Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I anledning af de stora olägenheter, som härigenom tillskyndas de skjutsskyldige, dels genom väntning på posten, för hvilken ingen ersättning gifves, dels derigenom att den fattige, ofta illa klädde skjutsbonden är tvungen att i det grufligaste väder och väglag risquera sin häst, sin helsa och sitt lif; yrkas upphäfvande af denna nu öfverklagade anstalt. jBesv. och Ekon, Utsk, Betänkctnden> 201 Utskottet har till pröfning förehaft detta mål, och hvad först angår de flera i Memorialerna öfverklagade olägenheter, som serskilde orter skola få vidkännas genom en långsammare postgång; så finnér Utskottet, att flere grundaue skäl synas vara anförda för de gjorda motionerna, heldst en trögare postgång ostridigt lagger betydliga hinder i vägen för sådana afFairer, hvilkas förmonliga afslutande fordrar en hastigare communication, och derigenom i ingen ringa mon hindrar ej mindre handelns än näringarnes förkofran. IVJen då ett närmare utredande af de förslag, sorn i Memorialerna uppgifvas, fordrar en noggrann undersökning af de omständigheter och serskildta förhållanden, som härvid kunna förekomma, tror Utskottet sig böra inskränka sin åtgärd till den vördsamma hemställan, det R. H. Ständer hos Kongl. Majrt framföra en underdånig önskan, att Kongl. Maj:t, som, efter vederbörandes hörande, bäst är 1 tillfälle, att till hufvudsaklig pröfning upptaga närvarande ärende, täcktes dervid fästa det Nådiga afseende, som det kan anses förtjena, och som omständigheterna medgifva. Vidkommande den sednare frågan, eller de olägenheter, som genom närvarande reglering af postföringen imellan Norrige och Dannemark tillskyndas skjutsskyldiga, har Utskottet härvid inhemtat alla de upplysningar, som Utskottet för en hufvudsaklig handläggning af målet ansett vara af nöden, och får nu framföra sin öfvertygelse, att den 202 och Ekon. Utsk.
Enär tillgången medgifva, att medel kunna, mot stadgad ränta utlånas, från de under Directionens inseende ställde Cassör och Fonder, bör Directionen iakttaga, att det sker i den ordning och efter den föreskrift som stadgadt är i det utfärdade LåneReglementet; ankommandes på Kamererarens ansvar> om någon af i detta Reglemente påbudne uppgifter saknas, och på Fiscalens, om den lagliga åtgärd uteblifver, honom tillhörer att verkställa. 9 §• Alla SkuldSedlar till hvarje Cassa eller TestamentsFond, skola nummereras efter den ordning i hvilken de blifvit beviljade, och penningar, derå utgif - Den ig Julii e. m. 451 af de lån som anses lika säkra och för hvilka Räntorne blifvit lika ordenteligt inbetalte, detäldsta efter nummer, till en del eller helt och hållit först infordras, efter iakttagen förbehållen uppsägningstid. lo §. Dc yttranden och utlåtanden hvilka al Tjänstemännen, dels enligt pligt, dels i följd af anfordran inför Directionen afgifvas, skola i Protocollet intagas, om de äro muntelige eller åberopade bifogas om de äro skrifte lig«- n §. Directionen föranstaltar, det RiddarhusCanzliet alla Söeknedagaf i veckan samt Kamererare - Contoiret né. Äro CaSsorne i behof af sine penningar, bör af de Lån sorn anses lika säkra Och för hvilka Räntorne blifvit lika ordentligt inbetalte, det äldsta efter nummer, till en del, eller helt och hållet först infordras efter iakttagen förbehållen uppsägningstid. io §. De yttranden och utlåtanden hvilka af Tjenstemännen inför Directionen afgifvas, skola i Protocollet intagas, om de äro mun-i telige, eller åberopad* bifogas, om deäroskriftelige. n §.
