Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då således den närvar, institutionen, såvidt jag kan förstå, icke medför någon fördel för R. o. Ad. i rättegångsväg, men deremot väsendtliga olägenheter för öfrige samhällsmedlemmar, och Hofrätternas organisation gör det omöjligt för dem, att såsom första domstol uptaga alla mål, samt det förhållande numera uphört, på grund hvaraf institutionen tillkommit; så kan jag icke annat än tillstyrka dess uphörande. Jag uprepar det ännu en gång, att jag vill värna Adelsinstitutionen i sin helhet, men just derföre vill jag äfven sofra från den allt, som kan väcka ovilja mot densamma, en ovilja af sådan beskaffenhet, att folket fattar hat mot institutionen i sin helhet och störtar den. Man har här framställt 2:ne invändningar, bestående den ena deri, alt, i fråga om försäljning af omyndigs fastighet, Hofrätten kan hafva lättare än Häradsrätt, att inhemta uplysning om de förhållanden, under hvilka en sådan försäljning kan blifva nödig. Den andra åter, att Hofrätten vid tillsättandet af förmyndare kan mera än Häradsrätten inhemta kännedom om de lämpligaste personer till förmyndare. Båda dessa frågor reducera sig till den, huruvida Hofrätten skall bibehållas såsom den domstol, hvilken eger att förordna förmyndare för frälsemän. Frågan derom väcktes vid sista riksdagen, och Utsk. har äfven vidrört densamma uti sitt betänk., men Utsk. fann sig icke för närvar, och intilldess R. o. Ad. äfven vid denna riksdag hade yttrat den åsigt, att R. o. Ad. ville bibehålla denna förmån, likasom den att sjelfve tillkalla boupteckningsmän, kunna utlåta sig eller tillstyrka ett sådant undantag med mindre än att Utsk. gjort sig saker till inkonseqvens. Skulle likväl R. o. A. önska ett sådant undantag, så tror jag, att Utsk. icke skall motsätta sig Ståndets önskan, och om 11. o. Ad. för sådant ändamål beslutar en återremiss af betänk., så skall jag icke sätta mig deremot och inom Utsk. söka att verka i öfverensstämmelse med R. o. Ad:s beslut. Hr Printzensköld: Gr.
Skulle nu Ploug och hans politiska vänner icke vilja detta, återstår, å andra sidan, intet annat, än att besluta sig för ett afskiljande af Holstein och den öfvervägande tyska delen af Slesvig. Men i stället skulle Danmark sedan i en förening med sina frändev kunna återvinna ny helsa och styrka. N: o 22. Från inrikesministern de Oarlsen till E. v. Qvanten. Hotel Phcenix den 17 maj 1864. Jag ber Eder till Hans Maj: t Konung Karl framföra min underdånigaste tacksamhet för hans helsning. Visserligen vågar jag på intet vis anse mig förtjent af de smickrande yttranden Hans Maj: ta bevågenhet har ålagt Er att infläta i hans helsning, men dock vet jag sannt vara, att ingen man kan hysa en mera trofast kärlek till det danska folket, eller en mera fast tro på Nordens framtid än jag. Monrad har nu, enligt hvad han i går sade mig, afstndt sitt svar till Konung Carl. Han och jag äro otröstliga öfver att saken har kommit ut och hoppas, att hvad som hädanefter i densamma kan förekomma, måtte, här som der, blifva bevaradt som en djup hemlighet. Upptagna som vi äro af pinsamma förbaod-lingar, fä vi dock esomoftast tid att oss emellan afhandla Nor-dens stora fråga. Vi äro ense derom, att det först och främst kommer an på att bringa till stånd ett familjefördrag. Vi hafva calat om åtskilliga sätt för ett uppgörande, och såsom ett bland dem, hvilket likväl i en och annan bestämmelse icke är utan brister, vill jag här meddela följande: Den af de tvenne kungarne, som öfverlefver den andre, blir konung öfver Nordens tre riken. Dör kung Kristian först, då är efter honom Kung Karl konung i de tre rikena, och omvändt, om Kung Karl dör först, blir Kung Kristian konung. Lefver Kung Kristian längst, blir Prins Oskar efter honom konung öfver de tre rikena. Lefver Kung Karl längst, blir Prins Fredrik konung. Är endast en af de båda kronprinsarne i lifvet efter de båda konungarnes död, förblifva kronorna hos hans manliga af-komlingar och gå först då dessa äro utdöda öfver på den andre kronprinsens manliga afkomlingar.
