Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men Beusts aälanda vunna seger drog med sig hans fall; han stod nu som underlägsen duumvir bredvid Andrassy, som hade starkare understöd inom landet och — etörre sympatier i Berlin. Omedelbart på Hohenwarts afgång följde sålunda i november 1871, Beusts egen, och Andrassy blef hans efterträdare som den österrikisk-ungerska monarkiens rikskansler. » Den politiska situationen ter sig helt annorlunda bakom kulisserna än från åskådarplatserna », hade Bismarck en gång yttrat, och sanningen däraf fick nu Andrassy erfara. Sedan Ryssland till en del uppsagt Paristraktaten, trädde den orientaliska frågan åter i förgrunden, och här hade Österrike sin mest sårbara sida. Medan Ryssland trängde till en omhvälf-ning på Balkanhalfön, låg det den österrikiska politiken synnerligen om hjärtat att där bevara status quo. För Tyskland, som icke hade några egna intressen i Orienten att bevaka, var dock samma sak önsklig i fredspolitikens intresse; båda makterna kände sig också böra hejda Rysslands utvidgnings-begär. Sålunda fann sig Andrassy återigen hänvisad till Bis-marck. Denne åter ville på en gäng smeka och tillbakahålla Ryssland, och detta kunde bäst ske genom att föra det in i en trippelallians, i bvilket det på en gång syntes upplyft till maktfullkomlighetens tinnar och ändå af sina allierade hindrades från att hafva fullt fria händer. Andrassy fattade raskt innebörden af denna politik och handlade därefter. Ryssland, som hade minnen och traditioner från den heliga alliansen, hvilken åt densamma beredt en så tyngande öfvermakt i Europa, gick, såsom det tyckes, rätt gerna in på, att denna allians förnyades, helst som det skedde på basis af en till viss grad medgifven handlingsfrihet i Orienten. Så tillkom monark-mötet i Berlin 1872, där » trekejsarförbundets » preliminärer aftalades. Under kejsar Wilhelms besök i Petersburg samt de båda kejsarbesöken i Wien 1873 blef den nya » heliga alliansen » fullfärdig. Men var den fullfärdig, så visade den sig snart nog äf-ven fallfärdig.
I öfverensstämmelse med hvad sålunda blifvit yltradt, och med åberopande af de gjorda inbjudningarne, får Utskottet hemställa, att Riks-Slåndens beslut, i afseende på jernrförädlingen, måga sammanföras lill följande lydelse: Rikets Ständer anhålla hos Kongl. Majit i underdånighet om följande sladganden: tro Under de första fem åren, beräknade från den i November 1841 till och med den 1 November 1846, ad) medgifves full och obegränsad vågföl ingsrält för alli det stångoch manufacturjern, som kail tillverkas vid nu tillåtna härdar, anlagde utom de egentlige tackjerns-bergslagen , nemligen : Vester-Bergslagen, Norbergs, Philipslads, Nora, Lindes, Ramsbergs, Hjulsjö, Nya Kopparbergs, Helleforss^ Grythytte, Carlskoga och Lekebergslagen; äfvensom för nu tillåtna härdar inom berörde Bergslag, som äro grundade på egna, från ortens bergsbruksrörelse afskilda, skogstillgångar; b') vid 'Ålim. Bcsv.- och Ekon.-Utskoltets Memorial, N.-o i5j. 5 £>) vid tackjernsliytta, der tackjernsblåsningen under åren frän och med 1831 till och med 1840, uppgått till minst a,5oo ShU. årligen, må begagnas en härd med oinskränkt smidesrätt; cf riya stångjernshärdar få, med oinskränkt smidesrätt, anläggas utom ofvannämnde Tackjerns-bergslag; men icke inom ett afstånd af 2 mil från förut privilegieradt Stångjernsbruk. 2:0
Den är en helig skrift för dem, hvilka förmena, att intet är stoltare än den känslans resignation under tanken, som vill finna plats för alla drömmar inom själfgifna gränser, och som ingen annan oändlighet vill veta af än ett mekaniskt världssystems. Sedan Lucretius lefde, hafva hans tankar tallösa gånger upprepats och varierats. Hela den moderna forskning, på hvilkens verk vi trampa för hvart steg vi taga, utan att ens tänka därpå, har fortgått just i den riktning som han drömde. Oräkneliga ämnesvenner af forskare och diktare hafva smidt färdiga de vapen, som den stolte romaren begynte härda i sin spekulations eld – ingen har fått eggen skarpare än han: ingen tolkat teorien så stolt som han. I denna lära med dess förnekande af alla utomstående och ingripande makter och dess tro på alltets lagbundna själfutveckling ligger den moderna tidens lifsnerv, och ändock har ingen modern man tillnärmelsevis nått sådana sublima uttryck för denna tankegång och dess känsloföljder som Lucretius. Tusentals andar hafva lika lidelsefullt trotsat den gamla gudatron, men när han i två på hvarandra följande radslut talar om motståndet mot dess läror »tollere contra, obsistere contra» verka orden som två knutna händer kring ett höjdt svärd. Tusentals grubblare hafva som han i de ensamma studiekamrarnes tystnad känt meditationens majestät, men hvem har som han besjungit den svala ro, som sväfvar kring den fria tankens tinnar? Hvem har så tolkat fröjden i att nå människospekulationens Herculesstoder, extasen vid att följa världsdaningen från den tidlösa begynnelse, då atomerna hvirflade i tomrummet som dammkorn i solen, till den stund, då den jord och himmel, som de bildat, åter skola lösas upp och hvirfla bort genom rymderna liksom de torra agnarne ur vannan en isklar höstdag.
