Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har inte så mycket pengar att undvara strax. Jag kan betala hälften nu och andra hälften VÄRDINNAN. Men ni betalar mig väl litet för allt extra, mademoiselle? LOUISE. Till den första September kan jag vänta. Om ni låter mig få allt som jag vill, och VÄRDINNAN med en blinkning. Ni sätter nog värde på, att inte ha med något vanligt dumhufvud att göra, mademoiselle? Man är diskret. Man har sett verlden. Nickar. 47 - LOUISE otåligt. Ja ja VÄRDINNAN. mademoiselle, derför skall ni också ha er atelier. Och monsieur är också en utmärkt herre, en riktigt nobel herre. Godt! Jag. har varit mycket belåten med går hän till skåpet, tar fram en bundt sedlar och räknar upp summan. VÄRDINNAN. LOUISE med uppköp eller uppassning eller dylikt, så står jag alltid till tjenst. Och om det skulle vara någonting extra LOUISE lemnar pengarne. Se der! Det är ju riktigt. VÄRDINNAN. och så gå efter ett timbre. Ja, så är det hyrt. De äro också lediga den 1:ste Juli. LOUISE. Alldeles rätt. Jag skall skrifva kvittensen möblerna, de möblerna som mademoiselles bror Vi kunna ju tala om det sedan. 48 - VÄRDINNAN. mademoiselle. Går. Godt. Ni kan få allt efter er egen smak, LOUISE blir stående och stirrar ut i luften. kan inte annat. Åh, det är vansinnigt, vansinnigt! Men jag kommer in igen. VÄRDINNAN hon, målarinnan häruppe och hennes syster. Hvad ? Nu äro de här igen fröknarna LOUISE. Låt dem komma in. VÄRDINNAN. moiselle släpper aldrig in någon utan att först ha sagt, att ni inte är hemma. LOUISE förströdd. Godt. Jag står alltid på ert bästa, made Ja, jag vet VÄRDINNAN. Gud i himmelen af pur vänskap för er, mademoiselle, och den vackre monsieur Ja, ja, blif inte ond, man har ju också varit ung Jag gör det af pur vänskap det vet
Utdrag af Prat (dol!et öfver Finansirraden, håltet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-rcuUt d Stockholms Slott elen September 1847. Närvarande: Hans Excellens Justilie-Slalsministern, Herr Grefve Posse, Hans Excellens Statsministern för utrikes ärendena, Herr Friherre Ihre; Statsråden: Friherre Stael von Holstein, Munthe, Friherre Peyron, Silfverstolpe, IVcera, Friherre Gyllen granat, Faxe, Fåhreeus. Departements-chefen, Statsrådet Munthe föredrog i underdånighet; 4:0 Hans Excellens Herr Slats-ministerns för utrikes ärendena underdåniga skrifvelse af den 15:de sistlidne Maji, med åtskilliga infordrade uppgifter, i anledning af sökt restitution af bevillnings-afgifler för den del af diplomatiska corpsens aflöning, som utgålt af norrska stals-anslaget till minister-staten. Hans Excellens Herr Utrikes Statsministern hade jemväl ansett det åligga sig att utreda det förhållande, som hufvudsakligen ligger till grund för Kongl, Maj:ts Nåd. Proposition, N:o 30. 25 för ifrågavarande underdåniga ansökning, nemligen uti hvilket förhållande de af norrska stats-verket till minister-staten anslagne medel höra anses ingå uti de diplomatiska embelsoch tjenstemännens aflöning; och syntes det hans Excellens klari, alt detta förhållande icke kunde vara annat, än det förhållande, sorn eger ruin emellan hvartdera rikets till minister-staten beviljade anslag, emedan af dessa sammanräknade anslag alla de utgifter utgå, hvilka det åligger utrikes Departementet alt bestrida.