December 1840 i underdånighet tillkännagifvit, att de Numerlotteri-inrättningen tillhörande tjenstemän och vaklbetjente, hvilka voro upptagne å en vid skrifvelsen bifogad förteckning, kom me att vid Inrättningens upphörande tilläggas löne-ersättning å Rikets Allmänna Indragningsstat, lill de summor, förteckningen innehölle, och med uttryckligt vilkor, alt, om någon af desse tjenstemän eller vaklbetjente sedermera å annan Stat erhölle högre lön, arfvode eller pension, än han vid Numerlotteriets upphörande å dess Stat innehade, de honom tillagde belopp å Allmänna Indragningsstaten skulle i förhållande dertill minskas eller försvinna; att Kongl. Maj:t, vid ärendets pröfning den 31 December 1840, väl funnit godt uppskjuta meddelandet af nödiga föreskrifter, beträffande sättet för Lotteri-inrättningens slutliga upplösning, men deremot anbefallt Direktionen öfver samma Inrättning att, under afbidan af Kongl. Majrls hufvudsakliga beslut angående Inrättningens "upplösande”, låta från början af år 1841 tills vidare inställa all försäljning och dragning af lot - 14 Konstitutions-Utskottets Memorial , N:o 18. ter för Inrättningens räkning; att Kongl.
Det valdistrikt, som har blott en ledamot i första Kamaren, skall anställa nytt val hvart 9:de är eller näst före hvar 3:dje lagtima riksdag; det, som har två ledamöter, skall välja å nyo till tvä lagtima riksdagar af tre; det, som har tre ledamöter, skall välja å nyo hvart tredje år eller en ledamot till hvar lagtima riksdag; det, som har fyra ledamöter, skall välja en ledamot till hvardera af 2 lagtima riksdagar och två ledamöter till den tredje o. s. v. Om genom dödsfall eller annorledes ledighet serskildt inträffar, skall den för återstoden af den tid, som den afgångne riksdagsmannen ägt att befattningen innehafva, fyllas genom val af det distrikt, som vederbör. Första Kamarens ledamöter skola utöfva denna deras befattning äfven å urtima riksdagar, som inträffa under den tid, för hvilken de blifvit valde. § 33. Hos Konungen göres af riksförsamlingen vid hvarje riksdags slut anmälan om de ledigheter i första Kamaren, som skola till påföljande riksdag genom val fyllas, till följd hvaraf Konungen förständigar Dess befallningshafvande i länen och i Stockholm , att draga försorg om åtgärd för valens verkställande. För enahanda åtgärd göres af riksförsamlingen hos Konungen anmälan om de ledigheter bland riksdagsmän i båda Kamrarne, som under riksdag inträffa och innan dess slut böra fyllas. Derest emellan riksdagarne ledighet i första Kamaren genom ledamots afgång uppstår, åligger, inom distrikt som vederbör, Konungens befallningshafvande tillse, att nytt val till det lediga rummets fyllande varder anstäldt. % 34. De tjenstemän, som skattskrifning verkställa, åligge hvar i sin ort det år, då logtima riksdag inträffar, äfvensom när kallelse till urtima riksdag skett, att efter sednaste mantalsoch skattskrifning uppgöra noggranna och fullständiga förteckningar å alla dem, som röstberättigade äro, jemte beloppet af hvarderas rösträtt.
