Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
M. till ytterligare misstags afböjande genom Circulaire-GeneralOrdres af den 11 dennes förnyat Dess nådiga befallning att ingen Rotehållare må utöfver hvad författningarna stadga, förmås till beklädnadens utgörande, om ej efter trivilliga beting. Innan Utskottet går, att för Riksens Stander uppgifva resultaten af dess öfverläggningar i denna särskilta anmärknings - fråga, utbeder det sig att till en början få utveckla de allmänna grunder, dem Utskottet, oaflåtligen uppmärksamt på Constitutionens anvisning, tror böra följas för behandlandet af sådana frågor, och för den klara tolkningen, i hvarje fall af de derom gifna föreskrifters bokstafliga innehåll. Uti aliade mål, rörande anmärkningar mot 12 Coust. TJtsk. Betänka/iden. Konungens Rådgifvare, som i anledning af lill Constitutions - Utskottet remitterade eller inom detsamma uppkomna motioner, fordra dess granskning och skärskådande, utgör, likmätigt Grundlagen, detta Utskott en förberedande och intermediaire Auctoritet, hvilken, efter noggrant urskiljande af öfverträdelser och förseelse, samt det moraliska ansvarets afvägande i samma mån, endast äger, der ett fullkomligt frikännande ej funnit ruin', att antingen ställa under tilltal inför RiksRätt, utan att bestämma den möjliga bestraffningsgraden, eller ock för Riksens Ständer anmäla förhållandet, utan att, genom någon omedelbar tillstyrkan, föruthasta deras pröfning af hvad Rikets väl skulle kräfva. Denna norm för anklagelseeller anmälnings-rätten härutinnan innefattas i Regeringsformens 106 och 107 §. §•, sorn på en gång utstaka och begränsa Utskottets myndighet. Den förstnämnde utmärker hufvudsakligen ansvaret för uppenbara förbrytelser mot nämnde Grundlag, och för den rådgifvande åtgärden till beslut stridande mot Grundlagen eller Rikets allmänna Lagar; den sednare åter förutsätter ett bedöinmande mindre efter lagens bokstaf, än efter opinionen 0111 dess fordringar, mindre af vissa handlingar, än af former och handlingssätt.
Skrifvelse det) i4 Julii r8)5, redan beviljat Barnhus-Inrättningen ersättning för denna förlorade inkomst från Finnland, så medelst, att, af den i BevillningsFörordningen faststälde Stämpel-afgiften, 4 sk. å hvarje par Spelkort som till verkades, R. St:r anslogo åt Barnhus-Inrättningen hälften af den afgift, som sålunda borde i Stockholm erläggas, med rättighet för Barnhus-Direction, att sjelf uppbära och controllera hela berörde afgift, deraf den andra hälften borde af Directionen till RiksgäldsContoret lefvereras. Under hvilka i3 år, således per medium 492 R:dr B:co årligen utgjort den ersättning Inrättningen, efter R. Sttrs ofvanberörde Beslut, uppburit för den åt liga 4o:de delen af Kronans behållna TiondeSptml frÄn 36 S t a ts - U t s k o 11 é t s Finland, hvilken Inrättningen frångeck, och sora en ligt en år 1818 till K. M:t afgifven underdånig uppgift på beloppet, för bägge åren 1808 och 180g utgjorde sammanlagdt 294 T:r 27 f J k:pr Råg och 3oa T:r 9 | k:pr Korn, i värde upptagne då, efter 7 *- R:dr för Rågen till 2,26c: 32: 4- och efter 5 R:dr 40 *k. fö'r Kornet 1763: 18., tillhopa för begge åren 4,024? 2. 4'> hvilka, tillika med de i K. M:ts Kådiga skrifvelse särskildt upptagne 1,869: 34. 8., äro i Barnhusinrättningens Räkenskaper, såsom dess i Finland utestående fordringar, upptagne. Och som Utskottet, då nu mera icke någon sådan inkomst från Finland till Svenska Kronan inflyter, hvaraf Barnhusinrättningen kan få den förut tillgodonjutna 4°?de-delen uppbära, utan denna förmon för Inrättningen , så vidt densamma ej redan af R.
