Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
På samma sätt har det tillgått å en egendom vid Ekesjö, der bränvinsbränningen drefs med mycken skyndsamhet. Man gräfde ett dike till en närbelägen sjö och lät dranken afrinna dit; egarens och grannarnes kreatur drucko ur diket så mycket de orkade, hvarefter återstoden förspilldes. När man nu hör omtalas, huru nödvändigt det är att, till bidrag vid kreaturens utfodring erhålla drank och tillika förnimmer huru bränvinslillverkare förfara med denna fodertillgäng, så kan man sluta i hvad mån deras klagan är grundad. En Riksdagsman frän Skäne har sagt mig att der körde man ut dranken på åkern. Enahanda skulle förhållandet ofelbart blifva på våren, emedan bränvinets höga pris f. n. och fruktan för dess ansenligt höjda beskattning under nästa år, skulle föranleda bränvinsbrännarne till ytterligare ansträngningar. Styrelsens omtanka för födoämnenas tillräcklighet eller Statsklokheten bjuder alltså att hämma deras omåttliga och onyttiga förbrukning. Följden dels af den klena skörden och dels af bränvinsbränningen har, såsom bekant är, varit, på sätt Utsk:s Betänk, äfven uplyser, att ifrån 7 län, hvaribland 5 vanligen sädessäljande, redan på vintern ansökningar om undsättning inkommit till Styrelsen. Vi hafva i dag hört Landshöfd. i Halland tala för bränvinsbränning, oaktadt han begärt undsättning för länet till ett belopp af öfver 29,000 R:dr b:ko, af hvilka 4,000 R:dr utan återbetalningsskyldighet. Att på detta sätt låta, å ena sidan bränna upp säden och å den andra lemna undsättning åt de hungrande till födoämnens anskaffande, är en Statshushållning och en Statsklokhet, hvilken utmärker våra Statshushållare och Statsmän ifrån alla andra. H. 3. 23 354 Den 4 Februari e. ni. Man säger att dyrheten härrör icke från brist på spanmåi hos oss, utan från den allmänna missvexlen i andra länder.
Kan jag lita på er? NIELSEN (torkar handen och räcker fram den). Det kommer an på. Men jag brukar nu inte ränna med sladder. LEONORA (bestämdt). Jo, ser ni – jag vill inte, att min man skall bli riksdagsman. Det – det är mig mycket emot. Men jag vill nog, att hans parti skall vinna. Och nu vill jag betala de pengar, som fattas, om ni kan få August vald. NIELSEN (försiktigt). Men – ursäkta – har frun då så mycket pengar? LEONORA (reser sig upp och går till sekretären, som hon öppnar). Minns ni gamla fröken Sabine där hemma på gården, Nielsen – fars faster? NIELSEN. Ja, kors – ja – hon är ju död, gamla stiftsfröken! Hon var allt bra gammal. Alla de pengar hon fick från Vallö, bara för det hon lefde! De sade, att hon fick mera för hvart år, hon blef äldre. Ja, hon hade det godt, det gamla skrället. LEONORA. Hon hade mycket mer än det, hon fick från Vallö, och hon har testamenterat mig alla sina pengar, Nielsen. Det är några mindre belopp på sparbanksböcker, som min man har låtit mig behålla till eget bruk. Dem ämnar jag offra på Augusts val. (Munter.) Jag vet sannerligen inte något bättre, jag kunde använda dem till. Men det måste naturligtvis vara en djup hemlighet. Ty andra kunna ej riktigt förstå, att det kan vara mig ett nöje. NIELSEN (högtidligt). Men tror nu också frun, att gamla fröken i sin graf – hon var så sträng och så gudelig – skulle vara nöjd, om hon visste, hur frun använder hennes pengar. LEONORA. Till er son (Skrattar. Blir plötsligt allvarlig och suckar.) NIELSEN. Ja, för det första är han ju inte som de säger »legitim». Och för det andra så är han ju socialist. Och gamla fröken, hon kunde ju inte en gång tåla, att herrn fick »Politiken», när han var på Bondegård. Ack ja! LEONORA (afbryter). Ja, nu kan ni ju söka upp August och säga honom, hvad jag har sagt. Men – inte ett ord till någon annan naturligtvis.
”Ack jo, jag har begått en ryslig oförsigtighet, ehuru – jag bedyrar det – i den aldra bästa afsigt. Och om blott den, som skrifvit den här lilla biljetten, finge veta att jag ej varit felaktig eller, rättare, om han finge veta hvarföre jag felat – ty jag har ju både gjort det och icke gjort det – så skulle han icke längre dömma mig strängt. Men ack, nu gör han det, och han får väl aldrig veta ” Här hindrade henne de allt häftigare frambrytande tårarna att fortfara. ”Hvad får han aldrig veta?” ”Att jag just i dag ärnat säga baronen – ty det är han som följt mig på mina vandringar i kojorna – att han efter detta ensam får uppleta föremålen för sina välgerningar, ty redan i går afton kom jag genom ett samtal med mamma till den öfvertygelsen att så borde ske.” ”Och detta förnuftiga beslut skall du nu sätta i verket med detsamma?” ”Ja, i morgon!” ”Hvarföre icke i dag?” ”Derföre, min bästa tant” – redan länge hade Blenda gifvit sin gamla vän denna titel – ”att jag på hitvägen mötte min slägting, unga fru Thorman, som enträget bad mig komma hem till sig i dag och på det hela skadar det ej att jag får lite tid att tänka mig före. Tant förstår nog att det icke blir så alldeles lätt att säga allt det der åt den beskedlige baronen.” ”Åh, tyst, tyst, det är väl densamme unge herrn som brukar spatsera fram och åter här utanför fönstren, då du sjunger – du är icke mycket försigtig, min lilla fröken!” ”Ack, förebrå mig ingenting – jag är verkligen så beklagansvärd, att jag knappt kan lefva!” ”Nu öfverdrifver du visst!” ”Nej, icke det ringaste Men om jag skrefve en liten rad till den, som skickat hit denna bukett, skulle den då komma till honom? Tant har aldrig nämt honom, men tant vet ändå hvem jag menar.” ”Torka dina ögon din lärmästare kommer Spring in i sängkammaren och skrif den der raden, så skall jag emellertid språka en stund med herr E.!” Blenda lät ej två gånger gifva sig denna uppmaning.
Hvad farhågan för tullförsnillning angår, är det gifvet, att nuvar. bättre bevakningsanstalter måste åstadkomma bättre controller än förr; och häri tror jag, att man bör söka medlet till ökade inkomster för staten, icke uti en ökad consumtion. Fortgår Tullstyrelsen i bevakningsanstalternas fullkomnande, på samma sätt som hittills skett, skall man snart komma derhän att utestänga alla betydligare smuglingar. Jag vidblifver i följd häraf min tillstyrkan till bifall å Utsk:s sednare betänk., och får på förhand förklara, att jag ej kan släppa denna fråga utan votering. Hr Hegardt, Christ. Bernh.: Jag instämmer desto hellre i Gr. Horns åsigt, som jag dr öfvertygad, att om man höjer tullen till den grad, som Utsk. föreslagit, skola vi på oloflig väg fä varan tullfritt införd från Danmark och jVorrige. Frih. Cederström, Jac.: Det förundrar mig att höra, huru man kan vilja genom höga tullafgifter söka nedsätta consumtionen af utländska varuartiklar. Om sådant lyckades, vore ju en gifven följd, att man tvingade utländska raagter att göra detsamma, och man försvårade således afsätlningen af sina egna produeter. Jag tillstyrker, att tullen å caffe' må bestämmas till 4 sk* Gr. von Platen, Baltzar Julius Ernst: Då jag förenar mig med dem, som yrkat nedsättning i tullen å caffe' Den 16 December f. m. a35 emot hvad Utsk. i sitt sednare betänk. föreslagit, anser jag mig höra förklara, att jag kommit dertill genom öfvertygelsen, att roan aldrig kan hindra tullförsnillning, sä länge lagarna äro af den beskaffenhet, att de så godt som uppmana dertill. Sådan ar erfarenheten i alla länder, och t. o. m. i England, der bevakningsanslallerna äro så högt uppdrifna, ske ändock smuglingar i följd af alltför höga tullafgifter. Mig synes således bättre, att man nöjer sig med en lägre inkomst, hellre än att få varan alldeles tullfritt införd i oloflig väg. För öfrigt önskade jag, då man sagt, att
Som redan är så godt som fru, Då det i nästa vecka lyser För dig för första gången — ack! För sista brefvet hjertligt tack! Och som jag vet, du vänskap hyser För min person se ' n forna dar, Jag också den i anspråk tar. Ett spörsmål fram till dig jag ställer, Som löses ej af en och hvar. En fråga utaf vigt det gäller, Sjelf tveksam, vill jag ha ett svar. Jo, saken ä r. Idun DEN PRENUMERATIONSPRIS PR Å R: UTGIFNINGSDAGAR! REDAKTÖR IDDN KR. 5: - IDUNS MODETIDN.MED PLANSCHER OCH HANDARB. &gt; 5: — IDUNS MODETIDN. UTAN PL. NORAYR. REDAKTIONSSEKR. : J O H A N 1899. ANTAGAS ÖFVER HELA LANDET PÅ ALLKLARA S. KYRKOGATA 1 6, 1 TR. DELES SÄRSKILDT FÖRMÅNL. VILLKOR. N O R D L I N G, ALLM. TEL. 6 1 47. atelier och sedermera i Gent hos Monckhoven — professor i fotografi och uppfinnare af torrplåten — sin teknik och konstnärliga smak. Den första oktober 1872 etablerade hon sig härstädes som fotograf i huset nummer 10 Drottninggatan, hvarifrån ateliern år 1877 flyttades till nummer 15 Fredsgatan, hvarest den, som bekant, alltsedan varit inrymd. » Selma Jacobsson, Kgl. hoffotograf », är den välkända stämpel, som företrädesvis återfinnes å porträtt af hela vår konungafamilj samt af vår diplomatis och vår högsta societets medlemmar. Och det var alltid med bästa resultat, de togo hennes konst i anspråk, ty i fråga om smakfull och artistisk framställning förtjäna dessa porträtt onekligen att jämföras med det yppersta, som den nutida fotograferingskonsten mäktar åstadkomma. trätt, vi i vårt dagsnummer meddela af den aflidna. Den bredvidstående atelierinteriören torde måhända ha sitt intresse såsom verkstaden för hennes mångåriga och framgångsrika arbete.
Ridderskapet och Adeln, lika med Utskottet, behagat godkänna, med lemnad företrädesrätt åt tryckningsskuldens godtgörande, såsom mera nödvändig och i verkställigheten mindre svår, användt 4j7°o R:d. till afbetalning derå. Då sådant oaktadt, vid 1814 års utgå ng, återstoden af sistnämnda skuld likväl uppgick till 2858 R:d. 58 sk. 5 rst. jemte 20 R:d. 25 sk. 5 rst. obetald renta, oberäknadt de interessen , som vidare intill samma gälds falla betalande kunna upplöpa; så täcktes Höglofl. Ridderskapet och Adeln benäget finna, att, sedan omförmälda återstod blifvit liquiderad, omkring 8000 K:d. Banco utgått till Protocollstryckningen; och som, efter hvad Räkenskaperna utvisa, blott476i R:d. 3 sk. 11 rst. i Capitationsmedel, ifrån och med år 1812 till slutet af nästlidet år kommit Riddarhttset tillhanda, torde med någorlunda säkerhet kunna slutas, att under loppet af de ännu återstående 2:ne åren Capitationsafgifterna icke stiga till sagda summa; men om äfven så skulle hända, hvarpå Utskottet likväl tviflar, blefve i slikt fall totalsumman, till bestridande af bägge anordningarna, icke högre än 724 Den »4 luli f. m. 9522 R:d: 7 sk. 10 rst. och således 4 77 R:d. 4° 2 rstmindre än den vid Öre bro Riksmöte förslagsvis uppgjorda beräk, n*n§ till 10,000 R:d. I betraktande hvar af, och då etnot all förmodan Protocollstryckningen, hvilken troddes icke skulle öfverskjuta summan af 5000 R:d.
Så lämnade hon det arbetsfält, för hvilket hon utgifvit sina kroppskrafter, sin förmåga, sin kärlek. » I april 1862, just då den blifvande föreståndaren, pastor Bring, med sin unga hustru inflyttade i diakonisshuset, afreste Maria C, men ej allena. Med henne följde en af systrarna som hennes vårdarinna. Den uttröttade fick nu hvila. I Ousby, där hon som barn tillbringat långa tider hos nära släktingar, bildade hon sitt lilla hem, bestående af henne själf, hennes mor och den vårdande » systern ». Där bosatte sig ock på uppmaning af Maria C. hennes vän från Kaiserswerth-tiden, fröken Carolina Frumerie. I Onsby kvarstannade Maria C. Då hon medmänniskor, äfven o m d e ibland springa icke dessa krafter slappas o c h slumra in. efter A års bortovaro begärde tjänstebetyg, om o s s v i d lifvets stora kappränningar. » D e t Den nitälskande anden lät sig ej kufvas, däraf kan n o g ibland t y c k a s s o m orättvisa, att att tillgångarne voro knappa. De äldre |||justningar?! O c h hatet har sin fröjd uti att sig stå vid gränsen. band. som om jag doge hvar dag. s r n, F. Här träffade henne dödsbudet. diakonisshuset en dag, som ej snart förgätes. den dagen skulle jordfastas i Vexjö domkyrka. lifvet. ligaste gömslen. % sitt ning — kvinnans verksamhet slöjd i och y r k e n för undervisning litteratur — Bara — kvinnans sannerligen De och på denna så m å n g a, skiftande ska — hennes vetenskap — En hittills okänd ungdomsdikt ned a f förste som kunna de bäste. hvari mitén har konätslöjd o c h konst. redan f ö r dessa i n o m Damkoden utsatta samlade dikter uppgifvas flere Att de i den formelt fulländade har man länge insett. Kvinnokomitén för Chicagoutställningen, Stockholm, tiden a n m ä l t deltagande. äro anmälningar kvinnor i vårt land, som önska mottagas — T y b å d e tid m e n seoch utrymme begränsade.
Ett skydd af lagen i delta hänseende påkallades ock icke blott af konstnärens, utan äfven af allmänhetens eget rätt förstådda intresse, ty en konstnär eller en förläggare skulle icke våga att på ett mera omsorgsfullt sätt göra för en större allmänhet tillgängligt ett utmärk tare konstverk, om han icke försäkrades mot faran att genom ett bättre eller sämre eftertryck plötsligen beröfvas frukterna af nedlagd möda och kostnad. — På dessa, Bih. till R. St. Skrifvelse, N:o 45. med flera anförda skäl har blifvit dels föreslaget, att Rikets Ständer måtte hos E. K. Maj:t i underdånighet anhålla om utarbetande af en lag, som bestämde konstnärs eganderält till sina verk och, inom behöriga gränser, gåfve skydd mot efterbildningar af dessa, företagna utan hans eller hans rättsinnehafvares bifall, dels ock hemstäldt, det Rikets Ständer måtte, för sin del, antaga ett i sådant afseende uppgjordt förslag till ”lag om den artistiska eganderätlen”, hvilket, med några få mindre väsendtiiga förändringar, affattadt i enlighet med ett lagförslag, som Danska regeringen nyligen afgifvil lill Danska representationen, förmenats så myckel heldre kunna här i riket antagas, som detsamma, foladt på i Danmark redan vunnen erfarenhet i ämnet, vore, i jemförelse med flera andra länders sladganden i förevarande hänseende, särdeles enkelt och redigt, samt derjemte skulle i väsendtlig mån underlätta en önskvärd internalionel lagstiftning i ämnet Sverige och Danmark emellan. Vid ölvervägande af denna fråga hafva jemväl Rikets Ständer ansett en lag i förenämnda syfte vara af rättvisa och billighet påkallad. Produkterna af tankens arbete äro otvifvelaktig! lika myckel lörtjenta af skydd, som någon annan produktion. Författarens eganderält till hans verk är ock i gällande tryckfrihetslag erkänd och skyddad; och genom särskild förordning af den 20 Juli 1855 är förbjudet att, ulan författarens eller hans rättsinnehafvares tillstånd, offentligen uppföra ett dramatiskt eller för skådeplatsen lörfatladt musikaliskt arbete. Då Rikets
General-tullstyrelsen, på någon dag, hvarom i officiella tidningen och i Stockholms Dagblad minst 8 dagar förut varit kungjordt, med tillåtelse för dem, som dervid kunde äga ett intresse, att vara närvarande; 7:0 att utbetalningen af de beviljade ersättningsbeloppen sker på terminer, som Commerce-colkm äger att bestämma, i mån af den anslagna tillgångens inflytande; ägande dock colhm rätt, om så skulle pröfvas lämpligt, att i qvittningsväg afdraga ersättningstagares hos Manufacturdisconten ägande skulder; 8:0 att för de summor, som icke contant utbetalas eller godtgöras med Manufactur-disconlens fordringar hos ersättningstagare, utfärdar Commerce-colkm till order ställda förbindelser, att på de utsatta förfallodagarna utan ränta betalas; g:o att det öfverskott, som på anslaget kan uppkomma, sedan alla beviljade ersättningar blifvit godtgjorda, får användas till förstärkande af Manufactur-discontens fond förs. k. förslagslån; samt 10:0 att de summor, som kunna till Commerc-colkm ingå, innan ersättningar derå behöfva anordnas, under tiden få af Manufactur-disconten fruktbargöras; dock sålunda, att denna discont antingen i odisponerad behållning på bancocreditivet, eller i förfallande lån, äger full tillgång för deras återbetalning inom erforderlig tid. Slutligen anser jag mig böra nämna, dels att jag derföre icke upptagit några bomullsfabriker till delaktighet i den föreslagna ersättningen, emedan, med bibehållande af comiterades tullbestämmelser å hvarjehanda bomullsväfnader, och antagande af mitt förslag att nedsätta tullen å hvitt bomullsgarn till 2 sk. per $, jag anser de nya tullbestämmelserna skola blifva för ifrågavar. industri meia gynnande än de gamla; och dels, alt, med anledning af officiella uppgifter, D e 11 12 Ma r >. det högsta ersättningsbelopp, som efter mitt förslag kunde ifrågakomma, icke kan uppgå lili fulla anslaget. Hr Rosenblad tilläde derefter muntligen: Jng anhåller, alt sjelfva min motion, äfvensom det yttrande jag nu afgifvit, mätte gå till Bevilln.- och BaneoUtskotten.
Ständers Lag.Urskotc wid Urtima Riksdagen i Orebro, den r6 Junii 1812. »?)err Lagman Rön qwist yttrade: att da skogstillgängen i Riket genom misshushållning och Bruksrörelsens betydliga utwidgning i senare tider, wore nu mera än förr i ansenlig man förminskad, och man således i samma förhållande lärt sätta ett förvkadt wärde pa hwad, som ännu deraf atcrstar, sa ansag äfwen Herr Lagmannen Lagstiftarens uppmärksamhet böra ledas pa otillräckligheten af den bestraffning, som wara nu gällande Lagar utsätter för awerkan a annans skog, och den förra böra ökas i samma proportion, som den sednare stigit i wärde; Up, Den 25 Jfflii. >995 Uppå desse och de flere skäl Herr Grefwe Gyllenborg uti dess Memorial anfört, ansag Herr Lagmannen, att den, sorn första eller andra gången beträdes dermed, att hafwa a Allmänning -lier andras enskilta skog, fält tiipmer eller mindre träd, bör utom fullt skadestånd, derföre böta det ämerkades tredubblades wärde, hwilket answar skulle fördubblas, da sadant sker a Kronans Parker, Gehäg eller Djurgårdar; Och om samma person tredje ganaen om ett dylikt brott öfwmygades, han da stu lie standa tjufsrätt. Vt supra. In Läsm protocolli, VV. Tullgren.
Det är bekant att tillverkning af vissa drycker sker i stor skala, såsom, utom de nämnda, en mängd mineralvatten, vid hvilka, om förfalskning sker, mycket lätt skada till helsan kan uppstå. I England förevar för många år tillbaka en rättegång om förfalskning i stort af porter förmedelst stryknin. Då nu orden icke äro väl valda, kan man ju t. ex. i stället sätta »matvaror eller drycker»; men, då svårighet torde möta vid att på stående fot föreslå någon fullt god 522 Den 17 Juli. redaktionsförändring, vill jag hemställa att R. o. Ad. behagade återremittera denna §, så att Lag-Utsk:t finge närmare öfverväga redaktionen. Gr. Sparre, Erik: Ren siste talaren har icke bestridt, att ordet lifsmedel jemväl borde omfatta drycker, utan han har blott velat utbyta ordet »lifsmedel» mot tvenne ord, nemi. »matvaror eller drycker». Hvad särskildt angår drycken porter, förmodar jag, att intet hinder finnes för att räkna denna födande dryck till lifsmedel. Jag anser för min del något utbyte af ord ej vara af behofvet påkalladt, och får derföre anhålla om bifall till §:n i dess nuv.de Hr Olivecrona: Jag har ingalunda, såsom Gr. Sparre anfört, sagt, att jag för min del fattar ordet lifsmedel i den bemärkelse, att derunder inbegrepes äfven drycker. Jag har tvärtom just påstått att man, enligt språkbruket, icke med ordet lifsmedel förstår drycker, utan inskränker detsamma till begreppet af matvaror; och jag hemställer, om man såsom lifsmedel kan anse t. ex. punsch, sodavatten, absinth och dylikt. Utom språkbruket vill jag anföra ännu ett skäl. Det skulle nemi. kunna inträffa att domaren, då drycker ej i denna § tydligen äro inbegripna, hänförde förfalskning af sådana under 13:de §:n 2:dra mom:t; men då möter det oegentliga, att detta brott då icke skulle af allmän åklagare, utan endast af målsegaren kunna åtalas. Det är dock klart att förfalskning af drycker bör lika väl kunna af sådan åklagare beifras, som förfalskning af matvaror.
108 <§, angående anslag till fyroch båk-väsendets förbättring, innefattar Rikets Ständers beslut, i anledning af Sammansatta Statsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtanden JM 15, sidd. 15 och 22, samt JM 32, sidd. 28 och 29. 109 §, angående anslagen till Statistiska Tabell-kommissionen, grundar sig på Stals—Utskottets bifallna framställningar i Utlåtandet JM 122, sid. 12. HO §, angående socken-karle-verkets fortskyndande, innehåller det härom, enligt samma Utlåtande, sidd. 16—17, fattade beslut. Hl §• angående den af Majoren A. Hahr utarbetade generalkarta öfver Sverige, grundar sig på Stots—Utskottets bifallna Utlåtande JM 127. H2 §, angående skiftesoch afvittrings—verkets påskyndande, öfverensstämmer med delta Utskotts hemställan i Utlåtandet JM 122, sid. 38. 113 §, angående anskaffning af likare och modeller för nya matten och vigterna, äfvensom målkärl och vigter åt krono-magasinerna oell bagerierna, grundar sig på Stats-Utskoltets Utlåtande JM 222, och punkten litt. d. i Utlåtandet JM 136, sid. 22. •114 <§, angående beredandet af ny lokal för Teknologiska institutet, innehåller Rikets Ständers derom fattade beslut enligt Utlåtandet JM 122, sid. 65, och Förstärkta StatsUtskottets Memorial JM 216, sid. 4. 115 <§, 1 morn., angående anskaffningen af läro-appärater för de tekniska skolorna, grundar sig på Utskottets bifallna hemställan i Utlåtandet JM 122, sid. 68; 2 morn., angående fysiska apparater och mekaniska modeller för Slöjdföreningens skola, öfverensstärvmer med samma Utlåtande, sid. 72; 3 inom., angående skep>psbyggeri-institutet i Carlskrona, grundar sig på samma Utlåtande, sidd. 83—84.
KrigsAkademiens räkning begäres nu ett förökadt anslag af 24,930 R:dr; densamma äger förut till årligt underhåll 57,335 ll:dr, och den skulle således hädanefter komma att få det ej obetydliga beloppet af 82,265 R:dr årligen. Då man dertill lägger den ganska stora summan af pensions-afgiften för omkring 175 betalande Kadetter, fria husrum och en mängd andra förmåner, så tyckas de årligen derifrån utgående 35 å 40 officerares upfostran till sin kostnad ej blifva så obetydlig att den ej påkallar en granskning rörande denna inrättnings verksamhet och huruvida den svarar emot de summor densamma till sitt underhåll erfordrar. Mången privatanstalt utan ringaste biträde af Staten och utan andra tillgångar än dem lärarne genom relativt ringare afgifter kan förskaffa densamma, är i närvar:de stund, enl. min tanke, dels genom efter tidens fordringar mera ändamålsenliga anordningar och dels genom en större skicklighet hos de lärare som vid densamma äro anställde af mera nytta för det allmänna. Må man således, då så betydliga nya anslag nu begäres, ej af några konsiderationer låta hindra sig ifrån att högt påyrka de förändringar som, enl. nu allmänt gällande åsigter rörande en medborgerlig upfostran äro af behofvet påkallade. Vid K. KrigsAkademien är undervisningen ännu så ordnad, att ynglingen vid 14 å 15 års ålder bör der söka inträde för att vid lämplig tid för hans framtida samhällsverksamhet derifrån kunna utgå. I de tvänne första klasserna bibringas derstädes lärjungarne ej annan undervisning än som i hvilken elementar-undervisnings-anstalt som helst inom Riket kan erhållas. Först i de tvänne öfre börjas och fortsättas de ämnen, som äro af speciel militärisk natur. Ynglingar af så skiljda åldrar som 14 ä 15 till och med 20 å 22 år, äro här underkastade samma ordningsstadga, hvilka tydligen, till följd häraf, lemna för lösa tyglar åt barnet, under det att de äro nära nog skymfligt tryckande för den mognande mannen. Att låta ett barn vid så unga år bestämma sitt framtida Vitae genus innan ännu någon erfarenhet af lifvet är in - »98 Den 10
Actie-ägare, oin inbjudning af enskilte, till deltagande i Rikets Ständers Bank. Se Bauk, Adier, Se Publika papper, Adtliga JungfruStiftet, Se Wadsjena Adeliga Jungfrustift. Adelig.-) opb Fpiherrljga värdigheten, angående, för de först dertill ocb secjermera till högre värdighet sedan 1809 upphöjde personer. XXI. 1 io. Adelsfanan, om frälsejords befrielse från rusttjenstens återupprättande vid. IX. B, 349- A. 36o. Adelsfane-boställen, om försäljning till skatte af alla indragna, V. B. 3g. A. 165. Adelsman, Se Frälseman. Ädjuncter, Pnstorerpes, om lönerne för. III. 120. IV. R. 2>, 100. VII. B. 106. VIII. IX. A. 235. X. E. 4.) Ädjuncter och Docenter inom medicinska pcb juridiska faculteterne, om rättighet för, att beräkna ak,a<|einisk tjenstgöring vid fråga om befordringar utön) akademien. IX. A. 235. E. 366. ( 4 ) Adlerberg, Bror Reinhold, yttranden. II. 57. III. 121. Adlerbrandt, Thure, yttrande. II. 258. Adlercreutz, Gustaf Magnus, yttranden. XII. 9, 120, 3x3. Adlerstam, G. N., ÖfversteLieutenant, om en ersättning åt.