Maji 1805, samt öfriga Lagbnd, rörande .Lagfart å fast egendom; Nto 3, Öfver RiksdagsFuIlmägtigen Hére P. Lindqvists Motion om upphäfvande af HofRälternes Leuteration srätt} N:o 4, öfver Nils Insulins från Stock-» holms Län Motion om stiftande af en Lag, hvarigenom må förekommas, att Gäldenär, medelst diktade köpe-afhandlingar, undanhåller sina Borgenärer de tillgångar, han kan ega till betalning af sin skuld. N:o 6, öfver Herr Fredrik Leonhard Rosenqvists Förslag om tillägg till 27 Cap* 9 §. RättegångsBalken. N:o ii, öfver Hans Janssons hån Elfsborgs Län Motion om upphäfvande af 2 Cap. 3 §. GiftermålsBalken, och N;o 14* Trot. Vt drag den 3 Tebr käril 1829, ij N:o 14) ofver Herr N. Sandblads Motion om uppliafvande af 22 Cap. samt 37 Cap. 9 §. Rättegångs-Balken. 5. Vid förnyad föredragning, biföl» los Allmänna Besvärsock Oeconomie-Utskottets Betänkande!!: N:o 20, i anledning af väckt fråga, om ilen gamla Psalmbokens aflysande från bruk oell nyttjande vid offentliga Gudstjensten. N:o 21, rörande Motioner, dels om tillstånd att få anställa marknader, som förut icke egt rum, dels att frimarknader matie till enskilda marknader förvandlas. N:o 2fi, rörande yrkad förändring i stad; gander, att Rotehållare vid Båtsmanshållet skola, vid äfventyr af böter, personligen sig yid GenéraUMönstringarns inställa. N:o 29, rörande Vackt fråga öm en Köpings anläggande i Bohus Läns skärgård. N:o 52, rörande väckt Motion, om undersökning i afseende på möjlig nedsättning af Skeppsumgälder å Svenska Fartyv.
I afseende på g:de punkten, der R. o. Ad. samt BondeSt. beslutat, att hvad den contanta cassabehållningen vid låneconfn öfverstiger, i Götheborg 100,000 r:dr och i Malmö 3o,ooo r:dr, bör till Banken ofördröjligen insändas, har Utsk. sagt, att detta, såsom innefattande en alldeles ny fråga, måste förfalla, sedan de öfriga 2:ne RiksSfn icke antagit de, i denna del, till dem gjorda inbjudnlr. Förhållandet är emedlertid, att i nu gällande b:coreglemente finnes ett stadgande, som bestämmer en viss cassabehållning såsom reserv för alla låneconfn, och då detta stadgande nu blifvit upphäfvet, fordras aitså ett annat i stället. Två Stånd hafva helt enkelt uteslutit stadgandet, men två Stånd hafva satt ett nytt i stället, och således tror jag, att denna fråga bort blifva föremål för sarnmanjemnkn. och votering. Vidare förekommer i afseende på 4:de punkten, att R. o. Ad. samt BondeSt. beslutat att till Bancofullmägtige öfverlemna att, inom den nu fastställda staten, efter omständigheterna reglera tjenstemannapersonalen i Disconten till sammansättning, antal och aflöning, men att Utsk. sagt, att denna fråga likaledes måste förfalla, emedan beslutet utgör ett så beskaffadt tillägg, som innefattar en ny föreskrift. Detta öfverensstämmer ej med förhållandet; ty enligt slutmeningen i i83o års b:coreglemente skulle det föregående reglementet bibehållas i de delar, deri ingen ändring vid sista riksdagen gjordes, och det gamla reglementet har således allt hittills tjenat till efterrättelse i afseende på aflöningsstaten för Bancodisconten; men Utsk. har nu gjort för - Den 5 Maj. 97 förslag till åtskilliga förändringar deruti, hvarom RiksSttn fattat olika beslut, och dessa kunde således lätteligen icke förfalla, utan borde sammanjemnkas, eller genom votering i förstärkt Utsk. afgöras.
