Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Härvid anmälde sig och yttrade: Hr Akerman: Såvida man ej skulle kunna på en gång antaga samtliga punkterna, hemställer jag, att Hr Frih. o. Ordhden ville framställa propos. på hvar och en särskildt. Frih. Sprengtporten, Jak. Wilh.: Jag får hemställa, att den punkt i K. M:s Förslag, som börjar med orden: »att krouoparker samt andra Kronans skogar», må först företagas, samt sedan hvarje punkt i sin ordning. När man då kommer till den, sora handlar om »de kronohemman och lägenheter, hvilka besittas med stadgad åborätt», böra på samma gång alla de Utskrs tillstyrkanden och yttranden föredragas, som röra boställs-skogarnas begagnande. Jag hemställer tillika, huruvida det är nödigt att upläsa alla dessa punkter, och om ej föredragningen kunde genast börjas. Gr. Sparre, Erik: Det kan naturligtvis icke falla mig in att bestrida föredragning punktvis af de särskildta mormr, på hvilka K. M. tillkännagifva, att, enl. dess höga åsigt, en skogs-lagstiftniug bör grundas; men jag vill endast fästa upmärksamheten derpå, att ingen propos. till antagande af dessa grunder måtte framställas. Jag har ej kunnat upfatta denna K. M:s framställning annorledes, än Den 7 November f. m. 419 sorn en motivering för det begärda anslaget; i annat fall skulle detta Betänk, egentligen vara ett s. k. princip-betänk., hvaraf erfarenheten visat att föga gagn följer. Utsk. har, med afs:de a detta sätt att betrakta K. M:s framställning om de grunder, hvarpå skogs-lagstiftningen borde byggas, ansett sig böra göra anmärkn. deremot endast i de fall, då K. M:s upmärksamhet borde fästas derpå, att It. Stor icke instämma i de af K. M. uttalade åsigter. Min anhållan är således, det propos. måtte på det sätt göras, att den eller den punkten i K. M:s framställning föranleder till anmärkn. eller icke, med iakttagande tillika af hvad Utsk. yttrat; och att således framställningen från lt.
vill inskränka bruket av utländska varor, som endast är till för överflöd och yppighet. Då Vi erfarit att lurendrejeri och tullförsnillning ej sällan blivit överträdda, erinrar Vi nu Våra undersåtar att noga iakttaga förordningen om landtullarnas upphävande. Drottningholms slott den 3 juli 1811. CARL JOHAN. Kungörelse angående så väl den borgen, vilken skall ställas för fullgörande av arrendekontrakter om militärboställen, som löftesmannens rättigheter och skyldigheter. Stockholm den 14 augusti 1811. På grund av arrendatorns misshushållning gör kronan och indelningshavaren förlust, genom att arrendetiden är så lång som 30 år. Vid arrendeauktioner skall borgen ställas av en eller två personer under 5 år. Dessa personer skall prövas och godkännas av befallningshavare. Löftesmannen svarar för alla villkor i kontraktet. Har två skrivit under borgen skall båda vara lika ansvariga. Löftesmannen får tillträda bostället om inte arrendatorn klarar sina åtaganden. Stockholm den 14 augusti 1811. SAMUEL af UGGLAS, JOHAN AUG. SANDELS. Kungörelse angående tullen på utrikes ifrån inkommande spannmål. Stockholm den 26 augusti 1811. Efter den rikliga skörden 1809 höjdes tullen på utländsk spannmål. Då nu årets skörd blivit sämre och priserna stigit, har Kongl Maj: t funnit för gott att återsätta avgifterna till deras förra belopp. Tabeller på de nya tullavgifterna. Stockholm den 26 augusti 1811. SAMUEL av UGGLAS. Direktionen av allmänna brandförsäkringsfonden kungörelse angående uppgift av husens ålder vid brandförsäkrings värderings upprättande. Stockholm den 28 augusti 1811. Direktionen ålägger värderingsmännen, att särskilt när det gäller trähus som skall försäkras, uppge husens ålder åtminstone inom vilket 10-tal de kan tänkas vara byggda. Stockholm den 28 augusti 1811. EDELCRANTZ, LEYONMARK, ÖVERBOM M FL. Kungörelse angående jämkning i tullen å utgående trävaror; Stockholm den 17 september 1811. Nya tullavgifter för utförande av bjälkar, balkar sparrar och spiror.
