Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Majits här nedan gjorda framställning om gerningsörenas upphörande, skulle tillkomma de städer, hvilka visat sig ega laglig rätt till hittills åtnjuten andel i denna afgift, böra af fö Transport Ridr 15,200 ' t : 229 25,000 40,429; Kongl. Maj:ls Nåd. Prop. till Ii. St. 1847. 53 Transport R:dr 40,429: renämnda anslag utgå, föreslår Kongl. Maj:t detsammas ökande med motsvarande belopp, eller 600: 8:o Anslagen till remisslage, observationsoch uppbördsprocenter samt mantalsskrifningsprovision. Enligt hvad bär ofvan under sjette hufvudtiteln oniförmäles, anser Kongl. Maj:t, i följd af den föreslagna regleringen med lands-staten och dess löner, en minskning i förrberörde anslag kunna utan olägenhet ega rum af 20,000 R:dr; och Kongl. Maj:t föreslår alltså, under förutsättning af Rikets Ständers bifall till omför malda reglering, att, såsom ett gemensamt förslagsanslag för utgifter af ofvannämnda beskaffenhet, må å 7:de hufvudtiteln upptagas en summa af endast 4,000 R:dr. 9:o Anslaget till extra utgifter. Då detta anslag med år 1849 kominer att befrias från en derå för viss tid anvisad betydligare årlig utgift, men extra utgiftsanslaget å 8:de hufvudtiteln deremot, på sätt här nedan finnes utredt, visat sig vara otillräckligt, föreslår Kongl. Maj:t, att förstnämnda anslag må nedsättas ifrån 36,000 till 31,000 R:dr i ändamål att derigenom bereda tillgång för en motsvarande tillökning i Sale hufvudlitelns enahanda anslag. De på 7:de hufvudtiteln föreslagna tillökta anslag utgöra alltså tillsammans 41,029: — men då härifrån afdragas de, enligt 4:de, 8:de och 9:de punk - 24,097: 16,932: • • 1,705,600:
Oell äro äfven 2:ne fullständigt utvecklade Planer för en Realisation, som genast borde vidtagas, till Utskotten in-j komme ; den ena från Högiofl, Ridderskapet och Adeln, och den andra från Välloll. Borgare Ståndet ; Hvarförutan en af Utskottens egne Medlemmar likaledes yrkat på en Realisation, men hvilken dock icke skulle komma till verk» Ståtlighet, förr , än Tio år härefter. Det är oemotsägligt, att på en gång åter» bragt stadga och visshet , i fråga om Sedlarnes förhållande till Silfver, afgjord genom vidtagande Silfver-utvexling efter bestämd grund, skulle häfva alla olägenheter af ett vacklande Myntvärde; och påkalla ofvannämnde Realisations - Förslag destomera uppmärksamhet, som erfarenheten åberopas lill bevis, att Mynt-värdets successiva återställande icke kan lyckas och ej heller vore fördelaktig. Förnämligaste orsaken till den öfverklagade Penninge-iörlägenheten , anse förenade Utskotten vara det vacklande begreppet om Sedlarnes värde, hvilket efter Vexel-Coursens förhållande vanligen mates; och detta skulle visserligen genom en Realisation få en stadgad riktning, samt en säker Låntagare sedermera förmodligen icke ,So6 Stats? och Banko-Utskottens Betiinkanden, sakna tillgäng pä Penninge-Lån mot laglig ränta; men då uppmärksamhet fästes på reela Fondens nu varande förhållande till Sedel-massan , får man, det ovedersägliga utslag, att den uti de 2:ne remitterade Memorialen föreslagrie Realisations-grund omöjligen skulle kunna med 11a, gon anledning till framgång antagas eller planen i verket sättas, utan i sammanhang med en hastigt infordrande af en betydlig del utaf Bankens Xåne-Försträckningar, Men huruvida Riket med en sådan Finance-reglering skulle vara belåtet , det öfverlämna förenade Utskotten till Rikets iHölofl. Ständers eget upplystare bedömande.
