Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skeppsombudsmannen i Stockholm samt sjömanshusens föreståndare i de öfriga Städerna åligger, att för det vid sjömanshuset skattskrifne eller i deras rullor intagne sjöfolk debitera och uppbära hela bevillningen efter denna stadga, äfvensom öfriga personella kronoutskylder, till följd hvaraf de, håde vid sjömäns utinönstring skola sådane afgifter dem för löpande året påföra och affordra, samt, vid afmönstringen, för de förflutne åren af förtjenta hyror innehålla den så beskaffade bevillning, jemte öfrige personella utskylder, dessa personer under deras frånvaro erlägga bordt, så vida ej genom vederbörlige qviltenser styrkes, alt utskylderne å annor ort inom riket guhine blifvit, antingen af sjöfolket sjelfve eller deras redare; och skola sjömanshusens föreståndare, i likhet roed andre uppbördsman, inom den 1 Maj och 31 64 Bevillnings-Utskottets Betänkande, M 4. Augusti hvarje år, genom stadens Magistrat de uppburne medlen hos Konungens Befallningshafvande i länet redovisa och leverera samt debiteringen verificera med bifogade specifika sjömansrullor, som upptaga, jemte sjömännens namn, deras hemvist och redare, och till sjömännens inoch utmönstring bestyrkas, af hvilka rullor bestyrkte utdrag för hvarje län, hvartill sjömännen höra, redogörelsen jemväl åtfölja, att ingå till Konungens Befallningshafvande, som samma utdrag, jemte underrättelse derom, att medlen blifvit behörigen redoviste, derefter med första tillsänder vederbörande öfrige Konungens Befallningshafvande; kommande sjömanshusets skeppsombudsman i Stockholm och sjömanshusens föreståndare i de öfrige städerne, att för deras sålunda fullgjorda redovisning erhålla samina förmåner, som blifvit andre debiteringsmän förunnade och af dem åtnjutas. 2:o.
Föt Konungens Befallningshafvande måste ofta behofvet blifva oundvikligt, att uti serskildte ämnen vid en allmän sammankomst inhämta ylt - 372 Lag-Utskottets Betänkanden. randen, antingen af Länets invånare samfäldt, eller af dem uti en viss del af Länet, och den allmänt förbindande kraft de beslut, som af de trllstädeskomne fattas, fria tilläggas, beror af hvarje af berörde ämnens serskildta beskaffenhet. JEnar nu jemväl de ärender, hvika höra till Konungens Befallningshafvandes handläggning och således der förekomma, äru så mångfaldiga och olikartade, att, vid de skiljagtige omständigheter, som dervid inträffa, det icke blifver möjligt, att, med en allmän åsigt, bedöma de fall, då en mer eller mindre nödvändighet för KonugenS Befallningshafvande blifver, att, genom anställande mundtligt förhör med de personer ärendet angår, utreda rätta förhållandet, skulle ock en begränsning af denneåtgärd blifva både vacklande och osäker, samt äfven föranledande dertill, det stundom Konungens Befallningshafvande uti de till dess afgörande förevarande mål, skulle finna sig i saknad af tillräcklige upplysningar, dem han ej komme i tillfälle att genom Parternes mundtliga hörande inhämta; Och som, enligt Kongl. Förordningen den 24 April 1813 och Kongl. Kungörelsen den 20 April 1814, det nu är dem, som för fylleri-brott, eller för oloflig försäljning af bränvin, Jthurn och Toddy Varda tilltalde, medgifvit , att, dåde erkänna förbrytelsen, få sådant hos Konungens Befallningshafvande skrifteligen anmäla, samt uti Kongl. Brefvet den 17 Junii och Krigssamt KammarCollegiernes derå grundade Circulaire den % September nästledit år, hvarigenom Konungens Befallningshafvande fått sig uppdragit, att upp - Lag-ZJtsiottets Betänkanden.
