Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bergadt gods, som utan äfventyr af förskämning vårdas kan, må befälhafvare icke låta försälja, utan att förut hafva inhcmtat lastemottagarens eller hans ombuds föreskrift, der värdet ej så ringa är, att en större del deraf skulle åtgå i kostnad för godsets längre vård. § 186. Fartygs befälhafvare ege, der han så nödigt pröfvar, att ombud för fartyget till sitt biträde antaga; vare ändå skyldig att å bergningsort qvarstadna, tills det bergade försåldt är, om han finner sin personliga tillsyn ledande till redares eller godsegares större fördel och rederiet ej annorledes föreskrifvit § 187. Kunna parterne ej förena sig om bergarelön, skall den af domstolen bestämmas. Den bergarelön, hvarom godsegare eller befälhafvare vid olyckstillfället öfver - 97 öfverenskomroit, äfvensom de af bergarne för deras biträde uppgifna kostnader, skola, när de betydligt öfverstiga billigheten och godsegare eller befälhafvare det yrkar, af den domstol, som öfver bergningen eger att döma, jemkas tili hvad skäligt vara kan. Härvid har domstolen att fästa afseende å sig företeende omständigheter såsom: 1. om bergningen varit förenad med särdeles fara och möda för bergarne; 2. om bergarne lidit till sin helsa eller de af dem begagnade redskap tagit skada; 3. om fartyget redan var öfvergifvet af besättningen; 4. om bergningen skett medelst särskilda, af bergarne för detta ändamål anskaffade redskap; 5. det bergade godsets värde. Bergarelön må dock ej öfverstiga det bergades värde. Besättningen håfve ock, för sitt biträde vid bergningen, rätt till lämplig bergarelön, som, vid tvist, af domstolen bestämmes. § 188. Bergadt gods må ej af egaren tagas i besittning, innan bergarelön betald, eller borgen eller annan säkerhet derför ställd blifvit. § 189. Kunna bergare ej komma öfverens om den andel af bergarelöneri, hvardera tillfalla skall, bestämmes detta, med ledning af de i § 187 angifna omständigheter, af domstolen.
Skulle det nu hända, att man från olika orter i riket i förväg inkomme till K. M. med underd. hemställningar, att samma orter specielt måtte ihågkommas med detta kommunikationsmedel, fruktar jag alt följden häraf blir, att K. M. måste afslå dylika försök, hvilka framkallade blott och bart, för enskild vinning, störa den plan, som, då den i ett ordnadt helt omfattar hela Riket, först bör blifva riktigt fruktbärande; ty ej kan man begära att Konungen för enskilda lokala intressen skall upoffra det allmännas bästa. Jag yrkar bifall å Betänk. Gr. von Platen: sedan alla de ledamöter, som i frågan sig yttrat, uttalat sig för samma åsigt, sorn jag velat göra gällande, har jag icke mycket att i ämnet tillägga, utan vill endast i korthet uptaga den gjorda anmärkn. derom, att Ständerna, i fall de ingingo till K. M. med en sådan underd. anhållan, som nu ifrågaslälldc, tillika borde anvisa medel till denna anhållans upfyllande. Jag för min del kan icke finna något hinder för Ekou.Utsk., utan anser tvertom det vara en skyldighet för detsamma att, i händelse sådant befunnes nyttigt, äska sammanträde med StatsUtsk. för gemensam handläggning af frågan. Jag hyser fortfarande den öfvertygelsen, att en af R. St:r uti ifrågavande hänseende uttryckt önskan skulle vara af stor nytta för företaget, i synnerhet som jag föreställer mig att vid detta, likasom vid alla andra företag här i landet, alltid i första rummet fråga upstår, huruvida medlen till företagets fullbordande skola räcka till. Jag har antagit såsom möjligt, för att icke säga, säkert, att K. M. vid bestämmandet af dessa telegraflinier, som icke kunna på en gång utsträckas till alla såsom nödige ansedde punkter, skulle fästa hufvudsakligt afseende vid de linier, hvilka Representationen funnit företrädesvis böra anläggas, men sedan en Konungens rådgifvare uplyst, att den för elektriska telegrafiiniers anläggande upgjorda plan jemväl omfattade Gefle och raan således kan hoppas, alt den önskan, Ständerna i detta hänseende skulle till K.
