Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maji iS32 beviljat Consistorium del af Knminnr-Collegii föreslående ull 5- tande och tillåtit Consistorium att ined Gottlands Presterskap å Prestmöte derom öfverlägga, tade Consistorium under den 21 December samma år i underdånighet inkommit med Presterskapets y lii ande, och med eget utlåtande af den 5 i sild nämde månad. Presterskåpet upprepar deri hvad det tillförene hufrtulsakligeu iinfftit, nemligen: alt det från urminnes tid innehall hela tiotiden på Gottland; alt delta förhållande ej förändrades •vid öns afträdande lill Sverige; alt orden af gunst och näde i iS< 5 års Iiongl. Bref vore en cui ialformel, som, begagnad af en enväldig Konung, ingenting bevisade; att tiondens indragning vore, icke mindre iin Conventionsstadgans, rubbning i pr i-vi i eg i i frågor; alt Pastoratens sammanslagning be~ Striddes ej mindre såsom overksläilbart och grundlagsvidrigt, än i manga hänseenden skadligt» Till försvar för sitt klandrade löningsförslag af år 1826, anför Preste*skåpet, alt det varit beräknadt vida under hvad dea verklig» spamnålsafkastningen medgåfve. Kammar-Collegii uppgifter örn de missbruk Gottländska Preslerskapet skall, vid sina rättigheters uttagande, hafva tillåtit sig, bestridas såsom sanningslösa sndidelser, för hvilka Piesleiskåpet ämnade genom Pikets Ständers Justiliae-Ombiidsman yrka laga åtal. Consistorium yttrade, all Pastoratens sammanslående och löjiingssältels löiäudiing icke kunde förenas med Stiftets bestånd och skulle verka lika menligt på själavården som på Presterskapets ställning; samt föreslog slutligen» ali Kongl. Maj:t måtte fastställa en viss lid, till exempel af 10 år, under hvilken frivilliga öfverenskomineiser finge uppgöras om Presträltighcleriia, enligt Kongl. Kungörelsen den 3 April 1816, utan att nya klagoskrifter eller obehöriga förslag finge under tiden ingifvas.
Horns välmenande afsigter, befarar jag dock, att hans föreslagna tillägg snarare skulle motarbeta än befrämja motionens ändamål; ty det synes verkligen innebära en anvisning till domaren att betrakta allt lasteligt tal å Konungen såsom uppmaning till myteri, eller ock till Konungens rådgifvare att, i händelse en tjenstvillig domare häktat någon misshaglig person, men likafullt hemställt till Konungen ang:de åtalets fortsättning, undvika att yttra sig öfver det lasteliga talets beskaffenhet och låta åtalet, med åberopande af det ifrågavar. tillägget, fortfara under domarens äfventyr. Detta vore så godt som att rent af föreslå upphäfvande af 1777 år-s bref. I öfrigt är det naturligt, att, om talet verkligen innefattar uppmaning lill myteri, så är domaren i allt fall skyldig att omedelbart häkta; ty motionen, som nu är i fråga, åsyftar en - Den 23 Mart. chist uppskof med häktningen för den händelse, att angifvet sen går ut på brott mot 5 cap. i § Missg.btn, d. v. s. laedel rande af Konungens majestät, hvilket är något helt annat än uppmaning till våld emot Konungen eller staten, derom 6 cap. Missg.btn handlar, Gr. Horn: Jag anhåller att få undanrödja den föreställning, att jag skulle vilja motsätta mig ändamålet af Hr Dalmans motion. Ingen kan lifligare än jag ifra för helgden och beståndet af 1777 års bref. Men just i anseende till vår Styrelses kända mildhet kan man tänka sig möjligheten, att en domare kunde opåtaldt bryta emot detta K. bref, och om Konungen sedan befallde nedläggande af åtalet i ett mål, der arrestering ägt runa, vore ali möjlighet för den anklagade att visa sin oskuld afskuren. Då likväl den arresterade alltid bör äga rätt till reconventiou för ett oskyldigt lidande, har jag önskat det stadgande, att om någon af missförstånd blir arresterad för ett politiskt brott, innan Konungen ang:de åtalets upptagande sig utlåtit, så bör ransakningen ovilkorligen fullföljas, på det den anklagade måtte få tillgodonjuta sin möjliga oskuld.