Alla de Memorialer, angående Uevillnirigen , som till någon Utskottets åtgärd blifvit remitterade, torde Rikets Högloft. Ständer, med afseende, å deri korta tid, som för Biksdags-ärendemas behandling återstår , anse såsom med det nu aflemnade Förslag besvarade. Utskottets åtgärder underkastas riu Rikets Höglofl. Ständers granskning, med ali deri tillförsigt, som ingifves af rena afsigter , med allt det öfverlåtande åt en högre upplysning, sorn födes af öfvertygelsen, att äfven dessa afsigter kunna missledas och fela. Delade meningar och olika begrepp om det sannå oda rätta hafva i ämnen af mindre invecklad beskaffenhet ofta förekommit, huru mycket mera böra de då förmodas, der det enskiidta Intresset starkt verkar på öfvertygelsen, och nyhetsbegäret svårligen tillfredsställes af förut vedertagna stadgar. Utskottet - Den 2 Juli. 240 skottet har likväl trott det vara bade Ilikets Högl. Ständer och sig mest värdigt, att icke utan de vigtigaste skäl frånträda ett beskattningssätt, sorn på erfarenhetens pröfvade grund hvil, ar, och nu äfven genom sin enkelhet förmodas hafva vunnit i värde. Om egenkärleken stundom 'upprest sig mot de bästa förslag, af den enda orsak , att de haft en annan grund; om nian ända till ytterlighet bemödat sig , för att öfverändakasta ett verk, af Fosterlandskänslans och erfarenhetens händer upprest , under Patriotismens bifall, utan afseende derå, att man tillika störtade mången god Medborgare och handlade orättvist; oin man utan tvekan tändt misshällighetens fackla , för att offra åt sin egen inbillade storhet; huru skulle det då väcka förundran, om äfven Utskottets bemödanden af främmande afsigter motverkas. At upplysta
I sådana vattendrag nemligen, der, enligt privilegier och domar, dyrbara och betydliga verk eller inrättningar finnas byggde öfver hela vattendraget, skulle ersättningen för dessa verks nedrilvande eller försämrande, i följd af flottoch lär-leds inrättande, i de aldra flesta läll blifva större, än den med floltoch lär-leden för den enskilde afsedda nytta och vinst; och i sådan händelse skulle lagens tillämpning säkerligen ej komma att påfordras. Blefve åter den strandeller vattenverks-egarne tillskyndade skada obetydlig, så torde, efter den i 1811 års Kongl. Bref gifna anvisning, frivillig öfverenskommelse vederbörande emellan vara det lämpligaste sätt alt lösa frågan. När nu härtill kommer, att Kongl. Majit, genom Nådigt Cirkulär-bref den 4 Februari 1824, förklarat sig vilja i hvarje särskildt fall pröfva förekommande frågor om ersättning af strömrensnings-fonden till Santmans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Ulsk. Bet. N:o 34. 5 de innehafvare af fisken eller vattenverk, som i följd af privilegier och domar kunna finnas lagligen berättigade att stänga kungs-ådra i strömmar eller åar, genom hvilka transporter af produkter till allmän nytta eljest kunde verkställas, kan Utskottet icke annat än tillstyrka att motionen äfven i denna del måtte lemnäs utan afseende. Stockholm den 24 September 1857. Ankom till Exp-TJtsk. den 24 Sept. 1857, kl. 11 f. m. Betänkande, i anledning af väckt motion, om utfärdande af särskilda föreskrifter rörande barkmätning.
