Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
»Herre du milde, att ha ett sådant kräk till man, som inte kunde reda sig med någonting ...» Emellertid hade hon gjort mannen orätt den gången; efter en stunds förlopp kom han hem och var alldeles nykter. Han hade varit och sågat ved och hållit på dermed ända tills nu. Hustrun satte nu fram potatisen och han åt med god aptit; men han såg mycket ynklig ut, skakade allt emellanåt på hufvudet och drog djupa, pustande suckar. »Hvad tror du, Kristin?» frågade han slutligen. »Tror du att Mia tagit örringarne?» Madam Jonson skrattade föraktfullt. »Inte mera än du eller jag!» svarade hon. Jonson såg litet fundersam ut. Han hade tydligen icke så fast tillit till sina afkomlingars dygd. Han erinrade sig att för ett par år sedan Nils, den äldste, blifvit öfverbevisad om ett litet snatteri, och han påminde nu hustrun derom. »Ja Nils, d’ä’ någonting helt annat», svarade madamen upprigtigt. »Men Mia, den lilla enfaldiga stackarn! Man ska’ vara regelt enfaldig sjelf för att tro något sådant!» »Ja, det kan väl så vara», svarade mannen, »om jag bara kunde begripa hvad man skall taga sig till för att få saken klar!» Madamen svarade ej genast. Hon stod och stirrade in i askan och strök med sin ena hand upp och ned öfver den nakna armen. »Om frun inte i afton har barnen med sig ut», sade hon derefter med bestämd, entonig röst, »så ska’ jag i morgon bittida fara in till sta’n och sjelf tala med dem och ta’ dem ut med mig. Och om hon hindrar mig, så ska’ jag söka upp länsman, eller också vet jag, att i sta’n fins en sådan der som skrifver åt folk, han lär ha kommit i gurgel med lagen, så han kan inte sätta ut sitt namn, men han brukar hjelpa fattigt folk, och honom ska’ jag söka upp. Anderssons ha reda på honom, så de kan nog hjelpa mig att få rätt på honom.» Jonson hörde uppmärksamt på sin hustrus tal.
Direction lill Riksgälds-Contoret afgifva sin ansvars-förbindelse för de uttagna creditiv-medlens behöriga återbetalning; hvarjemte, vid creditivets ytterligare anlitande eller då Fullmäglige eljest det äska, sådana handlingar böra, genom Directionens försorg, Fullmäglige tillhandahållas, hvarigenom, ådagalägges ej allenasl de accordsliquider, hvartill creditivmedlen blifvit begagnade, eller skola användas, utan ock huruvida några, för de redan lyftade medlens godtgörande, påräknade tillgångar till accordsfonden influtit. Bill, Ull R, St, Prot. 1840 och 1841, 4 Sami, 1 AJd, 3 Band, 44 Haft, % ^STOCKHOLM. Tryckt hos A. G. Hellsten, 1841 • Stats-Utskotlets Memorial, N.o S8o. i N:o 580. Arik. till Exp. Utsk. den 8 Juni 1841 hl. g f. m. Memorial, med förslag till Reglementariska stadganden för Riksgälds-Contoiret, i anledning af Rikets Ständers beslut, rtfrande extra Stats-realeringen. (Rgs Afd.)
ConstitutionsUtskottet hade kunnat göra anmärkning vid den rådgifvande åtgärd, som af StatsRådsProtocollen finnes antingen hafva ägt rum, eller uteblifvit vid tillsättande af BondeStåndets vice Secreterare och CancellieBetjening för denna Riksdag} men då Utskottets Ledamöter af BondeStåndet sjelfve heldre önskat en 6ådan anmälan, som Betänkandet innehåller, har Utskottet gjordt ifrågavarande hemställan. Jag underställer derföre, om icke Ridderskapet och Adeln skulle vilja uppfylla BondeStåndets önskan i detta afseende, och tillstyrka en underdånig anhållan hos Konungen, att ifrågavarande föreskrift i a4 §~. Riksdagsordningen, äfven måtte, i afseende på det Hedervärda BondeStåndet, blifva iakttagen. Ridd, 0. Ad. Prof. VII, B. II. Herr Silverstolpe, Gustaf Abrahem-. Vid noga genomläsning af 24 §. Riksdagsordningen har jag likväl ej funnit den rättighet vara BondeStåndet medgifven, att sjelf välja sin CancellieBetjening, och denna rättighet hade visserligen icke då heller blifvit i fråga satt. I min tan ka är detta en fråga, som närmast rörer Secreteraren , och bör på hans godtfinnande ankomma. Herr Påhlman, Otto Fredric', Jag instämmer nied Friherre Åkerhjelm deruti, att Ridderskapet och Adeln kunde uppskjuta pröfningen af denna punkt, intill dess BondeStåndet densamma afgjort; och är för min del qfvertygad, att Constitutions-Utskottet ej framställt detta ämne, om sådant icke varit med Grundlagen enligt. Herr Munck aj Rosensköld, Eberhard; Jag vill blott anmärka, att i 24 §• Riksdagsordningen står väl, att Kongl. Maj:t äger att förordna Secreterare i BondeStåndet, men ej att Kongl. Maj.t mera der, än i de andra Stånden skall tillsätta Notsrier och CancellieBetjening. Likväl har så tillgått vid flere Riksdagar, och Ståndet har nöjt sig dermed.
