Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har nu, såsom jag tror, redan öfverflödigt utveklat mina grundsatser, enär pluralitet ten inom detta Hus är så gifven, att jag skulle hafva en billig förebråelse, om jag längre upptog tiden, att hopplöst försöka bibringa en annan åsigt. Jag anhåller derföre om proposition, huruvida Löne-regleringen skall äga rum, eller ej; hvarefter vi, i afseende å anslagets belopp, få behandla frågan om afslag eller bifall till Utlåtandet. Den 5 O c t o b er f, m. Friherre Palmstjerna > Carl Otto: Jag hade visserligen åtskilige erinringar att göra vid de calculer vi här hört framställas, men då dessa gått så långt i detailler, att vi till och med kommit Lill allmänna IndragningsStaten, och jag icke vill bidraga, att förlänga tiden, samt två Ledamöter redan begärt proposition på hufvudfrågan, vill jag endast anmärka, aLt Propositionen bör innehålla, om Lönereglering skall ske med Nja Anslagj tj att den bör ske, när i8a3 års Ständer begärde den, sätter jag icke i fråga, I afseende på behofvet af nya anslag, får jag erinra, att Jemtlands Regemente för Officerare och Underofficerare endast har 16.000 R:dr, Westerbottens Regemente 18.000 R:dr, Helsinge Regemente 24,000 R:dr, Kronobergs och Nerikes Regementen hvardera 28,000 R:dr; om man derjemte erinrar sig att Spannemålen för Nerikes och Elfsborgs Regementen är beräknad efter mera än 8 R:dr B:co Tunnan, så skall det synas klart för hvar och en, som känner personalen, att någon reglering utan Statsanslag icke kan ske, om icke medel skola tagas från de Regementen, som nu dro någorlunda lönte; men detta skulle i alla fall icke blifva tillräckligt. Jag tror således, att Utskottet föreslagit den summa, som bör komma i fråga. Att Utskottet för Cavalleriet föreslagit mer än Kongl. Majrt begärt, härrör deraf, att Kongl. Maj:ts beräkning i detta afseende var mycket låg, och att vid Den ö O c t o b e if. m. Smålands HusarRegemente
Och han offrade alla höjdernas Prester, som der voro, på altaren, och brände så menniskoben deruppå, och kom igen till Jerusalem. Och Konungen böd folkena, och sade: Håller Herranom edrom Gud Passah, såsom skrifvet är i denna förbunds bok. Ty intet Passah var så hållet som detta, ifrå de domares tid, som Israel dömde, och i alla Israels Konungars och Juda Konungars tid; Utan i adertonde årena Konungs Josia vardt detta Passah hållet Herranom i Jerusalem. Desslikes rensade Josia ut alla spåmän, tecknatydare, beläte och afgudar, och all styggelse, som i Juda land och i Jerusalem sedde vordo; på det han skulle upprätta lagsens ord, som skrifne stodo i bokene, som Presten Hilkia fann i Herrans hus. Hans like hade ingen Konung varit för honom, den så af allt hjerta, af allo själ, och alla krafter sig till Herran vände, efter all Mose lag; och efter honom kom ej heller hans like upp. Dock vände icke Herren sig ifrå sine stora vredes grymhet, der han med öfver Juda förtörnad var, för all de retelses skull, dermed Manasse honom rett hade. Och Herren sade: Jag vill ock kasta Juda ifrå mitt ansigte, såsom jag Israel bortkastat hafver; och skall förkasta denna staden, som jag utvalt hafver, nämliga Jerusalem, och det hus, der jag om sagt hafver: Mitt Namn skall vara der. Hvad nu mer af Josia sägandes är, och allt det han gjort hafver, si, det är skrifvet uti Juda Konungars Chrönico. Uti hans tid drog Pharao Necho, Konungen i Egypten, upp emot Konungen af Assyrien, vid den älfvena Phrat; men Konung Josia drog emot honom, och blef död i Megiddo, då han hade sett honom. Och hans tjenare förde honom dödan ifrå Megiddo, och hade honom till Jerusalem, och begrofvo honom i hans graf; och folket i landena togo Joahas, Josia son, och smorde honom, och gjorde honom till Konung i hans faders stad.
