Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Riddarhuset med sina upplysande framställningar och sin hänförande vältalighet; icke flere af våra skick - 676 Riksdagen 1812. lige talare; Ordföranden i detta Utskott, som jag bland dem får med högaktning nämna, hade torde hända dold lefvat i hopen; Herr Kammarherren sjelf hade här icke kunnat bestrida allt det företräde och de rättigheter, han sjelf med allas bifall nyttjar. Alla Stånd, hvar och en medlem af dem, som har råd och lägenhet kunna gifva sina barn en god uppfostran, en riktning till vinnande af Rikets Embeten, men alla hafva icke tillfälle att visa sig i verlden och i de bättre kretsar tidigt erhålla den politure, den skicklighet, som fordras för vissa mera granlagavärf. Den nya Adelns söner skola icke deri kunna täfla med den gamla Adelns, icke våga tänka dit åt genom det bruk, den, låt vara, fördom som aflägsuar dem derifrån; och på det sättet går mången förtjenst förlorad, som eljest skulle gjort sig sjelf och Riket gagn och heder. Om det är en fåfänga i Adelskap, i sträfvandet till Hof och mera lysande Embeten, i namn, titlar och decorationer, må det philosophiskt af verlds-föraktaren anses för fåfänga, men förlåtom den broderligen hvarandra. Låt oss uppriktigt bekänna, att vi alla dermed äro mer och mindre bekajade; att den åtföljer menniskan och samhällsledamoten; att den likasom andra passioner ingår i menniskans moraliska beståndsdelar, ämnade till utveckling af dess krafter; att den i god del utgör dess sällhet. Den kan understundom bli löjlig, är sällan skadlig, uträttar ofta de största saker. Den är lika hos den, som vill tränga fram, som hos den, som vill stänga honom vägen. Den som uppstigit på brädet säger till den som vill uppstiga: Hvad är det för fåfänga, för otidigt begär, blif der nere, du får ej komma upp. De äro bägge lika fåfänga, den förre på köpet orättvis, då han nyttjar sin bättre ställning att hålla honom nere. Månne detta icke är historien af närvarande tvist?
Stats-Utskottet har, efter öfvervägande af hvad Kongl. Maj:t sålunda i Nåder framställt och för öfrigt kunnat inhemtas, funnit, att kostnaden till Beklädnad, Sängkläder, Eldning m. m. för de till arbete i Ankarsmidjan dömde fångar, hittills bestridd af Fiottornes Ny Byggnads-fond, är för detta anslag fremmande; hvadan Utskottet anser anslaget för Försvars-verket icke böra dermed belastas, utan att denne utgift, som för innevarande år blifvit beräknad till i5a5 R:dr bör bestridas af det till fångars påkostnader å Riks-Statens Åttonde Hufvud-Tittel uppförde anslag, derå Utskottet föreslagit den tillökning, som omständigheterne påkalla och tillgångarne medgifva; men hvad deremot angår den kostnad, som hittills blifvit af Försvars-verkets Stats-anslag besörjd, tili Allmänna Arbets-karlarnes i Carlskrona samt på Fästningen Kungsholmen underhåll, Beklädnad m. m. och som för alla fyra Compagnierne skulle utgöra omkring 345oo R:dr; så enär dessa verkställa arbeten, för hvilkas bestridande medel blifvit anslagne antingen till Kongl. Krigs-Collegii Stats-Utskottets Betänkanden. 1383 eller Förvaltningens af Sjö-Ärenderne disposition, samt sålunda ingått i beräkning vid bestämmandet af anslaget för Försvars-verket på det hela, kan Utskottet ej tillstyrka, att 8:de Hufvud-Tittelns Slats-anslag för fångvården må dermed belastas; utan böra dessa utgifter besörjas, för allmänna Arbetskarlarne i Carlskrona af Flottornes och för dem af Kungsholms Castell af Landt-Armeens Stats-anslag. Uti Kongl. Stats-Contoirets underdåniga berättelse, om Stats-Verkets förvaltning och tillstånd, hvilken blifvit Kongl.
