Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Län, likasom uti alla öfriga Län i Riket, betalning för Fångars förande kunde erhållas till enahanda belopp, som för Kronoskjuts, och derjemte Fångskjutsen varda lika fördelad imellan alla Jordägare i Länet, utan afseende på naturen af den jord, de innehafva; hvilket Riksens Ständer funnit så mycket mera skäligt bifalla, som ^sådant är öfverensstämmande med hvad Eders Kongl. Maj:t, genom Nådig Kungörelse af den jo September J812 förordnat, utan att Riksens Ständer hafva sig bekant, det någon särskild författning eller någon öfverenskommelse imellan Hemmansägarne deruti gör undantag för Stora Kopparbergs Län; i följd hvaraf de, som hittills icke kunnat få af en sådan rättighet sig begagna, böra vända sig till Eders Kongl. Majtts Befallningshafvande i Länet, som, på skeende anmälan, icke lärer underlåta, både att förhjelpa hvar och en till sin tillstär.diga rätt, och att i öfrigt vidtaga sådana åtgärder, att fångskjutsen inom Länet icke blifver mera besvärande for den ena Hemmansägaren än för den andra, hvilken önskan Riksens Ständer få för Eders Kongl. Maj:t i underdånighet anmäla. ■K i ksens Ständer framhärda med djup under^ ©ätlig vördnad, trohet och nit Stor - Den a 8 Juni] Stormägtigste Allernådigste Konung Eders Kongl. Majrts ia89 underdInigste, tropligögsts tjenare och undersåter Pä Ridd. och Adelns På Prest - Ståndets Uppläst hos samtliga Riks-StSnden den 28 Juni, Stermägtigste Allernådigste Konung!
Det kan. väl icke af mig medgifvas att ibland detta Arbetsmanskap finnas sådana, sorn, endast för sysslolöshet blifvit der insatte; men sysslolösheten-, har likväl varit första grunden till de fel med fylleri eller annan liderlighet, sorn vållat så mängas ofärd, hvarifrån åtminstone någon del kunde räddas; och då det dessutom är uppen-. lat, att 40a Personer af dylik beskaffenhet April 5 °1 dväljas på flere Rikets Fästningar, förmodeligen i samma usla om icke sämre belägenhet än de i Carlskrona, lärer val icke något föremål kunna anses mera värdigt for Samhället, än att pä en gäng komma sä många vilseförda människor til! förbättring och tillika bereda utrymme för en mildare bestraffning, odr om än Statens tillgångar icke skulle medgifva den af Kongl. Majit i Nåder föreslagna Summa, tror jag likväl att ingen Bevillning folie sig lättare än den, sorn erlades till ett så v i g t i g t ändamål. Jag kan dessutom icke neka mig en jemförelse, som sjelfmant erbjuder sig; den nemligen, att Höglofiige Stats Utskottet icke längesedan ansett Nummer-Lorteriet böra upphöra, och den deraf uppkommande Statsbrist genom Bevillning ersättas Denna ersättning uppgår i det närmaste till samma Summa, sorn för Corrections Inrättningarne erfordras och jag frågar tryggt hvarje om sitt Fädernesland och sina Medborgare ömsint man, hvilkctdera af dessa föremål som mäst förtjena afseende. Af hvad jag nu haft äran anföra, tror jag mig äga anledning begära åte nemi ss af Betander och att tillika hos Höglofiige Stats-Utskottet anhålla om utfinnande af Medel till uppfyllande af Kongl. Majus Lands. Fadei liga afsigter, hvarvid de kostnader sorn till Arbetsmanskapets underhåll i Carlskrona och till alla lösa Personers hållande på Fästningnrne för det närvarande utgå, och ingendera kunna vara obetydlige, måtre komma i beräkning med de no anslagne 20,000 R:dr , sam; någon utväg Ben 2? Apvii. Varda föreslagen till
Då Utskottet nu går att till behandling företaga detta ämne, hvars vigt, så väl med afseende å den föreslagna besparingen i statsutgifter, som äfven utur andra synpunkter, de der här nedan närmare skola utvecklas, Utskottet iakttagit, anhåller Utskottet att i första rummet få fästa Rikets Ständers uppmärksamhet derå, att, efter den tid, då nyss anförde afstyrkande utlåtanden af Statsoch Ekonomi-utskotten afgåfvos, omständigheter inträffat, hvilka torde förtjena att vid behandlingen af förevarande fråga tagas i betraktande. Brottslingarnes antal har nemligen efter denna tid betydligt tilltagit, hvilket