Hela min framställning åsyftar derföre endast, att Ridderskapet och Adeln måtte uttrycka ett bifall till Revisorernes verksamma bemödanden att uppfylla sina åligganden, emedan jag trott att deri låg ett erkännande, så väl deraf, att Revisorerne uppfyllt sitt kall, så vidt dem varit möjligt, som ock deraf, att Revisorerne varit ställde i en svår belägenhet. Under de omständigheter, som inträffat, och hvilka Ridderskapet och Adeln, genom sitt föregående beslut rörande den nya Instructionen för Rikets Ständers Revisorer, ogillat, hade dessa Revisorer lika lätt kunnat göra intet, hvilket lärer blifva kommande Revisorers lott; men då de visat ett motsatt bemödande, anser jag det vara Ridderskapet och Adeln värdigt att erkänna detta. Jag fortfar derföre, utan afseende på äfventyret af majoritetens afsjag, att anhålla om proposition på min framställning, så vida Herr Grefven och LandtMarskalken anser den förenlig' med Grundlagen. Herr Munck af Rosenschöld, Eberhard: Jag kan icke inse Grundlngsstridigheten deraf, att Ståndet, eller Rikets Ständer, skulle förklara sin tillfredsställelse med Revisorernes åtgärder vid de tvänne sista Revisionerne, fast de ej äga rättighet, all stål - Den 22 Ja nu a lii f. ra. 79 la Revisorer lill ansvar, men jag förenar mig likväl med Jeni, som uppmanat Grefve Horn att sjelf låta motionen förfalla; ty den kan möjligen motverka det åsyftade ändamålet så lill vida, att om motionen af pluraliteten förkastas, kunde detta synas innebära ett indirect ogillande af de omnämnde Revisorers åtgärder, hvilket skulle motväga det beröm de kunnat erhålla af allmänna opinionen, och hvaraf framtida Revisorer skulle kunna taga sig anledning, att icke i samma vidsträckthet uppfylla sina förbindelser. Revisorerne hafva helt andra pligter än Rikets Ständer; de äro skyldige att icke förbise någon omständighet, som kan föranleda till anmärkning, men Ständerne äga rätt alt, äfven med godkännande af Rcvisorernes nit, sjelfve låta de gjorda anmärkningar förfalla, och ändå godkänna, att de blifvit framställda.
Vidkommande de räntor och tiondeanslag, hvilka tillgodonjutas i följd af vissa hemman åtföljande besvär, såsom augmentsräntor, anslagen till gästgifveriet färjor och färjekarlar samt postbönder och brefbärare, äfvensom de räntor och den tionde, som städer åtnjuta, så innehöll visserligen Eders Maj:ts nådiga proposition vid sistlidne riksdag, i likhet med hvad Rikets Ständer vid 1844 och 1845 årens riksdag lör sin del beslutit och kommitterade sedermera tillstyrkt, att så beskaffade räntor och tionde malte till statsverket indragas emot ersättning af kontanta penningeanslag: men jag måste tillstå, att jag för min underdåniga del anser tvifvelaktigt, huruvida en dylik indragning, som 40 Kongl. Majlts Nåd. Proposition, N:o 59. på många ställen måhända blefve bemött af ränte-egarnes protester, skulle kunna utan deras hörande och mot deras vilja, genom ett lagstiftningsbeslut dem åläggas, utan att den egande-rätten derigenom i någon mån kunde anses för nära trädd; och jag skulle följaktligen finna mig förhindrad att en dylik åtgärd tillstyrka. Då nu likväl icke är fråga om någon indragning eller ett afhändande af dessa rän tor och tiondeanslag, hvaraf kronan mot vissa skyldigheter öfverlåtit dispositionen, ulan blott att i afseende på sättet för deras utgörande och uppbörd bestämma samma grunder, som skola komma att gälla för utgörandet och uppbörden af så väl kronans egna, som alla andra indelda räntor och tionde, så anser jag mig på dessa grunder och med synnerligt afseende derå, att redan förut så väl Eders Maj:t föreslagit, som Rikets Ständer för sin del beslutit, hvad som obestridligen vore en vida större rubbning i dessa förhållanden, eller räntornas indragning till statsverket mot ersättning i kontant, nu kunna tillstyrKa, att de förändringar, som i afseende å sättet och grunderna för indelda räntors och tiondes utgörande kunna vara stadgade, jemväl å ifrågavarande, såsom godtgörelse för vissa hemman åliggande besvär, anvisade ränteoch tionde-anslag må tillämpas.
