Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti ett hos Hedervärda Bonde-Ståndet afgifvet Memorial har Anders Danielsson från Elfsborgs Län, med hvilken Göran Jonasson från Lagsamt Allm. Besa.- och Oécon.- Utshs Betänkande Jf:o 29. Kronobergs Län sig förenat, yrkat, att den rättighet innevånarne inom nämnde Härad tillförene skola egt, alt så väl på landet, som i städerne fritt fa idka handel med uli orten tillverkade glasvaror, måtte varda dem återgifven. Med anledning häraf hafva Botvid Jonsson från Östergöthland och Hans Jansson från Elfsborgs Län sig yttrat, den förre för afslag, och den senare för bifall till förslaget. Rättigheten att kringföra och försälja glasvaror på landet och i släderne står icke i ringaste sammanhang med den Kinds med flere Härad medgifne Gårdfari-handelsfrihet, som endast angår föryttrande af allmogens egna slöjde-alster, och har, så vidt Utskotten hafva sig bekant, aldrig der varit vidsträcktare än för öfriga delar af Riket. Då icke heller för närvarande något skäl synes vara för handen att tillägga nämnde Härads-invånare en förmon, hvaraf Rikets öfrige invånare icke skulle komma i åtnjutande, anse Utskotten sig böra tillstyrka, att Anders Danielssons ifrågavarande motion md utan afseende lemnäs. Stockholm den 12 November i834* STOCKHOLM, KoNGr,. Ordens-Boktryckeriet, 1834* La«- samt Allm, Besv.- och Oecon.-Utskotlens Betänkande N.o 3o. i IST:o 3o. Ankom till Exp.-Utsk. den 26 Nov. Betänkande, öfver väckta motioner, om ändringar i nu gällande föreskrifter, angående deltagningsskyldighet i kyrkooch prestgårds-by ggnad.
N;o 336.) S. Å. K. Rikets Ständer, sora, genom deras Stats-Utskott, låtit granska »83 a års räkenskaper öfver anslaget till allmänna Garnisons-Sjukhuset i Stockholm, hvilka räkenskaper förut varit i Kammar-Rätten till siffran reviderade med anmärkning, få härigenom i underdånighet anmäla, att någon anledning till erinran vid ifrågavarande räkenskaper uti Stats-Utskottet icke förekommit. Rikets Ständer framhärda SccStockholm den i5 December i834- Expcditions-Utskotlets Förslag till und. Skrifvelser N.ris a38 och 23g. /{rg N:o 233. Uppläst ofch godkänd hos Ridd. och Adeln den ii Dec. 1834- Preste-Ståndet den 11 Borgare-Ståndet den i5 Bonde-Ståndet den 15 Rikets Ständers underd. Skrifvelsej angående verkställd revision af Öfver-Intendents-Embetets räkenskaper. (StatsUtsk. N:o 338). S. A. K. Rikets Ständer, som, genom deras Stats-Utskott, låtit granska öfverInlendents-Embetets räkenskaper för är i83i, hvilka förut i KammarRätten blifvit reviderade med anmärkningar, hafva funnit någon så beskaffad erinran emot desamma icke förekommit, som erfordrar Rikets Sländers åtgärd; hvilket Rikets Ständer få hos E. K. M. härmed i un« derdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda &e. Stockholm den 15 Uppläst och godkänd hos Ridd. och Adeln den u Dec. i834- Preste-Ståndet den 11 Borgare-Ståndet den i5 — Bonde-Ståndet den i5 — —- Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse j angående verkställd revision af Stuteri-ÖfverStyrelsens räkenskaper för år t83i. (Stats-Utsk.
