Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kongl. Den 22 April. zi Kongl. Mast förblifwer Riksens Stander med ali Kongl. Näd och ynnest wälbewägen. Osmin ut luprs. Carpelan. Uppläst hos Ridd. och Adeln d. 2; April. » Preste-Ständet den 2; , - Borgare-Ständet d. 25 Bonde-Ständet den 25 Longl. Maj.ts k^ädrga Proposition till Riksens Ständer, angående Beklädnaden för Extra Roterings Manstapet. Gifwen (örebro Glott den 22 April 1812. ^ä Riksens Ständer wid 1309 och 1810 arens Riksdagar beslöto det all i Riket befintelig oroterad jord borde med Knecktehäll under Krigstid beläggas, förbundo de äfwen dermed skyldighet för de nya Rotehållare att förse manskapet med beklädnad; men som denna beklädnad till sin beskaffenhet och antalet af Persedlar icke tillika war bestämd, har pa olika ställen i Riket olika begrepp uppstätt om beklädnadssättet, hwarföre en del Notställare försett sitt manskap med Kapotter, dä andre sädant uraktlåtit. Kongl. Mast/ som ansett nödigt, att Extra Noteringen i händelse af werkelig tjenstgöring/ ej borde wara i saknad af denna nödwändiga beklädnads-persedel, har i Näkcr förordnat,att Kapotter af Rotehallarne skulle anskaffas/ sä mycket häldre, som inga Statsmedel dertill warit att päräkna. Kongl. Majit will dock nu till Riksens Ständers godt - zDen 18 April. godtfinnande öfwerlemna, om kostnaden för denna drl af Extra Noterings-Manstapets beklädnad bör af Allmänna medel ersättas, dä Riksens Ständer i sadant sall böra dertill utse tjenlige utwägar, el, ler åtfölja skyldigheten att manskapet under KrigStider utgöra. Kongl. Majt sördlifwer Riksens Stän, der med all KonglNåd och ynnest wälbcwägen. Datum ut su^r» XV. Larpelau.
Sistlidet år funnos i Staden utom de vanliga handlverkerierna i Linneväfvare, dock utan något uppgifvet till verkningsbelopp, 4 Färgerier med 880 fl:dr tillverkningsvärde, i Nål-Fabrik med 200 R:dr tillverkning, 1 Skepps-byggeri hvars tillverkningsvärde är upptaget till 7,697 R:dr 12 sk., en Spegel-Fabrik med 4^6 R:dr 3a sk. tillverkning, 1 Tobaks-Fabrik med 5114 R:dr tillverkning, 4 Ur-Fabriker med 636 R:dr 32 sk. tillverkning; summa tillverkningsvärde 14,954 R.'dr 28 sk. banco, dervid 37 arbetare voro sysselsatte. Stadens intrader och utgifter samt allmänna byggnader förvaltas och handhafves af en såkallad Drätsel-Kammare hvars instruction är af Eder Kongl. Maj:t i Nåder fastsläld den 16 Maji 1827. Staden donerade inkomster, anslagne så väl lill dess Styrelses och Uppbörds-Verkets aflönande som publike byggnaders underhåll, bestå af vågpenningar samt BroHamnoch Mätare-penningar med flere andra mindre betydliga inkomster och hafva under de sislförflutne fern åren per medium ulgjordt 5,iro i3 sk. io r:st Banco. Sparbanken i Westerås hade vid sistlidet års slut förkofrat sig så» att underhållsfonden då utgjorde 1,100 R:dr 35 sk. 4 t*st och insättningsfonden 9,160 R:dr 8 sk. tillsamman: 10,260 R:dr 43 sk. 4 rist banco. Delägarne voro 190. Förökningen på sista qvinqvennium stiger således till 229 R:dr 24 sk. 4 r:st ut' underhållsfonden och till 4>7<P R.‘dr 16 sk. uti insältningsfonden, hvaremot deponenternes antal minskats med 46. a:o Arboga. Sjö- och Upstad: Stadens läge förut beskrifvit.
