Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men, vid desse handlingars återsändande till byggnads-fåne-kommittéen, förklarade fullmäktige, att de, med hänsigt till ej mindre det i afseende på rnerbemälde låntagare förekommande serskilda förhållande, än det sätt, hvarpå det af honom uppburne lån blifvit använd t, ville vid näst derefter inträffande riksdag underställa Rikets Ständers afgörande, huruvida och under hvad vilkor om förmälde skuldförbindelse må, oaktadt dess utgifvares uppbördsmanna-egenskap, varda af riksgälds-kontoret antagen. I öfverensstämmelse med fullmäktiges sålunda meddelade förklarande och då någon förändring uti kapiten Klingströms eganderätt till den intecknede egendomen samt ansvarsoch redovisnings-skyldrghet såsom tjensteman sedermera icke inträffat, har hvad som i fråga om ofvanbesagde inteckning förekommit, nu blifvit af fullmäktige anmäldt, hvarvid fullmäktige tillika upplyst, att den genom låntagarens försorg uppförda och för byggnadslånet intecknade åbyggnad utgöres dels af ett större grundmurad! boningshus, vid brandförsäkringen värd erad t till 10,000 r:dr, utom inrednings-kostnaden, och dels af ett mindre boningshus samt ett uthus af furu-korsvirke och tegel, med ett sammanlagd! brandförsäkringsvärde af 2000 r:dr.
Rådstufvurättens åtgärd att hafva fördelat böterna och värdet af det förbrutet dömda godset, i enlighet med nyssberörda af Rådstufvurätten åberopade Kongl. Kungörelse, såsom en följd af den oriktiga tillämpningen af samma kungörelse, icke kunna Rådstufvurätten särskildt till last föras, rättvist, det skulle Justitiarien och två Rådmän, hvilka såsom ordförande och ledamöter i Rådstufvurätten 28 omförmälda mål handlagt, för hvad dem till last folie, jemlikt 1 kap. 12 § Rättegångsbalken, böla hvardera Femtio daler silfvermynt med Tjugufem Riksdaler Riksmynt till treskiftes emellan Kronan, Waxholms stad och Advokatfiskalen i Kongl. Hofrätten, dock att den andel af stadens lott i dessa böter, som enligt lag lillkomme de sakfälde, i stället skulle tillfalla Stockholms läns lazarett. Detta utslag har, då klaganderne, på sätt här ofvan förmäldt är, låtit talan om ersättning förfalla, af mig icke blifvit öfverklagadt. Vid granskning af Fångförteckningarne från Stockholms stads cellfängelse för är 1860 anmärktes en oriktighet i straffs sammanläggning, hvartill en af Rådstufvurättens afdelniogar gjort sig skyldig, hvilken anmärkning af det infordrade utslaget i målet bekräftades. Förhållandet var, att en person, — som dömdes af Stockholms Rådstufvurätt, genom utslag den 12 December 1859, för förfalskningsbrott, andra resan stöld, jemväl från husbonde och ur ficka, förskingring af lånad t gods samt sabbatsbrott, att, jemte påföljd af böter eller, i saknad deraf, fängelse vid vatten och bröd, hållas till straflarbete i tre år och sex månader, — efter att hafva utstått fängelset vid vatten och bröd samt nio månaders straffarbete, rymde från straff-fängelset och föröfvade ånyo stöld, dervid begagnande falsk nyckel. Det var för dessa sistnämnda brott Rådstufvurätlen nu hade att bestämma straffet och att sammanlägga detta med hvad af det förr ådömda straffet återstod overkstäldt.
