Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Minst af allt borde vi frukta att vårt folk, som fått sola sig i frihet och ljus och fått smaka de herrliga frukterna af vår rena lära, skulle kunna trifvas i papismens mörker och låta insnärja sig i Boms all både andlig och politisk frihet strypande garn. M en erfarenheten talar här bäst. I båda våra grannländer är religionsfriheten införd, utan att några vådor deraf försports, utan att papismen der, enligt hvad i Borgare-ståndet nyligen blifvit upplyst, vunnit något oroande insteg; och Danmarks nyss församlade Presterskap har på frågan orri det Tore önskvärdt att den der införda religionsfriheten ej ägde rum, svarat ett enhälligt nej. Men jag är äfven i tillfälle att på denna fråga lemna ett ännu iner upplysande svar, algifvet af en man, hvars namn är kändt, och högaktad! i två verldsdelar, en af vårt tidehvarfs ädlaste, mest upplyste män, Herr Doctor R. Baird. På derom till Herr D:r Baird framställd fråga huruvida religionsfriheten i Amerikas lorenta stater utöfvat någon synnerlig verkan på papismens relativa tillväxt eller altagande i detta land, har Herr D:r Baird haft välviljan afgifva svaromål, och som hans skrifvelse finnes ställd till Medlemmar af den Svenska Riksförsamlingen, anser jag mig ej träda grannlagenhelen för nära, då jag på detta sätt lemnar Rikets Ständer del af denna i hög grad upplysande skrifvelse. Sedan Herr D:r Baird redogjort för religionsfrihetens uppkomst i Amerikas fristater, och visat att Rom här såsom allestädes varit verksamt för att göra proselyter, och att det väl aldrig haft ett tacksammare fält för sin verksamhet, då dit emigrerat millioner katoliker från alla delar af det papistiska Europa.
Näst nyfikenheten finna vi » beverksamhet i den egna familjen eller på emhag och oemotståndlig älskvärdhet, dolskt sinne, betsrummet, bakom boddisken, i skolsalen, på listig håg och förförisk tunga » uppräknade som scenen, på konserttribunen, vid sjukbädden som qvinliga egenskaper. Ar det månne för dessa vårdarinna eller som läkare — öfverallt är det egenskaper, som de i den första af dessa ardet invärtes sinnelaget, detta huru, hvarigenom tiklar uppräknade motståndarne till qvinnorö- hennes väsen erhåller sin egendomliga pregel, relsen hysa fruktan, att de skulle utplånas hos icke de yttre omständigheterna vid hennes yrke. qvinnorna genom högre själsbildning och vidDerför handlar det framför allt om den kagadt arbetsområde, och mena de, att deras utraktärsoch själsriktning, som bibringas qvinplånande, om något sådant verkligen blefve falnan vid hennes uppfostran. Om hon sedligt let, vore att så lifligt beklaga? ren och med ädla sträfvanden träder ut på » Icke qvinnans fel och svagheter, utan henlifvets arena, så skall hon äfven komma att nes dygder är det (så lyder svaret), för hvilverka försedligande och förädlande, och derpå kas undergång vi frukta! » skall ej det offentliga lifvet förlora. Genom Tomma fraser! Nämn någon enda dygd, hvilen slik ädel verksamhet kan ej alstras någon ken skulle vara uteslutande qvinlig och ej dessfrånstötande dubbelhet hos qvinnans invärtes likes mensklig eller en sådan, som endast skulle väsende och yttre uppträdande, utan den samma anstå mannen, men inverka menligt på qvinskall fastmer bringa den sanna qvinlighetens blomma till skön och full utveckling. Troget nans karaktär och värde! Låt oss till exempel dröja vid den erkändt fullföljande sitt arbete, skall dock alltid qvinOm qvinnans värde.