Ilikets 8!uncler, som. uti unclerclunig 8krilvelse uf lien 22 3unusri ,835, meclclelut clerus äsigter röruncle heröröe förslug, hvilket Ilikets 8tuneler 1 cle vusencltliguste clelur goökunt, och 6ä tillika instumt i clen öfve, tv^elge, :>It ifruguvu, uncie Iric^vurterings-forfultning icke vere tillämplig pu 8tocklmlm, cler högre h^ror och ofrigu loculu förhällunclen gjorcle förunclrucle föreskrifter nöcligu, sumt, i enlighet mecl Kongl. Nuj:ts l>iZcligu körkluruncle, unsett clen reglering, som i ulseencle pu inc^vurteringen j ullmunlcet trullus, icke hörs leclu till ruhhning i cle emelian in^vurterings-tugure och gilvure ingängnu öfverenskomm elser och contruct, sumt sulecles först kummu utt tillumpus, nur sun>mu contruct tillunclulupit; hvurvicl liiKet8 8>uncier jemväl funnit försluget om hestämmsncls uf 1 R.clr i mänuclen, susom ersutlning för stullrum för hvurje häst, 80m för tjenslegraclen hör liullus, untugligt; mcn cleremot snlrullit, utt clet mä vuru in^vurtcrings-gifvure öps,et lemnuclt, utt Iiäclunester 80m hittills efter eget goclttlnnunöe, prcesteru incsvurtering untingen in nutnru elier, i contunt; hulvu i serskilcl unclerclunig 8krifvels6 i 8ummu 8ug, röruncle suttet tor utgörunclet uf 8tuclernus in^vurterings-hesvär, sumt om en jemnure och rutt visare förclelning clerus, 1 nnclerclunighet vttrut, utt i ufseencle ä clen utredning uk mulet, 8om Ilikets 8tänc!e>' viel 183o urs Iliksclug ss^ftut, kuncle unmurkus, utt erforclerligu h6Io^>p6t för inköp eller n^h^ggnucl uf Luserner m. m. för 8tutens räkning icke hlifvit genoin hchorigu vurcleringur och kostnuclsförslug heslämclt; utt serviee-kostnuclen icke hlifvit för ullri 8täcler ulskiljcl frun cle öfriga inc^vurterings-ulgifte.'nu; utt inc^vurterings-tolugen, säsom summunhlunclucl mect clen orclinurie tolagen, icke ullticl kunnut trun clennu senure skiljus oell, eler suclunt lätit sig görs, nägon controll icke funnit8 clerä, utt incsvurterings-tolugen hlifvit rätteligen heruknucl och upptagen, hvurigenom elen hrist i mecllen till servicens utgörancle, som skulle fellus, icke kunnut uppgifvas, hvilken hrist cloek ulven i öfrigt vore heroencle pä inc^vurterings-penningurnes hestummuncle i clen n^u In^vsrterings-Orclningen; utt
Proposm har man likväl afvikit från den grundsats, som den siste värde talaren omnämnde, i så måtto, att man der stadgat, att den icke tillräknelige skulle ersätta skadan, såvida hans tillgångar tilläte det. Erkänner man således att den olycka, som här inträffat, bör i första rummet drabba den som medvetslöst dertill varit vållande, så frågar jag: bör icke samma grundsats tillämpas äfven i fall den vållandes hela förmögenhet dervid skulle medtagas, eller skall i sådant fall olyckan endast och allenast drabba den, som träffats af densamma? Det synes mig vara rättare att man antingen bibehåller den i K. M:s Propos. uttalade princip, eller också antager den af (Jtsk:t föreslagna, enligt hvilken gerningsmannen dömes att ersätta den skada han vållat. Ar det icke nog