Ad., att i olikhet med de öfriga RiksStm låta på Ståndets bekostnad redigera och offentliggöra några sammandrag af dess förhandlingar. Och jag finner för denna min tanke ett stöd i det betänk., llidd.Ulsk. afgifvit, hvarföre jag, i strid med föregtde talare, anhåller om propos. till bifall å detta betänkande. Hr Rosenblad, Bernh.: Då det är en, äfven af den siste talaren, särdeles förra gången frågan förevar, erkänd och obestridlig sanning, att de öfverläggningar, som äga rum inom RiksStm och särdeles inom Riddarhuset, högst ofullständigt och högst felaktigt och med mycken väld refereras i dc tidningar, sorn egentligen lemna någon referering af riksdagsförhandlingarna, så torde det vara obestridligt, att det kunde medföra någon nytta alt åtminstone göra ett försök att bringa till allmänhetens kännedom en fullständigare öfversigt af hvad som här passerar. Om vårt beslut i detta hänseende ej kan hafva samma verkan på de andra Stånden, så finnes deraf intet hinder; ty om man icke kan göra det goda fullständigt, så bör man icke derföre låta hindra sig att göra hvad man kan, och deri ligger ett skäl för antagande af Gr. Sandels’ förslag. Men härvid förekommer ytterligare, alt förhållandet icke är sådant det af Hr Stuart framställdes. Det är nemi. icke fråga om utgifvande af en ny tidning; utan, 0111 jag ej fattat betänk, orätt, hafva redacteurerne af arne stora tidningar, med en generositet och en oväld, som det vore orätt att icke högtidligen erkänna och gifva dem tillfälle att sätta i verkställighet, erbjudit sig att föranstalta om tryckningen af hvad som kunde göras tryckhart. Det vore då lika orättvist emot oss sjelfva att icke begagna tillfället, som det vore i hög grad orättvist emot dessa redacteurer att icke lemna dem tillfälle att visa, det manga, hvaribland äfven jag varit, gjort dem orätt, då vf trott, att det varit en större benägenhet för den ena meningen än den andra, som föranledt sättet, hvarpå refereringen skett.
Försök att bringa grundlagarna i system, och hvilken jag funnit riktig i detta såväl som i flera andra fall. Det har ytterligare blifvit yttradt, huru Conslit.Utsk. skulle kunna ombytas genom tillsättande af ett särskildt Utsk., till hvilket man skulle remittera frågor i grundlagsärender. Den förvillande ide', som gifvit anledn. till ett sådant yttrande, har likväl blifvit understödd just af Hr Professor Cederschjöld, och understödd genom ett exempel, hemtadt från en möjlig försummelse af Exped.Utsk. att fullgöra sina åligganden. Den värde ledamoten torde erinra sig, alt grundlagen innehåller rättighet för Stånden att förelägga Utsk:n bestämd tid, inom hvilken de skola inkomma med sina betänkln, och att följaktligen ett sådant åläggande äfven kan äga rum för Exped.Utsk., hvad expeditionen angår. Om dessa expeditioner icke äro riktiga, återgå de till Utsk., 348 Den iS December e. m. hvarvid Stånden äga rättighet att föreskrifva, dels i livad mån expeditionerna skola ändras, och dels inom hvad tid de böra vara till Stånden ingifna. Ett annat förhållande äger rum i grundlagsfrågor, derom den värde ledamoten icke lärer vara okunnig. Huru man skulle kunna tillsätta ett särskildt Utsk., för att expediera grundlagsfrågor, har jag svårt att begripa, då grundlagen stadgar, att sådana Utsk. må tillsättas för behandlandet af sådana mål, som icke höra lill annat Utsk, derest Stånden icke vilja begagna sig af rättigheten att remittera sådana mål lill Oecon.Utsk. Väl kunde man äfven dit remittera grundlagsfrågorna; men att del stöde tillsammans med grundlagens föreskrift betviflar jag. Emedlertid blir det tids nog att yttra sig derom, i fall den frågan skulle på allvar väckas, då det blir Hr Gr. o. Landtm:s sak att i första rummet yttra sig, huruvida lian anser sig på en sådan propos. kunna göra afseende. Detta ämne har, som mig synes, blifvit tillräckligen discuteradt. Här är icke fråga om sjelfva saken.