Ändtligen var då målet vunnet, han var icke längre utan slägt och namn, han skulle omsider få återtaga det hem man beröfvat honom och den plats i samhället, hvartill han blifvit född. Han slöt Alf i sin famn och utbrast: — Säger du verkligen sannt? Är domstolens session redan slutad? Har man afkunnat sitt utslag, har Gibson segrat? — Ja, han har vunnit en fullständig framgång, en ”succés pyramidale”, en seger, som jag tror glädjer honom lika mycket som dig. Crawford är fullkomligt slagen, och denna sista scen, då Gibson framlade zigenerskans lilla börs och derur upptog den felande hälften af Morris intyg och fogade den tillsammans med den hälft man redan förut sett och sökt att dechiffrera, var verkligen af en effekt, som du icke kan föreställa dig. Man säger, att engelsmännen äro tröga, högtidliga och flegmatiska, att ingenting kan bringa dem ur det sansade och affärsmessiga skick, som de anse passande, men om något skall vara i stånd att rubba denna likgiltighet och entusiasmera dem, så är det interesset för en rättegång; detta slags skådespel roar dem framför alla andra, deras lagar äro temligen bristfälliga, men hos intet folk i verlden äro rättsbegreppet och den moraliska känslan så stora och rena som hos engelsmännen, och deraf förmodar jag att deras lifliga deltagande för dylika saker härrör. Då Gibson nu hopfogat dessa båda papperslappar, som fullkomligt passade tillsammans och fullständigt uppläste den förut helt och hållet gåtfulla skrifvelsen, blefvo sorlet och bifallsropen så högljudda och ihållande, att rättens förhandlingar måste afbrytas för en lång stund, och jag väntade nästan att få se den segerdruckna advokatens strålande panna bekransad med lager. Aldrig har någon skådespelare på scenen blifvit mera applåderad, det enhälliga erkännandet, den allmänna meningen var tagen med storm, opinionens sorl rullade såsom en lavin genom salen, och din seger afkunnades under handklappningar och bravorop.
Formen och 03 § Riksdags-Ord. ningen bestämma, böra välja Rikets Ständers Justitie-Ombudsman och hans Suppleant. S. D. Beslöt Ståndet, för sin del, att underdånig skrifvelse skulle från Rikets Ständer till Kongl. Maj:t atlåtas, med anhållan att, då Riksdagsärenderna icke kunna bringas till slut inom 3:ne månader, beräknade från den 30 November sistlidet år, eller den dag, hvarå Kongl. Maj:ts nådiga proposition om Statsverkets tillstånd och behof afgafs, Riksdagen må utöfver nämnde tid ytterligare en månad förlängas; och skulle Expeditions-Ulskottet anmodas att med förslag till den underdåniga skrifvelsen i detta ämne inkomma. Prot.-Utdrag den l'i Februari 18St. 147 Slutligen bifölls Utskottets hemställan att Fullmägtige måtte undfå decharge för de af dem, från den 15 November 1847 till och med den 15 November 1850, vidtagna beslut och åtgärder. S. D. Föredrogos och bifölios Lag-Utskottets följande Betänkanden: N:o 5, i anledning af väckt motion, om antagande af ny allmän Civil-lag; N:o 7, i anledning af väckt motion om verkställighet af Under-rätts beslut i hyres och utflyttnings-mål; N:o 8, i anledning af väckt motion, angående förändring af grunden -för beräkningen utål det, Magistratspersoner i städerna tillkommande, arfvode för bouppteckningar; och N:o 9, i anledning af väckt motion, om förändring af det uti 17^Kap. 16 § Kättegångs-lialken föreskrifna formulär till vittnesed. S. D. Föredrogos ånyo AllmännaBesvärsoch EkonomiUtskottets nedanstående Betänkanden och Utlåtanden: N:o 29, i anledning af föreslagen förändring i användandet af den så kallade Helgonskylden i Halland m. m.; bifölls.
Återremitterades. 31:o Salu-accis af städerna. Bifölls. 32:o Postmedlen. Bifölls. 23:o Chartae-Sigillatce-medlen. Återremitterades. 34:o Prot. Återremitterades. 35:o Restantier, äfvensom den vid slutet af ifrågavarande Utlåtande införda summariska beräkning. Återremitterades. Hvarjemte Ståndet förklarade, att hvad Stats-Ulskottet i slutet af den vid Utlåtandet fogade bilagan Litt Iyttrat derom, att Rikets Ständer lära besluta, huru med behandlingen af Grefve C. G. Mörners motion om sterbhus-afgiften bör förhållas i de delar, som ej tillhöra Stats-Utskoltet, icke föranledde lill någon annan åtgärd, än att motionen, i återstående delar, lades till handlingarne. S. D. Föredrogos och biföllos Banco-Utskottets följande Utlåtanden: N:o 12, i anledning af Herr Rosenblads, B., motion, om bestämmande af prsescriptionstid för emottagande i Kronans uppbörd och inlösen uti Rikets Ständers Bank af Bankens utelöpande transportsedlar, samt sedlar å 3 och 2 R:dr å o färga dt papper. N:o 13, i anledning af väckte motioner, dels i allmänhet om lån ifrån Banken till understöd för Kyrkors byggande, dels serskildt, om dylikt lån för uppförande af Domkyrka i Hernösand. N:o 14, i anledning af Herr Bagges motion, dels om villkoren för återbetalning af de lån, som Uddevalla stads Borgerskap och församling af Banken erhållit, och dels angående ett nytt lån af Bankens medel till Uddevalla stads-församling. N:o 15, i anledning af väckt fråga om ansvars-bestämmelsen för den räknings-hafvare i Banken, som, utan föregången coilalionering, assignerar å sin räkning derstädes. N:o 16, angående afskrifning af 2:ne från Banken utgifne odlings-lån.