Ehuru Utskottet, lika med hvad Kongl. Majit uti sin nådiga Proposition om anskaffande af medel till jernvägsbyggnad^- (sid. 30) yttrat, antager, att den summa, som i förenämnda hänseende af Kongl. Majit blifvit äskad, kan åstadkommas utan att någon särskild upplåning för sådant ändamål behöfver ifrågasättas, har likväl, vid det förhållande att Utskottet, hvarken i deras helhet behandlat de väckta frågorna om öfriga föreslagna stambanor samt om statsbidrag för andra jernvägsanläggningar, eller förehaft frågan om anskaffande af de till jernvägsbyggnaderna erforderliga medel, Utskottet funnit sig nu endast böra föreslå: att Rikets Ständer, i afräkning å det belopp, som för arbetena å Statens stambanor under innevarande riksdag kan varda bestämdt att utgå under år 1863, måtte ställa till Kongl. Majits förfogande en summa stor Två millioner Riksdaler att, i mån af behof, utaf Riksgälds-kontoret utbetalas, för fortsättande af södra stambanan från Mullsjön till närheten af sjön Salen, i den vid sistförflutne riksdag beslutade sträckning; dock med rättighet Stats-Utslcottets Utlåtande JYi 30. 9 rättighet för Kongl. Majit att vid jernvägsarbetenas utförande, på sätt hittills egt rum, närmare bestämma de orter, som banan skall genomgå, och de ställen den bör anlöpa. Hvad slutligen vidkommer de af åtskillige motionärer gjorda framställningar om skyndsamt fullbordande af vägsträckningen mellan Mullsjö och Jönköping, anser sig Utskottet, på de af motionärerne anförda skäl, böra hemställa, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit täcktes anbefalla vederbörande att, om sådant utan förlust eiler alltför stora olägenheter låter sig göra, så påskynda arbetet emellan Mullsjö station och staden Jönköping, att denna del af södra stambanan må kunna för trafiken öppnas redan innevarande år. I händelse Rikets Ständer behaga bevilja det af Utskottet sålunda föreslagna förskott, torde Utskottet få sig uppdraget derom meddela Fullmägtige i Riksgäldskontoret underrättelse, för medlens tillhandahållande i vanlig ordning.
Hr Frih. o. Landtm, förklarade, att den nu beslutade gemensamma tanke komme, till följe af 56 §:n Reg.Fm, att hänvisas till Gonsl.Utsk. jemte återlemnande till Utsk. af dess memor, iV:o 11. Föredrogos ånyo och bi fö 1 lös StatsUtsk:s, den 13 dennes, på bordet lagda utlåtanden: N:o i5g, i anledn. af föreslagna förändringar uti uppbördsförfattningarna, i livad de angå afskrifning af efterlyste personers skatter och ådömda böter; N:o 160, i anledn. af väckt motion, dels 0111 anstånd för innevånarne i vissa orter af landskapet Dalarne med betalningen, dels afskrifning af skuld för undsättningsspanmål; N:o 161, i anledn. af motion om öfverlåtelse till staden Falkenberg af Kronans tullbro öfver Etlhraströmmen ; N:o 162, i anledn. af motion ang:de användandet och förvarandet af öf' erskottsmedien ; N:o 163, i anledn. af väckt motion om nedsättning i lösen för drängeoch ökedagsverken till å Svartsjölandet belägna kungsladugård och hofstallängar; N:o 164, i anledn. af väckt motion om kronoparken Ombergs försäljning till skatte. Företogs till pröfning Allm. Besvärsoch Ekon.Utsk:s den i3 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 4o, i anledn. af väckt motion 0111 förändrade anstalter för vakthållningen vid corieetions-inrältningen å Långholmen. Frih. Cederström, Gust. Bror, hade inlemnat följande anförande: Mot det nu föredragna utlåt.
