Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och då Herr Grefve Löwenhjelm sökt freda sig ifrån misstanka, att egennyttig afsigt vore grunden till dess förslag, synes det ock. vara lämpligt, att äfven jag, som ifrat för och tillstyrkt NationalTheatrarnes underhållande , nu jemväl vederlägger en sådan misstanka emot mig, om, mot förmodan, den skulle hos någon blifvit väckt 5 hvarvid jag blott får äran derom erinra, att då ödet undangömt mig på en aflägsen, utom Sveriges egentliga gräns belägen Ö, kan jag, som icke är i tillfälle att freqventera andra Spectacler, än dem Naturen skänker, icke heller hafva något eget inte-; resse deruti, ehvad Stockholms Theatrar ödeläggas eller underhållas. Grefve Lowenhjelm : Jemte förklarande af min tacksamhet för de Talare, hvilka understödt min Motion, anhåller jag att få framställa några ytterligate anmärkningar: Den afgift jag föreslagit blir alldeles fri. villig. Controllen blir sådan som Herr von Hauswolff den fattat, och är ingalunda påräknad! 24® Den 25 Maji. att af FörsäljningsContoiren verkställas, utan att handhafvas såsom all annan controll öfver dylika afgifter. Fruktan för ansvar hos den ena, och grannlagenhet hos de öfriga, skall utan tvifvel uppfylla ändamålet. Billet-prisernas förhöjning skulle mer skada än gagna Cassan. Herr Cederskjölds anmärkning, att den föreslagna afgiften hårdast träffar den, som minst besöker Spectaclet, är väl rigtig, men mathemaliska rigtigheten kan ej träffas. Hvad angår öfverskottens användande, på sätt Friherre Åkerhjelm och Herr von Hausswolff föreslagit, förenar jag mig alldeles med dessa Herrar, äfvensom jag begär remiss af ämnet till Bevillningsutskottet. Friherre Anckarsvärd, Carl Hinric: Hindrad att i rätter tid infinna mig i Plenum, för att afhöra Grefve Löwenhjelm?
Comitéen allt mer och mer funnit förändringar med Domstolarnas antal och organisation oumgängeliga, äfvensom att, då Comitéen varit betänkt på omarbetandet af sjelfva Rättegångs-ordningefi, behof af Ragstiftande magtens prseliminaira beslut i omförmäldta afseende sig visat, emedan ^de mindro förbättringar, sorn i Rättegångssättet kunna vara nö-' diga,icke vore möjliga att utstaka,innan antalet af inT stander och tiden för Domstolarnas verksamhet blifvit bestämde; i anledning hvaraf Comitéen J underdånighet hemställt, om icke Kongl. Majit skulle i Nåder täckas till Riksens Ständers öfverläggning proponera följande af Comitéen på anförda skäl uppgjorda förslag, nemligen att Första Domstolen på Dandet eller Härads-Rätten borde sammanträda en dag i hvarje vecka, eller åtmindstone en dag i hvarje månad och sessionen då fortfara så länge målens mängd eller vidlöftighet det fordrade: att ingen Domsaga borde hafva mera än ett Tingsställe, hvilket skulle finnas beläget någorlunda midt i Domsagan, och denna således ej vara större-, än att en sådan Tingsplats kunde af alla Den 2 § Juni alla innevånarne utan svårighet besökas: att uti jiyssnämda sessioner något vidare afbrott ej börtie äga runa, än att quie Ferier om året utstakades, deri , ena från den 13 December till den a 3 Januari, hvarunder de större Högtiderna firas, och den andra frän deri 1 Juli till deri 1 Septeria, ber, under hvilka månader rnenighelen sysselsattes med skörden: men att, 0111 för några af <le norra Landskapen och lill äfventyr?