R:dr för uppförande af nytt läroverkshus i Falun; 16:o. lånet å 12 000 R:dr för uppförande af dylik byggnad i Sala; 12 Stats-Utskottets Memorial N:o 3. 17:o. lånet å 2,450,000 R:dr för jernvägs anläggande från Eslöfs station på Statens vestra stambana till Ystad, hvaraf hittills utbetalts 1,633,333 £ R:dr; 18:o. lånet å 1,200,000 R:dr för anläggning af jernväg från nämnda statiön till Landskrona, hvaraf hittills utbekommits 1,100,000 R:dr; 19:o. lånet å 1,100,000 R:dr för anläggning af jernväg från jernbanan mellan Eslöf och Landskrona till Helsingborg; 20:o. lånet å 720,000 R:dr för anläggning af jernväg från Hessleholms station på nämnde stambana till Christianstad; 21:o. lånet å 434,000 R:dr för anläggning af jernväg från Alfvestads station på samma bana till Wexiö; 22:o. lånet å 500,000 R:dr för jernvägs anläggande från hamnen vid Köping till Uttersbergs bruk i Westmanland; och 23:o. lånet å 3,240,000 R:dr för anläggande af jernväg från Herrljunga station på vestra stambanan till Uddevalla; af hvilket lån hittills utbetalts 1,545,236 Riksdaler. Med fortsatt tillämpning af Kongl. Kungörelsen den 13 Juni 1845, har återbetalning sskylcligheten för de till sjösänkningar, myrutdikningar samt andra vattenaf tappnings företag beviljade lån, i den mån dessa företag hunnit fullbordas, blifvit fördelad mellan de hemman ocb hemmansdelar, hvilka den genom sådana arbetens utförande förökade eller förbättrade jord tillfallit.
I anledning af Herr Ljungbergs och Erik Anderssons motioner får Utskottet, på nu anförda skäl, till Rikets Ständers granskning framställa det förslag till reglerande af hushållningen med boställsskogarne: att skogar å boställen skola, så vidt de ej ligga i samfällighet med enskild egendom eller annat hinder möter, till regelbunden hushållning indelas; att derest, vid indelning af boställes skog, densamma finnes t betydligare mån öfverstiga boställets behof af skogsfång, skogen i dess helhet etter lämplig del deraf skall ställas under vård och förvaltning af Skogsstyrelsen, med iakttagande att af skogens behållna afkastning i första rummet må tilldelas boställshafvaren, hvad honom med afseende på dittills åtnjuten rätt etter förhanden varande förhållanden skäligen bör tillkomma, samt återstoden tillfalla Kongl. Maj:t och Kronan, men vid militie-boställen disponeras af vederbörande Boställs-direktion och vid ecklesiastika boställen användas till bidrag vid reglerande af presterskapets inkomster; samt att, der boställes skog ej tages under vård och förvaltning af Skogsstyrelsen, den bör, under nämnda Styrelses uppsigt, vår - Santmans. Stais*, Lag-samt Äilm. Besv-och Ekon.- Utsk. Betänkande N:o 50. 43 das af boställshafvaren, som i detta fall, och så framt den vid indelningen föreskrifna hushållning af honom iakttages, må, der bättre rätt ej härförinnan blifvit honom särskildt medgifven, åtnjuta utöfver sitt husbehof högst halfva behållna afkastningen af skogen, hvilken, till dess sådan indelning skett, får af bostättshafvaren, såvida han icke för sin tjenstetid blifvit bättre rätt tillerkänd, endast till husbehof begagnas, skolande, på sätt ofvan förmäles, den del af aflcastningen, som icke tillkommer boställshafvaren, antingen tillfalla Kongl. Maj:t och Kronan, eller disponeras af regementenas Boställs-direktione> eller användas till presterskapets aflönande.