N:o 196, i anledning af väckt motion om låne-understöd för uppbyggandet och inrättandet af Mejerier vid landtbruks-skolorna och stam-holländerierna. Bifölls. N:o 197, i anledning af väckt fråga om beviljande af ett lån för aftappning af Lillsjön i Kronobergs län. Bifölls. Prot.-Utdrag den 2 Augusti 4854. 333 N:o 198, i anledning af återremisser å Utlåtandet N:o 98, angående ett ytterligare låns beviljande för hamnbyggnaden vid Wadstena. Utskottets i detta Memorial gjorda hemställan bifölls. N:o 199, i anledning af erhållna återremisser å Utlåtandet N:o 91, angående begärdt'ian till Akademiska Föreningen vid Lunds Universitet. Med afslag å Utskottets i Utlåtandet N:o 91 gjorda och här förnyade hemställan, beslöt Ståndet för sin del, att ett låne-understöd af 50,000 R:dr må Akademiska Förenin gen i Lund beviljas, mot följande vilkor: al att å lånesumman årligen erlägges 4 procent i ränta och en procent i kapitalafbetalning, tills hela kapitalet blifvit återgäldadt; bl att såsom säkerhet för detta lån Akademiska Föreningen lemnar första inteckningen uti sin egendom, gården och tomten N:o 27 i staden Lund, brandförsäkrad till ett värde af 50,000 R:dr banko; c) att Akademiska Föreningen förbinder sig att kostnadsfritt till Consistorii Aeademici disposition upplåta sin sollennitets-sal vid de tillfällen, då akademiska högtidligheter, på grund af Consistorii beslut, komma att firas; och d) att Reglementet för Akademiska Föreningens styrelse och verksamhet underkastas Kanslerns för Lunds Universitet pröfning, som derå, efter Consistorii Academici hörande, meddelar sanktion. Från Vällofl. B or g are-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo följande Kongl. Maj:ts nådiga Propositioner: l;o i fråga om allmänt stadgande, huru förhållas bör med en för obotlig ansedd, sinnessvag, larn eller blind tjenstemans skiljande från ordinarie beställning.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken gjorde proposition till bifall å Moni. bf uti 2 punkten af Friherre Åkerhjelms förslag, med Grefve von Fersens tillägg, så lydande: ”dock under förbehåll af lämplig skadeersättning för den, ”uti hvars salubod visitation skett, då ej förbrutet gods vid undersökningen anträffats.” Bifölls. c) Faun, der varor uppläggas eller till salu hällas. df Hus och Boningsrum i Skärgård, och på Hviloställen, der varutransporter befinnas eller varor uppläggas. Dessa tvenne Momenter biföllos. ef Boningsrum hos den, som förut blifvit straffad för lurendrejeri eller tullförsnillning. Herr Crusenstolpe: Jag instämmer i den af Herr Hjerta gjorda anmärkning, att, om detta moment antages, följden blifverden, att hvarje husägare måste söka skaffa sig bevis, huruvida hans hyresgäster blifvit straffade för lurendrejeri eller tullförsnillning; hvilket skulle föranleda mycken förargelse. Jag anhåller derföre om afslag å delta moment. Den 11 Januari i e. m. i55 Friherre Åkerhjelm: Jag vill tro, alt bärle Herr Hjerta och Herr Crusenstolpe misstagit sig om rätta forslandet af ifrågavarande moment, och förblandat det med Utskottens förslag i förra Betänkandet. Der föreslogs visilationsrätt i rum, hvarest tullförsnilladt eller lurendrejadt gods förut blifvit anträffade Här åter är blott fråga om personen, som undergått straff för lurendrejeri eller tullförsnillning, och att visitation må hos honom anställas, hvarhelst han bor. De rum han bebott, då brottet af honom föröfvades, äro efter hans aflyttning befriade från visitation. Mig synes det vara skäl, att man i detta afseende med större stränghet behandlar den person, som förut förbrutit sig. Det är samma princip, sorn i allmänhet följes i Criminal-lagstiftning, att ölui ansvaret för itererade förbrytelser. För öfrigt har jag redan nämnt, att ifrågavarande stadgande äfven finnes i den nu gällande förordningen. Friherre Cederström:
