Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Genom det af Kommitén nu föreslagna sätt för uttagning af dem, som skola bilda arméens förstärkning, torde antagligen blifva en följd, att under vanliga för hållanden ingen elier åtminstone högst få, hvilkas längd understiger 5 fot 5 tum (5 fot 6 tum gamla måttet), komma att bland arméns förstärkning intagas samt undergå vapenöfning i fredstid. Om vid sådant förhållande nu varande bestämmelse angående legokarls längd ej förändras på ett sätt, att legokarlen kan ifrågakomma till vapenöfnings undergående i fredstid, så torde häraf möjligen blifva en följd, att de beväringsskyldige, som önska befrielse från beväringspligten, i afsigt alt betinga låga legningssummor, anskaffa och inställa ersättningskarlar af sådan längd, att de med säkerhet skulle komma att öfverflyttas till reserven; äfvensom att. i fall det visade sig blifva möjligt alt på sådant sätt för en obetydlig summa anskaffa legokarl och dermed vinna befrielse från beväringspligten, denna befrielse kunde komma att sökas i sådan mängd, att det skulle icke allenast medföra ett menligt inflytande på sjelfva bevärings-inrättningen, utan ock försvåra verkställigheten af de åtgärder. Kommitén föreslagit för befrielse från beväringspligten genom erläggandet af afgift till beväringsfonden, samt orsaka missbelåtenhet med de i sådant afseende gifna föreskrifter.
R:dr 25 sk. banko, hvarmed milithe-boställs-kassan nu är betungad, som ock de aflöningar rn. m., å tillhopa 1,702 R:dr 4 sk. 6 r:st., hvilka ännu qvarstå på indragnings-staten för lif-gardet lill häst, och om rättighet för Kongl. Maj:t att äfven framdeles på allmänna indragnings-staten låta uppföra pensioner och indragna löner för’ embetsoch tjenstemän, som aflönas från nyssnämnda kassa; — samt slutligen rörande dispositionen af öfverskottet å de rusthållarne vid Bohus-Läns regementes södra bataljon tillförene ensamt förbehållna indelningsräntor, af behållningarna u anslaget till lifmundering för indelda arméen och af reservationerna å anslaget till durch/ marche-kostnader; äfvensom Kongl. Maj:t, enligt departements-chefens yttrade åsigt, ville uppskjuta med pröfningen af de sökta löneförbättringarna för vissa Krigskollegium underlydande tjenstemän och collegii vaktbetjening, samt låta de väckta frågorna, dels om uppförande på stat, af arfvodet för öfver-kommendanten och af rationspenningarna för kommendanten i Stockholm, dels oek om särskildt anslag till militiae-boställs-kassans förstärkande för det närvarande förfalla. Härförutan ville Kongl. Maj;t i nåder äska Rikets Ständers medgifvande, att de löneoch inqvarterings-anslag för arméen, som vid 68 verkställighet af de utaf Kongl. Maj:t i nåder gillade förslagen till ordnande af försvarsverket till lands och sjös kunna blifva disponibla, må få användas till löner och inqvarterings-ersättning åt befälet vid de särskilda korpser, sorn kunna komma att bildas af sjöbeväringsmanskap, vare sig i förening med redan befintliga sjötrupper, eller utan en sådan förening.
Om denna ersättning hafva meningarne varit och äro ännu delade, i det somliga anse, att den enskilde bör få ersättning icke blott för hvad egendomen kan anses värd, utan ock dessutom en slags godtgörelse för det han, emot sin vilja, nödgas att alsta sin egendom, och andra deremot vilja att den private egaren endast skall få en ersättning, motsvarande hvad egendomen verkligen är värd. Efter hvad jag tror mig veta, har erfarenheten visat, att den princip, som enligt 1845 års expropriationslag varit gällande om en förhöjning af 50 procent utöfver värdet, icke varit lämplig och attén återgång är nödvändig. Frågan är endast, huru man skall kunna 104 Den 17 Januari. gifva sådana bestämmelser, att den enskildes ersättning, om denna skall stanna vid en blott ersättning för egendomens värde, alltid skall komma att upptagas till det verkliga värdet och ej mer eller mindre. Garantier i detta afseende erfordras i lagen och det är detta man siik t åstadkomma genom nämndens sammansättning och stadganderna i I3:de §:n angående de grunder, som skola följas vid värderingen. I denna § beter det, att »nämnden skall uppskatta i penningar jorden eller lägenheten efter hvad jord eller lägenhet af lika beskaffenhet och godhet i orten högst gäller.» Denna här uttryckta regel företer dock, i min tanke, många stötestenar, och jag tror icke att man här träffat de rätta orden. 11. St:rs vid förra riksdagen och högsta domstolens olika meningar om hvad uttryck här borde väljas, visa också svårigheten af att finna det rätta, i det man föreslagit såsom norm, än värdet efter »allmänt pris», än efter »högsta i orten gångbart pris». Men om icke någon egendom eller lägenhet af lika beskaffenhet eller art finnes i närheten, måste nämnden stanna i villrådighet huru den skall värdera, och sjelfva en egendoms läge för trafik eller för bedrifvande af något specielt yrke kan någon gång göra det omöjligt att jemföra den med en annan.