Men Melchisedech, Konung i Salem, bar fram bröd och vin. Och han var den högstes Guds Prester; Och välsignade honom, och sade: Välsignad vare du Abram dem högsta Gudi, den himmel och jord tillhörer. Och lofvad vare Gud den högste, som dina fiender beslutit hafver i dina hand. Och honom gaf Abram tionde af allo byte. Då sade Konungen af Sodom till Abram: Gif mig folket, och ägodelarne behåll för dig. Men Abram sade till Konungen af Sodom: Jag upphäfver mina händer till Herran den högsta Gud, som himmel och jord tillhörer; Att jag af allo det ditt är icke en tråd eller en skorem taga vill, att du icke skall säga: Jag hafver riktat Abram. Undantagno det de unge karlar förtärt hafva, och de män, som med mig drogo, Aner, Escol och Mamre, dem låt taga deras del. Sedan detta så skedt var, begaf sig, att Herrans ord i en syn kom till Abram, sägandes: Frukta dig intet, Abram, jag är ditt beskärm och din ganska stora lön. Men Abram sade: Herre, Herre, hvad vill du mig gifva? Jag går barnlös, och min redesven, denne Eleasar af Damasco, hafver en son. Och Abram sade ytterligare: Men mig hafver du ingen säd gifvit. Och si, mins tjenares son skall vara min arfvinge. Och si, Herrans ord kom till honom, sägandes: Han skall icke vara din arfvinge, utan den, som utaf ditt lif komma skall, han skall vara din arfvinge. Och han hade honom ut, och sade: Se upp till himmelen, och räkna stjernorna, om du kan räkna dem. Och sade till honom: Så skall din säd vara. Abram trodde Herranom, och han räknade honom det till rättfärdighet. Och han sade till honom: Jag är Herren, som dig utfört hafver ifrån Ur utu Chaldeen, att jag dig detta land gifva skall till besittning. Abram sade: Herre, Herre, hvaruppå skall jag märka, att jag skall besitta det?
Bland de civila, som icke fått något, torde jag endast få nämna residensen i åtskilliga län och anslag till byggnader vid universiteten. Jag anser således, att af bancovinsten bör först användas hvad Stånden kunna, vid pröfningen af extra-statsregler:n , finna vara nödvändigt för att tillfredsställa Rikets behof. Derefter kommer frågan om näringarna, såsom Hr Lagerhjelm yttrat. Jag erkänner med honom, att Staten bör i detta afseende förnämligast omfatta sådana företag, som öfverstiga den enskilda förmågan. Men hvilka äro dessa ? De dela sig i större och mindre. Om de stora företagen, canalers anläggande, andra farleders öppnande m. m. d. , kommer man måhända lättare öfverens; ty viglen deraf är mera ögonskenlig, och det är naturligtvis Konungen, som i dessa fall måste, efter vederbörandes hörande, gifva företräde åt det ena eller andra. Men vid de mindre industriella företagen är svårigheten störst att bestämma företrädet, oell vid dem är det följaktligen sorn misstag oftast ske, hvarigenom missnöje oell förtrytelse i orterna uppkomma. Ett exempel från Calmar län torde bäst upplysa detta förhållande. Der liar man sökt att få anslag för 2:ne åars upprensning. På ena stället vid Emman erbjödo sig strandägarne alt betala halfva kostnaden , om de af Slaten finge den andra. Vid Stångån ville strandägarne betala idelar af kostnaden, örn Ständerne gåfve den sista •yidelen. Nu skullen J väl tro, mine herrar! att Stångåns strandägare skulle företrädesvis få understöd , eftersom de sjelfve ville betala mest? Men det förhåller sig tvertom; för dem har StatsUtsk. icke föreslagit det ringaste, men deremot tillstyrkt anslag för Ernmåns strandägare, som sjelfve ville gifva mindre. Sådant kan icke annat än väcka förtrytelse Den 21 November f. m. och missnöje med R. St:s åtgärder. Hellre än att utsätta sig sig för sådant oell för de misstag, som mäste uppkomma inom R.
