Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Fjerde Hufjvud-Titeln: Clerecie-Staten, Biskopens på Gottland lön, enligt Eders Kongl. Majrts Nådiga Skrifvelse af d. 5 Maji 1824, utgången i Contant, emot det att Indelta LöneniStatsYerkets Inkomster ingår 1,913: 16.—■ Academie-, Gymnasiioch Scholas-Staten, Brist i hvad från Anordningen utom Stat vid Siatsregleringen blifvit hitfördt 609: 1. 9. „ — ,!2yO!22« I C). Transport 20i,5qq: A. — Sjette HufvudTiteln: Hospitalers och Lazaretters Underhåll, äfven förut upptagna under Anordningen utom Stat 6io: 23.— ■ d,i5o: a-. 11. Summa att af Öfverskotten å Inkomsterna fyllas R:dr 206,752: 3i. 11. Dessutom visa Utgifts-Titlarna för år 1826 följande Brister, till hvilkas fyllande Eders Kongl. Maj:t, genom Nådig Skrifvelse af den 8 innevarande månad, förklarat sig vilja i Nåder lill Rikets Ständer gora framställning om Anslag, nemligen å Fjerde Hufvud-Titeln: Anslag till Catecheser, Psalmoch A. B. C.-Böcker för den på gränsen emot Norrige, i Wermeland boende Finn-Allmoge, enligt Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Bref af den Februarii i8a6anvist å denna HufvudTitels Besparingar, som dertill ej lemna! tillgång Transport 100: Bill. till B. S. Prat. 1S28 och 182g. I Sami., 1 Band. usla Häftet. (C) 2 18 Bil. till K. M. Nådiga. Propos. N.-o 2. Sjunde Hufvud-Titeln: Nådegåfvor till Embetsoch Tjenstemänspensions-sökande Enkor och Barn, hvilka ansetts berättigade att till framdeles uppförande å Pensions-Staten dassi ficeras.
Detta sista ändamål tror jag kunna utan skada, hvarken lör landet i sin helhet eller för de provinser, som komma att genomskäras, alses vid åtskilliga af de ifrågaställa banorna, antingen derigenom att dem gålves mindre spårvidd, eller ock derigenom att man icke åsyftade så stor hastighet, som är afsedd på de hittills byggda banorna, ty anläggningsoch drift-kostnaden blir betydligt mindre, då hastigheten ej behöfver gå längre än till 2 mil i timmen. Jag skulle derföre önska, att Stats-Utsk:t toge noggrann kännedom om denna sida af saken och tillstyrkte för såväl den norra som den nordvestra banan ett billigare byggnadssätt, .lag åsyftar derigenom ingalunda att inbespara något af de stora summor, som man redan vant sig att anse böra offras för ändamålet, utan att man med samma medel måtte kunna fullborda större sträckningar. Frih. Haab har här yttrat den åsigt, att alla de återstående banornas utförande borde öfverlemnas åt enskilda bolag. Detta tror jag icke låter sig göra, ty det torde icke vara möjligt att i vårt land bilda sådana bolag för byggande af stora jernvägar. Jag är sjelf bolagsman i en mindre bana, som blifvit frikostigt understödd af staten, och jag vet hvilka uppoffringar densamma det oaktadt fordrat. Hvad särskildt beträffar banan genom Östergötland, så behöfver i nämnda provins de enskilda bolagens verksamhet i alla fall tagas i anspråk för anläggning af småbanor i Dera rigtningar, såsom till Wadstena, och den stora östra banan anser jag ovilkorligen böra såväl byggas af staten, som ock utföras efter samma grunder som den vestra, utan afseende på den besparing, som kunde vinnas genom alt göra den mindre bredspårig eller med beräkning på ringare hastighet. Och detta derföre, att denna östra bana blir den närmaste och hufvudsakliga kommunikationsvägen till utlandet, ty naturligtvis vilja de resande komma kortaste vägen för att vinna tid; — och det vore då farligt att bygga denna bana svagare än statens öfriga. Deremot tror jag, som jag förut haft äran yttra, de öfriga föreslagna vägarne kunna anläggas för billigare pris, och vågar anhålla, att Stats-Utsk:t ville vid afgifvande af sitt betänkande taga denna fråga i noga öfvervägande.
Under sådana omständigheter kunde en sejour vid hafsbrynet ha sin flerfaldiga nytta med sig, ity att fiskdonen kommo i flitigt bruk och tillförde hushållet läcker samt hälsosam föda. Därtill kunde husmodern betinga sig rätt att hacka upp en jordbit sådan den då kunde bli, barn och tjänare skulle bli förtjusta att få hjälpa till att » plantera » snabbväxande ärter, t. ex. American wonder (mycket gifvande) och de vanligaste grönsakerna till dagligt bruk. Kaffe borde alldeles öfvergifvas på landet och i dess ställe användas den sköna » o. blekta » mjölken, d. v. s. (outspädda), helst som filbunke. En liten bra besparing i kassan och en stor ökningsprocent af hälsa och krafter skulle därigenom vinnas. Skulle sommarvistelsen i skärgården ej kunna komma till stånd, till följd af husfaderns göromål, hvilka hölle honom kvar i staden, så läggas de 80 kronorna, som annars härtill skulle anslås, till extra utgiftsposten, där de torde få användning för små utflykter i det gröna eller andra förlustelser till ersättning för » sommarnöjet », emedan det blefve för dyrt att hålla hushåll såväl i staden som på landet. IDUN 200 1893 numera enstaka exempel på, att unga damer sande idyll, » Konstnärens kärlek », af Charvid instituten, d. v. s. de statens läroverk för les Fuster, en bok som i Frankrike väckt gossar, som motsvara våra elementarläroverk, det största uppseende för sin fägring och nobla aflagt den mogenhetsexamen, som motsvarar ton; en fängslande originalroman, » En gamstudentexamen här hemma. Men detta har mal historia », af vår utmärkta författarinna då skett genom privatstudiers idkande i hemprofessorskan Helena Nyblom; likaledes met, och något praktiskt resultat medför det är fröken Mathilda JRoos ' med det största egentligen icke, då spanska staten, enligt ett intresse motsedda nya berättelse fortfarande skämtsamt ordstäf, som man ofta hör citeras, under arbete för Iduns romanbiblioteks räkning. icke erkänner kvinnan rättighet att blifva anÄfven i år förbereda vi ett illustreradt, riknat än drottning eller cigarrbutikegarinna.
Jag vill endast fästa den siste värde talarens uppmärksamhet derpå, att jag ingalunda påstått det vara ett åliggande för parter alt personligen inställa sig vid häradsrätten för alt bevaka sina fordringar, ulan all jag blott sade, att vid häradsrätten saknas personer, åt hvilka fordringsägare kunna (anförtro bevakningshandlingarnas inlemnande, och alt följaktligen borgenären finner sig nödsakad att sjelf eller genom fullmäktig begifva sig lill häradsrätten, särdeles om fordringen är prioriterad eller af ett större belopp, och tillgångarna i condii smassan icke arn alltför obetydliga, då lian deremot al - Den 5 September f. m. drig i hofrätten saknar tillgång på sådant ombud som han önskar. [Jr Dalman: Jag hemställer till den sista talaren, om det kan vara förenadt med mera kostnad och besvär att skicka ett ombud till häradsrätten än till hofrätten. Sådant måste väl i de flesta fall bero derpå, örn den stad, uti hvilken hofrätten befinner sig, är belägen närmare fordringsägarens bostad än tingsstället uti det härad, till hvilket cessionanten kunde lyda. Hr Printzensköld, Carl: Jag måste bekänna, att jag hörer till deras antal, som icke kunna fatta nyttan af den ifrågaställa lagförändringen, och får dessutom anmärka, alt densamma rörer icke blott R. o. Ad., utan äfven andra personer inom samhället, hvilka, i följd af särskilda K. författningar, hafva hofrätten till privilegieradt forum. Så t. ex. äga ledamöterne i Svenska Academien samma prasrogaliv som R. o. Ad. i detta, fall; och så länge intet förslag är framlagdl, hvarigenom lagförändringen skulle sträcka sig till andra personer, för hvilka hofrätten utgör privilegieradt forum, finner jag så mycket mindre skäl att bifalla densamma, sorn det är högst problematiskt, huruvida den skulle medföra någon nytta hvarken för fordringsägare eller cessionanter; hvilket en hvar, som haft med concurser att skaffa, desto hellre skall intyga, som man i allmänhet icke kan undgå att finna det bättre alt blott hafva två än att äga tre instanser, oberäknadt alt man vid hofrätten lättare än vid häradsrätten finner personer, åt hvilka man kan anförtro sin talans bevakande.
Häraf hafva Revisorerne ansett följa, att ofvanberörde uti Reglementet för RiksgäldsContoirets Fullmägtige vid 1810 och 1812 årens Riksdagar införde och i de vid sednare Riksdagar meddeldte Reglementen uteslutna föreskrifter, om det belopp i Vexlar, som Kongl. Maj:t Revisorers Berättelse. skulle ega att använda, hade afseende endast på tillgången af Utländskt mynt för Statsutgifterne å fremmande ort, men att för öfrigt ej finnes bestämdt, det större del af de dervid upptagne i5o,ooo R:dr Hamburger Banco, än de 90,000 R:dr som för Minister-Staten blifvit under Riks-Statens 2:dra Hufvud-Tittel specielt anslagne att utgå i berörde myntsort, må, vid utgifters bestridande afföras i Räkenskaperne, på lika sätt eller al pari med Svenskt Banco, utan synes allt hvad derutöfver i Hamburger Banco anordnas, böra beräknas med tillägg af gångbar Coursförhöjning, emedan, då anslagen för alla öfriga utgifter, ehvad de Ineller Utrikes skola bestridas, icke i annat än sistnämnde myntslag finnas utsatte, den disposition af Hamburger Banco i stället för Svenskt, som utöfver 90,000 R:dr sker efter 48 sk. Riksdalern, verkar derhän, att utgifterne under Titlarne i Svenskt Banco öfverstiga anslagen och i samma mån minska öfverskotten å Stats-Intraden af Sjö-Tullen, hvilket i så måtto finnes hafva inträffat för de ifrågavarande åren, som, efter hvad Räkenskaperne visa, år 1819 under 5:te och 8:de Hufvud-Titlarne samt Allmänna IndragningsStaten utgått 27,760 R:dr 5 sk. 3 r:st. Hamburger Banco, hvarå skillnaden emellan pari och Medel-Coursen för året u 6r sk. per R:dr Hamb.
Författn. innehåller, på sätt förut blifvit anmärkt, ingenting vidare än att de skjutsskyldige icke skulle betungas utöfver hvad förut vanligt varit: jag åsyftar deremot med förklaringen att, med hänseende till de ökade kommunikations-anstalter, som numera upstå, de skjutsskyldiges tunga i mån deraf måtte förminskas. Jag tror icke man kan kalia en sådan mening obestämd, utan snarare, att det obestämda i den nuvar. författn. gifvit anledn. dertill att ett närmare uttalande af Simes åsigt i frågan är väl behöfligt. Om man också vill befordra entreprenaders ingående, är det ock väl billigt att befordra den lindring, som för de skjutsskyldige kan vara möjlig; och då man icke ingått på den förra punkten, som afsåg en förökning af legan, af det skäl att lindring i skjntsningsskyldigheten vore nödig, hvilken kunde tillvägabringas genom entreprenader, så finner jag obilligt att man så ihärdigt söker hindra sådant afslutande och ej undanrödjer svårigheter, som på många ställen eljest äro oöfvervinnerliga för ingående af dylika. 8 H. 37 578 Den 23 Juli. Frih. von Stedingk: Om det å ena sidan är obestridligt att. skjutsentreprenader blifvit inrättade för alt så mycket som möjligt lindra de skjutsningsskyldiges besvär, så måste man väl å andra sidan icke vara mindre mån att de resande må komma fram, eller hvad menas väl med de omtalade ångbåts-kommunikationerne. Det torde icke vara obekant att, när man reser genom Sverige, så får man nu vänta mera på hästar vid gästgifvaregårdarne än tillförene. Skall man afse de skjutsandes fördel, så måste man väl också taga i betraktande de resandes beqvämlighet och deras möjliga fortskyndande, hvartill hörer, att icke minska hästanlalet. Jag finnér ej den föreslagna skrifvelsen till Konungen behöflig, serdeles som derå icke lärer komma att fästas mera afseende derföre att man fråntager domare och nämnd rättigheten att bestämma detta antal, ulan jag anhåller om bifall till betänk.
