Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För öfrigt synes mig, att, i detta afseende, ett bestämdt stadgande icke bör gifvas, då det möjligen kan hända, när concurrencen är liten, att äfven det lägsta bud på en vara vid en auction vida kan öfverstiga de gångbara priserna i allmänhet. 3) Det förslag Utskottet gjort, att en Leverantör skall aflemna sin vara på förbruk-' ningsorten, är väl vid första påseende godt och nyttigt ; men häremot förekomma flere omständigheter: erfarenheten har mer än tillräckligen visat, att, hvad flottorna angår, icke några, åtmindstone ganska få, och det sällan, hafva härstädes åtagit sig att i orterna , eljer vid stationerna , leverera varor, och om detta skulle utgöra ett nödvändigt villkor, måste följden deraf onekligen icke blifva annan, än att concurrencen blifver mindre, och skall slutligen alldeles upphöra, hvaraf åter befaras den skada och olägenhet, att priserna, antingen genom sam r manräkningen eller ock andra omständig - Den 3 Juni. 9 heter, uppstegras; till stöd för hvilken tanka jag tror mig biott behöfva nämna, att vissa artiklar uti särskildta förbrukningsorter ej finnas, utan mäste från annat häll anskaffas, såsom t. ex. Skepps ankare och kanoner, hvilka af Leverantörer hittills aldrig blifvit på deras kostnad tilt orterna transporterade. Dessutom finnas åtskilliga andra varor, såsom kläder , Buldan och i synnerhet Bultjern, hvilken sednare artikel måste vara af den bättre sort jern, som här är att tillgå, såsom af yttersta vigt att användas till Kronans fartyg, emedan Bultjern af sämre malmsorter, sorn i orterna finnas, är alltid skört, och ej sällan springer, hvaraf de största förluster kunna tima. Dessutom får jag härvid tillägga, att transporterne för flottorna alltid kunna verkställas för bättre pris, då Kronan har sina egna Lastfartyg, hvilka i alla fall behof, vas till transporten af Eke-och Furuvirke, och som tillika1 medföra den stora nyttan, att de i fredhg tid äro en oundgänglig exercice för en del af Kronans manskap. 4)
Derigenom att vi uppskjuta eller låta denna fråga förfalla och således få slut på detta ämne, slippa vi doek icke genast härifrån, ty i ordningen att föredragas komma nu åtskilliga vigtiga betanien från LagUlsk., så att de, som vilja deltaga i öfverläggningen om ämnen af vigt, måste ändå stanna qvar. Uppå derefter framställd propos. ansåg R. o. Ad. de nu upplästa delarna af Hr von HartmuosdoWFs förslag böra förfalla. Hr Lefren: Jag får anmäla min reservation mot beslutet, af fruktan för Coust.Ulsk:s välvilja i detta fall. Gr. Spens: Den återstående punkten i det förslag jag inlemnat, är af så nära sammanhang med den g:de i Hr von Den a November e. m. 45 HartmansdorfFs, alt när elen ena förfaller, måste äfven deri andra förfalla, oell jag anhåller således att den ej vidare måtte förekomma lill föredragning. Hr von Hartmansdorff; Del Sr just den §:n, sorn förvarar stånds-privilegierna. Jag anhåller derföre, att han matte uppläsas samt at Ståndet antagas, emedan jag ieke vill hafva på mitt samvete att han förfölle, utan alt Ståndet yttrat sig derom. Det ifrågavar. förslaget upplästes, så lydande: ’’Väckcs på sednare riksdag, än den, der beslut fattas örn intagande i Riksförsamlingen af 5:te ståndets omhud, fråga om ändring i något stånds ordning, sammanträde det ståndets på riksdagen närvar, ombud från hegge hamrarne, och blifve intet annat ändringsförslag Riksförsamlingen understäldt, än det som dessa ombud genom Hesla rösterna godkänt. Till antagande af sådant förslag fordras sedermera Riksförsamlingens bifall och Konungens samtycke.” Gr. Spens: Orsaken hvarföre jag yttrade alt denna § hade nära sammanhang med den förut förfallna, ligger i orden : ”något stånds ordning.”
