Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum kl. L till 7 på eftermiddagen komme att fortsättas. Hr Cederschjöld: Jag har egentligen endast begärt ordet , för alt vederlägga Hr Stråles anmärkning, det krigsartiklafna ej skulle kunna tillämpas på fångar, emedan desse icke aflagt ed; men då Gr. Löwenhjelm upptagit och fullständigt vederlagt denna anmärkning, vill jag, i afseende härå, endast anmäla, det jag instämmer uti Gr. Löwenhjelms yttrande. Jag anser nu äfven, i likhet med Gr. Löwenhjelm, det vai a olämpligt, att samma lagstiftning, eller krigslagarna , skola gemensamt gälla för krigsståndet och förbry tärne; och jag vill derföre göra den ändring i mitt förra skriftliga anförande, deruti jag instämt med Frih. Cederström, att jag önskar stiftandet af särskilda strafflagar för fångarna, som stå i närmaste öfverensstämmelse med krigslagarna, men hvilka icke må kallas krigslagar. Jag tror likväl icke, såsom Gr. Löwenhjelm, att militären derföre skulle blifva förblandade med fångarna; ty krigslagarna hafva redan uti 36 år varit tillämpade vid Carlskrona arbeiscompagnier och uti i4 år vid Carlsborg. För öfrigt får jag, i anledn. af de mångå anmärkningar, som blifvit gjorda mot correct.inrättn.mas närvar, tillstånd, och den jemförelse, som emellan dem och utländska correct.inrättn:r blifvit anställd, endast tillägga, att jag skulle tro det blifva lätt, äfven uti Sverige, att inrätta dem efter bästa utländska mönster, allenast It. St. vilja anslå fullt tillräckliga medel dertill. Frih. von Schulzenheim, David: En ledamot af delta Ständ har behagat vända sig till mig, för att få en upplysning, den lian trott mig kunna meddela. Jag är, i detta afseende, redan förekommen af Frih. Åkerhjelm; och det åter a H. 5 34 Dea i5 Februari f. ra. står således för mig icke något annat, än alt referera mig till hvad han anfört. Frih. Cederström: Frih.
har här med den moderna stilistens penna gifvit flyktiga, men ganska träffande karakteristisker af förgångna konstperioder och personligheter, som haft inverkan på sin tids konst. I ett och annat fall har han härvidlag med nittiotals-estetikerns nog förnäma öfverlägsenhet spetsat sin penna mot företeelser och förhållanden, i hvilka han ej kunnat sätta sig in. Men där hans sympati är med, t. ex. i Rococons fina elegans, är äfven han en god » laudatur temporis acti ». Bland de redan i detta häfte rätt talrika illustrationerna synas ett stort flertal vara nya, ej förr sedda, och de äro i allmänhet goda för ett så prisbilligt arbete. En anmärkning skulle dock kunna göras mot flere af porträtten, hvilka i och för reproduceringen hafva kopierats i teckning efter originaler, ej fotograferats direkt från dessa. Det är blott naturligt, att likheten med personen i fråga härigenom skall försvinna ännu mer än om originalporträttet efterbildats direkt. E. G. F. Konung Oscars beskickning till Schahen af Persien, för öfverlemnandet till denne af Serafimer-ordens insignier, har nu funnit sin kompetente historieskrifvare. Såsom beskickningens tolk tjänstgjorde nämligen # den bekante Österlands-fararen Sven Hedin, och denne utgifver nu i bokform en utförlig skildring af sina minnen från denna färd. Första häftet häraf har nyligen utkommit och lofvar godt för arbetet i dess helhet. (Stockholm, Samson &amp; Wallin, 12 häften à i kr. Där skildras i raska, lifliga drag beskickningens resa genom Europa med färgrika situationsbilder särskildt från den korta vistelsen i Konstantinopel. Så få vi där vara vittne till sultanens fredagsbesök i en moské med ty åtföljande trupprevy. Vi föras till en turkisk kyrkogård och lära känna turkarnes egendomliga bruk att på sina grafvårdar afbilda den bortgångnes hufvudbonad.