Men man glömmer att i samma ögonblick, som en Svensk dertill blifvit utnämnd, mottagit platsen och besvurit (hvad han måste) de Norska grundlagarne, är lian plötsligen förvandlad till en blott och bart Norsk embetsman och kan, som sådan, enligt ansvarighetslagen behandlas och dömas t. o. in. från lif, ära och gods, om förbrytelsen dertill föranleder. Hvad betyder och hvad kan Svenskheten då uträtta? platt intet. Derför, ju mer lugnt och opartiskt man betänker och öfverväger alla dessa förleden och besinnar att Riksakten ej ens med ett enda ord omnämner eller vidrör hvarken den nödvändiga eller icke behöfliga tillvaron af sagde embete, så måste man medgifva Norska Stortingets goda rätt att behandla 14 g i sin Grundlov lika med andra dess inre regeringssiitts bestämmelser. Och dessutom, lika litet som Norska Stortinget har eller kan ha att befatta sig med uphäfvande eller förändringar i de Svenska grundlagarna, lika litet ha Sveriges Ständer att befatta sig med hvad Noriges Storting laglikmätig! besluter i sin regerings inre styrelse och dess Grundlovs enkla bestämmelser. Helt annat är förludet med de förenade rikenas Konung; han har till åliggande att bevaka och bevara begges rätt och bästa; han är, snart sagdt, den enda sammanbindande och sammanhållande hufvudlänken dem emellan och honom tillkommer att pröfva och afgöra att ingenderas rätt förnärmas. I denna uphöjda egenskap är han både skyldig och berättigad att neka eller bejaka hvad Stortinget äfven i afs. på RiksStåtbållareplatsen beslutit, och om H. M:t långt för detta gjort 182 Deu 17 Mars f. m. det. så hade både motivering och diskutering derom aldrig kommit i fråga. Denna Konungens makt är ostridigt öfverensstämmande både med Riksaktens och Norska Grundloveus föreskrifter, ock om dessa lemnat och medgifvit Norska Stortinget och folket en af Svenska Ständerna och deras principaler oberoende ställning, det må ingen ädelt sinnad och frihetsälskande
Skogs-institutet. Dess räkenskap, sorn blifvit i Kongl. Kammar-rätten granskad utan anmärkning, har hos Revisorer ne icke heller föranledt till någon erinran. Inkomster och utgifter upptagas på följande sätt: Debet. Balans från år 1801: Uppbörd: Statsanslag 12,300: — Extra inkomster 45: 10. Kredit. Utgifter: Ved och lyshållning 832: 60. Reseoch traktamentskostnader vid elevernes praktiska öf ningar 2,046; 6. Arfvoden för granskning at skogsindelningskartor och handlingar 205: 82. Inköpta inventarier v 326: 3. Observationsarfvode 1; 88. jj 140 22 Leverering: Till Kongl. Stats-kontoret af behållning å anslaget till reseoch traktamentskostnader vid elevernes praktiska öfningar 953: 94. Balans till år 1863: "Kontant behållning Skogs-skolorna å Hunneberg, Tierp, Omberg, Böda och Sillre. Räkenskaperna, som äro särskildt upprättade för hvarje skola, hafva för revisionsåret utan anmärkning undergått granskning i Kongl. K a mm av-rätten. Inkomster oth utgifter redovisas sålunda: a) Skogs-skolan ii Hunneberg. Debet. Uppbörd: 3,436: 97. Statsmedel ■■■ Kredit. Utgifter: . • 1,800: SM 1,350 Underhåll af byggnader och inventarier, m. fl. kostnader %86 97. 3,436: 97. b) Skogs-skolan i Tierp. Debet. Balans från år 186 i: 11-77 Kontant behållning Uppbörd •• „ ± , ... 3,450: — Statsmedel . i„ Summa 3,461: 77. — 33 — Kredit. Utgifter'. Aflöniugar 1,800: — Stipendier 1,500: — Underhåll af byggnader och inventarier m. fl. kostnader 122: 44. 3,422: 44. Balans till år 1863:
Bery lund, som, jemte förmälan hurusom Lindesbergs stad, grundad på 1 mantal Lindes-ås, för hvilket arrende erlades till Upsala Akademi, 1 mantal Kyrkobordsgården, skänkt af Drottning Christina, samt -jj hemman Lindesby och hemman Lindeshyttan, inköpte af staden, egde tillsammans i odlad jord 051 tunnland 3J kappland, för hvilken jord lill kronan utgjordes tionde, beräknad efter all på marken vexande säd och utgående i medeltal med eli belopp af 130 R;dr 42 sk. 11| r:st banko årligen, hemställt, att detta beskaltningssält, såsom, enligt motionärens förmenande, oformligt, måtte helt och hållet upphöra och staden i stället åläggas en åkerskatt till belopp af 200 R:dr R:mf, som sedermera kunde efter areal på jordegarne fördelas. Som Utskottet af de vid förevarande motion bifogade handlingar inhemta!, att krono-lionden af Lindesbergs stad, i öfverensstämmelse med äldre stadganden, ännu utgår efter årligen verkställd räkning och proftröskning, men detta sätt för utrönande af krono-tiondens belopp, enligt föreskriften i Kongl. Brefvet den 30 Juli 1823, skall upphöra, så snart ständig tionde-sättning af ränte-gifvare eiler ränte-tagare önskas, sä och då följaktligen del beror af de skatlskyldige sjelfve att, genom anmälan hos vederbörande embetsmyndighet, åvägabringa en sådan förändring i afseende ä denna afgifts beräknande och utgörande, som motionären med sin framställning åsyftat, finner Utskottet denna motion icke böra lill någon åtgärd å Rikets Ständers sida föranleda.