Ridderskapet och Adelns uppmärksamhet, uppå nödvändigheten af ett ökadt och särskildt årligt anslag för dessa ändamål , och huru otiliräckelige 17 å i8,oco R dr varit, som sedan sista Riksdag för FyringsStaten blifvit anvisade att utgå utaf den till Sjöförsvarer anslagne mycket emot behofven otillräckliga summa, som närmare inhämtas af följande upplysningar om anslagen under denna Titel nemligen: 1:0 Fyrbetjeningens Löner årligen 1,710 R:dr 2:0 Upphandling af Fyrkohl och Olja m. m. 11,800 — 3:0 Till nybyggnad, förbättringar och reparationer af Fyroch I 106 Den 7 Julii f. rn. KänningsBåkar samt större Sjömärken - 3,800 — 4:0 Till anskaffande och underhållet af BergRingar, MoringsAnkare, Pålfästen, och Duc d’Alber 350 Summa Banco R:dr 17,660. Jag hemställer således med nu varande varuvärden, och arbetslöner, huruvida något i större Scala med så otillräckliga tillgångar skall kunna uträttas, och det är också egenteJigen härifrån, som alla af Sjöfarande och andre personer anförde klander emot Svenska Fyrinrättningen sig egenteligen härleda, ehuru i förhållande till så inskränkta tillgångar Regeringen, jag vågar påstå det, låtit uträtta vida mera, än som kunnat påräkna® genom iagttagande af den strängaste hushållning. Uppå dessa anförde skäl får jag vördsamt anhålla det Höglofl. StatsUtskottet täckes allt sådant i öfvervägande taga, och inse den ingalunda inbillade utan verkliga nödvändigheten, af förändring härutinnan, och att till nästa Riksdag en oafkortad summa under titel FyrinsStat af 25,000 Rtdr årligen måtte till Kongl. Msjts höga disposition beviljas af Lotsoch Bäklnrättningslntradern3, så framt dessa magt; påliggande anstalter skola blifva svarande emot det dermed åsyftade ändamål.
KJ Per Nilsson i Espö bar, beträffande presterskapets aflöning i Skåne, och i ändamål att ej blott pastorerne utan äfven de hittills så illa lottade adjlinkterne måtte blifva skäligen aflönade, för berörde provins föreslagit följande stadganden: l:o Att samtlige provinsers pastorater må underkastas en ny klassificering och indelning, dervid hufvudsakligen skulle tagas i betraktande socknarnes vidsträckthet och folkmängd, så att intet pastorat måtte inrättas större till omfånget än att det af en själasörjare kunde ordentligen förvaltas, och torde jemväl, der så tarfvades, en delning af pastoraterne böra verkställas. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 93. 41 2:o Att pastoraterne skulle hädanefter som hittills utgöra tre klasser och pastors lön hestämmas: i första klassens pastorater till 400 tunnor spanmål; uti andra klassens till 300 tunnor samt i tredje klassens pastorater till 200 tunnor, hvilken spanmål borde utgå till l/5:del af hvartdera de tre sädesslagen, råg, korn och bafra. 3:o Den sålunda stipulerade spanmåls-lönen finge ej utgå in natura, utan skulle lösas efter medelpriset af de 10 sista årens markegångs-taxa. 4:o Under fullt ansvar och med skyldighet för kommunerna att ersätta all möjligen uppkommande uppbörds-balans, skulle väljas och antagas i hvarje socken eller by en uppbördsman, som hade att uppbära och på bestämd tid till pastor utbetala den honom, såsom lön, tillkommande spanmåls-lösen. 5:o
Han gifvetdå en titel i arme'en, och svårigheten är häfd, då tillfälle yppas att gifva honom befäl öfver en corps. Man måste se på ändamålet med stadgarne i grundlagen, för att begripa dem. Den siste värde talaren har sagt, att man har öfverenskommit om, att det som icke står i grundlagen, icke vore tillåtet; men deruti kan jag ej instämma, ty hvad som ej är förbjudet i grundlagen, dertill mäste Konungen äga rättighet, och den som stiftade grundlagen visste rätt väl, att Konungen ägde rättigheten att utdela titlar, utan åtföljande tjenst. Deremot liar grundlagen bestämt föreskrifvit, att Statsråder icke skulle fä tillika innehafva annat civilt embete, på det att de icke skulle kunna hopa embeten under sig, och derigenom ifrån andra dugliga embetsman taga beställningar, och administrationen besörjas af tillförordnade, emedan derigenom brist pä dugliga functionärer i framtiden skulle uppkomma. Det är icke af obetydlig vigt för samhället, om man fråntager Konungen rättighet att bereda dugliga ämnen för administrationen, och derigenom sätter Honom i nödvändighet att åtnöjas med medelmåttan. Jag tillstyrker afslag på ett odugligt förslag. Gr. Cronhjelm, Polycarpus Erik: En talare har med åtlöjets gissel skarpt agat dessa titlar, utan åtföljande tjenster på stat. Jag tror likväl, att rättigheten att utdela sådana har af ålder utgjort ett kungligt prerogativ här i landet, och oaktadt den värde talaren funnit detta prerogativ så särdeles löjligt, och titelsjukan sä kinkig att behandla, kan jag likväl icke dela hans tanka. Jag tror, att man i första rummet bör skilja mellan, å ena sidan behofvet att inskränka opassande och otidiga titelanspruk, och ä den andra skyldigheten att icke betaga K. M. tillfälle att, genom ett sparsamt och med urskiljning begagnadt utdelande af titlar, använda dem vid passande omständigheter till den sanna förtjenstens belönande.
