Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lika med Kommers-kollegium och General-Tullstyrelsen hafva Rikets Ständer ansett den med åtskilliga andra jerneffekter under nyssnämnda rubrik : jern, smidt eller valsadt, nu sammanförda artikel: jernväg sskenor lämpligare böra, på sätt förslaget utvisar, såsom särskild underrubrik upptagas jemte de för skenornas användande oumbärliga sammanbindningseffekler, såsom skarfjern, skarfbullar, med (lera, hvilkas tullbeskattning synts vara stridande mot principen för den förstnämnda varans befrielse från tull. Kassakistor och sängar af smidt jern äro i nu gällande taxa ej särskilt omnämnda; men då desamma icke gerna kunna, i anseende till sin tunga beskaffenhet, hänföras till rubriken: “Manufakturoch Handtverkssmide, ej specificeradt, i hvilket fall tullafgiften för dem komme att uppgå till ett i förhållande (ill värdet alltför högt belopp, hafva Rikets Ständer, i enlighet med embetsverkens förslag, ansett nämnda artiklar böra i taxan intagas med en tullsats af 20 procent af värdet, eller lika med “varor, som icke kunna hänföras under någon af de i inlörseltarifen upptagna bestämmelser; mer eller mindre arbetade". I öfverensstämmelse med embetsverkens förslag och på de af dem anförda skäl, hafva, uti det i nu gällande taxa under rubriken Kläder intagna stadgande: “nya gångkläder, äfvensom nya färdigsydda duktyg, handdukar, lakan, örongodt med flera dyvika hushållspersedlar, omärkla eller märkta, förtullas med 50 procent förhöjning i “den tull, som är bestämd för tyget, hvaraf klädeseller hushållspersedeln hufvudsakligen består," orden: "eller det ämne" blifvit tillagda näst efter ordet: “tyget“. Eocp e dit in n sU/s kotte ts Förslag till underd.
Skrifvelse, N:o 73. 33 aflagda för att kunna vinna behörighet till den ena eller andra befattningen; så, enär numera Sverige och Norge på främmande platser hafva gemensamma konsuler och inför hvarje utländsk magt betraktas såsom ett politiskt helt, samt följaktligen icke några förvecklingar kunna befaras deraf, att Svenskt fartyg föres af Norsk man eller tvärtom, och då den säkraste borgen, att endast fullt skicklige befälhafvare få sig anförtrodda dylika befattningar, ligger deri, att vederbörande rederi, som saken hufvudsakligen galler, i allt fall eger beslutanderätt i berörda hänseende, få Rikets Ständer hos Eders Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Eders Kongl. Maj:t täcktes tillse, huruvida icke de i Sverige och Norge, i fråga om behörighet att såsom skeppare eller styrman föra befäl å fartyg, gällande författningar kunna bringas i öfverensstämmelse med hvarandra, och derefter vidtaga sådan åtgärd, att rättighet för det ena landets skeppare och styrmän till dylik anställning å fartyg, som tillhöra rederi i det andra landet, ömsesidigt varder i författningarne medgifven. I närmaste samband med yrkandet å likställighet i näringsrättiglieter står frågan om ömsesidig giltighet af de för yrkesutöfning erforderliga kunskapsprof. Likheten i samhällsutveckling och allmän bildning har medfört väsendtligen lika fordringar inom de förenade rikena i afseende på speciel yrkesbildning. Allmänt torde medgifvas, att läkarebildningen inom de båda rikena befinner sig på den ståndpunkt, att inga grundade betänkligheter kunna andragas mot Norska läkares rätt att praktisera och tvärtom. Den kännedom om Svenska rättsförhållanden, som fordras af Svensk läkare, men som ej kan förutsättas hos den, hvilken studerat och aflagt kunskapsprof i brödrariket, är till omfånget ringa och lätt förvärfvad; derest så funnes nödigt vore genom föreskrift om särskildt förhör inför Svensk myndighet all behöflig garanti i det afseendet vunnen. Det sist anförda gäller äfven om tilläfventyrs behöfligt supplementarförhör till de för farmaceuter stadgade prof å de insigter, som apothekare-yrkets utöfning förutsätter.