En synnerlig märkvärdighet har det just på gränsen af detta tidskifte diktade qvädet ”Rundt kring i verlden jag sväfvar” 17: ej blott i och för sig sjelft, genom sin storartadt lyriska skönhet; utan tillika derigenom, att det i både innehållet och formen på synbaraste vis företer öfvergången från denna första period till den följande, under omisskännligaste framblickning af den grundenhet, som innerst i skaldens själ alltid förblef oförändrad. Man hade, mellertid, skickat honom till Upsala. Den 3 November 1758 blef han der, i Stockholms Nations Album, inskrifven såsom Student. Vid hans namnteckning företer sig det besynnerliga, att han för sin födelsedag har lemnat ett tomrum, hvars fyllnad han börjat, men ej fortsatt. Om han derefter vid universitetet ådagalagt något slags offentligt kunskapsprof, är mig okändt. Gjörwell, sjelf en af hans personliga vänner, har gifvit honom det vitsord 18, att ”han var skäligen studerad.” Säkert är, att Mathematik och Metaphysik alltid förekommo honom såsom Abracadabra; men att han inom den egentligen humanistiska kunskapsrymden ingalunda var obevandrad. Efter en sannolikt ej lång tids vistande vid Akademien, beträdde han tjenstemannabanan: enligt Gjörwells uppgift, först i Banken, sedan vid Tullen; Stockholms Nations Album säger, att han blef ”Cancellist vid General-Tull-Direktionen.” Fullt trovärdig är den nyssnämnde vännens vidare berättelse, att han var och förblef ”otjenlig till sifferkarl.” Han beskylldes – tvifvelsutan med skäl – att försumma göromålen. Det egendomliga i denna sångarnatur hade upptäckt sin tillvaro, och med detsamma tagit honom i oinskränkt besittning. Lockad af böjelse och sällskap, deltog han efter sin Moders död oftare än tillförne i samqväm, der dryckesvaror sparades lika litet som lustiga infall och upptåg, och der den bacchiska glädjens retelser, förhöjda genom Hallmans genialiska cynism, snart äfven stegrades genom Kexéls komiska elegans och parodiska ceremoni-uppfinningar.
Då personer blifvit begagnade i tjensteärender, och tiden, sorn. till deras utförande erfordrades, ej kunde i förväg bestämmas, har, i stället för dagtractamenter, en viss gratification blifvit vid förrättningens slut den tillförordnade tilldelad, och har erfarenheten visat, det håde skyndsamhet i förrättningens utförande, och besparing i kostnad, genom detta förfarande vinnes. Det har blifvit anmärkt, att mötesplatserne blifvit dels utvidgade, dels planerade på PassevolanceCassans bekostnad. Härvid får jag erinra, att äganderätten icke medgifver, att utan ägarens begifvande begagna enskiltes tillhörigheter, och då platser, lämpligt belägna, ej funnits å Kronans mark att tillgå, hafva naturligtvis med de Den 26 Octofoer f. m. 83 enskilte jordägarne öfverenskommelser om löp eller arrenden måst å några ställen, der det varit oundgängligen nödigt, afslutas; och att rödjning och planering måst verkställas, där sådant erfordrades, för alt göra fälten till deras ändamål duglige, ligger i sakens natur. Planeringen af Axvallahed blef redan vid början af della århundrade på dåvarande PassevolanceCassas belostnad företagen, och planeringen af Ladugårdsgärdet börjades redan af Högstsalig Konung Carl XIII under Dess FörmyndareRegering, och har sedermera blott blifvit fortsatt och fulländad. Att Statsmedel ej härtill blifvit använde, samt Rust-och Rotehållares beviljade årliga bidrag härigenom icke eller ökade, utan alt tillgångar genom Kongl. Maj:ts Nådiga omsorger serskilt blifvit medelst besparingar å möteskostnaderne till detta ändamål beredde, torde förtjena underdånig tacksamhet. Det har blifvit anfördt, att betydliga byggnader för Truppernes sjukvård äro på PassevolanceCassans bekostnad uppförde.
