Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Anordningar å Anslaget till Extra Utgifter: ÅriVoden för Revisions - Sekreteraretjensters bestridande samt för öfversättning af Justitie-Revisions-Expeditions föredragningslistor m. m Ersättning för bitiäde med de af Justitie-Stalsministern afgifna Em betsberättelser . Livrebeklädnad åt "Vaktmästaren vid Högsta Domstolen . Ersättning till Kammar-Expeditionens tjenstemän för förlorade licensmedel Till Kabinetlskassans behof . „ Särskilta utgifter vid Hofkanslers Expeditionen Iiönföi höjning åt Ledamöterna i Kongl Stats-Kontoret Adjunktions-medel lill Kongl. HofRätten öfver Skåne och Blekinge . En Notarie i Kongl. Kammar-Kollegium Arfvoden, Pensioner och Gratifikationer åt Enkor och Barn samt åtskilliga andra personer Pensioner och Understöd åtVeltenskapsmän sch Konstnärer Inköp af konstalster Till Teater-Direktionen, för amortering af dess skuld „ Dito för förlorad inkomst under cholerafarsoten Anslaget för Ståts-Tidningen Ränta och kapitalafbetalning å ett af Landtbruks-Åkademien lemnadt lån till Lejonbackens ombyggnad . Till Katolska församlingens fattige . Hyresersätlning till f. d. Consul Gram 65: 3. 2. —• Ersättning för uppförd gästgifveribyggnad vid Skalstugan i Åhre socken, Jemtlands Län .» .. 100: 100: <— - Dito för Fånggevaldigern Larssons vård å Lasarettet i Carlskrona . , i5:3o. 9. - Kostnad för JBelöningsmedaljer . , J>o5.3: . 11. 555: — 6.
Ständer ånyo i nåder begära, dels till inrättande af Instruklions-kompanier vid indeldta Infanteriet: för personalens underhåll 35,000: samt för vidmakthållande af nödiga säng och husgerådspcrsedlar 2,500: eller tillhopa årligen 37,500: — Transport R:dr 62,362: 40. Bit. Prop. om Statsverk. 1850. Transport 62,362: 40 dels ock för en gång, till nyssberörda persedlars anskaffning, en rund summa af 24,000 R:dr, hvilken dock ej skulle behöfva serskildt anvisas, om Rikets Ständer medgåfve denna anskaffnings bekostande af första årsanslaget för Instruktionskompaniernas underhåll.” ”Ersättning för utöfver markegångs-priset förhöjd betalning till inqvarteringsgifvare för dagportioner vid indeldta Regementemas marscher lill och från möten. Under åren 1844 till och med 1848 hafva utgifterna på detta reservationsanslag i medeltal utgjort 5,663 R:dr 37 sk. 3 rst. årligen, och vid sistnämnda års slut uppgingo de reserverade besparingarne å anslaget till 38,280 R:dr 40 sk. 11 rst. Med anledning af den uti Rikets Ständers Revisorers berättelse om 1847 och 1848 årens Stats-revision förekommande framställning derom, att berörda anslag, som nu är bestämdt till 9000 R:dr årligen, måtte i någon mån nedsättas, har Eders Kongl. Maj:t, under den 6:te sistlidne Mars, i Nåder förklarat
Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtande: — N:o 36, i anledning af återremiss utaf två punkter i Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 12, rörande väckta frågor om förändring och förklaring af gällande stadganden angående skyldighet att bygga och underhålla kyrkor, prestgårdsoch andra i 26:te Kapitlet Byggninga-Balken ornlörmälda allmänna byggnader: B. VII. 164, 170, A. 170. — N:o 37, i anledning af återremiss utaf en punkt af Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 25, öfver väckta motioner om förändrad röstberäknings-grund vid prest-val samt tillsättande af klockare, orgelnister och folkskolelärare: B. VII. 164, 170, A. 170. — N:o 38, i anledning af återremiss af Sammansatta Lag-samt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 27, öfver väckta motioner om afskaflande af prestoch pastoral-examen inför Konsistorierna, m. m.: B. VII. 164, 170, A. 170. — N:o 39, i anledning af väckta motioner om förändrade stadganden i afseende å frejde-betyg: B. VII. 164, 170, 229, A. 229, 235, 236, U. 266, 269, A. 269, E. 393.