Detta tidsmoment anses ej inträffa innan borgenärerne sig inställt och bevakat sina fordringar samt gäldenärens förfarande blifvit pröfvadt. A inställelsedagen och under derpå följande skriftvexling böra derföre de påståenden emot gäldenären framställas, hvartill hans förhållande ger anledning, så att det i sammanhang med konkurs-målets civila del må bedömas. Men häraf torde finnas, att nu öfverklagade stadganden, angående gäldenärens personliga frihet stå i full harmoni med öfriga för konkurs-måls behandling gifna föreskrifter eller, med andra ord, hvila på samma princip, som dessa; hvaraf åter följer att upphäfvandet af samma stadganden eller deras förändring på föreslaget sätt, skulle störa sammanhanget i gällande konkurs-lagstiftning. Härmed har Utskottet dock ej velat erkänna ofelbarheten af principen och den utsträckta tillämpning den erhållit, utan endast sökt antyda de förhållanden, somlägga hinder i vägen emot upphörandet af inskränkningen i gäldenärens personliga frihet, så snart han besvurit bouppteckningen och öfverlemnat sitt bo till gode män, efter hvad motionären yrkat. Om man emellertid betraktar saken ur verklighetens synpunkt, så skall man finna, att oftanämnde stadganden nära nog aldrig i sin stränghet tillämpas. Det är dock nödigt för borgenärer eller deras ombud, att, under massans utredning, alltid hafva gäldenären till hands. De kunna af honom behöfva upplysningar, utan hvilka de tilläfventyrs blifva urståndsätta att med utredningen fortfara; och då skulle flere dagars uppskof kunna medföra betydlig skada. Visserligen må man ömma för gäldenärs belägenhet; men man måste dock, vid bedömande af förevarande sak, taga borgenärernes rätt och billiga anspråk i betraktande och ej förgäta att gäldenären, hvars frihet, enligt 54 §, ej i någon mån inskränkes, derest han genast gitter visa att hans obestånd tillkommit endast af olycka, eljest måste anses hafva vållat borgenärernes lidande, hvadan det ej heller kan vara stridande emot rättvisan, om gäldenären får vidkännas ifrågaställa för bevakande af borgenärers rätt nödiga inskränkning, mot hvars användande i oträngdt mål gäldenärs rättighet till underhåll för sig och familj under den tid inskränkningen varar, utgör ett verksamt korrektiv.
Remitterades till Lag-Utskottet följande motioner, nemligen: JVS 115, af Herr Charpentier, Gustaf Reinhold, om sättet och vilkoren för anläggning och begagnande af mjöloch sågqvarnar; JVS 129, af Herr Stjernsvärd, Guslaf Mauritz, angående målskjutningars införande inom alla rikets socknar samt beväringsmanskapets förpligtande att deri deltaga emot befrielse från vapenöfningar m. m.; JVS 172, af Herr von Koch, Nils Samuel, att alla slags böter och förbrutet gods skola Kronan tillfalla m. m.; JVS 193, af Friherre Armfelt, Magnus, angående antagande af ett stadgande om parters förpligtande att vid sina besvärsskrifter och inlagor hos Rikets Hofrätter och Kongl, Majit foga de öfverklagade utslagen ro. fl. handlingar; Prot.-Utdrag den 29 November 1862. 75 JM 194, af Friherre Armfelt, Magnus, angående förändring i sättet för utfärdande af Hofrätts Utslag i underställningsmål, tillika med åtskilliga i anledning deraf afgifna yttranden; JM 195, af Herr Lagerberg, Pontus, angående upphäfvande af 29 § i 17 Kap. Rättegångs-Balken; JM 196, af densamme, angående antagande af det utaf Rikets sednast för» samlade Ständer beslutade tillägg till 15 Kap. 2 § Rättegångs-Balken, i fråga om fullmägtigskap; JM 199, af Friherre Creutz, Steffan, om civil—äktenskaps införande; samt JM 210, af Herr Lagergren, Anders, angående ändringar i Skiftes-stadgan. S. D. Remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet följande motioner, nemligen: JM 110, af Herr Nordenfelt, Enar Wilhelm, om förändring af Kongl.