Och Josephs ben, som Israels barn hade fört utur Egypten, begrofvo de i Sichem, i det åkrastycket, som Jacob köpte af Hemors barnom, Sichems faders, för hundrade penningar; och vardt Josephs barnas arfvedel. Blef ock Eleazar, Aarons son, död, och de begrofvo honom i Gibeath Pinehas hans sons, det honom på Ephraims berg gifvet var. Efter Josua död frågade Israels barn Herran, och sade: Ho skall ibland oss föra örliget emot de Cananeer? Herren sade: Juda skall föra det; si, jag hafver gifvit landet i hans hand. Då sade Juda till sin broder Simeon: Drag med mig upp i min lott, och låt oss strida emot de Cananeer, så vill jag åter draga med dig i din lott. Så drog Simeon med honom. Då nu Juda drog ditupp, gaf Herren honom de Cananeer och Phereseer i deras händer; och de slogo i Besek tiotusend män. Och de funno AdoniBesek i Besek; och stridde emot honom, och slogo de Cananeer och Phereseer. Men AdoniBesek flydde, och de jagade efter honom, fingo honom, och höggo af honom tummarna, både af hans händer och fötter. Då sade AdoniBesek: Sjutio Konungar, med afhuggna tummar af deras händer och fötter, hemtade upp under mitt bord; såsom jag nu gjort hafver, så hafver Gud vedergullit mig. Och de förde honom till Jerusalem, der blef han död. Men Juda barn stridde emot Jerusalem, och vunno det, och slogo det med svärdsegg, och brände staden upp. Sedan drogo Juda barn neder, till att strida emot de Cananeer, som bodde på bergen, och söderut, och i dalarna. Och Juda drog emot de Cananeer, som bodde i Hebron; men Hebron het i förtiden KiriathArba; och slog Sesai, och Ahiman, och Thalmai; Och drog dädan emot Debirs inbyggare; men Debir het i förtiden KiriathSepher.
Borgare-Standen hafwa tillika yrkat afdragsrattighek för kostnaden, för nödwandigk biträde uti stensten; Utssottet tror ock wara pa goda stal grundadt, och förestår i stället för orden: decä cilläces inga afdrag, följde derä tillätes inga andra afdrag än för de jö>e,soners underhäll och aflöning, som till Sylaus bestridande aro ornngangeligr. z:o. Anmärkningen af en Ledamot utaf Högloflige Ridderstapet och Adeln, att skillnad borde göras emellan indelt och vindell Lön, kan Utssottet icke annorlunda förklara, än alt anmärkare» ej lärer hafwa observerat stadgandet, att hwad som indelt är, stall till penningar ester Markegangs warde förwandlas, och beräkningen af Bewillning dera utgöras. Utssottet hemställer endast om icke orden: föregående årets Markegång kunde förtydligas till senast fatte Markegång. 4:0. Utssottet har icke heller funnit ssal att tillstyrka den af Wälloflige Borgare, Ständer till beräknande bland inkomst anmärkte Falk, aflöning i krig, såsom träffande Landets Försvarare. Siban-. N:v NZ. .US, d4Z4 Den 8 Augusti. r:o. Att för Gratialer m. m. Bewillning efter 2 Att. ej bör öga rinn, da deke ej uppgå till 5« R:dlr, som anmärktes af bade Högloflige Ridderstapet och Adeln, Högwördige Presteoch Wälloflige Borgare-Standen är observerat i Redaclionen; äfwen soin 6:0. Att Boställs, astomsten tillägges andre Löne-förmohner och Bewiilningen sedan a Hemman som deraf uppkommer^ utgöres. 7:0.