Och anser Utskottet härigenom äfvenledes den här ofvan i mom. litt. c omförmälda framställningen om inlösen af Köping-Hultbolagets jernväg vara af Utskottet besvarad. Angående jernvägsanläggning från Borås till vestra Stambanan. Motioner i fråga om låneunderstöd för utförande af nämnde kommunikationsled äro under innevarande riksdag väckte, hos Ridderskapet och Adeln af Bih. till B. St. Grefve Sparre, Eric, inom Borgare-Ståndet af Herr C. G. Hydin, samt inom Bonde-Ståndet af Riksdags-fnllmägtigen Johannes Andersson från Elfsborgs län, med hvilken sistnämnde Riksdags-fullmägtige Sven Johansson, Johan Petter Andreasson och J. Smedberg från samma län instämt. Grefve Sparre har uti sin motion, efter erinran om den vid 1854 års riksdag, jemte beslutet att Stamjernbanor i riket skulle genom Statens omedelbara försorg anläggas, tillika uttalade grundsatsen, att företagandet och utförandet af smärre jern vägsanläggningar skulle ankomma på den enskilda industrien och företagsamheten, och att på särskild pröfning i hvarje fall skulle bero, om och i hvad mån dylika företag borde af Staten understödjas, hvarvid företräde borde tillerkännas anläggningen af sådana jernvägar, som komme att stå i direkt förbindelse med någon af Staten anlagd jernbana, yttrat att sistberörda tillägg vore förtjent af särdeles afseende, såväl ur synpunkten af Statens gagn, som, då den sjelf bekostade anläggningen af stambanorna, tjenande till pulsådror för den allmänna rörelsen, måste vara intresserad för anläggningen af bibanor, utan hvilka, särdeles i vårt mindre talrikt befolkade land, erforderlig tillförsel till Stambanorna komme att saknas, som ock med hänseende till de särskilda orternas intresse, hvilket, rätt uppfattadt, också inginge i Statens.
N:o 103. i anledning af väckt motion om bestämmande af Magislrats-Personers åligganden, i afseende på inventeringar uti Landlränterierna. VII. B. 359. N;o 104. i anledning af åleiremiss utaf Betänkandet N:o 53 om utvidgande af de rättigheter, som Mosaiske Trosbekännare äro här i riket tillerkände. VII. B. 359. VIII. A. 33. J\:„ 105. i anledning af erhållna återremisser utaf Betänkandet N:o 57, dels om upphörandet af Bevärings-roanskapels årliga vapeuöfningar, dels om införande af exercis sockenvis, och dels öm rättighet för bevätings-ynglingarne att sjelfve välja det vapen, hvarvid de helst vilja tjenstgöra, antingen till lands eller sjös tu. m. VII. B. 360. A. 33. j\:0 106. i anledning af väckta frågor, om ändringar i Kongl. Fabriksoch Handlverks-Oidningen den 22 December 1846. VII. B. 406. VII. B. 544. VIII. A. 75. — N:o 108. i anledning af väckt motion, dels om utarbetande ( 12 ) af elt nylt Apotheks-Reglemente, dels om nedsättning af Medicinal-Taxan, samt dels om förändrande af gällande Sladganden, rörande Apotheks-Privilegier. VII. B. 545. VIII. 75, 136. A. 141. E. 362. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Uiskoitets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden. — N:o 109. i anledning af återremiss utaf Belänkandet af N:o 58, angående väckt fråga om förändradt användande af böter för vanvård af Nummerhäst. VII. B. 545.