Ständer sålunda erkänt vigten och angelägenheten af en ändring i Grundlagarnes stadganden om Regeringens förvaltning vid förenämnde tillfällen, men det till innevarande riksdag hvilande förslaget härom fallit för betänkligheter, som syntes hafva afset.t, mindre frågan om Riks-styrelsens uppdragande åt Thronföljaren, än andra deraf oberoende, men i förslaget intagna bestämmelser, hade Kongl. Majrt funnit sig af omtankan om de förenade rikenas väl lith. till 11. St. Prat. ISS!) & 1860. 3 Sami. 10 Haft. 1 3 Konslitulions-Ulskotlets Memorial N:0 2 i. uppmanad att ånyo framställa Proposition i ämnet, dervid likväl, för att i möjligaste mån undanrödja förut yppade betänkligheter, några andra ändringar i Grundlagarna, än som af stadgandet om regeringsmaktens uppdragande åt den till thronföljden närmast berättigade Prins föranledas, ej blifvit ifrågasatta. I sammanhang härmed hade Kongl. Maj:t beslutat, att till Norges nu församlade Storthing låta framlägga Proposition om införande i Norges Grundlag af ett lika beskaffadt stadgande och, under förutsättning af Storthingets bifall till det förslag i ämnet, sorn för detsamma komme att framställas, ville Kongl. Maj:t föreslå Rikets Ständer, det nedannämnda §§ i Regerings-Formen och Riksdags-Ordningen måtte erhålla följande förändrade lydelse, nemligen: Itegeriiigs-Formen. § 39. Vill Konungen utom Sverige och Norge resa, meddele Han Stats-Rådet in pleno donna sin föresats och inhemte dess tankar deröfver, på sätt 9 § omtalar. Besluter Konungen derefter sådan resa och den verkställer, befatte sig ej med rikets styrelse eller utöfve den konungsliga magten, så länge han utom sina riken vistas, utan fores Riksstyrelsen under hans frånvaro af' den till thronföljden närmast berättigade Prins, om han uppnatt den ålder, som i 41 % sägs.
Jag tror, att man skall i sammanhang med § 21, på hvars återremitterande jag ämnar yrka, kunna på ett tillfredsställande sätt omredigera morn., och jag får derföre förena mig i yrkandet om återremiss af nu föredragna mom. al § 7. Hr Ramsay: Jag är hufvudsakligen förekommen af Hr v. Ehrenheim och vill derföre nu endast i likhet med honom erinra derom, att, då rättighet att utfärda fullmagt finnes medgifven, man icke behölver helara, att, alven om hufvudmännen äro förhindrade att inställa sig, icke tillräckligt antal ledamöter skola kunna deltaga i Adelsmötena. Då således den, som är förhindrad, alltid kan för sig ställa fullmägtig, anser jag det ifrå - 124 Deu 7 April e. m. gavarande stadgandet hvarken lämpligt eller nödigt, och får derföre instämma med Gr. Mörner. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden § dels återremiss af det förevarande inom:t och dels afslag derå, framställde Hr Gr. och Landtm.^ först propos. på bifall till mom:t, hvartill svarades nej, sedermera propos. på återremiss deraf, då svaren utföllo med mångå ja jemte några nej, och slutligen propos. på afslag derå, hvilken propos. besvarades med många nej jemte åtskilliga ja; hvarefter och sedan propos. på mom:ts återremitterande förnyats samt besvarats med många ja och några nej, Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig nu hafva funnit ja öfvervägande. § 8. Frih. Klinckowström: Jemte det jag får hemställa, att 8 §:n måtte bilällas, får jag erinra om nödvändigheten att, i följd af hvad R. o. Ad. förut beslutat, utbyta »R. o. Ad:s sammankomster» mot »Adelsmöte» samt på öidje raden »Sammankomsten» mot »Mötet», hvarmed förstås naturligtvis Adelsmöte, som nänrnes straxt förut.