Redan vid första återfallet ökes straffet, och Utskottet anser samma åsigt ej heller böra i ny lag frånträdas. Med anledning häraf har Utskottet funnit att den, som andra gången begår stöld, ovilkorligen bör dömas lill straffarbete, äfvensom att straffet må ökas med dylikt arbete på ett år; men att straffet å den, som tredje resan gör sådant brott, skall ökas med straffarbete från två till fyra år. Fjerde resan åter har Utskottet ansett böra beläggas med tio års straffarbete; och för den femte synes någon annan påföljd, än den i lagförslaget bestämda, eller frihetens förlust för lifsti den, ej kunna komma i fråga. Härigenom ökes ansvarigheten i jemnt förhållande till den uppenbarade brottsligheten. Att under tio år nedsätta straffet för fjerde resan stöld, har Utskottet trott hvarken vara lämpligt eller rådligt. Hetta brott är för närvarande belagdt med lifstidsfästning; och om än denna påföljd må anses allt för sträng, torde man ej kunna gå längre i mildhet än Utskottet härvid gjort. Visserligen kan anmärkas, att en ovilkorlig bestämmelse af tio års straff utesluter möjligheten, att lämpa straffet efter brottets modifikationer, såsom vid första, andra eller tredje resan stöld; men utom det att denna anmärkning äfven träffar straffbestämmelsen för femte resan, får Utskottet i anledning häraf erinra att, efter Utskottets åsigt, en fjerde gången föröfvad stöld ådagalägger en sådan brottslighet hos gerningsmannen, att derföre i lag ej bör stadgas ringare straff än det omförmälte. Allvarliga straff å ifrågavarande brott äro dessutom, enligt hvad Utskottet här ofvan yttrat, både af rättvisa och nödvändighet påkallade; och deri ligger grunden till de förändringar, som Utskottet föreslagit i 10 § af förevarande kapitel. 94 Kap. Om rån. Att rån å någon, som genom allmän farsot, eldsvåda, vattunöd, skeppsbrott, uppror, fiendes åträngande eller annan sådan olycka är i nöd eller fara, rätteligen blifvit belagdt med syårare straff, än rån i allmänhet kau icke förnekas.
Ehuru Staten gjort mycket för Linslöjdens förkofran, och Hushållnings-Sällskapet genom utfäsle premier sökt uppmuntra dertill, har hvarken Linbeiedningssätt, ej eller väfkonst kommit på den högre ståndpunkt, som den kunde och borde vara. Skälen dertill hafva förr varit antydde; och jag fruktar alt Småländska Allmogen med sina fördomar och sin långsamt mognande öfvertygelse om fördelarne af någon ny eller förbättrad uppfinning, vare sig i åkerbrukssätt eller i annat afseende, ännu länge kommer att slå efter Norrländningen i sättet att behandla Linet. Bland dagliga binäringar må nämnas fiske och jagt. Om fiskredskapen ej vore så kostsam att underhåll^, och de som i allmänhet sysselsätta sig dermed, kunde sköta detta yrke mera vetenskapligt, skulle i de mångå — 15 — större och mindre sjöar, hvaraf Länet är uppfyldt, mycken fisk fångas och inbringa en icke obetydlig inkomst. Nu deremot gagnas detta yrke för det mästa blott till husbehof, celi endast Vår och Sommar kan alyttras i Länets enda Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 BIHANG TILL BimfrlU&BlDBBS PROTOKOLL VID Ettgtima Mkstlafsen i stockholm Åren 1853 oell 1854. FEMTE SAMIiEVCrEH. lsJL Afdelningen: Bevillnings-Utskottets Memorial, Utlåtanden oth Betänkanden. Intill ' ■ J)evillnings-UlsliT>lleU Memorial, JV.o i - HI:o 1. Anfc. till Exp. Utsk. d. 12 Jan. 1854, kl. 12 m. Rikets Högloft. Ständers Bevillnings-Utskotts Memorial, om antagande af tvä Kanslister utöfver den i Riksdags-Ordningens Sä § bestämda kansli-personal.
Den är, i sitt närvarande skick, hufvudsakligen grundad genom donationer och ägde vid slutet af år 1842 i capital 41,870 R:dr 20 sk. 10r:st., en fastighet, värderad till 18,000 R:dr, samt diverse inventarier lill ett värde af 498 R:dr 3 sk. 4 r:st. n) Sistnämnde Församlings Catechet-Skola, med 2:ne Lärare och omkring 58 Elever. o) Catharinas Församlings Llandtverk-Skola. Vid denna Skola finnes 1 Lärare, med årlig lön af fatligmedlen, 66 R:dr 32 sk.; och Lärjungarne hafva i medeltal uppgått till 50. 29 p) Samma Församlings Skola för Fattiga Flickor. Af 1 Lärare och 2:ne Lärarinnor, bland hvilka den förre har i årlig lön 300 R:dr, och de båda sednare tillsammans, jemte boningsrum och ved, 400 R:dr, erhålla 180 å 190 barn undervisning i nödige läroämnen och handaslöjder. q) Catechet-Skolan i Catharince Församling, med 2:ne Lärare och omkring 100 Lärjungar. r) Ulricai Eleonora; Församlings Fattig-Skola för Flickor. Två Lärarinnor besörja undervisningen, som år 1842 meddelades 68 Flickor. Af Stadens Allmänna Fattigcassa njuter denna stiftelse årligt understöd af 200 R:dr. s) Nyssberörcle Församlings Catechet-Skola, med 1 Lärare och omkring 46 Elever. t) Hedvig Eleonorce Församlings Fattig-Skola j i 2:ne Afdelningar. Den ena Afdelningen är gemensam för Gossar och yngre Flickor, och förestås af 1 Lärare, som har i lön 200 R.‘dr, jemte fria husrum. Lärjungarnes antal i denna Afdelning kar uppgått till 150. I den andra Afdelningen undervisas äldre Flickor af 1 Lärarinna, med lika aflöning.
