Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Konungens Befallningshafvande i länet, så ock Borgmästare och Råd i stad ege förordna om häkte å viss person, som för brott misstänkt hålles, efter ty i 5, 6 och 7 punkterna sägs; håfve ock Kronofogde eller Länsman å landet, och Stadsfiskal i stad magt att, på eget ansvar, sådan person häkta eller häkta låta. 10. Den, som begått brott och å bar gerning eller flyende fot träffas, må af en hvar gripas, om brottet är sådant, som i 5 eller 6 punkten sägs. En hvar håfve ock rätt att gripa den, som efter Konungens Befallnings hafvandes lysning för brott häktas bör. 11. Ar någon gripen efter 10 punkten, eller utan att sådan åtgärd till hans häktning vidtagen blifvit, som i 9 punkten sägs; då skall den, som honom gripit, utan dröjsmål besörja, att förhållandet varder undersökt af Konungens Befallningshafvande, eller af Kronofogde eller Länsman å landet eller Borgmästare och Råd i stad. Einnes den gripne rätteligen tagen vara; då skall han i häkte sättas: eljest varde han genast lösgifven. Är brottet sådant, att han mot borgen må på fri fot vara, och ställer han den säkerhet; varde ock då lösgifven. 12. Hvad om Konungens Befallningshafvande eller Borgmästare och Råd här sagdt är, gälle äfven om Polisembetsman, der sådan för viss ort eller stad särskildt förordnad finnes. 13. Varder embetseller tjensteman häktad ; då skall anmälan derom, utan dröjsmål, göras hos hans närmaste förman. 11. Den, som häktad år, skall ock utan dröjsmål till allmänt häkte föras. 15. Inom hvad tid häktad person skall inställas vid den Rätt, som har att ransaka örn brottet, hvarför häktningen skett, derom lände till efterrättelse hvad särskildt stadgadt är. 16. Finnér Rätten brottet vara af den beskaffenhet, att den tilltalade derför ej häktas bort, eller saknas eljest giltiga skäl för häktningen; varde den tilltalade lösgifven.
Direktion att hvarje år på enahanda sätt välja en Revisor och en Suppleant vid hvartdera af lånekontoren i Götheborg, Malmö och Wisby. Vid dessa val förhålles i öfrigt, som i § 2 säges. Vid alla andra tillfällen etc. (enligt §:s nuvarande lydelse.) Utlåtande, i anledning af väckt fråga om utlåning till Lector W. Tham af handlingar ur Riddarhus-Arkivet. Hörsamt Memorial Uti ett af Högloflige Ridderskapet och Adeln till Riddarhusutskott reroitteradt anförande har Herr Fahnehjelm, Gustaf, gjort framställning derom, att Lectorn vid Kongliga Krigsskolan C. W. Tham mätte erhålla Höglofliga Ståndets samtycke att, i och för forskningar till Svenska Riksdagarnes historia under Konung Gustaf IlLdjes regeringstid, fä emot vederbörligt qvitto från Riddarhus-Arkivct utlåna, efter hand för hvarje Riksdag särskildt, de otryckta såväl protokoll som öfrige handlingar från Riksmötena under nämnde Konuugs tid. Utskottet har tagit ofvanberörde framställning i öfvervägande; och ehuru Utskottet i allmänhet anser det betänkligt att från Riddarhus-Arkivet utlemna sådana otryckta protokoller och handlingar, hvaraf antingen alldeles icke någon afskrift linnes annorstädes förvarad, såsom t. ex. Ridderskapets och Adelns samt Utskottens eller deputationernas otryckta protokoll, eller ock renoverade exemplar äro ganska svåra att efter en längre tidsrymd i andra Arkiver återfinna, såsom
