Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Mast riti Dest till Herrak Fullmägtige härvin aflätne Nadina ffrifwelse af den z Octvd. >8ll, täckts HerrarFullmägtige förständiga, qtt dä deste Castors paräknade Utgifter warit sadane, som äro alldeles oumgängelige och uteslutande tillhöra Tredje Hufwud-Tituln i Riks-Staten för DefensionS - Werket, Kongl. Maj:t i Nadep funnit för godt, akt wid Castornes aflewerering fästa det wilkor, att Räntan a deras behållningar Ma blifwa StatS - WerketS tillgäng, för akt dermed be - Den z Julik. »009 bestrida sadane utgifter, som Castorne förut haft till föremål; I följd hwaraf Herrar Fullmägtige ffulle ega, att genast begagna de Contance Behallningarne såsom Län emot den Ränta Contoiret manligen betalar: Att emottaga Odligationerne, till indrifning; Och att allt svin Medlen inflyta, pä lika sätt ställa deras belopp pä Ränte - beräkning, att utgå til! Stats-Werket, som likaledes imedlertid borde af Riksgälds, Contoiret undfå Jnterestet, sadant som det af Läntagarena erlägges, intill dest Fullmägtige hunnit Länen indrifwa. Uti det betänkande, i anledning af KonglMajtts Nådiga Proposition den i8 sistledne April, som Stats Utffottet under den 12 derpä följande Junii afglfwit, angäende Stats - WerketS Inkomster och Utgifter samt Förwaltning för ären t 812 och iZn, har Utffottet under serffild Titul i Riks-Staten ibland Stats-Werkers Inkomster uppfört en Summa af Rdr 5,632: y st. n rust. att såsom Ränca a ifrägawarande Castors till Riksgälds - Contoiret aflemnade Behållningar ärligen frän nämnde Contoir utgå. Och som detta Betänkande af Riksens Högloft. Stander redan blifwit bifallit, samt vfwanberörde Indr 5,630: y st.
Lärismanstjensterne äro de mest oumbärlige såsom omfattande åklagaremakten, polisoch kommunal-ordningar samt uppbördsärondén för kronan, kommunen och enskilde; att de i följd deraf hafva en omedelbar, mångsidig, nästan daglig beröring med socknens invånare; att, i följd af det allmänna brukets naturliga rigtning i de flesta provinser, alla eller de flesta utslag i skuldfordringsmål, af Länsmännen verkställas och till fordringsegaren omedelbart redovisas; att kronofogdes påskrift (ordres) alltså qvarstår såsom en af lagen äskad, men alldeles onyttig ceremoni; att den uppbördsborgen, som kronofogde ställa bör. aldrig visat sig vara tillräcklig eller af något särdeles värde då han råkat pä obestånd; att både kronan (som dock har borgen att äska af Länsmännen om så nödigt anses) och enskilde som åt Länsmännen lemna exekutioner i skuldfordringsmål, i det stora hela taget, löpa mindre risk af dessa uppbördsärendens fördelning på många än på färre händer, såsom ock exempel visat huru vidsträckta förlustcrne blifvit på fallerade fogdar, hvilka behållit exekutionerne vanligen i egna händer: att den af motionären äskade lagförändring afser borttagande af onödiga, tidsödande och kostsamma omvägar för den stora allmogen, af den godtyckliga makten hos Länsstyrelser och kronofogdar, att för de sednare behålla de största och indrägtigaste, men på Allm. Besvärsoch Ekon.-Utsk. 7 Länsmännen kasta de besvärligaste och sämsta exekutioner och kronouppbördsärenden medelst restlängdernas lönlösa indrilning; att kronofogdetjensterna när som helst äro färdiga till indragning, såsom umbärliga länkar emellan Länsstyrelsen och Länsmännen; så anhåller jag om bifall till motionärens förslag. Häruti instämde Herr G. U. Berglund. Riksdagsfullmäktigen Anders Medin från Kronobergs Län, som anförde:
Enär detta Embetsverk synts Rikets Ständer mindre ändamålsenligt sammansatt, då blott en af dess ledamöter måste vara lagfaren, och Rikets Ständer anse i ett väl ordnadt samhälle höra linnas sa få serskilda Domstolar som möjligt, samt i afseende på bemälde Domstol, fastän varande en Öfver-Rätt, det missförhållande sig företer, att dess ledamöter, med undanlag afdenlagfarne, kunna när som helst ombytas; så och för att derjemte undvika StatsVerkels betungande med en öfverflödig utgift, få Rikets Ständer, som funnit, det bör anslaget för närvarande oförändradt i stattn uppföras, i underdånighet anmäla deras önskan, att E. K. M. ville i Nåder \ara betänkt på införandet af sådana förändringar i den militära lagskipningen, i följd hvaraf meranämnde Domstol kunde upphöra, och dess befattning på Hof-Rätterne öfverflyttas. 3:o Staten för Generalitetet. Till löner för 6 General-Befälhafvare för Militär-Districten , samt 3 Inspectörer för cavallen-, artillerioch fortificalions-vapnen samt deras staber, utgår, enligt Kongl. Brefven den 13 Februari och 29 April 1830, grundade på Rikets Ständers vid 1828—1830 årens Riksdag faltade beslut, förutom hvad å anslaget för oförutsedda utgifter blifvit anvisadt, en summa af 54,700 R:dr, hvilken summa till en del blifvit beräknad såsom tillgång vid verkställandet af annee ns löne-reglering, intilldess att de indelningar, sons nu af General-Befälhafvarne innehafvas, kunna, i mon af skeende afgång, återgå till 71 O o 7 o Regementena.
S. D. Föredrogs ånyo och godkändes Bevillnings-Utskottets Betänkande, 26, angående beräkningen af tullmedlen, postmedien, stämpelpappersafgiften och bränvinsbränningsmedlen. 732 Prot.-Uldrag den 13 November 1863. S. D. Föredrogos ånyo och godkändes Stats-Utskottets Memorial: JV2 220, med förslag till stadganden i det nya reglementet för Riksgäldskontoret, angående de under nuvarande riksdag på nämnda Kontor anvisade statsutgifter, äfvensom angående de för jernvägsbyggnader beviljade anslag och lån samt om anskaffande af dertill nödiga medel; och JV2 221, med förslag till stadganden i det nya reglementet för Riksgäldskontoret, angående de vid föregående riksdagar beviljade anslag till folkundervisningen. S. D. Föredrogos ånyo Sammansatta Stats-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets nedannämnda Utlåtanden och Memorial: M 53, med föranledande af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, i anledning af Utskottets Betänkande, JV2 29, i fråga om ändring eller omarbetande af Landtmäteri-instruktionen och Skiftes-stadgan. Utskottets hemställan å sidan 2 bifölls och lades detta Utlåtande i öfrigt till handlingarne. JW 54, i anledning af väckt motion om ändring i Kongl. Kungörelsen den 4 Maj 1827, angående beräkning och fördelning af den ersättning, som boställsinnehafvare, i anledning af verkställda egoskiften, kunna erhålla eller få vidkännas. Bifölls. JVs 55, i anledning af väckt motion att Folkskole-inspektör måtte, dels för anställande af inspektionsresor, berättigas lill ledighet från annan ordinarie tjenst, dels förklaras för sjelfskrifven medlem och föredragande i Domkapitlet vid behandling af folkskoleväsendet rörande mål, m. m. Bifölls. M 56, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, i fråga om lydelsen af *3 § sista mom. i förslaget till ny Jagtstadga.