Ettidnkandenl 499 till ersättning föj de fonder, som tid efter an« nan blifvit Magazinslnrättningen förskjutne; samt att, i sådant ändamål, alla genom realisationen af Inrättningens tillgångar inflytande medel, skola till Rikets Ständers Banque inlevereras. 3) Rikets Ständer bafva, i sammanhang härmed, beslutat, att på sådana grunder och. med de förbehåll, sorn till Kongl. Maj:t blifvit i underdånighet uppgifna, utaf allmänna medel anslå ett ereditiv af en million R:dc Råneo till Kongl. Maj:ts Nådiga disposition, för att genom detta anslag bereda utvägar till anskaffande af säd för nödlidandes understöd, i den olyckliga lindelse, att en strängare missväxt skulle inträifa, och enskildte bemödanden di blifva otillräcklige att fylla behofven. Berörde ereditiv får, till följe af Rikets Ständers meddeldte förklarande, utgå, så snart Kongl. Majit finnér för godt, att detsamma i enlighet ined RiketsStänders beslut (till större eller mindre del) disponera; och hafva Rikets Ständer funnit för godt att denna summa af högst En million (1,000,000) R:dr Banco, anordnas på Rikets Ständers Banque, dit så väl de vid Allmänna Magazins-Inrättningeus utredning återkommande medel, på sätt ofvannämndt är, som ock de, hvilka af detta anslagna nya creditiv återbetalas, allt i den mån de inflyta, böra ingå.” Hvilket EancoUtskottet härigenom skolat Banco* Utskottet» Betänkanden, till Rikets Ständers bifall och stadfästelse vördsamt anmäla. Ständer, angående, ett tillägg för närmare förtydligande af den till intagande i BaneoReglernentet föreslagne första punkt, rörande Allmänna Magasins* Inrättningen.
P. 270.— om StatsUtskottets Utlåtanden: 1) i anledning af ej mindre Friherre Anckarsvärds anmärkningar vid 1822 års Revisorers berättelse, rörande verkstäld granskning af Magazinslnrättningens förvaltning, än de af Friherre af Nordin och Herr af Uhr meddelte yttranden; 2) angående hemmansräntornes utgörande efter en förenklad beräkning, eller sammanslående af Jordebokspersedlarne; 3) rörande de för Örlogsflottans behof disponerade Statsmedel; 4) 1 anledning af 1820 och 1822 årens Revisorers Berättelser angående de under CommerceCollegium 4*9 stälde fonder och medel; 5} om anstånd för Fabriksidkaren Frisk med inbetalning af ett lån i ManufacturDiscontFonden; 6) i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande i afseende på det af 1822 års Revisorer klandrade inköp af Eldqvarnen. P. 34i. — om Lagsamt Allmänna Besvärsoch OeeouomieUtskoltens sednare Betänkande rörande förändring eller ntdömmande af Vattenverk, som genom uppdämning skada jord eller hindra dess odling. P. 343. — om LagUtskottets Betänkande, angående dels afskaffande dels inskränkning af Borgenärs bysättningsrätt för skuld, den Gäldenär ej mäktar godtgöra. P. 343. — 0111 BancoUtskottets Betänkande rörande det. vid, sista Riksdag anslagne lånebiträde för återuppbyggande af Gymnasiioch Skolaebuset i Calmar. P. 344. — om BancoUtskottets memorial angående nödvändigheten af en förklaring öfver 17 Gap. 8 §. HandelsBalken, rörande skuld till Kronan för uppbörd. P. 344* — om remiss af Herr Cederschjölds motion, angående behofvet af nya åtgärders vidtagande till förekommande af oäkta barns långsamma förstörelse i Stockholm genom nöd och elände. P. 344- — oro. Lagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens sednare Betänkande rörande Räntegifvares och Räntetagares ömsesidiga rättigheter och skyldigheter.
