Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kron - Prinsens och Hanö Kongl. Höghet Hertigens af Södermanland StatsSummor — förökadk ansiag till Hö- och Hafre-upphandlingen för Hof-Stallet —Med och Kohl för Hanö Kongl, Höghet Kron, Prinsens HofEeonvmie och Kök, erforderligt ansiag at Medbärare för medens sagning 06) uppbarande, samt tilt underhall och löner för Strömsholms Slotts,Betjening. Andra ^»uswud-Titulm Civileoch ilands, Stcucrne - §§,471: 16, Den innefattar tillökningen i Postlegan och Postillonernas tractamenten. Förbättring i Mitza Embetsoch Tjenstcmäns löner, pa Qswer-StatHallarki-Embetets och Policens Stat, Medicinal-Staren, Revisions - Secreterare, Kongl. HoftNätterne, Kammar-Collegium ock) StatS-Contoiret, hwarom genom särstildke underdånige strifwelser underrättelse af Riksens Stander biif - Den iAugusts. 2567 Wik aflämnad, Rldlr i asiöning för det Contoir sorn till Riks-Voksiutetö författande i Nader blmvit i StacsContoiret inräccact: Läner till ett belopp af 71; R:dlr för nagra Lands., Slottsoch Scats-Betjente, coo N:di Hushyra för LandShäfdinaen, Lands, Cantzliet, tzands-Contoiret och Landt, Ränteriet samt Provincie, LandtmäteriContoirct i Stockholms Län. Tredje Hufcvud-Tituln: Militaire, och Förswars-Werken till Lands, och Siösi 647,87st 47, I Tillökningen harrörer deraf att Riksens Högloft.
Först efter en lång stunds besinnande förde han handen på nytt, men nu med en betydligt tafattare rörelse upp mot hatten och sade dröjande: » Jag ber om förlåtelse, jag tror fröken är från Sverige, » — och fortsatte, liksom för att smått ursäkta sin fråga, — » se, Sverige eller något svenskt, det har j ag hvarken sett eller hört på mången god dag. » » Det var således länge sedan ni lämnade Sverige? » Han såg förvånad på mig, och hans blick uttryckte så tydligt en häpen fråga, om det verkligen var det där snyggt klädda fruntimrets mening att vilja samtala med en enkel beckbyxa som han, att jag nästan förklarande tillade, att jag också själf varit länge af Aktiebolaget D e s i n f e c t i o a stället — u t a n b o r t f ö r a n d e a f m ö b l e r. Rikstel. — Kontor: II A. Vestra Trädgårdsg. 11 A. — Allm.Tel. DUN 160 hemifrån, hela åtta månader, och under denj i a tid ej hört ett enda svenskt ord förr än i dag. » Åtta månader, » eftersade han, medan ett bredt löje drog sig upp mot öronen. » Skulle jag säga åtta år och åtta därtill, skulle det väl tillnärmelsevis vara den did, j a g varit borta^ » Han teg litet, tydligen tveksam o m han skulle våga fortsätta eller e j, kastade en blick på kamraterna, som aktningsfullt dragit sig litet tillbaka, men dock med vidöppna munnar lyssnande, utan att förstå ett ord, bildade hedersvakt omkring oss, och otvetydigt njutande af deras häpnad, vände han bussen, spottade med beundransvärd träffsäkerhet tvärs genom klungan ut i vattnet och unnade sig nöjet att ännu mer öka deras förvåning. » Se, j a g var just icke värst stor, vidpass så här », han utmätte med handen en ungefär tolfårig pojkes storlek, » när jag, skam till sägandes, utan permission gaf m i g af hemifrån med en kolbåt, d. v. s. på fribiljett till bottenplats. » Härvid sken hans anlete af belåtenhet öfver den lyckligt funna omskrifningen för en simpel rymning.
