Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Resultaterne äro ännu ej afgjorde i alla delar, men jag tror, att de antagne grunderne skola befinnas fullkomligen ändamålsenliga; i de fleste delar äro resultaterne redan gifne, och må vid detta tillfälle mig ursägtas, om jag bestämdt förklarar, att jag långt ifrån att vilja afvända en revision öfver KrigsAcademien, på det lifligaste önskar en sådan, emedan jag är öfvertygad, att den skall lända Academiens förtjenstfulla Lärare till heder, oeh kanske framvisa förhållanden, som äfven de strängaste denna inrättnings granskare skola gilla, och önska, att de agde rum vid våra allmänna Undervisningsverk. Men jag kan ej annat än på det alfvarligaste yrka den omtalte allmänna revisionen. Då äga de som med MilitaireUndervisningsverken hafva befattning, tillfälle att få sina åsigter granskade, och att i sin tour göra och till gemensam granskning under - Den 25 Augusti e.m. 1C5 ställa de anmärkningar mot allmänna Undervisningsverken, hvartill de tro sig äga anledningar. I annat fall synes mig föga vara vunnit med de långvariga öfverläggningar detta ämne föranledt. På dessa skäl vågar jag anhålla om återremiss af Betänkandet. Sedan jag nu yttrat mig i hufvudsaken, lärer Ridderskapet och Adeln benäget ursägta, att jag korteligen besvarar några af Herr von Hartmansdorff;; mest omilda anmärkningar. Herr von Hohenhausen har sagt, ått ynglingar från allmänna Skolorne oftast äga så klena kunskaper, att de knappt äro antagliga i KrigsAcademiens lägsta dass. Herr von HartmansdorfFsynes vilja tillskrifva detta den KrigsAcademien så ofta förebrådde ensidigheten. Vid KrigsAcademien examinera vi ankommanrle ynglingar skäligen alfvarsamt, och det vore önskligt, att man gjorde så allestädes, men blott i de stycken ynglingarne uppgifva, att de i Skolan genomgått. Om vi då, som oftast händer, finna att kunskapen är klen, så måste väl detta ej kunna tillräknas KrigsAcademien.
Uplästes och lades till handlingarne ankomne prot.utdr. från de öfrige RiksSl:n nemi. från Preste-St. af d. 26, 29 och 30 sist). Juli samt d. 2, 5 och 6 dennes, samt från Borgareoch BondeSl:n af d. 29 och 30 sist). Juli samt förenämnde dagar i innevarande månad. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 8 på aftonen. In fidem protocolli, Albert Munck. Fredagen den 8 Augusti 1851. Plenum kl. 6 e. m. Justerades 5 prot.utdr. för gårdagens plenum samt nedannämnde från Exped.Utsk. inkomne förslag till R. St:rs underd. skrifvelser lill K. M. N:o 142, ang:de nyttjande rått till jord och lägenheter för anläggande af allmänt nyttig inrättning; N:o 143, i ani. af väckt fråga om ersättning för kreatur, som inom Eldsberga församling måst nedslagtas till följd af lungsjuka bland boskapen; N:o 144, om en sådan reglering och indelning af båtsraansrotarne, att till hvarandra närmare belägna rotedelar må komma alt höra lill samma rote; samt N:o 145, om befrielse från eller lindring i det Komministers-bostället Mistelås åliggande roleriogsbesvär. Föredrogs ånyo LagUtsk;s d. 6 och 7 dennes på bordet lagda betänk. IS;o 40, i ani. af väckte motioner, ang:de bördsrätlens uphäfvande. Detta betänk, företogs punktvis till afgörande, lista punkten, angående bördsrätten i landet. Ulskrs afstyrkande bifölls. 2:dra punkten, angående bördsrätten i stad. Den 8 Augusti. 173 Frih. Rehbinder, Fredr. Wilh.: Emot andra delen af della betänk, har jag reserverat mig i LagUlsk.
