Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af i mantal ej satte lägenheter, qvarnar, fisken m. m'. utgöras de i förestående punkt nämnde hufvudpersedlar oförändradt till deras nu åliggande belopp, med rättelse endast i afseende å minsta enheten af iivarje slag; 3:o Alia öfriga nuvarande, uti första punkten ej nämnde, men hittills uti ordinarie räntorne inbegripne persedelräntor förvandlas till bestämd penningeränta, att, jemte till penningar förvandlade bråktalen och nuvarande skatte-titeln penningar, utgå enligt i allmänhet stadgade grunder. Wester-Norrlands län. Af nuvarande räntepersedlar hade Kongl. Maj:t ansett spanmål, smör, kött, strömming och lax, hö och dagsverken samt dessutom penningar kunna komma i fråga att såsom särskilde skatte-titlar bibehållas; äfvensom att nuvarande räntepersedlarne oxe och får kunde förvandlas till kött samt halm till hö. I länet valde deputerade hade ansett detta förslag böra antagas och Kongl. Maj:ts Befallningshafvande hade dervid intet erinrat. Då strömming och lax numera, enligt de uppgjorda förslagen, skulle i alla andra län, der de utgjort hufvudränte-persedlar, komma att förvandlas till annan persedelränta och jemväl uti detta län lämpligen kunde förvandlas till smör eller hälften till kött och hälften till smör, har uti den Nådiga Propositionen Kongl. Majit öfverlemnat åt Rikets Ständer att taga denna förändring i öfvervägande. Men dä deputerade ej varit i tillfälle att deröfver uttala sin mening, har Kongl. Majit endast, i öfverensstämmelse med deputerades yttrande, såsom hufvudpersedlar för detta län föreslagit spanmål, smör, kött, strömming, lax, hö och dagsverken. Slals-Utskottets Utlåtande, M 92, 37 ' Enligt hvad Utskottet inhemtat, hafva räntepersedlarne strömming och lax under de sista åren framför öfrige räntepersedlarne stigit i värde och torde således vara mindre lämpliga att såsom särskilde skatte-titlar bibehållas.
Man häribland annat, jemväl förespeglat, att genom räntornas bestämmande på sådant sätt skulle indelta arméen blifva vanlottad, och att, genom den förminskning af lönevilkoren som förmenas derigenom upp - Den 7 September e. m. 77 komma, skulle det icke vara möjligt att förmå skickliga personer att söka platser. Häraf skulle således följa att lönernes bestämmande i penningar vore skadligt såväl för Staten, som för alla löntagare i riket. Men månne det visat sig, att tjenstemännen vid den mängd Stater och corpser, som för närvaride åtnjuta contenia löner, mera än de indelta löntagarne, blifvit i saknad af skälig ersättning, utan har det icke i alla fall tvertom gått så, alt deras löner blifvit efter omständigheterne ökade, fastän om jag också medgifver, att dessa tillökningar icke alltid egt rum så hastigt som de måhända kunnat påfordras? För öfrigt förundrar det mig att i ett land der betydligaste delen af civila embetsoch tjenstemän samt hela värfvade arméen och flottan innehafva contanta löner, man ens kan framkasta, att om indelta arméen framgent blefve pä samma sätt aflönad, svårighet skulle möta att vid densamma erhålla lika duglig personal som hittills, ty jag förmodar icke att någon skall ifrågasätta, att förutnämnde corpser i afseende ä dugligheten varit sämre lottade, än sistnämnde del af arméen. Man har jemväl påstått att, genom räntornes utsättande i penningar, jordegarne skulle få ett intresse alt bereda nedsättning uti myntväsendet. Det må vara möjligt att detta kunde blifva deras intresse, men deraf måtte väl icke följa, att de skulle kunna få ett så stort och afgörande inflytande på den financiella lagstiftningen, att de kunde förmå vederbör:de att till fördel för ett dylikt intresse, vidtaga uppenbart okloka beslut. Detta skulle väl kunna förekommas af den stora mängd öfriga medlemmar af Staten, som äro intresserade i myntvärdeis upprätthållande.
A andra sidan anser likväl Konstitutions-Utskottet härvid kunna anmärkas: att då här är fråga om ett ämne, hvari Rikets Ständer icke ega beslutandeutan endast önsknings-rätt, och det således ej synes kunna vara afsedt att det särskilda Utskottet skulle tillvägabringa en fullständig lagstiftning, utan allenast en utredning till ledning för en underdånig anmälan hos Kongl. Maj:t af de åsigter, hvilka hos Rikets Ständer gjort sig gällande i afseende å elementar-läroverken och folkskoleväsendet, synes en sådan förberedande behandling kunna lika väl nu som tillförene anförtros åt det Utskott, som, enligt grundlagen, har sig dylika ärendens handläggning ålagd och hvilket vid flera föregående tillfällen haft att yttra sig rörande långt mera genomgripande åtgärder i dessa ämnen, än nu blifvit ifrågasatta, samt då svårigheten att bedöma dem varit långt större än nu; att fördelarne af en gemensam behandling utaf frågorna rörande elementar-läroverken och rörande folkundervisningen, samt af denna behandlings utöfvande icke blott af fack-män, utan äfven af föräldrar och folk-ombud, vunnes lika väl om den egde rum inom Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, som örn den anförtroddes åt ett särskildt Utskott; att det torde möta lika stora svårigheter att bland Riks-Stånden utse 16 personer, hvilka voro fullt kompetente att pröfva dessa för närvarande så skiljaktiga frågor och tillika oförhindrade att uteslutande egna sig åt denna pröfning, som att bland Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets 48 ledamöter finna erforderligt antal för en sådan pröfning lämplige män, samt att vägten af det slutligen vunna resultatet beror af dess beskaffenhet mera än af sättet, hvarpå det åstadkommits.
"De fattige äro våra Bröder.” Detta Evangelii preeept har nästan, under 18 sekel, endast varit en död bokstaf iLifsboken. — Under denna långa tid hafva de högre classerna, jemte materiella njutningar, förenat laxen af en förfinad uppfostran, på samma gång folket i sitt armod, trvckt af arbete, varit beröfvadt den ersättning, tankens angenäma sysselsättning lemnar från sig. Detta förhållande varade till dess den oförgätlige Pestalozzi gjorde application af denna Evangelii maxim. Hans exempel har ifrigt följts så på Continenten, som synnerligast i England och Skottland, der Folk-skolor mångtusende till antalet inom få år formerat sig. Kunna vi högmodas öfver enahanda värme? Ty värr, nej. Under det vi mycket ordat om deras nytta, hafva vi dock endast i5o Skolor på papperet, i hela Sverige, då Danmark räknar öfver 1000. Hvarifrån kommer denna påkostande skillnad, om ej från vår falska patriotism, som anser allt närvarande förträffligt. Denna beqväma lära har röjt sig synnerligast vid våra Riksdagsdiscussioner, och jag går så långt, att jag tillsl^rifver detta patriotismens lyte hufvudsakligen, att vi slumrat under det andra Den 4 December e. ni. 333 Nationer gått framåt. Förutan den mängd af Skolor, som blifvit inrättade, har i England år 1825 bildat sig ett sällskap till publicerande och kringspridande af nyttiga böcker, som tillhandahållas de fattiga folkclasserna för godt köp. Detta sällskap har i spetsen för sig John Russel, Brougham och Hertigen afBedford, alla män, utmärkta för deras allmänt kända menniskokärlek. Dylika sällskaper hade troligen längesedan, hos oss äfven bildat sig, om ej saknaden af postvagns-inrättningen lågt ett oöfvervinnerligt hinder i vägen. Utom denna anstalt blifva alla menniskovänners bemödanden paralyserade, och civilisationen framskrider ändock med trånande steg.
IX. B. 399. A. 400. 9 ( 66 ) Konslalsler, inhemska konstnärers, om ett årligt stats-anslag af 6000 R:dr banko till inköp af. II. R. 94. Se vidare Statsutskottets Betänkande N:o 89. Kontroll-bestämmelser i afseende på Tulltaxans efterlefnad. Kopparmyntningen, angående förslag lill vissa förändrade föreskrifter i fråga om godtgörande af kostnaden för. Kopparskiljemynts-polletter, Riksgälds-kontorets, angående invexling deraf i Bankens kassor. VIII. B. 171, 257. A. 262. Koster, angående upförande af 2:ne fyrar derstädes. Se SlatsUtskottets Betänkande N:o 30. Kraemer, Friherre Robert Fredrik von, yttranden. II. 98, 122. Krediliv-summor, angående de i Regerings-Formens 63 §. före skrifna. VIII. B. 623. Krigs-Akademien vid Carlberg, angående väckt fråga om indragning af. IV. B. 117, 125. A. 390. Krigsrustnings-bevillning, angående väckt motion alt den af Rikets Ständer år 1848 åtagna, måtte oförändrad fortfara. II. 338, 341. III. 65. R. 73, 230. Krigsrustnings-fond, 1848 års-, angående dispositionen af de densamma tillhörande persedlar, som blifvit i Stockholms Utrednings-förråd inlemnade. III. 149. R. 185. VI B. 495. Kronolisken, angående deras^uteslutande ur Jordeböckerne. I. R. 23. Kronofogdetjensterne, angående indragning af. VIII. B. 259 A. 274. Kronohemman, angående ändring i föreskrifterne om besittningsrätten dertill. IX. B. 520. A. 595. Kronprinsens Hofhållning, angående tillökning i anslaget för. Se Stais-Utskollets betänkande N:o 82. — förmälning, omkostnader för.
D e t lieter nämligen:, Böckerna böra vara afsedda för något visst ildersstadiuni niellaii 8 och 15 år,. Först kan det friigas: %ro alla barn af samma ålder hunna lika långt i atv@ling, äro ej fastmera olikheterna dem emellan högst betydliga? A r ej gränsen mellan de olika åldersstadierna helt och hållet flytande, och kan nian hindra en intelligent tiobring att läsa de böcker, som tillliöra. hennes fjortonåriga syster, diirfiir att de äro stamplade med dennas åldersmarke - en omständighet, soin förmodligen verkar inera eggande än afskriiclzaiide på den lilla? Meii om det vore möjligt, månne det ocksk vore önikviirdt att stänga livarje ålder inom ' trånga gianse ' r och hindra allt öfverliop' pande af skrankorna? I skolan måste barnen visserligen o&amp;s i klasser, och de, soin i iitveckling litinnit ungefär lika långt, bilda ju dar ett i viss inening slutet siillskap, inen få torde de pedagoger vara, som vilja ntstracka denna klassindelning iifven till lieininet. En barnkainmariippf ostran anses iiiiinera knappast befram j a barnets siinda ntveckling. Af goda föräldrar och dessas. hemviinner, af viilartade aldre syskon och deras kamrater lam de små iinder det dagliga iiin&amp;#nget ganska inycket, om an åtskilligt af livad de i sådant sällskap höra ar w öfver deras horisont D. Men galler ej detsa~nina, ktniinstone till en viss grad, om iiinganget ined böcker? I skolnn Sr det ju af vikt att alltid använda de för livarje åldersstacliii~n liiinpliga läroböckerna, och läseböckerna fk ej Iieller upptaga annat iiii det soni för en viss Alder kan göras fiillt begripligt. (Ur Topelii J~iisning för barn Ilar fördenskiill gjorts ett urval f&amp;- skola~z.)
M a n behöfver blott se fru Bränder i två så skilda roller som Marguerite Gauthier och Regina v o n Emmeritz för att fatta vidden af h e n n e s konstnärsskap, spänstigheten af h e n n e s andliga naturell. P å Svenska teatern kreerade Ida Bränder hufvudrollen och, vi tillägga det, m e d utsökt talang. O m I b s e n s problempersonager s k o l a f r a m - föras p å scenen, måste de skådespelare, som företaga sig en så vansklig uppgift, hafva särskildt individuella betingelser för att spelet skall väcka illusion. Specielt fordrar H e d d a Gabler e n skådespelerska, hvars intelligens o c h psykologiska förmåga mäkta gifva ett naturligt uttryck åt Heddas nevrasteniska känslolif. Felix Lindberg. Sen till, att Idun med finnes h o s alla edra bekanta! Modetidning Båtfärd. Kvällen skymmer. Endast norrut flammar ännu purpurbrand. Tung af ljuflig skogsdoft brisen öfver vattnet stilla går, fläktar med din ljusa slöja, leker bland ditt blonda hår. Och jag ser två mörkblå ögon tankfullt blicka mig emot, medan lätt mot toften hvilar liten sirligt formad fot. Allt är tystnad. Blott ur höres svagt en bandhunds rasslet utaf tjuder borta ifrån ängens klöfvervall. fjärran skall, Längst därute skimrar viken i en ton af pärlemor, och utöfver skog och holmar breder dimman silf ver flor. Slut ditt öga! Låt oss drömma, ungdomssälla, hand i hand, medan ekan sakta glider utmed alklädd insjöstrand. Emil Kléen. Ammsagor. MwlP hittills ej sett något angående detta essjsK) ämne i Idun, tar jag mig härmed friheten anhålla om plats för ett litet ord därom i eder tidning. I, som nu aren föräldrar, hafven utan tvifvel själfva som barn hört ammsagor förtäljas, t. ex. om troll, drakar, vålnader och spöken, tomtar m. fl. dylika ting, som existera i folktron, i synnerhet hos landtbefolkningen. Barnpigan eller amman griper företrädesvis till sina historier, då hon vill hafva barnet att sofva.
Brefvet den 11 Oetober 1807 föreskrifver väl, att den, som på en Arrende-auction stadnar för högsta anbudet, bör vid inropet ställa fem års borgen, efter hvilken tids utgång det åligger Kongl. Maj;ts Befallningshafvande hålla hand deröfver, att ny borgen blifver anskaffad; men med skäl invänder man, att det är svårt så val att anskaffa , som att pröfva en borgen i våra dagar. Ett stort fel i det ru rådande Arrende systemet är, att Kronan väl tager ensam befattning med utarrenderingen , men ansvarar icke Boställs-innehafvaren för Arrendets utgörande. Sådant är icke en gång billigt. När Kronan genom sine auetoriteter besörjt urarrenderingen och pröfvat säkerheten , så är det också ingen annan än Kronan, som bör vara Boställs-innehafvaren ansvarig för arrendets fullgörande. Alla dessa olägenheter voro ganska lätt afhulpna , utan att systemet i sin grund ändrades. Då Utskottens Betänkande första gången förevar, åtföljdes det af ett Utlåtande i ämnet, afgifvet af Stats-Utskottets Inkomst-afdelning. Herr Gustaf Hjerta hade i Utskottens Plenum åbero - Den € December f m. pat detta Utlåtande såsom sin reservation, och åtskillige Utskottens Ledamöter hade sig med honom förenat.
BERGSTRÖM. kritisera gruppen, som ni håller på med. ALLAND. Jo, Lind ville gerna slippa in i er atelier och tål aldrig att någon ser hvad jag har för händer minst en så talangfull yrkesbroder, som ni. LIND. Det gör mig ondt, käre kollega. Men jag allra med ett fint småleende och naturligtvis Jag ber, jag ber! VIGGO ute i trädgården; knackar i bålen. glas med den sist anlände gästen! Allmän tillslutning. Mina damer och herrar! Låt oss dricka ett Alla strömma ut i trädgården med undan tag af Erna, som blir sittande orörlig. 166 - HENRIK som gått ut med de andre kommer in igen från trädgården. Har han öfvergett Venus för Bacchi skull? ERNA Så ensam! Hvar har du din tillbedjare? vänder sig bort, utan att svara. HENRIK. det illa till med samvetet. Jaså, du ger den stumma! Aj, aj! Då står ERNA. Låt mig vara i fred. HENRIK. duett! I fred med ditt onda samvete? En skön ERNA vänder sig emot honom. humör att tåla dina dumheter! Ställ inte till uppträde nu! Jag är inte i HENRIK. kigt, det! Hur kan det komma sig? Du skulle väl inte ha lagt ut dina garn förgäfves? ERNA. Jaså! Du är inte i humör! Det var ju trå- Gå din väg! HENRIK. Gå! Ja, det är just det, jag tänker göra. 167 - Men jag skall säga dig sanningen först. Jag låter inte sparka bort mig som en hund. Jag bits jag! har tålt det alltför länge akta dig nu, för nu ERNA. Så bit då, om du törs, din byracka! HENRIK knyter händerna och far emot henne; hejdar sig. ERNA. Se bara! Du törs ju inte slåss en gång. HENRIK. Jag slåss inte med en kvinna. ERNA. kare än du. Nej, åtminstone inte med en som är star Kvartetten stämmer upp i trädgården och sorlet derute dämpas. * LOUISE kommer hastigt in i ateliern och går fram till Erna och Henrik. Man hör er ju derute. Tänk på det! ERNA. Sch!
Om Adeln nu 686 Riksdagen 1812. endast bestått af dessa 1,100 röstägande, skulle troligen ett ännu mindre antal infunnit sig, emedan de embeten i Statens tjenst, som utom enskildta förfall alltid hindra en stor del af Ståndet att bevista Riksdagarne, ej tillika med Adelns antal blifvit förminskadt, och de frånvarandes platser hade ej då såsom nu af andra med fullmagter kunnat uppfyllas. Adeln kunde i sådant fall hvarken såsom röstägande eller representerande Stånd uppfylla sin bestämmelse. Icke som röstägande, då antalet vore otillräckeligt för de arbeten, som Riksdags-Ordningen föreskrifver, ej heller svarande emot rösternes antal i de öfrige Stånden; ännu mindre som representerande Stånd, ty då Bonde-Ståndet nu representerar massan af folket, Borgare-Ståndet en folkmängd af öfver 60,000, PresteStåndet vid pass 14,000 samt nuvarande Adeln tillsamman 9,500 personer af båda könen, skulle Ledamöterne af den nya Adeln representera inga andra än sig sjelfva och bestå endast af principaler. Lika litet skulle den samma, oförmögen genom ett så ringa antal att verka på mängden, beröfvad stödet af egna slägtingar, som nu skulle föras af motsatta interessen, kunna uppfylla det ändamål att vara en jemvigt uti nationen emellan Konung och Folk. Om Adelskapet egenteligen består uti ett genom födseln erhållet opinions-företräde, månne ej skyldigheten hos hvarje far af denna klass är kraftigare, ansvaret inför det allmänna mera dyrt, att ej genom försummad uppfostran af sina barn vanvårda eller förslösa den skatt, Staten honom anförtrott, såsom belöning antingen för egna eller förfäders förtjenster? Om, hvilket ej lärer kunna nekas, förfäders vundna ära är en driffjäder mer till förvärfvande af egen förtjenst, så är det äfven otvifvelaktigt en större nesa att från dem vanslägtas, att genom egen oskicklighet, egna laster befläcka ett förut rygtbart, än ett ännu okändt namn. Hvarföre då inskränka hos hvarje far af denna klass ett sådant ökadt ansvar endast för en af dess söner?
Om värdet af hennes verksamhet vittna också de talrika och hjärtliga besök hon erhöll från f. d. lärjungar äfvensom de många andra bevis på tacksamhet och tillgifvenhet hon fick mottaga så väl från forna lärjungar som från deras anförvandter. Det var dock icke endast lärjungar, deras anförvandter, lärare och lärarinnor hon räknade som sina vänner. Hennes i många afseenden rikt utrustade personlighet, hennes glädtiga lynne, hennes rättframma och sveklösa väsen, hennes behagliga och förtroendeingifvande sätt förvärfvade henne äfven utom skolan en stor och henne varmt tillgifven vänkrets, bestående så väl af äldre som yngre personer. Särskildt anmärkningsvärd är den dragningskraft hon ännu i sena dar utöfvade på sina yngre vänner, af hvilka många rätt ofta på lediga aftnar samlades i hennes trefna hem för gladt skämt eller allvarligt samspråk. Ett särskildt utmärkande drag i Gustafva Nisbeths karaktär var hennes stora hjälpsamhet mot behöfvande. Denna tog under den tid, hon stod i spetsen för skolan, i första rummet form af nedsättning i terminsafgiften för behöfvande lärjungar, och många fingo också utan all afgift åtnjuta undervisning i hennes skola. Men äfven mot andra visade hon stor hjälpsamhet, och detta tillika med hennes vana att ej sky några utgifter för skolans förbättring gjorde att, då hon lemnade denna, den summa hon hopsparat var ringa. Hennes välgörenhet fick då inskränka sig till några få personer, men dem omhuldade hon också på allt sätt och försakade gärna själf för att bereda andra glädje. Gustafva Nisbeth afsomnade lugnt och fridfullt d. 28 april detta år, och begrafningen egde rum den 3 maj. Vid den ännu öppna grafven sjöng en dubbelkvartett följande af signaturen A. N. L — m författade verser, och många äro helt säkert de, till hvilka » värmen därinom » i någon dyster och kulen stund sändt en uppfriskande stråle, hvilka erfarit ett helsosamt och lifgif, ' ande intryck af den varma känslan hos denna kvinna, som från sin anspråkslösa plats utöfvat ett godt och varaktigt inflytande i vida kretsar. M e l: » Mitt lif är en våg ».
Vid förnyad föredragning återremitterades , i anseende till gjorde anmärkningar Banko-Utskottets den 25 i denne månad på bordet lagde Betänkande N:o 38 i anledning af väckt fråga om inrättandet af en ny fond för Sillfiskare. S. D. Då nu å nyo föredrogs Lag-Utskottets, sedan den ax innevarande månad på bordet hvilande Betänkande angående det af Kongl. Maj:t till Riksens Ständers antagande i Nåder framställde Förslag till en ny Concurs-Lag , blef samma Betänkande, i anseende till gjorde anmärkningar, återremitteradt. S. D. Såsom ett Riksens Ständers Utlåtan-' de, sätt 56 §. Regerings-formen omförmäler, hos Riksens Höglofl. Ständer till afgörande förekom; 3 Co Trot. Ut dr. d. 27 April 1818* ina, antog Borgare-Ståndet Constitntions-UtskoN tets förslag N:o 27 till åtskilige Riksdags-Ordjiingens §§:s fördelning i numererade moment , samt N:o 22 till ändringar i Riksdags-Ordningens 14 §. Fran Hedervarcla Bonde-Ståndet. S. D, Vid föredragning af Banko-Utskottets d. 22 i denna månad afgifna Betänkanden: t. Under N.o 37, L frågan örn hegardt , men af Utskottet afstyrkt, Låne-biträde af Banken till Götheborgs Stad; oell 2- Angående ett af Hanko-Commissarien C. G. Silfverstolpe till Bankens archiv aflemnadt Biografiskt arbete och. den, i anledning deraf till bemälte Banko-Comtnissarie förslagna gratification af 700 R.-dr; Fann Bonde-Ståndet för godt till nämnde Betänkanden lemna bifall. S. D. Vid förnyad föredragning, godkände Bonde-Ståndet Banko-Utskottéts den 25 dennes på bordet lägde Betänkande af den 22 förutgående, i anledning af vissa föreslagna förändringar' vid Sedel utgifningen från Banken. S. D. Då A!
Sedan Rikets Ständer vid sistförflutna riksdag beslutat, att ifrågavarande afgift årligen från och med 1859 till och med det år, då nästa riksdag slutades, skulle af hvarje mantals-skrifven person utgöras för Stockholms stad med högst 50 Öre och minst 3 öre samt inom öfriga delar af riket med minst 3 öre och högst 25 öre, och Kongl. Maj:t, i öfverenslämmelse härmed och med hvad Rikets Ständer i öfrigt stadgat, under den 23 April 1858 utfärdat nådig kungörelse; så har Seraphimer-Ordens-Gillet, för att ådagalägga i hvad mån ofvannämnde afgift fortfarande må vara för lasarettens och kurhusens underhållande af nöden, till Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemnat uppgjordt sammandrag af inkomna summariska räkningar och revisionsberättelser angående kurhusmedlens belopp samt länslasarettens och kurhusens öfriga inkomster och utgifter under år 1857, utvisande detta sammandrag, att kurhus åfgiften för året utgjort 209,381 Rdr 19 sk. 3 rst och öfrige inkomster 127,936 Rdr 15 sk. samt att utgifterna uppgått till 299,561 Rdr 38 sk. 5 rst allt banko; på grund hvaraf och då det vore uppenbart, att ifrågavarande sjukvårds-inrättningar utan kurhus-afgiften icke kunde ega bestånd samt berörde afgift vore bestämd att utgå endast till och med det år, hvarunder nu varande riksdag slutade, Ordens-Gillet till Kongl. Maj-.t hemställt, att nådig Proposition om samma afgifts fortfarande måtte till Rikets Ständer aflåtas. Med afseende å hvad sålunda förekommit har Kongl. Maj:t uti omförmälda nådiga Proposition föreslagit, att ifrågavarande kurhus-afgif1 må jemväl under nästa Bevillnings-Vtskoltets Betänkande N:o 15. s ta