Han började sitt sista yttrande dermed att han instämde med Hr Gr. o. Landtm., men, om jag rätt upfattade Hr Gr. o. Landtm:s yttrande, syntes mig att Hr Hjärne icke observerade, att Hr Gr. o. Landtm, ansåg StatsUtsk:s upställning af voter:spropos:ne icke vara sådan att den kunde leda till ett grundlagsenligt beslut. Jag tror derföre alt Hr Hjärnes yikande om bifall till voter:spropos:n var ett misstag af honom. Men äfven om det icke så vore, qvarstår dock alltid den omständigheten, att Hr Hjärne yrkat, hvad äfven Gr. Sparre synes hafva funnit nödigt, att Betänk, måtte återremitteras, hvilket innebären alltför slör afvikelse från Hr Gr. o. Landtrms yttrade åsigt af frågans behandling, och StatsUtsk. skulle då icke få kännedom om hvad som till dagens prot. blifvit af Hr Gr. o. Landtm, d i k lera dt. Jag kon derföte icke föreställa mig annat, än att R. o. Ad. alldeles icke beviljar någon återremiss. Huruvida nu Gr. Sparre för öfrigt har rätt, vill jag icke med honom omtvista. Om hans förslag till frågans behandling vore riktigt skulle jag förena mig med honom, men jag finner detsamma icke fullkomligt praktiskt, ty han har deducerat så, att han vill hafva sjelfva frågan nu afgjord, hvarföre jag yrkar, att frågan må hvälfva sig endast derom, huruvida man bör bevilja återremiss eller icke. Enl. hvad jag förut yttrat, åsyftar jag dermed hufvudsakligen, att man icke måtte tillvita Ståndet att vilja förqväfva andra Stånds beslut; och jag kan icke se att StatsUtsk. efter en återremiss skall kunna annorlunda behandla frågan än att Utsk. i ja-propos:n intager sammanstämmande Stånds mening, d. v. s. Borgareoch BondeSt:ns beslut. Om så sker, kan ingen påstå att R. o. Ad. genom sitt beslut förqväft något annat Stånds mening.
Skulle, vid omsättning af diskontlån, någon felaktighet på det inlemnade reversalet förefinnas, får ett sådant dokument mot ett nytt fullständigt reversal utbytas, likväl under vilkor, alt den föreskrifna inbetal - Banko-Vlskotlets Betänkande, N:o 54. 69 ningen blifvit vid första dokumentets inlemnande verkställd, samt alt Diskont-verkets säkerhet i öfrigt är behörigen förvarad; börande det nya dokumentet i fullständigt skick inlemnas inom den vanliga respit-tiden, derest lånet varit taget å sex månader samt det felaktiga reversalet blifvit inom den första respit-månaden ingifvet och ogilladt. Är åter första dokumentet inlemnadt och afslaget under loppet af den andra respit-månaden eller under den enda respil-månaden, som för lån å kortare tid, än sex månader, eger rum, måste det nya fullständiga dokumentet ovilkorligen inom en månad derefter ingifvas, såvida lånsökanden skall kunna vid omsättningsrätten varda bibehållen. Till denna lånefond får ej någon häfta för högre belopp än 6000 R:dr såsom låntagare ocb 6000 R:dr såsom löftesman. Och skall, vid beräkning häraf, hypothiserad enskild skuldförbindelse anses lika med borgen af densammas utgifvare. Jemf. §. 202. Mom. 1. Af denna fond må ingen såsom låntagare på samma gäng innehafva större belopp än sammanräknadt 6000 R:dr, äfvensom icke eller någon såsom borgesman får uti fonden sammanräknadt häfta för mera än nyssnämnda summa. Blifvande alltså det högsta betalningsansvar, någon får ikläda sig till denna lånefond, tillhopa beräknad för Banko-Diskonten i Stockholm samt Låne-Kontoren, 12,000 R:dr. Jemf. §. 202. Mom. 2 sednare punkten. Se ofvan.