R:dr med bibehållande derutöfver af 75 tunnor spanmål, hvaremot SlatsUtsk. föreslagit i rund summa 1600 R:drs lön med beräkning af sportlerna till 400 R:dr, Då nu denne Sekret. befinner sig 1 helt annan ställning än Sekrelme i Bergsoch Kammar-Collma, åtminstone än Sekretm i Bergs-Colkm, som enligt hvad nyss uplystes, icke mätte vara serdeles mycket sysselsatt och då derjemte Landtmäteri-Secretm är Chefens närmaste man inom verket, så tycker jag att billigheten talar så mycket för den föreslagna löneförhöjningen till Landtmäteri-Sekretm, alt jag anhåller om bifall lill StatsUtsk:s förslag i denna del. Då under discussionen har blifvit yrkadt återremiss på _ Betänk, derföre att ingen löneförhöjning har blifvit föreslagen för Öfver-Ingeniören, så anhåller jag vördsamt hos Hr Gr. o. Landtm, att propos. måtte först framställas på StatsUtsk:s förslag i sin helhet i hvad det röfer löneförhöjning för de serskilda personer, som äro npräknade i StatsUtsk:s Utlåt., samt alt sedan frågan om löneförhöjning för Öfver-Ingeniören må blifva föremål för serskild propos. Gr. Wrangel: Jag vill, i anledn. af Hr Prytzs genmäle uplysa alt i 1827 års Landtmäteri-instruktion förekommer en artikel, kallad det Geographiska karteverket, hvaruti äfven ibland ämnen för bearbetning omnämnas Länskartor, men att sedermera, på sätt jag förut nämnt, skyldigheten att utarbeta dessa kartor blifvit öfverflyttad på Topographiska corpsen. Delta är nu en detalj, hvarifrån Öfver-Ingeniören blifvit befriad. En annan sådan ligger uti recognoscerings arbetena, hvilka numera blifvit alldeles inställda. Uti det anförande, sorn den förste värde talaren upläste, har han dock velat _ påstå alt Öfver-Ingeniörens göromål blifvit ökade. Han sade att Öfver-Ingeniören åligger granskning af inkommande sockne-kartor.
Ridderskapels och Adelns Plenum den 11 sisth Mars företedde och till StalsUtskotlet remitterade handlingar rörande den, på sätt nyss ofvan blifvit omförmäldt, väckta fråga om inqvarteringens i Götheborg bibehållande, sådan den nu derstädes utgår; af Herr von Knorring, C. H., som, uti serskild motion, föreslår, alt Staten mätte anlägga tillräckliga såväl caserner som stallar i de städer och orter, der Regeringen anser sig böra hålla ständige varande-garnisoner, samt att dervid måtte företrädesvis användas, så vidt sådant är görligt och lämpligt, de hus och localer, Kronan förut i orten eger obegagnade, eller ock att Staten måtte förse Garnisons-militären med mot behofvet svarande hyres-medel. Inom Vcilloft, B or gare-Ståndet: af vice Talmannen Herr Halling, C. C., som uti serskild motion fäster uppmärksamheten derå, att det skäl för städernas åliggande, alt i fredstid utgöra ständig inqvartering, hvilket förr hemtats derifrån, att städerna icke varit, såsom det öfriga landet, underkastade rustning eller rotering, numera, fullkomligen förföll, sedan s,täderna, utom ordinarie Båtsmanshåll, hvartilll de icke allenast för sin egande jord och sina hus och tomter, utan äfven till och med för sin allmänna bevillning för borgerlig rörelse blifvit indeldte, derjemte blifvit extra rotering ålagde, samt under uppgift Statssam: Allm-Besv.— ochEkon.-Utskottens Utlåtande, N.-o 1. 7 å dfe flere sliäl och omständigheter, sorn bestyrkt