Och då det vore klart, att klyfning af hemman med Säteri-frihet, i anseende till deras mindre utskylder, måste vara lättare att verkställa, än annan jord-afsöndring, har Herr Hjerta förmodat, att någre serskilde föreskrifter derföre icke erfordrades. Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf, som yttrat sig anse en obegränsad hemmansklyfning, jemväl för Säterioch Frälse-hemman, blifva mest fördelaktig, likväl under iakttagande af en sådan jemförlig fördelning af hemmanets onera på den afsöndra - 3o Lagsamt Allm. Besv. o. Oec. Utsk. Uti. N.-o 43. de lotten, som den Nådiga Propositionen innehåller. Herr von Hartmansdorff, August, som förklarat sig ej kunna inse hvarföre klyfning af Säteri-jord skall vara mera vidsträckt än annan hemmans-klyfning. Tvärtom vore det klart, alt om behållningen af den mindre beskattade jordens afskastning blir större, i anseende till färre utskylder, så måste köpeskillingen för frälsejorden och räntan derå i samma nion blifva betydligare, hvarigenom egarens slutliga behållning dock Llifver lika med den han drager af annan jord; samt Herr Friherre Cederström, Jacob, hvilken yttrat, att då klyfnings-rätten äfven kan utsträckas till Krono - Skatte-jorden, borde en noggrann fördelning af onera dervid iakttagas och grunderne derföre af Utskotten uppgöras. I anledning af hvad sålunda blifvit anmärkt, har Höglojl. Ridderskapet och Adeln återremitterat ifrågavarande Betänkande, äfvensom detsamma blifvit af Hedervärda Bonde - Ståndet återremitteradt på grund och med åberopande af de inom Ståndet gjorde anmärkningar vid Utskottens Betänkande N:o i3, angående väckta frågor om ändring i 1827 års Kongl. För - Lagsamt Allm. Bcsv. o. Oec. Utsk. Uti.
Ad. ville derpå fästa något afseende, att R. o. Ad:s beslut ej kan af någon, som ej vill vränga förhållandet, så uppfattas, att vi skulle tagit något beslut emot våra MedStänder, hvilkas rättigheter jag och alla mina vänner respectera från den första till den sista, ehuru vi kunna vara af olika tankar. Det kan vara angeläget att uttrycka detta, då man har förmärkt, att på den vanliga vägen, som begagnas när man vill gifva saker en färg, som de ej äga, roan redan börjat ur en falsk synpunkt inför allmänheten framställa förhållandet, och derigenom utkasta eldbränder. Hr Ribbing, Bengt: Det är verkligen bedröfligt att se på hvad punkt förhållandet nu kommit. Nationen lärer väl ej hafva särdeles mycket att vänta af riksd.förhandlingarna, då man kommit till en sådan ställning. Jag har tyckt mig finna att det gatt derhän, att våra debatter här äro föga öfverlygande. Den ene lärer icke vilja fatta hvad den andre menar, utan mig synes allt vändas till det värsta. Tillfredsställande har det väl varit att höra, huru en och annan af R. o. Ad:s majoritet, uti det plenum då det nu ifrågavar. beslutet fattades, förklarat, att de icke velat inkräkta på Den a3 September f. m. 6o3 de andra Ståndens beslutande-rätt; men jag fruktar, att raan nu för tiden kommit så långt, att ingen tror på sådana förklaringar, äfven om de äro uppriktiga. Bäst är derföre att bevisa sin tro med gerningarna. Då numera ingen lärer vilja medgifva att lian har orätt, återstår blott för hvar och en att säga hvad lian anser vara rätt. Jag skall således för min del nu endast anföra detsamma, sorn blifvit uttryckt genom mitt instämmande uti den af Frih. Sprengtporten afgifna reservation, eller alt jag finnér StatsUtsk. hafva handlat rätt och R. o. Ad. orätt i sitt beslut. Endast följderna skola afgöra, om jag nu har rätt eller orätt, och dessa kunna af ingen med visshet förutses.