Jag vågar fusta uppmärksamhet på en otydlighet i redactionen. Här står: ”Upplåta till och med en yfp.del af hemmanets jord rymd.” Det kan möjligen tydas så, att ygtdel skulle vara ett maximum, lika väl som att det skall vara ett minimum, och jag tillstyrker derför att det mätte komma att heta: högst en tiondedel. Hr Palmcrantz: Jag hade icke ämnat inlåta mig i discussion om denna §, men vill dock, i ariledn. af den siste talarens anmärkn. mot redactionen, instämma deruti, att i stället för orden till och med y^tdel, det bör heta högst yj:deI. Författningen, sådan den Hr, kan väl icke gerna missförstås af någon domstol, ja, jag tror ej en gång af någon sockennämnd, enär 4 §:'i innehåller det minimum af jord, hvarunder afsöndring icke får äga rum; men den föreslagna rättelsen torde dock föranleda till en större tydlighet i begreppet. Sedan nu Hr Frih. o. Landtm, upptagit de hufvudsakligaste anmärkn:r, som blifvit gjorda emot i §:n, yttrade han, att han likväl ansåg sig först böra framställa propos. å Utskms förslag. Hr Gripenstedt: I händelse propos. ställes på bifall, anhåller jag att det villkor göres, att, ifall den af mig föreslagna förändring i redactionen anses tydligare än den nuvar. det i alla händelser måtte tillåtas att göra denna förändring. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade förbehålla sig att pröfva Hr Gripenstedts anmärkn., sedan alla andra beslut rör:de i §:n blifvit fattade, Ropades ja. Den 3 Februari e. m. Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Ulsktns förslag i i §:n af 2 capitlet. Ropades starka nej, blandade med ja. Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna att nej öfverrösta! ja.
Och Jeremia sade till Konungen Zedekia: Hvad hafver jag brutit emot dig, dina tjenare och detta folk, att de hafva kastat mig i fängelse? Hvar äro nu edra Propheter, som eder spådde, och sade: Konungen i Babel varder intet kommandes öfver eder, eller öfver detta landet? Och nu, min Herre Konung, hör mig och låt mina bön något gälla för dig, och låt mig icke återsändas uti Jonathans, skrifvarens, hus, att jag der dör. Då befallde Konung Zedekia, att man skulle bevara Jeremia uti gårdenom för fångahuset, och lät gifva honom om dagen ett bröd af bakarebodene, tilldess allt brödet i stadenom åtgånget var. Alltså, blef då Jeremia uti gårdenom för fångahuset. Men Sephatja, Matthans son, och Gedalia, Pashurs son, och Juchal, Selemja son, och Pashur, Malchia son, hörde de orden, som Jeremia till allt folket talade, och sade: Detta säger Herren: Den som blifver i denna stadenom, han måste dö för svärd, hunger och pestilentie; men den som utgår till de Chaldeer, han skall blifva lefvandes, och gå af med sitt lif, såsom med ett byte. Ty så säger Herren: Denne staden skall gifven varda Konungens här af Babel, och de skola vinna honom. Då sade Förstarna till Konungen: Låt dock dräpa denna mannen; ty med det sättet afvänder han det krigsfolk, som ännu qvart är i denna stadenom; sammalunda ock allt folket, efter han sådana ord till dem säger; ty den mannen söker icke efter det som folkets bästa är, utan det värsta. Konungen Zedekia sade: Si, han är i edra händer; ty Konungen förmår intet emot eder. Då togo de Jeremia, och kastade honom uti Malchia kulo, Hammelechs sons, den på gården för fångahuset var; och släppte honom med tåg neder i kulona, der intet vatten, utan träck, uti var; och Jeremia sank neder i träcken.