newsiitom mottagas alla dags trger till &amp; (3esning beredning och fbgnina samt allt hvrd V till herro611 ~lningertlcrol~en liórer till fargning och kemitlk iviittnirg. S1~HiiritIii-, ?ärgor11 presslöner billigast i Stockholii. Gotla hemtas I2iir atijrri. lmi.tiinr friin 1: ~ridwrten betelns ilessiitom frukten fralii ocli brer. E /? I ELMLHOENS VAFVERI, Stockholm. U11 och Sti kapitalister, särskildt fruntimmer, liar det lange varit ett önskningsinål a t t kunna öfverlamna vhrden af sina värdepapper ocli skötseln af sina affärer ht någon person eller institution, som ined absolut säkerhet förenade punktligliet och noggrannhet i utförandet af det anförtrodda uppdraget äfvensom prisbill.igliet .. E n sådan ' institution är F ÖP S tockliolms Enskilda Banks Notariatafdelning (LZCZn Nygatam 2 7, expeditionstid 10-41, som under garanti af Stockliolins Enskilda Bank htager sig vård och förvaltning af enskilda personers ocli .kassors värdepapper. Om. en person hos ~otariatafdelniiigen deponerar obligationer, inkasserar Notariatafdelningen vid förfallotiderna kiiponger och tillhandaliåller deponenten influtna medel. Vidare efterser Notariatafdelniiigen utlottningar af obligationer och underrattar deponenten i god tid, ifall en denne tillhörig obligation blifvit utlottad, samt lamnar förslag till ny placering af det ledigblifna kapitalet. Oin inteckningar deponeras Iios Notariatafdeliiingen imderrättar Notariatafdelningen galdeniiren. därom a t t rantorna å inteckningarna skola till afdelnibgeii inbetalas, hvarefter de medel, som inflyta, till deponenten redovisas. Vidare tillser Notariatafdelningen att inteckningarile blifva i vederbörlig tid förnyade.
Sluteliqen och hwad tiden angar, under hwilken Bräntvinsbränningen efter nu sörcstagna msrkmäc skall fortfara; sa och emedan Landtmannen inom en korrt tid, i anseende ril omwäxlande För-attntngar, warit nödsakad omgöra sin redskap, hemiraller jag, ar först de ännu Återstående 8 arén a> d t sidst stukade ärrenäs - Omlrotlec makce t,l ända ga, och sedan ankomma pa annan öiwerenekomiltelse emellan Kongl. Majjt och Riksens Ständer. Friherre voya, fobsnrlon.. z. §. af fdrwarande Betänkande har gstwit mig en tceupuls, den jag ödmjukeligen auhaller fä omnämna. Drk tilhör witzerligen en god Lagstiftare, ak, sa mycket pä honom kan ankomma, försvara utwagarna för §22 Lagbrytaren; och otwifwelaktigt är det et fel, om han, i stället ar sadant iakttaga, lättar och befordrar Vem. Denna §. formar, at pannor och redskap, un vcr dea tid af 4 ma:>ader, pä h,vilken bränning före bjudes, fä wara oförseglade: och genom venna lättnad för förbrytelser, stridande mot hmad ivid de flesta förbud lstttjls warit förenadt, fruktår jag, ak den enfaldige Bonden liksom försattes i en beständig frestelse at begå dem, och andre äter at derifrån lana nrfagker.
Salpetter-tillverkningen har, till följd af det år 1837 nedsatte ännu fortfarande låga inlösnings-priset, blifvit minskad, och har i medeltal för hvarje af de sistförflutna fem åren utgjort 296 Lisp. 15 Innevånarne uti de omkring Storsjön i Gestrikland belägne socknar Wahlbo, Ofvansjö och Årsunda uppbryta ej obetydliga qvantiteter af qvarnsten, trappsten och masugnsställsten, som afsättas i Gefle stad, derifrån de vidare afyttras till andra inrikes orter. Innevånarne uti förstnämnde socken hafva derjemte god förtjenst på tillverkning och försäljning af kalk och tegel, som i Gefle stad afyttras. Uti hvar och en af Länets tre städer Gefle, Söderhamn och Hudiksvall hållas årligen trenne marknader och derjemte en sådan uti Skjärtra by i Jerfsö socken af Helsingland. Dessutom hållas uti många socknar af Helsingland hvarje år flere sammankomster emellan allmogen och handlande uti Söderhamn och Hudiksvall, då liqvider uppgöras och varor, lnifvudvudsakligen väfnader, af de sednare emottagas. Helsinglands allmoge alsätter äfven en stor del af sina produkter, såsom lin, väfnader, fogel, smör, lax och skinnvaror å andra orter, och besöka för sådant ändamål Stockholm, Upsala, Hedemora och Sala med flere släder. Handeln på Stockholm har blifvit mycket gynnad genom den lättare kommunikation, sorn erhålles derigenom att tvenne ångfartyg, så länge årstiden det medgifver, göra reguliera resor emellan Stockholm och Umeå, och derunder anlöpa Länets tre släder. Till förmån för trafikerande på Norrbotten har år 1838 en fyr blifvit uppförd å ön Stor-Jungfi un, belägen nära Söderhamn. Sedan Rikets sednast församlade
