Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Huber adtnänna beroidttingen inbegripna od) på taxering beroeitbe afgifterd belopp bejiätitnted af bett för fåbant önbamål utaf be ffattffplbige, på fått iteban ftabgad, inom jtg utfebba SajrcringdEommittc. 3 admanbet utgör broarje ftab od) på (aitbet broarje paiiorat färffilbt tareringdbifiritt; ttteit ber Äonttngend 33e Arnart ocb ett tareringdbifiritt b^r fttt 28 33emillningé Gifter bertili af fiäbernaö SDiagiftrater famt kronofogbarite od) ^äraböjfrifc mante, för bet löpattbe året, ttppgjorba förfTag, forn imber SRarö ntånab jfola titl konungenö Sefailitingé^afmanbe t länet infänbaö, beftämmer ocb utfätter kontur genö i8efattnittgöl)afmanbe tiben för Såreringéfommittéernaö fammanträben. 2ötb benna tiböbeftämmelfe bör affcö, att på ianbet meberbörattbe krottofogbe od) $ä @å fort jtg göra (åter, ittfärbar kottititgenö Sefaiittittg^afmaitbe allmän fmtgörelfe angåettbe anftäiianbet af maten titt febamöter i £a,reringöfommittéerna ocb fommittéernaö fammanträben; ^miifett fungörelfe jetttmäl bör innefatta be
Derefter gör Landshöfdingen ett nytt utrop: ”Med 20 sk. b:co milen, för hvad "tillskott åtager sig en blifvande entreprenör skjutsens be - Den 19 Februari f. m. ”stridande?" anbudet blir då 1000 r:dr &c. Så måste Landshöfdingen gå lill vagn, tills han finner huru hög skjutslega vid hvar och en af de olika gästgifvaregårdarne erfordras, för att allt tillskott af jordägarne må försvinna. Derigenom skulle bördan af skjutsen helt oell hållet aflyftas från hemmanen, oell på de stallen i södra delen af Sverige, der icke samma förhållande med skjutsningsbesvär inträffar, som i norra delarne, skulle icke någon ledsamhet åstadkommas genom antagande af mitt förslag. Nu tror jag mig tillräckligt hafva vederlagt de misstag, som blifvit begångna af deln, hvilka kanske ieke rätt förstått hvad jag anfört. Frih. Raab: Jag bar visserligen med mycket nöje afhört den historik Gr. Ankarsvärd för oss behagat uppläsa, men denna historique har endast befastat min öfvertygelse, att skjutsningsskyIdigheten alltsedan Magnus Ladulås’s tid vidlåder Svenska jordbruket. Hr Grefven har yttrat, att skjutsen hvilar hufvudsakligen på skatteallmogen. Jag vill erinra icke allenast att en stor del af frälset, som ligger inom det vanliga afståndet för reserven, är skjutsskyldigt likasom kronoskatlehemmanen, utan ock derom att all jord kan ägas lika af alla classer, de må vara herremän eller bönder, hvarföre ej heller skjutsningsskyIdigheten ensamt träffar de sednare. — Af flera talare har blifvit åberopndt hvad i åtskilliga skrifter och vid föregående riksdagar är stadgadt om vådligheten af hållstugan, och att den är ett tillhåll för osedlighet m, m. det är visserligen sannt, men jag vågar hemställa, 0111 icke de drängar, som entreprenören skall bålla, för att dels sköta bans hästar och dels följa med på resor, skulle vara lika blottställde för osedlighet som hållbönderne.
