Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti sistnämnde summa ingå Löfvensköldska testamentsmedlen, 75,000 R:dr Riksmynt, för förvaltningen af hvilka medel väl är uti testamentet medgifvet, att 2 procent af räntan derå må användas, men deremot icke afgjordt, huruvida något öfverskott af dessa 2 procent kan, sedan de oundvikligaste förvaltningskostnaderna blifvit bestridda, upkomma, samt i sådant fall, om och i hvad mån Kamereraren deraf må kunna påräkna någon godtgörelse för de ökade göromål, som i detta hänseende honom blifvit ålagde. I afseende på de återstående 60,000 R:dr Riksmynt, hvilka utgöras af Queckfeldtska och Silfverbergska fonderna, hafva ännu inga arfvoden för deras förvaltande blifvit bestämda. Förutom ofvannämnde testamentsfonder hafva do sistförflutna åren till Wadstena Adliga Junefru-Stifts kassa blifvit förärade 2:ne donationer, för hvilka några särskilda arfvoden till Kamereraren väl icke kunna komma i fråga; men hans redan mödosamma tjensteåligganden blifva likväl derigenom i någon mån ytterligare förökade. Sistnämnde kassas, jemte i sammanhang dermed förvaltade mindre fonders tillgångar utgöra, utom ofvannämnde tvenne ännu icke aflemnade donationer, för närvarande 175,875 R:dr 9 sk. 8 rst Banko, hvarifrån 232 Fröknar åtnjuta pensioner. För räkenskapernas förande och den deraf föranledda skriftvexling, åtnjuter Kamereraren af kassan i årlig lön endast 200 R:dr B.ko. I afseende på Riddarhus-Kamererarens tjensteåligganden i allmänhet, så är han för närvarande skyldig att, jemte Kamereraretjensten, ensam förrätta både Kontorsskrifvare-, Bokhållare-, Kassörsoch Revisors-befattningarne för hela den under RiddarhusDirektionens vård ställda penningeförvaltning, hvars belopp för närvarande upgår till 1,143,000 R;dr Riksmynt.
Maj:t i Dess Nådiga Proposition om Siats-Verkets tillstånd och behof ifrågasatt; och då Utskottet i öfrigt vid den af Herr Munck af Rosenschöld väckte, från Ridderskapet och Adeln lill Utskottet remitterade, motion, att anslaget för Minister-Staten måtte nedsättas från 200,000 Rjilr till 100,000 R:dr, ej kunnat fästa något afseende, enär samma anslag, i händelse nedsättning deruti skulle ega rum, synes blifva otillräckligt för det dermed afsedda ändamål, tillstyrker Utskottet, att de under denna Hufvud-Titel anvisade anslag må uppföras lill samma belopp, som tillförene, enligt hvad bifogade Tabell utvisar. Stockholm den 23 Sept. 1844. Tredje Hufvud-Titel n. a 5 “- Departementets Expedition Minister-Staten Skrifmaterialier och Expenser samt Ved och Ljus m. m, för Departementets Expedition, Förslagsanslag ^ . 16 32 — 643 Summa | 225,650 STOCKHOLM, ecicsteinska boktryckeriet, 1844. Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 3j. 1 JW 37. Ank. till Exp. Ulsk. den 5 Oet. kl. 10 f. m. Utlåtande, angående regleringen af utgifterne ä Biks-Statens Fjerde Hufvud-Titel. (U. A.) Denna Hufvud-Titel, deruti finnas uppförde anslagen för Landtförsvars-Departementet, fastställdes vid sistlidne Riksdag till 4,106,510 R:dr, roed derunder iubegripne 24,419 tunnor spanmål under penninge-lönevne. Kongl. Maj:t liar, enligt hvad Dess Nådiga Proposition om StatsVerkets tillstånd och hehof gifver vid handen, i afseende å så väl Arméen sorn Flottan, funnit, att inom begge erfordras väsendtliga förändringar, så att försvaret må varda ordnadt på ett ändamålsenligt sätt, efter en fullständig plan, den Kongl.
