Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är ej tid att vänta längre, Han väntar på oss med den största otålighet." Efter dessa ord framtog talaren en liten blindlykta som han ända hittills hållit gömd under sina kläder. Det svaga skenet var tillräckligt att vägleda dem genom de återstående irrgångarne. "Här är det", sade slutligen mannen med lyktan och stannade framför en låg dörr. "Håll lyktan medan jag söker rätt på nyckeln." Detta var snart gjordt. Den lilla dörren öppnades ljudlöst och slöt sig äfven på samma sätt efter de båda vandrarne. De hade knappt hunnit försvinna, då ett annat sken dök upp icke långt ifrån dörren och en jettelik krigargestalt smög sig fram till densamma. Vid skenet igenkänna vi korporalen Nisse Styf. "Aha", mumlade denne för sig sjelf och synade noga dörren, "det är allt något sattyg i görningen här, eller med andra ord ugglor i mossen. Jag anade det eftersom jag kände mig så orolig. Men, jag ska' nog ta' reda på det, jag. Nog måste de väl komma samma väg tillbaka. Tro ni inte att jag kände igen er, edra kanaljer? Jo jo men, Nisse Styf är ännu inte skumögd, det kan ni slå er i backen på. Om jag skulle varsko ryttmästaren", fortfor han efter några minuters begrundande. "Nej, det tjenar ingenting till att löpa i förväg. Jag vill behålla hemligheten för mig sjelf." Med dessa ord började han att lysa omkring i gången efter ett gömställe. Länge var detta sökande förgäfves, och den käcke korporalen var just besluten att uppgifva allt hopp då han plötsligt till sin stora glädje upptäckte en nich lagom stor att dölja honom. Den låg icke heller långt ifrån den lilla dörren, genom hvilken de båda vandrarne försvunnit. "Det der gömstället duger", mumlade Styf för sig sjelf och gnuggade förnöjd händerne. "Nu ä' ni då fast, edra kanaljer!" Derefter satte han lyktan i nichen, och undersökte på det omsorgsfullaste sina vapen. När han sett att dessa voro i tillbörlig ordning stack han lyktan innanför kappan på det att dess sken icke skulle röja honom i förväg, samt tog derefter plats i sitt gömställe.
En allmän föreskrift akt intet Utstött skulle aga något ärende till pröfning företaga, med mindre twä tredjedelar af hwarje Stånds Ledamöter derstädes arv närwarande, synes, dä Utstotten i det hels icke hafwa någon beslutande rättighet, wara desto mera betänklig, som den mä hända ofta skulle föranleda till hinder uti RiksdagMrendernes ordning och fortgäng, men Utskottet har deremot ägt stät tillstyrka ett säbant förhållande uti BancoUtstottet, der de wigkigaste frågor med afgörande rätt blifwa behandlade; Denna omständighet har Utskottet likwäl funnit äga ett närmare sammanhang med den fräga vm alla omröstningar inom Utskotten stola ste Ständswis eller per Lapita, hwaruti tlvenne RiksSkänd med sine beslut stadnat emot irenne andra, och dä wid afgörande af samma fräga, samt huruwida den more af beskaffenhet att wid denna eller nästblifwande Lagtima Riksdag böra komma under afgörande» enahanda skiljaktighet mellan <svtänd inom Utskottet siyppat, har Utstotler warit föranlätit, att Riksens - Den iT November. ön sens Högloft.
Skrifvelsej N.-o 41. da, hafva Rikets Ständer godlfunnit, för deras del, besluta, att genom utfärdande författning må förklaras, det 2 Cap. 3 § Giftermåls-Balken om förbud för Syskonebarn att taga hvarannan till äkta, utan att Konungen gifver der lof lill, upphört att vara gällande, dock utan att någon förändring härigenom skett i lagens stadganden i 13 Cap. 1 § Rättegångs-Balken, om jäf emot domare och i 17 Cap. 7 § samma Balk, om jäf emot vittnen, i hvilka fall det kommer att förblifva vid hvad hittills föreskrifvet varit. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 4 Dec. 1844. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 4 Dec. 1844- Preste-Ståndet den 4 Borgare-Ståndet den 4 Bonde-Ståndet den 4 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående kungörandet af handlingar, som af utländska Sjöfarande böra vid hitkomsten till Riket medförasj till bestyrkande af fartygets nationalitet. (Allm. Besv. och Ekon. Ulskts Bet;de, N:o 75.) S. A. K. Rikets Ständer, hvilkas uppmärksamhet blifvit fästad på de olägenheter, som skola uppkomma deraf, att det icke i allmänhet är bestämdt, huru beskaffade documenter utländsk Skeppare af sådan nation, som, i följd af hlandels-tractater, bör behandlas lika med inhemsk, måste medföra, för att af denna förmon komma i åtnjutande, hafva, enär med kungörandet af de i berörde hänseende utfärdade föreskrifter för närvarande sålunda tillgår, att General-Tull-Styrelsen, vid hvarje häruti inträffad förändring, och serskildt för hvarje främmande Stat, uti Circulairer till samtlige Sjötulls-Kamrarna i Riket tillkännagifver, hvilka handlingar, till följd af gällande föreskrifter, Expeditions - lits k otlels Förslag till und.