Det ädla ett behof, det nyttiga en vana, Och hvarje af dess dar, fast glömd af ryktets ljud, Upptecknas, dyr och skön, af hjertat och af Gud. Men ack! hvar finnas de, de sälla, stilla öar, I hvilken fridsam famn af obefarna sjöar, Dit ingen seglare från en förkastad verld Fortplantat på sin köl en epidemisk flärd? Hvar står hon, åldrigt skön, den undangömda hydda, Ur hvilken helig lund, som goda andar skydda, Framskymtar hennes tak, i patriarkisk frid, Dit tonen aldrig hann af en förderfvad tid Med tjusning, ömme Far! för dina barn du tyder De sälla dygders bud, ditt efterdöme lyder; Du sluter dem i famn, du rörda Mor! och lär Att sucka till den ”Gud, som hafver barnen kär” Ack! gyllne skördar gro i hoppningsfulla vårar: Men mången sår i fröjd, som bergar under tårar Den stund ett älskadt barn af dig bevakadt var, Och leddes af din hand — O du, förtjuste Far! Och du, dess sälla Mor! — då var ej lasten inne, Som smittade dess bröst och villade dess sinne. Men, ur dess åsyn ryckt, när du för guld och rang I purpursläpens fjät med blottad hjessa sprang; När du om staters väl med säker stämma dömde I aftoncerkelns ro — och eget väl förglömde; När du, en evig Grace, kring salen flög i dans; Än göt en älskvärd tår vid midnattsscenens glans, Att nöje, dyrkan, allt — så när som sällhet — vinna: Du Far! hvar är din son? Hvar är ditt barn, o Qvinna? Hvar?— Eviga Försyn! — hvilka händers våld? Som, lejda till förakt, och trogna blott för sold, Ej annan måttstock känt att ondt och ädelt skilja, Än fördomens begrepp och lidelsernas vilja; Knappt annan känsla rönt, än den af sitt förtryck; Knappt annan farhåga, än fruktan för din nyck ... På slika hyreshjon J likväl sorglöst kasten Föräldravårdens tyngd! Och se’n, när ändtlig lasten,
Träden tala ett annat språk nu än förr. Mins du kullen som vi brukade springa »ta NILS. VIOLA. VIOLA. NILS. VIOLA. fatt» omkring? Jag mins. gjorde jag det? Caro, som jag brukade kalla dig. Hvarför lofvade jag Du var så förtviflad när hunden dog, och då VIOLA. NILS. Och du höll ord. Du skyddade mig från hvarje gick, vakade när jag sof och mins du du Att vara i Caros ställe ja, så var det. fara, fann dig i hvarje nyck, följde mig hvart jag fick vara hur ond du ville, så kom du ändå genast bara jag ropade: Caro ici! Nå, mins du, hällde vatten öfver dig och lät det frysa till när jag en gång ställde dig midt i en snödrifva, is för att få en »lefvande snögubbe» (skrattar muntert). Jag var allt stygg emot dig ibland. NILS. Du har blifvit blek. Det gjorde ingenting. Jag tyckte om det . VIOLA (vaknar upp som ur en dröm). sett hvarandra sedan mitt giftermål. Det är nu... 5 år. 3 månader och 4 dagar sedan. Du för lika noga räkning som efter en död, VIOLA. NILS. Tycker du? Ja, åren förändra. Vi ha inte Nils. Nå du har väl öfvertagit hemmanet nu? För länge sedan. Du är kanske gift? Nej! NILS. VIOLA. NILS. VIOLA. NILS. Din mor sköter således hushållet? Som förr. Lilly lefver ännu. Och jag som alldeles glömt att fråga efter VIOLA. min gamla favorit! Hon orkar väl inte arbeta så mycket nu? NILS. Hon har inte varit i selen på 2 år. Och hon får lefva ändå? VIOLA. NILS. sjelf. Jag lofvade att ha henne till dess hon dog VIOLA. farne Nils. Och du håller dina löften du, stackars oer Är din man snäll? Han är sig lik. Lilly förstår allting hon är min bästa vän. VIOLA. NILS. VIOLA. NILS. NILS. Och din svärmor? Är känd som ett utmärkt fruntimmer. Du är således lycklig? Ser jag inte så ut? Jag vet inte. VIOLA. NILS. VIOLA.
