Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stånden berättigade att derom öfverlägga och till ConstitutionsUtskottet förvisa sina anmärkningar, skulle tvertom förhållandet med hvarje proposition från Konungen blifva, att icke något motiveradt Utlåtande til 1- vägabragtes i Utskottet, utan blott ett enkelt tilleller afstyrkande, och vidare, att Ståndens anmärkningar icke kunde få den påföljd, att såsom deras gemensamma tankar förvisas till Utskottet. Hvad Herr Hjerta yttrat, skulle jag be i så måtto få rätta, att åtérremiss väl icke kan hindras i anledning af enskilta anmärkningar, som framställas af Ståndets Ledamöter, men att någon remiss af anmärkningar, såsom utgörande Ståndets gemensamma tankar, icke kan äga rum; och jag får då blott erinra Ridderskapet och Adeln, huruledes, då frågan om 24 §. Riksdagsordningen förevar, Herr Grefven och LandlMarskalken fann 56 §. böra förstås och tillämpas. En dylik behandling vöre omöjlig efter det nya förslaget, emedan man då finge tvänne serskildta behandlingssätt för Grundlagsändringar, hvaraf det ena skulle begagnas, när frågorne väckas af enskifte Riksdagsmän, och det andra, när de framställas af Konungen. Jag Den 26 Fehr u a r i i c. in. fortfar således alt anhålla, det de nya redactionerne malte afslås. Friherre Cederström: Det har blifvit anfördt, att en Kongl. Proposition för närvarande han återremitteras till Constitutionslltsholtet, och redactionsförändringar deruti vinnas, eldigt den i 56 §. nu befintlige föreskrift. Under medgifvande deraf frågar jag, hy ad vinnes väl derpå annat, än att Konungen sättes i belägenhet, att å sin sida nödgas afslå förändringen, i händelse han icke finner den derigenom gjorde jemkning lämplig.
Det är nog förvånande för mig att nödgas taga till ordet andra gången enkom för alt lägga serskild vigt på en uplysning, som jag, då jag första gången hade ordet, dock 490 Den 17 April. icke lemnade oanmärkt, nemi. olikheten i förhållandet med Hr Stiernsvärds reservation, hvars införande i prot. förvägrades, och förhållandet med Gr. af Ugglas reservation. Olikheten består deri, att Hr Stiernsvärd icke var närvarande uti det plenum, då det af honom klandrade beslutet fattades, då deremot Gr. af Ugglas kom tillstädes under loppet af gårdagens plenum, det plenum, dä hans motion förevarit. Vid nästföregtde riksdag, såsom vi påminna oss, anmälte den 28 Juni 1848, samme Hr Stiernsvärd en reservation emot det beslut, hvarigenom, den 22 i sagde månad och år, Statsoch Ekon.-Ulsk:ns afstyrkande utlåt, om Hr Stiernsvärds förslag till armeens reorganisation godkändes; och i den reservationen förklarade Hr Stiernsvärd sjelf vid början af sitt anförande, helt öppet, att han hade varit, vid ärendets behandling, frånvarande. Således visste Ståndet detta ganska väl; icke dessmindre svarades några ord af Hr von Troil, hvilket framkallade en ytterligare replik af den förstnämnde ledamoten, och Ståndet hade ej det minsta att invända emot dessa yttrandens införande i prot., der de stå att läsa af hvem som helst. Således har man praxis alt åberopa, och jag vågar påstå det, ehuru jag ej specielt tecknat mig till minnes flere exempel, en mångfaldig praxis. Att nu förfara på det sätt, som Hr von Hartmansdorff förordat, så alt man håller reda på hvilken stund hvar och en går ut och ingenom dörren, det skulle med säkerhet göra vår sammanvaro högst oangenäm. Är det icke nog med alt man nödgas, genom meningsskiljaktighet i sak, bekämpa hvarandras åsigter? Måste man ännu dertill lägga inqvisitoriska och personligen ofördragsamma åtgöranden?