Statsrådet Herr Gripenstedt^ sorn, efter särskildt nådigt, förordnande föredragit lietta ärende, samt Statsrådets öfriga närvarande ledamöter, Hans Excellens Justitiae-statsministern Herr Grefve Sparre^ Hans Excellens Statsministern för utrikes ärendena Herr Friherre Stjerneld, Statsrådet Herr (Vallensteen saint dåvarande Statsråden Herr von Hohenhausen, Herr Genberg och Herr Grefve von Platen., tillstyrkte, med afseende å de till stöd för förevarande underdåniga framställning anförda förhållanden, att Landshöfdingen i Götheborgs och Bohus län måtte tilläggas det sökta beloppet 507 R:dr 25 sk. årligen, att af de öfverskott, som uppkommit eller framdeles uppkommo å de till Landshöfdinge-regleringsfonden redan indragna tillgångar, utgå för den tid, under hvilken amorterings-räntan af nuvarande Landshöfdingen blifvit erlagd och än vidare komme att af honom eller hans efterträdare erläggas, för så vidt och i den mån berörda öfverskott dertill lemnar tillgång. Det har icke kunnat undgå att fästa Utskottets uppmärksamhet, att Föredraganden icke ansett sig, till följd af föreskriften i 10 § Regeringsformen, böra genom infordrande af vederbörande embetsmyndighets underdåniga utlåtande bringa detta ärende till mera utredt skick innan detsamma inför Konungen i Statsrådet anmäldes. Fråga var här om stadgande af ett unda n tags-för hål lande i afseende på regleringen af Landshöfdingelönerna; och att i sådant ämne inhemta Stats-kontorets underdåniga utlåtande öfver ansökningen, borde väl ansetts lämpligt.
Betänkande N:o 50. »er Utskottet elen af motionären framställda allmänna sats, enligt hvilken anta ges, att sjelfva skogen aldrig skulle tillhöra den lefvande generationen, utan endast vara ett testamenteradt kapital, hvars ränta vi få använda, men hvilket vi äro skyldige att oförminskadt bevara åt kommande slägten, icke öfverensstämma med de i landet gängse begrepp om den enskilda eganderättens bety delse; hvadan och då den uttalade satsen i och för sig torde vara alltför obestämd för att kunna tjena till grund för någon lagstiftning, Utskottet tillstyrker: att Herr Witts ofvanber&rda yrkande icke måtte bifallas. Då Utskottet nu öfvergår till behandlingen af de särskilda till skogslag* Stiftningen hörande ämnen, derå, af skäl som ofvan blifvit antydda eller till följd af eljest förekomna omständigheter, Utskottet anser sig böra särskildt fästa Rikets Ständers uppmärksamhet, möter först frågan om användandet af och hushållningen med kronans skogar — särdeles de i norra länen belägna. De klagomål, som tidt och ofta försports öfver förödelsen af kronans skogar i dessa provinser, föranledde dertill att Rikets Ständer i underdånig skrifvelse den 16 Februari 1858 — med förmälan, hurusom den enligt gällande författningar rnedgifna rätt till nybyggens och nyhemmans anläggande å kronans skogar i de norra länen ofta, med åsidosättande af den såsom vilkor vid sådana upplåtelser fästade odlingsskyldighet, missbrukades till att derigenom åtkomma skogen för afverkning, hvilket förfaringssätt vållat skogarnes förstörelse, och om det finge fortfara, -otvifvelaktig! - skulle leda derhän, att dessa vidsträckta skogstrakter afv erka des utan sammanhang med odling, och att en sådan odling, hvars befordrande afsetts med skogsmarkens upplåtande till nybyggen, derigenom för framtiden skulle försvåras, om ej omöjliggöras — hos Kongl. Majit i underdånighet anhöllo, att Kongl.
Den 12 Februarii 1S34- Från Hö glo fl. Ridderskapet och Adeln. S. D. Öppnades Herrar Electorers lista till val af Ledamot i Expeditions-Utskoltet efter N:o 2ig5 Herr Edelstam, Fabian; och befanns dertill hafva blifvit utsedd N:o 1476 Herr Riben, Carl Vilhelm. S. D. Remitterades till Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskotten ett yttrande af Herr Montgomery, Gastafinnehållande en utveckling af dess, den 10 dennes, afgifné anförande, \ anledning af Friherrre Boijes, Ludvig, förslåg till förändrade stadgandea om bränvins-bränningen. S. D. Remitterades till Stats-Ut skott et: Grefve Lewenhaupts, Patrik, den 7 dennes på bordet lagde motion, om anslag till löner tor ökidt befäl vid Hallands Infanterie-Bataillon jemte de i anledning deraf denne dag afgifne yttranden} Bevillning s-ljt skott et: Herr Charpentiers} Jean Toussaint} denne dag afgifne motion, med förslag tili förändrade föreskrifter i afseende pä bran vinsbränningen samt till controler vid bränvins utminutering på krogar och näringsställen. S. D. Vid förnyad föredragning af Högvördige Preste-Ståndets den 7 dennes på bordet lagde Protocolls-Utdrag, af den 1 i denna månad, innehållande inbjudning att deltaga uti en af Biskopen m. m. Doct. Hedrén gjord framställning, alt JExpeditions-Utskottet, så fort ske kan, måtte inkomma med förslag till verkställighet af samma Utskotts, vid sista Riksdag, under N:o 422 afgifne memorial, angående tryckning af Bihanget till Riks-Ståndens Protocoll vid innevarande Riksdag; beslöt Ridderskapet och Adeln, att instämma uti den af Preste-Ståndet beslutade remiss till Expeditions-Utskottet af Biskopen Doctor Hedréns ofvannämnde anförande. S, D.