Grund-stoffet, som här blifvit omarbetadt till en Mythologisk-Poëtisk Legend, är troligtvis hemtadt ur någon numera förlorad Milesisk sago-samling. APULEII ofvannämnda arbete har icke i sin helhet blifvit öfversatt på Svenska; men sagan om »Psyche och Cupido» utkom redan tidigt såsom Svensk folk-skrift. Första kända upplagan är den som utgafs i Upsala, år 1666, af MARTINUS NYMAN (sedermera »Consul Holmiensis»; jfr. ~Acta Literaria Svecica~, a. 1724, s. 588). Andra upplagan har följande titel: ~Then Vnderskiöne PSYCHE vtaf Apuleio Madaurense Utdragen och Försvänskat Igenom M. N. Sampt effter mångens åstundan med flijt å nyo vplagd i Stockholm Åhr 1690. Tryckt hoos Lars Wall~. 40 ss., 8:vo. En sednare upplaga eger följande titel: ~Kärleks-Guden Cupidos Och den Undersköna och Prisvärda Prinsessan Psyches Historia~. Öfwersättning. Biskop FULGENTIUS, som meddelar samma saga i utdrag efter APULEIUS, omtalar tillika, att den funnits omständligen berättad i en viss ARISTOPHANTES’ skrifter. Om denne Aristophantes varit äldre eller yngre än Apuleius, är ännu oafgjordt. Hos Början af uppteckn. A återfinnes såsom inledning till »Die Kaiserstochter und die füllen,» hos SCHOTT, ~Walachische Mæhrchen~, Stuttg. u. Tubingen, 8:vo, N:o 16, ss. 171-183. B. Se en liknande förtäljning i anf. bok, ss. 239-246, »Trandafíra». Hos Se BASILE, ~Il Pentamerone~, I, N:o 5, förra hälften af »Lo polece». B. Anf. bok, II, N:o 5, »Lo serpe». C.
»Ingenting föråldradt mer!» utropade hon och ville icke höra talas om skaldens nya arbete. »Ack, hon älskar Oxygen ännu,» suckade den olycklige Apollonides. Aromasia ville denna gång låta lukta åt minstone några fantasidofter af ett nytt, storartadt jätte-odorat, på hvilket hon under den senaste tiden tänkt, något som skulle i djärfva doftsammansättningar måla den »sociala frågan» och gifva en antydan om dennas lyckliga lösning genom maskinernas fullkomnande. Hon hade förtrott detta åt tant Vera just då de återvände från bollspelet på Rydbergs torg, och den gamla väninnan hade gillat hennes beslut. Den »sociala frågan» hade under de senare århundradena onekligen gjort betydande framsteg närmare sin lösning, men denna var likväl ännu icke funnen. Hvar och en som på något sätt därtill bidrog, vare sig på vetenskaplig väg eller genom konstens medverkan, skulle göra sig högt förtjent om mänskligheten. Men Aromasia nös. Det kunde dock icke ligga i ämnet, ty det hade hon i sin ensamhet redan pröfvat. Orsaken måste finnas i de två första lukttonerna. Hon slog an ännu en sådan. Då nös hon ännu våldsammare, och alla närvarande nöso med henne. En verklig näskramp bröt ut, så skarp var den lukt som spred sig i salen. Konstnärinnan fortfor att spela, men en alt odrägligare lukt utbredde sig i rummet. Hon bleknade och kände sig häftigt illamående. Ännu en gång sänkte sig likväl hennes händer öfver klaffarne, men då var det som alla onda andar sluppit lösa ur gasens rike. Ingen mänsklig näsa förmådde uthärda något sådant. Allmänheten skrek, rasade och trängde till utgångarne. Aromasia sjönk vanmäktig ned vid sidan af sitt ododion. Ingen tycktes bekymra sig om henne eller ens märka hennes vanmakt. Hvar och en tänkte blott på sin egen näsa och sträfvade att så fort som möjligt komma ut i fria luften. Det var ej nog med den odrägliga lukten. I salen märktes ett olycksbådande hvinande och doft buller. Man fruktade, att lysämnets syrgas skulle, ehuru denna befann sig öfver glastaket, komma i beröring med de ur ododiet strömmande gaserna och frambringa ett våldsamt utbrott som kunde förstöra hela byggningen och döda alla de närvarande.