Och att få skjuta skulden på de tyska författarne är j u dock alltid en tröst för publikens nationela &gt;feresfö- lelse », o m o c k kanske en smula klenare för teaterdirektionen. Träarbetena till det omnämnda gemaket, s o m är bestämdt att blifva prinsessans skrifrum, äro likaledes gjorda i Sverige. Det hela lofvar — att döma efter de utställda föremålen o c h bilagda ritningar — att i utlandet på ett värdigt sätt representera svensk industri o c h konstslöjd. Uppslukad af en väg. Telegrafisten fröken Ellen Kristna Markinan promenerade i måndags i Lysekil å kajen därstädes i sällskap m e d en lärarinna. Plötsligt korn en väldig störtvåg från det af den orkanlika stormen upprörda hafvet, rusade in öfver kajen o c h drog, dä den föll tillbaka, fröken Markman med sig i djupet, där h o n Hr Ragnar Grevillius ' konsert i tisdags afton å inom kort försvann. Lärarinnan lyckades däreVetenskapsakademiens hörsal bevistades af en mot rädda sig. Den på ett så sorgligt o c h egendomligt sätt o m k o m n a var en helt ung dam, entalrik publik, s o m med intresse mottog det omväxlande programmet. Konsertgifvaren själf rönte dast omkring 24 år gammal. största framgången med Kindschers tre Lieder o c h Sjögrens » D r ö m », s o m väl lämpar sig för hans röst med dess mörka klangfärg. För öfrigt delaSvenska Allmänna JJjurskyddsförenindes bifallet ganska jämnt mellan fru Ster„ys elegen, hvilken genom sin verksamhet inlagt så stora ganta romanssång, fröken Hjorts o c h herr Lejdförtjänster o m en förbättrad o c h mildare vård o m ströms vårdade sångföredrag, fröken Larsons piavåra husdjur, har i dagarne utlyst en täfling o c h nonummer o c h herr Ohlssons förtjänstfullt frambestämt ett pris af 200 kronor för den bästa skrift förda violin-rondo af Wieniawski. i något af följande båda ämnen: » Djurskyddets betydelse för landtbruksekonomien » o c h » Husdjurens vård i sjukt tillstånd ».
Mjölkning endast med torrt foder och kallt watten, till förekom» mande af kreaturens afsinanhc, har sä kallad förp; ving af Agnar, Lif, Nätzlor jemte, ljumt waltén, l allmänhet blifwit widtagen. — Genom denna anstalt winnes likwäl icke ändamäleh utan Spannemälcns an», litande;, och enär i fräga varande med flere förpnings; ämneN, hwaraf tillräckrligt fdrräd pä de fleste ställen, jckc kan finnas, blifwit förtärde, har Landtbrukaren , dä PränwinS-bränningen är honom förbuden , intet anval öfrigt, än walet emellan kreaturens ossman de, eller bestäendct af sä mycken Säd som fordras, för att förekomma MjölEminstningen, hvaraf äter den fölgd, Htk kostnaden wida Lfwerstiger afkastuivgen, upkom; Brätt - Den 25 September. 957 BränwinsrBrännlngen, bfwerlemnad uti Landt» brokarens hand allma, kan säledes efter nnn tank» frambringa de mäst lyckliga fblgdcr fbr Skaten och det hela': Oen lämnar LandtmaNnen utwäg att underhäl» la flere och bättre fbdde kreatur, än hittills , dm fram» bringar en ätminstone dubbel afkastning af LabligLr» ben: teti fbrbättrar och sbrdker spillningra till nära H:brl, och detta allena Medfbr en winst, som är oberäknelig.