Men hos Finnarne, liksom i Indien, skapar fantasin en mångfald af former, för att åskådliggöra huru den ende osynlige luoja ur sig utvecklar verlden. En bland dessa är den bekanta föreställningen om verldsägget, hvarur himmel och jord blifvit bildade, så att hvarje spillra deraf är en spillra af det ena, som fanns till från begynnelsen. Denna föreställning är uråldrig, äfven Esterna hafva svaga minnen deraf. Bland annat säges i en sång, att pühha linnu bygger sig bo, ligger på äggen och fördelar de späda ungarna, en på himmelen till måne, den andra till sol på luftens hvalf, den tredje som en sten på ängen.141 Denna föreställning är otvifvelaktigt från uråldrig tid, ty endast de äldsta kulturfolken af arisk stam känna den, hos de öfriga har den redan försvunnit. Hos Inderna är det Brahma, som låter sig födas i ägget och under namn af Purusha fullbordar skapelsen. Måhända var äfven den finska föreställningen urspr. sådan, att Wäinämöinen framgick ur ägget; ty det är han som af urmaterien bildar uddar och öar, med ett ord utför urväsendets vilja. Det heter äfven att hans moder i sjuhundrade år irrade omkring på de vida vattnen, utan att kunna framföda honom. Och ändå skedde det endast genom hans vilja. Brahmas ägg vaggas på hafvet i tusende år innan det är moget, och då framträder han sjelf derur, låtande ägget brista sönder. Föreställningen om en menniskas framträdande ur ett ägg återfinnes äfven både hos Finnar och Ester. De sednare berätta huru Linda uppvexte ur ett ägg,142 och dylikt förekommer äfven i Kanteletar.143 Benämningen Sampo, guds ursprung, som tilldelades solen, antyder också föreställningen om urväsendets födelse i solen. Att åter himmelens guldglänsande skifva gifvit första anledningen till tanken på ett ägg, synes af Indernas hymner.
— Denna Revisorernes uppfattning grundade sig på ordalydelsen i Reglementet, enligt hvilken den i 2 medgifna högre afskrifningsprocent endast skulle utgå »vid magasin och sjukhus, der intägt och utgift ske månatligen och efter behofvet», sålunda i mindre poster i mån af förbrukningen och såsom »direkt utleverering till trupp», hvaremot den i 4 § omförmälda afskrifningsprocent skulle iakttagas »vid reserveller stående proviantoch fourage-magasiner», då levereringar derifrån ske i större partier; Revisoierne funno jemväl för denna sin åsigt en ytterligare bekräftelse af det uti sista momentet af 3 §, rörande afskrifning under sjöexpeditioner med örlogsfartyg, förekommande stadgande att, »när något större parti» af ombord varande proviant »på en gång aflevererades», såsom vid proviantering af annat fartyg eller eljest under varande expedition, medgåfves å de varor, uppbördsman sålunda levererade »allenast hälften» af den förut i samma § stadgade afskrifning; och syntes Revisorerne, att den nedsättning i afskrifningsprocenteus belopp, hvilken sålunda föranleddes endast af partiets storlek vid aflevereringar från flytande fartyg, ännu mer borde gälla för partilevereringar från stående reservmagasin. — Enär sålunda genom ofvananmärkta förfarande, som skall hafva fortgått under en längre tid, Statsverket tillskyndats en betydlig fprlust, men det ofullständiga och föråldrade Reglementet måhända föranledt detta missförstånd, hade Revisorerne framställt angelägenheten af en omarbetning ej mindre af berörda Reglemente än äfven af öfriga dithörande icke tidsenliga stadganden. I anledning häraf bar Förvaltningen för Sjöärendena, uti afgifvet underdånigt utlåtande, jemte förmälan att tvist om rätta tillämpningen af Reglementet uti anmärkta omstäudighelen blifvit anhängiggjord och för det dåvarande vore beroende på Kongl. Maj:ts pröfning, förklarat ovissheten om rätta tydningen af Reglementet i omförmälda hänseende, antyda behöfligheten af dess omarbetning åtminstone i vissa delar; hvarjemte Kongl.
