Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Banco i tractamente orri dagen och skjuts efter en häst, samt att E. K. M:ts Befallningshafvande må ega, att berörde tractarnente och skjutspenningar, efter verificerade räkningar, af allmänna medel anordna. Riksens Ständer framhärda etc. N:o 76.’ Uppl, o. godkänd hos Ridd. o. Ad. d. x 1 Juliil 82 Preste-Ståndet d. 12 Borgare-Ståndet d.12 Bonde-Ståndet d. 12 — •— Riksens Ståndets underdåniga Skrifvelse, angående upprättande af en ny LandtmäteriTaxa. S. A. K. Itihuru Landtmäteri-Författningarne tillhöra antalet af de Oeconomiska stadgandgn, hvilka van - Underdånigti Skrifvelser. ligen, utan Riksens Ständers medverkan, blifvit af E. K. M. i Nåder utfärdade, samt Riksens Ständer jemväl äro fullkomligen förvissade, det E. K. M. är i Nåder omtänkt, att i Landtmätexiet rörande frågor inhemta upplysning af dem, som deruti ega insigt och erfarenhet; likväl och då E. K. M. städse funnits benägen, att gora Nådigt afseende å hvad Riksens Ständer i ämnen af så väsendtligt inflytande på inhemsk vältrefnad och förkofran, i underdånighet framställt, få Riksens Ständer, i anledning af väckt fråga, hos E. X.
Skrifvelse omförmälde jernvägsanläggningen emellan Orebro och Hults lastageplats vid Wenern, så enär denna jernbana är ämnad att bereda direkt samband emellan rikets betydligaste insjöar och derigenom befordra en hastigare förbindelse emellan Sveriges 2:ne folkrikaste släder, samt derjemte skulle komma att hafva sin sträckning dels genom, 'dels i grannskapet af flera utaf rikets bergslager, synes densamma, med hänsigt till de dermed för trafiken åsyftade fördelar och deribland den lättade afsättningen af ortens högst ansenliga jernt ill verkning och tillgodogörandet af dess betydliga skogar, otvifvelaktig! vara att hänföra till de inhemska jernvägsanläggningar, hvilka företrädesvis äro förljenta att medelst bidrag af allmänna medel befrämjas.” Dä förordades, såsom af det nyss anförda synes, jernvägslinien emellan Örebro och Hult, af det skäl, att denna jernväg vore egnad att direkte sammanbinda rikets betydligaste insjöar och derjemte bereda en hastigare kommunikation emellan rikets förnämsta oell folkrikaste städer. R. St. hafva således redan förut uttalat den åsigt, att Stockholm-Götheborgs-banan borde i främsta rummet ifrågakomma, derföre alt den hade lill syftemål, att förbinda landels förnämligaste städer. Samma åsigt uttalades af R. St. vid sednaste Riksmöte. Vid sådant förhållande kunde det icke vara af behofvet påkalladt, att vid denna Riksdag till R. St. afgifva en vidlyftig framställning i ett ämne, der R. St. redan uttalat sig för samma åsigt, som i den Kongl. Proposrn omfattas. Detta oaktadt finnas åtskilliga af de hufvudsakligaste skälen för beslutet i den Kongl. Proposrn antydda. Der är nemi. häntydt på vigten af en förening emellan rikets största släder, och alt den lilämnade jernbanan, hvilken, såsom kändt är, löper genom de delar af landet, der det finnes både den största jernproduktiorten och äfven ej obetydligt åkerbruk, närmar oss lill brödrariket, och medgifver en utsträckning af banan (ill sistnämnde - Den 23 September f. ni. 213 Rikes liufvudstad.
I följd af detta tillstyrkande och den till grund derföre af Utskotten uttryckta åsigt, finna Utskotten något serskildt svar å den af Herr Kjellberg väckta ofvanomförinälda motion icke erfordras. Slockholm den 3o Januari 184.5»- 8 Staissamt Allm. Besv,- och Ekon.-VIskottens Utlåtande, N:o ^7. Reservation af Herr Doctor Björkman, som, med gillande af Utskottens tillstyrkande af ett anslag till det af Kongl. Maj:t äskade högsta belopp, eller 70,000 R:dr, ansåg att Utskottens Betänkande icke bordt innefatta förslag till medlens användande för annat, än det i den Kongl. Propositionen uppgifna ändamål, eller Stam-holländeriers inrättande, på sätt Afdelningen i hänseende dertill föreslagit, och att således Rikets Ständer borde tili Kongl. Majrts disposition, för inrättande af Stam-holländerier, å Riksgälds-Contoret anvisa det af Kongl. Majit för nämnde behof äskade största belopp, eller 70,000 R:dr Banco, samt åt Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemna att, så väl i afseende å dessa inrättningars anläggande och förvaltande i enlighet med de uli den Nådiga Propositionen uppgifna grunder, som ock för controllerande af de anslagne medlens rätta användande, äfvensom, till försäkrande af anstaltens framtida bestånd och förkofran, meddela de föreskrifter, som för ändamålet kunde finnas tjenlige. Uti denna reservation har Herr Bergsten instämt. Ank. lill Exp.-XJtsk. d. 3i Jan., kl. 5 c. ra. Utlåtande, i anledning af väckt fråga om åtgärders vidtagande för vissa inhemska kreaturs-racers förbättrande. Genom remiss från Höglofl.
För min del anser jag visst att modificatjoner böra och kunna vidtagas med Dykerjprivilegierne vid octroijerandet af ett nytt Compagnie, som likväl icke kan ske förr än 1827, emedan nu varande Compagnie® privilegier icke löpa till ända förr än nied 1826. års slut. Hvad för öfrigt vidkommer Herr Montgommeries anförande om den fördubblade olyckan, att icke sjelf få berga pm man kan den strandade egendomen, får jag upplysa att efter mitt omdöme, är åtminstone för Svenska skepp den tiUräckeligt ut-i sträckt, då skeppare äga 60 timmars tid, att dermed göra försök, äfven med biträde af enskilt tillkallad hjelp osh att i de mästa fall är mer än troligt, att om ett fartyg som icke in* 454 Den 17 Fcbruarii* om den tiden kan befrias, ifrån grund eller klippor, så fordras kraftigare åtgärder dertill, hvilket i allmänhet af enskilta ej kunna åstadkommas För öfrigt torde jag äfven härvid böra tillägga, att under den tid af 7 år som jag varit ledamot i det Embestverk sorn har öfverinseende af DykeriCompagniets åtgärder, har jag under denna tid icke hört ett grun-, dadt klagomål emot Compagniet. Herr Mannerhjerta, Ulric Emanuek Herr Montgomerie har i sin motion om Dykerioch BergningsCompagniets upphäfvan* de, eller reglementariska förändring afmålat det med de mörkaste färgor, och då han derunder säger, att det är en authoriserad Corporation, sorn grundar sin tillvarelse och rikedom på olycklige sjöfarande och på deras plundring, så måste den som ej närmare kanner förhållandet, på det högsta förvånas att något så stridande mot samhällsordningen kan i ett constitutionelt land äga rum.