SD. ^fter uppläsande af Stats-Utskottets Betänkande i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifrveise den 28 Julii 131-; om de 2:ne särskilda Summor, som enligt 6z §. i Regeringsformen bö, ra för oförutsedde händelser afsattaS och ansins; beslöt Prest-Ståndet anmoda Banco-Utskottet, att i den del häraf som kan röra Riksens Ständers Bank, med dest skyndsamma Utlåtande till Riksens Stander inkomma. vt supra. Lx krotocollo, ^s. V. Him hurst. Utdrag af prstscsllet, hället hos Högwörd. prest, Ständet, ixid Urtima Riksdagen i örebro den z 2lug. 1312. S. Danseende till gjorde anmärkningar wid Bewillnings-Utskottets Project, till Allmänna Bewillningens utgörande ifrån och med ar i8iz, blef samma Project till Bewillnings, Utskottet aterremitteradt. Vt supra. Lx krotocollo, 7. v. Him gnist. Utdrag af prstscsllet, hället hos HZgwörd. Prest, Ständet, wid Urtima Riksdagen i Orebro, den z 2lug. 1312. S> D> ^ag, samt Allmänna Beswärsoch Eco - 2Z48 Den z Augusts. nomle-Utskottens pa bordet hwilande gemensamma Betänkande/ om frihet för hwar och en Delägare i upprättade Brandstads-Föreningar i Landsorterne, alt dertfran afsäga sig, och inga i Allmänna Brand-törsakrings-Fonden, blef wid förnyad söre* dragning af Prest-Ståndet godkändt.' suxrs. Lx krotocollo, P O. ^.Im c^uist. Utdrag af protscsllet, ballet hos HogwZrd. ^reft-Srändet, wid Urtima Riksdagen i Örebro den z 2lug. 1812.
Palmstjernas förslag, att, i händelse de af Utsk. föreslagne 8,000,000 r:dr komma att såsom hitintills fortfarande bibehållas i diskontrörelsen, detta belopp skall på de olika lånekontoren fördelas efter folkmängden inom hvarje lånekontors distrikt, så kan jag icke fullt medgifva, att en sådan grund för fördelningen är den enda rätta, enär jag tror, att den större eller mindre rörelsen inom de olika otterne, jemväl bör tagas i betraktande. Jag har ansett mig böra uttrycka denna åsigt, utan att inlåta mig i detaljer. Frih. Fleetwood anförde skriftligen: Utsk:s motivering för bibehållande af ”utlåningen på namn och reverser” till samma belopp, som förut, finnér jag ej nöjaktig, utan skulle heldre, just på grund af denna motivering, villa minska summan. Jag sluter mig således lill Frih. Stjernstedt och de Hut, som reserverat sig emot 44:de punkten. Till hvad, som blifvit anfördt emot, skulle kunna anföras ännu mänga giltiga skäl, men jag vill endast uptaga de påtagligaste. Diskonteringen borde endast ske på ”gjorda affärer", d. v. s. på vexlar, hvarigenom tiden jemväl bestämdes. Härigenom uudvikes det olycksdigra borgens-systemet, som varit orsaken till större delen af det financiella obestånd, som i vårt land öfvergått så många personer, lill obotlig skada för dem sjelfva, familjen och samhället. Men om öfvergången till ett bättre ej låter göra sig på en gång, så kunde dock diskontfonden minskas efter hand och öfverflyltas till de mera bankmessiga. Lånen kunde äfven utlemnas i form af förlag samt inbetalas efter 8 a 10 månader, inom hvilken tid de liesta varor böra kunna produceras och realiseras. Borgen undvikes väl icke härigenom, men tiden för den - Den 16 A p ril f. m. 445 samma minskades, och det vore redan en stor vinst. Så långe borgens-systemet och den höga räntan, såsom regel fortfara, är del äfven omöjligt att kunna frambringa en bättre kredit-lagstiftning, och ihy förutan gifves intet allmänt förtroende.