Jag får blott upplys^, enligt hvad Ledamöter inom BancoUtskottet berättat, att, så väl inom Borgaresom Preste-Stånden komma valsätten att ändras , så att deruti ej finnes något hinder. Herr Hjerta: Om propositionen blifver sådan, som jag föreslagit, hindrar det ej, att ändring i valsättet kan ske. Det är blott fråga om att granskningen blifver lika med Den 7 November e. m. den, sorn Iiittils ägt rum för Banc-o-Disconten. Då rättas valen derefter, så alt Revisorerne slippa resa långa vägar. Jag anhåller således, att propositionen endast måtte blifva på hvad jag tillstyrkt. Herr Grefven och Landt - Marskalken gjorde proposition till bifall å 2Ö:te Punkten. Ropades Nej. I anledning hvaraf Herr Grefven och Landt-Marskalken hemställde, att årliga revisioner vid Discont-Låne-Conloiren måtte förrättas på lika sätt, som för Banco-Discont-Verket är stadgadt; Herrar Banco-Fullmäktige likväl obetaget, att när sorn helst genom Ombud låta anställa serskild revision. Bifölls. 26:te Punkten blef, uppå gjord proposition, utaf Ridderskapet och Adeln , gillad. Herr von Hohenhausen anhöll, att de - öfrige Riks-Stånden måtte inbjudas, att uti Ridderskapets och Adelns nu fattade Beslut instämma. Herrarne Rosenblad och Hjerta förenade sig med Herr von Hohenhausen. Herr Grefven och Landt - Marskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln önskade, Den 7 November e. m. att de öfrige Riks-Stånden skulle inbjudas att uti enahanda beslut med Ridderskapet och Adeln sig förena.
Om, under Kongl. SeraphimerOrdens Öfverstyrelse, Herrar Landshöfdingar med en af dem på stället tillkallad Direction, bestående af vältänkande och nitiska Embetsman, Borgare Possessionater och Allmoge, hade närmaste tillsyn om Lazaretten och Hospitalen ; att denna Direciion, efter omständigheterna, behofvet och de tillgångar som kunde anskaffas, ökade eller mindskade de sjukas antal, förskaffade Inrättningarnes behof, tillsatte Syssloman och Betjening, reparerade och utvidgade husen, m. m. Men Redovisningen, Rapporterne, Läkares tillsättande, Instrumentkistans underhållande, Medicamenträkningarnes reviderande, m. m. dylikt skulle ske inför Kongl. SeraphimerOrdensGillet, hvilket, såsom ägande öfverstyreisen, om allt hvad vid Lazaretten eller Hospitalen skett, skuPe af Directionerna i orterna genast underrättas. Menniskorna äro så beskaffade, att dö tro sig alltid bäst sjelfva, att de önska få tagadel uti och hafva något att säga vid användandet af de medel de sjelfva tillskutit; således är allt skäl att förmoda, det förtroendet för Lazaretten, jemte ett rundligare tillskott ifrån ortens invånare och mer beredvillighet att be» 190 Den 29 Man. tala underhållskostnaden för de sjuka, om så* dant kommer att fordras, igenom en sådan Direction på stället skulle Vinnas. Man har orsak till denna förmodan af hvad som skett vid LänsLazaretfen i Wexiö och Christianstad, samt Curhusen i Norrtelge och Eskilstuna. Man har ock sett hvad lyckliga följder det medfört, att Directionen af stora Barnhuset och Danviks Hospital i Hufvudstaden är gifven åt vissa nitiska medborgare. Men utom hvad tillskott i orten kan ske, är nödigt att det Allmänna förskjuter till dessa Inrättningar betydliga summor, och Riksens Ständer måste utse medel till LänsLaza* rettens och Curhuslnrättningarnes underhållande och utvidgande efter behofvet. Husen vid de flesta IänsLazaretten skola vara nog bofälliga och otillräckliga.