Men sådant inträffar icke om en Handtverkare ej längre förmår att skota sin verkstad, emedan han drager ganska få med sig i förderfvet, och naturen af handtverk är, att hvarje arbetare kan bestå för sig, emedan han kan förfärdiga en till försäljning färdig vara. Således då Wedevågs jernmanufactur gick under med Förläggaren, emedan det drefs på fabriksvis, består Eskilstuna motsvarande tillverkning, emedan den drifves på handtverksvis. Jag tror derföre, att denna i3§. icke är väl betänkt, samt tillstyrker dess uteslutande. Herr Hjerta: Äfven jag tror, att den na §. bör uteslutas. Friherre Cederström har ganska riktigt anmärkt, att denna utgår från samma grundprincip, som sista Momentet af föregående i i men det är just derföre så mycket farligare, att bifalla denna §., som deruti af Utskotten blifvit föreslagit, att en Förläggare skall äga rätt och säkerhet i verkets rudimaterier, redskap och effecter för det capital han insätter. Om en person först invecklar sig i en förläggares händer, och utfäster sig korrta betalningsterminer , så kan deraf sedan följa , att Förläggaren, för erhållande af det låne-biträde han lemnat, kan qvarhålla hvad handtverkaren förfärdigat. Detta kan ej, vara nyttigt och fördelaktigt för Handtverkaren, och han har alltid svårt att kunna komma utur För - 566 Den 12 November e. m. läggarens händer, hvadan jagtror att det är yigtigt, att icke bifalla denna i3 §. Herr Cederschjöld: Jag förenar mig med Friherre Cederström uti anhållan om bifall till i3 §, Jag anser det vara både nyttigt och angeläget, att den Handtverkare, sorn kommit på obestånd, och sålunda icke på egen hand och med eget förlag kan idka sitt handtverk , sättes i tillfälle att kunna upphjelpas genom en Förläggare.
Gästgifvaren hade en hund som bets. Han bet en lärpojke i benet och söndertrasade hans byxa. Pojken klagade. ”Då har du naturligtvis arpats med hunden, borde ha stryk till.” Fruen sjelf talade med honom. Pojken gret öfver sina byxor. Fick 6 öre att köpa plåster för till benet. Hunden bet Krookens ”fosterson”. Ömkan, gråt och tandagnisslan. En stor korg champagne i present och hunden skulle skjutas. August Svensson var afsatt från sin tjenst som polisbetjent. Kom på Krookens kontor som skrifvare. Fattig. Ett Rek., som Krook skulle sända på posten till Witthoff kom bort. Svensson hade naturligtvis tagit det. Innehöll 45 kr. Förhör privatim med Svensson. Sade honom rent ut att han var den misstänkte, att om han betalte igen de 45 kr. skulle man tysta ned – tiga med – det hela. Förtviflad. Att bedyra tjenade till ingenting. Principalen trodde honom icke. Skulle han låna de 45 kr na och betala igen penningar som han aldrig tagit? Han var fattig, men penningarne brydde han sig mindre om. Skammen, skammen! Och harmen öfver att icke kunna slå beskyllningen tillbaka, att nödgas svälja, smälta. Den brände inom honom. Han var vanmäktig. Kunde icke ens meddela sig med någon. Alla skulle tro den aktade ansedde mannen. Att tala om saken vore det samma som att stämpla sig sjelf som tjuf. Hur han led under denna tid. Men han måste lefva, och derför tiga. Så kommer en dag Witthoff. Har upptäckt att hans biträde, en rik pojke, som rumlade upp både egna och andras penningar, hade tagit både det och många andra bref. Dummerjönsen hade icke ens förstört kuverten, de funnos i hans låda. Fogden hade kuvertet till Krookens förkomna bref med sig. Hur tårarne runno utför bondplågarens kinder när han höll beviset på sin oskuld i sin hand. Några godtgörande ord å principalens sida. Och så skulle det vara som om ingenting förefallit. Men nu låg fröt och grodde. För den fattige fins ingen rättvisa. Penningen är allt. Han har känt sig förtrampad. Han vill upp, upp!
- Aktiebolaget Per Perssons Väf&amp; Stickmaskin, Trägravyren utförd vid Litbograiiska Aktiebolaget i Norrköping ', som afven utför beställningar å liknande arbeten. Afdelningskontor: StocJkholm, Svartmangatan 6. Göteborg, Södra Hamngatan 47. STOCKHOLM, Malmö. (G. 70299) Guldmedalj ££&amp;cao ocYv E \ voco \ ad rekommenderas. om verksamt lösande, välsmakande medel vid hosta, heshet och katarrer rekommenderas Florents franska lakritspastiller. Påte Vanillée (lätt vaniljsmak och finaste bröstgummi) 40 öre Påte å la violette (finaste lakrits, aromatisk smak) 35 a Anis är säri, •JD Påte å l ' anis deles lösande I 35 och välgöran| g n o Pastilles å 1 ' anis de vid katarrer \ Pastilles å la menthe (pepparmynt, allmännast omtyckta) 30 » hos alla välförsedda handl. o apotekare. Ensam agent S. J. NORMAN, Stockholm, Endast äkta med märke: (G. 70300) Réglisse Florent. S Kom mission^ lager i alla Sveriges städer. (G / 9i4). 70 vid 1897 års Konsto. Industriutställning iStockholm, Den lämpligaste och billigaste dagliga WiilKåNMW / A 70 tidning för familjen är Sjtockholms-Tidningen B r Kommissionslager i alla Sveriges städer. som innehåller svenska original i sin klipp-följetong (2, 4 0 0 boksidor pr år) samt en stor mängd svenska skisser och berättelser. — StockholmsTidningen som kostar blott löre om dagen eller 3 kr. 60 öre får helt år, är Sveriges mest spridda dagliga tidning, i det att upplagan nu utgör öfver 90,000 ex. hvarje dag. Prenumeration sker vid närmaste postanstalt. (G. 70661) ANTOINETTE W. NORDING, Biblioteksgatan 11, rekommenderar sin omtyckta EAU DE COLOGNE samt alla till naglarnas vård och förskönande hörande artiklar.
Man har framhållit jordbrukarens fördelaktiga ställning såsom ett oundgängligt vilkor för arbetareklassens existens. Enligt min tanke är det just genom den fria konkurrensen, som jordbrukarne skola förbättra sin ställning; och hvad arbetarne beträffar, så är vårt lands vidsträckta beskaffenhet en borgen, att arbetsföretag ej komma att saknas, hvarigenom en riklig arbetsförtjenst kan beredas denna klass. En talare har hemställt, huru det skulle kunna vara möjligt för den mindre jordbrukaren att till England exportera sitt smör och sin ost. I detta hänseende hafva värdefulla upplvslysriingar blifvit af den siste talaren lemnade, och jag ber att dertill få lägga den anmärkning, att den mindre jordbrukaren icke bör exportera dessa produkter, utan det för honom naturligaste är att ordna sin hushållning hufvudsakligen för uppfödande af kreatur, och sedermera afyttra mjölken till dem, som producera ost och smör i större skala. Man kan söka anledningen till den strid, som nu pågår, deruti, att våra motståndare vilja hafva tull å alla landtmannavaror, eller åtminstone å någon af dem, likgiltigt hvilken, i afsigt att dermed pröfva, huruvida det ej kan lyckas att få Iv. M:ts sanktion å ett sådant beslut. Huruvida en sådan afsigt kan anses fullt rigtig, lemnar jag derhän, men säkert är, att man handlar oklokt, om man hos representationen söker framkalla missnöje mot Regeringen; ty hvilket ändamål man än derigenom må kunna vinna, icke är det fäderneslandets gagn. Enligt min tanka kan det icke vara annat än olyckligt för vårt jordbruk, om vi nu, sedan vi under 10 år hyllat frihandelsprinciper med afseende å dessa varor, ginge i en alldeles motsatt rigtning; och anhåller jag således om afslag å Utsk:ts förslag. Frih. Hamilton: På en enkel sakuppgift ifrån Nerike, som jag i ett föregående anförande tog mig friheten meddela, har min aktade vän, Gr. Liljencrants, svarat med ett anfall på Dcu 23 April f. m. 451 min person.
Något anslag, utöfver hvad sålunda ansetts b! fva erforderligt för en Observatorii-byggnad, tror Utskottet följaktligen icke vara för Upsala Universitet af behof påkalladt, och torde i öfrigt, för den händelse, fulla summan icke skulle för en sådan byggnad erfordras, återstoden kunna till andra Universitetets byggnader disponeras. Lunds Universitet är deremot alldeles i saknad af åtskillige för den Academiska undervisningen behöfliga byggnader, hvilka för Universitetet icke på annat sätt, än genom nybyggnad kunna beredas. På dessa grunder och då härförutan Upsala Universitet, för den händelse, ett nytt Observatorium derstädes kommer att af Staten bekostas, erhåller genom försäljning af det då öfverflödiga gamla Observatorium, en tillgång utöfver hvad för Lunds Universitet kan bbfva att påräkna, har Utskottet ansett sig böra StatsUtskottets Utlåtande-, N\o 435. Litt. E. *9 tillstyrlo, att Rikets Ständer till Lunds Universitet, för uppförande af nödige byggnader, mätte anvisa det af Kongl. Maj:t äskade anslag, 25,ooo R:dr, samt för Upsala Universitet en summa af 20,000 R.dr, att användas till uppförande af en ny Observatorii-byggnad, sedan Kongl. Maj:t gjort
Och i alla händelser vore det olämpligt att innan den grundlagsförändring, 8 Lag-Vtskotlets Betänkande A/s 31. hvarpå motionären syftar, ännu kommit till stånd, intaga ifrågavarande stadganden i lagen om kyrkomöte. Utskottet hemställer alltså vördsamt, det Rikets Ständer, med afslag å Herr Prosten Sondéns framställning samt med förklarande att Kongl. Maj:ts Proposition ej kan oförändrad bifallas, måtte för sin del besluta en författning, lika lydande med den af Kongl. Majit föreslagna, utom i fråga om nedannämnde §§, för hvilka Rikets Ständer antaga följande förändrade lydelse: ”§ 4. I val af de presterliga ombuden för stiften och Stockholms stad deltaga de prestmän, som innehafva fullmakt å ordinarie embete eller tjenst inom distriktet eller sådant embete eller tjenst förestå. Valet förrättas i den ordning Domkapitlet föreskrijver. För hvarje ombud utses på lika sätt en suppleant att, i händelse af ombudets förfall, i dess ställe i mötet deltaga. § 6. Vid omröstningar till val af ombud vid kyrkomöte och af elektorer för sådana ombuds utväljande beräknas hvarje röst lika: och skola rösterna afgifvas med slutna sedlar; dock må vid val till elektor, hvarom i <5 § förmäles, de väljande besluta, att valet genom öppen omröstning verkställas skall. § 11. Hvarje mötets ledamot eger i alla frågor en röst. Askas omröstning; då skall den med slutna sedlar anställas. Före rösternas uppräknande skall en ibland dem uttagas och förseglad afläggas. Befinnas, vid de öfrigas upp summerande, rösterna lika delade, må denna sedel öppnas och gifva utslaget: är pluralitet redan vunnen, bör den aflagda sedeln ouppbruten genast förstöras. 1 fråga om antagande af ny Psalmbok, Evangeliibok, Kyrkohandbok eller Katekes erfordras, för bifall, att två tredjedelar af närvarande ledamöter äro ense. Vid omröstning i fråga, hvarom nu sagdt år, varde ej någon röstsedel aflagdA Stockholm den 6 Mars 1863.
Då få vi höra.» »Skrif då att han kommer på söndag, jag skall skaffa fyra rätter till middagen.» De kysste hvarandra till god natt och modern gick. Marianne tog fram ett elegant litet brefpapper med monogram och skref: »Herr Patron Olsson Tomtö. Tack för brefvet. Tills vidare kan jag ingenting svara, annat än att mina föräldrar bedja er vara hjertligt välkommen hit på söndag. Allt det andra får framtiden afgöra. Detta var på tisdagen. Redan om torsdagen hade hon svar. »Fröken! Tack för ert bref, tack ännu mer för de förhoppningar det ger för framtiden, men ingenting om det nu. Jag vill icke alls att ni skall binda er genom något förhastadt löfte. Det är också för det att ni skall känna er helt fri i ert val, som jag ej vill säga »du» i detta bref, så naturligt det än förefaller mig att jag skulle göra det. Nej, Marianne, hvad ni än tror om mig, så tro icke att jag med ett enda ord vill öfvertala er att bli min hustru. – Min af fri vilja, eller också alldeles inte! Och så en sak i parentes. Skrif aldrig »patron» på mina bref. Jag afskyr titlar i allmänhet, och denna mer än andra. Skrif landtbrukaren eller rätt och slätt herr. Det kan tyckas bra besynnerligt att jag skrifver ett långt bref nu, då vi ju så snart skola råka hvarandra, men saken är den att jag ibland har svårt att uttrycka mig i tal och då känner det som en lättnad att få skrifva i stället. Det är en rest af bondblyghet, hvilken jag nog skall arbeta bort. Tillsvidare fins den der emellertid. Och det är nu en del saker som ni bör ha reda på innan ni bestämmer er. Om min yttre ställning kan ni nog få upplysningar på annat håll, men om min inre eller egentliga menniska, som det ju dock måste ligga mest vigt vid att ni lär känna, kan ni svårligen få veta något genom andra, ty strängt taget har jag inga vänner; jag menar riktigt förtroliga vänner, annars har jag nog, jag som andra. Jag vill berätta er om mig sjelf och försöka att vara uppriktig. Mina föräldrar voro bönder. Min far är död, men mor lefver, jag har endast en bror, äldre än jag, följaktligen är det han som efter gammalt allmogebruk fått min fars ställe.
» Nå, det var då att finna ädelt och sällsynt villebråd på sina egor! » » Herr Gregerson! » Annie blef mycket öfverraskad. » Har jag råkat förirra mig så långt? » » Ja, det har ni verkligen råkat, fröken. Ni ser råmärket för mina och Videby egor där borta vid gärdesgården. » » Det visste jag inte. » » Nå, häpna inte däröfver! För mig var det ej blott en angenäm öfverraskniug att träffa er; det var en himlens skickelse. » » Hur s å? » » Jo, jag har sedan flere dagar tänkt skrifva till er. » » Till mig? » » Ja, men det har ej blifvit af, som ni vet. Nu ber jag att få begagna tillfället och muntligen framställa, hvad jag ämnade skrifva om. » » Hjärtans gärna. » De satte sig ned, midt emot hvarandra på ett par mossiga stenar. » Fröken Smith, jag har mycket tänkt på er under den sista tiden. » » Det var mycket vänligt. » » Ser ni, jag har äfven tänkt på, att jag böljar bli något till åren — ja, ja, ännu är jag j u i mina bästa år? » ~ Han såg vädjande på henne, och hon bekräftade med en böjning på hufvudet hans mening. » Jag skulle lycka om att ha en liten hustru i hemmet, som gjorde det trefligt för mig och pysslade om mig. Och så har mitt val fallit på er; ni skulle spela så vackert för mig om aftnarne. » Han tog af sig hatten och torkade svetten från pannan. Talet hade synbarligen kostat på honom. Hans ansenliga månsken hade aldrig förut fallit Annie så bjärt i ögonen. Pannans fåror hade aldrig synts så djupa, ögonen aldrig så glanslösa. » Hvad svar ger ni mig? Vill ni bli min lilla hustru? » » Det kan jag ej. » » Och hvarför inte? » * Hvarför? » Det var nu också en fråga! Hon hade tänkt sig äktenskapet som eu förening, där båda parterna skulle stödja och uppmuntra hvarandra genom ett ömsesidigt kapital af ungdom och intresse. » Jag förstår, att ni håller på kärleken så- som den förnämsta grundvalen för äktenskapet. Nå, det gör jag också.
Först om sådan Prins ej funnes, borde Riksstyrelsen öfverlemnas åt en af flere personer sammansatt Regering, men dervid synes det åter kunna leda till flera olägenheter om den komme att bestå al så stort antal medlemmar som hittills, eller tjugu. Kongl. Maj:t har derföre varit betänkt på att i Sveriges Grundlagar och i Riks-akten föreslå förändring i öfverensstämmelse härmed. Då likväl fråga om ändring i Riks-akten behandlas olika i de begge Rikena, så att i Sverige, enligt 3 § i 1815 års Riksdags-beslut, en sådan kan vid samma Riksdag då den väckes till afgörande förekomma, hvaremot i Norrige, der Riks-akten är Grundlag, sådan fråga väckt å ett lagtima Storthing, först å nästa lagtima Storthing afgöres, har Kongl. Maj:t, som nu till Norriges lagtima Storthing om förändring i Riksakten framställer Nådig proposition, sådan den finnes härjemte bifogad, nu skolat meddela detta förslag lill Rikets Ständers kännedom, med tillkännagifvande att Kongl. Maj:t vill till Rikets Ständer vid nästa Riksdag afgifva enahanda proposition för behandling efter i lag stadgad ordning. Under förutsättning att detta förslag till förändring i Riks-akten varder af begge Rikenas National-representationer antaget, hvaraf blifver en följd att Sveriges Grundlagar i de delar, som röra detta ämne, måste undergå omändring, föreslår Kongl. Majit derföre nu, att Rikets Ständer mätte, för sådant lall, godkänna, att nedannämnde §§ i Regerings-Eormen och Riksdags-Ordningen måtte erhålla följande förändrade lydelse, nemligen: Regerings-Formen. § 39. Vill Konungen utom Sverige och Norrige resa, meddele Han Stats-Rådet in pleno denna sin föresats och inhämte dess tankar deröfver, på sätt 9 § omtalar. Beslutar Konungen derefter sådan resa och den verkställer, befatte sig ej med Rikets Styrelse, eller utöfve den Konungsliga makten; så länge Han utom sina Riken vistas, utan föres Riksstyrelsen under hans frånvaro af Thronföljaren om Kongl. Maj:ls Nåd. Proposition, M 94. 5 han uppnått den alder, som i 41 § sägs.
Med afseende å denna tjenstegrad förekommer vidare alf, pä sätt särskilda handlingar utvisa, hos Eders Kongl. Maj:t fråga blifvit väckt om delning af Wadsbo härads fögderi i Skaraborgs län, med afseende på dess stora folkmängd samt territorial-område; och då Eders Kongl. Majit redan, i följd af dessa förhållanden, funnit nödigt bifalla häradets delning i tvänne domsagor, hafva nu förslagsvis blifvit uppförda löner till Kronofogde och Häradsskrifvare i nya lögderiet. Enligt förut åberopade sammandraget utgör behölliga tillökningen, inberäknadt anslaget till blifvande Expeditions-kronofogden i Färentuna härad af Stockholms län, R:dr 19,260, hvartill dock redan, enligt besparings-förteckningen, finnes tillgång å stat: indelda räntor ^ R:dr 1,821: 17. 10. utom afkomsteu %f indraget boställe: äfvensom framdeles, utom att ett boställe kan genom indragning blifva att tillgå, uti indelda räntor R:dr 757: 41. 5. och i kontant „ 432: 24. 3. varande uti ofvanupptagne tillökningsanslag äfven inbegripen ersättning till Kronofogdar, hvilken blifvit af dem jemte Häradsskrifvare i Jemtlands län sökt för den år 1852 deras boställen ålagda rustning och rotering. Häradsskrifvare. Beträdande desse tjenstemän gäller i allmänhet hvad angående Kronofogdarne är anfördt; och erinras, att förut föreslagits: enligt Kongl. Majlts Nådiga Proposition den 13 November 1828, då boställe finnes 900. eljest 1,000. år 1835 af Kammar-kollegium: högst 1,400. lägst 800. af Stats-kontoret: för alla ..." 900.