Och blef detta redactions-förslag, efter först till bifall å Utsk:s hemställan framstäld, men med Nej besvarad propos., af R. o. Ad. bifallet; hvarefter föreslogs och bifölls, att de öfrige RiksStrn genom utdrag af prot. skulle inbjudas, att uti detta beslut sig.med R. o. Ad. förena. §§ 6, 7 och 9. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i afseende på dessa §§ föreslagit. § 12. Sedan en talare föreslagit, att Utsk:s tillstyrkande måtte bifallas med den förändring, att de deri förekommande slutorden: ”ifrågavande förmåner'” utbyttes emot orden: Kredituplags-, nederlagsoch inrikes Iransilo-riilt, blef ifrågavande tillstyrkande, efter först till bifall derå framställd, men med Nej besvarad propos., bifallet med den sålunda föreslagna förändringen. § 13. En talare yrkade den förändring i Utsk:s redactions-förslag, att, i st. f. det i 3:dje mom. efter orden ”af alla slag” införde skiljetecknet komma med derpå följande ord, skulle införas punkt och följande mening: Klädes-persedlar, guldnipper och silfverprijdnader äro frän denna tillåtelse undantagne; hvarefter propos. till bifall å Utsk:s förslag framställdes, men besvarades med Nej, och R. o. Ad. sedermera biföll samma förslag med förenämnde förändring. Härefter föreslogs och bifölls att de öfriga RiksShn genom utdrag af prot. skulle inbjudas att instämma i de nu af R. o. Ad. i afseende på 12 och 13 §§ fattade beslut. § 15- Sedan i fråga om denna § blifvit dels yrkadt dels bestridt, att bland de deri uptagne varor, för hvilka vid utförsel restitution af tullvärdet beviljas, borde tilläggas: 1 stycke Packväf af Lin till minst SO alnars längd — 24 sk. och 1 Ii ylleväfnad Den 17
Stats-Utsk;ts i ofvannämnde punkt afgifne hemställan.» Sedermera företogs voteringen, och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 1G4. Nej — 53. Ren vidare föredragningen af ifrågav:de Utlåt, uppskjöts till nästa plenum. Anmältes och bordlädes: Bevil'n.-Utsk:ts Betänk. N:o 8, ang:de tullbevillningen; samt Allm. Ilesv.- o. likon.-Ulsk:ts Betänkm: N:o 110, i anledning af väckta motioner om ändringar i K. Förordmn om komniunalstyrelse på landet den 21 Mars 1862; och N:o 117, i anledning af väckt motion om ändring i 22:dra §:n af Gästgifveri-ordningen den 12 Rec. 1734. R. o. Ad. åtskiljdes kl. § 11 e. m. In fidem, O. Brakel. 200 Den 11 Maj f. m. Måndagen den 11 Maj 18C3. Plenum kl. 10 f. m. Hr Lind af Hageby, Axel: Jag får anmäla att uti Riddarh.-Utsk:t fullmakt blifvit begärd för adliga ätten Palmstruch; men att fullmakts-utgifvaren dervid begått det misstag, att skrifva N:o 756 i stället lör N:o 657. Hå det enda felet således är en omkastning af nummer, hemställer jag om Ståndets bifall till den ifrågav:de fullmaktens utlemnande. Gr. Sparre, Erik: Hå den å ifrågav:de fullmakt antecknade nummer 756 synbarligen tillkommit genom misskrifning, och man i öfrigt icke kan vara villrådig derom, att det ovilkorligen är den adliga ätten Palmstruch, för hvilken fullmakt blifvit utfärdad, hemställer jag om bifall till den af Hr Lind af Hageby nu gjorda hemställan. Hr von Knorring, Oscar:
företrädesvis Stockholms Intubi-Kaffefabrik, N: r 4 K l a r a östra gata n:r 4. Nytt! Nytt! ft A. T. N i torde ej a varaktig förbättring attj vänta, om ni ej kan slippa utsätta er fur de orsaker, som framkallat ert onda. Försök emellertid att hvarje qväll taga en qvarts timmes ' hett hand(och fot-) bad med tillsats af 2 — 3 matskedar ättika till badvattnet. Gnid 4 gånger dagligen i en lösning af 1 del perubalsam i Ii delar utspädd sprit samt pudra efteråt med potatismjöl. Såren bör ni öfver nätterna belägga m e d lappar (och förband) med följande salva: 30 centigram lapis, 3 gram perubalsam och 30 gram vasdin. 14 tu den mjellbildning, som förefinnes, om ock i ringa grad, är orsaken till, att ert hår börjar falla utaf. V i vilja derför råda er att konseqvent en längre tid använda den behandling, som föreskrifvits " VVend i n:o 10. Derigenom kan ni åtminstone hindra, att den sjukliga processen tar allt för stark fart. — Lindrig bränniog skadar ej håret. — JemfÖr i Öfrigt svaret till Karin i n:o 9. torg [506] Innehållsförteckning: LEDIGA Adolfs Prisbelönt En ung, bättre flicka ö n s k a r sig plats i bildad familj s å s o m sällskap o. biträde åt frun. I brist häraf såsom kassörska eller skrifbiträde. N ä r - mare meddelar bokföraren E. R. Nässén, Sundsvall. Martin torde för närmare upplysningars erGustaf [540] En ung, anspråkslös flicka ö n s k a r sig p l. samt o m så fordras bitr. m e d skrifn. A d r. : » V », Färjestaden, p. r. [538] Hulda hänvisas till svaren till A. T. här nedan och till Lisa 21 år i n:o Urf abr ikör STOCKHOLM ^&gt; Utan signatur. Läkareråd. (g. |§f. skall man rengöra fortenta u n g, bättre flicka plats i b i l d a d familj kopparkärl strax efter de varit använda? i Stockholm.