Kostnad för en gång (uppsättnings-kostnad). a) För manskapet. Rekryterings-penningar för 235 Konstaplar, Afdelnings-trumpetare, Ratteri-handverkare och Artillerister å 45 Rdr Beklädnads-, remtygsoch utrednings-persedlars lörsta anskaffning för samma styrka utom Handverkarne, eller 219 man, å 165 Rdr Dito för de 16 Handverkarne Beväpning för de förre å 13 Rdr Sjuk vårds-persedlar för den ständigt tjenstgörande, i kasern boende nummerstyrkan, 59 man, efter 3 Rdr Härtill kommer: Servis-persedlar och kasern-inventarier, hvilkas uppsättning, på kronans bekostnad, heror på förläggnings-orten; och kai denna kostnad beräknas till 22 Rdr för man för de förre och 15 Rdr fiir man för de senare persedlarne. b) För hästarne. Inköpet af de erforderlige egna 56 hästarne skulle kosta, enligt det i nu gällande stat beräknade remonterings-pris, 450 Rdr... - 10,575: - 36,125 2,640 2,847 177: Sm 21,196 78,801 52,374 25,200 77,574 18 Dessa vid första uppsättningen af den tillökade styrkan ifrågakommande kostnader, hvartill särskilda medel mäste anvisas om uppsättningen på en gång verkställes, äro afsedda att bestridas af de årliga underliållsanslagen, derigenom att uppsättningen endast småningom eger runi; dock att möjliger befintliga besparingar å artilleriregementenas nuvarande anslag fiirst höra tiir ändamålet få användas. Bil. C, Förslag öfver Artilleriets personal. Enligt den föreslagna staten: Artilleriets stab Första Artilleri-brigaden . Andra Artilleri-brigaden Tredje Artilleri-brigaden . Enligt den nuvarande staten: I summan 70 ingå de 12 kaptener i regementet, med löjtnants lön, som nu finnas. Anmärkningar. För att lättare kontrollera summornas riktighet i personal-kolumnen, äro afgången och tillkomsten i den föreslagna staten här nedan upptagna : Afgång: Majorer 4.
Då Riksens Ständer ej äga eller böra äga tillgång till Stats-Rådets Protocoll, så äto de val inskränkte till ett blott förlitande på Constitutions-Uiskottets uppgift5 men om enskilde Personer kunna känna begångna felagtigheter och uppskjuta att å dem väcka uppmärksamhet i det hopp, att Constitutions-Utskottet i dess Betänkande om Decharge ej sådant underlåter 5 så måste det i motsatt fall, och då anmärkningar vid granskningen deraf framställas, vara Riksens Ständer öppet, att, om ock i sista ögonblicket, bestrida Dechargen, och frågan derom till Utskottet återförvisa, jemte de anledningar till anmärkningar, som hvar och en dervid funnit sig befogad afgifva. Utom denna rättighet hos Riksens Ständer skulle det vara Utskottet, som allena frikände Konungens Rådgifvare från allt ansvar, och sådan var visserligen icke meningen då Grundlagen stiftades. Man torde finna anledning till den erinran, att, som ingen viss termin är ConstitutionsUtskottet förelagd, innom hvilken Utlåtandet om Dechargen bör till Riks-Stånden inkomma, det väl vore möjeligt att anmärkningar dervid blefvo utan all nytta, då Utskottet kunde först vid Riksdagens slut med dess Betänkande deröfver inkomma. Det är till förekommande häraf sora jag 4? Den April. anser det tillägg i Grundlagen nödigt, att Constitutions-Utskottet minst en månad för den dag, Riksmötet efter Grundlagens innehåll bör slutas, borde dess Betänkande rörande StatsRådet till Riksens Ständer afgifva. Hvad återremissen af förevarande fråga vidkommer, stödjer jag ej mitt påstående derom på sjelfva Anmärknings-frågan, men på den öfvertygelse, hvarifrån jag aldrig kan skilja mig, att Ständerne icke frånträdt deras öfverläggnings-rätt, så länge i Grundlagen linnes bestämdt hvad derunder ej får förekomma, och icke eller deras rätt att pröfva och afgöra. Då all pröfn ng förutsätter kännedom af sjelfva ämnet , hvilket nu af.