Skulle bifall lemnäs till detta förslag, så och på det att rubbning icke må ega rum i 9 § af sagde Förordning, hvilken bestämmer rösträtten, torde bestämmelsen i 9 § om tio fyrkar såsom det minsta antal, som berättigar till rösträtt på kommunal-stämma, böra förändras till fem fyrkar. På grund af nu anförda omständigheter får jag vördsamt föreslå att 58 § i Kongl. Förordningen om Kommunalstyrelse på landet af den 21 Mars 1862 må erhålla följande lydelse dervid af lätt förklarliga skäl den i mantal icke satta jorden, äfvensom annan fastighet och frälseränta blifvit räknade till samma kategori, som löntagare och rörelse-idkare: § 58. De i nästföregående § omförmälda bidrag skola, såsom kommunal-utskylder, utgöras i förhållande till särskilda, de skatteskyldiga efter nedanstående grunder påförda fyrktal (oförändrad lydelse). A) För jordbruksfastighet, som är i mantal satt, beräknas hvarje fyrk till 10 öre Riksmynt. B) För jordbruksfastighet, som icke är i mantal satt, äfvensom för annan fastighet, frälseränta och hvarje annat beskattningsföremål inom kommunen, beräknas fyrken till 20 öre Riksmynt. G) Fyrktalet för hvardera af de i mom. A och B uppräknade föremål bestämmes efter beloppet af bevillningen, hvilken i förra fallet 88 Motioner i Preste-Ståndet 1862. N:o 48. delas med 10 och i sednare med 20, kommande qvoten att utvisa det antal fyrkar hvardera tillkommer. I fråga om löntagare, som tillika innehar boställe, skall bevillningen för inkomst från bostället, hvilket, enligt ofvan stadgade grunder, särskildt till fyrktal sättas bör, icke vid fvrksättningen för den öfriga lönen i beräkning tagas (oförändrad). Bråk af fyrktal för hemman eller för öfriga beskattningsföremål skall till närmast högre hela fyrktal upptagas (oförändrad). Inom de delar af Stora Kopparbergs län, der kommunal-utskylder hittills blifvit efter andel i soldatrote debiterade oell uppburne, gäller hvad derom särskildt stadgas (oförändrad).
5:o för fanering af fullmafter, tranöport^refolutioner, öppna bref på af|TeD, ©refroe* friherre* oci) SlDcl&bref m. m., på fatt Denna författning i l) marje fall föregPrifroer, an (mare, roiD fSoåre €anjlU£j:peDitioner oct) äpof (SppeDitionen, De £jenftemän, åt I;»ilfa uppbörDen od; reDotméningcn af löfen för utgåenDe cppeDittoner är uppDragen, famt, roiD QSåre od; fKiPetd SoJIegter, £onftflorierne, öfrige '■SBerP od) inrättningar, Den Sjenfteman, af f;n>ilfen bege fjanblingar contrafigneraö. 6:o ^vt;rPogerDen t förfatnlingen, eller Den, f;ané tjenfl föreflår, anfnoare Derför, att flämplaDt papper till förefPrifvnet belopp npttjaö till De fullmafter od) anDre antagning&benoiö, font genom protocoB&utDrag eller på annat fatt till J?t)tPobetjeningen tttfärDaö, innan De tillträDa fpglorna. 7:o ©e, forn erhålla ©octorégraDen inom £l)Cologi|Ta, iuriöiflPa od; $)le> DictnfPa faculteterne, eller till ^M;ilofopI;ue SJlagiflrar promooeraö, äro jFplDige, att De Deröfver utfärDaDe ©iplomcr, behörigen djartcraDe, utlöfa, Ijroaröfrocr
Caffeskålpundet, liar hittills på loflig viig hufvudsakligen införts direkte från produktionsorterna, och sålunda åtnjutit tull-lindring af US å 33'A procent ulaf det i taxan bestämda belopp; i följd hvaraf den tullafgift, sorn för caffe verkligen erlagts under sednare åren, efter anställd noggrann beräkning, i medeltal å hela införseln utgjort: år 1847, 2 sk. 7' 2 rst, år 1848, 2 sk. 7 rst och år 1849, det sista, hvaröfver fullständiga upplysningar varit för Utskottet att tillgå, 2 sk. 6%. rst skålpundet. Förteckningen öfver konfiskerade varor för år 1849 upptager icke mindre än 9,000 skålpund ca fle; och det är allmänt bekant, att denna artikel utgjort föremål för smuggling i ganska stor skala. Vid sådant förhållande och då