Då nu Ridderskapet och Adelns samt Presteoch Borgare-Ståndens sistemförmälda beslut uttrycka den sammanstämmande mening, att pröfningen af förslaget till inoch utförsels-tarifer skall anstå intill dess frågan om afgiften till Handelsoch Sjöfarts-fonden samt tolagen blifvit af Rikets Ständer slutligen afgjord, men Preste-Ståndet ännu icke fattat definitiva beslut, angående denna fråga, anser TJtskottet sig nu endast böra afgifva yttrande, i anledning af de anmärkningar, på grund af hvilka Betänkandet, så vidt det angår nämnde särskilda afgifter, blifvit från Preste-Ståndet återremitteradt. Dessa anmärkningar afse icke mindre det ersättnings-belopp, som blifvit föreslaget att utgå till Handelsoch Sjöfarts-fonden, än ock den föreslagna tolagsregleringen.
Hvarföre skall en domhafvande i orten, om han är med förtroende omfattad, äfvensom en skollärare, icke kunna vara ledamot af kommunalnämnden? För min del skulle jag vilja föreslå att dessa begge karakterer utginge ur §:n. Hr Hjärne: Gr. Sparre har ansett att icke domhafvanden i orten eller folkskolelärare borde vara utesluten från deltagande i kommunalnämnden. Jag tror dock att, om Gr. Sparre erinrar sig hvilka åligganden, som upräknas såsom tillhörande ledamöter i kommunalnämnden, han skall finna att den som noggrannt vill sköta sina åligganden i denna nämnd, har fullt upp dermed att göra och bör således vara befriad från andra göromål. Jag anhåller derföre om bibehållande af §:n i oföräudradt skick. Frih. Tersmeden: Hvad l:sta mom:t beträffar, kan det vara likgiltigt hvad B. o. Ad. derom beslutar, enär mom:t redan är af 3:ne Stånd bifallet. Det 2:dra mom:t deremot är af BorgareSt:t afslaget och t. o. m. helt och hållet borttaget. Hvarföre skola audre embetsoch tjenstemän än de i lista mom:t upräknade ej mot sin vilja kunna förpligtas att dylikt updrag emottaga? 78 Den 5 Oktober f. m. Det är alldeles gifvet att om en embetseller tjensteman är af laga förfall eller af tjensteutöfning hindrad, kan han icke i kommunalnämnden deltaga, men hvarföre en sådan skall alldeles vara befriad, kan jag icke fatta. Jag anhåller således att detta mom. måtte borttagas. Hr von Ehrenheim, Per Jakob; För min del anser jag lika med Gr. Sparre att så få som möjligt böra vara uteslutna från deltagande i kommunalnämnden, och förenar mig derföre i det af Gr:n gjorda yrkande. Hr Hjärne: Då jag förra gången yttrade mig, förklarade jag icke min åsigt ang:de BorgareSt:ts beslut.
Att så ej bör tillgå, det finnér jag} och då det annu är en rättighet för menigheterna att efterse och pröfva, hvilka personer i sockflarne få inflytta, finner jag äfven, att en lösdrifvare-förordning måste finnas. StatsUtskottet har dock ej föreslagit någon ny sådan. StatsUtskottet har sagt: "att Rikets Ständer hos Kongl. Den i3 Mars e. m. 255 ”Maj:t i underdånighet skulle anhålla oni ”vidtagandet af nödig Författning, hvarigenom de personer, hvilka sakna bestämdt ”uppgifvit och godkändt näringsfång, må ”allvarligen tillhållas att söka tjenst och "försvar." Jag medgifver visserligen, att detta yttrande, godkändt näringsfång, är en ganska inskränkt term, som lemnar ett högst ofullständigt begrepp om meningen dermed; men jag tror dock vara väl gjort, om Rikets Ständer framställde den Önskan, att Kongl. Maj:t måtte tillåta sine Embetsman att uppmana sådane personer, hvilka ej hafva ett sådant näringsfång, att söka lagligt försvar. Jag anser detta hvarken motverka eller hindra pröfningen af de flere motioner i detta ämne, som Lagoch EkonomiUtskotten behandla, och hvaröfver dessa Utskott snart lära inkomma med sine Betänkanden, emedan jag tror, att Rikets Ständer hafva tillfälle att definiera hvad med lagligt försvar förstås. Jag tillstyrker således nu bifall på principen, då vi sedan genom ett bestämdt förslag till författning få visa, huru vi önska föreskrifterna. Jag vill visserligen ej motsäga, att enskilta händelser kunna hafva tilldragit sig, då hela familier såsom lösdrifvare blifvit införda i fängelse; men dessa hafva varit följder af missförstånd om författningarne. Man lärer väl äfven, med afseende på beskaffenheten af Cortectionsfängelser och våra a56 Den i3 Mars e. nU Fästningsfängelser, der losdrifvare fordom insattes, böra besinna skillnaden emellan förr och nu.
