Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad sålunda blifvit anfördt bär Utskottet i öfvervägande tagit, och vidkommande först yrkandet om förbud för Konungens Befallningshafvande, Magistrater m. fl. att utfärda så kallade lumpsamlare-pass, samt att i orten boende, kände, välfrejdade personer ej borde i vidsträcktare måtto få utöfva lumpsamling, än att desse dertill ej behöfde pass; så enär detta påbud skulle innefatta för pappersbruks-idkarne inskränkning uti sättet att förskaffa sig nödige rudematerier för sin näring i strid med andra fabriksidkares rättigheter i denna del, samt skäl icke förefinnas att behandla personer, hvilka befatta sig med lumpsamling, annorlunda än andra medlemmar af arbetsklassen och härtill kommer att Kongl. Kungörelsen den i8 Maj i8a4> orn hvars noggranna iagttagande serskild Nådig befallning är meddelad i Kongl. Circulairet den 3o Februari iBdo, iemnar Konungens Befallningshafvande tillräcklig myndighet att i allmänhet förekomma personers olagliga kringvandringar, finner Utskottet någre andre föreskrifter, i afseende på förpassnings meddelande för lumpsamlare, icke vara af behofvet påkallade än att Rikets Ilögloflige Ständer behagade hos Kongl Majit framställa den underdåniga önskan : att i, 5 och 6 momenten i Kongl. Brefvet den 20 Januari 182.4, samt Kongl.
Således anser jag att emot förslaget, talar för det första det, att, om majoriteten skulle besluta att utbyta R. o. Ad:s nuvar. representation mot en annan genom val, så vore det inkonseqvent, sedan den så nyss afböjt ett dylikt förslag, ehuru visserligen sammanhängande med många andra. Man skall dernäst uphäfva hvad som sedan gammalt är öfverenstämmande med R. o. Ad:s ursprung. Man skulle trotsa hvad som onekligen är den enda djupa och rätta betydelsen hos R. o. Ad., nemi. familjens rätt. Man skulle slutligen stöta på oändliga svårigheter, antingen man skulle vilja välja länsvis eller familjevis. Annu återstår en fråga: hvad skulle blifva af en Adel, så representerad som nu föreslås? Hurudan skulle en Adel, sammansatt genom val, af kanske 100 personer, blifva? Att döma af den enighet, hvarmed alla val pä Riddarhuset vid denna riksdag utfallit, så skulle man åtminstone genom val, förrättadt vid riksdagens början, få en representantkammare, som, ihärdigare och envisare än den nuvar. skulle ega kraft och vilja att motsätta sig alla försök att åvägabringa en representations-förändring, och det är kanske ej utan att mången tror, att den innerst åsyftade meningen är denna. A andra sidan, om det icke valdes på detta sätt, sä kunde man visserligen icke så lätt kunna säga hvad resultatet skulle blifva, men blefve det icke på ena eller andra sältet det, att man bildade en ihärdig Pairs-kammare, så skulle på den andra sidan kunna up stå den möjligheten att man bildade en kammare, som mycket lät tare än den nuvar. upgaf hvad man önskade att den skulle skydda. Mången skulle kanske tänka: det är icke mitt eget jag skyddar, det är andras, och kanske skulle icke så många då draga i betänkande att gifva vika, icke för skäl, men för möjligen inom nationen väckta, påträngande förhållanden. Resultatet af hvad jag yttrat är, att jag anser motionen icke böra förhindras att gå sin väg fram; men jag afstyrker Ridd.Utsk. att vid densamma göra någonting. Hr Freidenfelt:
— N:o 25, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående afskrifning af Stats-Verkets äldre undsättnings-fordringar inom Westerbottens och Norrbottens Län: B. II. 83, 172, A. 172, E. 256. — N:o 26, i anledning af väckt förslag om beviljande af räntefritt årligt låne-bidrag till landtmäteri-arfvoden vid laga skiften i Westerbottens län: B. II. 83, 172, A. 172. — N:o 27, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse, angående begärdt anstånd med föreskrilne kapitaloch ränteinbetalningar å de till Norbergs jernvägs-bolag af allmänna medel anvisade lån: B. II. 83, 173, 191, A. 197, U. 465, 482, A. 482, E. 256. — N:o 28, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående en med Hannover afslutad traktat om upphörande af Stadeeller Brunshauser-tullen: B. II. 83, 173, A. 173, E. 256 (jemför Stats-Utskottets Utlåtande N:o 103). — N:o 29, angående rigtningen af södra stambanan, samt anvisandet af en lörskotts-summa utaf Två Millioner Riksdaler till arbetenas fortskyndande å densamma under år 1863: B. II. 173, 197, 201, A. 201, E. 256. — N:o 30, i anledning af väckt motion, angående ersättning af allmänna medel till Klockaren J. Nilsson, för liden förlust vid af honom verkställd omläggning af vägen förbi s. k. — N:o 31, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående pension från Allmänna Indragnings-Staten åt Justitie - 238 Rådet m. m.