Bör attiuänbaö, att atta utgifter B11 fira nteb merfltga förljåttanbet cnltga, fimilfa ©amutaubrag af Cfmer-3tåtf)ållarcn od) konungens S3cfaltutng3t)afmanbe titt SitfSgälbSkSBntoret tnfättbaS inom famtart ntånabS ffitt unbcr uppBörbsåret. 2:o £>efje Samntanbrag ffofa t StttfSgälbökSoutorct på bet s nogaftc tift funt* morita grattffaS, od) om, mib jcmförcffc af förcgåcitbc årettS Santtitanbrag, olif Sebalt förrBcrörbc Banbltttgar Blifmit till 9iifSgälbS*6oittorct åter (L. S.) n. ro. lotman. (L. S.) n. ro. Statman. (L. S.) 00 « n c i) å I I. 5303- 9C*t. i 9>«fotrtig S5ft>&&é-of3ift . 2. 5Ctt. n. Sffgift of mitt, ©genbom oef> SRotelfe m. m. §. 2. Sif (Embete od) £jen(iemän famt ^Betjente, nt. fl 3. §. 8.
Constitutions-U tskottets Memorial till Prest-Ståndet, i anledning af dess anmärkning vid Utskottets förnya - 136 Coust. Utsk. Betänkanden. de alternativa förslag till ändring i 58 §. Riksdags-Ordning en. Sedan, under den 6 innevarande, Constitutions-Utskottets förnyade alternativa förslag till ändrad redaction af 38 Biksdags-Ordningen blifvit från Högvördig.*! Prest -*Sråndet återförvisad t, med den anmärkning, ari i förslaget numera saknades den iörut projecterade föreskrift att äfven i Constitutions-Ul-.kottet, när omröstning per capita derstädes sker, två. tredjedelar af hvarje Stånds Ledamöter skola densamma öfvervara, får, till besvarande häraf, Utskottet vördsamligen erinra, att, då ifrågavarande omröstningssätt bör, såsom ett särskilt undantag, äga rum uti alla inom Constitutions-Utskottet förekommande mål, synes dervid icke någon annan princip kunna följas än den som redan i allmänhet är förutsatt genom det gillade första Alternativet, hvarest villkoret af hvarje Stånds Ledamöters närvaro, till ett antal af minst två tredjedelar, finnes bestämdt endast för Banco-Utskottet, och för detta endast i mål, der det med Riksens Ständers rätt besluter, eller så kallade hemliga ärenden, hvilka åter äro af en helt annan egenskap än de, som, enligt Piiksdags-Ordningens 29, 36 och 53 , till höra Constitutions-Utskottets befattning. Utskottet, som i öfrigt tror införandet af votering per capita blifva det säkraste correctif mot Ledamöters förfallolösa frånvaro, öfverlemna!' vördsamligen de andragna om - Cons t. Ut sk. Betänkanden. 137 ständigheterna till Prest-Ståndets benägna pröfning, och afvaktar emedlertid underrättelsen huruvida Prest-Ståndet antingen täckes foga sig efter dess Trenne Med-Stånd, hvilka numera antagit Utskottets sednaste förslag, eller ock yrkar den i 56 §. Regerings-Formen anvisade slutliga jemkning af oförenliga skiljagtigheter.
— Denna vägen, » tillade han just som hon med kraft drog sin hand ur hans, nickade och sprang upp för trappan. Länge stod den unge mannen orörlig och stirrade efter henne. Hans gamla kärlek flammade upp starkare än någonsin. Den blida unga qvinnan i den enkla drägten syntes honom nästan skönare än den dansande flickan i siden och tyll, som hittills varit hans skäraste minne. Men nu skulle hon icke smyga sig ifrån honom, som hon gjort här om qvällen. Han undersökte huset och fann såsom han antagit, att det hade två utgångar, en åt Dosseringen och en åt gatan; han stälde sig på vakt mellan båda, i fall hon skulle ha i sinnet att fly honom. Mycket riktigt. Nu kom hon sakta utför trappan, stannade några ögonblick i tvekan, gick ett par steg mot hufvuddörren, men svängde hastigt om in i den mörka korridoren, som ledde till gården och gatan. Hon sprang andlös genom den temligen långa oupplysta gången och trefvade ifrigt efter dörrlåset liksom ett uppskrämdt barn i mörkret, utan att finna det. Men han, som hon hade flytt, fångade henne i sina armar, oeh hon lät det ske utan motstånd; ty hon kunde fly sin kärlek, och det hade hon gjort, men strida med den mäktade hon icke. När han kysste henne, lät hon derför också detta ske, och när han lade hennes arm fast i sin och tog hennes portfölj från henne, följde hon honom stilla. Det var så länge, länge sedan någon handlade för henne, det föreföll henne som en ljuf dröm, och hon önskade blott, att han icke måtte tala, icke bryta förtrollningen. Men det måste talas, det var så mycket, som måste förklaras; han lockade ur henne ett ord efter annat, men det var magert och ofullständigt, det han fick veta. Hon hade funnit modern sjuk och utarmad; Manuskript, som ej antages till införande, återsändes, så vida porto bifogas. Inga ofrankerade försändelser lösas. så hade hon försökt alla möjliga utvägar till förtjenst. » Men jag kunde ju ingenting, rakt ingenting, » sade hon med ett sorgset leende, » och ingen ville ha mig. Mina fina händer, som varit min stolthet, vittnade blott om min oduglighet, och ingen trodde mig, då jag sade att jag ville bjuda till.