Äldre riksdagsmän veta af erfarenhet, att den som går sin egen väg, antingen förspiller sin röst, eller arbetar slumpen i händerna. De välja derföre vanligen mellan någon af de vallistor, som å hvardera sidan uppgöras. Kännedomen alt så tillgår, särdeles vid val på många personer, såsom till förstärkta Utsk. och Nämnder, föranleder vallistornas uppsättare, att göra dem så antagliga å ömse sidor, och följaktligen så oväldiga, så försedda med aktade namn, som möjligt. Deri ligger, efter min tanka, den säkraste borgen för ett godt val. Det är ock otvifvelaktig! skälet, hvarföre sistnämnde val gå för sig i all stillhet och utan de bearbetningar, som äga rum för bänkmans-valen. Månne, om fråga nu genast blefve om val af förstärkt StatsUtsk., Ståndet skulle, derest sådant vore tillåtet, vilja anställa det genom bänkmännens mellankomst? Vill man likväl, till ensidighetens förekommande, hellre öfverlemna Electorsvalet åt slumpen, och åt andras verkningar på bänkmans-valet, än åt täflan mellan 2:ne med beräkning uppgjorda Electorslistor, så bör man öfverväga hvilketdera äfventyret, som är betänkligast, antingen alt fä Eleclorer, som från Utsk:n utestänga det i Ståndet, öfverlägsna tänkesättets anhängare, eller sådana som utesluta den underlägsna meningens förfäktare. För Den 23 December f. m. 403 min del anser jag det sednare äfventyret mindre fruktansvärd!, och föreslår alltså vördsamligen den ändring i Ridd.Ordn:n. Alt R. o. Ad:s Electorer hädanefter mätte väljas omedelbart af Ståndet in pleno, samt all Bänkmännen följaktligen måtte afskaffas.
2G68) [2196] T ill täflan med egna döttrar kunna frän nästa hösttermin en eller två välartade flickor, som nu ingå i elementarskolas 5: t e och 6: t e klass, erhålla billig helinackordering i Sunne prostgård i Värmland. Undervisningen, som följer normalskolans i Stockholm arbetsplan, bestrides af skicklig, från lärarinneseminariet utexaminerad guvernant. Man hänvände sig skyndsamt till kontraktsprosten J. Nordenson, Sunne. [2200] I en finare fam. i Småland mottagas till inackord. 5 å 6 unga flickor om 1 0 ti 1 5 år såsom läskamrater till husets egna döttrar. Underv. lemnas af skickl. lärarinnor i alla vanl. skolämnen jämte språk. Engelska talas. Särskild lärarinna i musik. För öfrigt kunna barnen påräkna den moderligaste omvårdnad. Närmare meddelas under juli mån. af frkn Anna Axelson, Drottninggatan 8 1 B, Stockholm. [2182] I ORDENTLIGT G A S TILL LINGAR V Å R D N A D O C H GODT H E M I N A C K O R D E R I N G ELLER T ill täflan med egen, nioårig dotter mottages en flicka i inackordering på en friskt belägen landtgård nära stad och större järnvägsstation. Undervisning i vanliga skolämnen och musik samt öm föräldravård utlofvas. Svar för närmare uppgörelse sändes till » Godt hem », adress Falkö- ping Banten. [2161] EStt O C H OBS.! I en i alla afseenden väl rekommenderad pension i Marbwg a. d. Lahu emottagas elever. Som föreståndarinnan nu vistas i Sverige kan ressällskap erhållas. Upplysningar och prospekt lemnas genom Th. Tjäders byrå, Malmskilnadsgatan 3 8, Stockholm. (G. 4302) [2194] H Ö G R E FLICKOR. UTLOFVAS. SER. S Å Ö N S K A S. I E procent, » 55- i&gt; kvinna 7.50 » 6 0 - » man 9. (G. S M Ö D R A R M. fl.!