Sedan strandegarne erhållit upplysning om anledningen till deras missöde i denna angelägenhet, hafva de, under loppet af år 1863, låtit verkställa ytterligare undersökning, hvarigenom utrönts att genom sjösänkningen kan en areal -af 889 tunnland 28 kappland förbättras till — ehuru lågt beräknadt — ett värde af 254,532 R:dr, hvarförutan vinnes en areal af 974 tunnland 5 kappland, som icke är upptagen i nyssnämnda värde. Ehuru dessa undersökningshandlingar under förlidne sommar blifvit inlemnade till Konungens Befallningshafvande i Christianstads län, för öfversändande till vägoch vatten byggnadsstyrelsen, och jemväl, enligt erhållen underrättelse, lemnats på posten den 28 sistlidne Augusti, så hafva de hittills icke kommit styrelsen tillhanda, hvaraf följt, att dess till Kongl. Majit nu afgifna underdåniga utlåtande, rörande detta företag, icke kan vara gynnsammare än de föregående. Men då handlingarne med tillhörande karta omöjligen kunna hafva försvunnit på vägen mellan myndigheterna, utan måste återfås, så betviflar jag ingalunda, att de skola blifva tillgängliga, då frågan förekommer till behandling i Stats-Utskottet, dit denna motion torde remitteras. Då jag sålunda är satt i tillfälle att ådagalägga den stora fördel detta vattenaftappningsföretag kan bereda det allmänna och de af dryga onera, såsom rustning och arbetsskyldighet, hårdt betungade strandegarne, och då desse omöjligen, utan understöd af Staten, kunna bringa arbetet till utförande, tvekar jag ej att förnya begäran om sådant understöd och vill alltså vördsamt hos Rikets Ständer föreslå, att 54,000 R:dr, utgörande ej fullt två tredjedelar af ofvanstående kostnadssumma, beviljas såsom lån på billiga vilkor för sänkning af Ifösjön i i Willands härad och Christianstads län. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles; och vill jag besörja att dit inkomma nödiga handlingar för ärendets pröfning. Stockholm den 15 November 1865. x Sven Nilsson, från Christianstads län. Motioner i Bonde-Ståndet 1865.
Om lönen för ifrågavaixmde Tygskrifvare bör, såsom Revisorerne anse, flyttas på Artilleriets ordinarie stat, lärer väl komma att bero derpå, huruvida befattningen må pröfvas vara af den egenskap, att den såsom permanent bör bibehållas. 10:o. Vid Krigs-Kollegii nya organisation, behagade Eders Kongl. Maj:t, under den 7 Juli 1832, genom Stat bestämma de lönevillkor, som de då indragne embetsoch tjenstemän ägde åtnjuta, med villkor, att desamma borde upphöra, i mån af innehafvarnes skeende afgång eller befordran till högre eller motsvarande lönings-förmåner inora eller utom Kollegium, eller ock förminskas i förhållande till det löne-, arfvodeseller pensions-belopp, som bemälte innehafvare i framtiden kunde komma att erhålla; och skulle det åligga Kollegium att, vid inträffande ledigheter inom Verket, företrädesvis och så vidt omständigheterna det medgåfvo, på ordinarie stat inflytta de personer, som voro på indragningsstaten uppförde. Bland de personer, som sistnämnde stat upptager, äro äfven Infe uden ter ne vid Utrednings-förråden i Götheborg och Christianstad, Majoren Barck och Öfverste-Löjtnanten Pvosentvist, med 650 R:drs årliga expeklans-löner hvardera, hvilka löner, enligt föreskriften uti högst 2 - 10 / herörde nådiga Bref, utgått och utgå af 3:dje, nu mera 4:de Hufvudtitelns besparingar. ll:o. Då Eders Kongl. Majit förklarat