Friherre k.»»t!n§skiaulen, ^lbreclir. Anledningen til den önskan en af RidderskapetS och Adelns Ledamöter yttrat, at en Instruktion för Be, willningö»Utskottet mätte af de stekpektive Stånden fastställas samt ändamalet med denna Instruktion» lärer efter min tanka icke kunna bestämmas til dest at Författaren kil det uplasta lVIemorisIet sjelf täcke» ådagalägga, hwad nytta han inser blifwa följden af be föreskrifter, som skola tjena til rättesnöre för Bewillnings-Utskotteks göromål. At inom wista reglor inskränka detta Utskott uti dest aliggande at förestå et Bewillnings - krojekt, är stridande emot den wid förra Riksdagar wanliga prrxi,; förmodeligen har ock Riksens Ständer allt intil denna dag ansett en Instruktion för detta Utskott wara öswerflödig; det är ock alldeles obewist, at den wid detta Riksmöte blifwit nödwändig, och da den warde Ledamoten, som wäckt RidderskapetS i och AdelnS upmärksamhet pä det j fräga warande ämnet, icke funnit för godt, at uti betz lVIsmari-el läka inflyta nägotj utkast lil den oftanämnda InstruLUonen, torde det ock ursäktaS mig, om jag tils widare hyser twifwelsmäl angående nyttan af en luttruQion för Bewillnings. Urflottet.
Meb affeenbe å bet fambanb benna bet af lagftiftningen, fåmibt ben innefattar ftrafftag för frigömafteit, äger meb ben allmänna brotts målélagen t;ar boet, få tänge beit i fråga om benna febnare nu pågås enbe reform ej gunnit fttllänbaö, en futtftänbig omarbetning af frigel lagarne ej fjetter lämpligen hunnit ffe. ©eban lifroäl numera bett atis mätttta tagene ftabganben om flötb, fnatteri ocf) rån famt förfalffniitg och bebrägert unbergått rnäfenbttiga förättbringar, t)ar ett reotfton jems mät af frigélagenö befiäininetfer om befa brott anfettö ej längre böra uppffjiitaö; od) tjär fåottgl. Majit berföre imber bett 29 Marö innes loarattöe år utfärbat färjlitba $örorbttingar, betö om anftoar för jlötb od) fnatteri famt rån, begånget af bett, font titt frigöntaften tjörn-, och betö ont nppt)äfir»anbe af 10 fap. 19 § famt änbrittg af 8 fap. 10 § Ärtgöartiflarne.
Hvad åter angår det sednare , eller bete-* dandet af understöd för behöfvandeEnkör och Barn efter aflidne ‘Tjenstemän och Betjente vid B anco-Disconten, så, och i betraktande deraf, att Banco-Staten från längre tider tillbaka har en egen EnkeOch Pupill-Gassa, hvaraf erforderlige Pensioner till dess efterlemnade Enkor och minderårige Barn Utgifva^ utan någon vidare gravatton för BancoVerket, än en till denna Stiftelse anslagen årlig gafva af B:dr 133: 16 sk»i har Banco-Utskottet låtit på förhand tillfråga Delegarne af denna Gassa, huruvida de kunde finnas benägne, att emot sådane vilkor, som pröfvädes billigö och lämplige, medgifva Bänco-Biscontens Tjenstemän och Betjente, att uti samma Inrättning ingå och deltaga; men söm Delegarne ej Under något vilkor funnits härtill villige, Utari deremot af anförde orsaker och med stöd af gifne Författningar, anhållit och yrkat, det Inrättningen mätte, enligt dess ursprungliga grundläggning, bibehållas endast för den egentliga Banco-Staten; anser Banco-Utskottet, enär Discont-Inrätmingens införlifvande med Ban. quen i sjelfva verket är att anse såsom eri tillfällig och hvarjehanda förändringar Underkastad anstalt, någon fråga härom ej vidare böra uppstå; men tillstyrker deremot vördsamt, att, intilldess någon lämpligare utväg för ända - Banco-Utsköttets Betänkanden. 95 målets vinnande kan vid en kommande Riksdag Rikets Ständer föreläggas, Herrar
