Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dä emellertid föreningen af nämnda läroverk icke kunde verkställas utan att tillräcklig lokal för ändamålet bereddes, och, enligt hvad upplyst blifvit, i sådant hänseende erfordrades att, jemte det att någon till ökad kostnad icke ledande förändring vidtoges i inredningen af den nya byggnad för Teknologiska Institutet, till hvilken anslag blifvit af Rikets Ständer anvisadt, en särskild byggnad för bergsskolans behof samt till bostad för en iaboratorii-vaktmästarc och en laboratoriidräng blefve å Institutets nya tomt uppförd, äskade Kongl. Maj,t, uti nådig Proposition den 9 Mars 1860, det Rikets Ständer måtte, för uppförande af en dylik byggnad, sä inredd, att professorn i metallurgi äfven kunde der erhålla bostad, bevilja ett anslag af 58,000 Riksdaler, samt derjemte till laboratoriernas förseende med nödiga inventarier, utom dem, som det kunde finnas ändamålsenligt att flytta fran bergsskolan i Fahlun, ett särskildt belopp af Fem Tusen Riksdaler. Under detta ärendes handläggning hos Rikets Ständer erinrades hufvudsakligen, att bergsskolans syfte vore helt och hållet praktiskt, såsom afseende att i sista hand bibringa sina lärjungar all den praktiska erfarenhet uti en eller annan rigtning, som vid deras inträde på bergshandteringens olikartade vägar kunde blifva både dem och det allmänna till nytta, och att de således före inträdet i skolan borde hafva inhemtat det mesta af de förberedande kunskaper, som erfordrades för att kunna uppfatta och tillgodogöra sig de tillämpningar, som der framställdes. Det. vore ock svårt att inse, hvar en sådan praktisk bildning i bergshandteringen lättare kunde inhemtas, än i en bergsstad, sådan sorn Fahlun, i hvars närmaste omgifning så många tillfällen erbjöde sig för lärjungarne att uppmärksamma de mest olika delar af bergsinannayrket.
Herr Ribbing: Sedan öfverläggningen nu är slutad, anhåller jag att öfver ämnet i allmänhet få yttra några ord. Man har bestridt, att slagskattens läggande i myntet vore en myntförsämring, enär man ändå alltid hade öppet att erhålla omyntadt silfver mot sedlar efter den af Rikets Ständer vid förra och denna Riksdag enhälligt bestämde grund, nemligen ; R:dr i silfver efter 1664 ärs myntfot3 mot 128 s/i. i sedlar_, ända lill dess man vunnit sitt ändamål och nu ändtligen fått de tre öfrige Ståndens beslut, att öfverlemna till Konungen bestämmandet af denna slagskatt; hvarefter man inom della Hus icke längre vidhållit sitt löfte om vexlingsrätt till det omyntade silfret, utan, vid den votering som nyligen ägt rum, med en majoritet af f, förklarat, att Myntbestämningslagen endast skulle medgifva utvexling af, genom slagskatt försämrade, R:dr i silfver. Huruvida ett Konungens lill ziffran bestämda beslut härom kan, efter Grundlagen, anses gildt samt för framtiden fast och beståndande, utan Ständernas lika bestämda bifall dertill, det må 79 §. RegeringsForraen afgöra, så väl som frågan, huruvida Ständerne ägt, att, genom detta obundna öfverlemnande till Kongl. Maj:t, sjelfve afhända sig en dyrbar rättighet. 79 §. innehåller, att ingen förändring i Rikets mynt till skrot eller korn må äga rum utan Rikets Ständers bifall« Men ehuru jag, i fråga om myntets förändring, sökt alt emot en öfverlägsen plu - Den i5 Januarii f. m. x3g ralitet, steg för steg försvara och i besittning behålla våra rättigheter såsom Ständer, återstår dock, sedan detta misslyckats, den bön jag nu går att framställa, nemligen att, åtminstone till en del, få åtnjuta de bortlemnade rättigheterne.
Herr von Rosenstein, k4ils,/hemstälde huruwida ej lämpeligast wore om Herr Landt-Marffalken täcktes ätaga sig att enffilt öfwerenskomma med de Ledamöter för hwilka en sädan resa till Hans Kongl. Höghets mottagande wore lägligast. Herr Baron och Landt-Marffalken erinrade, att om Ridderffapet och Adeln ej behagade wälja sine Deputerade, sä wore dcn wanliga ordningen att hwar och en hugad anmälte och antecknade sig hos Riddarhus-Fiscalen; denna anteckning blef derefter genast werkstäld. Slutt - M8 Den 26 October. Sluteligen justerades Protocollet för RidDerffapets och Adelns sednaste sammanträde i Orebro den 18 October. Högloflige Ridderffapet och Adeln ätskiljdes klockan 12. In lläem krotocolli, 6. Lilverstolpe. Lördagen den z November. rienum klockan half 1 pä middagen. Herr Baron och Landt-Marskalken tillkännagaf att till de twänne Gala-Spectakel, forn r nästa mecka komme att, i anledning af Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsens ankomst och hyllning gifwas, skulle ungefär 50 Biljetter till hwartdera komma att Riksdagsmännen af Ridderstapet och Adeln tilldelas; och hemstälde om icke, da detta antal icke kunde första för alla de antecknade och tiilafwentyrs ännu till antecknande Ledamöter, billigheten fyntcs fordra, att de härwarande Riksdagsmän som i Orebro öfmerwarit Riksdags-angelägenbeterne, borde äga företräde till Biljetters erbällande, och att, om De sedermera vfwerblifmande Biljetter, mätte mellan de öfrige Ridderskapets och Adelns Ledamöter lottas. Bifölls. Justerades klem-Protocollet för den 26 October. Grefwe körner , / rlolk Oöran, utbad stg fä till Ridderskapets och Adelns afgörande hem* stalia , Den z November.
– Men det är icke blott formen, som mer och mer försvagas, äfven själfva den lyriska fylligheten, stämningens rikedom knappas in och krymper. Hur stå icke alla de realistiska figurerna i Fredmans Epistlar som i ett ljusdunkel af lyrik! Något af den tjusande kontrasten mellan Rembrandts naturalistiska figurer och det ideala ljus, i hvilka målaren insatt dem, finns också i dessa dikter. Äfven i dem ligger en underbar motsats mellan ord och melodi, mellan figurer och landskap, mellan det skiftande, men alltid poetiska skimmer af lifsfröjd, orgie eller kvällsvemod, i hvilket dessa Bacchus-präster och prästinnor presenteras och deras simpla ansikten. Denna kontrast, som är en af Bellmans-diktningens mest hemlighetsfulla behag, försvinner därigenom att lyriken torkar in. Mer och mer förflyktigas stämningens fina silfverton, flyr det daggiga, lätta töcknet, hvilket som gryningen af en svensk junimorgon förut omsvept den bellmanska världen. Betrakta blott ett par dikter i Fredmans Testamente, skrifna 1791 till motiv från Hogarthska taflor! De vilja likna Fredmans Epistlar i ämnen och anslag, och dock hvilken skillnad: »Zum Teufel ist der Spiritus», och det som är kvar är visserligen ej flegman, men en grumlig och sjudande bottensats. Kvar äro ofta blott tomt buller och larmande cynism! Man behöfver nämligen ej vara moralist för att finna flere af hans senare dikter, som t. ex. Smedgatsbrunnen eller Bacchi port osmakliga. De snudda vid det gemena, därför att de sakna det, som ej blott ursäktar allt, nej gör allt strålande, som vidrörandet af skönhetens eget trollspö, ungdomsglansen, lidelsen, rytmen af hett blod i dans, pulsslagen från ett hänfördt hjärta. Hvad betyder drycken, blott den gifver ruset, utropar Musset, och han hade rätt i fråga om sig själf. Ty aldrig har han drömt hvitare och själfullare, än i de år, absinten redan förgiftat hans blod.
Ank. till Exp.-Utsk. den 30 Mars 1854, kl. 12 m. Ulla tande, i anledning af väckt motion om ett län för Oskars församling i Halmar Län. ( Rgs. Afd.) Doktor Sandberg har uti en af Preste-Stånciet till Stats-Utskottet remitterad motion, deri prosten Melén instämt, föreslagit, att den del af Mortorps pastorat inom Södra Möre härad af Kalmar län, som tillförene utgjort ett kapelllag, men, under benämning Oskars församling, nyligen förvandlats till en särskild annex-fÖrsamling under samma pastorat, måtte, för liqviderandet af den tryckande skuld, egarne af de små hemmansdelarne inom denna församling sig åsamkat för inköpet och inredandet af wett litet bondhemman till komministerboställe” — emot alla socknemännens gemensamma ansvarighetsförbindelse för återbetalningen, erhålla utaf allmänna medel ett lån å 3,000 R:dr, hvilket borde beviljas, helst utan eller i annat fall emot så låg ränta, som kunde medgifvasr samt återbetalas under 20 års tid, med TVdel årligen af det erhållna kapitalbeloppet eller också under en något kortaré tiderymd. Då den uti denna motion uppgifna omständighet, att en del af Mortorps pastorats innevånare, sedan de, uppå derom i underdånighet gjord ansökning, erhållit Kongl. Maj:ts nådiga tillåtelse att bilda en särskild annex-församling, måst skuldsätta sig för anskaffande af boställe åt den nya församlingens komminister* ingalunda synes utgöra giltig anledning för Stats-Utskottet att tillstyrka och Rikets Ständer att bevilja det föreslagna länet, hvarigenom hvarken något för denna ort och det allmänna gagnande företag skulle komma att utföras eller följderne af någon olyckshändelse förekommas och lindras, utan endast lättnad beredas för vederbörande menighet att verkställa liqviderna för den skuld, densamma sig frivilligt ådragit, anser Utskottet sig böra hemställa, att förenämnde motion icke må af Rikets Ständer bifallas. Stockholm den 27 Mars 1854.
Ständers erkänsamhet, som Li* idations - förrättningens lyckliga förlopp nogsamt vittnar, att ett noggrannt och nitfullt bemödande derå blifvit användt; äfvensom densamma på korrt tid och med besparing i kostna* lerne blifvit verkställd; hvarföre Stats - Utskot‘ t hemställer, om ej Riksens Höglofl. Ständer thille finna lämpligt, att, såsom ett bevis af jdeti erkänsla, hvartill Vice Presidenten såmedelst gjort sig berättigad, åt honom anslå en Summa af Tio Tusende (10,000) R.-dr Banco att utgå af Öfversko!ts-medlen på Stats-Verkets Intrader för år 1817 och följande åren: Hvarjemte Riksens Höglofl. Ständer torde hos Kongl. Ulajtt i underdånighet anmäla Herr Vice Presidentens nitfulla och berömvärda förhållande i det åt honom lemnade uppdrag: Hvilket allt Stats-Utskottet vörd-arnligen hemställer till Riksens Höglofl. Ständers hepröfvande. Stockholm den 17 Junii 1818. N:r 314- Riksens flög Inf. Ständers Stats - Utskotts hemställan, angående Riks-Stundens ser - 1876 Stats-Utskottets Betänkdnden. skildte beslut i frågan om understöd för Theatrens underhållande. Sedan Siats-Utskottet i dess ytterligare utlåtande af den lo i denna månad, i frågan om medel af Staten till understöd för Theatrens underhållande, tillstyrkt Förslaget örn en frivillig, afgifts erläggande inomj Hufvud - Staden för detta ändamål samt tillika, att, i händelse denne afgift för nästa år 18x9 ej skulle inbringa det belopp af 30,500 R:dr, som för berörde Inrättning de sednare åren af allmänna Medel varit bestådd, fyllnaden i denne Summa måtte för nästa år ersättas utaf Statens Öfverskotta1 Medel 3 så hafva väl Högloft. Ridderskapet och Adeln samt Högvördige Prest - Ståndet den 18 i denne månad bi fal i t
Vida betänkligare äro likväl de rubbningar, som genom nya strafflagens införande skett i 7, 9, 10 och 18 Kap. af 1686 års kyrkolag om kyrkotukten, i följd hvaraf man nu i många fall ej vet hvad af den sednare är ändradt eller står qvar och kan tillämpas. Såsom exempel vill jag endast anföra den nu iråkade osäkerheten om 1855 års Förordning angående enskildt skrift före nattvardens åtnjutande kan användas på dem, som begått der uppräknade brott, oaktadt nya strafflagen derför stadgat lindrigare straff än dem, hvarmed de förut varit belagda, samt sammanhanget mellan de kyrkliga böter, som blifvit upphäfda och dem, som ännu qvarstå. Att ovisshet och oordning i dessa delar af kyrkolagen måste föranleda till misstag och i allmänhet verka förlamande på religionsoch sedevärden, skall af ingen kunna förbises. Härtill komma de nya författningarne rörande kommunaloch kyrkostämma, hvarigenom en skarpare gräns blifvit uppdragen mellan kommunens kyrkliga och verldsliga åligganden, den nya lagstiftningen om elementarläroverket, folkskolorna och presterskapets aflöning, samt ändtligen lagen om allmänt kyrkomöte af den 16 November 1863, genom hvilket allt kyrkolagstiftningen blifvit dels betydligen ändrad, dels i särskilda författningar förbisedd, som ej utan ytterligare jemförelse och granskning kunna till ett helt sammanföras. Men skulle icke också denna tidpunkt vara den rätta för företagande af en så länge önskad revision och omarbetning af 1686 års kyrkolag, då icke blott saken blifvit i fyratio år beredd och rikliga materialier för ändamålet samlade, utan äfven alla hithörande frågor nu kunna öfverlemnas till äfven kyrkomötets bedömande? En svårare rubbning eller sönderbrytning al nuvarande kyrkolags grundvalar, nemligen dess evangeliskt-lutherska tro och sedliga grundsatser, har man ju ej att frukta, då före sanktionen af det nya lagverket, ja före dess öfverlemnande till Rikets Ständers pröfning, Kongl. Maj:t förut eger att nådigt inhemta den för sådant ända - 70 Motioner t Preste-Ståndet i865.
Ladugårds-inventarier vuono en hastigare ersättning , än utan en så vidsträckt Brännvinstillverkning, som den derefter tillåtne, varit möjlig; och för afgjordt må man taga, att den lilla förlust af några och 30,000 R:dr , sorn SlatsCassan led genom lama taxeringar och tillsynen öfver pannrymden, mångfaldigt ersattes genom i landet ökade lefnadsmedel, sä lör menniskor, rom kreatur. jag lemnar derhän, ty den hör icke nu till saken, den skadliga verkan man tyckte sig finna häraf på sederna, med de anmärkningar i förbigående, att tillverkning af användbara och allmänt behöfliga varor samt deras missbruk, äro två saker, sorn böra och kunna åtskiljas; att den förra bör vara utan, men det sednare unde; kastadt tillsyn; att föremålen för Statspoiice ä:o helt andra, än ändamålen med produktion; att erfa;enheten älven visat under samma Brännvinsperiod, och ännu visar i ett och annat landskap, huru dessa med framgång kunna åtskiljas; att den beqvämlighet, man vinner för tillsyn öfver varors missbruk genom inskränkning af deras tillverkning, oir.öj - Den 31 Mars. 385 omöjligen uppväger den förlust, allmänna välmågan lider genom hämmad indu trie ; och jag må härvid tillägga en förmodan, som framtiden möjligen skall besanna, att ‘örrän Brännvinsbränningen lemnäs en friare utöfning', skall icke Jordbruket hinna sin högd o h v.ctualievaror icke upphöra att belasta vår import, ehvad medel än må försökas till Angsen turens förbättring. Det gifves måhända ingen näring, sorn på ett så direct sätt qvärhåller en tillbörlig del af rörelsecapitalet vid Jordbruket, som så bidrager till dess både stående och säljbara capitals förökning, sorn Brännvinsbränningen , och om derföre dess hindrade utöfning redan medför en minskning af dessa förmåner, skall användandet af det löpande pen ni ripe capitalet till handel med utländskt Brännvin, i ett dubbelt förhållande, öka förlusten för vårt Fädernesland, och verka deremot svarande fördelar i de Stater, hvarifrån Brännvinet köpes.
Tillåtelse till införsel af färdiggjorda kläder skulle säkert föranleda etablerandet af stora försäljnings-magasiner för denna artikel, hvarest också beställningar efter taget mått kunde göras oell sedermera effektueras med nästa ångbåtslägenhet. Förtjensten af kläders förfärdigande inom landet skulle alltså undandragas många, som nu deraf hafva sin utkomst och ej kunna bestå i täflan med utlänningen, som ifrån sina upplag skulle hitsända stora qvanliteter, särdeles af sådane som i utlandet, men icke ännu här, kommit utur modet. Derföre att förbudet å klädet eller ylleväfnaden blifvit borttaget, finner jag ej det deraf behöfva konseqvent följa, att äfven färdiggjorda kläder, till men för mångå arbetare, också skola till införsel befrämjas. Mot förbudens borttagande å kori, spel-, och krut. Spelkort äro i flere länder, deribland Norrige, belagde med förbud mot införsel, i andra med särdeles hög lull, såsom i England, der tullen å 1 gross är Pund 4 Sterling, eller 46 å 48 R:dr banko. Då vårt eget lands tillverkning af spelkort erkännes vara i godhet fullt jemförlig med andra länders, men export deraf, just till följd af i utlandet existerande höga tull eller förbud, ej kan ega rum, så kan jag ej inse hvarföre här, mera än annorstädes, importen af denna artikel skall underlättas genom förbudets borttagande. Likaså med krut; vådan af dess transporterande, förvarande och handterande är nogsamt känd, utan alt här behöfva nämnas, för att påkalla möjligaste största inskränkning. Om import-rättighet deraf medgifves, måste, i alla händelser, enligt Utskottets förslag, nödiga försigtighetsmått af Kongl. Majit föreskrifvas för rättigheten att deraf hafva upplag och hålla försäljning. Förbudets borttagande kunde således ändå icke medföra den afsedda friheten, men möjligen lättare åstadkomma farliga följder. Mot förbudets borttagande vid utförsel af jern: tackoch barlast-.
För dem som icke känna det, vill jag endast upplysa, att det icke är ramarne till dessa stämplar, som göra de nya stäiup-, larne så dyrbara, utan det ytterst svåra och besvärliga arbetet med silfvertråd, som vanligen verkställes af fruntimmer, och hvilket till den grad förstör ögonen, alt de, sorn en 7 -i 8 år sysselsatt sig dermed, vanligen blifva odugliga till allt annat arbete. Hr von Hartmansdorff har anfört en mycket riktig sats, hvaruti jag icke kan annat än instämma, nemi. att alla dessa i afseende på en förbättrad eontroll af charteringen föreslagne åtgärder icke böra betraktas annorlunda än såsom försök. Och när han i sitt sakrika anförande, som bevisar en noggrann sakkännedom ex odicio, har yttrat delta , så kan det icke vara mili mening, att uteslutande försvara den mening, som jag ansett lämpligast, nemi. Frih. Oxeustjernas reservation. Likväl anhåller jag att få bemöta några af de hufvudsakligaste invändningar, som deremot blifvit gjorda. Man har ansett, att kronofogden skulle fä tillfälle alt betacka balancer genom denna uppbörd. Det är visserligen sant, att genom ett i sednare tider förträffligen ordnadt contabilitets-systcm, måste kronofogden ungefär på samma gång redovisa för all sin uppbörd, så att en viss lid af året finnes, dä han icke har några egentliga medel inne, hvarmed han kan betäcka en balance, och man bör vara aktsam att icke rubba detta förhållande; men den nu ifrågavar. uppbörden är af allt för obetydligt belopp, för att i detta fall medföra någon fara. Vidare här man ansett, att den eontroll, Frih. Oxenstjerna velat åstadkomma skulle försvinna, om con trol - Dea 8 Januari e. m. 137 trollanlerna komme alt dela vinsten. Men detta är händelsen med all controll. Om det också finnes 4 ä 5 personer, som skola controllera hvarandra, så blir controllén slut, om de alla äro i connivence. Den allmänna grundsatsen står likväl qvar, att controllén blir bättre om den conlrollerande sjelf icke bar uppbörden.
— N:o 87, i anledning af väckt motion om upprättande af nytt sammandrag af de författningar m. m., som årligen böra från predikstolarne i rikets kyrkor uppläsas: B. V. 296, 346, 435, A. 435. 12 — A — Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: — N:o 88, i anledning af åtcrremiss af Utskottets Betänkande N:o 77, rörande väckta motioner om ändring i Kongl. Förordningen den 11 Juli 1862, angående allmänt ordnande af presterskapets löne-inkomster: B. V. 296, 346, A. 346. — N:o 89, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande N:o 80, angående väckta motioner om ändringar i Kongl. Förordningarne den 21 Mars 1862, om kornmunal-styrelse på landet, om kornmunal-styrelse i stad och om landsting: B, V. 297, 346, A. 346, E. 459.
Jag liar äfven trott mig ega någon kännedom om tillgången af Tackjern , men jag har icke någonsin hört, att 20,000 Sk:pd legat på Stockholms våg, Om jag hade erhållna officiela Documenter med mig, skulle jag visa, att det vanliga qvantum icke öfverstiger 7 å 8,000 Skrpd, och jag vet ej, hvarföre det i närvarande ögonblick skulle hafva blifvit så för hö jd t, om icke någon hastig stor blåsning inträffat. Om beläning skall ske, bör det blott blifva lill hälften af hvad Collegierna såsom Tiondepris fastställt, och endast på Stapelstads-, ej på Upstadsvåg. Då de unga Bergslager, blott de nordliga, som blifvit nämnde, kun - na vara i behof af denna belåning, emedan man i de Vestra Bergslagerna snarare ofta har brist på Tackjern, så bör beläningsrätten inskränkas till Stockholm, Gefle och Götheborg. Herr von HartmansdorffAugust: Jag bär, då denna sak förra gången förevar, redan yttrat min mening till bifall å Utskottets Utlåtande. Men i anledning af den discussion, som nu uppkommit, och sedan män med mera sakkännedom yttrat sig, vill jag blott bifoga en anmärkning. Jag har förr yttrat min farhåga för den öfvervigt, som BruksPatronerne hafva nästan öfverallt, äfven hos Styrelsen. Det fägnar mig således att nu finna, det röster bland Konungens Rådgifvare höjas äfven för andra delar af Jernhandteringen än Stångjernstill verkningen. Jag hembär Friherre af Nordin min aktning för del sätt, hvarpå lian här i denna fråga yttrat sig, och får tillägga, att tvenne BruksPatroner i Utskottet, nemligen Friherre Reutersköld och Hr Hisinger yttrat sig på samma sätt.
