Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta, i anledning af orra stadgar, ålagda vite hade den goda verkan, att sedan de koppsjuke, genom tongl, SundhetsCollegii omvårdnad, blifvit skötte, och smittans kringspridande förekommen, så anställdes här i Hufvudstaden en alldeles allmän vaccinering j månne ej en lika välgörande anstalt öfver hela Riket Lill koppsmittans allmänna utrotande och menniskolifs räddning vore att Önska? Då de erbjudna kostnadsfria vaccinations-anstal. v) ÖfverStathållareEmfcetetS Kungörelse den 7 April I8l5- Ridd. och Ad. Prat. N.O 85. 86. 674 Ven 3 a Maj. ler, och det Vördiga Presterskapets förmaningar, så väl som Kungörelser från Predik, stolarne, hvilka Församlingens innevånare låtit, viel u‘satta Terminer, ympa sina Barn med skyddskoppor, och hvilka af fördom eller vårdslöshet försakat detta förvarings medel, ej förmå till fullo uppfylla Regeringens landsfaderliga afsigter, och dödande smitt-koppor sedan öfverraska oskyldiga, ovaccinerade Barn, så synes visserligen sådana obetänksamma Föräldrar vara straffvät da. Deras samvets-fönbråelser efteråt urskulda ingalunda deras br tt emot samhället ", Jag anhåller således ödmjukast om Eders Excellences Proposition i anledning af Herr Protessorens och Riddarens Trafvenfelts Memorial örn ett ganska lindrigt och försig. tigt vite till befordrande af en allmän vaccinations antagning. Herr Munck af Rosenschöld. Jag delar med den värda Ledamot som sist talade, äfven så väl som med Herr Trafvenfelt, öfvertygelsen, att de föreslagna tvångsmedel kunna vara nyttiga till sin verkan, och jag bestrider blott, att de äro rättvisa till sin princip Således nekar jag ej den möjliga nyttan af dessa tnesurer, men jag nekar, att Staten äger rättighet påbjuda dem.
Då likväl å andra sidan i öfvervägande tages, att till skada för allmänna rö relsen en eller annan utlåning icke under längre tid behöfde hela det belo])!), sorn derför blifvit afsatt, hvaremot för en annan utlåning brist på nödiga medel kunde finnas, har Utskottet ansett att stadgandet i 214 § af Banko-Reglementet äfven för framtiden bör med någon modifikation, en följd af ändrade förhållanden bibehållas; och Utskottet tillstyrker alltså: l():o. att ett maximum bestämmes för hvarje gren af den låne-rörelse, som Banken kommer att bibehålla, dock under iagltagande att då någon del af de fonder, hvilka blifvit anvisade för utlåning genom Handelsoch JNärings-Diskonten, på aktier och publika papper elier på guld, silfver och jern m. m., under en eiler annan månad icke kunnat i någon eller någre af dessa låne-rörelsegrenar användas, Banko-Fullmägtige ega, att för en tid af högst Tre månader öfverlemna de varande behålluingarne till den eller de af ofvanberörde lånerörelse-grenar, som deraf äro i behof; med villkor likväl, att i händelse medlen derförinnan blifva för sine ursprunglige föremål erforderlige, desamma då genast återtaga. Såsom en allmän sats, torde uli Banko-Reglementet, i ingressen till Låne-röreisen böra uttryckas. 12:o. att Riks-Banken utlånar penningar och meddelar kreditiver, på sätt här nedan säges, men Banko-styrelsen kan, då den finner sådant med Bankens fördel och säkerhet öfverensstämmande, vägra nya lån och kreditiver, äfven när intet är att anmärka mot säkerheten. 28 Banco-Utskottcts Betänkande, N:o 29. Då någon sådan sals icke finnes uli nu gällande Banko-reglemente uttalad, skulle möjligen deraf kunna hemtas anledning för den öfvertygelse, att en dylik rättighet icke vore Banko-styrelsen lemnad. Häraf har Utskottet funnit ett stöd för det förslag, punkten 12:o innefattar.