De i ? §. af Committerades förslag, foreslagne ålågganden och ansvars påföljder för Handtverkare, hafva LsgUnkottfts Bttdnkaudemi 4g -hafva Utskotten icke ansett kunna billigen egt rum, utan motsvarande påföljder för dem, *om af Handtverkare beställa arbete, och detsamma icke å öfvcrenskommen tid afhemta och betala} och då olägenheterne af tvångsband och föresk riller i sednare fallet ansetts öfverväga de för» delar, som derigenom i förra afseendct kunde beredas, samt taflan och industri i Handtverkerierne, sannolikt skall, om fritt utrymme deråt lemnäs, göra öfverflödige sådane föreskrifter, hvilkas tillämpning i alla fall, icke Utah mycken svårighet och omgång kan påkallas, hafva Utskotten ansett denna §. böra utgå; äfvensom Utskotten, vid det i derpålöljande §. förekommande stadgandet, om Handtverkares skyldighet att arbeta för Kronans räkning, ansett nödigt att bestämdt uttrycka, det betalning efter gångbart pris borde derföre komma honom till godo. — Ändteligen hafva ock Utskotten trott sig i denna Art. låmpeligen kunna införa del stadgande, som redan här ofvan blifvit taotiveradt, om Handtverksidkares rätt, att. emot de åligganden, som de både vid inträdet i desse yrken och under deras utöfning sig underkastat, skyddas mot intrång af Personer, som icke fullgjort , hvad. för inträde i och utöfning af handtverken sålunda erfordras; i hvilken mening 8 §. af Uösj sköttens redaciion blifvit föreslagen. LagUtskottets Bctänhanden. IV £o LegUtskottnt Betdnknndem ! VI. Artikeln.
För min del kan jag dock icke fatta, att den omständigheten att Chefen för dessa tjenstemän, äger rätt att, då de begå fel och derför åtalas, skilja dem från tjensteutöfningen, skulle försätta LandtStaten i svårare och obehagligare ställning, än öfrige civile tjenstemän, enär, enl. hvad jag förut yttrat, andra FörvaltmgsChefer och embetsmyndigheter, enl. gällande Instruktrr äga enahanda rätt, utan att det blifvit ifrågaställa^, att tjenstemännen deraf funnit sig hvarken förnärmade eller nedsatte. En dylik rättighet tnåsle ock tillkomma vederbörande myndigheter, ty det vore väl bra orimligt att en tjensteman, som ställes under tilltal för felaktigt förhållande af gröfre beskaffenhet, icke skulle kunna sättas ur tillfälle att under tiden fortfara med just samma felaktighet, som föranlerit hans tilltalande och möjligen kan vara sådan, att tjenstens behöriga utöfning äfventyras. Då motionären icke kunnat utfinna någon giltig aniedn. till den ifrågavide föreskriften, har han framkastat den fråga, huruvida Den G December e. m. 487 möjligtvis anlednm skulle vara den, att de nuv:de Landshme äga större anseende hos länens innebyggare eller mera förtroende hos Regeringen än deras företrädare, som lefvat och verkat i enlighet med den gamla Instruktm; men motionären har tillika funnit sig böra i allmänhet nekande besvara denna fråga. En dylik insinuation är naturligtvis af så grannlaga beskaffenhet, att jag, i min embetsställning, ej kan uptaga densamma till bemötande, men jag anser mig likväl skäligen kunna och böra, i anledn. af densamma, göra den erinran, att då det är fråga om att meddela föreskrifter för embetsoch tjenstemän; så bör väl en sådan lagstiftning vara lämpad efter de rättigheter och skyldigheter, som man anser böra vara med tjensterne förenade, på det att innehafvarne må till Statens gagn, kunna utöfva sina befattmr, men icke efter de opinioner om flere eller färre af de personer, som för tillfället innehafva tjensterne.