Man har, åtminstone i vårt land, icke sett fattigdomen vara hvarken så uppfin ningsrik eller djerf, i fråga om att förekomma förvärrandet af sitt tillstånd, som rikedomen varit det uti planer att vinna förkofran, att tillskansa sig allt. Att den stränga redbarhet, som fordom styrde inbördes afhandlingar i pennrngeangelägenheter, vid flera tillfällen synas blifvit utträngd af en sorglös lättsinnighet, ärsannt; men vill man vara rättvis, skall man också medgifva, att denna sorglösa lättsinnighet varit en naturlig följd af de omständigheter, som förledt till speculationer, hvars olyckliga resultater härrört icke af felaktighet i beräkningen, utan af förändringar, som icke kunnat förutses, och att sorglösheten först då in träd t, när allt bemödande att uppfylla ingångna förbindelser varit fruktlöst. Vill man vara rättvis, skall man också medgifva, att denna sorglösa Pen 17 April f.'m. lättsinnighet redan märkbart aftigit och att ^anledning är att hoppas, det redbarheten åter skall komma att styra inbördes afhandlingar, utan användande at sådane medel, som måste börja med att fullkomna det onda innan det goda kan uppkomma. Comitéen anser nu tiden vara inne för återställandet af reda i penningeoch creditväsendet. Grunden härföre skulle vara betryggandet af all ägande rätt, genom bestämmandet af ett oföränderligt förhållande emellan Bancosedlarnes värde och det redbara myntets, och medlet, en icke tvungen realisation, utan ett tillåtet utbyte, efter faststäld grund, af Sedlar mot Silfver, och Silfver mot Sedlan De stora ändamål, som deraf skulle vinnas, vore återställandet af säkerhet i penningeafhandlingar enskilda emellan och rörelsemedlets eller myntets naturliga ökande eller minskande i följd af behofvet. Jag anser dessa ändamål böra befordras. Jag anser en myntbestämning derföre nödvändig, men, en sådan, som icke arbitrairt bestämmer förhållandet emellan Bancosedeln och Silfret, utan en sådan, som bestämmer, a'ft det naturliga förhållandet aldrig arbitrairt skall rubbas,.
Då de tvenne sista värde talarne medgifvit, att ConstitutionsUtskottet handlar med Riksens Ständers rätt i frågor af den beskaffenhet, som den nu i frågavarande; och det är tillika gifvit, på sätt, jag förut nämnt, att Utskottets pluralitet väl ej godkändt förslaget till ändringen, men godkändt de olika meningars framställande som alternativer, kan jag ej finna, att Utskottet förhållit sig lagstridigt. Det har tvärtom handlat i fullkomlig öfverensstämmelse med ordalydelsen i RiksdagsOrdningens 38 §., hvarest uttryckligen föreskrifves, att då, vid omröstningar i Utskottet 2 Stånd stadnat emot a, skola de särskilta meningarne (icke de särskilta förslagen) till RiksStånden som alternativer framställas. Grefve Speiis: Jag vill, i anledning af hvad Herr Rosenschöld nu anfört, blott ha äran tillägga, att jag, med ledning af Constitutionen, alldeles icke kan förstå det åberopade förhållandet af de tvenne Stånd i Constitutions - Den 27 Maji. 413 Utskottet, hvilka ansett den ifrågavarande paragrafen böra oförändrad bibehållas, och ändå deltagit i beslutet, att framställning om ändring deruti skulle göras till Riksens Ständer. Herr Munck af Rosenschöld: De tvenne Stånd, hvilka förhållit sig på det af Grefve Spens anmärkte sätt, och hvilka i Utskottets Betänkande omtalas, må svara för sig sjelfva. Friherre Boijej, Ludvig: Då ConstitutionsUtskottet blott anmält det förhållande, hvilket inom Utskottet uti denna fråga inträffat, kan jag icke finna, att Utskottet trädt Riksens Ständers rätt för nära, och deltager således icke eller i det klander af Utskottets åtgärd, jag här hört framställas. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalketi hemställde, om icke, enär uti förevarande ämne två Stånd inom ConstitutionsUtskottet stannat emot två, Ridderskapet och Adeln ansåg frågan således böra förfalla, samt Utskottets derom aflåtne Memorial endast läggas till Handlingarne. Bifölls.
