Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Pistoriska pannorna äro minskade och belagde med högre skatt. Men hvad hjelper denna partiela åtgärd för minskning i producdonen, då alla andra enkla pannor från 6 till 90 kannor lemnäs onäpste, ehuru äfven de pläga flöda öfver? Ar det rätt, är det conseqvent, att hämma öfverproducdonen blott hos 30 å 30 tillverkare, men JiiI.t.Bev.-}Lag-s.Alltn,Besv.o.Occ.-Uisk.Bet,N,i6.45 tillåta denna förderfliga öfver-production fortfara hos tusentals andra? Huru productionen skulle småningom min. skås genom skatt, icke på liusbehofs-, utan på salu-brännerierne, ses af Herr Prosten Åstrands och min reservation vid förra Betänkandet. Jag är säker, att om de, sorn natt och dag, hela året igenom, tillverka brännvin, fingo, af Berednings^ och Taxerings Comitéerne inom Socknar och Härader, sig påförd en ökad bränn-, vinsskatt, 213 skillingar per kanna, utöfver ilen vanliga husbehofs-brännvins-skatten, som borde anses såsom en Minimi-Tariff; skulle tillverkningslusten minskas, och husbehofs-brännvinsbränningen återkomma både till namn och innehåll. Man invänder, att detta ej är verkställbart. Likväl, utan att räkna kreaturen i Ladugården, eller sädeskärfvarne på åkern, lyckas Taxeringsman, att åsätta värdet på hemman och att beräkna årliga revenuen, ungefärligen. Likaledes, utan att räkna de tillverkade brännvinskannorne till yttersta noggranhet, skulle det lyckas Taxeringsman, att taxera rörelsen och revenuen vid de brännerier, små eller stora, som gå natt och dag hela året igenom, och att å dessa sätta en lämplig modererad skatt,' utöfver den vanliga för husbehofs-brännvinsbränning. Man tilltror Taxeringsman i Städer och på Landet bedöma och taxera all an - 46 Bil.uBev.*,Lag s.Allm.Besv.o,Oec.-UtsLBet.
Sluteligen fär jag tillägga at det synes mig äfwen billigt at de Adelsmän som äga hus i städerna äfwen mätte ätaga sig inqwarterinq, häldst befrielsen derifrän är blott en personlig rättighet som pä intet sätt är med ägande rätten förbunden. I stöd af hwad jag nu anfört anhäller jag om Herr karon och Landtmarskalkens propoLiilon til bifall pä Friherre lvlannk-rneim8 Msniorial jämte de af mig gjorda tillägg. Sluteligen täger jag mig den friheten at erindra Er, mina Herrar, at wid detta tilfälle äro nationens ögon pä osi fästade. Nu fordrar den af osi at wi mätte wisa, det ingen egennytta fängflar osi» det wi lifwas af et sanni nit för Fäderneslandet, en ren wälwilja för wära Medborgare. Det är wärt upförande nu som stall afgöra om wi hädan - 444 Den 2 Jurin. hädanefter sorn hittils stola följas af wära Landsmäns högaktning, tilgifwenhet och förtroende. Mätte det ej om ost kunna sägas at wi känt hwad som warit ratt och godt, men saknat dygd at ställa det i werket. Begärdes af manga proposition, men af andra lades detta äiccamen pä bordet. Grefwe ^amilton, ^xel, yttrade sig instämma i allt med hwad Friherre 8iit'verscNölä yttrat, utom i ätagandet af skjutsnings-beswäret. Grefwe la 6arclie, ff-rcod, förmälte sig ej hafwa känt at fraga i detta plenum stulle yppas om uptagande af Friherre lelLnnerpeims ^emori^l. Men sedan detta ägt rum finge han den äran nämna at Friherre äilfvnrLichjol-t i hufivudsaken uptagit allt hwad Herr Grefwen härwid skulle hafwa haft at anföra, hwarföre Her Grefwen til alla delar conformeruäe sig med honom.