Delta gör kunskapen lefvande samt gör den (ill en ingredierande beståndsdel hos lärjungen och icke blott lil! en tom minneslexa, hvilken bortflyger lika lätt som den kommit. Om således, för inhemtande af verklig kunskap, fordras sjelfverksamhet hos lärjungen, så tviflar jag alt något studium finnes, som mera lifvar en sådan verksamhet, än studiet af naturen. Vidare mötes, under lifvet menniskan, icke blott såsom naturprodukt, utan såsom en moralisk, i samhälle med sina likar, förenad varelse. Menniskan blir således ett vigtig! föremål för undervisningen. Dess egenskaper böra inhemtas icke blott genom umgänget med andra menniskor, utan äfven genom historien, som visar huru menniskan hunnit dess nuvarande utveckling. Menniskorna inverka på hvarandra genom språket. Genom att beherrska språket, beherrska!' man äfven menniskorna. En stor författare har i delta afseende sagt: ''Quarn magnum, quarn excelsum praestare hominibus in eo ipso, quo homines praestant animalibus." Känslan af ordets makt var stor hos de gamle Greker och Romare. Derföre riktade de nästan alla krafter vid undervisningen 8 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande IS:o i 16. på inhemtandet af modersmålet. Vältalighet utgjorde högsta frukten af all lärdom. Men som erfarenheten visar, att nästan ingen blir fullkomligt mäktig något fremmande språk, måste hvar och en, som genom talet vill kraftigare inverka på sina medmenniskor, dervid begagna sig af modersmålet. Kunskapen af detta är derföre af yttersta vigt. Detta insåg ock en af verldens största författare. I sin ungdom tvekade Gölhe någon lid, antingen han skulle välja Franskan eller Tyskan för sina skrifter. Hans snille sade honom snart, att han aldrig med full säkerhet skulle komma alt beherrska något annat språk än sitt modersmål, och derigenom förskaffade han åt verlden en af dess största författare, som i motsatt fall troligen aldrig hunnit samma fulländning. Kännedomen af den jord, vi bebo, måste äfven vara vigtig för hvarje menniska.
Likväl anser jag mig kunna förena mig uti den mening, Hr Lilliehöök nyss uttryckt, och hvilken Frih. Tersmeden icke bestämdt motsatt sig, emedan denna åsigt åtminstone lemnar Styrelsen rättighet att gifva sådant silfvermynt, som den för tillfället eger, och enär någon chican på detta sätt icke kan Banken ådragas. Gr. Liljencrants, Gustaf Fredrik: Går jag till det af BankoUtsk:t nu framstälda förslag, så härflyter det ovilkorligen derifrån att på sednaste tider klagomål blifvit anförda, att det vore alldeles omöjligt att i Riksbanken få vexla sig till en enda specie eller åtminstone högst få. Jag delar helt och hållet den tanken, som den förste tal. uttalat, och äfvenledes vill jag instämma med Hr Lefrén; men jag anser att det är den största inskränkning, man bör tillåta sig att göra i det af BankoUtsk:t framstälda förslag. Hr Ehrenhoff: Hvad beträffar Gr. Liljencrants’ upgift att klagomål skett deröfver att man icke i Banken fått vexla till sig Den 1 Februari elis en enda specie, sä vill jag icke förneka att sådana verkligen egt runi; men i öfrigt öfverensstiimmer icke denna upgift med sanna förhållandet, ty man har alltid fått vexla i mindre partier så långt jag minnes tillbaka. För öfrigt hemställer jag hvartill det skall tjena, att speciel1 lemnäs ut från Banken, när de icke begagnas i allmänna rörelsen, annat än möjligen till julklappar eller drickspengar. Månne det iir skäl att hålla ett större silfveriörråd för sådana småaktigheter? Vill roan deremot befordra exporten af silfver, så bör man bifalla förslaget, ty speeier är den begärligaste vara för export, och det ännu mer än förr. Jag anhåller om propos. på afslag. Iir Printzensköld, Carl: Jag anser som min skyldig het att vitsorda allt hvad den siste talaren rörande siifverutvexlingen i Banken anfört.