Bor gare-Ståndet förklarade, att ehuru samma Stånd vidhölle sin, vid föregående Riksdagar ultalade, åsigt om nyttan och nödvändigheten af en reform i Kriminal-lagstiftningen i hufvudsaklig öfverensstämmelse-med de grunder, det af Lag-beredningen uppgjorda förslag lill ny strafflag innefattade, vore likväl Ståndet, i anseende till Riksdagens förestående slut, förhindradt att ingå i slutlig pröfning af Lag-Utskottets i ämnet afgifna Betänkande, hvilket derföre lades till handlingarne. Öfrige två Riks-Stånd förklarade åter -att de hvarken kunde antaga det af Kongl. Majit i nåder framlagda förslag eller det af Ucskottet omarbetade, men beslöto likväl: ”att, enär behofvet af en skyndsam förbättring i vissa delar af brottmålslagstiflningen icke medgåfve det uppskof, sorn skulle erfordras för utarbetandet af ett nytt förslag till strafflag, samt en dy lik förbättring lämpligast torde böra börjas, dels och förnämligast med ordnande af straff-systemet, isynnerhet hvad angår frihets-straffen, hvilka i sednare tider erhållit en vidsträcktare tillämpning, än 1734 års lag förutsätter, dels med en förändring i lagstiftningen om straffen för stöld och rån, bedrägeri och förfalskning, i afseende å hvilka brott nu gällande lag isynerhet behöfde förbättras, i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes låta utarbeta, och till nästkommande Ständer framlägga, ej mindre ett förslag lill lag om verkställighet af straffarbete och fängelsestraff, jemte de modifikationer i straffsystemet för öfrigt, som kunde anses nödiga, än äfven till en författning angående ofvanberörde förbrytelser.” Och härmed stadnade frågan. Lagförslaget blef visserligen icke slutligen pröfvadt af mer än två Riks-Stånd; men dessa förklarade sig likväl ej kunna antaga detsamma oförändradt, eller så modifierade som Lag-Utskottet tillstyrkte; och betydelsen af detta förklarande synes af sista momentet uti Regerings-formens 87 §. 6 Lag-Utskottets Betänkande, N:o 37.
Den 17 Februari i. verkställas; Indelningen efter Hemmantal kunde icke blifva annat än orättvis, då tid icke gafs för en ordentlig undersökning af Hemma» nena beskaffenhet om Embetsmanr.aåtgåi der vid RoteringsCommissionerne torde sträckt sig mera till uppnående af en 6tor numeraire exlra Soldater, ån till begagnandet af de upplysningar för en billig minskning deraf, som för ögonblicket kunde vara att tillgå. Flere Säterier hade eli Öfverdrifvet Hemmantal, delta var för ägarna likgiltigt så långe Hemmanet var så fritt för orera som han årft eller köpt detsamma, oell hvilken frihet, icke rättvisligen bordt förloras utan ersättning. Men då detta emellertid beslöts, borde en ny beskattning, lagd på en del af Nationen, utan någon motsvarande lagd på den öfriga delen, åtminstone gjordts så litet tryckande som möjligt. Förmedlingar hafva sedermera under mötande af alla inöjliga i vågen lagda hinder blifvit verkställda å flere sådana roterade Hemman. Jag vill som exempel nämna tvånne mantal Säteri Ladugård uti Jönköpings Lån som tillhörde mig 1812, roterades med ett mantal Säteri som äfven tillhörde mig till utgörande af 9 extra Soldater; dessa fre hela mantal åro nu förmedJade till en och sju åttondedels mantal, som under kriget höllö 2 Soldater. Mångfalldiga sådana exempel finnas. Skola nu desse, ifall krig inträffade, uppsätta extra rotering efter förra eller nu utrönta och lagligen bevista beskaffenheten af Hemmanen? Mig synes att det är högst angeläget att en reglering öfver hela 4o$ Den 17 Februarii. Riket af behörige Tjenstemän verkställes ofördröjligen, medan fredens lugn lemnar tid iör lugn pröfning af billighet och rättvisa. I sammanhang härmed vågar jag fästa Höglofl.
B:ko, som Stjernsvärd för de sist utkomna titlarne af ifrågavarande författnings-samling vore Statsverket skyldig. Efter den utförliga framställning, Utskottet här ofvan meddelat, rörande de förhållanden, som föranledt Herr Sljernsvärds förevarande motion, torde det icke vara behöfligt att omständligare utveckla de skäl, hvarpå Utskottet grundat sitt bedömande af denna fråga. Då emellertid motionären yttrat den åsigt, att Rikets Sländer borde, »med tillämpning af den Nådiga Domen», finna Herr Stjernsvärds rätt till den sökta ersättningen vara beroende derpå, huruvida den tid tilländagått, inom hvilken de återstående titlarne af ofvanberörde förlattnings-samling bordt honom tillhandahållas, föranlåtes Utskottet härvid erinra, alt det hvarken kan tillkomma Rikets Ständer att ingå i pröfning af domaremaktens beslut eller vidtaga någon åtgärd för samma besluts tillämpning, helst i förevarande fall den tillämpning, motionären påyrkat, enligt Utskottets tanke, ej vinner stöd af den Nådiga domens ofvan anförda innehåll. Om således det rättsanspråk, Majoren Stjernsvärd velat hos Rikets Ständer göra gällande, icke bor blifva föremål för deras pröfning, har Utskottet, å andra sidan, ej heller kunnat finna att några sådana omständigheter i denna fråga före Bih. till R. St. Prol. 1856 & 1857. 4 Sami. i Jfd. 3 Band. 28 Haft. 2 10 Stats-Ulskot "ets Utlåtande JYi 193. kommit, som borde föranleda Rikets Ständer att, på grund af billighetsskäl, medgifva den sökta ersättningen. Då nemligen, genom Kongl.
"kikurn säledes exereisdagarnes antal ieke korde inskränkas under okvankerörde mininum, eller sex veekor, torde likväl ökvergängen dertill köra smäningom keredas; oek dä min orukkliga öfvertygelse är, att exereis-tiden ieke kan, utan äfventyr al' ändamälets knllkomliga förfelande, kestämmas till mindre, än 21 dagar, inoek ntr^ekuingsdagarne inkeräknade, eller kiva med kvad redan vid 1840 Lrs lliksdag i iXäiler uj>pgafs, tar jag alltsä, i stöd ak uppgjorda kostnadskeräkniugar, underdänigst kenvställa, det kiders lxongl. Naj:t mätte al Ilikets ständer kegära, att det ä Iliksstatens fjerde lkukvud-litel med 80,000 lk:dr ärligen uppkörda lorslags-anslag till Ileväringsmanskapets vapenöfningar mä varda föiköjdt med eller tillsammanlagdt 168,000 ll:dr. 72,080: 13. 8. 88,000: "I sammandang därmed, ocd dä jag är gf den tanke, att deväringsmanska^ets öfningar dädaneflcr lil! en del döra 8Ii o samtidigt med gamla stamincn, anser >^>g mig luiru lästa liders Xongl. lVIaj.ts doga um>märksamdet följande vtterligare liedot', nemligen: — alt, tor eomjiletterande gf Leväringsmanska^ets deklädnad, oell tiel:
Detta har sedan varit anledningen, hvarföre den gamla seden blifvit bibehållen att endast Bönder blifvit valde till Nämndemän. Men då ganska många, andra lika aktningsvärda och berättigade Medborgare skola dömas, vid törsta Domstolen, så måtte det äfven vara deras rätt att deltaga i valet och kunna väljas till Nämndemän. Jag tillstyrker således bifall till Konungens Nådiga Proposition, med det tillägg, att älven ofrälse Ståndspersoner måtte kunna väljas. Jag tror att Domstolen dervid icke skulle förlora, ty desse personers högre upplysning skulle tjena till correctif om Domaren uragtläte sin skyldighet, i synnerhet för unga Domare, emedan, om gamle erfarne män valdes till Bisittare, de kunde lemna upplysningar åt den som agde mindre sakkännedom eljer mindre vana. På dessa anledningar anhåller jag om återremiss. Grefve Po sse, Arvid: Med Herr Ehren borg förenar jag mig uti anhållan om återremiss, på det att Lagutskottet måtte förklara de trenne delar hvarom han talat; och hvad angår Herr Hjertås och Herr Thams yrkanden, att andra än Bönder skulle få väljas till Nämndemän , så delar jag väl deras åsigter i detta ämne, ehuru jag inser att HäradsRätternes organisation derigenom skulle så förändras, att de icke mera blcfve, hvad nu varande HäisdsRätter åro. Men jag torde dock böra sä - *58 Ben 18 Junii /. m. •ta uppmärksamheten deruppå, att den af desse Herrar gjorde anmärkning nu icke är på sitt ställeLagutskottet har blott haft att yttra sig öfver Konungens Nådiga Proposition, och den innehåller ej något förslag till förändring uti 1 § 1 Cap. RättegångsBalken, utan blott en förklaring huru valen af Nämndemän skola verkställas Herr Munck af Rosenfkjötd: Jag instämmer alldeles uti hvad Herr Tham och Herr Hjerta anfört om nyttan att välja Nämndemän utan afseende på Stånd och får derföre förnya hvad jag yttrat, att sådant öfverensstämmer med sund theori af lagstiftning.
För första gången i mitt lif erfar jag denna fanatiska känsla af onaturligt hat mot mina egna barn, detta rashat mot den kommande generationen, hvilket kanske en gång skall blossa upp i en hel generations utpinade hjärta och hjärna som ett efterspel till det könshat, hvilket satt onaturens märke på en hel periods människor och literatur. Jag känner det icke längre, som om jag stode i vägen för dem. Det är tvärtom de mina, som stå i vägen för mig. Med något af samma känsla, som när man löst en gåta, hvilken länge synts dunkel, griper jag denna tanke, håller den liksom upp och betraktar den, och ju längre jag betraktar den, desto mera känner jag mig viss, att jag har rätt. I slitningen mellan dessa känslor har jag genomlefvat hela denna jul. Jag har känt detta hat mot hvarje paket, som bars hem för att glädja mina barn, jag har känt det, när jag hörde hela huset genljuda af det buller, som präglar sista dagarna före jul, detta buller, hvilket förr alltid för mig invarslade högtidens varma känslor och oskrymtade fröjd. När min hustru satt med barnen kring bordet i salen, och under deras händer växte en hel hög af skimrande papper, hvilket dolde alla de läckerheter som skulle hänga i julträdets grenar, då erfor jag åter denna besynnerliga känsla, hvilken stängde mig ute från dem alla, gaf mig min ensamma plats som i en vrå, från hvilken jag med afundsamma blickar betraktade de andras miner, hvilka ingenting kunde störa. Och detta hat var icke oblandadt. Det hade en tillsats af sorg, så djup, att jag hvarje ögonblick fruktade, att tårarna i ohejdad ström skulle störta från mina ögon. Jag gick hela tiden med gråten i halsen, och jag pinades som en vandrare, hvilken går törstig på en dammig väg och icke finner en droppe vatten att läska sig med. Jag kände hur afvogheten mot dem alla vek, och hur jag älskade dem, varmare, fullare, mera hängifvet än någonsin tvärs igenom detta hat, hvilket jag hyste, emedan de med sin närvaro liksom hindrade mig att begrafva mig själf.
Majit, i nåder påbjudna karantäns-anläggningar vid Gisslingö och Hasslö-Flate, jemte militär-posleringar å Singora och vid Södertelje, föranstalta om särskilt bevakning genom utsedde karantäns-uppsyningsmän i Länets vidsträckta skärgård; röntes härvid den största beredvillighet af skärgårdsallmogen, som med undantag af några, hvilka, i anseende till den mäst trägna upppassning, under fyra månader från den i3 Sept. 1831 , ålnjöto arfvode efter io R:dr Rgs i månaden, utan ersättning hvar i sin ort tjenstgjort med yttersta drift och hörsamhet. Samma förhållande bär äfven försports i fråga örn förberedande anstalter, för den händelse att choleran skulle i riket inkomma; så att de flesta socknar, dels utsett lämpliga lokaler för sjukhus i större byar vid bruk och fiskelägen, samt dels anskaffat sjuksängar och andra förnödenheter, och dels ingått sådane öfverenskommelser, att, vid farsotens annalkande, sjuk vårds-anstalterna genast må kunna sältas i verkställighet. Hvad fattigförsörjningen beträffar, skulle, vid betraktande af de icke obetydliga bidrag, som dertill utgå dels från ständige, genom fromma stiftelser tillkomna fonder, dels genom årliga sammanskott eller anslag från sockne-magasinerne, densamma kunna anses grundad på goda tillgångar; men desse blifva dock på flere ställen otillräckliga. Verkningarne af det ofvan omnämnda förhållandet med en del af arbets-klassens ekonomiska ställning och sedlighet visa sig här i en olycksfull mognad. I hvarje församling» der egendomar med stat-drängar samt en eller annan krog finnes, är alltid de fattigas antal brydsamt stort och ofta större än alt alla kunna nödtorftigen hjelpas, oaktadt bidragen härtill hårdt nog drabba mindre jordäg'-o, sorn icke hafva egentlig del . i upphofvet till missförhållandet.
Hildur Andersson. 12 Klara Norra Kyrtcopjaia 12. Telef. [2836] P å Em. Girons förlag: Crodtköpsupplaga. Kok-Konsten, af Ch. Em. Hagdahl, m e d. d o k t o r. Ny omarbetad upplaga. O m k r. (G. f Flyglar Handtverkssymaskiner. Kostnadsfri undervisning! Billiga priser och bekvämliga a f betalningsvilkor Husqvarna Pianinos hos Orglar. 24142) 2 2 Nya modeller efter Rönisch o c h Steinway &amp; Son. (hörnet a f Hamngatan). [2775] Nilsson l Dahlbeck Lager af Enda P I A N O A F F A R försäljare för Stavenows &amp; C.s omtyckta instr. A.W. E K D A H L, Kongl. värde. [1939] &amp; tillverkningar öl, T e l e f o n: Allmänna, t Hofbalmusikdirektör. (Med porträtt). — E n gammal, gammal historia; d i k t af Daniel Fallström. N. — » Generalskan » Booth. — Gås "; af Mathilda. — Smånotiser frän kvinnovärlden. för I d u n af Amanda Leffler. — Matlagning. — Smörgåsbord e t. — Toaletten. — Svitn i n g. — Drycker — - Möblerna. — Slakt. " — Inläggningar. — Hushållet. — Bostaden. — Diverse. — F r å g o r. — Svar. — Breflåda. Huru männen fria. och B r e f l å d a. G. H. Ord, ord, o r d! Stenia. Frida N. N. Som ofvan Stenia. Alice. RSG. Rådlös. Prenumerant ä Idun. Ensam. — Småskolelärarinna. Maja,. Idun PRENUMERATIONSPRIS PR ÅR! IDUN KR. 5: - IDUNS MODETIDN. MED PLANSCHER OCH HANDARB. DUNS F UTGIFNINGSDAGAR l MODETID. RÅN ANNA BYS FRÅN UTAN PL. HEM.
Äfven hon satt i en massiv länstol, men ur denna kom hon aldrig längre än i den bakom länstolen befintliga sängen, dit hon blott med andras tillhjälp kunde förflytta sig. Framför länstolen hade hon visserligen vid det lilla fönstret ett bord, men till någon annan sysselsättning än att sticka strumpor eller något annat stickverk var hon nu mera oförmögen. Desto mera var det för henne välkommet, om någon närmare eller fjärnare beJohansons Möblerings-Affär, 45 Drottninggatan 40, 1 och 2 tr. Stor ibland utställning och försäljning af alla slags moderna Smyrna-Mattor och elegant. samt Gardiner m. m. kant hos henne aflade ett kortare besök, då hon kunde få prata bort en stund om hvad som tilldragit sig vare sig fordom eller under den sista veckans lopp. Gumman var inte! som hennes halfsyster en gammal fröken, I utau bar titel af majorska och ett namn, | som, numera utdödt, går tillbaka ända till I hednatiden, och som är kändt af hvarje skol-: gosse, som läst vår svenska historia under medeltiden. A f henne kunde följaktligen Carl Johan inte betraktas annat än som en uppkomling, men han hade j u ändå eröfrat Norge, och från Norge visste gumman visserligen att det kom mycket sill, men om Norge låg öster eller väster om Sverige, det hade hon visst aldrig haft klart för sig. Men visiten hos majorskan får inte räcka för länge, utan vi vandra åter den rankiga trappan utför med tillhjälp af den väl behöfliga ledstången och fortsätta vägen nedåt, som då för oss om hörnet af majorskans få- gelbo till en köksträdgård med krusbärsbuskar, jordgubbar och blomsterland m. m. med ett så stort utrymme, att vår gästfria fröken där lät uppföra en envånings trä- byggnad, som kunde lämpa sig till en behaglig sommarbostad för den ungdom af båda könen, som hon så gärna såg samlad omkring sig. Någon gång aflade hon äfven själf om sommaren ett besök i den närbelägna prestgården eller på de större herresätena i socknen.
D. f. m. Wid förnyad föredragning bifölls StadsLagsamt EkonomiUtskottens Betänkande N:o 497 angående en friare disposition af Ekeskogarne i Riket. S„ D. f. m. Återremitterades, i anledning af gjorde anmärkningar, LagUtskottets Betänkande N:o 186, i anledning af väckte Motioner, •m Bankens säkerhet genom inteckning i Fröt. VtJt. (h 4 Octobee. 1823; jcyt fast egendom, om ändring af 17 Cap. g §. HandelsBalken och inrättande af FormyndaréKammare samt om en förändrad HypotheksLag m. m. S. D. f, m. Föredrogos och godkändes, till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag. ConstitutionsUtskottets Memorial N:o 53 med föreslående af några tmärrs ändringar och tillägg i 19 och 22 §♦ §. Riksdagsordningen. Nio 54 med förslag till ändring i 13 ^ Riksdagsordningen, med afseende å Universitetens representationsrätt. S N:o 55 med förslag till en ändring i 13 §. 1 Riksdagsordningen, för bestämmande af Uni ! versitetena representanters valbarhet. ■ N:o 56 rörande några mindre Grundlagsändringar, föranledde af det inom Utskotten i införde omröstningssätt. • N:o 57 med förslag till ändring i 4 Mom. 2 §. TryckfrihetsFörordningen. I S. D. e. m. Lades till bandlingarne BevilloiogsUtskottets Ytterligare Utlåtande N:o 43, 107a Prot. Utdr. d. 4 October. 1Ö23. rörande lindring i Bevillningen för Brand$kadade i Madängs by. S. D. Wid föredragning af LagUtskottets förnyade Utlåtanden; N;o 186 Lift. A. rörande ändring uti 12 §. af Kongl. Förordningen den 13 Julii 1818 angående Inteckning i fast egendom. N:o 186 Litt D. angående föreslagen ändring uti Författningen cm Inteckningar i jord och fast egendom å Landet. N:o 186 Litt.
Den ofantliga arbetskraft, som finnes förvarad i Nyköpings-åns starka vattenfall inom stadens område, jemte stadens fördelaktiga belägenhet vid strömmens utlopp i Östersjön, utgöra en säker borgen för denna vackra anläggnings framtida bestånd och förkofran. Handtverkerier. Den inkomna tabellen upptager icke mindre än 87 mästare, 68 gesäller, 87 lärlingar och 25 andre arbetare samt 70 idkare till sjelfförsörjning. Då emellertid skilnaden emellan fabrik och handtverk icke alltid med noggranhet iakttages, torde denna omständighet till en del kunna förklara det förhållande, att det uppgifna antalet fabriker var större 1855 än år 1860, hvaremot handtverkeriernas antal synes hafva mera än fördubblats. Undervisningsverk Bland dem intager naturligtvis Elementarskolan främsta rummet och åtnjuter fortfarande stort förtroende. Läroverkshuset har väl under ifrågavarande femårsperiod blifvit utvidgadt, men visar sig ändå redan otillräckligt, så att staden nu beslutit uppföra en ytterligare byggnad, deruti, jemte gymnastikrum, jemväl skola inrättas ytterligare några lärosalar. Lankasterskolan, gemensam för stadens båda församlingar, har särskilda afdelningar, med nya och rymliga skolhusbyggnader för hvartdera könet. Helsovården ombesörjes af 4 i staden bosatte Läkare, af hvilka likväl endast en aflönas af staden. Fattigvården. Utgifterna för de fattiges vård och underhåll hafva under ifrågavarande tidrymd nära tredubblats emot förhållandet 1855. Sistnämnde år uppgingo de nemligen till 2,350 R:dr 37 sk. 5 r:st. B:ko, men redan påföljande år 1856 stego de till 9,899 R:dr J öre och utgjorde vid periodens slut ungefär ena o handa summa eller 9,865 R:dr 64 öre. Ar 1860 erhöllo 76 personer full försörjning och 98 personer bidrag till sitt uppehälle, hvilken fattignumerär må i förhållande till stadens folkmängd anses ganska betydlig. Banker. Nyköpings Filialbank, hvilken år 1858 oktrojerades, har i staden sitt hufvudkontor, och Mälareprovinsernas Enskilda Bank har fortfarande der ett afdelningskontor.