Mmb. Ber. d. 4 Nov. 18a8. 7 på häktade Gren, af Häradshöfdingen, KarninarJunkaren v. Lieven icke blifvit fullständigt och med erforderlig säkerhet iakttagen dermed, att FörvisningsUtsIaget på ofvan anmärkte sätt blifvit öfverlemnadt åt den person , som med Grens införande till häktet haft befattning, så fann Kongl. HofRätten , med bifall till AdvocatFiscalsEmbetets påstående , skäligt, enligt ofvanåberopade Circulaire samt Kongl. Brefvet den 11 December 1766, ålägga Häradshöfdingen, KammarJunkaren Friherre von Jjieven att så väl utgifva de, för försummelse i denna del, stadgade böter, En R:dr för hvarje dag ifrån och med den 21 Martii till och med den 20 nästpåföljde April 1827, eller för 31 dagar, Trettioen Riksdaler, Konungens ensak, som ock ersätta Kongl. Majit och Kronan kostnaden för Grens underhåll i häktet nämnde lid, uppgående , enligt från Konungens Befallningshafvande infordrad uppgift, till Fyra Rldr 35 sk. 4 rist. Banco. På sätt uti min Berättelse för 1825 finnes omförmäldt, hade Kongl Maj'ts och Rikets KammarRätt, genom Utslag den 22 April besagde år, afgjort Actionsmålet emot nu mera aflidne ConsistoriiNotarien, Professoren Doctor Jonas Almqvist och Högvördige DomCapit - 3 RSt< Just. Omb. Emb. .Ber, <1, 4 Nov. Z 8 3 8 ^ let i Upsala , rörande redovisning och gäldande af Stamboksmedel, hvilka, till nybyggande af Hassela Kyrka i Norra Helsingland , Kongl. Maj:t redan år 1809 i Nåder beviljat, emot hvilket Utslag ej mindre Actor, AdvocatFiscalen Myhrman, enligt min anmodan , än ock Sysslomannen uti Almqvists Concursmassa, Professoren Doctor JE. Boethius och Academie-Secreteraren </• H.
Vid Riksdagen 1856—58 aflat Kongl. Majt. — sedan förut uti frågan en komité blifvit nedsatt — till Rikets Ständer Nådig Proposition om beviljande af anslag i och för organiserande af Ridskolor. Rikets Ständer underkände väl ej behofvet af sådana undervisninsanstalter, men ansågo det icke så tvingande att ju dermed icke kunde anstå, »heldst statens tillgångar togos i anspråk af vigtigare föremål och för öfrigt tillfälle ej saknades till erhållande af dylik undervisning, dels genom privata lärare, dels genom de vid kavalleri-regementena anställda stallmästare.» Vid senaste riksdag upptogs frågan ej ånyo. Angeläget är dock att den ej längre skjutes å sido, enär för kavalleriets fortfarande bildning och duglighet lämpligt ordnade ridskolor äro ett oeftergiflig! vilkor. Då det af Rikets Ständers förhandlingar vill synas, som om ridskolornas ändamål och nytta icke allmänneligen fullt — och till deras hela omfång — uppfattades, torde skäl vara att något närmare framställa och utveckla dem. Öfverflödigt lärer härvid vara att ens omnämna af hvad vigt för kavalleriet ryttarens förmåga att väl styra sin häst är. Detta inses lätt. Men hvad deremot uti fråga om ridkonst mindre allmänt uppmärksammas, äro de svårigheter hvarmed god dressyr är förenad och det inflytande ryttarens skicklighet på hästens utbildning och förmåga kan utöfva. Denna del af ridkonsten är dock lika maktpåliggande som den är svår. Då hos olika hästar såväl lynne som skapnad uti mångfald omvexla, fordras för en ändamålsenlig dressyr hos ryttaren, utom andra egenskaper, så väl kunskap, som omdöme. I främsta rummet den förra, enär utan en noga kännedom om hästens byggnad i allmänhet, all dressyr blifver osäker. Endast på grund af sådan kunskap förmår nemligen ryttaren att rätt bedöma hästen, att se hvilka fel oeh svagheter delvis kunna vidlåda denne, hvarefter han så kan ställa sin dressyr att dessa, hvad möjligt är bortarbetas. Ridning är hästens gymnastik och denna förstår en kunnig och skicklig ryttare så att ordna, att den högsta och jemnast fördelade kraftfullhet, hvarutaf hästen är mäktig, hos honom utbildas.