Men rätt upp från den sanka strandängen, nästan alldeles invid vägkanten reste sig det vackra Fontinsberget. Längst nere vid foten omgärdades det af en rand klargul sand, så reste sig lodrätt ett stycke naken bergvägg, därpå löpte en rad af blågröna tallar fram på en smal afsats. Högre upp kom söndersplittradt berg, öfversiladt af små, klara rännilar, så en räcka björkar med hvita stammar och rödbrunt grenverk, så åter en sandrand. Men ofvanför sanden reste sig berget med mäktiga, nakna, gråröda klippväggar ända upp till den djupgröna granskogen, som växte tät och kraftig uppe på den platta bergshöjden. Men kungen hade ingen glädje af att vara så nära det vackra berget, ty dimflikar ströko fram öfver bergväggen, och molntappar hängde ned öfver den, och ur alla dess klyftor och träddungar steg grå regnrök. Och så kom det sig, att det mångfärgade Fontin syntes kungen likaså grått som allt annat. Kungen suckade tungt och djupt, medan han red fram mellan albuskarna, som skakade ned på honom och hans häst ett helt regn af tunga droppar. Med ens kände han sig så bedröfvad, där han red, att han knappast förr känt sådan sorg. »Så är det ständigt för mig,» tänkte han. »Allting är grått och regnigt, där jag kommer. Seglar jag på hafvet, blir det dimma, så att jag ej ser handen framför mig, och rider jag ut en natt, så går månen in i svartaste moln för att ej behöfva lysa mig. »Jag tror, att om jag fore till himmelen,» sade kungen, »så skulle alla stjärnor vara släckta, då jag komme dit. »Det är detsamma med hvad helst jag företager mig,» for han ut och knöt näfven, där han red. »Andra, som blifvit kungar hafva mötts af prakt och heder och ära och glans, men jag är en riktig kung Gråväder. Jag har bara uppror att tänka på, och det är ej stor bit af landet, som vill lyda mig. Annat var det för de gamla kungarna, som sutto i Upsala och styrde hela riket. För dem kunde det duga att vara kung.
– Det gjorde mig mycket ondt, lilla Mea, mycket ondt, att du varit så olydig så snart, sedan du lofvat mig att försöka att blifva en god flicka. Det gjorde mig ondt, men någon vrede kände jag ej mot dig, Mea, mitt enda barn. Icke sannt, du vill nu ej längre motsätta dig din mors vilja, utan ämnar i morgon bedja mamsell Ros om förlåtelse?“ “Ja, det vill jag för pappas skull, men ej derför att jag tycker mig haft orätt“. Fadren skakade sorgset och ogillande sitt hufvud, men svarade ej. “Då du ändå är vaken och uppe“, sade han slutligen, “kan du taga Bibeln och läsa för mig något derur, hvad du sjelf vill. Jag behöfver något lugnande att stödja min tanke vid, då jag ligger vaken under natten. Mitt sinne vill då lätt blifva mycket nedtryckt och hopplöst“. Lilla Mea tog den stora Bibeln från fadrens skrifbord och öppnade den på sitt favoritställe, den 27 Psalmen. Med sin milda, behagliga och uttrycksfulla röst, med helig vördnad i ton och åtbörder läste hon: “Herren är mitt ljus och min helsa; för hvem skall jag frukta mig? Herren är mitt lifs kraft; för hvem skall jag grufva mig?“ Då hon kom till den 10:de versen, stannade hon ett ögonblick, drog djupt efter andan och läste derefter med låg och bäfvande stämma: “Min fader och min moder öfvergifva mig; men Herren upptager mig“. Fadren märkte hennes rörelse och förstod den känsla, som dikterade den. “Vi öfvergifva dig ej, kära barn“, sade han, “kom ihog, lilla Mea, att du aldrig gifver rum för den tanken, att du är ensam och öfvergifven utan någon, som håller af dig. Det finnes få ting, som kunna slita bandet mellan föräldrar och barn, Mea, och jag känner mig förvissad att ej döden hörer till deras antal. “Döden är blott i yttre, lekamligt afseende en skiljsmessa, ty den frigjorda anden är oberoende af tid och rum.