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att, hvad Pröfnings comite'en anginge, R. o. Ad. torde finna, att stadgandena derom borde blifva föremål för särskild pröfning, och alt endast Beredningsoch Taxerings-corn i teerne nu borde vara föremål för öfverläggningen. Hr von Rosen: Då jag önskat alt Taxer:s-comile'erne må fortfara, men finner tillsättningen af dess ledamöter besvärlig för en del af de valde; så får jag föreslå, att ledamöter till Taxer :s-com i töen så väljas, att antalet blir lika med hvad i83ö års författning föreskiifver, och att adeln inom häradet väljer och insänder sina vallistor till Konungens Bef:h:de, som derefter underrättar den valde derom. Presterskapet inom häradet insänder valsedlar till contractsprosten, som äfven underrättar den valde. Ståndspersoner och BondeSt. välja, genom fullmäktige från socknarna, inför häradsrätten vid det ting, som inträffar näst före den tid då förrättningen skall försiggå; hvarförutan häradsskrifvaren underrättar socknarna när tiden för dem inträffar att utse ledamöter i Taxer:s-comiteen. Hr von Hartmansdorff: Jag instämmer med Frih. von Kraemer deruti, att sedan R. o. Ad. beslutat bibehålla både Beredningsoch Taxer:s-comite'er, vore det rättast att godkänna den gamla bevilln.förordn. till och med den §, hvarefter frågan om Pröfnings-comiteer förekommer, d. v. s. den 133 §:n i nuvar. bevilln.stadga; Ståndet likväl förbehållet, att särskildt besluta om Taxerts-coraiteernes sammansättning. Dertill fordras en bestämd ordalydelse, som kunde pröfvas lika väl i eftermiddag eller en annan dag, som nu.
Säg mig en sak uppriktigt, herr baron, tycka ni män — äfven de bästa af er — o m tänkande kvinnor? » » Jag skulle tro det. » » Ja, att konversera med en stund, det tror ' jag också, men att lefva ett helt lif med? » » Det beror på. » 1897 1 I D U N 117 » Sådana omvägar, » sade hon otåligt, sat så bra tillsammans, hon var dessutom » hvarför säger ni inte genast ' n e j ' i stället. chic, ehuru han icke trott, att hon var så Hemmets kvinnor, de små blida väsen mängammal: trettioett år! H o n bar sina a r m e d nen vilja ha till hustrur äro en kategori, heder, men i alla f a l l. Han bugade sig de andra, de som ofelbart bli vieilles filles ännu en gång, djupare, mera vördnadsfullt. äro en annan. De ha tänkt och grubblat, Hon stod ensam kvar, icke sorgsen just, till dess de fått ett skarpt veck mellan hon hade j u själf velat det så, men förögonbrynen, det är fult, mycket fult, tycvånad öfver sitt eget j a g, som nu hade ker ni inte det? » skurit upp den första sidan af hvardagsHon pekade med ett smalt, hvitt finger historien: en gammal flickas lif. mot sin panna. » Fröken V i d e! » » Baron Örneskjöld? » » Ni vet, hvarför jag kommit hit i dag, hvarför söker ni på allt sätt försvåra den £ n vädjan från Greklands till fråga jag vill göra er. » » Jag vill hindra er att framställa den. » Sveriges kvinnor. » Hvarför? — Då har ni lekt med mig. » » Det är möjligt. Jag har lekt m e d många Svenska kvinnornas nationalförbunds cen— har ni inte det? — Men nu är jag ärlig, tralkomité har från Grekland mottagit fölså ärlig, som man bara är, när man gjort jande uppmaning, som vi med nöje offentupp bokslutet med sig själf och tänker liggöra, i hopp att mången bland dem, som börja på ny räkning. Från och med i dag hysa intresse och sympati för grekernas är jag en gammal flicka.