I båda fallen inträffar det förhållande, som i JernvägsKomitéens betänkande å anförda ställe förutsattes. Vid det sednare alternativet kan intet tvifvel vara, att en mycket lifligare och mera inbringande trafik skulle upkomma å vestra stambanan, då Södermanland och Östergötland finge en direkt och ganska kort förbindelse med Vestmanlands och Nerikes bergslager samt Dalarne, och de tre provinserne Södermanlands, Westmanlands och Nerikes invånare hade, snart sagd t, .från alla punkter måttliga afstånd till jernbanan. Äfvenledes blefve sammanknytningen med hufvudstaden lätt norr om Mälaren genom de enskilda banor, för hvilkas anläggande bolag äro under bildning i Stockholm, Upsala och Westerås län. Med anledning af dessa och andra inom fäderneslandet föreslagna privata jernbanor, och då min åsigt är, samt alltid varit, att de kommuner eller provinser, hvilka äro i behof af jernvägar och önska bekomma sådana, böra sjelfva göra upoffringar derför, men icke, såsom nu, erhålla dem till skänks af Staten, hvaremot de, så snart de gjort dessa upoffringar, borde kunna påräkna, att Statsmakterna sträcka dem en hjelpsam hand, så tager jag mig friheten ytterligare föreslå: att, så snart bolag bildat sig med tillräcklig kapitalstyrka för jernbanors byggande i sådana rigtningar, att derigenom provinsens handel och rörelse i hufvudsaklig mån utvecklas och befordras, eller ock i den sträckning, att de framdeles kunna af Staten inlösas, för att utgöra en del af Statens bestämda linier, skola sådana bolag, sedan deras regior jemte planer och ritningar blifvit af K. M:t i nåder gillade och fastställde, erhålla understöd af statsmedel, i förhållande lika med hvad Gefle» Fahlu-banan och andra jernvägsanläggningar af enskilde bolag redan erhållit. Förbehållande mig att framdeles få inkomma till SiatsUtsk:t, med vidare utveckling af ämnet, anhåller jag vördsamt att denna min motion måtte till nämnde Utskott remitteras, samt derjemte de öfrige RiksStånden kommuniceras. H.