» Det der är j u ganska förståndigt taladt, » tänka ni kanske, » men det fordras så mycket för att kunna gymnastisera, stegar, rep För öfrigt är det i allmänhet landtboarne, som minst behöfva gymnastik. Men ni, som bo i städerna, åtminstone i de städer, der det finnes högre elementarläroverk för gossar, kunna alltid söka få tillträde till en gymnastiklokal. För att få ledning vänder ni er till en gymnastiklärare, manlig eller qvinlig, lika godt hvilket, endast han eller hon studerat sin sak. Ty oförståndig gymnastik kan lätt skada, i synnerhet qvinnan. Misstycken nu ej, om jag ytterligare gifver er ett par råd angående det praktiska utfö- randet af planen. Antingen kunna ni — jag antager, att ni äro åtminstone tio ä tolf stycken, som redan slagit er samman — sjelfva hyra salen och betala en ledare pr timme samt vid hvarje termins eller månads slut taga hvar och en sin anpart af kostnaden på sig. I många fall är det troligt, att ni rent af utan afgift få salen upplåten och behöfva då endast bestrida utgifterna för upplysning och städning. Eller ock anmoda ni er ledare att hyra lokal och derefter af hvar och en upptaga en viss terminseller månadsafgift. I detta fall bör anslutningen vara betydligt större, då mera omtanke och besvär samt dessutom risken helt och hållet hvila på blott en. Då jag har någon erfarenhet om, hur de ekonomiska omständigheterna gestalta sig i båda fallen, vill jag delgifva det lilla jag derom vet. För ett par år sedan voro vi ett sällskap af ungefär tjugu flickor, som organiserat sig enligt det förra sättet. V i hade två öfningar i veckan. Salen med gas och städning kostade oss 1,26 kr. för hvarje gång, och som vår ledare var mycket intresserad af att få öfningarna i gång, ville han endast hafva 1,50 kr. i timmen. För en termin af 14 å 15 veckor belöpte sig hela nöjet ej till mer än 4 kr. för hvarje deltagare. Nu är det så stäldt, att vår ledarinna har tagit saken helt och hållet om hand. Hon upptager en afgift af 2 kr.
Han är antagen på lifstid, han måste derföre tjena så länge han möjligen förmår: detta är öfverensstämmande med rustoch rotehållares fördel, som, med skäl, vanligen afses framför tjenstens fordringar. Det är af denna orsak, som den indelta Arméen, efter en längre tids fred, består af gamla och bräckliga soldater, hvilka, om krig utbryter, af orklöshet och håglöshet icke kunna åtfölja Arméens rörelser, blifva hemsjuka, otjenstbara, fylla sjukhusen och minska sålunda effectiva styrkan, ofta under hälften af Arméens numerär. Afskedas de för ålderdom eller andra orsaker, så betunga de pensionsanstalterna, som ändå icke ens nödtorftligen kunna underhålla dem, eller blifva de tiggare eller correctionister på sina gamla dagar; ty sedan de icke mer anses tjenstbara , äro de icke heller nog arbetsföra att kunna lifnära sig. Dessa betänkliga omständigheter verka lika menligt på landet, som på Arméen. 3 H. 3 i8 Den i Mars f. m. Lägger man härtill, att recruteringen icke alltid är lätt, någongång ganska svår, isynnerhet inom vissa folkfattiga provinser, och denna utgift ej sällan känbar för roten, likasom underhållet af en del af soldatens beklädnad, kosteller passevolance-penningar för möten och mönstringar, tillika med reparationsoch nybyggnadsskyldigheter vid torpet, och äfven skötandet deraf, då soldaten är commenderad; sä lärer ingen opartisk och rättskaffens man kunna neka, att, ehuru Statscassan undgår att i detta fall vidkännas någon betydligare utbetalning, drabbar den deremot så mycket mer direct och nästan för hårdt jordbrukaren, hvars öde förtjenar att behjertas. Att hastigt afhjelpa dessa olägenheter, tror jag icke vara möjligt; ty att på engång reducera indelta Armeen går icke an: den är för närvarande en nödvändig och nyttig stam för vår mindre öfvade Beväring. Men att, utan rubbning af någonderas liufvudgrunder, amalgamera båda, se der en, såsom jag vågar tro, ej mindre vigtig, än lätt verkställbar gärd åt tidens, åt nationalförsvarets, åt jordbrukarens gemensamma fordringar.