Efter hvad Utskottet erfarit har det ock redan handt, att talan i berörda hänseende ej blifvit till pröfning upptagen och om det än ej må anses tillkomma annat Utskott, än Lag-Utskottet att meddela yttrande derom, huruvida det finnes något skäl att eftergifva de allmänna öfverdomstolarnes rätt att pröfva dylika mål, så att dessa icke borde på administrativ väg få fullföljas, nödgas Utskottet dock vidhålla, att saknaden af tydlig föreskrift i detta hänseende innefattar en vigtig anledning till anmärkning emot meranämnda instruktion. Hvad sålunda är vordet anfördt torde få anses innebära tillräckliga skäl för den vördsamma hemställan, hvartill Utskottet af motionen hemtar anledning, att nemligen Rikets Ständer måtte i underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t Allmänna Besvär»- och Ekonnmi-Ulskollets Betänkande iV.-o 9S 5 anhålla det Kongl. Majit täcktes låta öfverse och omarbeta nu gällande Landshöfdinge-instruktion. Stockholm den 20 Februari 1863. Re s ervalioiier: af Grefve Björnstjerna, C. M.: »Emot stadgandet beträffande Landshöfdingen» rätt att från tjenstens utöfning i vissa fall skilja Sekreteraren och Kamereraren har påmints, att det vore både olämpligt och obehöfligt, att det lemnar rum för godtycke, neddrager embetsrnännens anseende och ställer dem i ett sådant beroende, att män med duglighet och sjelfständighet icke skulle förmås söka de vigtiga Lands-sekreterareoch Lands-kainererare-befattningarne, att det lade band på den bestämdhet i åsigter, som fordrades hos en ansvarig embetsman, men sorn icke skulle gifva sig uttryck, då man hade att befara att för förment vanvördnad emot den olika tänkande Landshöfdingen blifva suspenderad o. s. v. Enahanda anmärkningar förnyades vid sistlidne riksdag, och det åberopades, att Justitie-Ombudsmannen uttalat sig i samma syfte i den af honom till förstnämnde riksdag afgifna embetsberättelse.
Det blef också sedermera upplyst, säger H., att bemälda tjensteman anträffat dessa » vattendjur » i — ett tvättfat. Bland de lustigaste recensioner H. författade kan nämnas hans anmälan af Brehms » Foglarne », den med omkring 10 årsmellanrum i två svenska upplagor utkomna, berömda framställningen. » I stora sträckor af Europa » — hade bl. annat den förste svenske bearbetaren hjertnupet skrifvit — » är bofinken så god t som en medlem af familjen. Han muntrar den trötte arbetaren och kommer honom att glömma sin fattigdom. » » Det vore i sanning högst önskligt — anmärkte då H. — om denna fogel, som är så allmän på landsbygden, hos oss kunde lägga i dagen samma förmåga. » Vidare hade bearbetaren skrifvit: » Finkarne äro så litet skygga, att de ofta synas i stora städer. » Härmed menas väl, inföll då H., att de synas der-städes i burar? Hvarför infinna de sig eljes icke lika gerna i småstäderna? Man kan väl svårligen tänka sig, att de i flere af dessa städer inrättade » småfogelskyddsföreningarna » skrämt bort dem. — Vidare hade den förste bearbetaren yttrat att bofinkens färger äro » tilltalande », och derpå tillagt, att bofinkens lockljud är » pink ». Kanske bearbetaren tycker, frågar då H., att äfven detta ljud är » tilltalande »? — Om talgoxen hade bearbetaren n: r 2 gifvit följande omdöme: » Feg, om han fruktar någon fara, beter han sig som vore han utan all besinning, då han märker en roffogel och förskräckes, om man åstadkommer ett hvinande ljud eller kastar en hatt i luften, i hvilken han tror sig se en falk. » Här uppträder bearbetaren, infaller då H., som en riktigt öfverdådig tankeläsare. Och då likaledes den siste bearbetaren förklarat, att » då om vintern ett svin sia glas, är talgoxen genast till hands och drager åt sig så stora stycken som möjligt », tillägger H. att han betviflar, att äfven den värsta talgoxe kan nafsa åt sig ens en vanlig fläskskinka.