— N:o 289. i anledning af väckt motion om anvisande af anslag till lön på stat för en länsman i Loos församling. VIII. B. 118. A. 166. — N:o 290. i anledning af erhållen ålerremiss å Utlåtandet N:o 250. VIII. B. 118. A. 166. — N:o 291. i anledning af väckt motion, angående vidsträcktare rätt till skatteköp ä Kronohemman på Öland. VIII. B. 118. A. 166. — N:o 292. i anledning af återremiss å Utlåtandet N:o 214, an - ( 147 ) gående åtgärder för behöfvandes undsättning i missvextår. VIII. B. 118. A. 166. Siats-Utskottets Memorialer, Belänkanden oell Utlåtanden: — N:o 293. med förslag till den afdelning af Riksgälds-Conlorets reglemente, som handlar om styrelsen och betjeningen viddetta verk. VIII. B. 168. A. 172. — N:o 295. med förslag lill åtskillige §§ i det nya reglementet för Riksgälds-Contoret. VIII. B. 168. A. 174. — N:o 296. med förslag till aflöningsoch pensions-staler vid Riksgälds-Contoret. VIII. B. 168. A. 174. — N:o 297. i anledning af gjord framställning, angående förvaltningen och vården af Kongl, lust-slotten Drottningholm och Svartsjö. VIII. B. 230. A. 234. IX. U. 352. A. 354. — N:o 298. i anledning af väckt motion om uppförande å indragningsstat af de med Lsgmans-embetena förenade löne-inkomster. VIII. B. 230. A. 235. E. 284.
Vägoch vattenbyggnads-styrelsen att, efter hållen noggrann undersökning, med möjligaste skyndsamhet afgifva yttrande och förslag rörande lämpligaste sättet för omförmälda broars ombyggnad och kostnaden dervid; så förklarade Kongl. Maj:t nu i nåder, det Kongl. Maj:t vore betänkt att, sedan nyssberörda yttrande och förslag till Kongl. Maj:t inkommit, i nåder besluta angående den framställning, som, i anledning af merberörda broars bristfälliga och förfallna skick, borde till Rikets nu sammanträdande Ständer allåtas. 5:o. Den, sedan längre tid tillbaka väckta och, medelst af Öfver-Intendents-embetet den 30 Juni nästlidet år afgifvet utlåtande och förslag, sednast behandlade frågan om uppförande af en större byggnad vid Carl XIII:s torg å den plats, som skiljer detta torg ifrån Operahuset; hvilken fråga under den 9 sistlidne Februari blifvit in för Kongl. Maj:t i underdånighet anmäld, men då till framdeles nådig pröfning uppskjutits i hvad som rörde ej mindre byggnadens beskaffenhet, än utvägarna att för förslagets verkställighet bereda tillgång. Kongl.