De till undsättningar för åtskilliga provinser samt förlagsoch byggnadslån jemte tomtreglering s-kostnader för staden Amål, under år 1846, utbetalda medel utaf det vid 1844 och 1845 års Riksdag anvisade mindre kreditiv Det vid 1844 och 1845 års Riksdag beviljade särskilda kreditiv för behöfvandes undsättningar vid och efter inträffade missväxter, när öfriga härtill anslagna tillgångar befunnos otillräckliga, (Denna krediliv-summa återbetaldes år 1847). Det till ersättandet af förskottsvis bestridda karantäns-kostnader samt ytterligare utgifter för anstalter mot cholera-farsoten, under December månad 1848, lyftade belopp utaf nuvarande mindre kreditiv . Före 1848 års slut lyftade summor utaf kreditivet till bestridande af kostnaderna för samma års krigsrustningar.. R:dr 1,500,000: jemte räntor å dertill genom Riksgälds - kontoret upplånade medel . Den särskilt anvisade och från Riksgäldskontoret, till hela sitt belopp, lyftade kreditiv-summan för garnisons-förstärkningen i Stockholm under vårtiden samma år — 546,794: 41. 3. 1,589,240: 29. Fordringar för förskottsvis utkctaida anslag, äfvensom oredovisade eller oersatta förskotter: Förskjutne anslag, att ersättas af inflytande allmän bevillning, 1,478,142: 33. 11. — (Dessa, under år 1846 förskottsvis verkställda, utbetalningar hafva blifvit ersatta genom den under näslpåföljde år influtna bevillning.) Förskottsvis godtgjorda brister i Riks-statens förslagsanslag för år 1845 416,000: — • (Det til! dessa bristers betalande erhållna belopp är redovisadt i den på 1845 års riks-hufvudbok grundade och vid slutet af år 1847 Riksgälds-kontoret tillställda liqvid mellan detta verk och Kongl. Stats-kontoret.) Förskott till s. k.
HofRättens pröfning; ett förfarande destomera eftertänkligt, som Öfverdomaren derigenom blifvit förledd alt pröfva ärendet, utan att laga ändamål dermed eller någon påföljd deraf för den redan bestraffade var att förvänta, och detta förfarande äfven, så vida hvarken okunnighet eller glömska af hvad förut sig tilldragit kunde förebäras, syntes uppenbara andra afsigter, hvilka, om de varit för handen, skulle tillintetgöra den trovärdighet, en offentlig embetsmyndighet i alla sina förhandlingar vore berättigad att fordra, men just derföre icke finge, genom otillbörliga förfoganden, ansvarsfritt förspilla. I följd af hvad sålunda blifvit anmärkt och enär det vore af vigt, att alla omständigheter i detta mål blefvo med noggrannhet undersökta och utredda, uppdrog jag, genom skrifvelse den 30 April 1840, åt Advokalfiskalsembetet i Kongl. Götha HofRätt att emot Magistraten och dess ordförande inför Kongl. HofRätten anställa talan, med yrkande af laga undersökning ej mindre om förhållandet med de för Magistratens räkning i April oell Maj månaders fånglistor befintliga, nu ifrågaställda anteckningar, än ock rörande anledningen till och sättet för utfärdande af Magistratens förenämnde lill Kongl.