Gyldenstolpe, Carl Albert 193 I. 55 von Echstedt, Carl; *992- 55 Lagerstråle, Gustaf Rudolph, genom lottning med N:o 1760 Herr Reutercrona; Fullm. Gr. Ridderstolpe, FredrikUlrik.; — 2010 55 af Geijerstam, Claes Erik. Frih. Cederström, Jacob: I den ordning 23 §. Ridd.-Ordn. föreskrifver, får jag anmäla, att jag afsäger mig det rum, hvartill jag blifvit utsedd i Oeconomi-Utskottet. Gr. De la Gardie, Axel: I anledning af samma §. får jag anmäla, att jag afsäger mig att vara Ledamot i Bevillnings-Utskottet. Hr A min o ff, Johan Fredrik , Frih. von Friesendorff, August, samt Hr von Echstedt, C ar 1, alsade sig det dem lemnade förtroende att vara Ledamöter, den förste uti Oecon.-Utsk. och de tvenne sednare uti Ridd.-Utskottet. Företogs kl. half till 11 f. m. val af Bänkmän efter följande Ilerrar, hvilka blifvit till Electorer utsedde, nemligen: 36 Den 4 Februarii f. m. tf:o 13 r. Gr. De Geer till Löfsta, Carl; — 5g. Fx-ih.Rålamb, Claes; .— 110. Y) Taube, Carl; — 336. Ehrenboi-gh, Casper Wilhelm; -— 302. Franc Spai’re, Bengt Erland; — 687. Hr von Post, Stafs; — 862. Y) Gyllenkrok, Göran; —. 1117. Cederschjöld, Pehr Gustaf; — i%4- yy von Heyne, Georg; 4— 1936. JJ von Stockensti-öm, Erik; — 2176. 5) Lindei’skjöld; Fullm. Gr. Hamilton, Gustaf Wathier; — 2218. von Weigel, Christian Ehrenfi-ied; — 2275.
Da fördelar, som genom bestämmande af preskriptionstid för sedlarnes inlösande i Banken skulle vinnas, nemligen visshet om det belopp, som Banken icke hr skyldig ali infria, samt lättnad vid bokföring och redovisning i Banken, anser Utskottet vara af underordnad vigt i jemförelse med angelägenheten alt strängt upprätthålla den grundsats, att Banken bör under alla förhållanden sina sedlar inlösa; och då räkenskaperna dessutom gifva vid handen, att sedlar af förenärnnda slag ännu till Banken årligen ingå, särdeles af 16, 14, 12, 10 och 8 skillingars valörerne, hvaraf under sislförflutna året i Banken infriades tillsammans 16,822 R:dr 44 sk., föranlates Utskottet vördsamt hemställa, att fiågan om utsättande af viss tid för slutlig inlösen af Bankens ifrågavarande sedlar matte få förfalla. Deremot och som det är allmänt brukligt samt med god ordning öfverensstämmande, att fordringar, hvarför någon godtgörelse icke med säkerhet kan påräknas, föras inom linien, torde enahanda förfaringssätt kunna och böra iakttagas äfven med osäkra skulder, det vill med andra ord säga sådana, för hvilka de utgifna förbindelserne, efter all möjlig sannolikhet, icke vidare finnas till; och'då Banken, såsom tillgång, upplager endast för säkra ansedda fordringar, synes han också böra, såsom skuld, beräkna allenast de belopp, hvarför betalning kan komma i fråga alt från Banken utgå. Antagandet af Herr llörnsteins förslag att inom linien föia beloppet af samtlige ofvanberörde sedlar, hvilka alltså skulle från beräkningen af Bankens sedelstock uteslutas, och alt använda en motsvarande summa till lånefondernes förstärkande kan väl synas leda lill en utsträckning af Bankens ansvarighet utöfver det i Banko-reglementets 116 § stadgade maximum af 20 millioner Riksdaler Banko för den del af sedelstocken, som icke motsvaras af metallisk valuta.
Dernäst tror jag, all den föreskrift, efter hvilken fattigförsörjningen kommer att utgå, måste blifva olika med den, hvarefter afgifter, på grund af hemmantalen, utgå; ty skulle man antaga den satsen såsom allmän, att afgifter för socknens allmänna behof skola utgå efter 2 art., utan att medföra undantag för dem, som bekosta egen fattigförsörjning, så måste man göra en särskild taxeringslängd, grundad på hemmansvärde, såvidt möjligt vore; men en sådan längds uppgörande medtager mycken tid och är högst besvärlig, och som ett sådant göromål ofta kan komma att förnyas efter hemmanens skiftande värden, bör man söka undvika sådana vidlyftiga och högst besvärliga göromål, såvidt man det kan, hvadan det synes mig, som bör man lemna socknarna öppet att i Den 8 Mars f. m. «9' detta hänseende anstalta på sätt hvarje socken lämpligast finner. Jag tillstyrker således först, att icke någon årlig taxering må göras, såsom ledande till ett onödigt besvär, emedan man icke kan antaga den enkla grunden, som bevilln.- förordms 2 art. innehåller, utan måste göra moditicationer, som förorsaka ett odrägligt arbetes förnyande hvarje år, hvarföre alltså orden ”årlig taxering” böra utgå. Sedermera anser jag, att, då bevillning af hemmansvärdet kan läggas till grund för de communala afgifternes utgörande, det bör förförsamlingarna medgifvas att efter deras godtfinnande göra de moditicationer, som de kunna finna nyttiga, och slutligen anser jag det vara nödigt att närmare få bestämdt huru de gode männens myndighet skall uppkomma; ty om de af den klagande valde 2tne gode männen skulle vara af olika tanke med de två, som taxeringsmännen utsett i fråga om valet utaf den femte mannen, så blef ju följden den, att gode männens antal ej kunde blifva fem. Frih. Hamilton: Den första anmärkningen, som gjordes emot dessa 2:ne §§, var emot formen och riktades emot Utsktn, såsom de der i bakvänd ordning behandlat frågan.
Jag tillstår således uppriktigt, att jag icke inser skälet, hvarföre Utskottet från representations-rättigheten uteslutit ägarne af de båda sistnämnde slag af jord. Derigenom blir uttrycket af principen halft och haltande, och kan således på längd icke uppehålla sig sjelf. Af det skälet tror jag också, att Bruksägare egentligen icke höra till Odal eller Jordägande Ståndet, eller hur man vill kalla det, då de snarare än producenter äro förädlareaf productionen, och således höra hop med BorgareStåndet, Enligt den uppgift jag ofvanföre haft äran lemna öfver PresteStåndets idee, torde en hvar inse, till hvad grad man måste gilla Utskottets förslag, att i detta Stånd upptaga Representanter från Rikets håda Universiteter. Då dessa icke allenast äro ägare af en så betydlig del af Rikets jord, utan dessutom i sin helhet måste tänkas såsom depositorier af den högsta vettenskapliga cultur, som i Staten finnes, är det endast den högsta rättvisa, att desse Universiteter, genom Representanter, deltaga i de lagstiftande besluten. Väl kunde häremot invändas, att Universiteternas personal utgöres af Tjenstemän, och sant är det, att de utnämnas af Regeringen, men detta är också den enda likhet de hafva med Styrelsens öfriga tjenare. Ty hvarken lönas de utur den under Styrelsens disposition lemnade Statscassan eller tillhör det deras befattning, att utföra och tillämpa Regeringens befallningar, eller är deras befordran omedelbart och uteslutande af Regeringen afhängig. De äro derföre, i allo, i samma predicament som innehafvaren af Regala Paslorater, hvilka endast slå i det förhållande till Styrande Magten, att de af den utnämnas. Då jag år 1809 här på Riddarhuset framställde förslagetom PresteStåndets förökande 376 Den 2 7 Maji. medelst Representanter från Universiteterna, föreslog jag, att de borde härtill lemna en Ledamot från hvarje Facultet.
Allmänna Besvärsoch Oeconomiae-Utskottets så väl den 21 sist* ledne Februarii afgifne Betänkande öfver föreslagne ändringar uti Författningarne, rörande Husbehofs Brännvinsbränningen och dermed gemenskap ägande ämnen, som äfven den 28 Ven 8 Maji, f. m. 18? sistledne April meddelte , saint den 4 dennes på bordet lagde ytterligare Utlåtande, i anledning af de vid Utskottets torra Betänkande gjorde Anmärkningar. Friherre Wrangel, Henning: Till undvikande af så täta förändringar i Forfattningarne, äfvensom af riiånga tryckande utgifter, anhåller jag om Proposition till bi fäll af det alter-: nativ i Utskottets Betänkande, sorn föreslår bibehållande af 1815 års Förordningar rörande Brännvinsbränningen , i hela deras vidd , så mycket hellre, sorn Bondeståndet, hvars interesse är med Riddcrgkapets och Adelns så nära förknippadt, redan bifallit samma alternativ. Grefve Gyllenborg, Johan Henning, anförde skrifteligen: Då jag för min del bifaller att de Oeconomiske Stadganden, i afseende pa Brännvinstillverkning, mätte blifva oförändrade,: önskaJ de jag likväl någon förändring i föreskrifterne i 5. och 6. §§. af Kongl. Förordningen af den 20 December 1S15, i afseende på ansvar för Brännvinsredskap, sorn icke begagnas. Deri stadgas, att den, som icke är berättigad att tillverka Brännvin, får ej i sitt förvar hafva Brännvinsredskap, ett Stadgande alltför strängt, då tillika icke utväg är öppnad, att till allmänna förvaringsrum få aflemna Brännvinsredskap, och mindre rättvist förekommer det, att den, som till exempel np icke är Bonde eller Hemmans - Den 8 Maji, f. m. brukare men framdeles tänker blifva det, då han är berättigad att äga Bränn vinsredskap , är nu likväl förut tvungen att förstöra dem han möjeligen ärft.
— Rörande Herr Spaldencreutz’ förslag till tillägg i Just: Ombudsmannens Instruction. — Svar på Riksdagsmännen Friherre Stael von Hollstein och Wessings Motioner. — 2 :ne Memorial af Rådman Kjellander, samt Ankomne Prot: Utdrag uplästes. — Motioner väcktes af Herr Professoren Rosenschöld och Commerce Rådet Egge f t o]1: Från Herr Hof Canzlern reqvirerade Protocoller samt Beredningens Betänkande angående föreslagne tillägg och ändringar i 4, <(28), 37. och 38. §.§. Regerings formen, 14. och 38. §.§. Riksdags ordningen samt om stadgande angående Judars inflyttning, Titlar, och Riddare Ordnars kungörande, hvarföre de utdelts, jemte ankomne Protocolls Utdrag uplästes och 33. 339. 34. 350. 35. 365. d: 8. Julii d: 10. Julii. d. 12. Julii. d: 13. Julii. f: S : I) : e : lil: d : 18. Julii. 1815 års Riksdags Const. Utskott justerades redactionen af 28. §. Förestående Beredningens Betänkande afgjordes, äfvensom om tillägg i 29. §. Riksdags ordningen och Tryckfrihets Lagens förändrande i likhet med den Norska Grundlagen. — Beredningens öfver Representationsfrågan Betänkande antogs. — Ministeriella Protocollerne lästes 37. f[o]l 409. Justerades: Memorial om Representations frågan. — Dechargen för Stats Rådets Ledamöter. Riksdags ordningen. — Frågan huruvida någon Ledamot finge uti anmärknings väg bifoga sin särskilda tanka till Riksens Ständer af gjordes 38. Justerades Memorial angående 46. och 56. §.§. Riksdags ordn: och förslag till ändringar i Tryckfrihets Lagen, samt Protocolls Utdrag i anseende till anmärkningar vid Krigs Expeditionens Protocoller 111: m : 39. f[o]l 440. ni: Beredningens
Det var fallet med förslag om förändring i representationssättet, som hvilade ända från 1809 till 1818 års Riksdag. Ett sådant förslag, som det förevarande, hvilade från 1812 till i8i5, om jag rätt minnes. "Vi hafva äfven nu flere olika förslag i samma ämnen. I afseende på redactionsförändring af 56 §. Hege - 60 Den 23 Februarii f. m. ringsFormen, tiga vi nu 2:ne serskildta förslag, o. s v. Jag anser det vara af vigt, att vi icke binda händerne på oss derigenom, att vi ej hafva mer än ett enda för-, slag att välja på, och jag önskar derföre tillfälle, att kunna få alternativa förslag upgjorde, på det icke ideén mätte alldeles förkastas. På denna grund förnyar jag min anhållan om proposition på upskof med detta förslags afgörande till nästa Riksdag, och begär på förhand votering, i händelse denna proposition blifver med delade Ja och Nej besvarad. Friherre Anckarsvärd, Carl Henrik: Den nu föreslagna Grundlagsförändringen består blott i StatsSekreterarnes upflyttande till StatsRåd. Jag är af deras tanka, som anse detta ledande till mera enhet och sammanhang i Styrelsen. Länge har jag öfvervägt olägenheterne och fördelarne af MinisterStyrelse å ena, samt CollegialStyrelse på andra sidan; och jag har dervid funnit skäl för och emot begge delarne. Sluteligen har jag nu stadgat min öfvertygelse, att vår tid fordrar Ministrar framför Collegier; men jag tror, att förevarande fråga icke egenteligen hvälfver sig på denna omständighet, ehuru den visar ett syftemål att framdeles komma till en MinisterStyrelse. De farhågor man här yttrat för Ministrar, anser jag icke vara grnndade på någon rigtig argumentation, då de äro hem - Den 23 Februarii f. ra. Gr tade af exempel från Envåldstiden.
Då, hvad dernäst vidkommer pelsverk eller pelterier, den ojemförligen största delen deraf, enligt hvad importtabellerna utvisa, förtullats under rubriken »andra slag», derå tullafgifterna intill 1845 års taxereglering utgingo med 10 procent vid inoch 1 procent å värdet vid utförsel, men då blefvo bestämda, de förra till 32 sk, och de senare till 3 sk. skålpundet, lärer den förenkling lämpligen kunna äga rum, att endast följande slag i tarifeu specificeras, nemligen: getskinn, som hittills rätteligen bort hänföras under »andra slag», men hvilka, enär de icke äro af något högt värde, samt på senare tiden börjat blifva föremål för import för att här undergå tjenlig beredning till handsktillverkning, ej kunna draga den tull, som för ospecificerade bör stadgas, utan för hvilka densamma synes böra antagas till 3 sk. skålpundet. fåroch lammskinn: grå, krimska samt svarta med 16 sk., och andra slag med 4 sk. tull per skålpund; jerfeller filfras-, lo-, renoch räfskinn med 10 sk., och skjälskinn med 3 sk. införselsafgift skålpundet; samt att alla öfriga hänföras under rubriken: andra slag med en medeltull af 24 sk. skålpundet; jemte tullfrihet, på sätt ofvan blifvit hemstäldt, för alla slags pelsverk vid utförsel; i öfverensstämmelse hvarmed artikelns förändrade redaktion blifvit uppgjord. Såsom Hällor, hakar och. hy skjör. Hängslen. Ingefära. Jnstrumen tor. Kongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse, N:o 40. 41 Såsom mera än de fleste andre varuartiklar underkastade äfventyr af smuggling, torde häcktor, hakar och hyskjor, derå den nuvarande införselstullen 1 r:dr skålpundet, utgör 33% procent å det antagna tullvärdet, icke böra åsättas högre afgift än 16 sk. per skålpund.
Till dessa underdåniga framställningar har jag ansett mig så mycket mera befogad, som allmogen, om den än förstöde att fullkomligt uppskatta den framtida nyttan af väganläggningar och förbättringar i allmänhet, och icke alltför mycket läte tillbakahålla sig af fruktan för ökadt vägunderhåll, i allt fall icke utan alltför stora uppoffringar skulle mäkta åstadkomma de nödvändigaste. — Ett annat för detta läns uppodling och förkofran vigtigt — måhända det mest maktpåliggande — medel utgör afvittringens skyndsamma afslutande. För sådant ändamål hafva under åren 1824, då nu gällande afvittringsstadga utkom, och 1825 trenne landtmätare varit sysselsatte, 1826 och 1827 4 dito, 1828, till och med 1841 sex dito och derifrån intill närvarande tid åtta dito. Men huru otillräckligt detta antal sädane tjenstemän för behandlingen af ett så angeläget ärende varit, visar sig deraf, att afvittringsgöromålen, ehuru oafbrutet fortsatta sedan år 1824, ännu icke, äfven med beräkning af den afvittring, som före närvarande tid blifvit verkställd, kunna anses vara till mer än 'i slutligen afgjorde, utom det att någon afvittringsåtgärd icke sträckt sig till Lappmarkerne. Uti Neder-Luleå, Neder-Calix, Neder-Torneå och Carl Gustafs socknar är dock afvittringen slutligen fullbordad, äfvensom afvittringsberedningarne äro till endel verkställda uti Båneå, Piteå och Ofver-Luleå socknar samt nyligen påbörjade uti Öfver-Calix socken. Af kustlandets socknar återstå Öfver-Torneå och Pajala socknar med en arealvidd af tillsammans något öfver 75 qvadratmil, uti hvilka afvittringen icke alls är börjad. Uti de socknar, der bristande afvittring icke lägger hinder i vägen för laga skiftens påbörjande, sökas dessa med mycken begärlighet, emedan allmogen börjat inse det ofantliga inflytande, som en laga skiftesdelning på jordbrukets förkofran medförer.
Dessutom, om Regeringen skulle vara missnöjd med Fullmägtige i RiksgäldsContoiret eller i Banken, eller ock med Justitiae-Ombudsmannen, så behöfde den blott sammankalla en Urtima Riksdag för att möjligen få nya personer invalde. Jag tror visserligen icke, att detta någonsin kommer att inträffa; men det är dock en möjlighet, som man bör förekomma. Dessutom anser jag Fullmägtige Den g Mars f. m. i RiksgäldsContoret och i Banken, äfvensom Justitiae-Ombudsmannen, icke mera än andra personer böra vara underkastade ostracisme. Saken synes vara sä mycket oriktigare, som, om Urtima Riksdag icke inträffar, de blifva pä helt annat sätt behandlade, och komma då att intill nästa Lagtima Riksdag bibehållas vid deras förtroende-emheten. Dessutom tror jag, att, för att bedomina dessa personers förvaltning, fordras en längre tid, än den som möjligen kan inträffa emellan arne på hvarandra snart följande Riksdagar. Jag anhåller derföre, att Ridderskapet och Adeln ville återremittera Memorialet med förklarande, att Ridderskapet och Adelil såsom sin gemensamma tanka anser, att Redactionen bör blifva densamma som Utskottet föreslagit, med undantag af hvad deri om de ifrågavarande valen förekommer, hvilket helt och hållet bör uteslutas, så att denna punkt komme att lyda sålunda: ”kunnandes vid sådan Riksdag Rikets Ständer ej utan proposition frän Konungen befatta sig med andra åtgärderj än Ståndens enskilta angelägenheter. Friherre Cederström_, Jacob: I mili öfvertygelse är ConstitutionsUtskottets förevarande förslag ej utmärkt af den mognad och kunskap om våra Grundlagars anda, som man af ett ConstitutionsUlskott bordt vänta, enär Utskottet vill förvandla Urtima Den g Mars f. m. Riksdagar till något annat, än vanliga Riksdagar. Jag är dock icke öfverens med den siste talaren, att hans amendement på något sätt förbättrar förslaget. Rikets Ständer samlade böra få uppfylla sin i j § Riksdagsordningen uttryckta bestämmelse, ehvad samlingen skett i anledning af en tillfällig händelse, eller efter kallelsen i sista Riksdagsbeslutet.