Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om ämbetsmännens bildning, befordran, löner och pensioner, samt om verkställigheten af deri nya regleringen, Uti öfversigten af bristerna i Rikets Stats-förvaltning bar Utskottet anmärkt: att ämbetsmännen dro får mångå, illa och ojemnt af. lönte , samt att de prof, som vid inträde i Statens tjenst af dem jordras , icke dro syftesenligt bestämda. Anmärkningen i afseende pä ämbetsmännens för stora antal är icke ny; ty redan i Kongl, förordningen den 24tde Januarii 1778 yttras: ”Att tillökning af nya ämbeten öf '•Ver behofvet blifvit införd och understundom J’mera baft personens befordran, än syslans ”nödvändighet till driffjäder*’’ Sedan denna tid har Rikets område och förmågan till Statens upprätthållande undergått stor förändring, utan att sådant medfört minskning i personalen vid de högre förvaltningsverken , som förut jemväl omfattat styrelsen af förlorade Provinser. Såsom ytterligare orsaker till ämbetsoch tjenste-mäns förökade antal kunna räknas: Att göromålens mängd blifvit flerdubblad genom tid efter annan utfärdade författningar , så väl rörande näringars idkande , som i afseende på kameral-verket; och hafva dessa författningar utgjort en sådan mängd, och varit spridde i sä många särskilde sam - 208 lingar, att ofta blott eftersökandet af en författning eller ett stadgande, hvars tillämpning kommit i fråga, medtagit lika lång, stundom mera tid, än ärendernas afgörande:
Rättegångs-Balken blifvit stadgadt: i 1 §, att, om svaranden kommer inför Rätta, men säger, att saken till den domstol ej hörer, och endera parten ej nöjes åt det utslag, domaren meddelar öfver samma invändning, parten åligger att genast, eller sist innan nästa dagen tilländagått, gifva Rätten sitt missnöje tillkänna; i 2 <§, att, om någon gör sådan invändning emot Hofrätten i de saker, som der strax instämmas och upptagas, den, som tappat, skall kungöra sitt missnöje inom klockan tolf å tredje dagen derefter; och i 3 §, att, om någon vänder in, att (lere hafva i saken del och böra instämmas att tillika med honom svara, dermed skall gå på samma sätt, som nu blifvit föreskrifvet; så bestämmes i 4 § af samma Kap., att om någon gör annan invändning, än sålunda är sagdt, domaren skall, om målet det fordrar, gifva sitt utslag deröfver särskildt och, antingen det i hufvudsaken binder elier ej, fortfara genast derpå med hufvudsaken, ändå att någondera parten förklarat sitt missnöje inom den i 1 och 2 §§ stadgade tid, samt att öfverdomaren ej må besvär öfver fel i rättegången emottaga, innan underdomaren i hufvudsaken dömt, men att, derest den, som tappat, söker högre Rätt i hufvudsaken, det står honom fritt att sina besvär i nvssberörda fall tillika framföra; och har vidare genom Kongl. Brefvet den 2 November 17S9 blifvit förordnadt, att sedan domaren gifvit sitt utslag öfver någon sådan invändning i rättegången, som icke emot 16 Kap 4 <§ Rättegångs-Balken får genom besvärs anförande från hufvudmålet skiljas, honom väl åligger att med saken vidare fortfara, men tillika genast underrätta den part, som i samma utslag tappat, att missnöje deröfver bör innan den i 1 och 2 §§ Rättegångs-Balken utsatta tid anmälas, så framt han sin talan deremot, i fall hufvudsaken under högre Rätts bepröfvande kommer, förvara vill.