Beredningarne böra naturligtvis arbeta samtidigt öfver hela riket och så att deras förslag kunna inlemnas på, en gång till tax:s-komitéen, på det denna med ledning häraf må kunna företaga sina arbeten. Härtill kommer ännu en annan sak, som jag tror är hinderlig för förslagets genomförande, nemligen att berednings-komitéerne skola sammanträda på samma tid som uppbördsstämmorna försiggå. Då det icke kan låta sig göra att samma person är ordförande i alla dessa beredningar, så blefve det antingen en orättvisa för dem, som icke finge honom till ordförande, eller också ett obehag för dem, som erhölle honom. TItsk:t har föreslagit att bevillms-beredningen skall bestå af 2 eller 3 ledamöter, utom ordföranden. Jag anser dock, att den inom de större socknarne bör utgöras af 5 eller 6 ledamöter, emedan arbetet, enligt min förmening, blir så vidsträckt, att det nära nog blir omöjligt för blott två eller tre personer att verkställa detsamma så grundligt, som jag anser och hoppas att det måtte ske. För öfrigt har jag visserligen ingenting emot, att K. M:s Befide förordnar ordförande, blott det icke blir en krono-betjent. Emot sjelfva §:n har jag dessutom i Dell 16 Maj e. m. 175 öfrigt intet att anmärka, utan vill gerna bifalla densamma med de förändringar, jag nu tagit mig friheten påpeka. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof: I afseende på denna § måste jag gå något längre, än den siste värde talaren. Jag anser nemligen för min del, att beredningsförslaget bör uppgöras af de skattskyldige sjelfva och att Kronan visserligen har ett ombud för att framställa nödiga erinringar, men alldeles icke för att fungera såsom ordförande hvarken ex officio eller förordnad af K. Jag har visserligen under f. m:ns plenum hört sägas, att Svenska folkets rätt att sig sjelft beskatta skulle genom TJtsk:ts föslag vara fullt betryggad. Det är möjligt, men för mig dock ofattligt, då man sätter Kronans egna uppbördsman till ordförande och förbjuder den skattskyldige att klaga längre än hos pröfnings-komitéen.
Det torde i sådant fall blifva möjligt att före 1860 års utgång, bland annat, fortsätta arbetoL å Södra Stambanan från Finjasjön ett slycke in i Småland, „ samt å Nordvestra Stambanan mellan Arvika och Norrska gränsen, i fall omständigheterna dertill gifva anledning.» »Ehuru i ofvan upptagna arbetsplan för de fyra åren 1857—1860 vissa bestämda penningebelopp äro afsedda att användas för byggandet af särskilda ban delar, torde likväl, emedan förhållandena kunna göra afvikelser från nämnde plan nödvändiga, hvarigenom ett arbete kan komma att kosta mindre, men ett annat deremot mera än som påräknats, Eders Kongl. Majit finna angeläget förbehålla sig rättighet att, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med berörde plan, efter behof bestämma medlens fördelande å de särskilda stambane-arbetena, helst högst betydliga utgifter, såsom för administrationen, anskaffandet af den rörliga materielen och de dervid nödiga anordningar m. m. äro för byggnadsföretaget i dess helhet gemensamma. » åi) Kongl. Maj:ls Nåd. Prop. JM 26. »Hvad slutligen den arbetskraft angår, som till jernvägs-byggnadernas utförande erfordras, kan visserligen på grund af den erfarenhet, som i sådant afseende hittills vunnits, antagas, alt i sjelfva de trakter, der dylika arbeten komma att delvis företagas, arbetare till temligen betydligt antal skola blifva att tillgå; men som dessa arbetare likväl icke torde blifva tillräckliga, och det i alla fall vore mindre lämpligt att från jordbruket i någon trakt bortdraga allt för stor arbetskraft, finner jag det blifva nödvändigt att, såsom både Kommittéen oell Chefen för Statens jernvägsbvggnader tillstyrkt och äfven hittills vid större arbetsföretag inom landet egt rum, kommenderingar ur arméen jemväl begagnas till ifrågavarande byggnader, helst dessa arbeten i väsendtlig mån åsyfta alt underlätta landets försvar och således icke kunna anses vara för arméens ändamål främmande. Statens utgift lärer blifva lika, antingen soldater eller privata arbetare begagnas
Den i Maj 1860 afgaf Ekonomi-Utskottet, under N:o 82, betänkande i anledning af vid då påstående riksdag väckta motion i detta ämne, deraf man finnér att åtgärder då och tillförene för afhjelpande af berörda klagan blifvit afslyrkla, bland andra af det skäl alt, ”enligt Kongl. Krigs—kollegii uppgift, några sådana klagomål icke skola blifvit anlörda”; men då sådant ej nu torde kunna lill motskäl andragas, så och med utsträckning af Per Nilssons motion, föreslås, i likhet med hvad sistlitine riksmöte egt rum, det Rikets Ständer måtte i underdånighet hos Kongl. Maj:t anhålla: alt vid knektars, vare sig soldaters, husarers eller båtsmäns, tillsättande, befälet förbjudes att i något afseende lägga hinder i vägen för rusteeller rotehållaren al! med karlen öfverenskomma och uppgöra såväl om lönevilkoren som eljest bäst han gitter, eller att annorledes inblanda sig i delta bestyr, då nemligen visat är alt karlen är välfrejdad, frisk och inom den föreskrifna åldern samt, i fråga om soldat, att han innehar erforderlig längd. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 50 November 1862. J. 0. Sundgren. från Stockholms län. 790 Motioner i Bonde'Ståndet 1862. Af Anders Medin från Kronobergs län, om statsbidrag till en brobyggnad öfver del s. k. Rörvikssundel af Åsnen.