Besvoch Ekon.-Utskottets Betänkande JY§ 12. 9 Af Kyrkoherden Simonsson: »Emot det slut, hvartill Höglofliga Utskottet i detta sitt utlåtande kommit, liksom emot de derför af Utskottets pluralitet anförda motiver, anser jag mig pligtig att härmed inlägga min eftertryckliga reservation och dervid åtminstone antydningsvis framlägga mina från Utskottets pluralitet skiljaktiga åsigter. Huru litet betydelsen af ifrågavarande ärende inom Utskottet vunnit klarhet och öfvertygelsen om den föreslagna åtgärdens lämplighet kommit till stadga, derom vittna de mångahanda åsigter, som under diskussionen blifvit yttrade, och de flera voteringar, som för tvistefrågans afslutande måst anställas. Frågan är ytterst den, huruvida theologen bör vara en kyrkans man eller icke, och dernäst — i fall denna första fråga blifvit, som sig bör, med ja besvarad — den, hvad i kyrkans författning bör vara stadgadt för att tillförsäkra henne, det hvarje inom henne anställd theologisk lärare är en sådan. Med det varma kyrkliga intresse, som utmärkte våra Lutherske förfäder och som så oförtydbart röjer sig uti de till oss i arf från dem öfvergångna kyrkliga författningar och anordningar, hafva samme våra förfäder nogsamt tillkännagifva, det de ansett som oeftergifligt, att hvarje lärare i kyrkans vetenskap inom kyrkans sfer lefver ett verksamt lif och det kat exochän, och för befrämjande af denna för dem så vigtiga angelägenhet hafva de vidtagit den åtgärden, att göra de theologiska lärarne till lärare äfven i församlingen. I motsats emot motionären tror jag nemligen, att detta högre till idéen sig hänförande och icke på materiela fördelar utgående motiv varit hos våra kyrkliga lagstiftare det, som hufvudsakligen föranledt inrättande af s. k. prebendepastorater, det sistnämnda åtminstone icke annorlunda än som något, hvilket väl kunde vara med, då det blott tjente till befrämjande af det hufvudsakliga ändamålet, hvilket ansågs kunna, såsom det säkerligen kan, vinnas till förmån för Svenska kyrkan i dess helhet, utan men för någon enskild församling.