Maj:t har, i öfverensstämmelse med af Banco-Fullmägtige gifna Förslag, under den i3 Maji delta år låtit utfärda Nådig Kungörelse, 0111 de af Rikets Ständer vid sistförflutne Riksdag vidtagna åtskilliga beslut och Författningar angående Bankens Lånerörelse. I sammanhang hvarmed Kongl. Maj:t i Nåder gifvit tillkänna, beträffande hvad iakttagas bör vid pröfningen af Bankens fordringar i Concoursmål, sorn göras anhängiga vid någon annan Domstol än Svea IJof-Rätt, hvarom förut blifvit stadgadt genom Kongl. Brefven till Götha Hof-Rätt af elen 17 Febr. 17/p och till Svea Hof-Rätt af d. 26 April 1776, att ehuruväl Rikets Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet anhållit om en i dessa afseenden närmare bestämd förklaring, till förmån egenteligen för Bankens medborgenärer, sålunda: att. pröfningen af Bankens, fordringar i Concoursmål, som göras anhängige vid någon annan Domstol än Svea Hof-Rätt, komme att till sistbemälde Hof-Rätt öfverlemnas endast i de händelser, då någon med Bankens fordringsanspråk gemenskap ägande anmärkning eller invändning förekommit, men i annat fall, målet i sin helhet behandlas af den Domstol der bevakningen ägt rum; dock sorn Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse i detta ämne lill Kongl. Majit inkommit så sent emot Riksdagens slut, alt den i dylike frågor föreskrifne Grundlags-enliga behandling ej kunnat under Rikets Ständers sammanvaro för sig gå, så har Kongl. Majit i Nåder funnit för godt att tills vidare låta bero vid de härom förut gifne Stadganden. På Controlleradt Guld och Silfver har utlåningen, under de sednare åren tilltagande, blifvit fortsatt, med den i afseende på Minimi-Summa, .Belåningsvärde och Ränta m. m., vid sista Riksdag stadgade förändring, och har antalet och beloppet af sådana Lån utgjort:
Anckarsvärd behagat på ett för mig smickrande sätt anmärka min närvaro, anser jag mig skyldig att äfven yttra några ord i denna fråga, men först måste jag utbedja mig R. o. Ad:s gunstiga öfverseende, då jag, efter mer än 20 års frånvaro från detta rum, icke kan vara så hemmastadd som jag önskade vid våra parlamentariska öfverläggningar. Hr Gr. har jemväl omnämnt min frånvaro vid ett föreg;de 382 Den 17 Juni e. m. plenum, oell till svar derpå får jag nämna, att jag vid det tillfallet befann mig illamående, och således urståndsatt att här kunna med någon nytta uptriida. Jag ansåg mig så mycket snarare kunna vid denna öfverläggning vara fråimde, sorn hvar och en lärer lätteligen kunna inse, att jag, som endast några veckor förut emottagit det mig i iS!åder anförtrodda Embete, omöjligen varit i tillfälle att utarbeta de vidlyftiga framställningar och förslag, som med afs-.de på 3:dje Hufvudtiteln framlades, hvilka, då jag den 19 sisth Sept. tillträdde min nuv:de befattning, redan till största delen voro bestämde och upstäide. Ehuru jag anser dessa förslager omsorgsfullt utarbetade, med ledning af min företrädares insigter och erfarenhet, var jag likväl icke med detaljerne af desamma nog bekant, för att kunna med fullkomlig sakkännedom besvara de deremot riktade anmärkmr. Den enda åtgärd, hvari jag deltagit, var bestämmandet af Utrikes StatsMinisterns lön. men hvad denna fråga beträffar, hade jag i alla händelser ämnat iakttaga tystnad. Jag kände min oförmåga att fylla den plats, hvartill Konungens förtroende kallat mig, men jag ansåg mig skyldig att, så vidt mina återstående krafter kunde det tillåta, motsvara detta höga förtroende och var glad att på fäderneslandets altare åtminstone kunna nedlägga ett offer af min enskildta förmögenhet.