Så framt Ridderskapet och Adeln icke skulle vilja frånträda sitt beslut, lärer votering böra anställas öfver följande proposition: 10:o. Den, som bifaller Utskottets, af Preste-, Borgareoch Bonde-Stånden godkände, förslag, att, vid värdering af Stångjernsbruk, i intet fall mindre än en niondedel må anses såsom egarens behållna vinst af hvarje så väl privilegieradt skeppund frälseoch hammarskatts-smide, som äfven för året vågfördt skeppund recognitions-smide, efter hammarskattsjern-priset, voterar ja; den, det ej vill, voterar Nej. Vinner Bevillnings-Utskottets Memorialt JV.o a/. 17 Vinner Nej, skall, enligt Ridderskapets och Adelns beslut, under enahanda villkor och iagttagelser, ofvannämnde minimibelopp bestämmas till Aidel. §. 74. pag. 53. Utskottets förslag till beskattningsgrund, enligt denna §., är godkändt af Preste-, Borgareoch Bonde-Stånden; hvaremot Ridder skåpet och Adeln beslutat, att den uti denna §. bestämda skillnad i värderingen af manufaclurverk med eget eller köpt ämnesjern, skulle försvinna, äfvensom att det borde stadgas, alt egarens behållna vinst anses för hvarje skeppund smide till minst en tjugondedel af hammarskattsjern-priset. Så vida Ridderskapet och Adeln icke skulle vilja förena sig uti de öfrige Riks-Ståndens beslut, torde votering böra anställas öfver en så lydande proposition: liro. Den, som bifaller Utskottets, af Preste-, Borgareoch Bonde-Stånden godkände, förslag, att vid de Bruk, der hela eller en del af smidet till manufactur förädlas, egarens behållna vinst må, med iagttagande af i 74 §. lemnade föreskrifter, anses utgöra minst |:del af Brukets stångjernspris, då eget ämnes-jern användes, samt minst /jidel af ortens hammarskattspris, i händelse köpt ämnesjern förbrukas, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej. Vinner
Summa tillverkning 386,021? kannor, som inbringade i skatt 128,673 R:dr 40 sk. Ranko. Att tillverkningen likväl i verkligheten var större än hvad här är uppgifvet, kan slutas af det kända förhållande, att de mindre bränneriernas icke kontrollerade produktion vanligen med 50 å 100 procent öfverstiger den i författningen beräknade afverkningsförmåga. Enligt de till Statskontoret efter hvarje års skörd insände berättelser om årsväxten i Länet har densamma under nedannämnde år utfallit på följande sätt: 25 Hvete. Råg. Korn och Vårsäd. Potates. 5:te å 6:te kornet. 6:te kornet. 1832 6:te „ 6:te „ 3:dje kornet. 6:te , 1853 4:de „ 5:te „ 5:te „ 8:de „ 1854 7:de „ 6:te „ 6:te „ 6:te „ 1855 6:te „ 6:te „ 5:te ., 7:de , Nämnde berättelser kunna, i ett Län af så stor utsträckning och af så olika beståndsdelar som detta, hvarken vara alltid grundade på Länsstyrelsens egna iakttagelser, eller fullt tillämpliga för alla delar af Länet. 1 förra hänseendet förekommer, att berättelserna som afgifvas vid en årstid, då endast obetydligt af grödan blifvit aftröskad och ännu mindre deraf hunnit torgföras, måste hufvudsakligen rättas efter de från socknarne och fögderierne inkomne uppgifter, som åter leda sitt ursprung från yttranden af jordbrukare, i hvilkas interesse det torde ligga, att låta skörden synas mindre ymnig än den i verkligheten varit, och hvad angår ett och samma total-omdömes tillämplighet på hela Länet, så är det naturligt, att väsendtliga afvikelser måste härflyta af de många olikheter, som i afseende på klimat, jordmån och öfriga naturförhållanden förete sig emellan särskilda trakter af Länet.
