Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
(R. G:s A.) Samtlige Riks-Stånden hafva till Stats-Ulskottet remitterat ofvannämnda Berättelser; och Utskottet får, i följd deraf Utlåtande öfver dessa Berättelser afgifva. Stats-Utskoltets Utlåtande IV.o 5g. 183o års Revision. Enär lili berättelsen om denna revision icke förekommer någon ari» ' märkning vid förvaltningen eller räkenskaperne, samt hemställan i något ämne icke heller blifvit gjord, så har, vid detta förhållande, Utskottet ansett någon åtgärd i anledning af denna berättelse icke erfordras. l83s års Revision. Härvid hafva förekommit 2:ne af Revisorerne gjorde anmärkningar, i anledning af det General-sammandrag öfver kostnadernc för sisth Riksdag, sorn Revisorerne låtit upprätta, nemi. 1:0 att Kongl. Stats-Conloret reqvirerat och från Riksgälds-Contoret erhållit ersättning för något mera', än Kongl. Stats-Contoret vid Riksdagens början förskjutit; och 2:0 att fullständig redovisning ännu 'år iSöa saknades för några från Riksgälds-Contoret till mindre utgifter ulbetalde förskott, och hade Revisorerne af desse sålunda förekomne anmärkningar lem nät Fullmägtige del, med anmodan att, j ena och andra hänseendet, nödiga åtgärder vidtaga. Beträffande första anmärkningspunkten, så har Utskottet inhemtat närmare upplysning om förhållandet, och dervid funnit, huruledes Karn erera ren af Wåhlberg, som, vid Riksdagens början, haft sig uppdraget, att bestrida förefallande Riksdagsutgifter och för sådant ändamål i Kongl. Stats-Contoret uppburit en förskottssumma af 10,000 R:dr, utaf nämnde enmma till Herr Hof-Canceileren såsom förskott, emot framdeles redovisning, utlemnat, till bestridande af Riksdagsutgifter, den 27 December 1828 . * . R.dr i,ooo. äfvensom sedermera omedelbart från Kongl. Stats-Contoret blifvit till Herr Hof-Cancelleren i enahanda ändamål ytterligare anordnade •— »,ooo. Tillsammans
Yidaro och efter det, såsom Stats-råds-protokollet (pag. 17) utvisar, Militärbefälhafvaren på Gottland under anförande, hurusom det vore obilligt, att Gottlands Landt-bevärings-officerare, hvilkas bildning vore densamma som Officerarnes vid öfriga arméen och hvilkas tjenstgöring vore ansvarsfull och fordrade full förmåga och duglighet, blifvit i afseende å pensioneringen så mycket sämre lottade, än den öfriga arméens Officerare, i underdånighet anhållit, att nämnde Landtbevärings Officerare måtte tillerkännas samma pensionsrät.t, som den öfriga arméens Officerare, och dess civilstat densamma, som deras vederlikar vid arméen egde, har Kongl. Maj:t, som ansåge ifrågavarande pensions-stat böra erhålla någon jemkning i närmare öfverensstämmelse med ofvanberörda förhållande och den öfriga arméens pensioner, föreslagit Rikets Ständer att medgifva följande förhöjningar i pensions-staten för Gottlands Landt-beväring (införd i Kongl. Brefvet den 9 Februari 1858) nemligen: för Bataljons-chef . från 900: — till 1,200: — Kapiten 540: — „ 800: — Fältkamererare och Kassör 450: — „ 600: — Tvg-officer 270: - „ 500: — Löjtnant 270: - „ 500: - Sekreterare och Auditör )) 270: — „ 400: — Magasins-förvaltare och Sjukhus-inspektor 270: — „ 400: — » Underlöjtnant 180: — „ 400: — Kanslist 180: — „ 200: — Kontors-skrifvare 180: - „ 200: - e dock, då Gottlands Landt-beväring, såsom förhållandet hitintills visat sig, med ett jemförelsevis obetydligt belopp ingått uti Arméens Pensions-kassa, och de föreslagna förhöjningarne derföre antoges komma att utöfva endast ett högst ringa inflytande på pensions-medlcn, någon anslags-tillökning icke ifrågasatt, utan beräknades det af Kongl. Maj:t för nästinstundande statsreglerings-period äskade ofvanomförmälda kreditiv lemna full tillgång jemväl för tillämpandet af nu föreslagna förhöjda pensions-stat för Gottlands Landt-beväring.