Trvckeriet, i834- Kongl. Maj.-ls Nådiga Skrifvelse Nio 3j. t N:o 37. Ankom i afskr. till Exp.-TJtsk. den 6 Mars kl. 4 e. m. KONGL. MAJ:TS Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående Bevillning af Utdelningen å Trollhätte Canaloch Slussverks-Bolags Actie r; Gifven Stockholms Slott den 22 Februarii 1834. Sedan, i anledning af vederbörandes påstående, Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-Rätt, genom trenne serskilda Utslag af den i4 Februarii, 2 Augusti och 19 November i832, förklarat, att den i 2 Art. 6 §. 3 mom. af i8a3 års, samt 2 Art. 39 §. af i83o års Bevillningsförordningar stadgade, men för 1828, 1829, j83o och 1831 årens utdelning å Trollhätte Canaloch Slussverks-Bolags Actier icke beräknade bevillning, borde Kongl. Maj:t och Kronan tillgodokomma; så har Directionen öfver berörde Canal och Slussverk, hos Kongl. Majtt i underdånighet öfverklagat dessa beslut och derjemte anhållit, det Kongl. Maj:t måtte täckas, med upphäfvande al desamma, i Nåder befria Canaloch Slussverks-Bolaget från erläggande af den sålunda yrkade bevillningen.
Ständers Statsoc/j Bevillnings - Utskotts gemensamma Betänkande, angående Riksdagsmannen Sandstens Memorial om förhöjning i Lotsoch Bödi-af gift erna samt Sjö tullen. Riksdagsmannen Anders Sandsten från Jönköpings Län har till Hedervärda Bonde-Ståndet ingifvit ett så lydande Memorial: ”Såsom Ledamot uti Höglofl. Stats-Utskottet , har jag erfarit den förlust, som Staten de sednare åren lidit i Tull-inkomster , Lotsoch Båk-afgifter, derigenom att I799 års Tull-taxa och 17^ års Taxa för I.otsoch Båk-afgifterna blifvit med ganska få undantag oförändrade bi - 3i 68 Den 22 Juli. behållne, oaktadt Varuprisernas stegring och "Mynie s försämring ” ”Hvar och en lärer påtagligen finna att om Sjötullen, som år 18 i 3 utgjorde 1,988,427 R:dr 16 sk. ingått till det värde och belopp i Silfver, som Taxan bestämmer, eller i Banco-sediar beräknade efter Cours, så hade samma inkomst nämde år utgjort hvad den borde eller efter 96 sk:rs Cours dubbelt som är 3,976,854 R:dr 32 sk., och ingen inländsk eller inländsk Handlande kan med billighet påstå, att han derigenom betalar Tull-afgiften hvarken högre eller lägre än han betalt densamma 1799 och de näst derpå följande åren , ehuru hans vinst onekligen lärer vara förhöjd.’’ ’’Om någon härom yttrat, att det skulle vara nyttigt för Handeln, att ej belastas med hö gre afgifter till förekommande af Lurendrägeri och Tull försnillning; jag lemnar detta det, värde det förtjenar, men tror för ruin del, att om en Tull Styrelse organise as efter behofvet och tidernas kraf, så att den uppfyller sitt ändamål, kan dervid intet vara att befara.” ”Nyttigast för det allmänna vore otvifvelaktigt, om en å tvåtredjedelar af den dryga och den mindre bemedlade snart krossande Bevillningssumma kunde derigenom undvikas.
Mom. 4- Det åligger honom äfven att besörja det dessa redskaper varda undersökta af tillförordnad justerare, hvilken är pligtig mäta alla pannor, hattar, lösa ångrör och mäsk värmare samt förse såväl dessa redskapsdelar, som de öfriga ofvan uppräknade, med stämpel; börande tillverkaren för justernren noga uppgifva redskapens beskaffenhet till alla dess dela r. Mom. 5. Den, som genom nya bottnars eller aftappningsrörs insättande eller annorledes förändrar brällvinsbränningsredskapen, eller förfärdigar nya delar till sådan redskap, besörje likaledes att den förändrade redskapen eller nya delen deraf varder uppmätt och stämplad, innan den från verkstaden utlemnas. Vid sådan förnyad stämpling af gammal redskap skall den förra stämpeln utplånas. 5 45. Å brännvinsbrännings-redskap, äfvensom å ångpannor till sådan redskap af tackjern, som hädanefter gjules, böra pannerymd och bruksstämpeln, jemte årtalet då de förfärdigats, utsättas i pannans öfre kant. § *«• Till mätning och stämpling af bränvinsbrännings-redskap, som enligt § 4; skall mätas och stämplas, förordne Kongl. Maj:t befallningshafvande behöfligt antal af landtmätare eller justerare och t il Idele dem vissa dislriklcr, lämpade efter hvars och ens hemvist. § 47. Mom. 1. Vid mätning af all bränvinsbrännings-redskap, skall redskapen med alla dess tillbehör uppvisas och hvarje af de enligt 44 § mätning underkastade delar med vatten uppmätas lill öfversta kant eller läckande lith. till Ii. St. Prot. IS47 och IS4-S. 5 Sami. 2 A/d. 2 Baft. i 18 Hör till Bevilln-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-liskultens Betänkande, N:o 1. brädd, ulan något afdrag för afeller tilloppsrör eller andra inrättningar.