Konungens befallningshafvandes i länet utslag den 13 November 1766, varit berättigad till utsyning af 45 lass ved årligen å kronoparkerne Halleoch Hunneberg, blifvit, vid sista regleringen af nämnde parker beröfvad denna förmån; och då, enligt hvad motionären inhemtat, Thuns skola vore i stort behof af en sådan förmån, har motionären föreslagit, att skolan måtte få åtnjuta dess lätt uti ifrågavarande hänseende; hvarjemte motio nären yttrat det vara af vigt, att skolorna i Flo, Ås och Särestad inom Åse härad tillerkändes utsyning af 6 famnar ved för hvardera årligen, dock emot betalning efter ett visst minimi-pris, Sedan Stats-utskottet ansett nödigt att gemensamt med Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet behandla denna fråga, hafva Utskotten sammanträdt och tagit densamma i öfvervägande; och som det ämne, hvilket blifvit i motionen framställdt, är af den beskaffenhet, att detsamma icke omedelbarligen ankommer på Rikets Ständers behandling och åtgärd; så få Utskotten, som i allt fall icke äro i tillfälle att bedöma Thuns skolas rätt till den ifrågaställa da utsyningen, vördsamt hemställa, att motionen måtte förfalla» Stockholm den 17 Juli 1848. I k Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N.o S N:o 53. Ank. till Exp. Utsk. den 18 Juli, kl. i e. na. Utlåtande, i anledning af väckt fråga om befrielse f är åtskilliga hemman i Götheborgs och Bohus län att utgöra krono-båtsskjuts skyldighet till Marstrands fästning. Uti en hos Hederv.
Bcsv. och Occon.-Ulshotlets Utlåtande AT:o 106. 9 af det beroende af hvarandra, deri Löpare och säljare sig befinna, men sorn vanligen länder den senare till förfång; alf, då en fri skogsoch kol-försäljning skulle bereda både hemmansoch ränté-egares ömsesidiga fördelar, fann Molionairen sig föranlåten, äfven med slöd af den mera liberala anda, som, i afseende på näringarne, i senare lider synis göra sig gällande, all framställa den önskan, att alla de Författningar, som, i förberörde afseende, på något sätt inskränka frälse hemmans-egares fria disposition öfver sina skogar, malte till vidare kraft och verkan upphöra; uti hvilken framställning Riksdagsfullmägligen Hans Jansson från Elfsborgs Län sig förenat, med afseende på sin hemort, der vissa district eller fredsmilar äro utstakade och vite utsatt för den, som å andra än bestämde ställen försäljer sina kol. Utskottet har, vid behandling af detta mål, inhemtat, att en lika beskaffad fråga vid sista Riksdag varit väckt och pröfvad af Oeconomie-Utskottet, hvars Utlåtande N:o 106, (j8 Sami. 1 Band. af Bihang lill RiksSlåndens Protocoilj), deruti afslag å motionen blifvit tillstyrkt, vunnit samtlige Riks-Ståndens bifall.
Bonde-Ständets Led. magnar, ^onas ^näersson. Den 6 Julik. HZ5 stall blifwa ut! en Post för hela Länet pa Auction uibuden och försald, hwarigenom handt, alt Handels-Speculanrer uppköpt Sädén och med den förman Kongl. Förordningen af rsoz tillägger TiondeSpannemals - Tagare, att fa den forslad, anwisa Tionde - Gifwarne att föra Sadén pa de möst aslägsne ställen inom Lagsagan, derest ej betalning sök tranöporten efter Miltalet erhalles. Till förekommande af denne olägenhet för Allmogen utan akt likwäl förnärma vfwannämnde fromme Stiftelser, hafwa Riksdagö-Fullmägtige förestagit. att i fraga warande Krono-Tionde-Spannemäl matte försäljas uti icke större poster under ett utrop, an dek qwantum, som fran hwarje Socken utgå bör, pa det Socknemännen matte kunna tösta med Spe culankerne och sjelswe upphandla Spannemalcn. Da detta ärende ar af den beskaffenhet, att det endast tillhörer Regeringens åtgärd, hemställer Stats, Utskottet ^vördsammeligen, om icke Riksens Högloft. Ständer, med afseende a hwad oswanbemälte Riksdags, Fullmägtige andragil, stulle finna stäligt att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmä. la, hwad de öfwerklagat, med underdånig anhållan om den rättelse hwartill omstandigheterne kunna föranleda. Orebro den 4'.de Zulii 1312. Pä Högloft. Ridd. och Adelns Pä Högwörd. Prest-StänLcdam. magnar, dets Ledam. wägnar, Pä Walofl. Borgare-StänPä Hederw. Bonde-Ständsts rr-dam. waanar. dets Ledam. magnar, !- Upp - Den 6 Julli.'
Det kan vara vackert att hjelpa en granne, som är försatt i nöd; det var vackert af ungdomen, af Sveriges och Danmarks ungdom, alt, efter en tid af split, knyta försoningens band mellan 2:ne folk, hvilka för evigt bordt vara förenade, genom stamförvandtskap, genom samma språk och samma seder. Då denna ungdom, i stunder af glädje och hänryckning, slöto vänskapens och broderskapets förbund, blef likväl icke ett sä betydelsefullt löfte gifvet, att det ena folket derigenom, med hvilken uppoffring som helst, skulle anse sit; ovilkorligen skyldigt, att uppträda lill infriande af detta ungdomens löfte, om äfven försoningen vunnit många och starka sympatier håde hos regeringarne och hos nationerne sjelfva. Ur en sådan synpunkt har jag aldrig uppfattat skandinavismens idé. Politiken får icke vara sä varm, den mäste vara kall och beräknande. Den mäste först se på eget sjelfbestånd, innan den kastar en hel nation in uti faror och äfventyr, som kunde leda lill betänkliga följder, utan att verka, hvad dermed varit åsyftadt. Onskligt vore, om lösningen af den fråga, som nu är å bane, kunde ske, endast eller hufvudsakligen, på underhandlingens väg, men man hör likväl icke förbise, att en sådan underhandling svårligen kan åstadkommas med eftertryck, såvida man icke visar, att man äger kraft och styrka, att möta ett motstånd, i fall detta verkligen skulle uppstå. På samma gång, som man har hjerta för olyckan, bör man dock väl se sig före, att man icke kastar sig in i faror, hvarur Den 11 Maj. 521 nian sedermera möjligen icke kan, utan förluster, draga sig undan.
BorgareStåndet af Herr Westin, som jemväl ansett exportfriheten a£ Ekbark i stor mon skadlig, såsom undergräfvande de inhemska Garfverierna och på samma gång upphjelpande de EngelskaHerr Westin har derefter i korthet framställt de åtgärder, som i Sverige, ifrån längre tider tillbaka, blifvit vidtagne, för att genom lättad tillgång på rudimaterierna och utestängande af utländsk medtäflan bereda Garfveriernas' förkofran, hvarigenom de äfven blifvit bragte till åtminstone lika höjd med, hvilken annan näring sorn heidst, så att, i stället för att tusendetals Skålpund Engelskt läder förr måst införskrifvas, det nu kunnat exporteras och äfven i Landet på auctioner forsäl as. Herr Westin anser det gjorda yrkandet om befrielse ifrån skyldigheten att afskala barken å Ekar härleda sig ifrån bristande industri, och tror att allmogen ytterst 9ä!lan saknat afsättning ä den bark, den haft att aflåta, heidst brist derå ofta skall yppa sig. För öfrigt förmenar Herr Westin, att Engelsmännen skulis med glädje begag* *ia detta tillfälle, att genom uppköp af Rikets förråd af Ekbark, beröfva Sveriges garf» vener denna nödvändighetsvara, osh förstelna en näring, som ej kunde uthärda en så olika täflan 5 hvarförutan han fruktar, att den återstående Ekskogen, genom en fri export och genom begäret efter en större vinst, som härigenom kunde uppkomma, skulle inom Eesv. och Ekon. TJtsk. Betdnkanden. 515 kort uthuggas. Pä dessa grunder anser Herr Westin sig ej kunna gilla den föreslagna exportfriheten af Ekbark, utan önskar, att alla nu gällande Författningar om dess samlande måtte i deras förra kraft fortfara. Herr Arfvidsson har helt och hållit instämt uti Herr Westins yttrade tanka, och vittsordat Garveriernas vunna förkofran i den mon, att nu mera endast obetydliga partier af läder till Paket införas. Pierr Bager har förklarat sig vara förekommen ef Herr Arfvidsson, isted hvilken han i alla delar instämmer. Herr Schwan II.
Att fördela medlen emellan alia tre bolagen torde sannolikt medföra den påföljd, att intetdera arbetet blefve utfördt och att den genom upplåningen beredda tillgång komme att intill nästa riksdag blifva obegagnad. I betraktande af nu antydda jemte flera andra härvid förekommande förhållanden. syntes det oeftergifligen nödvändigt, att ej mindre Riksgälds-kontoret, än vederbörande kunde med säkerhet påräkna, att de anvisade medlen funnes att tillgå vid de tidpunkter, då desamma borde för sitt ändamål utbetalas. Någon tillförlitlig visshet härom kunde dock icke vinnas, med mindre de, som ville åtaga sig lemna de erforderliga medlen, dertill uttryckligen förbunde sig genom ingången öfverenskommelse eller afslutadt kontrakt. Dessutom erinrades att, ehuru den summa, som intill 1863 års slut finge inom landet upplånas, visserligen vore mindre betydlig i jemförelse ined rikets hela rörelsekapital, det likväl ej kunde antagas att densamma, så snart behofvet kräfde, skulle kunna upplånas, derest icke lånevilkoren blefve särdeles förmånliga för långifvaren och i samma mån betungande för Statsverket. I öfverensstämmelse ined dessa åsigter, och med företrädesvis fästadt afseende å det ändamål, för hvilket medel, enligt Rikets Ständers beslut om ofvannämnda 3:ne jernvägars anläggning, måste i första rummet upplånas, föreslogo koinmitterade, att anbud å öfvertagande af hela eller visst betydligare belopp utaf det lån, 3,000,000 R:dr, för hvilket obligationer nu komme att utgifvas, måtte genom kungörelse i allmänna tidningarne infordras, hvarjemte koinmitterade uppgåfvo förslag till de uppgifter, som i dessa anbud borde meddelas.
» Låtom oss äta let för att evigt stå på och dricka, ty. i morgon skola vi dö. » Så samma punkt, s o m o m ni lyder valspråket, och det leder till ständigt vore förtrollade. Och klocnya, ständigt stegrade fordringar på den kan sju skall ändå den märklifsglädje, som blott består i njutningslystvärdiga händelsen inträffa nadens tillfredsställande. Därför skall man — så vida j a g icke dör upp, högt upp, långt fram! Därför spejar af oro innan dess, eller moman blott efter den röda glansen af denna ster Betta blir sjuk, eller strålande lyckas sol, som så ofta plötsligt här blir jordbäfning eller går ned och lämnar himlen mörk, mörk, skyfall eller något annat utan ens en liten stjärnas ljus! Det är då förskräckligt. Men så grymt som det multna stödet brister, hoppet har kan icke ödet vara. » gått förloradt, tron är död, lifvet har blifvit Ödet var icke så grymt. en ödemark, och till sist kommer döden — Det blef verkligen kväll. nej, han kommer icke till människorna — Redan klockan fem hade de söka h o n o m! vår unga dam tre gånger Och hvad är lifsglädje? Ä r det icke att varit inne i moster Bettas rum för att se, o m moster börjat göra sig i ordning till sitt maktpåliggande värf som förkläde, och sista gången hade moster Betta svarat: » D u ser ju, kära Anna, att jag håller på. Vi komma tids nog. » Och klockan half sju knackade det på dörren — eller på lilla Annas hjärta, hvilket kunde komma på ett ut, ty det var naturligtvis » han », s o m knackade. Ögonblicket därefter stod han inne i salen, hälft förlägen, helt glad, starkt pomaderad och betydligt omogen, men — så lycklig! Moster Betta var bara så där tämligen vänlig, ty » han » hade nyss fyllt tjugu år och hade ingenting annat att komma m e d än ett vackert studentbetyg och skyhöga förhoppningar. Hvad var det för lilla Anna, som själf ingenting hade? Moster, af hvil ken hon berodde, var just heller ingen guldgrufva, så att n o g var det skäl att se upp alltid. Men för denna enda gång hade moster låtit beveka sig.
Grefwe volina, /euZuli, confsrmrrade flg med Herr I^oräMliolpL. Herr Kilverstolpe, kreZric. Den Kongl. Majus proposition rörande Stats - Merkel, ifrän hwars aflcmnande Riksdagens början enligt Re-» gerings-Formcn beräknas , ankom till Stats - Utskottet ben utte Julsi. Om Riksdagen antagcs till z mäuader räcker dm sälcdes till m början till dm litte October. ^ Hans Den 6 September. LZ7 Hans Excellence Herr Grefwe Anut!, instämde i denna Herr Ljlversiolxe» upgift. Herr Grefwcn och Landt-Marsk alken. När förhållandet sälunda af Stake - Utskottets Herrar Ledamöter upgifwcS, lärer ej nägon widare fbrfrägan hos Kongl. M.ij:t bchöfwas. Det är ock ben allmänna lankan, att Riksdagens begynnelse jfrän den ii Julli bör räknas och säledcS betz ordinaira termin wara slutad ben ii Octobcr. Herr ksioräenktolpe, ^nöor8. E» kryckt handling är likwäl utkommen och ibland Riksens Ständer utdelad, daterad den y Junii. Jag befarar att deraf nägon oreda kunde upkomma och Riksdagstiden oförmärkt förflyta. Herr ? r i n t 2 k k ö 1 Z, knul, yttrade sig kika med Herr Isiordanltoips. Grefwe körner, (läran. Oek är ganska rätt, att en handling kallad Konungens proposition rörande Stats - werkct, daterad ben yrde Junii utkommit: men den innchäiler intet annat äa en berättelse om Stats - wcrkets tilständ.
Ottilia berättade under en rodnad, den hon likväl sökte dölja, huru majoren i yrseln talat en så god fransyska; ansett henne för en bekant person, vid namn Anna; sagt sig sjelf heta Konstantin; och efterkommit hennes begäran och druckit ett helt glas limonad försatt med kylande pulver; men att hon kallat honom «du» och «¯Konstantin¯,» derom nämnde hon icke ett ord. Hvarföre? det visste hon ej sjelf, vi lemna det till läsarens gissningsförmåga eller åt dem, som med en flytande gåspenna anatomisera qvinnohjertat. Snart blef den sjuke åter orolig. Då fick Ottilia det lyckliga infallet, att försöka musikens verkan på hans sinnen; det lyckades så, att han ej allenast blef stilla och lugnare; till och med ett svagt leende spred sig öfver anletsdragen. Leonna hade efterkommit allas önskan och gått till hvila i fru Palmans rum, ty klockan hade redan slagit elfva. Ludvig gick tyst och orolig fram och åter, och rökte sin pipa, under det Ottilia fortfor att locka milda toner från pianot, när ljudet af en kurirklocka nådde deras öron; snart stadnade de efterlängtade vid trappan. Den officer, som åtföljde läkaren var vår nya bekanta, «löjtnant Karlowitsch. I stället för en längre skildring, så väl af det förflutna som det närvarande, lemnas ett bref i läsarens händer, som under denna natt skrefs af Feodor Karlowitsch till en af dess fordna kamrater i Dorpatska kadetskolan, nu mera guvernements-sekreteraren i X... Gode Alexander! Jag längtade att se, huru du genom dina glasögon vill på din karta taga reda på, i hvilken del af Finland jag nu befinner mig; men gör dig ingen fåfäng möda — detta lilla ställe är icke upptaget i något geografiskt verk, ehuru det sannerligen skulle förtjena det, ty ehuru det blott liknar en bättre bebygd bondgård, bebos det likväl af englar! Ja, ja, skratta du, jag står vid mina ord, och återtar dem aldrig.
"Sius förra Beslut, borde äf Fullmäktige i Riksgäldskontoret, genom Stats-Obligätioner, anskaffas, enär, "enligt iBak års Stats-reglering, utgifter! ej kundean”visas på StatsVerkets Inkomster, såsom för andra "oundvikliga och angelägna behof erfordcrlige, så skalf "Utskottet, då den definitiva Stats-regleringen hunnit "fullbordas, Uppgifva dert tillgång, sörö för ändamålets "vinnande kan för efin nas. Igenom Utskottets sedermera aflåtne och af R, fl, Stil' jemväl bifallne Memorial (Nio 335 p. 97) är väl ett Creditiv för ifrågavarande behof på EigisContoirefanvisadt; men som, eller livad Utskottet eifarit, un - Betänkanden, N:o 4<i8. 483 dcrd. Skrifvelse till K. M:t redan afgått, i fullkomlig öfverensstämmelse med Utskottets först afgifne Utlåtande N.‘o g, och således icke blifvit i underdthet anmäldt, hvarifrån medlen skola tagas, så har Utskottet ansett sig böra hemställa, örn icke ytterligare underd. skrifvelse må till K. M:t ufgifvas med underrättelse, att de ifrågavarande medlen i R:g:sContoiret utbeko,mmas. Stats-Utsk ottets Betänk., !N:o 409. 4^2 N:o 409. Förstärkta StatsUtskottets Memorial, angående den Allmänna Bevillningens fördelning. Efter erhållen del af de respective RiksStåndens den 17 och 18 i denna månad meddelade Beslut, ang:de de af R. H. St:rs Bevillningsutskott uti Memorial N:o 70 föreslagne VoteringsPropositioner, rörande Allmänna Bevillningens fördelning; har Förstärkta StatsUtskottet denna dag i föreskrifven ordning, öfver samma Propositioner anställt omröstning sålunda, nemi.: l:a Voteringen.
Uti dessa memorial hade blifvit föreslaget, bland annat, att de Förenade Rikenas olika folkmängd skulle läggas till grund för bestämmandet af det bidrag till förvaltningen af deras Utrikes-Ärenden, som från hvartdera riket borde äskas, och att, i följd häraf, bidraget till dessa utgifter, beräknade till 680,000 R:dr, måtte komma att utgå från Svenska Statsverket med jf, och från det Norrska med fV, så att, i öfverensstämmelse härmed, Svenska Statsverkets bidrag skulle utgöra 480,000 R:dr R:mt; hvadan, efter afdrag af hvad för närvarande på Rikets Stat finnes uppförda den tillökning, som nu vore i fråga, uppginge till 141,525 R:dr R:mt. Då likväl något i behörig ordning fattadt beslut angående omförmälde fördelning emellan de Förenade Rikena af ifrågavarande utgifter med deraf följande reglering af tjenstbefattningarne icke vore till efterrättelse gällande, fann föredragande Departements-Chefen sig vid detta tillfälle böra tillstyrka, att den hittills gällande Staten för Utrikes-Departementets Expedition måtte tillsvidare och äfven för nästa Statsreglerings-period fortfara, endast med de förhöjningar i tjenstemännens löner, som närvarande förhållanden måste föranleda. — I sådant afseende hemställde nu Departements-Chefen, att för tjenstemännen och vaktbetjente inom nämnde Expedition måtte föreslås följande lönebelopp, nemligen: För Kabinetts-Sekreteraren R:dr R:mt 5,500. ” 1 Uste Sekreterare ” ” 3,500. N:o 2 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o i, om Statsverket 1856. Transport R:dr R:mt 14,500. ” 1 Registrator ” ” 2,000. ” 1 Skönskrifvare • ” ” 600. Summa R:dr R:mt 26,300. hvaremot de i förra Staten uppförda löner för 5 Kabinets-Kurirer och 1 Translator för finska språket borde å allmänna Indragnings-Staten uppföras, för att vid nuvarande innehafvarnes afgång försvinna.
Med anmälan, att Kongl. Maj:t under den 4 December 1850 fastställt nytt formulär så väl till hufvudbok för Kongl. Förvaltningen af Sjöärendena med till samma hufvudbok hörande kassa-räkning m. m., innefattande redovisning för 5:te hufvudtitelns hela anslags-summa som ock för räkenskaperna vid Kongl. Flottans samtliga stationer, hafva Revisorerne anmärkt, att, ehuru, enligt hvad det nådiga brefvet vidare innehölle, nämnda formulär skolat tillämpas från och med år 1851, räkenskaperne för samma år likväl icke blifvit i enlighet med det sålunda fastställda formuläret upprättade. Uti det häröfver afgifna underdåniga Utlåtandet har Kongl. Förvaltningen hufvudsakligen anfört, att, sedan Kongl. Majit genom nådigt Bref den 20 Maj 1853 förklarat sig icke kunna lemna nådigt bifall till Kongl. Förvaltningens underdåniga hemställan, att hufvudboken för ifrågavarande tillfälle finge utan hinder af det fastställda formuläret upprättas på sätt med minsta tidsutdrägt och med iakttagande af nödig reda och fullständighet lämpligast ske kunde, högstberörde nådiga Bref, som till Kongl. Förvaltningen ankom den 26 i samma månad, blifvit påföljde dag meddeladt Kammar-kontoret till kännedom och behörigt iakttagande; hvarefter och sedan uppå Kongl. Stats-kontorets uti skrifvelse den 12 Juli 1853 gjorda begäran, att Kongl.
I Frankrike finner man redan i 3:dje decenniet af 13:de århundradet Miracles, som voro författade ej blott af lekmän, utan af konstskalder; de i nordfranska städerna befintliga litterärt-musikaliska sällskaper, kända under namnet ”Puys,” uppförde äfven skådespel, och blott från åren 1345—80 har man en samling af 40 Mirakler, skrifna för en och samma Puy till den heliga jungfruns ära72. Under detta århundrade frigjorde det franska skådespelet sig fullkomligt från kyrkan, och i början af nästa finner man i Paris en stående teater, stiftad af ett sällskap borgare, kalladt Confrerie de la Passion, privilegieradt 1402 af Karl VI73. I England, der det franska inflytandet var starkt, blef, såsom vi ofvan nämnt, det älsta kända mysteriet utfördt af klosterskolgossar, under ledning af en dåvarande lekman, om han än sedan blef klerk. Likvisst var under denna tid skådespelet i England uti de andligas händer, men synes redan i 13:de eller första delen af 14:de århundradet hafva öfvergått till lekmän och uppfördes sedan af handtverksskråna i städerna. De stycken, hvilka innehållas uti de tre stora samlingarna af engelska mirakelspel (Chester plays, Ludus Coventriæ och Towneley Collection), hafva med få undantag uppstått utom kyrkan. Det älsta tyska stycke, om hvars uppförande man eger någon bestämd underrättelse74, är det i Eisenach 1322 af predikomunkarne gifna parabelskådespelet om de kloka och fåvitska jungfrur75; under detta århundrade hafva i Tyskland lekmän allt mera börjat användas som medhjelpare, hvilket ock synes af styckenas innehåll. Dock lärer väl först under 15:de århundradet uppförandet af mysterierna i Tyskland hafva öfvergått i lekmännens händer. Det andliga dramats blomstringstid kan räknas från 14:de århundradet, omfattade hela det 15:de och en del af 16:de århundradet. Ämnenas krets utvidgades under denna tid.