Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag betvifla!* att Hr Munck af Rosenschöld kan draga något annat sundt begrepp utur denna §; och som Hr af Tuneld icke är redovisande i banken, så är ingenting som hindrar honom att der vara fullmäktig. För öfrigt förenar jag mig helt och hållet i hvad Frih. Cederström anfört, utom i den punkt, der han säger, att Hr Munck af Rosenschöld icke gjort sin anmärka, då prof. justerades, ty han gjorde verkligen denna anmärkn. då R. o. Ad. fick kännedom af valet; men annat är om han gjort sin anmärkn. i rällan tid, och annat om R. o. Ad. gillar densamma. Jag för min del gör det åtminstone icke. Då nu emedlertid Hr af Tuneld alsagt sig sin suppleantsbefattning, så lärer för R o. Ad. icke annat återstå än att välja en annan ledamot i hans ställe, ifall R. o. Ad. icke anser att det är nog med 2 suppleanter, då grundlagen i detta afseende icke innehåller något stadgande. Hr Munck af Rosenschöld har väl satt i fråga, att den som vore Hr af Tuneld närmast uti röstpluralilet borde i hans ställe inträda; men detta lärer väl icke låta sig göra; ty 0111 Hr af Tuneld icke varit berättigad att blifva vald lill suppleant, så skulle icke allenast hans val blifvit ogi I la cl t, utan alla de valsedlar, hvarpå hans namn varit uppfördt, skulle äfven blifvit casserade, och som Hr af Tunelds namn fanns på inånga listor, hvilka icke voro lika beskaffade med deni, sorn erhöllo majoriteten för sig, (jag minnes nu t. ex. bestämdt, att listor förekommo, som iunehöllo följande namn: Lagerhjelm, v. Troil och af Tuneld) så är nu omöjligt att uträkna huru många röster deri person, sorn var Hr af Tuneld närmast i röstantal, nemi. Hr von Troil, skulle hafva erhållit, om alla de listor blifvit casserade, hvarpå Hr af Tunelds namn fanns uppfördt tillika med Hr von Troils. R. o.
Vid riksdagen 1727 väcktes åter fråga om samma frälses skyldighet att deltaga i rotering, hvarom man dock icke kom att förena sig, och vid 1731 års riksdag framställdes, i anledning af Åmiralitets-Collegiets erinran derom, nådig proposition, att Adeln i Halland skulle åtaga sig för sina utsockne frälsehemman hålla 128 båtsmän, genom hvilken rotering frälsemannen i Halland ansågos icke komma att ”känna någon större afsaknad än frälset uti Bleking och Södermöre i detta fall är underkasladt, som i sig sjelf är af föga eller alls ingen consequens, emot det att Kongl. Maj:t och riket dermedelst en märklig nytta tillflyta.” Men sedan Halländska adeln vägrat att bifalla propositionen, ”ehuru den projekterade båtsmans-indelningen för dem var dubbelt lindrigare än i Bleking,” förklarade Kongl. Majit, under den 16 December samma år, att dervid fick bero. Fråga om Halländska utsocknefrälsets rotering väcktes sedan vid alla påföljande riksdagar, intilldess Kongl. Majit, uppå Rikets Ständers underdåniga begäran, under den 7 September 1756, i nåder förklarade, att samma frälse skulle då och för framtiden bibehållas vid utskrifningspenningars utgörande i stället för rotering, hvilket äfven ansågs förmånligt för kronan, enär. Halländska roteringen var inrättad på den grund, att så många åboer, som annars skulle ut - 12 Kongl. Maj:Is Nåd, Proposition, N:o 29. göra 24 daler silfvermynt utskrifningspenningar, i stället svara för en båtsman och således med iakttagande af den vanliga principen, att frälset deltager till hälften emot krono och skatte för hvarje båtsman, skulle förlora 48 daler silfvermynt.” ”Sedan frågan på detta sätt var afgjord, utgingo utskrifnings-penningarne oafbrutet; deras belopp var år 1811, 3964 r:dr.