Län, som är indelt i 5 Fögderier, och utgöra dessa Fögderier *.'del af Länet. Utdraget ifrån Kongl. Kammar-Rätten är af följande innehåll: De, som bränna för jord under 3oo Rtdrs värde, äro till antalet 56o; de åter, sorn utöfva brän vinsbränning för jord öfver 3oo Rtdrs värde, uppgå till 1,939 hemmansegare. Häraf synes, alt blott för Jönköpings Län, med samma beräkning för de öfrige |delarne af Länet, utgör antalet på hemmansegare, som, genom Utskottets ifrågavarande beslut, blifvit betaget utvägen att, genom förädling i bränvin, använda den säd och potatoes, som till intet annat är tjenlig, 2,800. Jag hoppas, att de respeclivc Med-Stånden skola finna obillighet»» Sevillu.- samt Allm. Besv.- och Oecon.-Utsk. Utlåtande IV.-o 5. sf Utskottets beslut i denna del, och derföre förordna så, alt egare af hemmansdelar, som ej uppgå i värde till 3oo R:dr, må få bränna med e«i lG kannors panna. I annan händelse hoppas och anhåller jag, att de måtte frikännas ifrån alla utgifter till Staten, ty på samma gång, som deras rättigheter dem beröfvas, böra äfven deras skyldigheter upphöra af hvad namn och beskaffenhet de vara må. En annan sak måste äfven härvid tagas i betraktande såsom en oundviklig följd, af Utskottets beslut. Folket får nemligen derigenom största anledning till lönnbränningar," och komma således att vänja sig vid lagbrott, sorn de förr alldrig tänkt på; och förgäfves skola åklagareoch domare-magterne anlitas, att tillintetgöra de hemliga bränningarne, sorn skyddas både af folkets föreställning, att en orättvisa emot dem blifvit begången, och af de för policemagten otillgängliga skogarna.
Missgernings-Balken, uhder benämning af nidingsstöld, uppräknade tjufnader, nemligen då ”skeppare, forman eller deras folk stjäl det dem gifvet är att föra eller förvara; eller gästgifvare eller krögare, i thy fall, från gästen stjäl; eller någon täger svikeliga af barn, som yngre är än tolf år, eller af deli som afvita är, kläder, smide eller annat, hvad helst de å sig bära; eller någon stjäl i badsinfvu eller af den i svår sjukdom ligger, eller af död menniska, eller af sofvande å marken, eller der allmän farsot i lius är, eller af det skepp eller gods, som strandadt, eller utan folk lill lands kommet är,” enligt samma lagrum, på sätt 'Motiönairen erinrat, straffas lindrigare än hustjufnad, samt följaktligen de skäl, som talat för upphäfvande af föreskriften om Under-Rätts åliggande att dess ransakning och utslag, rörande sistnämnde brott, Öfver-Rätts pröfning underställa, och ibland hvilka skäl Utskottet förnämligast räknar den af underställningen uppkommande förlängning af arrestantens fängelsetid, innan straffet kan gå i verkställighet, ännu mera synas vara gällands i afseende på nu ifrågavarande tjufnadsbrott, de der för öfrigt icke till deras natur äro af någon så ömtålig beskaffenhet, att behandlingen deraf kan anses fordra större grannlagenhet, än många andra brottmål, deri underställning ej eger rum; finner Utskottet sig böra biträda förslaget, och får således vördsamt tillstyrka utfärdande af en allmän Författning, hvarigenom förklar as, att den> enligt 25 Cap. 5 Rättegångs-Balken, Under-Rätt ålagda skyldighet, att i grofvare brottmål sända sin ransakning och dorn till Hof-Rätt in, för att der vidare prof vas och skärskådas, kommer j i afseende å sådan nidingstjufnadj hvarom handläs i fa Cap. 3j 4 och 5 §§. Missgernings-Ralken j hädanefter att upphöra. Hemställande dock Utskottet denna mening till Rikets Högloft. Ständers närmare bepröfvande.