Enär likväl en sådan oförminskad import icke år sannolik och i öfrigt någon tillförlitlig grund icke finnes för bedömande af hvad genom sagde tullsatser må kunna i inkomst påräknas; men deremot de åtskilliga beslut Rikets Ständer fattat, dels om afgiftsfrihet och dels om nedsättning, kunna föranleda någon minskning i beloppet af tullen för varors införsel, och hvilken minskning skulle, med antagande af oförändrade införsel-qvantiteter och såvidt den i öfrigt kunnat beräknas, uppgå till 22,404 R:dr 69 öre; samt då derjemte antagligt år, att ytterligare nedsättning i tullsatserna för vissa artiklar kunna med anledning af den ifrågasatta handelsoch sjöfarts-traktaten med Frankrike komma att ega rum, hafva Rikets Ständer ansett tull-inkomsterna, hvilka i medeltal under de fyra sistq åren utgjort 14,143,307 R:dr, och af É. K. Majit i den nådiga Propositionen angående Statsverkets tillstånd och behof antagits böra uppgå till 14,000,000 R:dr, likväl icke med säkerhet kunna beräknas till mera ån 13,500,000 R:dr. 2:o. Postmedlen. Då någon förändring i de för postbefordringen förut stadgade afgifter icke blifvit af Rikets Ständer gjord, hafva Rikets Stander, i öfverensstämmelse med hvad E. K. Majit i nåder föreslagit, ansett postmedlen, hvilka användas för Postverkets stat och omkostnader, böra såväl bland inkomster som utgifter uppföras till 1,500,000 „ 3:o. Stämpelpappers-afgiften. På sått E. K.
Men förtjusta voro de alla. Så följde långa resor i diligens, dag efter dag — öfver norra Italiens slätter med pilrader och fruktträn i åkrarna, ned för Apenninerna, in i Toscana, genom dalar, omslutna af snötäckta bergskedjor. Utefter Trasimenersjön, grön i soldis med blå berg långt i fjärran bakom de blå stränderna. Nattläger i måleriska herbergen, frukost i ett smutsigt näste i sällskap med svartmuskiga infödingar i röfvarhatt, med bössan laddad på ryggen och dolken färdig i bältet. Vidare fram på dammiga vägar genom en vårlik natur. Förbi herdar och munkar, förbi brokigt klädda bönder, som rida på åsnor, och kvinnor på väg till brunnen med kopparkärlet på hufvudet. ^En leende och storartad natur. Färg och sol öfver det hela. Nya intryck för hvarje steg, en helt ny värld. Skönhetslandet, landet dit främlingens ungdomslängtan gått. Här, det kände nykomlingen, här väntade honom detta nya, det som han sträfvat till, konsten väntade på en djärf och hängifven tillbedjare, och lifvet i sol och sång väntade, lifvet som varit så trångt och fattigt där uppe i den karga norden långt, långt härifrån. Hvad han kunde bli, det skulle han bli här, under denna sol skulle alla slumrande möjligheter växa fram och slå ut iROMERSKA DAGAR PÅ 1 840-TALET. blom. Allt han såg omkring sig af natur, af lif och konst flöt samman till en stor känsla af frihet, af lycka, ungdom, konstnärsglädje. Och det var med pilgrimens otåliga längtan, han såg framför sig mot resans mål. Redan är han inne i Tiberdalen. Måleriska - små städer hänga som kråk-bon litet hvarstädes på höjderna, växa ut ur bergens spetsar, gråa som klippan. Tibern bubblar sig gulgrumlig i krokar fram genom fältet, cypresserna i villornas trädgårdar stå svarta mot den dallrande, genomskinliga luften, och Apenninerna följa hela tiden den resande — 1 stora, rena, plastiska linier utefter venstra horisonten. Till dess postiljonen klatschar med piskan och ropar sitt:
Maj:ts och Rikets KammarCollegium gör anmälan, hvarefter Eders Kongl. Maj:ts Belällningshafvandes Resolution, som emot den för sådana vanliga lösen borde utfärdas, utgjorde den laga handling, hvarigenom jordinnehafvarens vunna skattemannarätt bestyrktes; dock synes med skäl kunna och böra stadgas, att dylika Resolutioner skola charteras likasom för skattebref nu är föreskrifvet. (Bil, lill K. il. Nåd. Prop. lill It. Angående förenkling af Grundräntorna och Tionden. a). Ordinarie Räntan. 7. g. Utredning Det är visserligen allmänt kändt, huruledes sättet för grundräntornas äng. Ordinarie beräknande är höest skiljaktigt icke blott uti olika Provinser utan ock Kantan jemte . 5 i • -i j Undervisningar-inom samma Provins samt att dessa räntor innefatta en mängd serskilda Uka^Skattetit" ^lar och persedlar. Men för att emedlertid närmare utreda förhållanlarne. det samt göra dess invecklade och vidlyftiga beskaffenhet mera åskåd lig, hafva Comilerade samlat och bifoga härhos underdånigst (Litt. D.) de serskilda Undervisningarne, angående hemmansräntornas utgörande i olika delar af Riket. Äfvensom Comiterade, för enahanda ändamål, låtit uppgöra och härjemte i underdånighet öfverlemna (Litt. E.) ett, på likaledes upprättade och bilagde Läns-Sammandrag grundadt General-Sammandrag öfver Ordinarie Räntan, utvisande alla de olika titlar, hvarunder densamma utgöres. Deraf inhämtas, att JordeboksRäntan, ehuru de flere benämningar och serskilda kronovärden, hvarunder likartade räntor upptagas, blifvit sammanförda, förekommer under icke mindre än 295 titlar samt att MantalsRäntan utgöres efter 155 serskilda beräkningsgrunder, hvilka åter föranleda en mängd förvandlingar, dels till penningar, dels till persedlar, hvilka sednare derefter, uti de flesta fall, vid debiteringen skola enligt Markegång beräknas.
Då den metalliska kassan mycket lätt kan bortsopas under nuvarande förhållanden, är det af vigt att hafva sådana värdepapper, som, under det de draga ränta, dock lemna innehafvaren möjlighet att genom deras afyttrande bereda förstärkning af den metalliska valutan. Hittills hafva vi af dessa papper haft alldeles för litet belopp. Jag fortfar att yrka afslag å Utsk:ts Betänk. Många ledamöter hördes nu ropa på propos. Gr. Posse: Med den siste ärade talaren är jag nog lycklig att kunna förena mig, dock blott i en punkt, nemi. att vår nuv:de tull-lagstiftning icke är något konseqvent frihandelssystem. J)å jag villigt medgifver, att det blott varit i enstaka fall, som frihandelsprincipen gjort sig gällande i vår nuv:de tulltaxa, och att den tillökning deraf, som nu egt rum, hufvudsakligast drabbat landets modernäring, vill jag likväl icke, i likhet med några andra talare, söka någon återgång till den gamla tull-lagstifningen, såsom varande ett skydd för landtbruksnäringen. Jag vill fast hellre, att man så mycket som möjligt må närma sig frihandelssystemet. Då man här velat åter belägga med tull de artiklar, som förut varit fria, har det yrkats förnämligast af tre skäl: l:o För att minska importen. Jag vill påstå att, äfven om de ifrågav:de tullsatserna bifölles, importen likväl icke skulle minskas. Det är naturligtvis omöjligt att förutse, hvad som i framtiden skall komma att inträda; roen, om jag går tillbaka och ser efter huru förhållandet varit förut, då det visat sig att före 1858, då tullfrihet första gången tillämpades, importen af landtmannaprodukter, mjöl och ost inbegripna, icke varit större än efter samma år, ledes jag af erfarenheten till den slutsats, att, i fall tullsatserna få fortfara, importen skall komma att stiga. 2:o För att skaffa staten en inkomst. Härpå vill jag blott svara, att detta förslag vore mycket lämpligt, derest importen af landtmannaprodukter vore så betydlig, att den lemnade en inkomst, värd att taga reda på. För att skydda landets modernäring. Detta är, såsom Frih.