^Vid revisionsårets slut utgjordes, enligt hvad Styrelsens till Kongl. Maj:t afgifna underdåniga berättelse upplyser, behållningen å Styrelsens räkning i Rikets Ständers Bank af följande belopp: å f. d. vattenkommunikations-medlen ; ' ; 310: 52. » anslaget till resor, undersökningar och expenser för allmänna arbeten 4,933: 51. » medel, tillhörande Albrektsunds kanal 10: 63. » anslaget till brobyggnaden emellan Kyrkoch Skeppsholmarne 61,000: — » anslaget till Bådsjösunds-brons reparation 4,840: — Summa R:dr 71,094: 66. Då härtill kommer hos Friherre De Geer befintlig kasssa för brobyggnaden emellan Kyrkoch Skeppsholmarne 467: 29. utgör den kontanta behållningen R:dr 71,561: 95. Det i utgående balansen under titel oredovisade anslag upptagna belopp utgjordes af förskjutne kostnader för allmänna arbeten, nemligen: genom Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i länen 15,061: 37. till sjön Tåkerns sän ning . 192: 86. » undersökningar * 3,300: Summa R:dr 18,554: 23. Enligt en vid den underdåniga berättelsen fogad förteckning, hade Kongl. Maj:t under år 1860 beviljat statsbidrag till följande arbeten: Irån rilcsstatens 6:te hufvudtitel: Väganläggning mellan Bredbyns och Mo gästgifvaregårdar i Westernorrlands län 6,000:. Sänkning af Sundsbacken i Ytter-Jerna socken af Stockholms län 350; Reparation af bron öfver Bodsjösundet på Carl Johans vägen i Jemtland 8,840: — Sänkning af Oxbacken vid Westerås 2,500: Reparation af Albrektsunds kanal i Bohus län 314: 12. Från handelsoch sjö/'arts-fonden'. Balans till år 1861. Kontant behållning
Likväl var det ej längre än sedan i förrgår, som han dansat den förtjusande valsen med henne, o c h då hon m e d välbehag tagit emot ej mindre än tre mörkröda r o s o r ' a f h o n o m i kotiljongen — rosor, som liknade droppar af blod på hennes underverk till klädning af tungt, gräddgult siden. Han tänkte på hvad han förloi ' at på så kort tid, där han m e d sänkt hufvud sträfvade i lindallén; m e n s o m han var en resolut man o c h, inom en visserligen oöfverskådlig framtid, blifvande domare i någon fast domsaga, så rätade han på sig, tvinnade sina små krusiga mustascher o c h beslöt sig för att segra eller gå under. Så spelte han sin roll af likgiltighet för Vivan o c h alla hennes behag s o m en hel karl. Han b j ö d armen åt en temligen ålderstigen dam i lysande färger och rödfnasig näsa o c h lyfte henne in i korgvaguen med sådan ö m o c h grannlaga försiktighot, att Vivan helt förundrad höjde på sina fina ö g o n b r y n o c h knappt såg åt den lille medicine kandidat, hvilken hon lyft till skyarne g e n o m att erbjuda h o n o m att blifva hennes kavaljer vid det beramade kräftpartiet. härligheter, fick han ej annat svar från den nådiga fröken än » nej, så trefligt, » » så ytterst angenämt » o. d., s o m k o m h o n o m att förvånad spänna upp ögonen o c h anse henne s o m idealet för en läkares maka — åtminstone var hon den första unga dam, s o m kallat en amputation för » angenäm ». Vid undersökning af härv. handelskemist befunnen enl. analys fullgod. Pris kr. 1:26 pr butelj. T E L E F O N. IDUN 368 Men, s o m h o n var en bestämd liten dam, så Kedigeras af Sophie Linge. Bidrag mottagas med tacksamhet. LOGOGRYF.
Fördelas den emellan 5, så erhållas 3,790,600 r:dr eller nära 3,800,000 r:dr. Denna summa förmodor jag vara den rätta eller åtminstone i det närmaste densamma. Hon utgör omkring 200,000 r:dr mindre om året, än den som Bevilln.Ulsk. till beräkning föreslagit. På sätt jag nyss yttrade, vill jag likväl icke bestämdt utsätta zilian, utan yrkar blott att R. 0. Ad. måtte besluta att medeltal af tullbevillnings-inkomsten under de 5 åren 1843—1847 måtte läggas lill grund för beräkningen af hennes belopp under de kommande 3 åren. Bevilln.Ulsk. är sedan i De» 5 Augusti. 135 tillfälle att med den noggrannhet, som delta Ulsk. företrädesvis kan åstadkomma, uppgifva det rätta talet. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: I motsats emot Hr von Hartmansdorff anser jag att Bevilln.Utsk. har gatt rätt tillväga när Utsk. beräknat tullinkomsterne för de följande åren till 4,075,000 r:dr om året. Jag stödjer denna min öfvertygelse derpå alt denna inkomst-titel har icke allenast för de begge sista åren såsom Hr von Hartmansdorff anfört, uppgått till högre belopp än förut, hvilket han uppgifvit hafva varit orsaken till tullförhöjning, utan äfven under loppet af de föregtde åren en längre tid för hvarje år stigit. När man beräknar inkomsterne så bör man väl göra det så nära det. rätta som möjligt, skulle man göra det efter ett medium för de 5 föreg:de åren sä kommer man till en ziffra som efter den erfarenhet man hittills haft af denna intrad, vida understiger hvad den verkliga inkomsten kommer att utgöra. Beräkningen här är i alla fall 175,000 r:dr lägre än hvad medeltalet utgjort för de begge sista åren som legat till grund för Utsk:s beräkning.
”Åh, just ingenting men få se, få se, om icke min lilla Blenda en gång får åka i en rik, grann vagn med präktigt vapen – jag har sett den synen, alltsedan du föddes.” Nu måste Blenda hjertligt skratta. ”Helt visst”, sade hon, ”kommer någon stor och mäktig herre hit ned i den här kroken och söker upp mig!” ”Jag påstod icke att någon kommer hit men hvarför skulle vi stanna här nu, då vi icke ha annat att fröjda oss åt än minnet – det kunna vi taga med oss öfverallt.” ”Hvart skulle vi då flytta?” frågade Blenda med bestörtning ”Aha, den der strålen, som mamma lofvade, får jag nu ändtligen se den?” ”Ja, mitt barn och den är förvarad i detta bref.” Fru Emerentia drog upp sin skatt, den Blenda med spänd blick och darrande hjerta följde. Det var helt naturligt att Blendas hjerta skulle darra: kanske låg hela hennes framtid med alla dess öden – och Blenda var förhoppningsrik nog att tro på många öden – innesluten i detta bref. ”Ett par förklarande ord äro nödvändiga, min dotter, om du skall förstå denna skrifvelse Hör mig!” ”Åh, mamma, jag är bara öra!” ”Då du blef oss född, kära barn, fingo din far och jag ett stort bryderi, ty vi trodde begge på betydelsen af ett lyckligt valdt namn. Jag ville nödvändigt att du skulle heta Konkordia efter min salig farmor, som sett verlden och alltid varit ett lyckligt och förnämt fruntimmer; men den enda gången – det var minsann den första och sista under hela vårt äktenskap – hade Sven Göran fått den fixa idéen att ha sin egen vilja, och utan prut skulle du döpas till Blenda.” ”Är då ej Blenda ett bra namn, mamma?” ”Ah jo visst, men det var, oss emellan, ett litet högmod af salig gubben – gud fröjde hans själ – ty, ser du nå, det vet du förut hans mor var ingen fröken, utan en bondflicka från Wärend. Också skröt han ibland af värendsflickornas höga anor och menade att de voro likså goda som någon adel.
Hvad sjelfva skogsproducterna beträffar, så behöfver man blott kasta en blick på kartan, oell, då man far genom sundet, se huru kusten ser ut, för att genast finna, att Döderhultsvik ligger just i medelpunkten af skogstillgångarna, hvaremot Calmar ligger långt söder om dem; ty länets södra gräns lemnar alldeles icke någon tillförsel af skogsprodueter, utan dessa produeter måste oftast förbi Döderhultsvik, då de skeppas till Calmar eller Westervik. För öfrigt känner hvar och en, som besökt orten, att sjöfarten till och ifrån Calmar är ganska svår. Sundet och isynnerhet södra delen deraf utanför Calmar, är för sjöfarande ganska besvärligt. Deremot är inloppet till Döderhultsvik bättre och vida mer passande för en stapelstad, än det som finnes vid Calmar. Aila dessa fördelar skulle jag tro böra beveka Ständerna att till Konungen ingå med den anhållan, att Döderhultsviks innevånares und. ansökning om stapelstadsrättigheter måtte blifva beviljad. Hvad läne-residenset beträffar, så erkänner jag, att frågan derom i detta mål för mig endast varit en bisak; men om länet erhåller en midt i landet belägen stapelstad, synes det vara lämpligare, att der inrätta läne-residenset, än att låta det förblifva i ena ändan af länet. Jag tror således, att hvad jag i delta afseende föreslagit, kunde medföra någon fördel; och hvad angår den af Frih. Raab nämnda nackdelen, att länets innevånare vid norra och södra gränserna skulle blifva missbelåtne, är hvad som omöjligen kan undvikas; ty länet må vara så litet eller stort som helst, så måste de, som bo vid gränserna af länet, blifva mindre belåtne, än de som bo vid portarna till läne-residenset. Frih. Raab: Det är egentligen endast en nu gjord uppgift af Ilr Bråkenhjelm, som uppkpllat mig. Han har sagt, att jag i denna discussion yttrat mig i alldeles motsatt riktning emot hvad jag i ett föregående yttrande anfört.
Det är en erkänd sanning, att -Jldelar af Svenskt! folket , äro jordbrukare, hvaraf följer, att denna fråga mer eller mindre måste interessera jjffielar af samma folk. Det är ur denna synpunkt jag går att behandla frågan; hvarvid jag till en början får nämna, att jag förenar mig uti den reservation, Hr Oxehufvud afgifvit. Jag utbeder mig dock att dervid få göra några tillägg, som jag anhåller måtte få åtfölja återremissen. Jag säger lika med Hr Oxehufvud, att ämnet blifvit ganska val utredt under föregående riksdagar alltsedan i8i5; men oaktadt man erkänt jordbrukets beklagliga ställning i anseende till dess skulder, i förening med de directa och indirecta skatternas förhållande till denna skuldsättning, hafva likväl inga resultater till jordbrukets fördel deraf följt. Man har visserligen erkänt, att statsmachinen nästan uteslutande från jordbruket hemtar sin näring, ja, att jordbruket utgör grundpelaren för hela dess existens; men det oaktadt har jordbruket blifvit behandladt såsom stjufbarn. Man har icke tillförne rätt gjort sig reda för jordbrukets ställning; men genom anställda officiella undersökningar, äfvensom genom de statistiska tabeller, som i följd deraf kommit till allmänhetens kunskap, utveckla sig allt mer och mer de sanna, fast beklagliga förhållandena, och inhemtar man sålunda, att Adelns jord för hela Riket, uppgående i värde till 74,000,000 r:dr, är belastad med 27,000,000 r:drs skuld, under det att egendomsvärdet år från år förminskas, och inom Götha Hofrätts domvärjo uppgår denna skuld till 47 proc. af taxeringssumman. Då nu i hypotheksföreningarna lånerättighelen inskränker sig inom Den 39 Dectmber f. m, 475 hälften af taxeringsvärdet, erfordras endast 3 proc. af taxeringsvärdet för alt ernå detta mål.
Föröfrigt berättas, att för närmare betraktare kunde hennes uppsyn ej helt och hållet dölja en viss sorglighet, som der, äfven midt ibland det lifligaste spel af skämtet och löjet, särdeles under de sednare åren var märkbar. – Den hade ock sin djupa grund; såsom innan kort skall visas. Kunde man således ändock, jemväl utan att tillhöra kretsen af hennes förtrognaste, understundom lyckas, att i hennes umgänge, bredvid den okonstlade belefvenheten, det lugna och glada vettet, den ömt deltagande känslan, få skönja åtminstone glimtar af den spelande och uddiga qvickheten: så var i alla fall hennes litterära personlighet någonting, som hon endast och allenast inom denna krets tillät uppenbaras. Blott der lyssnade hon till, och förde jemväl sjelf, samtal om vittra ämnen. Om hon der, under sin lefnads afton, ej kunde lemna någon välvillig uppmärksamhet åt en plötsligt framstigen ung författar-flock, som i hennes omgifning bedömdes med alltförkastande stränghet: så är ingenting begripligare, än detta. Den klarblick, hvarmed Kellgren skulle i de unga upprorsmakarnes bemödanden snart kunnat urskilja de strimmor af verklig gryning, som ur de fantatiska dimmorna mer och mer arbetade sig fram, fanns – när Franzén undantages – hos ingen af de umgängsvänner, hvilkas straffdomar tycktes snörrätt sammanstämma med hennes egen (praktiskt) Horatianska smaklära. Å andra sidan kunde hennes nuvarande minnestecknare ej heller förutse denna sin framtida vördnadsgärd, när han, ännu sjelf yngling och besökt af en ung Lehnberg, som var nyblifven student och liknade sin fader i gåfvan att qvickt och roligt berätta, hörde den välkomna gästen – en smula i Callots maner – skildra ett aftongille af åldrad forn-akademism, i hvilket denne blifvit hos Fru Lenngren införd af sin förmyndare Blom, just på qvällen före sin Upsala-färd.
Sedan skall du sadla gångaren som står bredvid, och rida till kyrkan, och sätta dig i bänken emellan din styf-moder och din styf-syster. Men du får icke tala dem till, ty då känna de igen dig; inte heller får du dröja tills tidegärden är lyktad, utan skynda dig ut och rid tillbaka till eken, och kläd dig i dina gamla kläder, så din styf-moder icke märker något när hon kommer igen.» Ask-ungen blef vid allt detta så för-innerligen glad, ty det lekte henne i hugen att hon skulle få se den unge prinsen än en gång. Hon aftorkade derföre sina tårar, tackade gäddan på det allra bästa, och lopp stigen under björkarne tills hon kom öfverst på berget. Vid hon nu tittade in i eken, fick hon se hvar der hängde en skrud af skäraste gull; jemte skruden hang en guld-sadel med guld-betsel och gyllene mile, och allt var så öfvermåttan präktigt, att det glimmade som en eld när man såg derpå. Tätt utanföre stod åter den snö-hvita gångaren, och fnyste och gnäggade och var så glad, och slog marken med hofvarne, så det rungade i hela berget. Nu kan det hvar man tänka huru den lilla blef till mods; hon visste på en lång stund inte om hon var vaken, eller om allt ihop endast var en dröm. Likväl glömde hon icke bort hvad gäddan sagt henne, utan gick in i eken, afklädde sina gamla trasor, tog på sig den präktiga guld-skruden, kammade sitt gula hår, och var så innan kort förvandlad, ifrån en stackars trasig Ask-unge, till den fagraste stolts jungfru som någonsin bar en krona af gull. Derefter sadlade hon sin gångare och red till kyrkan, och syntes det när hon kom, alldeles som när ett moln drager fram på himmelen med en liten stjerna uppå. Vid hon nu vandrade gången fram, och satte sig emellan drottningen och hennes dotter, for der ett sådant sken bort efter tiljorna och öfver hela kyrkan, att allt folket vände sig i bänkarne och tittade bara efter den främmande guld-jungfrun; men prinsen fick en sådan älskog i sitt hjerta, så han aldrig kunde taga sina ögon ifrån henne.
Kuratorerne öfver Kongl, och Hvitfeldtska Stipendie-Inrättningen, jemte Bilagor, „ Kyrkokuratorerne i Christianstads Län . , Kyrkokuratorerne i Malmöhus Län , Kyrkokuratorerne i Bohus Län Direktionen öfver Allmänna Garnisonssjukhuset n Öfver-StåtMllare-Embetet ►Sedan den Revision af Stats-Vei kets , jemte dertill hörande fonders tillstånd, styrelse och förvaltning för åren 1838 och i83p, hvilken, i följd af 68 § Riksdags-Ordningen, Rikets sist församlade Ständer utsatt och Kongl. Majit, den 5 näsllidne Juli, kungjort att taga sin början den i5 September innevarande år , blifvit af undertecknade i behörig ordning fullgjord, få Revisorerne derom nu afgifva den i 7 § af Instruktionen den 17 April 1841 foreskrifna Berättelse. Vid början af denna förrättning hafva Revisorerne fått emottaga Berättelser och Sammandrag från nedannämde Verk, om tillståndet och förvaltningen af de till deras disposition ställda anslag: Från Kongl. Stats-Konloret, angående sjelfva Stats-Verket, ChartaSigillata-Verket och Stats-Verkels Spanmålsförvaltning, jemte förhållandet med Spanmåls-Kreditivfonden. Öfver-Direktörs Embetet för Myntoch Konlrollverken, „ Kongl. Krigs-Kollegium. „ Förvaltningen af Sjö-Ärendena. „ , Sundhets-Kol/egium. „ „ Kommer seKollegium. „ „ General T ull-Styr ehen. „ „ öfver-Post-Direktörs-Embetet. Riks-Marskalks-Embetet. „ Kongl. Direktionen öfver Allmänna Garnisons-Sjukhuset. „ „ Styrelsen öfver Allmänna Vägoch Vattenbyggnader. „ , Salpeter-Kommitteen. „ Direktionen öfver Stockholms stora Barnhus. , Kongl. Konvoj-Kommissariatet. Serafimer-Ordens-Gi/let. „ Kanslern vid Kongl. Krigs-Akademien. Kongl. Nummer-Lotteri-Direktionen. „ Direktionen öfver Armeens Pensions Kassa. „ Dito dito Civil-Statens Dito.