Palmstjernas förslag, som uttrycker precist samma tanka som Utsk., har jag ingenting hufvudsakligt att anmärka, men jag skulle dock vilja hemställa, om det icke borde i Bevilln:s-Förordn:n utsättas, till hvilken socknarne egde att vända sig med deras anhållan, att få förena sig om gemensam mantalsoch skattskrifning. Det är denna omständighet Utsk. påpekat, då det säger, att socknarne böra ”derom i god tid underrätta Häradsskrifvaren. ” Den ädle Frih:n torde visserligen invända och säga, att något sådant stadgande icke behöfves, men jag skulle dock tro, att det vore nyttigt för socknarne att derom erhålla underrättelse, samt att ett dylikt stadgande borde i Bevilln:sFörordnm intagas. Gr. Mörner, Carl: Då jag yttrar mig i denna fråga, är det ingalunda för att minska beqvämligheten för allmogen, eller för dem, som begifva sig till skattskrifningsorterna, ty jag har vid alla de tillfällen, då skattskrifningsorter blifvit af mig utsatta, afsett lika mycket allmogens beqvämlighet, som tjenstemännens. 22 * 340 Ben 26 Maj. I afseende på Utsk:s förslag, så finner jag deruti en lucka, hvilken torde behöfva fyllas. Såsom jag föreställt mig tillämpningen af det föreslagna stadgandet, så skulle det tillkomma K:s Befhtde alt bestämma tiderna och orterna för mantalsoch sk af tskrifningen, samt tillsättandet af hans ombud. Nu har Utsk. föreslagit, att en eller flera socknar må förena sig om gemensam mantalsoch skattskrifning, emot hvilket jag icke har något att erinra, men Utsk. säger icke huru en sådan förening med socknarne bör tillgå, samt huru ett sådant beslut skall delgifvas den myndighet, som bestämmer tiderna och orterna för mantalsoch skatlskrifningen. Så länge denna lucka icke varder fylld genom något förslag af Gr. Ugglas eller någon annan af eder, Mine flir, som dela hans åsigt, så anser jag vida bättre att vidblifva den gamla författningen och låta det gå såsom hittills.