Prisen äro wid den tiden gemenligen stadgade, de skattdragande kände da sina skyldigheter innan de ingingv i stenninge-förbindelser derföre, och a ömse sidor wunnes en säkerhet som jag befarar ej med lika wisther crnäs genom dec af Utskottet upgifna förslag. Jag får således ödmjukast förestå, at den proposition göres, det Markegangssattningen blifwer i meclio December eller sa tidigt at Konungens Befallningshafwande medhinna innom sine Län kungöra densamma innan Thomasmastodagen hwarje är. Herr ^578 Den zi Mars. e. m. Herr 'kksm, ?el>r, förklarade sig wara af lika tankar med Grefwe ve la 6-ir6ie. Någon hade trott at Markegangssättningarne af alder warit i Januarii manad, men han kunde försäkra, ar det wore aldeles origtigt. Herr Lk KlintsbexA förenade sig med Grefwe ve la 6aräie. Friherre kljk-rta, I^reclric. Huruledes vc-xmeiAcie stola urses, hafwer Nidderstapet och Adeln redan mi förlidne November manad beflurit. Hwad tiden til Markegängssäktningen angar, kan jag ingalunda med Oeconomi^. Ntstottets försiag mig förena; uran yrkar ar den bör ste uti December manad sa tidigt at Markegangs-Taxan genom Herrar Landshöfdingars föranstaltande hinner allmänt kungöras innan den 2i:sta i nämnde manad, pa der at i anseende til da laglig antagen upsägningstid til afflyttning för Jordbrukare, ingen twistighet matte upfta om de stridigheters utgörande Räntetagare ych Nantcgifware emellan, hwilka ofta och merendels grunda sig pä de warors »värde som Markegangs-laxorns bestämma, Herr Grefwe» och Landtmarskalken wille såsom Landshöfding äfwen tillägga sitt witsord för riktigheten af de anmärkningar, som nu blifwit gjorde.
Gulle mamma, nu kommer du igen ifrån ämnet sade Clara med en otålig knyck på hufvudet. Ingenting är lättare, än att komma dit igen. Jo, ser ni, mina flickor härvid tog gumman en pris Toiwola är det, som man nu för tiden kallar Tuonela. Ni minns säkert den gamla begrafningsplatsen i kapellet ... Det är nu fem år sen vi voro der (vi foro då i båt öfver sjön och på det sättet blef det inte stort öfver en fjerndel landsvägen är säkert tre eller fyra gånger så lång). Kapellkyrkan, som nu är flyttad ett godt stycke längre bort, stod fordom invid den gamla klockstapeln; ännu synas lemningar af henne. När der sist hölls gudstjenst, vet jag inte, men begrafningsplatsen begagnades ännu för femton år sedan och det sista lik der begrofs var just Randels fru (ja hon var det sista, ty fru Adelberg, hennes mor skillde man åt ifrån dottren och begrof henne, blott ett halft år sednare, vid den nya kapellkyrkan). Alltnog; den herrgård, på hvars mark den gamla begrafningsplatsen står, hette, såsom sagdt, fordom Toiwola och tillhörde en f. d. brukspatron, sedermera rätt och slätt landtjunkare, som hette Adelberg. Han hade i sitt äktenskap blott ett barn, men det barnet var värdt så mycket som tio andra. Det var Ingrid. Ack, hvad den Ingrid var god och vacker och intagande; jag var sjelf, så qvinna jag var och gift till på köpet Gud förlåte mig, var icke jag nästan lika kär i henne, som i min man. Tänk sen, hvad intryck hon skulle göra på ogifta, unga män! Det var inte en och två, som suckade af kärlek till henne ... På samma tid fanns i socknen en annan flicka, hvars skönhet och intagande väsende mången jemförde med eller till och med ansåg öfverträffa Ingrids. Det var guvernanten på Kuusisto, fröken Melia Saida Linders. Dessa båda flickor, af hvilka den ena var ljuslätt och gladlynt, den andra mörklätt och melankolisk, den ena rik, den andra fattig, blefvo snart de bästa vänner. Det var en sådan vänskap, som man läser om i romaner