Majit ersättningen för dem icke kunna beräknas efter medeltalet för de tio åren 1839-1848, som de aflemnade uppgifterna i allmänhet omfatta, utan medium för de fem sista åren af denna tidrymd böra derför lagas till grund; Och då detta medium utgör 9,636 ridt27 sk. 6 rst., föreslår Kongl. Majit, alt ersättningen för ifrågavarande inkomst-titel måtte bestämmas til! 9,633 ridr 16 sk., med förklarande derjemte, alt, så framt kassans Styrelse framdeles kan ådagalägga, att, genom fortfarandet af 1111 gällande afgift, högre inkomst skulle för kassan hafva uppkommit, och hvarom nödig upplysning kan beredas genom de till vederbörande Jlof-rältor ingående Lagfarts-protokoller, vid hvilka ena hälften af det stämplade papper, hvarmed köpebrefven för lagfarne fastigheter böra vara försedde, skola bifogas, särskildt kommer alt afgöras, hvad förhöjning i samma ersältnings-anslag kan finnas höra ega rum. Ersättningen för öfrige afgifter, som böra blifva föremål för särskilda anslag, eiler Passagerare-afgifterne, Avancements-penningarne och Inskrifnings-penningarne, föreslår Kongl. Majit alt fastställas efter medelbeloppet för ofvannämnde tio år och således, då detta utgjort 2,734 ridr 13 sk. 5 rst., till 2,733 ridr 16 sk., sammanlagda ersältnings-anslaget skulle alltså blifva 12,366 ridr 32 sk. Kongl Majus Nåd. Prop. I fråga sedermera om berörde afgifters framtida uppbärande för Statens räkning, vill Kongl. Maj:t härmed föreslå Rikets Ständer: att Inskrifningspenningarne, hvilka i medeltal, endast uppgått lill 198 r:dr 37 sk. 4 rst. årligen, måtte, i likhet med hvad i afseende å enahanda afgift till Wadstena Krigsmanshus-kassa är vordet framsläldt, eftergifvas, och upptagandet deraf således upphöra, alt
Riksdag låta företaga upprättandet af en Corrections-Inrättning, och , om möjligt vore, bringa den till fullbordan, samt öfverlemnade till Kongl. Majit att, till kostnadernas bestridande för detta företag, förskottsvis använda de medel Kongl. Majit derföre behagade utse, hvilka förskotter af Stats-Verket, vid den kommande Risdagen skulle ersättas, emedan Rikets Ständer ansågo vidv Band. II. Haft. I. i jf. K. M, Nåd. Propos. N:o 23. ilen af Arbetsoch Corrections-Inrällningar, samt den erfarenhet, som fordras till deras införande och stadgande, om det dermed åsyftade stora och till mensklighetens förbättring ledande ändamålet skulle vinnas, göra hvart steg angeläget, hvarigenom åtminstone deras början må kunna befrämjas och ett mönster för deras framtida utvidgande erhållas. Med anledning af Rikets Ständers nyss åberopade underdåniga Skrifvelse , afgaf K-ongl. Maj:t, vid 1817 års Riksdag, Nådig Proposition om anläggning af en större Arbetsoch Corrections-Inrättning; till svar hvarå Rikets Ständer, i underdånig Skrifvelse den 25:te Junii 1818, anförde, att De väl förde sig till minnes deras i delta ämne år 1815 yttrade önskan, men att De, med afseende å Statens tillgångar, samt de många och dryga behof, som måste fyllas, ej funno möjligt bevilja de betydliga Summor, som för Corrections-Inrättningars upprättande ansetts nödige; hvarvid Rikets Ständer likväl till Kongl. Majrts disposition för detta ändamål öfverlemnade 20,000 R:dr årligen till den nästföljande Riksdagen, samt anslogo äfven, uti den vid samma tid uppgjorda Stats-Regleringen, medel, att af Kongl.' Maj:t för samma ändamål disponeras, på sätt Kongl. Maj:t pröfvade nödigt och nyttigt. K. M. Nåd.
Vid öfvervägande af detta allt med hvad mera förekommit, ansåg jag frågan, huru Hr polismästaren Bergmans öfverklagade förfarande borde betraktas, hufvudsakligen bero på beskaffenheten af det mål, som emot Döling hos Öfverståthållare-embetet anmältes. Dervid förekom, att Levånders talan innefattade påstående om Dolings förpligtande i följd af sin skriftliga förbindelse, att antingen återställa den deri omnämnde skuldsedel, eller ock fullgöra förbindelsen samt betala ränta, jemte ersättning för den genom hans uraktlåtenhet vållade kostnad och skada. Under målets vidare handläggning och sedan Döling erkänt sin förbindelse samt i öfrigt med svar bemött Levanders påstående, men tillika invändt, att målet icke skulle tillhöra Öfverståthållare-embetet, utan borde vid domstol upplagas, anförde väl Levander, såsom anledning för sitt yrkande om Dolings inmanande i häkte, att dennes mening påtagligen vore att genom bedrägeri och svek förnärma Levanders rätt; men Levander uppgaf icke, huruledes detta förmenta bedrägeri eller svek skulle af Döling utföras, än mindre att sådant skett, hvarföre hans häktande yrkades icke o vilkorlig t, utan till dess han rätt