Då förslag härom af de röstberättigade i en kommun väckes medelst beslut, fattadt inför kommunalstämmas ordförande, Magistrat eller den för stad utan egen jurisdiktion särskildt tillsatta styrelse, varder sådant meddeladt Konungens Befallningshafvande, som från öfriga till valkretsen hörande kommuner infordrar de röstberättigades röster och utfärdar kungörelse om utgången, efter thy som de fleste afgifne rösterne varit för bifall eller afslag. I sistnämnda fall kan frågan icke förr, än en tid af fem år derefter förflutit, ånyo upptagas. Beslutas åter förändringen, träder den i kraft vid det val, som näst efter en månad från kungörelsens utfärdande inträffar, och gäller för en tid af minst fem år, hvarefter beslut om dess upphörande kan på lika sätt som om dess införande fattas. Vid de omedelbara valen afgifvas rösterne. särskildt för hvarje kommun, inför kommunalstämmas ordförande, Magistrat eller för stad särskildt tillsatt styrelse; och skola för rösternas sammanräknande och fullmakts utfärdande åt den, som de flesta rösterna erhållit, valprolokoilen insändas, för kommunerna å landet till domhafvanden och för städer med egen jurisdiktion till Magistraten i den stad, som största folkmängden eger. I stad, som har att ensam sända en eller flera Riksdagsmän, förrättas valen omedelbart inför Magistraten; och må, der flere Riksdagsmän skola utses, staden, på sätt om val till stadsfullmäktige är stadgadt, kunna indelas i valkretsar. Konxtilutions-Utslcottets Memorial M 2. 7 § *7- Vid såväl elektorssom riksdagsmannaval tillkommer hvarje röstande en röst. Den, som dervid erhållit de flestas röster, vare lagligen vald, och skilje lotten emellan dem, som erhållit lika röstetal.
Uti en tid, då man icke skyr några kostnader för att de grofsta brottslingar icke skola vara i saknad af de nödvändigaste vilkoren för lif och helsa, nemligen ljus och frisk luft; så synes det i sanning för mensklighetskänslan upprörande, att krigaren, som mer än någon annan är i behof af allt, som stärker hans helsa och härdar hans kropp, skall beröfvas dessa för lifvets bestånd, lika mycket som sund föda, nödiga vilkor. Under krig är det soldatens bårda pligt, jag vet det väl, att tåligt underkasta sig alla slags mödor och försakelser; men att under fredstid öfver höfvan anstränga honom, och onödigtvis utsätta honom för alla menliga inflytanden af ett fältlif, är att slösa med menniskokrafter, och således lika oförståndigt som omenskligt. Att längre bibehålla detta tillstånd af oefterrättlighet, kan icke vara nationen värdigt, och när man betänker, hvilka svårigheter måste möta, för att dölja dessa bedröfliga förhållanden vid furstliga eller utmärkte fremmande militärers besök; så kan man icke annat än beklaga dem, som hafva den sorgliga lotten, att för dessa personer förevisa våra artillerietablissementer. Det behöfves ju blott att någon af dem byste samma upphöjda tanke om vilkoren för en trupps duglighet, som blifvit af Hr Krigsministern uttalade, och således icke nöjde sig Den 3 Mars f. ra. 57 med att se regementets materiel och hästar, utan äfven vil e taga kännedom om truppens tillstånd i kasernerna, för att en outplånlig skamfläck skulle fästa sig vid den Svenska nationen, som så illa vårdar sig om sitt lands försvarare. Frän hvilken synpunkt man än betraktar denna fråga, framstår den alltså såsom en trängande nödvändighet. Hvad åter angår motiverna för Utslcts afstyrkande af såväl de Konglsom de af enskilde motionärer framställda förslagen; så äro de, enligt mitt förmenande, illa valda. l)e Kongl, förslagen afslås nemi. på den grund, att »det icke ens torde böra antagas för visst att någotdera kommer att vinna K.
Finans-komitén kan väl antalet af kreatur anses hafva vunnit någon tillökning, men hvad som numera utgör hufvudsakliga skilnaden emot förr, är att djuren i senare tider betydligt bättre underhållas, och att man mer än förr vinnlägger sig om anskaffande af goda djur. Sedan detta hushållningssätt blifvit antaget, äro vexlingarna uti djurens antal, i följd af missväxt på foder, mindre starka, emedan de flesta jordbrukarne, då fodertillgången för året minskas, ändå bibehålla sina kreatur och antingen fodra dem mindre, eller ersätta bristen genom spanmåls användande vid utfodringen. Ungefärliga beloppet af spanrnäl, som i medeltal användes till kreaturens utfodring, kan, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med uppgifterna till Finans-komitén, antagas till minst 84,000 tunnor, hvaraf inom socknarna på landet: utan specifik uppgift om olika sädesslag 64,513^ tunnor, råg 405, korn 86, blandsäd 922 och hafre 4 4,1354 tunnor, tillsammans 80,062 tunnor; i Köping: utan specifik uppgift om olika sädesslag 700 tunnor; i Sala: dito dito 2,500 tunnor, tillsammans 3,200 tunnor; hvartill komma städerna Westerås och Arboga, från hvilka inga uppgifter i detta hänseende blifvit lemnade, minst 738 tunnor; summa 84,000 tunnor. Dessutom uppgifves på landet hafva varit till utfodring begagnade 2,100 tunnor potatis, och 1,312 tunnor rotfrukter, bestående af både potatis, kålrötter, rofvor och morötter; men säkerligen har af dessa jordfrukter vida mera utfodrats, ehuru sådant icke noggrannt blifvit uppgifvet. Ingen socken finnes, der icke sädesutfodring förekommer, men vid jemförelse socknarna emellan står denna utfodring alldeles icke i något förhållande till kreaturens antal.