– Och skall berätta för Baruk hvad du har sett, som om han skådat det med egna ögon ... – Den girigbuken, den hårdhjertade skurken, inföll en annan. – Jag följer er, sade rabbinen. – Hvad har händt den qvinna, om hvilken J talen, och hvart viljen J föra mig? – Du skall snart få veta det. Rabbi Jonas följde hopen och åhörde, utan att svara ett ord, de skymford, som regnade öfver Baruk och hela Israel. Myro hade gripit om hans hand, likasom om hon fruktat, att han skulle undkomma henne. Men han gick lugnt vid hennes sida och drog icke sin hand tillbaka. När de anländt till hamntorget och rabbinen märkte, att kosan ställdes till det af facklor upplysta huset för drunknade, stannade han och drog djupt efter anden. Han hade förberedt sig på ett sorgligt, upprörande skådespel; nu gissade han hvad som händt. Emellertid betvang han sin sinnesrörelse och följde Myro, som ropade: kom, kom! Kort förut hade en liten båt lagt till vid kajens hufvudtrappa nedanför de tvenne marmorlejonen, hvilka prydde hamntorget, och Karmides, som kom från Krysanteus landtgård, stigit i land derstädes. Vi veta, att han tillbragt aftonen i Hermiones sällskap med en lustrodd längs den med sommarens yppiga prakt smyckade hafsstranden. Den angenäma färden, som förskönades af de deltagandes glädtighet och musikens toner, hade dock till slut blifvit fördystrad för karmides genom en syn, som han dock icke tillskref verkligheten, utan sin egen inbillning. Båtfarten hade från en liten vik, som badade foten af den terrass, på hvilken Krysanteus’ villa var byggd, blifvit utsträckt till grannskapet af hamnen.
7. „ för fortsättning af dockbyggnaden i Carlskrona . 100,000: „ till anskaffande af en hydraulisk press derstädes 6,000: „ för nybyggnad af krigsdngfartyg och ångkraftens användande på andra Flottan tillhöriga fartyg 300,000: „ för anskaffande af bombkanoner och projectiler . 50,000: „ för flintldsgevärs förändring till slagkruts-an tändning 15,000: „ lill fullföljande af planen för Fyrarnes nybyggnad och förändring 85,675: „ till aflöning för Styrelsen öfver Allmänna Väg och Vattenbyggnader 29,300: „ till arfvode och stipendier för bildande af Civilingenieuren vid Mariebergs Läroverk. 6,000: — •— „ till reseoch undersöknings kostnader samt expenser för allmänna arbeten 30,000: — -— t, för utdikningar och aftappningar af sanka trakter och sjöar, till beredande af odlingsföretag, 150,000: „ för anläggning af nya samt förbättring eller om läggning af backiga och mindre goda vägar samt till strömrensningar och smärre hamnbyggnader 400,000: „ för iståndsättande af broarne å den, på Statens bekostnad, anlagda väg genom Kopparbergs, Gefleborgs och Jemtlands Län 2,400: — —. „ till amortering af ett för Linköpings hamnbyggnad och Stdngåns upprensning upptaget lån . 3,240: „ för fullbordandet af Lidköpings hamnbyggnad . 63,562:24. — „ för dito af hamnbyggnaden vid Cimbritshamn . 10,000: Lån för samma föremål 5,000: Anslag för upprensning af farleden genom den närmast Söderhamn belägna skärgård 5,000: Lån Stats-Ulskollels Memorial, N.-o 3o4• Lån För nämnde farleds upprensning 10,000: —■
Kungörelsen af den 8 Sept. 1824, angående prsescriptionstiden för anmälan af fordringar hos StatsVerket, bestämdt innehåller, att alla de, vare sig Embetsoch Tjenstemän eller enskiltc personer, som efter Stat 4 58 Stats-Utskottets (Viiaflöningar och underhåll, eller koslnads-ersättningur eller provisionelra. m., kunna hafva något att fordra af StatsVerket, skola ofelbart oin liqvid hos K. StalsContoiret sig anmäla inom slutet af December månad året efter det, hvarunder fordringen tillkommit, vid den påföljd för uragtlåtenhet häraf, att all fråga om betalning ovilkorligen komme att förfalla, samt förevarande ansökning först den 6 sisth Nov. blifvit till K. M:t i underdthet afgifven och till K. StatsContoiret remitterad; anser Utskottet Friherre Koskull i följd af högstberörde stadgande icke vara berättigad att, för längre tid än ifrån början af år 1828 samma ersättning åtnjuta; lärande, i händelse R. St:r bifalla hvad Utskottet sålunda föreslagit, Löneersättningen lölaren 1828 och 1829, med 5oo R:dr af allmänna iudragningsSlatens besparingar böra utgå. I sammanhang härmed har Utskottet ansett sig böra vördsamt tillkännagifva, det Utskottet erhållit behörig uppgift å de i Svensk tjenst ännu qvarvarande Officerare vid f. d. Regementet Royal Svedois, hvaraf inhemtats, att icke någon al dem är i saknad al Lön eller ExpectanceArfvode, af hvilket sistnämnde endast de af K. StatsContoiret ofvanuppgifne 2:ne Officerare äro i åtnjutande. Betänkan den, N:o 3g4. 4^9 N:o 394. R. H. St:rs Förstärkta StatsUtskotts Memorial ang:de verkställd votering i visse frågor hörande lill Stora SjöTullsBevillningen. Sedan R. Sttrs Bevillningsutskott afgifvit Utlåtande under N:o 65, i anledning af Vällotl.
