Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag vill i allmänhet icke att Riks-Banken, genom någon ökning af sina egna låne-fonder, skall utsträcka sin utlånings-verksamhet utöfver de gränser, hvarinom densamma hittills har rört sig, emedan jag tror, såsom jag ock förut har nämnt, det vara vida nyttigare, om enskilda personer och enskilda bolag få befatta sig med att genom hank-inrättningar eller på annat sätt hopsamla och utlåna kapitaler, än att sådant skall ske af staten sjelf och för dess räkning. Men då jag anser den för landets materiella utveckling i hög grad gagneliga depositions-rörelsen icke kunna med fördel drifvas, om icke insättningar och ålerultagningar få göras i för insättarne närbelägna bank-inrättningar, och då jag tror att del i flera afseenden skulle vara för Riks-Banken skadligt, med den styrelse och organisation, som denna bank nu eger, om bredvid densamma skulle i hufvudstaden uppkomma någon, vid mindre stränga former bunden , enskild bank-inrättning, kan jag ej undgå förorda,- att Rikets Ständers Bank må få öka sina äldre rörelse-grenar med cn /tillständig t och vät ordnad dep os itions-rörelse. Angående den detalj-föreskrift i Utskottets förslag om uppoch afskrifnings-rörelsens ordnande, att ränta icke skulle fä beräknas på medel, som mindre än en månad varit i Banken inneslående, nödgas jag anmärka, att ett sådant stadgande, efter min tanke, skulle göra nära nog omöjlig hela den nya rörelse som Utskottet, genom sitt förslag, velat i Banken införa. 3:o. Innan jag slutligen framställer de anmärkningar som jag har att göra i afseende till åtskilliga fel och brister, som, enligt min åsigt, vidlåda Utskottets förslag, angående Filial-bankernes organisation, önskar jag förutskicka den förklaring, att jag fullkomligt gillar Utskottets förfarande, alt under nuvarande förhållanden hvarken utdöma Privat-banker eller Filial-banker, utan hellre vilja, under försök att förbättra begge systemerna, fortfarande bibehålla dem bredvid hvarandra.
Bidderskapets och Adelns Ledamöter ans-tt de mål, som angå ofvanom förndal rit a ämnen, böra betraktas -såsom Police-mål, och att på sådan grund de samma borde höra till Konungens Befallningshafvandes .behandling, men att deremot hos Hedervärda Bonde Ståndet påstående blifvit Vackt, att frågor, angående försummad Håll och Beserv - 77ä Den 7 Juli; Reserve-skjuts äfven endast af Härads - Rätterna må upptagas och afdömas. Då det således nu åligger Utskottet, att ofver omförmälta anmärkningar afgifva utlåtande, får Utskottet, hvad den förstberörde beträffar, förklara , att enär Utskottet icke föreslagit något nytt stadgande i förrberörde ämnen, utan endast sökt ådagalägga, att med Allmänna Uagen och gällande Författningar är öfverensstämmande, det mål, som angå försummad Kronoskjuts och åsidosatt väglagnings skyldighet, för närvarande tillhöra Härads-Rätterna, på hvilken grund, och då motion derom blifvit, vackt samt till Utskottets yttrande remitteradt, att ett härifrån skiljaktigt behandlingssätt af besagde mål skall vara antaget, Utskottet trott sig hafva skäl tillstyrka, att igenom utfärdande författning matte bestämmas , att det redan stadgade förfarande med dessa ärender bör iakttagas, finnér ock Utskottet sig så mycket mindre äga anledning till förändring af berörde utlåtande, som Utskottet icke anser, det något hinder eller uppehåll vid vägalotts innehafvares tillhållande, att fullgöra deras åligganden vid de dem tilldel elta vägstyckens vidmagthällande, deraf kan uppstå, det de för underlåtenhet deraf böra vid Härads-Rätten tilltalas, sorn, enligt 25 Gap. 11 §. Byggniiiga-Bä!- ken, Krono - Betjeningen är berättigad, att då väglotts-ägaren icke inom föresatt dag bättrar dess ogilda vägstycke , låta sådant för lego verkställa och att uttaga kostnaden dervid hos den tredskande. Hva#