att en familj genom lamiljefadrens död förlorar det stöd han lemnat den, eller bör denna familj derigenom äfven beröfvas sitt uppehälle? Rör man icke då snarare taga af den persons tillgångar, som vållat skadan, för att dermed söka mildra olyckan? Med ett ord, om man, som det i K. M:s Propos. skett, utgår från den grundsats, att den vållande, ehuru han icke var tillräknelig, likväl bör ersätta skadan, 416 Den 11 Juli e. m. så bör man konseqvent genomföra denna grundsats och gerningsmannen träffas af olyckan i hela dess vidd. På detta skäl vågar jag vördsamligen anhålla, att R. o. Ad. täcktes bifalla den nu föredragna §:n. Hr Carlheim-Gyllenskjöld: Att förfara på sätt den siste värde talaren yrkade, kan visserligen vara mera konseqvent, men om det derföre vore bättre eller mera rättvist, lemnarjag derhän. Enligt det K. Förslaget skall skadeståndet »jemkas efter hvad skäligt pröfvas», och detta synes mig äfven vara rätt. Af Gr. Sparres yttrande ville det för öfrigt synas som om han ansåg att denna § endast gällde afvita person, men jag får i så fall fästa hans uppmärksamhet derpå, att den har afseende äfven på den, som är »under 15 års ålder». Gr. Sparre:
Under den tid stora arméen låg stilla och lemnade Ryssarne tid att skaffa sig förstärkning, tog Sandels vid Pulkkila, Kärsämäki, Piippo, Ahokylä, Nissilä, Saviselkä, Walkiamäki, Rautalampi, Kuopio, Laukkas, Leppävirta, Jorois och Warkaus, tillsamman 13 officerare och 870 man fångar, öfver 100 kanoner, mera än 800 lass proviant (hvilka, beräknade efter 3 tunnor lasset och tillsamman med den proviant och hafra, som togs i magasinerne, utgjorde 5,296 tunnor), 12,000 L:lb. hö, 1000 L:lb. kött, samt förstörde dessutom ganska mycket för fienden. Sandels, som hade blott en brigad under sitt befäl, ryckte fram med Finska härens venstra flygel ända till Ryska gränsen, och skickade en rekognoserings trupp till Sordavala stad i Ryssland. Något större bevis emot grefve Klingspor behöfves icke. Efterverlden må döma om han ej förtjente den stämpel Finska arméen gaf honom, och som jag i det föregående uttalat. Träffande och sannt yttras i en år 1809 författad visa: Men gick när man borde stå stilla, Men stadnade när man bordt gå; Man segrade alltid men illa; Ty baklänges gick det ändå. Under det vi lågo qvar i Kalajoki, ankom den för hela hären nedslående tidningen, att Sveaborgs fästning, genom kapitulation, blifvit öfverlemnad åt Ryssarne. Och som jag år 1810 var i tillfälle att på stället erhålla upplysningar om förloppet dervid, anser jag mig böra derom meddela några omständigheter. Den gamle, men kraftfulle generalen Klerker, som under grefve Klingspors frånvaro förde befälet i Finland, hade, vid underrättelsen om Ryssarnes tillernade snara inbrott, användt all möjlig verksamhet, drift och omtanka, att förse fästningen med dess förnödenheter. Landets invånare bidrogo ock härtill, på derom skedd uppmaning, med största beredvillighet. Spanmål och viktualier infördes i myckenhet. Garnisonen utgjorde 6000 man.