Ad:s majoritet och Landtm., om Ståndet i dag visäisig mindre månt om sin ära. Jag gillar ej, att Frih. Klingspor nyttjat ett utländskt uttryck. Jag skall begagna mig af ett Svenskt; det finnes ordet skälmstycken, oell jag ber att få genomgå en liten tafla af Regeringens förhållande sedan 1809. Hr Crusenstolpe afbröts här af såväl starka stampningar från många håll i salen som af Landtmarskalkens klubba; hvarefter H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att då Hr Cnvsenstolpes begäran stridde mot 90 § Reg.F., hvilken stadgar, att under R. St:s eller deras Utskts öfverläggningar och pröfning icke må uti något annat fall eller på något annat sätt, än denna grundlag bokstafligen föreskrifver, komma frågor om embetsoch tjenstemäns tilloch afsättande, Regeringsoch Dömaremagternas beslut, resolutioner och utslag, enskilda medborgares och corporationers förhållanden, eller verkställigheten af någon lag, författning eller inrättning, ansåg H. Ex. sig ej heller lagenligt, och i öfverensstämmelse med den af H. Ex. aflagda ed, kunna tillåta, hvad Hr Crusenstolpe begärt. Då Hr Crusenstolpe åter började yttra sig, blef han afbruten af stampningar, så att hans ord ej kunde till prot. höras; roén sedan stampningarna afstadnat; yttrade Hr Crusenstolpe: Det är förgäfves Herrarna försöka att skräma mig. Hr Lefre'n, Joh. Pehr: I en sak af så ömtålig beskaffenhet som denna tror jag, att det är, lindrigast sagdt, oskickligt af dén, söm synes gifva sig utseende af att vara Frih. Klingspors medhjelpare; att skämma bort hela siakeri. Jag tror icke, att Frih. Klingspor har behof af eller vill begagna biträde af en sådan advocat som Hr Crusenstolpe. Gr. Horn:
Utskrs betänk, i den del det innefattar förslag att electorerne skola utse ordfor. inom Utskrn biträder jag på den, som mig tyckes, ganska klara och gill liga grund, att det beror på electorerna att utse skickliga ordförande!'-uti Utsktn; men då, så vidt jag kunnat tinna, Utsk. äfven har föreslagit, att electorerne äfven borde utse ordförande!’ på afdelnrna inom Utskrn, så får jag afstyrka bifall till Utskrs betänk, i denna del , emedan jag tror det vara ett sätt att lägga för mycket band på Utskrn. Utskrn tillhör det nemi. redan att constituera sig på afdelnrna, således skulle jag icke tro, att electorerne böra äga denna rättighet att på förhand constituera ordför. på afdelnrna, innan dessa af Utsk. äro beslutade. Dessutom kunde electorerne ej så noga känna, hvilka ärenden, som inom Utskrn böra samfäldt handläggas, och således hade de svårt att bedömma hvilka personer vore bäst passande till utskrs-ordför. och måhända ännu svårare att känna hvilka personer skulle vara lämpligast till ordför. inom afdelnrna. Jag får derföre hos R. o. Ad, anhålla om återremiss af betänk. i denna del. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: Ehuru jag för min enskilda del icke fäster någon synnerlig vigt vid det sätt, hvarpå R. o. Ad. behagar afgöra denna fråga, har jag likväl trott det för mig vara en skyldighet att säga min tanke derom. Jag hyllar den grundsatsen, att Utskrn sjelfva böra välja sina ordför., och jag tror det vara ett närmande till denna grundsats, om R. o. Ad., då grundlagen förbjuder Ståndet att medgifva eje öfriga Stånden denna rättighet, åtminstone ville öfverlåta densamma åt sina egna electorer. — Här har af en ledamot blifvit sagdt, att det möjligen kunde för de öfriga Stånden blifva obehagligt, om, enligt den föreslagna förändringen, R. o. Adrs electorer skulle uppdragas att välja.ordför. äfven för de öfriga Stånden.