St. Prot. 10 Sami, 2 B., 3 Haft. CO »o 5o Bil. t. Tullvärdc. 3 Stärkelse, hvit 2 5 Svafvel Svafvelblomma Svampar, torra . I / Fnösk2 24 Sug4 S viskon Sågblad, alla slag 3 56 »6 Såpa Säckar, nya: toma innehållande Varor Talg: Rå eller oskird 3 [0 och skird Tallkottar och Tallstrunt . Tamarinder Tapeter: Gobel ins Andra slag, samt Tapetborder . Tegel: 18 Eldfast 20 Klinker i5 Mursten . , Stärkelse, blå, se Färger. Substans, se Bläckpulver. Svampar, matnyttige och inlagd. eller saltade, se Frugter, iolagdi Svärta, Bok, se Boksvärta, Kopparsticks-, se K.op parsticks-Syärta. Qvantitet för Tullberäkningen. Införsels Tull. Syringar, se Fingerborgar. Sängkläder, sc kläder. Tackjern, se Jern. Tagel, se Hår. Talgljus, se Ljus. Bil, t. Exp.-Utsk.-s försl. t. und. skrif. N.-o 386. 5i T ullvärde Qvantitet tor TullbcräkInförsels Tull. Utf T årse uli. 11 ingen. Tegel: Taksten, oglaserad eller glase33 16 36 rad Tenlikar Tenn : Oarbetadt, samt arbetadt gammalt och sönder1000 styck. 1 # 10 12 16 q brutet r Terpentin: Venedisk All annan Tester eller Kratz 1 tt t tt . 1 tt 100 styck. 1 1 Karfvad, Carduser eller lös i 36 Fastager. 1 ffi 12 2 Knaster r tt 32 24 Spunnen i tt 8 Stänger och Ca1 rotter 1 tt l6 Tennaska, se Aska. Terra Sigillata, se Bolus. Thermometrar, se Barometrar.
Häraf Den ?8 Juni 1439 Härafifinner Utskottet det Således blifva en följd, att vid den nya Brottmåls-jLagstiftningen. en betydlig inskränkning uti användandet af berörde Straffsätt bör äga runi; men da andra lamp. Ilgard i stället böra antagas, liar ock vid valet af detri, som kunna betraktas såsom de mest tjen Jigä och närmast tillämpliga för alla gradationer af brott, Utskottet trott det Arbets, och Correc. tions Inrättningar äga étt i sådant afseende oemotsägligt företräde. Till bevis derom tror Utskottet det vara tillräckligt anföra, att en Brottslings qvarhållande vid ett Arbetsoch Correctionshus endast äf ett beröfvande af den frihet han ägt, men genom brortets utöfvande missbrukat och ined skäl förverkat: att då de flesta brott förtmledas af lättja samt hog för-: sysslolöshet och utBväfningar, intet sträff kari varå mera passande Kn det som betager Brottslingen tillfälle att fortsätta en sådan lefnad och tvingar honom att med arbete bidraga till sitt underhåll: att Straf fet i sig sjelf icke medför någon vanära och betager förbrytaren all utsigt att återvända till en blifvande nyttig ’ medlem i Samhället: att lian tvärtom, afskilld från verlden, lemnäs tillfälle att utan förströelser känna den inre förebråelsen af sina begagna fel och finna följden deraf i sin förlorade frihet: att han derunder vänjes till ar* bete och ordentlighet: att verkställigheten af straffet blir för lika Brottslingar lika, utan afaSj ende på vilkor och stånd; och att, då fiihotou' är för hvarje menniska dyrbar, saknaden deraf jern; *44» Deri 28 Juni'. jemväl skall blifva ett ibland de m*st afskräc* kande Straff. Det har dock härvid icke undfallit Utskottet, att nämnde Inrättningar ohekligen fordra betydliga kostnader, för att sättas i sådant skick, att de i allo svara emot den nytta af dem bör väntas.
Den, som i minut försäljer bränvin, utan att dertill vara berättigad, höte första gången Tio R:dr, samt, om han oftare dermed heträdes, Tjugu R:dr hvarje gång. 46 $- All försäljning af bränvin på öppna farvägar vare förbjuden, och då bränvin till salu föres, må utdelning eller mätning deraf icke ske på torg, Bev-, Lagsamt Allm, Besv.- och Oecon,- Utshs Betånkahde JV:o 6. 21 i hamn eller a öppen gata inom stad, icke heller under marknad å landet, vid det ställe, der stånd eller hodar för sjelfva marknaden äre uppsatte, utan bör säljaren föra bränvinet, i stad, till köparens hemvist, eller eljest inom hus och gård, samt, vid marknad å landet, på serskildt dertill af Kronobetjeningen anvisadt ställe, för att till köparen uppmäta hvad han till minst en kanna åstundan Den häremot bryter, höte som i nästföregående^ stadgadt är, och blifve derjemte, vid hvarje slik händelse, förlustig det bränvin, han å sådant olofligt ställe medfört. 47 §• Uti öppna salubodar och på apotheken må icke bränvin i minut försäljas, utdelas eller annorlunda tillhandahållas, vid ansvar, som för oloflig minutering i ^5 §. stadgas. Den, som vid bruk och herregårdar, efter serskildt aftal med egaren, lemnar spisning åt hans husfolk eller åt resande och deras betjening, bote Tjugu R:dr, om han vid andra tillfällen än måltiderne, eller till andre personer än ofvannämnde, utminuterar bränvin. Förbry ler han sig oftare, bote Fyratio R:dr, och håfve icke vidare frihet, änskönt han derom med gårdsegaren öfverenskommit, att mat och dricka till förtäring på stället afyttra. Om, vid grufvor, större bruk och manufacturier, värdshus för resande erfordras, skall tillstånd för inrättandet deraf sökas hos Konungens Befallningshafvande, som, efter Pastors och Socknemäns hörande, derom förordnar. 43 §•
— Elsa är icke hård, som du säger, — sade slutligen mor Greta, i det hon lyfte kitteln af elden. — Här om dagen gret hon ju och lipade fasligt, när katten der — hon pekade på en stor gråhvit katt, som malde i spiseln — gjorde sig illa. Hon fick riktiga anfäktelser deraf, och är hon än kavat vid dagsljus, är hon rädd i mörkret som ett barn. — Töväder biter aldrig på mig, mor, — sade Lars buttert. — Jag är för gammal, så mycket du vet, för att inte begripa, att qvinnan skrattar, när hon kan och gråter när hon vill. Det bultade nu på dörren, och ändtligen inträdde den länge väntade. Hon hade varit nere i staden hos åldermannen Grijs, sade hon. Der hade varit mycket stök och det hade dröjt, innan hon hade fått sitt ärende uträttadt. Garnet skulle dock komma, bad åldermannen helsa, så snart fartyget gått upp på strömmen. När hon gick derifrån, hade hon på jerntorget mött en ung, artig kavaljer, som bedt henne följa med sig hem och spisa qvällsvard, och då hon icke svarat på hans fråga, hade han sökt tvinga henne att följa sig. Hon hade emellertid slitit sig lös och sprungit ned till vakten samt derifrån öfver isen. Det var en mycket underlig historia, tyckte mor Greta. Men efter som det var stora böndagsaftonen, fick udda vara jemnt den gången. Mor Greta tyckte emellertid, att det gjorde Elsa godt att en gång få se, hvart de förnäme kavaljererne ville med all sin artighet. Nästa gång skulle hon dock akta sig att komma hem, sedan det ringt till aftonsången i Maria. Lars ville äfven tillägga några varnande ord. Men nu stod icke Elsa längre svarslös. Med en knyck på nacken förklarade hon, att det var så likt far att gnata och gnälla på allt hvad hon gjorde, och det var derför icke underligt, om hon icke ville stanna inne ensam med honom så lång qvällen var. Så slutade den dagen. “Sopa, raka, smörjehorn Sänder jag dig till resedon. I vårdagjemningens däfna skymning tyckte man sig förr i tiden se något besynnerligt dallra i luften kring högt liggande föremål.
Till ytterligare befästande af Rikets framtida M och säkerhet ämnar Kongl. Majit wid detta Riksmöte, ä nyo leda Riksens Ständers uppmärksamhet pä nödwändigheten att widtaga mera bestämma anstalter till Krigsmagtens skyndsamma complet^ring och förökning, och till beredande, sä wäl af werkligt national-försvar, som af möjligheten att lförwäg inöfwa det dertill bestämda manskap, till skicklighet i det för hwarje medborgare dyrbaraste kall, met som leder honom att förswara Fäderneslandet. ° Wid sistförflutne 2:ne Riksdagar hafwa Ri^ Ständer hos Kongl. Mast gjort underdänig 22 Den 20 April.' hemställan cm tillförordnande af en Comité, hwars befattning borde blifwa, att, efter en noggran ösiver sigt af Lagwerket i alla desi spridda delar, bade uppgijwa huru redan stiftade Lagar kunde förenklas och förbättras, samt förestå nya, da de af nyttan och behvfwet päkallades. Denna Comits tillsattes af Kongl. Mai-t i början af förledet ar, och förscddes med en Jnstruction, lampad efter de af Riksens Ständers LagUtffott uppgifne grunder. Endäst Fem af Comitens Ledamöter, jemte ett injkränkt antal betjening, njuta arfwoden. De öfrige af Riksens Stander till detta ändamål anstagne medel, anwändas eller besparas till tryckning eller andra förefallande omkostnader. Comitens arbetande Ledamöter aro, för det närwarande, syhelsatte med försås till en Allmän, Civil, och Criminal, Lag, hwilket sedan det genomgått granskning af de öfrige committerade, framdeles kommer att genom trycket utgå till Allmänhetens kunjkap, pä det Domare, andre Embetsmän, med flere kunnige och erfarne personer, derwid ma kunna göra nödiga anmärkningar, och förslaget sedermera, efter deflas föranledande, jcmkadt och förbättradt, till Rikets Ständers slutliga prösiing öfwerlemnaS
När han var på dårhuset skall han hafva samlat (havvish) mycket pengar af förbigående med sin qvickhet, satt penningarne i en pung, och på ett rep hängt dem under huset; sålunda hade han gömt dem och haft en summa af 150 piaster, då han blifvit utsläppt. Kort före middagen kom shekh Davod hit och gaf mig min lektion. Han börjar redan trötta ut mig litet med sin tröghet och apati. Han är för öfrigt, liksom våra musici, något anspråksfull, utan att äga stora förtjenster eller företräden, och tyckes mest komma hit för att få någon förtäring. Jag kan på intet sätt få honom att brådska eller skynda, utan allt måste gå långsamt och efter hans sätt. När jag blåser något som stöter på vår musik, hör han straxt att det går på frangi och kallar det battal, såsom han äfven kallar min flöjt. Omkring 'asr kom shekh Ibrahim till mig och hemtade några taflor, tagna ur en camera obscura, utgörande allehanda vyer af betydliga städer, såsom Amsterdam, Sevilla &c. Han tycktes väl kunna se dem i perspektiv, med ett öga tillslutet och handen satt framför det andra, såsom synrör. Han är i allmänhet en högst besynnerlig och obegriplig man. Mot maghrib, kort efter det han gått, återkom Davod, sade sig vara hungrig och blef sittande länge. Jag gick in i mitt rum under det 'Ali sade sig gå att hemta bröd, men då han ej återkom så snart, gick Davod bort, sedan han en lång stund sutit ensam och gnolat på sin flöjt, utan att nu mer än någonsin förut, få af mig de vanliga förtjusningsutropen: ja ejni, ja sidi, subhan allah, eller annat dylikt. Om aftonen gick jag med 'Ali till Asbukijeh, tog de småsaker jag vid min flyttning qvarlemnat och besökte dervid Berzin, som var opasslig och nödgades sitta inne; derefter satt Abdolkhalik hos mig och pratade under thé-drickning. 'Ali jemte sin lille son, som han haft hit i går, voro mycket sysselsatta och beskäftiga med tvättande, sopande och andra husgöromål.