förhållande, i förening med den på inånga ställen inom landet förhöjde skjutslegan, verkat derhän, att stats-utgifterna för fångars transporterande ansenligen blifvit ökade. Hvad härefter vidkommer de skäl, hvarpå omförmälda, i ämnet förut afgifna betänkande grundas, har Utskottet ansett sig icke kunna desamma biträda. Efter Utskottets tanka skulle, genom fångars transporterande till fots, dervid antingen de af motionären föreslagna handbojor eller annat fängsel användas, tillfälle till rymning icke blifva lättare, än då fånge, såsom nu eger rum, åkande färdas. Gevaldigern eller fångföraren kunde, då flera fångar skulle till samma ort transporteras, dem sammanlänka, hvarigenom ett verksamt medel emot möjliga försök att taga flykten skulle beredas, samt, der transporten af fångar vore serdeles stor, uppsigten öfver Allm. Besvärsoch Ekon.-Utsk. Betänkande, N:o 14. 13 dem i betydlig mån underlättas. Ifrågavarande förslag, derest det antages, skulle väl kunna föranleda dertill, att vid större fångtransporter flera fångförare blefve af nöden; men då härvid tages i betraktande, att den kostnad, som häraf följde, endast komme att utgöras af längre tids dagtraktamente för bevakningen, hvilken tillökning i utgifter fullt ut ersattes genom den besparade skjutslegan, lärer i allt fall, efter Utskottets tanka, densamma, genom den nu föreslagna förändringen i fångföringssättet, icke komma att uppgå till nuvarande skjutsomkostnadens belopp.
Ä^ed afseende derä alt Riksens Ständer oför, modadt, nysi efter ett afflutadt längwarigt Riks. möte, nödgadtS sammankomma, och dels beflu. tat att nu hufwudsakeligen befatta sig blott med sädana mäl, hwilka oundwikeligen mäste afgöras, dels icke funnit skäl att upptaga och ä nyo granska beslut, hwilka sä nyligen blifwit fattade, att mänge deraf ännu icke hunnit werkställas, och de fleste ej af erfarenheten kunnat pröf. was; hafwa Riksens Ständer beslutat, att alla de Ärender som under sist förslutne Riksdag blifwit asgjorde, och öfwer hwilka besluten till den nästföljande skulle blifwa gällande, samt sä« ledes nu bordt äter förekomma, stola i anseende till den korta mellantid, som sedan förra Riksdagen förflutit, nu säsom under samma wilkor fastställde anses; och fä Riksens Ständer dä de detta beslut till Eders Mast i underdänighct öfwerlemna, lika underdänigt anhälla, det täktes Eders Mast, efter ÄmnenaS beskaffenhet, i Näder läka besia beslut till werk. ställighet befordra. Riksens
Men hvad sorn beträffar en bättre organisation af den undervisning, Prcsterskapet bör meddela, har icke en gång blifvit undersökt, hiort nya religionsböcker fastställda. Om det, såsom jag tror, förhåller sig rigtigt, hvad Friherre Palmstjerna och Herr Riben anfört, nemligen dels att undervisningen för allmogens barn vore otillräcklig, dels att Presterskapet vore för mycket besvärsdt med göromål främmande för dess bestämmelse och om d-m förra bristen bör och kan till eigon del afhjelpas genom Presterskapets befrielse från dessa göromål; så bör man undersöka. hvilka deäro, om och på hvem de beqvämligare skulle kunna läggas. En sådan undersökning kommer följaktligen att beröra den civil» Statsförvaltningens organisation, liksom denna i sin ordning att röra iäroståndet, och det är naturligt, emedan ingen del af statskroppen ät umbärlig eller likgiltig för de öfriga. Den c G Februarii. 839 Orsaken hvarföre den presterliga grenen af lärostaten blifvit utan den granskning, man egnat åt alla öfriga delar af Statsförvaltningen är, utan tvifvel den att man fruktat ett sådant steg vara, eller kunna komma i strid med presterskapets privilegier; ty då andra momentet deraf stadgar: ’*Att Äcademier, Gymnasier och Skolor böra hållas vid magt Och i deras vilkor befordras, sa vidt rikets stat oih tillftånd dst kan medgifva” finnes intet sådant iörbehåll utsatt i anseende till det egentliga presterskap»!, ehuru Professorer, Gy mnasii och Skollärare sedermera hopräknas bland dess medlemmar, och tillerkännas samma rättigheter.
