Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
O. § 27. hvilken äfven bör innefatta förslag, rörande sättet att genom bevillningar fylla hvad mom*• staten utöfver de ordinarie inkomsterna erfordrar. Vill Konungen å urtima riksdag sådan proposition aflåta, gäller derför enahanda stadgande. § 61. För Riksförsamlingens statsoch bevillnings—utskott låter Konungen uppvisa R' q' | go' statsverkets tillstånd i alla dess delar, till inkomster och utgifter, fordringar och mom ^ 60 Kongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse, N:o 83. skulder. Derest genom traktater med främmande makter, några medel riket tillflyta, skall för dem på lika sätt redovisas. § 62. K. F. § 62. Sedan statsverkets behof blifvit af statsoch bevillnings—utskottet uppgifne, R. O. § 31-samt af Riksförsamlingen pröfvade och godkände, ankommer på Riksförsamlingen mom. 1. at). en dm-gpoQt svarande bevillning sig åtaga, samt att tillika fastställa, huru serskilda summor deraf skola till serskilda ändamål användas, och dessa summor un der bestämda hufvudtitlar i riksstaten anslå. § 63. R. F. § 63. Dessutom böra, för oförutsedda händelser, tvenne serskilda tillräckliga summor anslås och till utbetalning å riksgäldskontoret anvisas: den ena att vara tillgänglig, då Konungen till rikets försvar eller andra högst vigtiga och angelägna ändamål, sedan hela Statsrådets tankas deröfver blifvit inhemtade, finnér den vara oundvikligen nödig; den andra att, vid infallande krig, af Konungen lyftas, sedan Han hela statsrådet hört och Riksförsamlingen sammankallat. Ej må Riksförsamlingens förseglade anordning å sistnämnde summa brytas, eller summan af fullmäktige i riksgäldskontoret utbetalas, förr än riksdagskallelsen blifvit i hufvudstadens kyrkor vederbörligen kungjord. § 64. R. F. § 60. Till Bevillningar räknas tulloch accismedlen, postmedlen, stämplade pappers afgiften, husbehofs-brännerimedlen, och hvad Riksförsamlingen dessutom serskildt hvarje riksdag såsom bevillning sig åtager.
Af sådan anledning får Utskottet, beträffande föstnämnda kreditiv, erinra, att detsamma under föregående riksdagar blifvit anvisadt att utgå med ganska olika belopp, i hvilket afseende Utskottet, anser sig böra lemna följande upplysningar: Vid 1809—1810 års riksdag bestämdes ifrågavarande kreditiv till 500,000 R:dr banko, motsvarande Runt 7 50,000 R.dr Vid 1812 års riksdag anvisades likaledes 500,000 R:dr banko Vid 1815 års riksdag föreslog dåvarande Stats-Utskott först, uti sitt den 17 Juni 1815 afgifna Betänkande, att kreditivet borde bibehållas vid samma belopp som föregående riksdag; men sedan Kongl. Majit funnit sig böra, uti nådig Proposition af den 12 Juli samma år. fästa Rikets Ständers uppmärk - eller 750,000: Stals-Uiskollels Memorial N:o 199. samhet på angelägenheten att försäkra bibehållandet af fäderneslandets trygghet, samt derföre i nåder äskat, att summan för ifrågavarande kreditiv måtte förhöjas, så att densamma komme att utgöra en och en half million R:dr, hvarutaf den ena tredjedelen borde, såsom förut, vara att tillgå för hvarjehanda utomordentliga tillfällen och behof, men de öfriga två tredjedelarne icke, utan i fall af oundgängliga försvarsanstalter, skulle få lyftas, blef k re <1 i ti vet, med en sådan fördelning, enligt Stats-Utskottets den 18 i samma månad afgifna betänkande, faststäldt till det af Kongl. Majit föreslagna beloppet, motsvarande E rnt 2,250,000. Vid de derpå följande 2:ne riksdagarne blef kreditivets belopp jemte fördelningen deraf bibehåilen oförändrad; men Vid 1828—1830 års riksdag nedsattes summan till en million R:dr banko eller » 1,500,000: hvaraf hälften skulle vara att tillgå för Rikets försvar och hälften för andra ändamål.