Svenska Grundlagen tillhöriga caracteren böra noga vårdas, ulan afseende på, om Svenska Riksdagen derigenom blilver olika ett eller annat utländskt mönster, eller alla sådana; och ulan bekymmer om, huru den Svenska formen inpassar i det theoretiska system 0111 Enkammareoch Tvåkammarerepresentationer, som väl ändå rättligen är blott en abstraction från ofvannämnde ultramarinska företeelser. Hufvudföremålet för denna Tvåkammareorganisation bar på grund häraf synts mig vara, att karni arne i intet afseende erhålla serskild magt; att full jemnlikhet dem emellan bibehålles; att deras splittring blir den emellan arbetsfractioner, likasom den förra splittringen, emellan de fyra Stånden har varit uteslutande sådan i alla de afseenden, hvarom stadgats i Riksdags-Orduingen. Dessa grundsatser hafva i det närmaste blifvit hyllade i det Utskottets förslag, sorn nu framlemnas; — i allmänhet indelas målen i två classer: den, der en kammare har veto, och det gemensamma sammanträdet blott öfverlägger; — och den, der sådant veto icke är medgifvet, beslut mäste fattas, och nämnde sammanträde eger slutlig rätt dertill. Frågan om första rösten, i olika mål för hvardera af kamrarne, är ingen motsägelse mot detta system, ty alla mål skola dock alltid behandlas af bägge. — Så mycket mer stridande mot denna princip, och fullkomligen lånadt från de utländska begreppen om Pärskamrar, hvilka ega serskilda magt-attributer , är stadgandet, att all granskning tillhör ena kammaren, och det, som deraf blir en naturlig följd, alt den andra skall få en dömande befattning. 11:0 Jag anförde nyss, att vår Grundlag af 1809 har förutsett möjliga strider om lorm emellan Riksförsamlingens serskilda arbetsfractioner; och anordnat för dessa fall en skilje-domstol, nemligen Couslitutions-Utskottet. I det nu framlemnade förslaget är behofvet af en dylik instans icke förbisedt; dertill har man valt en församling af de fyra fasta Utskott, hvartill bägge kamrarne välja ledamöter.
Fastän doktorn var upptagen af sitt arbete o c h högst ogärna ville bli störd, bjöd han Märta vänligt sitta ned, nyfiken på, hvad som skänkte h o - nom glädjen att åter ha henne så här på tu man hand. » Reser farbror fortfarande bort om söndagarne och håller föredrag? » » Hur så? » frågade han öfverraskad. Hon teg, och han betraktade henne. Det var ett mycket väl formadt litet hufvud. Håret, mörkbrunt, var uppstruket i nacken och skyldes nu af den runda, svarta krepphatten. Ansiktsuttrycket var mycket vexlande. Isynnerhet voro de djupblå ögonen uttrycksfulla och draget kring munnen känsligt. Förr hade det vanligtvis varit leende och då blottat en rad de jämnaste friska tänder, nu var det mycket bestämdt, och öfver ögonen hvilade oftast en slöja af vemod, s o m kom henne att se äldre ut än tjugunio år. Figuren, i sig själf liten och smärt, syntes i den tjocka, svarta klädningen än mindre. Denna färg gjorde ock, att de magra små händerna blefvo nästan genomskinliga. De voro aldrig stilla, utan lekte ständigt med något. » Nå, Märta, jag fick inte veta, hvarför du intresserade dig så mycket för mina föredragsresor. » Hon teg fortfarande. » Tänker du studera folklifvet och sedan i en bok rita af oss allesamman? » » Jag får aldrig skrifva mer, » sade hon vemodigt. » Men jag behöfver omvexling, få nya intryck, och jag minns se ' n förra gången, hur rolig en sådan färd är. » » Stackars barn! » Doktorn tryckte vänligt hennes hand. » Skrifva måste du. Är din penna ej i ordning, så gå efter den. Jag skall spetsa den åt dig, » fortfor han skämtande. » Minns du ej, Märta, sagan om förtrollningen, och att den ej kan brytas, förrän man funnit trollformeln. Vi måste finna din. » » Tack, » sade hon och tog upp sin näsduk för att torka ögonen. Hon vågade ej stanna längre. Det ena ordet skulle ge det andra, och började hon bara, skulle doktorn snart få veta allt, och detta ville hon ej.