Industriens eller andra medborgerlighetens hanor, hafva dock inom de förut genomgångna Läroanstalterna hunnit inhemta så mycket af krigsyrkets — elementära, theoretiska och praktiska kunskaper, att de, i behofvets stund, så snart sjelfförsvaret påkallar en folkbeväpning eller beväringsklassernas sammankallande eller en allmän landtstorm, då kunna användas till Befäl, till Officerare eller Underofficerare, hvilkas tillgång är oundviklig för bildandet af ett användbart, nyttigt och kraftigt Nationalförsvar, alla fria, folk och penningefattiga, samhällens hufvudoch lifssak. Om remiss anhålles. Motionen begärdes på bordet, hvarjemte Gr. Anckarsvärd, Carl Henrik, anmälde sig och yttrade, att han till alla delar instämde uti den nu afgifna motionen. Hr von Qvanten, Emil: Oaktadt jag ogerna ökar mäng den af de motioner, som vid innevide Riksdag redan blifvit väckta, måste jag dock anhålla att få fästa R. o. Ad:s npmärksamhet på ett ämne, som, ehuru onekligen af största vigt, dock i vårt land blifvit allt för länge förbisedt. Llärefter upläste Hr von Qvanten följande motion:
BondeStåndet af P. Andersson från Halland väckta motion ensamt afser, har Utskottet, i afseende på NumerLotteliets jemväl ifrågaslällde indragning, ansett sig först böra upplysningsvis meddela att, då enahanda indragning vid senaste Riksdagen föreslogs, hvaröfver Utskottet äfven hördes, Utskottet, under erkännande af NumerLotteri-Inrättningens skadliga inflytande i moraliskt hänseende och dess menliga verkan på mängden af de spelandes ekonomiskaställning, likväl och med lmfvndsakligt afseende å den betydliga inkomst Staten af Inrättningen påräknade och hvilken icke annorlunda än genom ökad allmän bevillning kunde ersättas, var af den tanka, att NumerLotteri-Inrättningen tills vidare borde fortfara. — Och blef detta yttrande godkändt af Högv. PrästeStåndet, Vällofl. BorgareStåndet samt Hederv. BondeStändet och i följd deraf den calculerade summan af 60,000 R:dr bland StatsVerkets InkomstTitlar bibehållen. — StatsVerkets behållna netto inkomst har, under de senare åren, utgjort: Betänkande n, 213 År 1823 R:dr 84,210: 26. 1. • 824 „ 97,33o: 36. 2. 182 182 182 samt för de 3:ne första Qvarta len år 1828, omkring. ... „ 47,8oo: hvaraf vill synas, som den hittils calculerade, Statsverket behållna, inkomst af Lotteri-Inrättningen än vidare bör kunna påräknas.
M:t behagat i Nåder anföra, erbjöde sig lill denna kostnads fyllande ett ganska väsentligt bidrag deruti, att Post-verket, som under de senare åren förräntat uppkomna, för tillfället obehöfliga öfverskott på sin ångfartygs-byggnads-fond, pä assurans-afgifter och andra inneslående medel, hufvudsakligen på sådant sätt vunnit en odisponerad behållning, uppgående vid 1856 års slut lill 204,944 R:dr banko, hvaraf, med jemväl fäsladl afseende å de under bvggnadsliden. efter hittills vunnen erfarenhet, ytterligare på räknelig» öfverskott, E. K. M:l, i enlighet med General-Post-Styrelsens förslag, ansett 200,000 R:dr banko kunna till Posthus-byggnaden användas; och om det nuvarande Posthuset, när det för ändamålet ej längre behöfdes, finge försäljas, kunde, med hänseende till dess fördelaktiga läge inom den egentliga staden och nära hanni, antagas alt en köpeskilling af 100,000 R:dr samma mynt skulle derigenom inflyta; men ytterligare bidrag, medelst anvisande af stats-medel, ansåge E. K. M:l vid innevarande riksdag, dä det allmännas tillgångar redan vore i betydlig mån anlitade för åtskilliga andra vigtiga behof, icke böra ifrågasättas. Expeditions-Utskotlets Förslog till underd.