Det har gjort mig nyfiken, och jag tänkte mig möjligheten att komma åstad med dem. Hade det blifvit af skulle jag inte stannat borta länge, endast till midsommar, ty till dess är det vanligtvis kallt här. En hel vinter i södern! Nej, någonting sådant får väl aldrig jag – fattiglappp – tänka på. Hvar skulle man få så mycket pengar ifrån? Jo-o, pengar! så heter »solljusets» afvigsida. Och om jag hade pengar, så hade jag inte helsa, och om jag hade helsa, så hade jag inte sällskap. Bä. Det är så dumt. Jag gör mig inga illusioner om en sådan färd. Det är ingenting sådant, som man besjunger i poesi, det är rena, rama prosan, der som här; men varmare, friare luft bara. Kommor du ihåg Niels Lyhnes mor och hennes »Skuffelser» under resan? Det är en förträfflig teckning. — Att få riktig proportion mellan »kapital och arbete» är ingen lätt sak. — För framtiden tror jag – liksom du – att det kan bli bättre. Literatörer böra lära sig att bli praktiska, alldenstund de ej bättre än andra menniskor kunna lefva utan detta lifvets nödvändiga. Jag tror, att en ordentligt organiserad literaturförening skulle kunna uträtta något på detta område. Som du vet, har detta redan i två år varit en af mina älsklingsidéer, och jag hör nu till dem, som ej glömma hvad de en gång fått i kikaren, äfven om det skulle dröja länge innan tiden år mogen för utförandet. »Partiman» blir icke heller jag, aldrig så helt, att jag obetingadt skulle vilja underskrifva hela partiets program, om det förelades mig. Lifvet sjelft har yxat till mina åsigter, jag kan icke knåda dem i en utifrån gifven form. Men om det funnes en meningsflock, till hvilken jag skulle kunna sluta mig utan att behöfva köpslaga med min öfvertygelse, då skulle jag vara beredd att ställa mig i ledet, och jag är säker om, att jag skulle bli en duktig soldat. Mig synes att »de unga» taga munnen för full, och derför går jag heldst min egen väg – tillsvidare.
Enär jag bör förutsätta, att Hr Printzensköld då lian framträder med en kalkyl, den han såsom fullmäktig i Riksg:s-kont. underskrifvit, och hvilken framställes nära nog såsom en anklagelseakt emot en af Konungens förre rådgifvare, måste vara noga underrättad om innehållet af samma beräkning, med antagande hvaraf det äfven varit bans skyldighet, all meddela oss, huruvida den af hr Sandströmer omförmälda tillgång varit beräknad eller ej, så bör jag af hr Printzenskölds obestämda ordsvängningar anse mig förpligtad, alt anse sistnämnde tillgång icke hafva blifvit i kalkylen uptagen. Då nu bland Riksg:s-konl:s ovilkorliga inkomster till 1850 års slut R. Sits vid sista riksdag fattade beslut afser de öfverskott på statsverkets tillgångar, som möjligen kunna upkomma, så ulan att ingå i någon speciel beräkning af siffrorna, hvilken först blir möjlig sedan Riksg:s-kont:s nu ifrågasatte kalkyl blir tillgänglig, synes, på sätt hr Sandströmer anmärkt, att vid jemförelse af den utaf hr Printzensköld upgifne totalsumma med de af hr Sandströmer omnämnde tillgångar, författaren af den kalkyl, som legat till grund för den kongl, proposm icke på något sätt missräknat sig i fråga om de tillgångar, Riksg:s-kont. håralt påräkna. Under sådana förhållanden anser jag mig böra förklara, alt hr Printzenskölds nu framställda anmärkn:r emot f. d. Departds-chefen hr Sandströmer varit fullkomligt obehöriga. Hr Sandströmer: Denna diskussion synes mig för det närvar. vara mindre lämplig. Då fråga är att tvista ang. sifferkalkyler, öfver Riksg:s-kont:s ställning, borde, efter min tanka, dermed anstå, intilldess SiatsUtsk. framlagt sina beräkningar för R. St., och således äfven den beräkning, hvilken Fullmäktige i Riksg:s-kont. upgjort, blifvit underkaslad SlatsUlsk:s granskning.