SEopograftffa corpfeng ar* beten. 4 ©erättelfe o nt hmab i tJlifet o c t) befs ©it nt) omräfning af f)cta ©wenffa triangctnätet äf börjab för att gifwa bctfamma en fullfontlig matematiff beftämbhet och funna lemna refnltaterna åt offentligheten i ett metcnffapenS itumaranbe forbringar inotfwaranbe fftcf. fältmätning l)ar nu mera blifwit för tum beit nteb trigonometriff l)bjbntätning famt horifontala afwägnittgar. Sill leb* ning mi b förflagenö ttppgöraitbc för frnfwubflabettS befäftning gjorbeS år inse be itoggramtafte i;t Htylifa arbeten fjafwa betta år äfmeit företagits wib @öbra ©täfct. ©bartan öfwer norra beleit af ©lfé Sän, i 2:ne blab, är nyligen utgifmen, jemte ftatiftiff beffrifniitg. ©hartan öfwer ©IfSborgS Säns föbra bel, jemte åtföl* janbe beffrifniitg, utotfeS bltfma wib imtewaranbe årS flut färbig. £må blab af Shartan öfwer ©fåne äro tutber arbete. 91 f en tiHämnab ge* lteralcbarta öfwer Swerige i 3:ttc blab är blabet öfwer ftibligafte be* len till bet mefta färbiggraocrabt. 50iilitär*chartce
Uti 3:dje punkten fäster sig Grefven vid ordet oberoende, och säger, alt den omständigheten att kamrarna böra af hvarandra vara oberoende, inträffar med alla förslag, det förekommer i det här framlagda och i Reformvännernas; men han har förbisett, att här står icke. endast ordet oberoende, utan äfven, ”att de skola vara, genom sättet för deras bildande, af hvarandra oberoende,” och jag inser icke, i afseende pä Reforinvännernes förslag, att deri de båda kamrarne äro, i sättet för deras bildande, af hvarandra oberoende, efter Svenska folket tillsätter den nedre kammaren, och denna kammarblott utgör valmän lill den öfre. I afseende på 4:de punkten linner Grefven ett obestämdt uttryck i orden ”mera materiella intressen.” Della hvilar helt och hållet på den mycket omtvistade frågan om ett enkammareller tvåkammarsystem; ser man ingen skillnad i samhället i allmänhet, i det alldagliga lifvet mellan de lägre och de högre classcrna, så förstår man icke eller hvad som menas med materiella intressen. Jag medgifver, alt hvar och en kan hafva eli, materiel t och ett mera ideell intresse, och medgifver äfven, att då man fäster sig vid ett tvåkammarsystcm, sä kan den öfre kammaren vara progressiv, lika sä väl som den nedre kan mången gång vara conservativ, och tvertom; men hvar och en vet, att i samhället finnas elementer i allmänhet mera återhållande och andra företrädesvis progressiva. Del faller sig helt naturligt, att då man icke ser någon skillnad mellan de båda kamrarne, så ser man icke eller någon skillnad ibland folket; men jag hemställer likväl lill den ädle Grefven, om han ej funnit någon skillnad i tänkesättet hos en frälsebonde, som kör sin plog och fäster sig vid allt, som kan lända till inskränkning i hans utgifter lill Slaten, och dennes husbonde, som möjligen kan hafva säte i Konungens rådkammare och bättre vet hvad Staten klafver. I dessa fä ord har jag uttryckt den skillnad jag förslår mellan en öfre och en nedre kammare. Grefven har fästat sig vid orden ”rättvis andel” och frågat hvad dermed menas.