Beredningsoch Taxerings - Längd, hvari upptecknas Ägare af Hemman, Lägenheter, Verk och Inrättningar jemte Innehafvare a£ Besigtningsrätt å KronoHemman uti N. N. Socken för år IS Den Skattskyldiges Na.nn och Caraciere» Öfverste N, N. J. E. Berggren Kammer eraren N. N. Hemman, Lägenheter, Verk och Inrättningar m. m. Stjernborg , Wik Ibidern ♦ . , Ibidemj , , Wallby . Dito Mjölqvarn med nar, går hela året Dito såg dito med l höst och vår , DegelFabrik , . 2 pär ste♦ blad, går Grönlunds StenkärlsFabrik FrälseRäntor af 3:ne Mantal Hemman. BeredningsCommrttéens åtgärd. TaxeringsCommittéens förrättning.;] X Mantal. Debiterings Stgärd. Beräkning filt BranvinsBevilluing. S.-5 ? ffQ 3 a £»‘ CL 3 p tn tl Taxerings -Committéens Anteckningar. Skattskrlfven ! N. N. Län. Anmärkning: För alla Hemmans-vardén eller afgifter, som hos PröfningsCommittéen undergått någon förändring, antecknas : Se Pröfnings - Committéens Längd, (Lh, F. tilt Ntr tj i Bihang till Riks StProf, i%ij. 181S. ytte Sami. Bilaga till N:o I. PröfnlngsCommittéens Taxeringslängd, hvari upptecknas Ägare af Hemman, Lägenheter, Verk och Inrättningar, jemte Innehafvare af Besittningsrätt S KronoHemman i N. N. Län för år 18 - * Hemman. TaxeringsC.ommittéeits åtgärd. PröfningsCommittéen» förrättning. Den Skattskyldiges Namn och Caractere, Hemman, Lagenheter, Verk och Inrättningar Fast Egendoms varde Tillkommer, Afgår. n1 PröfnlngsCommitréens anteckningar. 2S 2 Hufvudsumma.
De vid samma Partial-Titlars öfverkorssande hos Notarius Publicus van Homrigli i Amsterdam för de Listor, underskrifne af Herrar Keiwich et Voomhergh, hvilka, enligt Liqvida* tionsCommittéens Beslut och Kungörelser, å dess vägnar, besoril dividendernes utdelning och Titlarnes aflelverering. 7:0 De af Kongl. Maj:ts Special-Commissarius i Holland , Kammar - Rätts - Rådet Ohrtvall, yid Partial - Titlarnes öfve"rkorssande och emot* Stats-Uiskatteis Betänk anden. 1933 tagande haline Controller, med Classificatien för de serskilde Lån, hvilka samme Titlar förut tillhört. 8:0 Den, jemlikt 4:de Articeln af Conventionen, genom Liqvidations-Committéen, aflemnade Förteckning på alla de under afhandlingen inbegripne Partial-Obligationer och LifränteConstitutioner, hvilka icke blifvit anmälde till inlösen under loppet af Liqvidations förrattningen eller vinom den, medelst Conventionen bestämde och Allmänheten kungjorde, prmscriptions-tid, den 31 December 181 G, samt med Förteckningen å-skrifven Förbindelse, att Massan i Amsterdam ansvarar betalningen af desse utelöpande, förkomne eller utslocknade PartialTitlar, i händelse de någonsin skulle företes och varda tillerkände betalnings-rätt. 9:0 Trenne Recapitulationer öfver alla i förutskrifne ordning inlöste och öfverkorssade Partial-Obligationer, med derå tecknade Åttestata, att beloppet af sådane för de Nio ärfteliga Lånen utfärdade Partial-Titlar blifvit, i närvaro af Kongl. Majus Special-Commissarius, behörigen antecknadt och afskrifvet, å de hvarje serskildt