Svartling, som åberopat den uti södra Sveriges Landtmäteriforenings ofvannämnde underdåniga förslag, gjorda framställning, af innehåll: att ordalydelsen i detta stadgande gifvit anledning till den uppfattning, att likasom inrösningsjorden åsältes serskilda grader, allt efter dess godhet, afrösningsjorden bör, på lika sätt, efter dess beskaffenhet, serskildt taxeras j men att då, med antagande af en sådan mening, dessa jordslag icke skulle kunna mot hvarandra jemföras eller utbytas, hvilket dock ofta måste ske, och jemväl medgifves i 12 Kap. 2 §, den förklaring borde meddelas, alt väl, på sätt 2 § bjuder, inrösningsoch afrösnings-jorden, icke må förblandas, men alla de egor, som inom skifleslag finnas, ”värderas i efter hvarannan, allt efter jordens beskaffenhet, uppstigande grader,” så att icke samma gradtal måtte, inom samma skifteslag, uttrycka tvänne sins emellan vidt åtskilda jordslag, hvilket icke allenast förhindrade byte mellan inrösningsoch afrösnings-jord samt deraf härflytande formlighet, utan ock ”förvillade Bonden, som i alla fall hade svårt nog ändå att rätt fatta graderingssättet i hela dess vidd.” Då det anmärkta stadgandet i förevarande §jemlores med föreskrifterne i 10 Kap. om urskiljandet af inrösningsoch afrösnings-jord; i 2 § af delta Kapitel, alt uti egograderings-längden inrösningsoch afrösnings-jorden, utan att på minsta sätt sammanblandas, hvar i sina kolumner upptages, samt i 12 Kap. 2 § att hvarje delegare Lagsamt Allm.
Då, såsom ofvanberördt är, Nummer-Lotteri-Inrättningen ansågs hafva upphört med 1840 års slut, finna Revisorerne, att Herr af Rolén, såsom utnämnd tili Justitie-Råd den 17 Mars 1841, med åtnjutande dervid af högre löne-inkomster, än lian å Allmänna Indragnings-staten, såsom f. d. Sekreterare hos Direktionen af nämnde Inrättning, ägde uppbära, icke bordt vid ifrågavarande 600 R:dr bibehållas längre, än till och med Mars månads utgång. Revisorerne, sorn väl erfarit, att denna fråga utgjort föremål för sednaste Riksdags Konstitutions-Utskotts och Ständers pröfning, hafva dock ansett sig böra samma, utaf räkenskaperna för revisionsåren befunna, förhållande här omförmäla. §. 14. IIos Kongl. Maj:t hade Hamn-Direktionen i Malmö i underdånighet anhållit, att som hamnbyggnaden, sedan år 1817, medtagit 688,557 R:dr 20 sk. 6 rst., hvaraf, under de sista fyra åren, blifvit använda 282,366 R:dr 44 sk. 11 rst. till öppnande af en större bassin i fästnings-grafven med iniopps-kanal, stenkajers uppförande och muddring till 12 å 14 fots djup, samt 352,810 R:dr ännu erfordrades för hamnens iståndsättande och konsolidering med strandkajer m. m., afskrifning måtte beviljas af det lån å :15,000 R:dr, Direktionen den 26 Maj 1818 från f. d. 9:de (numera 6:te) Hufvudtiteln erhållit. Sedan Styrelsen för Vägoch Vattenbyggnader i ämnet sig yttrat, liar Kongl. Maj:t, med afseende å de betydliga kostnader, hvilka Malmö