Utsk. har gjort sitt förslag i den bästa afsigt, och visst icke opåkalladt, emedan röster beständigt höjt sig med den önskan, alt i samma mån Bankens styrka tilltoge, skulle äfven rörelsecapitalet ökas eller större utvägar till näringarnas förkofran beredas. Utsk. har trott sig kunna vinna detta derigenom, att det utsatte en viss proportion , i hvilken försträckningar skulle kunna lemnäs, allt efter som Bankens styrka ökades. Men med denna förökning af sedelstocken efter Bankens ökade silfvervaluta var nödvändigt att också förena rättighet för Banken att, i samma mån dess silfvertillgångar minskadeä, äfven indraga de utgifna lånen. Jag tror för min del, att fruktan i detta land bland näringsidkarne för en uppsägning af erhållna lånebiträden är större än deras tillfredsställelse öfver en utsigt att kunna erhålla ökade lån, emedan en hvar hellre försakar en fördel, som han icke äger, än mister någon, som han redan åtnjuter. Fruktan att nödgas återbetala de gamla lånen uppväges således icke af hoppet om någon andel i de nya, och således har delta förslag visserligen icke den glädjande verkan på allmänheten, som mången torde föreställa sig. Under de enskilda öfverläggningar, som vi öfvervarit, hafva vi hört farhågor yttras för de uppsägningar, som af förslaget kunde följa och hvilkas möjliga behöflighet BancoUtsk. äfven förutsett. Jag befarar dessutom, att den uppgifna proportionens noggranna vidmaglhållande skulle i verkställigheten blifva alltför svår för Bancofullmägtige. För att kunna bedöma, huruvida tillgångarna medgåfve nya låns beviljande, borde Fullmägtige vid. hvarje tillfälle kunna bestämdt beräkna förhållandet emellan Bankens silfvercassa och utelöpande sedelstock, hvilket biefve alltför svårt, eller ock ovisst. Man har äfven talat derom, att Bancofullmägtige skulle bedöma rörelsens behof. Huru skola de väl kunna det? Skulle det ske efter de låneansökningar, som göras, så tror jag, på grund af den erfarenhet jag inhemtat äfven såsom Bankofullmägtig, att näringarna ständigt skulle komma att anses behöfva lånebiträden; och rättade Fullmägtige
I detta ämne, visserligen et af de vigtigare, som vid denna Riksdag förekomma, vill jag blott göra några anmärkningar. Det tros i allmänhet, att man reser för mycket bättre pris i Sverige, än utomlands. Så är det ock, då man vill resa med serskildta eller så kallade exlrnposthästar, Mea i England, Tyskland, och flere andra länder faller det aldrig den mindre förmögne in, att resa på det sättet, utan han, ja ofta den rike sjelf, håller till godo med en plats i forvagn, och man kari der i beqväm täckvagn resa för mycket bättre pris, än i Sverige, isynnerhet då man är ensam person. Således har jag sjelf i sisth November rest från Paris till Brussel i en sådan vagn ungefär 3o Svenska mil på 36 timmar, för circa en R:dr R:gds milen. För att resa så här i landet i den årstidens väglag, skulle kostnaden blifvit dubbel. Ännu stö - re skulle den blifva för utländning!*!), sorn ofta nödsakas vid ankomsten till Sverige Den i a Augusti f. rn. köpa egen vagn för öfverdrifvet pris, och sedan vid utresan sälja den för vanpris, samt utomdess lega en serskild kusk, som ofta måste från Stockholm återsändas, t. ex. till Helsingborg, med serskild skjuts. Men i vårt glest bebodda land, och med så långa distancer till Hufvudstaden bör man kunna resa beqvämt, åtminstone för icke högre pris, än utomlands. Häraf föbjer dock alldeles icke, att det är en viss klass af Medborgare, som skall påkosta den-, na fördel, eller att den skall vara ett onus på Landtbruket. Principen är utomdess mycket oriktig, att skjutsningen skall vara ett onus, ty den borde här, som i andra länder, vara en näringsgren, och kan, åtminstone på de mer beresta vägar, blifva det. Behöfver Staten för detta ändamål komma emellan, så böra Ständerna söka att bereda beqvämlighet och hastighet jemte billigt pris, och se till, att icke någon viss klass af Medborgare härvid tryckes. Man har sagt, att forvagnen emellan Stockholm och Upsala lyckats.