Till en del förekommen af Herr Rosenblad i den vederläggning, jag ämnade göra å Hr Hjertås yttrande, vill jag likväl Rista mig vid den anmärkning, att det synts Herr Hjerta så obegripligt, huru det kunde hända att Kongl. SeraphimerOrdens-Gillet tillförene kunnat undvara cn summa penningar, och nu icke. Orsaken är viii till stor del den, som Herr Rosenblad nämnt, nemligen att, under en tid då spannemålspriserne voro höga, öfverskolt uppkommo; men det är ej enda orsaken till de anmärkte skiljagtige förhållanden. Hospitalernes utsträckta ändamål gör en icke ringa förändring. Förut fick ej uti Hospitalerne intagas andra än obotlige patienter, hvilka dessutom skulle vara af en för samhället vådelig beskaffenhet. Man befattade sig då endast med att förvara sådane olycklige. Nu bar man deremot utsträckt ändamålet lika hufvudsakhVt lill deras botande. Erfarenheten i andra länder har visat, att sådant låter sig göra ända till 3o procent och derutöfver. För att åstadkomma desse önskade verkningar med existerande tillgångar, har roan vidtagit den enda utvägen, nemligen Ilospitalernes concentrering, hvilken, ehuru kostnadsbesparande, likväl troligen medtager, åt - Den 15 F e b r u a r i i f. ra. minstone till en början, mera än som förut åtgått till halfva ändamålet, eller Hospitalslijonens blotta vegeterande. Hvad som dessutom ökar utgifterne för denna gren af fromma stiftelser, är det tilltagande antal vansinnige, som nu, mera än förr, trängas om Hospitalsvård. Den industriella spänning i näringarne, som fortgår med statens utbildning, har här, såsom i andra länder, ökat betydligen desse olyckliges antal, dock uppkommer den största tillökningen genom offren för det utvidgade fylleriet: detta är en bedröflig erfarenhet, lika vid Hospitalerne, sorn correctionshusen. Att SeraphimerOrdens-Gillets utgifter blifva större nu än förr, borde således ej förekomma oväntadt. Emedlertid har Gillet, äfven de senare åren, biträdt Lazaretterne, när inkomsterne genom ett högre spannemålspris gjort sådant möjligt.
Om man kunde säga att de personer, hvilka blifvit utmärkte med Riksens Ständers förtroende att vara deras Fullmägtige i RiksgäldsContoiret, ägde en synnerlig skicklighet i alla detailler, så vore det visst ganska nyttigt att de deltogo i allt j men då man ej kan antaga det för ofelbart, 6amt RegeringsFormen bestämmer, i hvilka fall och för hvilka Verk Riksens Ständer äga att hafva sina Ombud, som skola deltaga i Styrelsen, så tror jag att det är bäst att man häller sig vid den föreskrift RegeringsFormen i detta afseende vid handen gifver, utan något tillägg dertill, och får jag pä sådan grund begära proposition till bifall af Utskottets Betan? kand*. Den 27 Junii t m. 543 Hans Exccllence Herr Grefven och Landt* Marskalken tillkänn,agaf, af t de öfrige Irenne RiksSråndeo redan bifallit StatcU sköttets Betänkande, samt hemställde, om ickeRidderskapet och Adeln äfven behagade för sin del detsamma gilla. Bifölls. Herr Cederschjöld: En väld Ledamot förmenar, att mitt förslag skulle strida mot Regeringsformen. Detta har jag sä mycket svårare att föreställa mig, sorn den nu varande Magazinslnrättningen lär vara senare tillkommen än Regerings Formen, o h således deruti ej synes kunna förbjudas att organ s ra en MagazinsDirection, huru man för godt kan finna. Grefve Mörner, Carl Stellan: Mig synes, att Riksens Ständers Fulitnägtige i RiksgälsContoiret äro jäfvige, att deltaga uti Allmänna Magazimlnrättningens Styrelse, och jag hemställer om icke Herr Cederschjöld behagade afstå från sitt ifrågavarande förslag. Herr Cederschjöld:
Prot. 182S ... 1S50, 3 Sami. 2, 30\de Il\t. 2 Constitiilions-Utakotuis Memorial N.-o 7ol Borgare-Ståndet anmärker: vid «pte och 6:le förslags - punkterne, att målen skulle lämpligast i första hand dragas under Utskotts beredning, och den föreskrift vara bäst, att Rikets Ständer må kunna remittera en fråga till tvänne eller flere Utskott, men att hvartdera Utskottet bor aflemna dess yttrande serskildt, anseende Ståndet i öfrigt saken så obetydlig, att det helst önskade tilläggets förkastande; vid 8.( e punkten, att föreskriften om fullständigt .örslag är både otjenlig och onödig, såsom föranledande hvarjehanda tolkningar, och dessutom underförstådd i det correctiv emot ofullständiga motioner, hvilket Utskottets Betänkanden deröfver erbjuda; vid g:de punkten, att förändringen bör sträckas blott lill önskningsfrågor, och i allmänhet de inom Utskotten bildade Beredningars Utlåtanden ingå till RiksStånden, men återremisserna ställas till Utskotten, samt vid io:de punkten, att anmärkningarne må, om de expedieras i sammandrag, meddelas inom åtta, och, i annat fall, inom fjorton dagar, dock att resumén alltid hos Stånden uppgöres. Enär dessa anmärkningar dels innebära ett bestridande af förslagens nödvändighet och nytta, samt följaktligen förutsätta Grundlagsändringars förkastande vid samma Riks-; dag dåde blifvit tillstyrkta, dels framställa antingen nya inom Ståndet väckta motioner,’ Consiitutions-Uiskottets Memorial N.o 70. eller i öfrigt sådana jemkningar, som, efter Utskottets öfvertygelse, skulle snarare aflägsna än främja det sökta ändamålet, i ett helt betraktadt, hemställer Utskottet vördsamligen, om icke Välloflige Borgare-Ståndet täcktes foga sig efter resp. Med-Sånden, hvilka härutinnan gillat Utskottets åsigt, eller, i vidrigt fall, begagna den i 56 §.
Gif dem afrifniogar hvarje morgon (se svaret till Tuttie i föreg. nummer I) och låt dem vara ute flera gånger om dagen (» en liten stund » en gång dagligen är för litet). Kaminen torde ej vara orsaken. Maud. 1) Absolut oskadligt. S) Genom skoljningar med ljumt vatten tre gånger dagligen minskas detta obehag. 4) Nej, detta är oskadligt; dock torde » rifningen » kunna undvaras. 5) Möjligen genom att härda huden med kalla afrifningar af hela kroppen. Möjligen kan ock någon lokal orsak (t. ex. polyper) förefinnas. D:r — d. AMONTI / LADO, halftorrt, ett gamR Ö D V I N. Prisen äro beräknade emot kontant malt och utmärkt vin _ Kr. 2.40 « „, „•. , ett helsosamt och bebetalning med fria buteljer. torrt, very fine \,. - „ old superior » 2 50 S S &gt; « an Vid beställningar från landsorten i c„ „, " ' (de ofta förekommande tillsatserna ett mycket,. torde likvid medsändas emedan efter(, /, • ...,))) at starka spanska eller andra viner. kraf å vin icke är tillåtet. torrt, gammalt och utsökt U. Q OK Vin leverera vi fraktfritt och emballagefritt vid alla järnvägsstationer j vin med charmant arom I 2.90 ^ / h l u m b e r g e r) IT Kr. 1 7 5 och hamnar i Sverige, då beställningen uppgår till minst 50 kronors (den, lylngt, mycket gam% ..,. värde. _ i. u - c. - ai-? -ii (» t aro enda iorsaliare i östra och malt och ooivertranligt till)). n, CL - I I A nrman K. » cnlumberger i Wien. Pr flaska. mork goll .. Is? i • .. ' i. i. (D e t t a rödvin kan sta uppslaget Dagra ett godt bordsden, mycket gammalt och)),. ^ R i •, ° „ dagar, utan att iorlora sm arom. fylligt » 3.50 („ ' vin Kr.
