Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dessa togo komBarnets linda ansågs åtminstone i Danmark mandot i huset, och att det ej gick vidare ej böra vara hvit, utan af skrikande färger, stillsamt till lär vara antagligt. helst röd. » Svepte de mig i skarlakan röd », En otalig Emellertid är den väntade tilldragelsen heter det i en gammal visa. lyckligt öfverstånden, och den nyfödde skall mängd band knötos härs och tvärs öfver den samma. ha sin första vård. Emellertid var barnet nu skyddadt mot köld, Den lilles första bad var ej blott en vigtig förrättning, utan ett afgörande ögonblick för men ej mot trolldom. Det var en hedning, den lille verldsborgaren. Barnet doppades och om man ej värnade om det, skulle den onde ned i ett fat med vatten, som ofta nog var komma och taga det. Det gälde derför att alldeles kallt. Öfvertron förordnade likväl, iakttaga försigtighetsmått. De minst rädda att vattnet ej fick intagas i rummet, sedan nöjde sig med att fästa en synål i lindan barnet var födt, ty om man då öppnade dörren eller ännu hellre två i kors, andra sydde in för att bära in vattnet, kunde onda andar en silfverslant eller stoppade in, hvar det föll begagna tillfället att följa med in och vålla sig, en sax, en tång, ett par blad af en bibel skada. Hade man ej i tid sörjt för badeller en hel psalmbok. Derefter » vigdes » vatten, kunde man hellre tvätta barnet med barnet, hvilket kunde ske på olika sätt. mjölk eller öl än öppna dörren. Badvattnet Några nöjde sig med att göra ett korstecken fick ej heller bäras ut efter badet, utan måste öfver barnets panna och bröst. Andra lade slås ut på golfvet, om detta var af lera, eller litet mjöl eller salt och bröd på dess tunga. I flere trakter af Norge brukade man taga i annat fall slås under en af tiljorna. Ingen främmande fick åse badningen, — två bitar bröd med tjära och svafvel emellan, han kunde ha onda ögon!
— Och äro Fullmägtige för denna deras befattning Riksens Ständer och de imellan Riksdagarna tillförordnade Revi? sorer allena redo skyldige, — Riksens Ständer och de imellan Riksdagarna tillförordnade Revisorer skall det ock allena tillkomma, att lata i Laglig ordning ställa Fullmägtiga till ansvar, i händelse af origtigt f: rhållande i deras Förvaltning af RiksgäldsVerket, men skulle mot hvad formodas bär, FuUmägtig beträdas med annan förbrytelse, sorn 1 allmänhet forstås med Lagbrott, vare han i s bani fall underkastad tilltal och ans var, enligt Lag oc*1 Författningar. — 4- §. Befallningar, angående dispositionen af F.iksg ’!ds-Contoirets medel eller hushållningen med Verl tet, gifne af någon annan, än Riksens Ständer, få icke af Fullmägtiga åtlydas och efterkömmas. Och hvad angår de imellan Riksdagarna tillförordnade Revisorers föreskrifter, så kommer härmed att förhållas efter den för Revisorerna under de i to Juni 1812 fastställda Instruetion. — Fullmägtige vare det äfven förbudet, att genom underdåniga Tillstyrkanden bereda bifall till sådant, som strider emot de uti detta Reglemente stadgade Allmänna grunder för Riksgälds-Contot rets - Ilen 4 Augusti 189 rets Inrättning eller öck på något gatt skulle , leda till inskränkning'af Riksens Ständers rättigheter, att sjelfva om Verket förordna. Accord 01a Riksgälds-Verkets fordringar falcke heller af Fullmägtiga bevilljas. 5- §• Skulle Fullmäktig komma i den författning, att han icke kan vara Riksdagsman, upphör genast haris Fullmägtigskap, och hans rum anses ledigt samt kommer uti föreskrifven ord* ning att återbesättas, C. Art. Fullmägtiges Befattningar och åligganden i Allmänhet.
S. D. Yid förnyad föredragning af Lag-Utskottets Betänkande, N:o 43, i anledning af väckt motion, angående ändring i Kyrko-lagens 25 kapitel om Prestmöte, fann Ståndet för godt, med ändring af Utskottets förslag, för sin del besluta en så lydande Förordning: Med ändring af hvad Kyrko-lagen i 25 kapitlet innehåller, angående tid och sätt för Prestmötes hållande samt hvad i öfrigt derom är vordet meddeladt, stadgas, att Biskop skall minst hvart sjette år Presterskapet i sitt stift till Prestmöte sammankalla; att det dervid öfliga förhör med det lägre Presterskapet ej vidare må ega runi; att, i stället förden anbefallda disputations-akten, det må vara tillåtet, att theoretiskt och praktiskt vigtiga, theologiska ämnen, af tillförordnad Praises uppgifna och af Biskop gillade samt minst 3:ne månader före mötets början till Presterskapets kännedom spridda, under Praisidis ledning offentligen afhandlas; samt att de i åberopade kapitlets 7 § föreskrifna Embets-berättelser skola omfatta den från sednaste Prestmöte förflutna tid; kommande hvad i öfrigt angående Prestmöte i Kyrko-lag är vordet förordnadt att till efterrättelse lända. Och skulle de öfrige Riks-Stånden vördsamt och vänligen inbjudas att i detta beslut med Preste-Ståndet sig förena. S. D. Vid ånyo skedd föredragning af Bankooch Lag-Utskottens Betänkande, !N:o 1, angående väckta förslag i fråga om ny lag för enskilda Ban ker, hvilka utgifva egna kreditsedlar, stadnade Preste-ståndet i följande beslut: De uti ingressen till Utskottets förslag förekommande orden: ”af Kongl. Kungörelsen den 14 Januari 1824, angående inrättande af enskilde Banker eller Diskonter” ansågos böra utgå. g 1, godkändes med tillägg dels efter orden å 5:te raden "med denna lag" af orden: "tredje momentet i Kongl. Kungörelsen den 14 Januari 1824” dels af dessa ord vid slutet:
Då under denna riksdag, likasom alla föreg:de riksmöten, behofvet af en förökning i Statsverkets utgifter, både såsom ständiga eller tillfälliga anslag, blifvit af Regeringen framstäldt, och då det är att förmoda, alt detta behof skall godkännas, hvaraf följden blifver samma anslags beviljande, torde, i betraktande deraf, att rikets näringar, särdeles jordbruket, redan äro genom grundskatter och andra onera så betungade, att desamma icke längre niäkta oupphörligt hålla statens inkomstkälla lika flödande, det icke vara utur vägen, att representationen vinnlägger sig om att uppsöka sädane ådror, hvarigenom, utan att näringarne ytterligare betungas, nya tillopp till denna källa uppkomma. Bland sådane anser jag elem förnämligast böra komma i fråga, hvilka beskatta alldeles obchöjliga, eller mer eller mindre skadliga njutningar. Till det ena slaget anser jag mig med allt fog kunna hänföra förbrukningen af cigarrer, hvilken, för 30 å 40 år sedan inom riket högst inskränkt, nu mera är stigen lill en sådan höjd att en hvar som inser skadligheten af det sätt, hvarpå denna narkotiska vextprodukt nu förbrukas, likväl ej kan undgå att, så väl på offentliga platser och ställen som i enskilda kretsar, vara blottställd för den menliga inverkan på luktoch synorganer, som detta slags förbrukningssätt åstadkommer, och hvilket äfven urartadt derhän, att icke blott den trasiga gatpojken, utan ock mången minderårig yngling inom föräldrahuset, tätlar med den mognade mannen om företrädet i denna, af den sistnämnde, honom förespeglade sanning. Till det andra slaget räknar jag åter den fåfänga, eller rättare sagdt lättsinnighet, som lika synbart börjat taga öfverhand, eller den, att en ganska betydlig mängd personer, särdeles här i hufvudsladen, utan det ringaste behof deraf för jagtnöje, eller gårdseller boskapsvakt lägga sig till hundkreatur, hvilka, utan att vara ägaren till någon annan slags nytta, framfödas, merändels med sådane frän öfverflödets bord fallande födoämnen, som i främsta rummet bordt den nödställde uslingen tillgodokomma.
Jag tror, att den grundsats, att hvarje Svensk man fritt och hvar som helst må föryttra sin vara, är ganska vigtig och ingalunda bör motverkas; men jag tror, att på samma gång man uttrycker ett gillande af denna grundsats, bör man vara betänkt att tillse, det missbruken ej må göra grundsatsen förhatlig. Klagomålen öfver missbruken vid Gårdfarihandeln tror jag icke vara grundade på blotta lösliga angifvelser, vi känne dem något Den 4 Junii e. m. livar. Men för att styrka förhållandet med siffra, får jag fästa uppmärksamheten derpå, att en Ledamot af BondeStåndet, som försvarar Gårdfarihandeln, uppgifvit i sin reservation, att Marks Härad vore det, som producerade mest, och hvilket således bör anses hufvudsakligast lemna de varor, hvilka egentligen få kringföras, men att detta Härad blott sysselsätter 13 personer med försäljningen af dess produktion, hvilken uppgifvits utgöra omkring 800,000 alnar väfnad utom dukar m. m. Beräknas denna produktion i vigt, så finnér man att dessa 800,000 alnar på sin höjd utgöra 3oo enbetslass, efter 3o lisp. på lasset. Tager man nu äfven i beräkning produetionen i de öfrige Häraderne, och upptager alltsammans till 4°° enbetslass, hvilket jag icke tror vara för lågt, och dermed jemför de Handlandes antal, nemi.: 65o personer från de sju Häraderne, och 58y personer i Ulricehamn, eller tillsammans 1237 personer, så får man det resultat, att 3 å 4 man sysselsättas med transporten af hvarje enbetslass, och om de Handlandes antal fördelas på alla Länen i Riket, får man 5i handlande Westgöthar, som vandra ikring i hvarje Län. Ett sådant missförhållande ådagalägger tydligt, att stora missbruk ega rum, och dessa måste hämmas, derest man ej sluteligen skall tvingas att frångå grundsatsen om en fri afsättningsrättighet.
Må det emellertid förlåtas mig, om jag, som blott har några smärre anteckningar att tillgå, i motsats mot min värde antagonist, som hade mina tryckta ord framför sig, skulle i uppfattningen af hans yttrande begå några misstag. Ibland skälen, och kanske hufvudskälet för mitt yrkande om införseltull på jordbruksprodukter, har jag anfört att man borde iakttaga reciprocitet med andra länder, der tull finnes på dessa artiklar. Då Gr. af Ugglas på f. m. yttrade sig, fäste han sig vid detta mitt påstående och förklarade sig anse, det vi borde göra lefnadsbehofven så billiga, som möjligt, äfven om andra länder till deras skada genom tull fördyrade dem. Jag vill ej ingå i någon undersökning om hvad i detta hänseende kan för det eria eller andra landet vara nyttigt eller skadligt, men tillåter mig endast fråga, om icke alla handelstraktater, som afslutas stater emellan, utgå från reciprocitetsprincipen? Den ena staten afsäger sig en fördel, under förbe - Den 27 Maj e. m. 523 håll att den andra alsäger sig en motsvarande; och, så vidt jag vet, är det genomförandet af denna idé, som ligger, till grund för dylika aftals träffande. Vi hafva sedan några år varit i underhandling för afslufande af en handelstraktat med Frankrike, som vi önska tillvägabrast, på det att vår skeppsfart måtte beredas lättnad i afseende å de dryga afgifter, den måste erlägga i Fransyska hamnar, (^tvifvelaktigt skulle, för detta måls ernående, en betydlig vigt till vår fördel vara att lägga i vågskålen, om Fransyska fartyg i våra hamnar behandlades på samma sätt; men under vår ifver att gå i spetsen för handelsfrihetens genomförande, hafva vi för ett par riksdagar sedan befriat Fransyska fartyg från andra afgifter, än dem, som erläggas af våra egna fartyg. Frankrike har dock icke å sin sida följt detta exempel, och då vi nu söker förmå detta Iand att medgifva nedsättningen, bör man väl tycka att det vo e väl, om vi i reciprocitetsväg hade qvar möjligheten att bjuda motsvarande fördelar.
Sitt Slifcfé ©fänbcrå 53anf utgifitc Obligationer mcb 4 proc. ränta od) 2 proc. ärlig afbetalning på primitioa ©apitalet 4,400,ooo. * 3)cfj utom: ©attals23olagé infatte mebel titt fäferbet för återftåeits be arbeten t l)amnbpguabémåg, ä inrutfa mebel, fä länge be tmtejlå, gobtgöreå 5 proc. artig ränta . ©ttppfagbara Capital, btvarå enbaft ranta gobtgores. |>ögflfaltg |>. SDcajtt honung Sarl XIIi:é bcmgiftåscapital mcb 5 preem ränta ... 100,000.-— —: ©rottbätte ©luffmerfå gottfeblar meb 12 proc. ränta, bmaraf tnncl)ållcå 25 proc. 23emit(iting 32,833: te.— gtfsJRäntesgånet mot 8£ proc. _ årlig ränta ♦ 3,916:32.— ©en af ©>ötl)a ©anals23olag tnfatte ftteparationéfonb, bmarä gobtgöreå 5 proc. årlig ränta 93,926. ©apttal ttitbr 7,125 6 r:)l. etter ttttfams 7,597:20. 6.
Af Herr af Harmens: "Rikets Ständer hafva vid Riksdagarna åren 1 s 1S och 1823 för sin del förklarat, alt reglering af plaupenningarna b«r - 14 Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-UIslottens Utlåtande, N:o 73. de bestämmas, endast på grund af Kneckte-contracten oell såsom ersättning förden jord, hvilken stamroten vöre skyldig upplåta lill kneckte-lorp, samt att hvad soldaten derutöfver innehade, i följd af contrakt eller annorledes, borde till stamroten återgå; hvarjemte Rikets Ständer i underdånighet anhållit, att Kongl. Maj:t täcktes utfärda en allmän förordning, sorn älven i sislomnämnde alseende borde tjena till efterrättelse. För att afhjelpa de vid ofvannämnde Riksdagar öfverklagade olägenheter, utfärdades Kongl. Förordningen af den 28 October 1817, som bestämmer hjelpiotens afgift till stamrolen till Tio Tvåtredjedels kappar säd, men i afseende på den andra delen af frågan förklarades, att ”Kongl.
N;u 27. ai förändrade redaction af förenämnda mea Borgare-Ståndet äfvensom Bonde-Ståndet hafva godkänt den, som förekommer i 1824 års Kungörelse, med förändring endast af den i slutet utsatta pannerymden från 180 till 90 kannor; och då denna § äfven är af Ridderskapet och Adeln godkänd , med den skiljaktighet, som härleder sig från delta Riks-Stånds Beslut, i afseende på pannerymden, så lärer den, med en sådan ordalydelse , som Borgareoch BondeStånden föreskri/vit, böra tjena lill efterrättelse. 1 Art. 11, 12 och i3, eller nu 10, 11 och 12 Utom Preste-Ståndet, hafva Riks-Stånden gillat dessa §§., sådana de i nu gällande Författning förekomma. Utskotten få dock vördsamt underställa resp. Ståndens upplysta pröfning, huruvida icke Utskottens förslag att, i slutet af iatte eller nu mera 11:te §., i stället förorden ”pannerymds-afgiften, beräknad för den tid af året, hvarunder han anmäler sig vilja brännvins-bränning utöfva ” borde inflyta : ”Pannerymds-afgiften , beräknad för den återstående delen af äret, frän och med den månad. 32 h varunder han tillståndet erhåller” torde, såsom innehållande en mera tydlig och bestämd föreskrift, •vara lämpligt och af respeclive Riks-Stånden blifva godkändt. Härom meddelas serskildt Utlåtande i slutet af delta Memorial. 3 Art. 3. Art. 1 §. Då de tre Ofrälse Stånden godkänt den af Utskotten föreslagna förändring, att orden i slutet: ”med lika vilkor för alla, att pannerymden bestämmes endast efter jord-värdet”, borde utbytas; "med iakttagande af de vilkor ofvanför stadgade blifvit så utgör sådant Rikets Ständers Beslutj ehuru Ridderskapet och Adeln bibehållit förra redactionen, 3 Art.
Förvaltningen af Sjö*Ärendena tilhörer att hafva uppsigt deröfver, det endast pålitlig ge, välfrejdade och skicklige Betjente i Bor lagens tjenst begagnas; att, till en början, be. stämma och sedermera, om behofvet så fordrar, i samråd med Bolagets Direction, ombyta de punkter vid Rikets kuster, uppå hvilka hufvudoch biförråd till förvaranr de a£ Dykeri; och Bergnings-redskapen böra anläggas ; samt att tillse och hålla hand deröf. 4 p Bil-t. 5tatii*s.jJllm./}tsv.n,Oec.Ut!tk.UtLS:o 53. ver, d i samma bergnings redskap «tiidse underhålles i fullständigt och brukbar! skick. Om Förvaltningen af inkomne Inspections-berättelser eller på annan officiel viig skulle erhålla kännedom, att något i dessa omständigheter vore å Bolagens och dess un derlydmde Tjänstemäns sida uraktlåtet, åligge Förvaltningen, atr med uppgift derom anmoda vederbörande District-Bolags Direction, att om skyndsam rättelse derutinnan föranstalta. Men skulle denna anmodan af Di. rectionen lemnäs utan verkställighet , eller Förvaltningen inhemta, att någon Directionens åtgärd vöre stridande mot de af Kgl. Maj;t för densamma utfärdade Nådiga föreskrifter, ege Förvaltningen, i båda dessa fall, att derom hos Kongl. Majit göra underdånig anmälan , då Kongl. Majit i Nåder förordna vill på sä'tt och i hvad ordning Directionen härföre må till ansvar ställas. 3J §. Skeppare, som, efter att frivilligt och bevisligen hafva Dykeriet arn biträde anmodat, sedermera företager sig att med eget folk eller främmande personers hjelp, i annan ordning än under Dykeri-Coinmissariens uppsigt, och för vederbörande Bolags räkning, berga fartyg eller gods, vare förfallen till Etthundrade Riksdaler Banco böter, och skall Jjil.l.SiatsAllm. Besv.o.Oec Utsk.Uil.
Kungörelsen deri 5 December 1788 företrdnades, att den Socken, der det antingen halt eget hemman eller såsom inhyseseller tjenstehjon sednast varit i skatt antecknadt, bör vidkännas dess vård enär det med arbete icke kan sig uppehålla: och att, emot denna skyldighet, hvarje Församling må ega den rättighet, att icke något inhyseshjon får sig der nedsätta eller något gammalt och mindre arbetsfört tjenstehjon antagas, innan sådant först blifvit i allmän Sockenstämma anmäldt och iFörsamlipgen dertill sitt bifall lemnat. Kongl. Instruktionen för det till Ofver^tyrelsen yid Hospitalen, Barnhusen och Lazaretten instiftade Serafimer-Ordens-Gillet deri 28 April 1791, sorn ter den sed naste om desse inrättningar utkomne författning, föreskrifver bland annat, i 5, b, 7 och 16 §.
Det militäriska befäl, som under riskdagen anförtroddes åt Armfelt, var derför egnadt att väcka farhågor för nya statskuppsplaner. Såsom tjenstgörande generaladjutant under riksdagen förde han befälet öfver de i och omkring Gefle sammandragna trupperna. Lyckligtvis tog riksdagen ett fredligt förlopp, och några våldsamheter behöfde icke användas. Efter riksdagen ville Gustaf den tredje utnämna Armfelt till grefve, men denne vägrade. Deremot mottog gunstlingen af sin herre en årlig pension af 3,000 riksdaler (specie). » Jag ansåg mig icke böra säga nej till denna välgeming », skrifver Armfelt, » då mina penningaffärer voro i så dåligt skick, att en för långt drifven grannlagenhet skulle kunna hafva gifvit mine fordrings-egare skål att anklaga mig för bedräglighet eller dårskaps Konungens bref om denna pension är dateradt den 14 mars 1792. Två dagar derefter utförde Ankarström sin mordgerning. Armfelt var icke tillstädes på operamaskcraden, då mordet skedde. Men han vakade troget vid sin välgörares dödsbädd och var den siste, till hvilken konung Gustaf talade. Vid Gustaf den tredjes död hade Armfelt ännu icke fyllt 35 år, och likväl hade han redan hunnit både uträttaoch njuta mer än de flesta. Sasom krigare, såsom diplomat, såsom författare, såsom teaterdirektör, såsom hofman, men först och sist såsom konungagunstling hade han lyckats förvärfva ryktbarhet, men också väckt afund, hat och hämndkänsla. Hans fiender och afunds-män hafva sökt vanställa hans historia. Men i herr Tegnér har Armfelt funnit en biograf, hvilken med pietet och sympati och glänsande talent återupprättat hans rykte i många, kanske de flesta stycken. Vackert och uttrycksfullt säger herr Tegnér om sin hjelte: ' » Armfelt hann under konung Gustafs dagar knappast att mogna till man. Han var och förblef länge en yngling, med ungdomens hänförelse och älskvärdhet och med mer, än önskligt varit, af dess obeständighet och öfverilningar; men en ridderlig yngling, ' sans peur ’, om också icke ’ sans reproche ’ ».
Jag anser öf verflödigt att begära den af Utskottet föreslagna undersökning ”om beskaffenheten och omfånget af de ersättningsanspråk, som vederbörande Bruksägare möjligen skulle kunna göra, enär Nyeds Bergslags innebyggare, vid förlusten af Bergslags-privilegierna, skulle ”befrias från den inskränkning i deras kolförsäljning, ”hvilken de nu äro underkastade;” emedan alla till detta ämne hörande förhållanden redan synas vara tillräckligen utredda af de handlingar, som K. M:t låtit meddela StatsUtskottet. Den åberopade K. Resolutionen af den 26 Julii 1726, innehåller: ”att det md blifva alldeles förbudet ”att föra och föryttra Kol ifrån och utom bemälde ”Nyeds Socken, eller att några bruksägare, som lraf"ver Jernverk derutom, må understå sig dem att emottaga, och till sig draga vid 100 D:r S:mts vite, i:sta ”gången, och 200 D:r S:mt 2:dra gången, för den ”som sådane Kol sig olofligen tillhandlar, samt 4° ”M:kr S:mt för säljaren, till hvilket sednare eller 200 ”D:r S:mt de böra vara förfallne, så ofta de sedan med ”slik föibuden Kolhandel kunna beträdas.” Huruvida denna Resolution ännu gäller, synes tvifvelaktigt, emedan en yngre K. Resolution af d. 10 December 1771, stadfäster K. resolutionen af d. 22 Dec. 1697, som är af följande ordalydelse: Betänkand eu, N;o 370.
N:o 23o föreslagit, att arfvodena för alla 4 Ståndens secreterare måtte bestämmas till 3oo r:dr b:co i månaden, Hr Landtm, ansåge sig böra framställa propos. på detta förslag; blefve delta ej af R. o. Ad. antaget, vore han pligtig alt framställa den propos., som Hr Rosenblad yrkat, och hemställde Hr Landtm, nu, om R. o. Ad. behagade bifalla StatsUtskrs förslag, att arfvodena för secreterarne, så väl hos BondeSt. som de öfriga RiksSt:n, måtte bestämmas till 3oo r:dr i månaden. Ropades starka nej, blandade med många ja. Hr Frill. o. Landtm, förklarade, det han trott sig finna att nej öfverrösta t ja. Hr Frih. o. Landtm, hemställde derefter, i enlighet med Hr Rosenblads förut gjorda begäran, om R. o. Ad. ansåg arfvodena för Stånds-secrettne böra bestämmas till 400 r.‘dr b:co i månaden. Ropades starka ja, blandade med många nej. Då Hr Landtm, förklarade sig hafva funnit, att ja öfverröstat nej, hördes votering begäras. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, all då, med undantag af den propos., som redan blifvit af R. o. Ad. afslagen, ingen ledamot begärt någon annan propos. än den som sednast blifvit framställd, Hr Landtm, ansåg sig böra anmoda den ledamot, som begärt votering, att uppgifva förslag lill contra-proposition. Frih. Boye, Fredr.: Jag måste uppriktigt bekänna min ringa uppfattningsförmåga vid detta tillfälle. Jag vet ej på hvilken punkt jag står. Jag skulle likväl förmoda, alt vi nu äro komne derhän, att det skall afgöras om Ståndens secret. skola hafva 3oo eller 400 •':clr i månaden, och om så är, begär jag votering. io fl. ° 3a Den a5 Juli f. m. Hr Frih. o.
N:o 95, i anledning af väckt motion om ändring af af 1 Cap. 2 §. Utsöknings-Balken. Bifölls. Från Väl lo fl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo följande Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkanden och Utlåtanden. N:o 85, i anledning af väckta motioner, om behofvet: l:o af en tillförlitlig redaktion af Allmänna författningar; 2:o af en samling af alla äldre, ännu gällande Polis-författningar; samt 3:o af en Revision af alla, före antagandet af 1809 års Constitution, utgifna Författningar. Bifölls. N:o 86, i anledning af väckt fråga om revision af de Academiska Con stitutionerna. ilJ N:o 87, i anledning af väckta motioner, om iagltagelser vid permitte. ring af manskap ifrån värfvade Regementen. Bifölls. N:o 88, i anledning af väckt fråga om ändring i gällande författningar för fartygs mätning. Prat. Utdr. d. 22 dug. iSJo. 543 N:o 89, i anledning af väckt motion om inrättande af Pant-Låne-Contoir i Rikets större städer. Bijölls. Nio 90, i anledning af väckt motion om rättighet för tiondegifvare 1 Skåne att lösa kyrkornas Behållna tionde efter årlie markeeån»-. Bifölls. N:o 91, i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 37, angående Jnstruction för Läns-styrelserna och dem underlydande tjenstemän.. Lades till handlingarne. N:o 92, i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 52, angående föreslagen indragning af Tullkammaren vid Furusund. Lades till handllngarne. och N:o 93, i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 43, angående förbud för tjenstemän vid Embete-verken att på en gång innehafva mera än en tjenst med lön på stat. Lades lill handlingarne. S. D.