förhöjning i tullafgiflerna i allmänhet visat sig öka, icke statskassans inkomster, utan benägenheten alt genom smuggling undgå all afgift lill staten, och delta isynnerhet vore att befara för ifrågavarande allmänt begärliga artikel, tror Utskottet det icke skola leda till statens gagn, att vid lull-lindringarnes upphörande, åsätta caffe den väl till siffran lägre, men i sjelfva verket betydligt förhöjda afgift, 3 sk."skålpundet, som Kongl. Maj:t uti dess härom aflåtna nådiga skrifvelse föreslagit; och Utskottet, som å andra sidan icke eller anser behöfligt eller lämpligt att nedsätta tullafgiften under hvad den nu ungefärligen utgjort, tillstyrker alltså, att införselstullen å caffe måtte, samtidigt med tull-lindringarnes upphörande, bestämmas till 2 sk. 8 rst per skålpund.
B;co, samt ifrån och med 1824 års början och intill nästa Riksdag njuta befrielse från räntebetalningen å samma Lån, med förbehåll att, om Kongl. Maj;t i Nåder skulle täckas inom nästa Riksdag mildra Stadens Inqvarteringstunga genom förflyttande af minst en Squadron utaf de derstädes förlagde Trupper till annan ort, räntebetainingsskyldigheten då genast ånyo vidtagas: 3:0 Att Wadstena Stad må ifrån den tid, då det öfverklagade Inqvarterings - besväret för Staden vidtagit och allt framgent så länge detta besvär i och för Correctionslnrättningen fortfar, af anslaget för samma Inrättnigsunderhåll, tillgodonjuta 200 Rd. B;co årligen, till ersättning för Inqvarteringen: 6j 2 Prot. Utdr. i. 2 Aug. 1823. 4:1 Att Staden Warberg må, ifrån och med 1824 års början och så länge Staden får Vidkännas Servisen till det å Warbergs Fäst» ning förlagde Befäl och Manskap, utaf Stadsmedlen erhålla 200 Rd. B;cq årligen, till er* sättning för denna Inqvartering, För öfrigt och hvad angår Götheborgs Stads Inqvartering samt användandet af de Kro* nans Byggnader, som blifva öfverflödiga ge, rom det Garnisonerade Trupper från en Stad till en annan förläggas, gillade Ståndet hvad Utskottet i det första Betänkandet sig utlåtit. Och skulle Respective MedStånden inbjudas, att uti ofvanstående beslut sig med Borgare* grandet förena. Från IJederv, BondeStånfcK S. D. Wi<I föredragning af Lag, samt AU* tnänna Besvärs, och EkonomiUtskottens
Oaktadt drifved finnes i riklig mängd på stranden, ansågs tydligen brist på tran af infödingarne för en lika stor olycka som brist på mat. »Uinga eek», intet bränsle (egentligen: ingen eld), var den ständiga klagan vi hörde äfven af dem, som släpade lass af drifved om bord för att tillbyta sig bröd. Den omständigheten att deras bränsle icke sprider någon rök medför emellertid den fördelen, att tschuktschernas ögon ej pläga vara på långt när så angripna som lapparnes. I tältet har qvinnan alltid ett vaksamt öga på lampans putsning och eldens underhållande. De träpinnar, hon använder att putsa veken, och hvilka naturligtvis äro genomdränkta med tran, begagnas vid behof såsom ljus eller fackla i det yttre tältet, till att tända piporna med o.s.v. På samma sätt användas andra i tran doppade pinnar29. Lerlamporna förfärdigas af tschuktscherna sjelfva, hvarvid leran knådas väl och genomdränkes med urin. Bränningen är ofullständig och utelemnas väl ofta helt och hållet. Tran och andra flytande varor förvaras ofta i säckar af sälskinn, bestående af hela hudar, från hvilka kroppen blifvit uttagen genom den vid hufvudets bortskärande bildade öppningen, och hvarå denna samt alla andra naturliga eller vid djurets dödande förorsakade hål blifvit hårdt tillknutna. I ena framlabben anbringas derpå med stor skicklighet en luftoch vattentät träkloss med svickhål och tapp. På säckar, ämnade för torra varor, bortskäras äfven labbarne, och öppningen, genom hvilken innehållet inlägges och uttages, anbringas tvärs öfver bröstet strax nedom framfötterna. Elden uppgöres dels på det ännu för några årtionden tillbaka bos oss brukliga sättet medelst eldstål, flinta och fnöske, dels genom ett drillredskap. Eldstålet består oftast af en filbit eller något annat gammalt stålredskap eller ock af jerneller stålstycken, som äro smidda särskildt för ändamålet.