St:r, ang:de nedsättning i koppar-räntan å tillverkningarne vid Stora Kopparberget, samt, i anledn. af ånyo väckta frågor, dels om npbörande af allmogens inom vissa trakter af Kopparbergs län skyldighet, att till Stora Kopparbergs bergslag in natura lefverera hemmansränteoch mantalseller qvarntulls-kolen, dels ock om upliäfvande af öfriga åt Stora Kopparbergs bergslag och liylte-cgare, tillerkände privilegier och serskilda förmåner: JM 64, Litt. C, i anledn. af väckta frågor om förändring uti beskattningen å tackjerns-lillverkningen och å stängjerns smidet; JVs 64, Litt. D, i anledn. af motion om alunliondcns uphörande; JM 64, Litt. E, i anledn. af motioner om mantalspenningarncs upliörande; JM 64, Litt. F, i anledn. af motioner om upliörande' af den s. k. mötes-afgiften; JM 64, Litt. G, i anledn. af väckta motioner, angrde förändring uti den utaf utsockne frälsehemman i Halland utgående rotevakans-afgift; Allm. Besvärso. Ekon.-Utskottet: JM 63, i anledn. af väckte motioner, dels om indragning af åtskilliga Biskopsembeten och dels om nedsättning i Biskoparnes aflöning; samt JM 64, i anledn. af väckt motion om meddelande af föreskrift, att K. M:s Nåd. Kungörelse d. 28 Maj 1830, ang:de ekonomiska besigtningar å Kyrkoherde-boställen, Kapellansoch Klockarebohl, samt preste-stom-hemman, må tillämpas äfven å sådana skollärare-boställen, som af inncliafvarne skola byggas och underhållas. Föredrogs och lades till handlingarne Allm. Besv. o. Ekon.- Utsk:s d. 15 dennes f. m. på bordet lagda Mern.
Ätt dessa senare, utom de boställen, de å Allmänningarne vanligen ega, till en ringa del aflötias af Häraderne eller af de Ällmännings-cassor, som genom viss betalning för erhållen utsyning böra bildas, förändrar ej förhållandet, ty någon olägenhet böra val menigheterne vidkännas för den dem tillerkände rättighet att få, i moa af tillgångarne och Utan förnärmande af boställens rätt, utsyning af å Allmänningarne vexande skog ’’ Häruti instämde Biskop Butsch, Domprosten Elmgren, Herrar Wijk, Engström, Pousette och Wallander, den sistnämnde med tillägg, det han icke eller kunde biträda Utskottens beslut rörande utarrenderande af Jagträttten å Härads-Allmänningar, hvilket han ansåg såsom det säkraste medlet för villebrådets utrotande: Herr Friherre Leyonhufvud har reserverat sig emot förslaget att åt Municipal-styrelser Öfverlemna förvaltningen af Allmänningarne, emedan Herr Friherren icke kan föreställa sig en municipal-förvaltning såsom ändamålsenlig annorlunda än då den omfattar menighetens alla angelägenheter och är fullständigt ordnad i denna syftning med bestämda gränsor emellan Municipal-bestyren och de befattningar, som tillhöra Statens ernbetsoch tjenstemän. Intilldess Municipal-systemet hunnit en sådan utveckling, anser Herr Friherren, att vården om Allmänningarne bör fortfarande handhafvas af de embetsoch tjenstemän, som de hittills tillhört, helst det svårligen skall kunna undvikas, att menigheternes deltagande deri skulle förorsaka oreda och försvåra denna vård i stället att befordra den. Af Herr von Röök : ’’Då jag ej kunde fatta annan mening af Riksdagsmannen Fredrik von Zwcigberghs anmärkning emot Allmänna Besvärsoch Ekonomisamt LagUtskottens Betänkande om Härads-Alimänningars fördelning, än att delta skiftande ej borde kunna vägras, om
Klintorp i Östergöthlands län; N:o 41, i anledn. af gjord framställning ang:de riksdagskostnadernas förminskande; N:o 42, ang:de föreslagen ersättning för Arrendatorns af förre Löjtnantsbostället Tydje Stom litine förlust genom vattenflöde under 1845 års sommar; samt N:o 43, ang:de gjord framställning om ett räntefritt lån till Häradsskrifvaren P. J. Odman. Föredrogos, men lades, på flere ledamöters begäran, ånyo på bordet StatsUtsk:s följande d. 15 dennes bordlagde utlåt:n: 38 Den 19 Februari. N:o 44, i anleda, af vackt motion, ang:de utbetalning af stadgad ersättning utaf allmänna medel lill vittnen i brottmål, då den tilltalade saknar tillgång, eller ersättningsskyldighet icke kan honom åläggas; N:o 45, i anledn. af K. Mas nåd. propos., angtde uteslutande ur kronans jordcböeker och räkenskaper, dels af lisken, som åtfölja vissa hemman, dels af sådane till utarrendering afsedde kronofisken, å hvilka, vid flere förnyade auktioner, arrendeanbud icke kunnat erhållas; N:o 46, i anledn. af väckt motion, ang:de befrielse för utsockne frälsehemmanen i Halland från skyldigheten att erlägga rotevakanee-afgift; samt N:o 47, i anledn. af K. M:s nåd. propos., ang:de eftergift af kronans rätt till dana-arf efter enkan B. II. Sandelin. Föredrogos och biföllos StalsUtskis nedannämnde d. 15 dennes på bordet lagda utlåt:n: N:o 48, ang:de ett föreslaget förklarande i fråga om Nationalmusei-byggnaden och det dertill beviljade anslag; N:o 40, ang:de elt för staden Halmstad hegardt amorteringslån af 4,533 r:dr 16 sk.; och N:o 50, angule tvenne serskilda för inköp af prestboställe inom Lekvattnets Kapellförsamling i Wermland beviljade anslag.
