Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Domare bör fördenskull fördrista sig, at bewillja upbud a någon »orsald Egendom, förr än han sett, igenom upwist 0 iZinsl - gvirro, som bör lecknaS med pics-nrarum, ak delina Bewillnjngs. afgift blifwik til Upbördsmannen betald och erlagd. Da dek är uki Menniskors frihet, som sjelfwa sälla Egendomar, at härom betinga, sa lär wäl hwar och en Säljare säga, at jag icke säljer min Egendom, utan ar Ni som Köpare, betalar denna bewilljade afgift; och den som har penningar at köpa en Egendom, lärer Intet pruta pa, sä ringa afgift betala, lil Statens un. verstöd och hjelp. Alle högre Ämbetsmans Löner, som til exempel kreliäenir, Ofwerste. och Biskops - Lägenheters sörgifwande, kunde pa behagelig tid, enär de bliftva vzeanks, indragas kil Stats-werket. Vice preliäemen uti en HofRätt, kan förrätta samma Ämbete som den ålgång» ne krcliäsmen, Ofwerste-sil^ieniengnrcn wid Regementet, som Öfwersten och Dom-Prosten uti Skiftet, sorn s,elfwa Biskopen; för hivar och en, lärer berra wara en ostridig sanning, som äger stna goda skäl. Det är också Kongl. Majit Höga Rätt, i kroft af SäkerhersALLen, at til Rikecs, Landetö och Innewänarenas basta, til deras lindrande uti beskattning, widtaga detta och sidana förslag, som han för Sig och dem finner Nyttigast, men jag wagar drck i ödmjukhet namna der. om, och at Kongl. Ma,:tg tjenst af berörde föreslagna Tjenstemän, uti de blifwande vreancsrns, ända kan bijftva lika fullt bestridd och uträttad. ^ Sadana ära de enfaldiga tankar jag wagat för fia lil Ktanskning.
Från och med samma år tillämpas äfven bestämmelserna i afseende på vilkoren för inträdes vinnande vid krigsskolan. 9:o Kanslers-Embetet åligger att, efter slutet af Vårterminen 1864, eller, om så nödigt pröfvas, dessförinnan, på grund af då inhemtad erfarenhet till Kongl. Maj:t ingifva fullständigt förslag till de närmare bestämmelser i afseende på undervisning och allt hvad dermed eger sammanhang, stadgar för ordning och disciplin, ekonomiska anordningar m m., som, med anledning af läroverkets förändrade organisation och bestämmelse, då äro eller anses blifva af behofvet påkallade. Bih. till R. St. N:o 3 lill Kongl. Maf.ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1862. Angående korporalernaslönespanmål vid åtskilliga regeImenten och corp ser af indelta Arméen. 10:o I afseende på Krigs-Akademiens nuvarande nedre Afdelning skola följande bestämmelser lända till efterrättelse: a) Inträdesexamina till första klassen, enligt nu derför gällande föreskrifter, komma fortfarande att ega rum under loppet af 1863, efter hvars slut dessa examina ej vidare anställas; b) Inträdesexamina till Andra klassen, likaledes enligt nu gällande föreskrifter, kunna vid Läroverket undergås under loppet af åren 4863, 1864 samt vårterminen 1865, hvarefter ingen sådan examen mera anställes. c) De ynglingar, som vid dessa examina blifvit godkände, äro alla berättigade att, vid inträffande ledigheter och med de vilkor, som i följande punkt stadgas, inträda vid läroverket, så vida de fullgöra öfriga för sådant inträdes vinnande gällande föreskrifter. ll:o Bland ynglingar, som fullgjort vilkoren för inträde vid Läroverket, skall den ega företrädesrätt att dit blifva inkallad, som ådagalagt kunskaper för intagning i högre afdelning framför den, som endast befunnits skicklig till inträde i lägre afdelning. Eljest skall bland sökande, som vid olika tillfällen blifvit inexaminerade, den hafva företräde, som först godkänd examen undergått.
