Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
O c k s å har man j u en hel mängd skandinaver att sällskapa med; flere äro riktigt bosatta där. D e n norske pastellmålaren R. har bott där i femton år, o c h i hans öfverdådigt trefliga atelier samlas man ofta till five o ' c l o c k - tea; i vinter var det mest norrmän man träffade där. P å sådan neutral mark äro norrmännen ytterst älskvärda m o t oss svenskar o c h tyckas alldeles ha lämnat politiken hemma. Björnson till e x e m p e l! D u kan aldrig föreställa dig en sådan älskvärdhet som hans. Första gången vi träffade h o n o m i R — s atelier såg han skälmaktigt på mig med sina stora, rara, godmodiga ögon o c h frågade helt tvärt midt upp i presentationen: » S k a vi nu s l å s s? » D e t var j u inte så märkvärdigt sagdt, men tonen var sådan, att jag genast begrep, hur den mannen kan vinna människor, när han vill, och jag kände lust att ta h o n o m i famn. 1 Florens ha vi varit med o m en liten jordbäfning. K l o c k a n half tu på natten väcktes vi af att vi skakades ganska grundligt, sakerna i rummet skramlade, o c h en liten bit af murbruket i taket föll ner. (J a g ångrar, att j a g inte gömde den; kunde den inte ha försvarat sin plats på en aténienne så väl som många andra kuriositeter, man f ö r m e d sig hem från resor?) V i blefvo emellertid ej rädda, förmodligen voro vi för sömniga för att sätta oss in i ögonblickets allvar. M e n florentinarne blefvo det så m y c k e t mera, de hade j u för ett par veckor sedan varit med o m ett jordskalf, som t. o. m. åstadkommit rätt betydliga skador på flere af stadens solidaste monumentala byggnader, både domen och palazzo Pitti. Skulle detta kanske nu upprepas i g e n?
I afseende å Kronobagerihuset, der regementets mat-inrättning samt skoloch gymnastiklokaler för närvarande upptaga den åt norr belägna delen, hvilken del af huset vore föreslagen att rifvas för alt lemna rum åt det nya ridhuset, har Regements-Chefen erinrat, all denna del af huset icke kunde undergå någon förändring, förrän den nya lokalen för kök, skola och gymnastik blifvit fullbordad, samt alt alltså emellertid med ridhusets uppförande måste anslå. — Hvad angick kostnaden för den föreslagna kasernens uppförande, jemte förändring af nuvarande krono-bageri-huset för regementets behof, har Regements-Chefen förmodat, att densamma icke kan bestridas utan extra statsanslag, alt utgå under tre ur, men att deremot stallets tillbyggnad med hvad dertill hörer, äfvensom ridhusets uppförande m. m. skulle kunna bekostas af Krigs-Kollegii Artilleri—AfdelBil. N:o 3 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverks! 1862. 75 nings ordinarie anslag; under hvilken förutsättning extra anslag för ändamålet erfordrades till följande belopp, enligt det af Öfversten Hjelm uppgjorda kostnadsförslag, nemligen: Kasernen R:dr 450,000: Kronobageriets förändring » '120,000: Inlösen af tomter, förslagsvis » 75,000: Inredning af kronobageri i annan lokal » 15,000: Oförutsedda utgifter » 12,000: (373^00: men af Krigs-kollegii Artilleri-afdelningsandel af anslaget till arméens materiela behof skulle bekostas: Ridhuset R:dr 54,000: Stallets tillbyggnad » 81,000: Jernstaket emellan stallet och ridhuset . Kaserngårdens fyllning » 7,500: ^47,000: Summa R:dr 825,000:
Preste-Ståndet den 2 8 Borgare-Ståndet den 2 8 Bonde-Ståndet den 7 April — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående ändring af nu gällande stadganden rörande väghdllningsbesväret. (Sammans. Lagoch Ekon.-Utskollels Belänkande N:o 2.) S. A. K. Vid innevarande, liksom vid flera föregående riksdagar, hafva hos Rikets Ständer blifvit framställda åtskilliga förslag, åsyftande ändring af nu gällande stadganden i fråga om skyldighet all hygga och underhålla vägar och broar. Bland bördor, som hvila endast på jorden, är i närvarande lid väghållningshesväret utan tvifvel bland de mest tryckande. Den stora mängd förslag, som utaf personer från de mest skiljda trakter af riket under en längre följd af riksdagar blifvit framställda i syftning alt lätta detta besvär genom en jemnare fördelning af detsamma, hära det mest otvetydiga vittnesbörd, att behofvel af ändring i derom gällande föreskrifter är lika allmänt kändt som erkändl. Förändringar i samhällsförhållanden medföra behofvet af förändringar i lagstiftningen. Ett