I tankevilla kan man likväl skåda det Åtskilliga så, som vore det utan det Ena, eller så, att det Ena försvinner bakom Åtskilligheternas mångfald; och lika möjligt är, att, i en motsatt tankevilla, skada det Ena så, som vore det ett i den abstractaste enkelhet bestående Unum. Det första är den synpunkt, som, i en barnaålder af mensklighet, utbildar sig till Polytheism. Det andra är den synpunkt, som, i en slyngelålder af mensklighet, utbildar sig till Atheism: uppträdande i hånisk opposition mot den förra, och inbillande sig vara ogement förnuftigare, än den. Sannt är, att om det evigt Ena verkligen vore en kraft utan form, så vore det med detsamma en Gud så ad nihil usque purus, att enhvar gjorde klokast, som rentaf nekade en slik Guds tillvaro. Men öfver dessa bägge synpunkter, och såsom tillhörig den manliga menskligheten, står Theismens synpunkt, – den religiösa Orthodoxiens: för hvilken, midt emellan ytterligheterna Omniforme och Informe, uppenbarar sig Forma Optima Maxima, eller just den form, i och genom hvilken Gud är Gud. Denna form är – hans Faderlighet; hans egenskap af Deus Att så föreställa oss honom, är icke anthropopathiskt: ty sådan erfares han af vår innersta förnimmelse; der för enhvar uppmärksam känsla står klart i mån af hennes sjelfbesinning, att han är på samma gång lifvande Skaparkraft, lefvande Försyn och välgörande Skickelse. – Ur enahanda rot med den hittills betraktade physiska Atheismen uppspirar jemväl en moralisk och en logisk. Den förra är den, som, emedan det gifves origtiga lagar och skadliga samhälls-inrättningar, i vildt frihetsnit trotsar alla lagar och förnekar hvarje rättvisans form; blind äfven för den bästa form af lag och styrelse – den, hvars karakter är faderlig. Den logiska Atheismen är den helt och hållet icke-positiva, som vanligen kallas Scepticism: en käck ynglings-klyftighet, som framstiger i motsats till barna-tron på Allt, och ej litet bröstar sig med en föregifven tro på Intet.
En ännu mycket större förminskning i rörelsen måste uppkomma vid de gästgifverier, der en jernväg kommer att gå förbi utan att station på stället inrättas. Detta skulle tvifvelsutan jemväl bidraga till försvårandet af entreprenaders ingående, och enda sättet att afhjelpa detta hinder vore, enligt Utskottets förmenande, att föreskrifva det entreprenör må kunna erhålla nedsättning i det bestämda hästantalet i den mån diligens-inrättning eller ångvagn fyller bebofvet för de resandes fortkomst. I öfverensstämmelse med hvad sålunda blifvit yttradt, hemställer Utskottet att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla: dels att, med upphäfvande af Kongl. Kungörelserna den 18 Augusti 1819 och den 4 Maj 1852, stadgas måtte, att legan för gästgifveri-, hålloch reserv-skjuts vid gästgifvaregårdar, der den icke i följd af särskilda förhållanden är eller varder annorlunda bestämd, skall under alla tider af året utgöras i stad med 1 R:dr och å landet med 80 öre Riksmynt milen för hvarje häst, samt att legan för kungsoch krono-skjuts skall, jemväl under alla tider af året, erläggas med 80 öre Riksmynt’ milen för hvarje häst; dels ock att följande ändringar och tillägg i Kongl. Cirkulär-brefvet den 2 Augusti 1844 måtte i Nåder meddelas: l:o. Till åstadkommande af friare täflan vid entreprenad-auktion bör Kongl. Maj:ts Befallningshafvande tillse, dels huruvida för entreprenör, som icke sjelf är gästgifvare, tillfälle 16 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o HO. må kunna beredas att vid gästgifvaregården erhålla nödigt utrymme för hästar och formän; dels ock huruvida icke skjutsstationen må kunna med eller utan förening med gästgifveri till annat tjenligt ställe förflyttas; äfvensom på Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes pröfning må vara beroende att, om anledning dertill förefinnes, låta flere gästgifverier på en gång till samma entreprenör eller bolag utbjudas. 2:o.