» När en familjs uppehälle beror icke på förmögenhet, utan på eget förvärf, synes mig det vanliga sättet, att mannen skaffar i huset hvad som behöfves och hustrun drager försorg om användandet deraf, i allmänhet vara den lämpligaste arbetsfördelningen mellan de två ... Om hon företager sig något annat deijemte, kan det sällan befria henne från detta värf, utan endast hindra henne från att rigtigt utföra det. Den omvårdnad, som hon sjelf icke kan hafva om barnen och hushållet, har ingenannan i hennes ställe; de af barnen, som blifva vid lif, uppväxa bäst de kunna, och hushållet blifver sannolikt så illa skött, att detta äfven ur ekonomisk synpunkt gör ett betydligt afdrag från hvad hustrun förvärfvar. I ett för öfrigt rättvist sakernas tillstånd är det derför, som jag tror, icke något önskvärdt bruk, att hustrun skall med sitt arbete bidraga till familjens inkomster. » Nu är emellertid tidens lösen, åtminstone såsom den utgifves af ett halft dussin skrifvande qvinnor, (de millionerna, som icke skrifva, hafva intet sätt att afge sin opinion! ) qvinnans frigörelse genom rätt att arbeta. Att ' arbeta har qvinnan alltid haft rätt till, om hon också icke haft smaken! Det finnes malitiösa personer som anse äktenskap och samhälle vara ett slags amazonstat, ' der qvinnoma sitta i ro som drottningen i bikupan och drifva ut männen att arbeta. Samma personer anse lagen vara orättvis mot de stackars männen, som dömer dem ensamma att försörja barnet och hustrun vid äfven-tyr af Dillströms inrättning, under det modren icke af lag är ålagd försörja barn, oaktadt hon också varit med om nöjet att skaffa dem till verlden, och dessa illvilliga män anse det icke vara likställighet, att icke qvinnan också är dömd att underhålla sin man och sina barn! Milliarder qvinnor hafva lefvat på sina mäns pengar, men ingen qvinna har ännu utan att knota låtit sin man lefva på hennes. Är det likställighet? Men lagen är orättvis mot männen i den grymmaste af alla punkter. Antag att herr X. friar till fröken Y. Herr X. är som vanligt kär i henne; fröken Y. har väntat på en friare.
Då emedlertid flera andra Sjöförsvarets behof nu förekomma att fyllas, och jag således icke kan förvänta, ali liela det ifrågaställda tillskottet skulle för närvarande varda beviljadt, ehuru önskligt sådant än vore, föranlåtes jag deraf till den underdåniga hemställan, det täcktes Eders Kongl. Maj:t, på det att åtminstone de föreslagna anstalterna för sekund-löjlnants-gradens praktiska utbildning måtte komma till utförande och för öfrigt flottans allmänna öfningar kunna något utsträckas, nu af Rikets Ständer i Nåder äska en tillökning al R:dr R:mt 150,787: 50. uti anslaget lill exercis med flottans bemanning, hvarigenom detta anslag blefve till jemna 360,000 R:dr R:mt förhöjdt. Med anledning af yppade brister å det vid sednaste riksdag på 5:te Hufvudtitcln med 18,000 R:ör Runt uppförde reservalions-anslag till Darchmarsche-kostnader, hemställde uti skrifvelse af den 18 sistlidne April Förvaltningen af Sjö-Ärendena i underdånighet, att detta anslag antingen måtte med 9,000 R:dr R:mt, hvartill bristen förmäldes hafva ungefärligen uppgått, varda förhöjdt, eller ock förvandlas till förslags anslag; och behagade Eders Kongl. Maj:t, vid anmälan häraf den 7 påföljde Maj, i Nåder förklara Sig vilja närmare början af den instundande riksdagen taga denna fråga uti Nådigt öfvervägande.