Jag anser, alt R. o. Adis , beslut i delta hänseende är öfverensstämmande med rättvisans fordringar, och får fördenskull anhålla, alt Hr Gr. o. Landtm, behagade framställa propos. på alt R. o. Ad. vidblifver sitt i detta ämne fattade beslut, och lägger Utskis hemställan till handlingarne. Hr Printzencreutz: Jag vill blott, då ingen annan af BankoUlsk. -s ledamöter uplräder för att försvara Utskis förslag, uplysa derom, alt hvad Utsk. tillstyrkt är öfverensstämmande med hvad som uti Tull-Taxan och nästan alla i sednare tider från K. M. utfärdade läxor i detta hänseende finnes stadgadt, och att den gjorda anmärknin således ej träffar endast Utskis förslag. Frih. Palmstjerna har nämnt att, för att jemna förhållandet emellan den, som skall betala, och den, som skall mottaga betalning, vore rättvisare att vidblifva R. o. Ad:s förra beslut. Emellertid finnes t. ex. i Tnlllaxe-underrätlelsernes lista § stadgadt: ”Hvad vid lullklarering af brutet skifling-tal ej hinner lill half skilling uteslules, och räknas deremot för en skilling hvad af sådant brutet tal stiger till eller öfver en half.” Delta öfverensstämmer fullkomligt med hvad Utsk. nu föreslagit; hvarjemte jag med visshet vet och kan styrka, det förhållandet är enahanda med de fleste i sednare lider från Stats-Departm utfärdade läxor; och synes således Utsk. hafva på god grund framställt sitt förslag. Gr. Lagerbjelke: Att det är orätt att räkna jemt hälfteu lill den sednare hälften, om jag så får uttrycka mig, torde icke behöfva bevisas. Det torde nemi. lätt inses, att om jag vill dela 10 i tvenne hälfter så måste 5 räknas till den första hälften; ty eljest skulle 6 enheter komma att höra (ill den ena hälften och endast fyra till den andra. Således är det högst orätt alt räkna på det sätt BankoUtsk. här gjoit.
En sådan stämmer ej särdeles öfverens med en fattig kontorsplats och åtta hundra kronors lön — hela åtta hundra nu efter tio år af siffror, slit och släp. Uppskrufvad på en hög kontorsstol vid en pulpet, brant som en uppförsbacke, på ett skumt kontor vid en gränd i » staden », med en gaslåga pipande öfver ens hufvud, dag ut och dag in, sommar och vinter, hinner man lära sig på tio år, att lifvets poesi just icke interfolierar de lispundstunga kassaböckerna. Men man uppehåller tillvaron, och det är ju hufvudsaken. När man så till på köpet verkligen är u n g. Uppe i Tyskbagarebergen hade de byggt ett nytt hus, ett stort femvåningars stenpalats, som i stelnad förvåning med sina rader af tomma fönster, liksom med dumma ögon, stod och stirrade öfver taken på de små kåkarne vid dess fötter utåt » Gärdet » och skogen. Så lät man, mot billiga hyror, småfolket flytta in i de granna, banala rummen, där de torftiga bohagen togo sig befängdt parodiska ut, De skulle » dra ut fukten ». Här hade han en vindskupa fyra trappor upp. När han öppnade fönstret kl. 6 om morgonen, hörde han reveljen gå i Artillerikasernen, och i fjärran från Dragonskolan svarade det som ett eko. Och han såg den första dagens bris dra dimman bort från Djurgårdsbrunnsviken. I rummet bredvid hörde han genom den tunna väggen, hur den lilla grannen redan var vaken. Hon rörde sig och styrde med dessa mjuka, tassande, egendomligt smeksamma ljud, som gåfvo honom en känsla af att något varmt, darrande smög sig upp mot honom. Och så tog en späd, men klar röst upp en sång. De hade samma tid. Mary skulle på fleuristateliern kl. 8 liksom han på kontoret. Ty att hon hette Mary och var fleurist, det visste han redan andra dagen. Man hade väl för intet skomakarfrun därnere, som tjänstgjorde vid portluckan som hela husets samvetsgranna Klio. När hon tog i sin dörr, tog han i sin. När hon var i trappan, var han tätt bakom henne. Så vände hon sig om, litet förvånad först, kanske litet förskräckt.
I anseende till de uti de insände Berättelserne gjorde Förslag till sadane förändringar och förbättringar inom Collegicrne och de öfrige StyrelseWccken, ftin omständigheterne genast kunna påfordra, sa har Committeen till Kongl. Majus Nådiga bifall desamma hemställts Den inskränkning i antalet af Tjenstemän derifrån uppkommer, är wäl mindre än Committeen önskat kunna förestå; Dock beror, såsom Berättelserne utmärka, en ytterligare inskränkning deruti urås sadane anstalter, som ankomma pä widare Nådiga Förordnaden. — Committeen har desiutom, efter ett nogare betraktande af detta ämne, trott sig finna, att något hufwudsakeligt derutinnan icke kan wara att förwänta, utan att, ester hwad ofwan anmärkt är, en sadan utarbetning af de Economiske Författningarne föregått, som ifrån grunden beredar sakernes enklare behandling. — Under afbidan deraf är det chkwal oumgängeligt, att ordning och säkerhet wid Ärendernes handhafwande ma widmagthallas, ett ämne i Committeens öfwertyggclse af wida större wigt, än någon besparing af vbetydeliga Löner, och hwllket blifwit wid de af wederbörande förestagne förändringar med all omsorg iakttagit. — Och dä i ätstillige af Berättelserne sinnes anmärkt, ywad Kammar, Collegium fullständigare utredt/ angående förhällandet af det swaga Penninge-wärdet och de stegrade Waru-priserne, i anseende till Penninge^Löntaggude Tjenstemän, samt is86
Men nu är det bättre; och nu skall jag bara sköta mig riktigt bra, ta rörelse i friska luften och vara duktig, så att allt kan gå väl men sen, sen! Ja, nog skall jag ha två sprutor.” Stockholm d. 21 Jan. 86. Jag gick och funderade på hvad det allt var jag hade på hjertat emot Meijer, alla de karaktärsfel som göra att jag icke kan hålla af eller tro på honom som på en duktig kamrat. Jag ville tänka efter hvad allt det var jag skulle kunna säga honom, om jag ville sjunga ut vid vårt långa samtal. Och jag fick följande lista: Halfhet, som talar om frisinthet, men sjelf aldrig vågar vara fri. Småsint ytlighet, som faster sig vid alla yttre förmåner; en ställning i societeten, rikedom, skönhet etc. Utspriddhet, som aldrig kan omfatta något med samlad kraft och derför aldrig litar på sig sjelf. Fadd erotik, som alltid pladdrar om kärlek, men sjelf hvarken har kraft eller värme. Håglöshet, som skyr alla ansträngningar. Denna flackhet, som ligger der enformig, derför att den ingenting är genom sig sjelf. Den skyr att gå på djupet, derför skyr den också att vara ensam med sig sjelf. För den är den stora, ensamma tystnaden icke någonting helsobringande, ingenting gifvande, rikt, som det strida, lugna vårregnet. Denna klemighet med sig sjelf, som aldrig näns säga en obehaglig sanning åt egna jaget. En löjlig liten fåfänga, som i hvarje qvinnas blick tror sig läsa förälskelse. Det slags högmod, som skulle draga sig för en gammal vän, om han saknade anseende i sällskapsverlden. Ja, detta är allt hvad jag tycker mig se, men jag ser det icke lugnt, jag ser det med en så akut smärta att det närmar sig till tortyr. Mitt förstånd säger mig att han eger de karaktärsbrister jag uppräknat, men på samma gång vill min fantasi tillerkänna honom företräden, dem jag icke ens sjelf vågar tro att han eger. I mitt inre strider det värre än om två advokater kämpade om en anklagad.
En del personer uppnå en förvånansvärd virtuositet i nämnda genre; de taga saken rent af som en lifsuppgift. Men det är icke därför sagdt, att de i sitt lef % erne äro sämre än andra. Man menar icke så mycket med det. Det är den allmänna ursäkten. T För att åstadkomma en ändring till det bättre i dessa sorgliga förhållanden, behöfves först och främst kvinnornas medverkan. Ett franskt ordstäf säger: » Les hommes font les lois; les femmes font l e 3 moeurs ». Men kvinnorna skapa icke blott sederna, utan äfven osederna. Icke som om jag skulle vilja på- börda dem, att de mer än vi berätta » roliga historier ». Långt därifrån. Jag tror fastmer, ja, jag är fullt öfvertygad, att de kvinnor, som fela härutinnan, äro en försvinnande minoritet, under det att majoriteten af män skattar åt oseden. Men jag tror, att korrektivet ligger i kvinnans hand. Endast hon har makt, om hon vill, att genomföra en reform. Som jag nyss sade, vi män, äfven de bästa af oss, äro så genom-vana att höra alla slags råheter, att vi icke fästa oss mycket vid dem. Skulle dessa råheter någon gång vara klädda i en verklig kvickhet, äro vi så tacksamma, att vi gärna glömma det fula, för att njuta af det kvicka. V i äro förhärdade. A f oss är knappast att vänta initiativet till en reform. Men kvinnorna kunna göra mycket; först och främst själfva taga sig i akt för tvä- tydiga anspelningar och » roliga historier ». » Sara » har fullkomligt rätt däri, att i D g e n t i n g är mer ägnadt att förringa männens aktning för kvinnan. Och vetskapen, att damerna begagna sig af samma simpla tidsfördrif, är nog att tysta männens samvetsbetänkligheter. För det andra: att aldrig skratta åt ett vågadt skämt, att om möjligt undvika att inbjuda och umgås med sådana herrar, som äro kända som berättare af skabrösa historier, samt framförallt att söka hålla hemmet rent från denna pestsmitta. Om ni är hustru, så finn er icke i att er man, åtminstone med er vetskap, försyndar sig mot de enklaste regler för sant gentlemannaskap.
N:o 85 antager förslaget, att nämnde Betänk, må afslås, röstar Ja j den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, antages'"till contra-propos. vid voteringen om contrapropos. att Utsk:s Betänk., på grund af deremot gjorda anmärkmr, återremitteras. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 14 Nej — 32. Härefter uplästes till justering och godkändes en sålydande votens-propos.: Den, som till contra-propos. vid äskad votering om bifall till Allm. Besv. o. Ekon.Utsk:s Betänk. N:o 85 antager att R. o. Ad. icke gillar det af Utsk. i detta Betänk, framställda förslag till underd. skrifvelse, utan för sin del beslutar, att R. St:r måtte i underd. skrifvelse anhålla det K. M., efter inhemtande af vederbörande Embetsverks underd. Utlåtm i ämnet, täcktes 512 Den 31 Maj fm. l:o i afseende på de genom K. Kungörelsen d. 12 Nov. 1847 meddelade Nåd. föreskrifter om åtgärder till föi-ekommande af kolera-sjukdomens införande i Riket vidtaga sådana ändringar, hvilka möjligen kunna leda till förkortning i karantänstiden och såmedelst äfven till minskad kostnad så väl för Slaten, som för enskilda, samt åstadkomma en till lättnad vid karantänsförfattn:nes tillämpning bidragande öfverenstämmelse med. de i andra länder och serdeles i grannstaterna, i samma afseende, gällande författn:r; och 2:o med uphäfvande af K.
Då Banken icke erkänner guld såsom mynt, och någon ineller utvexlingsgrund derföre icke heller blifvit bestämd, torde Banco-S ty reisen lika litet böra berättigas att köpa guld, som Banco-Styrelsen eger att, såsom surrogat för silfver, hvilket Banken är pligtig hålla för utvexling tillhanda, upphandla andra värdeegande metaller. 6:te Punkten: I afseende å denna punkt åberopar jag min reservation emot Banco-Utskottets Betänkande N:o 6. Jag anser nemligen Svenskt myntad t silfver icke böra i Banken ingå under annan än vexiingsform och bestrider fördenskull, att dylikt silfver må utifrån köpas efter curs, med förhöjning af transportkostnaden från inköpsorten. n:te Punkten: Ehuru jag vid andra punkten medgifvit, att förstärkning af cassans metalliska valuta icke behöfver ega rum förr än proportionen emellan samma valuta och sedelstocken sjunkit som 1 till 3, kan jag likväl icke medgifva, att, på sätt i denna punkt blifvit antydt, Banco-Styrelsen må ega att utsläppa sedlar ända intill nämnde proportion, hvaraf ovilkorligen skulle följa, att, vid första minsta påkänning, Cassan skulle falla under proportionen, samt således antingen utländsk skuldsättning eller indragning af ett i rörelsen redan utsläppt capital genast ifrågakomma. Då jag emedlertid föreställer mig näringarnes inträffande förkofran, i behof af ett ökadt rörelse-capital och Bankens ställning fortfarande så fördelaktig, att genom en måttlig sedel-emission Bankens säkerhet icke pericliteras, har jag å andra sidan icke kunnat gilla den åsigt, sorn inom Utskottet äfven sökt göra sig gällande, att låneunderstöd genom cassa-creditiv icke skulle beviljas eller förnyas utöfver de tillgångar, som, genom Bankens vinstmedel, dess öfriga årliga inkomster samt indragningen af discontfonden kunna blifva disponibla.
Ej må någon Ledamot af RiddarhusDirection eller någon af Riddarhusets Tjenstemän och Betjening, Lin af RiddarhusCassan eller dertill hörande Fonder erhålla. Den 19 Jolii e. ni. m II. Artikeln. Directions ArbetsOrdtung. 1 §. Direction samman* träder, så ofta Ordföranden, i anledning af förefallande göromål, det bestämmer. Dessutom bör en eller tvenne gånger i veckan efter posternas ankomst, åtminstone en eller tvenne Directeurer sig infinna, hvarom Ledamöterne sig emellan öfverenskomma, för att i närvaro af Secreteraten och Kamereraren öppna ankommande Bref, inkomne mål som fordra skyndsam åtgärd till utlåtande utställa, samt till Kamereraren aflemna för att i Banken låta insätta de medel som insändas. II. Artikeln. Directions ArbetsOrdning. 1 §. Direction sammanträder så ofta Ordföranden, i anledning af förefallande göromål , det bestämmer. Dessutom bör en eller tvenne gånger i veckan efter Posternas ankomst åtminstone en eller tvenne Directeurer, sig infinna, hvarom Ledamöterne 6ig emellan öfverenskomma, för att i närvaro af Secreteraren och Kamereraren öppna och till dera aflämna ankommande Bref, att i Diarium införas , besörja de mål sorn fordra skyndsam åtgärd , och influtne medel Kamereraren tillställa, för att i Banken låta insätta - 436 Den 19 Julli e, //ti 2 §• Vid alla sammanträden föres ordentligt JProtocoll öfver de ämnen som i Directionen förehafvas. Protocollet justeras vid nästa sammanträde. Utgående Expeditioner böra vara i enlighet med Protocollet och kunna serskildt justeras om skyndsamheten det fordrar. Dessa Protocoller registreras och inbindas sedan för året. Vid utlåtandens afgifvande , så väl till Kongl. Maj.t som Ridderskapet och Adeln, . äger den eller de Ledamöter, som ej förenat sig med pluralitetens mening, att låta sin serskildta tanka åtfölja, om han det åstundar, och nämnes derom i sjelfva utlåtandet, Ett serskildt
Det är för öfrigt märkvärdigt att icke ifrån någon annan stad än Landskrona klagomål afhörts öfver omgångar i sättet alt utfärda dessa betyg. I afseende på ordalagen i oftanämnda betyg, så beror det på discont-directin att föreskrifva huru dessa böra vara affattade, och om direcCn låter sig nöja med att behörig aueto1'itet, som utfärdar bevisen, dervid begagnar ordet anses, så är det ett bevis att direct:n hyser det förtroende för denna auctorilet, alt den anser dess omdöme vara pålitligt. Skulle man icke fästa större afseende på vederbäflighetsbelygen än Hr Prytz synes göra, vore det så godt att afskaffa desamma såsom en blott formalitet; men så har jag för ingen del betraktat dem, ty eljest hade jag varit den förste att föreslå deras upphörande. — Slutligen anser jag mig endast böra besvara Hr Westfelt, alt ojemförligt större capital-förluster inträffat vid Malmö lånecontor än vid disconten bär i Stockholm och vid lånecontoret i Götheborg. Hr Lefren, Joh. Pehr: De betyg af denna art, som jag haft tillfälle att se, hafva för det mesta lydtsåhär: att, så vidt den, som betyget utfärdat, derom kunskap äger, anses den lånesökande vara vederhäftig etc. Då nu magi - 1 12 Den a December e. m. stråten skall utfärda dessa betyg, så är det i och med detsamma flere personer, sorn deltaga i utgifvandet af desamma, och då mäste jag hos dessa personer tillsammans förutsätta mera kännedom om den lånesökandes ställning än hos borgmästaren ensam. Det måste vara en större säkerhet för banken att få ett sådant collectivt intyg än endast ett af en enda person uthändigadt; ty gerna har man väl i allmänhet större förtroende för intygande gifvet af ett verk, be stående af flera personer, än om samma intyg endast vore gifvet af en utaf nämnda verks ledamöter. Jag tror alltså den författning, vi i detta afseende äga, vara god, och tillstyrker dess bibehållande. Jag vet icke hvarföre man skall vid alla riksdagar jaga efter förändringar. Det synes vara en feber att förändra allt, äfven det som är godt. Hr Prytz:
Särskildta Utskottet får allisa wid denna Punkt bet wördsamma Utlåtande aflämna, att Ukskottck, lika med Hedcrwarda Bonde, Scändet, anftr en allmän Jordrefning bade nödig och äfwen böra, sa fort möjligen Ike kan, »verkställas, efter de grunder, som, i mohn as Jordens olika art och beskaffenhet i särssilde Ortev, warda uppgifne, behörigen granskade och af Kongl. Mant i Nador gillade och föreffrifne: att, efter Utskottets tanka, alla, som ej redan lätit afmäta sin Jord, bör åligga, att denna mätning lata förrätta, och att kostnaden dertill, saint Chartans affattande bör bestridas af hwarje Jordägare eller Innehafware, der ej Contracter och öfwerenskommelser eller särskilda Författningar annorlunda stadga, och att uti Charte-Beskrifninqen, som författas, Jordens olika art och beskaffenhet noggrann! beskrifwes, samt att, da detta föregått, Jördens beskattning sedermera kommer art b< stämmas, och huruwida ten Jord, som efter Privilegier derföre är befriad, bör en sadan befattning undergå. Men Utfottets uppmärksamhet kar harwid tillika icke undfallit nödwandigheten deraf, ait, innan en allmän skattläggning företages, de olika och troligen i flera delar bristfallige Skatuäggmngömethoder öfwerses och jemnkas, till wlnnande af en med rättwisa och billighet öfwerensstämmande bade ftiilständtghcl, ^och äfw.n jemnlikhet, fä widt sig gjöra later I fain-. Den Augusts. 2ssr I sammanhang härmed, har jemwäl en annan sräga Ulffoktct förekoinmir, angående skatteköp af Kronans Jord.
Jemte anmälan att under rubrik “tiondespanmål" uti Kopparbergs läns landsbok förekomme både “enkel“ och ££dubbel££ hafre, af hvilken tvänne kubikfot af den förra motsvarade en kubikfot af det sednare slaget, hafva 1864 års Revisorer, för hvilka anledningen till denna oegentliga bokföringsmethod vore obekant, ansett sig böra hemställa, om skäl förefunnes att i bokföringen bibehålla de vilseledande be nämningarne ££enkel“ och “dubbel££ hafre, då blott ett slags hafre i uppbörden och redovisningen förekomme; varande det enligt Revisorernes tanke lämpligare att under rubriken “hafreu upptaga de verkliga qvantiteterna, Uti häröfver afgifvet underdånigt Utlåtande har Konungens Befallningshafvande i Kopparbergs län, jemte meddelande af upplysning om orsaken till ifrågavarande bokföringssätt, förklarat att, fastän hinder icke borde möta för den ifrågaställa förändringens genomförande, nådiga föreskrifter i ämnet derför likväl voro erforderliga, hvarigenom omförmälda oegentlighet och anledning till anmärkning undanröjdes; och då, enligt hvad Utskottet inhemtat, underdånig framställning i sådant syftemål från Konungens Befallningshafvande egt rum och rättelse i det anmärkta hänseendet i följd deraf torde vara att emotse, lärer Revisorernes ifrågavarande anmärkning icke böra till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. ExpensmedelsräJcningarne. § 24. (1863 års Rev.-ber. pag. 175. — Förkl. pag. 336. — 1864 års Rev.-ber. pag. 148. — Utlåt. pag. 349.)
Vid förnyad föredragning af Lag-Utskottets den 2 7 och 29 sistlidne Januari på bordet lagda Brot.-Utdrag dm i Februari 1858. 799 Utlåtande N:o 61, i anledning af gjorda anmärkningar mot vissa delar al Utskottets Betänkande N:o 46. öfver ej mindre Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående utvidgad religions—frihet och vissa dermed gemenskap egande ämnen, än äfven särskilda inom Riks-Stånden väckta motioner, alslog Ridderskapet och Adeln Utskottets förslag till författning, angående vissa förändrade föreskrifter i afseende a deni, som omfatta villfarande läror, äfvensom det i sammanhang dermed algifna förslag till underdånig skrifvelse; bifölls Utskottets förslag lill författning i frågan om konventikel-friheten. samt lades förevarande Utlåtande i öfrigt^till handlin garn e. Den 4 Felmia#. Från Högv. Presle-Stdndet. S. I). Föredrogos ånyo och biföllos Statssami Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtanden: N:o 47, i anledning af väckt motion om befrielse från rotering för Ansätts hemman i Jemtlands län; och N:o 46, i anledning af väckta motioner, angående lindring i båtsinans-roteringen och dermed sammanhang egande frågor. S. D. Föredrogs ånyo och lades till handlingarne Sammansatta Stats lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial N:o 49, i anledning af återremiss af Memorialet N:o 42. S. D. Föredrogos ånyo Banko-Utskottets nedan omförmälda Utlåtanden och Memorial: N:o 75, med hemställan om tillfällig löneförhöjning för Kanslisten Vt. iMcechel. Bifölls. N:o 74. i anledning af väckt motion, angående dels betalnings-anstånd i vissn läll för Riks-bankens gäldenärer. dels försträckningars meddelande till Privatocli Filial-banker. Bifölls.