Endast det lätta ljudet af den lillas andedrägt och en halfqväfd suck, som häfde den unga modrens barm, störde tystnaden. Vid denna suck spratt mannen till, och hans hand smekte sakta suckerskans lena kind, i det han sade: «Stackars min Märtha!» Han kysste lätt en af de glänsande lockarne. Så höjde han upp hennes hufvud, slog armen kring hennes lif och kysste åter den klara pannan, sägande åter: «Min stackars, lilla, olyckliga Märtha!» Och ett par tårar sökte sig en obanad väg ur det manliga ögat. Han gömde ansigtet ned mot hennes axel, i det han med ett mildt famntag förde henne närmare intill sig, och hon besvarade denna rörelse genom att böja armen kring hans hals, så att båda nu sutto tätt slutna den ena till den andra. Några sprittande konvulsiva ryckningar tillkännagåfvo för henne, att han led; men hon gjorde fåfängt ett försök att upplyfta det nedsänkta hufvudet och kunde blott genom att litet draga sig tillbaka föra näsduken, som hon höll i handen, öfver hans ögon. «Goda, älskade Fredrik, gråt icke – du gör mig så ondt – söta min Fredrik, gråt icke för mig, jag är ju nu lycklig» – bad hon. Slutligen lade sig så småningom stormen, och det lyckades henne att med sakta våld få upp hans hufvud. Som en moder förlåtande pysslar om sitt ångrande tårade barn, så strök hon hans lockar upp ur pannan, torkade en qvarsittande tår ur hans öga och de ännu glänsande spåren af de förrunna från hans kinder. Och sedan höll hon med båda de veka hvita händerna hans hufvud, blickade så djerft in i hans öga, och sammanträngde i denna blick så mycken ren, innerlig ömhet, att han befriade sig från den milda bojan, och deras känsla möttes i en lång kyss, som följdes af en och ännu en, tills de saliga och glömmande hvilade mun vid mun och bröst mot bröst. Och fridens engel bredde silfvervingarnes skimrande par öfver deras hufvuden, och hans andedrägt flägtade ljuf svalka i deras sällhetsbäfvande, domnande hjertan.