Ledamöter beslöto att inga serskildta meningar skulle Betänkandet till Stånden åtfölja; Herr Biskoppen Faxe såsom frånvarande likväl obetaget, att på hvad sätt Herr Biskoppen ansåg tjenligast, låta sitt anförande komma till Ståndens kännedom. 1 Stycket fr. o. m. orden Herr Grefven etc. t. o. m. orden Ståndens kännedom återfinnes i C. U. M. 1810—1815, sid. 404. 2 Alternativen äro tryckta i C. U. M. 1810—1815, sid. 282 ff. 254 Den 23 Juni 1812 Upplästes: 1 :o Ett af Riksdagsmannen Jonas Nordstedt från Jönköpings Län ingifvit Memorial af d. 18 Juni 1812, hvaruti andrages, att sedan Riksdags Ordningen af d. 10 Febr. 1810 i 15 § förordnat, att Allmogen inom hvart Härad äger efter hemmantalet välja till Riksdagsman af Bonde Ståndet den inom Häradet boende och beslutne Krono, Kronoskatte eller Frälseskatte Hemmansägare, hvilken icke tillförene hört till annat Riks Stånd, eller någon ordinarie beställning i Rikets tjenst innehaft; så stadgar den påföljande 17 §, att vald Riksdagsman bör af dem som äro berättigade att välja njuta anständigt och tillräckligt underhåll; hvaraf följden blifver, att ingen annan är skyldig erlägga Riksdagsmans arfvode, än den som är berättigad välja Riksdagsman — hvilken föreskrift Författaren anser strida både emot förra vanligheten och leda till allmogens oskäliga betungande. Af sådan anledning anhåller Riksdagsman om ConstitutionsUtskottets Utlåtande häröfver till Riksens Ilögl. Ständer, på det att denna fråga om rätta grunden för utgörande af Riksdagsmans arfvode inom Bonde Ståndet, såsom vid denna Riksdag väckt, vid den nästföljande må komma under pröfning.1 Uppå Herr Grefvens och Ordf. Proposition skulle detta Memorial till Andra Fördelningens beredande öfverlemnas. 2:0 Utdrag af Högl. Ridderskapet och Adelns Protocoll för d. 9 Juni 1812, med anmodan till de bland Riks.
Efter öfverläggning härom, fann BondeStåndet för godt att berörde förslag gilla och antaga. Ut supra. Ex Prdtocollo Olof Werlin. Den 7 Juli. Uppläst hos Sanrteliga Riks-Srånden den 7 juli, Stormägtigste Allernådigste Konung! Genom Nådig Proposition af den 28 sistl, Mars har Eders Kongl.. Maj:t föreslagit Riksens Ständer, att ytterligare uppskjuta med afgörande af de från förra Riksdagar på bordet hvilande Grund* lags frågor, med undantag af förslaget till ändring af Konungens myndighets ålder i 41 §. samt förslaget till bestämmande af Grundlags frågors behandlingssätt i 56 §. Regerings-Formen. T anledning häraf hafva Riksens Ständer, genom sräskilda underdåniga skrifvelser, till Eders Kongl. Majit anmält de beslut , de öfver ofvanbemälte §. §. redan tid efter annan fattat. Då öfver det föreslagna uppskofvet med Grundlags-frågornas afgörande Riksens Ständer hade stannat i skiljaktiga meningar , sammanjemkades dessa till enstämmighet, enär genom Eders Kongl. Majus förnyade proposition af den 24 Maj Eders Kongl, Majit i Nåder täcktes gå Riksens Ständer till möt«s med förklarande, att Riksens Ständer, utan. hinder af Eders Kongl. Majts Nådiga Proposition af den 28 Mars, mätte, om de så nödigt och nyttigt pröfvade, upptaga och afgöra alla de lagligen beredda hvilanda Grundlagsfrågorna; och Riksens Ständer stadnade 1 det beslutet, att örn deras afgörande sig förena. Till följe häraf hafva Riksens Ständer till pröfning företagit: 1:0 Alla de anmärkningar hvilka vid Grundlagarnas antagande vid 1809 och 18 to arens Riksdag i Stockholm blifvit gjerde i de särskildta Stånden, och då förklarades - * Den 7 Juli. 72 des hvilande till nästa Riksdag. 2:0 Ren anmärkning Eders Kongl. Majit vid Riksdags-Ordningens sanctionerande vid samma Riksdag i Nåder täcktes Riksens Ständer meddela. 3:0