St. fortfarande anse flera andra embetsverk böra åtnöjas med nedsatta lönebelopp, yrka förhöjning till det af öfverdirecteuren hemställda lönebelopp för Landtmäteri-contoret; men jag anhåller att få fästa Ståndets och Utskts uppmärksamhet derpå, att ifrågavar. båda tjenster uti 4 års tid redan varit bestridda med de tillökade göromål nya instruetionen bestämmer; hvilka från öfver-inspectors-tjensten öfverflyttade göromål, hvad landtmäteri-fiscalen angår, bestå uti bokföring och granskning af omkring 400 landtmäteriers års-redovisningar till controll att inga förrättningar af dem derifrån uteslutas eller till redovisningsskyldighet orätt uppgifvas, samt hvad öfver-ingenieuren beträffar, uti tillsynen deröfver att ingenieurernes göromål vid contoret ordentligt och behörigen verkställas. De löneförmåner de derunder åtnjutit hafva varit för hvardera 582 r:dr 24 sk. med 55 t:r derunder inbegripen spanmål.
— Borgare-Ståndet d. 27 Bonde-Ståndet d. 30 ■ Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Mafts Nådiga Bref’ rörande föreslagen försäljning till Skatte af Kungsgårdar och Officers-boställen. S. A. K. Sedan Riksens Ständer, under den 11 Junii 1818, med öfverlemnande af ett till dem afgifvet Förslag, om försäljning, under Skattemannar ratt, af Kungsgårdar och Officers-bostallen, hvil-' ket Förslag Riksens Ständer ansågo förtjena synnerlig uppmärksamhet, tillika framställt den underdåniga önskan, att E. K. M. täcktes, till utrönande, huruvida de fördelar, som genom en sådan försäljning vöre att förvänta, möjligen kunde uppvägas af någre dervid mötande betänkligheter, från vederbörande i Nåder infordra alla nödiga upplysningar, på det Riksens Ständer, vid deras näst inträffande sammanträde, måtte komma i tillfälle, att berörde Förslag till närmare öfvervägande upptaga, så har E. K. M., uti Nådig Skrifvelse af den 18 nästlidne Januarii, så väl meddelat, E. K. Mus och Rikets Krigsoch Kammar-Collegiers underdåniga Utlåtande i ämnet, sorn äfven tillkännagifva, dels 55° Underdånigt! Skrifvelse*. att E. K. M., för Dess del, ansett några förändrade omständigheter och förhållanden , efter 1810 års Riksmöte, icke hafva inträffat, som kunde föranleda till ändring uti det, enligt Kongl, Brefvet den st Maji samma år, fattade Beslut, att icke för alltid Kungs* och Kungs-Ladugårdar från Kronan afsöndra, dels ock att E. K. M., med den rätt, 80 §. Regerings-Formen Konungen tillägger, icke funne skäl att bifalla, det Of* ficers*bostäI len jemväl skulle, på sätt föreslaget blifvit, till Skatte försäljas.