Vid Herrängs grufvor, hvilka i sednaste berättelsen anmäldes såsom af nyo upptagne, fortgår brytningen och är uti jemt tilltagande. Malmen transporteras för det mesta till vissa bruk i Norrland. Utom arbetsförtjensten i orten, har denna gruf-brytning således öppnat tillfälle för allmogen till en indrägtig fraktvinst. Af enskille personer utom Dannemora bergslag äro derjemte brytningar företagne å den så kallade gruf-skogen i — i4 — Wahlö socken, samt Roddarne hemman i Hökhufvuds socken, äfvensom några äldre jernskärpningar vid Koxut i Börstels socken blifvit upptagne. Ännu är dock outrönt, i hvad mohn dessa företag, i anseende till de drygare brytningsoch transport-kostnaderna, kunna blifva lönande. Å Jerna sockne-allmänning i Öknebo härad har likaledes en gammal jerngrufva blifvit af ett bolag under de tre sista åren ånyo bearbetad, i ändamål att använda malmen, som skall vara af god halt, vid gjuterier i Östergöthland och Södermanland; hvilket likväl i anseende till inträffade barvintrar och grufvans aflägsenhet från laslage-platsen vid saltsjön, hittills mött hinder. Det oaktadt fortsattes brytningen driftigt med fjorton ständiga arbetare. I Wårdinge Socken af nyssnämnde härad finnes åtskillige kalkbrott med 5 ugnar, hvilkas tillverkning fyller ortens behof och skulle kunna uppdrifvas vida derutöfver, om afsättningen vore starkare och transporten till Stockholm mindre obeqväm. Af mera betydenhet är ett kalkbrott i Sorunda socken Sotholms härad, tillhörigt Öfversten och Riddaren Frih. C. H. Anckarswärd. Tretton arbetare äro der dagligen sysselsatte, och transporten bestrides genom ett af ägaren dertill inrättadt ångfartyg. Andre bruk, fabriker och näringar.
Jag, för min del, skulle anse det som en den oförsvarligaste gerning, om jag på mine medborgares bekostnad skulle tillstyrka en enda skillings ytterligare bidrag till Götha Canal, då intet hopp mera återstår, att Staten någonsin kan få ett enda öre af räntan på sine redan förskjutne medel, långt mindre sjelfva Capitalerna, oberäknadt de ärlige dryga, permanenta, utbetalningarlie och förlusterne, hvilka jag bär ofvan uppgifvit. Ilade händelserne med Götha Canal tilldragit sig på lyfo-taletj så tror jag icke, att den tidens Ständer skulle så öfverseende och ädelmodigt behandlat saken; likasom jag icke eller tror, att de Görlziska mynttecknen varit så förderflige som man ansåg dem. Jag får derföre vördsamt tillstyrka proposition till bifall å Statsoch BancoUtskottens i det förevarande ämnet afgifne Utlå lande; men i den oförmodade händelse, att ålerremiss beslutas, anhåller jag, att detta anförande må få åtfölja ålerremissen. Tians Excellence Herr Grefven och LandlMarskalken tillkännagaf, alt plenum Den 26 Mars f. m. komme klockan \ till 6 i eftermiddag att fortsättas. Friherre Anckar swärd, Carl Henrik: Jag hade önskat, att vi i dag kunnat hålla oss inom gränsorne af Statsoch BancoUtskoltens Utlåtande, eller alt vi blott till behandling företagit, huruvida lämpligt vore, att Rikets Ständer i förväg bevilja det begärde förskottet af 100,000 R:dr B:eo, innan hufvudfrågan om hegardt biträde för Götha Canal kan beviljas. Men då frågan nu i sin helhet blifvit behandlad, då man fullständigt vidrört hufvudfrågan, huruvida Rikets Ständer böra lemna det begärde bidraget af 807,594 R.'dr B:co, utbeder jag mig Ridderskapets och Adelns tillåtelse, alt yttra min öfvertygelse i ämnet.