lagbud, som den lid, då det gafs, tillfredsställde alla billiga fordringar, kan ej efter ett eller annat sekels förlopp, utan förfång för hela samhällsklasser, i sitt ursprungliga skick bibehållas. Utan tvifvel har det från de gamla landskapslagarne hemtade, i 25 Kap. 8 § Byggninga-Baiken ännu qvarstående stadgandet: “alle, som å landet hemman ega eller bruka, skola vägar rödja och broar bygga“, för sin lid va rit ganska lämpligt. Man visste då icke af någon annan befolkning på landet, än jordbrukare och så kallade löske män; och man kände icke någon annan grund för de förras beskattning, än det hemmantal de innehade. Det var således naturligt, att ingen annan än jordbrukaren kunde lå väghållningsbesväret sig ålagdt, äfvensom att hemmantalet skulle komma att utgöra enda grunden för deltagandet deri. Då nu delta utsträcktes till och med till den från så många andra bördor befriade privilegierade jorden, och icke ens Konungens gårdar och ladugårdar undantogos, kunde man naturligtvis icke hafva skäl till klagan.
HALFKHOREN. Allt från det hållet stilla är, se för dig, du! Ty ibland Danaider ingen menska nalkas oss. HALFKHOREN. Af oss tag samma budskap: allt är tyst! 1275 ELEKTRA. Välan, nu lägger jag örat till dörrn! Hvi dröjen J derinne, i godan ro Att slakta offret? hvi? De mig ej höra; ack, olyckliga qvinna, jag! Visst deras svärd, mot hennes fägring, mist sin egg. 1280 Ibland Argeierna kanske Beväpnad man framstörtar, Och hastar med undsättning Till detta vårt palats. Gen bättre akt! att blunda är ej tid; 1285 Men koxen hitåt somlige, och andre dit! KHOREN. Jag vandrar, och vandrar, Och glor öfverallt. HELENA (derinne.) Ack, de Pelasgers Argos, hur nedrigt jag föröds! ELEKTRA. Nu hörden J? de lägga re'n vid mordet hand. 1290 Det qvidandet var Helenas: så gissar jag. HALFKHOREN. O Zeus', o Zeus' eviga makt. Kom mina vänner ändtligen till bistånd! HELENA. Jag dräpes, Menelaos! och till hjelp ej hastar du. ELEKTRA. Nedhuggen, dräpen och döden, 1295 Dubbla, treeggiga svädet Lyftadt i hand, Henne, som fader Svek, och gemål, och så många Bland Hellenerna ödde, 1300 Dräpna vid floden med svärd, Der tårar med tårar sig mängde, Mängde för jerneskotten, Vid Skamandros' hvirflar. KHOREN. St. stilla, stilla! nu ett ljud förnummo vi 1305 Af någon som kring kongabergen störtar fram. ELEKTRA. Midtunder sjelfva mordet, J vänner, kom Hermione; o, låtom oss nu tysta bli! Ty rakt hon länder, störtande i gillrets garn.
Våra föräldrar voro icke rika och hade ej flere tjenare, än som oundgängligen behöfdes, och vår far sade rent ut, att han räknade på, att vi flickor skulle passa upp på » lille bror », så att tjenstepersonalen ej för hans skull behöfde ökas. Det fattades bara! V i vågade ingenting säga, ty med all sin stora godhet, kunde vår far dock vara ganska bestämd, och i hvad han ansåg vara rätt och förståndigt tålde han ej gerna motsägelser. Men vi skyndade in i vår gemensamma lilla kammare för att der få utgjuta våra känslor. » Anna! » utropade Edith, » det här är ju förfärligt! Hvad tänker pappa på, som kan fordra sådant af oss? » » Det är ordentligt grymt! » instämde jag. » Det värsta, jag vet i verlden, är så ' na der små kräk. » i I LJ I I M \ J IN användas och marginal lemnaa. Namn och adress torde alltid noga anglfvas, och kan fullkomlig diskretion från redaktionens sida påräknas. » Jag kan inte t a ' i dem! » bedyrade Edith. » Jag tror alltid, att de skola gå sönder, när jag rör vid dem. För resten ha ' vi ingenting med den der barnungen att göra, tycker jag — han är ju inte vår riktiga bror. » » Jag begriper inte », återtog jag, » hvarför inte pappa kan taga hit en barnflicka. MajaLottas äldsta flicka skulle nog mycket gerna komma hit utan lön, det är jag viss på. » » Huru gammal är Maja-Lottas flicka? » sade en röst från soffhörnet. » Faster! » utropade vi med en mun, helt förskräckta. I halfskymningen hade yi icke, der vi upprörda gingo fram och åter på golfvet, märkt, att någon satt i soffan invid kakelugnen. Det var vår fars syster, som vi både älskade och vördade, och för allt i verlden hade vi ej velat, att hon skulle hört vårt oförståndiga tal — ty nu tyckte vi sjelfva, att det var oförståndigt. » Ja, faster! » upprepade hon. » Var nu det så märkvärdigt? Jag har inte sofvit så godt i natt, och nu sätter jag mig här en stund för att få vara i ro.
Af den anledning, som här ofvan vid inkomsttiteln ordinarie räntan blifvit omförmäld, erinrade Herr Departements-chefen, att i nästa riksstat borde iakttagas, att den under allmänna indragningsstaten uppförda indelta spanmål, 163 kubikfot 1 kanna borde minskas med 24 kubikfot 3 kannor, utgörande indragna fjerdingsmanslöner m. m., äfvensom att värdet å dessa 24 kubikfot 3 kannor borde här utföras med 49 R:dr eller samma belopp, hvartill de vid inkomstberäkningen blifvit uppskattade. Då de ytterligare anvisningar på indragningsstaten, hvarom framställning nu blifvit gjord, uppginge, så vidt de kunde till siffran bestämmas, till omkring 43,000 R:dr; och de besparingar i utgifter, som uppkomme dels genom nyssnämnde nedsättning i anslaget till spanmålsersättning, dels ock genom äldre pensionstagares afgång, icke torde komma att förslå till betäckande af dessa ökade utgifter, ansåg Herr Departements-chefen att en lämplig förhöjning i indragningsstatens slutsumma, som, efter afdrag af nyssnämnda värde 49 R:dr å indragne fjerdingsmanslöner, nu utgör 673,375: 42, borde för nästa statsreglering äskas, och hemställde i underdånighet att denna förhöjning måtte föreslås till omkring 20,000 R:dr eller, till vinnande af jemn slutsumma för hela riksstaten till 1 19,811: 57, då indragningsstatens blifvande slutsumma skulle uppgå till R:mt R:dr 693,186: 99, och med tillägg af anslaget till pensionsstaterna 501,495: 58, hela Nionde hufvudtitelns blifvande anslagssumma komma att utgöra 1,194,682: 57, och således förhöjas med 25,762 R:dr 57 öre. Hvad Herr
Foreningar af valgorande pemoner, som sj5ilfva litet eller intet forstB af arbetet, har gjort sig till sjukvhdens ocli afven sjukskoterskornus forlnyndare pii ett s a t som i stort taget mHste varkzc hammande, och den dag dH sjukskoterskorna f B hafva nBgon mening i hvad soln ' *) Se aDa,qy~ 1896 haft. 2. aEtt och annat rorande sjukviird och sjukskoterskora, ooh haft. 7 ~NBgot ' om Englands sjukskoterskor *. ror derns egna intressen och forhlllanden ar nog dar mycket dagsen. Diiremot har Tyskland battre Sin nlgot annat land forstdtt viirdet af den fiivilliga it,i&amp;Zpen, hvilken visserligen aldrig hvarken k m eller bb ' r stiillas i jmnbredd med den ordinarie fullt yrkesmassiga sjubvirden, men som dockunder forutsiittning af utbildning och god ledning kan blifva ' denria till en nyttig hjdptrupp. Vi hafva i det foregdende citerat en dansk auktoritet fru Cb. Norrie-Harbou. For att nu litervanda till den af h e m e framhillnn synpunkten: tillfredsstallelsen for den enskildta ntijfvaren af en sjnkskoterskas ka.11, si bilr historien genoln sekler vittne om kvinnors isikt i den saken. I alla tider och i alla lander har kvinnorna ansett sjukviirden sdsom ett dem specielt tillhiirigt omride, At hvilket de med gladje @ at lif och krafter, antingen det nu varit sasorn klostersystrar, diakonissor, frivilliga vlirdminnor eller yrkesskoterskor.
Sedermera har Herr Hof-Canzleren, uti Skrifvelse den 26 derpå följde Maj, underrättat Stats-Utskottet , att som till Kongl. Maj:ts kunskap kommit, att under loppet af de utredningar till Inkomst-Titlarnes i Riks-Staten bestämmande, som Stats-Utskottet för händer hade, skiljaktigheter sig yppat imellan de efter särskilta methoder déls verkställde dels föreslagne Bokslutsoch Calculations-arbeten, som blifvit Stats-Utskottet förelagde, hvilka skiljaktigheter, utan att i sjelfva verket vara annat än naturliga följder af olika åsigt och grunder för ämnets uppställning och föremål, möjligtvis skulle kunna missleda ej mindre uti Resultatet för de säkra beräkningar, hvarå Riks-Staten måste byggas, derest olägenheter skola kunna förekornmas, än ock till äfventyrs en eller annan uti omdömet o?n verkningen och säkerheten af sjelfva pennirige-förvaltningen; Men intet kunde vara för Kongl. Majit mera tillfredsställande, än att Stats-Utskottet måtte erhålla allt detta utredt och äfven blifva i tillfälle att döma om företrädet imellan bägge de särskilta Methoderna till Stats-Bokslutet och Calculationerna för Stats Titlarna, hvaraf den ena legat till grund för det nu verkstäldta första Riks-Bokslutet för år lBio, och den andra vöre den af Stnts-Commissarien Widegren föresiagne nya Method, Kongl. Maj:ts Nådiga vilja vöre, det Stats-Coriunissarien uti allt hvad med dess föresiagne Method till Riks Bokslut - Den 23 Juli. Bokslut 'agde gemenskap, skulle gå Ståts-Utskottet tillhanda med alla de upplysningar som af honom kunde äskas.
Skogarne blifvit till Hemman indeldte, på sätt serskildt förordnad! är. I sammanhang härmed och då, i afseende på Valkoch Stamp-Verks skattläggning, enahanda omständigheter förekomma, som rörande Såg-Qvarnar anmärkt är, anser Kongl. Maj:t, att derest ofvannämnde förändring med dessa Qvarnars beskattning varder antagen, förhållandet hör blifva enahanda med afgifterne af Valkoch StampVerk för andras betjenande, så att GrundRäntorna å dessa obetydliga Inrättningar upphöra och Bevillnings-afgifterna i stället efter ofvanupptagne grunder förhöjas. De i detta mål till Kongl. Maj:t inkomna Handlingar skola till Vederbörande Utskott serskildt varda öfverlemnade; och Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. CARL JOHAN. M. G. Danckwardt. Utdrag af Protocollet öfver Kammarärenden , hållet inför Hans Maj:t Konungen uti Stats-Rädet på Stockholms Slott den i3 November 1828. Närvarande: Justities Stats-Ministern II. E. Hr Grefve Gyllenborg. Bil. till K. M. Nådiga Propos. JY.o 10. 37 Stals-Mi ilis tern för Utrikes Ärendena H. E. Hr Grefve af Wetterstedt. Stats-Råden: H. E. Hr Grefve Rosenblad. H. E. Hr Grefve Mörner. H. E. Hr Grefve Löwenhjelm.' Friherre af Nordin. Schwan. Grefve af Ugglas. Hof-Cancelleren von Schulzenheim. Stats-Secreteraren Danckwardt.
När omeletten är färdig, utbredes sylt på ena halfvan, den andra vikes öfver och allt samman hvälfves upp på ett fat och serveras. T J Ä D E R S MartJia L. A. S. Martin. En moder. Ulla. Dir — d. U r f abr ikör förmedlar inackordering i stad och på landsorten, anskaffar guvernanter, värdinnor, sällskapsdamer, lektriser, hushållsbiträden m. fl. Gifver anvisning om lektioner i inoch utländska skolor. Uträttar kommissioner samt verkställer uppköp. Allm. g o. m, och modeatt mig och förnämsta mest instundande nämda kommer mellan verldens rikhaltigaste af upplaga i öfverenskommelse fr. upplaga 14 f339] n en den utkommer skandinavisk gens träffad torg i Sverige och i Utlandetf ö r M o d e », gensägelse Adolfs Prisbelönt N y h e t till Gustaf bära konstnärligt höst och egarne modetidningar å utförda mitt förlag mönstertidning. E. R. — E t t b e m. (s l u t.) A f Ajas (s l u t). A f Daniel Fallström. A f F. Hbg. — C a r m e l a. — Efterrätter. — Huskurer. — Läkareråd. ^ ä n d i n a v i s l x; och har jag uteslutande skandinaviska att bese för Originalupplagan, undertecknad, står den som under för beskydd samma i de intresserade af och fyra finnes är tillegnad — Matlagning. L~a i O. 1). Maskus. Regina v. S. 1). Efter några dagar kan det sedan åter börja tagas. iDträffade, En rådlös moder. LEDI GA jemföriiga PLATSER. En anspråkslös lärarinna med goda betyg, full kompetens och vana att undervisa såväl yngre som äldre barn i vanl. svenska skolämnen, språk o. musik samt handarbeten, kan erh. plats i fam. på landet i närh. af jernväg den 1 nästk. sept., om ansökan med lönepret. inlemnas till » S. B. » å Geflepostens kontor. (G. S © lTLXt!
Rätten ute å torget antog sedermera namn af Kämners-Rätt, och uti Öfver-Ståthållarens samt Borgmästares och Råds i Stockholm Ordning år 1636 stadgades, att hvarje Borgmästare skulle tilldelas sina vissa sysslor, dem han, biträdd af tre ledamöter af Rådet, hade att verkställa, samt att hvarje Borgmästare skulle en viss dag i veckan, då hela Rådet kom tillsammans, till dess pröfning framställa sitt och sina Colleganters beslut i de förekommande vigtigare sakerna. Genom Kongl. Förordningen den 27 April 1667 inrättades derefter i hufvudstaden en Alf-och Förmyndare-Kammare, men först uti Kongl. Förordningen om stadens styrelse år 1672 bestämdes hufvudsakligen Borgmästares och Råds indel - Expeditions-ZJtskottels Förslag till lind. Skrifvelse> N.o l53. 265 indelning i Collegier, hvilka nu äro tre, nemligen Justi tiae-Collegium och Förmyndare-Kammaren, som år 1764 erhöll dess nu gällande Instruction, samt ej mindre dömer uti alla frågor, angående arf, testamente och förmynderskap, än ock vårdar omyndiges och frånvarande arfvingars egendom, med skyldighet alt derföre redovisa: Politie-, Embetsoch Bj'ggnings-Collegium, som eger tillsynen öfver stadens politie, kyrkor, hospital, fattighus, handtverks-embetena och byggnings-väsendet: samt Handels-Collegium, hvartill hörer inseendet öfver handeln och köpenskapen, jemte stadens uppbörd och intrader; öfver hvilka Collegiers beslut klagan må, inom stadgad tid, föras, genom besvär antingen hos Rådslufvu-Rätten eller hos Magistraten, allt efter målens olika beskaffenhet. Rikets Ständer anse det häraf vara uppenbart, att de äldre Författningarne åsyftat att göra Stockholms stads Collegier till afdelningar af RådstufvuRälten och Magistraten, men icke till derunder lydande instantier, såsom de sedermera kommit att betraktas.
Det större antal nya grufvor, som under de sista 3:ne åren blifvit Femårs-Berättelse fr, Gefleborgs täft. 2 10 i Thorsåkers socken upptagne, och af hvilka visserligen flera icke förtjena någon uppmärksamhet, men andra deremot lofva ett fortfarande bestånd, antyder nogsamt aLt malmtillgångar icke saknas, och förhoppningarne att maimuppfordringen i denna ort kan icke allenast bibehållas vid hvad den först varit utan jemväl ytterligare uppdrifvas, kunna anses så mycket mera grundade, sorn det varit möjligt, att år 1842, oaktadt utur de gamla Stolls-, Göske-, Nyängsoch Myggbo-grufvorne, hvilka år 1838 lemnade 21,523 skeppund, icke erhölls mera än 9,367 skeppund, likafullt från Thorsåkers-grufvorna åstadkomma en uppfordring af 26,407 skeppund. Som emedlertid, med högst få uudantag, malmen som der brytes dels är besvärad af oart, dels mindre rik, är det icke sannolikt alt grufvehandteringen kan komma att betydligen utvidgas och med större fördel hädanefter än hitintills bedrifvas. Det vid upptäeklen af Magmyreoch Entjerns-grufvorna fästade hopp, att inom Skogs socken af södra Helsingland en lönande grufve-rörelse skulle kunna åstadkommas, synes icke vilja gå i fullbordan, enär icke någon vidare upptäckt af värde i granskapet af desamma sedermera blifvit gjord, och äfven om malmens fortfarande i dessa grufvor för en längre tid man icke kan göra sig någon grundad förhoppning. Den ymniga tillgången på malm uti Gymåsberget, beläget i Woxna socken af södra Helsingland, försäkrar deremot de bruk, som genom deras lägen äro anvisade att begagna denna fattiga malm, att deras behof deraf äfven i en långt aflägsen framtid bör utan svårighet kunna fyllas.
I öfverensstämmelse med hvad jag nyss yttrade, kan jag icke finna, att Stånden äga ålägga Constit.Utsk. att antaga en grundlagsförändring, sora det för sin del icke gillar; ty förslaget saknar derigenom god - Den n December f. ra. i53 godkännande af en bland de magter, sorn böra hafva deröfver fattat sammanstämmande beslut, såvida förslaget skall kunna hvila till grundlagsenlig behandling vid en kommande riksdag. Jag anser således någon åtgärd härvid icke vara att taga. Hr Hjärne: Med den af mig yrkade återremissen åsyftar jag egentligen icke någonting i saken; men det är emot principen för behandlingssättet, som mina anmärkn:r äro riktade, och för consequensens skull tror jag, att återremiss bör äga rum. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, förnyade sin nyss gjorda propos. på återremiss. Iiopades ja och nej. Uppå derefter gjord propos. fann R. o. Ad. den nu föredragna delen af Constit.Utsk:s mernor. ej erfordra någon åtgärd af R. o. Ad. Utsk:s yttrande i anledn. af 5:te för slagspunkten. Hr Hjärne: Utan att ingå i vidare bedömande af den omständighet, huruvida 3:ne Stånds beslut om Representationens sammanförande på ett rum kunna eller böra leda till verkställighet emot det fjerdes, förklarar jag mig anse sådant olämpligt; hvadan jag finner Utsk. hafva gjort rätt deruti, att det hemställt lill BondeSt. att frångå dess tanka i denna del. Detta oansedt är det likväl BondeSt:s rätt att bibehålla berörde mening, och då måste afseende derå fästas till votering i förstärkt Utsk. Sådant har likväl icke blifvit iakttaget, hvarföre jag tillstyrker återremiss, på det rättelse derutinnan må äga rum. Hr von Hartmansdorff: Äfven vid detta tillfälle äger samma förhållande rum, sorn det af mig nyss anmärkta, alt nemi. Utsk. ansett sig ej kunna gilla RiksSt:ns tanka i saken. Enligt min förut i ämnet yttrade mening kan ett grundlagsförslag icke blifva hvilande, utan att såväl Constit. Utsk. som RiksSt;n detsamma godkänt.
I sednare tider, då Gunnar och länsmannen ej haft för fyra styfver att göra med hvarandra, hade de likväl alltid ändå sett snedt på hvarandra, och en gång, för ett par år tillbaka, hade länsmannen ridande mött Gunnar, som gått raskt men helt fredligt på vägen, men som visst icke tagit åt hatten när han fick se länsmannen, hvarföre denne afslagit Gunnars hatt med sitt ridspö, i det han red förbi honom, men icke hunnit undan så fort att ej Gunnar, alltid vig, qvick och snabb i sina rörelser, hann taga fatt i betslet med ena handen och med den andra i ridspöet, hvaraf han gaf länsmannen några ganska dugtiga rapp, och lät honom sedan resa i allt mak. Men denna lilla händelse hade hvar och en af de två agerande personerne alldeles behållit för sig sjelfva, emedan de ej hade haft annat vittne än den tystlåtne hästen. Deras vänskap hade dock icke befrämjats deraf, och om Gunnar i mjugg skrattat litet åt «herrskapslänsmannen», så hade denne äfven i mjugg svurit Gunnar hämnd, bara tillfälle kunde yppas. Och nu var detta för handen, och herr länsmannen slickade sig om munnen deråt, och föresatte sig att begagna sig af Olles underrättelser, så fort han möjligtvis det kunde, hvilket dock – olyckligtvis – ej var genast, i anseende till andra högst vigtiga förrättningar. Medan patronen på måndagen förhörde Abraham om sin husbonde, och af dess enfaldiga svar slöt till långt annat än sanningen, satt mamsell Sara uppe på sin sida i det stora huset, litet småbekymrad öfver en kammarpiga, som hon stadt till hösten i stället för lilla Lotta, som skulle gifta sig, men från hvilken hon nu återfått städjan i anseende till mellankommande hinder.