Den rubrik Köpe-kontraht, jemte afgifls-bestämmelse, som detta mom. innehåller, har Presle-ståndet, ulan anmärkning, återremitterat och Borgare-ståndet uteslutit ur författningen. Utskottet, som vidblifver sitt af de två öfriga Stånden godkända förslag, inbjuder Borgare-ståndet alt detsamma bifalla. Från Högvördiga Preste-ståndet har återremiss egt rum af hela detta moment, rörande kartering af köpe-, hytesoch gåfvo-href, dock utan att någon anmärkning emot den i Usla punkten förekommande tarif blifvit gjord. Borgare-ståndet åter har, med ogillande af den föreslagna tarifen, beslutat en så lydande: till och med 100 R:dr 60 öre, deröfver t. o. m. 200 R:dr ... 1 R.dr 20 öre, deröfver t. o. m. 300 R.dr ... 1 R:dr 80 öre, och vidare för hvarje 100:tal R:dr ... 60 öre. Vid det förhållande att Preste-ståndet utan anmärkning och endast i sammanhang med § i sin helhet återremitterat, men Ridderskapet och Adeln samt Bonde-ståndet godkänt den ifrågavarande, af Utskottet föreslagna tarifen, får Utskottet, vidblifvande sitt förslag, inbjuda Borgare-ståndet att frånträda sitt skiljaktiga beslut och bifalla den för köpe-, bytesoch gåfvo-bref af Utskottet föreslagna tarif.
drömmande, pannan en smärttillade ej föreställa upp honom, men ändrade tyngd. dystert framför anlete. sträcktare verksamhet. » » När jag tänker vände dig, » åsigter de utbytt under och tänkt mumlade gång som din nuvarande blefve ständigt hägrat hans dock egoistiska samma samhet rätt, » förändrat kan de eleganta stolarne, som bokstafligen svigtade bordet framsades orörlig, o c h endast det djupa har dina gör mig så förskräckligt nervös. » hem, som tyckes dig kärast af allt. » » Harald! » djupa på henne. han m e d d o f röst, o c h den käre hvilket kände sig berörd af de hänsynslösa dessa kraftiga gestalten darrade af undertryckt rörelse. » För tal, ögonbrynen antydde, hur hade högre. omnämnande. skickad till » J a. m e n. » började hon, men tystnade du, som jag hoppas, snart nästan som skulle hon hafva han » Afven Emi. blifva nade för den roll, j a g under åtta års tid spolat. » Jag aD s Mig plats o c h sålunda ändock nödgas uppsteg i hennes fina, bleka orden. Vid Iduns andra pristätling belönad med 5lP] ^ vänner. lifvet. » lugnt Befordrad. denna tycktes Signe blifva förlägen. ledsamt helt inDehar F ö r första gången under det långa oförmodade och en vara slut. oss din gå högt, satt Harald Skiss då afgörandet att Du fruktan lemna detta af dina derför besluten förhållande, kunnat Under Roon. var påskyndade likväl har redan skall det alltid glädja, om j a g får höra, att det själsnärvaro och sinnesro! Dolly Jag och föranledde annars det äro gade anat upplösa att fötterna skorna, bref annan som rör den prosaiska lilla verld, du blifvit kastad. hitkomst skodonen. drig dit din någon af den gamle m e d sinnet ö p p e t för allt framtiden.
Hade de nu varande Divisionsoch Brigad-Generaler, då Rege»entsCheler, ej varit i åtnjutande af sam" ma indelningar som n^P Och hvilSta andre än ÖfversteLiuetenants-fnaeföingarne hede i sådsnt fäll varit att tillgå för de nu varande Öfversta!? Man säger: Representationskostnaden var mindre för ÖfversteLieutenanter än* för Öfverstad Ja, men så var tjenstcbefattningen äfven mindre angenäm, ty hvem commenderar ej häldre ett Regemente, än inskränker sig vid den fordna Öfverst». Lif utenantsbefattningen, sorn bestod i att presidera i KrigsRätt och att bt söka sjukhuset. Sådant var förhållandet när Generalen, då Regementschef, var närvarande vid Regementet. Var han åter frånvarande, så hade Öfverste-Lieutenanten enahanda repre, sentattonsJliyidighet, sorn nuj __ — I förra fallet, reducerar frågan sig att veta, om tjenstebfcdattningens större vigt ej uppväger den ökade representationsskyldigheten. 1 sednare fallet ligger hela skillnaden deri, att den som förut kallades ÖfverfleLieutenant, nu kallas Ö verfle. Skulle, emot all löt modan, tjänstebefattningens större vigt ej uppväga den ökade representationsskyldigheten, är det. ta ett gällande skäl att tillägga Herrar RegeaientsChcfer en lönetiliökning, (.hvartill de vis - Den 24 Februarii, 749 »ef! i gen äro berättigade) men ej ett skäl att Upphäfva en organisation af mera vigt för Fäderneslandets försvar, än jelande taffelpeii' ning ar. Man säger: avancementen bär blifvit tro* gare, ty Generalerhe, som i stället för Rege-J menter, nu commendera Divisioner och Brigader, taga mindre afsked äo förut
