Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Handtverkare, med dem jemförlige manufakturister och andre, här icke särskildt uppräknade borgare 1 Femte klassens Städer. Handlande, Mäklare, Skeppsklarerare och Apolhekare . Egare af Skeppsvarf, Fabriker och Manufakturier . Handtverkare, med dem jemförlige manufakturister och andre, här icke särskildt uppräknade borgare / samtlige Städer. Skeppsredare, för hvarje egande läst R.dr R:ml 45: •— » » 30: — » » 22; 50. » » 15: — R:dr R:mt 30: — » » 22: 50. » » 15: R.dr R:ml 25: — » » 20: — » » 12: — R:dr R:mt 22: 50. » » 18: — » 10; 50. R:dr R:mt 15: » » 12: 6: — R:dr B:mt — 12. 4 Bevillnings-Utskottets Betänkande J)! S. Och för alla andra fartyg, däckade eller odäckade, af Fem svåra lästers drägtighet och derutöfver, som tillhöra köpingar, lastageplatser och fiskare som idka fragtfart, för hvarje läst , . R:dr R:mt —• 6 öre. Då Skepps-redare uppgifvit och blifvit taxerad för behållen inkomst utaf sitt Skepps-rederi, utöfver hvad den här intagna läste-afgiften utgör, erlägge han ej den särskildt stadgade läste-afgiften. Ega flere del uti skepp, påföres hela Bevillnings-afgiften Hufvudeller Korrespondent-redaren. Intilldess uppmätning af Fartyg hunnit verkställas, böra sådane, som äro ouppmätte, af Taxeringsmännen anses till den drägtighet, i lästetal beräknad, som, efter egarens uppgift, jemförd med de upplysningar, hvilka derjemte kunna erhållas, kan bestämmas.
Jag reserverar mig mot det, i afseende på Hr Rosenqvists af Åkershult motion om ett pensionsanslag åt Ilr As sessor Crusenstolpe, af pluraliteten inom fl. R. o. Ad. i sista plenum fattade beslut, såsom åsidosättande 56 §:n Riksd.- Ordn. Jag tror Hr Rosenqvist kan säga, att han varit med på flera riksdagar än grundlagen; han påminnes helt visst om Ciceros ord: O domus antiqua, heu quarn disparibus dominare dominis! Jag beklagar, att någre ledamöter, genom-att väcka fråga om denna motions grutidlagsenliga tillkomst, betogo Ståndet tillfälle att med samma välvilja emottaga ett förslag om pensionat Hr Crusenstolpe, som det emottagit ett om en sådan åt en hans juryman. Att det så gjort, med välvilja emotlagit detta förslag, har jag anledn. alt förmoda deraf, att den ende talare, som yttrade sig med afseende på sjelfva motionen, uttalade, om jag rätt uppfattade hans mening, samma önskan som Hr von Hartmansdorff tillkännagaf i afseende på det förra förslaget, den, att pensionen äfven måtto tilIgodokomma enkan. Jag beklagar det, ty jag hade hoppats, alt R. St. ej sett sig förhindrade att bevilja en pension åt Hr Crusenstolpe, derföre att de emottagit ett förslag om en national-belöning åt hans juryman. Frih. Ridderstolpe, Fredr., anförde skriftligen: Under en nyligen tillryggalagd resa i Westmanland, iu - 54 D e 11 4 A p r i i. liemtade jag ur ett Liad af tidningen Dagligt Allehanda en berättelse af oväntad detaljerad fullständighet, huru det tillgått vid sist hållna opinionsnämnd. Med anledn. deraf, och då-jag, enligt från detta rum förklarad! samvetsjäf, afhöll mig ifrån valet till opinionsnämnden , anser jag mig böra ytterligare förklara detta sednare, helst samina orsak vållat fleres uteblifvande. Det brådstörtande i BorgareSt:s anmaning skakade många samveten, hvilka skydde medverkandet till en öfverrumpling.