Redan år 1834 yttrade en af rikets sli(ts-styrelser, nemligen den i Hernösand, det konsistorium i sin egenskap af öfver-styrelse för stiftets folkskolor icke hade sig något annat bekant om folk-undervisningen inom stiftet, än hvad som genom skol-styrelsernas nog knappbän-f diga berättelser på papperet kunde inhemtas, hvadan konsistorium föreslog att kringresande skole-inspektörer måtte förordoas. Det torde icke heller kunna förnekas, att den nyskapade och ännu långt ifrån till stadgad utveckling komna folkskolan, med afseende på dess stora inflytelse på Statens framtid, behöfver och förtjenar all den tillsyn, som deråt kan egnas, äfvensom allt det biträde med upplysningars bemtande från den med hvarje dag utvidgade erfarenheten på detta fält, som kan tillgodogöras. Utskottet har, under förutsättning af sådant medgifvande, ansett sig böra, i öfverensstämmelse med en motionärs förslag, förorda att seminarie-föreståndarne företrädesvis må användas till skole-inspektörer, hvar inom det stift, der han är anställd, sålunda, att seminarium skötes under 6 månader af året och att de öfriga 6 månaderne egnas åt inspektions-resor. Men i händelse inom något stift omständigheterna icke tillåta att använda seminarie-föreståndaren till ifrågavarande befattning, måste annan lämplig person kunna dertill utses. Dessa skole-inspektörer skulle icke tilldelas makt att i församlingarne gifva befallningar om skolornas ordnande m. m„ iv sådant måste tillkomma endast församlingarnes skol—styrelser; men tilldelas rättighet att visitera och erhålla upplysning i allt hvad skolorna rörer, och åläggas att nitiskt verka med gagneliga anvisningar och råd i afseende på skolorna, som de besöka, samt att till stifts—styrelserna afgifva utförliga årsberättelser, uti hvilka namnen på de inspekterade ställen, som omhandlas, borde utsättas, och hvilka årsberättelser, jemte slifts-styrelsens utlåtande, skulle insandas till Ecklesiastik-departementet, för att, i förening med de öfriga stifts enahanda berättelser, tryckas och gratis utdelas ett exemplar till hvarje församling.
— Ja. Fastän Gud vet, hur jag skall få tid till det! — Åh, hvar gång jag ser dig offentligt, med adjutanter och eskort, när jag ser folket applådera och resa sig på tå och ropa: Lefve Förste Konsuln, så ... Åh, det är så berusande, jag kan inte säga dig, hvad jag känner! — Jag kan se dig. Du rodnar, du slår ned ögonen, du är rädd, att någon i din blick skall läsa din hemliga lycka ... — Jag! Åh, du känner mig icke. Nej, jag reser mig tvärtom upp, der jag sitter, jag småler och nickar till alla, och jag hviskar för mig sjelf: Lefve Förste Konsuln! Och som jag säger det, knäpper jag i all hemlighet mina händer hårdt ihop, och jag ber så innerligt, att Gud skall taga alla dessa önskningar på allvar, att du skall lefva ... Småleende, rörd, lyfte Bonaparte hennes hufvud med sin ena hand och lade den andra öfver hennes strålande, plötsligt tårfylda ögon. — Farväl, Edmée. Gå nu. Om sexton timmar skall jag se dig igen. Sof ända till middag, kläd dig fin, roa dig, var glad, tala med många menniskor, tänk på mig. Hon tog sakta bort hans hand, och leende såg hon honom in i hans leende ögon. — Godnatt ... Godmorgon ... Åh, jag vet icke mer, hvad som är dag eller natt! Jag indelar icke mer min tid efter solen, jag indelar den efter, när jag ser dig .. — Om sexton timmar, blir det då dag igen Hon gick mot dörren. Men med handen på låsvredet, vände hon sig om, böjde sig lätt tillbaka, i det hon med ena handen lyfte slöjan från pannan, och såg dröjande på honom med sina ömma ögon. — Napoléon! hviskade hon tyst, nästan ohörbart. Det var så sällan hon vågade uttala hans dopnamn, som ingen — icke ens hans mor — numera kallade honom för, men hvars egendomliga klang, hon i djupet af sitt hjerta tillbad. I nästa ögonblick var hon utanför dörren. Småleende satte Bonaparte sig till skrifbordet och öppnade strax sin stora portfölj.