I böcker gör man ofta bekantskap m e d fina naturer, men v i f å medge, att det är ganska sällan, d e visa prof på sin nobless g e n o m sitt sätt att tänka och känna — ofta nog får lä- saren nöja sig med att tro pä författarens försäkran, att personen i fråga är oerhördt fin och nobel och förnäm. N å g o n dylik försäkran behöf ver Rust R o e s t aldrig inflicka i sina skildringar, hennes representanter f ö r noblessen — hjärtats nobless, ej bördens eller rike domens — äro inga förstadsaktörer, elegant klädda så länge s o m komedien varar, de peka ej på sin egen andliga förnämhet o c h skryta ej m e d d e n, de visa sig sådana d e äro o c h kunna ej vara annorlunda. R u s t R o e s t är i högre grad än någon annan af våra författarinnor europé. I hennes svenska bilder stå snart sagdt alltid fönstren till kontinenten öppna o c h vindar från vidare rymder än d e små förhållandenas trånga synkrets spela dit in. Hon har rest m y c k e t, har tillbragt ett år i södra Frankrike o c h i Schweiz, en vinter i Italien o c h gjort många sommarfärder till England, Holland o c h Belgien m. fl. länder. Nästan alltid hägrar b a k o m skildringen aflägsna länder, större förhållanden, som medgifva större möjligheter till intellektuell utveckling, mera arbetshåg o c h arbetsglädje, mera lif o c h omväxling, mera originalitet hos människorna o c h äfven hos d e olika platserna. 383 i En knapp minut — och all färgprakt gången. Försvunna solen och fågelsången. Blott hesa röster i trädens toppar, och skuren faller med tunga droppar. * * * Så växlar lifvet alltjämt med döden. Så skifta mänskors fördolda öden. Så genom sinnet med stunden drager än dyster skymning, än solskensdager. D e t var ungefär samtidigt, Rust Roest, och Selma Lagerlöf uppträdde i v å r literatur, där de k o m m o att representera de mest motsatta riktningar. Den ena är en inåtvänd natur med hufvudet fullt af sagoskepnader o c h sagomotiv, Gustaf Smith.
Dä del likväl icke alltid torde kunna påräknas alt de nu ifrågavar:de medel, mer än andra, ofelbart skola kunna emot fullgod säkerhet och 5 proc:s ränta utlånas, ej heller att de, i händelse af upsägning, skola kunna omedelbart, och utan att någon tid räntelöst innestå, göras fruktbärande, samt intet afdrag är 622 Den 30 A u gusti. förutsatt hvarken för det tillökade besvär, som genom serskild bokföring af denna fond komme att tillskyndas Riddarh.kont. eller för nödiga omkostnader i och för bevakning af testamentet, in leckningsförnyelser, skrifmaterialier och räkenskapens inbindning m. 0. smärre utgifter, har Direkt., utan hemställan lill R. o. Ad. ansett sig icke kunna emottaga del ifrågavar:de donationskapitalei, med förbindelse alt ansvara för utdelning af pensioner efter en till 5 proc. årligen å kapitalel fixerad ränta; oclt har Direkt, för denskull funnit sig föranlåten att ärendet hos Högiofl. R. o. Ad, vördsamt anmäla med hemställan: ali det må vara Direkt, tillåtet ali meddela Execuiorn af Fröken Gyllenbåäts testamente Hr Kammarhei rn Tersmeden det svar, att Direkt, emottager förvaltningen af det ifrågavar:de kapitalet endast på följande vilkor: l:o att säkerheten af den till Direkt, öfverlemnade ofvan åberopade revers å 2000 r:dr b:co skall föreaflem nandel i vederbörlig ordning granskas och godkännas. 2:o ali Direkt, icke förbinder sig all i pensioner utgifva större belopp än som, enl. den för föreg:de året afslu tade räkenskap, och sedan erforderliga förvaltningskostnader blifvit godtgjorde, befinnes hafva utgjort det donerade kapitalets behållna afkomst. Slockholm d. 28 Augusti 1851. Uplästes fiån de öfiige RiksStin ankomne prot.utdr., nemi, från PresteSt. af d. 23 (ill och med d. 29 samt från Borgareoch BondrSt:n af d. 25 till och med d. 29 dennes.
Var denna åsigt riktig, blef en klar följd, att alla försök till jemkning skulle fruktlöst utfalla, innan anställd omröstning hade fällt utslaget till fördel för den ena eller andra af de håda hufvudprinciperna. Men min innerliga öfvertygelse är, att emellan de s. k. motsatserna jemkning visserligen var möjlig; om ett Stånd fordrar endast samfällda val, ett annat Stånd åter endast classval, erbjuder sig ju genast den högst enkla utvägen att medla, att man föreslår lill hälften samfällda val och till hälften classval; goda förslag till sådan jemkning voro redan uppgjorda på förhand, och många andra hade kunnat framställas. Allt annat, som i de gemensamma tankarna innefattades, var det ännu mera lätt att till något starkt och harmoniskt helt sammangjuta. Omröstning öfver nakna isolerade principer kan i alla fall i alla händelser aldrig leda till något bestämdt resultat; aldraminst lill något godt. Också ligga följderna framför våra ögon; alltsammans hotar att så falla sönder, att intet lärer blifva utaf hela det under så vackra utsigter började reformföretaget. Men Const.Utsk. har fått sin frikännelse uttalad, då RiksStln godkände betänk. Wto 67 och deri innehållna voterts-propostr. Då var rätta tillfället för den, som, utan för stor tanke om egna ideers absoluta ofelbarhet, och derföre beredd till jemkande uppoffringar, med allvar och värma önskade reformsakens framgång, att protestera mot en åtgärd, som, om den icke gjorde all sansad reform omöjlig, dock åtminstone betydligt försvårade densamma. De särskildta Stånden underläto detta väl derföre, att af de båda opinionsextremer, som, med de mera moderatas uteslutande ifrån all talan, inom dem herrska, hoppades hvar och en att saken skulle till fördel för dess åsigt utfalla. Mig sjelf har jag intet att förebrå i detta hänseende; då godkännandet försiggick, stod jag färdig att från denna samma plats emot detsamma afgifva min ensamma röst. Men öfvertygelsen att den blott förgäfves skulle hafva höjt sig, förmådde mig att bi belia lia tystnaden.
Lieutenanten Isaak Wilhelm af Uhr i underdånighet gjord ansökning: att han, som i egenskap af Fendrik vid f. d. skärgårdsflottan, bevistat 1789 och 1790 års campagne och derunder erhållit den dubbla medaljen för deltagandet i segrarne vid Fredrikshamn och Svensksund, och sedan han år 1792 tagit afsked från krigstjensten för idkande af coopvaerdie-sjöfart, etablerat inoch utrikes handel, men genom ogynnsamma conjuncturer blifvit nödsakad att dermed upphöra, sedermera sysselsatt sig med utgifvande af åtskilliga arbeten i sjöväsendet, hvilka arbeten, jemnlikt Stor-Amirals-Embetets afgifne utlåtande af den 22 Mars 1887, väl funnits vittna om ett varmt deltagande för saken och mycken nedlagd möda, men ej ansetts kunna i deras nuvarande skick begagnas eller fullt motsvara det dermed åsyftade ändamål, måtte, jemväl med afseende å en genom oförutsedda olyckor, vid 70 års ålder iråkad ytterlig fattigdom, hugnäs med någon pension af Staten. Utskottet har tagit detta i öfvervägande, men som upplyst är, att Lieutenanten af Uhr, efter att högst få år varit i Rikets tjenst, ännu i sin första ungdom lämnat densamma och sedermera, i följd af misslyckade enskilda handelsföretag, råkat i den nödställda belägenhet, hvaruti han nu befinner sig, har Utskottet icke ansett sig kunna tillstyrka Rikets Ständer att den af Lieutenanten af Uhr sökte pension bevilja. Auli. till Exp. Utsk. den 31 Juli, kl. 2 e. m. Utlåtande, i anledning af Herr Edenhjehns, G., motion, om rättighet för nuvarande Vexel-Controllörer att få bibehålla de af dem innehafvande arfvoden. (V. A.)
Jemte sättet för mötes-kostnadernes framtida utgörande för indelta Arméen, har in-J om Utskotten uppstått fråga, om Rikets Ständers mera eller mindre uteslutande rätt att samfäldt med Konungen, Rustoch Rotehållare oåtspordan , kunna stadga såsom Lag , huruvida Möteskostnaderne, enligt Indelningsverkets hufvudgrunder, skola utgöras antingen genom de Rustandes in natura leverering, af hvad som erfordras för underhållet af häst och karl, för de uti gällande Stadgar för mötestiderne bestämde dagar; genom Soldatens egen försorg, der Contractten emellan honom och Roten icke annorlunda stadga, eller genom en allmänt antagen Mötes-Passevolance-afgift, som under de senare 15 åren egt rum, Att sammansatta Utskotten stannat i den mening, att Rikets Ständer skulle samfäldt med Konungen upphäfva Indelnings-Verkets hufvudgrunder i denna del , utan allt slags afseende å de Rustoch Roterings-skyldiges önskan och vilja, har sannerligen i högsta måtto förundrat mig. Konung Cari, den XI, som var en enväldig Regent, ansåg sig icke, genom blotta befallningen, böra tillvägabringa en Inrättning, hvars framgång och bestånd Dess Statsmannablick nogsamt visste att beräkna , så - Bil.t.Stats-s.Ailm.Besv.o.Oec.Vtsk. I7f/.N:07*. 75 som oskiljaktig ifrån Folkets öfvertygelse, ej mindre om den allmänna nyttan, än om den dermed förknippade enskilda fördelen. Folket sammankallades och hördes; de tvehugse och villrådige öfvertygades , och saken bragtes sålunda genom de Kungliga Commissionerne till en lugn och villig ömsesidig öfverenskommelse. Konung Gustaf den lills Nådiga Författning, angående Exercitie-raötens hållande, med Dess Norra Skånska Cavalleri-Regemen - te, utaf den 17 Januarii 1786, och Södra Skånska Cavalleri-Regemente den 2a November J785, intygar äfven, huru denne RegenC ansåg nödigt att, endast och allenast efter de
KrigsCollegii Fortifications-Afdelning, bar Utskottet trott sig finna, att föredragningen rörande båda befästnings-arbetena tillhör Landtförs va rs-Departementet, under hvilket så väl Krigs-Collegium som Ingenieur-Corpsen , vid Stats-Rådels förändrade organisation, blifvit ställde, och om äfven fördelning af anslaget skulle, på sätt anmärkt blifvit, vara af behofvet påkallad, föreställer sig Utskottet, att intet hinder bör kunna för Kongl. Majit uppstå att deröfver i Nåder förordna. Utskottet bar för dess tillstyrkan af dessa anslags anvisande 28 Ståls-Utskottets Utlåtande j N:o 435, medelst en för begge föremålen gemensam summa, hemtat ett ytterligare stöd uti den omständigheten, att, då möjligen för fullbordandet af Kungsholmens befästning skulle komma att erfordras en kortare tid, än den, under hvilken anslaget blifver bestämdt att utgå, och Kongl. Maj:t derefter kunde pröfva ändamålsenligare och nyttigare alt mera påskynda befästnings-arbetena vid Marstrand och Carlsten, Kongl. Maj:t må ega öppet att deröfver förfoga efter omständigheterna. Den åsigt, som, rörande den mindre lämpligheten af Carlstens fästning, inom Bonde-Ståndet blifvit uttryckt, kan Utskottet så mycket mindre dela, som utom angelägenheten för Sverige att, i händelse af krig, ega en befästad hamn på Rikets vestra kust, ifrågavarande fästning, med afseende å hehofvet af en föreningspunkt för Sveriges och Norriges gemensamma sjöförsvar, synes blifva af stor vigt såsom station för en del af Sveriges skärgårdsflotta.
Af Herrar Lindström, Norin och Wedberg, hvilka tillstyrkte beviljandet1 al ett anslag för inrättande af navigationsskola i Westervik, enär denna stad till näringsfång hufvudsakligen hade handel och sjöfart, och exporten derstädes varit i jemn progression, samt skeppsfarten så tillvuxit, att på 2:ne år lästetalet blifvit med en tredjedel tillökt, äfvensom de 50 fartyg, hvarmed sjöfarten från denna stad Slals-Uttliollels Ullåtund<‘, JH 87. 37 stad nu idkades, till större delen besökte’ transatlantiska hamnar. Att sålunda denna stad, i förhållande till de städer, hvarest navigationsskolor redan 1'unnos] inrättade, vore i stort behof af en bildnings—anstalt för sjömän kunde icke bestridas; och fyllandet af detta behof vore så mycket svårare, som undervisning i sjömansyrket nu mäste, med stora kostnader, sökas antingen i det 17 mi! från Westervik belägna Calmar eller ock i Wisby, till hvilken sednare ort öfverfarten väl icke vore serdeles kostsam, men hvarest vistandet dock ofta medförde den olägenhet, att återvändandet till hemorten icke kunde ske så tidigt på våren, som erfordrades för att erhålla plats på de för året på längre resor utgående fartyg. Bill. lill H. SI. Lön Taffelpenningar Departementets expedition: Expeditions-Chefen Öfrige Ernbetsoch Tjenstemän . Stats-Rådets Waktmästare Bergs-Kollegium med Bergslags-staterne Kommerse-Kollegium Ta belt-Kommissionen Landtmäleri-staten. löner
Riksdagsmanna-göromälen förolämpar med ord eller gerningar en Riksdags-Fullmägtig, som icke under Riksdagen förwerkadt sit Ständs förtroende, bör enahanda answar alltid äga rum. Angäcnde frägan om Ständens Privilegier eller 114 §, äbercpa wi hwad af ost särskilt anföres: och i öfrigt godkännes til antagande den förestagne Constitutioncn, med förbehäll at ändringar deri mätte ffe i enlighet med hwad här ofwan förmält finnes. Memoria l. Wid genomseende af det Project til en ny Regeringsform, som Riksens Ständers Constitutions-Utstott under närwarande Riksdag utarbetare samt til Ständernas pröfning afgifwit har hos mig, i afseende pä 23 §, hwari stadgas: D-n 5 I"!ii. 13 at Konungen uti Stats-Rädet äger utnämna och befordra infödde Swenffe Män til alla Ämbeten och Tjensier inom Riket högre och lägre, hwilka äro af den egenskap at Konungen dera Fullmagter utfärdar, den önskan upstatt, at wid nämde § det tillägg mätte bifogas: at ingen tik ordinarie Ämbeten och Beställningar mä utnämnas eller pa Förslagen dertil upföras, än mindre njuta någon Kronans lön, förr än han upnätt en älder af minst Aderton är. Anledningarne til denna önskan, som i hela sin widd, det Hederwärda Ståndets pröfning underställas, äro twäggehanda, nemligen: först, at til en skicklig Ämbetsoch Tjenstemans bildning, erfordras bäde Studier och tid at genom öfning och handledning winna de kunskaper och den stadga, som frän honom böra wara oskiljaktiga, samt det Allmänna äger en billig rätt at af honom fordra; och med afseende pä detza omständigheter, har jag, med all agtning och wälwilja för den arbetsammare Ynglingen, hwars hastigare utweckling til manlig anwändbarhet nägon gäng skulle kunna äga anspräk pä undantag, likfullt trott at til förwarande af det
Inseende nödvändigheten af alt i farans stund icke allenast ega vapen, utan äfven öfning i deras handterande, hafva patriotiske män, inom nästan alla delar af riket, bildat frivilliga skarpskyltekorpser. Att denna idé, tvifvelsutan den mest högsinnade, som både forntid och samtid hafva att uppvisa, förtjenar att af slatsmagterna omfattas och uppmuntras, torde af ingen bestridas; endast i fråga om sältet alt bereda dessa korpser framgång och tillvext, kunna meningarne möjligen vara delade. Jag tror det icke vara förmycket begärdt, att nämnde korpser erhölle något bidrag af allmänna medel, men att väcka fråga härom samt dertill afgifva detaljera dt förslag, öfverlenmar jag åt mera sakkunnige; jag vill blott ifrågasätta följande, som är förenadt med den största billighet, och hvarigenom det alsedda målet till någon del kan vinnas. Jag vill nemligen vördsamt föreslå: att Rikets Ständer för sin del täcktes besluta och hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, alt yngling, som är i beväringsåldern samt ledamot i skarpskytteförening, organiserad på sätt Kongl. Majils nådiga Förordning af den 8 Mars 4801 föreskrifver, må, då han vid beväringsmönstringen företer bevis af korpsens utaf Kongl. Majit utnämnde befälhafvare, att han såsom aktiv ledamot tillhört korpsen minst sex månader och eger nödig öfning i ryapnens handterande, från beväringsexercisen frikallas; åliggande det yngling i beväringsåldern att, för vinnande af befrielse äfven från andra årets beväringsexercis, i behörig lid till vederbörande magistrat eller kronobetjening afgifva bevis från korpsens af Kongl. Majit utnämnde befälhafvare, att han fortfarande såsom aktiv ledamot tillhör skarpskyttekorps. Fördelarne af ett lagsladgande enligt ofvantstående förslag äro påtagliga: först måste de frivilliga skarpskyttekorpsernas tillvext härigenom befordras, och vidare de i Motioner i Bonde-Ståndet 1862.
Jesus sade till sina lärjungar: J skolén —- sjelft. Aftons.: 1 Cor. 7*: 17—35. Hvar och en såsom ■ hinder. i© Sorni. e. Trin. Da svarade Jesus och sade till Judarna vill. Aftons.: Phil. fi 20—26. Jag vänter visserliga eder. fl? Sond. e. Trin. Högm.: Och till Jesum församlades menniskona. Aftons.: Så sjelf. 4S Sond. e. Trin. Högm.: Och då Jesus dädan möjelig. Aftons.: I Joh. 2: 7—23. Bröder Fadren. fl9 Sond. e. Trin. Högm.: Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Allmänneligt Re gisler öfv er Bihanget till RiksStåndens Protocoll, för Lagtima Riksdagen, l820. stockholm, Tryckt hos Johan Hörberg} i 8 3 5. FÖRORD. Att detta Register icke förr utkommit , beror till en del deraf , att tryckningen af louie Samlingen j med hvilken jag icke hade befattningj så sent blef fullbordad, att jag icke förr än med början af detta äret kunde företaga utarbetningen af Special-Registret öfver denna Samling; att, för tryckningen af denna io:de Samlingens skull, så många Protocollsutdrag undanhöllos från Redactionen af g. de Samlingen, att slutliga tryckningen af denna Samling i samma mån försenades, och att det högst besvärliga utarbetandet af Registret öfver denna Samling , således först för kort tid sedan kunnat blifva färdigt. Och naturligtvis kunde icke, förrän alla Special-Registren voro tilländabragta, utarbetningen af det allmänneliga Registret företagas, åt hvilket dock jag icke kunnat egna en odelad tid, då en stor del af den tillhörde min tjenstemanna befattning och en annan del af den, under denna Sommar, af Sjukdom blifvit borttagen. Ty id uppställandet af detta Register har jag bemödat mig att under hvar Artikel bereda en fullständig öfversigt af gången vid målens behandling.