Kammar-rätten för ifrågavarande båda år utan anmärkning), äfvensom genom rikshufvudböckerna, de der utvisa förhållandet emellan statsregleringen och det verkliga resultatet af inkomster och utgifter. Vid granskning af rikshufvudboken, hafva väl Revisorerne, i afseende å sjelfva sättet för bokföringen, funnit skäl till enahanda anmärkningar, som redan vid flera föregående Stats-revisioner blifvit framställda, men anse sig nu kunna förbigå desamma, sedan Kongl. Maj:t, jemlikt nådigt bref till Stats-kontoret af den 15 Februari innevarande år, fastställt nytt formulär för ifrågavarande räkenskap. Af högstberörde nådiga bref inhemtas, att Kongl. Majit, i öfverensstämmelse med don af Rikets sednast församlade Ständer i ämnet gjorda underdåniga framställning, i nåder gillat och fastställt det af Ofver-kommissarien m. m. N. A. Fredin upprättade förslag till nytt formulär för rikshufvudbok, med följande förändringar och tillägg, nemligen:
Den 19 Mars e. m. r79 Herr Uggla afträdde derefter, under det Utskottet i ämnet öfverlade, och blef honom, efter återinträdet, tillkännagifva, att Utskottet väl fann hans rättighet, att af förteckningen å handlingarne genom ProtocollsUtdrag erhålla del, vara i Tryckfrihetslagen gifven; men som Ridderskapets och Adelns remiss, till följd hvaraf ifrågavarande inventering egt rum, endast innehöll föreskrift till Utskottet att derom underrätta Herr Uggla, i afseende å dess närvaro vid berörde tillfälle, utan att tillika uppdraga Utskottet, att i öfrigt yttra sig öfver de af honom framställda anspråk om eganderält till handlingarne, ej eller att om dessa handlingars offentliggörande eller förhemligande något beslut fatta; alltså fann Utskottet sig icke kunna i anledning af Herr Ugglas ofvanberörde framställning något vidare yttrande meddela, än att hvad han sålunda anfört, hvilket i Protocollet inflöte, komme att genom ProtollsUtdrag åtfölja Utskottets i ämnet till Ridderskapet och Adeln afgifvande Memorial; ankommande på Herr Uggla att sin förmenta rätt vid ett sådant tillfälle, hos Ståndet behörigen anmäla. Herr Uggla afträdde, hvarefter Handlingarne blefvo åter nedlagda i kistan, sorn förseddes med lås, hvartill nyckeln emot 12 - n8o Den 19 Mars e. m. tögs af Herr Riben, Carl Wilhelm. - _ _ — Ut Supra. Ex Protocollo fV. F. Dalman. Lades på bordet. Höglofl. Ridderskapet och Adeln åtskiljdes kl. tre qvart till 10 om aftonen. In fidem Protocolli, O. J. Lagerheim. Måndagen den ^3 Mars 1829. Plenum klockan io Förmiddagen. Herr Crusenstolpes Magnus Jacobuppläste följande: En lika oväntad, som obehaglig tilldragelse föranlåter mig, att, begagnande den rätt, 56 §. Riksdagsordningen åt Representanten förvarar, framställa ett nytt ämne till Riksens Ständers behjertande.