Man får veta, att den femåriga Greta » fyser om fossarne » eller ännu värre » tossingarne », att hon skall tvätta » hansarne » och borsta » tansarne », att hon är » sussig » o. s. v. » Jag talar med mina barn, som jag vill! » svarar mig en förtörnad moder. Naturligtvis, min nådiga, det är er obestridliga rätt att lära edra barn tala baklänges och att på kinesiskt maner förkrympa deras fötter. Mina anmärkningar kunna ju tyckas gälla en mycket oskyldig företeelse; men onödig är den i alla fall — och till och med inte så oskyldig, att den icke kan ha menliga följder. Barnen bli bortpjåskade af detta förkelande abrakadabra, som kan hänga i dern så länge och segt, att det blir svårt att utrota, trots det förödmjukande begabberiet af äldre kamrater, hvilket väl för öfrigt utgör det bästa korrektivet mot ynkedomen. Ett redigt, korrekt språk, af hvars klang och säkerhet örat hos den talande själf liksom har en belåten förnimmelse, stegrar ovil-. korligen begreppsklarheten och stärker känslan af personlig själfständighet; det inverkar mäktigt på karaktärsdaningen. Det är ett iakttaget historiskt faktum, att kraften och karaktären hos en nation stått i motsvarighet till kraften och karaktären hos dess språk. Och därvidlag råder en vexelverkan, så att, lika fullt som nationalkaraktären utvecklar språket i skönhet och styrka, språket i sin ordning återverkar lyftande och stärkande på nationalkaraktären. Så gifves det äfven exempel i motsatt riktning. De förolyckade pompejanerna och herculanerna ha lämnat ett litet naggande godt prof på, hura förvekligadt lif och förvekligadt språk följts hand i hand. På väggar i de uppgräfda städerna ha upptäckts inristade tirader ur romerska skaldeverk, såsom ur Vergilii Eneid den bekanta introduktionen — men med de kursiverade konsonantförändringarna —: » AZma vi / umque cano T / oja? qui p / imus ab o / i s.
Utan att vilja förneka den goda afsigt, som ligger till grund för motionärernes förslag, befarar dock Utskottet, att det sannolikt mindre betydliga resultat, som deraf vore att förvänta, skulle i hög grad motvägas af de Bevillnings-Utskottets Betänkande, N.-o 12. 25 de flera olägenheter, som med sjelfva verkställigheten och controllen deröfver voro förenade, oberäknadt tillökningen i undantag eller lindring från utskylder, samt uti uppbördsoch redogörelsebesväret; hvadan Utskottet anser betänkligt att tillstyrka bifall å Herr Doctor Agrells och Herr Contracts-Prosten Ombergs berörde förslag. Genom en uti Hedervärda Bonde-Ståndet väckt motion, hafva Johan Jacob Rutberg och Johan Andersson Lundberg från Norrbottens Län, Olof Olofsson och Anders Nordmark från "Westerbottens Län samt Eric Nilsson och Sven Jonsson från Jemtlands Län, anhållit, att, då den befrielse till hälften af bevillningen efter i Art., som sista Bevillningsförordningen uti 167 § medgifver dem af allmogen i "Westerbottens, Norrbottens och Jemtlands Län, hvilka, enligt Taxeringsmännens pröfning, deraf anses vara i behof, äfven för närvarande är af behofvet högligen påkallad, emedan, sedan denna befrielse efter fyra missväxtår först beviljades, hafva inträffat fem, så mycket förfärligare till sina verkningar, som alla förråd och snart sagdt all förmögenhet hunnit blifva uttömda genom de föregående, nämnde undantag måtte vid Bevillningsförordningens utarbetande bibehållas. Med afseende på det af motionärerne anförda, allmänt kända, förhållandet, får Utskottet vördsamt, tillstyrka, att ofvannämnde befrielse matte intill nästa Riksdag få fortfara; hvarjemte Utskottet, enär allmogen i fjelltrakterne af "Wester-Norrlands Län, i anseende lill sin nödställda belägenhet, samt fiskare i Bohus Län, som icke ega jord, idka näring eller hafva annat yrke,' voro i lika behof af lindring, skolat hemställa, att enahanda förmon måtte dem beviljas, samt den förändrade redaction antagas, som Utskottet under r48 § föreslagit.