P. 45o. —• om StatsUtskottets Utlåtanden: 1) i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande rörande sökt anstånd med betalningens erläggande för erhållen undsättningssäd från Allmänna RJagazins-Inrättningens förråd; 3) i anledning af Konungens Proposition, angående fortfarande af det ConvoyCommissariatet beviljade creditiv. P. 45i. — om Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets svar på anmärkningar vid Utskottets Betänkande rörande inrättning af Portofranco på ön Gottland. P. 451. —■ om Bevillnings-Utskottets memorial, rörande yppad skiljagtighet emellan RiksSlånden, i frågan om DupletteChartors insändande från PostConloiren. P. 4^2. 446 ProtocollsUtdrag, Ridderskapets och Adelns: — om Lagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens förslag till jemkning i RiksStåndens beslut, angående en ny Författning om mått, mål och vigt. P. 452. — om LagUtskottets memorial, rörande anslående af ett Cantzlist-arfvode. P. 4^2. — om Statsoch BevillningsUtskottens Utlåtande, angående postfrihet för utkommande Tidningar, och deras förseende med Chartfe-SigillatEe-slämpel. P. 453. — om LagUtskottets sednare Utlåtande i anledning af åtskillige af Bankens FiscalsEmbete väckte frågor om ändring och undantag i allmänna Lagar och Författningar till betryggande af BancoVerkets säkerhet.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att om han rätt uppfattat Frih, Sprengtportens mening, så hade den varit, att R. o. Ad. skulle bifalla att, på sätt Bevilln.Utsk. föreslagit, de särskildta stadgandena om tillämpning af R. St:s beslut angtde-allin, bevillningen höra, såsom hittills, bland öfriga föreskrifter intagas: hemställande Hr Landtm., om R. o. behagade bifalla detta Bevilln.Utskrs förslag. Ropades ja och nej. Hr Frih. o. Landtm, förklarade, det han trott sig finna att ja öfverrösta t nej. Hr von Hartmansdorff: Jag anhåller örn votering och att mitt förslag måtte blifva eontra-propos.; hvarvid jag skulle önska att för tydligheten det hette i ja-propos., att stadgandena i bevilln.förordn. inforas på samma sätt som hittills, emedan i annat fall åtskillige ledamöter kunna misstaga sig om meningen och anse henne angå innehållet men icke fördelningen af ämnet. LTpplästes till justering och godkändes följande voter:sproposition : Den som bifaller, att, på sätt Bevilln.Utsk. föreslagit, de särskildta stadgandena om tillämpning af R. St:s beslut ang:de allm. bevillningen böra såsom hittills bland öfriga föreskrifter intagas, voterar ia; den det ej vill, voterar ne'; Vinner nej, beslutar R. o. Ad. att nu väl genomgå och pröfva förslaget till bevilln stadga i sin helhet, men ali Ståndet derefter, vid meddelandet af sina beslut, åt Bevilln.Utsk. uppdrager att afsöndra och särskildt upptaga de reglementariska stadganden, hvartill K. M:s nåd. bifall erfordras. Efter voteringens slut, befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 35. Nej — H. R, o. Ad. åtskiljdes kl, 2 e. m. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Onsdagen den 7 October i84o. Plenum kl. 6 e. m.
Att Styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader, i likhet med hvad förut ägt rum, afgifvit en förteckning, som Revisorerne uti bilagd tabell meddela, på de arbeten, hvartill Eders Kongl. Maj:t under loppet af åren 1852 och 1853 beviljat statsbidrag dels af de utaf Rikets Ständer anvisade medel, dels från riks-statens sjette hufvudtitel och dels från handelsoch sjöfarts-fonden. Härvid har Styrelsen för allmänna vägoda vattenbyggnader, för sin del, ej något att tillägga. § 3. Att i räkenskaperna för begge åren upptagas 4,891 R:dr 18 sk. af ett sedan år 1828 balanseradt anslag, utgifvet till f. d. bolaget för slussanläggning vid Deijefors och Forshaga.