Bevillningsberedningens förslag bör, sednast fjorton dagar innan ortens Taxeringskomité sammanträder, aflemnas, i stad till Magistraten och på landet till kommunalstämmans ordförande; hvarefter, genom Magistratens eller bemälde ordförandes försorg, så skyndsamt ske kan, kungöres, att ifrågavarande förslag blifvit uppgjordt och aflemnadt, samt att kännedom om detsammas innehåll kan på angifvet ställe inhemtas. Sedermera bör den af Taxerings-komitéens ledamöter, som på kommunalstämma blifvit dertill utsedd, afhemta ofvannämnda förslag och detsamma till Taxerings-komitéens sammanträde medföra, vid bot af 10 Riksdaler. 2:o. Taxerings-komitéerna. § 50. Har kronofogde, häradsskrifvare eller annan person, som det åligger att, enligt näst - JBevillningsUtskottets Betänkande N:o .3. 25 nästofvanstående §, vara tillstädes och tjenstgöra vid Taxerings-komités sammankomst, derifrån, utan laga förfall, uteblifvit efter den för Komitéens sammanträde utsatta tid, eller har hans dessförinnan inträffade förfall icke blifvit vederbörligen anmäldt, bote han Tretio Riksdaler. Kan, till följd af en eller annan anledning, taxeringsförrättningen icke företagas eller fortgå, bör anmälan derom af Taxerings-kornitéen göras hos Konungens Befallningshafvande, som då vidtager den åtgärd, förhållandet finnes påkalla. 3:o. Allmänna föreskrifter. Uppbörd, afkortning och redovisning. l:o. Uppbördsboken och debetsedlarne. 2:o. Uppbörden. 3:o. Adkortningarne. 4:o. Redovisningen. Instruktion för taxeringsförrättningarne vid de under allmänna bevillningen inbegripna och af taxering beroende afgifters föreslående och fastställande.
spilkummens vändning rinna rundt omU p p k ö p a f j u l k l a p p a r m. m. kring dess kant, så att det blir lika ombesörjes. Maria Ström, tjockt öfverallt och tomrum i midten. Då den kallnat och tillräckligt stelnat, profyar man genom vridning af karamellen, om den lossnar — går det ej genast, så beror det på att kanten ej kostar under hela december den nya, var nog smord — och stjälper upp karamellen. samt därför redan från folkvandringarj Pris 2 kr., inb. i Nunnekriget i Foltiers. folkvandringarnas pris kart. 1: 50. tid af Felix Berättelse från Dahn Moderna P e M r a g a r, passande för både höst oeh vinter, i stort urval från 7 kr. till högre priser hos Negerlmfvud, D. Forssells Söner &amp; C:o, lO 3Drottnin.gga.ts.a l O. [2457] H E R M. M E E T H S Regeringsgatan 26 &amp; Yesterlånggatan 34, rekommenderar ett vackert och rikt urval af Blott några ören Gräddkaramellcr. Ödemarkernas barn af Bret Harte. Tvä kvinnor eller en '. * Från doktor L e o - Ei&amp;ter Johanna Spyris Fruktpastiller. Daniel och Kalle Hjelms Strösocker sättes i en glaserad panna med pip på Barndomsminnen den heta hällen för att bli riktigt torrt, upptecknade af C. O. Berg. blötes därefter med litet vatten och Med talrika illustraiioner. ett par droppar peppermyntolja. Hö- Pris kart. res en stund och upphettas sedan till nära kokning, men bör dock ej få komma i verklig kokning och ej känomtyckta berättelser nas för tunnflytande. Genom uthällsför barn och barnavänner: pipen eller med tesked drypas små Ä l v a n från I n t r ä och andra berättelser. runda karameller på bleckplåt. FinIllustrerad. Pris kart. ner man, att massan blir för tjock unPris kart. der afsvalningen, bör pannan sättas Sina. Pris kart.