Riksdagsordningen der det står, att Revisorerne skola verkställa granskningen, ”enligt af Riksens Ständer ”utfärdad instruciion och att man derjemte åberopar hvad 70 §. Riksdagsordningen innehåller , att nemligen ”Fullmäktige och Revisorer ej kun”na i och för deras befattning , emottaga batalion ingar utan af Riksens Ständer allena , och enligt ”de Instriictioner desse stadgat hafva'' Med antagande således deraf, att Instructionen öfverlemnas till Kongl. Majli endast i ändamål alf blifva utfärdad , mäste åtminstone ej af Riksens Ständer befallningar af den beskaffenhet i Instructionen gjlvas, sorn ej kunna uppfyllas utan |£ongl. Majns medverkan , eller sådane, sorn Riksens Ständer icke äro berättigade att lemna ; ty i annat fall mot vägas dessa befallningar af andra, hvarigenom de förra blifva omintetgjorda. Sådarif är förhållandet roed de speciella Räkenskapernas afgifyande , hvarom 3 §. i den föreslagna nya lnst 1 irctionen handlar ; stadgandet i 5, <Jj. om skyldighet för Srats-Go itoiret att meddela Revisorerne o/la handlingar, intill den dag, då de sammanträda } föreskriften om revision af alia d© öfriga Cassurnas Räkenskaper} h vilkas. Stn *9 fiel ober J, m. granskning Önnu ieke af Kongl. Maj:t är medgifven, och hvarom man likväl tillåter sig att förordna, utan att ens medgifva hvad sorn har för sig tydliga bokstafven i Riksdagsordningen. Sådant är oek slutligen förhållandet med den pä« bjudna tryckningen och utdelningen af Revisorernes Berättelse. Uti intet annat Constitutionelt Land än Sverige finnes en sadan mellanmakt , sorn Riksens Ständers Revisorer. Orsaken , hvarföre den hos oss blifvit införd , är, att vär Lagstiftande makt en längre tid är åtskiljd , och att det »kulle blifva allt för tidödande , om granskningen af Statsförvaltningen blott under Riksdagarna finge äga rurn.
I betraktande deraf, att, enligt de af Chefen för Sjöförsvars-departementet framställde »grunder för ombildning af Sveriges sjöförsvar», Eders Kongl. Maj:ts Flotta skulle komma att bestå af ett, i jemförelse med hvad nu är förhållandet, mindre antal, men mera tidsenliga fartyg, samt att endast få af dessa torde blifva af trä och komma att byggas på varfvet i Karlskrona, då deremot de öfrige lättast oell fördelaktigast kunde förfärdigas vid enskilde mekaniska verkstäder, hafva Revisorerne ansett, att timmermansoch handtverkspersonalen vid nyssnämnde station kunde betydligen minskas, och att »största fördel vore att i stället vid förefallande behof tillfälligt antaga fria arbetare, hvilka, ehuru deras dagspenning sannolikt blefve högre än den, som nu beräknas för Kronans fasta manskap, likväl skulle befinnas billigare i längden, emedan de endast aflönades för den dag, de arbetade.» Förvaltningen är, för sin del, af den tanke, att, till följd af den ofvan antydda förändringen i sjökrigsmaterielen, en betydlig inskränkning af den med fäst aflöning vid Flottans varf anställde timmerinanspersonalen visserligen kan och bör ega rum, och har sättet för en sådan inskränknings tillvägabringande jemväl redan blifvit af Eders Kongl. Maj:t genom nådigt bref den 3 Juni ;8t>'j föreskrifvet; men dels är behofvet af de ordinarie timmermännen beroende af det antal fartyg, som måste underhållas, och dels synes det vara mindre lämpligt att till denna varfspersonals minskande genast och på en gång vidtaga någon utomordentlig åtgärd, såsom t. ex. förflyttande af en del af densamma på indragningsstat, i hvilket fäll sannolikt ingen af dem, som å sådan stat uppfördes, komme att förr än med döden derifrån afgå, samt att Kronan skulle af den indragna personalen draga föga nytta, äfven om denna personal fortfarande skulle ega tjenstgöringsskyldighet. Hvad åter beträffar smeder och andra metallarbetare, anser Förvaltningen sig böra till alla delar instämma i hvad Befälhafvande
N:o 65, med förslag till ändring i 1 §. 3 mom. Tryckfrihetselagen. Antogs till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag; och N:o 66, med föreslående af ett tillagg i 1 §. 5 mom. Tryckfrihetslagen. Förslaget antogs till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag, dock med iagttagande af den rättelse, som är serskildt anmäld af ett tryckfel, i så måtto, att ordet: ",Justitia StaPs-Ministerri’ bör införas i stället för det begagnade ordet Hof-Canzleren. S. D. Efter ånyo skedd föredragning af Statsoch Bevillnings-Utskofctens Betänkande N:o 80, i anledning af åtskilliga motioner, angående förändradt löningssätt för Domare, samt Expedilions-lösens och Chartae-SigillatfeContoirets upphörande, blef samma Betänkande af Ståndet bifallet. S. D. Föredrogos ånyo följande Stats-Utskottets Utlåtande och Memorial: N:o 385, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse, angående öfver - Prot. Uldr. d. 5 Dec. 184.0. 863 flyttning på Allmänna Indragnings-stalen af de å Numer-Lotteriets stat uppförde löner och ständiga arfvoden. Bifölls ; och JS:o 390, med förslag till voterings-proposition, i anledning af RiksStåndens skiljagtiga beslut, i fråga om mötes-passevolansens upphörande. Yoterings-propositionen godkändes. S. D. Föredrogs Stats-Utskottets memorial N:o 391, med förslag till voterings-propositioner, i anledning af skiljagtiga beslut öfver Utlåtandena N:ris 257 och 367; och i sammanhang härmed företogs meddeladt utdrag af Högvördige Preste-Ståndets den 2 dennes hållna protocoll, innefattande ej mindre Preste-Ståndets beslut i den fråga, som förekommer uti förutnämnda Utlåtanden, än äfven inbjudning till Med-Stånden att i Preste-Ståndets beslut sig förena.