Redan af dessa skäl skulle Utskottet icke kunna lemna förevarande motion sitt förord; men härtill kommer ytterligare, att, då den åsyftade regleringen i sättet för tionde-spaumålens utgörande, enligt gällande stadganden, icke kan åvägabringas med mindre, än att vederbörande löntagare, hvars rätt är deraf beroende, till den föreslagna Bih. till B. St. Prot. 1859 & 1860. 4 Sami. 1 A/d. 2 Band. 16 Haft. 5 34 Ståts-Utskottets Utlåtande N:o 123. jemnkningen gifva sitt samtycke, men desse icke äro i ämnet hörde, frågan sålunda med afseende å det anslag, som för ändamålet skulle erfordras, icke befinner sig i det skick, att någon åtgärd derutinnan lämpligen kan af Rikets Ständer vidtagas; — och får derföre Utskottet hemställa, att motionen måtte lemnäs utan afseende. 84:o. Af en särskild, den 30
Afd. 5, 6. 34 Den 17 Martn, f. In. skilta och Allmänna, utan äfven att den Inrikes Gälden dermed kan betalas , och att således , sedan vår Allernådigste Konung behagat liqvidera Rikets utländska Skuld, Kronan kari blifva alldeles skuldifi , och torde ännu ett betydligt öfverskott af FörsäljningsVledel uppkomma, som fordrade Banquens ökade utlåningar för att hålla RörelseCapitalet i jemnvigt* Igenom den föreslagna SkatteRäntan , ehuru billig , skulle Kronans Intrader så betydligen ökas, att hela Bevillningen kunde för* svinna. Hvar och en finner fördelarne af Jordens bruk under fullkomlig Äganderätt, och huru Rikets tillväxt i production Och Folknummer under tiden kan beredas. I sammanhang härmed bör : 4'o All Näringsfrihet utvidgas, Urrtgälderne å våra ExportArticlar i det möjligaste mmskas och af Utlänningen hädanefter köpta, här byggda Skepp, njuta i våra Hamnar lika rättigheter , som Svenska ; hvarigenom Productionen , Exporthandeln och Skeppsbyggerierne snart skulle utsträckas. Tullen för Exporten bör blifva blotta Recogiiition och Kongl, Maj:t bestämma Myntsorten och afgifterne på Importen, till fyllnad i Statsanslaget för Tullen, samt taga Militaira Författningar mot Lurendrägeriét. Men igenom Rikets tilltagaöde styrka kan äfven Tullen för - Den 17 Martil, /. tn. 35 minskas och alla Författningar mot Luxe och Lurendrägeri blifva mindre nödvändiga. 5:0 Kongl. Maj:t bör äfven, efter behag, till kustförsvaret och Riksgagneliga företag fä använda öfverskottsmedlen af Kronans ganska betydliga Intrader, hvilka endast genom ett bibehållit RörelseCapital kunna oafkortade ingå och gifva vår Allernådigste Konung råd att fortsätta all sin välgörenhet för ett Rike , hvars vidsträckta Odlingsfält och Naturförmåner begagnade, återgifva beständigt ökade medel till Folkets sjelfbestånd , välmåga och sällhet.
Borgare-Ståndet bifogal Utskottets yttrande, i frågan om skyldighet för DucontDirectionen, att i Protocoll eller antnälningssedlar uppgifva skälen, på hvilka dess beslut till afslag å sökte lån sig stödja , samt deraf lemna klagande del; med tillägg derjemte, att den som tede* af rättvisa grunder, gerna offentligen redovisade dern, samt om BancoDiscontDirectioris Ledamöter annorlunda tänkte och handlade, de voro ovärdige den förtroende post Nationen åt dem uppdragit; äfvensom samma Ledamöter ansett det i puncten omnämnde förslag af BancoFulImägtigen Longberg, rörande extracter utur Discontens böcker öfver BondeStåndets lån, förluster för Verket å dem m. nu, i jemnförelse med personer af andra Stånd, hafva för god grund för att böra förfalla, genom den invändning, att ingen af, Discont Verkets Tjenstemän kunde ött sådant arbets verkställa» utan'sär - S$S8 Santo Uttholtets Betän&anden. slcildt arfvode, «om af Banquen ej borde be* talas, och hvilka extracters anskaffande det ejj borde vara BandeStåndet förment att på dess bekostnad föranstalta, såsom en nyttig bilaga till BapcoVerkets publicitet,” Af dessa anföranden finner Utskottet icke anledning att ändra eiler tillägga något i dess redan afgifne yttranden öfver berörde delar af motionerne, och må det på Hederv.