Den egentliga grundvalen derför är den bibehållna Ståndsprincipen. Med bibehållandet af denna princip låter icke 11. o. Ad:s sjelfskrifna representationsrätt sig förena. Sedan 1840 års Riksdag hafva vi haft åtskilliga förslag framlagde på Ständernas bord. 1 alla dessa har R. o. Ad:s sjelfskrifvenhet till större eller mindre del blifvit lill spillo gifven. Ett godkännande af liufvudgrunderne i detta förslag, hvaruti 11. o. Ad.-s sjelfskrifna rätt att välja representanter till Riksförsamlingen är Ståndet bevarad,' vore ali tillkännagifva, huru långt R. o. Ad. vill gå i eftergift af en laglig rättighet. Genom ett sådant beslut hade R. o. Ad. sagt: ”vi vilja icke längre begagna oss af den personella sjelfskriSenheten, men vi vilja icke heller nphöra att utgöra ett Riksstånd.” Redan vid 1840 års Riksdag uttalade R. o. Ad. med en betydlig röslöfvervigt denna åsigt. Jag bidrog till delta beslut, hor sedermera ej förändrat tanke och hoppas äfven, att R. o. Ad. genom förslagets bifallande skall visa sig stå fast vid det en gång gifua ordet. Då nu Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåg öfverläggningon fulländad, ropades ja, men anmälde sig och yttrade Den 15 Februari e. m. 117 Hr Cederschiöld, Rob. Theophron: Del förundrar mig icke, alt. R. o. Ad. med otålighet motser slutet af denna långvariga discussiön och det är icke heller min mening alt genom ett vidlyftigt anförande i frågan fördröja dess afgörande. Jag skall blott under en helt kort stund uptaga liden. Jag har nemi. ansett det vara min pligt alt, då jag, ehuru jag finner förslaget ega stora förtjenster, likväl finner mig nödsakad att rösta emot detsamma, redogöra för skälet lill ett sådant förfarande.
– Ja, det är just det olyckliga. Förhållandet är i korthet att ett brott blifvit begånget och ett nytt planlägges; men när, hvar, hur eller af hvem, derom vet jag ännu rakt ingenting. Det finnes ingenting som kan införas i rapportjournalen. – Hur vet ni då att ett brott begåtts och ett nytt håller på att planeras? – Man har underrättat mig derom i ett anonymt bref. Var så god! Kommissarien läste. – Detta är föga upplysande. Och hur tänker ni gå till väga nu? – Det vet jag inte ännu. – Misstänker ni någon? – Nej! – Antingen tänker ni inlåta er på en mycket oviss expedition eller också vet ni redan nu mera än ni vill säga. Hvilketdera är det? – Det förra, herr kommissarie. Jag har under min långa tjenstetid vid detektiva polisen så ofta börjat mina spaningar med så obetydliga företeelser till ledtråd, att det förvånat mig sjelf att jag kunnat lyckas. Slumpen har så ofta gynnat mig, att jag fullt och fast tror att den äfven i detta fall skall låta mig lyckas. – På blott trettio dagar? – Ja, herr kommissarie. Jag anser mig ej behöfva längre tid. Skulle jag, tvärt emot mina sangviniska förhoppningar, misslyckas, öfverlemnar jag efter denna tids förlopp affären åt en skickligare spanare än jag. – Men ni vet väl, att jag ej kan stå till svars med att de detektiva konstaplarne handla på egen hand. – Det vet jag och derför begär jag ju tjenstledighet. Dessutom har jag för ingen del för afsigt att på minsta sätt uppträda sjelfständigt, utan skall vid hvarje ny upptäckt skynda att delgifva er densamma. – Godt, jag skall tala vid polismästaren om saken. Redan följande dag erhöll detektiven den begärda tjenstledigheten på trettio dagar under vissa vilkor, hvilka torde vara öfverflödiga att här närmare angifva. Eldsvådan. Natten mellan onsdagen och torsdagen i samma vecka, således natten mellan den 3 och 4 december 1890, nedbrann den stora Danielssonska fabriken i E–tuna. Eldens första utbrott hade iakttagits af tvenne personer. Den ena var en resande. Han bar hög cylinderhatt, välsittande promenadpels, hvit duk om halsen och ljusa handskar.