Vid detta Vattendrag finnas stora odisponerade skogar, tjenliga ByggnadBställen, ymnog tillgång på hö, som bildas icke af myror, utan af träskens och Elfvarnes årliga öfversvämmande, samt dessutom goda och vidsträckta betesmarker. Detta betydliga Jernmalmsförråd år Ruofivare Malmberg belågit ij mil ofvanom Qvickjocks Kyrka och Jockmocks Pastorat. Malmlagret som här är blottadt, ifrån öfversta spetsen af det fjällhöga berget, bildar en stor vägg ända ned till foten; som är | mil lång, och nära * mil bred. Enligt de försök som framlidne BergsRådet Friherre Hermelin derå låtit anställa, håller denna Malm 56 å 58 procent godartadt Jern, som skall vara ingående, och lättsmält på Masugnen. Nära intill Ruotivare framlöper Komojock Den i September /, m, 11 eller Kaina Elfven, segelbara till Qvichjocksfots«• sen, hvilken på ^ mils längd, har åtskillige mindre forssar, hvilka måste ränsas för att blifva farbara med större Malmbåtar. Der Qvickjocks forssen slutar, börjar Sago Träsk, 3 mil långt som löper ut i Tjomotijaur genom en ström en half fjerdingsväg lång, minst 6 fot djup i lägsta vatten. Denna har endast 3 mindre forssar, som nu befaras med vanliga roddbåtar, hvilkas rensning blir både lätt och mindre kostsam. Tjomatijaur och Kaihajaur (en och samma Sjö) 5 mil lång, är något strid i början men 15 fot djup och stenfri. Der nedanför är lutningen obetydlig,men på tvenne ställen mindre djup, dock icke under 5 fot, hvars ränsning är lätt verkställd. Pa/kejaur en mil lång, förenar med Randejaur mil lång, genom en ström, omkring 300 famnar lång, som väl har 7 fots fall, men densamma kan ränsas och göras farbar med mindre kostnad. Vattenleden från Randejaur, faller efter | mil in uti Vaijkejaur förmedelst en | mil lång Eif, som har en svårare men äfven ränsbar forss. Vid utloppet af denna
När Alice kysste henne, kom scenen bakom hagtornshäcken åter fram, och hon kunde inte uthärda att se kusinens leende – der var något orent i det, tyckte hon. Men Alice tänkte icke längre på henne. Med händerna i knäet, småleende, med nästan slutna ögon, blef hon halfklädd sittande kvar på sängkanten – betagen af den nya lycka, som så fylde hela hennes själ, att der knapt var plats till något annat. Hon drömde denna eftermiddags möte bakom häcken omigen så tydligt Hon såg honom framför sig på knä, smygande sig ömt intill henne – så tätt, så tätt – och hon hörde hans röst igen – ord för ord: “Jag älskar att höra ditt hjerta slå – så fast, i sprittande och ändå jämna slag, – det är som kunde jag följa blodets varma, böljande ström ända in i dess hemligaste och innersta källor Ty jag älskar dig, Alice, med allt hvad der i mig fins af ungdom och hopp, med allt hvad der fins af fruktan och sorg och glädje och längtan“ — Och hon såg hans ögon, allvarligt leende, innerliga, fuktigt glänsande – till de med ens blixtrade till i jubel och han stormande drog henne intill sig med ett regn af kyssar – Anna – hon måste tala med någon. Är der någon, som har kysst dig – rigtigt? Anna tittade upp under den upplyfta armbågen – ett ögonblick – indignerad, förebrående, med rödgråtna ögon: Men Alice! Hur kan du tro Åhnej, jag vet Hon reste sig upp. Det blir sent. Godnatt, sof godt! Hon stod och dröjde litet med hufvudet på sned, – alltjämt leende – så sade hon blott igen: Godnatt, sof godt! Alice hade hållit på, att hon sjelf ville säga det till fadren, men ännu – det var väl en vecka efter den der eftermiddagen på landsvägen – hade hon inte kunnat komma sig för. Och en kväll – de hade följt ett stycke på väg herrarne Lexow som varit på Vårnäs till té – förekom fadren henne. De två voro ensamma, ty Anna och Eva hade alltid nu något skäl att bli hemma från aftonpromenaderna, och det var blott undantagsvis fru Cécile, som blef mer och mer loj och ointresserad, hade lust att följa med.