Den breda pappstommen beklädes pä ena kortoch långsidan med mörk plysch, och har man förut i hörnet sytt en liten bukett i bjärta färger, en fjäril e. d. De båda andra sidorna beklädas med ljus plysch, och i det ljusa hörnet fästs en rosett af band i båda färgerna. Sådana ramar böra stå, ej hänga, och, om så är, då alltid lutande från väggen. Bissan. Mathea kan af ofvanämnda filt få en vacker bordduk, som brukar ga till 7 ä 9 kr. Ett snöre rundt om, tofsar i hörnen aller endast fållad, hur man behagar. Bissan. Blom The. China Theer. Pris pr kilo Finest Blom Pekoe Blom Pekoe n:r 1 ._ Blom Pekoe n r 2 Finest Scented Orange Pekoe Hyson (grönt) Seented Orange Pekoe Oolong Congou. Finest Assam Malty Cachar Pekoe Assam Ceylon Darjeeling 11: — 9: — 6: 20 6: 75 4: 80 Pris pr kilo Non Plus Ultra O. T. D Czarens Mandarin 11: - 8: 50 7: 30 6: 40 S t o r a Moguls Mikadons 5: 40 4: 50, Kalifens _ 3: 50 Kehausens, original 7: 10 Kehausens 4: 30 Smullhe 3: 50 Särskildt framhålla vi » S t o r a Moguls » och » Mikadons » theblandningar å kr. 5: 40 och 4: 50 pr kilo såsom varande mycket passande hushållsthe af god kvalité '. Försändelser till landsorten emot efterkraf eller postförskott. Försöken Th. Winborg &amp; C,~is i Stockholm tiilverkongar af köpas billigast i Coneentrerad Ättika ade x För handskarnes hållbarhet ansvaras. kul. 4 knapp., breda silkessömmar kr. 1: 50 D:o d:o 5 snörknäppen d:o kr.
Iu8 nieel en 8umnii» sk 50,000 Il:elr, elä 8leol!>n8 okvounäinnele nLvi^AiiinA 8liulls leunno 8l<6 uksn 0NN3N killölenin^ i cle88 inliomsier, än sLL elen »5 Iär^un^3rn6 nu inecl 20 Il:elr uk^äenele ärliga »f^ifL färliöje8 Oll 40 Il:elr, eloole 8ä, gkd elen kor en elei ininelre bemeellocle Inl)eliälle8 viel 20 kl:e!r, oell »LL för onell» verleliFen beliokvoncle fullleoinliA Ii6friel86 krän oll alvill forkforän^e ä^er ruin. O» »NAeläAenlieken gf e^en 5o8tgcl för clenno lili»8onr gnäro 8leolor är ujr^enbsr 6» ^ZneL clerus, »LL äLnun8Lone nä^on clel sk lärorne är viel 8leolgn 5oencle ieles leon kornelis, oell elä frginkor olik A3N8lro viZLi»L är, »LL sä uLrönelL on» elen IreAg^noele läronieLiioclen lilir onvänellior äfven för eLL 81-örre onLol lärjunAor, IlvgriAenoin leo8LnoeIen för unclervi8ninA6n joro^orLion8vi8 förniin5li38, före8lär Ivon^l.