Hr Hjärnes bevisning går egentligen ut derpå, alt lönnbränning ej är att befara med större redskap. Detta har icke heller någon velat påstå och Hr Reutersvärd har i sitt anförande ej ens önskat, att försegling af sådan redskap må ega rum. Frågan är här om mindre redskap, som helt och hållet kan undanhållas och på smygvägar begagnas. Om förseglingen al sådan redskap borttages, blir det mycket liittare för innehafvare deraf att använda densamma; och det är af reservanterna ganska riktigt anmärkt att, om kronobetjening anträffar sådan redskap, men på stället icke finnes mäsk eller bränvin, kan den ej tagas i beslag, äfven om pannan snart sagdt vore varm. Jag minnes mycket väl att vid 1848 års Riksdag, när den Komité, som af K. M. hade fått sig updraget att utarbeta en bränvinslagstiftning efter mäskekaret, fullgjort sitt arbete, hvilket sedermera öfverlemnades till davide Bevilln.Utsk., fanns i Betänk., bland annat, en upgift ang:de lönnbränningen i Danmark under några af de föreg:de åren. Jag kan ej erinra mig årtalen, men tror att det var i slutet af 1820 och början af 183 0-talet, som man der började att beskatta efter mäskekaret. Kronan erbjöd sig att inlösa de gamla småpaunorna, men likväl inlemnades ej så särdeles många och lönnbränning bedrefs i ganska betydlig skala. Huru stor denna var, förnam man, då, 12 år derefter, i sammanhang med en ny bränvinsförfattn. och större böter för lönnbränning bestämdes, förnyadt anbud om inlösen af pannorna gjordes, och då endast från Jutland, om jag ej missminner mig, 19,000 dylika pannor inlemnades.
Dock hafva, för häst-racernas förbättring, fullblods-hingstar blifvit införskrifna oph icke mindre än 14 st. funnos år 1841 å särskildte ställen inom Länef. De årliga kapplöpningarne vid Helsingborg och pris-utdelningen för unghästar, tros äfven hafva väckt håg hos allmogen till häst-a fvel. Ej mindre å större egendomar, än äfven af allmogen socknevis, hafva för hornboskaps-racernas förbättring tjurar och kor af utländske racer blifvit införskrifne och man har allmänt funnit nyttan och behofvet af fort - 8 planlandet af samma racer, hvilka bär trifvits väl, utan att tarfva annan eller starkare utfodring än vanlige kreatur. Betydlig tillökning i antalet af hällne kor har också förmärkts och mjölkhushållningen börjat å flera egendomar att handhafvas på Ilollsteinsk method. Detta oaktadt införskrifves ännu Norrländskt och Finskt smör och priserna derå hafva nästan alltjemt varit höga, men man hoppas att ladugårds-produkterna framdeles skola så tilltaga, att icke allenast ortens behof deraf skall fyllas, utan afsalu deraf kunna ske till andra orter. I anseende till vidsträckta odlingsföretag och deraf följande behof af större antal drag-kreatur, har något betydligt afsalu af kreatur till främmande orter icke kunnat ske; och priset å kött har nästan här i orten varit lika högt som i hufvudstaden. Får-afveln har under en längre tid förädlats, medelst införskrifning af fina elektoral-får. Desse hafva dock funnits mindre passande för orten och införskrifning skett af gröfre och lång-ulliga får från England, dem allmogen i synnerhet omtyckt, såsom mera ullrika och för fuktiga klimatet passande. Å Börringe egendom har schäfferiet blifvit utvigadt och fårens antal derstädes uppgifves uppgå till icke mindre än 3,000.