Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Så vida vid de årliga markegångssättningarne för truppers inqvartering bestämmas en ersättning åt inqvarteringsgifvarne som någorlunda motsvara kostnaden, eller ock Kongl. Maj:t och kronan lemnar desse sednare i ersättning detsamma, som betalas för proviantering under möten, så blifver visserligen inqvarteringen mindre tryckande än hvad den varit förr; men i annat fall är detta ett ganska tryckande åliggande. Kronofjerdingsmansljensterna komma dernäst 1 ordningen bland onera. På en del ställen belasta de kronoskatteailmoge0 genom tjenstens bestridande i tour, på andra åter genom vissa personers af' lönande. Politie. En korrektions-inrättning, egentligen för qvinnor och barn, finnes 1 Länet. Under Länets Kongl, hushållnings-sällskaps disposition finnes, såsom förut nämdt är, en fond, för handaslöjders uppmuntrande hos allmoge!1» kallad Wellanderska fonden. Utom Läns-Lazarettet i Nyköping och ett enskilt Lazarett i Eskilstuna finnes en helsovårdsanstalt i Daga härad, med särskilt lönad läkare och veterinär-läkare; hvarförutan för en del Socknar ri till antalet i Oppunda oC Willåtinge härader, finnes en emedlertid tillförordnad provincial-läkare utpm de 2 ordinarie, nemligen en med station i Eskilstuna och en med station här i Nyköping. »3 De fattiga försörjas genom sammanskott antingen i födoämnen eller kontanta penningar, de mest usla i dertill inrättade så kallade fattighus. Till rofdjurens utödande äro flere anstalter vidtagne. Utom det att tre luderplatser, inrättade efter ny metod, hvarigenom en mängd dagsverken, emot förr, besparas, årligen bevakas, äfvensom sex varggårdar, har jagtkassa blifvit inrättad, äfvensom å vissa orter öfverenskommelser äro trafiade, hvarigenom premium erhålles för hvarje utom skall dödad varg eller lo. I Länet finnas 80 socknemagazmer med sammanräknad tond. at 11,000 tUnn°Af de tre i Länet beslutne Sparbanker har blott en utträdt i verksamhet, nemligen den här i Nyköping.
På grund af hvad sålunda blifvit anfördt, samt då dessutom den bestämda köpeskillingen synes vara allt för ringa, anser sig Utskottet böra afstyrka Rikets Ständers bifall till förevarande nådiga framställning. Stockholm den 5 Mars 1863. Reservation: utaf Herr Friherre of Ugglas, Gast. af Herr A. W. Björck, som reserverat sig emot de skäl Utskottet anfört till stöd för sitt yttrande i denna fråga. 14 Slats-Clskollels Utlåtande A'-o OS. JV:o 65. Ank. till Exp.-Utsk. den 7 Mars I8G.1, kl. 11 f. m. Utlåtande, i anledning af dels Kongl. Maj:ls nådiga Proposition om anvisande för fyra år af ett fyllnadsanslag till Kongl. MhjUs hofhållning, dels ock enskilda af berörda nådiga Proposition föranledda motioner. (U. A.) Uti den 6 nästlidne Februari till Rikets Ständer albiten, af samtliga Riks Stånden till Stats-Utskottet remitterad nådig Proposition (intagen under N:o 70 i Usta Samlingen af Bihanget till Riks-Ståndens Prokoller), har Kongl. Majit behagat gifva tillkänna att, ehuru det årliga anslag till Kongl. Maj:ts hofhållning, som af Rikets Ständer vid 1823 års riksdag bestämdes, icke vidare kunde efter en tidrymd af fyratio år, hvarunder nästan alla utgifter ansenligen stegrats, vara tillräckligt att fylla de behof, för hvilka samina anslag vid förstnämnda tid varit beräknadt, Kongl. Majit likväl, af grannlagenhet, hittills ej velat ifrågasätta förhöjning deruti och ännu vid innevarande riksdags början haft för afsigt att låta frågan derom till nästa riksmöte anstå.