Den behållna inkomsten å en bibana emellan Borås och vestra banan, hvilken redan år 1853 blifvit beräknad till 68,000 B:dr B:ko årligen, kunde, enligt Hushållnings-sällskapets åsigt, i anseende till den sedermera ökade forslingen, antagas stiga till 50 procent derutöfver och för framtiden upptagas till än högre belopp. I detta sistnämnda afseende, och såsom grnnd för beräkning af den tillökning i trafik vestra stambanan skulle erhålla, finnes uti Bolags-bestyrelsens före innevarande riksdag till Kongl. Majit ingifna ansökning uppgifvet, att årligen till och från Borås kunde antagas forslas omkring 250,000 skeppund gods.
Kommer handeln att som hitintills bedrifvas, så blifva vi endast förpaktare åt några handlande i Hamburg. Handeln har redan tagit för sig brorslotten, ty om jag icke misstager mig är handeln i följd af vexelaffärer i skuld för öfver 6,000,000 till Riksbanken. Af så stor undsättning äro handlandtrne icke i behof, ty de måste ega stora fordringar i utlandet. Kg dömer detla deraf, att under de sista G veckorna har Riksbanken af Stockholms Kredit-förening köpt vexlar till ett belopp af 4,000,000 Rdr, hvilka vexlar Banken troligen icke köpt, såvida de icke varit grundade på säkra fordringar utom landet. Jag förmodar och är skyldig antaga att Banken icke bekostar 4 millioner mot några papperslappar; ty 108 § 1 mom. i BankoReglem. tillåter Bankens vexelköp endast i det fall, då Banken kan förstärka sin silfverfond. Plar jag häri misstagit mig, så anhåller jag, att de Hrr, som bättre än jag känna dessa mysterier, måtte derom uplysa Ståndet. Vi veta, att inom hufvudstaden bildats en kredit förening. Vi veta äfven, att en ledamot af denna förening är Fullmäktig i Banken, och att denne ledamot under en mängd af år haft sig updraget att granska alla Bankens vexelaffärer. Jag förmodar, att han icke undandrager sig att granska Kredit-föreningens vexlar. Måhända känna Hrnne, att en annan ledamot i föreningen, som förut varit grosshandlande i Stockholm, numera afflyttat till Hamburg, och möjligen komma de af Banken köpta vexlar att ställas på honom till inlösen. Ar det väl skäl att ytterligare öka det hittills bedrifna vingleriet. 4 mil lioner hafva för det ändamålet redan blifvit förspilda. På grund häraf anser jag alla möjliga kryphål för handeln böra tillstoppas, och jag föreslår derföre en ny redaktion af 4 g. I slutet af denna § omtalas, att penningeförvaltande verk och inrättningar skola blifva delaktiga af lånet. RiddarliusDireklionen har medel att förvalta, men jag har iinnu icke hört, att meningen är, att den skall erhålla någon del af samma lån.
R:dr och de öfrige hvar för sig tjugo R:dr; hvaremot Herrar JustitieRuden Isberg, Engelhart och Gref ve Snoilsky förenade sig om det slut, att de funno, med afseende å det skick, hvaruti åtalet emot Borgmästaren Falck för haus, såsom Tullbevakningsinspektor, begångna felaktigheter hos RådstufvuRätten förekommit, samt vid öfvervägande af hvad parterna, hvar emot annan, i nu förevarande mål andragit, RådslufvuRättens förfarande icke vara af den beskaffenhet, att ansvarsoch ersättningsskyldighet borde dess Ordförande och Ledamöter ådömas, hvarföre, med ändring af HofRättens utslag, de från AdvokatFiskalsEmbetets anställda åtal frikändes; i och hvarmed något yttrande öfver de af AdvokalFiskalsEmbetet anförda besvär icke erfordrades. I öfverensstämmelse med hvilken sednare, af tre ibland Högsta Domstolens Herrar Ledamöter tillkännagifna mening, såsom frisägande de tilltalade och således gällande emot de tre öfriga Herrar Ledamöters yttrade meningar, Kongl. Maj:ts Utslag under sistnämnda dag är utfärdadt. 3 - 18 Af Riksdagsberättelsen (pag. 139) inhämtas, att, sedan Kongl. Svea HofRätt, i anledning af AvokatFiskalsEmbetets derstädes förda talan emot tillförordnade Polismästaren i Stockholm, Häradshöfdingen O. Hultberg, angifven att hafva låtit prygla trenne för olofligt tillgrepp angifna personer, i afsigt att förmå dem till bekännelse, genom Utslag den 10 December 1839, ansett Häradshöfdingen till denna förbrytelse saker och förklarat, att han derför gjort sig förlustig det af Kongl. Maj:t i nåder honom lemnade förtroende att
Län Pehr Ericsson, har jämväl uti afgifvet Memorial, under framställning af de förluster, Allmänheten får vidkännas derigenom, att, vid utbyte af gamla och förslitne sedlar, erhålles icke mer än 12 å 1G sk. för 1 och 2 R:dr, för det att något väsendtligt ord är borta ifrån sedeln, och hvarpå såsom bevis åberopas 3:ne bifogade Creditsedlar, godkände endast för 16 sk. hvardera, yrkat, att Tjenstemännen i Banken och RiksgäldsContoiret matte, genom allmän Författning förbjudas, att efter godlycko eässera en sedel, för det Betä nkanclen, N:o 37g. 36 r alt några ord saknas; då en hvar i öfrigt kan se, alt den ej är förfalskad. Öfver dessa Motioner, af hvilka
Om den grundsatsen blifwit antagen, och under loppet af Riksdagen utan undantag följd, akt alt som är stridande emot Statens direcka fördel stall uphöra eller förändras, utan afseende pä den inflytelse, sädant kan medföra pä allmänna säkerheten och enstildtas »välfärd, sä skulle jag wifferligen till. styrka, uphäfwandet af alla Contracier om Kongsgärdar, som ulan föregången Auction och Ständernas sanction äro flutade af Konunga-magken, eller, dä det pä rältwisa grundade förhällandet är helt an» nor - Den 27 Zebruariirzyz norlunda, kan jag aldrig medgifwa, att ena dagen följa en princip, som den föreäende ar förkastad. Att emot en enstildt eller en clas? af Medborgare utöfiva en wäldsamhet, hwarifrän andre blifwit styddade. Wore alla Kongsgärdar af ifrägawarande för. hällande, ännu i första Jnnehafwarens händer, stut. le kanste ett sten af billighet kunna framstymta lil! äterkagandet af en obehörigt gifwen och likaledes erhallen ynnest. Men dä det största antalet innehafwes af z:dje och 4:de Man, som pa god tro, ofta med kante pengar, och till fulla wärdet nllhandlat sig en besittnings-raik, som med ali laglig anledning bordt anses orubblig, sä kunde de oratkmisaste följder derigenom upstä. Jag anser deremot det of Högloft. Stals-Utstottet förestagne första alternativet: "att till Spannemäl förwandla arrende-sum"man enligt det orets Markegång dä Contrgcket "stöts" wara en i asta hänseenden billig modisicalion, hvarigenom det fel rattas, att i penningar hofwa si. xerat arrende-summor, som aldrig böra utsattas i annat an waror:
Men landtförsvarets nuvarande organisation skulle, efter Herr Stjernsvärds åsigt, icke" uppfylla omförmälde vilkor, och mot densamma kunna anma i kas: l.o dess dyrhet under de långa tider, dä truppen är overksam, hvilket tyngst drabbade den jordbrukande klassen, och detta så mycket orättvisare, som soldatens underhåll nu mycket öfverstiger hvad rustoch rotehållare, vid den skatte-reglering, hvarefter Indelningsverket uppgjordes, medelst stadfästade föreningar och kontrakter, åtagit sig att utgöra; 2:o dess numeriska otillräcklighet för försvaret, i Jörening med en alltför ringa öfning, vid betraktande hvaraf, jemte det förhållande, att full aflöning måste vid uppbådning, utom rote-underhållef, åt soldaten gifvas, vår indelta armé skulle finnas dyrare, än värfvade trupper, och troligen vara, i förhållande till penningeoch varu-värden, en af de dyraste af alla ständiga armeer; 3:o rekryteringssättet, som medförde svårighet för vidmakthållande af truppens tjenstbarhet, enär dels afskedandet af mindre dugliga ämnen påkallade ökade uppoffringar af rustoch rotehållarne, dels mot afskedandet bevekande omständigheter ofta förekomma, då den indelte soldaten, som vanligen tagit lega för att gifta sig och få ett hem, stundom blir fader för en talrik oförsörjd familj; hvilka förhållanden förvandlade vår indelta arme till en för landet alltför kostsam invalidinrättning,- 4:o dess menliga inflytelse på landets fattigpersonal, som onekligen betydligt ökades genom soldatens oförmåga i allmänhet att med sin rotelön försörja maka och barn, dertill han, efter afskedstagande!, vore ännu mera oförmögen, då han sjelf icke ens kunde lefva af den 1 sk. banko om dagen, som Krigsmanslius-pensionen lemnade honom; 5:o indelta soldatens oanvändbarhet såsom stam för beväringen, en omständighet, som icke kunde afhjelpas med bibehållande af Indelningsverkets närvarande anda och organism. Derjemte kunde erinran göras dervid, att Rrigs-kollegii ställning till