Förordning till förekommande af oloflig införsel och utförsel af varor, deruti föreskrifves, att dels 10 procent å Kronans behållning af försäljningssumman för utländskt beslagsgods, som är till införsel förbjudet, dels en fjerdedel af den tull, som kan komma att jemlikt 11 och 12 §§. erläggas, dels slutligen ena hälften af behållna försäljningsvärdet för inhemska tillverkningar, som efter 2 Kapitlet af högstberörde Kongl. Förordning förbrutna dömas, skola afsättas och ingå till det särskilda anslag, som af Kongl. Majrt till manufakturernas befrämjande disponeras. Enligt berörde stadgande, hvilket uti de sedermera i enahanda ämne utfärdade författningar är vordet bibehållet, samt på grund af Kongl. Brefvet till Kommers-Kollegium af den 17 Mars i832, hafva nämnde tulloch beslags-andelar årligen blifvit från Kongl. General-Tullstyrelsen till Kollegium levererade, för att upptagas och redovisas i sammanhang med öfriga till manufakturernas befrämjande anvisade, under Kollegii förvaltning ställda allmänna medel. Ifrågavarande tulloch beslagsmedel, som sålunda blifvit anslagna såsom en godtgörelse till inhemska manufakturerna för den skada och förlust, dessa, i följd af tullförfattningarnes öfverträdelser, kunna anses hafva fått vidkännas, och hvilka medel utgå i det förhållande denna skada varit större eller mindre, för att sedermera af Eders Kongl. Ma j:t till nämnde näringars fördel, efter särskild nådig pröfning, användas, kunna icke, i Kollegii tanke, hänföras till sådana statsmedel, som böra till Stats-verket levereras och bland dess allmänna tillgångar redovisas. Häremot är dessutom att anmärka, att den årliga redovisningen öfver influtna tulloch beslagsandelar, som, i sammanhang med medlens öfverlemnande, bör till Kollegium ingifvas, innefattar åtskilliga uppgifter och upplysningar, som i afseende på bedömandet af den verkan, tullförfattningarnes handhafvande medfört, äro för Kollegium af flerfaldigt intresse, men för Kongl. Stats-Kontorets verksamhet måste anses främmande.
Ätta €la(jer: $örfta Qflajjen 9v:Pr 50 — 21nPta P:o - 25 — $rePje P:o — 16 32. $jerPe P:o — 12 — $emte P:o — 8 — ©jette P:o — 6 — ©junPe P:o - 4 — åttonPe P:o — 3 — jf be åftitja ©tåbetne, i ©ep Clafjev: förila €la£en 9v:Pr 15 SlnPra P:o — 10 — ^rePje P:o — 7 — §jerPe P:o — 5 — §emte P:o ... — 3 — ©jette P:o — 2 — £)cf> (ball Pett, forn antingen efter $apering&€omitéené fannePom ftg meP SommijjiotWfyanPel befattar, eller ocf fjelf uppgifwet ftg wilja blifwa 20 för få befTaffat) battDel bejfattab, ovilforligen taj:eraö fåfont (Eommijjionät, utan att §iapering&(Eomiteen må ega ingå i pröfning, om Den jfattjfplDige är till €ommi^ionéf>anDelö tDfanDe berättigaD. ^anötwcuCare, ^ronanö voiD Amiralitetet, Artilleriet odj fortificationen m. fl. flater, betala efter Deraö lönemilfor; Docf ej unDer 2 9Udc. -^anbtmerfare af alla (lag rotD Jpofroec od> De ^ongl. @pectaflerna, betala efter Deraé lönevilfor; Dore ej unDer 2 9c:Dr.
Riksgäldskontoret reorganisation eller indragning; af Erik Carlsson från Stockholms län, om nedsättning i arrendet för Wendtholms kungsladugård i nämnde län; af Lars Johan Gezelius från Stora Kopparbergs län, om tull-mjölqvarnars befriande från grundskatt, mot utgörande af bevillning efter årlig inkomst; af Anders Olofsson från Jemtlands län, angående anslag af allmänna medel för inrättande af en ny komrninistratur i Klöfsjö Annexförsamling i nämnde län; af Ingemund Odin och Christen Persson från Gottlands län, om aaslag för fiskeriernas upphjelpande på Gottland; af Johan Jacob Rutberg från Norrbottens län, angående äskad uppgift från Stats-utskottet å antalet af och kostnaden för alla sedan år 1809 nedsatta kommittéer och kommissioner; af Anders Olofsson från Jemtlands län, i fråga om roteringen i Jemtland; Andreas Benglsson från Jon1 öpings län, om anslag af allmänna medel lil' understöd för fattige jordbrukare och torpare; af Densammej angående vilkoren för tjenstemäns anställande hos Riksgäld s-k«nlorel; af f. talmannen A/ulers Eriksson från Örebro län, angående förenkling i stäket för skatternas utgörande; af Pehl Nilsson från Christianstads län, angående sättet för snälloch paket-posteinas fortskaffa lide; af Ephrdm Larsson från Elfsborgs län, angående pension för folkskole-lärare; Till Be villnings-utskottet: Af Lars (Tenander från Götheborgs och Bohus-län, angående personella utskylders utgönnde samL förenkling i mantalsoell skattskrifnings längderna. 132 Prot.-utdrag den 29 December 184J. Anders Johanssons från samma län, angående bergslags-hemmans dispotions-rätt till skog; Gustaf Bernh. Appelqvists från Blekinge, angående ny mötes-plats för båtsmännen inom Medelstads härad.