Äfven jag får vitsorda det förhållande, sorn Gr. Cronhjelm uppgifvit. Jag tror det icke leda till någon nytta alt besvära cancelliet med uppsättande af de discussioner, som i denna fråga förevarit, utan bäst torde vara att lillvägagå på samma sätt som förut. Sjelfva concepterna blifva i alla fall i cancelliet förvarade, så att man af dem kan få de upplysningar, som möjligen kunna åslundas. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Ehuruväl jag instäm mer med de ledamöter, som yttrat sig i denna sak, så anser jag likväl, att något beslut derom icke hör fattas förr än vi hunnit till slut med tulltaxan, dels emedan något under discussionen kan inträda, som gör alt man skulle önska att protocollet deröfver blelve fullständigt tryckt, dels emedan plural il elen af 11. o. Ad. måhända skulle kunna blifva af en annan tanka. Jasvågar således anhålla om uppskof med delta beslut, lill dess discussionen om tulltaxan dr slutad. Gr. Cronhjelm: Om, såsom jag förmodar, något misstag om min mening ägt rum, anhåller jag att ytterligare fä förtydliga densamma. Jag begär naturligtvis icke. att den del af diseussionen skall uteslutas, som rörde hufvudgrunderna för tulltaxan, äfvensom min mening icke varit att sträcka beslutet om uteslutande af discussionen om sjelfva taxan längre än till de discussioner, som redau varit förda, hvaremot, det står öppet att sedermera fatta beslut om dem, som hädanefter hållas. Jag anser alt R. o. Ad. så myckel mindre borde bestrida delta, som äfven vid sista riksdagen propos:rna på detta sätt delades. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, ali Frih. Palmsljer - Den 18 Januari f. m. 307 nas begäran, all denna fråga matie hvila lills pröfningen afBcviIIn. Ulskts förslag lill förändringar i lulllaxan blifvit afslutad ej syntes kunna förvägras, hvaruti R. o. Ad. hördes instämma.
Till de sednare hörde Nanna med sin kavaljer, baron Stellan Stjernfeldt, Celestine med kammarjunkaren Jernkrona, fröken Jeana Hotten Tott med Kongl. sekreteraren Weklingh från Stockholm, en ung man med uppstruket hår och väl stärkta manchetter, och fröken Benwrangel med doktor Swedberg, en person, som affekterade en viss förtrolighet med de förnäma, i det att han aldrig generade sig för någon högre person, utan ljudeligen höjde sin obehagliga stämma öfver de mest fina sällskaper, och då han talade med någon grefve eller baron, gerna fattade tag i knapphålet på hans rock. Han igenkändes föröfrigt derpå, att han gick mycket bredbent och frankt, då han stannade, skiljde benen så mycket som möjligt, och stack händerna i byxfickorna. Som han var den ende läkaren i hela trakten, så hölls han för en man af vigt, och hans oförskämdhet gjorde att han i de aristokratiska kretsarne ansågs för en belesprit, och hade i följe deraf fritt språk. Alexis och Albert syntes ej bland de dansandes antal. De tycktes blott temligen indifferent se på dansen. De voro dock ej sysslolösa som observatörer. Alexis kom af en händelse att under en française stå strax bakom Nanna, som dansade med en ung grefve, af ett välbildadt, men något stelt ansigte. Då ej Alexis ville tala till henne först, vände hon sig beslutsamt till honom, med förfrågan hvarföre han inte dansade. – «Jag känner så få damer.» – «Herr Alexis känner väl åtminstone oss,» sade hon med sin vanliga okonstlade, oskuldsfulla ton, och Alexis lemnade ej denna vink obegagnad, utan bad att få dansa med henne en vals. «Ack, jag har sannerligen lofvat bort så många valser; men,» tillade hon besinnande, «det är sannt, ser herr Alexis den der lilla kadetten, som hoppar så dugtigt der borta?» och i detsamma gjorde kadetten en så våldsam entrechat, att en mängd krakmandlar, som han vid middagen hade stoppat i fickorna, föllo ut och rullade omkring golfvet.
Bagge, som redan förut på ett så tillfredsställande sätt documenterat sin behörighet, förklarat sig hugad att förvaltare-befattningen emottaga, till Bruksförvaltare vid Tumba, derunder inbegripne de serskilde befattningarne af vetenskapsman, Förvaltare af Tumba Bruks och Landtegendom, samt Chef för papperstillverkningen, antagit bemälde Notarie, mot de vilkor, som uti Banco-Fullmägtiges Protocoll den 1 och 8 Februari samt 1 och 13 Mars 1838 finnas upptagne. Den 3 Maj 1838 har Notarien Bagge tillträdt nämnde befattning, och inventering af Brukets samtlige inventarier och förråder, ifrån förre förvaltaren till hans efterträdare, i närvaro af inspeeterandc Banco-Fullmägtigen, egt rum den 3—21 i berörde månad, enligt deröfver hållet, till Fullmägtige aflemnadt protocoll. 1 följd af Notarien Bagges antagande till Bruksförvaltare, har det årliga arfvode af 333 R:dr 16 sk. Banco, som utgått till Professoren Akerman, med några andra arfvoden och utgifter, kunnat besparas till sammanräknadt större belopp, än hvad den nye Bruksförvaltarens lönevilkor öfverstiga hans företrädares. § 3- Papperstillverkningen och dess Resultater. Ehuru, genom serskilta förhållanden, oväntade hinder inträffat, såsom t. ex. nödvändigheten att inställa allt arbete i öfre verkhuset eller de bättre verkstäderne under en del af reparationstiden af denna byggnad, har dock arbete, sedan Fullmägtiges senaste Riksdagsberättelse afgafs, jemförelsevis med förutgående år, fortgått med större verksamhet och med mera gynnande resultater, på sätt här nedanföre kommer att närmare redovisas. Genom de i slutet af sistförflutne Riksdag beslutade förändringar i de blifvande sedelvalörerne, måste fortsättningen af det nya sedelpapperets tillverkning inställas, till dess nya formar för de nya valörerna hunne förfärdigas, hvarefter den åter vidtog och fortsattes i mon .af gjorda anordningar.
Af den sednast tryckta berättelsen om detta institut ser man, att det lyckats honom, att, genomen enskild menniskoväns gåfva af 2000 r:dr b:co och några andras ädelmodiga bidrag, för detta ändamål sam - I 20 Den 4 Mars e. m. manbringa en årlig inkomst af iy5 r:dr, och att för denna obetydliga inkomst ?.3 fattiga vanlytta barn blifvit vårdade och dels helt och hållet, dels väsendtligen botade. När fölen så ringa summa så mycket kan uträttas, huru inånga skulle ej kunna hjelpas, om denna summa mångdubblades , och huru obetydligt vöre likväl allt detta för ett helt land! ”Förgäfves,” säger den ädle läkaren i denne berättelse , ”skulle jag bjuda till att beskrifva, huru smärtande det för ”mig är alt nödgas se fattiga hain med puckel och andra ’’lyten hos mig söka hjelp, att känna och kunna använda ”säkra och välsignade medel till förekommande af deras ”ofärd, och ändå nödgas låta dem gå ohulpna ifrån mig, ”en olycklig framtid till mötes. Om blott rätt många med ”förmåga att hjelpa kunde äga tillfälle att med mig dela en ”så rörande syn, i sanning, denna lysta men oemotståndliga ”vältalighet skulle kraftigare än hvarje annan förmå och be”veka dem till medlidande och ett ömt deltagande.” Han har fästat sin förtröstan till It. St., så ofta förut vanlottade likars tillflykt, och han har sett de barn, han nödgats visa ifrån sig, aftorka sina tårar vid det hopp om deras understöd, som han tändt i deras och deras föräldrars bedröfvade sinnen. Äfven jag vågar tro, att detta hopp ej skall svika; och i den glada vissheten härom, anhåller jag, att H. R. o.
Besvoch Ekon.-Utskottels Betänkande N:o 133. 5 höns från och med den 1 September tili och med den 15 November och å hare från och med den 1 September till den 15 Mars, att bötesbestämmelserna ökades till dubbla beloppet emot hvad nu är stadgadt för fångande eller dödande af hondjuren under den fridlysta tiden, samt att alla böter och vitén, som efter Jagt-stadgan ådömas, mätte tillfalla fdel angifvaren f-del åklagaren och fdel jagt-kassan. Utom hvad af motionären, i de delar ändring blifvit föreslagen, är vordet anfördt rörande bestämmelserna i nu gällande Jagt-stadga, innehåller samma stadga, att harar må fritt alla tider på året fångas och dödas; att för honas dödande på bo den nu stadgade pligten för oloflig jagt skall fördubblas samt att böter och vitén, som ådömas, skola delas till hälften emellan åklagaren och jagt-kassan. Af Utskottet tillhandakomne upplysningar har inhemtats, att, sedan Rikets Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet anhållit att åtgärd måtte vidtagas för beredande af ändring i vissa delar af nu gällande förordningar om jagt och djurfång och Kongl. Majit derefter anbefallt
Der flera redskap på ett ställe, eller i en by eller soken, kunna af justeraren vid samma tillfälle mätas och stämplas, beräknas resekostnadsersältning och dagtraktamente endast såsom för en resa. Justerare erhålle af redskapsägare erforderligt handtlangarebiträde vid förrättningen, meu bör sjelf vara försedd med justerade och krönta målkärl. Utan särskild betalning skpll justerare meddela skriftligt betyg, enligt denna författning bifogadt formulär, öfver så väl mätning som stämpling. I betyget intages noggrann beskrifning på redskapens beståndsdelar och deras dimensioner. Derjemte utsättes, huruvida redskapen är inrättad att drifvas omedelbarligen med eld eller med ånga. Vid hvarje månads slut skall justerare lemna Konungens Befallningshafvande del af de betyg, som under månaden utfärdats. § 32 (28). I Mindre bränneri må ej inmuras annan del af redskap, än panna, ej heller panna och hatt med hvarandra sammanfogas genom nägling eller lödning. Vid pannas iomurning iakttages, att stämplingen alltid skall vara lätt åtkomlig. § 33 (29). När redskap i Mindre bränneri befinnes vara af större rymd, än stämplingen och justerarens betyg utvisa, men öfverskottet ej stiger öfver en femtondedel af den rymd, hvartill pannan är upptagen, och detta med skäl kan anses hafva till - 9 kommit genom pannans nyttjande eller eldens verkan, vare justeraren fri från ansvar för felaktig stämpling och oriktigt betyg. I denna händelse skall ägaren debiteras för den löpande bränningstiden med den högre afgift, hvartill pannans större rymd föranleder, och redskapen genom hans försorg å nyo mätas och stämplas, innan ny bränningstid inträder. § 34 (30). Destilleringspanna, som apothekare för pharmaceutiska behof använder, bör mätas och stämplas, i likhet med hvad om bränvinspanna stadgadt är och under enahanda ansvar. Om anmälan af redskap får brdnvins tillverkning och deslillering. § 35 (31).
Men på grund af en beräkning öfver hvad som kan erfordras vid sådana fall, och med stöd af den erfarenhet vi äga af fordna missvexter, tror jag att äfven denna summa är alltför ringa, och jag får derföre anhålla att spanmålscreditivet måtte bestämmas till 4°oi°0° rtdr, oberäknad! den behållning, som kan vara alt påräkna från det gamla creditivet, och jag förenar mig derföre med dem, som begärt återremiss af betänkandet. Hr Lagerhjelm, Pehr: Utskm hafva på 3.*ne sätt eller medelst 3:ne utvägar velat sälta K. M. i tillfälle att förekomma förstörande följder af missvext. Deribland förekomma äfven, alt de inflytande tullinkomsterna på spanmål skulle kunna begagnas för ett sådant ändamål. Men dessa tullintrader blifva icke bekanta förr än vid årets slut, och Reger:n måste derförinnan vidtaga åtgärder till förekommande af nöd i landet. Regeringen liar således nödvändigt behof af särskildta medel att kunna använda under denna tid, och jag tror icke att den summa af 100,000 rtdr Utsktn dertill föreslagit är tillräcklig, äfvensom att K. M:s åtgärder vanligen mäste vidtagas förrän tullintraden inflyter, hvarföre jag (örenar mig med dem, som begärt återremiss. Gr. Den 34 April e. m. 3fi! Gr. von Platen: Med anledn. af hvad den siste ta laren anfört, anser jag mig skyldig fästa uppmärksamheten (lerpå, att det visserligen är ganska riktigt att tullintraderna icke inflyta, förrän vid årets slut; men att det också är ganska sannolikt att våra köpmän äga så mycken credit, att, 0111 de för Statens räkning införskrifva spanmål, de icke kunna behöfva betala den förrän vid årets slut, och således kunna vara belåtne med att vid samma tid blifva godtgjorde af Staten. Den värde talaren har dessutom icke heller tagit i beräkning, att Reger:n äger att använda återstoden på i83o års spanmålscreditiv, hvarigenom den verkligen härtill sin disposition en summa af 4°°>ooo r:dr. R. o. Ad. beslöt att återremittera Statssamt Allm.
Utskottet, som tagit detta i behörig pröfning, har, i likhet roed hvad Utskottet yttrat i dess Betänkande rörande flera dylika frågor, äfven i anseende till denna motion icke ansett det tillhöra sig, att föreslå förändringar uti Tullafgifternas bestämmande, eller deras upphäfvande; Och får derjemte, i afseende på friheten att exportera Landtmanna-produeter i allmänhet ätvensom de af Författaren serskildt uppgifna Ladugårds-afkastningar, erinra, att, ehuru de fleste af dem redan genom gällande Författningar äro till export tillåtne, sådana tvingande orsaker likväl kunna inträffa, i synnerhet i afseende på £50 Best), och Elion. Ut sk. Beuinkanden., export af Spannemål, att desamma, åtminstone för en kort tid, stundom ovedersägeligen kräfva inskränkning, hvilket äfven Författaren sjelf synes medgifva; i anledning hvaraf Utskottet ieka Tinner läoipeligt tillstyrka den oinskränkta exportfrihet, sorn af Friherre Wrangel blifvit i allmänna termer, Samt egentligen för en enda Provins, yrkad. Dock varder detta Riksens Höglofl. Ständers eget upplysta afgörande vördsamt un derstäldtStockholm den 16 Aprill 18x8. Riksens Ilöglofl. Ständers Allmänna Besvärs»i och Ekonomi-Utskotts Betänkande i anledning af väckt fråga om inskränkning i Exclusiva Privilegiers meddelande. Hö8i o fl. Ridderskapet och Adeln har under den 24 sistlidne Januari hit remitterat ett af Herr 11. E. Mannerhjerta författadt Memorial, deruti han anför, att, sedan han vid ene Riksmöten förut gjort Moliener om förändrad rigtning vid Exclusiva Privilegiers utgifvande, hvarå Riksens Högloil. Ständer behagat lemna sitt bifall, och, till följe deraf i underdånighet anhållit, det Kongl. Majit täcktes derå göra Nådigt afseende, men ännu icke någon följd visat sig, går han nu att för tredje gången för Pxiksens Höglofl.
Efter den forsta talarens yttrande skulle detta då bevisa ett öfverflödigt öfverskott, ehuru det i sjelfva verket härrör från en brist. Samma talare har varit ense med mig derom, att det är karakteristiskt för Svenska Banken att ensamt förlägga näringarna och utgifva sedlar, som få gälla för mynt; men han har trott mig anse detta förhållande böra evärdligen qvarstå. Sådant linnes icke i mitt yttrande; jag önskar tvärtom en öfvergång, men icke så hastig, att vi innan nästa riksdag skulle lå privatbanker, som strö ut 10 millioner, ty då blir följden den, jag förutsett. Frih. Boye: Med Hr v. Troils redactionsförslag är jag i allo nöjd, utom hvad angår 3:dje morn., ang:de upplåning mot Bankens egna obligationer. Dervid begär jag det correctiv, att upplåningen skall ske i oravntadt silfver, men icke i blcosedhrf, Så framt de icke i låneväg återgifva® åt rörelsen; ty annars blir verkan deraf samma äfventyr, som af indragning. Jag anhåller således såsom coirectiv, att 3:dje Den 25 Juli e. m. mom. ma erhålla följande lydelse: upptaga län i oroyntadt silfver, men icke i b:cosedlar annorlunda, än för att genom utlåning till rörelsen återställas. För öfrigt ber jag att till besvarande få upptaga en framställning af Hr v. Troil, deri lian gaf mig en rättelse, sorn likväl icke var någon rättelse. Dä jag varnade för de olyckor, som inträffade på 1760-talet, sade Hr v. Troil, alt samina händelser 1111 icke vore att befara, emedan på den tiden btcosedlarna icke inlöstes. Men jag åberopade endast effecten af de åtgärder, som då vidtogos, och någon olikhet deri är icke bevisad; ty olyckligare var icke förhållandet 1766, än det skulle blifva nu, om ett strypsystem infördes, ehvad sattet är olika. Det återstår en vigtig omständighet, deröfver jag äfven ber alt få yttra mig.
Det alle, som vederbör, bafve sig hörsamligen att efterrätta”. 5:o Lagen, angående Mynlbestämningen af den 1 Mars i83o, fastställer den blifvande utvexlings-grunden sålunda, att 128 skillingar, eller 2 | Riksdaler Specie i Bankens sedlar eller förbindelser, skola gälla lika med En Riksdaler i silfver efter den, med afseende å Slag-skattens beräkning i myntet, af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer förändrade 1664 års myntfot. 6:0 Lagen för Rikets Ständers Bank af den 1 Mars i83o förklarar Banken skyldig att, från den dag då utvexling af silfver ånyo vidtager, enligt hvad derom vid Riksdagen beslutadt blifvit, enär så påfordras, sina sedlar med Svenskt silfvermynt inlösa efter den grund Konung och Rikets Ständer fastställt; stadgar, huru förhållas skall, om denna förbindelse varder åsidosatt; bestämmer, att en Summa af 4>400>000 R*dr alltid skall utgöra Bankens öfverskott, och inträffande Capilal-förminskning under året af vinsten ersättas; föreskrifver, att uppgifter, dels om Vexel-Bankens, dels om Bankens hela ställning, skola periodiskt utdelas med allmänna Tidningarne; och Ieinnar åt enskilde öppet, att Bolag inrätta till Bank-rörelses bedrifvande; men nämner icke ett ord om Rikets Sränders Banks befattningar, åligganden Bancooch Lag-Utskottens Betänkande N:o 3. åligganden och rättigheter, hvarken såsom Depositionseller Låne-anstalt. 7:0 Kongl. Maj:ts Nådiga Kungörelse af den 10 innevarande September innehåller: Alltså håfve Vi funnit för godt att upphäfva Vår, uppå Rikets Ständers underdåniga begäran vid 1817 och 1818 årens Riksdag, den 18 Mars 1818 utfärdade Kungörelse om inskränkning tills vidare i utvexling af Silfver emot Bankens sedlar, samt att, enligt 2 §. af Lagen orri Myntbestämningen af den 1 Mars i83o, härmed i Nåder förordna och kungöra:
Hvad åter den andra anmärkningen om pensioner angår, så får jag förklara, att det slag af pensioner, som Friherre Boije afser, nemligen Embetsmäns, sedan de kommit till den ålder att få behålla lönen såsom pension, ej egentligen är o pensioner, och ej hela så. Det heter uti afskedet för den Embetsman, som kommit till den bestämda åldern, att han öfverflyttas på indragningsstat för att derifrån sin lön till godo njuta. Det är ett fortsatt tillgodonjutande af lönen med af staten frånträdd rättighet till tjenstgöring. Hvad correctivet om bysättning angår, tror jag ej, att ändamålet med bysättning skulle vinnas, om pensioner kunde undantagas. Då vore bysättning öfverflödig emot den, som ej hade annan tillgång, än pension. Jag har redan förut gifvit tillkänna den grundsats ETtskottet antagit, att bysättning ej är något sträft’, utan endast ett medel att framskaffa tillgång, der den finnes. Finnes ej tillgång, så verkar det ej. Det skälet förfaller då af sig sjelf. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg de vid LagUtskottets förevarande Betänkande gjorde anmärkningar a48 Den 9 Junii f. m. tora föranleda till detsammas återremitterande. Ropades Ja. Föredrogs 5 nyo Herr Rosenqvists, Fredrik Leonhard, den 25 sistlidne Maji på bordet lagde Motion, att Utskottens Betänkande icke måtte till öfverläggning företagas, förr än en plenidag förflutit, efter det de tryckte exemplaren deraf till Ridderskapet och Adeln inkommit. Herr von Hartmansdorff, August: Det är visserligen i allmänhet nödvändigt, att man genom de tryckta handlingarne får tillfälle taga kännedom af målen, men det inträffar ibland händelsei, då skyndsamhet fordras, och då följagteligen ett sådant stadgande, som det föreslagne, kunde vara betänkligt. Möjligen kunde man ännu en Lid bålla ut med saken, men mot Riksdagens slut varder det ogörligt. Om man skulle fatta ett sådant beslut, borde det ske för en månad eller fjorton dagar i sänder.