Revisions-förrättning i ofvanberörde hänseenden fastställa den arbetsordning, som må finnas mest ändamålsenlig, hemställer således, att förrberörde förslag icke måtte till någon åtgärd föranleda. i3:o Beträffande det inom Bonde-Ståndet gjorde yrkande, att de allmänna cassör och medel, hvilka skola revideras, måtte varda uti Instruclionen uppräknade, har Utskottet redan uti utlåtandet N:o 3io yttrat den tanka, att en dylik specificalion icke vore lämplig, helst, genom de under mellantiderne från den ena Riksdagen till elen andra möjligen inträffande förändringar, den åsyftade fullsländigheten i della hänseende kunde komma ali saknas; och får Utskottet detta sitt yttrande vidblifva. Slutligen har Utskottet hos Borgare-Ståndet, som bifallit utlåtandet N:o 3io i dess helhet, skolat hemställa, huruvida icke bemälde RiksStånd behagade godkänna de af Utskottet nu föreslagne mindre väsendtliga förändringar uti dess förut afgifne förslag lill Instruction för Rikets Ständers Revisorer. Stockholm den 3o November 1840. STOCKHOLM, Nordströraska Boktryckeriet, 1840. Bil. till Stats-Ut sk. Uti. Förteckning, utvisande dels, enligt Kongl. Niunmer-Lotteri-Directionens uppgift, de vid nämnde Inrättning anställde Ernbetsoch Tjenstemän samt Betjente, jemte deras ålder, tjenstetid och lö ne vilkor, dels ock beloppet af den löne-ersättning Stats-Utskottet till uppförande å Allmänna In dragnings-Staten för hvardera af deni föreslår. FödelseInträde i Ut: 1 nä m ning 1 ill inneAf Directionen j uppeifne loneAf Stats-Utskottet Ordinarie Embetsoch Tjenstemän samt Betjening. år. tjenst. ll af vande syssla. vilkor. loresiagen Pension. % Directionen: Ordförande: G. Kamererare: Kamererare: A. Holmbergsson Provision enligt
Ju längre man kommer in på 1700-talet förloras naiviteten, skämtet blir djärfvare och till slut igenfinner man den gustavianska tiden; man anar, att skaldens lön ej blott blef ett blygt tack, utan kanske en handtryckning och en låtsadt öfverrumplad kyss. — Och härefter går utvecklingen fortare. Reaktioner och reaktioner allt framåt. Tärnorna från Gustafs tid fostrade sina barn och barnbarn strängt. I deras gömmor fanns intet, som ej den stränga modern sett. Inga ljufva minnen, blott något tryckt omtyckt skaldestycke med nordiskt motiv, och därmed äro vi inne på 1800-talet. På midten af 1800-talet dyka åter de små handskrifna dikterna upp, men icke i bokform, icke i form af minnen. Den tidens unga flickor fingo eleganta askar, som liknade böcker, och inuti dessa askar lågo lösa guldkantade blad. Dessa blad lämnades till väninnorna, som därpå skrefvo rörande och sentimentala utdrag ur skaldestycken. Och så äro vi framme vid våra poesi-album, framme hos våra Aftonbladsfröknar, framme i vår den allmänna folkbildningens och kvinnofrigörelsens tid. Och nu finna vi hos alla unga flickor ett poesialbum, och alla hafva de vänner, som med vår tids drifna, stora, tydliga stil gifva väninnan ett filosofiskt djuptänkt råd i bunden form: » Hvad rätt du tänkt. » — » Tro den du älskar. » Kvinnan — kulturbärarinnan! KYinno-klubbarne i London, »] / lubben » är som bekant urspmngligast ett en{V gelskt begrepp och en engelsk skapelse samt har efterhand genom vana och omständigheter blifvit ett behof för engelsmännen mera än för något annat folk. Den utgör i viss mån en ersättning för det egnahemmet för alla, i synnerhet för alla ogifta män, som icke ha tillfälle att skaffa sig ett eget sådant eller som föredraga att för ett relativt billigt pris omgifva sig med de bekvämligheter, den lyx och komfort, som på medlemmarnas gemensamma bekostnad kan anskaffas.