Han ville inte veta mer — han frågade ingenting — han ville bara komma. Nu åkte han direkt upp till krönet, »stora kröken omkring» — efter femton år!! Var det hans ögon, som mist glans, eller var huset ett annat? Sten såg nu mycket tydligt, att »slottet» bara var en stor, vanlig bondgård, rödmålad, fast väder och vind under åren spelat in grå strimmor i färgen. Ett gråhårigt hus! Sten skrattade åt tanken. Så kom han att tänka på, att också han var gråstänkt »av väder och vind». Och Karin? Ah, om hon var så gråhårig, att varje strå var vitt, så var hon ung ändå, ty hon hade naturens eviga ungdom i sig, hon! Med skrammel körde kärran upp till bron. Äntligen framme! En ståtlig kvinna i mörk herrskapsdräkt kom ut och tog emot på herrskapssätt. Sten stirrade på henne, hon på honom. Åter kände de inte varandra de två, som bara levat livet i hoppet att en gång till få träffas i tanke eller i verklighet. Sten andades så djupt, att det nästan lät, som om han snyftat. Halvbildningens spöke grinade åter emot honom — och det hos henne, Karin. Omedelbarheten, det starka, friska — »jorddoften» — var borta!! »Sätt» hade hon med, ty bara hon hämtat sig litet, bad hon om ursäkt, att hennes far inte själv tog emot, »men han var för klen orka tala med främlingar». Du förstår, hur allt gått till. Det var Stens brev, som eggat henne mest. Hon grät nätter och dagar över fraserna, som hon inte förstod. Men så beslöt hon att lära förstå. Faderns stadsvurm hjälpte henne. Hon läste litet först för mig — så for hon i pension hos en lektor i staden och var borta i tre år. När hon kom igen, hade hon en god vän, en fin stadskvinna, i sällskap. Förändrad var hon själv — men lugn. Arbetet hade hjälpt henne över sorgen. »Fraserna» hade blivit hennes livs saga. Efter hand, när modern dött, blev rika Hans hem ett stadshem — vad på Karin angick. Hon ville känna sig andas samma luft som Sten om också på avstånd. Hans däremot höll nu, efter sjukdomen, igen så mycket han orkade och klagade för alla, som kommo, över Karins stadsfnoskerier.
Hvarföre skulle icke de, som önska en vidsträcktare utredning, få den verkställd pä det att allmänt må blifva erkändl hvad som är rätt, och på det Utsk. må blifva satt i nödvändighet att bestämma sigsjelft i frågan, hvilket det icke nu har gjort, ty här förekommer sjelfva förhållandet blott i berättelseform. Af dessa skäl, äfvensom för att få ett slut på denna fråga, är jag nöjd med äterremiss af punkten. Sedan härefter underl. Ridd.Sekret., på förfrågan af Frih. Palmstjerna, Carl Otto, uplyst alt prot.-utdr. ankommit, som utvisade, att BorgareSl. bifallit Utsk:s yttrande, ang:de Lappmarks Ecklesiaslik-verks medel, och BondeSt. återremitterat Utsk:s utlåt. N:o 51 Litt. A. i dess helhet, men att någon underrättelse om PresteSt:s i ämnet fattade beslut ännu icke blifvit R. o. Ad. meddelad, anförde Frih. Palmtjerna: Jag tror mig veta att denna punkt är af PresteSt återremitterad, och enär den äfven af BondeSt. är återremitterad så skall jag icke motsätta mig en äterremiss äfven från R. o. Ad. Saken synes mig för öfrigt vara ganska klar. Hvad nu först kollekt-medlen angar, hvilka Hr Rosenblad, om jag rikligt upfattat hans mening, har ansett skola försvinna, utan att Lappmarks EckleSiastikverk erhölle något motsvarande anslag, så torde R. o. Ad. finna att förslaget innehåller att 1,400 r:dr å Riksstatens 8:de hufvudtitel skulle upföras i st. f. dessa kollekl-medel, hvilka icke fullt upgått lill denna summa. Dä det dessutom är en allmän erfarenhet, som hvar och en torde känna, att kollekterna årligen, oaktadt folkmängden är i stigande, inbringa allt mindre och mindre, så är jag öfvertygad om att Lappmarks Écklesiastik-verk, snarare har fördel af att ett sådant Stats-anslag upföres, än att kollekterna fortfarande skulle komma detsamma tillgodo.
