Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I afseende på detta mål, äfvensom det längre fram i Betänkandet förekommande, Bestämmandet af Full makts-chartans belopp för en Professor vid Gymnastiska Institutet> enligt hvad som gäller för ett 20 ConstitutionsUtskottets Memorial, ]Sf:o 15. annat Instituts Professorer, och icke efter regi orna för Professorer E allmänhet; — åberopar jag, med förbigående af de serskildta skäl, jag tilt Utskottets Protoeoller, vid hvardera beslutets fattande, anförde, blott det allmänna, som blifvit framstäldt af Prosten Hallström i 12 morn. af dess reservation, N:o 4 — Nto Underlätet inställande af Regementsoch Bevärings-möten i orter, der nöden blif vit af Landshöfding vitsordad. Utskottet bär här sammanfört Iva i min tanka skiljaktiga falk För den ena provinsen hade Landshöfdingen med högst bjärta färger skildrat nöden, och tvänne gånger inom kort tid förnyat sin framställning; för den andra var hemställandet blott en gång gjordt, Det är ganska möjligt att nöden inom begge provinserna ■yar ganska stor; men det synes mig, sorn om Utskottets ändamål bär egentligen bordt vara, att väcka uppmärksamheten derpå, att inkomna berättelser om nöd i landsorter förtjena afseende? och dertill kunde det anförda större exemplet vara nog. Att Utskottet framdragit alla dylika , sorn det funnit i Sta Is-Rådets Protoeoller, kan möjligen anses sorn en uppmaning till framtida Stats-Råds Ledamöter, att alltid yrka rättandet af redan beslutade steg, och inställandet af årligenåterkommande åtgärder, när sådant föreslås i någon rapport, sorn inkommer från Länen. En Landshöfding kan misstaga sig så väl, somhvar och en annan, och en annan gång kan det gifva anledning till klander mot Styrelsen, att dea för mycket rättat sig efter rapporter. N:o rj)v Förhandlingarne vid Hände Is-tractater med Ryssland 183f och r838:.
Jag tror derföre att dennä tuliafgift i gahskå bétydelig mån utan Statens förlust både kan och bör nedsättas, och är fullt öfVertygäd* att den minskning sorn sker i tull procenten skäll fullkomligt ersättas i den ökade mängden af värör söm föttullas. Då jag lika med Utskottet anser nödigt ätt, till de inhemska fabrikernas fredande emot Utländskt prejudice sådane utländska Fabrikä* 4 i 6 Bevillnings-Vtskotteis Betänk an deri. ter, hvilka kunna inom Riket tillverkas, icke till införsel förbjudas, hvilket skulle vara ska* deligt, emedan vara inhemska Fabriker deri* genom sättas utom ali slags tällan med de ut* liedske, i deras tillverkningars Fötfullkomli-* gande, och hvilket jag anser varit orsaken til 1 vira Fabrikers ringa framsteg, att intill dess i senare åren det tilltagande Lurendrägeriet ge"1 rombrutit det pröhibitiva stängslet och tvufi* git Fabrikanterna till en så väl för dem sjelfva och för det allmänna ganska nyttig täflan; n»en att desse utländske fabrikater beläggas med en så hög Tull, sorn kan svara emot de inhemskas högre till verknings-kostnad; kan jag likväl icke medgifva att denna Tullafgift för» höjes öfver en viss gräns. Den tullprocebt, som för sådane varor erlägges; anser jag på Sin högsta höjd böra bestämmas till 33^ procent och alt för en stor del varor, särdeles sådane som icke till erforderlig mängd kunna inom Riket tillverkas, denna procent bör va-' ra betydligt mindre, så vida icke billighetens fordringar skola gäckas och tullförsnillning föranledas; ty de fabriker, hvars tillverknings - kostnad öfverstiger de utländskes högre än 33^ procent, äro icke för oss nyttige utan endast en tunga för det allmänna. Således anser jag tullen på Ylleoch Linneband, mer och mindre arbetadt
T]°g Ägg - Lispund torra Gäddoi Lispund Åhl Fjerding dito Stycke dito Famn Ved Stycke Stock Tolft å finbladig Såg skurne Halfbolten-Bräder Tollt grofskurne, samtagne Bräder af Furu dito af Gran . Mark Ljusgarn . Mark Lingarn Aln Lärft t Aln Valmar . Säck . Skeppund Näfver Klöfva dito om 8 Lispund Ask eller Åtting Honung . Lispund Stångjern Jordeboks dagsverke . Dagsverke af örby Rätlarelag Dränge Dagsverke Plog eller öke-dagsverke . — 18 —- — 18 — -— 18 18 —. T I UNDERDÅNIGHET AFGIFNE FEMÅRS-BERÄTTELSE, FÖR a REN 1828,1029,1850,1851 OCH 1852. TRYCKT HOS BERNH. M. BREDBERG, 1 834. i:o Länets Allmänna beskaffenhet. Inom gränsorne af Sjöarne Wenern och Wettern, samt en del betydligare höjder, såsom mot Nerike, Bergsåsen , Tiveden och mot Elfsborgs Län Halleoch Hunneberg intill Wenern är landet mera jemt än bergaktigt och genomskuret af flere större vattendrag. Af de anmärkte gränshöjderne, upptager Tiveden hela gränsen mot Nerike, genom Undenäs och Finnerödja Socknar mellan Sjöarne Wettern och Skagen i Wadsbo Härad, meli Halle och Hunneberg tillgränsa Åse Härad och sträcka sig endast ungefärligen i mil från Wenern, hvarförutan inom Landet anmärkes följande berg, såsom mer och mindre betydande, nemligen Billingen, som utgör en sammanhängande
Bien då härtill kommer att. de stora skeppen troligen åtföljas af Mörsare-ångbåtar, hvilka icke behöfva ankra under det de på stora afstånd slunga sina förstörande bomber, så är det lika tydligt, att det icke är med Martello-tornens få enstaka skott, som en sådan på redden inkommen och spridd fiendtlig flotta drifves derifrån, under det dessa verk sjelfva äro utsatte för skeppens öfverlägsna eld. De inre verkens styrka och bestyckning måste derföre betyd igt ökas. Men som dervid byggnaden på undervattensgrunden, å hvilka utrymmet äfven är otillräckligt, skulle blifvit särdeles svår och mycket kostsam, har det varit skäl att välja andra skär fiir dessa befästningar, hvilka icke allenast på ungefär samma afstånd från varfvet utan ock sins emellan blefve i tillfälle att åt alla håll der fienden behöfver träffas, möta honom med fullt verksam eld. Dessa ersättande punkter äro Sötholmen, Kurrholmen, Länsman, Godnatt, Kottaskär, och Skållholmen, således inskränkta till endast sex ställen. En annan följd af Artilleriets ökade mått och storlek är behofvet af större besättningar och större förråd. De militära myndigheterna i Carlskrona, på hvilka ansvaret af ett kraftigt försvar kommer att hvila, hafva derföre yrkat på flera bombfria byggnader på Kungsholmen, enär de som finnas äro beräknade för vida mindre behof. Då detta yrkande icke saknar skäl, hafva förslag till de äskade byggnaderna blifvit uppgjorda och kostnaden beräknad till 278,000 R:dr banko eller 417,000 R:dr riksmynt. Som likväl, efter Chefens för Ingeniör-korpsen förmenande, det är ändå angelägnare att bygga andra för försvaret nödiga verk, som nu alldeles saknas, vågar jag icke nu till verkställighet föreslå dessa tillbyggnader, utan får endast i underdånighet omnämna dessa förslag till det afseende, de i framtida bestämmelser kunna erhålla. I mitt åberopade betänkande år 18S3 hade jag nåden anföra såsom närmast till verkställighet förekommande af de år 1820 föreslagna befästningar:
Då Riddcrskapet och Adeln är i begrepp att fatta ett beslut, hvars beskaffenhet skall må bända stämpla denne värdige Embetsman för hela dess lifstid, och då fråga blifvit väckt, att förskona honom från ansvarig påföljd på den för honom föga tillfredsställande grund, att Rikets väl ej kräfver någon vidare åtgärd j så synes mig temmeligen billigt, att, efter händelserne så fogat, att denne Embetsman blifvit Ledamot af detta aktningsvärda Stånd, han åtminstone här måtte höras, och Ridderskapet och Adeln i sådant afseende agna några minuters uppmärk-i samhet till åhörande af det anförande han till sitt försvar har inlemnat. Härefter upplästes StatsSecreteraren Quni dings Memorial, så lydande: Vördsamt Memorial! Riksens Höglofl. Ständers ConstitutionsUtakott har till ansvar elter 107 Regerings - 470 Den 27 Maji. Formen anmärkt det sätt, hvarpå jag behandlat en af KrigsCommitéen i underdånighet framstäld fråga, huruvida de Norrska Discontxepresentstiver fingo i uppbörd emottagas, som blifvit till Commitéen insände af FältCommissarten Sundell, hvilken, i egenskap af Svenska Kronans Ombud, haft det uppdrag att indrifva betalning för de i Norrige försållde Magazinsbehållningar. Då nu Höglofl. Ridderskapet och Adeln kommer att pröfva gilltigheten af berörde anmärkning, anhåller jag ödmjukast hos Hans Excellence Högvälborne Herr Grefven och LandtMarskalken, samt Höglofl. Ridderskapet och Adeln, att få meddela följande upplysningar i detta ämne: Kongl. Maj t har den 14 Junii 1816 förordnat, att ingen skulle vara pligtig emottaga de Norrska Discont-representativerne, undantagande Intressenterne i den Låne Inrättning, hvarifrån de voro utfärdade. Den 28 derpåföljande September har väl Kongl.
Men om äfven Sveriges fjällar störta, står Sveriges lag qvar. Förr än Sveriges fjällar störta, ha' de lagar, som ej grunda sig på rättvisa, störtat. Bort från min åsyn. Det är icke mig du trotsar, utan våra förfäder. (Musiken tystnar.) Onaturlige bror! Jagar du honom så bort från ditt hus? Går det så lätt att slita broderskärlekens band; då kan det ej heller vara svårt att skaka af sig dem, som fästat våra hjertan tillhopa. En flicka kan vara lika stolt, som en karl. Gerna tager jag en gåfva af den, som älskar mig men af den, som jag ej aktar intet. Äfven jag lemnar dig. Jag följer heldre min fattiga, från hemmet förjagade bror, än jag stannar der kärlek och mildhet saknas. Du följer mig. Då är jag rikare än min bror. Kom! om en timma resa vi. (De aflägsna sig. A. Löfvenstråle vandrar fram och åter på golfvet.) Huru jag har berättat mina historier, så lär det här väl bli en historia af till slutet. Familjen är nu sprängd: fortsättning en annan gång. Sjette Scenen. A. LÖFVENSTRÅLE. C. LÖFVENSTRÅLE. LILJEBORG. HAGELSKÖLD med flere. De sednare inkomma sjungande. Vi dansa, vi sjunga, vi dricka, Och klappa hvar rodnande flicka! Vi spela, vi skratta, vi rumla, Från nöje till nöje vi tumla! Hurra! (De fatta glasen.) CHÖR. C. LÖFVENSTRÅLE (afsides). B. LÖFVENSTRÅLE. GEORGETTE. A. LÖFVENSTRÅLE. B. LÖFVENSTRÅLE. Vi lefva af champagne, kärlek och musik. Ah, jag ville dö dansande, valsande med en af jordens englar i mina armar. Låtom oss dricka! Hvad fan är det åt dig? Du ser så mulen och dyster ut, som ett åskväder. Har något obehagligt passerat? (Be omringa A. Löfvenstråle.) Jag jag jag A.
Merket nödwändigt mäste inrättas pä en annan fot, än hittills, fä framt fullkomlig trygghet stall kunna minnas, att Werkets rätt och förman wid alla till; fallen wärdas och iagttagas. Efter nu murande inrättning, dä Fullmägtige egenleligen ärv anfwarige för alr hwad fcm hörer till Werkets wärd och administration, ges det nästan icke Någon dktaills af aldrig sa ringa betydenhet wiy hwil, Den 14 Zebrit-rii. 6 39 hwilken icke Fullmagtlge stola lagga hand, sa framt de kunna sagas hafwa efter Författningar och I!isteucrioner fullgjort dera-' pligt. Att en sa tragen handläggning likwäl icke af Fnllmagiige kan för,vankas, är lätt att inse. nar '..an betraktar göromälens bestqffenher och omfairnfitg. Det hwarken har warit och icke heller lärer det hlifwa ämunstone samtelige Fullmagtiges enda ycke, att wara Rik-gälds-Conroirets Stvresmän, och k-rde det ock mä hanva wara en alt för långt utsträckt fordran af dem, hwilka genom Riksens Högloft. Äcknders förtroende ka las ti l denna wigtiga och ans-.ya-. riga befattning, att de harwid stola amvärrda och ripostra sä mycken tid, som ar behöflig icke allenast att omfatta alla detailler, utan och mc, i afseende pä werkstaltjgheten, följa dem med den jemna och yafbrukna upmärksamhet som Ämbetsmän, hwilkaegenteliga och enda yrke det är, ark härmed sysselsätta En fort framställning och allmän Kfwerägt af de RiksgäldS-Contojret åliggande befattningar torde, xfker hway StakUtskottet lvik! förmoda Utbreda tillräckligt ljus i detta ämne. Riksgälds ?
D. Sedan Beredningens afgifne förslag till Betänkande, i anledning af väckte Motioner om vidtagande af medel till Finska handelns inskränkning, blifvit uppläst och af Utskotten godkändt, yttrade Herr Bruks-'Patron Malmberg: ”Min lilla kännedom otn yar handel med Finland afiägsnas i flere afseenden ifrån den, hvilken Högloft. Utskottens Beredning synes siga och hvarpå delta Beslut sig grundat. Jag vill känna, att flere af desamme, som i Vesterbotten och Norrland äga Skogar, Sågverk, Skeppsbyggerier , Glasbruk och andre vid Bottniska Viken belägne Inrättningar, med fördel merendels med egne Fartyg hällre hämta sin ved från Österbotten och med större förde], än om deras egne ofta upp i Uandet längre bort belägne Skogar skulle anlitas, Jag tror mig icke fela i mitt omdöme, när jag anser för lycka, att Finland fournera^ 3 4 3 6 Stats-och Besvärs-XJtskottens JR&taidanden. Stockholm och mångå andra Svenska Sjöstäder med ätliga varor. Huru skulle väl Stockholms inhöstning af visthus-förråder och Skepps-provianteringar, jemte omkringliggande Städers Ilia nödvändiga behofver tillika med Bsrgstädernes upp i Mälaren kunna besörjas, om Finnarre ej besökte oss med nästan allt hvad vi behöfva, både under och uti våra grytor? Allt det, som är ledande att försvåra, fördyra eller förringa denna import, ser jag mig satt i nödvändighet att derföre anse för skadligt, för opolitiskt. Den öfver vår Finska handel framlagda Calculen kan jag ej anse annorlunda, än om icke alldeles falsk, åtminstone opålitlig. Vöre importen från Finland så rnärkligen starkare lin exporten, huru skulle då Svenska Handlande kunna äga så betydliga fordringar i Finland, sorn de verkligen göra, och hvilka årligen un* derhållas Man har intet exempel, som intygar ett sådant förhållandes möjlighet; nödvändigt måste Finlands vahru-handel ifrån Sverige vara vida utöfver den i Calculen upptagne Summa.
Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande har, på grund af vederbörandes i ämnet afgifna yttrande, föreslagit anställande af två nya Provincial-läkare, nemligen den ene för norra delen af Torneå elfdal, utgörande Pajala, Juckasjärvi och Enontekis lappmarks socknar, med en befolkning af 5,692 personer och station vid Pajala kyrka, och den andra för Luleå elfdal, utgörande Nederoch Öfver-Luleå lappmark med en befolkning af 16,131 personer och med station i Luleå stad, eller, Bil. till Kongl. Maj.ts Nåd. Skrifvelse N:o 51. 15 under antagande att länets lazarett kominer att förläggas uti Luleå stad, vid Öfver-Luleå kyrka, hvarförutom, med afseende på de vidsträckta läkaredistrikternas ofördelaktiga beskaffenhet, Provincial-läkarne i Luleå, Råneå, Kalix och Pajala af Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande anses böra erhålla en förhöjd aflöning, deribland för läkaren i Pajala föreslås minst 2,500 R:dr Riksmynt, och hafva kommunerna såväl i Råneå och Kalix som Öfver-Luleå förklarat sig villiga att i större eller mindre mån bidraga till beredande af fri bostad åt Provincial-läkaren. I betraktande af den vidsträckta yta, hvaröfver detta läns befolkning är spridd, anser Kollegium den begärda tillökningen af läkarepersonal vara af behofvet påkallad, äfvensom förhöjda löneförmåner för läkar ebefattningärne i Öfver-Luleå, Råneå, Kalix och Pajala, för att bereda någon utsigt, att der kunna fästa kompetente läkare, och får Kollegium alltså i underdånighet föreslå dels anslag för två nya Provincialläkare uti Öfver-Luleå och Pajala, hvardera med full lön, och dels tjenstgöringspenningar, till ett belopp, motsvarande 33.; procent af lönen, för hvardera af Öfver-Luleå, Råneå och Kalix, samt 601 procent för Pajala Provincial-läkare. Således tillökning i utgift för detta län
Best'.- och Elwn.-Utskotlens Betänkande, N:o 30. för hvar och en som faster sin uppmärksamhet åt dess inre förhållande, alt följden af en sådan Stängsel-författning som den nu föreslagna icke kan lida något tvifvel derom, ulan att den mindre hemmansegaren, hvilken nästan alltid är såsom fattigare i sjelfva verket att betrakta, skall också duka under den mera förmögna, som är egare af större hemmansdel och derigenom icke sällan falla ett offer för den mera egande af denna verldens göda, utan ock slutligen med hustru och barn nödgas tillita faltigförsörjningarne, hvilka nog ändå äro fyllda. Tager man till exempel i betragtande ett skifte, der en åbo är egare af | mantal och eu af samma mantal eger *:delar. Dessa skiften kunna icke för locala förhållandet blifva annat än lika långa egostränger då bör man med billighet fråga om det är rättvist att denne egare af 1 mantal skall stänga hälften mellan egaren af [:delar, likväl hafva Höglofl. Utskotten sådant tillstyrkt. Fäster man än ytterligare uppmärksamheten härvid, så föreställes icke sällan händelser, att jpdels mantal enstaka är beläget emellan 2:iie större skifteslag, man föreställer sig det ena om 2 det andra om 4 mantal. Desse i min hemtrakt hafva gemenligen lika långa ägostränger, hvarigenom denna Författning | mantal är ålagd stänga lika mot 6.
Man känner hvilken tid som för artilleristen åtgår, att vinna erforderliga kunskaper för utveckling af skicklighet för detta vapen och nödig färdighet i detsammas skötande. Det är derföre hardt alt erfara det befälet, äfvensom den lägre personal, hvilken utgör den egentliga handtverkarestaben, är så illa atlönad, all det nästan blir omöjligt att få skicklige personer att tillgå, ty en hvar måste naturligtvis tänka på sin ut komst, — det är det första behofvet för menniskan. Jag kan derföre ej annat än yrka återremiss af denna punkt och lika med veteranen inom nämnde vapen, General Edenhjelm, anhålla, det måtte R. o. Ad. besluta, att Art.komitéens betänk, måtte läggas till grund för ett bättre aflöningssätt vid Artilleriet. Hr Brakel, Maur. Gust.:
Jag kan med säkerhet påstå, att, om icke statsbidrag till Calmar hamn och nya väg bifalles af Rikets Ständer, statsverket kommer att förlora en inkomst af minst 40 å 50,000 R:dr b:ko årligen, oberäknadt det armod och elände, som skulle drabba den omkringliggande menigheten, sorn på flera ställen i skogstrakterne icke har något annat att lefva af än skogsarbeten j ser man på Konungens Refallningshafvandes femårsberättelse, står det i sanning för närvarande icke rätt väl till. Kostnaden för fångars vård och underhåll vid länshäktet i Calmar uppgick år 1837 till 10,024 R:dr, men år 1847 lill 30,440 R:dr.” Vid IO.y/c punkten Af Herr Nordwall: ”Endast den omständigheten, alt Kongl. Majit, uti Sin vid innevarande riksdag afgifne nådiga proposition, hos Rikets Ständer gjort förnyad framställning om bidrag af allmänna medel till Stångåns Tätning och förbättring af segelleden emellan Linköpings hamn och sjön Roxen, hade innom Utskottet bordt undanrödja hvarje tvifvel om nödvändigheten och nyttan af ifrågavarande arbete, och framkalla ett annat mera gynsamt resultat. Den för Utskottet tillgänglige karta visar nogsamt, att den från Roxens mynningtill Linköpings hamnbyggnd ledande 13,000 fot långa Stångån hildar cn för det mesta af låga stränder omgifven smal ränna med 5 mycket svåra krökningar, hvilka på det högsta försvåra seglationen, dels derigenom, att flere olika vindar erfordras för ingående till och utgående från hamnen, och dels derigenom, alt i krökningarnes botten ständigt hilda sig jordbankar, som icke blott i sig sjelfva orsaka uppgrundningar, ulan genom det motstånd, de göra på den framflytande vattenmassan, 38 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 163. tvinga densamma till utskärningar vid stränderne, ett förhållande, som fikar uppgrundningen oell föranleder muddringskoslnader, vida öfverstigande de medel, sorn för sådant ändamål finnas att tillgå.
Af den 14 dennes : 2:0 Med anmälan, att tvänne Stånd inom Utskottet stadnat emot två, i frågan om upphäfvaridet af 114 §. RegeringsFormen. Af samma Dag: 3:0 Med tillkännagifvande, att två Stånd inom Utfkottet likaledes stadnat emot två i frågan om bestämmandet af en tid af 5 år, innom hvilken Grundlags - ändrings . förslag ej 6kulle kunna afgöras. AJ den i5 dennes: 4:0 Innefattande Utskottets Yttrande, i följd af StadsRådsProtocollens fulländade granskning} derutinnan Utskottet, jemte åtskilige hemställanden, tillstyrkt Riksens Ständer det förklarande, att de, med undantag af hvad i vissa fall blifvit anmält, i allt öfrigt anse StatsRådets Ledamöters och Föredragandes , samt Konungens Rådgifvares i CommandoMål ansvarighet intill innevarande Riksdags början hafva upphört. Af samma Dag: 5:0 Deruti Utskottets , i afseende på behandlingen af dess Förslag till ändring uti 4. §.' 'RegeringsFormen, anmält, att af de i nämn-, de Förslag uppgifne tvänne Alternativ, det andra blifvit godkändt af Ridderskapet och Adeln, samt dst första af Borgare-Ståndet, hvar - Den 23 Maji. emot Presteoch Bonde-Stånden antagit båda Alternativen, såsom hviiande förslag; kommande såleles båda Alternativen att vid nästa Riks-i dag hvart efter annat till antagande eller för-' kastande framställas. Af samma Dag: 6:0 Rörande de hos Ridderskapet och Adeln gjorde Anmärkningar vid Utskottets förslag till ändringar och tillägg i 7., 9. och 107. §. § RegeringsFormen, samt 54., 29. och 38. §. §• Riksdagsordningen; och har Urskottet, då ingen anledning förekomme, att dessa Anmärkning ir föt klarats utgöra Ridderskapets och Adelns gemensamma tankar, ej funnit sig be-; rättigadt, att, emot innehållet af 56. §.
Äfvenledes glömmer den värde Ledamoten, att vi tänkte lika vid sista Riksdagen angående Gårdfarihandelns bibehållande. Jag har derföre icke glömt, * att Herr Tham ifrat för inre handelsoch näringsfrihet; men hvad jag lägger honom till last är, att han, som i dessa frågor vid sista Riksdag var en bland de mäst verkande personer, icke såsom ett nödvändigt vilkor för den yttre handelsfrihetens införande, yrkade införandet af en fullkomlig frihet i de inre näringarne. I detta den värde Ledamotens förfarande råder en bestämd inconsequence; alldeles som om man vill lägga takåsen på huset, innan det till grundval och väggar är färdigt; samt om af 2:ne fiendtliga Arnmer, den ena förbant sig att monoevrera med bakbundna händer. Herr Tham har vidare åt min motion velat gifva den anstrykning, som vore jag en crass theoreticus. Lyckligtvis bar jag äfven i min motion omnämnt practikens fördelar. Den , som vet, hvad technologie är, och ej vurmar med blotta theoder, den, som vet, hvilka framsteg denna vettenskap i an - 2a 34o Den 3o December f. ra. dra länder gjort, och känner de stora fördelar näringarne deraf njutit, den påstår ej, att man kan sägas fara i luften och drömma, då man vill tillämpa vettenskap på konst och slöjd. Ytterligare har Herr Tham sagt, att Frankrikes ock Englands välmåga ensamt befordras af den yttre handelsfriheten. Jag tyckte åtminstone, att ordet ensamt förekom i denna mening; men för mera säkerhet anhåller jag, att Herr Tham sjelf ville upplysa, huru hans ord fallit, och hvad mening han dermed haft. Herr Tham: Om jag ej missminner mig, så har jag, hvilket anteckningarne, då de hunnit redigeras, äfven torde visa, cj tält om England och Frankrike på en gång. Jag har ej heller sagt, att Englands välmåga ensamt härrört af yttre handelsfrihet, likaså litet, som jag tror den hafva något att tacka Prohibitif-författningarne för; utan jag tror, att Englands välmåga äfven måste tillskrifvas ett klokt användande af arne stora hjelpkällor, som England har och Sverige aldrig kan få.