Om Utskottet derföre saknat anledning alt, jemlikt hänlydningen i Utlåtandet N:o 40, taga de diplomatiska angelägenheterne i förnyadt öfvervägande, bär deremot .Kongl, Majlis Kådiga Proposition, rörande försvars verkets behof, kunnat föranleda Utskottets tillstyrkande af det fullt behöfliga anslaget för befästandet af inloppet till Stockholm, till Gevärs-fabricationen, till FiillArtiileriels completterande, till de för lod eldia Armeens numerär högst nödiga Instructions-Compagnier; hvarförutan Revär mgs-C3asserne sakna en tjenlig stara; till Dock-byggnaden i Carlskrona och till byggnad af anno*- rude ångfartyg; äfvensom jag anser dea föreslagne hamn-byggnaden vid Höganäs vara af högre vigt, än de visserligen nyttiga hamn-anläggningar oc$} vallen-communicationer, hvartill bidrag blifvit anvisade.” Af Herr Friherre Sprengtporten: ”EmotUtskottets beslut att afstyrka allt anslag till Wadstena och Höganäs hamnar samt för uppförandet af nödiga byggnader vid de båda Universiteten, anmäler jag min reservation :
Rdr för dem hvardera, hvarjemte jag i underdånighet hemställer, att lönerna för '/ Sjukhus-Läkare och 1 Under-Läkare mätte tillökas från 500 Rdr till 400 Rdr för den förre och från 450 Rdr till 200 Rdr för den sednare, allt Rmt. 56 Bil. JYs 3 lill Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. Jtf i, om Statsverket 1836. För öfrigt torde, i öfverensstämmelse med Eders Kongl. Majtts den 22 sistlidne Augusti fattade beslut, framställning till Rikets Ständer i sammanhang härmed få göras om uppförande på stat af del arfvode åt 1 Adjutant hos Artilleri—Befälhafvare!], som Edors Kongl. Maj:t funnit hehöfligt att tills vidare af särskilda medel åt en sällan tjensteman anstå till belopp af ISO Rdr årligen, i likhet med hvad som beslås Adjulanlerne hos National-Reväringens Bataljons-Chefer. 1 händelse af bifall hättill måsle anslaget å Riks-staten för Gottlands National Beväring, höjas med ett sammanräknad! belopp af 9,206 Rdr 83 öre Rrut, enligt hvad bilagde förslag deröfver (Litt. Z.) vidare utvisar.» Angående »Med Arméens aflöning står äfven i sammanhang den traktamentsberälning, en* Befäl "och S°m ^ ^rm^ens Befäl och t jenstemän skall tillämpas vid extra kommenderingar. tjenstemän Traktamentet, som i dylika fall utgår, beräknas för närvarande efter högst skiljt ra k torr ente ak*'8a grunder, till följd af författningar och föreskrifter, i allmänhet utgifna och nieddclade före nu gällande rese-reglemente af den 31 Oktober 1831. Sålunda kommendctillämpas för särskilta slag af kommenderingar så väl nämnde rese-reglemente, som nngc > |g07 och 1827 årens rcse-reglementen, vidare Tåg-ordningen och flera andra beräk ningsgrunder.
JustitieOmbudsmansEmbetet an. sågs af BondeStåndet vid Riksdagen 1809 och Den 12 Juni, 217 18 to som onödigt; hvaruti Ridderskapet och Adeln 1111 icke ansåg sig kunna instämma. 97;de §:n. Vid Riksdagen 1809 och iSto föreslogs härvid följande rättelser och tillägg, efter orden: ”väljes af Riksens Ständer:” genom tolf af hvarje Ständ särskildt får tillfället nämnde Electorer, hvilka till detta vals förrättande sammanträde samma dag då de af Stånden blifvit utsedde, och skiljes ej åt förr än valet fullåndadt är. Med iakttagande af hvad 69 §■ om lika rösters förekommande siaclgar, skola desse Electorer samfäldt, &C. Efter orden: ”och så vidare:” Inträffar den händelsen, att två eller flere personer, Öfver hvilka särskildt rostas bår, undfått lika röster, företages först votering om den ordning hvaruti de till omröstning md framställas. Skulle, sedan afla omröstningarne sålunda för sig gått, likväl ingen person hafva erhållit den här föreskrijna pluralitet, anställes ny omröstning öfver alla deni som vid första voteringen blifvit satte i fråga; skolandes den sorn erhåller de flesta rösternas antal, anses behörigen vald. Enär &c. Antogs. I02:dra §:n. Häruti föreslogs 1809 och jSio följande tillägg, efter orden: 5,i tjenst varande Presidenter :5’ skulle sä hända, att sd många af Rik s-Rätt ens Ledamöter ar o af laga förfall ellar jäf hindrade att deltaga i dessa of ver läggningar och beslut, att de öfrige ej utgöra tolf, dligge dd Ordföranden 2X8 Den 12 Juni. att i stället till Ledamot i Riks-Rätten kalla den Embetsman inom samma Lerk, sorn är näst i ordningen efter den hindrade, eller ock, om detta med de militciire Ledamöterne inträjfär, den äldste General eller Amiral, sorn ufjäf eller förf all ej hindras.. — Afslogs. iogtdje §:n.