Den uti ifrågavar. § af utsöknings-balken stadgade korta preskriptionstid har gifvit och skall, om den får qvarstå, säkerligen ännu gifva anledn. till afskärande af många rättmätiga fordringsanspråk. Så kan t. ex. hända — det har hittills inträffat — att, sedan K:s bef:de hänvist en fordringsägare att slämma till domstol inom natt och år efter dess utslag, men fordringsägaren öfver detta utslag hos hofrätten anfört besvär, så anser hofrätten i utslag, som meddelas efter nämnde tids förlopp, besvären icke kunna till pröfning upptagas, antingen derföre, att hofrätten finner klaganden icke vara behörig fordringsägare, eller af annan anledn. Domaren lärer då icke kunna undgå att anse fordringsägarens derefter genom stämning väckta talan vara för sent anställd, hvarigenom fordringsägaren är sin fordran qvitt. Jag får derföre vördsamt hemställa, att preskriptionsstadgandet uti 2 cap. 5 § utsöknings-balken måtte borttagas; till hvilken hemställan jag tror mig så mycket hellre hafva anledn., sorn lag-comite'n, uti förslaget lill utsöknings-balk, ansett omfömälde preskription icke böra äga rum. I sammanhang med omförmälde preskriptionsstadgande står hvad K. förordnm ang:de vissa omständigheter i lagsökningsoch utmätningsmål d. 28 Juni 1798 uti 7 § innehåller, att då K:s bef:de känner gäldenär skyldig att undergå utmätning, men lemnar honom öppet att vid domstol söka sitt igen, gäldenär bör, inom den tid, 2 cap. 5 § utsöknings-balken stadgar, göra sin återvinningstalan vid domstol anhängig.
Med detta utbyte tror jag, att begge åsigterna skulle vara skäligen belåtna, och jag mäste så mycket hellre yrka något dylikt, som jag i alla delar förenar mig i hvad Hr Edenhjelm yttrat i afseende på deri oformlighet oell collision, som kan uppkomma emellan Konungens Bef:h:des ombuds tillgöranden, och dem, hvartill Konungens Bef:h:de sedermera kan finna sig befogad i ändringsväg. Så länge ordet ”ombud” står qvar, så förutsattes naturligtvis, att landshöfdingen vid förrättningen är närvar., antingen sjelf eller genom substitut. Det är detta som jag anser oformligt och för ingen del behöfligt, ty då besvär öfver mantalslängderna i alla fall dragas inför Konungens Befthtde, så blir han ändock i tillfälle att pröfva dem. I afseende på förrättningens ordentliga gång erfordras således blott en person, som derför är ansvarig. En sådan ansvarighet är alldeles icke oskiljaktigt förenad med mantalsskrifvarens befattning, hvilken verkligen har ett helt annat föremål. Om man således, på sätt jag nyss hade äran nämna, utbytte ordet ”ombud” emot något annat, som uttrycker, att en person af Konungens Befthtde bör utses att stå i spetsen för mantalsskrifningen, eller alt denna sker i hans närvaro och under hans ledning, så är jag för min del tillfredsställd, och jag tror att roan äfven å andra sidan kan vara det. Jag anhåller således, att Hr Frih. o. Landtm, täcktes, innan punkten i sin helhet blir föredragen till afgörande, låta denna åsigt komma under öfverläggning. Hr von Rosen: Jag kan icke dela den siste värde talarens tanke, att Konungens Bef:h:de icke borde hafva ombud vid mantalsskrifningarna. Jag fäster mig synnerligen dervid, att oro författningarna medgifva honom att der hafva ombud, så har han också rättighet att vara sjelf närvar., om han så nödigt pröfvar. Jag tror det är rätt vigtigt.