Arv licustliekl, Larl kreörsc, understödde Friherre LocirustihmH kanka, ermdrandes, art de twenne första Rirsoags-Ern zbsterne erhölle i ars» wode Zoc> och dss andra bägge 250 R:dr Banco ^ anseendes han, att om Rjddarhuscastans tillgängak icke medgqfwe Mra, den lägre summan eller 25c» R:dr horde hwardera af de ordinarie Canlzlisterne anstäs. Arv Landh-MgrsValken proponerade i an? ledning häraf, au expedliioncn af del förra beflu-s lkt mätte hwila. och de nu gjorda motioner till inhämtande af Riddarhus-ditffortets utlälande, för? rvifaS, Vikölls, Undertecknad Lilverstolpe, ^xe! (^abrriel, yttrade sig, akt tza en rättwiia af denna beskaffenhet bemisadxs Riddarhusets ordinarie Canlzlister, hop pades han akt Riddarhus-Fiscalen, som wid arfwodes tilldelningar annars manligen warit ställd i bredd med äldsta Cantzl>stel,i, mätte af Ridderstam pet och Adeln under samma rättwisq inbegripas, och honom således en lika wedergallning med de ordinarie Cantzlisternq tilldelas, Friherre Lehrström och ^epv ffythlieh förklarade sädank hafwa warit deras kanka, och Uiddcrstapet och Adeln instämde häruti, Justerades Plem-protocollerne för den Z Attgnsti eftermiddagen och för den Z Augusti, Den Z Augusti. 55l Uplasles ber protokoll, som förledne gärdag hlifwir hällit hos Riksens Ständers, till utseende as ledamöter i ?ryckfrihels-Eommi<Len, walde Hervar Electorer» och funnos rösterne, sedan en sedel blifwit aftaqen och förseglad och walet öpnadt, hofwa utfallit salunda: Kammarherren 6° 8iIverliolpkr. Erpedilions-Skcreteraren Valerius.
Sedan flere talare yrkat återremiss af ifrågavande punkt, anhåller jag att få förena mig med dem och afstär således från min förut gjorda begäran, att R. o. Ad. genast skulle fatta definitift beslut i frågan. Gr. Wrangel: Afven jag afstår från yrkandet å omedelbart bifall till K. M:s förslag och instämmer i begäran om återremiss af ifrågavande punkt. Ofverläggningen ansågs härmed fulländad, hvarefter det utan anmärkn. besvarade Usta mom. af Utsk:s tillstyrkande, uppå derom serskild framstäld propos., af R. o. Ad. bifölls. Beträffande sedermera 2:dra mom. yttrade Hr Gr. o. Landtm., Dea 20 Maj e. in. 233 alt lian, sedan åtskillige talare yrkat återrerniss, men Hr von Troil bifall lill K. M:s Propos. i denna del, finge, i fråga om grundlagsenligheten alt nu fatta ett från Utsk:s tillstyrkande avvikande definitivt beslut, fästa upmärksamheten derpå, att det visserligen vid första ränteförvandlingen vore i afseende på Slatsregleringen likgiltigt om förvandlingen skedde på det ena eller andra af nu ifrågaställa sätt, men alt det för framtiden eller ett följande år kunde hafva inflytande på Statens inkomster, emedan det icke vore gifvet, att priserne å bafra och råg skola stiga eller falla i samma proportion; hvarföre Hr Gr. o. Landtm, ansåg formligare alt återremittera detta morn., än att deri besluta en förändring. Hr von Troil: Efter den förklaring, Hr Gr. o. Landtm, nu afgifvit, afstår jag från min förut framställda anhållan, och förenar mig med de ledamöter, som yrkat puktens återremitterande. Hr Fåhraeus: Vid sådant förhållande får äfven jag förena mig i anhållan om punktens återremitterande. Propos. till bifall å det ifrågavande 2:dra mom. blef härpå framstäld, men besvarad med Nej, hvarefter samma morn., på grund af de gjorde anmäkmne, återremitterades och det utan anmärkn. lemnade 3:dje mom. bifölls.