Utskottet kan härvid ej undgå, att i möj^ BoncoTJtskoitets Bethnkanden. 44 S Vigaste korthet föra Rikets Höglofl. Ständer till minnes, huruledes Frågan örn rättighet, att L Banquen insatta och åter utvexla silfver, blifvit af Stats och BancoUtskotten med all sorgfällighet redan vid början af Riksdagen öfverlagd och behandlad, äfven sorn beslut på grund deraf hos RiksStånden fattadt, att utvexling, men ej utvexling af silfver från Bätiquen intill näst» Riksdag skall komma att ega runi; likasom Utskottet vidare anser sig förbundet ådagalägga, aft Herr Hjertås motion så 1 dess ursprungliga, Sorn närmare utveckla, de skick, i sjelfva verket, ehuru under annan benämning och form, innebär och åsyftar rättigheten, att både insätta och åter utvexla silfver; samt följakteiigen, utan afseende på de möjliga partiella fördelatne deraf, bör och måste, såsom stridande mot Rikets Ständers redan tagne beslut, för denna gång förfalla. Uti Statsoch BancoUtskottens Betänkande Km 32, bilaga Litt B., hafva Utskotten, uti förevarande ämne yttrat, på sätt Bil. Litt. A, innehåller. En Ledamot (Herr Stråhle) som härutinnan ej delat Utskottens tanka har, Uti särskildt bifogadt yttrande, till stöd för sin enskilda mening, hufvudsakligen anfört de skäl, sorn uti Bil. .Litt. B. innefattas. Sedermera hafva Statsoch BancoUtskotten, uti deras Betänkande N:o 50, i anledning af RiksStåndens inkotnne anmärkningar, ytterligare utredt ämnet, enligt hvad det un» 4^6 BdncoUtskotlcts Éetiinftanäen. der Litt.
Jag vill således gerna medgifva , att den må kallas allmän lag; men detta hindrar icke, att i dess stadganden finnas enskilda föreskrifter, gällande som undantagslagar för vissa Sländ och corpor alioner i samhället. Medgifves det, att dessa speciella lagar, intagna i 1734 -års allmänna lag, äga ett inflytande på enskilda Stånd eller corporationer, så mäste det äfven medgifvas, att i delta inflytande kunna linnas rättigheter och förmåner. Det synes mig vara så fullständigt ådagalagdt af åtskilige talare, att om de allmänna stadganden, som finnas i 1734 års lag, hvilka visserligen kunna komma alt gälla för alla innevånare, ehvad de förflyttas inom de olika ståndseathegorierne eller icke, eller rättare, om de komma under stadseller landsrätt, äga elt bestämdt rättsinflytande pä individer, hvilkas rättigheter finnas i grundlagen särskildt bevarade, så äro dessa lagstadganden af en blandad både privilegiioch allmän lagsliftningsnalur; och alt bevara dessa rättigheters helgd anser jag vara nyttigt. R. o. Ad. har redan i ett förut fattadt beslut förklarat den lika arfsrätten vara skadlig alt införa, ty hade R. o. Ad. funnit någon nytta dervid, någon afsedd förmån för det allmänna, sä hade utan tvifvel detta Sländ medgifvit denna förändring. Då jag således antager, att R. o. Ad. står fast i den öfvertygelsen, att elt afstående frun en rättighet eller allmän förmån, som R. o. Ad. delar med åtskilliga andra medborgare i den olika arfsrättens tillämpning, icke bör medgifvas, sä har R. o. Ad. kommit lill del resultat, att, i hvad på Ståndet vidkommer, söka motverka en lags stiftande, alt omintetgöra det förut fattade beslutet. Jag medgifver visserligen, att R. o. Ad. tillförne, utan alt åberopa hvarken 114 § eller något särskildt privilegium, helt enkelt afslog frågan om den lika arfsoch giftorättens införande, i öfvertygelse derom, att frågans vigt skulle tillräckligt inför thronen tala för ett bestämdt afseende på ett af Ståndens tankar i detta ämne.