Sedan nu voteringssättet per capita , genom ett Stånds afslag, förfallit, kan denna slutsats ej mera äga rum, hvarföre jag anser Ridderskapet och Adeln fullkomligen berättigadt att nu öfver detta andra lagberedda förslag stadga sin mening. Herr Grefven och LandtMarskalken upplyste, genom anteckningarna å den föredragnings-lista han vid besluten den 12 Juni öfver Grundlagsfrågorna användt, att Herr LandtMarskalken verkligen, såsom ofvanföre var uppgifvet, 4po Den 20 Juni. vid framställningen till antagande af forslaget om votering per capita, offentligen erinrat, att i det fall <Ltca förslag godkändes, blefve det år 1812 framställda tillägg onödigt. Grefve Lilliencrantz: Af denna authentika uppgift synes klart, att intet beslut blifver ge. nom upptagande af I8'2 års förslag uppifvet, emedan intet beslut deröfver är fattadt , och icke ens kunde fattas, enär frågan derom vid toria framställnm.gen ännu hilt och hållet berodde af alla fyra RiksStåndens yttrande olver det äldre förslaget, hvilket nu befinnes vara förkastadt, och genom hvilket förkastande å.er det sednare förslagets upptagande nu först blifvit möjligt. Herr Lan dt Marsh athen förnyade häruppå sin redan gjorda proposition till antagande af 1012 års förslag till tillägg i 38» §. RiksdagsOrdnin. gen} men hvilken å nyo besvarades med Ja , blandadt med Hej, och af Friherre Jacob Cederström begärdes votering. Följande förslag till voterings-proposition författades derefter och uppfästes : Den som bifaller det år 18 r 2 gjorda förslag till tillägg i 38. §. Riksdagsordningen , «krffver Jai Pen det ej vill, skrifver Nej} Vinner N«j> förfaller berörde tillägg. Den 20 Juni. 491 Friherre Cederström önskade att Contrapropositionen måtte blifva : Vinner Nej, förblifver §. oförändrad. Då flere
Dock är härvid att iakttaga, att PresteSt. ansett sig böra förklara, att ingen votering ändå kan komma i fråga. Det skulle således möjligen, om PresteSt. vidblrf sitt beslut, kunna inliäffa, att, ehuru 3 Stånd satt sina förbehåll, likväl icke någon votering komme all försiggå, och det är att förekomma detta, då skilnaden nu verkligen ligger i ord och saken är densamma, som jag tror, alt R. o. Ad., för att visa att ingen passion eller något sådant föranledt dess beslut, utan endast sådana afseenden, sådana känslor sorn otvifvelaktig!, om icke för närvar. det jag väl också vill hoppas, dock i en framtid ej kunna undgå alt kasta en glans af ära på Ståndet och tillvinna sig ett erkännande af alla, — det är af sådan anledn., säger jag, som jag önskar att R. o. Ad. matte antaga BorgareSt;s beslut. Hvad Frih. Cederströms yttrande återigen beträffar, så får jag förklara, att hans påstående är oriktigt och ogrund ad t; ty om, enligt hans tillstyrkande, vi skulle instämma med PresteSt. så bade väl 2 Stånd stannat emot 2, men likväl alla 4 RiksStm, bifallit anslaget med villkor. Då skulle, såvida icke den der mellamncningen, som Hr von Hartmansdorff omförmält, betydde ingenting, naturligtvis ändå en votering uppstå om ordalagen, eller, för att nyttja ett här begagnadt uttryck, om de många och långa orden, som Den 11 November e. m. 2:ne Stånd begagnat, eller de få och korta ord, som de 2 andra beslutat. En votering kunde i sådant fall icke undvikas, men den kunde likviil möta sin svårighet genom den förklaring, som PresteSt. afgifvit.