Deremot äro hemmanen inom de så kallade skogsby gderne af Augerums och Rödeby socknar snart alldeles blottade på skog, hvartill, jemte det oförståndiga hushållningssätt, hvilket der som i de fleste andre bygder fortsattes, i betydlig mån bidrager, att skog och mark användes till svedjande, för att åt den talrika befolkningen å de i små delar klufna hemmanen bereda tillgång på säd till brödfödan; och föga hopp är för band, alt härmed skall ske något återhåll, då åkerjorden är högst inskränkt och af mindre bördig beskaffenhet, så alt begagnandet af svedjeland numera är ett nödvändigt ondt. På sednare åren har emellertid mycken skog blifvit besparad derigenom, att man börjat mera allmänt anlägga stenmurar, äfvensom i denna ort förut okända eller åtminstone obegagnade tillgångar på bränntorf blifvit upptäckta och använda, som jemväl medfört minskning i skogsåtgången. Bland binäringar bär i länet intaga fiskerierne, synnerligast silleller strömmingsfisket, första rummet. En stor del al invånarne icke allenast i skärgården, utan äfven de vid kusterne bosatte, hafva deraf haft sin bergning; men denna näring bar år efter annat blifvit allt mindre lönande, så att strömmingsfisket sistlidet år nära nog icke gaf mer än hvad som åtgick för fiskrarnes eget behof, och i bredd dermed synes det öfriga skärgårdsfisket af torsk, gäddor, flundror, aborrar och ål vara i jemnt aftagande. Följderne häraf äro ganska menliga, icke allenast för fiskrarne sjelfve, utan ock för den fattigare befolkningen i öfrigt, hvars hufvudsakliga födoämne utgjorts af fisk jemte potates, då de tillförene kunnat för en ringa penning förse sig med hvad de af den förra behöft, men priset derå numera betydligt stigit, utan att likväl en sådan prisförhöjning på långt när ersatt fiskrarne hvad de genom minskad fångst förlorat.
Min värdinna började skratta och frågade, om jag ej ville köpa mig ett par nya öron. „Ja, höra bra“, fortfor ryssen att orera, och då jag i detsamma äfven gick ut i tamburen, räckte han mig ett besynnerligt instrument af glas, något när i form af ett öra. „Ska’ dä vara’s? två rubel silfver, ah, höra mycket bra’s!“ Det roade mig att taga fram en blank silfverrubel och bjuda honom den, men han bugade på hufvudet och sade stolt: „njet, njet“. Jag ärnade åter gå in och stoppade rubeln hos mig, ty jag ansåg hela instrumentet för en löjlighet, men att låta den blanka rubeln gå sig ur händerna, dertill hade ej mannen mod. „Ah! köpa, köpa, 1 rub. 50 kopek, ah! pajalusta“! och hans tänder blänkte så hvita i det han med en min af innerlig kärlek räckte sin hand efter den blanka penningen, att jag måste skratta. Det föll mig in att ändå närmare bese saken, jag tog nu instrumentet och förde det till mitt öra, under det ryssen oupphörligt slabbrade med sin gälla stämma, och vid det glaset rörde mitt öra hörde jag ett starkt ljud, men endast ett oredigt, förskräckeligt surrande. Hastigt tog jag den bullrande saken ifrån mitt öra, och ryssen som trodde att jag ärnade återge den sade: „1 rubel 5 kopek, ska’ dä varas? Jag skrattade, gaf honom pengarna och gick bort med mitt öra, som jag lade bredvid mig. Sedan vi druckit thé, gick min värdinna för att se efter sitt lilla barn, som sof i ett rum i andra ändan af huset, och jag blef ensam och satt en stund betraktande brasans lifliga lek och de små figurerna på spiselkransen. Min hand vidrörde tillfälligtvis glasörat. Mekaniskt tog jag det och förde det till mitt öra, och nu hörde jag en fin, behaglig röst, som sade: „tänk hvad théet var godt i afton“. Nu uppstod en paus, men snart svarade en allvarlig röst mycket högtidligt: „vet hon väl hvad thé är, då hon berömmer detta?
Han är alldeles ensam i det stora huset: alla bo på landet. Alla de 18 familjerna! Om — om — han skulle bli sjuk! Han skulle kunna ligga där och dö — tamburdörren är låst — ingen kan komma in — ingen skulle söka honom. På tidningen skulle de tro, att han fått något förhinder — åh! Hans döda mull skulle kunna ligga där en hel vecka! Mor skulle ingenting ana. Han skyndar sig att tända — • natten är inte längre tyst. Det tisslar och tasslar! Har han i allo fyllt sina förpliktelser? Har han gjort allt hvad han kunnat och bort göra för sina kära? Och så hör han. Trippe-trippe-tripp! Åh, att inte kunna få gå bort och kyssa den där pojkmunnen! Att det ska vara så långt mellan Stockholm och Skåne! Det borde aldrig finnas annat än små konungariken! Med ens slår honom en ännu förfärligare tanke än skräcken för att dö ensam om — —. Om någon af hans raringar där nere. Mor, som i så många år väntade på den andra ringen af den fattige skriftställaren — om hon Han springer opp. Han känner det, som om världen vore i färd med att förgås! Eller någon af de små! » Mjölkabyttan », som redan kan så många psalmer och hälften af fars glada studentsånger, redan är mors hjälpreda i hushållet och har räddat en annan sjuåring att bli öfverkörd af en » rockahjulsgumperska », hon, som har lärt lille Helge hans aftonbön Eller den lille, som har varit så bråkig, allt sedan han först skådade denna usla planet. Det var han som alltid Trippe-trippe-tripp! Han känner med en förlamande klarhet, att om någon af dem skulle gå bort och han ej fått se dem, ej säga dem, att han aldrig kunnat visa dem, hur mycket han älskar dem, så — ja, där vågar han ej tänka tanken ut. Och så går han till skrifbordet, tar ett af brefkorten och skrifver. » Mor! Kom, ty annars kan en själ gå förlorad. Men kom strax! » Och så kan han få en timmes sömn. I fem minuters portioner. På morgonen ser han om igen på brefkortet. Funderar. Vandrar med händerna i västhålen.
Maj:ters Konungens och Drottningens kröning, en skådepenning, med tjenlig inskrift och sinnebild, måtte, i likhet med hvad som vid dylika högtidliga tillfällen förut egt rum, genom Banko-styrelsens försorg och uppå Bankens bekostnad, präglas till enahanda storlek, som i sådana fall tillförene varit bruklig, och att ett exemplar deraf måtte, på vanligt sätt, å Rikets Ständers vägnar, öfverlemnas i guld lill Deras Kongl. Majner och öfrige medlemmar af det Kongl. Huset, och utdelas i silfver till Deras Excellencer Rikets Herrar, Svenska och Norrska Statsrådets Herrar Ledamöter, Herr Landtmarskalken och de 3:ne ofrälse Slåndens Talmän vid detta Riksmöte samt Universiteterne i Upsala, Lund och Christiania, Kongl. Mynt-kabinettet, de Gymnasier, som hafva mynlsamlingar, Kongl. Vitterhets Bih. till R. St. Historieoch Anliqvitels-Academiens Secreterare och Bankens Myntkabinett, samt genom Riddarhus-Direclionen och de ofrälse Riks-ståndens Cancellie-Directioner, tillställas i bronze hvar och en af de vid innevarande Riksdag antecknade Riksdagsmän. Stockholm den 5 November 1844* Reservation. Af Riksdagsfullmäktigen Henric sindersson från Örebro Län: Emot beslutet reserverar jag mig serdeles hvad det angår utdelning af skådepenningen på Bankens bekostnad till Representanter vid innevarande Riksmöte. Jag finner det stridande mot Grundlagen att representanter för sig tillstyrka eller uppbära några enskilda fördelar på det allmännas eller statens bekostnad. I öfrigt anser jag alls ingen utdelning af skådepenningen till omförmälde Allmänna Verk och enskilda personer böra ega ruin på Bankens bekostnad, utan att i det stället ett erforderligt antal exemplar af densamma måtte i silfver och bronze utpräglas samt emot ersättning för det deruti innehållna metalliska värde, tillhandahållas en hvar, som deraf önskar komma i åtnjutande. Ank. till Exp.-Utsk. d. 18 Nov. kl. ii f. ro. • •
Då sände han Petrum, och Johannem, sägandes: Går, och bereder oss Påskalambet, att vi det äte. Då sade de till honom: Hvar vill du, att vi skole bereda det? Sade han till dem: Si, när I kommen in i staden, varder eder mötandes en man, som bär ena vattukruko; följer honom i huset, der han ingår; Och säger husbondanom: Mästaren låter säga dig: Hvar är herberget, der jag må äta Påskalambet med mina Lärjungar? Och han skall visa eder en storan sal bereddan; reder der till. De gingo åstad, och funno som han dem sagt hade; och redde till Påskalambet. Och då tid var, satte han sig ned, och de tolf Apostlar med honom. Och han sade till dem: Jag hafver, med mycken åstundan, begärat äta detta Påskalambet med eder, förr än jag lider. Ty jag säger eder, att jag härefter icke skall äta deraf, tilldess det fullkomnadt varder i Guds rike. Och han tog kalken, tackade, och sade: Tager honom, och skifter eder emellan; Ty jag säger eder, att jag icke skall dricka det af vinträ kommet är, tilldess Guds rike kommer. Och han tog brödet; tackade, och bröt, och gaf dem, sägandes: Detta är min lekamen, som för eder gifven varder; det görer till min åminnelse; Sammalunda ock kalken, efter Nattvarden, sägandes: Detta är kalken, det nya Testamentet i mitt blod, som för eder utgjutet varder. Dock si, mins förrädares hand är med mig på bordet. Och menniskones Son varder gångandes, efter som det beslutet är; dock ve den mennisko, af hvilko han varder förrådder. Och de begynte fråga emellan sig, hvilken den var af dem som det göra skulle. Så vardt ock en träta emellan dem, hvilkendera skulle synas vara ypperst. Då sade han till dem: Verldslige Konungar regera; och de, som magtena hafva, kallas nådige herrar;
— För öfrigt torde, i afseende på den föreslagna tillökningen i lönespanmålen, få anmärkas, att då Råderne uti Kammarrätten och Collegierna åtnjuta iÖ2 t:r, samt Contors-cheferne i de reorganiserade verken 114 t:r; borde väl ett Hofrätls-råd anses förtjent af minst i5o t:r och en Hofrätts-assessor af minst 120 t:r. Uti de reorganiserade Collegierna åtnjuter Secreteraren 1200 rtdr btco i årlig lön, jemte sportlar. Secreteraren uti Hofrätterna måste väl anses fullt berättigade till enahanda fördelar. Deras sportlar uppgå numera till vida mindre belopp, än tillförene. Om, såsom för närvar, är händelsen uti Götha Hofrätt, Secreteraren af långvarig sjukdom hindras från utöfningen af sin tjenst, mäste tjensten bestridas af en dertill fullt skicklig vicarius. Denne af Hofrätten tillförordnade vicarius kan med allt skäl göra anspråk på de med secreterare-tjensten förenade sportlar, emot det att lian till den för honom sjelf vicarierande tjeustemannen afstår sportlarne vid sin egen tjenst, och så vidare hela vägen nedåt, så långt vicariaterna sträcka sig. För Secreteraren återstår då icke mera än blotta lönen till hans egen och fa - ia8 Den i5 Februari c. m. miljens bergning. Att den närvar, vicarien uti Götha Hofrätt till ordin. Secreteraren godvilligt afstått största delen af de sporliar, sorn tillhöra secreterare-tjensten, härrörer af enskild välvilja, men kan icke blifva Jag för ett annat lika beskaffadt tillfälle. En skicklig, redbar och pålitlig Secreterare uti Hofrätterna bör vara väl lönad och fredad från alla bekymmer för sin utkomst. Advocat-fiscalen inom Hofrätterna har en högst vigtig och ansvarsfull befattning. Han bör ock i förhållande dertill vara väl och anständigt lönad. Uti Collegierna åtnjuta Adv.fiscalerne 1200 rtdr btco i årlig lön. Den nu var.