Om nu Actieteckningen ej uppgår till det beräknade beloppet; så är det föreslagit i 5 §. af BolagsReglorne, att Staten skulle fylla bristen af RiksgäldsFonden, Jag tror, att Staten vid en sådan händelse ej bör blanda sig uti hela anstalten; ty sker ej Actieteckning förden fastställde summan, är det ett evident bevis, att den enskildte Medborgaren emotsett förlust och ej vinst; och hvarföre bör StatsVerket då vara tillreds att inmänga sig i halfrnesurer, som alltid aflöpa med förluster? Att dela Dykerilnrättn,ingen i tvänne eller flere nsSocialioner omkring Rikets vidsträckta kuster, skulle såsom Frihere Cederström och Herr Lefrén m. fl. sig yttrat, påtagligen vara, att i grunden omintetgöra hela anstalten. För att kunna bära sig, bör den ovilkorligen vara förenad; ty på Norra kusterna inträffa sällan strandningar, och en långlig erfarenhet bestyrker, att delta förhållandet gerna kan utsträckas ända till Carlskrona. Det är sålunda ej att förmoda, att någon skulle, med förutseende af bestämde förluster, derom säker upplysning när som helst kan vinnas uti f. d. Dykerioch BergningsVerket, inlöpa uti en keligen högst a n markuings^rf^,*«)ch besynnerligt, att Utskotten, med kännedom af detta obestridliga förhållande, derpå tillgängliga Handlingar lemna den mest nöjaktiga upplysning, kunnat yttra sådana förvillande åsigter, som nu blifvit för Rikets Ständer Irarulagde. Det bär förr verkeligcn existerat tvänne DykeriCompaguier, nemligen det Norra och Södra. Men sorn det Norra icke bar sig, felef raan nödsakad, ali genom 1802 års Reglemente förena dem till Ett Enda.
Glas. 2 Boutöljcr, Burkar och Flaskor (Ca rafi ner ej inber.) under | kanna l00 et. 24 _ ,, , — , 6 32 — Från och med J till och med J kanna * ♦ D:o i 32 «; 14 — Af större rymd . ♦ D:o 3 24 CA Fenster 1) hvit t 20 band 15 , _ 1 Andra slag, hvita eiler färgade ej specific. 1 B. *2 Gäss. , 36 — Rökta * 1 st. 9, 0 — Hagell alla slag * l U. 2 3. * 12 -— Harts • • . , 1 JU15 Hattar. 3 Andra ltl'4- t et. 36 6 Af Ull, Hår elior Silk# 1 tt. i 24 Hvad, som för befrämjande af vetenskap, konst och fabr*- k er Ur nödvändigt, bör erhållas af godjqualitet och för billigt pris. Tullv. för lågt. — Varan produceras ej i tillräcklig mängd. Bör ej draga högre tull Sn Caffe, förr lägre — emedan Cacao innehåller kraftig föda — tå ej med Caffe — D:o D:o Tully, i Bet. för högt» VerHiga Tullv. för lågt, örn boul. på § k:na voro inb»- gripne i första bestSmmelsorn — men för högt vid den andra, tedan bout. ora I kanna ditflyttats. i4 Bil. till Bevillning',-Utskottets Utlåtande, N:o 3o. Tullvärde. Qvan - t i tet foi TullJeräkn. Inf.-Tull. Utf.-Tull. R: d r j sk.| r:s t* Pt:dr! sk.| rist ftidr |sk. ) r:st — Af Läder, Fiskben, Papper Träd eiler Holter in. m. t st. — 35 — _ — 4 — Häktor, hakar och hyskor 1 — —* — Hängslen . 100 r:dr 25 Imtrumenter. 50 „ ..
