Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bonde Ståndet, genom Utdrag af Protocollet den 3 sisth Juni, öfver välbemäldte Utskotts , E’öislag angående den å Kungsholmen belägne ICronoBränneri-Egendoms-Inrättande till ett allmänt Curoell Sjukhus för Stockholms Stad och Län, i anseende dertill, att nämnde Egendom är, jemte Kongl. Allmänna Magazins-Directionens alla öfriga Fastigheter till Bankens säkerhet Pantförskrifven, behagat infordra Banco - Utskottets yttrande. Banco Utskottet får i enlighet med Herrar Fullmägtiges yttrade tankar, som häröfver blifvit infordrade, vördsamt tillkännagifva, att något hinder af berörde Inteckning ej kan uppstå för en Kronan tillhörig Egendoms användande , till förändradt allmänt behof; held.st Ba-nkens genom Inteckningen bevarade säkerhet förblifver lika orubbad och gällande antingen Egendomen nyttjas till Kvono-Bränneri, eller annan nödvändig allmän anstalt. Stockholm den 15 Juli 1815. n 3018 Den qo Juli. På Högloft. Riddersk. På Högv. Prest-Ståndets ledamöter* vägnar JS. A. Almqvist. och Ad. Ledamöters vägnar J. H. Gyllenborg. På Vällofl. EorgareStåndets Ledamöters På Hederv, BondeStåndets Ledamöters vägnar Dan. Andersson. vägnar Gust. D. Wilche. G. Helsingius. Uppläst hos Samtliga Riks-StSndeil dert io Juli. Vördsamt Memorial!
Summa. med entreprenad. utan entreprenad. Summa. med entreprenad. utan entreprenad. Summa. med entreprenad. ulan entreprenad. Summa. Yid Gästgifverier med entrepreVid Gästgifverier utan entrepreSumma. Uträkning a värdet af de gästgifvaregårdarne utaf Kongl. Majit oell kronan beviljade form aner. Riksmynt. Norrbottens Antal lemman, befriade från gästgifveri-, samt postskjuts. hålloel reservSkjutsningsskyldige hemman. I.ust-Slott oell kungsgårdar m. fl. Siiterier, rå- och rörssamt insoeknefrälschernman. Boställen. Akademi-, domkyrkooch kyrkohemman samt hospitalsoch barnhushemman. Bcrgsfrälsehemman. Sumrna. Gästgifverioeh rescrvhernman. Till hållskjuts indelade. Till postskjuts anslagne. Öfriga. Summa. De under rubriken »öfrige» upptagne 120J mantal | äro Lappmarkshemman. Af de under rubriken »öfrige» utförda 296| mant. > ( tillhöra 188^ mant. Lappmarks-fögderiet. N:o A. af nedannämnde a r. m v i d Postverket. Porto kr 1851, enligt Hufvudbok B:ko » 1852 dito d:o » 1855 dito d:o » 1854 dito d:o » 1855 dito d:o » 1856 dito d:o » 1857 dito d:o utgörande i R:mt » 1858, aprovimatift d:o O*. ST 3 *ö ilis ;ESr. • r O ■— - v> a p o 1 as co s L3 2.^8 ? O £ ^ j o as ' — ara o vt i,C»q CT CD <! i. 5- 3 S »cg » " SS Sf er n ® 5" — rz Ta f S Köpeskilling för försålde
IX. 251. till Bildnings-Cirkelns högtidsdag. IX. 477. till Musikaliska Akademiens årsexamen. X. 330. Indelningshafvare, angående godtgörelse till, för sådana grundräntor, som till följd af qvarnars nedläggande afskrifvas. I. VIII. E. 103. — om rättighet för desse att få sina räntor och kronotionde debiterade och uppburne af Kronans uppbördsman samt å vederbörande landtränterier qvartalsvis uttaga i penningar den derföre belöpande lösen X. B. 294, 328. A. 356- Indragnings-Staten, Allmänna. Se Riks-Statens Nionde HufvudTit. el. Industriel» förhållanden inom fremmande hinder, om beviljandet af särskildt anslag för tryckning af reseberättelser rörande. VIEL B. 106. A. 110. Införsel och utförsel af varor, oloflig, om granskning af Kongl. Förordningen den 22 December 1841 till förekommande af. V. B. 579. A. 616. Ingeshult, f. d. haubist-boställe vid Elfsborgs Regemente, om afsöndring af jord från detta till plats för en folkskola i Segloraförsamling af Elfsborgs län. Inqvartering och ko-t åt. soldat eller båtsman under tåg och marcher. om förhöjning "af ersättningen för. XI. B. 26S, 287. A. 290. Inqvarteringspenningar, örn anvisande af medel till utbetalning af sådana åt de Regcmentsskrifvare, som äro i saknad af karaktershus å sina boställen, eller ännu ej fått de för dem afsedda boställen tillträda. II. 312. 11. 313! 206- Inqvarteringspenningarneli garnisonsorter utom Stockholm, om förhöjning af. Institutet för döfstumma och blinda, angående ytterligare anslag för uppförande af nybyggnad vid. V. 281. B. 342.
Ekströms och speeielt rörande Skånska Infanteri Regementerne af Hr Friherre af Nordin, som påstått, att nedsättning skedt i hvad desse Regementer redan innehafva, af Hr von JVcigel, Ch. E., och af LifMedicus Ekström, som yrkat, alt RegementsLäkare borde erhålla lika löner här som vid andre Regementer , af Prosten Peterssonj hvilken förmält, det RegementsPastorerne borde erhålla lika lön med andre Regementspastorer; samt hos V. BorgareStändet af Hrr Hemberg och Stahle, som ansett alt desse borde aflönas helt och hållet lika med andre indeldta Regementer; — rörande LifRegementets och Smålands GrenadierBatailloner af Hrr af TVetterstedt. j J. E.; Liljenstolpe, C., Kuylenstjerna, G.y samt rörande Cavalleriet och Ryttmästarne i synnerhet af Hr Friherre Stjerncrona, D., Hr von Schantz, J., Hl* Bctänkanden, JV:o a3g. n5 Munckaf Rosensköld, E, samt Hrr Noreus, Ståhle och Eckerman.
Då sade Juda till sina sonahustru Thamar: Blif en enka i dins faders huse, så länge Sela min son varder stor; förty han tänkte, att han tilläfventyrs måtte ock så dö såsom hans broder. Så gick Thamar bort, och blef i sins faders huse. Då nu månge dagar förledne voro, dödde Sua dotter, Judas hustru. Och sedan Juda utsörjt hade, gick han upp till att klippa sin får i Thimnath, med sin herda Hira af Adullam. Då vardt Thamar sagdt: Si, din svär går upp till Thimnath till att klippa sin får. Då lade hon af sin enkokläder, som hon drog, dokade sig, och förhöljde sig, och satte sig ut för porten på vägen emot Thimnath; förty hon såg, att Sela var stor vorden, och hon var icke gifven honom till hustru. Då nu Juda såg henne, mente han det hade varit en sköka; förty hon hade förhöljt sitt ansigte. Och han vek af vägenom till henne, och sade: Käre, låt mig ligga när dig; ty han visste icke, att det var hans sonahustru. Hon svarade: Hvad vill du gifva mig, att du ligger när mig? Han sade: Jag vill sända dig en bock ifrå hjordenom. Hon svarade: Gif mig en pant, så länge du sänder mig honom. Han sade: Hvad vill du jag skall gifva dig för en pant? Hon svarade: Din ring, och din hufvudbonad, och din staf, som du hafver i händerna. Det gaf han henne, och låg när henne, och hon vardt hafvande af honom. Och hon stod upp, och gick dädan, och lade doken af, och tog sin enkokläder uppå igen. Men Juda sände bocken med sin herde af Adullam, att han skulle taga igen panten ifrå qvinnone; och han fann henne intet. Då frågade han folket, som bodde vid det rummet, och sade: Hvarest är den skökan, som satt ute på vägenom? De svarade: Ingen sköka hafver der varit.
1 Fri Fri a. F\ r i a. Speglar »eli Lampellcr Urbam! och Uike.ljnr ff sammansatte eller aisa® B e vi 11 ni ngt;-Ul skot tels Utlåtande , IV.-o 30. 63 Tull värde. 01fe. A. r. — 24 - ! i 4 1 1 24 — 15 Trådvaror : Lister: sågade af Furu oell Gran, till och med 8 alnars längd oell 4 tums omfång Tågvirke, njtt Ull, okammad eller kammad: Grof Jut»k etc. ali annan (fri frän Tolag äfven vid införsel.) Ur: Våggoch Stutsare: af Bronz, tullbehandlas somBronz, arbetad, alla slag. Urband och Urkedjor, af sammansatta eller, såsom arbetade, ej specificerade ämnen t agnar och l ikdan: Rese-, Resandes al dem sjelfve medförde . andre, nja eller brukade . Anm. Värdet å desse senare mä dock ej beräknas lägre än 5oo R:dr för fyrbjulige och 2oo R:dr för tvälijulige per stycke. Vin, alls slag: på fastager Väfnader: Linneoell HampAlngods' Lärft, hvaraf 1 (jvadrat-aln våger lill och med 3 lod Qvantitet för tu11 bera k n. 1 tolft 1 lisp. 1 skalp. 100 R:d. v. 100 R:d. v. F r i a. i kanna 1 skalp. 24 11. r ijt. 64 Bevillnings-Utskottets Utlåtandej N\o 30. F ö r s 1 a g till förändrad lydelse af de paragrafer i Underrättelserna om hvad vid Taxans verkställighet iagttagas bör, uti hvilka rättelser blifvit af Bevillnings-Utskottet tillstyrkte. §. 6.
Uti Hr von Hohenhausens yttrande, att vi ännu skulle sakna sådana inrättningar, deri lånen amorteras, kan jag så mycket mindre instämma, som Sveriges Bank länge lemnat sådana lån, hvarå 4 proc. betalas såsom ränta och 2 proc. till amortering å capitalet. Jag kan ej finna, att en lag, som tillät en sådan belåning på fideicommisse!-, vore skadlig, utan skulle deremot anse den ganska nyttig, så framt belåningen förenades med vilkor, som hindrade dylika missbruk, som redan ägt runi. Jag anser, att man ej bör betaga någon jordägare i Sverige möjligheten att skaffa sig förlag till sin egendoms förbättrande. Hvad åter angår anmärkningen, att den blifvande fideicommissarien skulle komma i äfven så stort behof af förlagscapital, så är det allom bekant, att lånen inom 28 år hinna blifva amorterade, och detta tyckes vara en vanlig lifstid. Skulle vid låntagarens död några år åter - 36 Den 2 Maj f. m. stå af den tid, som blifvit beräknad för lånets återbetalande, så synes sådant ej böra hindra tillträdaren att erhålla iån, enär de snart kunna blifva in tecknade i fideicommisset. Jag anhåller om återremiss å betänkandet. Gr. Cronhjelm: Hr Lefre'n har redan hufvudsakligen besvarat Gr. Posses anmärkning emot ifrågavarande motioner, Jag vill dessutom nämna och fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att min motion endast åsyftar inteckningseller belåoingsrätt i de blifvande hypotheksföreningarna. Jag hade derföre trott, att LagUtsk. skulle låta motionen hvila, intilldess beslut rör:de dessa föreningar blifvit fattadt.
Ridderskapet - Bevillningt-VUkotlels Memorial, N;o SS. 9 skåpet och /tdeln har deremot, med ogillande af Utskottets i dessa två hänseenden framställda förslag, beslutat, att 1 och 2 mom. borde sammanföras till ett enda, hvilket skulle erhålla följande lydelse: »Bevillning utgöres vidare af Enskilda Banker, alla öfriga Actic-bolag, Associationer, Societeter, Verk. Hypotheksoch andra allmänna Inrättningar med 5 procent af årliga utdelningen;» samt att, till följd häraf, i 146 § i stället för det föreslagna uttrycket »årliga behållningen,» skulle införas: »årliga utdelningen.» Af Riks-Ståndens nu omförmälda beslut följer, såsom Utskottet redan förut anmärkt, att samtlige Stånden äro derom ense, att de enskilda banker, som icke hafva sedel-utgifnings-rätt, skola beskattas i likhet med de i 2 mom. omförmälde aktie-bolag m. fl.; att således de stadganden, som blifva antagne i afseende å dessa aktie-bolags m. fl. bevillning, äfven skola gälla för nämnde banker; och slutligen att, hvad Rikets Ständers beslut angående bevillnings-afgifterna enligt ifrågakomne momenter af 35 § än måtto blifva, de särskilda bestämmelserna i 1 mom. i intet fall komma att afse andra än sådane enskilda banker, som hafva sedel-utgifnings-rätt.
Denna min noggrannhet har jomväl, enl. hvad jag då lika öppet förklarade, tvingat mig att vid 2:ne föreg:de tillfällen afslå gg, i hvilka innehållet, efter min öfvertygelse, befunnits vara af en i sig sjelft nyttig beskaffenhet. Således är jag äfven i närvar:de fall så mycket mer förp]igtad att afslå ifrågavaride g. Hr Bildt: Frih. Tersmeden har yttrat att det ligger intolerans i de åsigter jag framställt. Jag vill icke lemna ett sådant tillmäle obesvaradt, ty jag är icke intolerant och skulle för min del icke hafva någonting mot att dessa lärareoch läkare-befattningar besattes af män, tillhörande hvilken annan trosbekännelse som helst, till och med 'den kalholska, om ej dervid måste tänkas på jesuitismen, men för denna och dess förmåga att göra proselyter och att intränga i samhällets innersta delar och der förqväfva frihet i religion, hyser jag fruktan och tror att deri kan ligga någon våda för samhället. Tror Frilen verkligen icke, att om här vore inrättade s. k. fattigskolor och slöjdskolor, för hvilka en jesuit stod i spetsen, katholicismen under en mörk form skulle intränga och få fast fot i dessa skolor? Jag tror det och anser derföre vara bäst att vid alla sådana tillfällen, då man söker öppna rum för proselytmakeri, stänga till dörren, på det något sådant icke måtte ske. Just nu när man vill gifva full religions-frihet, bör man Don 13 December e. in. 647 vara försigtig och göra den möjlig och nyttig och det Sr derföre man bör afslå i fråga var:de §. Man säger visserligen, att deri ligger ingen fara, ty Konungen kommer säkert icke att missbruka den makt, som genom den omnämnde förändringen skulle tillkomma Honom, utan skall till de förut omtalte platserna endast välja de mest förtjenta män.
Det hinder, som mött för vidtagandet af sådan åtgärd, är egentligen häradsloernes vägran att anvisa nödiga medel till de mätningar och rägångsjemkningar. som måste löregå indelningen; men detta hinder är numera häfvet genom de allmänna 40 föreskrifter, som Eders Kongl. Maj:t uti nådigt Bref den 23 sistlidne Mars täckts meddela angående härads-allmänningarnes förvaltning. Berghandteringen. Mutsedlar eller tillstånds-resolutioner till bearbetning af grufvor och malmstreck, hafva under ifrågavarande sex år blifvit af bergmästaren utfärdade: Af dessa mutsedlar hafva 43 blifvit gifne på nya upptäckter och öfrige 53 på förut bearbetade, men öfvergifne grufvor och malmanledningar. I afseende på de olika föremålen hafva mutsedlarne angått brytning af nedannämnde malmeller berg - arter : Guldmalm . Silfvermalm . Blymalm . Koppar ■ Jernmalm i berg . Sjömalm .. Nickel .. Kobolt .. Förhållandet med den förmenta guldmalms-anledningen har bergmästaren uppgifvit vara sådant, att sedan en person, som varit i tjenst vid Ankarsrums jernbruk i Tjusts härad, men sedermera afflyttat till Wermland, der omtalat att i en hage å nämnde bruks ägor skulle finnas en guldgrufva, den ägaren underlåtit att vidare bearbeta, så hade två köpmän och en gästgifvare i Wermland bildat ett bolag till upptagande af den föregifna grufvan samt derå uttagit mutsedel; men vid den undersökning, som bergmästaren, på bolagets begäran, å stället företagit, hade i den omnämnda hagen icke kunnat upptäckas annat än en fordom obetydligt bearbetad skärpning, hvaruti fanns en smal strimma af svafvelkis. Oaktadt bergmästaren afrådt bolaget från vidare kostnader i ändamål af denna malm-anlednings bearbetning, lär bolaget likväl hafva 41 beslutat att uppoffra några hundra riksdaler på försök att längre ned i berget träffa bättre malm. — De försök, i och för hvilka mutsedlar uttagits å silfver och nickel, hafva, så vidt kändt är, ännu icke rönt åsyftad framgång.
Som jag, då Friherre Åkerhjelm upplästa sitt Dictamen, hvarken kunde tydligen höra eller fatta det, var jag äfven nr ständ att genast besvara det. Nu, då jag fått läsa det, så kan jag ändå, oagtadt flere gångers genomläsning , ej full hemligen förstå det, utan utbeder jag mig Ridderskapets och Adelns tillåtelse, att få besvara det i de delar, som röra min person, så litet för öfrigt ett ämne bör kunna interessera Ridderskapet och Adeln , som mera rörer oss enskilt. Det första Herr Friherren ansett nödigt framställa till Ridderskapets;^och Adelns skärskådande, är, att jag skall i mitt Anförande hafva sagt mig hafva gjort reservation dere - 93 Den 18 April. mot, att Constitutiöns-Utskottets Betänkande, rörande Konungens Rådgifvare i CommandoMål för Arméen, blott en enda gäng till granskning och justering upplästes. Häraf tager Herr Friherren sig anledning anmärka ovanligheten af två Justeringar; Herr Friherren har härmed gjort sig en fåfäng möda; ty det han vill vederlägga, har jag aldrig yrkat. Jag har reser, verat mig deremot, att Betänkandet på en gång upplästes till granskning och justering, men icke deremot stt det en enda gång bl of juste. rädt. Jag har för mycken agtning för Herr Friherren, för att tro, att H:rr Friherren påbordat mig ett yttrande, för att genom vederläggning af hvad jag aldrig påstått j vinna åt» skill iges bifall. Icke all granskning är justering, ty t. ex. ett Utskotts Betänkande uppläses i Stånden till granskning, ligger i Stånden pä bordet till granskning, men i intetdera fallet till juste» ring. Jag yrkade j Utskottet att Betänkandet» sedan det första gången var uppläst till granskning, skulle ligga pä bordet, der det ej förr legat, till nästa Plenum, för att då först justeras; men det nekades mig.
Enligt till Lag-U(skottet ankomna Protokolls-Utdrag har frågan om upphäfvande åt lagens stadgande angående summa appellabilis blifvit af samt - 13 Lag-Ulskollets MemorialN\o 112, samtlige Riks-Stånden slutligen afgjord; hvaremot Betänkandet, i hvad det angår yikad nedsättning af det belopp, hvartill berörde summa är bestämd vid Rådstufvu-Rätten i staden Fahlun, är vordet af Höglofl. Ridderskapet och Adeln till Utskottet återremitteradt, i anledning af gjord anmärkning att, enär frågan vore af privilegii-natur och Betänkandet icke skulle upplysa, huruvida nämnde stads Borgerskap blifvit i ämnet hördt, Utskottet borde förklara, om denna fråga kunde anses utredd utan Borgerskapets hörande, eller om samma Borgerskaps mening blifvit inhemtad och huru den i sådan händelse varit. Men då Betänkandet upplyser, alt Magistraten och Borgerskapets Äldste i staden Fahlun blifvit i ämnet hörde samt förklarat motionen vara i öfverensstämmelse med samhällets önskan, hvilken med offentliga handlingar ådagalagda omständighet Utskottet jemväl åberopat såsom skäl för sitt i denna del afgifna yttrande; så, enär förevarande fråga dessutom icke rörer något Riks-Stånds privilegium, så att samtlige RiksStånden derom, enligt Regeringsformens 114 måste vara ense,-utan är att hänföra till sådan lagstiftningsfråga, hvari tre Riks-Stånds mening, likmätigt nämnde Grundlags 87 §., utgör Rikets Ständers beslut, lärer, sedan så väl Högv. Preste-Slåndet, som Vällofl. Borgare-Ståndet och Hederv. Bonde-Ståndet bifallit Betänkandet 1 denna del, den skedda återremissen icke kunna till någon åtgärd föranleda; hvilket härmed vördsamligen för Ridderskapet och Adeln anmäles. Stockholm den 2 Maj 1845. Ank. till Exp.-TJtsk. d. 3 Maj, kl. 12 midd.
Genom en sädan Konungens ätgärd, hwarwid jämte en oundwikelig päföljande lydnad en annan eiprit hos de befallande »verkades bwilken ofelbart transplanterade sig hos den lydande Ryttaren och Soldaten, bwarigenom enighet och förtroende emellan den sistnämnde och Rotehällaren säkerligen nykom och en ömsesidig enighet wans, som ffulle befordra deras gemensamma wäl, »verkande äfwen nägon nytta för tjenste». 9:0 Äfwen förenar jag »nig med hwad en wärd Ledamot, Herr Effwerstcn bergman röranrande Wargcrinzen emständeligen andragrt, hrvil ket - 862 Den 9 Äugrrstk. ket andragande blifwit til Oeconomiä-och Beswärsckttstottet remitterat, och pä hwars inne. häll jag mig äfwen äberopar. 10:0 Wid GeneralMönstringar decideras Rustoch RotclMares wälfarcs - saker oftast genom en stump och af godtycke», och huruledes kunna de der förekommande mål med den nog. granhet som wederbör, afstutas dä esomoftast et Regemente om 1200 man pä en dag afmönstras? Och örn en sädan Mönstring wrd et wärfwadt Regemente kan sä styndesamt werk. ställas, der Mönster-Herren endast har at höra Soldatens och wederbörande Officerares yttranden, sä är dock förhällandet annorlunda wid et indelt Regemente Ler Rust - och Rotehällarens intereste och rättigheter äfwen bör göras afseende pä, och deste, sä wäl som Landshöfdingen höras.
1 allmänhet är bela lagens syftning att lägga all makt i domarens händer, att göra honom till fullkomlig herre öfver hvars och ens egendom, frihet, välfärd ocb nästan lif. Jag kan icke nog varna för denna vådliga latitud från 1 till 100 r:dr och yrkar derföre ännu en gång att, vid hvarje straffbestämmelse, försöket och vållandet må särskildt upptagas, så mycket möjligt är blott ett straff utsättas ocb, der det ej kan ske och der böter föreskrifvas, både deras lägsta och högsta belopp tydligen fastställes, samt detta belopp öfver hufvud minskas. Äfven är det tydligt, att så vidt icke hela folket till lif, egendom, frihet och välfärd skall prisgifvas åt domarens godtfinnande, måste hela rättegångssättet förändras, en ändamålsenlig jury införas och straffbestämmelsen sålunda blifva beroende af domare, valde bland den anklagades egna medborgare, icke af en enda domare eller domarekorps, vald af regeringen och handlande efter hennes anvisning. Så länge detta ej skett, så länge en förbättrad rättegångsordning icke föregått, anser jag det nu föreslagna latitudsystcmet alltför vådligt att böra ens kunna komma i fråga och hela ärendet således i omvänd ordning bragdt å bane. Bih. till R. St. Ank. till Exp Utsk, den 5 Aug. kl. 6 e. m. Memorial’ i anledning af återremiss af Utskottets betänkande N:o 55 öfver väckta motioner om stiftande af en lag mot uppror och olofliga folksamlingar. Jemlikt till Lag-Utskottet ankomna protokollsutdrag, har det af Utskottet i dess berörda betänkande afgifna förslag till lag mot uppror och olofliga sammankomster blifvit godkändt af Ilögv. Preste-ståndet och Yällofl. Borgare-ståndet i sin helhet, och af Höglofl. Ridderskapet och Adeln med vissa förändringar; hvaremot Hederv. Bonde-ståndet, på grund af framställda anmärkningar, till Utskottets förnyade behandling återremitterat frågan.
I följd häraf måste inträffa, att besparing å det årliga anslaget uppkommer ett år, och att kostnaden ett annat år öfverstiger delta anslag; hvarföre ock Eders Kongl. Majestät, i 16 §. af Bess nådiga Instruction för Topografiska Corpsen, nådigst förordnat: ”att den besparing som för ett år kan uppkomma, må i räkning bälanceras och till ett följande år reserverasFörsta delen af Rikets Ständers Revisorers anmärkning, rörande användandet af den från år 1835 balancerade behållning, synes alltså, efter mitt underdåniga förmenande, icke fordra någon ytterligare förklaring. Beträffande det anmärkta förhållandet att års-anslaget vid 1837 års slut finnes öfverskridit och en Summa af R:dr 2,951: 2. 2. anticiperad — 13 — på 1838 års anslag, så visar sig orsaken dertill i de många oell betydliga, det året förefallande, arbeten, hvilka bort på en gång gemensamt företagas och bringas till slut, dels emedan nödig säkerhet och controll dem emellan icke på annat sätt kunnat erhållas, dels emedan ett uppskof i någon del af dessa arbeten till annat år, skolat medföra betydligt ökade kostnader, hvarigenom en verklig förlust hade uppkommit, i stället för den endast skenbara som räkningen nu utvisar, oberäknad förlusten af tid, hvarå äfven afseende bort fästas. Utom förenämnde arbeten, hvarvid ej mindre än 33 från Armeen commenderade Officerare varit biträdande, har, under sistnämnde år, en förut börjad triangel-mätning blifvit företagen och fullbordad, utåt kusten emellan Grisselhamn och Gefle, vid utförande hvaraf, sådana svårigheter och hinder inträffat sorn icke kunnat öfvervinnas utan ganska betydliga kostnader, hvilka lika litet kunnat till belopp förut beräknas, som sedermera, under arbetets fortgång undvikas. Jag vågar derföre hoppas, att det nu i underdånighet anförda må utgöra en nöjagtig förklaring, äfven öfver den senare delen af Rikets Ständers Revisorers anmärkning angående Lillkomsten af den vid 1837 års slut, i Topografiska Corpsens räkenskaper befunne brist eller skuld, att af 1838 års anslag ersättas.