Vidkommande derefter sättet för beredande af de högre pensionerna, har Direktionen, likaledes i öfverensstämmelse med Riddarhus-Kamererarens åsigt, funnit den lämpligaste oell till minsta rubbning af nu befintliga förhållanden, ledande utväg vara, att — med bibehållande af det antal pensionsrum, som vid sednaste reglering bestämdes, eller 238, såvida icke en möjligen inträffande försämring af Stifts-kassans ställning ovilkorligen fordrade pensionsrummens förminskande — använda kassans öfverskott till bildande af förhöjda pensioner åt de enligt matrikeln äldsta pensionärer. Från ofvanomförmiilda tillstyrkanden har likväl en Direktionens ledamot Herr Ofverstelöjtnanten Leijonancker varit i så måtto skiljaktig, att han ansett förhöjning af de ålsta pensionärernas pensioner böra beredas, genom pensionsrummens successiva nedsättning i mån af nuvarande pensionärers afgång, till 200, hvarigenom Stiftskassans inkomster skulle lemna tillfälle att till 100 E:dr förhöja minst 50 pensioner. I afseende å inskrifningsafgifterna, har Direktionen icke funnit någon giltig anledning förekomma hvarken dertill, att med upphäfvande af de tre nu föreskrifna ålders kategorierna, bestämma en lika stor afgift för inträdes sökande af alla åldrar eller att förhöja inskrifningspenningarnes belopp. Om deremot dessa icke förhöjas under det att en förhöjning af pensionerna småningom kommer att ega rum och följaktligen förmånerna ökas utan att desammas ernående försvåras, vore anledning till den förhoppning att inskrifningarnes antal hädanefter skall komma att tilltaga, i stället för att detsamma under innevarande århundrade aftagit till den grad, att då medeltalet af inskrifningarne under decenniet 1800—1809 var 34,7 detsamma under decenniet 1853—1862 endast utgjorde 6,3. Slutligen har Direktionen föreslagit att den så kallade familjegåfvan, som för närvarande med 75 R:dr K:mt erlägges vid inskrifning af Stiftsjungfrur, tillhörande ätter, af hvilka någon medlem förut ej varit delegare i stiftet, skulle helt och hållet upphöra.
Sfir att antaga förslaget deruti, att Sverige är förenadt med Norge. Men jag har sagt, att just till följd af denna förening blir det en nödvändighet för K. M. att meddela saken åt Norges Storting. Hvarje negativ sats, Mina Hrr! har ju sin positiva motsats. Inför man derföre ett stadgande i Grundlagen, som förbjuder Konungen att utan R. St:rs samtycke blifva regerande furste af annan stat, och med detsamma Den G December f. m. 355 förnekar att denna fråga rör Norge, så har man ju sagt, att med R. St:rs samtycke allena Konungen kan antaga en främmande krona. Jag betviflar att denna sak kan försvaras och afstyrker sålunda förslaget. Hr Montgomery, Robert: Man har i denna fråga ordat åtskilligt om Norge, som visst icke tjenat till att förenkla diskussionen, utan snarare att inveckla den. Utpm att således vilja begagna detta skäl, synnerligen som jag anser beklagligt, att Norge ånyo blifvit inblandadt, måste jag dock afslå förslaget, och det på den grund, att jag anser det vara hvarken nödigt eller nyttigt. Det är för mig så otänkbart, att en Konung i Sverige skulle vilja utan R. St:rs hörande mottaga en främmande krona, att jag icke till stöd derför behöfver åberopa grundlagen. Jag anser tvertom förslaget särdeles skadligt, emedan det otvifvelaktigt hos representationen visar ett misstroende mot regeringen, hvaraf den icke gjort sig förtjent. Skadligt är det äfven derföre, att det skulle gifva utländningen anledning till föreställningar om förhållanden, som alldeles icke i verkligheten ega någon grund. Af dessa skäl anser jag mig böra rösta mot förslaget. Flere ledamöter ropade nu på propos. Gr. Sparre: Jag skulle visserligen icke ännu en gång hafva upptagit R. o. Ad:s tid, så vida icke en talare, af hvilken jag minst väntat mig något sådant, genom att utrycka ett ord ur mitt förra yttrande, sökt åt detsamma gifva en helt och hållet förändrad karakter.