för sig gjort. Vid 52 dessa förhållanden och sorn slamning eller käromål vore grunden för rättegång, synles del efter min lanka otvifvelaktig!, att Levanders emot Döling anmälda talan, för sig betraktad, var af tvistemåls egenskap och destomindre kunde, genom Dölings genmäle, förändras till den af brottmål, som han icke förnekade sin förbindelse eller undandrog sig dess fullgörande, ehuru i sednare afseendel framställdes flera erinringar, de der likväl ostridigt hade bort pröfvas, innan de kunde förkastas; hvilken pröfning åter, att sluta af hvad Öfverståthållare-embetets protokoll innehölle, alldeles åsidosattes. Då nu målet, i följd af dess omförmälda egenskap, rätteligen icke tillhört Öfverståthållare-embetet för polisärenden, samt detta embetes ytterligare befattning dermed således saknat stöd af lag, kunde fördenskull den omständigheten, att Levander under målets fortgång antydt (icke bestämdt angifvit)
I en till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet från Hedervärda Bonde-Ståndet remitterad motion har Riksdagsfullmägtigeu J. O. Sundgren från Stockholms län, med erinran, att klagan vid föregående riksmöten blifvit förd öfver inblandning från befälets sida vid kontrakters uppgörande emellan rusteller rotehållare och soldat, föreslagit, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, »att vid knektars — vare sig soldaters, husarers eller båtsmäns — tillsättande, befälet måtte förbjudas att i något afseende lägga hinder i vägen för rusteller rotehållare att med karlen öfverens - Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande M 27. 21 komma och uppgöra så väl om lönevilkoren, som eljest bäst han gitter, eller att annorledes inblanda sig i detta bestyr, då nemligen visadt är, att karlen är välfrejdad, frisk och inom den föreskrifna åldern, samt, i fråga om soldat, att han har erforderlig längd»; och har motionären derjemte anfört, att motion i samma ämne skulle vid denna riksdag hafva blifvit väckt inom Hedervärda Bonde-Ståndet af Per Nilsson från Christianstads län. Utskottet, till hvilket icke blifvit öfverlemnad någon annan motion i berörda ämne, än den, för hvilken Utskottet nu redogjort, har inhemtat, att vid sistlidne riksdag ett alldeles likartadt förslag blifvit väckt, men af det Utskott, som detsamma pröfvat, alstyrkt af det skäl, att då Rikets Ständer tillförene, med anledning af en dylik motion, hos Kongl. Majit i underdånighet anhållit om rättelse i berörda afseende Kongl. Majit förklarat samma hemställan ej böra föranleda till någon Kongl. Majits åtgärd, emedan, enligt Krigs-kollegii uppgift, några klagomål i omförmälda syfte hvarken vid generalmönstringar eller eljest afhörts, och det för öfrigt berodde på rustoch rotehållare att i laga ordning öfverklaga dylika missbruk, der de möjligen kunde ega rum.
De skäl, som af Låne-Kontorets Revisorer blifvit anförda för beviljande af förstärkning utaf fonderna vid Låne-Kontoret i Götheborg, synas äfven vara i viss mån tillämpliga på de öfriga Diskont-Verken; och då, i följd af de vid sednaste tre riksdagar beslutade årliga indragningar af den till utlåning med omsättningsrätt anslagna fond, svårigheten att från berörde fond erhålla låneunderstöd allt mera ökats, hvilket synnerligast för de 59 mindre jordbruk arne, som af denna lånerörelse hufvudsakligen sig begagna, kännbarast låtit sig förnimma, hafva Revisorerne velat uttrycka den åsigt, att ytterligare indragning af den för Allmänna Diskontens lånerörelse anslagna fond icke bör ifrågakomma. § 57. Med afseende å den dåvarande penningeställningen samt Räntan i Bandet betydliga belopp af Handelsoch Närings-Diskont-fonden, sorn fanns oan vändt, beslöto Fullmäktige, den 24 Augusti nästlidet år, Allmänna matt räntan vid diskontering och utlåning från Handelsoch Näringssko^l°an' Diskont-fondeij vid samtliga Diskontverken skulle från och med den 20 i samma månad och tills vidare utgå med feni procent, men ansågo sig då icke ega skäl att förordna om nedsättning i den vid utlåning från Allmänna Diskont-fonden bestämda ränta af sex procent; hvarjemte, och då, serdeles i betraktande af den säkerhet pant af vågförda effekter för Banken medförde, det syntes med billighet öfverensstämmande att de, hvilka före nyssberörde tid upptagit lån mot dylik pant, finge, redan innan lånen till betalning förföllo, komma i åtnjutande af den för låntagare i Handelsoch Närings-diskonten beviljade räntenedsättning, Fullmäktige förordnade, att räntan å alla utestående lån mot pant af vågförda effekter skulle från September månads början utgå med endast fem procent.