Såsom i första förslaget är förutsatt, skulle Krigskollegium ombildas till en Landtförsvars-departementet underlydande expedition, samt Krigs-Hofrätten upphöra och dess göromål öfverflyttas på rikets öfrige Hofrätten Arméens Pröjnings-kommittéer , lika med hvad i förslaget N:o 1 förekommer. Kommendants-staben skulle utgöra en serskild korps, bestående af ett för befälet i rikets fästningar och garnisons-orter nödigt antal af 30 officerare. Stående hären utgöres af: l:o Generalitetet; 2:o General-staben; 3:o Infanteriet; 4:o Kavalleriet; 5:o Artilleriet och 6:o Ingeniörerne. Generalitetet utgöres af 3:ne generaler och inspektörer för infanteriet, 1 general och inspektör för Kavalleriet, 1 general-fälttygmästare, chef och inspektör för artilleriet, samt en general och inspektör för ingeniör-brigaden och rikets fästningar. Generalstaben utgör, i likhet med hvad i förslaget N:o 1 är upptaget, en serskild korps, bestående af ett för stabsoch adjutants-tjenstgöring nödigt antal officerare. Bih. till B. St. Besv. och Ekon.-Viek. Betänkande, N:o 18. Infanteriet består af 14 brigader linie-infanteri, nemligen: Af rusthålls-och rothållsNy ordinarie 1) Upländska infanteri-brigaden . nummer. • • 333. 1,395. rotering. Summa 3,805. 20,092. 295. 24,192. hvarje af dessa brigader är indeld i 4 bataljoner och hvarje bataljon i 4 kompanier. Truppen indeld. Kavalleriet utgöres af en brigad gensd’armer, bestående af 400 beridna nummer värfvad trupp, samt 2:ne dragon-brigader, nemligen norra och södra kavalleri-brigaden, hvardera af 1,600 beridna ruslhållsnummer.
Do/?o,/»r>r 5. ^r >8>5 skgsr reells Donrisn 40. prvLent ak ^ommcriks Dånet, st utketsiss eili Hillver. Lo/rr//r/rr» Z. ^r 1816 sterbelslas liela Dommerlks KZnet en trillion i Liilver. Lo/ttMre» Z. ^r 1808 uxkörer cien korka Discant-OLlroyen, ris riets Lilkver-intältninK betalas nieä D;el. 1,000,000 Den riva OÄroyen intäkter 620,000 I. j^eel i^on6 ocki känco rt. s. 6. 7- 00 O Reells Donrien minäkkrr 400,002 8;ci. Do/»r«,rrrr 12, Dsnr^uen ökar ärligen Heäclkncken meri utbetslninjr 2 irroDent ps 5 IViillioner Obligation r, gör 100,000 Dik"lsler, n.en inärager urlixen en l,ka Luwnia pa «ie garni» DsKigbets-Dsncn, bvarköre ris lörtvinna emot bvaiannan utur Lslculen. 6o/tt»rne?r 9.
Sedan Hans Kongl. Höghet genoin Memorial af den io Febr. 1749 förklarat sig nöjd »ned hwad Kammar, Collegium föresiagit till omförmäldte Inrättnings befordrande, täck - 1546 Den rz Julii. täcktes Kongl. Maj:t i Nådigt bref af den 12 April samma ar laka derwid bero; men som till Huss byggnaden a förenämnde Gardar war nödigt att medel uti Staren blefwo anstagne; sä anbefallteS StatsConkviret att derom besörja samt Kammar-Collegium att befordra werställigheten af denna byggnad efter den af Hans Kongl. Höghet uppgifne descin, sedan uträkning öfwer kostnaden blifwic uppgjord, hwarom Hanö jKongl. Höghet skulle till Collegimn afgiftva dej; närmare utlåtande, sä wäl fain om tiden till Gardarncs afträde. Afträdes-Sonen stedde derefter ar i7fr fran dä warande Arrendatoren Ofwer-Amiralen och Lands, höfdingcn i Malmö Friherre Sjöblad, och haf, wa bägge Kongsgärdarne, ulan att Kammar-Colle, giunl dermed haft någon befattning, sedermera stätt under Kongl. Majus Egen höga disposition, intill dch f. d. Konungen under den 28 Febr. !8or. till Hof-Stallmästaren och Ridd. af Kongl. SwärdsOrden Herr Grefwe D. GFrölich upplät och för-arrenderade dem pä 52 ärs tid, räknad frän den 14 Martti samma är, pä willor som framdeles sedan behörig Afoch Tillträdes-Syn för sig gätt, skulle uti dä upprättande Arrende-Contract utsättas. En sadan
Arméen. inom Öfverste-graden 65 65 » Öfverstelöjtnantsoch Majors-graderna 60 58 „ Kapitensoch Fanjunkare-graderna 55 53 n Subaltern-officersoch öfriga Under officers-graderna 50 48 lefnadsår; att den, som under loppet af fem på hvarandra följande år varit och fortfarande befunnes genom sjuklighet oförmögen att sköta sin befattning, skulle erhålla afsked, men, om han i tjensten varit anställd i minst femton år, åtnjuta två tredjedelar af fulla pensionen i sin grad; att de nya pensionerna må tilldelas endast framdeles afgående tjenstemän för beställningar på ordinarie eller indragen ordinarie stat, under öfriga här ofvan omförmälda vilkor; att den, som uppbure pension af andra allmänna medel, icke vore berättigad till sådan å Arméens stat; att den, som efter erhållet afsked med pension åter tillträdde tjenst med lön utöfver 2,000 R:dr på Rikets stat, skulle under den tid, han deraf vore i åtnjutande, afstå pensionen; att för erhållande af pension i graden skulle i allmänhet fordras att minst i två år hafva innehaft den beställning, hvarför pension ifrågasättes, men i Generalsgraden att hafva i fem år innehaft dithörande bestiiilning på stat; Kongl. Maj:ts Nåd.
ett sällskap, måste jag foga mig efter de an(Forts. o. slut i nästa n:r.) tagna konventionella lagarne, äfven om de ofta nog förefalla mig öfverdrifna, ja, löjliga. Därmed är dock icke sagdt, att man i allting skall följa med strömmen — men de allmänna umgängesformerna böra dock respekteras. Och man blir ibland i tillfälle — specielt vid I, som ej ha / ven matbordet — att se exempel af den mest ärade läsarinnor, kvartalsskiftet. prenumererat på mer än första kvartalet, shjnden ogenerade vårdslöshet. Den ene sitter där att förnya prenumerationen. Nu när I hafoen med armbågarne på bordet; den andre begagnar sin bordsknif att därmed fora eller pröfvat, hvad Idun lämnar af gediget och ominnehåll, kunnen I ock med godt samrättare — skyffla maten i munnen; den tredje växlande vete taga edra väninnor, som ej förut haft Idun, glömmer sig ända därhän, att han tager för Den, sig ur fatet med sin egen, redan begagnade med eder från och med andra kvartalet. gaffel; den fjärde låter undre läppen tjänstsom uppskjuter för länge, löper risk att gå miste Idun med Iduns göra i stället för serviett att därmed aflägsna om ett eller annat nummer. kostar från 1 april ölskummet ur mustaschen; den femte slutligen Modeoch Mönstertidning strör omkring sig ett hälft dussin afbrutna till årets slut endast 4&gt; k r. 9 0 ö r e. tändstickor, hvilka blifvit begagnade som — Ensam kostar Idun för denna tid tandpetare! Detta är nu helt och. hållet en följd af föräldrars förhållande i hemmet. Där gifva Glömmen ej, Några drag ur svenska kvinnodräktens historia. |räkten är mer än något annat ett uttryck för de rådande behofven o c h den förherskande smaken, o c h från densamma kan man därför draga slutsatser med afseende på folkets och tidehvarfvets karaktär. Icke minst i afseende på kvinnodräkten är detta förhållandet. En kort öfnersikt af densammas utveckling i vårt fädernesland torde därför ej vara utan intresse. Om kvinnodräktens beskaffenhet under Sveriges hednatid sakna vi närmare underrättelser.
Palmstjerna omförmälda bristen af bränvinsinkomsterna, lärer del vara en fråga, som egentligen icke hör hit. Om K. M. framdeles inställer bränvinsbränningen, är det gifvet, att den påräknade bränvinsskatten icke kommer alt inflyta, men man upförer kalkyler under förutsättning, att bestämda förhållanden skola ega rum. Likasom om når gra andra omständigheter skulle göra att tullen icke upgår till det beräknade beloppet, kan man väl icke derpå göra afseende, ty förhållanderna äro problematiska. Hvad som icke lärer kunna bestridas, är dock att tull-inkomsterna i brutto utgjordt mer än 5 millir, och då man dertill lägger den tillökning, som genom den stigande folkmängden visat sig upgå till 200,000 Ridr, synes mig det icke vara för myckel att, såsom Utsk. gjort, beräkna tullinkomsterna till 5,200,000 Ridr. Hr von Hartmansdorff, Ang. i Jag hade icke föreställt mig, att ett Betänk, af den vigt, som det förevaride, skulle lill pröfning företagas, utan alt det blifvit andra gången bordlagdi, serdeles då våra bänkar nu äro, i anseende till en höglid, glesare be - 6 Den 13 November. i satta än eljest. Men då saken likväl kommit före, anhåller jag att få, ehuru oförberedd, yttra Dagra ord. Jag bör fästa upmärksamheten å det sätt, hvarpå StatsBlsk. behandlat förslags-anslagen. Det har nemi. uptagit dem till lika belopp, sorn förut, ehuru flera års erfarenhet visat dem vara otillräckliga. Följden blifverdå den, alt andra medel, än de, seni anslås till behofvens fyllande, måste användas. Man kan således förutse en gifven Statsbrist i förevarande hänseende. StatsUtsk. har beräknat tullinkomsterna så högt, sorn Betänk, utvisar, och som Frih. Palmstjerna, samt äfven jag anser vara alldeles öfverdrifvet. Att de, under innevande år, stigit så högt, är en tillfällighet, härrörande derifrån, att vår handelsrörelse vunnit betydligt på det krigstillstånd, som på östra sidan af Östersjön egt runi.
Diöcvnter icke funnits, skulle penningebristen förbjudit alla desa »välgörande företag, hus» wudsakclige för landets upkomst och wälmåga; —. ödmjukeligen wagar jag derföre underställa Högloft. Ridderskapet och Adelns pröfning, om icke defta nyttige werk skalle kunna giswas en riktning, hwar» igenom de blefwo mindre skadlige för crediren och redbara egendomswärdet, samt ännu t högre mohn bidraga till allmänna wälmåga». Götha Canal Diseonk synes mig redan hofwa dertill gifwit en ledning — räntan ulöfwer en wist procent, anftagen till fullbordandet af den for allmänt wäl sa nödiga som nyttiga Canalen, ärjn endast att anse såsom fond för att underhjelpa och påskynda werkställighetcn af detta stora patriotiska företag. —. Jag tillä,er mig den öfweriygclft äf» wen, att samtelige Discontwerkcn i Riket, skulle till wäsentelig del, sammanlagt kunna bista och NN» derhjelpa landels nödwändige odlingar och förbättringar, industri M. M. vitt af deni, i likhet med denna Discont, den öfwer wista utfäste procent öfwerstigande procenten anslogs till en särskild fond, hwaraf större län pa rundeligare tid i desto astecnden kunde utastigneras ^ om ej för Statswsrkcts x. gen räkning, dä behållningen blefwe ester min ös» wer Förflk DelNio Den 23 Maji. tvcrtygelse kill alla afseende» i högre mohn gognande, skulle i ben ordning, som r, äffadc oclroyer med desa week löpa till flur, fäkcrllgen nya af benna egenskap wara fördelaknge; och for jag r,l! en berjan lika odNijnkelgcr. underställa Högloft.
Deremot skulle ett för spannemålstillgångarne och för landtmannen mera råttsenligt förhållande ofelbart vinnas, om tillverkningstiden så inskränktes hvarje är, att den derefter, älven i följd af årsväxten, ej behöfde vidare inskränkas. Om, till exempel, brånn vinstill verknings-råtten inskränktes till halfva den tid emot den nu dertill gifna eller till tre månader samt. skattens erläggande innan brunning fick påbörjas och att denna tid derefter borde hvarken få ökas eller minskas, vann land (mannen en på all rättvisa grundad trygghet, som han nu ej eger, i afseende på tillverkningstiden; och förutse kan man, att tillverkaren ej heller härpå skulle förlora i behållen inkomst, helst en härigenom minskad brännvinstillverkning ofelbart skulle i samma förhållande öka varans försäljningspris och derigenom gifva producenten samma penninge-tillgång och derjemte en större behållning genom besparde råämnen. Potates-odlingen skulle härefter blifva, hvad den borde vara, ej endast en följd af för vida utsträckt brännvinstillverkning, men förblifva ordnad i sammanhang med ett vål inråttadt åkerbruk. Allt delta i underdånighet anfördt så vida brännvinstillverkningen skall fortfarande tillhöra husbehofvet. Dock — båttre och rättast hade det varit, att brännvinsbränningen aldrig stått i något direkt samband med jordbruket, ej heller varit fästad vid hemmantal eller vid hemmanens uppskattningsvården, utan varit, i likhet med all annan fabriks-rörelse, upplåten till dem, som derpå ville använda sina kapitaler, med en derefter grundad beskattning, så att den ej blifvit endast en åt hemmansegare tillhörig privilegierad husbehof srörelse. Att potates-odlingen, i den utsträckning den nu fortgår och i förening med den sed att jordegare härtill upplåta jord emot halfva afkastningen, leinnar försörjningsmedel åt fattigare hushåll år onekligt; men att många fattiga hushåll härigenom tillskapas, som häruppå bygga deras enda uppehälle, kari ej heller förnekas.