I öfrigt och jemte det jag förbinder mig (vi förbinde oss) att ersätta Cassan alla de kostnader, den kan I afsseende på Inteckningsförnyelser, Lagsökningar eller hvad annat, i och för det meddeldte Lånet, få vidkännas, pantsätter jag (vi) äfven härmed all min (vär) öfriga Egendom, till säkerhet för hvad uti den intecknade panr ten möjeligen kan brista; och äger Höglofl, Riddarhus-Directionen, under hvars vård och förvaltning förenämnde Cassa (fond) är ställd, att göra Cassans rätt emot mig (oss) gällande, derest jag (vi) brister uti något af hvad vi Den 19 Julli e. m. deruti för Cassans räkning af oss Iemnad och af NN. Rätt beviljade Inteckning, enligt nedan påskrifne bevis. Vi försäkra ock på vår heder och ära, att vi af denna pant äro ensamme ägare och kunna den lagligen pantsätta, samt icke hafva uppbörd, förmynderskap eller barnaarf om händer, eller häfta för någon skuld af hvad namn den vara må, som kan lända Cas> san till förfång i dess inteckningsoch förmånsrätt. Sluteligen förpligte vi oss att noga iakttaga och fullgöra allt hvad Kongl. Reglementet om Lån utur de under Höglofl. RiddarhusDirections disposition ställde Cassör och Fonder föreskrifva, och att, derest vi uti något af det, hvartill vi oss härigenom förbundit, brista skulle, undergå oss härigenom förbundit; äfvensom att detta Skuldebref mig (oss) ohördan å annor man transportera. - Till yttermera visso har jag (hafva vi) detta Skuldebref 1 nedanstående vittnens närvaro erkändt, egenhändigt undertecknat och och med brukligt Insegel försett. Ort, dag år, N. N. N. N. Sigill. Sigill. Den 19 Julite, mi 4g5 allt hvad högstberörde Reglemente, Lag och Författningar förmå, så att äfven i händelse Catsan genom försäljning af den pantförskrifne
Detta bör vara en ledning för vårt omdöme, ehuru jag för öfrigt icke vill genom detta yttrande hafva afsagt mig befogenheten att vara af annan tanka än FIr Gr. o. Landtm, när sakernas beskaffenhet kunna dertill föranleda. O Hr Aker ma n , Fr edr.: Jag kan visserligen icke annat än högeligen beklaga, att förhållandet inom detta Stånd skall vara sådant, att motioner framställas af den beskaffenhet, att man önskar att de måtte komma ju förr desto hellre till sin sista hvila, och icke blifva föremål för allmän uppmärksamhet; men så länge detta förhållande räcker, anser jag likväl klokheten fordra, att icke för ofta begagna den rättighet, som äfven jag vet existerar, nemi. att vägra remiss; ty sådant skulle innefatta ett farligt prejudikat för framtiden, så länge R. o. Ad. utgör i af representationen, och sä länge frågor, som här väckas, icke annorlunda än genom remiss till Utsk. kunna komma till de öfriga Ståndens kunskap. Jag säger att det vore ett farligt prejudikat, som skulle kunna begagnas i partitider sålunda, att hvarje för majoriteten oangenämt förslag, skulle på detta sätt helt och hållet kunna undertryckas. I följd häraf yrkar jag att den ifrågavar. motionen må remitteras till vederbör. Utsk., jemväl af det skäl, som den siste värde talaren anfört, eller att en vägran af remiss här möjligen skulle kunna tydas så, som fruktade man en granskning af de förhållanden, motionären påpekat. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att han ansåg sig böra förklara, det lian fann förevar, motion hvarken till innehåll eller form vara af den beskaffenhet, att propos. till remiss derå med anledn. af 90 § Reg.F. kunde vägras; hvarefter Hr Landtm, hemställde om R. o. Ad. behagade bifalla motionens remitterande till StatsUlsk. Ropades starka ja, blandade med nej; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att denna propos. blifvit med öfvervägande ja besvarad. Frih. Cederström, Jakob: