Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det lyder, som följer: ”Varande uti det af E. K. M:s och Rikets kammarcollegii häröfver afgifna underd. utlåt, hufvudsakligen anfördt, alt, då krouohemmansåboer för närvande ega tillfälle att, emot lindrig afgift, förvärfva skattemannarält, det icke syntes vara skäl att utan sådan ersättning afstå den jord eganderätt Slaten eger, helst ovisst vore om och i hvad män denna uppoffring blefve ersatt af de andra inkomster, som förmenats genom skatterätten uppkomma, hvarjemte blifvit anmärkt alt, då, enl. författningarne, kronohemman, der ägornas beskaffenhet det medgifver, kunna delas, desamma vid åbos död icke uteslutande tillfalla äldste sonen; på grund af hvilket allt collegii pluralitet i underd. afstyrkt den gjorda framställningen.” Collegium har således endast svarat nej till den föreslagna bortskänkningen, men icke haft tillfälle all yttra ett ord om det i K. M:s nåd. propos. föreslagna förändrade sätt för skatteköpens verkställande. Jag upprepar hvad jag yttrade, då frågan första gången här förevar, alt nemi. detta förslag röjer en fullkomlig obekantskap bos dess författare om de lagar, som för det närvande gälla i fråga om skatteförsäljning. Hade vederbönde känt dessa lagar, så skulle det ifrågavande förslaget ingalunda kunnat ifrån Regeringen emanera. Man har till försvar emot den anmärkn., som så väl jag, då frågan förehades förra gången, som nu sednast Hr von Hartmansdorff anfört, ronde den osäkerhet för skalteköpsskillingens utgörande, som skulle uppstå genom förslagets antagande, invändt, att förslaget innehölle, det hvarje år en tiondedel af köpeskillingen skulle debiteras, uppbäras och redovisas i sammanhang med sjelfva grundskatten, och att detta således innefattade en säkerhet för Kronan att för denna köpeskilling hafva samma förmånsrätt, som för kronoutskylder. Till stöd härföre har man åberopat den författning, som Konung och Ständer utfärdat, ang:de sättet för återbetalningen af de län, som lemnats till menigheterna i och för allmänna arbeten och odlingsföretag.
Hans Excellence Herr Grefve De la Gardin Uti den instruction, som är utfärdad för de Thamiske föreläsningarne, står att desse föreläsningar skulle kungöras i allmänna papperen. Jag vigar dock försäkra, att under den tid jag varit ledamot af RiddarhusDirectionen, en sådan annonc* ganska sällan varit synlig. Jag har åtminstone icke vetat att desse föreläsningar höllos. Ett annat skäl, hvarföre önskeligt är, att föreläsningarne skedde här å Riddarhuset, är den omständigheten, att i annat fall, inredningen af ett därtill tjenligt rum, skulle vålla VettenskapsAcademien en kostnad af flere tusende Riksdaler, då det deremot icke skulle kosta oss ett runstycke. Hvad jag i öfrigt yttrat, har jag ej anfört såsom något klagomal emot Professoren Schwartz att han läst så sällan. Jag känner ej de förbindelser, som kunnat förmå VettenskapsAcademien att låta nedlägga oftanämnde föreläsningar. I detta fall torde icke någon annan ledning böra följas, än den instruction, testator gifvit för användandet af arfvodet. Det är i öfrigt ej si obetydligt, ty det utgör 240 Ridrårligen, ett belopp hvarföre mi hända en och annan timma t ex. hvarje Onsdag kunde uppoffra». Och dessutom Den I åugust ii f. m, lärer det vara hvars och ens pligt, då han å tager sig att mot arfvode fullgöra en befattning, att uppfylla sin förbindelse, om än arf vodet är aldrig sä obetydligt. Herr Lefrén'. Hans Excellence Herr Grefve De la Gardie har sagt, att instructionen innehåller, att lectionerne skola kungöras i Tidningarne, att detta under den tid Herr Grefven varit Ledamot i RiddarhusDirectionen, ganska sällan skall hafva händt, samt att Herr Grefven ej känt den af mig nämnde nya instructionen. Det är anmärkningsvärd! att Herr Grefven, ehuru han icke känt den gällande instrucdonen, likväl bestämt yttrat: att Ö‘verDirecteuren Schwartz ej fullgjort sina skyldigheter, i det han ej skall hafva läst mera än io timmar på 10 år.
M:t af de på allmänna indragniugs-staten för närvarande till aflöning åt tjenstemännen vid allmänna Magasinskontoret anvisade 6,442 R:dr, sedan 3,920 R:dr 32 sk. dera! kunnat efter afgående tjenstemän statsverket besparas, må ega att tills vidare, för de till Stats-kontorets handläggning hörande ärendens oafbrutna gång, använda återstående i män af afgång disponibla blifvande 2,521 R:dr 16 sk., samt att de för aflöning vid Chartae-sigillatae-verket på riksstat uppförde 3,516 R:dr må blifva qvarstående under hittills varande rubrik; och är följaktligen förra anslaget för Stats-kontoret oförändradt upplordt på riksstaten till sitt förut varande belopp. Char Ir/i-Sigillalcc-ver ket. 3:o. Enär, enligt E. K. M:ts förslag, det till löningar å riksstaten uppförde anslag 3,516 R:dr skulle komma att i Stats-kontorets löneanslag ingå, ansåge E. K. M:t, att detsamma icke borde vidare serskildt upptagas, äfvensom att, ehuru, i följd af nämnde embetsverks lönereglering, utgifterna å anslaget till cbarlm-sigillatse omkostnader, i gällande stat beräknad till 70,000 R:dr, komma att minskas med hvad, som motsvarar deraf utgången provision till kassören i chartae-sigillatae-verket med 473 R:dr, denna obetydliga minskning icke måtte för - Uih. till R. St. Skrifvelse, N:o 172. anleda någon förändring i närande förslagsanslag, utan detsamma beräknas till enahanda belopp som hittills. I enlighet med Rikets Ständers i föregående punkt anmälda beslut, hafva dessa anslag blifvit fortfarande å riksstaten oforändradl uppförde med 73,516 R:dr. Oj verin ten ilen Is-em betet. 4:o.
Han hade kastat af sig vadmalsdräkten, mössan och lösskägget — och nu stod han där med blott en skimrande mantel lätt lindad omkring sig; ännu liten som förut, men nu med ett barns rosiga anlete och skära lemmar, smidig, älsklig, hänförande, och med det allra skälmskaste leende på läpparna. På skuldrorna hade där vuxit fram ett par fina, genomskinliga, guldglänsande vingar, mellan hvilka hängde ett lätt koger, och den gyllene bågen bar han i handen. Nu kände j a g igen honom! Jag hade sett honom förr. Jag kunde ej undertrycka ett utrop af öfverraskning och beundran. » Visste du inte det? » sporde han nu åter i lekfull; öfverdådig ton. Jag kände mig ännu förbryllad, och sökte förgäfves efter ett svar. Jag tyckte, att jag hade vetat det hela tiden, men ändock var det som om jag inte rätt förstått honom förr än nu. » Ni människor äro då så ohjälpligt trögtänkta! » utbrast han i samma öfverlägsna ton. Jag bara vinkade åt honom att fortfara med hvad han hade att säga. » Ser du, » återtog han allvarligare, » detta är min rätta gestalt. Men den är för skär och fin för att visas för hvardagsmänniskorna. Endast de, som kunna rätt uppfatta mig, få se mig i den, » tillade han. Jag kände mig nu mera tillfredsställd och sade: » Vill du inte berätta mig hela din historia? » » Min historia! » utbrast han, » det skulle bli hela mänsklighetens historia, blott med något olika variationer. Fråga hvem helst du vill, o m du önskar höra något af den. — Det är bara en sak till, jag skall säga dig, » fortfor han med eftertryck. » Det är många, som inte förstå tomtens verkliga väsen, utan tro, att bara han går och stö- kar i huset, är allt väl beställdt där; och det kan j u hända, att ett visst yttre välstånd kan frambringas däraf, om tomten blir väl skött — men det kan också hända, att både lycka och ro stökas ut ur huset genom allt detta mångsysslande och jäktande. Nej, det måste finnas något inunder tomtetröjan!
Den väckta motionen innefattar egentligen icke något annat än ett försök att skaffa ägare af en del kalkbruk, deraf flere skola vara nedlagde och på flere år icke varit begagnade, godtgörelse för förment lidande; hvilken ersättning skulle beslå dels i afskrifning på ordinarie räntan, sorn dock är högst obetydlig, och dels i gäldande af förment förminskadt värde å dessa kalkugnar, emot det de haft vid f. d. bättre konjunkturer för kalkhandeln. Hr Gripenstedt, Joli. Au g.: Hr von Hartmansdorff har ansett 2:ne af de utaf Utsk. anförde motiver såsom goda, men underkänt det 3:dje. Lika med Hr von Troil anser jag likväl detta sista vara det vigtigaste. Skälet dertill har denne talare redan på ett öfvertygande sätt utvecklat; jag anhåller derföre blott att få tillägga några exempel för att ytterligare illustrera frågan. Om alla Den lä Januari. 103 tle enskilta personer eller korporationer som förmente sig hafva blifvit lidande pä den af K. M. utfärdade författningen om fri kolhandel, eller på den nya näringsförfattningen, eller pä skeende förändringar i tnll-lagstiftningen, ständigt skulle äga rätt till ersättning af Staten: hvart skulle detta taga vägen? Med hvilka otaliga, och orimliga anspråk skulle ej Ständerna alltjemt blifva öfverlupne? Och är det ej rätt och nyttigt att genom ett uttaladt ogillande af en sådan grundsats förekomma sådant? Hvad nu ifrågakomna särskildta fall beträffar, så tror jag alt de största skäl finnas att icke bifalla hvad motionären yrkat, isynnerhet efter de upplysningar, som den siste talaren meddelat, hvadan jag tror alt R. o. Ad. tryggt kan bifalla SlalsUlsk:s nu förevar, utlåt. Hr Lagerbjelke, Gust.: Del har uppstått någon meningsstridighet i afseende på de motiver, som för det blifvande beslutet, hvarom alla tyckas vara ense, böra anföras.
Beträffande Under-styrelsens expedition, sorn för närvarande utgöres af en Sekreterare två Notarier och två Kanslister, hafva Kommitterade yttrat: att, utan åsidosättande af den tydlighet och fullständighet, som vid redogörelsen för Under-styrelsens för - 28 linnko-Ulskotlcls lielänkande, JVs (il. handlingar och beslut hör ega ruin, syntes dock en til! större enkelhet och förminskning i arbete ledande förändring i den för närvarande följda protokolls-föringsmethoden kunna verkställas. Jemte erinran, att det diarium, sorn nu föres, upplager, ä ena sidan, hufvudsakliga innehållet af alla inkomna handlingar och inundtligen gjorda framställningar, och å den andra, de fattade besluten med uppgift om tiden, då beslutet blifvit expedieradt samt hänvisning till registraluret jemte vederbörande anteckningsoch qvittans-böcker; och att samma föredragna mål dessutom upptagas i protokoll, som föres af två veckovis alternerande notarier, hvarjemte registraluret i renskrifvet koncept protokollet bilägges; hafva Kommitterade ansett, att då ett större antal ärenden, som af Under-styrelsen behandlas, vore af den enkla beskaffenhet, att besluten kunde med nödig fullständighet uti diarium eller föredragnings-listan antecknas, skulle såväl dessa ärenden, hvilkas upptagande i protokollet i sjelfva verket endast innefattade en omskrifning af hvad uti föredragnings-listan förut lunnes antecknadt, som äfven sådane mål, uti hvilka Under-stvrelsens enhälligt fattade 7 „ O beslut finnas motiverade och utvecklade i afgifvet utlåtande eller skrifvelse, hvartill nämnde lista hänvisade, icke annorlunda behöfde i protokollet omförmälas, än medelst hänvisning till den nummer, hvarunder målet i föredragnings-listan igenfunnes; i följd hvaraf endast åt ett jemförelsevis mindre antal mål komme att uti protokollet gifvas en omständligare utredning, föranledd af vidlyftigare mundtliga förhör, omröstningar, reservationer m. m. eller af sjelfva ämnets beskaffenhet att böra, medelst utdrag af protokollet, vederbörande delgifvas.
Förty den ogudaktiga Athalia och hennes söner hafva förderfvat Guds hus; och allt det som till Herrans hus helgadt var, hafva de lagt till Baalim. Så befallde Konungen, att man skulle göra ena kisto; och de satte henne utantill vid dörrena af Herrans hus; Och lät utropa i Juda och Jerusalem, att man skulle införa Herranom den hjelpeskatten, som Guds tjenare Mose på Israel lagt hade i öknene. Då fröjdade sig alle öfverstar, och allt folket, och gjorde tillhopa, och lade i kistona, intilldess hon full vardt. Och då tid var att kistan skulle hafvas fram af Leviterna, efter Konungens befallning, då de sågo, att der många penningar uti voro, så kom Konungens skrifvare, och den som af öfversta Prestenom befallning hade, och tömde kistona, och båro henne i sitt rum igen. Så gjorde de hvar dag, tilldess de samkade en ganska stor hop penningar. Och Konungen och Jojada fingo det arbetarena, som skaffare voro på Herrans hus; de samme lejde stenhuggare och timbermän, till att förnya Herrans hus, desslikes de mästare på jern och koppar, till att bättra Herrans hus. Och arbetsmännerna arbetade, så att förbättringen på verket gick fram genom deras hand, och läto Guds hus komma sig till igen, och gjorde det fast. Och då de hade det lyktat, båro de penningarna, som öfver voro, in för Konungen och Jojada; deraf gjordes käril till Herrans hus, käril till tjensten, och till bränneoffer, skedar, och gyldene silfvertyg. Och de offrade bränneoffer vid Herrans hus framgent, så länge Jojada lefde. Och Jojada vardt gammal och mätt af ålder, och blef död, och var hundrade och tretio år gammal, då han blef död. Och de begrofvo honom uti Davids stad, ibland Konungarna, derföre att han hade gjort väl med Israel, och med Gud och hans hus.
– Lars Trasenberg omfamnade nu gumman, och tryckte en kyss emellan hennes näsa och utstående haka – läpparne kunde han icke mer få någon reda uppå. Benägne Läsare! jag fruktar, kanske icke utan skäl, något missnöje å Läsarens sida, öfver det ringa hopp början af denna fortsättning af Uno von Trasenberg meddelar. Författaren til Första Delen hade med oro funnit något dylikt i anseende til sit arbete, och ofta i tysthet erkänt för mig, at han blifvit nämnd såsom elak och dum; i sanning eftertänkeliga ord – hvarföre han en dag tiltalade mig sålunda; Bästa Herr Konductör! det är för mig möjligt, at med heder få Uno ur tunnan, om Herr Konductörn tror sig om en sådan förrättning – vågar jag anhålla om gunstbenäget biträde? – Nog skall jag hjelpa honom ur tunnan, svarade jag. – Tackar ödmjukast! ropade han, då torde Herr Konductörn vara så god och laga så, at det blir någon plan i boken, at Uno får någon bestämd karakter o. s. v. Då jag började boken, tillade han, öfvertänkte jag icke (likt många andra) at den, som utan tilräckliga kunskaper och utan en sann menniskokännedom företar sig at skrifva Romaner, förr eller senare nödvändigt skall ångra sig.
Ex. dock tillkännagaf, att om R. o. Ad. ansåge propos. böra först framställas pä afslag å Clsk:s förslag, eller rättare sagdt å alla i ämnet framställde förslag, något hinder deremot ej mötte. Gr. Frölich: Jag anser visst för min del, att Hr Gr. o. Landtnäs propos. var lika så ren, som de af tvenne ledamöter nu yrkade, men efter ett sådant yrkande blifvit gjordt af Frih. Palmstjerna och Hr von Hartmansdorff, så kan det vist låta sig göra, pä sätt också Hr Gr. o. Landtm, synes medgifva, att propos. först göres på afslag. Jag har begärt ordet egentligen derföre, att icke det amendement, jag tagit mig friheten göra till Hr Nordenanckars förslag, skulle på något sätt inverka på vederbörande till afslag eller sam - 104 Den 5 Februari f. m. manblandning med Hr Nordenanckar förslag. lag får derföre förklara, alt jag icke äskar någon propos. på mitt amendement i annan händelse än den, att vid votering Hr slag blifver antaget. Hr Gunther: Jag anhåller få fästa uppmärksamheten derpå, att K. M:s propos. innehåller dels förändrad redaclion af 23 cap. 1 § Arfdabm och dels tillägg till 7 § i 20 cap. af samma balk. Den sednare delen af K. M:s nåd. propos. har Utsk. så väl i sitt första som sednare betänk, tillstyrkt R. St. att bifalla. Det bar äfven ingått i reservanternas förslag, att ett sådant tillägg till 7 § 20 cap. Arfdabm skulle göras. Hvad man nu helst beslutar rör:de 23 cap. 1 § Är.fdabm, .så är det intet hinder att bifalla K. M:s nåd. propos. om tillägg till 20 cap. 7 § samma balk. Det torde således blifva nödvändigt alt framställa särskilda proposm på dessa tvenne särskilda delar af ämnet. I anledn. häraf erinrade H.
Jag kan ej ingå på, att det juridiska vetandet är något så oundgängligen behöfligt, för att kunna bedomina, huruvida en ökad personal inom en Hofrätt är behöflig eller icke, eller huruvida det är lämpligt, att, tvertemot Regeringens förslag i detta hänseende, fästa vigt vid en enskild motionärs framställning, och att, på grund deraf, att man funnit sig icke kunna biträda en sådan begäran, man skall blifva taxerad alt vara okunnig, och att, till följe af antithesen , att de som delat tanke med Hr Presidenten, blifvit hedrade med att vara ädla, aktningsvärda, respectabla, vördnadsvärda och Herran vet allt hvilka grannlåter, de åter, som äro af olika åsigt i detta fall, efter vanligt språkbruk, komma under motsatta benämningar. Jag ingår icke i sjelfva frågan om behofvet af en ökad embetsmanna-personal inom Götha Hofrätt; jagblott ger tillkänna, att, äfven under det äfventyr jag omnämnt, jag visserligen icke, ifall jag suttit i StatsUtsk., i någon den ringaste mån biträdt enskild motionärs yrkande om tillökning af tjenstepersonalen inom ett embetsverk , då ej en K. propos. i sådant hänseende blifvit framlagd, emedan jag ha - Dftu 5 Maj e. m. ■j53 de trott, och tror det vara fullkomligt öfverensstämmande med god ordning i statsförvaltningen, att Regeringsmakten, som upphemtar alla densamma underordnade detalj-förhållanden, angifven och öfverlemnar dem till Representationens ytterligare behandling. Dessutom får jag fästa uppmärksamheten derå, att, lill följd af våra riksdts-former, Jära icke Utsktn bestrida något legod r ä n g sk a p , och minst-visserligen åt Representationen. Utsktns ledamöter äro utstyrde med Representationens förtroende, den ena gången kallade af den ena majoriteten, den andra gången af en annan, och utgöra, som under f. m. yttrats, ingalunda ett särskildt Stånds särskilda delegerade, utan hela Representationens.
Ulldiskonten och indragning af det ät densamma vid 1828—1830 års riksdag å Riksgälds-kontoret anvisade kreditiv, upplyst blifvit, alt Ulldiskontens verksamhet numera vore af ringa omfång samt att densamma frångått bestämmelsen att blott verka lill befrämjande af ullens produktion och blifvit en vanlig diskont för belåning af reverser; samt Rikets Ständer jemväl funnit: att den Ulldiskonten medgilna krediti vrätt på Riksgälds-kontoret vore i flera afseenden olämplig, särskildt med hänseende dertill, att Riksgälds-kontoret sjellt hade behof af kreditiv och derföre blifvit tillagd sådan rätt hos Rikets Ständers Bank; att ullproduktionens uppmuntrande genom alt belåna varan i producentens hand ej vore klokt och praktiskt, enär försöket att på della sätt förhjelpa producenten till ett högre pris, inledde honom på den bana, som förvandlade producenten (ill spekulant, hvilket ej heller torde lända till hans verkliga fördel, då med denna bäst öfverensstämde alt varan förvandlades i penningar mot gånghart pris och det influtna kapitalet användes på förnyad produktion: saint att med sednare tiders sträfvanden mera öfverensstämde att sammanföra allmännna utlåningsIbnder, än att bibehålla sådana, som afse befrämjandet blott af vissa klassers eller mindre korporationers fördelar; — så hafva Rikets Ständer beslutat, att det för inhemska fårskötselns och ullproduktionens befrämjande ät Ulldiskonl-lönden å Riksgälds-kontoret anvisade kreditiv vid innevarande års slut skall indragas, så att någon anvisning derå eller nämnde lid icke må utställas, hvaremot derå lyltade belopp böra i stadgad ordning till Riksgälds-kontoret återbetalas. 32 Expeditiuns-Utsknttets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 129. Med underdånig anmälan härom, få Rikets Ständer hos E. K. Maj:l i underdånighet anhålla, det läcktes E. K.