Hvilade, tilldess Utskotten inkommit med svar i nästföregående punkt. 7:de yttrandet. Hvilade af enahanda skäl som nyss nämndes. 8:de yttrandet. Dervid lät Ståndet bero. 9:de yttrandet (11 § 1 morn.) Godkändes. 10:de yttrandet. Lades till handlingarne. 11 :te yttrandet (12 §.) Godkändes. Lades till handlingarne. Lades till handlingarne. Godkändes. 15:de yttrandet. Godkändes. 16:de yttrandet (16 §.) Godkändes. 17:de yttrandet (25 § 2 mom.) Lades till handlingarne. Hvilade af enahanda anledning, som vid 6 och 7 yttranderne nämnes. 19:de yttrandet (l:sta voterings-propositionen.) Uppsköts. 20:de yttrandet (2:dra voterings-propositionen.) Godkändes. Bifölls. Hvilade, såsom sammanstående med 4:de §:s redaktion (5:te yttrandet. ) 23:dje yttrandet (39 §.) Godkändes. Med frånträdande af förut fattadt beslut, antogs inbjudningen, i afseende på 41 §. af författningen, och derefter blef yttrandet godkändt. Godkändes. 26:te yttrandet (sista voterings-propositionen) återremitterades med förklarande, att Ståndet anser här omförmälda fråga vara, genom trenne Stånds beslut, afgjord och således ej böra blifva föremål för omröstning i förstärkt Stats-utskott, samt att följaktligen voterings-propositionen ogillas. S. D. Föredrogos ånyo Stats-utskottets utlåtanden och memorial: N:o 243, i anledning af återremisser å betänkandet N:o 158. Med ogillande af betänkandet N:o 158, godkändes utlåtandet N:o 243. N:o 244, angående afslutande af Götha kanal-bolags och Malmö f. d. diskonters utredning.
Inlösen, om bestämmande af viss tid för sådan af ej mindre Rikets Ständers Banks utelöpande sedlar å 16, 12 och 8 sk. lukosamt 14 och 10 sk. kopparmynt än äfven Bankens utelöpande transportsedlar. Se Banko-Utskottets Betänkande N:o 41. Inlösnings-rätt, om uphörande af Kronans till de s. k. Trippiska hemmanen i Halland. Se Trippiska Hemmanen. Inmutning af takskiffer m. ro. angående rätt till Lagoch Ekonomiutskottets Betänkande N:o 28. Inqvarteriogs-skyldigheten i Slockholm, angående. V. 517. VI. R. 6. Inrättning, Tullstatens enskilda Pensions-, om understöd af allmänna ( »9 ) wedel för denna. III. 384. R. 393. Institut för Blinda och Döfstumma, angående anslag till. V. 516. VI. R. 6. Se vidare Slals-Ulskollets Utlåtande N:o 160. •— Räddnings, vid Stora Råby, om ett årligt anslag dertill. Se Stats-Utskottels Utlåtande N:o 160. — Ulltuna Landtbruks-, om anslag till upförande af en ladugårdsoch mejeri-byggnad derstädes. Se Anslag. Instruktion, för Rikets Ständers Revisorer af Statsverket, angående omarbetning af nu gällande. VII. B. 466. A. 37. — för Styrelsen öfver Hospitalen i Riket, ont tillägg deri, innefattande förpligtande att ärligen inventera Hospitals-Sysslomännens om händer hafde medel. IV. B. 121, 172. A. 353. •— för Postmästare, angående ändring uti gällande. Se Postmästare. — för Rikets Ständers Revisorer öfver Banko-diskontverket och Låne-kontoren. XV. B. 19, 59. A. 81. E. 147. — om sådan för nästa riksdags Banko-Utskott. XV. B. A. 265.
Nu fortsattes transporten af alla lifsmedel och andra brukbara saker från fartyget till vinterbostaden dit återstoden af manskapet, åtta man, inflyttade redan den 24. Under den sista slädtransporten blefvo de åter angripna af tre isbjörnar, men de drefvo dem på flykten med sina hillebarder. I samma mån, som solen för hvarje dag höjde sig allt mindre öfver horisonten, blefvo nu också fjällrackorna synliga, af hvilka den första dödades den 27 Oktober och genast stektes och åts; hennes kött smakade som kanin, och holländarne åto sedan kött af fjällrackor med mycken begärlighet hela vintern igenom. Af isbjörnarnes kött deremot gjorde de alldeles ingen användning. Sedan all proviant och andra nödvändighetsartiklar blifvit inflyttade i vinterbostaden, fullbordade och afslutade de anordningarna i husets inre. De satte vägguret i gång, upphängde lampan, som matades med björnfett, och hopförde så mycket drifved, som de kunde komma öfver, hvarvid de hade att kämpa mot starka snöfall och svåra stormar. Den 3 November syntes solen sista gången öfver horisonten. Från denna dag tog den långa arktiska vinternatten sin början. Till förberedelserna för vintern hörde också att ombesörja bad, hvilket skeppsläkaren åtog sig. Såsom badkar tjenade ett stort vinfat, i hvilket den ene efter den andre kröp ner. Denna badtillställning, sannolikt att döma ett ångbad, var en verklig välgerning för manskapet och bidrog helt säkert i väsentlig mån till dess sundhet. På proviant var i allmänhet ingen brist. Särskildt voro holländarne väl försedda med kött och fisk, mindre deremot var mängden af bröd, som också för den skull efter den 8 November utdelades i smärre rationer. Minst hade man qvar af dryckesvaror, det öl, som ännu fans, hade till en del blifvit förderfvadt, svagt och utan smak, och vinet begynte snart att minskas, så att från den 12 November utdelades deraf endast två glas dagligen per man, men mestadels gömde de sina vinrationer för särskilda högtidliga tillfällen och drucko i vanliga fall (smält) snövatten.
En af de föreg:de talarne, en af de få, som äro nog lyckliga att på sin plats hafva ryggstöd, har förklarat, att han anser sig ej böra uteslutande yttra sig såsom ledamot af Adeln, utan fastheldre såsom en Svenska folkets representant. Detta yttrande skulle i visst fall hafva sin tillämplighet, om Svenska representationen utgjordes af en enda kammare; men såsom det nu är, böra de olika Stånden hafva afseende på de egendomliga förhållandena för hvart och ett af dem. Särskildt hvad Adeln beträffar, tillåter jag mig att fästa uppmärksamheten derpå, att Adeln icke bör alsia denna punkt. Nyssnämnde talare har äfven omnämnt ett förhållande, som eger rum i England och hvilket han befarar äfven skulle komma att här tillämpas. Jag tillhör deras antal, som anse att importen i vårt land redan är allt lör stor, men att nu sträcka den derhän, att från England importera bruket att, för att omöjliggöra lagliga beslut, större eller mindre del af Ståndet skulle, vid uppkommen fråga om votering, aflägsna sig till nedre rummen för att dricka punsch, torde vara att drifva frihandeln allt för långt. Jag anhåller om bifall tili förslaget. Hr Cederschiöld, Rob. Teofr.: Man har sagt, att detta förslag är egentligen rigtadt mot R. o. Ad., och att R. o. Ad. derföre bör upptaga den utkastade handsken. Jag vet icke om så är händelsen; men om så är, anser jag att handsken af Adeln bör så upptagas, att Ståndet hädanefter talrikare infinner sig vid plena, men alldeles icke så, att detta förslag godkännes. Den JO December f. m. 437 Det kan nemi. leda till stora obehag och stor skada. Om ett beslut skulle blifva ogiltigt derföre att de vid beslutets fattande närvarande ledamöternas antal icke uppgick till 30. så skulle mycket trassel deraf uppkomma vid afgörandet af så beskaffade vigtiga frågor, deruti intressena voro mycket olika, såsom t. ex. vid beviljande af anslag tili nya jernvägar eller andra sädane större företag. Inom detta
Ty de flesta af det dåtida Stockholms vittra och lärda män hittade vägen ditut, och särskildt gällde detta två kategorier: historici och idyllici, häfdaforskare i stort och smått, och »känslofulla och sköna själar», vare sig de modellerat sig efter Charles Grandison, Yorick eller Saint-Preux. Till trägna gäster på Torpet kan räknas vidare alla de utländske prästerna i Stockholm, såväl den lärde tyske kyrkoherden Lüdecke, som gifvit ett så värdefullt bidrag till svenska lärdomshistorien, den reformerte Catteau, känd för sin intressanta »Tableau de la Suède», en trätgirig och anspråksfull man, som de sydländska legationernas abbéer råkades på Torpet i 1700- talets vackra inbördes fördragsamhet. Ur aristokratien kommo de särskildt historiskt intresserade båda ädlingarne Schering Rosenhane och d’Albedyhl. – Gifna stamgäster voro naturligtvis Gjörwells medarbetare, den hederlige assessor Björkegren och den toklustige, väl sprithaltige gubben Stechau, långa tider »riksförgyllarens» sekreterare, hvilkens vackra stil är en lisa efter de gjörwellska hieroglyferna. Lägger man härtill en vid krets af vänner genom blodsband, naboskap etc., får man den föreställningen, att »Torpet» var en allt för anspråkslös benämning på det gjörwellska hemmet. Det är dock ej fallet. Vi öfvertyga oss lätt därom genom att stiga in. Det hela är knappt mer än halft en villa, halft ett större trädgårdshus ... Från parterren med sin rosenspalier, å hvilken husets döttrar bröto blomman för sitt skärp eller sin bröstbukett, trädde man in i en enkel sal, kring hvilken husets största rum lågo. På ena sidan fann man »söta mors» förmak med de vackraste möblerna af det enkla bohaget – ljust cretonne eller möjligen siden, mjukt svängda karmar, gravyrer mellan de buktiga speglarna. På andra sidan Gjörwells stora biblioteksrum, där hans bokskatter, ehuru ej längre hans egendom, dock genom baron P. Alströmers ädelmodiga arrangemang förvarades.