Ständer antagna reglementariska stadgande af följande lydelse: 14 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 62. ”Till kostnader för Justitiae-ombudsmannens embetsresor bör Riksgälds-kontoret, uppå bans reqvisition och emot derför, inom hvarje års utgång, afgifvande redogörelse, förskottsvis utbetala en summa af Ett Tusen Riksdaler. Skulle dessa kostnader under något år öfverstiga den dertill sålunda anslagna summa, må till det överskjutande kostnadsbeloppets godtgörande användas hvad som utaf enahanda anslag för det nästföregång na året möjligen kan vara obegagnadt.” Enligt de af Justitioe-ombudsmannen till Riksgälds-kontoret, sedan sistförflutna riksdag afgifna räkningar för hans resekostnader, hafva dessa utgjort under år 1851 R:dr 1,111: 24. — under år 1852, efter iakttaget afdrag i anledning af en vid samma års räkning gjord anmärkning ... — 884: 33. 4. och under år 1853 — 1,022: 42. 6. eller tillsammans under nyssberörde 3:ne år R:dr 3,019: 3. 10. Deremot hafva utaf ofvan nämnde anslag från Riksgälds-kontoret utbetalts: under år 1851 - Då detta anslag i allmänhet visat sig tillräckligt för det dermed afsedda ändamål, finner Utskottet icke skäl tillstyrka den nu föreslagna förhöjningen af detsammas belopp; men på det att hela den till bestridande af Justitiae-ombudsmannens resekostnader, enligt Riksgälds-kontorets reglemente, anvisade summa må under den tidsrymd, derunder samma reglemente är gällande, kunna af Justitiae-ombudsmannen för sådana kostnaders godtgörande påräknas och begagnas, anser sig Utskottet böra hemställa, att sednare punkten af ofvan införde stadgande må i det reglemente, som vid denna riksdag varder för
Eljest spncs mig, att dä hwarje individu uti Städerne nu lemnäs rättighet att bränna, tvore det bäde för Stads-boernes winning mera förmänligt, och till Ankommande af eldswäda, för allmänna tlyggheten bättre, om flere Innewänare i hwarje Stad, ätminstone i de smärre, fingo sammansätta sig, och ensamme, emot cn wist afgift tillverka Bränwin för hela stadens behof. Beträffande Bräowins-bränningcn i Stockholm, Götheborg och Carlscrona instämmer jag med Herr Lagmannen LlLKIö Herr Doctor kaxe: genom frigifwande af BräntvinS-försäljning ä skattlagdt krogar kan witzcrligen icke lönn-krbgeri förckommas, den enda utwäg dertill kan blifwa en allmän kontroll och rättighet för hwar och en att göra bestag. Herr Den 14 September. 41 z Herr Handelsmannen facklon: med Herr Borgmästaren WiS-ariris tiss Utskottets Be^cdningsProtocoll afgifne serskildta mening, förenar jag mig; och att Regalt Bränneri skulle anläggas i Carlscrona, anser jag högst skadligt bäde för Kronan och Staden. Erfarenheten har »visat, att dett Krono-Bränneri, som förr warit där, icke burit 6g. För Flottans behof karr ett sädant B änneri icke wara af nöden, tp FlottanS förnödenhet uphandlas pä Auction, och K onan har nu rättighet att köpa sitt erforderliga Dränwrns» sörröd gf hwem som hälst. Herr Borgmästaren l.anäZrev: Jag är af lika tanka med Herr Lagmannen Zckkle, utom hwad angör friheten att begagna större B-än wilis - redskap ärr för yo kannor, uti hwilkcn omständighet, sä wäl som allt hwad eljest icke emot Herr Lagmannens mening strider, jag bifaller Betänkandet.