Derigenom måste ock inträffa, att mången gång frågor af vigt och (örtjente af särskild uppmärksamhet blifva förbigångne, likasom det olla nog torde bero af en tilllällighet, när några så beskaffade ärenden göras till föremål för revisorernes pröfning. Svårt blir det jemväl, under dessa förhållanden, för revisorerne att upptäcka och anmärka sådana fel och brister i förvaltningen, hvilka härfhta antingen af otydlighet i gällande författningar eller af godtycklighet vid deras tillämpning, ehuru äfven detta måste vara ett revisorernas åliggande. Huruvida dylika brister verkligen förefinnas, torde vanligen visa sig derigenom, att skiljaktiga meningar om författningarnes rätta förstånd uppstått emellan dem, åt hvilka tillämpningen deraf varit anförtrodd, och i della afseende måste det vara af vigt för revisorerne att, utan allt för stort besvär eller långvariga undersökningar, erlara hvilka författningar, som sålunda föranledt stridiga meningar och möjligen till och med mot hvarandra stridande beslut rörande deras tillämpning.» Då man läser denna revisorernas framställning, så finner man, som jag nyss sagt. att meningen icke är att de skola få kännedom om alla inom förvaltningen handlagde mål och ärenden, utan allenast de som röra den ekonomiska förvaltningen, vid hvilkas afgörande meningsskiljaktighet mellan vederbörande uppstått. Emellertid har Stats-Utsk:ts framställning icke blifvit lyckligt redigerad. Utsk:t hemställer nemi., »att R. St:r måtte hos K. ål. i underdånighet anhålla, det täcktes K. M. i nåder anbefalla vederbörande att vidtaga erforderliga åtgärder, hvarigenom R. St:rs revisorer må kunna erhålla nödig kännedom om de inom de förvaltande verken förekommande vigtigare frågor, uti hvilka vederbörande varit af skiljaktiga åsigter om författningarnes rätta tillämpning.» På enskild väg har jag inhemtat, att ehuru uppställningen blifvit sådan, Stats-Utsk:ts mening dock icke varit annan än revisorernes, nemi. alt revisorerne skulle beredas tillfälle att med större lätthet få kännedom om de olika meningar, som gjort sig gällande vid de ekonomiska ärendernas afgörande i de förvaltande verken.
Vid puncten om Exercis-Squadroners underhåll, af David Andersson från Halland: ”Emot Slals-Utskottets Betänkande, angående' anslaget för ökade kostnader till Lif-Regements-Dragonoch Husar-Corpsers samt Jemtlands Häst-Jägare-Corps’ Exercis-Squadroner, får jag mig reservera, på den grund, att jag tror, att tillgångar inom samma Hufvud-Titels besparingar så väl hädanefter, som hitintills, komma att finnas lill betäckande af ifrågavarande summa, och att således nytt anslag dertill för närvarande ej bordt uppföras, emedan Kongl. Maj:t lofvat framdeles vara betänkt på ändringar och förenklingar, och alt således den ifrågavarande summan möjligen derefter borde kunna försvinna.” Uti frågan rörande Instructions-Compagniens underhåll. Af Friherre Palmstjerna: ”Mot Utskottets beslut uti 2:dra puncten Litt. d. måste jag reservera mig, emedan jag anser ett anslag för beredande af Instructions-Compagnier vara serdeles angeläget. Indeldta Infanterioch Jägare-Regementenas årliga öfningstid i allmänhet är alltför kort, för att det ens är tänkbart att kunna derunder dana rekryten till soldat. Serskildt öfningstid är härtill oundgängligen nödig, och måste berechts, såvida, man vill hafva en, äfven blott för fredstid, tjenstbar Arpxee. 22 Stats-Utskottets Utlåtande> IV: o 3y. Skall öfningen blifva någorlunda fullständig, fordras minst 3 månaders tid för rekrytskolan, helst de korta Regements-mötena knapt kunna för soldaten anses vara annat, än en blott påminnelse om hvad han inlärt såsom rekryt. Men om för rekryternes instruction ej finnas andra medel än sådane, som tagas från anslaget för Armeens vapenöfningar i allmänhet, hvilket ej medgifver längre Regements-mölen än 17 dagar, så måste dessa inskränkas och blifva då alldeles otillräckliga för sitt ändamål, Armeens bibehållande uti brukbart skick.