Men aldrig skall jag för mig eller min ätt bifalla en representationsförändring, som rubbar detta Stånd i sin helhet, elier beröfvar detsamma en rätt, som är oafhändelig, emedan den är grundad på naturen, pä arf och häfd, följaktligen förenad med pligt att den åt efterkommande öfverlemna, tili båtnad för fäderneslandet, som, i trots af opinionernas nycker, icke kan oss såsom vakande Ständ umbära; villig deremot alt bifalla de ordningsstadgar inom detta Hus, dem lidens skiften gjort nödvändiga, och alt bortrödja Ståndets brister, men icke upprifva dess grundvalar. Jag får tillstyrka bifall på Ridd.Ulsk:s betänk. Gr. Gyldenstolpe, Anton Gabr.: R. o. Ad:s angelä genheter äro af två slag: de som röra R. o. Ad. såsom Stånd, såsom Corporation, och de som angå R. o. Ad., såsom utgöran - 1-18 Ben 9 November f. m. de en del af Svenska folkets representation. Om nu R. o. Ad. icke vidare skulle komma alt utgöra någon del af Svenska folkets representation, så upphöra naturligtvis de angelägenheter, som deraf äro en följd, men i alla fall qvarstå de angelägenheter, hvilka tillhöra R. o. Ad. såsom Stånd; såvida man icke förutsätter, alt med den liberala tendens, som nu fortgår genom tiden, R. o. Ad. skulle, i samina ögonblick det upphör alt representera en del af Svenska folket, äfven upphöra att finnas. Då jag likväl icke vill antaga, alt omhvälfuingen kommer alt gå så långt, så förmodar och hoppas jag, att R. o. Ad. kommer att fortfara i egenskap af Stånd, och således kommer att äga Ståndsangelägenheler, hvilka skola förvaltas. Dessa Ståndsangeliigenheter fortfara emellan riksdagarne, då likasom nu, och för deras skötande ett betjenande biträde af embetsmän. Hittills har man icke ansett, att, för vården af dessa angelägenheter, de lönevillkor, som varit bestämde, hafva varit för stora, •lag kan således icke fatta, att de skulle blifva det, äfven om en representationsförändring inträffade.
Numera hafva förhållandena med Norrige så vida förändrat sig, att varutransporten från och till Nasafjell lärer utan svårighet få ske öfver Norrige, om nemligen kommunikation af några få mil mellan Nasafjell och Ranafjorden, en vik af Nordsjön, kan beredas, hvilket så mycket mindre bör möta oöfvervinnerliga hinder, som den om Nasafjell mest förfarne och insigtsfull Geschworner! Horneman långt för detta ådagalagt möjligheten och fördelen af en sådan kommunikation med Nordsjön, då vattendragen \ mil från Nasafjell och än vidare skulle kunna begagnas. Och för åvägabringande af ifrågavarande kommunikation för varutransport, vare sig sjö- eller landväg, vill jag göra motion derom, att Rikets Ständer, i förhoppning om framtida vinst för Staten och gagn för den fattiga landsorten, måtte bevilja ett anslag af 10,000 R:dr R:mt, för att användas dels till verkställande af en lokal-undersökning om förhållandena, dels ock till bidrag till vägarbetets fullbordande; hvarvid egaren af Nasafjells grufvor skall förpligtas, att för medlens användande % sådant ändamål ansvara och redovisa, Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862. N:o 255. 621 Alltifrån den tid, sora dessa grufvor upptäcktes, har icke något tvifvel uppstått hvarken hos bergsbrukare eller bergstjenstemän, sora haft någon befattning med grufvorna, att stor tillgång af rik malm är att finna uti Nasafjell silfvermalmsfält, och till bevis härpå anföres den deruti förfarne Bergshauptman Berndtssons yttrande i sin relation derom, nemligen: »De vackraste, i förra tider bearbetade malm-anvisningar »ligga nu för tiden öde, och likasom afvakta en lyckligare epok att få aflemna de »skatter, som de innehålla.» De silfververk, som ligga i bebodda och skogrika trakter, hafva varit i alla afseenden bättre lottade än Nasafjell fordna silfververk, och hafva utaf Staten åtnjutit vida större förmåner, såsom Sala och Helleforss silfververk, hvilka ega af Staten perpetuel förmåner.
När man icke har en sådan afsigt, utan tvertom här ouphörligeu dekreterar, att man skall uttaga så liten bevillning som möjligt och endast så mycket som erfordras för det ändamål, hvarföre den påföres; hvarföre fruktar man dä att sätta ut i författningen detta jemförelsevis mot fordna bevillningar ringa och obetydliga belopp. Mig synes att Bev.Utsk:t snarare bordt vara angeläget om att i bev.förordningen utsätta det belopp, som erfordras, för att öfvertyga hvar och en, som ser den, att man icke genom detta nya stadgande har för afsigt att åtkomma ett enda öre högre bevillning än det belopp, som tillförene blifvit utkräfdt, och om en högre beskattning kommer att ega rum, så är det R. Stms oeftergiflliga skyldighet att säga detta i bev.förordningen, emedan det är hvarje medborgares pligt att, om nöden krälver, er - 268 Den 25 Augnst! e. ra. liigga en högre bevillning än han förut till staten betalt. Jag kan således icke annat finna, än att Gr. Lagerbjelkes försvar för Utsk:t,s åtgärder är i högsta måtto olyckligt och stridande mot det sätt, hvarpå It. St. äro skyldiga att handla mot Svea Rikes innebyggare. Man antager såsom grundsats, att man icke skall beskatta Svea Rikes innebyggare mer än hvad som erfordras för den brist, man har för ändamål att fylla; hvarföre behöfver man då frukta att utsätta detta belopp? Jag ser alldeles icke det ringaste skäl dertill att frånträda en i mer än 50 år begagnad praxis, utan yrkar bestämdt derpå, att det bev.belopp, som R. St:r vid denna riksdag sig åtaga genom denna författning, må, på sätt sedan 1810 egt rum, i en blifvande författning intagas, derå jag anhåller om propos. Hr Stuart: Jag har länge varit och är ännu en varm vän af reiormer, men just derföre vill jag sätta mig mot sådana re former, som icke hafva någon för mig fattlig grund annan än ett hugskott. Mig förefaller att det skulle synas temligen främmande, om R.
Då det redan år 1823 blifvit afgjordt, att undersökning och värdering af Stall-och Magazinsbyggnaderne i städcrne Malmö och Ystad skall anställas, är det blott en fortsättning af 1823 års Ständers beslut, att utsträcka undersökningen äfven till Helsingborg, hvilken är i samma förhållande som de förstnämnde städerne. När de föreslagne undersökningarne för sig gått, blifva Konung och Ständer gemensamt i tillfälle att pröfva, huru Inqvarteringsskyldighelen kan, utan StatsVerkets betungande, billigast arrangeras. Men att nu upprifva' föregående Ständers beslut, vore högst olämpligt. Jernförelsen mellan denna fråga och Passevolancefrågan saknar all anledning. Om man i stället åberopat städernes Båtsmanshåll, kunde det något låtit höra sig. Herr Ribbing bar skiljt sig från Herr af 234 Den 23 December f. m. Billbergh, och yrkat, att blott undersökning nu skulle begäras, mea alla de andra punkterne i Utlåtandet afslås. Älven detta involverar ett upphäfvande af förre Ständers beslut, och allt sådant är våldsamt. Ett uppskof är deremot lämpligt. Jag tillstyrker bifall å Utlåtandet i sin helhet. Herr Munck af Rosenschöld, Eberhard, anhöll om upplysning, hvad beslut de öfrige RiksSlånden fattat, rörande ifrågavarande Utlåtande. Undertecknad Riddarhus - Secreterare upplyste, att Utskottens senare Utlåtande blifvit af Högvördige PresteStåndet bifallit, och af Hedervärda BondeSlåndet lagdt till Handlingarne, i följd af Ståndets lemnade bifall till Utskottens först meddeldte Betänkande; samt att Välloflige BorgareStåndet bifallit hvad Utskotten i så väl första Betänkandet som senare Utlåtandet tillstyrkt, likväl med undantag af undersökningen angående städernas donationsjord, hvilken undersökning Ståndet ansett icke böra sträckas längre, än till den, som i och för Inq var terings bes väre t tillkommit. Herr Munck af Rosenschöld anhöll, att Utskottets Utlåtande måtte ytterligare få hvila på bordet.
22,963 stycken 4|-procents-och 219,800 stycken premie-obligationer voro utfärdade. Utaf dessa 4^-procents-obligationer innehade Riksgälds-kontoret 84 stycken, å ett sammanlagdt kapital af 31,800 Thaler. Kapitalåterstoden af 1861 års inom riket upptagna fonderade statslån, hvars primitiva belopp utgjorde 3,000,000 R:dr, och för hvilket 5,000 stycken obligationer med 44 procents ränta utfärdades, uppgick vid 1862 års slut till R:dr 2,970,000: — hvilken återstod under år 1863, genom inlösen af 88 stycken obligationer å » 31,300: —, minskats till R:dr 2,938,700: —; och var de oinlösta obligationernas antal vid sistnämnde års slut minskadt till 4,837 stycken. Under de 6 första månaderna af innevarande år hafva ytterligare 178 stycken, å tillsammans 32,800 R:dr, blifvit infriade, hvadan återstående kapitalskulden den 30 Juni uppgick till 2,905,900 R:dr. Utaf de för sednast oraförmälda lån utgifna obligationer var Riksgälds-kontoret vid slutet af detta års förra hälft innehafvare af 1,474 stycken, å ett sammanlagdt belopp af 235,900 R:dr. — 55 — Om från 1858, 1860 och 1861 års ofvan omförmälda fonderade statslåns återstående kapitalbelopp vid slutet af sednast t-illändagångna halfår afdragas de för samina lån bildade särskilda amortissementsfonders då egande behållningar, utgjorde kapitalåterstoden af dessa lån vid nyssnämnde tidpunkt endast följande belopp, nemligen: 1858 års jernvägslåns R:dr 19,067,540: 38.
Konsertens värde förhöjdes ytterligare därigenom, att den biträdande pianisten mr Leonard Borwick visade sig vara en framstående talang på sitt instrument. Med smak och finess föredrog han såväl Chopin som Liszt och under hans händer blef ett sådant stycke som Saint-Saens ' » Capriccio » ett mycket njutbart litet konstverk. Främst af de utförda pianonumren skulle vi emellertid vilja sätta Liszts Rhapsodie n:r 12, hvilken svåra komposition föredrogs med öfverlägsen smak, elegans och en aldrig svikande träffsäkerhet. Äfven som ackompagnatör visade sig mr B. besitta solida och goda egenskaper. Bifallet från den fulltaliga publiken, hvaribland märktes h. m:t konungen, var hela aftonen ytterst lifligt. Ytterligare tvänne konserter gifvas, nämligen i afton och på måndag. musik. Fru 37g B e r g. l J e t här tycks arta sig till en småtreflig j u l! » puttrade sjuttonåringen Eut Loven, i det hon med olycksbådande uppsyn trädde in i » flickornas r u m ». » Hur så? » frågade tankspridd hennes två år äldre syster Disa och synade bekymrad en trasig strumphäl. » Ja, jag säger då det, » utbrast hon därpå energiskt, » att får jag en gång pojkar, så det första jag lär dem, så ska det då bli att stoppa sina egna strumror. » » Mina ska stoppa sina systrars med, » proklamerade Rut bistert. » Det var kuriöst. Jag vet ändå inte, om det vore så rättvist — » » Rättvist? » fnös Rut, full af harm. » Ha inte vi kvinnor gått och stoppat karlarnas gamla strumpor ända sedan världens begynnelse? Och nu skulle vi kanske nöja oss med, att de stoppade sina egna? A nej, min lilla du » — hennes röst skalf af undertryckt hämndlystnad — » först ska de stoppa våra i lika många tusen år, som vi stoppat deras, och sedan kan det bli fråga om, att hvar och en ska stoppa sina. » » » Ja ja, det ligger något i hvad du säger. » Disa stirrade begrundande framför sig.
Det har visserligen icke undgått Rikets Ständers uppmärksamhet, att genom ofvan antydda nedsättning i stämpeln å ifrågavarande fullmagter m. m. en icke obetyd - 356 Expeditions-Utskottets Förslag till anderd. Skrifvelse N:o 127. lig minskning i slämpelpappers-inkomsten skall komma alt ega rum. Beloppet af denna minskning kan väl icke med någon visshet uppgifvas, helst inkomsten af stämpel för fullmagter, till följd af sin natur, under olika år är ganska ombytlig; men, efter hvad Rikets Ständer inhemtat, hafva de från Justitie-Stats-, samt Landtoch Sjöförsvars-, Civil-, Finansoch Ecklesiaslik-departemenlenas Expeditioner under år 1858 utlöste fullmagter, konslitutorialer och förordnanden uppgått till ett sarnmanräknadt antal af 816 st., för hvilka erlagls: i egentlig stämpelpappers-afgift . Om således den stämpelafgift, sorn motsvarar kansligebiihren och sigillpennin garne, beräknas till ofvanstående belopp eller 38,270: — skulle, med antagande af samma antal fullmagter etc., eller 816 st., för hvilka bör betalas 6 R:dr st., eller tillhopa 4,896: — den egentliga minskningen icke öfverstiga R:dr 33,374: — Då likväl Rikets Ständer icke nedsatt stämpelbeloppet för fullmagter å namn, heder och värdighet eller för afsked med förhöjning å karakteren, hvilka ingå i ofvan stående beräkning, torde med visshet kunna antagas, alt den verkliga minskningen i icke ringa mån kommer att understiga äfven sistnämnda summa. Genom dels borttagande af de s. k. skrilkartorne, dels partiela förhöjningar i stämpelbeloppet torde ock tillgångar, motsvarande förberörde, af rättvisa och billighet påkallade lindring, komma att beredas. Rikets Ständer hafva, i fråga om tillgångarne, jemväl trott sig kunna taga i betraktande att slämpelpappers-inkomslen, som E. K.
D ste egendomars upphof och primitiva afsigt under Vngvo och VlaAnns ^acluliis, haswa bägge gjort dera frän Kronan elier Riket ffiljaktiga, och den förste mig kääde Lag härom finnes i gamla Lands Lagen, 2 C-p. Konung-a-Baiken, som bjuder Konungen, ait ej, lill inEränkning i Efterträdarens höga rätt, längre än under sin lifstid derom disponera. Huruledes denna dispositionsrätt sedermera alföljr regeringssättets art, sä ark den blifwit ulöfwad antingen as Konungen eller Riksens Ständer, eller bägge gemensamt isynnerhet uplöses a> r7Z9 ärs Stars-Berednings till Konungen stäidte Utlåtande af den 20 Marlit, ett Utlärande, svin till stil, knnEaper och owäld borde med Konungens dera cn!ne sw !r blifwa genom trycket kändt, kil! nplysninq för Nationen och heber för venna sä SwenjPa och höidikttungswarda Comikö. Synnerligen utmärka fig^ epoguerna för hushällninge» med deste Nationernas tillhörigheter 1723, 1748, i?66 och 1769, dä uppmärksamhet, »it, stränghet och efkergiswenhet mcr och mindre förändrat och aslostat hwarandra. Följderna häraf och Kro - Der» 16 Deceinben. 1287 Krsnanö högst bclydeliga, jag will ej säga förwanan, de, förluster äro framlagde Uti 175,0 ärs förenämde SkaiS,Berednings Uklälande. — Nu uppstär således fräga om Nationen, eller som är detsamma, dest Representanter, Riksens Högloft, Ständer äga rätt och magt att ändra, rätts och revocera Kronans primitiva rätt.