C1 O O Vid Krigs-kollegii utlåtande öfver Landtförsvars-komiléens förslag voro fogade särskilda yttranden af Kollegii t. f President samt åtskilliga ledamöter; och uti afgifna påminnelser mot de af Kollegium gjorda anmärkningar vid berörda förslag, har den afdelning af Komitéen, som haft förslagets utarbetande sig uppdraget, sökt visa, att de af Kollegium framställda betänkligheter, olägenheter, svårigheter och faror, dels äro skenbara, dals lätteligen kunna undanrödjas. Det förslag till Krigs-kollegii organisation, som 1858 års Komité afgaf, visas i sammandrag uti närlagda tabell J\1 1, och det nu af Landtförsvars-komitéen afgifna underdåniga förslag är framstäldt i tabell-bilagan JVs 2. Den hufvudsakliga skilnaden emellan dessa olika förslag till reorganisation af Krigs-kollegium (hvars nuvarande organisation åskådliggöres genom bifogade tabell 3) är den, att. då 1858 års Komité föreslagit Krigs-kollegii förändring till en Armé förHällning på 4 afdelningar
2:o ©ebitaft utom tvenne loecfov efter bet StaxerutgödEcminttteerne ffutat ftna förrättningar, fPofa ^ärabSffrtfiuariic till ÄomtitgenS Söefalttttugöfjafluattbe titfättba (Ecntuttttecritcä ^3rotoeoff, ^attbltttgar ocf) Sangber luth bot af (Ett 9t:br S?:co titt Spaftcratctä fattige, för fjluarje bag bermcb fättgre bröjeå. (Dm ering s—o m mitte i St ii b er tu. 8. 87. £>cfja taxeringar fövrättaS i ©tocfbolm inför Öfluer (Ej tua 0ftuer Taveriugötttäu för ©treffehn ffota luara Sitta af 9tibberffaf) ocf) Stbet, Sitta af sf3refte B9. l:o $ ©ödeborg od) forfta (Slafettb Stäber tttgöreS SarertugéMSemmitté af gi;ra ficrfotter blattb Öitbberffaia ocl) Slbef, gora af $Prefte Små af 9libberflajt ocl) Slbei, Små af ^reftesStånbet, Små Ståubbfierfoucr od) Ser 23or* gare, nteb iafttagaitbe, t attfeettbe titt befe fiftuäuitibe, att, få miba (Slafer ittout Staben finnas, ett efter fh;rlatt af Ifmarje (Slaf afpafabt antal utur en fimar mäljeä. 4:o g gaftlutt ocl) Sata fiola SareriugSmäitucit utgöra lila antal, font för attbra od) trebfe (Slafettä ftäber fiabgabt är, fmarmtb S3orgare Cfj ntå till Saxcringöman af 23orgare
Går ut och kommer strax in med läckerheterna.) Se så; nu kan hon ta sig en bit när hon har lust. Adjö, mitt lilla gryn! (Går.) Stackars Kalle! Om jag ändå kunde telefonera något af allt detta till honom! (Börjar att ordna förfriskningarne. Skakar missmodigt på hufvudet, men klarnar igen. Sätter beskäftigt en stol till bordet och låtsar som om hon talade till någon. Bjuder af assietterna, tager vinflaskan och sätter korkskrufven i.) Kan hon tänka sig! Fröken Idas fästman är kommen, flängande på ett ök som om hin vore efter honom. Ja så. S i r i (sätter flaskan). Nilla. Nilla. S i r i (sitter och funderar). Nilla. Men om ni bara vill låta bli att sitta der och knipa på mun och se högtidlig ut, så tror jag att vi skulle kunna bli rätt goda vänner. Vill ni inte ha kaffe? Nej tack. S i r i (reser sig). Birger. B i r g e r (skrattar). Åh, han är så tokig efter namnam. Ni gömde någonting innan jag kom? S i r i (skrattar). Hvar? Här, i skåpet. Hvad har ni? Vin. Nå? Drufvor. Jag tackar! Mandelkransar. Mer? Äpplen. Hvilken fråssare! Birger. Siri. Birger. Siri. Birger. Siri. Birger. Siri. Birger. Siri. Birger. S i r i (triumferande). Birger. (Paus.) Om jag nu inte kommit och stört er, hvad skulle ni då tagit er till hela qvällen? Arbetat. Siri. Birger. Siri. Ni narras! Ni, arbeta? Ja; jag skrifver rent. Är detta er stil? Ja. Han vill öfverraska fröken Ida, säger han, och skall stanna här i natt. Jo, jag lofvar hon blir glad! Jag bad honom stiga upp i salongen, men han sade att han hellre ville gå hit in, så kunde han få någon att prata med. (Har, medan hon talat, gömt undan förfriskningarne.) Ack, se der! Låt mig bara komma ut! (Försvinner genom sidodörren.) Förlåt att jag tränger in så här.