Denna Herr von Beckers framställning har, inför Högloflige Ridderskapets och Adelns Protocoll, föranledt en vidlyftig discussion, under hvilken Motionairen, understödd af Friherrarne Sture, Gustaf, och Boije, Ludvig, i6 Statttamt Oec.-TJtsk, Uti, N:o >i4 saint Herr Adlercreutz, Gustaf, närmare utvecklat sina tankar i ämnet, jemte grunderne derföre, samt bemödat sig att vederlägga de anföranden, hvaruti motionen blifvit bestridd, nemligen af Herr Friherre Cederström, fcicob, på elen grund: att vid förlidne Riksdag blifvit fullständigt utredt och bevisadt, att Styrelsens inblandning, i hvad handel sorn helst, varit af en högst skadlig beskaffenhet, och skadligast i afseende å handel med Spannmål? att det vo re öppet för hvarje landsort att öfverenskomma örn anläggning af District-Magazin; och att, då omtankan att bespara säd från det ena året till det andra, vore hos hvarje enskild man berömvärd och nyttig, en sådan omtanka deremot, från Statens sida, blefve af en skadlig verkan, då Staten, vid föryttrandet af den upphandlade Spannmålen, icke kunde, lika med privatmannen, afse egen fördel, samt formerandet af enskilde SparinmAlsupplag derigenom äfven hindrades: af Herr Tham, Wollrath, som anmärkt, att, då öfverloppsspannmålens uppköp och rnagazinering, under ett godt Sr, komme, efter framlagd calcul, att uppgå till omkring a,ooo,ooo Rdr, en lika summa således, vid 8 ä 3 goda år efter hvarandra, årligen fordrades; och att, då någon afsättning af den sålunda samlade spannmålen icke vore att påräkna, enär köpmannen under tiden varit nödsakad att i annan väg använda de penningar, dem han Staltsamt Oec.-lftsL Uti.
Af Herr von Mentzer, Carl Fredrik, om ändring i gällande förordning angående bränvinstillverkning. Då bränvinstillverkningen i riket, hvaraf statskassan årligen tillgodokommer en inkomst af cirka 9 å 10 millioner Riksdaler, både i ekonomiskt och financielt afseende utgör en ganska vigtig industrigren i landet, är allt skäl för hand att egna densamma all möjlig uppmärksamhet. Man synes hittills hafva vid lagstiftningen beträffande denna industri utgått från ett antagande, att all den sprit, som i landet införtullades och här tillverkades skulle ovilkorligt här förtäras: men origtigheten af ett sådant antagande synes numera hafva vunnit temligen allmänt erkännande; och innevarande års landtbruksmöte i Malmö har ock uttalat den åsigt, att en förändring i bränvinslagstiftningen, ledande till bestämmelse om drawback för utfördt bränvin vore synnerligen tjenlig. För farhåga, att derigenom en påräknad statsinkomst för bränvinstillverkningen kunde minskas, finnes ingen giltig grund. Om vid beräkning, att en 44 millioner kannor bränvin i allmänhet årligen i landet konsumerades, 3 å 4 millioner kannor Svenskt bränvin skulle utföras, och derigenom en minskning i landets egen konsumtions behof inträffa, till den följd att denna hrist måtte fyllas genom införsel från utlandet, så blefve Staten derigenom tillskyndad en fördel i så måtto, som tullinkomsten för det införda bränvinet vore betydligt högre, än drawbacken för det utförda. Skulle det förhållande uppkomma, att mera bränvin blefve här tillverkadt. än som erfordrades att fylla konsumtionsbehofvet, vore det ju särdeles gagneligt, alt öfverskottet blefve en exportvara? I afseende på halten af det affall vid bränvinstillverkningen, hvilken benämnes drank, har väl varit anmärkt, att det utgör ett giftämne; men genom nyare tiders undersökningar har blifvit upplyst, att dranken är af oskadlig beskaffenhet.