Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag vill blott fråga hvad Utsk. skall göra med betänk., när det kommer tillbaka, ty någon åtgärd ifrån Utsk:s sida kan ej ifrågakomma. Det enda som nu kan ske, är att låta saken hvila till dess BondeSt:s beslut blifvit kändt af R. o. Ad , som derefter kunde fatta sitt beslut. Frih. Sprengtporten, Jac. Wilh.: Då det blifvit upplyst att BancoUtsk. redan har vidtagit en åtgärd i afseende på sammanjemkning, nemi. att söka förena Borgareoch BondeSt:ns beslut tiJl likhet sins emellan, och grundlagen icke bestämdt uttrycker i hvilken form eller på hvad sätt sådana sammanjemkning-.förslag skola uppställas, samt upplyst ar, att inbjudning ägt rum till Borgan och Bondesen att instämma i R. o. Ad:s beslut, rnen blifvit afslagen, tror jag att det är lika föga gagnande i sak som onödigt i lorm att nu fördröja afgörandet af denna vigtiga fråga, endast för att iakttaga en form, sorn icke är af behofvet påkallad, hvilket säkerligen skulle bidraga till riksdagens utdragande ännu några veckor. Jag tillstyrker således bifall till Ulskrs betänkande. Underl. Ridd.Secret. anmälte, alt vid närmare efter - D * n g December f. m. seende befunnits, att (Jenna morgon från BondeSt. ankommit prot.utdr. i ämnet, hvilket upplyste att nämnda Stånd afslagit R. o. Ad:s ilrägavar. inbjudning. Frih. Cederström: Sedan prot.utdr. från BondeSt. numera ankommit lill R. o. Ad., hvarigenom synbart är att BondeSt. afslagit inbjudningen; så finnes visserligen icke nu mera något hinder för bilall till Utsk:s förslag. Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinh.:
Utlåtande, i anledning af erhållne återremisser å Utlåtandet N:o 57, angående Kongl. Majits Nådiga Proposition om eftergift lill förmån för Upsala Stads B or ger skaps Gubboch Enkhusinrättning af Kronans rätt till dana-arf efter Enkan Charlotta Elisabeth Bång och Jungfru Christina Lundström. (I. A.) Förenämnde utlåtande, deruti Stats-Utskottct afstyrkt Rikets Ständers bifall till Högstberörda Nådiga Proposition, har blifvit bifallet af Ridderskapet och Adeln, men är återremitteradt af de tre öfrige Riks-stånden, hufvudsakligen af det skäl, att återremiss redan blifvit beslutad å Utskottets lika beskaffade utlåtande N:o 56, om eftergift af Kronans rätt till dana-arf efter närings-idkerskan Johanna Emilia Hollander; hvarjemte inom Borgare-ståndet en ledamot ansett, att ärendet icke erhållit tillbörlig utredning. Men som Utskottet icke är i tillfälle att lemna vidare utredning af ärende, tän dess förra deri afgifna utlåtande innehåller, samt till stöd för äterremisserne icke blifvit åberopad någon omständighet, som icke redan vid frågans förra behandling af Utskottet blifvit tagen i betraktande, finnér Utskottet sig sakna anledning att sitt redan afgifna utlåtande frånträda. Stockholm den 26 Maj 1854. Reservationer: af friherre Cederström, Rudolf: »Med afseende å de i den Kongl. Propositionen framlagde skäl, äfvensom å de inom 3:ne Riks-stånd, vid skedd återremiss, gjorda yrkanden, anser jag Stats-Utskottet hafva egt anledning frångå sitt afstyrkande i detta hänseende, — helst som dana-arfvets jemförelsevis obetydliga belopp och ändamålets obestridligen gagneliga beskaffenhet jemväl synas påkalla ett medgifvande af den ifrågasatta öfverlåtelsen.» af hr ./. Gråå: Stånd återremitterat ärendet, hade