Uppsattes och justerades följande voteringspropös.: »Den som bifaller Stats-Utsk:ts i 14:de punkten af Utlåtit N:o 78 gjorda hemställan, i fråga om anslag till en väganläggning mellan sjön Bolmen och Wieslanda jernvägsstation, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, afslår R. 0. Ad. denna hemställan.» Voteringen företogs och vid dess slut befunnos rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 16. Nej — 43. 15:de punkten. Frih. Klinckowström: Äfven mot denna punkt har jag uppträdt som reservant, och, såsom mig synes, på ganska goda skäl. I likhet med föreg:de fråga är detta endast en vägomläggning och icke något upptagande af ny väg, ty en sådan finnes förut, fastän han är backig. Jag har rest denna väg i tjensteärender och har icke alls kunnat upptäcka något spår af den lifliga trafik, som efter motionärernes utsago der skulle ega rum. VägochVattenbyggnads-styrelsen har också ansett detta arbete mindre behöfligt, och då vi för öfrigt här, liksom i förra punkten, måste tänka på Statsverkets liårdt anlitade tillgångar, anhåller jag att R. o. Ad. ville afslå Utsk:ts hemställan. Hr von Francken, Georg Wolfgang: De giltiga skäl, som Frih. Klinckowström säger sig framdragit i sin reservation, kan jag icke upptäcka. Han säger: »mot det af Utsk:t, med endast en rösts pluralitet, fattade beslut, att till omläggning af vägen mellan Hvetlanda och Serarp anslå 40,000 rdr, deraf 20,000 under nuv:de statsregleringsperiod, får jag mig vördsamt reservera, då jag anser att Statsverkets så hardt anlitade tillgångar ej för denna riksdag kunna bestrida dylika mindre vigtiga arbeten, utan att alltför mycket tillgripa medel, som för mera nyttiga arbeten, som dock ofta måst-eftersättas, kunnat eller bordt användas.»
Sill-, det må, till befordrande af ordning i räkenskaperne, förenämnde å Lilla Creditivet lyflade summa R:dr 3j 1,5(5: 2. utur R;g:sContorets räkenskaper afföras. ''■v Utskottet anser sig derjemte skyldigt bär anmäla, att uti en af K. M:t, den 26 Februarii innevarande år, till dess och Rikets StatsContor afbiten Nådig skrifvelse, hvarom Utskottet först nu erhållit kännedom, har K. M:t förklarat, att sedan, enligt livad hos K. M:t i underd:het anmäldt blifvit, StatsCoininissaricn Westerstrand, Kameieraren Tauvon och Commissarien E. Wallin, hvilka, efter Nådig befallning, ägt sig upp - 4(j6 Stals-U Iskollcts draget alt granska de af Handelshuset Michaelsson & Benedicks afgifne ersättningsräkningar för Handelshuset, genom återgången af handeln om de 3:ne sistförsålde Krigsskeppen, tillskyndade förluster, detta deras uppdrag fullgjort oell, till följd deraf, behörig slutlicjvid emellan Kronan och Handelshuset blifvit Upprättad och till K. M:l inlemrmd; så hade K. M:t, i anseende till detta arbetes håde vidlyftighet och ansvarsfullhet, i Nåder funnit godt tillägga beinälle personer, i mohn af deras dermed hafde möda och besvär, följande oafkortade gratificationer, nemligen: StatsCoinmissarien Westerstrand 4°° K:dr, samt Kamererare!! Tauvon och Commissarien Wallin hvardera 3oo R:dr, hvilka gratificationer StatsGontoret alltså blifvit anbefalldt att med tillsammans 1000 R:dr B:co utbetala och Iläkningen för Skeppshandeln återgång påföra.