Geijerska husets på Riddarholmen användande till Riks—arkif. S. D. Föredrogs till fortsatt behandling Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets Utlåtande N o 161, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Skrifvelse med det af Kommitterade afgifna underdåniga Betänkande och Förslag angående Kommunalstyrelser; i sammanhang hvarmed förekom Vällofl. Borgare-Ståndets den 15 dennes bordlagda Protokolls-utdrag N:o 525, innefattande, bland annat, inbjudning till Ridderskapet och Adeln att biträda Borgare-Ståndets, beslut rörande §§ 47, 48, 49 och 61 uti Förslaget till Förordning om Landsting; och beslöt Ridderskapet och Adeln, med anledning häraf, att vidblifva sitt förut fattade beslut angående lydelsen af den förstberörde 47 §:n och lägga inbjudningen i den delen till handlingarne samt att vid förestående pröfning af de tre öfriga §:na taga i öfvervägande, hvad afseende kunde fästas å Borgare-Ståndets derom gjorda inbjudning. Härefter fortsattes pröfningen af Förslaget till Förordning om Landsting. § 48. Prot.-Utdrag den 15 Oktober 1860. 837 Bifölls med den förändring, att det i början af §:n förekommande ordet bestämmande utbyttes emot orden: fördelning mellan Kommunerna. 8 49. Med afslag å Kommilterades förslag till denna §:s lydelse, biträdde Ridderskapet och Adeln Borgare-Ståndets derom fattade beslut. §§ 50—57. Bifölls med den förändring, alt afdelningen litt. b) erhöll följande lydelse: upptagande af län; hvarjemte Ridderskapet oell Adeln såsom ett nytt moment i denna § antog följande stadgande: ”Väckes i Landsting fråga om förändring af grunden för afgift eller arbetsbiträde, som enligt lag eller gällande författning utgöres för inom länet nu befintlig anstalt eller inrättning, bör det förslag till sådan förändring, Landstinget kan finna lämpligt alt uppgöra, till grundlagsenlig behandling hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmälas.” § 59.
En Placat af 16de April 4841 bestemmer Fölgendc: »I saadanne Tilfaelde, ilvor den af en fremmed Kjöbmand eller Fabrikant antagne Handelsreisende ikke kan benytte Adgangsbevisel for den hele Tid, hvori det er gjseldende, og naar det godtgjöres, at Omstaendighederne havé gjort Antagelsen af en anden Handelsreisende förnöden, da kan et nyt Adgangsbeviis för Resten af Aurel, lydende paa den senere antagne Handelsreisendes Navn meddeles tiden den befalede Kjendelses Erlaeggelse, imod Tilbagelevering af det tidligere Adgangsbeviis.» Om saadanne nye Adgangsbeviser maa Ansögning, bilagt med de fornödne Beviisligheder, indgives til Finantsministeriet. I en Circulairskrivelse til Toldstederne af 3Iste Decbr. '1853, forklares ad § 4 endvidere saaledes: »Da den Moderation i Recognitionen til halv Betaling, der i de i § 4 omtalte Tilfaelde tilstaaes for de Adgangsbeviser, som löses yderligere med det förste (til 80 Rbd.), ikkun er tilstaaet som Tillaegsbeviis till dette, saa fölger heraf, at Adkomsten til Moderation udlöber med Tidsrummet for Gyldigheden af det förste mod /uld Recognition löste Beviis. Som Folge heraf blive saadanne additionelle Adgangsbeviser ikkun at meddele for den Tid, hvori det först löste Adgangsbeviis endnu gjaelder, om denne Tid end er nok saa kort; og der gjöres da hver Gang paa det sidst löste Tillaegsbeviis förnöden Bemaerkning angaaende Tiden for sammes Gyldighed.» ad § 6.