Svårighet, ja omöjlighet, vid verkställigheten skulle alltid uppstå och förslaget dessutom hos den stora allmänheten väcka motvilja och obehag, genom den syftning detsamma innebure till forskande efter snart sagdt hvars och ens, äfven den minst bemedlades ekonomiska ställning. Det syntes derföre, till undvikande af sådana olägenheter, vara nödvändigt, att för en stor mängd personer, hänförliga till den tjenande eller arbetsklassen, bibehålla Bih. till B. St. Prat. 1859 & 1860. 5 Sami. 1 Afd. 24 lläft. 2 10 Bevillnings-Utskottets Utlåtande JYi 34. vissa bestämda, men låga afgifter, likasom äfven de s. k. minimi-afgifterne för handlande och handtverkare. Den grundsats om jemlik beskattning af all inkomst, Utskottet uti sitt förslag sökt, sä vidt möjligt är, göra gällande, har till sin riktighet icke blifvit bestridd. Att denna grundsats uttalas pä det ställe i författningen, der inkomst-bevillningen förekommer, äfvensom att Utskottet under benämningarne kapital och arbete sammanfört de olika källor, hvarifrån inkomst kan härflyta, synes icke rimligen böra klandras. Författningens anda blir derigenom mera tydlig och sammanställningen är både klar för begreppet och systematisk i formen. Något annat sammanförande eger icke rum. Grunderna för beräkningen af inkomsterna från de olika förvärfskällorna afhandlas särskildt såväl i stadgan, som i instruktionen för Taxerings-förrättningarne. Att nuvarande mininai-afgifter verkat skadligt och dessutom icke stått i något på rättvisa och giltiga grunder bygdt förhållande till hvarandra, så väl inom de särskilda klasserna, som vid jemförelse af dessa med hvarandra, torde vara en erfarenhet, som svårligen lärer kunna förnekas; och hvad beträffar de fixa afgifterne, så, om ock debiteringen af sådane är enkel och lätt att verkställa, torde dock inom de samhällsklasser, af hvilka dessa afgifter erläggas, olikheter i afseende å behållen inkomst förefinnas, hvilka förtjena att uppmärksammas.
Domaren fick icke der skåda den lefvande taflan af en rättegång, sådan den framlägges för underdomarens ögon; och ulan denna åskådning stod saken, vid handlingarnes läsning, icke alltid klar och lefvande för hans fattning, oansedt läsningen nu medtogC både tid, lust och krafter. Dessutom finge ej förgätas att om, å ena Lag-Utskottets Betänkande, N:o Hö. 5 sidan, omdömesgåfvans utveckling försummades när man oupphörligen (förner ensam, aldrig anstränger henne för att fatta och pröfva skiljaktiga åsigter, så komme, å den andra, hos den, som aldrig dömer ensam, en annan egenskap att förblifva outvecklad, nemligen rådigheten, beslutsamheten; och fara vore att den helsosamma kritiken hos honom skulle urarta till småaktighet, ja derhän, att han ej sällan, för det obetydliga, förbisåge det rätt väsendtliga. Men häraf följde jemväl att omförmälde två arter af domstolar, i deras befintliga skick, ej eller voro lämplige såsom uppfostrings-anstalter, för bildandet af ämnen till domare. Den ensidighet, som vore förenad med Häradssrätternes arbete, komme att bibringas dem, hvilka dervid biträdde, och tjenstgöringen i Hofrätterne vore af den beskaffenhet att man icke inträngde i sakförhållanden, i sjelfva rättsfrågorna, utan blott fästades vid ärendernas formella behandling. Nu anmärkte brister i Idofoch Underrätterne syntes emedlertid icke kunna afhjelpas genom partiella ändringar. De lågo så omedelbarligen i sjelfva väsendet af dessa domstolar, att forskningen efter botemedlet mäste vända sig till sjelfva grunden.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att då Constit.- Ulsk:s memor. blifvit i sin helhet uppläst och de anmärkningar, som hittills dervid blifvit gjorda , hade angått det hela af memor., hade II. Ex. trott, att propos. äfven borde göras på hela förslaget; men så snart anmärkningar gjordes vid några särskilda punkter deraf, ansåg H. Ex., att hvar och en af dem borde R. o. Ad:s afgörande särskildt underställas. Gr. Horn: Man har anmärkt, att jag med den granskning, * Den ii September e. tä - ning, jag påyrkat, skulle hafva åsyf tat granskningen af Statsrådets prot.; men sådan har icke min mening varit. Jag har vid föregående tillfällen yttrat, att hela denna profläsning, efter mili tanka, är ett oling, och det liar således icke kunnat falla mig in att nu anse den särdeles behöflig. Min mening har endast varit, att II. St. icke borde vara uteslutna frän rättigheten att upptaga och behandla frågan om rådgifvarnes ansvarighet i de delar, sorn föranledt den urtima riksdagen; och för att närmare uttrycka detta syfte, anhåller jag att, med frånträdande af mitt förra redactionsförslag nu fä uppgifva ett annat. Jag utbeder mig likväl att först få tillkännagifva, att jag icke anser R. St. böra vid urtima riksdag befatta sig med den generella granskningen afsina egna verk; ty jag finner ingen anledning för R. St. att emellan lagtima riksdagarna utöfva denna granskning derföre, att Konungen velat höra dem i andra ämnen, så framt icke en sådan granskning omedelbart påkallas af de ärender, sorn utgöra föremål för urtima riksdagen. Om således Frih. Palmstjerna vill inskränka sitt förslag dertill att förbehålla R. St. granskningsrätt i sådana frågor, som äro en omedelbar följd af de ärender, för hvilka urtima riksdagen blifvit sammankallad, är dermed vunnet allt, hvad jag åsyftat, och R. St. kunna då granska både rådgifvarnes åtgärder och sina egna verk i alla de delar, sorn hafva sammanhang med föremålen för den urtima riksdagen.
Sig föranlåten att, för vidmagthållande af Institutets ändamålsenliga verksamhet, af den å 3:dje Hufvud-Titeln till oförutsedda utgifter uppförda summa, i Nåder anvisa 687 R:dr 24 sk., och som de härmed bestridda utgifter äro permanente, har E. K. M. i Nåder föreslagit, det mätte desamma å Hufvud-Titeln varda uppförde, hvarjemte E. tv. M., uti Nådig Skrifvelse af den 1 sistlidne Februari, lill Rikets Ständers Stats-Utskott öfverlemnat en af Föreståndaren vid Institutet lill E. K. M. ingifven underdånig ansökning, att E. K. M. täckes hos Rikets Ständer göra Nådig Proposition om ett förhöjd t anslag för Institutet af 4,075 R:dr, eller tillsammans med de förut beviljade 2,000 R:dr, 6,075 R:dr, att enligt föreslagen stat disponeras, jemte 666 R:lr 32 sk., för en gång, till voltige-gårdens utplanering, och så väl dess, sora voltige-manégens förseende med trädbarriérer, äfvensom till fäktsalens istånd sättande. Vid öfvervägande häraf, hafva Rikets Ständer, med fästadt afseende på nyttan af denna inrättning, hvilken, i afseende på Armeens utbildning uti vapenföring, redan haft och än ytterligare, i följd af den åt officerare från alla Regementen lemnade undervisning, kommer att utöfva, äfven är för Rikets försvarsväsende af vigt, icke kunnat lemna utan uppmärksamhet, att de förut anslagne 2,000 R:dr ej äro tilIräcklige för Institutets behof; men då Rikets Ständer, vid jemförelse med hvad lärare vid andra undervisningsverk Exp editions-Ut skott c t s Forslag till lind.
I anseende till detta måls stora och mäst högst nyttiga åsyftande, anhåller jag ödmjukast det med möjligaste skyndsamhet må till afgö» rande företagas. Begärdes på bordet. Herr Flack , Carl Fredric , uppläste följande: Det är af icke mindre anledningar, än Den 6 December skallet och återskallet af mellan Hufvudstadefi och Landsorterne växlade klagorop öfver de relativt till årsväxten och penninge • ställningen oskälige , Näringar och dtn medellösare större Allmänheten tryckande Spanntnäls-priser, söm af Hoglofl. RiddersRapets och Adelns ädelmod jag utbeder mig att få återkomma till ämnefe om den i sin t iderymd ännu oinskränkta och derigenom i sitt öfverflöd ännu skadliga Brännvinsbränningertr Om, på det rum jag har har äran intaga, jag icke med egen försakelse följde blött 1‘osterlands-känslåns ledning, så skulle miit iiife emot detta onda, af en viss egen hemsk erfa. fenhet, kanske brirtgas till en feg tystnad, meri stolt att lida för det rätta, går i Edra fotspår, Jvfine Herrar, jag rakt åt tili ti pligt. Njutningslöst här jag redan länge sett Uppfyllas mine f. d. till RiddersRapets och AdelnS Profocoll gjorde förutsägelser om otillräcklighé* Éerv af dö, i detta kinkiga ämne tagne anstaifeer, hvarom ett nytt bevis föieter sig i berörde hoga Sädespris, hvartill, bland de verksam* mäste orsaker, mäste räknas Brännefi-spekulafeionen. Sådane höstpriser hafva aldrig tillförne Varit kände, undantagande år 1812, då en med innevarande årets ung fär eqvivalent Sädesväxt NB. blef till en god tredjedel förstörd genom ett midt uti skörden inträffat snöväder med fortvarande köld.
Om än Hofrätterne fördelas, så ökas icke arbetsstyrkan derigenom; och produkten af de utflyttade afdelningarnes verksamhet kari icke blifva stöire derföre att de arbeta pä skilda orter. Snarare synes målens skyndsamma afgörande vara att vänta vid en domstol, bestående af flere divisioner, emellan hvilka de inkommande målen lika fördelas, än vid flere från hvarandra spridda domstolar, af hvilka, änskönt de blifvit inrättade efter möjligaste beräkning af folkmängd och andia omständig - 24 Lag-Utskottets Betänkande, N:o 25. heter, den ena, åtminstone genom tillfälliga händelser, kan blifva alltförlitet sysselsatt och den andre åter så öfverhopad, att den ej medhinner arbetet. Såsom bildningsanstalter tror ej eller Utskottet att de smärre Hofrätterne skulle komma att ega företräde för de nu varande. På sätt 1S41 års Lagberedning yttrar, måste nemligen bildningens omfång och mångsidighet i allmänhet bero på det större antal af personer, som tillsammans deri deltaga, och derföre kan, så vida det verkliga gagnet af uppvaktningen i Hofrätterne för ungdomen afses, det ej fela att denna uppvaktning hos en större Hofrätt, der mera tillfälle till jemförande af olika åsigter erbjudes, måste mera bidraga till ändamålet. Men man får icke taga i betraktande blott ungdomens bildning, utan äfven domrarnes, ledamöternes utblidning till högre skicklighet. Genom dem fortlefver och vidgas till hufvudsaklig del den lefvande rättsvetenskap, eller jurisprudens, som gifver fulländning åt lagstiftningen, lif och anda åt lagskipningen. Den är en frukt af den praktiska erfarenheten, som åter är slutsumman af iakttagelsen. Den blir rikare i samma mån, som iakttagelserne äro flere; i samma mån de gifva anledning till ett lifligare utbyte af ideer; med ett ord, i samma mån som diskussionen är mångsidig; och härigenom eger den Hofrätt, som har flere ledamöter, företräde framför den, som har färre.
Enär således äfven för det ändamål, hvartill denna fond är afsedd, ett särskildt anslag finnes å riks-staten uppfördt, få Revisorerne, af samma skäl, som, beträffande f. d. Kansli-styrelsens handkassa, här ofvan blifvit anförda, hemställa, att ifrågavarande fond måtte få, till Riksgälds-kontoret öfverlemnas, samt att Rikets Ständer, så framt Kongl. Maj:t härtill lemnar nådigt bifall, måtte bevilja en mot fondens ränte-afkastning svarande förhöjning i 8:de hufvudtitelns anslag till Lappmarks ecklesiastik-verk. — I sammanhang härmed hafva Revisorerne trott sig böra fästa uppmärksamheten på det, enligt deras tanke, oegentliga förhållandet, att nyssberörde anslag är i riks-staten upptaget både såsom reservationsoch /öVsfcw/s-anslag. Let synes nemligen vara mindre nödigt att samla reservationer pä ett förslags-anslag, da derå uppkommande brister skola, i hvarje fall, ersättas af Rikets Ständers Riksgälds-kontor; och Revisorerne fä derföre hemställa, att oftanäinnda anslag, det enda af denna beskaffenhet i nu gällande riks-stat, må hädanefter benämnas endast förslags-anslag. 8 15. Efter verkställd inventering af de i Kongl. Räntekammaren förvarade säkerhets liandlingarne för de i förestående omnämnda utlånta medel äfvensom för det ännu återstående oguldna beloppet, 2,410 R:dr, af lånet till Wermdö brobyggnads-kassa, få Revisorerne anmäla, att samtlige dessa säkerliets-handlingar befunnos i god ordning. Af de i föregående revisions-berättelser omförmälda, till säkerhet för jernvägsanläggningen emellan Köping och Hult i Kongl. Räntekammaren deponerade 200,000 R;dr banko i räntebärande obligationer hade redan under loppet af år 1855, jemlikt Kongl, brefvet den 22 November samma år, 50,000 R:dr blifvit till bolagets
Domstolens utlåtande öfver det af Herr Justitie-Statsministern nu anmälda förslag till förordning angående handelsboks vitsord, skulle genom note af protokollet infordras. In fidem A. H. Heurlin. Utdrag af serskildt protokoll öfver Justitie-ärenden hållet uti Kongl. Maj:ts Högsta Domstol Thorsdagen den 14 Oktober 1847. Närvarande: Justitieråden Bredberg > Nyblaeus , Grefve Snoilsky 3 Grefve C. Sparre j af Rolén 3 Schmidt j Alexandersson. Sedan handlingarna i nedannämnda mål, jemlikt Högsta Domstolens vid föredragning deraf fattade beslut, emellan dess ofvanbemälde ledamöter cirkulerat, företogs nu sammma mål tili afgörande, nemligen: Det förslag till förordning angående handelsboks vitsord, sorn Hans Excellens Herr Justitie-Statsministern låtit upprätta och hvaröfver Högsta Domstolens utlåtande är vordet af Kongl. Maj:t, genom note ur Statsråds-protoBik. till R. St. Fröt. Propositiorij N.-o 28. kollet för den 17 sistlidne Sep (ernber, i nåder infordradt; varande detta förslag, som blifvit den 23 i samma månad i Högsta Domstolen anmäldt, så lydande: ”Med uppliäfvande af 2 § i 17 kap. Rättegångsbalken och Förklaringen häröfver den 15 Oktober 1810, samt 2 § i Förordningen angående vissa omständigheter i lagsökningsoch utmätningsmål den 28 Juni 1798, stadgas sorn följer: § 1. Beropar sig handlanden å sin handelsbok, att dermed styrka fordran för borgade varor: finnes den bok ordentligen förd, och gitter ej vederpart»! visa fel deri eller sådana omständigheter, som boken eller personen misstänkta göra, men nekar ändå till krafvet, då ege boken det vitsord, att lian, som sökes, skall vara skyldig med ed sig fria, der han ej hellre vill öfverlåta åt handlanden eller den, som boken fört, att fordringens rigtighet edligen sanna, eller ock rätten, i anseende till serskilda orsaker, finner skäl att edgången åt handlanden eller bokföraren uppdraga. § 2.
B) I fråga åter om de medel, af hvilka berörde utgift skall bestridas, och hvaruti den skiljagtighet emellen de trenne Riks-Stånden förefinnes, att Ridderskapet och Adeln ansett anslaget böra utgå från Riksgälds-Contoret, då Presteoch Borgare-Stånden deremot, lika med Utskottet, endast funnit Rikets Ständer böra medgifva, att den för ändamålet erforderliga summa må dertill af Handelsoch Sjöfartsfonden disponeras, måste, i fall Bonde-Ståndet icke bifaller Utskottets förslag, någon sammanjemnkning föreslås. Utskottet får vid sådant förhållande inbjuda Ridderskapet och Adeln att äfven i denna del instämma uti Presteoch Borgare-Ståndens beslut; men för den händelse, att Ridderskapet och Adeln ej skulle behaga inbjudningen antaga, och Bonde-Ståndet icke heller skulle i denna del godkänna Utskottets förslag, får, till omröstning i Förstärkt Stats-Utskott, Utskottet härmed föreslå följande voterings-proposition: N:o 1. Den, som vill, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majrt i underdånighet anmäla, att Rikets Ständer för sin del anse en summa af 10,000 Spanska Piastrar årligen under tre år böra af Handelsoch Sjöfartsfonden utgå, till friköpande af slafvar på ön S:t Barthelemy, voterar Ja; Den, det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej, anvisas för berörde ändamål en summa af 10,000 Spanska Piastrar, årligen under tre år, att utgå från Riksgälds-Contoret. Stats-UtsJcotlets Memorial, N:o 290. 3 C) Slutligen har ock för dessa medels utgående, blifvit dels af Ridderskapet och Adeln beslutadt förbehåll af framtida ersättning, då inkomsterne från S:t Barthelemy dertill kunna lemna tillgång, dels af BorgareStåndet stadgadt förbehåll af framtida ersättning till Handelsoch Sjöfartsfonden.
Utskotten, Aclieegarne medgifne anstånd, att till årets slut få dröja med inbetalningen af de 10 procent, hvilka, på sätt jag, uti föregående punct anmärkt, enligt 181S års Beslut, bordt vara infordrade innan 1820 års anslag i Banken fått lyftas, anser jag vara rakt stridande emot 1815 års Beslut, och ett o vilkorligt upphäl - Betänkanden» vande af detsamma; emedan genom detta anslag, Actie-egärne få tillfälle att qvitta desse io procent emot a:ne års räntor, och således Staten nu efterskänkt de i56,ooo R:d. hvilka af Actie-egarne detta år bordt contant till Byggnads-Cassan inbetalas, oell derigenom med denna summa, det bidrag Staten nu i stället mäste lemna, komma att ökas. 5:o. Lika med .Utskottens pluralitet, delar jag den öfver ty gelsen, att Bolagets erbjudande, att ytterligare insätta 20 procent, bör förkastas, och att vid de anslag, sorn nu beviljas , bör bestämma, att af Staten icke erkännes någon förbindelse , att under byggnadsåren, eller sedan godtgöra Bolaget någon ränta å deras Actie-Gapital. Då man ej känner den verkliga påföljden af Bolagets förrberörde anbud, skulle man tro, att derigenom skulle till Byggnads-fonden inflyta i af bela Actie-Capitalet, eller omkring 63o,ooo R:d., med sådant inträffar aldeles icke, utan tvärtom .inflyter icke en skilling, emedan bela Liqviden af Bolaget uppgöres genom en qvittning af Bolagets under tiden upplupne 4 års räntor å Actie-Capitalet å 5 procent som fyller, och äfven om det hittills använde liqvidationssättet, att beräkna ränta på ränta, finge begagnas, skulle öfverstiga den summa, sorn borde insättas.
Rikets Ständer hafva derföre ansett sig icke kunna antaga någotdera af ofvannämnda förslag i hela dess omfattning; men då, särdeles med afseende på den omständigheten, att, efter inrättandet af den Expeditions-Utskollets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 112. 19 Statiska Gen träl-by rån i hulViidsladen, försändningarne lill och ifrån Prestersltapet af blanketter och handlingar hörande till den officiela statistiken tillkommit, och klockarnes brefbäring derigenom blifvit försvårad, del sjnes vara billigt, att sådana ålgärder komma att vidtagas, hvilka, utan olägenhet för det allmänna eller någon särskild klass af tjenstemän, kunde, om än icke alldeles afhjelpa de öfverklagade olägenheterna, dock i någon mån lindra klockarnes tunga af deras omförmälda åliggande, och då sådant ändamål synes kunna vinnas derigenom, att Pastorsem betena, hvilka för närvarande iiro i saknad af fribrefsrätt, förunnade» sådan förmån, hafva Rikets Ständer funnit sig böra hos E. K. Maj:t, i underdånighet anhålla, det E. K. Maj:t läcktes tillse, huruvida och i hvad mån fribrefsrätt för deras embetsskrifvelser må kunna Paslorsembelena i riket tilläggas. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 19 November 1863. Uppläst och godkändi hos Ridd. och Adeln den 19 Nov. 1863. Presle-Ståndel den 20 Borgare-Ståndet den 20 Bonde-Ståndel den 21 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående förändrad anordning af bönegudstjensterna i städerne. (Sammans. Lagoch Ekon.-Utskoltels Betänkande N:o 31.) S. A. K. Genom 2 Kap. 3 § i Kyrkolagen är stadgadt, att “i de stora städer" skall bön hållas i kyrkan morgon och afton alla dagar, då icke veckopredikan eger rum.
Skrifvelsen innehåller äfven förslag, att, till upphjelpande af den Den 9 Februari i f. m. 85 egentliga landtracen, införskrifva rikoch grofulliga får; häremot anser jag mig dock böra invända, att all utgift i denna väg skulle för närvarande blifva utan nytta och ändamål bortslösad; det torde utan undantag öfver hela Sverige kunna påstås, att allmogen ej äger begrepp, huru Får böra skötas; instängda tillsammans med Boskapen i låga, tilltäppta och osunda, hus vantrifvas dessa djur, och lemna en dålig afkastning; jag skulle derföre tro, att allmogens upplysning i denna husliållsgren bör föregå ali tanka på förbättring, som sedermera gör sig sjelf, då våra landtfår ingalunda sakna egenskaperna af rikullighet och grofhet, om de skötas på ett med deras natur öfverensstämmande sätt. Den Kongl. Skrifvelsen tillstyrker slutligen den förstärkning af UllDiscontFonden, som Kongl. CommerceCollegium föreslagit, och deruti instämmer jag äfven, såsom ett nödvändigt vilkor för hela sakens gång och iordningställande; men jag anser mig vid detta tillfälle skyldig förklara, att, enligt min enskildta öfvertygelse, skulle beredandet af andra låneutvägar, än för redan fallen ull, vara en alltför långt sträckt hjelpsamhet från Statscassans sida; jag föres på denna tanka genom en redan väckt motion om belåningsrätt för införskrifne fina får, och ehuru det visserligen från den värde Molionairens sida ej möjligen kunde täll - 86 Den 9 F e b r u a r i i f. m. kas något missbruk, befarar jag dock, alt controllör voro svåra att med noggrannhet uppställa, så att dessa lån icke nära nog kunde komma att likna de nu mera befunna ändamålslösa odlingslånen; dessutom borde väl den högst sakrika och interessanta historique, som Kongl.