Med iakttagande af allt detta, torde arbetena kunna börja i Utsk:n den 1 Februari. Hade man vid 1847 års riksdag tänkt sig detta stadgande vara gällande, och Utsk:s-arbetena varit i gång den 1 Februari, hade statsregleringen varit färdig den 1 Maj, oaktadt den då gällde för 3 år och nu endast skulle gälla för 1. Härtill kommer, som jag straxt skall visa, huruledes man genom en förändring i arbetssättet skall kunna åstadkomma en större lättnad vid arbetet i Stats-Utsk:t. Men det torde tillåtas mig att återgå till statsregleringens gång under de närmast föregående riksdagarne. Vid 1850 likaså väl som vid 1853 års riksdag var den ordinäre statsregeringen färdig den 1 April; men man hade då afskiljt behandlingen af densamma från den af extra statsregleringen, hvadan denna sednare ej kom till R. St:r förrän i Juni månad och sålunda fördröjde riksdagens slut. Vid den påföljande eller 1856 års riksdag förenades statsregleringarne åter; men då förekom den stora löneregleringsfrågan, hvilket, tillika med jernvägsfrågan, gjorde att riksdagen räckte ett år 5 månader. Under 1860 års riksdag voro de 7 första hufvudtitlarne expedierade den 4 Maj; den åttonde hufvudtiteln var den gången af mer än vanlig betydenhet, kom först längre fram och bidrog till riksdagens längd. Hvad nu arbetssättet i Stats-Utsk:t beträffar, må det tillåtas mig att yttra några ord. F. n. är Stats-Utsk:t deladt i tre afdelningar, af hvilka riksgäldsoch utgifts-aldelningarne hafva mycket att göra, då deremot inkomst-afdelningen långa tider har så godt som ingenting. Om nu Utsk:t i stället delade sig i fyra afdelningar och fördelade arbetet jemnare; om dessa afdelningar arbetade både föroch eftermiddagar, hvilket nu vanligtvis endast sker närmare riksdagens slut; om dessutom de särskilda Den 6 December e. m. 37!» afdelningarnes förslag icke, såsom nu, först hänskötos till StatsUtsk:t in pleno, för att der äfven diskuteras, möjligen återremitteras till afdelningen och sedan underkastas en ny behandling i Utsk:ts plenum, innan det öfverlemnas till R.
Då ingen annan »Skepps-Ombudsman», än den vid Stockholms Sjömanshus anställde, finnes i Bevillnings-förordningen omnämnd, lärer den särskildt för denne tjensteman föreslagna tillämpning af berörde förordnings stadgande uti ifrågavarande hänseende icke skäligen kunna åberopas såsom prejudikat för godkännandet af de anspråk å enahanda förmån, som möjligen komma att framdeles väckas af »Skepps-Ombudsmännen» i andra städer. Under erinran om de jemväl i öfrigt för förstbemälde Skeppsombudsman förekommande och af Utskottet i dess förra utlåtande uppgifna förhållanden, anser sig Utskottet, som i samma utlåtande sökt omständligt redogöra för skälen till sin deruti gjorda hemställan, så mycket mindre böra frånträda hvad Utskottet sålunda hemställt och 2:ne Riks-Stånd bifallit, som just den otydlighet och obestämdhet i nuvarande Bevillnings-förordnings stadgande, hvarpå denna hemställan hufvudsakligen sig grundade, föranledt den af Rikets Ständer numera beslutade framtida förändring i åberopade stadgande. Utskottet får alltså härmed förnya samma hemställan. Stockholm den 19 September 1854. STOCKHOLM, TRVCKT HOS JOH. BECKMAN, 1854. St ats-V iskot tels Memorial, N:o S95. Alik. till Exp.-Utsk. d. 22 Sept. 1854, kl. 9 f. m. Memorial, med förslag till voterings-proposition i anledning af RiksSlåndens skiljaktiga beslut, angående Kongl. Maj:ls Nådiga Proposition om framlidne förre Departements-Chefen i Kongl. General-Tullstyrelsen, Kansli-Rådet J. D. Kaler ii enkas och barns befriande från, bemälde Kansli-Råd ådömdt, ersättningsansvar i målet rörande den efter aflidne Tullförvaltaren M. F.