De böra vara utstakade i lagen, hvars organ domaren blott är. Då sättet för bevarande af dessa rättigheter är i lagen bestämdt, veta parter hvad de för ändamålet hafva att iakttaga; de kän na ock påföljden för försummelse i detta afseende; och noggranhet samt bestämdhet i allt, som på andras rätt kan inverka, är i synnerhet af vigt. Om det derföre blott vore fråga om ene partens rätt, så vore visserligen bestämmelser af ifrågavarande art mindre behöflige; men deras behof är påkalladt till skydd för den andra. Sådant är hufvudsakliga ändamålet med alla rättegångsformer; och de äro rättvisa om de lemna parter fullt tillfälle att bevaka sina angelägenheter och således ej verka till förlust af förmåner, då giltiga anledningar hindrat deras begagnande. Derföre har Utskottet ansett att, om begäran att förete handlingar och bevis ej blifvit framställd inom ofvannämnde tid, rättigheten till företeende deraf dock ej är förlorad, derest parten varit af förfall hindrad att densamma begagna, eller handlingarne och bevisen först derefter blifvit kunnige eller anled - Lag-Utskottets Betänkande, N:o 25. 39 ning till deras företeende ej förr förefunnits. Men i händelse berätfelse emedlertid blifvit utfärdad, synes den föreskrift, som i 1802 års Kongl. Kungörelse meddelas, böra lända till efterrättelse, och partens rätt att derefter, om än berörde förhållande inträffar, förete bevis, vid berättelsens underskrift förvaras. I följd häraf skulle allt hvad som hörer till sakens beredning böra föregå berättelsens utfärdande; och derigenom återställdes lagstiftningen i denna del till hvad 173-1 års lagstiftare åsyftat; derigenom infördes enhet i Hofrätternes förfaringssätt; och derigenom hlefve större ordning och reda i rättegångsbehandlingen, som åter verkade till en större skyndsamhet, omständigheter, som ej kunna nog framhållas i närvarande tidpunkt, då Hofrätterne dagligen öfverhopas af vädjade mål, i hvilka, sedan Hofrätten blifvit andra instansen, förberedande åtgärder oftare erfordras än tillförene.
Stats-Utskottets Memorialer, Betänkanden oell Utlåtanden: — N:o 241, i anledning af väckta motioner, angående särskilda anslag lör ordnande af Rikets landtoch sjö-försvar: B. VII. 360, 365, 367, A. 383. — N:o 242, i anledning af erhållna återremisser å Memorialet N:o 235, angående den under innevarande riksdag verkställda sta Is-reglering samt den för Riksgälds-kontorets utgifter erforderliga allmänna bevillning: B. VII. 358, 359, A. 359. — N:o 243, angående den nya Riks-Staten: B. VII. 366, 385, A. 385, E. 389. — N:0 244, i aidedning af Riks-Slåndens skiljaktiga beslut rörande Memorialet. N:o 240, angående beredande af tillgångar för det till försvarsverkets fullständigare ordnande af Kongl. Majit äskade särskilda kreditiv: B. VII. 360, 365, A. 365, B. 386, 387, A. 387, B. 388, 389, A. 389. — N:o 245, med förslag till voterings-proposition, i anledning af Riks-Slåndens skiljaktiga beslut, rörande de uti Memorialet N:0 240 framställda förslag i fråga om beredande af tillgångar för det till försvarsverkets fullständigare ordnande af Kongl. Majit äskade särskilda kreditiv: B. VII. 386, 387, A. 387, B. 388. 389, A. 389.
Kammar-rättens utslag gifver vid handen, all vidare tillgång icke saknas för gäldande af Kronans ifrågavarande fordran, har det förefallit Revisorerne anmärkningsvärdt, att vederbörande uppbördsman under den långa tid, som förflutit emellan det arrendemedlen till betalning förföllo och då afskrifningsfrågan anhängiggjordes, eller omkring 12 år, icke sjelfmant vidtagit alla de åtgärder, som kunnat befrämja Kronans rätt och bästa i berörda hänseende; kunnande detta förfarande, enligt Revisorernes tanke, icke ursäktas deraf, att tillgångarne hos den ene af sysslomannen i landtbrukaren Petterssons konkurs, enligt hvad Revisorerne inhemtat, blifvit till borgenärers förnöjande afträdde, helst slutlig utredning uti denna sysslomans konkurs och urarfvabo icke lärer behöft, såsom det likväl synes hafva skett, afvaktas, innan åtgärder vidtoges för att hos den andre sysslomannen i samma konkurs, hvilken, såvidt liandlingarne utvisa, icke afträdt sina tillgångar, bereda Kronan all den godtgörelse för berörde fordran, som hos honom kunnat erhållas; och af dessa anledningar anse Revisorerne förhållandet vara af den beskaffenhet, att det förtjenar komma till Rikets Ständers kännedom, hvadan Revisorerne velat detsamma här anmäla. § 2. Någon vidare anmärkning vid dessa räkenskaper har hos Revisorerne icke förekommit. Öfverståthållare-embetets kanslis räkenskaper. Mot räkenskapen, som i Kongl. Kammar-rätten blifvit granskad utan anmärkning, hafva Revisorerne icke haft något att erinra. För inkomster och utgifter redovisas sålunda: D ebet. Balans från år 1860: Uppbörd: Balans till år 1862: Kredit. Utgifter: Aflöning och gratifikationer m. m 18,667: — Transport: 18,667: —' — 172 — Transport: 18,667: — Lysoch renhållning ra. fl. utgifter för Kronans publika hus 13,118:25. Hyra för Ofverståthållare-embetets kanslis lokal 1,500: — 33,285: 25. Balans till år 1862:
Jag ber att i detta hän seende få upläsa §:n, sådan den skulle komma att lyda: »Enhvar, som, efter hvad ofvan är sagdt, eger eller innehar jordegendom, hvars värde, beräknadt. efter förestående grund, upgår till minst 800 rdr rmt, vare till inträde i hypotheksförening berättigad, der ej andra omständigheter dit inträde skulle hindra.» Sedan H. Exc. förklarat, att under öfverläggningen rörande den ifrågav:de §:n icke afgifvits några andra yrkanden än dem, hvilka H. Exc. redan omförmält, framställde H. Exc. först propos. på bifall till §:n oförändrad, dervid svarades nej, och sedermera propos, derå, att §:n skulle undergå den förändring, som Frih. Tersmeden föreslagit, hvilken sednare propos. med ja besvarades. §§ 6-19. Bi föl los. § 20. Gr. Mörner: Emedan jag icke rätt förstår denna §, bär Pen 12 September f. m. 127 jag begärt ordet, för att deröfver erhålla en förklaring. Del står nemligen i sednare momrt: »De medel, som till hypoteksförening af dess delegare i och för erhållna lån eller såsom insättningar inbetalas, skola till allmänna hypotheksbanken insändas, att ber i räkning föreningen tillgodoföras och, så vidt omständigheterna det medgifva, förräntas.» Det vill således säga, att allt hvad en delegare inbetalar på sitt lån, skall användas till förräntning. Jag bade trott, att det skulle användas till att betala skulderna med. Hr Mannerskantz: Den af Gr. Mörner gjorda anmärkning förfaller, om man tager i betraktande, huru föreningarne hittills varit organiserade, nemi. så att delegarne vid anteckningen göra en kapitalafbetalning. Det är således följdriktigt att §:n har den lydelse, Utsk:t föreslagit. Sedan öfverläggningen ansetts härmed afslutad samt H.
— I sammanhang härmed och på det den omgång, som genom dylika ansökningars hänskjutande till Rikets Ständers pröfning förorsakas, måtte för framtiden undvikas, samt vederbörande brännerr-egare derjemte, utan afbidan af tiden för nästpåföljande Riksdag, genast komma i åtnjutande af den restitution eller afkortning af bränvins-brännings bevillning, hvartill de i berörde hänseende kunna anses berättigade, få Rikets Ständer i underdånighet anhålla, det täcktes E. K. M. i Råder pröfva och afgöra de, med anledning af Expeditions-Ulskotlels Förslag till und. Skrifvelse; N;o lia. Kongl. Circulaii e-Brefvet den 4 September 1841, hädanefter i behörig ordning inkommande ansökningar om restitution eller afkortning af erlagde eller endast debiterade bränvins-brännings-afgifter, samt dervid i Nåder bevilja den lindring, i afseende på dessa afgifters belopp, som, i förhållande till tiden, hvarunder bränvinsbränningen varit inställd, må anses vederbörande tillkomma. Rikets Ständer framhärda & c. Stockholm den 22 Febr. 1845. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den ig Febr. 1845. Preste-Ståndet den ig Borgare-Ståndet den aa Bonde-Ståndet den aa — —• Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, rörande afskrifning af ätskillige i förra Allmänna Magazins fondens räkenskaper balancerande summor. (Stats-Utsk Uti., N:o 143). S. A. K.
— kommer min son. Det käns i mitt hjerta Slå så besynnerligt. Se, huru katten vid foten af bordet Slickar sin tass och kammar sitt skägg och bor star sin nacke: Det betyder ju fremmand’ i alla förnuftigas tanke. Franzén. Ur hvarje fönster på det lilla fiskläget tittade hufvud vid hufvud, då Arve, hvilken icke igenkändes af sina gamla bekantskaper, jemte herr Lars vandrade uppåt den ojemna stenläggningen. ”Det var fälle aldrig fru Arnmans son, den rare Arve? Han ska vara i väntan,” sade en grannqvinna till den andra. ”Tycker du det! Detta var riktiga herrekarlar, kanske kontrallörn från Götheborg eller något sådant stordjur,” svarade den tilltalade. Emellertid låg gumman Arnman i sin goda middagssömn och anade ej, såg ej ens i drömmen, att hennes högsta lycka stod henne så nära. Hon visste väl att hennes käre Arve med första skulle komma; men någon bestämd dag hade hon icke för sin väntan. Och derföre träffade Arve, då han öppnade stugdörren, blott Annicka, som gick derinne och strödde fin sand på det nyskurade golfvet. ”God dag, gamla hjertans goda Annicka! Jag ser att du pryder som fordom stugan tilldess mor vaknar,” sade Arve och räckte henne handen. Men Annicka släpte korgen och slog händerna tillsamman med det ljudliga utropet: ”Jesus Christus, frua, Arve! Herr Arve är här! Sådan karl han blifvit! Jo, det var karl hela dan det.” Knappt hade Annickas okonstlade förundran funnit ett återsvar i Arves trohjertade leende, då dörren från kammaren öppnades och gumman Arnman med utbredda armar mottog sitt hjertas älskling vid sitt af moderlig sällhet bäfvande bröst.
Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterad motion, om en underdånig anhållan hos Kongl. Majit, det Kongl. Majit måtte i nåder lemna Rikets Ständer tillfälle att yttra sig i anledning af Norska Storthingets beslut om Ståthållare—emhetets upphäfvande, blef samma motion, såsom icke föranledande vidare åtgärd, lagd till handlingarne; hvaremot Ståndet beslöt, alt den under motionens behandling förda diskussion skulle till ofvanhemälda Utskott remitteras. S. D. Föredrogos och b/föllos Expeditions-Utskoltels förslag till Rikets Ständers underdåniga Skrifvelser till Kongl. Majit nemligen: Nio 5, i anledning af Kongl. Majlis nådiga Proposition om ändring i 5 och 6 §§ Regerings-Formen i afseende å Stats-Rådets sammansättning; och Nio 4, angående de vid denna riksdag beslutade grundlagsändringar. Den 14 Januari. Frän Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Föredrogos och biföllos Stats-Utskoltets nedannänmda, den 11 dennes bordlagda Utlåtanden, nemligen: Nio 30, i anledning af väckt fråga om beviljande af statsanslag lör alt dermed inbetala kapital-återstoden af ett, för uppförande af Calmar stifts läroverksbvggnad, i Rikets Ständers Bank upptaget lån; Nio 31, i anledning af väckt fråga om inredning i Upsala slolt afen våning för den Kongl. Familjens räkning; Nio 32, i anledning af Anders Erikssons från Elfsborgs län motion, om förlångdt anstånd med återbetalning af ett åt jordbrukare inom nämnda län beviljadt undsättningslån; Nio 33, angående väckt fråga om afskrifning till någon del af ett åt jordbrukare inom Askers härad af Örebro län beviljadt undsältningslån, samt anstånd med inbetalningen af lånets återstående belopp; och Nio 54, angående väckt fråga om eftergift lill någon del af återbetalnings skyldighet å ett åt jordbrukare inom Malexanders socken af Östergötlands län be viljadt undsättningslån, eller anstånd med inbetalning å samma lån. S. D.
Hvad åter vidkommer uppköpet af Svenska papper för att desamma i silfverkassan inräkna, så får jag detta förslag på det högsta afstyrka; icke blott derföre att de äro mindre kända å den utländska penningemarknaden och således sannolikt betydligt skulle falla i värde vid deras nödtvungna försäljning, utan jemväl och synnerligast derföre, att deras utgifvare, till stor del, utgöras af riksbankens principaler med starkt intresse mot all försäljning af dessa papper, sä rida de sjelfva icke, händelsevis, blefvo i tillfälle att dem inköpa, som måste betviflas. Bifölles saken, kunde kanske redan vid denna riksdag inslinka i någon § af banko-reglementet att, till besparing af transportkostnad så väl för banken som de bolag hvilka papperen utgifvit, tillåtas dem att i banken räntan erlägga; hvarigenom silfret skulle komma såsom vid fastighetslånen med inbetalning af silfver, som snart insågs vara ett öfverloppsbestyr, att utgå ur en lucka för att ingå uti annan. Detta vore första steget, de andra komme efter, nemi. alt sådane papper i sista rummet skulle för - Del) 8 Januari. 81 försäljas, och slutligen att de ifrån silfverkassan böra afgå och inräknas i fonden för fastighetsbelåningen. De särskilta förslag sorn i motionen här efter följa, synas, om icke alla, dock de flesta vara föranledda af bemödande att tillfredsställa, åtminstone lugna, alla större intressen, som de föreg:de förslagen icke lofvade någon vinning, och således kunde befaras alt de skulle finna betänkligt att dem antaga. Distributionen sker sålunda: af det för närvar, oanvända beloppet, 4,000,000 r:dr b:co förlagskapilal, lill allmänna handelsoch närings-diskonterne och belåning af publika papper samt lill kreditiver, tages 3 millioner och utdelas.
Sådant är en följd af den vidlyftiga correspondence, som desse mål ofta medföra, och den arbetsordning, som i Collegier alltid måste äga rum. Min öfvertygelse är således, att hushållningen med boställena så mycket heldre ensamt borde tillhöra Chefen och Landshöfdingen gemensamt med Boställs-innehafvaren, och icke Collegierne, som Collegierne icke kunna handla annorlunda, än i öfverensstämmelse med de upplysningar, som af Ko - 58 Den 5 J a n u a r i i. nungens Befallningshafvande dem meddelas, och att Collegiernes mellankomst vid desse ärenders behandling föranleder till en skadelig tids utdrägt, utan den ringaste fördel. Herr Tham., Wolrath: Om mitt minne ej bedrager mig, innehåller Konungens Författning om förändringen med Ekonomiska frågors afdömande och skiljande ifrån Collegierne, äfven den förändring, att alla rättegångar, som uppkomma om Boställen och deras bortarrenderande, och hvilka hittills tillhört Collegierne, numera icke få gå denna väg, utan skola afgöras af de Juridiska Domstolarne, nemligen Härads-, Lagmansoch Hof-Rätter. Denna omständighet gör ännu mera angeläget, att behjerta Friherre Wredes motion. Jag har någon anledning tro, att, i följd af denna sammanblandning af UnderDomstolarnes och Collegiernas rätt och skyldighet, en strid redan har uppkommit och utvecklat sig. Fråga om ett MiliticeBoställes bortarrenderande lärer vara väckt af den anledning, alt en Arrendator försummat att, efter de 5 första årens förlopp, ställa borgen för arrendesumman. Denna fråga har gått till Collegierne. KrigsCollegium har funnit sig kunna upptaga saken till afgörande, men KammarCollegium har sagt, att det med målet ej kunde sig befatta. Detta tror jag vara föranledt af författningen af år 1828. Om så är, alt Collegierne ej Den 5 Januari i. hafva rätt att bedömma frågor i afseende på arrenden och borgensskrifter derföre, så är det angeläget, att de ej eller hafva befattning med Boställenas häfd.
M:ts framställning. 14:o. Att den af Dep:ts-Chefen framlagda plan för öfnings-expeditioneme vore oriktig. Hvad Gr:n härvid klandrar är egentligen, att Dep:ts-Chefen velat låta 10 Secund-Löjtn:r beordras, för öfningsvinnande, på hvarje fartyg utgående på exercis-expedition, hvilket antal anses allt lör stort, för alt medföra något gagn; onekligen vore det bäst, om så många fartyg kunde årligen utsändas, att på hvarje ej behöfde beordras flere Oficerare än under vanliga förhållanden; men då man ej vågat föreställa sig möjligheten af att erhålla härtill erfoderligt exercisanslag, är det väl ändock klokare, att söka bereda de nyblifna officerarne den öfning, som med den begärda anslagstillökningen kan åstadkommas, än att låta dem förblifva aldeles oöfvade. Genom lämplig anordning af tjenstgöringen ombord, kan många af de olägenheter, det stora antalet beordrade medför, afhjelpas. Denna åsigt har ock Dep:ts-Chefen uttryckt i sitt anförande om detta ämne; vinnes större tillökning i exercisanslaget, än den af Dep:ts-Chefen föreslagne såsom från flere håll vid denna riksdag blifvit yrkadt, kan sådant icke annat än blifva honom kärkommet, ty icke kan väl Gr. Platen tro bemälle Dep:ts-Chef äga så litet insigt i yrket, att han skulle förbisett olägenheterne af sitt förslag, fastän han icke Den 21 Jannari 53 velat begära större exercis-anslag, än lian förmodat kunna erhållas. Hvad beträffar skiljandet af exercis-anslaget som Gr:n yrkat, så har jag förut visat ubehöfligheten af en sådan åtgärd, och åberopar endast mitt dä afgifna yttrande.
St. då, med erbjudande af ett årligt förslagsanslag af 8 eller 10,000 r:dr intill nästa riksdag, mätte hos K. M. i und. anhålla om tillförordnande af en comité för sagde vigtiga ändamål. 2. Under åberopande till en del af de motiver och skäl, på grund af hvilka jag nyss hade äran föreslå tillsättande af ett särskildt Utsk., äfvensom eventuell, att eli statsanslag uppfördes i och för bildande af en comité', hvilken, enl. K. M:s nåd. godtfinnande, kunde för samma speciella ändamål efteråt och intill nästa riksdag sammanträda, tager jag mig nu friheten alt väcka en annan motion, sorn, oberoende af den utgång den förra kan fä, torde förtjena någon uppmärksamhet. I hvarje af de särskilda styrelseverken finnas visserligen redan någon viss embetsman och stundom en fiel bureau, som är sysselsatt med statistik öfver de verket tillhörande ämnen. Alla desse verk, jemte Ranken, Riksg.cont. och den speciella s. k. Tabellcommissionen — med ett ord, rikets alla verk, med undanlag af Slatscont. — afgifva äfven reguliert, dels hvart 5 år dels årligen, s. k. ”Und. berättelser till K, M ,” uppgjorde 512 Den 25 Augusti. efter någon plan, sorn antingen blifvit långt för detta föreskrifven, eller ock är lemnad åt verkets eget välbehag att lill form eller method uppställa. En massa af voluminösa statistiska documenter Unnas sålunda visserligen uti vårt land utgifua — i synnerhet ont man dit äfven räknar hvad frän Hrr Landshöfdingar i femårs-hera t leiser utgår. Landtbruksacademieu lärer lemna föreskrifter för de sistnämnde, för att deråt gifva någon enhet. Mången torde alltså föreställa sig, alt någonting i denna väg så mycket mindre vore all vidare önska, som en enskild man, Hr Öfversten af Forsell, långt för detta, ur dä varande källor gjort ett sammandrag, eli arbete som också redan uppnått 3:ue utsålda upplagor och med några tillägg efter hand förses.
Anckarsvärd sjelf, 0111 icke, i en landskyrka, der preslerskapet sökt ali utbilda denna sak, Grefven erfarit ett ljuft intryck vid psalmernas afsjungande, emot det vidriga intryck, som låter erfara sig vid psalmers afsjungande, der man icke sökt utbilda denna konst. Jag skulle alltså tro, att R. o. Ad. bör biträda Utsk:ns åsigtei, äfven om svårigheter skulle mola på många ställen. Hr Lagergren, Anders: Till en del är jag före kommen i hvad jag ville yttra af Hr von Rosen och vill således endast tillägga, i anledn. af Gr. Hamiltons och Hr von Harlmansdorffs anmärkn:r ang:de minskning i fordringarna på kunskapen hos dem sorn söka inträde i de blifvande seminarierna, att Ulsk:n icke, utan att med fog beskyllas för incouseqvens, kunnat fordra mindre kunskaps - Den 13 Februari f. m. 223 prof hos sådana personer, då Utsk:n i 6 §:n föreslagit just som det minimum af kunskapsmått, som barnen böra hafva inhemtat innan de lemna folkskolan, ibland annat, kännedom örn det allmännaste af fäderneslandets historia och geographi. Jag hemställer således huru det skulle hafva tagit sig ut i förslaget till denna författning, om man förbigått den fordran man här framställt på kunskapsmått hos den blifvande seminaristen, oaktadt jag anser att vid första uppsättningen af lärare det kan möta sina svårigheter; men jag hoppas också, att, vid elevers examinerande till inträde i seminarierna, fordringarna på kunskaper skola blifva mera inskränkta till en början, intilldess folkskolorna hunnit mera utbildas. I afseende på kyrkosången får jag upplysa, alt i de skolor, som jag känner, har händelsen varit, att den minsta delen af eleverna varit urståndsatt att lära sig sjunga, några af dem hafva t. o. m. haft utmärkta röster, och om en eller annan ej kunnat följa melodierna, så har dock mängden kunnat sjunga någorlunda; och Utsktns mening torde ej varit någon annan un att någorlunda kunna sjunga, hvarför det vore väl om stadgandet ronde kyrkosången kunde bibehållas.