Vid a:dra Hufvud-Titeln är hos Preste-Ståndet anmärkt, att der upptages anslaget för medico-legala besigtningar, som egentligen är reseoch tractaments-penningar för Läkare/ehuru detta anslag förvaltas af Bih, till B. S. JProt, 1840 och 1841- 4 Sami. / J/d, 3 Band 16 Haft. Stats-UtsJcotteis Utlåtande, N:o 487. Sundhets-Collegium, hvarifrån detsamma ej syntes böra skiljas, på grund hvaraf blifvit föreslaget, att detsamma måtte till 8:de Hufvud-Titeln öfverföras. Då berörde anslag, enligt hvad dess titel äfven utmärker, är anvisadt för sådane undersökningar, hvilka i och för brottmåls-lagskipningen äro af noden, anser Utskottet detsamma lämpligast böra till utgifterne för Justitise-Departementet hänföras, hvilket icke hindrar, alt ulbetalningarne hädanefter, som hittills, kunna af Sundhets-Collegium besörjas, finner Utskottet sig böra vidblifva, hvad i berörde hänseende är vordet föreslaget, samt af 2:ne Piiks-Stånd gilladt och af ett utan anmärkning lemnadt. 3:o I hänseende till 6:te Hufvud-Titeln, är anmärkt hos Ridderskapet och Adeln, att förteckningen visserligen vore riktig, men alt en annan ordning syntes böra iagttagas, så att, näst efter vägar och communicationer, skulle följa rubriken: jordförluster genom canal-anläggningar: efter undervisnings-anstalter för jordbruksoch landtmanna-näringarne, under visnings-ansta Iler för bergsbruk och befrämjandet deraf i allmänhet, samt först derefter undervisnings-anstalter för slöjderne, handeln och sjöfarten, emedan varors förädling och omsättning är det sista, som rörer näringarne.
När målen hunnit så utarbetas, att förekommande frågor böra Kainmar-kollegii pröfning underställas, kommer för dessa ärenders handläggning att bildas en särskild division, bestående af Jordeboks-kontorets Chef, den föredragande Kamereraren och,Menligt ' . ö 7 .Jt O Presidentens förordnande, antingen en af KoIIegii öfrige ledamöter eller en af de öfriga Jordeboks-kamererarne, hvilken division, på Kollegii vägnar, meddelar beslut. Den af Kollegium, för jordeboks-arbetets bedrifvande, ifrågasatta anställning af tillförordnade Notarier, Kanslister och Vaktbetjening har Kongl. Majit desto mindre funnit nödigt att på förhand bestämma, som jordeboks-arbetets inverkan på göromålen i Kollegii kansli icke kan annorlunda, än på grund af någon tids erfarenhet, bedömas och Jordeboks-kontoret, hvars verksamhet är af beskaffenhet att blott sällan påkalla budskickningar utom verket eller annat Vaktmästare-biträde, bör i sådant afseende kunna betjenas af de sex ordinarie Vaktmästare, hvilka, utom möjligen antagna extra, finnas vid sjelfva Kollegium anställde; viljande likväl Kongl. Majit hafva sig förbehållet att, i den mån jordeboksarbetet framdeles befinnes, i ena eller andra hänseendet, framkalla behof af särskildt aflönade biträden, derom, på underdånig framställning af Kammar-kollegium, förordna; för hvilket ändamål nödiga medel likväl böra till Kongl Majit» disposition anvisas. Kostnaderna för den omförmälda förstärkningen af Kollegii personal kan för åren 1858, 1859 och 1860 sålunda beräknas: 1 tillförordnad Ledamot och Chef för Jordeboks-kontoret skulle i årligt arfvode uppbära enahanda belopp, som till lön för yngre Kammar-råd är, i Kongl.