Hennes anspråkslöshet var stor; ej allenast att hon medhjälpte utan någon ersättning, när hennes kamrater vädjade till hennes värdefulla bistånd, utan hon tänkte öfver hufvud ej alls på att slå mynt af sin ovanliga talang, allt under det hon så lät sig fängslas af sin lust för komposition, att hon till och med flyttade pianot upp i sin sofkammare för att ha det till hands äfven om nätterna. År 1875 ingick Agathe Backer äktenskap med sångläraren Gröndahl, hvilkens bekantskap hon gjort i Kristianias musikaliska kretsar. Fru Backer-Grnndahl förblef visserligen ej allt framgent så stabil som under denna sin första konstnärstid, men hennes utländska resor ha dock ej varit synnerligen många samt af föga långvarig art, ehuru tillräckligt många och långvariga att utbreda hennes alltjämt växande rykte öfver Tyskland, Österrike, Italien, Frankrike, England och hela Skandinavien. Sverige har hon varit den flitigaste gästen; ingenslädes, knappast nog i hennes hemland, torde därför ock hennes popularitel vara djupare rotad, hennes namn högre buret. Alla pianisters store maestro, Liszt, visade en oförställd beundran för Agathe Backer-Gr«ndahls konst, och hon åtnjöt i hans hem i Weimar det mest smickrande emottagande. År 1875 erhöll konstnärinnan den särskildt för en kvinna ovanliga utmärkelsen af en kallelse till professor vid Peaboodykonservatoriet i Boston; anbud i samma riktning gjordes henne sedermera år 1882 af konservatoriet i Helsingfors. Hennes anspråkslösa sinne, som dock alltid främst skattat en lugn och utan allt braskande framgångsrik verksamhet i det kära fosterlandet, förmådde henne afböja dessa och liknande erbjudanden. Af brö- dralandens konung har hon utmärkts med medaljen » pro literis et artibux » samt invaldes redan efter sitt första uppträdande i Stockholm till medlem af Musikaliska akademien. Till Finlands mödrar. * En lön som denna, hur varmt den menas, Kan endast skänkas, men ej förtjänas; Det är Guds eviga kärlek blott, Som mäter mänskor med delta mått. Ack, detta lif, så förströdt, förfeladt, År blott elt styckverk af hvad vi velat! I sköra lerlcärl vi bära gåfvan, Och alll, som duger, är skänkt från ofvan.
Emot inskränkning af förstnämnde klass inom Vedels kanna har Herr Rosenblad uti sin motion framställt den anmärkning, att då (luida vanligen förekomma å bu - Bevillning s-Ulskollels Betänkande, M 5. 27 teljer af Vedels eller, såsom i tullbehandlingsväg är stadgadt, af 2/j:de!s kannas rymd, det vore mindre försigtigt att begränsa rymden af den med minsta lullafgiften belagda klassen buteljer till 1/4:dels kanna, helst skilnaden emellan dessa rymdmått icke vore större, än att den genom en ej märkbar förändring i buteljbottnens form kunde försvinna, samt att det vid sådant förhållande syntes förtjena uppmärksamhet, att af det med minsta afgiften belagda buteljer år 1847 införtullats 3 gånger antalet af just det slag, som i handeln med (luida förekommer, och att det till sistnämnde klass hänförliga antal buteljer, 19,000 stycken, vore nog ringa, äfven med tillhjelp af svenska buteljer, för spridandet af nämnde år inkomna omkring 450,000 kannor vin på fastager; hvarföre Herr Rosenblad, föreslagit, att indela buteljer i sådane »af till och med lh:dels kannas rymd» med förhöjning af den för Vedels kanna nu stadgade afgift från 32 sk. till 40 sk., och att för öfriga klasser, lika med hvad i Herr Muréns motion är yrkadt, nedsätta afgiften, nemligen för andra klassen »af till och med V; kanna», till 1 R:dr 32 sk. och för tredje klassen »af större rymd» till 3 R:dr 16 sk. per 100 stycken. Utskottet, som instämmer i hvad sålunda blifvit föreslaget, såsom innefattande en af behofvet påkallad och för inhemska glastillverkningen fullt betryggande rättelse, hemställer alltså, att artikeln buteljer, burkar etc. må erhålla den klassifikation och de tullsatser taxeförslaget i öfverenssstämmelse härmed utvisar.