Majit, med ogillande af livad Cömmilterade lillgjort, fann för godt alt till förnyad handläggning af Committerade återförvisa ämnel i hela dess vidd, samt derjemte ålägga Committerade att, utan hinder af förut vidtagne åtgärder och beslut, i vederbörlig ordning ånyo rotera “’så väl den privilegierade, sorn icke privilegierade, af ålder oroterade, jorden’*, sedan likväl förut vidtagits de förberedande anstalter, och infordrats de upplysningar, som, för ärendets fullständiga behandling och oförhindrade afslulande tilläfventyrs kunde finnas nödige; hvaremedlerlid prestation af tillökt ordinarie rotering hvarken in natura eller med annan rotefrihets-afgift, än den Bevillningssladgan föreskrifver, skulle ega rum, innan Kongl. Majit derom vidare föiordnat. I anseende härtill, företogo Committerade åter extra roterings-jemkningen i Halland; men då härvid flere utsockne frälsebemmansegare ingå f v» skriftliga protester emot dessa hemmans åläggande af ordinarie rotering, ansågo Committerade sig böra, innan roteringen verkställdes, underställa frågan Kongl. Majrts Nådiga pröfning och afgörande. Af sådan anledning hördes återigen Förvaltningen af Sjö-Ärendena och KammarCollegium, sorn, i sitt den 16 September 1867 afgifne utlåtande, sökte utveckla de skäl, på grund af hvilka de ansågo ifrågavarande hemman böra Statssami Allm. Besv.-och Ekon.-UtsRollens Betänkande, N:o 84. II ordinarie roteras; hvarefter Kongl. Maj:t, genom Nådig Skrifvelse af den a { Oclober 1887, anbefallt Commillerade alt, i afseende å fråga oin rotering å jord af utsockne fralsenatur, ställa sig till underdånig efterrättelse de klara och tydliga föreskrifter, sorn i Kongl. Brefvet den a November 1833 blifvit meddelade.
Sådant täcker man öfver med stora stenhus och så låter man “ kommunalvälten “, som bara är en filial af “ universalvälten ", gå öfver den nya Adam, Mac-adam, och nivellerin-gen sträcker sig ända ut till Lill-Jans, midt i naturens sköte, det som var naturens sköte och nu tillhör bygg-mästarne X., Y. och Z. Det är naturligt, det shall så gå. I andra stora städer har det gått på samma sätt. Lefve byggnadskonsten! Ack, förlåt, jag sade konst, men “ byggeraschet “, som % också kan kallas byggnadsraseriet, i Stockholm, har verkligen ingenting med konsten att göra. Skåda vi efter litet hvarstädes i Europa, kanske i Amerika och på Söderhafs-öame också, så är konsten inom nutidsarkitekturen visserligen icke så utomordentligt ren, men det kan ju vara fråga om hvad som är rent eller icke, och ' vi behöfva icke låta binda oss af gamla föreskrifter — emellertid finnes dock en arkitektur, mer eller mindre konstnärlig. En sådan finnes till och med i Göteborg, i “ krämarstaden ". I Stockholm, i den svenska “ intelligensens " hufvudstad, tyckes man hafva glömt af att en arkitektur funnits, att äfven vi haft arkitekter, ja att vi kanske ännu hafva en och annan — in partibus. Vi ha för närvarande ingen arkitektur, men vi ha en * stil “, påstås det, som kallas “ Ladugårdslandsstilen ". De herrar byggmästare som arbeta i den stilen hafva aldrig hört talas om arkitektur såsom en konstgren. Det sväfvar möjligtvis för dem någon enda dag, i fall de hafva en ledig stund, att här funnits ett par herrar Tessin, och Scholan-der ha de till och med sjelfva sett en gång, fastän det var för många år sedan. Men om Barclay ’ ska (Wallenbergska) huset veta de ingenting. Näckströmsgatan har för dem ingen annan märkvärdighet än att hon l^der till Berns salong. Zettervalls namn förekommer dem icke alldeles okändt, men de ha aldrig haft tid att gå och se på Bolin-derska huset.