Utdrag af ProtocoNt hallis i HSgloflige Ridderikapct och Aderis Plenum den 2 November 1899. / , ' S. D. Som hos Ridderstapet och Adeln änmärkningar gjordes wid Srats-U^stdttcts dem i6 October pä bordet lagda Betänkande af den Z. i samma mamad, ^ rörande Krono-Hemmans försäljande till Skatte; sa skulle.detsamma till Utstötte äterremit, terås, och dy gjyr.de^ anmärkningar medfölja. Ut supra. Utdrag af Protoöoll hallit i Höglofliga Rid derstaped och Adelns Plenum Ven 2 November 1809. S. D. Föredrogs ä nyo allmänna Beswärsoch Oeconomiä-Utstolteks den zo Octoher pä bordet lag - Z4 Den 2 November. lagda Betänkande af den y September, angående föreflagen ändring i flyttningstiden för tjenstehjon: Och som anmärkningar derwid gjordes, skulle det samma till Oeconomiä-Utskottet ater förwisas, och anmärkningarne Utskottet meddelas. Ut supra. Utdrag af Protokollet hällit uti Högloflig» Ridderffapets och Adelns Plenum den 2 November 1829. S. D. I anledning af gjorde anmärkningar tvid Lag-Utskottets den zo September pä bordet lagda Betänkande af den iZ i samma mänad, angäen» de Förliknings-Ratter, beflöt Högloflig» Ridderskapet och Adeln att det samma till Lag-Utskottet ater» remittera, och att anmärkningarna derjamte till Utskottet skulle aflemnas. Ut supra. Herr Grefwen och Landt - Marskalken till. kännagaf, att sedan Amiralen m. m.
Så gingo vi med stolta ögonkast Uppå den stora, undersamma mängden Vid klockoringning, likasom vår skyddsgud Apollos likbegängelse vi firat. Dock lefver guden, fast med litet lif. Uti tre hela år han sitter kulen Och larmar högt och lamenterar öfver Vårt lands geniers armod på geni. Men när fru Tellus har, för tredje gången, Allt efter gammal utnött slentrian Fullbordat, till de astronomers nöje, Sin långa resa i den tomma rymden Och kommit, efter hvarje års förlopp, Precist till samma punkt, der högstdensamma Befann sig vid sin vandrings första början, Deri en metaphysicus ej olik, Då slår sig solens gud och snillets lös Och är den dagen vid förträffligt lynne: Förty han firar då med hög effekt På Fyris platta strand en parodi Uppå de sinas kröning uti Delphi ... Vi hunnit målet, trädde in i templet Uppå ett berg af träd, som het Parnassus. Apollo rätt oartig var emot oss Och bjöd oss ej en gång att sitta ned. Vi stodo hela dagen på ett ställe, Som om vi rötter fått och blifvit trän Som gudens första älskarinna Daphne. Samma reflexion gjorde äfven Henning och Victor, der de, lutande sig mot barrieren nedanföre damernas läktare, nästan dignade af trötthet. – Det är dock hårdt, sade Henning. Vi ha nu arbetat i många långa år, läst och tenterat i en mängd ämnen, för hvilka vi aldrig känt den ringaste kallelse Vi ha slutligen — – undergått Det verkeligen svåra kunskapsprofvet Att gifva ut ett litet verk på trycket, Som professorer skrifvit i vårt ställe; Och från katedern vi det ock försvarat Med granna floskler, för hvars skull, på sin tid, Då språket redan var uti förfall, Skolmästaren Quintilianus gifvit En primagosse handplagg. Vi ha för detta mål förslösat tid, möda och penningar ... och nu, då vi redan befinna oss på Parnassen, låter man oss digna af trötthet under afhörandet af långa tal, som knappast tio personer i hela kyrkan begripa.