Prolog. Karaktär! Hvad är det? Är det ej ett af menniskans uppfinningsrika själ uppdiktadt namn för ett intet? Kan en menniskas karaktär bestämma hennes öde sedan hon bland lifvets dystra bränningar och skär, dess lidelser och brott, löjen och suckar kastats omkring som en lekboll för händelsernas oberäkneliga och nyckfulla vindkast?? Kan den medfödda karaktären hindra hennes fall för kärlekens sirensånger, guldets demoniska, allt uppslukande välde, ärelystnadens eggande furier och fåfängans glittrande afgudar? Se här en fattig qvinna, dygdig, gudfruktig och skön – hon har karaktär, men ack! ingen chignon. Hvem tolkar väl för oss blinda dödliga de tusentals qvalfulla strider som utkämpats inom detta bröst? Strider mellan hedern och fåfängan – dygden och – chignonen! Och hvem segrar väl? Dygden! Nej; och tusen gånger nej – chignonen. Men fins då i denna dystra jemmerdal ingen själ nog stark att med seger genomgå alla syndens och frestelsernas täta fiendehopar? Finnes då ingen, som med styrkan af sin karaktär bortvisar den skenbara lyckans i brokiga, förledande kläder dolda ulfvar – och som en hjelte, luttrad kan genomgå allt? Se, detta är en fråga, som denna enkla berättelse skall söka utreda. I en förskräcklig köld och klädd i trasor, stod en ung gosse på den plats i Stockholm, som nu kallas Djurgårdsslätten. Denne unge gosse vill jag nu närmare beskrifva för dig, min värde läsare. Han var mycket vacker, men ur de nattsvarta ögonen, som voro omgifna af blåa ringar etc. lyste den djupaste förtviflan på samma gång som en jernfast vilja. Den krökta, fint bildade näsan, den lilla munnen antydde på karaktär af stål. Men kinderna voro bleka och infallna – det syntes att tiden icke gått honom spårlöst förbi, utan tryckt sin härjande hand på hans själ. Det syntes att han genomgått nödens och de bittra sorgernas skola; att han hungrat och frusit, misshandlats och föraktats – ja, hvem vet? kanske en försmådd kärleks bittra qval etc. marterade denna själ.
Hvad särskildt angår frågan om grufvebry tningar, si har den värde ledamoten, som deraf tagit sig anledn. till anmärkn. mot Utsk:s betänk., sjelf tillkännagifva, att förslag derom uppgöres af geschwornern samt pröfvas af bergmästaren, och då dessa auetoriteter komma att qvarstå, om Bergs-colhm indrages, så kommer naturligtvis med dylika frågors behandling att förhållas hädanefter på sätt som hittills, med den skilnad, att deri slutliga pröfningen utaf bergmästarens granskning af geschwornerns förslag, hvilken nu verkställes i Bergscolhm, då kommer att förrättas af bergskunnige män uti Kammar-colhm eller uti en bureauafCivil-deparlementet, derom Utsk. icke ansett sig böra afgifva något calhegoriskt yttrande. Afsigten med detta yttrande har var it att visa, hvilket synes af betänk., att Utsk. icke gått sä lösligen tillväga, att betänk, icke skulle utvisa, huru göromålens bestridande, derest Bergs-colhm indrages, i hufvuddetaljerna låter sig göra. Efter de upplysningar, sorn blifvit meddelade, kati man finna, att detta Ulsk:s förslag går derpå ut, att Bergs-colhm skall upphöra ; men som Utsk. icke tilltrott sig att i detalj bestämma, huru de ärenden skola handläggas, hvilka tillhöra Bergs-collegii befattning, så tillstyrker Utsk. blott att hos K. M. .uttrycka den und. tan - Den 16 November e. m. 81 ken, att Bergs-colI:m kan upphöra. Mig synes likväl, ätt den vigtiga grundsatsen, öfver hvars liandhafvande och tillämpning Bergs-colhm hittills haft skyldighet att noga vaka, röride sättet och villkoren för grufvebrytningar, som i andra länder ingalunda bero på enskildes välbehag, jemväl borde komma att utgöra föremål för R. St:s yttrande i sammanhang med en und. framställning om Bergs-collegii indragning, emedan det alltid måste vara en tillfredsställelse för K. M. att i detta hänseende erfara R.