För min del kier jäg ej ait sadant med denna proposition äsyftas, utcm anser Ridderstapets och Adelns rakt i denna del fullkomligen öppen. Men jag utber mig fä göra den anmärkning, akt propositionen, sadan den nyst uplästes, ar sa ställd, att antingen Ja eller Nej winner, bifalles Stats Utstoktets Betänkande. Saoan kan förmodeligen ej meningen wara. Jag önstade derföre en förändring deruti salunda, att om Ja winner, bifallet Hufwud-litlarna och de dem ätsöljaude AistagsSummor, men att om Nej winner, lemnäs öppet att distillera om Anstags-Summorna. Efter nägoN jemnkning föreslog Herr Landtmarssalken Vokerings-propositionen med följande tillaggs ningar och förändringar: Den Den 22 Zebruarii. mz Den som bifaller de af Stats.Utstottek föreflagne ätta Hufwud-titlar och Anflags-Summor, med tillägg, alt hwad sä ival pä Allmänna Indragnings'Staten (sedan först redan derpå anordnade, eller framdeles vill bifallande anstag blifwik besörjde) som pä de ätta m. m. (Se första propositionen) strifwer Ja; Den det ej will, skriswer Nej; Winner Nej bifallas blott de af Stals'Utskottet föreflagne Zufwud-titlarne. och lemnaS öppet att om AnflagS Summorna widare öft werlägga Men denna proposition blef icke heller godkänd; hwaruppä föresiogs till Contra-proposilionen följande utläggning: Äfwensom öfwerläggning om Subdivlsions titlarna, ehwad Ja eller Nej winner, är öppen. Hela propositionen jemte denna tilläggning, blef ä nyo upläst, men ännu icke lill antagande gillad, Utan en ytterligare jemnkning försöktes. Slurcligen yttrade sig Grefwe ve la 6arllis. Jag tycker mig efter de jemkningar som nn blifwit gjorda, kunna söiModa, att Ridderstapels och Adelns rankar öfwer delta SM' iii6
Konung Carl XI:s reglering af Militieverket derstädes, hade att underhålla ett Kavalleri-kompani af 100 man och ett Dragon-reg:te af 1,048 man, nu mera är indelt till inalles 925 Soldatrotar, af hvilka 400 underhålla 200 hästjägare jemte hästar och de öfriga 525, fotjägare; och att man ehuru de nya rotarne, i jemförelse med de gamla, dels genom nedsättning i nummerantalet och dels genom anslagen, förut oroterad, jord med en upskattning af 1,140 T:l:ds skatt, svarande enl. roteringsgrunden emot omkring 213 nya rotar, blifvit betydligt förstärkta, det likväl blifvit rotehållarne medgifvet, såsom ytterligare understöd vid roteringens utgörande, ej allenast att bibehålla de för indelningsverket i orten af gammalt anslagne räntor och kontanta medel, utan äfven att använda Jemtlands reserv-medels-kassas tillgångar till ett belopp af ungefär 38,000 R:dr b:ko, hvarmedelst betäckes en icke obetydlig del af roteringskostnaden, såsom lega och anskaffning af nummerhäst till vissa belopp, kontanta lönen, servis, samt bidraget till beklädnad och sadelmundering. 182 Den 15 November f. m. Vid sådant förhållande, och då roteringen onekligen bestrides på helt olika sätt i Jemtland, emot i öfriga delar af Riket, hade, i händelse icke uti den K. Propos:n blifvit antydd den särskilda omständighet, att beklädriadsbidraget der utgår från roterings-kassan, sådant kunnat bedömas såsom en underlåtenhet, lika väl som det nu blifvit utmärkt såsom eli missförstånd, som behof de rättas; och då för öfrigt hvad den Nåd. Proposm innehåller derom, att då rotehållarne i Jemtland icke vidkännas någon direkt utgift för beklädnaden, särskildt anslag dertill icke kunde erfordras, endast uttrycker en åsigt, så torde deruti icke ligga något hinder för R.