Stats Rådet Herr Grefve Mörner hade, med Kongl. Majlis Nådiga tillstånd, företagit en resa i enskilda angelägenheter. Efter inhämtande af hela Stats Rådets tankar, förklarade Kongl. Majit Sig finna oundgängligen nödigt, att till andra högst vigtiga och angelägna ändamål, än utomordentliga anstalter för Rikets försvar, nu disponera ytterligare Ett Hundrade Tusende Riksdaler Banco af den, jemlikt Regerings Formens 63 §., an vista mindre Creditiv-Summan: och Kongl. Majit befallte, att Dess Nådiga Skrifvelse i ämnet skulle under denna dag till Fullmäktige i Rikets Ständers Riksgälds Contoir expedieras, samt Utdrag af delta Protocoll derjemte Fullmäktige genom Stats Secreteraren meddelas. Ex ProtocoIIo S. G. Saky berg. vidimeras C. Sylvan. Utdrag ur Räkenskap crntt sorn visar (Bil. N:o 5 till i8>2 års Revisions-Berättelse om Riksgälds-Werket.) förhållandet med RiksgäldsContoirets enskilda Inkomster och Utgifter Ar 1831» Inkomster. Innehållen vid RiksgäldsCoritoiret utaf derstädes utbetaldte Interessen, nemligen: å Trollhätte Sluss-Verks Lottsedlar 1,070. Lifränte-Lånet 16. 31. — ^ Summa Bevillning Kongl. Kammar-Rättens Observations Medel Skatte-Räits-Medel Losen för Ekskog 2,294,737. 14. 7. 7,458. 10. 10. 5,772. 3. 5. 15,356. 8. 2.
För en enda sådan konsertafton kunde hon skörda hundra eller tvåhundratusen francs, och då hon nu uppnått sina två årtionden ägde hon en rätt vacker förmögenhet, hvilken hon själf förvaltade och för hvarje vecka betydligt ökade genom klokt uttänkta börsspekulationer. Hon hade, utom sin konst, grundligt studerat den högre finansoperationsläran samt var till och med doktorinna vid den verldsberömda finansfakulteten i Göteborg, en ära som för öfrigt delades af ett stort antal unga damer på 2300-talet. Kvinligheten led icke något af konsten eller finansen. Aromasia var en lika älskvärd flicka som någon af hennes grand’tanter i deras ungdom under något föregående århundrade. Mest älskvärd föreföll hon likväl, när hon satt vid sitt luktklaver och lät sin rika inbillningskraft sammansätta de underbaraste dofter. I dem målade hon ännu lifligare, kraftigare och klarare än hvad någon forntidens tonmålning kunnat åstadkomma. Det var just med en sådan luktmålning hon var sysselsatt, då hon hörde någon klappa på fönstret. Hon såg hastigt upp och fann att en luftvelociped sänkt sig ned i den trånga gårdöppningen och nu höll stilla utanför hennes rum. Aromasia nickade gladt, reste sig från sitt ododion och öppnade fönstret. »Aromasia!» utropade den inträdande, en ung man på tjugufem eller närmare tretio år. »Jag medför en glad nyhet.» Han gjorde fast velocipeden vid fönsterhaken, skakade hand med Aromasia och slog sig därefter utan någon inbjudning ned i en af de bekväma hvilstolarne. »Har ni någon ny vällukt med er?» sporde den unga flickan med lifligt deltagande. »Icke denna gång,» svarade den nykomne. »Jag var i dag på morgonen i Göteborg och där hörde jag, att man ämnar välja in er i den skandinaviska riksdagen.» »Mig!» utropade Aromasia och såg nästan förskräckt ut. Det uttrycket räckte dock blott ett ögonblick. I det nästa hade hon redan återvunnit sin vanliga frimodighet och tillade: »Nå ja, hvarför icke? Det är nu två år sedan jag vardt myndig. Men min konst skulle kanske lida af riksdagsarbetet?» »Det tror jag ej,» menade den unge mannen.