Nu nödgas hon ofta för detta ändamål antaga en flicka ur hopen, som är utan den ringaste bildning och måhända från sitt eget hem medför olyckliga vanor: olydnad, osanning, oseder af flere slag, och hvilken minst af allt förstår eller fyller sitt ansvarsfulla kall. Såsom barnens första vårdarinnor skola säkert icke heller tillfällen saknas eder att förkofra eder genom sjelfstudier, så att, om I dertill hafven ihärdighet och anlag, I äfven kunnen blifva barnens lärarinnor ett ganska godt stycke fram på bildningens väg. Men äfven utan detta sistnämda, om I i hålles ett n u m m e r Iveckan under hela qvartalet. För hvarje 5-tal abonnenter, s o m samlas, och för hvilka afglften Insändes till Redaktionen af öfrigt samvetsgrant fy lien platsens kraf i kärlek till de små, kommer utan tvifvel en rik skatt af tillgifvenhet och tacksamhet på eder del, så- väl från barn som från föräldrar. Den verksamhet, som här framhållits för våra unga, framåtsträfvande qvinnor, har äfven den fördelen att icke vara så ensidig som den vanliga lärarinnans och är följaktligen i hygieniskt afseende mycket att föredraga; den glada barnskaran skolen I följa ut i det fria, på sommarens blomsterfält och på vinterns skridskois, bland lekar och löjen, omgifna af barnafröjd och oskuld; och detta allt skall bibehålla eder egen helsa, eder ungdomlighet och friskhet äfven hvad lynnet beträffar. Just denna verksamhet uti alla dess detaljer öfver - ensstämmer bäst af allt med qvinnans natur och begåfning. Föreställen eder vidare, hvilken ljuf tillfredställelse, som kan blifva eder belöning framdeles, då de små menniskotelningar, I varit så varmt intresserade af att uppdraga till det godas och rättas utöfvande i verden, blifvit kraftiga män och qvinnor, hvilka icke tveka att gripa in uti verksam handlig för det enskilda och allmänna bästa. Om nu I döttrar ur de lyckliga hemmen, som känneu eder allvarligt kallade att vara nyttiga, togen initiativet i detta syfte, månne icke detta vore godt och eder värdigt?
Det kan måhända vara önskvärd!, alt bränvinstillverkningen utvecklas till egentlig fabriksnäring, och att den varder bedrifven i några färre stora fabriker; men då til! dessa stora anstalter erforderliga materialier af bränsle, potates oell spanmål måste sammanföras från vidt aflägse platser, samt dranken åter till stor del antingen gå förlorad eller föras tillbaka långa vägar, kan det inträffa alt kostnaden för dessa transporter blir så betydlig, att den uppgår till mer. än hvad som vinnes derigenom att den lättare transportabla varan, bränvinet, tillverkas i en stor fabrik i stället för i spridda smärre, och detta förhållande vore i stats-ekonoraiskt hänseende ej eftersträfvansvärdt. Måhända blefve följden deraf äfven den, att den långt inne i landet boende mindre landtbrukaren funné sig nödsakad sälja sina råprodukter åt den stora bränvinsfabrikanten för oskäligen lågt pris. Hvad som kan vara fördel aktigt i ett rikt, väl uppodladt land eller landskap med lätta kommunikationsanstalter, kan deremot vara mindre tjenligt i ett land, som ej är så väl uppodladt och väl försedt med sådana anstalter. Jag skulle derföre hyst betänkligheter vid att tillstyrka tillvaron af endast större brännerier med t. ex. minst 500 kannors tillverkning om dygnet; men att ställa äfven mindre brännerier med blott 100 kannors tillverkning om dagen under tillsyn af kontrollörer, tror jag vara vida skadligare. Det är skadligt, emedan det är obehöfligt; ty det lärer ej vara omöjligt att för smärre brännerier meddela sådana föreskrifter om t. ex. bränvinsredskapens form, dess eldytas förhållande till pannerymden, olillåtligheten alt sätta den i gemenskap med några andra anstalter, än som i författningen medgifvas m. m., att det blir fysiskt omöjligt att med en sådan redskap tillverka öfver ett visst antal kannor bränvin om dygnet.