Jag skulle också vilja göra något, för att se henne lycklig; men jag insåg alltid, att hon icke blifvit det med min brorson, emedan deras lynnen icke passade tillsamman, och derföre var jag emot partiet, ehuru jag älskade flickan från första ögonblicket jag såg henne.” Nu voro kommerserådet och hans fru alldeles ur konsepterna. De hade väntat ett nytt anbud i afseende å kaptenen, och båda hade känt en viss stolthet, vid hoppet att få afslå det; med hvad professorn nu egentligen kunde vilja, det var ej lätt att utgrunda, och den blick af betydelsefullt forskande, som de begge makarne vexlade, öfvertygade dem, att de voro lika långtifrån målet, sedan de skjutit bom på det första. Efter en temligen långvarig tystnad, yttrade ändtligen kommerserådet: ”Jag vet verkligen icke, med hvilken man Rosa skulle finna sig lycklig, och jag börjar tro, att min hustru har rätt, då hon påstår att flickan ej har något hjerta för kärlek. Men om förhållandet så vore, ser jag åter icke, hvarföre hon skulle afslå det förmånliga anbud hon nu har.” Vid denna förklaring väntade kommerserådet och hans fru, att professorn skulle falla i största förvåning och undrande fråga hvilket anbud. Men äfven denna triumf nekades dem; ty professorn svarade helt enkelt: ”Ja, det är just i anledning af herr Garbens giftermålsförslag, som jag tagit mig friheten att gå hit, för att, gemensamt med Rosas föräldrar, öfverlägga hvad som kan göras för hennes trefnad och lycka. Kommerserådet och hans fru sågo åter på hvarandra; men vid deras gästs sista ord klarnade deras blickar till ett eget leende uttryck. Ett ljus tycktes uppgå för dem; professorn kunde ju möjligen hafva fått den idéen i hufvudet, att sjelf fria till flickan.
Dä derjemte riksbanken anses tillböra, som del heter, hela landet, så stegras naturligtvis derigenom betydligt anspråkena bos de lånesökande; hvilket jag ock vid läsningen af fullmäktiges prot. för de år, som föregingo sista riksdagen, erfarit; tryckningen utifrån var emellanåt så stark, att pluralitetens bland fullmäktige beslut synbart vittnade om dess inverkan. Jag tror derföre alldeles nödvändigt vara, att icke sätta desse fullmäktige på för hårda prof, utan, så vidt möjligt är, bestämdt uttala hvad de skola göra eller låta. Frih. Raab har talat om ombytlighet i principen för bankförvaltningen. Jag kan dock ej finna, att Utsk. gjort sig skyldigt till en sådan anmärkn. vid denna riksdag, enär Utsk. i de aldra flesta punkter vidblifvit hvad Utsk. och R. St. beslölo vid förra 266 Den 22 April. riksdagen. I afseende på R. St:s beslut vid en kommande riksdag eller riksmöte (eller hvad det må komma att hela) så lärer väl, huru än representationen blifver sammansatt, det vara säkert, alt det öfvervägande antalet representanter komma från landsorterna, och lika säkert torde det vara, att om ej dessa representanter finna, all den nya låneinrättningen hufvudsakligen gagnat landsorterne och der boende enskilde affärsmän, så blifva de troligen missnöjde och kasta omkull hela beslutet om krediti vrörelses införande. Hr Ribbing: Jag vill visserligen ej uppehålla den redan långa diskussionen, men blott i korthet anföra, att jag önskar hellre att banken belt och hållet skall afstå från denna kreditivrörelse, än att man ställer så till, att bankofullmäktige ej få rätta sig efter konjunkturerna; emedan denna lånerörelse då säkerligen blir oförståndigt och ilia skött till obelätenhet för allmänheten. Hr Gr. o. Ordf. hemställde, om R. o. Ad. ansåge de emot 73 punktens 4:de mom. nu gjorde anmärkmr föranleda till ä t erremiss, samt förklarade, då härvid ropades starka ja, blandade med nej, att han trott sig finna denna propos. besvarad med öfvervägande ja. 5: te mome niet. Gr. Gyldenstolpe:
Vidare finnas Magasins-statsmedlen, enligt böckerna, vara i det förhållande till krediliv-fonden, att denna sednare vid 1844 års början ägde en fordran af 126 R:dr 35 sk. 6 rst., men deremot var skyldig 3,950 R:dr 10 rst., hvilket förhållande vid 1845 års slut var oförändradt. Kreditivfondens räkenskaper, som föras af samma person, visa dock, att å skulden blifvit, under årets lopp, afbetalda genom omföring i Norrbottens Ränteri 1,788 R.dr 4 sk. 1 rst., hvilket således icke blifvit vid bokföringen af statsmedlen observeradt. Hvad slutligen beträffar de så kallade anmärkta poster, hvilka redovisas i särskilda, räkenskaperna bilagda, handlingar, utan att någon hänvisning till dem i räkenskaperna finnes, så visa berörde handlingar, att poster från det ena året till det andra balanseras utan annan redovisning, än att anmärkning skett och att ytterligare påminnelse ägt rum, äfvensom att en del af posterna upptages såsom proprie-halanser, för hvilkas vidare utredande någon åtgärd icke visats vara vidtagen. Räkenskaperna, granskade i Kongl. Kammar-Rätten för år 1844 utan och för år 1845 med anmärkningar, utvisa: Balans från föregående året: Behållningar och fordringar 537,448:39. 3. 484,695:13.11, Kr e di tiv -Jon den. Debet. år 1844. år 184.5. Inkomster: Inkomst af tullafgifter för importerad spanmål, enligt Kongl. Brefvet d. 7 December 1841, / 232,322: 30. Balans lill påföljande året: Skulder till diverse Verk ... 4,160:31. Credit. Balans från föregående året: Utgifter: Afskrifningar Omkostnader Balans till påföljande året: Behållningar
Utdrag af Protocollet hållet i Högloft. Lag-Utskottet, vid Urtima Riksdagen i Stockholm, den 22 Mars 1815, S. D. - Herr Lagmannen Noréus anförde: att lian med vissa inskränkningar i beräkning af arfvodet både för Sterbhus af betydligare förmögenhet och äfven för de fattigare, hvilka snarare lian ansåg böra ifrån all annan afgift, än Charta Sigillatte, Justitiae-, Statsoch Fattig-medel, befrias, samt, under det af Herr Assessor Arosenius uppgifna förbehåll, att arfvodet borde utgå af Boets odelade Massa, den må tillkomma Creditorer eller efterlemnadé arfvingar, medgaf rättvisan och billigheten af Borgmästaren Kjellanders begäran, till hvilket bedömmande Herr Lagmannen dock egentligen leddes af den hos honom länge stadgade öfvertygelse om vigten af ett forändradt Stad - Den 4 April. 3* Stadgande rörande Bouppteckningar och Arfskiften hos Allmogen, desse förrättningar af så betydlig inflytelse för ägande rätten, och sorn i frågor derom ofta utgöra den enda ledning oell deri enda grund för urskiljandet af betydliga tvistämnen, borde i allmänhet bringas till den fullkomlighet, som Lagens föreskifc och medborgerliga säkerheten fordra. Detta ändamål ansåg Herr Lagmannen icke säkrare vinnas, än genom ett allmänt stadgande, att Bouppteckningar och Arfskiften borde genom Härads-Rätternes Ledamöter på Landet och genom Rådstufvu-Rätten i Städerna förrättas. Herr Lagmannen insåg väl, att Häradhöfdingarne icke kunde sträcka sin egen åtgärd till alla dylika förekommande förrättningar; men dem borde dock åligga, att i hvarje Härad eller, der Häraderna bestå af flera Socknar, i hvarje Socken utse 2:ne bland Nämnden, för hvilkas redlighet och skicklighet de ansågo sig kunna ansvara.
LagUtsk. vs ledamöter skulle önska få närmare del af sistnämnda rättegång; så är jag så villig som skyldig att med originalhandlingarnas företeende lemna alla de upplysningar som äskas. Och hoppas jag, att hvad nu blifvit anfördt skall utgöra tillräckliga skäl till motivering af de i min motion vid i8o5 års K. förklaring föreslagna förändringar och tillägg. Remitterades till Lagutskottet. Lades på bordet LagUlskrs betänka1, memorialer och utlåtanden: Nro 5, i anledn. af väckt fråga om ändring i sättet för nämndemäns väljande; Nro 6, i anledn. af väckt motion om förändrade föreskrifter, i afseende på kartering af handlingar i concurs r»äI i r, ... N:o 7, i anledn. af väckt fråga om ändring i K. för ordningen den 20 December 1825, huru förhållas skall vid besigtningar och öfverbesigtningar, då varor eller färdiga arbeten för landteller sjö-försvarets behof, efter uppgjorda contract, levereras; Nro 8, i anledn. af väckt motion om förändrade föreskrifter i afseende på chartae-sigillatse-afgiftens beräknande; N:o 9, i anledn. af väckt motion om förändrade grunder för tulls erläggande vid skattlagda luli-mjölqvarnar; N.'o 10, i anledn. af väckt motion om behofvet af vissa' föreskrifter, angrde rekryters antagande; Nio ii, i anledn. af väckta motioner om ändring iförfattningarna, anglde hemmans-förmedling; Nro 12, i anledn. af väckt motion om rättighet för Brandstods-comitcfen i Luggude härad att utmätningsvis uttaga obetalda brandstods-afgifter; Nro l3, öfver väckt motion om inskränkning i gårdfari-liandlandes rättighet alt utbekomma fordringar för utborgade varor; Nro 14, öfver Hr Lars Hjertås motion om rättighet för parter att deras till domstol ingifna handlingar återbekomma; Nro i5, i anleda, af väckt motion om förändrade föreskrifter, i afseende på låns erhållande ur R.
Berörda rättighet lärer nemligen vid hittills verkställda laga skiften högst sällan blifvit leornad obegagnad, enär oftast någon af delegarne funnit det för sig mest förmånligt, att ersättningen på dylikt sätt bestämdes, till följd hvaraf ock en stor del af den förut sparade skogen nedhuggits, under det att marken för dess verklige egare under afverkningstiden varit onyttig, och efter dess slut, enär hvarken fröträd eller smärre buskar, som till skydd för uppspirande plantor äro oundgänglige, qvarlemnats, icke utan de största svårigheter kunnat göras skogbärande. Derest åter ersättningen Expedilions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 211. 667 bestämmes att utgå med penningar, förekommes i väsendtlig mån den misshushållning med skogen, förutnämnda stadgande är egnadt att framkalla; och kan till stöd för en sådan förändring i föreskriften jemväl åberopas det förhållande, att i öfriga fall, då ersättning åt delegare vid laga skifte ifrågakommer, såsom för husflyttning, odling, hägnad, dikning eller plantering, densamma merendels med penningar utgöres: lärande det ej eller vara mera omöjligt att genom uppskattning beräkna det värde en skogspark eger, än det, som kan tilläggas hus, planteringar, med det mera, som delegare vid skifte måste mot ersättning afträda.
Man har anmärkt, att den lista §:n icke gifver någon definition på ”hus-andakt.” Jag skulle för R. o. Ad. vilja anföra just de talares yttranden, som klandrat denna brist såsom stöd för Utsk:s redaktionsförslag. Den förste har tillstyrkt att man uti §:n jemväl måtte insätta ordet: '"umgänges-vänneren annan har deremot sagt, all det vore farligt alt insätta delta ord; — en tredje talare har föreslagit att man borde begagna uttrycket: ”tillfälligtvis närvar:de umgänges-vänneren fjerde har åter sagt, alt detta ord ”umgänges-vänner” icke borde begagnas, men att han Den 21 Juni f. m. 359 sett exempel på att en husfader, som egde ett gods, tillkallat sina underhafvande till förältande af andakt, hvarföre den värde lalaren tillstyrkte att äfven detta ord måtte i §:n inrymmas. Skulle man fortgå på detta sätt och i §:n upräkna alla dem, som vid hus-andakt möjligen kunna tillslädesvara, så fruktar jag, att man skulle komma till en allt för stor vidlyftighet. Redan Romarne sade att all definition i lagen år farlig. Detta är en obestridlig sanning, som äfven här finnér sin tillämpning. Begreppet ”hus-andakt” är tydligt i och för sig sjelf, och jag tviflar på att domare, i händelse någon eller några umgänges-vänner vore vid min hus-andakt närvaride, skulle, om §:n finge nu föreslagne lydelse, kunna anse en sådan vara otillåten eller böra hos vederbönde anmälas. Om deremot detta ord intages uti §:n, månne det icke skulle kunna leda dertill, all jag bjöde tillsamman 1000 personer om lokalen sådant medgåfve, och sade, att alla dessa personer vore mina umgänges-vänner? Kan del vara meningen alt lala Ims-andakten blifva så omfattande? Jag tviflar derpå, och jag tror alt i della fall som i många andra är domarens pröfning vid förekommande fall aldeles tillräcklig garanti.
Så går det till i Högsta Domstolen, och man kan väl icke bestrida, att de vigtigaste och mest maktpåliggande militära ärenden der förekomma. Det kan visserligen icke undvikas, att de militärpersoner som tillkallas till en viss grad äro afsättlige, men i det afseendet kan man, på sätt Hr Stjernsvärd föreslagit, stadga, att de åtminstone under kommenderingstiden äro oafsättlige. Jag har således ingenting emot att en särskild MilitärDomstol existerar, men jag vill blott att i denna Domstol skall finnas mer än en lagfaren ledamot, och att de ledamöter, som der äga domsrätt skola vara kommenderade under en viss tid. I så fall vill jag medge att de 12,000 Rdr, som KrigsHofRm nu kostar, icke är en alltför stor utgift, och att den besparing som skulle upkomma genom KrigsHofRis indragning icke skulle motsvara de olägenheter, som skulle blifva en följd deraf att det icke funnes en särskild Domstol för krigsärenden stationerad i hufvudstaden. Då H. Exc. Hr Justit. StatsMinistern nyligen här yttrat, att han i ani. af den skrifvelse, som, på grund af tre Stånds beslut, kommer att till K. M. aflåtas, skall taga saken i närmare öfvervägande, så är jag fullt öfvertygad, att Hr Justit.Ministern icke eller skall förbise de olägenheter, som äro förenade med KrigsHofRms nuv:de organisation, och det skulle vara ett stöd för en sådan åsigt om R. o. Ad. förenade sig om det förslag till skrifvelse, som af Gr. Sparre blifvit framstäldt. Hr Gr. o. Landtm, framställde nu, att då flere talare anmält sig till afgifvande af ytterligare anföranden i detta ämne och tiden 108 Deni April e. m. vore långt framskriden samt dessutom vore desto mera behöflig, som han från H. M.
Fabrikernes understöd efter omförmälte grund utom de förut från Banken förskjutne medel, ett ytterligare bidrag af 386,041 iLdr B:co. Det återstår nu för Utskottet, att yttra sig i afseende på den af Kongl. Maj:t till Riksens Ständers bedömande öfverlemnade fråga, om icke L£nrättigheten hvilken hittiis varit inskränkt egenteligen till stämpelbara vahror, äfvenledes må till andra lika gagnelig! Fabrikshandtetingar och deribland äfven till Glastillverkningar kunna utsträckas. Då Kongl. Majit genom serskilde Nådige Resolutioner behagat tillägga åtskillige dels stämpelbare, men t Discont-Reglementet ej upptagne, dels ostämpelbare tillverkningar Discont-rätt, och Utskottet uti dess här bihang till Riks-St, Fröt. i$i? • i$i$, i\dc Sami. N:r 177. iji 1410 Stats-TJiskoitets Betänk anden! ofvan uppgjorde Calcul, intagit sadane tillverk* ningar till beräknande af lika Låne-andel, som öfrige enligt ofvantiämnde Reglemente Lånberättigade Fabricater, har Utskottet, öfvertygadt derom, att Kongl. Maj:t i sin vishet bäst inser hvilka tillverkningar för landet medföra största nyttan och salunda böra understödjas, redan ansett sadane af Kongl. Maj.t till Lån berättigade Fabrikstillverkningar, fastän ostämpelbare, böra orubbadt dervid förblifva och således funriic vigten af hvad Kongl, Maj:t på sätt berördt är, framstält. Men enär uti Högstberörde Nådiga Proposition bland öfrige till Lån oberättigade Fabricater, endast Glastillverkningen är bestämdt uppgifven och anmäld till understöds erhållande, har Utskottet, på förut antagen grund, att Kongl. Maj;t sådant säkrast inser och bedömmer, ansett sig icke böra utsträcka sin granskning till andre tillverkningar och förädlingar» än den sålunda uppgifne Glastillverkningen.