Jag får derföre anhålla, det E. o. Ad. täcktes besluta att uppföra följande 7 mål främst på föredragningslistan för nästa plenum, dock så, att om de från den dagen icke hinna blifva afgjorda, sådant icke må lägga hinder i vägen för tullfrågans behandling på den derför föreslagna dagen. Nämnde 7 mål blefvo härefter af Gr. Lagerbjelke uppgifna. I ani. häraf hemställde H. Exc. Hr Gr. o. Landtm., huruvida E. o. Ad. behagade besluta att, på sätt Gr. Lagerbjelke i början af sitt yttrande föreslagit, till afgörande företaga Bevilln:sUtsk:ts Betänk. N:o 23 angående tullbevillningen Onsdagen den 30:de dennes; och sedan denna hemställan af E. o. Ad. bifallits, lemnade Ståndet, uppå framställd pTopos., jemväl sitt samtycke åt hvad Gr. Lagerbjelke ytterligare före - Den 23 M aj f. m. 381 slagit i afseende å uppflyttningen å bordslistan af de utaf honom uppgifne 7 målen; hvarefter E. o. Ad. åtskiljdes kl */2 12 på natten. In fidem, O. Brakel. Onsdagen den 23 Maj 1860. Plenum kl. 10 f. m, Justerades ett prot.-utdr. för den 19 och 22 dennes. Frih. Paykull, Johan Gustaf: Då det torde vara nödvändigt att öka antalet af Suppleanter inom Konstit.-Utsk:t, får jag hemställa att E. o. Ad. utsåge trenne sådane. IJppå H. Exc. Hr Gr:ns o. Landtm.-s i anledn. häraf framställda propös., beslöt R. o. Ad., att ytterligare tre Suppleanter uti Konstit.-Utsk:t skulle utses; hvarefter H. Exc. anmodade Ståndets Hrr Elektorer att vid deras nästa sammanträde företaga val af dessa Suppleanter. Anmäldes och bordlädes Stats-TJtsk:ts nedannämde. Utlåt:n, nemi.:
Jag slutar således under anhållan hos Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken om proposition till bifall af ifrågavarande punkt i Betänkandet, icke derföre att jag tror Utskottens förslag vara det hästa, eller alldeles klanderfritt utan derföre att jag anser det innefatta den enda möjliga medelväg i närvarande ögonblick. Jag har i öfrigt större förtroende i denna del till de personer, hvilka i flere månader varit sysslosatte med handläggning af ifrågavarande ärende, än till sådane projecter och calculer, hvilkas vigtighet ingalunda kan hesvärjas, och uti hvilka en skillnad förekommer af ett icke mindre belopp, än 4 millioner. Åtskillige yttrade härtill deras bifall. Friherre Boije: Man har gjo^t framställningar, som jag anhåller, att flf besvara. Man begär att veta, hvad vi mena med RörelseCapital; och man synes vilja indirect beskylla oss för afsigten att förderfva vårt mynt, och göra det till Assignater. Det är en beklaglig sanning, att i Sverige gifves en skillnad emellan penningestock och RörelseCapital. Penningestocken upplyses af Bankens och RiksgäldsContorets Böcker, samt omfattar alla de Bancooch Riksgäldssedlar, som, sedan Den 6 Juni i f. m. 239 Banken och RiksgäldsContoiret inrättades , blifvit der utgifne, utan att hafva sedermera åter ingått; och till penningestocken hafva också redan i flere år Discontpapperen varit räknade-; men då af denna penningestock en ganska stor del, redan länge, befunnit sig i Finland och på andre Utländske orter, samt åter en annan del troligen, genom nötning och tillfällige händelser, försvunnit, så kan icke mera af penningestocken antagas utgöra vårt RörelseCapital, än som qvarfinnes hos oss, inom Sverige. Urskiljandet af hvarderas belopp är en omöjlighet; och i försvaret för vårt behof af ett tillräckligt RörelseCapital inom oss, hafva vi alltså måst följa den kända beräkningen af vår penningestock; samt i öfrigt lemna derhän, hvad som finnes, eller kommer att qvarstanna inom vår egen rörelse.