11 t//d/-a^g a/ /'/'oZoeoZ/sZ 6/vs/' ^eeZe^ZcrxZZ/c-^^s/rc/err^ /rdZ/eZ Zn/o> /Z«/r? d/s/.-t /^oWn^en Z ^crt^-^/c/eZ d >5Zoe^/rc)Z/?r§ ^ZoZZ den / ^eö^na^Z /§^o. lVgrVgrgnd 6: llgnz KxoöllöN8 du8titisö-8tgt8-^lini8törn Herr 6iölVö d?o5enöZad^ Ilrrns Kxc6llen8 8tgt8-!VIil>i8l6rn för Iltrilre8 Xrendenu Herr KriIieiio ^'ez-ne/d^ 8tglZ-Kädön: Kongl. !VIgj:t liöligggdo, n^s)5 8tgl8-kiädet8 enliglligg till8t^rligndö, i Näder gillg lzerörclö förslgg, 8gdgnt döt 6nne8 döttg l?rotoooll liiloggdt, ocli böfgllde, gtt den Kädigg 8lirifve!86n 8liullö, i o5v6ren88t3rnniöl86 dkrrned, silätgL. Kx ?rotoöoI1o, 0. Fackman. 12 /'ro/ioöd/o/r dV:o r/. ^:o 2!. ^ntom lid Ilxp.-Idlslt. 6, 22 l^elrr , III. 2 e. m. XOMdL. ^Vddi« 6'/,///no/.i6 6^«/?dcvv o??^dc?)r/<?
Således har han i 6 år oförskyldt blifvit utan sin egendom, och utan ränta derå. Detta lidande, och de resor han både hit och till Norrige måst företaga , hafva vållat Kullgren betydlig förlust, och jag hemställer till Högloflige Ridderskapets och Adelns rättskänsla, om ej billigheten kräfver att Kullgren, såsom ett undantag, måtte få åtnjuta ränta för sina penningar sedan den tid andre med honom lika berättigade fordringsägare erhöllo betalning, utan att vidkännas de kostnader, som för dess erhållande drabbat honom. Om Ridderskapet och Adeln finner dessa anmärkningar förtjena afseende, anhåller jag atf Betänkandet måtte återremitteras. Herr Grefven och Landt Mar/kalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg Statsutskottets Utlåtande böra, i anledning af Herr von HartmansdorfFs dervid gjorde anmärkning, till Utskottet återremitteras. Ropades Ja. Föredrogos å nyo och bifollos Följande Från nedannämnde Utskott inkomne, samt den 29 sistl. Julii eftermiddagenpi bordet lagde,Utlåtanden; I i 6 Den 2 Augustii c., m. Från Statssamt Allmänna Besvärsoch OsconomieUt/kotten: Af den 9 sistledne Julii: N:o 330. I anledning af väckte motioner om Fjerdingsmans aflönande m. m. Af den 16 sistledne Julii: N:o 331. Öfver väckt motion om ladugårds-skötselns upphjelpande. Från Statsoch BevillningsUtskotten: Af den 21 sistledne Jul;i: N;o 332. I anledning af väckte motioner om aflöning för dem, sorn med uppbörden i Städerne hafva befattning. Justerades PleniProtocollen för den 25 och 28 sistledne Junii föroch eftermiddagarne, den 1 sistledne Julii samt den 2:dra, 5:te och 7:de Julii föroch eftermiddagarne, äfvensom den 10 Julii förmiddagen. Upplästes och lades på bordel följande från nedannärande Utskott inkomne Utlåtanden: Från Statsoch B anén-Utskott en'.
Neutralitets-kredilivet lemnats för uppköp af 5,000 stycken refflade gevär och lill uppräflling af 7,000 stycken äldre gevär, samt anser, att de uppoffringar, som sistlidne Riksdag gjordes för rustningar, åtminstone höra hafva till följd, att icke större anslag, än som i öfrigt då beviljades för krigsmaterielen, nu ifrågakommeö, har jag ansett att anslaget lill gevärs anskaffning borde nedsättas lill enahanda belopp, som vid sista Riksdagen bestämdes eller 300,000 R:dr, dermed 8,000 refflade gevär kunna erhållas. Ett ytterligare skäl för denna åsigt har jag hemtat derifrån, alt icke under detta år flere gevär äro beställde, än alt ett lika antal äfven under de kommande kan med sistnämnde penninge-belopp anskaffas, så att den arbetsskicklighet, den man är angelägen att icke förringa, erljåller enahanda sysselsättning, söm nu, hvaremot en större beställning under ett eller annat år skall grundlägga anspråket alt den ökade personalen allt framgent skall få sysselsättning genom sta - 96 Slals-Ulskottets Utlåtande N:o 74. tegs försorg'. Särskildt anser jag mig i denna fråga böra tillägga, alt jag icke kan finna annat, än att kontraktet med Husqvarna faktori icke numera är bin dande, helst det icke utan Ständernas medgifvande kunnat förnyas. Arméens pensionering. 6) Beträffande det af Utskottet tillstyrkta kreditivet af 150,000 R:dr årligen för Arméens pensionering, så har jag ej heller kunnat instämma i denna Utskottets tillstyrkan. Utom det att statsverkets uppoffringar för Arméens förhöjda aflöning och för dess pensions-kassas upprätthållande medtaga summor, som det är mera att hoppas än att förmoda att statsverket, ulan ökad beskattning, skall kunna framgent åstadkomma, förekommer det, att frågan om det nya pensionerings-sättel är temligen outredd.
Genom en sådan anordning borde jemväl den, sannolikt icke ovigtiga fördel kunna vinnas, att, efter hvarje års förlopp, förhållandet mellan statens inkomster och utgifter blefve hastigare kändt, än som nu låter sig göra, men de förändringar, som för uppnåendet af detta mål komme att erfordras, skulle sä - — 336 — kerligen blifva både vidtomfattande och i många förhållanden djupt ingripande, och då hvarje härtill syftande förslag måste föregås af många både noggranna och omständliga undersökningar, hvilka ligga utom Kammar-rättens befogenhet, tror Kammar-rätten sig endast böra, på sätt nu skett, antyda den inverkan, som uppbördsoch redogörelseverkets närvarande beskaffenhet samt räkenskapernas form utöfva på den af Rikets Ständers Revisorer vidrörda fråga om möjligheten af granskningsarbetets påskyndande inom Kammar-rättens Ofver-revisions-departement. Revisorerne hafva ej heller nu uttryckt önskan om några åtgärders vidtagande för åstadkommande af skyndsammare granskning af några andra räkenskaper, än landsboks-räkenskaperna; och då, i fråga om dessa, ett väsendtligen förändradt förhållande, hvilket skulle medgifva revisionsarbetets fullbordande till den tid Revisorerne begärt, komme att inträffa, derest de af Kamereraren F. Th. Spongberg i lifstiden upprättade formulärer för länsräkenskaperna, sådane Stats-kontoret och Kammar-rätten dem förordat, blefvo till efterrättelse påbjudna och tiden för samma räkenskapers aflemnande till Kammar-rätten i sammanhang dermed förkortad och, på sätt Kollegierne föreslagit, bestämd till den 1 November året efter det, som räkenskapen omfattade, öfvergår Kammar-rätten nu till en redogörelse för förhållandet med berörde räkenskaper och för de åtgärder, som, enligt Kammar-rättens tanka, kunna, efter införandet af denna förändring, leda till uppnåendet af det utaf Revisorerne föresätta mål.
Man kan således lätt föreställa sig, hur omringad, bortfjäsad och eftersökt Evelina var. Redan hade mången korg vandrat ur hennes händer, redan hade hon på narri gifvit mången hopp, och otalige voro de arme, som till och med hennes blick försmådde. «Kära Evelina,» sade tanten ofta, «jag vet min själ inte, hvad du vill ha. Du väljer i väpplingen och stadnar i starren, ty så går det när man ej vet hvad man vill. Jag undrar just, hvad du har emot handelsman Boström; han, som är så hederlig och bärgad karl. Han skulle icke förstöra dina styfrar, han. Och kommissarien Zetterlund, som lefde så väl, med sin förra hustru, och den der unga hyggliga guldsmeden! den är det rigtigt synd om, dessutom ligger min lilla gård här vid torget så väl till för hans rörelse.» «Söta lilla moster, tyst, tyst.» sade då alltid Evelina; «moster vet ju, att jag aldrig vill gifta mig. Hvem skulle då spela för moster om qvällarna? ingen. Hvem skulle då knyta upp mosters lockar, och läsa predikningar om söndagarne, så väl som jag? ingen, nej! lilla moster skulle leds ihjäl efter sin Lina. Handelsman Boström? han med sin stora näsa, som flickorna skratta så mycket åt ... och Zetterlund? fy! jag vill visst inte ha någon enkling, då skulle jag jemt få höra: det och det rådde min salig hustru om; och så, och så gjorde min salig hustru. Jag skulle ej stå ut med sådant ... och guldsmeden? en handtverkare nej lilla rara moster, jag vill visst icke ha en sådan sotarmurre. Då jag kom för att klappa och smeka min man; skulle han sitta der, svart och smetig öfver öronen, och hamra, och hamra ... och då jag ville gå i mitt rena putsade kök, skulle jag få se de der cycloperna stå i dörn, svarta och bistra, som vakter till en afgrund; hu! det skulle bli min död; Men se Efverling, honom håller jag mest af alla, utaf; näst lilla moster, och Clara Nordberg.
Och erinrade Herr Baron och Ordföranden, med anledning häraf, att som Herr Bruks-Pa. tron Bjurö Dctainen hade till föremäl, att wisa, det Riksens Ständers beslut om Kong-, gärdarnes försäljning borde blifwa beständande, men detta »vöre ett annat ämne än det. som i följd af de Respective Riks-Ständens RemiHer pä Konungens Nädiga Proposition, borde kom. ma under Utskottets öfwerläggning, sä ansäge Herr Baron och Ordföranden Herr Bruks.Pa. tron Bjurs wäckta motion icke kunna af Ut. skottet upptagas. Herr Doctor Drysen yttrade, att han i den nu uppkomna frägan om Riksens Ständerrätt att försälja Kongs-Gärdarne »vöre af samina tanka nu som wid sista Riksdag, nemligen att en sädan rättighet icke Riksens Ständer tillkomme. 77- §- i Regerings-Formen, som härom handlar, innefattar 2:ne Hemisticher, r den förra hemistichen säges att Konungen icke utan Ständersamtycke mä försälja, förpanta eller bortdonera Kongs. Gärdarne, i den senarä äter föroksmmer icke nägot om Riksens Ständers - 26 Den 2Z September. ders rätt att försälja, utan den innehäller tydligen och klart endast att de mäqe förvalta Krono.Godsen, efter de grunder de derom före, strifwa, i sista Momentet af§. förekommer der. emot om försäljning till Skatte af odlinaar ä Kronomark, hwilkst wisar att annat förhällan, de är med den förut i §. nämde förwglltningen af Kungs Gärdarne. Men detta were ett ärn. ne som dock icke nu borde komma under öfwerläggning; dä Konungens Nådiga Proposition, som till Utskottets handläggning frän Riks. Ständer» blifwic remitterad, blott framställer den srägan, huru Kongs. Gärdarne tjenligast mäge förwaltas, pä hwilken fräga det more Utstottets stylldighet att sivara.
— Huru skall jag då förstå, att man af slätt beväpnade, vid krigstukt och vapenöfning ovana och i Bergskolt-costume utrustade beväringsynglingar kan, för Rikets sjelfständighet och krigsära, vänta mera trygghet, än af vår indelta armee, åt hvilken dessa kära föremål så länge varit öfverlemnade med ett förtroende, som aldrig svikits? Månne man vantar sig mera lysande resultater af den nya sammansättningen, derföre att den ökade och strängare tillsyn kräfvande infanleristyi kan erhåller en minskad befälspersonal, och att, hvad hjelpväpnen beträffar, man nedsätter den redan för svaga cavallerinummern och lemnar artilleriet utan full kraft genom bristande utredning? Ofia lini jag bort belåtenheten angifvas såsom det säkraste palladium för Sveriges sjelfständighet. — Men dels tror jag att någonting mera materiell erfordras för att möta med framgång fiendens ganska materiella stridskrafter — dels förstår jag icke huru man kan vänta sig en skörd af belåtenhet der, hvarest man med fulla händer utsår missnö|t:ts obelåtenhet. Nog inser jag väl att lustoch rotehållare, som af B.. St. erhållit till skänks circa millioner capitalvärde, deröfver torde känna en viss belåtenhet, ehuru Den ao Mars e. £D» •97 — (Ie5 veto vi nog — deras önskningar oell fordringar ej häi igenom blifvit tillfredsställda; men dessutom förstår jag icke fullt lika väl, huru militären kan erfara något annat än obelålenhet, då han ser nfslagna alla proposir om förbättring i sina usla lönevillkor, under det att hans utgifter i Ijenslen betydligen ökas, t. ex. genom förhöjd skjutslega och ökade afgifter för utmärkelser, oell då hans utsigten till befordran och bättre utkomst stängas genom föreslagna indragningar.
Rikets Ständers Revisorer hafva anmärkt, hurusom på flera ställen i Stockholms stations och Götheborgs depöts räkenskaper förefunnits skiljaktigheter emellan såväl balanser som de särskilda konti; men, då Revisorerne icke närmare angifvit dessa skiljaktigheter, är jag ej i tillfälle att annorlunda än i allmänhet kunna yttra mig deröfver; och får derföre, efter att hafva i anledning af anmärkningarne infordrat stationens Kammar-, Sjömilisoch Varfskontors yttrande, underdånigst förklara, att, enligt hvad vederbörande upplyst, der skiljaktigheter emellan balanser förekommit, sådane varit föranledda dels deraf, att vid en tidsperiod långt före den, som nu verkställda revision omfattat, vid ett års slut befintliga oliqviderade så kallade nummerförskotter icke blifvit uti ingående balansen af påföljande års kassaräkning upptagna, ehuru i hufvudboken behörigen observerade, dels ock deraf, att den kontanta behållning, som förefanns vid Götheborgs depot, då Stockholms station, på grund af Kongl. Maj:ts nådiga bref den 11 Oktober 1854, öfvertog redovisningsbestyret för depöten, icke ingått i stationens kassa och följaktligen ej heller i dess kassaräkning, men väl blifvit i hufvudboken vederbörligen iakttagen; och att, om skiljaktighet emellan de särskilda konti förekommit, grunden dertill vore, att medel blifvit uti kassaräkningen å oriktiga titlar antingen uppdebiterade eller afförda, hvilket vid lmfvudbokens uppgörande rättats. Då emellertid Rikets Ständers Revisorer kommit till visshet derom, att räkenskaperna i hufvudsak lemna öfverensstämmande resultat, hvilket synes vara det väsendtligaste, torde jag härvid blott behöfva tillägga, att såväl i afseende å inléverering af behållningen i Götheborgs depot, sorn i öfrigt blifvit meddelade föreskrifter, hvarigenom skiljaktigheter af den anmärkta beskaffenheten böra förekommas.
Man finner här ett bevis på det gamla påståendet, att halfva Vermlands förnämligare familjer kunnat, och delvis ännu kunna, räkna släktledskap sinsemellan. En af de nämnda borgmästarne, Gustaf Åberg, hade sonen Birger, hvilken skildras såsom en ovanligt begåfvad personlighet; han egnade sig först åt den juridiska banan och torde därpå kunnat avancera rätt långt. helst han därvidlag hade, om ej » biskopen » till morbror, så, hvad som här var ett strå hvassare, presidenten i Göta hofrätt, Gustaf Tegmansköld till morbror. men drog sig, med förvärfvad titel af vice häradshöfding, snart undan till vården af sin ärfda, ganska betydliga förmögenhet, bestående i jordoch bruksegendomar. I sitt äktenskap med sin kusin, Martha Gustaf va Åberg, hade Birger Åberg en enda dotter: Martha-Stina. Det är hon, som helt nyligen, högt bedagad, samlats till sina fäder, och hvars bild, från hennes äldre år, här synes. Hon föddes i Åmål.den 12 november 1814. Hennes moder gick tidigt bort, och af henne hade dottern endast ett blekt barndomsminne; hennes hågkomst af fadern var däremot desto lifligare, och han fortlefde städse för henne i den kä- raste, ljusaste dager. Dock förlorade hon äfven honom tidigt: hon var vid hans bortgång endast 14 år. Hon hade då redan i flere år haft styfmoder, och denn a s minne var för henne, den eljes så blida och skoningsfulla, ej i allo det gladaste. Det var således med lätt hjärta Märtha-Stina lydde familjerådets beslut, att hon skulle uppfostras i sin farbroders, postinspektoren i Kristinehamn, Fredrik Åbergs hus. I denne fabroder och hans maka fick hon de ömmaste fosterföräldrar och genom deras försorg erhöll hon en uppfostran, som gjorde henne till en den förträffligaste husmoder, på samma gång hennes medfödda rika intellektuella aidag, i synnerhet de musikaliska, erhöllo den utveckling och förkofran, som med den tidens undervisningsmetoder voro möjliga.