Vinner Nej; böra, i enlighet med El. R. o. Ad.s Beslut, de i StatsUtskottets af samtelige RiksStånden bifallne Betänkande N:o 887 stadgade grunder jemväl i afseende på ifrågavarande åt FörsvarsVerkets Materiel af Öfverskolten årligen anvisade 70,000 R:dr B:co tillämpas, Dessa Proposilioher besvarades med gy Ja och 22 Nej; Och sorn Ja vunnit; alltså skall RiksgäldsContoiret, för alt tillhandahålla K. M:t årligen 70,000 Jl:dr för KrigsCollegii Departementers materiella behof och kruttill verkn ihgskostnaderne , intilldess öfverskotten på StatsVerkets Inkomster från och med år i83o blifva utredda, eller, derest Öfverskotten härtill för något år icke lemna tillgång, desamma genom upplåning anskaffa, med vilkor, att nämnde förskott af de följande årens Öfverskottsinedel skola ersättas. Hvilket Förstärkta StatsUtskoltet skolat hos R. H. St:r vördsaraligen anmäla. Den 17 Mars i83o. Tryckfel i S.te Bandet af StatsUtskottets Bet. - Bilaga lill StatsUtskoltels Betänkande N:o 3a3, ang:de Ränte-persedlarnes förvandling. Stormäktigste Allern ådigste Konung! Sedan vid sistförflutna Riksdag, fråga åter blifvit vackt om de olägenheters afhjelpande, sorn vid Ilemmans-räntornas debitering och utgörande uppkomma deraf, att dessa räntor, enligt Jordeböckerna, bestå af mångfaldiga persedlar, hvilkas värde, efter hvarje års Markegångspris, uträknas, bar hos R.
Jag tackar dig storligen, min ängel, för din mycket angenäma och hjärtröriga skrifvelse, hvilken mig af allt hjärta fägnar, att en sådan tro gen, redelig och uppriktig vän är mig af Gud den högste tillskickad. Jag kan icke tillfyllest din redlighet afmåla, som jag eljest borde, utan jag säger af uppriktigt hjärta, att du min till B:ta bör billigt kallas och heta, all Nymfers ljus och prydnad; lika såsom solen på himlen lyser öfver hela världen, så lyser du med din redlighets strålar öfver alla de fruntimmer, som både när och fjärran finnas kan. Linet och ullen skall riktigt blifva beställdt. Jag kommer till dig i afton klock. 3 eller förr, så vill vi följas till jungf: Anna Norman en liten stund. Slutligen sä äst du mitt hjärtebarn det lilla och ingen skall oss i denna världen åtskilja, som versen lyder. Jag skulle väl något mera min vän tillskrifva, men bedjandes ödmjukast om ursäkt, tiden tillåter icke. Vale. Din trognaste och redligaste vän N: P. S. Ursäkta hastigheten, jag håller på regera i gamla dokumenter åt min far och sitter så som jag sutte på heta stenar, ty jag längtar till dig. Gud vare med dig. Adjö. Jag är din vän, var så igen, därtill säger jag amen. Min lilla väns bref och angenäma skrifvelse är mig i går af posten inhändigade, hvaröfver jag mig af hjärtat fägnar, att min lilla vän ihågkommer sin trogna tjänare med dess förnäma skrifvelse, hvilket jag med all som största vördnad göra vill, men i förstone tackar jag Gud för de hugneliga tidender, att min lilla vän är med hälsan begåfvad, h a n låte så länge å båda sidor kontinuera. Jag skref min lilla vän till förleden post. Gud vet, om det .träffat min redliga flicka, eller hafva de falska profeter varit framme och afskurit passet för mitt bref, att det icke är framkommet, och med mons. Spet skickades 3 st. bref, som var ankomna ifrån Upsala och sedan många 10,000 hälsningar.