Räntan af dessa 16% hemman besteg sig, efter deras fordna skattläggningar och förvandlingar, enligt 1803 års markegång, lill 692 Riksdaler 34 skillingar 3 runstycken Banko. Stals-Utskottets Utlåtande M 109. 3 Wäsby kungsgård hade aldrig varit skattlagd, men hade enligt en chartaebeskrifning af år 1652 haft 107'/2 tunnlands utsäde och 284 lass äng, hvaremot dess inegor af åker, äng och hagar, sedan impedimenta blifvit afräknade, skulle utgjort omkring 680 tunnland, utom några torpställen, som ej ingått i räkningen. Såväl Wäsby kungsgård, som de öfriga hemmanens egor, hafva blifvit fördelade på de i staden varande 160 Bergsmanstomter, utom skogen och utmarken, som är gemensam, och var denna jord efter författningarne oskiljaktig från nämnda tomter och dessa åter från grufvedelarne, så att hvarje sådan tomt och jordegare i staden tillika måste vara bergsman och grufvedelegare. (Wäsby är nu indeladt till 151/* hemman). Med Konung Gustaf Adolfs donation var den skyldighet förknippad, att stadens Borgare och Bergsmän skulle till silfververkets idkeliga drifvande städse hålla folk, hästar och ailt annat, som dertill behöfdes, och dessutom af hvarje tunnlands utsäde, oräknadt trädet och 6 lass äng, årligen gifva 2 lod godt tint silfver, halftannat kronan och ett halft staden. Denna silfverskatt bestämdes ytterligare 1641 (då en del af dessa hemman blefvo till staden donerade) till 1,000 lod, eller 63 marker bergfint silfver. Men dä genom Resolution af den 22 Mars 1667 blef förklaradt, att Sala stad och bergslag skulle konsidereras för bergsstad och njuta samma vilkor och friheter, som Fahlu stad och bergslag, lärer också i följd deraf den för den donerade stadsjorden år 1641 stadgade silfverskatt hafva upphört. 3:o.
Omröstning torde derföre få anställas, enligt följande proposition: »Den som vill, ätt ett årligt anslag af 13,000 R-.dr R:mt anvisas för inrättande af en ridskola vid Strömsholm, med rättighet för Kongl. Majit att använda första årets anslag dels till uppförande af en för skolan behöflig stallbyggnad, dels till anskaffande af erforderliga sadlar, betseltyg och öfriga inventarier, röstar Ja; Den Stats-Utskottets Memorial M 149. 17 den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer anslaget icke att beviljas.» 32:o. Utskottets uti l:sta punkten, mom. c, (extra anslagen) gjorda tillstyrkande, att Rikets Ständer, till anskaffande af 12,000 st. refflade infanterigevär, mätte anvisa en summa af 450,000 R:dr, att under nästkommande tre år med | årligen utgå, är bifallet af Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet, hvaremot Borgareoell Bonde-stånden bestämt ifrågavarande anslag till 300,000 R:dr, att på enahanda sätt utgå. För omröstning föreslås, i följd häraf, nedanstående proposition: »ben som vill att, till anskaffande af 12,000 st. refflade infanterigevär, en summa af 450,000 R:dr K:mt anvisas att under åren 1858, 1859 och 1860 med \ årligen utgå, röstar .la; den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, hafva Rikets Ständer till nämnda ändamål beviljat ett anslag af 300,000 R:dr sagde mynt att under nästkommande tre år utgå med ärligen.» 33:o. Uti 2:dra punkten mom. a hade Utskottet tillstyrkt att Rikets Ständer måtte, för fortsättande af Carlsborgs fästningsbyggnad, anvisa en summa af 300,000 k:dr att utgå under åren 1858, 1859 och 1860 med J årligen.
Pensionsinrättningar och andra fromma Stiftelser, till hvilka delägarerätt icke är beredd genom erlagda af gifter: a) Kongl. Statskontoret 6) i) Wadstena Krigsmanshus-inrättning 7 ... c) Under förvaltning at Fmlmägtige i Rikets Ständers Bank ställde fonder 8) d) Fonder, sorn förut varit under Kongl. Öfre Borgrättens värd, men numera förvaltas af en Direktion med Riksmarskalken till Ordförande 9) e) Konungens Hospital 10) /'} Konungens Militär-Hospitalsfond g) Jonas och Paul Filéns Pensionsfond /;) Pensionsfonder, ställde under förvaltning af allmänna Enkeoch Pupillkassans Direktion i) Goduska Pensionsfonden U) Särskilda under Stadens JustitieKollegium och Förmyndarekammare ställda Donationsfonder . /) Ahllöfska Pensionsfonden m) Kofferdi-Skepparen Ahlströms Pensionsinrättning n) Brandvaktskassan 11) o) Fem särskilda under BemedlingsKommissionen ställda understöds ocli pensionsfonder p) Pensionsfonder, förvaltade af Direktionen öfver Borgerskapets Enkehus . t/) Sadelmakare-Aldermannen Jacob Fagerbergs Pensionsinrättning 12) Transp. Pensionernas belopp hafva utgjort 1,015 R:dr 16 sk. oell de tillfälliga understöden 398 R:dr 32 sk. Dessutom har till det så kallade provisionella Militär-försörjningsliuset utgått för detta likasom för föregående år en summa af 666 R:dr 32 sk. Banko. Utaf Rikets Ständer till julgåfvor åt fattiga anvisade 2,000 R:dr B:ko hafva smärre belopp utgått till 720 personer; från Bankofullmägtiges dispösitionsräkning hafva till 12 personer blifvit utdelade 1,627 R:dr 24 sk. och af influtne bötesmedel hafva 2:ne personer erhållit 20 R:dr. Bland utgifterna ”af andra slag” finnas jemväl inbegripne stipendier af 233 R:dr 16 sk. Antalet af de i Stockholm boende pensionärer är icke särskildt uppgifvet.
Jag är gammal New-Yorkbo, så jag kan nog hjälpa er med ett och hvarje, om det är något ni vill veta besked om. Vi ska upp till kapten Jeansons, svarade den ena af karlarna halft motvilligt, och höra åt om arbete. Flickan också? är hon ute på arbetsförtjänst, så kunde jag kanhända ge henne ett godt handtag. Visst är jag det, svarade den tillfrågade kort. Den mönstring han i en hast låtit den nya bekantskapen undergå hade synbarligen inte söft hennes misstro mot folket i New-York. Nå om så är, så kunde vi måhända komma öfverens genast, sade Tuominen, besluten att så vidt möjligt gripa tillfället i flykten. Jag har ett hotell här i New-York och behöfver en duktig flicka för att se efter ett och annat. Här i landet duger tjänstefolket inte mycket till och därför betalar jag gärna hög lön, bara jag får någon som duger. Hvad sägs om fyra daler i veckan? och eget rum och alt fritt förstås? och två frikvällar? Det är annat det än att tjäna hemma för trettio mark om året och staten! Magdalena Jussila tvärstannade och stirrade med förvånadt vidöpna ögon på frästaren. Fyra daler i veckan tjugu mark! Karlen måste ju vara förfärligt rik men så hade han också ett hotell. Inte såg han särdeles prydlig ut där han stod i solskenet, som bragte den grågula, snuskiga blekheten i hans feta ansikte att sticka af så fult mot de sura, rödkantade ögonen. Men han var fint klädd och det mera än uppvägde det mindre behagliga intrycket i öfrigt, för hvilket Lena inte gjorde sig närmare reda, ehuru hon nog kände det. Och dessutom betydde ju alt annat platt ingenting i bredd med utsikten att få tjugu mark i veckan i veckan! Med bara en månads lön kunde ju modren och syskonen hemma på torpet lefva ett halft år! I en blink drogo dessa tankar genom hennes hufvud och hon var redan färdig att utan vidare svara ja, då en af männen öppnade sin mun till en misstrogen fråga om Tuominen också talade sanning och värkligen var den han gaf sig ut för. Joo, det kunde han svära på. Och ville de inte tro honom, så kunde de ju höra åt på Jeansons kontor.
Regeringsformen lemnäs oförändrad i sak; 3:o att bestämdare gränslinie bör uppdragas emellan Bonde-Ståndet och den dass af Femte Ståndet, som utgöres af Fastighetsegare på landet, och att Qvarnegare af Bonde-Ståndet erhålla valrätt”; att således §. 21 får följande lydelse: ”Valrätt inom Bonde-Ståndet eger, efter hemmantalet, hvarje besuten Hemmansegare eller Kronohemmansåbo, hvilken icke hört eller hörer till något af de frenne förstnämnde Riks-Ständen eller ordinarie beställning i Kronans tjenst eller Rikets Ständers Verk innehaft eller innehafver.” "Qvarnegare af Bonde-Ståndet röste med Hemmansegare såsom vid Prestval.” 4:o Att Konungamagten bör göras starkare än Hamrarne i frågor, som röra Riksdags fortfarande; att således §. 106 får i Irsta momentet följande lydelse: Bih. till R. St. Ständer må behof. Vid åtskiljas, så vida icke Konungen minst fjorton dagar förut förlängt Riksdagen, hvars fortfarande derefter af Konungen beror ” 5:o
Direckionen genom deru i nyttjade ordalag, mäste jag för min del bekänna/a> t jag ej eller inser någon nödwändrghet i förändring as ve deruti nyttjade uttryck. Grefwe körner: J g tror att, efter erhällna förllaruigar as Ulstoliets ledamöter, är saken hulpen, om, med öftvertygelfe om ll,skoktets ej förolämpande afsigt, Lidverstapet och Adeln bisölle best betänkande. Herr Grefwen och Grdföranden hemstälde om Rtdderftapcl och Adeln anjäge de wid BancoUt, kottets betänkande gjorde anmärkningar böra åstadkomma desi återremitterande. Ropades Ja och Nej Friherre 6e6erlirom begärde än ytterligare äterremch och yttrade sig icke kunna derifrån assia ltkan votering. Herr Grefwen och Drdföranden hemstälde om c; Ridderstapet och Adeln sör alt undwika votering wille sörena sig om äerremisi. Ropades Ja Herr Landt Marsikcrlken äterkom och intog sitt ruin, hwaresler, uppå as honom gjord erinran att tiven nu wore inne att begiswa sig till det as Kongl. Maj:t Nädigst anstagne klenum ris - Den i6 Julli. f' orum, Herr Landt-Marstalkeu, ätföljd afRidl ?ch Adeln klockan ^ till 2 begaf sig till l sedan förut blifwit öfwerenskommit ari ( 'ct wid utgängen frän Kyrkan genast skulle åtskiljs. Tnär Kongl. Maj:t war hindrad att sjelf ir a närwarande i klenvm klenorum, blefmo, as Exoellence Herr Stats-Ministern Friherre >on klriAeliröm. ä Konungens magnar, följande s -ar a as Riksens Sta» aer i underdånighet astem» l c ffriswelser, Riksens Ständer meddclte. 1:0 Bifall och sr iction ä Riksens Ständers tvidmgne vestnr, i anledning af Kongl.