Donna § kommer att erhålla följande lydelse: Hvar, som från Under Rätt vädjar, ställe för sig två löftesmän, som borga, begge för en och en för begge, för kostnad och skada, den han kan skyldig kännas att gälda ; tage deras skrift derå och lägge den vid sin inlaga i Hof-Rätten in. Nu kan så hända, att han heldre vill penningar, eller silfver, eller guld, till säkerhet för kostnad och skada ställa, och sätter det hos Konungens Befallningshaf vande in, eller i taka händer; då vare ock det för borgen gildt, när domaren det profvat häfver. Försummar han det, hafve sitt vad och talan emot UnderRättens dom förlorat. Dih. till R. öi. Denna § ändras sålunda: Under-Rätts dom, deremot vädja dt är, gånge i verkställighet , efter thy, som i 3 Cap. 5 § Utsöknings-Balken sägs, der den, som vunnit, det äskar och vadet ej derigenom onyttigt blefve. 3, 4, 5, 6 och 7 §§. Dessa §§ varda till all kraft och verkan upphäfne. 27 C a p. 3 §. Denna § erhåller följande lydelse: Menar svaranden, att käranden ej bör njuta dess vad till godo, förthy att han ej ställt borgen för kostnad och skada; gifve dess påstående skriftliga vid uppropet in, och Hof-Rätten höre vederparten deröfver. Häfver han det försummat, som i 26 Cap. 1 § föreskrifvet står, gånge derom efter thy, som der sagdt är. Finnes det annorlunlunda; då svaras i saken, när anslag deri sker. Vill någondera parten emot Hof-Rättens utslag i detta fall Konungen söka; göra det å sätt, som i 3o Cap. 1 och 6 sägs. 28 Cap. Detta Capitel varder sålunda ändradi: 1 §. Hvar, som ånyo drager den sak för Rätta, deri dom eller utslag förr är, som vunnit laga kraft; eller tadlar sådan dom för Rätten, eller utom; bote för Under-Rätts dom Tio daler; för Hof-Rätts dom Etthundrade daler.
Jag har upfattat min pligt såsom representant så, att jag i allt skall ställa mig grundlagens 202 1) en 8 April f. m.' föreslirifter til! ovilkorlig efterrättelse, och jag skulle tro att det vore väl om Const.Utsk:s ledamöter äfven upfattade sitt kall ur denna synpunkt. De hafva svurit att häl la Grundlagen i helgd; men jag förstår icke huru man med helgden af denna ed skall kunna förena det försök som nu göres, att få Grundlagen uti tillämpningen underordnad Itiksakten. Då Riksakten står i strid med vår Grundlag, synes det mig vara rättast att söka så förfoga att den måtte komma i öfverensstämmelse dermed. Efter det förslag jag framställt, låter det sig ganska väl göra att åstadkomma en så beskaffad förändring i Riksakten, att denne blifver öfverensstämmande med Grundlagarne. Efter hvad jag redan förut tillkännagifva, vet jag visserligen attén InlerimsStyrelse redan har fungerat; men det har skett på Grundlagens bekostnad, och jag önskar alt det icke mera måtte hända. Det är just på denna grund, som jag önskar att man måtte kunna åvägabringa sådana förändringar i Riksakten, som stå i öfverensstämmelse med Grundlagen, och äfven ändringar i Grundlagen, men likväl icke sådana, som ske på bekostnad af det statsskick vi f. n. äga, och hvilket förutsätter såsom en ovilkorlig rättighet för representationen att den skall kunna fordra ansvar af hvarje ledamot af Statsrådet eller Regeringen. Denna rättighet böra vi icko upoffra, och derföre önskar jag sådana bestämmelser i Riksakten som tillåta oss alt utöfva densamma, likasom jag är fullt öfvertygad om att ingen Norrman vill efterskänka rättigheten att utkräfva ansvar af alla dem, hvilka såsom rådgifvare deltaga i Styrelsen af de Norrska angelägenheterna. Hr Carleson: Några föreg:de talare, hvilka yttrat sig om stridigheten emellan Riksakten och Grundlagarne, hafva, efter mitt omdöme, röjt ett förvirradt begrepp om beskaffenheten af denna stridighet.