NÄRMARE BESKRIFNING. MISS E. BALI, STRATTON RECTORY, ENGLAND, CIRENCESTER. T N A C K O R D E R I N G ÖNSKAS FÖR ETT NERVX SJUKT FRUNTIMMER I EN BILDAD FAMILJ, HELST LÄKARE ELLER DÄR SÅDAN FINNES I NÄRHETEN. SVAR MED PRISUPPGIFT M. TORDE SÄNDAS TILL PÖSTE RESTANTE, BERGS POSTSTATION. NATURSKÖNT BELÄGEN NÄRA SJÖ; RIKLIG IÖFOCH BARRSKOG. 1 MIL FRÅN JÄRNVÄGSSTATION. VIDARE GENOM BREFVÄXLING UNDER ADRESS: » X. » Bunker. (771) I ett snyggt hem där jämnåriga flickor finnas kan en 12 ä 14-årig flicka få inackordering öfver sommaren. Tillfälle att spela piano finnes. Närmare underrättelse Döbelnsgatan 1 7. Mutual Lifes lifförsäkringsbref äro ytterst LIBERALA och lämpa sig utDE ÄRO AF ALLA, SOM BEGAGNA DEM, MYCKET OMTYCKTA FÖR SIN STYRKA, SIN STADIGA OCH märkt som säkerhet för borgenärer. LÄTTA GÅNG SAMT FÖR SIN PRYDLIGHET. och årsberättelse på Albert VIKTOR RYDBERG, SKRIFTER. CIRKA 68 HÄFTEN Ä ÖO ÖRE. ZACH. TOPELIUS, SAMLADE SKRIFTER. 4 SERIER. 2 HÄFTEN UTKOMNA AF REFERENSER: Stockholm, KANSLIRÅDET C. W. KASTMAN, SIBYLLEGATAN 43 &amp; 45; REKTOR SERIE II OCH 2 HÄFTEN AF SERIE III. M. WSERN, KARLAVÄGEN 88; FRU SOFI ALMQUIST, ARTILLERIGATAN 8; FRÖKEN HILDA CASELLI, BECKERS VÄRLDSHISTORIA.
Och jag kan inte längre bli sentimental öfver »den stackars arbetaren». Jag har också svultit i mina dar; det är inte alls farligt. Och duger man till något får man alltid mat till sist. Jag vill skrifva en roman om den stackars grosshandlaren, som dog i sina bästa år af fettbildning kring hjertat, derför att han ätit för godt och druckit för mycket. Han är också en tragisk figur. Han följde bara sina drifter, naturen hade inte gett honom hjerna nog att hålla igen och han led martyrdöden för sin aptit. Det är inte bara arbetaren, som är tragisk. Vi äro alla tragiska. för vi ska’ alla dö.» Han hade hetsat upp sig sjelf medan han talade och orden följde till sist efter hvarandra i feberaktig hast. När han framslungat sin sista paradox kunde modern höra på tonfallet hur han riktigt njöt af att ha funnit något som han trodde att hon skulle finna mycket barockt. Han visste ju icke att grundtanken i hvad han sagt var densamma som hon sjelf tänkt så ofta förut. »Du har nog rätt», sade hon blott. »Det ligger något förkrympt öfver vår unga literatur. Det fattas sol kan du inte ge oss den?» Han skrattade till men i sjelfva skrattet låg någonting annat, som skymtade igenom och hans röst, som skulle vara skämtsam och lätt sarkastisk blef klanglös och osäker då han svarade: »Osvald ge mig solen! Nej, det går inte. Men solen kommer väl en gång, förr eller senare. Under tiden ska’ jag skrifva teaterrecensioner och tidningsartiklar. Jag ska’ vrida nacken af tanken på att göra ett dugtigt arbete. Det är så trist att alltid känna sig gå hafvande, och ändå aldrig kunna föda.» Der var det igen, missmodet, som hon inbillat sig att sommaren jagat bort; der smög det nu åter fram. »Och din pjes, som du fått antagen till spelning», sade hon i en ton som hon sökte göra så uppmuntrande som möjligt. »Min pjes?» svarade han föraktfullt med en ryckning på axlarne, »Gyckel! Gyckel för parkett. En liten Backfisch som räcker ut tungan åt publiken. Det är alltsammans.»