Ständer inkomma med ett förslag till en ny och allmän lönereglering, byggd på grundsatsen af kontant lön åt allt embetsoch tjenstemän, alla tiondens m. m. hvilka äro till lön anslagna, ingående till Kronan, Boställens antingen ständiga borlarrenderande på trettio år och arrrendens ingående till Kronan, eller också bibehållande vid tjensterna, men taxerade till viss inkomst, att af tjensteinnehafvarens kontanta lön afdragas; papperlösens vid domstolar och embetsverk uphörande, sportlers och 74 Don 3 December. alla betalningars för embetsoch tjenstemäunens förrättningar samt alla gåfvors i egenskap af löneförmåner afskaffande, onödiga chefs-embetens och verks indragande, samt att samma lönereglering måtte hafva till vilkor en jemnare fördelning af lönebeloppen mellan de olika slagen af embetsoch tjenstemän, alt icke samma förhållande måtte upstå som nu eger rum, att somliga embetsoch tjenstemän såsom presterna hafva en alltför stor lön i förhållande till Rikets tillgångar och andra, såsom militären, en alltför ringa lön eller rent ingen, äfvensom att samma grader af samma slags embetsman måtte, der icke lefnadskostnaden gjorde högre lön af behofvet påkallad, hafva lika lön öfver hela riket. Billigheten och behofvet af en dylik lönereglering är så i ögonen fallande, att jag ej behöfver spilla tid med att orda deröfver.
„ „ Material-kostnaden uppföres i Herr General-Adjutantens calcul till 91,119: 10. 8., men då tillgång till minst hälften af denna summa bör linnas under det Anslag, som är beviljadt och ställdt till Krigs-Gollegii disposition äfven för underhållet af Beväringens materiel och hvarmed hittills i allmänhet 12 exercis-dygns materiel-kostnad blifvit bestridd, upptages här endast halfva beloppet med 45,560: „ „ Herr General-Adjutanten för Armeen har ansett, att det skulle befordra ändamålet med vapenöfningar, om Bevärings-ynglingarne, då de inställdes vid mötet, hade under några dagar blifvit vande vid militäriskt gehör, marsch, rättning m. m., genom någon enkel förberedande öfning utan vapen. Utskottet gillar denna åsigt, men tror, utan att ingå i detaljerne för verkställigheten, detta böra ske utan sammandragning, inom Församlingarne, sommartiden under helgedagarne. Med afseende härå och för att vara förvissad om tillräckligheten af den summa, som blifvit beräknad för Beväringens vapen-öfningar, har Utskottet ansett sig böra calculera den samfäldta kostnaden för Bevärings-exercicen till 200,000 R:dr, och således utöfver Herr General-Adjutantens förslag med 11,610: „ „ Hela kostnaden för Arméens och Beväringens vapenöfningar blifver således 257,000 200,000 — 457,000 — Transport 457,000 — 3o Stats-Utskottets Utlåtande j N;o 44• Transport
Genom de många bevis af Ridderskapets och Adelns smickrande godhet, som mig blifvit lemnade, genom den utmärkta heder mig vederfarits, kan jag ej dölja för mig sjelf, den innerliga glädje, den stora tillfredsställelse jag vågar hysa, då jag linner, att jag gjort Den 22 December e. mi 44? mig Förtjent af detta upplysta Ständs bifall, och hvilket bifall är för hvarje Medborgare den största belöning, som kan erhållas. Af uppriktigaste hjerta, med de lifligaste känslor af tacksamhet och tillgifvenhet, aflägger jag till