Prop. om Statsverket 1833. 43 Transport R:dr 168,760: att Rikets Ständer må anvisa enahanda summa, som å sistlidne Riksdag beviljades, eller 500,000: att fördelas på dé fyra åren 1854—1857 med 125,000 R:dr för hvarje år, dock att häraf högst 10,000 R:dr årligen må kunna för understödjande af mindre strömoch arensnings-arbeten samt smärre haranoch brobyggnader användas. 3:o. För befrämjande, medelst anslag, utan älerbeta/ningsskyldighet eller lån, af uldikning ar och aftappning ar af sanka trakter och sjöar till beredande af odlings företag, föreslår Kongl. Maj:t anvisande af lika belopp, som å förra Riksdagen, eller 100,000: att under åren 1854—1857 med en fjerdedel årligen utgå. I afseende på såväl vilkoren för statsbidrags beviljande till allmänna arbeten af här ofvan omförmälda särskilda slag, som ock kontrollen å arbetenas utförande i enlighet med fastställda planer, föreslår Kongl. Maj:t bibehållandet af enahanda föreskrifter som hittills. 4:o. Då vid sednaste Riksdag aflöning åt Styrelsen öfver allmänna Vägoch Vattenbyggnader samt dess ijensle-bitrtiden sä väl i hufvudstaden som i landsorterna beviljades endast för trenne år, eller lill och med 1853, samt nästa statsreglering, hvarvid, enligt hvad ofvan blifvit föreslaget, nämnde aflöning skulle å ordinarie stat uppföras, icke träder i verkställighet förr än med början af år 1855, öfverlemnar Kongl. Maj:t åt Rikets Ständer, att åt bemälda Styrelse jemte underlydande tjenslehiträden anvisa aflöning äfven för år 1854 med 12,900: 5:o.
Om hatten är försedd med en eller flera 7 luckor eller någon annan öppning ån Sngröret, skall den vid mätningen påsattas och redskapen uppmätas till öfversta luckans eller öppningens nedra kant, till så stor höjd, som mäsk kan deri inrymmas. Hatten med ångrör skall äfven till bela sitt kubikinnehåll uppmätas. Den fals, som är ämnad att nedskjutas i pannan, ingår i mätningen för den del, hvarmed den möjligen kan öfverstiga ett tum. Likaså uppmäles mäskvärmare, der sådan finnes, till hela sin rymd, med afdrag för derigenom gående rör. Då panna, som är försedd med aftappningsrör, uppmätes, skall tappen eller vridhanen insättas och intet afdrag för rörets innehåll äga rum. § 26. På panna och dertill hörande hatt eller stängselskifva, löst hattrör, afkylningsredskap, löst pannebrösf, mäskvärmare och rektifikations-apparat skall justeraren med stämplar utmärka sitt namns inilialbokstäfver, årtalet då uppmätningen skett, nummerordningen för året å den redskap, som stämplingen undergår, samt, å både panna och batt, redskapens pannerymd, utan afdrag af kokrummet. På pannan anbringas stämpeln å halsen eller pannans öfversta del och på öfriga uppräknade delar å ställen, der den blir väl synlig, ulan att skada redskapen. § 27. För redskaps mätning och stämpling åtnjute justerare i arfvode 6 runstycken för hvarje kanna af redskapens uppmätta rymd. Varder justerare i sådan tjenstförrättning kallad från sitt hemvist till enskild man, tillkomme honom derjemte i traktamente en r:dr 16 sk. om dagen, tillika med skjuts efter en häst till och från förrättningsstället. Der (lera redskap på ett ställe, eller i en by eller soken, kunna af justeraren vid samma tillfälle mätas och stämplas, beräknas resekoslnadsersätt ning och dagtraktamente endast såsom för en resa. Justerare erhålle af redskapsägare erforderligt handtlangarebilräde vid förrättningen, men bör sjelf vara försedd med justerade och krönta målkärl.
Proposition för åstadkommande af likstämmighet emellan Sveriges Grundlagar och Riks-Acteus föreskrifter, har, gonom Nådig Proposition den 17 Mars innevarande år, K. K. M., för tillvägabringande af omförmälda likstämmighet, med iagttagande derjemte af grundsatsen om full reprocitet emellan Rikena inbördes, föreslagit Rikets Ständer, hvad E. K. M. ock förklarat Sig ämna lill Norriges Rikes nästkommande Stor-Thing föreslå, att 7 §. Riks-Acten må erhålla följande ändrade lydelse: Intilldess begge Rikenas Representanter äro församlade och hafva förordnat om Regeringen linder Konungens minderårighet, skall ett af lika antal Svenska och Norrska ledamöter sammansatt Stats-Råd, under namn af Sveriges och Norriges Interims-regering, förestå Rikenas Styrelse, med iagltagande af dessas ömsesidiga Grundlagar. Delta sammansatta Stats-Råd skall beslå af Tio ledamöter från hvartdera Riket, nemligen från Sverige: de tvänne Stals-Minislrarne och åtta Stats-Råd, och från Norrige: Norrska Stats-Minislern och de tvänne Stats-Råd, som äro i Slockholm, samt sju, vare sig ordinarie eller serskildt tillförordnade StatsRåd, som vid tillfällen af thronledighet, eller under Konungens minderårighet, af den i Norrige varande Regering bland dess egne ledamöter utses, i hvilkas ställe minst trenne Stats-Råd i Norrige tillförordnas. Med så val Svenska som Norrska sakers föregående beredning och granskning förhålles efter de i hvartdera Riket gällande föreskrifter. I Interims-Regeringen skola de Svenska ärendena af den Svenska föredragande, till hvars befattning de höra, föredragas, i protocoll fattas, och expedieras på Svenska språket, och de Norrska ärendena af den Norrska StatsMinistern föredragas, i protocoll fattas, och på Norrska språket expedieras. Saker, som angå båda Rikena och ej genom sin natur tillhöra något serskildt
Och så hade hon då blifvit denna slutna, vemodiga flicka, kring hvilken ensamheten alltid sväfvade; hvars m u n så sällan rördes till ord, m e n aldrig till att söka förstående eller medkänsla, o c h hvars alla tysta tankar endast sökte en smula tröst i minnet eller hoppet, såsom y i j u alla medvetet eller omedvetet för sed hafva, T y ingen af oss har någonsin lefvat i nuet. emedan något dylikt helt enkelt icke finnes. Nuet är en hypotes, en punkt utan längd eller bredd, s o m man nödgats uppfinna för att skilja det som varit från det, som skall ske, den smärta, som lindrats, från den fröjd vi hoppas på. Denna oförklarliga instinkt, kanske ett blekt återsken af en högre vishet, förvärfvad i en tidigare värld, som ofta är oss af vida större gagn än det ljusaste förstånd, än den mest vidtomfattan.de människokännedom, sade henne, att äfven Berndt Bergk lidit m y c k e t och bittert; den kom henne att vända sig bort från allt, som hviskades till hans nackdel, k o m henne att i h o n o m se denne andre vi ständigt söka för att åter ständigt förlora. Berndt Bergks lämplighet som sällskap åt en ung flicka hade blifvit både dryftad och bestridd — med eller utan skäl, det vet man ju aldrig. Men sedan äldre brodern några år förut på Algiers sandbankar slutat en ojämn strid med kommabacillen o c h lämnat åt den efterlefvande alla de bergkska domänerna åt Tivedshållet, hade man eget nog skiftat mening. Och hvad s o m nu än månde hafva sagts o m gamle Berndt, men aldrig kunde han slå sig ned i ett rum, där de hade späda barn eller gamla hundar, utan att de skockade sig omkring h o n o m s o m fåren kring herden. Och så länge hundar och barn hylla sig till en varelse, är det inte så farligt med henne, s o m illviljan kan låta påskina. H a n hade farit hårdt fram m e d lifvet, o c h lifvet hade ej heller sparat h o n o m.