Matte mig tillätas anföra nägra ord öfwer det intcresianta ämne som nu förehafwes; milt yrke är Männiflan, och dä hennes sak förekommer torde det förlätas mig om jag talar, ehuru brist pä wäl tålig - Den 4 November. 7? tålighet skulle räda mig att i aktkaga tystnaden. Jag wänder mig emot det inkast, som göres eller kan göras emot Kongl. Secreterare» LorZ8 Institut, ur det stal: att Staten nu har wigtigare swärigheter att afhjelpa, an att tänka pä ett och annat Barm» hertighets - werk. War Stats-kropp har mänga brister, medgifwom det Patriotismen kan af» hjelpa dem — men i dest stöte ligga den djupesta olyckas Barn som endast i detta nu sta att räddas; hwad blir wart answar huru stall tänkaren, ef terwerlden och hjertat bedömma Ost om wi wanwärdade dem, om wi kastade dem äler in i lidandets ma hända aldrig mer sörswinnande natt, dä en man i detta Land uppstod att med wart obetydliga biträ» de bjuda dem tröst, lindring och upplysning? Mange af ost äro Fädbr, Faders-hjertat, om ej annat, talar — hwad garanterar ost att ej en gäng wart alstads Barn behöfwer denna wälgörenhetens flöb.a. ste biträde? Heder och tillfredsställelse befalla ost att möta Stiftaren af de Blindes och Döfstummes Institut med bifall, uppmuntran och hjelp.
tozr !e m u mzison Et Zr raisonnement en bannit la raison. L ' un me brziie nion rôt, en iisant ~ z I L *! histoirt, ~ L ' azrlre r h E des vers, qriand j e dr.mzrzdz h boii-C:, Vidare uttalar han sig om qvinnans lärdom: D I n ' est ~ pas bien Ironncte, et pozrrI; eaztc@irp de cailses, Qzr ' irne femnte h r d i e ~t s a c h tant dz ckoses. Former a u x bonnes nzarrrs I ' esprit d? st ' s etzfaizs, Faire aller son min ng^ ': avoir I ' a-il stitses gtm, Et rigleila dijknse a-Jec iconotnit, Doit; tre son i t d e et sa lidos os of hit^.^ Clitandre åter, Henriettes friare, förklarar i första akten föremålet för sin Ömma låga, att han visserligen önskar W p C la ft ?nt? men, tillägger han, &gt; ?e ne h i veux point la passion choqrdante De se rendre savarrte, afin d 2 t n savarste, E t jainzc qzie sozrvent, atrx puestiotzs qzr ' on. fait, Elle sache ignorer les choses qu ' ellc saii. De son bhrde enfin jt vezrx qn ' ell~ ' se cache E t qu ' elle nit dn savoir sans vozfloiv p i a n le sachr.~ Mera kunde anföras, men detta torde vara nog för att lemna läsaren tillfälle att själf uppspåra frändskapen mellan de Moliereska satserna och fru Lelingrens lefnadsregler, sådana de yttrat sig i, Råd till niin dottero och blifvit tillämpade på skaldinnans eget väsen. Esselde. Företeelser p&amp; sedlighetsfrågans omrade.