Jag menar härmed visserligen icke att den större flottan direkte skadar eller förtrycker den mindre, men om serskildta, för den stora flot tan gynsamma undantagslagar leda vår handel på andra orter än dit densamma eljest skulle vända sig, och der den egentligen skulle anlita den mindre flottan, så är det väl temmeligen klart, att denna sednare derigenom går miste om en ganska betydlig del af den användning som hon eljest skulle kunna påräkna, och att följaktligen den ensidiga fördel som är den stora flottan beredd, också verkar till en motsvarande skada för den mindre. Utomdess är dervid ännu en omständighet att betrakta, nemi., att om den långväga sjöfarten, och följaktligen de större skeppens byg gande och utrustande genom dylika ensidiga bestämmelser upmuntras, så vända sig åtskilliga kapitaler åt delta håll, hvilka eljest skulle kommit den mindre sjöfarten till godo och att således denna näringsgren undandragas de krafter, sora den under andra omständigheter skulle kunnat påräkna. Det synes mig derföre alldeles icke vara olämpligt att såga, det den upmuntran, som genom lull-lindringarne lemnats den större flottan, i samma mån indirekt motverkat utvecklingen af den mindre. Sedan jag sökt ådagalägga detta, ber jag likväl att få reservera mig mot hvarje sådan tydning häraf, som skulle jag vara i någon den minsta mån afvogt sinnad mot den större handelsflottan; tvertom! ingen kan | 512 Den 4 Juni c. ni. högre än jag önska dess tillväxt, oell dess förkofran i alla möjliga afseenden, men det är också min fasta öfvertygelse, att denna dess förkofran och bestånd alldeles icke nu mera åro beroende af fortvaron af dessa tull-lindringar. De faktiska förhållanden, som enl. min tanka med full trygghet berättiga till ett sådant antagande, hafva redan af en värd talare på f. m. blifvit i hans sakrika anförande så fullständigt framlagda, att i detta afseende endast en obetydlig efterskörd är att göra.
I fall man blott talar om dem, som Konungen utnämner: så blifva mångfaldiga uteslutna, hvilkas tillsättning bland främlingar kan vara lika behöflig som deras, hvilka K. M. nämner. Det kan dessutom vara tvifvel underkastadt, huruvida språkmästare kunna räknas till dem, som innehafva beställningar för vetenskap, eller om en fäktmästare kan anses höra lill dem, som innehafva beställningar för skön konst. Man har således i min tanka, icke fullständigt uttryckt hvad man velat säga, utan man har gjort föreskriften allt för inskränkt. Dertill kommer, att man föreslagit det endast utländske män af utmärkt förtjenst skulle få inkallas. Man kan vara en rätt skicklig lärare, utan att vara en man af utmärkt förtjenst. Likaså förhåller det sig med en fäktmästare, äfvenså med en läkare. Han kan vara för Sverige mycket nyttig i behofvets stund, utan att derföre vara utmärkt i sin sak. Under koleratiden för 14 år sedan, mottog man med begärlighet kvilka läkare som från utlandet kunde erhållas, särdeles ifrån Danmark, utan att efterfråga om de voro just så utmärkta. Skulle nu Riket åter blifva utsatt för samma sjukdom, så torde samma behof förekomma. Likaså förhåller det sig i fråga om krig. Man bör derföre icke onödigtvis pålägga sig band, som kunna umbäras. Norrmännen hafva i detta hänseende varit försigligare. De hafva i frågor om naturalisation blott sagt att utländningar kunna anställas såsom konsuler, läkare och lärare vid undervisningsverken, ulan att der finnes något särskilt föreskrifvet om personernas utmärkta beskaffenhet. Jag tror att vi kunne göra på samma sätt och dermed vara väl belåtna. Jag får derföre hemställa om icke, till undaurödjande af de brislfälligheter jag tror förslaget äga, R. o. Ad. skulle vilja, såsom sin gemensamma tanka, antaga följande ordalag: l:o ”Konungen äger att hittills ägt rum. Till beställningar vid universiteten och andra inrättningar för undervisning i vetenskap eller skön konst, må efter vederbörandes hörande, eller, uppå deras framställning, utländske män kunna kallas och befordras. Konungen vare obetaget att” etc.