Han var icke girig, han begärde icke att lefva ett luxuöst lif, men han visste, att pängar var det medel i lifvet, som åt honom med hans karaktär och hans lynne skulle gifva möjlighet till en kraftig utveckling. På vägen hem hade han kommit in i Luxembourgträdgården, och han hade stannat i den långa allén, och såg på den myllrande skaran af barn, som, åtföljda af sköterskor eller mödrar, lekte under de skuggiga träden. De ljusklädda småttingarna med sina korta strumpor och bara ben sprungo, sutto och lågo om hvarandra, och utan den ringaste antipati för modet, var det hans vana att stå här och betrakta dessa olika fantasidrägter, som gjorde sig så bra i den starka dagern, och barnens lifliga ansigten, som njöto af sommaren i denna stora park, hvilken är det sydliga Paris’ lekstuga. Han stannade äfven nu och såg sig omkring. Det föll honom in, att han ännu inte var hungrig. Han hade ju nyss ätit frukost, därtill en god, en kunglig frukost, men som altid hade han låtit tanken på framtiden hindra sig från att njuta den. Med ett språng i tanken fortsatte han sina föregående funderingar, och inför all denna lyckliga rikedom, om hvilken flertalet af dessa barn skvallrade, fick han ett anfall af svaghet. Han tänkte på forntidens glada konst, renässansens målare i Italien, dessa lyckans solskensbarn, som bott hos furstar, varit deras vänner och målat för deras hem. Han kände det, som om han skulle kunna offra äfven sin oafhängighet, öfver hvilken han eljest var så stolt, bara han sluppe att som hittills arbeta liksom för half maskin, därför att han aldrig hade råd att släppa på ångan tillräckligt. En fri man ville han vara! Hahaha! En fri man!!! Det är inte godt att vara fri, när man inte har något att köpa friheten för. Det vill säga fri kan man ju altid vara. Men att vara fri för att få svälta, det är just icke något ideal, som äggar upp arbetskraften. – Jag skulle kunna göra mig till slaf, utbrast han, endast jag finge bli målare. Det är bara skada, att ingen vill köpa mig.
De äro af vida mindre pikant art. Om någon, såsom personer verkligen gjort i höst, icke ironiskt talar om hr Hjertstedts » planmässiga bemödanden att upprätthålla en god repertoar », så kan yttrandet ej förklaras annat än som beroende på en mer än loflig tanklöshet eller på bristande insigt om ordens valör. Planmässig-heten illustreras bland annat både kanske af upptagandet af Tur-genjeffs Natalia och isynnerhet att göra det på en sådan tid, att dess gifvande afbröts efter andra representationen och pjesen följaktligen sjelfdog. Och att förmena, det uppgräfvandet af sådana stycken som » En fattig ung mans äfventyr », » Ringaren i Notre Dame », » Den vandrande juden » (kanske en vitzig afskedshälsning till f. d. regissören och f. d. ene egaren) etc. eller spelandet af » Högmod går för fall », » Posten från Lyon », » Pickwick-klubben », » Köpmanshuset », » Ett litet troll » m. fl. falla under rubriken god repertoar vore väl mer än lofligt starkt. Den dramatiska ambitionen måtte vara den att komma ned på Folkteaterns nivå. Spelet i » En fattig ung mans äfventyr » var tämligen otill-fredställande öfver lag och det kan då nästan förlåtas birollernas innehafvare för desba rollers beskaffenhet och äfven fru Dorsch och hr Engelbrecht i bravuroch hufvudrollerna till viss mån i följd af allt det förlegade som är påbredt dessa. Trots schäferhatt, ljusröd thår och hvit drägt lyckades ej fru Dorach bli en vederbörligen ungdomlig ocb romanesk borgfröken, och glöden och de växlande känslostämningarna återgåfvos tämligen matt och stereotypt. Ens etnografiska föreställningar grumlades af att se en ung fransk markis med ett blondt välfödt serafhufvud och en apparition för öfrigt, som närmast väckte föreställningen om en något salfvelsefull och Kristikavaljerartad yngre son af god engelsk familj.
R:dr specie i sådana sedlar eller förbindelser skola gälla lika med En R:dr silfver, så borde denna R:dr silfver bibehållas; att Kongl. Maj:t, uti dess Nådiga Proposition, jemväl ansett Riksdaler silfver specie böra hädanefter, såsom hittills, förblifva rätta och verkliga mätaren af alla värden, och den enhet, hvilken antages för beräkningar och liqvider i allmänhet, böra deraf utgöra en viss, i jemnt tal bestämd andel; samt att Utskottets ofvanberörde förslag häntydde på afsigten af en framtida myntförsämring. I anledning häraf får Utskottet fästa uppmärksamhet derå, att ändamålet med decimal-systemets tillämpning på Rikets mynt icke kan anses vara i fullständig grad vunnet, om ej de blifvande enheterna komma att, så vidt sig göra låter, passa in i det nya systemet, men att detta ändamål naturligtvis skall i sin mån förfelas, derest myntoch räkne-enheterne blifva af olika värden. Utskottet, som likväl funnit det vara af vigt, att ett silfvermynt, motsvarande en R:dr specie eller 4 R:dr riksgäld, kommer att fortfarande finnas, har derföre föreslagit prägling af ett sådant mynt, samt anser förhållandet med Bankens skyldighet att sina sedlar och andra förbindelser med silfver inlösa blifva alldeles oförändradt, vare sig mynt-enheten bestämmes till Rdel af den nuvarande, eller lika med denna, hvadan myntbestämnings-lagen icke lärer innefatta något 4 lianko-Utskottets Utlåtande, N:o 49. hinder ‘ for antagandet af Utskottets förslag, likasom någon rimlig anledning till farhåga för framtida myntförsämring ej eller kan vara af samma förslag att hemta. Och då dessutom inom Preste-, Borgareoch Bonde-Stånden anmärkning ej blifvit framställd mot ifrågavarande punkt, hvilken endast för sitt sammanhang med öfriga delar af Utskottets utlåtande synes hafva blifvit af dessa Riks-Stånd återremitterad, finnér Utskottet sig föranlåtet att härmed förnya sin hemställan, att myntoch räkne-enheten må till enahanda värde bestämmas.
Efter yrkande har beslutats att samma förmåner gäller för engelska fartyg i svenska hamnar. Stockholm den 29 april 1824 CARL JOHAN Kungörelse angående besvärs fullföljande hos Kammarrätten över Konungens Befallningshavandes beslut rörande ändring i Taxeringskommitténs åtgärder. Stockholm den 5 maj 1824 Den 20 januari innevarande år förordnades att besvär över prövningskommitténs beslut skulle överföras från Kammarkollegium till Kammarrätten. Men i Artikel III § 7 av den 18 december sistlidna år står en ändring i taxeringskommitténs beslut om sådan bevillning, som beror på debitering. Att den skall sökas hos Befallningshavande och besvär fullföljas hos Kammarkollegium. För att nå likhet i bevillningsmålens behandling meddelas här en Förklaring, att Vår Kammarrätt bör vara Överdomstol även i besvärsmål av förenämnda beskaffenhet som alltså tillhör befallningshavandes prövning. Stockholm den 5 maj 1824 CARL JOHAN Kungörelse angående den borgen, som Uppbördsman, vid tillträdet av sin befattning bör ställa. Stockholm den 12 maj 1824 En fråga om statens ansvarighet för enskildas medel, som förskingras av publik ämbetsman, har väckts, Vi har förordnat, att den summa, som uppbördsman bör ställa som borgen vid sitt tillträde, hädanefter skall anses lämna säkerhet även för de enskilda medel, som efter de allmänna, uppbördsmannen får om hand. Stockholm den 12 maj 1824 CARL JOHAN Kungörelse angående vad vid utfärdandet av pass åt lösdrivare, samt gifta personer som tillhöra de arbetande klasserna och icke är bofasta, iakttagas bör. Stockholm den 18 maj 1824 För att avböja de vådliga följderna för den allmänna säkerheten, som uppkommer genom att lösdrivare och gifta personer av den arbetande klassen inte är bofasta, utan stryker omkring i landet skall vid utfärdandet av pass för dessa personer följande noga iakttagas: § 1 De personer, som enligt Förordningen av den 31 augusti 1819, anses för lösdrivare och blivit straffade för stöld, kan inte förpassas från det län de tillhöra utan att förete bevis att de skaffat sig laga försvar eller näringsfång i det län dit de vill gå.
Propositionen, beträffande så väl beloppet af ersättningen som tiden, för hvilken densamma skulle utgå, innehåller, med den utsträckning likväl, att enahanda ersättning jemväl må tillfalla den genom lottning uttagne beväringssoldaten, dels till förekommande af det missnöje samt den ovilja, split och afund, som från den sistnämndes sida, till men för den goda andan och sammanhållningen inom truppen, i annat fall otvifvelaktig! skulle göra sig gällande, och dels till någon lindring uti och försoning med det oblida öde, hvari den utlottade genom en ogynsam slump blifvit försatt, men hvaraf eljest bördan måhända skulle kännas dubbelt tung; likasom det, torde kunna antagas, att det nya systemet i sin helhet, utan en sådan likställighet i rättigheter emellan deri utlottade och den frivillige beväringssoldaten, svårligen skulle lyckas tillvinna sig de sympatier från det allmännas sida, hvilka utgöra ett så vigtigt moment vid ordnandet af ett nationalförsvar. “ af Herr Waldenström: “Då Kongl. Majit uti Dess nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående förändring i grunderna för den allmänna beväringsinrättningen samt om bildandet af en landstorm, bland annat föreslagit att, derest en fjerdedel af beväringsmanskapet erbölle en fullständigare krigsbildning genom längre öfning, den öfriga delen deraf skulle helt och hållet befrias från vapenöfning i fredstid, har jag så mycket mindre kunnat dela den betänklighet, Utskottet emot denna befrielse uttalat, som, ifall äfven denna del skulle i fredstid öfvas längre eller kortare tid, deraf följer ej allenast ökadt anslag till vapenöfningarne, utan äfven tillintetgörelse af den fördel, som afses i den nådiga Propo - 38 Sammans. Loa-tami Allm. Henr.- och. Ekon.-Utskottets Utlåtande N:o 5. sitionen, att till jordbruket och öfriga näringar årligen återgifva närmare sextiotusende dagsverken.
Lavaters dagbok har in i hvarje småsak varit mönstret för Gjörwell. – Men då vi skola träda in i det gjörwellska hemmet, sådant vi finna det mot gustavianska ålderns slut, på villan Bellevue å Kaptensudden på Djurgården, är allt det pietistiska försvunnet, och utan att religiositeten förflyktigats, har den ljusa gustavianska tiden redan för länge sedan gjort sig hemmastadd därinne, om ej med flärd, så dock med glädtigt nöje och leende älskvärdhet. Förändringen berodde naturligtvis främst på husfadern själf, som först efter fyllda femtio år nådde sin fulla utveckling och blef den typ af vänlig patriark, under hvilken eftervärlden företrädesvis känner honom. Det är sällan en människa passar till alla de åldrar, hon är dömd att genomlefva. Gjörwell passade att vara gubbe, som Bellman att vara yngling, och allt det patriarkaliska, salvelsefulla, respektfordrande i hans väsen stämde väl ihop med de grå lockarna. Med årens pröfningar och erfarenheter hade han lärt fördragsamhet mot sig själf och världen. Harmonien och sinnesfriden kommo – och med dem allt bättre kroppslig hälsa. År från år känner han sig »yngre till kroppen och muntrare till sinnet», och han lyckas gjuta öfver hela sin personlighet en ljus idyllton. Han förverkligade själf den typ af lycklig åldring, af en Filemon, som trots skrynklorna har kvar en ungdomlig munterhet, hvilken brukade förekomma i de herderomaner af Gessner och Florian, som mer och mer blefvo hans älsklingsläsning. Hans omgifning och hemlif fingo samma kärvänliga skimmer af öm idyll, och tonen af en osynlig skallmeja ljuder genom trädgården i den vackra villan vid Kaptensudden, där den gjörwellska familjens viktigaste händelser utspelades. Gjörwell hade flyttat hit ut 1783, som hänryckt naturvän glad att få bo utanför stadens hank och stör. Kanske erbjöd det också praktiska fördelar att ej vara skrifven i staden utan i Danderyds skeppslag. Villan tillhörde den rike »discontdirektören»
S:r Ridr 291,166 32 — 312,166 32 — 21,0001 || || Summa B:co Ridr 2,392,981 - |2,387,881 - 21,000 | 26,100 Utom Indelningar oell Spanmål in natura, enligt sednaste Riks-Slat. 10 Stats-Utskottets Utlåtande, N.-o 234. Fjerde Hufvud-Titeln. Stats-Utskottets Stats-Utskottets Skilnaden emellan Stats Förra och Sednare Fc -Utsk:s >rslag. D’ Förhöjnin g. Minsknin Hlilitaireoch För svar s-Uerkct till Sjös. 1 AJlönings-Statevne: % Femte Hufvud-Titehi. Vetenskap erne och Sköna Konsterna. D Förhö nin Minskning. Dramatiska Spektaklet Till Understöd för Vetenskapliga arbc7.500 4.500 7.500 4.500 450 450 Ved och Ljus för Vitterhcts-Akadcmien, Fria Konsternas Akademi, Bildhuggare-Atelicrn vid Rännarebanan och Dramatiska Spektaklet 1,710 1,710 • Milda Stiftelser. Wadstena Krigsraanshus-Cässa Amiralitets-Krigsmans-Cassan Sjunde Hufvud-Titeln. Oförändrad, enligt Utlåtandet N:o 58 . 65,000 65,000 Åttonde Hufvud-Titeln. Åkerbruketj Handeln oell Näringarne. Skiften och Afvittringar . Utflyttningshjelp efter laga skiften, pa förslå? • , 42.000 28.000 42.000 28.000 Transport B:co R:dr 70,000 70,000 ! i-1 | 1 lil i 1 i 12 Stats-Utskottets Utlåtandej N.-o 234. Stats-Utskottets Stats-Utskottets
Derigenom att jernvägen komme att beröra Clarelfven såväl ofvan som nedan Dejefors vunnes den stora fördelen, att effekter utan särskild transport kunde komma in på jernvägen såväl från den norr om Dejefors ända till Munkfors segelbara delen af Clarelfven, som från södra delen af samma eif. Ungefär en mil vester om Clarelfven och sedan landthöjden mellan Wisten och Fryken blifvit medelst en tunnel genomgången, skulle jernvägen passera det sund, som skiljer Mellanoch Nedre-Frykarne. Vid denna öfvergång komme den ej obetydliga trafiken från Fryksdals härad att upptagas, och då såväl Öfresom Mellan-Frykarne endast vid starkare köld lägga sig, skulle genom denna sträckning öppnas en nästan ständig förbindelse, hela sex milen norrut, med det folkrika Fryksdals härad. Något vester om Frykarne sammanfalla väl de begge alternativen, men dervid borde likväl ikågkommas att möjligheten för hela den trakt, som ligger vester om Fryken intill Norska gränsen, attmed någon fördel kunna afsätta sina kol, berodde på en direkt jernvägsförbindelse med bergslagen. Denna lättade kolafsättning och den större inkomst, som derigenom kunde hemtas af skogarne, skulle jemväl åstadkomma en mera vårdad skogsskötsel och ett högre kapitalvärde för skogarne. Efter denna jemförelse mellan de fördelar och olägenheter, som provinsen i sin helhet skulle hemta af den ena eller andra sträckningen, företaga sig komiterade en granskning af den nytta eller skada, som hvarje särskildt härad skulle hafva mera af den ena sträckningen än af den andra, och komma dervid, på anförda skäl, till den åsigt att Fernebo, Nyeds, Wisnums, Ölme, Wäse, Kihls, Nedre och Öfre Fryksdals samt Jösse härader hafva väsendtliga fördelar af den nordligare sträckningen; — att Öfre och Nedre Elfdals härader äfvensom de nordliga delarna af Nordmarks och Gillbergs härader kunna, om äfven i mindre mån, hemta nytta af den norra linien, hvilket i så måtto jemväl vore förhållandet med det sädesproducerande
Beträffande denna fråga bade, enligt Statsråds-protokollet, Öfverintendents-embetet anfört, att, då uti åtskilliga offentliga byggnader inom landel apparater för en centraliserad uppvärmning blifvit anbragla och befunnits ändamålsenliga, det vore af synnerlig vigt, säväl för de publika byggnader, hvilka redan egde eller framdeles kunde komma ali erhålla dylika uppvärmnirigsanstalter, som äfven med hänsigt till de särdeles inom sjukhus, kaserner, fängelser och äfven skollokaler alltmera använda och till sin behöflighet erkända ventilations-apparaterna, att en kontroll öfver berörda inrättningar från Statens sida vederbörligen utöivades, för hvilket ändamål erfordrades ett särskildt arfvode, för att utgå till en i konstruerande och vård af värmningsoch venlilationsinrältningar kunnig och erfaren ingeniör, hvilken kunde biträda vid granskning af ritningsoch kostnadsförslag till dylika inrättningar, kontrollera deras anbringande och gifva anvisning till alhjelpande af de felaktigheter, som vid deras begagnande möjligen yppades; Men då det biträde, som för vården af ifrågavarande apparater må vara erforderligt, bör, derest det icke kan lemnäs al någon bland Öfverintendenls-embetets arkitekter, kunna beredas genom särskildt aftal med annan|person,l hvars godtgörelse af den särskilda anstaltens anslag lärer kunna bestridas, hafva Rikets Ständer ej funnit skäl bifalla E. K. Maj:ls förevarande nådiga framställning. 8m. Angående behofvet af tillsyn öfver byggnadsväsende! i landsorterna hade Öfverintendents-embetet uti särskildt underdånigt memorial, på anförda skäl, hemställt, att, till åstadkommande af en tillförlitligare kontroll öfver byggnadsarbetens rigliga och ändamålsenliga utförande,’ än hittills funnits att tillgå, särskilde byggnadskunnige tjenstemän, under benämning af Läns-arkitekler, skulle i vissa delar af riket anställas, med åligganden enligt särskildt föreslagna bestämmelser. Med godkännande häraf har E. K.
Man skall då äfven finna, att om industrien i alla dess grenar ej lifvas på samma gång, som metalliskt mynt åter sättes i omlopp, kan Bankens redbara fond lätt utgå ur Riket till fyllande af brister i betalningen för våra verkliga och ännu mera för våra inbillade behof, och att skatterna ej skola kunna utgå, sedan metallerna vandrat, först ur Banken emot sedlar, som i detsamma ej vidare tillhöra rörelsen, och derefter ur Riket för varor, sorn, en gång förtärda, lemna intet rörelsemedel öfrigt; hvarigenom rörelsecapitalet skulle kunna hastigt förminskas och förorsaka en högst tryckande och ruinerande förlägenhet för näringarna, så länge rörelsecapitalets storlek endast är beroende af Bankens operationer. Man skall då äfven inse, att om rörelseeapitalet får vinna tillväxt i qvantiteten, i mån af näringarnas stegrade förlagsbehof och productionens tillväxt, utan att qvaliteten förändras, så uppliommer derigenom en lyftning till nya industriföretag och de redan varande industrigrenarnas utveckling till en förut okänd höjd. Man skall slutligen finna, att creditväsendet innebär en omätlig häfkraft för samhällets utbildning och förkofran till välstånd och sjelfständighet, och äfven innebär den väsendtligaste och säkraste garantien för realisationens nytta och bestånd; men att dessa fördelar ej kunna vinnas, så länge skuldväsendet forblifver förenadt med myntväsendet och hvilanda på Bankens tillgångar; att man der - 1 10 Den 5 Maj f. m. före nu måste åtskilja dem och ordna creditrörelsen genom ett annat verk och på andra grunder än Bankens, och att således detta vigtiga ämne erfordrar R. St:s allvarliga omtanka och ihärdiga bemödanden, alldenstund Svenska folkets välfärd i så betydlig måtto derpå beror. Derföre har man ined skäl väntat af BancoUlsk., att härpå skulle fästas ett synnerligt afseende; likväl synes ej spår dertill uti dess förslag. Det är hos jordbrukaren, som förlägenheten är mest allmän och tryckande, och det är till undsättning af denna nyttiga och mest talrika dass af Svenska folket, som alla med sanna grundsatser öfverensstämmande medel böra användas.
— N:o 26. i anledning af väckt fråga om den uppenbara kyrkopliktens afskaffande. V. B. 44'• U. 56o. A. 622. XVI. U. 2o3. XVII. A. 77. XVIII. E. G. — N:o 27. i anledning af väckta motioner örn skärpning i straffen för andra, tredje och fjerde resan stöld. V. B. 441, VII. A. 12. — N:o 28. i anledning af väekl fråga om förändrade föreskrifter i afseende på kungörelsers publicerande i kyikorna. V. B. 44 '• VII. A. 12. — N;ö 29. i anledning af väckt motion derom, att egendom, sou) utaf ägaren blifvit öfvergifven, må af dennes närmaste skyldeman i besittning tagas. VI. B. i33. VII. — N:o 3o. i anledning af väckt fråga derom, alt enskild äganderätt bör vika för allmänna ändamål. VI. B. i33. VII. — IN:o 3i. i anledning af väckt fråga derom, alt böter och vitén, grundade på det myntvärde, att 3 daler silfvermynt svara emot nu gällande en Riksdaler Specie i silfver, höra vid della värde och beräkningssält bibehållas. VI. B. 133. Å. 27. X. U. 426. XI. A. 25. — N:o 32. i anledning af väckt motion om ändring i 47 cap. Missgernings-balken. VI. B. r 34- VII. VIII. U. 378. A. 453. — N:o 33. i anledning af väckt fråga örn upphäfvande af Kongl. Brefvet den 3 Juni 1752, angående Hofrätterne lemnad tillåtelse, att i dråpmål dörnma till lottkastning, då ej utrönas kan hvilken af flere varit den dödes baneman.