Redan vid slutet af 18 i 4, då handelsställningens förändringar kunde förutses, var Regeringen betänkt att genom särskildta anstalter söka bibehålla den handelsrörelse, som var nära att öfvergifva oss. Enda sättet dertill var att erbjuda de handlande utsigten till en snar afsättning och förmonliga varubyten och att med detsamma begagna Götheborgs fördelaktigare belägenhet framför orterne närmare Östersjön. Af denna anledning uppstod frågan om det så mycket tadlade ÖstersjöCompagniet. Inbillade farhågor hindrade dess framgång; men försöket dermed skall alltid vittna, att Regeringen med uppmärksamhet följde sakernas omvexlingar, att den bemödat sig att göra öfvergån■gen så lindrig som möjligt. När sedermera Rikets Ständer yttrade sio önskan att ett förändradt systeme skulle antagas, när hela Europa i detsamma ställde sig så tillsägande i en prohibitif Författning och hvar och en syntes tro att man borde blott inom sig söka rikedomen, då blef det oundvikligt att Sverige skulle följa samma efterdöme, och sedan denna tid vittna alla vidtagne författningar och åtgärder att Regeringen haft till Oaflåtligt syfte^ mål, att å ena sidan söka lifva inhemska indur Strien och befordra inhemsk produetion och Den 17 April e. mt afsättning, samt å den andra inskränka och afvända införseln och förbrukningen af utländska varor. De af Friherre Anckarsvärd med *tt slags ogillande omnämnde förordningar, nemligen Coneurslagen, (sora Rikets Ständer sjelfve granskat och begärt), Vexelstadgan, Seglationsordningen, Författningen emot Lurendrägeri och Tullförsnillning,förbud emot begagnande af mindre Fartyg än af 1 5 lästers drägt, Kustbevakningen till Sjösm. m., höra likväl alla till den kedja af förbud och bevakningsanstalter, som ett prohibitift system oundvikligen medför och de skola åtminstone vittna att detsamma blifvit beständigt följdt, att sammanhang och fasthet funnits i åtgärderne.
Det är således icke blott hypotbeksföreningarnes utländska, utan äfven deras inländska låneoperationer, som skola komma att ombesörjas af den i Stockholm varande centralbanken. Jag tror, att om man vill med denna inrättning åstadkomma något godt, så bör första vilkoret vara, att densamma kommer att utgöra en fri bolagsinrättning, i hvilken hypotheksföreningarne kunna, om de så finna förmånligt, ingå som delegare; men att antaga ett sådant stadgande, som i denna § finnes föreskrifvet, vore att i allt för väsendtlig mån göra intrång på den enskiltes rättighet att sjelf råda och ställa med hvad han eger. Jag fortfar i min vördsamma: anhållan om propos. derå, att ordet »skall» måtte utbytas mot ordet »må.» Frih. Raab, Adam Christian: Gr. Mörner gör mycken skilnad mellan de inoch utländska lånen; men man behöfver ej mer än läsa komiterades betänkande, för att finna, att de utländska obligationerna med mycken begärlighet åstundas i vårt land, likasom våra sedlar gerna emottagas af utländingen. Således tror jag, att, om något ändamål skall vinnas med den ifrågav:de centralhypotbeksbanken, så bör äfven det i denna g framstälda stadgandet vara generelt d. v. s. gälla för alla hypoteksföreningar, såväl de redan befintliga som äfven för dem, som hädanefter komma att bildas. För min del anser jag ej ändamålet med denna centralbank kunna vinnas, om det skulle stå i hvarje enskild hypotbeksinrättnings makt att kunna paralysera centralbanken, derigenom att de hvar för sig uptaga lån på den utländska marknaden, ty det är ju helt klart, att deri derigenom upkomna täflan skulle utöfva skadliga verkningar, såväl på föreningarne sjelfva, som hufvudsakligast på sjelfva landet. Jag tror således, att ordet »skall» på förstaraden af denna § är oeftergifligt, så framt man önskar vinna det med hela förslaget åsyftade ändamålet, hvarföre jag anhåller om bifall å §:n oförändrad. Gr. Mörner:
Och då det dessutom syntes icke vara rådligt att på endast två fängelser sammanföra samtliga lifstidsfångarne af mankön och således äfven alla sådana, som jemväl under vistandet i fängelse visat sig vara mera vådliga för allmänna ordningen, samt upplyst blifvit, att ett något minskadt eller ökadt utrymme föga inverkade på byggnadskostnaden, har Styrelsen ansett sig icke böra föreslå det nya fängelsets utrymme för färre fångar än 300. I fråga om plats för det sålunda ifrågasatta fängelset, har med afseende å ej mindre svårigheten att bereda lämplig sysselsättning åt en talrik fångpersonal, än äfven de större eller mindre kostnaderna för militärbevakning äfvensom för fångarnes för Bih. till R. St. R 26 Bil. N:o 1 a) till Kongl. Majlis Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1862. plägning, Fångvårds-Styrelsen förmenat lämpligare ställe för anläggande af ett nytt lifstidsfängelse icke förefinnas än Carlskrona, som, jemte i allmänhet billiga pris på lifsförnödenheter, borde erbjuda tillfälle till ständigt arbete åt fångarne för Flottans räkning samt tillgång på nödig militärbevakning från den i staden förlagda garnison; varande af Styrelsen till tomt för detta nya fängelse föreslagen den vestligaste delen af Flottans skeppsvarf, hvilken för närvarande ej skulle vara för Flottans räkning begagnad och hvarest, enligt hållen besigtning af platsen, fängelset finge en god grund samt ett fritt, helsosamt och afskiljdt läge; och skulle, under antagande att platsen komme att utan ersättning från Flottan till ändamålet öfverlåtas, kostnaden för det blifvande fängelset, jemlikt en företedd approximativ beräkning, komma att uppgå till omkring 300,000 R:dr, för hvilkas anvisande Styrelsen anhållit om Eders Kongl. Maj:ts åtgärd, så att deraf kunde komma att utgå 150,000 R:dr år 1864, 100,000 R:dr år° 1865 och 50,000 R:dr år 1866.
Hvad discontrörelsens öfverflyttande lill Riksg.cont. angår, så erkänner jag mig icke hafva upptäckt något annat ändamål dermed, än att fixera denna lånerörelse oberoende af Banken; såvida man nemi. anser densamma för närvarande omöjlig att omreglera; men i sådant fall synes det mig vara öfverensstämmande med Utskis förslag att bestämma sedelstocken, om denna lånerörelse bibehålles af Banken, hvaremot den minst bankmässige af dess lönegrenar, fastighelsbeläningen, gerna kunde öfverflyltas till Riksg.- 558 Den 19 December. cont., hvilket derigenom kunde uppträda såsom en rikshypotheksinrättning för den mindre jordegendomen i Riket, kanske hädanefter mera än tillförene deraf i behof, för att emotstå verkningarne af den lagstiftning, sora hotar att undergräfva BondeStis sjelfständighet medelst den lika arfsrättens införande. Jag vill likväl hafva anmärkt mot en värd talare, som trott det lånecancel1 reis tjenstemän kunde förpligtas alt äfven öfverllylta till Riksg.- eont., det dessa tjenstemän hafva fullmakter på functioner i Ranken. Men föga betyder det om 9 å 10 af dem sättas på pensionsslat för att vinna ett vigtigt ändamål, och jag har anledning förmoda, det man sålunda betraktar en byteshandel mellan Banken och Riksg.cont. Skulle denna sålunda oundvikligen' äga rum, föreslår jag, att fastighetsbelåningen jemte silfveroch odlingslånea måtte till Riksg.cont. öfverlemnas. Jag förbigår att yttra mig öfver privatbanklagstiftningen och dess inverkan på R. St:s Bank, såsom en fråga, hvilken af Bancooch LagUtsktn måste erhålla en utveckling. Vill blott önska, att Sveriges financiella bestämmelser måste gifvas ett oskiljaktigt sammanhang med den ekonomiska lagstiftning, som directe verkar på landels näringsförhållanden, hvaruppå jag hufvudsakligen grundar vårt myntvärdes och realisationens upprätthållande. Frih. Hermelin, Au g. Söderling:
Hans Excellence Herr Friherre af IVett er stedt, GuJlaJ, anförde skrifteligen; Jag ägde ej tillfälle öfvervara öfverlägga ringen i sista Plenum, om den påstådde ansvarigheten för Götha CanalDirection; jag fick endast med min voteringssedel yttra mig deremot, Jag begagnar således närvarande tillj fälle, då ett dermed gemenskap ägande ämne å nyo bringas å bane, att högt yttra min me-J ning i hufvudsaken, och att derigenom nu uppfylla hvad jag vid sista plenum, om jag hade varit närvarande, ej hade underlåtit att göraIngen mera än jag vördar den grundsats, att, då bidrag af allmänna medel, under vissa vilkor, öfverlemnas, böra d~ssa vilkor ordagrannt och obrottsligen efterföljas, och all afvikelse derifrån således förtjena varniog och Den 18 Junii f. m. rättelse. Men då böra äfven föreskrifterne vara tydliga, och ej på tvägg' handa sätt kunna tillämpas, ty dä förlorar afvikelsen, äfven om den i sträng bemärkelse ägt rum, en stor grad af sin vigt, genom den möjliga anledningen dertill, i föreskriftens mindre klart uttryckta förbud deremot. Om sedermera någon slags häfd blifvit beredd åt den förmenta afvikelsen, genom maktägande principalers antingen stillatigande bifall eller icke uttryckta ogillande, så torde en fortsättning af lika handlingssätt vara förlåtelig. Då jag tillämpar dessa grundsatser på det fall, hvarom nu är fråga, och, oaktadt allt hvad emot dessa åsigter blifvit anfördt, tror jag likväl tillämpningen vara riktig, så stadgas hos mig en annan öfvertygelse än den, att med stränghet anse och bedömma Götha CdnalDirections förfarande, i afseende på det af Discont Fonden förskjutne bidraget till ArbetsCassan. Jag ser i denna åtgärd inga enskiita afsigters befräm^ jande, ingen den ringaste anledning att misstänka
N:o 13, i anledning af väckt fråga om odeladt användande af Wisby Hospitals inkomster för helsovlrden på Gottland ; N:o 14, i anledning af väckt frågi önS lindring för de hemman i Blekinge , hvilka blifvit till Lotsars underhållande indeldte; N:o 15, rörande åtskilliga, mot försäljningen af den så kallade Lif-Stallbyggnaden vid Kungsöhr, väckta anmärkningar; N:o 16, i anledning af väckt fråga om förändring i de om Militias-Boställens tili—' trädande gällande Författningar; N:o 17, i anledning af väckt fråga om uppförande af en Magazins-byggnad i Thorshälla ; och Nio 20 ; med anledning af väckt fråga om tillökadt anslag för Bergsscholan i Fahlun^ Prof. Utdrag den ^ Maji 18291 St| Hvaremot Utlåtandet i N:o 21, i änled-j liing af flera väckta Motioner om behofvet af nya Provincial - Läkares tillsättande i åtskilliga delar af Riket, blef, i följd af dervid gjorda anmärkningar, återremitteradt. S. D. Vid förnyad föredragning , blef Constitutions-Utskottets Memorial, N:o 21,' med förslag af ett tillägg i i5 §. Riksdagsordningen , åsyftande Frälsehemmans-egares representationsrätt , antaget till grundlagsen* lig behandling vid nästkommande Riksdag. S. D. Föredrogos ånyo ocfi biföllos Baned* JUtskottets Memorial; N:o 58, angående en serskild gratificätion för den förflutna tiden till Bankens Ombud i Directionen öfver Götheborgs Lårj ne-Contoir. N:o 40, angående afskrifning, under vissa frilkor, af ett till Directeuren G. Stephens it J818 utgifvet odlingslån; och N:o 41 , i anledning af Revisions-Be^l rättelsen år 1827, angående afskrifning af ett tili Bonden Anders Andersson Dahlin på Åttingsberg af Elfsborgs Län utgifvet oda Itngslån ; 24 Prot.