Nåder tillåta att det årliga amorteringsbidraget finge utgå till det nedsalta belopp att nyssnämnda återstod, 6,825 R:dr 17 sk. 2 rst., blefve återgäldad först vid den tid, då hela ackords-summan bordt vara liqviderad, derest den allmänna grunden för återbetalningen från början varit tillämpad, eller samtidigt med slutliqviden af öfriga landshöfdingeackorden, nemligen år 1871, i hvilket fall sökanden skulle årligen inbetala endast 550 R:dr ; så har E. K. M:t, som den 20 Juni nästlidet år, med afseende på Rikets Ständers beslut rörande grunderna för amorteringen af det år 1841 från Riksgälds-kontoret till landshöfdinge-ackordens inlösande utgifna lån, förklarat Sig förhindrad att till den underd. ansökningen i vidsträcktare mohn lemna Nådigt bifall, än att från och med år 14 Expeditions-Utskottéts Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 10. 1853, i anseende till minskning i landshöfdinge-aflöningen, det årliga ränteoch amorterings-beloppet nedsattes till 1,020 R:dr, svarande emot 6 procent af det inlösta ackordet, uti aflålen Nådig Proposition till Rikets Ständer af den 16 påföljde November täckts, med hänsigt till hvad i ansökningen blifvit anfördt, och då ett så betydligt ytterligare afdrag å den med 2,026 R:dr 21. sk. nedsatta lönen otvifvelaktig! kunde verka menligt på utöfningen af ett vigtigt embete, som, för att rätt skötas, fordrade inom länet vidlyftiga och kostsamma resor, föreslå Rikets Ständer, att ränteoch ainorteringsafdraget mätte för Calmar län sålunda bestämmas, att, med tillgodoberäkning af förut skedd öfverbetalning, ackordsåterstoden för nämnde län kunde varda återgäldad vid den tidpunkt, då slutliqvid skulle ägt rum, i händelse af betalning under hela tiden af 6 procent.
Flere af detri hafva pn korrt tid uppnått dén grad af fullkörnlighet, söm man. ej ens bordt under ett länge' fortsätt bemödande kunna förväntat och om detta förhållande visat sig under en conjunctur, sorn för de inhemska Näringarna visserligen ej varit fördelaktig,' och på en lid då ej allenast otillräckliga eller lamt verkstälda Författningar lill hämmande af Lurendtägerier, hvilkas oförsynta utöfning lindergräft de inhemska Slöjderna, utan afven föränderliga grundsatser i frågan örn Rikets Manufacturér försvagat industrien och afskräckt förmögrie personer, att våga sina penningar der de så lätt kunnat äfv.entyras: så äger man de bästa utsigter till hopp om dessa gagnelig! näringars ytterligare till. vext och förkofran, så framt verksamma medel vidtagas lill deras skyddande emot utländsk medtäflan , och idkaren framför allt ej lemnäs i ovisshet för sitt öde i anseende till författningarnas ostadighet. Den erfarenhet sednare tider lemnaf om Den 30 Juni. ipm en ständigt tilltagande förderflig smyghandel med främmande öfverflödsvaror, tyckes ej otydligen utmärka vissa väsendtliga brister i de till dylika missbruks afböjande utfärdade författningar; och då Utskottet erfarit, att Kongl. Majit redan i nåder uppdragit särskildta Comrnitterade, att deruti föreslå de ändringar och rättelser, sorn till det åsyftade ändamålets fullkomligare uppfyllande kunna finnas lämpeliga, har Utskottet ansett sig ej äga anledning, att till utredande af de flera omständigheter, som härvid förtjena att komma i öfvervägande, ingå i någon undersökning, hvartill Utskottets egentliga bestämmelse ej heller lernnar detsamma nödigt tillfälle. Hvad Utskottet likväl trott sig böra anmärka, är nödvändigheten deraf, att i sammanhang med de ytterligare anstalter, som till hämmande af Lurendrägeri och Tullförsnillning komma att vidtagas, den tillåtelse, som genom Kongl.