Ständer hafwa i detza afseenden an, sett tjenligt, och fä ho§ Eder Kongl. Maut i underdånighet anhälla, det den Författning mätte widtagas: att sadane Eketrän som antingen äro, eller genom sin wäxt lofwa att blifwa af förmånlig byggnad - >6y4 Deri »6 Julik. nads bestaffenhet, säsom Kronans anses, och noga! urskiljas ifrån de Ekar, som kill sadant behof ärö mindre dugliga, samt att teka senare, inom slutet asar i8>4, ät Krono Skatte-Jordägaren uppläta§ och astämplas: att ägare af de för Kronans be» hos utsynte Ekar maga dem wid närmast belägne Kronans warf eller hamn i större eller mindre partier afyttra, mot erhållande af twa tredjedelar af sadant wirkes wid försäljningen gängbara pris, men att den återstående tredjedelen af betalningen, genom de personers försorg, som desa upphandlingar för Kronan besörja, innehalies och anwändes till aflöning at de Embetsoch Tjenstemän, hwilka med tillsyn och underwisning om tradens fällning och upp< huggning hafwa befattning:o att det tillätes Kronoskatte-ägare eller Krono,Abo, wid steende uppodlingar, borttaga sä beskaffade Ekar, enär uppgift af antalet dera blifwit hos Konungens Befall ningshafwande anmäld, samt med rättighet, att sa framt de icke, inom z:ne mänader frän anmälningödagen, ge< nom Krono < Betjeningen underrättas, att desamma för Kronans behof erfordras, dem till egen nytta anwända; hwaremot om någon Krono, Skatte eller Krono,Hemmans,innehafware, under sken afen dylik odlinq, och utan att densamma sedan fullborda, skulle borttaga Kronan förbehällne ostämplade
Bifölls; N:o 192, angående aflöningen för Rikets Ständers nuvarande justitie-ombudsman och dess vikarie. Bifölls. Från Vällofl. Borgare-ståndet. S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Lag-utskottets betänkande N:o 51, i anledning af väckt motion om upphörande af frälsemans serskildta forum. S. D. Föredrogos å nyo Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottens betän kanden: N:o 11, i anledning af serskilda motioner, i fråga om kostnadernas bestridande för ekonomiska besigtningar å kyrkoherdeoell kapellansboställen. Bifölls; N:o 12, i anledning af väckta frågor om nedsättande af en kommitté för undersökning rörande skogshushållningen, om inskränkning i dispositionsrätten af enskild skog, om förhöjd ansvarspåföljd för åverkan, samt om ett förändradt hushållningssätt i afseende på härads-allmänningarne. I fråga om utlåtandet öfver sednare delen af herr Pff etterbergs åberopade motion, eller hvad angår framställningen om förhöjd ansvarspåföljd för åverkan, lät Ståndet vid betänkandet bero, fjerde eller sista yttrandet afslogs, men i öfrigt blef betänkandet bifallet. N:o 13, i anledning af väckt fråga om upphörande af s. k. jura palronatus. Bifölls; N:o 14, i anledning af väckt fråga om ändring i sättet för kungörelsers publicerande i kyrkorna. Bifölls; N:o Prot.-utdrag den 7 Juni '1848. 411 N:o 15, i anledning af väckt fråga om ändring i nu gällande stadgande, rörande tiden, då damlucka skall vara öppnad. Bifölls; N:o 16, i anledning af väckt fråga, om ändring af de lagrum och författningar, som föreskrifva undersöknings hållande af bärads-rätt i åtskilliga ekonomi-mål. Bifölls; N:o 17, i anledning af väckt fråga om prygelstraffets upphörande.