Ut Supra. Ex Protocollo Clas Arvedson. Utdrag af Protocollet, hållet i Höglofl. Ridderskapets och Adelns Plenum, e. m. den 27 fuli lg 15. S. D. Den 37 Juft. S. D. U onstitutions-Utskottefs, sedan den dennes på bordet hvilanda, Memorial af den 2>o nästföregående, om en förändrad redaction af 5. §. 1. Mom. i Trye'frihetslagen, föredrogs å nyo och bifölls till den kraft och verkan , sorn 56. §. Regerings-Formen förmår. Ut Supra, Ex Protocollo A. G. Silverstolpe. S. D. Vid fö rnyad föredragning af Allmänna Besvärs och Oeconomie Utskottets, den 12 och 15 sist!. Juni på bordet lagda, Betänkande, af den 6 nästföregående, om rättigheten för Eumpsamlare, att omkringresa i landet, samt om lumpors anskaffande för pappersbrukens behof, blef detsamma af Ridderskape t och Adeln bifallet, med det tillägg, som uti Banco-Utskottets, den 1B dennes deröfver afgifna, och nu i sammanhang dermed äfvenledes föredragna, utlåtande innehålles. Ut Supra. Ex Protocollo A. G, Silverstolpe. S. D. Vid justeringen af Riksens Ständers underdåniga skrifvelse till Kongl. Maj:t, rörande lindring i Båtsmans-indelningen i Blekinge Eän, anmärktes, att ej tydlig skillnad deri vore gjord imellan Batsrnans-indelningen och Båtsmans-roteringen, samt att det deruti nvtt - Den 2 7 Juli. nyttjade ordet vargering ej vore anvlindbardf, enär vargering ej hade något sammanhang med Bä tsmanshället.
Jag går på tå bakefter henne och vågar knappt andas; jag vet att minsta buller eller klumpighet kan vålla mig onåd, att denna hvita panna har två skarpa rynkor, liksom ristade med en nålspets mellan de tuschstrecks-artade ögonbrynen, som äro för smala, för lätta och allt för originelt tecknade, för att kunna härflyta annat än från naturens hand; jag vet att dessa klarblå ögon med de stora pupillerna och de korta, ramsvarta ögonhåren äro strängare än alla de bannor jag fått under min på bannor rika lefnad; och jag vet, att den korta utvisningsordern: »gå!» – inte tillåter någon appell. Hvarför hon är i godt humör, anar jag icke. Ingen har nånsin talat med mig hvarken om det eller om något annat, men erfarenheten har lärt mig, att hon är i godt humör när hon packar, så länge det ännu icke är i yttersta minuten och hon fruktar att komma för sent, ty då kan ljungelden slå ner i hufvudet på hvem som helst. – Hon gör inte stort afseende på personen: husets stränge husbonde blir i sådana ögonblick lika hundsvotterad som den, hvars enda uppgift i lifvet tycks vara att taga emot ovett. Jag har stått på tröskeln i den öppna dörren till hennes rum, dit ingen i huset vågar sig utan särskild tillåtelse. Jag har tagit ett skyggt steg tillbaka hvar gång hennes blick snuddat vid mig. – Jag har gjort det af barnslig, genompiskad diplomati, derför att jag vet, att denna ödmjukhet gör intryck på henne. Kryperi stöter henne aldrig. Man skulle få kasta sig på näsan för hennes fötter och kyssa hennes kjortelfåll utan att hon skulle känna det som en förnärmelse. Min list har lyckats och jag har fått komma in. Der fins en oändlig massa härligheter att se på, nu när hon plockar fram ur lådor och askar för att packa. Och medan hon virar papper kring dem och lägger dem ner, alla dessa ting, som en qvinlig elegans behöfver, småpratar hon.
N-o i84- Transport 880: — —» mare, än andra värfvade truppers; att Svea och Wendes Artillerie-Regementen bestrida en betydlig Garnisons-tjenstgöring, och att, efter hvad upplyst blifvit, det i senare lid skall varit omöjligt, att, med det förut bestådda gaget, hålla den fastställda styrkan complett; ty och då ett tillräckligt underhåll för manskapet befordrar ej mindre dess användbarhet i tjensten än stadga i uppförandet, hafva Rikets Ständer, med tillika fästadt afseende på Artillerie-vapnets vigt, bifallit den begärda gagetillökningen, att å Stat uppföras med 6,188: 4* — Vi (Ikorn mande tillökningen i recruterings-penningarne, hvilka vid senaste Stats-reglering anslogos att vid Artilleriet utgå med 4 R:dr 8 sk. per man; så och enär recrnterings-passevolancen vid andra med Artilleriet jemförlige värfvade trupper är bestämd till 5 R:dr, och i händelse recruteringen directe skedde för Kronans räkning, och hvarom fråga af Befälet lärer varit väckt, densamma otvifvelaktigt komme att medföra större utgift, hafva Rikets Ständer likaledes funnit godt bifalla, att recruterings-penningarne må äfven vid Artilleriet höjas till 5 R:dr per man om året, samt att det derigenom uppkommande tillökta årliga anslag må å Stat uppföras med - - 2,5oo: — •— Då i afseende på det, i och för undervisningen vid Artillerie-Regementena såsom behöfligt ansedda anslag af 3oo R:dr till arfvoden för en Informations-Capitaine, en Subaltern-Officer och en Under-Officer, samt af 100 R:dr till anskaffning af Läroböcker, eller tillsammans 4oo R:dr för hvarje Regemente, Rikets Ständer funnit egenskapen af Artillerievapnet fordra, att äfven Under-Befälet och Constaplar ega vissa kunskaper, hvaraf blifver en nödvändighet, att tillgång på undervisning för detta Underbefäl inom Regementet finnes; hafva Rikets Ständer uppfört å Stat nyssnämnde anslag med ett sammanlagdt belopp äf 1,200: Som nyttan af kokinrättningar vid värfvade Regemen Transport 10,768: 4, Transport Expeditions-Utskotlets Forsla» till und.
I sammanhang med förenämnde reform blefvo äfven till den korresponderande allmänhetens beqvämlighet breflådor, i hvilka alla tider på dygnet bref kunde nedläggas, för att genom Postverkets försorg befordras, anbragta ej mindré vid hvarje postkontor och postexpedition samt vid lämpliga ställen å pöstvägar efter kommunernas derom i stadgad ordning gjorda framställningar, än äfven vid serskilda platser i de större städerna, synnerligast i hufvudstaden, der en serskild expedition för sådana lädbref inrättades: och är, såsom bevis till hvilken grad detta lättare sätt attia bref transpörterade såväl till postkontoret sorn till personel; inom staden blifvit af allmänheten anlitadt, anfördt, att sålunda i breflådor inom hufvudstaden nedlagde bref under de sex sista månadernc af år 18’5 utgjort ett antal af 177,948 st. och föt hela året 1856, 483,190 st., deraf 104,873 lbkalbref, eller så<lane, sorn varit adresserade till personer inom’staden och genom Postverkets försorg blifvit dem tillställde. 3:o Under loppet af ifrågavarande 2:ne år hade följande nya post-anstalter blifvit inrättade nemligen: Postkontor i köpingen Örnsköldsvik, i sammanhang hvarmed' blifvit anbefalld flyttning af postkontoret i Bjästa inom Vester-Norrlands län till Ulånger i samma län under förm af post-expedition. Po st-expeditioner vid Åtvidabergs kopparverk och Östra Husby inom Östergöthlands län, i Gamleby köping inom Kalmar län, vid Wittsjö i Christianstads, vid Håkanstorp i Skaraborgs, vid Karlskoga i Örebro, vid Ökne, Sunne och Råda inom Wermlands, vid Norberg i Westmanlands samt i Råneå socken och vid Öfver-Torneå inom Norrbottens län. Po st-stationer på 4 ställen i Jemtland, i sammanhang med här nedan omförmälda nya postgång emellan Österåsen och Gäddede.
Det fordras visserligen en närmare undersökning, hvad orsaken kan vara till desse menliga förhållanden. Ligger ej felet uti inrättningens organisation, så måtte det ligga hos den personal, som till dess förvaltning användes. I alla fall synes det vara riktigast att bifalla Utskottets Betänkande; emedan de åtgärder, som med inrättningen skola vidtagas, först böra från Styrelsen utgå; men skulle »nan likväl besluta en återremiss, så anhåller jag ött mine anmärkningar äfven måtto få densamma åtfölja. Friherre Cederftrom, Jacobi Vid frågan om en allmän Stuteri-inrättning, bör man ej allenast taga kostnaden af de hästar som derifrån årligen utgå, uti beräkning, utan äfven och i synnerhet det inflytande den har på hästaf vein i hela provincen, och den nytta, som deraf kan uppkomma, bör ej lemnäs ur sigte, då Utskottet beräknar kostnaderne. Jag tror det vara gifvet, att Staten behöfver ingå uti kostnader, för att befordra hästafveln, och man behöfver blott kasta ögat på Tullspecialerne, för att se, huru mångå hästar till Sverige införas emot tull, oberäknad! alla, som lurendrågas. Om hästafveln förbättras, kan detta förhållande småningom upphöra. Jag anhåller, att desse anmärk lingar mätte få åtfölja återremiasen. Den 30 Augusti J. m. Herr af Uhr, Guftaf: I anledning af Friherre Cederströms anmärkning, anhåller jng få fästa uppmärksamheten deruppå , att om Strömsholms Siuteri-inråttning gjorde den nytta för håstafveln, som han förmodar, så skulle det vål förnämligast visa sig i de orter, som omgif*, va inrättningen. Likväl år det allmänt kändt, att i andra provinser finner man vida båttre hästar ån i Westmanland der Strömsholm är beläget. Dessutom år det allmänt antagit, i synnerhet i England, att råtta sättet att upphjelpa afveln af husdjur ej år att införskrifva främmande rscer, utan att de, som inom orterna finnas, sorgfälligt vårdas.
Ett sådant förhållande skall onekligt förvärfva det Vällofliga BorgareSlåndet en evig erkänsla af Svenska Folket, men — jag beklagar, att det Hedervärda BondeStåndet bifallit Betänkandet; och jag vill tro, att samma RiksStånd vid det tillfället endast afsett afböjnnde af vådor för enskild säkerhet, söm genom grofva missdådares lösstäppande kunde uppkomma; detta skäl har man vetat, att i förslaget uppgifva, men i8 4 Den 3 F e b r u « r i i e. 111. hvilket jag alldrig skall kunna öfvertygas varit den verkeliga grunden för ett förmodadt hopp om förslagets lyckliga genomdrifvande, utan tror jag helt oförtäckt, att statsfångars hastiga undanrödjande varit motivet för det olyckliga förslaget; och sådant torde undgått det bifallande Ståndets uppmärksamhet och beräkning. Då jag förmodar, att Lagutskottet är sammansatt af i lagskipningen; — i begreppet om menniskans rättigheter och skyldigheter; — i hedömmandet af Lagbestämmelser, passande för Tidehvarfvets lyftning från råhet, slafviskhet och förtryck, till hildning, humanitet och menniskokärlek, bevandrade män; — förvånar det mig, att Utskottet för andra gången tillstyrkt en Lag, hvars tillkomst ménniskoslägtet skulle hata, och hvars stiftare knappt skulle förtjena att minnas. Då likväl det blodiga förslaget ånyo förekommit, vill jag icke afundas LagUtskottets Ledamöter äran af de följder, sorn förslaget medförer, i händelse detsamma bila lies ; men med en hemsk känsla uttalar jag hädanefter ordet Lagutskott. Be offers blod, som skall flyta för de i våldets hand iagde medel till utplånande af hvarje redlig — hvarje sanningsälskares, •— hvarje frihetens försvarares existence, må gerna ropa hämnd öfver dem som vållat biods-scenerne.
Ett sådant partielt införande af några få förändringar bolagsmännen emellan innebär för alfärsmannen icke någon säker ledning för kan - 486 Den 25 Januari e. m. nedomen om bankens ställning och soliditet. Jag tror, att man vöre mera belåten om på bankens conior alltid funnes tillgänglig en fullständig förteckning på bankens delägare. Delta stadgande trodde jag i stället hafva bort i § inflyta, emedan det andra blott tjenar till att partielt tillfredsställa nyfikenheten; men min mening blef af de förenade Utsk:n underkänd. Hr von Hohenhausen, Mich. Silvius: Såsom leda mot af BancoUtsk. har jag visst icke något skäl att förlänga discussioncn. Utsk. är redan alltför mycket betungadt af leclur; ty ännu har Utsk. sådant arbete för kanske 14 dagar, om allt fullständigt skall genomgås, innan det hunnit sluta läsningen af discussioncn i samteliga RiksStm öfver financefrågan. Men dä flera talare fästat sig vid denna punkt, anhåller jag blott få göra den observation, att nyfikenheten är väl lemligen billig hos dem, hvilka skola laga emot reverserne såsom penningar, att fä vela, hvilka de Herrar äro, som dem utgifvit. I England finnes en bill, som uttryckligen stadgar, att hvarje förändring, sorn göres i personalen, så väl uti styrelsen öfver, som bland ägarue af privatbankerne, skall lillkännagifvas i tidningarne, dock blott i de orters tidningar, i hvilka banken verkar, hvilket äfven här kunde vara tillfyllestgöraude. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Det åberopade stad gandet i England gäller egentligen banker, hvilka icke hafva så mänga delägare, som det förutsattes att de Svenska skola fä, och som de för närvande äga. Der förkomma således icke sä ofta förändringar som i våra privatbanker, och dessutom är del mycket man gör i England, som just icke är skäl att taga efter i Sverige. Hvad åter angår de anspråk, som allmänheten kunde äga på att få veta hvilka som äro ansvarige för desse bankers sedlar, så synes mig icke dessa anspråk mest grundade i de orter, der banken är belägen, ty der kän hvar och en invexla sina sedlar på bankens conior.
Allt detta beror naturligtvis på granskapet af varma hafströmmar och ett året om öppet haf på ringa afstånd från kusten. August Karlowitsch Ziwolka, född 1810 i Warschau, död 1839 på Novaja Semlja. Efter en pennteckning meddelad af Herr Paul Daschkoff. Med denna olyckliga och, efter hvad det tyckes, mindre väl anordnade resa afslötos de ryska Novaja-Semlja-färderna för en lång tid. Före den norska fångstperiodens början har man nämligen i nordostfärdernas historia att ytterligare anföra endast två ryska sjöfärder. Paul von Krusenstern d. y., född i Reval 1834, död i Dorpat 1871. Den första af dessa föranleddes af ryska örlogskaptenen Paul von Krusensterns önskan att med en honom tillhörig, för tillfället i Petschora befintlig skonare, Jermak, företaga en ishafsfärd för att kartlägga kusterna längre öster ut. Han ämnade sjelf öfvertaga befälet och medtaga såsom underbefälhafvare sin son löjtnanten vid ryska marinen Paul von Krusenstern d.y. Denne sändes förut för att sätta i stånd Jermak, hvilket han med beundransvärd omtänksamhet och duglighet verkstälde, så godt sig göra lät, i en trakt, der då för tiden nästan allt, som behöfdes för ett fartygs utrustning, saknades. Sjelf kunde den äldre v. Krusenstern ej i tid komma till afseglingsorten, hvarföre befälet öfverlemnades åt sonen. Michael Konstantinowitsch Sidoroff, född 1823 i Archangel. Denne lemnade Petschoras mynning den 10 sept./ 29 aug. 1860. Tre dagar derefter kom han till Kariska porten, hvilken var fullkomligt isfri, likasom det öster ut belägna hafvet. Men den sena årstiden, Jermaks bristande utrustning och, efter hvad det tyckes, äfven ordalydelsen i de order han mottagit, tvungo honom att vända, sedan han trängt ett stycke in i Kara-hafvet. Den 19/7 sept. ankom han således, utan att hafva nått sitt mål, åter till Petschora.
355 den ifrågavartde afgiften skall utgå, har jag intet att deremot anmärka likasom icke heller i afseende på afgiftens belopp; men jag trodde, att uttrycket för hvarje plenum skulle tydas så. att om plenum börjas på f. m. och fortsattes på e. m., skulle detta anses såsom ett plenum. Anlages Hr von Hartmansdorff? förslag, vinnes all behöflig tydlighet. Då vi alla synas ense om summans belopp, lärer väl, såsom en talare yttrat, någon återremiss icke erfordras, hvarföre jag anhåller, att vi ,måtte afgöra frågan i enlighet med Hr von Ilartmansdorffs förslag. Då nu öfverläggningen förklarades vara fulländad, framstälde Hr Gr. o. Landtm., att i afseende pä förevaride Mern. förslag till förändringar, som dock icke afsågo hufvudsaken, utan blott redactionen blifvit framstäldte af 3:ne talare Frih. Stjernstedt, Hr Hjärne och Hr von Hartmansdorff, af hvilka dock den förstnämnde afstått från sitt förslag och instämt med Hr von Hartmansdorff. Hr Hjärne: Jag anhåller att få instämma med Hr von Hartmansdorff. Hr Gr. o. Landtm, framstälde, att Hr von Hartmansdorff förslag innehöll, alt för hvarje ny vakt, som reqvireras, anslås 1 R:dr 16 sk. biko, hvaraf 16 sk. (ill vaktbefälhafvaren och 1 Ridr till fördelning emellan manskapet, samt hemstälde örn R. o. Ad. behagade bifalla Riddarh.Utskis tillstyrkande, med det förtydligande Hr von Hartmansdorff föreslagit. Ropades Ja. Hr Ribbing, Arvid: Då jag här in pleno inträdde hade R. o. Ad. redan afgjort Betänk, i anledn. af väckte motioner om tillsättande af klockarelägenheter i Skåne, Halland och Blekinge. Jag hade visserligen ämnat, att yttra mig i denna fråga. Nu är det för sent.
1 2 ^V/0 /o. /'/ottco//e^ ö/tb /i>rF^zezrt/e?r, ^a//e^ r»/e> /^ll/r>s Mr/.r ^o/rrzzr^e/t utr »5tat^crz/s^ ä Aoc/:^o/m>r ^/ott c?ezz >5 >/amra?'/ 18^0. I^u, vgnancle: viring Hxeellen8 /u8UUce-8ttt8-lVIini8tti n I^erv 6ie5ve ^o^ezr^/crz/. Ull ju8ttiin,^ett, i olvei-en^Uimmelse me^i 56, ni. settucjd veslut, npp8ett fö,8>eA Ull Lon-;!. Ngj:t, nppä 8lr>tt-8eei etti a> en8 oell 8ttt8-kääett uncjeictäni^a Ull8tv>^r>n, lreiöille 5oi'8lr>A, 8äclnnt rjet l1nne8 cletta ?lotteoII Iiils^äd, i lVäkle, Zilln 8l>mt Izef»ll», ntt, i enlizllet meä äettamma, n8mnäe krojloUUon si^nile i VilnliA o^clninZ ex^eäierg8.