Med anhållan att, utom det i Riksdagsordningen bestämda antal Canzlister, få antaga 4 Canzlister, med deremot svarande arfvoden; med hemställan, att, då ett Mål till flere Utskott remitteras, hvardera af dessa Utskott alltid borde erhålla ett exemplar af den handling, hvars remiss åberopas; anläggning af en våg emellan Torneå och Kengis; om upphörande af Kungörelsers införande i allmänna Tidningarne, angående Kyrkoh vaktare-tjensters ledighet; i frågan om befrielse för Lindes Bergslag, att uteslutande afyttra sin Kohltillverkning till Wedevåg» MannfaeturVerk; om FrålseBondes befrielse från skyldighe - fin 27 Maji /. m-, I27 tan att tourvis bestrida Fjerdingsmansbefattningen; rörande Kammaroch Cormnerce-Collegiernes Kungörelse den 9 Februarii 1821, örn Norrskt Lakegods; om Gåstgifveriers anläggande och Gästgifvareg tillsättande; angående föreslagne förändringar i nu gål-lande författningar, rörande anläggande af Tull - Mjölqvarnar; rörande väckt fråga 0111 ett nogare iakttagande af Kongl. Brefvet den 25 .September 1747, angående prsestanda till Bruken; om lurnpsamlingssk. yldigheten; angående reglering af Marknadsliderne; om yrkad befrielse för On Tjörn från Krono-skjutsning; angående skyldighet för Postmästare att emot ersättning hålla Postbok med Landtboer; rörande väckt fråga om skyldighet för Frälsehemman att lika med andra hemman deltaga i Krono-, Hålloch Reserv-skjutsj an. gående yrkade förändringar uti nu gällande För. fattningar, rörande Krono-skjutsen; rörande väckt fråga om en Frimarknad vid Svinesund; om en utvidgad rättighet till begagnande af Strandväg; rörande den åfventyrliga hastigheten vid de så kallade Kungs-skjutserne; om sättet till utgöran. de af den till Upsala Acadeinie anslagne, samt annan Krono-Tionde-Spannemål, Som ännu icke genom Tionde-sättningar blifvit till beloppet bestämd; angående fördelningen utaf afgifterne till Wadstena Krigsmanshusoch AmiralitetsKrigsmans-Cassorne; i anledning nf gjord hemställan, att vid förändringar uti Oeronomiska Författningar verkställigheten ej måtte för mycket påskyndas; angående anläggande af en Kö. ping i Frycksände Socken af-Wermlands Lån; om regleringen af den till Lunds Academie an - g.*n ny »lagné Spannemål; angående yrkadt förbud för Bergmästare att utfärda Oeconomiska Författningar; rörande öfverklagad underlåtenhet af sådane skyldigheters fullgörande, sorn innehafvare af BergsmansHemman åligga; om föreslagen indragning af Embeten och Tjenster; om yrkad lindring i KronoBrefbärings-skyldigheten; angående åtgärders vidtagande till förekommande af stegring i Tjenstehjons löner; örn en Stads anläggande i Kronobergs
Hemliga N stotletS Betänkande misär utförligen, huru alla de olägenheter kunna afhjelpaS, som hitrils tryckt och ännu beswära de Hemman och lägenheter, som hemsökas med sjudning, ych som rättwisligen i loppet as liden bör öfwergä alla; Kongl, Maj:t will för öfrigt gifwa handel Med Salpetter för allom fri, när nnsshetcn är wunyen at FörswarSiverket ärligen fär sit ofwannämnda behof. Jag tilstyrkcr sälcdes för min del bifall pa Betänkandet, sch bör ändteligen anmärka at i häftzerna ingen anteckning och intet spär finnes , at °2Z2 Städerna någonsin haft sig den mindsta styldighet älaggd eller tilhörande i anseende til Salpettertilwerkningen. Grefwe IVIornsr, (Darl Qabrisf. Jag finnér i detta klotooolll-; U drag lewereringen af et halft lispund Salpetter wara förestagen, såsom utstyld för hwarje helt Hemman. Denna afgift torde kanske wara billig pä de orter, der Salpetter finnes; men Hemman gifwas, som icke äga någon Salpetter-jord, och jag förestår ödmjukeligen at de mätte frikännas frän astewerering in natura och i stället fä betala det halfva lispundets warde. Det blir utan twifwel en ranta, men genom erläggande i penningar drägeligare för de orter, der Salpetter icke finnes. Herr liZerlljsIm yttrade sig, det han med Friherre Doll kände, at det wore för dagswerksskyldigheten, som SLlpetkerstatten upkommit, och at Kronans rätt wore at täta sjuda Salpetter ä hwad jord som haldst; men kande tillika, at under wära korrta somrar, och i et Land der Jordbrukaren wore af sä manga andra onora betungad, gjorde detta en betydlig tilökning pä Hemman, som ej sielfwa agde Lttgäng pä jord, tjenlig för Salpetter-sjudning.
Hr Gr. torde nemi. då, vid närmare eftersinnande, komma, om icke till förutseende af den lag, åtminstone till antagande af grundlagsenlig möjlighet deraf, då, äfven under fortfarande af vårt närvarande representationssätt, vi kunna få se en granskning af Styrelsens åtgärder utaf Constit.Utsk. verkställd med ledning af 107 §., och inför Representationen framlaggd, deruti icke ett eller annat isoleradt fall, utgånget frän en eller annan individ, varit föremål för Utskts omdöme, utan Regeringens handlingssätt i system kommer att underställas vår pröfning; och då torde man, jemväl från Ståndens sida, 9 H. 6 Den t Juli f. ra. fa se 107 5- tillämpad i någon närmare enlighet med dess ursprungliga mening, än våra riksdagar hittills förmått åstadkomma. Den rådande opinionen om Styrelsen, vare sig belåtenhet eller missbelåtenhet, blefve då säkerligen något närmare träffad vid ett sådant tillfälle som det närvar., än hvad vi nu äga att hoppas. Gr. Horn har vidare sagt, att den nuvar. rådgifvande personalen har mindre inflytande och betydelse inom Rådkammaren. Detta är äfven min tanka. Men man får icke förblanda personlighet med formerna. De sednare kunna visserligen vara odugliga; men något godt kan likväl alltid uträttas, om de handlande personerna äga tillbörlig vilja samt erforderlig kraft och skicklighet; åtminstone torde man af så qvaliflcerade personer kunna vänta förslag till de odugliga formernas förbättrande. Sedan jag sålunda yttrat mig i sådan väg och ordning, som Utskrs isolerade framställningar föranledt, samt besvarat några gjorda anmärkningar, ber jag nu att få öfvergå till uttrycket af den uppfattning jag gjort mig om det sätt, på hvilket Constif.Utsk. bort motsvara den egenskap, jag anser Representationen äga rätt att hos Utsk. söka, att nemi. då Utsk. har tillgång till alla Statsrådets protocoll, granska och bedöma Styrelsens hela system. Jag har under denna dag hört ogillande yttranden såväl emot majoriteten som minoriteten inom Utsk., och jag tror icke, att man skall kunna komma att beskylla mig för de skarpaste tillmälena.