Proposition M 90. ligt Kammar-kollegii och Stats-kontorets underdåniga tillstyrkande, härigenom i nåder föreslå Rikets Ständer, att såväl återstående tredjedelen af 1857 års, som andra tredjedelen af 1858 års arrende för Kungsladugården Borgholm, utgörande tillsammans 2,703 R:dr 25 öre Riksmynt, må Arrendatoren Hultenberg efterskänkas. De till detta ärende hörande handlingar skola tillställas det Rikets Ständers Utskott, som med frågan tager befattning; och Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. CARL. J. A. Gripenstedt. G (drag af Protokollet öfver Finans-Ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Slats-Bådet ä Stockholms Slott den 3 Februari 1860. Närvarande: Hans Excellens, Herr Justitie-Statsministern, Friherre De Geer, Hans Excellens, Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Friherre Manderström, Statsråden: Wallensteen, Gripenstedt. Almqvist, Ehnemark, Herr Grefve Hamilton, Lagerstråle, Björnstjerna och Al almsten. Chefen för Finans-departementet, Statsrådet Gripenstedt, uppläste lill justering ett, i öfverensstämmelse med Kongl.*Maj:ts af Stats-Rådet enhälligt tillstyrkta beslut, uppsatt förslag till nådig Proposition i anledning af Carl Henrik Hultenbergs under - Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition M 91. 7 dåniga ansökning om eftergift af 1857 och 1858 årens återstående arrende för Kungsladugården Borgholm på Öland; och behagade Kongl. Majt enligt Stats-Rådets tillstyrkande, i nåder gilla berörde förslag, sådant det finnes detta protokoll bilagdt, samt befallde, att nådig Proposition i enlighet dermed skulle till Rikets Stander nflåtas. Ex protocollo, J. U. Grönlund. Auk. till Exp.-Utsk. den 22 Febr. 1860, kl. 8 e. m. Kongl.
En hvit stråhatt i sjömansfason, besatt på vänstra sidan med crémefärgad siden och chiffons samt en stor crémefärgad fjäderaigrette. En mycket hög, svart sammets-toque, med svarta spetsplisséer och fina, äkta strutsfjädrar. * Teater och musik. Kungl. operan gifver tisdagen den 21 dennes stor galaföreställning med anledning af h. m:t konungens jubileum. Vid detta tillfälle kommer en ny opera, kallad » Svea-galdrar », af V. Petersson-Berger, att uppföras •• Rollerna innehafvas af fruarna Linden och Östberg samt fröken Thulin, hrr Ödmann, Sellergren och Forsell. Parkett, parterr, första raden och en del af den andra äro reserverade för de kungliga med uppvaktningar, äfvensom för deputationer m. fl. Återstående biljetter äro redan slutsålda. — Sigrid Arnoldson begynner ett gästspel å k. operan instundande tisdag den 14 dennes. Hennes första uppträdande blir som Rosina i » Barberaren i Sevilla ». Den celebra sångerskan lär komma att stanna härstädes ungefär en månad. Den stora sångarfesteu i samband med konungens jubileum äger rum onsdagen den 22 dennes i stora musikhallen vid Fredrikshof. Inalles komma ej mindre än omkring 1,500 sångare från en mängd olika musiksällskap i hela landet att deltaga. Denna sångarfest står nog hittilis utan motstycke i norden. U p notisboken. Drottningen är sedan i söndags sängliggande till följd af en lindrig luftrörskatarr, hvilken man dock har grundadt hopp snart kunna hafva, så att h. m:t vid bästa vigör må få deltaga i de förestående betydelsefulla jubileumsfestligheterna. De ny förmälde, prins Carl och prinsessan Ingeborg, ha nu anländt till Stockholm efter sin bröllopstrip till Sachsiska Schweiz. På hemfärden deltogo de i Köpenhamn i det högtidliga familjefirandet af danska drottningens födelsedag. I går torsdag kl. \ \ middagen ankommo de med extratåg till Centralstationen i Stockholm, som festklädt och vimlande af glada folkskaror mottog den populäre fursten och hans redan så folkkära unga brud.