Si Di Föredrogs och lade? till Handiingarne Expeditions-Utskottets, på bordet hvilanda, Memorial, N:o 446, angående en underdånig Skrifvelse om Verkställd granskning afLas zarettsoch Curluts-Räkenskäperne, Den t5 Mars i83o. Från Högloft. Ridclerskapet och Adeln* S. D. Vid förttyad föredragning afExpeditions-Utskottets, den 1 2 dennes, under N:o 450, aflåtna Och, den 13 derpåfoljde e-, m., på bordet lagda Memorial, med förfrågan, i afseende på ett, i underrättelserna för Tull-Taxans tillämpning, förbigånget stadgande, rötande Drawback ; fann Ridderskapet och Adeln för godt förordna, att berörde stadgande borde bland nyssnämnde underrättelser införas!, samt godkände den af Expeditions-Utskottet, i 'sådant afseende, under N:o 451, föreslagna underdåniga Skrifvelse i ärrinet. hill. till R.-St. P/ot. 1828— l83o, f) Sami, 3 Band. G:te Haft. 3 lS Trot. Utdrag deri i5 Mars i83o. S. D.
Också skulle min fosterlandskänsla och orubbliga öfvertygelse om hvad det behöfves i frågan om sjöförsvar, gifva mig mod att trotsa en sådan ögonblickets opinion eller parliåsigt, öfvertygad, sora jag vore, att snart skulle sanningen klar och ren uttaga sin rätt. Lyckligtvis är i Sverige och i denna fråga opinionen ej så uttalad, ty af fyra Stånd har det Högv. PresteSt. och Adrin enhälligt beslutat i en annan anda än StatsUlsk. och Hr Grefvens reservation, och jag tror, att nationen ännu är nog rättvis. 6 Den 2 September f. m. att i så invecklade förhållanden, som dem rörtde landets försvar, lägga mycken vigt på dessa, i slika mål, upplystare Ståndens åsigter. Jag är öfvertygad att i händelse Konungens rådgifvare voro lättsinnige nog, att för sitt tillgörande taga intryck af en, äfven mera stadgad opinion än den närvar. så skulle ett kommande Const.Utsk. ej underlåta att anmäla dem till behandling enligt så väl 106 som 107 §:n. Jag tillstår öppet, att jag ej kan göra för mig begripligt, att Sverige, med sitt insulära läge, liggande emellan stora och mäktiga stater, kan våga att, om jag så må säga, inkrypa i sig sjelf, och endast hålla fyra fregatter såsom en lank och ett samband med Europas öfriga nationer, eller till handelns skydd under fredliga tider, då den vanligen ej tyckes behöfva skydd. Af oppositionens organer, af alla slag, har jag hört önskningar eller sett propositioner gjorda derhän, att Sverige ej bör äga linieskepp, enär det ej kan beherrska Östersjön, — att skärgårdsvapnet sedan Finlands förlust ej mera utgör ett försvar; men att en fästning mot