Enligt den icke fullständiga uppgiften i Kongl. Maj:ts nådiga Proposition till Rikets Ständer den 24 Okt. 1862, angående kurhusafgiften, uppgick den ock i hela riket år 1860 till ungefär lika belopp. Med ledning häraf föreslår jag vördsamt att af statsmedlen ett belopp af Femtio Riksdaler Ruut för hvarje jemnt tusental af hela befolkningen inom hvarje län eller kurhusdistrikt må ställas till de résp. Lazaretts-direktionernas förfogande, att af dem användas till beredande af kostnadsfri sjukvård för fattige sjuke vid länens offentliga sjukhus. Min mening är icke att några nya fristående sjukhus inom länen skulle för dessa medel inrättas, utan endast att de redan bestående kurhusocli.lazaretts-institutionerna, betraktade såsom en sammanhörande barmliertigliets-iurättning, skulle sättas i stånd att i större omfång än hittills utöfva nödig sjukvård. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 26 Nov. 1862. 0. K. L. Dahm. Af Herr Dallin; Angående pension för Lazaretts-läkare. Det finnes inom samhället få, om några tjenstemän, som i afseende på löneförmåner äro så vanlottade som lazaretts-läkarne. Af 37 läkare uppbära således 23 mindre än 1,000 R:dr i årlig lön. Denna lönernas ringhet och bristen på pensioner har gjort, att Lazaretts-läkarne måst med sin befattning förena andra tjenster. Detta förhållande, sorn alltid verkat menligt på deras egentliga befattning, kommer efter all anledning att betydligt förändras genom den instruktion för Lazaretts-läkare, som snart förväntas. Skulle denna förbjuda Lazaretts läkare att innehafva sådan annan tjenst, som fordrar hans frånvaro från sjukhuset, så blir han derigenom förhindrad att, på hittills öfligt sätt, förbättra sina vilkor och förvärfva sig pensionsrätt. Från vidsträcktare landpraktik är Lazaretts-läkaren i allmänhet af sin tjenst förhindrad.
År 1829 - blott 19 år gammal - blef hon gift med en florentinare, den för ett par år sedan aflidne Luigi Pozzolini, till hvilken hennes familj redan i många år hade stått i vänskapligt förhållande. Cavalier Pozzolini förde sin unga hustru till Florens, livarest hon öppnade sina salonger för allt, som la Gentile Citta hade utmärkt, såväl i den aristokratiska som den literära och patriotiska verlden. Bland de många utmärkta personer, som hvar,je måndagsafton strömmade till hennes hus, befaiin sig äfven den berömde Niccolini, hvilken hyste anda till sin död en varm och trofast vänskap till Signora Gesoald a. Likaledes fyldes hvarje fredagsafton hennes gästfria salar, nien då mest af munter ungdom, som under sång, musik och dans sökte att glömma de mörka skyar, som hotade på den politiska himlen. Under de första åren af Gesoaldas äktenskap upptogs hennes tid mest af hennes barns uppfostran; dock förstod hon att finna lediga stunder till att befordra, såväl de sköna konsternas som fäderneslandets intressen, och hon tog verksam del i Toscanas alla frisinnade rörelser. Man gjorde i hennes hus förberedelserna till uppförandet pii teatern af Niccolinis opera Rosamunda, och förberedde sAlunda hans stora triumfer. I hennes salong uppträdde den berömda improvisatri 248 sen signora Giannia; och genom signora Gesoaldas försorg insamlades för den utmärkta konstnärinnan en national belöning af 30,000 francs. * * DA hennes broder Vincengo Malenchini - sedermera senator - hade ordnat de politiska rörelserna i Livorno, i ändamål att skaffa staten en constitution, reste hon på broderns uppmaning till Livorno, för att vara honom behjelplig. Der förfärdigade hon i det gamla fädernehemmet Toscanas första trefärgade fana och dess frihetckokarder.