Riksdag finner jag nu af det förevartde förslaget att tänkesättena icke hafva varit nog utbildade; ty i de särskilde debatterna inom Ståndena som varit föranledde af KonstUlsk:s Belänkule har jag fåfängt sökt efter en enda idé derom att vi borde söka likstämmighet med Norge i socialt hänseende. Om man nu vill undersöka hvarföre en sådan närmare förening mellan Sverige och Norge icke kommit till stånd, så skall man finna, att orsaken dertill är densamma som föranledt till alt Riksdag efter Riksdag de med största nit och teckniska skicklighet utarbetade förslag blifvit förkastade. Man har nemi. icke förstått alt rätt åtskilja, hvad som i ett konstitutionel! samhälle skall tillhöra konungamakten och hvad som skall tillhöra folket. Denna sak har af mig vid denna 654 Don 28 Februari e. m. Riksdag mänga gånger blifvit vidrörd, men sä länge Konungamakten nödvändigt skall ingripa uti alla sådana saker, som den egentligen icke borde befatta sig med, så få vi sådana förslag som det om Regerings-rätten hvilket i dag på f. m. förkastades. Vi hafva i dag hört, att besvärsmål borde erhålla en annan behandling, till följe af den mängd med rent administrativa mål, som öfverhopa kansliet, och derföre anser man att ett nytt embetsverk borde inrättas. På så sätt kan man möjligt vinna målet, men under den långa och intressanta debatten var der ingen enda som föreslog att man skulle minska ärendena i konseljen, på det att man skulle få desto bättre lid att pröfva de återstående. Häremot invänder man att man icke vill sträcka en förmäten hand efter hvad som anses för Konungens prerogativ, och man inbillar sig troligen äfven att Konungen anser det för sin pligt att behålla all den magt, som blifvit Honom lemnad i arf efter hans fader. Jag vill härom icke nu yttra mig. men hvad mig belaäffar skall jag aldrig i min ringa ställning inkomma ti]l Konst.Utsk. med förslag till grundlagsförändring i denna syftning ; ty jag har kommit till den öfvertygelsen, att oin ett sådant förslag skall kunna medföra någon verkan, så bör det utgå från Konungen som ensam kan genomdrifva reformförslag om Han vill.
Vid sådana fall vore det föga antagligt och icke ens rättvist, atl den, hvars mark utdikades, men hvaraf först i framtiden kunde tillgodogöras odlingslägenhet, ändock skulle helt och hållet bekosta eller belasta sig med en skuld för utdikningen. Lika litet kunde, med hopp om allmännare framgång, ifrågasättas, atl anilia än jordegaren, äfven om froslläudighel derigenom från deras egor afvärjdes, skulle mod jordegaren deltaga i kostnaden för utdikning af en mark, i hvilken de ej egde del. Dessa omständigheter, i förening med det alltid betänkliga all inleda allmogen i större skuldsättning, helst der jorden, såsom i vissa delar af Stora Kopparbergs och Wester-Norrlands län, är synnerligt styckad, syntes således med allt skäl påkalla, att det för framtiden så ytterst angelägna uldikningsarbetet i de norra orterna understöddes med anslag, alltid afpassadl efter den sannolikt större eller mindre fördel, som hvarje särskildt utdiknings-arbete kunde antagas gifva jordegaren, samt dennes deraf beroende skyldighet att i arbetskostnaden sjelf deltaga. Dylika statsanslag till fördel för de nona orterna syntes också numera desto hellre vara af rättvisa och billighet påkallade, som dessa orter, äfven om anslag till vigtiga kommunikations-anstalter dem beviljades, i allt fall endast i ringa grad kunde påräkna statsbidrag, motsvarande de dyrbara jernvägsanläggningar, hvilka komme lyckligare lottade delar af riket till godo. Någon allmännare undersökning angående det belopp, som inom hvarje af de sex norra länen antagligen skulle lill understöd för nu omförmälda utdikningar oell vattenaftappningar årligen erfordras, hade väl icke på förhand kunnat ti II vägabringas; men med visshet kunde dock antagas, all en summa af minst 50,000 R:dr R:ml årligen vore för hvarje län behöflig och skulle inom ganska kort tid bära frukter, vitsor dande, att Statens medel svårligen kunnat bättre användas.