Ridderskapet och Adeln min ödmjuka och innerliga tacksägelse för ali den vänskap mig blifvit bevisad, och jag smickrar mig med clet sälla hopp, att få räkna de vänners antal förökad t, som jag förut hade den lyckan att äga bland Ridderskapets och Adelns Ledamöter. Mina önskningar för Ridderskapets och Adelns välgång och lycka skola aldrig upphöra, och då vid aftonen af min lefnad tanken återföres till det förflutna, så skall minnet af de stunder jag här tillbragt, alltid af mig ihogkommas med vördnad, tacksamhet och tillgifvenhet. Herr Grefven och Landt-Marskalken öfverlemnade derpå Landt-Marskalks-Stafven till Grefve Brahe, Magnus, med dessa uttryck: Till Eder, Herr Grefve, Öfverlemna!’ jag nu den Staf, som min Konungs Nåd och dyrbara förtroende uti min hand anförtrott. Jag anhåller, att J Herr Grefve behagade tili Kongl. Maj:t framföra uttrycken af min underdåniga vördnad, min osvikliga tillgifvenhet, och min lifliga tacksamhet för all den Nåd och Ynnest Kongl. Maj:t behagat visa mig, och jag uppfyller denna min sista pligt med åkallandet af himmelens välsignelser öfver min Konung och mitt Fädernesland. 446 Den ?a December e. m. Grefve Brahe emottog Landt-MarskalksStafven, och yttrade dervid: Högvälborne Herr Grefve och Landt-Marskalk, Riddare och Commendeur af Kongl. Majrts Orden.
Uti del Utlåtande, Baneo-fullmägtige öfver förevarande motion afgifvit, hafva Fullmäktige, i anledning af sistberörde förslag, yttrat: ”De här innehållna förslager tyckas afse tvänne med hvarandra icke i omedelbart sammanhang stående ändamål, det ena att Banken, med användande at åtminstone en del utaf dess nu reserverade behållning, borde förse sig rned en tillgång af vid förefallande behof lätt realisabla papper, och det andra, att, genom dylika pappers omvexlande, uppköp och försäljning. befordra deras circulation på både inoch utländske Börser. Hvad det första föremålet beträffar, så är det vanligt, att de förnämsta utländska Banker nedlägga deras grundfond och stundom äfven deras reserv-fond, det vill säga, den del af behållna vinsten, hvilken icke blifvit utdelad eller anordnad, uti goda statspapper, som, vid förefallande utomordentliga behof, lätteligen kunna förvandlas i penningar. Detta synes äfven hafva varit afsigten med stadgandet i ^:de §. af i83o års Banco-Lag och utfärdandet af Riksgälds-Contoirets förbindelser för den återstående krigsskulden, om än uttrycket i nyssnämnde §. blifvit för ofullständigt att kunna åberopas såsom ett oinskränkt lagbud. Det torde äfvenledes finnas obestridligt, att, innan Banco-Styrelsen begagnar de i 12a §. af Banco-Reglementet medgifna medel till upprätthållandet af Bankens credit och den fria silfvervex!ingen, vore det bättre att ega sådane papper, hvars lätta föryttring, till och med inom eget land, skulle göra begagnandet af de förutnämnde dyrare och för allmänna rörelsen mera kännbara utvägarne i de fleste fall öfverflödigt. Men deremot kunna icke Fullmäktige lika godkänna det senare ändamålet, eller att genom Bankens uppträdande på en gång såsom både köpare och säljare af dylika papper, befrämja deras omlopp, likasom Fullmägtige i allmänhet anse betänkligt att låta Svenska Banken uppträda i omedelbar beröring med utländska Börser.