* På samma gång, som väl ingen numera lärer vilja bestrida det mägtiga inflytande, som lättade kommunikationer utöfva på ett lands andliga oell materieia förkofran, genom framkallandet af ökad produktion och höjd industri och dymedelst framalstrande af förut okändt välstånd, och man, af denna anledning, bör kunna antaga alt hvar och en, som nitälskar för denna förkofran, malte med varmt intresse omfatta hvarje åtgärd, som vidtages för alt främja densamma, äfven om härmed vore förenad en pekuniär uppoffring, så vågar man väl å andra sidan antaga, alt denna uppoffring skall röna så mycket mindre motstånd, då, såsom förhållandet är här, man i och med detsamma äfven tillskyndar fördel åt ett förhållande, som ensamt i och för sig vore förtjent af sådan uppoffring från det allmännas sida. Uti sydligaste delen af sjön Åsnen, belägen inom Kronobergs län, ligger en ö, Sirkön kallad, som, med afseende på dess storlek och såsom bebodd af hundradetals menniskor, bland alla öar inom vårt land torde kanske vara den sämst lottade med afseende å densammas kommunikationer med fasta landet. Befolkningen å ön, som, i anseende till dennas naturliga goda beskaffenhet, är ganska välbehållen, kan detta oaktadt icke, fastän de största bemödanden å dess sida ingalunda sparats, med egna medel genom en bro förena ön med fastlandet, enär denna, som skulle blifva 1,000 fot lång, måste läggas öfver ett ända till och med 2 2 fots djupt vatten, och af denna anledning, med hänseende till den stora anläggningskostnaden, blifva omöjlig alt åstadkomma med mindre de enskilde i sina bemödanden underlättas af Slaten. Det torde vara öfverflödigt att nämna den ofantliga fördel, som tillskyndades dessa vanlottade öboar genom ofvanberörda brobyggnad i såväl ekonomiskt som andligt hänseende. Man behöfver blott besinna hvilka ofantliga svårigheter, som i sakens nuvarande skick måste yppa sig vid varutransporter lill och från ön, äfvensom att dessa transporter under vissa tider af året åro nästan rent af omöjliga och icke kunna ske ulan våda för lifvet.
Berg i stället inköpt, tillfälle till torpanläggning jemväl vid Berg erhållas å en större odling invid Wenerns strand; att Skogs-styrelsen, jemte plau för skogsindelningen och ekplanteringens bedrifvande under de sju första åren, hemställt, att den hvarken dertill eller till ersättning för torpställen disponerade delen af hufvudgårdens egor, bestående af tomter, trädgårdar, gamla åkerjorden och ängarne samt torpen Målaretorp, Nybygget, Lugnet, Stora Nolängen, Lilla Nolängen, Husbacken, Stora Ånäset, Lilla Ånäset, Yärdshuset och Albotten jemte upplåtet nödigt gärdesfång och vedbrand ur skogen, måtte få under ofvannämnde 7 år utarrenderas genom Skogs-styrelsen, hvilken för dessa egors successiva planterande efter samma tids förlopp skulle framdeles inkomma med underdånigt förslag; samt att denna Styrelse i förslaget om Leckö kungsgårds samt dertill hörande hemmans, lägenheters och åbyggnaders öfvertagande för ekplantering, icke afsett slottet nied den Så kallade kasernen, slottsträdgården och härtill hörande tomtplatser inom särskildt staket, hvilkas underhåll skulle taga i anspråk allt för stor del af Ekplanterings-kassans tillgångar, utan motsvarig nytta för sjelfva planteringen. Med afseende på hvad Skogs-styrelsen i detta mål upplyst och anfört och då Wisingsborg^ kungsgård med angränsande hemman, uppgående till ett sammanlagt område af omkring 1,600 tunnland, snart är för ändamålet till fullo begagnad, vill Kongl. Majit härigenom föreslå Rikets Ständer att för deras dol medgifva: att