Län; Med hvilka anmärkningar ärendet blifvit af Högloft. Ridderskapet och Adeln samt Högvördige PresteStåndet till Utskottets förnyade handläggning å« terremitteradt. Herr Landshöfdingen Friherre Hjerta har erindraf, att bland de uppgifne Länen, hvarest Residence-hus för Landshöfdingarne skulle anskaffas, äfven vore Jönköpings, ehuru Utskottets Utlåtande sådant ej upptöge; Och hade Herr Friherren velat sådant anmäla i afseende på framdeles blifvande möjlighet att medel kunde utfinnas till ifrågavarande ändamål. I anledning häraf får Stats-Utskottet upplysa, att uppå den till Utskottet ankomnt För - Stats-UtskotfetS Bettini änden. 136? teckning å de orter, der Landshöfdinge - Residence saknas, finnes äfven Jönköpings Län; Men då hvarken Uppgift eller förslag å Inköpseller byggnadskostnad derstädes innefattas i berörde Förteckning, ktinde Utskottet hvars åtgärd skulle egentligen tillhöra att föreslå beloppet af de erforderlige medlen, ic':é Upptaga hagot för detta behof, och ansåg sådant destö häldre likgiltigt, söin för de öfrige Länen frårl hvilka kostnadsförslag inkommit, ej eller kunde tillstyrkas någre medels beviljande tili ändamålet. Lå nu Herr Friherren vunnit dess afsigt ätt 1 sammanhang med de andre Länen söui härvid ifrågakornmit, Jönköpings äfven blifvit anmäldt, synes icke något vidare återstå att för närvarande i denne del tillgöra. Herr Landshöfdingen Friherre Drufva har åter i afseende på Vesterås Slott omförrnäldt huruledes detsamma, ehuru myCkét förfallet, likväl skulle kunna fnllkomligt iståndsättas för fen kostnads-sUmma af 12,310 R:dr 29 sk. B:cöj samt att denne i flere hänseenden märkvärdiga och nyttiga Byggnad förtjenade sådan utgifts användande. Och då det vöre mera skäl att vidmagthål a redan uppförde Byggnader, än att låta dem förfalla och uppföra nya söm srtart komme i lika belägenhet, så föreslår Herr Friherre
Korteligen det var, efter min tanka, Herr Öfverstå t hålla rens pligt att vid det i fråga varande tillfället finnas på den punkt, der hans närvaro behöfdes, icke vistas på spektaklet, icke finnas annorstädes, än der han var så till hands, alt dessa trupper, som han låtit stationera i grannskapet, och sorn utan hans närvaro ej kunde sättas i verksamhet, måtte i ögonblicket eller inom få minuter blifva använda för det ändamål, som med deras tillkallande var åsyftadt. Hvad jag sålunda anfört, rörde endast början af de i fråga varande oroligheterna. Anledning hade dock icke saknats att förutse behofvet af vidsträcktare försvarsanstalter. Genom afficherna var den uppbudade folksamlingens syftning angifven såsom politisk; och dess ändamål kunde ej vara uppnådt genom den enda Riksdagsmans ofredande, mot hvilken första anfallet blifvit af ryktet förutsagdt. Redan före utbrottet hade således anstalt bordt vara fogad, att af hufvudstadens garnison en mot behofvet svarande styrka stått färdig att utan dröjsmål ställas till motvärn på de punkter, genom hvilkas bevakande oroligheternes vidare utbredande lättast kunde förebyggas. Och så länge efter utbrottet hade detta utbredande dröjt, att en dylik militärstyrka dessförinnan, om än icke i beredskap uppbådad, kunnat hinna både reqvireras och framrycka till de ställen, der den behöfts. Hade nu blott detta senare skett; så skulle det icke kunnat hända, att samma oroliga hop, som först samlade sig på Brunkeberg och derifrån öfvergick till Storkyrkobrinken, slutligen återtägat till Norrmalm att föröfva ytterligare våldsamheter.
Dörel te - D»pit»Iet kzres meä körkgtigt nt^ikvanrls ak nya Dakigbets - l, sn sr 1810, ock om Disconten emottager Ian xt» oäetermincraci tiri s 2 proDent tamt ä 5 pri.Lei.t s>» cletermineraä tiä, allt ekler Helins til Leclciko.ckkns körbuilsnäe; liv»,igenom kela Discontens utgikvanäe l-sn icke kunna cslculeras liäläk ris liro temporaira , samt uti Leälar äte/Lil in uti Dan9»en, ää rie realisera lig tjelsva til Oapitaler; men klen »uriel i vinklen, tom tilkommer privat» män, utgår väl, clock utan »r kar observera». Dlvgruti lianenens tzamls sörkällan,le icke uti körlla äret utsattes, bärrörer utås ,'kunnigliet rlerom, men enligt banco - Dtlkottens tnrtskringar seäan ur I77Y lil Diktens i-tänäer, ar man ökvertvgaä , riet nuvaranlte llank^uens reella konä kän mLtl täkerl et ätven zikv» cienna Deslitativn kyrk». Diksäslcr. 4 ^ » x 2. or 2. os -U rn Diksäalcr. Dsnco. ärr tslcn. Uti llanr^u en, livilket Acr c ri N)' ^ ^ 0 ^ 7 .0. - öL -^ O O-9 s ru N! ^ 7- Z - O ^ ^ 57 os v: ^ " Leälar. Okligst. 7 ^ ? L. O» * ^.7^ 00 ^ ^ L. " > vv " ... 2 co L v!i 0 I n «0 » 0 k, 6 l; ?