Hufvud-titeln uppförda anslag till resestipendier samt läroböckers och lärda verks utgifvande, efter hvad upplyst blifvit, icke ens lemnat så stor behållning, att det kunnat sätta författaren i tillfälle att, till påskyndande af forskningens fortgång och underlättande af hans mödor, sjelf förse sig med ett tillräckligt antal af de dyrbara utländska ordböcker och samlingar, hvilka vore för honom behöfliga, hade Utskottet ansett det vara en Statens pligt att med sin hjelp träda emellan och bereda författaren ett lättad t tillfälle att fullfölja sitt litterära företag, hvarigenom det ock blefve möjligt att inom en kortare tid kunna emotse arbetets fullbordan. Instämmande i dessa åsigter får Utskottet, som af ofta åberopade Stats-Rådsprotokoll inhemtat, att ett nytt häfte af ifrågavarande arbete under nästlidne höst öfverlemnats till tryckning och att ett annat vore så förberedt, att äfven dess tryckning förmodades kunna i början af innevarande år företagas, tillstyrka, att Rikets Ständer äfven för nästa statsreglerings-period måtte till fortsatt utgifvande af: »Svenska språkets lagar» bevilja ett årligt anslag af 1,500 R:dr. 98:o. I anseende dertill att, såsom Serafimerordens-gillet hos Kongl. Maj.t i underdånighet anmält, de af Rikets Ständer beviljade medel för uppförande af hospitalsbyggnader i Wexiö, Wadstena och Hernösand, icke varit för ändamålet tillräckliga, har Kongl. Maj:t begärt ett anslag å 213,000 R:dr, att användas dels till fortsättande och fullbordande af under hand varande byggnadsarbeten vid nämnda hospital, dels till förskaffande af erforderliga inventarier derstädes, dels Slals-Utskottets Utlåtande JU 123 (Fortsättning). 11 ock till Hospitals-fondens godtgörande för de tillskott, denna fond för berörda byggnader och hvad dermed egt sammanhang fått vidkännas.
SlnDra D:o . §reDje D:o . $jerDe D:o . genite D:o . ©jette D:o 23:co SK:Dt 15 — . II 10 — . II 5 — 4 II 3 — . n 1 24. • . • n 24. §• 28. Sifia på fattDet wiftanDe petfoner, font iDTa IjanDel, fjöfart eller annan borgerlig näring, erlägga enafjanDa afgift, font petfoner i ftäDcrne, meD Ijroiffa De funna jemföra*; Dorf ej unDet minimi*afgiften uti 5:te €fagenö fläDet.
Då grundlags-ändrings-förslaget, på sätt jag förut sökt visa, är till dess ordalydelse mera omfattande än nu gällande stadgande, så är det lätt att upfatta saken sålunda, att Ständerna vilja tillvälla sig större rättighet, än de förut haft. Enl. förslaget skall Bevilln.Utsk. afgifva förslag till Bevillnings-stadgar d. v. s. icke blott bestämma sjelfva bevillningens belopp utan äfven meddela föreskrifter ronde sättet för densammas tipbärande m. m. d. Om detta förslag vore gällande lag vid innevande Riksdag, då fråga är att bestämma bevillningen för bränvinsbränningen, skulle 132 Den 8 Mars e. m. icke Bevilln.Utsk. kunna inskränka sig till alt föreslå alt Ständerna skulle bestämma en viss afgift för hvarje kanna tillverkadt bränvin samt öfverlemna allt det öfriga åt K. M. att reglera, ty då skulle Utsk. endast till en del hafva upfyllt hvad detsamma enl. grundlagen ålåge. Sådan är min enskildta upfattning af saken, men som det är ganska möjligt, att andra från en annan synpunkt betrakta frågan och finna det tydligt, som jag anser vara otydligt, så vill jag icke envist påyrka förslagets förkastande, utan endast vördsamt anhålla, att min nu gjorda anmärkn. mätte såsom min enskildta mening i prot. inflyta. Gr. Gyldenstolpe, Ant. Gabr.: Jag för min del kan icke finna, att förslaget skulle inrymma R. St:r större rätt i bevillnings-frågor än de förut haft, ty jag anser det vara R. St:rs rättighet att bestämma, icke allenast till hvilket belopp bevillningen skall utgå, utan äfven huru den skall af de skattdragande utgöras och i sednare hänseende meddela alla de föreskrifter, som derutaf blifva en nödvändig följd. Jag inser således icke, att ett förslag angide bevillningen, upgjordt af Bevilln.Utsk. efter grundlags-ändi ingens antagande, nödvändigt skall blifva annorlunda än de förut af Utsk. äfgifna samt att Ständerna skulle i förra fallet intränga på Konungamaktens område, hvarföre jag får vördsamt anhålla om R. o. Adis bifall till förevaride förslag.
Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, att Ridderskapet och Adela i sista Plenum d. io dennes e. m. heslutet, det horde Herr Grönhagens ifrågavarande Memorial hvila på bordet till nästa Plenum, samt Herr Grönhagen emedlertid äga att det samma omskrifva och dervid utesluta de delar, hvilka, enligt 90 § i Regerings-Formen, icke fingo af RiksStånden upptagas, samt anropade, i anledning häraf, Herr Grönhagen; men som lian nu icke var närvarande, ansåg Ridderskapet och Adeln hans Memorial ytterligare höra hvila på bordet intill dess Protocollet för den 10 dennes eftermiddagen komme att Justeras, Föredrogs till remitterande Herr Hammarskölds, Lorenzo, den 2 dennes på hordet lagde Memorial, angående medels anslående till fullbordan af den utaf Professoren von Breda påbörjade Tafla öfver Konung Carl XIILs Kröning, jemte de i anledning deraf den 10 dennes af Herrar von Schulzenheim, David, (den äldre,) Lidströmer, Fredric August, och Anek ar spar re, Ingemar August, afgifne Yttranden. Herr Lidströmer anförde skrifleligen följande :
Atskillige conkormeracle sig yred Friherre Liljencrants. Friherre Lieetvvoocl, jacob, pttrade sig, at Aet more wifterligen pä det högsta smickrande för de Herrar, hwilka nu more et föremäl för Den 3 Maj. ir för Ridderskapets och Adelns erkänsla, ak en xr-ooo8ition om deras hedrande wore i deras Stand wäckt; men oändligen mera tilfredsställande, om samma hedersbetygelse skedde af Riksens Ständer gemensamt. Herr Laron och Landtmarskalken trodde, at sedan den gjorda proposition more bifallen, kunde, om Ridderffapet och Adeln sä behagade , nägot steg til gemensamhet med de öfrige Ständen sedermera tagas. Friherre Stjernstedt, Larl, instämde utr den tanke, som Friherrar inljencrantL och kleet» rvooa redan hade pttrat. HerrLaron och Landtmarskalken. RiSderskapet och Adeln torde behaga läta detta ämne hwila, til dest wi sätt emottaga de andra Ständens Depuralioner. Härtil ropades Herr Laron och Landtmarskalken. Eburu det ej lärer warit brukligt, at inför Ridderskapet och Adeln justera de tal, som afLandtmarffalken hällas, utbeder jag mig, at i anseende til ämnets wigt, nu fä upläsa det Tal, jag i morgon ärnar hälla til Hans Kongl. Höghet Riksföreständaren, säsom Ordförande för Riksens Ständers Stora Deputation. Herr Laron och LandtMarffalken upläste derpä följande Tal: Hög - 13 Den 6 Maj. Högbornc Furste, Swea Rikes Arf Furste och Rrks Förcftculdare. Riddcrstapet och Adeln har, jemte Rikets öfrige Innewänare, med den' listigaste oro följt mwecklingen af de händelser, som beredt och fullbordat et kärt Fäderneslands wanmagt och vlyckor; detta Ständ skyndar nu, at för Eder Kongs.