Till beslut, som fattas, eger Valförrättande Häradshöfding och Valnämnds ledamot lika rätt. §. 25. Har vid Riksdagsmanna-val för landet någon-, som valbar är, erhållit mera än hälften af samtlige afgifne röster, vare då han för det districtet Riksdagsman i Yngre Kamaren. Hafva rösterna annorlunda utfallit, anställes genast nytt val, på sätt här ofvan är sagdt, dock att vid det val ej Hor till Coiutitutioni-Utskottets Memorial, N:o 26. 53 i annan röstas, än den inom Länet bosatt är; och vare då Riksdagsman, den fleste rösterne erhållit. §. 26. Vid Valet föres af Valförrättaren protocoll, sorn vid förrättnings slut justeras, samt af Valförrättare och Valnämnd underskrifves. §• 27* Valförrättare och Valnämnd utfärda och underskrifva för Riksdagsman en så lydande fullmagt: ”Vid i dag anstäldt val har för N. N. Val-dislrict till Riksdagsman i Riksförsamlingens Yngre Ramare N. i\. blifvit utsedd, hvarå detta länder till bevis och fullmagt. N. N. den etc." §. 28. Riksdagsmanna-val skall fortgå, om än flere eller färre Valmän från valet uteblifva. Sker anmärkning emot behörighet alt i val deltaga, varde i Stad af Valförrättare och å landet af Valförrättare och Valnämnd pröfvad. §. 2g. Är frånvarande till Riksdagsman vald, skall Valförrättare utan dröjsmål honom derom underrätta. §. 3o. Vill Riksdagsman det kall sig afsäga, underrätte derom ofördröjligen Valförrättaren; pröfve så Valförrättaren och den Nämnd, som är i 24 §• sagd, om anförde skäl giltige äro, och föranstalte i thy fallom nytt val. §. 3i, Ej må man vid samma Riksdag vara Riksdagsman för flere Val-districter. Är någon i flere Valdistricter utsedd, bestämme ofördröjligen, hvilkendera kallelsen han antager.
För öfrigt tror jag, att om Rikets Ständer antaga Utskottens ifrågavarande Utlåtande, skall väl, genom Canalarbetets uppskof, någon förlust uppkomma, men icke till så öfverdrifvet belopp, som calculerne innehålla; och i allt fall kan den uppkommande förlusten ej jemföras med den stora vinst, som härigenom vinnes, medelst princip i Ståndens öfverlägga ingar, ordning och reda i StatsVerket och inom Representationen, samt varsamhet i besluten rörande detta ämne. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalkén tillkännagaf, att plenum komme klockan half till 6 i eftermiddag att fortsättas. Friherre Åkerhjelm, Gustaf Fredrik: I Den i3 April* ai i Då under öfverläggningen om detta ärende fråga uppstått, hvarifrån det begärda förskottet af 100,000 R:dr till Götha Canalbyggnads fortsättning må kunna tagas, och man dervid föreslagit, att det måtte utbetalas af RiksgäldsContoiret antingen genom Creditif på Banken eller genom upptagande af tre-procentslån; så anser jag det vara min skyldighet alt upplysa RiksgäldsContoirets närvarande ställning. RiksgäldsContoiret har ett allmänt Creditif på Banken, att begagna för oförutsedda behof, då Contoirets öfriga tillgångar ej äro tillräckliga. Dessutom fick Contoiret af Rikets Ständer vid i8a3 års Riksdag, lill Canal-arbetens fullbordande, en anvisning på Banken att förskottsvis lyfta och begagna erforderlige medel ifrån hvarje års början till sista qvartalet, då Fullmägtige borde tillse medlens återgäldande antingen af Contoirets egna tillgångar eller genom tre-procents-lån. Utom desse nu nämnde utvägar har RiksgäldsContoiret ännu en annan tillgång att försträcka en icke större summa än den ifrågavarande, den nemligen, att genom realiserande af RiksgäldsContoirets räntebevis för i tre-procénts-lånet använda egna tillgångar ur Banken uttaga den behöfliga summan.
Hvad sålunda blifvit anmärkt åberopades nu af Högste Domstolens fleste Ledamöter, med tillägg, att jemväl i det fall, att mannen ålägges gifva underhåll till barn, som af honom blifvit i hordom afladt, horsbrottet på samma skäl, som de ofvan anförda, och i öfverensstämmelse med stadgandet i 18 Kap. 9 § förslaget borde å till bestraffning åtalas; på grund hvaraf och då antydan här syntes lämpligen böra ske derom, att, i händelse förbrytelsen äfven i annat afseende, än såsom horsbrott, vore straffvärd och ur sådan synpunkt allmänt åtal underkastad, dess egenskap af horsbrott likaledes kunde till bestraffning åtalas, samt, enligt bemälde Ledamöters tanka, någon inskränkning ej borde göras i den förnärmad maka nu tillkommande rätt att horsbrott åtala, desse Ledamöter hemställde, att ifrågavarande § måtte erhålla följande förändrade lydelse: Horsbrott må ej af allmän åklagare åtalas, der ej den oskyldige maken brottet till åtal angifvit eller för det brott skillnad i äktenskapet sökt, eller mannen efter lagsökning ålägges att underhåll gifva till barn, som blifvit i hordom afladt, eller ock brottet eljest under allmänt åtal hörer. Var brottet emellan tvänne gifta föröfvadt; då åge åtal emot dem båda rum, ändå att blott en af de oskyldiga makarne skillnad sökt. Om hvad sålunda blifvit föreslaget bifölles, så följde deraf, att den i 5 Kap. 15 § förekommande hänvisning till 17 Kap. 3 § borde utgå. Justitierådet Alerereutz yttrade: »Någon särskild inskränkning i rättigheten för allmän åklagare att åtala horsbrott finner jag icke vara af behofvet påkallad. Innan sådant brott kan af honom åtalas, har det i allmänhet redan vunnit den offentlighet, till hvars förekommande man här velat bereda den oskyldiga makan ett tillfälle. Ett öppet trotsande deremot af den allmänna sedlighetskänslan bör, efter mitt omdöme, icke någonsin lemnäs ostraffadt derföre att brottslingen möjligen har i sin makt att förmå den oskyldiga makan att tiga stilla.
Utskottet nus Assignationer än tor Innehalvanie af deras Obli gationer eller Fordringsägare på AfskrifningsRäkning, står att lorena med den princips hvarpå allmänna Lagen i-dylika fall sig grun» dar. Men jag låter så mycket b. lire denna anmärkning alldeles falla, sorn Utskoi tets Förslag i den r.!e!en synes fullkomligt öfverensstämmande med Allmänhetens örn kan, och dessutom iiar sin upprinnelse från en billighetsgrund, hvilken är mängden af Fordringsägare och sannolikt de minst förniögne, till största fördel. En sadan företrädesrätt, lemnad åt Innehafvarne af Götha CanalDisconts Assignationer , är så myrket billigare, som dessi, er lång tid antagna i KrqnoUppborden, vunnit en stämpel af gån;;b:irt mynt, sorn mig vetterligen Malmö Disconts Assignationer aldrig ägt. 3:0 Att d;t af Uskottet fö nes lagné sätt till liqvid egande af fordringar för Disconternr s utgifne Obligationer och på afskrifnings-räkningen t Go*ha CanUDiscont, icke lärer rätt kunna Dan 17 Mortii, e. m. 233 bedömmas, utan 1 sammanhang med den stora Financepbnen, hvars ännu outvecklade grunder Höglofl. U skOtiet ensamt har sig förbehållen. Om man likväl, med fullt förtroende tili rigtigheten af de beräkningar Utskottet meddeiar öfver DisCimteines tillgångar, skulle antaga att alla andra financiella åsigter borde försvinna för den, att i det strängaste bevara B mquens rätt, så synas mig de biilighetsgrunder, som Högloflig^ Utskottet i afseende på Assignationernes iniö't n hafva följt, här vara nog mycket åsidosatta. Det är ganska möjeligt och jag vill ingalunda bestrida att Banquen för öfvertagandet af Dis. conternes akolder behöfver fördelen af Räntans indragning på de samma Under den tid af fem år, som är föreslagen, att m d en femtedels årlig afbetalning inlösa dem.