Då det, i Utskottets tanka, icke är förenligt med nödig säkerhet och god ordning, att större belopp, än som erfordras för bestridande äf dagliga utgifter, -äro aili kassan inneliggande, men någon skyldighet att i Rikets Sla'3-Uts/toitels UtlAtawle, K.o 206. Ständers bank insätta kassa." beli': lini noén ieke är vorden påbjuden u*-* den <ör öfver-styrelsen gällande instruktion, hemställer Utskottet, alt Rikets Ständer ville aflåta underdånig skrifvelse med anhållan, att Kongl. Maj:t täcktes meddela stuteri» öfver-styreisen föreskrift att en sådan insättning för framtiden! verkställa.. Salpeter-Fonden § G>- (id45 års Rev. Ber. pag. ip3. Förkl. pag. 4‘5.) Ehuru revisorerne erfarit, att utländsk, salpeter skulle kunna erhållas jior betydligt lägre pris, än det, hvartill denna vara, tillverkad här i riket* uppgiuge, hade likväl revisorerne, då salpeter-tillgången inom landet vore af stor vigt för rikets försvar, ansett att, äfven med någon uppoffring å statens sida, åtgärder borde vidtagas, att, vid inträffande krig, riket kunde påräkna, nämnde vara af inhemsk tillverkning; hvadan och då fonden lemnade tillgång till ett ökadt årligt uppköp af salpeter, samt rikets innebyggare hemtade fördelen af näringens upplifvande, salpeter-tillverkningen inom landet borde, genom ett efter behof förhöjdt inlösningspris, uppmuntras. Då Rikets Ständer, med anledning af Utskottets utlåtanden n:s 8ö och. 169, angående väckte motioner om förhöjning uti inlosningspriset å salpeter, redan fattat beslut i denna fråga, lärer revisorernes framställning, i äm* Bet nu. icke påkalla något yttrande från Utskottets sida. % 6,. (i845 års Rev.
En förlamande olägenhet är dock med dem förknippad, nemi. att Lands-sekret. och Lands-kamenn, förutan hvilkas biträde och underskrift å utgående handlingar Landsh. icke kan verka, äro i sina befattningar oafsättliga under det han när som helst kan från sitt embete skiljas. Han har derigenom fått nog hinder och svårigheter att bekämpa, utan att man upställer flera. Man bör derföre akta sig, att göra hans vidsträckta och ansvarsfulla embete tyngre genom införandet af nya myndigheter, som ställas bredvid honom. Landsh. behöfver icke Läns-nämnder för att med kraft sköta sitt embete, eller för att erhålla råd och uplysningar af kunnige män inom länet, när han vill och behöfver sådane begagna. Min korta erfarenhet af embetets utöfning har öfvertygat mig, alt, när Landsh. vill uträtta något för länet, så lemnäs honom af skicklige och nitiske personer bland dess innebyggare, villigt biträde utan att desse hafva egenskapen af Läns-nämndemän. Tvertom kunna Läns-nämnderne blifva ganska besvärlige för Landsh. derföre, att han skulle blifva deras ordf. och nödgas förspilla sin tid på deras ofta nog likgiltiga öfverläggningar. Dessa kunna blifva ännu mera olägliga om någon Läns-nämnd skulle känna sig frestad att uphäfva sig lill Landshms förmyndare. Vi hafva ju redan erfarit bemödanden af Den 21 December. 113 af hushållningssällskap inom vissa län att tillskansa sig cn sådan myndighet. FA vi nu äfven Läns-nämnder, med samma begär: så blir det ännu värre. Man har åberopat fördelarne af förmanskapen i Nomi ge. Jag betvifla:- dem. Om arbetarföreningarnes våldsamheter fortfara pä samma sätt sorn de börjat i Hedemarken, och om de sträcka sig till andra Arnt, så få vi nog se i hvad mån förmanskapen blifva Amtmännen lill nytta eller motsattsen. Man har äfven yttrat och jag tror jemväl, att mångfaldiga svårigheter skola upstå för alt få Länsnämnderne fulllaligc och väl sammansatte.
Sluteligen anser jag mig böra nämna att visse delar af denna motion blifvit, alve» sista Riksdag, framställte, men af Lagutskottet afslagne, dels såsom Tubbande nu stadgade rättegångsordning, dels såsom innefattande ämnen, som lämpeligast böra komma under pröfning vid omarbetning af allmänna lagens stadganden, sorn af en Co* mittée nu förenafves, hvarvid jag får anmärka, i förra afseendet att rubbning af det gamla icke bör allena antagas såsom skäl till afslag, utan vederläggning, om man kan föreslå något bättre i stället; varande då, sorn nu, hufvudsakliga föremålet för min motion, till beredande af Enhetspriuciper vid alla högre och lägre. Embetsverk i förening med trygghet för rätte sökande till bevarande af fatalier och rådrum att hinna jn kännedom af ett utslag och dom innan de voro förpligtade dori söka ändring; att delfående af dom eller utslag, skulle gonom ett allmänt stadgande blifva tiden ifrån hvilken fatalier borch beräknas, i stället för doms eller utslags ut gifning s dag, Den 3 Martti^ 439 hvarjemte jag, i anseende till LagUtskottets förenämnde hänvisning till LagComitéens omarbetning af lagen, får yttra den öfvertygelse, att nyttiga lagförändringar icke böra uppskjutas till en aflägsen framtid, i afseende på LagComitéens åtgärder, helst nu vidtagande stadganden, icke kunna lägga hinder i vägen, för kommande generationer att njuta fördelarne af Lagsystemets omarbetning. Jag anhåller vördsammeligen att detta anförande må till Lagutskottet remitteras. N:0 42i Grefve Sparre, Erici Bland de medel man föreslagit till afbjelpande af penningeförlägenheten i handel och rörelse, ha nästan alla hittils åsyftat ett förökande af Bankens myntrepresentativer, antingen omedelbart, genom utgifvandet af flere Bancosedlar,eller påen omväg medeistutgifvande
Statssamt Allmänna Besvärsoch Oecono - Pro t. VtdrtTg deri i Junii 1829. 11 nomie-Utskottens, N-o 3 r, om inrättande af ett Curhus i Söderhamns Stad; och N:o 33, om sättet för undsättnings-skuldernas Jiqviderande i Skaraborgs Län: Bevillnings.Utskottets, N:o ao, om befrielse för Staden Borås 1'rån Bevillning under lio års tid; och N:o ar, i anledning af väckt fråga om uppgö. rande af nya grunder för Taxerings värdet: Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oecon. Utskottens , N:o ag, i anledning af återremiss å. Utlåtandet, N:o 3 , om rättighet till Hafstång* upphemtning; N;0 30, i anledning af återremiss å Betänkande, N:o i, om Magistraternes i LandshöfdiugeResidence-Städerne rättighet att utfärda Pass; saint N:o 33, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, med förslag till förnyad Förordning om stängsel-skyldigheten. S. D. På grund af dervid gjorda anmärkningar, återremitterades, vid förnyad föredragning, Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens hvilande Utlåtande , N:o 32, om Allmogens i Vadsbo Härad befrielse från vissa hjelpe-dagsverkens utgörande. S. D. Allmänna Besvärsoch Oecono. mie-IJtskottets hvilande Utlåtande, N:o 113, i anledning af erhållna återremisser å Utskottets Betänkande, N;o 40, angående klagan deröfver, att Bergsmännen inom Nerikes och 12 Fröt. Utdrag den i Junii 1829, Vestmanlands Bergslager blifvit ålagdt att vid MasUgnarne begagna Malrnvägar i stället för skoflar, föredrogs nu a nyo, dervid Ståndet, som redan gillat sistberörde Betänkande, beslöt att lägga det förstnämnda till Handlingarne.