Såsom en ulväg att till viss del betäcka denna kostnad, har hos Kongl. Maj:t blifvit i underdånighet föreslaget, dels försäljning af en kronan tillhörig egendom i hufvudstaden f. d. hofbageriet benämnd, belägen vid Regeringsgatan under N:o 79, hvilken egendom, ansedd till värde af omkring 16,000 R:dr, nu ej är för något allmänt behof erforderlig eller användbar, dels anvisande å myntverkets tillgångar af ett till 24,000 R:dr beräknadt bidrag, derunder inbegripet hvad nämnde verk till inköp af de Owenska egendomarne, jemte derå verkställde förberedande reparationsarbeten, redan förskjutit, dock att myntverket härjemte borde befrias från återbetalning till Rikets Ständers bank af hvad, som ännu med 23,755 R:dr 45 sk, 7 r:st återstod af de från banken under åren i83o—1835 kemnade förskott för myntningens bedrifvande; i hvilket fall till fyllnad i den beräknade kostnadssumman skulle erfordras endast 3o,ooo R:di, och sorn Kongl. Maj:t finnér några hinder för afyttrande af förenämnde vid Regeringsgatan belägne egendom ej förekomma och derjemte anser skäl till afskrifning af ofvanbcrörde i myntverkets räkenskaper ännu balanoerade forskoltssumma 28,755 R:dr 45 sk. 7 r:st destohelldre vara för handen, sorn, -enligt hvad en på Kongl. Majlis nådiga befallning upprättad närmare utredning öfver liqvid förhål laudera emellan banken och myntverket utvisar, detta sednare verk kan anses ega en omförmälda förskoltssumma öfverstigande genfordran hos Rikets Ständers bank för tillskjuten logeringskoppar uti det för banken präglade silfvermynt, vill Kongl. Maj:t härmed, till Rikets Ständers bifall öfverlemna så väl den ena, som andra af förenämnde utvägar att bereda tillgång för en del af koslnadssumman för myntoch kontroll-verkens flyttning; hvarjemte Kongl, 'Konni. May.Is Nåd.
Stånd stannat emot arne, samt Expeditions-Utskottet till följd häraf, och med tillämpning af samma Utskotts vid sista Riksdag af samtlige Riks-Stånden bifallna Memorial N:o 423> bör åt en af dess Tjenstemän uppdraga det närmare inseendet öfver denna tryckning, med åliggande för honom att ansvara, ej mindre för tryckningens ändamålsenliga verkställande, än ock för uppgörandet af liqviden för de deraf föranledda kostnader samt redogörelsen derför, allt i den ordning och på sätt i nämnde Memorial stadgas; så får Utskottet, i anseende till vidsträcktheten och vigten af ifrågavarande detail, samt nödvändigheten för Utskottet att dertill kunna påräkna en fullkomligt pålitlig och verksam persons odelade omsorg och nit, äfvensom billigheten af en deremot svarande högre vedergällning, vördsamligen hemställa, att bemälde Tjensteman måtte få tillgodonjuta Notariearfvode, att beräkna från och med den 24 innevarande månad. Utskottet, som redan vid dess första sammanträde antagit en Vaktmästare samt en extra Vakt-Betjent, får sluteligen, i anseende till det ådagalagda behofvet för Utskottet af minst arne personers Vaktmästare-biträde, till förefallande täta budskickningar m. m., likaledes anhålla, att äfven den senare måtte ifrån antagningsdagen få beräkna Vaktmästare-tractamente, helst han oafbrutet varit för Utskottets räkning begagnad. Stockholm den 27 Mars i S34- STOCKHOLM, 1834. Tryckt hos P. A. Norstedt & Söner, Kongl. Boktryckare. ^ Ejcp.-Vtshottcts Memorial JF.-o J* i | Memorial till Hedervärda Bonde-Ståndet, med svar ä åter remiss af Utskottets Memorial, N:o 6, angående anslag i och för correcturläsning, ni. m. Vid förnyad föredragning af Expcditions-Utskottets elen 27 sistlidne Murs lill Rikets Högloft.