Frågan är ej så ointeressant, som den kan synas; ty frågan är, om R. St:s valda Revisorer skola äga rätt att styra Banken, ehuru de äro utan all legal ansvarighet. Det är klart, att om Revisorerna få rätt att gifva föreskrifter åt Bancofullmägtige, skola collisioner ofta uppstå emellan dessa auetoriteter; men efter min tanka böra revisorerna endast revidera, d. v. s. granska och göra anmärkningar, icke gifva föreskrifter, hvilket är detsamma som administrera. Jag får dessutom fästa uppmärksamheten derå, att sedan Utsk. i mom. c af 3 § lemnat Revisorerna rättighet att meddela föreskrifter, har Utsk. i påföljande mom. d gjort det förbehåll, att i vigtigare mål, deruti Fullmägtige kunde vilja förfråga sig hos Revisorerna, skulle dessa väl få gå dem med råd och upplysningar tillhanda, men ieke gifva föreskrifter. Orsaken till detta förbehåll har varit, att man tänkt sig möjligheten deraf, att Fullmägtige i kinkiga fall kunde vilja ställa sig bakom Revisorerna och sålunda minska sin egen ansvarighet. Det medgafs derföre, att i dylika fall inga föreskrifter fingo meddelas; men hvar och en finner, till huru besynnerligt resultat man på detta sätt kommit, nemi. att, ehuru man först gifvit Revisorerna rättighet att meddela föreskrifter, man likväl satt Fullmäg - Den a Februari e, m. 5t t ige i tillfälle att undgå dessa föreskrifter, blott de sjelfva begära den. Denna omständighet ensamt synes mig innefatta tillräckligt skäl för återremiss, hvarom jag anhåller. Gr. Lilljencrantz, Gust. Fredr.: Lika med de Hrr, hvilkas reservationer åtfölja detta betänk., anser jag, att stadgandet i mom. c af § 3 är olämpligt och bör alldeles utgå.
Fröken Zahles fosterlandssinne är dock icke af så trångsynt art, att den utesluter kärleken till brödrafolken i norr och öster. Den andliga skandinavismen har alltid haft en vän i henne och mycket fruktbringande samarbete mellan flickskolorna i Sverige, Norge, Finland og Danmark har åstadkommits genom hennes initiativ. Att fröken Zahle och hennes skola, från hvilka under årens lopp tusen och åter tusen kvinnor utgått, bildade en motvikt till den irreligiösa anda, som den stigande upplysningen medförde, och som genom att meddela sig till kvinnan sträckte sitt nivellerande inflytande till själfva hemmets inre är något som det danska folket aldrig nog kan vara henne tacksam för. Med sin storslagna uppfattning af kvinnan och hennes kall har fröken Zahle aldrig behärskats af någon småaktig fruktan, att kunskapen skulle blifva ett farligt vapen i kvinnans hand eller draga henne bort från hennes egentliga bestämmelse som hustru och moder. Hon hade klart för sig, att den kvinna, som har lärt sig utföra sitt skolarbete samvetsgrant och nöjaktigt, skall väl veta att plikttroget upptaga sin gärning, hvilken den än månde blifva. Det var en lycka för Danmark, att en kvinna som fröken Zahle kom att blifva den tongifvande ledaren af dess kvinnorörelse. Hennes lifs stora uppgift blef att uppfostra allvarliga kvinnor med sunda och grundliga kunskaper, anspråkslösa i sitt yttre uppträdande och besjälade af en fast och varmt kristen tro. Kvinnorörelsen i Danmark blef, så långt fröken Zahles inflytande sträckte sig, en etisk-religiös rörelse. Kanske det är tacksamheten för detta mer än för något annat som ligger till grund för den jublande hyllning, som det danska folket med sitt konungahus — hvilket 1891 hedrade fröken Zahle med förtjänstmedaljen i guld och som genom trägna besök i skolan visat sitt deltagande för densammas verksamhet — i dag ärnar bringa den 70-åriga kvinnan, som ännu i sin fulla kraft meddelar sina rika impulser åt den danska kvinnoutvecklingen. Caroline Thelin. — D ärute susar en västanvind, Och blå är himlen och fager, Där strömmar vällukt från blommig lind Och ljus är morgonens dager. — Därinne sitter med sonen kär Den unga drottningen, livit och skär, Hon smeker sitt barn och drömmer, Och hela världen hon glömmer.