Då Kongl. Majit, sedan Rikets Ständer vid sista Riksdagen biföllo ett särskilt anslag till en allmän Arbets-inrättning i Vadstena, om verkställigheten deraf förordnade, ansåg Kongl. Majit nödigt att den 31 Augusti 1819 utfärda en ny Författning, angående syssellöse och vanartige personers insättande och hållande till arbete 20 Konungens Nåd. Berättelse« a sä viii berörde Aibets-inriittning, som den,' hvilken förut redan befants i Carlscrona, och stadgade dervid sädane grunder, sorn icke allenast skulle minska antalet af personer de der borde till sådant arbete försända3, utan ock förmodades leda, mer än genom förre föreskrifter i ämnet vunnits, till desse personers förbättring och till möjligheten att snarare återlemna dem till samhället. Kongl. Maj:t har derjemte funnit tillfälle att på arbetet vid Vanäs fästning, låta använda en del af de på Vadstena Correctionshus insatte personer, samt att, i lika ändamål, utvidga Arbets-inrättningen i Carlscto. na, i anseende till der nu företagne nya byggnader. Men då detta oaktadt anledningar voro att befara, det ännu ytterligare eller andra anstalter i denna väg för allmänna säkerheten erfordrades, särdeles om flere personer, efter utståndne och för brott ådömde bestraffningar, mäste qvarhållas i fästningarne i brist af laga försvar och sysselsättning, och fästningarne voro så uppfyllde, att brist på rum der uppstode, har Kongl. Maj:t sedan en Embetsman å Justitie Cantzlers-Embetets vägnar besökt fästningarne och allmänna Arbets-inrättningarne i Riket, för att närmare undersöka förhållandet, och underdånig Berättelse härom till Kongl. Maj:t inkommit, förordnat en särskild Gomrnité, hvars föremål, enligt meddelad instruction, är att föreslå nödige förbättringar af fängelsernes tillstånd i allmänhet, samt särskildt att utarbeta Förslag, rörande behandlingen af personer, som för bristande näringsfång äio i saknad af friheten. Co - Kontingths Nåd. Berättelse. mitéens utarbetade förslag i detta amne vill Kongl. Maj:t till Rikets Ständer öfverlemna.
Man behöfver ej länge skärskåda hennes skrifter, förrän man i dem upptäcker de stycken, hvilka, dels författade redan förut, dels numera i vän-täflan med dessa unga skalder, skulle på ett enkom befryndadt vis anslå deras sinnen. Å ena sidan träffas här Herdaqväden och Elegier, som kunna anses för inledningar eller förespel till de Creutziska; å andra sidan, beskrifvande sånger öfver samtliga Årstiderna (en ”Vår-ro”, en ”Sommar-ro”, en ”Höst-ro”, en ”Vinter-ro”) – moral-philosophiska Oder – till och med ett ”försök till en Caroliad eller Tåget öfver Bält”, i alexandriner, som föga eftergifva de Gyllenborgska. För den ene ägde hon idyller och visor till aftonstjernan; för den andre tankedigra betraktelsedikter, sådana som oderna öfver Guds Varelse och ett Godt Hjerta; den sistnämnda tillegnad honom sjelf, och i grunden hans egen ädla spegelbild. För Creutz klagade hennes ”Camilla”: Du mörka skog! du enslighetens gömma, Jag fåfängt döljs i dina tysta vrår; I glömskans bo, kan jag ej Herden glömma; Ej skuggan fly, som följer hvart jag går. Din bistra natt, hans öde för mig målar; Ditt villo-ljus, min lyckas fordna strålar. Du Herde-hop! som fåren stilla drifver, Der vittne du af menlös kärlek var! När ryktet dig den sista tidning gifver Om ett så kärt, som osällt herde-par: Förgät dess namn; låt Echo det ej stafva; Bryt hyddan ner; låt öcknen allt begrafva! För Gyllenborg åter, skildrade hon det ”goda hjertats” ägare med drag, sådana som dessa: Hans tunga höres aldrig svika Den lag han vördar i sitt bröst; Men, utan att från sanning vika, Förljufvar han dess stränga röst. Han frambär henne utan häpnad, Ej sminkad, ej med pilar väpnad, Med samma språk hos hög och låg. Han ej ett inbilskt vett bedrager; Han ingen dygd sitt lof betager, Och vacklar ej i ord och håg.