Om strandning och skepps - § 177. brott så ock Orden »Kronofogde eller Länsman» torde, på sätt Utskottet funnit, böra utby om skeppsfynd tas mot: »Borgmästare eller Kronobetjent», helst föreskrift eljest skulle saknas om och st,andi,ak. ^ embetseller tjensteman, till hvilken befälbafvaren uti det i § omförmälda afseende egde att vända sig om sjöolycka inträffade på en stads område. ko. Om Försäkring. § 187. Ordet »utbetalda» i §:ns sjette rad har Utskottet funnit böra utbytas mot »uppldnta», enär detta öfverensstämmer med den åsigt, som ligger till grund för en likartad bestämmelse i 7 §:n. § 209. För att vinna likstämmighet i föreskrifterna för försäkringsgifvare och försäkringstagare, har Utskottet i l:sta mom. af denna § föreslagit ett tillägg, som i öfrigt igenfinnes i 812 artikeln tyska lagen, derifrån §:n hufvudsakligen är hemlad. §§ 218, 219 och 220. Utom en mindre ordförändring i 2 mom. af 218 j§, har Utskottet funnit 220 §, såsom efter Utskottets åsigt innefattande ett icke erforderligt undantag från de allmänna föreskrifterna i 218 §, kunna ur förslaget utgå, i följd hvaraf, och på det vid 174 §:n angående nummerföljden anförda skäl, 218 §:n blifvit delad i två och 219 §:n erhållit nummern 220. § 234.
Vidare har Kongl. Majit föreslagit att four agering skostnaden för nyssnämnda pontonierbataljonens nya exercishästar måtte få bestridas af detta förslagsanslag utan att någon förhöjning i detsamma ifrågakomme; hemställande Utskottet, under förutsättning af Rikets Ständers bifall till hvad Utskottet under nästföregående punkt tillstyrkt, att förevarande nådiga framställning måtte vinna Rikets Ständers bifall. 16:0. Mathållningen för manskapet vid Garnisons-regementena. I sammanhang med väckt fråga om tillökning i den mellan exercistiderna tjenstgörande styrkan vid artilleritruppen af Gotlands Nationalbeväring har Kongl. Majit äskat förhöjning i förevarande anslag med 1,850 Ridr; men då Utskottet, som under nästföljande punkt afgifvit, yttrande öfver förstberörda förslag, dervid hemställt, att detsamma icke måtte af Rikets Ständer bifallas, får, under förutsättning att denna Utskottets hemställan af Rikets Ständer godkäunes, Utskottet tillstyrka, att förevarande anslagstillökning icke må af Rikets Ständer beviljas. Beväringen. 17:o. Gotlands Nationalbeväring.
Men som Fattigvården i Länet har Egendom till ett värde af 116,378 R:dr 12 sk. 6 rst., nämligen 7,743 R:dr 44 s^- 11 rst< i Fastigheter och Inventarier och i Capital-Fonder 108,634 Rtdr i5 sk. 7 rst., hvaraf årliga räntan, jemte andre under ålskillige Titlar ingående bidrag, utgör en total inkomst för året af 26,575 R:dr 10 sk. 8 rst., eller emellan 18 och 19 R:dr på hvarje verkligt Fattighjon, vill det synas, som, enligt hvad i Artikeln 6 kommer att visas, denna Summa i förening med understöds-tagaines arbetskraft, rätt utkräfd och ändamålsenligt använd, icke borde vara så alldeles otillräcklig för ändamålet. Utur denna sednare inkomstkälla, arbetskraften nemligen, har dock icke något blifvit hämtadt förr än den för fyra år sedan öppnades här i Jönköping. De synbara fördelarne, som under tiden derur flutit, hafva väckt andra Communiteter lill efterföljd. I Eksjö Stad, samt i Nye och Kärda Pastorater äro alltså Arbets-Inrältningar förenade med FaLtigförsörj - *4 ningen, och i flere andra Pastorater hafva förberedande åtgärder för samma ändamål blifvit vidtagne och Länets Hushåils-Sällskap har, på LänsStyrelsens anmodan, varit betänkt på utarbetandet och offentliggörandet af en med arbets-skyldighet förenad Fattigvård på Landet; men så väl det ena som det andra hvilar nu, i afvaktan på den förut nämnde Kommitteens Förslager och upplysningar i ämnet. I sista Femårs-Berättelsen äro de i allmänhet förmodade orsakerne lill Fattig-CIassens stora tillväxt uppgifne. De qvarstå beklagligen ännu, men torde icke böra å nyo anföras: