Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det innehåller först och främst att comministersoch klockarelönerne, ulan någon rubbning af deras nuvar. belopp, må efter fördelning på alla hemmanen inom församlingen af deni utgöras efter förmedladt hemmantal. Då missförstånd hafva uppstått genom den gamla författningen och dessa kunna afhjelpas genom en så enkel föreskrift som denna, hvilken jag för min del anser vara riktig, så hoppas jag att densamma måtte af R. o. Ad. gillas. Den sista punkten åter handlar om förändring af sättet för likslois utgörande, så att, der ej annorlunda finnes stadgadt eller särskild öfverenskommelse är träffad, denna afgift bör till vederbörande pastor utgöras med ^tdels proc. af den allidnes behållna qvarlåtenskap, enligt Den a8 April f. m. 38g bouppteckning; dock atl en dylik afgift aldrig må öfverstiga ett belopp af 5o r:dr b:co. Jag tillstyrker att denna punkt afven inåtte bifallas, såsom den föregående, och att man derigenom går BondeSt-.s inbjudning till mötes. Frih. Gederström, Jacob: I händelse icke 2:ne Stånd redan hade bifallit och ett Stånd afslagit delta betänk., så hade jag begärt återremiss på detsamma i anledn. af de tvänne tillstyrkanden, som deruti finnas, nemi. det första, ang:de comministersoch klockarelönernas bestämmande för framtiden, att fördelas på församlingarnes medlemmar efter förmedladt hemmantal, och sålunda utgå till det belopp, som de hittills utgjort. Det måste vara kändt oell borde äfven varit Utsk. bekant, att genom nya fabriksanläggningar en stor massa af menniskor samlas på vissa punkter, hvarigenom göromålen för ifrågavar. tjenstemän, på sådana punkter, blifva förökade, och då måste det väl vara billigt, att äfven lönerna för dem höjas, hvilket är händelsen, så länge 1681 års förordning tillämpas, men hvilket ej skulle komma att ske, i händelse detta förslag antoges och K. M. dertill gåfve sitt samtycke.
Med tillkännagifvande derjemte, att Kollegium under förstnämnde dag entledigat Kapten-Löjtnanten Törnebohm från det honom medelade förordnande att vara ordinarie lärare vid Hernösands navigationsskola, hade Kollegium, beträffande hans anhållan om pension, anfört, alt som af ofvanberörda, Kollegii skrifvelse hilagda läkarehetyg inbemtades, att Törnebohm under sednaste åren lidit af ett såväl själens som kroppens krafter vidlådande svaghetstillstånd, hvilket på sista tiden så tilltagit, att numera föga hopp förefunnes, att han för framtiden kunde återtaga någon af de tjenster, han förut beklädt, eller på annat sätt bidraga till sin familjs försörjande, Kollegium, i betraktande häraf och då, efter hvad lakirebetyget vidare innehölle, det syntes kunna med sannolikhet antagas, att de ansträngn.ngar, för hvilka Törnebohm, i och för skötandet af sin ifrågavarande lärarebefattning, varit nödsakad att utsätta sig, utgjorde en bidragande orsak till hans nu iråkade svaghetstillstånd, samt Törnebohm, hvilken, jemlikt ett af honom företedt, af Kollegium likaledes bifogadt, prestbetyg, uppnått en ålder af 38 år, under den lid af närmare 20 år, ban förestått ordinarie lärarebefattningen vid Hernösands navigationsskola, efter hvad Skoldirektionen vitsordat, med nit och drift fullgjort sina åligganden, ansåge sig böra i underdånighet hemställa, huruvida icke Kongl. Majit skulle täckas till Rikets Ständer aflåta nådig proposition om anvisande åt Kapten-Löjtnanten Törnebohm, under hans återstående lifstid, af en årlig pension, hvars belopp Kollegium, med afseende å den för ordinarie läraren vid berörda navigationsskola nu anslagna lön af 1,870 Riksdaler, föresloge lill 600 Riksdaler Riksmynt. Stats-Rådet tillstyrkte i underdånighet att, med afseende å Kapten-Löjtnanten Törnebohms 20-åriga, väl vitsordade verksamhet såsom ordinarie lärare vid Hernösands navigationsskola och hrns intygade sjuklighet, Kongl.
ex. af eli visst tillförene okändt slag fina spetsar, så med - 222 De a 9 November f. m. för det visserligen icke någon synnerligen ökad njutning för den rike att få dessa finare spelsar, emedan lian förut vaiit lika nöjd, då lian kunnat få de finasle, sorn statt att erli ål la; men det har den verkan med sig, att en del af den rikes penningar Sysselsätter arbetsförmågan hos en mängd fattiga personer, hvilka eljest måhända varit blottställda för svält och annat lidande. Det liar således den nyttiga verkan, alt penningen liksom suges från den rika, för hvilken den är onyttig, och går lill den fattiga, som behöfver densamma. Månne förhållandet är enahanda med brännvinsproductioiien? Nej tvei tom! Det är den classen, som står närmast eländet, från hvilken penningen suges, för att rikta den classen, sorn är jordägare, och således mindre behöfvande. Om dessa satser aro rikliga, så har jag äfven rätt deruti, att brännvinslagstiftningen icke bör betraktas ur statsekonomisk synpunkt, d. v. s. man får icke afse huru man med den minsta uppoffring skall kunna erhålla den största produclion, utan man måste tillse på hvad satt productionen i möjligaste mån skall kunna minskas. Om jag ansåg möjligt i vårt land att helt och hållet förbjuda brännvinsbränningen, så skulle jag rösta derför; men då vi mäste antaga, alt sådant vore ogörligt och således onyttigt, så måste vi åtnöja oss med att blott se till, huru vi kunna göra det onda, som icke kan afskaffas, så oskadligt sorn möjligt, i hvilket hänseende man har att bestämma företrädet emellan fabriksoch hnsbehofsbränningen; och det loide då ingalunda kunna betviflas att fabi iksbränningen är mindre skadlig, dels derföre att varan då icke kommer i så ständig beröring med deni som kunna vara frestade att bruka benne; dels emedan tillverkningen icke medtager så mycket råämnen, och slutligen emedan tillverkningen kommer under de controlleiande myndigheternas närmare vård, hvarföre en högre beskattning blir möjlig, sorn fördyrar varan och följaktligen minskar consurntionen deraf.
» Det var en faslig aptit, doktorn haft i Det rörde sig någonting inom doktorns dag » — sade hon, då hon tog bort kaffetillknäppta bonjour, när han höll hennes brickan och såg det t o m m a kakfatet. hand i sin, och han höll den onödigt länge » Å h, skäms — tror hon, att j a g ätit allt för att njuta af denna nya känsla. det där. Och så står hon och låtsar, som Den liknade nästan hvad han brukade o m hon ej visste af att det ringt. Jo, det erfara, när träden om våren började att är just ett skönt sätt att sköta sin tjänst. » skjuta knopp och hela naturen sträfvade » Nog hörde j a g det alltid » — svarade att frigöra sig ur sin vinterdvala. Men Maja lugnt — » men eftersom doktorn ändå denna gång gällde det honom själf. Någoninte var hemma, så. » ting bröt upp inom honom — det var vinterisen — och han kände sig i ett ögon» Skynda sig nu, människa — j a g har blick stark, fri och ungdomlig. brådtom. » * * Han stod ännu och höll Evas hand i sin * och såg in i hennes goda blå ögon, när Hos svägerskan väntade man med teet, svägerskan k o m och inviterade till tebordet. och julgranen skulle ej tändas, förrän farUnder aftonens lopp hade han oupphörbror A d a m kom. Men det dröjde o m, ty ligt en förnimmelse af, att han för alltid I DUN 404 stängt igen dörren till sitt mörka, dammiga studerrum och åter gått ut i det verksamma, lefvande lifvet. Han var språksam och angenäm, ja, till och med litet uppsluppen. Han kröp på en stund undan i sin svägerskas sängkammare och skref rim på sina julklappar — rim, hvilka väckte stort jubel, när de senare på aftonen lästes upp. Han åt gröt som en skåning. Maja och Lena fingo också vara med, när julklapparne delades ut, och stor var den förstnämndas glädje och stolthet, när hon äfven fick ett paket m e d hennes doktors välkända handstil.
Frölich anmärkt, redan i ett föregående beslut medgifvet. 4 morn., ang:de upptagandet af län, bör qvarstå; ty det faller af sig sjelf, att Banken icke kan betagas en sådan rättighet, om den deraf behöfver begagna sig. Sista mom. bör utgå. Hr Lefre'11, Joli. Pehr: Då jag begärde ordet, var det egentligen för att upptaga några anmärkningar af Gr. Frölich. Men då Hr Gr. slutade sitt anförande med att gilla åsyftningen uti den ifrågavar. punkten, finner jag icke skäl att ingå i något närmare svaromål i den delen. Jag ber dock att få tillägga några ord. Hr Gr. har sagt, att uti 3:dje punkten redan är taladt om statsobligationer, och förmenat, att något annoncerande här icke vore behöfligt. Jag får harvid fästa uppmärksamheten å, att då Banken ager en mängd dylika obligationer, torde det icke vara oriktigt att, i händelse icke alla kunna användas enligt 3:dje punkten, en del må kunna begagnas enligt den y:de; likasom contanta penningar, då de icke kunna användas till inköp af en vara, kunna utgifvas för en annan. Hr Gr. har gillat Hr v. Troils åsigt, att statsbanken omsider bör gifva vika för solida privatbanker. Vi finna ock, om vi betrakta lagen för privatbanker af år 1824, uti premisserna uttryckt, att meningen var, att penningerörelsen småningom skulle öfverföras från statsbanken till privatbanker. Jag lemnar derhän, hvad af - Den a5 Juli c. m. 327 seende Frih. Cederströms i motsatt åsigt yttrade farhågor om uppkommande svårigheter för menigheten att anskalfa verkligt mynt till skatternas betalande må kunna förtjena. Jag tror likväl icke mycket på grunden för en sådan farhåga, enär jag förmodar, att man aldrig skall komma till den oreda, att privatbankernas sedlar emottagas i Kronans uppbörd. Om sådant icke sker, och derifrån må Gud bevara oss! tror jag, att vi af en gifven erfarenhet kunna sluta, att privatbanker icke kunna uppträda till den betydlighet, att de skulle förmå uttränga statsbanken.
Lag förbjuder den trafikerande, att hvar sorn helst, der tillgång finnes, och försäljning eger rum, skaffa sig en sup under resan, om han så för godt finner. Förer tillfället honom in på en så kallad lönnkrog, är han, okunnig om ställets beskaffenhet, väl skyldig att först efterfråga, huru dermed förhåller sig? Känner han ock, att förhållandet så är, kan han väl anses delaktig i försäljarens förbrytelse, genom det att han hos honom förtärer sitt glas, och ned - 52 Bev.-^ Lagsamt Allm. Besv.- och Oecon.- Vtsh‘,s Utlåtande N:o 8. lägger sin penning? Dessutom är det icke lönnkrögaren, som af köparen frestas att sälja sin rara; utan det är just han, som frestar denne att köpa af densamma. Om någon frestelse å en annan sida i öfrigt eger rum, så ligger den endast i felet af den lagstiftande åtgärd, som åtminstone indirect uppmuntrar och befordrar hrad den förbjuder, under det att den ställer Polisbevakaren i ansrar, då han försummar att beifra en sak, hrarå något åtal icke är möjligt eller rerkställbart. Är det ett af samhällsordningens högsta ändamål, att, genom lämpliga Lagar och Författningar, hämma sedeförderfret, och, så mycket som möjligt, sätta hinder för utöfningen af laster och brottsliga företag, bör då detta syfte, i något fall, vika eller lemnäs till spillo för en juridisk-sofislisk formel, som eger, om ock utseendet, dock ej rätta egenskapen af moral-princip. Hvad i den 6“4:e §. af detta Betänkande framställes, till regel för åtal af oloflig bränvinsförsäljning, har erfarenheten visat vara till stor fördel för förbrytaren på landet. Om han vid Härads-Rätt åtalas, med hvad lätthet bereder han sig icke utväg, att, medelst målets uppskjutande från det ena Tinget till det andra, hela året igenom, och kanske ännu längre, frias från böternes erläggande, hvarföre han alltså har rund tid att skaffa sig ersättning, om han, såsom troligt, fortfar i sitt yrke.
M:t skulle finna skäl i nåder härtill lemna bifall, lönen för den yngste af de lärare, som hädanefter antagas, måtte, der ej lokala förhållanden skulle göra undantag härifrån nödigt, bestämmas lill ett belopp af 400 R:dr banko för året. 16: o. På det ali de flera olägenheter, som onekligen äro med den för lärjungar vid rikets Elementar-läroverk bestämda terminseller skol-afgift förenade, må varda undanröjda åtminstone i någon mån, och så vidt sådant låter sig verkställas utan alltför stor uppoffring för närvarande å statens sida, enär såsom bidrag för bestridande af de vid sistlidne riksdag beviljade lönetillökuingar åt lärarin; vid Elementar-läroverken påräknats, inflytande skolafgift, till ett icke obetydligt belopp, och hvilket torde kunna upptagas till omkring 30,000 R:dr, hafva Rikets Ständer medgifvit, att ifrågavarande vid sista riksdagen till 5 R:dr bestämda skolafgift får nedsättas till 3 R:dr i terminen, med iakttagande för öfrigt af förut stadgade vilkor, samt i det stället beviljat ett årligt anslag af 12,000 R:dr till bestridande af sådane utgifter, som varit ämnade att med den högre lerminsafgiften betäckas. Enär såsom ersättning till Garnisonsskolan i Christianstad för den afgift, som under namn af Portpenningar fordom till samma skola utgått, årligen, alltsedan 1841, från Riksgälds-kontoret blifvit utbetaldt 240 R:dr banko; men detta belopp icke är någon förändring underkasladt, utan allt framgent bör fort - Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, N:o 173. 439 fara, hafva Rikets Ständer, med bifall till E. K. M:ts nådiga förslag låtit å stat uppfora dessa 240 R:dr.
P. Jensen, Helsingborg och begär katalog öfver » Törnrosor m. m. » Denna upptager rosornas namn och beskrifning öfver deras utseende m. m. jemte en förträfflig anvisning angående deras skötsel. Sedan kan du sjelf göra ditt urval. Men om du ej eger bekantskap med de olika sorternas beskaffenhet, gör du nog bäst i att vid reqvisitionen endast utsätta det antal du önskar i de olika färgerna — • hvita, svagt rosenröda, starkt rosenröda, röda, mörkröda och gula — och du kan vara säker om att erhålla ett godt ech omvexlande urval af olika nyanser i hvarje färg. Men priset? Af lågförädlade fås 1 0 exemplar för 6 kronor. Tagas 2 5 och flera erhållas de för 5 5 öre stycket. Är det dyrt? Du är inte rosvän, om du tycker det. Och till sommaren, när de stå der i sin färgfina skönhet, praktfulla, doftande, klädande din trädgård så utsökt fin, och, afskurna, smycka dina rum och pryda ditt skrifbord — då åtminstone tycker du inte, att priset var dyrt. Skötseln af rosor är ingalunda svår. Då katalogen innehåller en utförlig anvisning härom, vill jag endast i korthet anföra följande om lågförädlade rosor: De planteras bäst på våren, men äfven om hösten i oktober. Man sörjer för, att jorden är tillräckligt djup, omkring 1 aln. Vanlig god, lerhaltig trädgårdsjord, blandad med löfjord och gammal gödsel efter nötkreatur, har jag användt för mina rosor, och resultatet har alltid varit det bästa. Man sätter rosen så djupt, att förädlingsstället kommer ett par tum under jordytan, trycker med handen jorden tätt till rötterna och vattnar så rikligt, att man är viss om, att jorden intill rötterna blifvit fullkomligt genomvåt. Derefter täckes platseD kring plantorna med lätt, lös jord t. ex. löfjord, så att den ej må skorpa sig och spricka sönder. Efter verkstäld plantering afskäras alla grenarne ett par eller tre tum ofvan jordytan. Denna beskärning är af vigt och må ej försummas. Den första tiden bör man också medelst granris skydda dem för solen samt då och då bespruta dem med vatten.
Med lyft trubbnäsa och fjedrande i hela sin lilla fasta person och mannen i sin rygg kom hon in i den senares arbetsrum hon blef plötsligt matt i knäna, och satte sig i första stol. Hon hade icke mera känning af något, hvarken af mannen, eller af sig sjelf, eller af rummet, – blott af en massiv kropp, som reste sig framför henne och fylde tomheten, samt af ett par små grå ögon under buskiga bryn i ett kranieansigte, – två små grå ögon, som suto på henne, icke lemnade henne, spetade henne upp, naglade henne fast ... «Ni vill tala med mig,» sade hon andfådt, – hon hade nästan ingen röst mer, så som hjertat bultade. Nisse bugade sig afmätt bekräftande. «Jag går helst rakt på sak, fru lektorska,» sade han lågmält och formelt. På landsbygden FÖRORD. Innan jag öfverlämnar följande anspråkslösa skildringar till läsaren, anser jag mig böra nämna, att de i fråga om dialekt alls icke uppträda med anspråk på fullständighet. Jag har af landsmål endast användt hvad jag ansett nödvändigt för en viss stämnings ernående. »Man måste hushålla med färgen», yttrade en gång en numera aktad och erkänd målare. Jag har handlat efter samma princip, om mig till skada eller gagn, därom må en välvillig läsare döma. Stockholm i November 1887. Alfhild Agrell INNEHÅLL. Stora pängar 1 Ett frieri 18 När Johannis i torpe’ skulle ’sta å skaffe sej en hustru 60 Ett Gläd’lik 68 Gossen på bärget 90 En bönemanshistoria 124 En fest 138 På fältet 146 Huru som Per-Pers Kalle å Ers-Ers Kalle kom te å byte namn 150 Vår Herres blomster 159 Turistminnen: En envåldsherskare 179 Ett norrländskt fiskläge 189 En Stockholmsresande 215 Stora pängar. Det låg en tung, tryckande stämning öfver det stora, ordentliga köket.
Yid 7 §:ns slut skulle tilläggas ett nytt moment, så lydande: f) att Bolaget erhållit och i allmänna tiilningarne infört Konungens Befallningshafvandes förklaring, att de för Bankens öppnande stadgade vilkor blifvit fullgjorde. Utt 8 §. skulle orden: än 3 B:dr 16 sk. Banco, motsvarande 1 Bulr 12 sk. Silfver Specie utbytas emot orden: än 6 Bulr 32 sk. Banco, motsvarande 2 B:dr 24 sk. Silfver Specie. Af 11 §:us 1 mom. skulle slutet från oell med orden: såsom straffränta utgå, och i stället införas orden: beräkna 6 procents ränta. 12 §:ns 1 inom. skulle erhålla följande förändrade lydelse: Enskilda Bankers Adier eller lottbref må icke i någon sådan Bank belånas. Främst i 14 §. skulle införas ett nytt moment så lydande: Delegare i enskild Bank svare, en för alla och alla för en, för uppfyllandet af Bankens alla f örbindelser, på sätt och i den ordning, här redan stadgas. I stället för 1 och 2 momenten i 14 §:n antogs ett moment af följande lydelse : Derest ej Banken med Bikets metalliska mynt eller med sådane sedlar, som lika med mynt i Biket gälla, vid anfordran inlösa sina tryckta eller graverade creditsedlar, vare Bankens sedelutgifning inställd, intilldess inlösningen af de förut utgifva sedlarna kan åter vidtaga. Skulle Bankens oförmåga att på föreskrifvet sätt inlösa sina utelöpande creditsedlar fortfara utöfver en månads tid, håfve Bank-Bolaget förverkat rättigheten att dylika sedlar vidare utgifva, och kommer Banken att i concurstillstånd försättas. Då Banken blifvit försatt i concurstillstånd, ega innehafvärne af Bankens, 'morn här redan bestämda prcescriptionstid, företedda creditsedlar samt å Bikets Ständers Bank utfärdade, men derstädes icke inlösta, invisningar, förmånsrätt till betalnings erhållande utaf de afträdda tillgångarna framför Bankens öfriga fordringsegare. Fröt.
Så skall han gifva dine säd, som du på åkrenom sått hafver, regn och bröd af åkrens årsväxt, och det öfvernog, och din boskap skall på den tiden gå i bet på en vid gräsmark. Oxar och fålar, der åkren med brukas, skola blandadt korn äta, det kastadt är med kastoskofvel och vanno. Och på all stor berg, och på alla stora högar, skola åtskilde vattuströmmar gå, på den stora slagtningenes tid, när tornen falla. Och månans sken skall varda såsom solenes sken, och solenes sken skall varda sju resor klarare än det nu är, på den tid då Herren förbinda skall sins folks skada, och hela deras sår. Si, Herrans Namn kommer fjerranefter; hans vrede bränner, och är ganska svår; hans läppar äro fulle med grymhet, och hans tunga såsom en förtärande eld; Och hans ande såsom en vattuflod, den upp till halsen räcker, till att förströ Hedningarna, tilldess de omintet varda, och drifva folken hit och dit med ett betsel uti deras mun. Då skolen I sjunga, såsom på en helgedagsnatt, och fröjda eder af hjertat, lika som så man går med en pipo till Herrans berg, till Israels tröst. Och Herren skall låta höra sina härliga röst, att man må se hans uträckta arm, med vredsamt trug, och med en förtärande eldslåga, med strålar, med starkt regn, och med hagel. Ty Assur skall förskräckt varda för Herrans röst, den honom med ris slår. Ty riset skall väl drabba och bita igenom, då Herren det öfver dom förer med trummor och harpor, och allestäds emot dem strider. Ty gropen är tillredd sedan i går; ja, hon är ock Konungenom tillredd, djup och vid nog. Så är boningen derinne, eld och mycken ved. Herrans ande skall upptända henne såsom en svafvelström.
Herr »eijlrenlkölkls Förslag, sa instämmer det samma hufwudsikeligen med den proposition som senare gängen blifwtt gjord Allmänna Brändförsäkrings-Dircclionen; och hade StatSUt^otiet ollksä med anledning häraf, welal tillstyrka, att, l fall Dirrctionen will widare 'äta uti Riks, gälds-Contoiret förränta Brandsörsäkrmas-meblen, samma förhållande t>ll alla delar mä äterställaö, som war tore 1807 ärs Afhandling; sä att, emot det att Riksgälds-Contoirer, enligt 1782 ärö Reglemente läker besörja uppbörden af BranösörsäkringSmedlen; afgiswer söiskrstningar pä penningarne med ärligt Jnleretze a Fem procent strän den dag dä insättnings oltesterne utt Riksgälds »Contoirer upp-ilas, samt, uran uppsägning, uppä Direcrio, nenö of allmänna Brandförsäkrings Werket anmälan uklemnar af den uti Contoiret insatte Fonden hwad Dirrctionen behöfwer att reqwirera till Brandssadore ersättande och Werkets ö riga utgifter; Riksgälds-Contoiret lär disponera alla uti Contoiret innestäende somt widare inflytande Brandföräkrings-medel. — Och enär, säsom en följd häraf, all Utläning af Allmänna Brand försäkrings,Werkets medel till enskilde kommer att inställas, sä förfaller ock anlednincien till den af Stats-Utffoltet föreslagna Comroll wid penningar nes lyftande. I sammanhang härmed, har Skats-Ulskottet dock wördsammeligen bordt anmäla, huru som Högwvrdrge Preste-Ständet, Wällofl. Borgare» Ställ, 526 Den ?o Jaimarli.
Betänkanden. ioi^; Hvad den Kongl. Författningen, angående sistnämnde manskap, af den 27 Octo. ber 1812, innehåller, om fortfarande rättig, het för den stående armeen, att värfva imellan 18 och 36 års ålder, har tillkommit på grund af Riksens Ständers anhållan i sistnämnda Skrifvelse, att ett sådant förklarande måtte, till förekommande af missförstånd 0111 den stående anneens rättigheter, i afseende på värfning, varda i nåder utfärdadt, och kan så mycket mindre anses innefatta något förbud för extra rotehållare, att lega inom de beväringsklasser, hvilka ej blifvit tili krigstjenst uppbådade, sorn. extra roteringen, för den tid densamma skall utgöras, i allmänhet eger enahanda både rättigheter och åligganden med den stående armeen, samt dessutom alla de, som ingått i krigstjenst, äro, enligt allmänna stadgandet i 4 § af berörde författning, från deltagande i beväringsskyldigheten undantagna. Det synes således uppenbart, att, om dessa rättigheter och åligganden skola mäta» efter de vid extra roteringens åtagande stadgade och sedermera icke förändrade villkor, meranämnde legningsrätt icke kan extra rotehållarne betagas. Afser man härvid, hvad inflytande begagnandet af samma rätt kan ega på Rikets försvarsstyrka, sä kan väl icke bestridas, att förhållandet dermed blifver annorlunda efter beväringsmanskapets, än den var efter förstärkningsman - joiö Eesv. och Ekon. Utsk. Ectänhanien skåpets organisation; ty, då Kongl. Majit egde bestämma antalet af sistnämnde manskap, och deraf, imellan 20 och 45 års ålder, uttaga högst 50,000 man, ehvad flera eller färre inom denna ålder förut ingått i krigstjenst, hvadan afgången eller afräkning gen af de förra ledde till en allmännare utskrifning af de qvarvarande, men icke till minskning af det för försvaret påräknade antal; så eger Kongl.