Blefve detta verkstäldt så ikläddes denna tillåtelse den högtidliga formen af en offentlig laglig stadga, mera oföränderlig än vår allmänna lag, sorn vid hvarje Riksdag kan förändras, då deremot förändringar uti Riddarhusordningen icke kunna blifva gällande vid samma Riksmöte sorn de antagas. Att lägga 6å stor vigt på inträdet' af dessa åhörare synes mig stridande mot andao af vår och ali representativ författning, som måtte vara, att ett folks Representanter skola full* myndigt förejlälla hela nationen och således äga rättighet och fullt förtroende, att enfamne afgöra med Regeringen folkets angelägenheter; derföre synes mig allt böra aflägsnas, som kunde gifva något utseende af bevakning ellef uppsigt på Representantcme under fullgöran* det af deras uppdrag. 7*4 Dm n Martil, Uti alla representativa Stater är allmängoJ randet af representationens afhandlingar med Regeringen och enskildta beslut, det enda som ansetts nödigt och väsendtligt, I Sverige är tryckningen af RiksStåndens Protocoller, som Grundlagen utstakar, den controll, som genom offentlighet lagenligt skall och bör äga rum. Democratiens väsende är oförnöjsamhet och ostadighet; en densamma medgifven rättighet föranleder merendels till fordran af flera; Statsklokheten synes derföre bjuda, att icke gifva ifrågavarande tillåtelse minsta sken af rättighet. Kanske torde detta ligga till grund hvarföre uti England, der man sedan mer än ett Sekel erkänt och befunnit nyttan af åhörares närvaro vid Underhusets öfverläggningar, till den grad vacktat sig att låta det öfvergå till tättighet, att det ännu blott äger sin tillvaro såsom ett missbruk, hvilket tolereras.
Nådiga pröfning och stadfästelse, har Eders Kongl. Maj:t i Nåder uppdragit Landshöf* dingen, att för de orter i Länet, der saltpeter, i brist af skog, svårligen kan åstadkommas, an* (ingen sjelf, eller genom Sjuderi - styresmannen, söka öfverenskomma om Saltpeters levererande från andra Län, Landshöfdingen berättar under d, & sistlidne Februari, att ännu, inga saltpeter - plantlador blifvit anlagde, eller några beslut fattade, huru ynånga sådana komma att anläggas; hvarföre Landshöfdingen låtit ytterligare utgå kungörelse, med anmaning till Länets innevånare, att anlägga saltpeter - lador och att med större allvar, än, hittills, tillverka denna vara inom landet, såspnä ■ofelbart förenadt med mindre kostnad, än a.tf köpa densamma på aflägsna orter.; Elfsborgs Län, Ehuru flere Socknar ofverenskommit, att dels genom samfält omsorg, dels genom entreprenad, tillverka Saltpeter, och de fleste Posses»jonater förklarat sig vilja anlägga plantlador och före - T) en 19 April. företaga sjudning, sä. väl för egna hemman, sorn för andra; har likväl denna näringsgren icke ännu i .Länet gjort synnerliga framsteg; ty enligt X/andshöfdingens nyligen afgifna berättelse, äro uti Vestergötha - delen blott 16 till 18 mer och mindre rymliga plant • lador anlagde, hvaraf endast 5 ä 6 arn med jord - blandning försedde, Flere skola likvtll vara sinnade aU nästa sorn-* mar sådana lador uppföra, V På Dahlsland skall ännu icke någon lada vara uppbyggd, ehuru norra delen af .Landet e, mot gransten af Norrige erbjuder de mest gynnande tillfallen, både igenom lättare tillgång på skog och byggnadsvirke, och i hänseende dertill, att jordbruket derstädes är ringa och Landtmanlien äger få andra näringstillfällen, än någon skogs afsalu eller kolning.
Men det är ett annat bruk, som uppkommit på Riddarhuset, näst före alla vo - Den io Augusti f. ni. teringar, hvarpå jag vill hafva äran fästa uppmärksamheten ; och jag är glad deröfver, att jag tror håda partierna skola derom förena sig. Hvarken i Grundlagen, Riksdagsordningen eller RiddarhusOrdningen står något stadgadt derom, att vissa §§. i RiddarhusOrdningen angående votering skola näst före hvarje omröstning uppläsas; det är endast en gammal praxis. Jag hemställer, huruvida denna praxis hör fortfara. När t. ex. tre voteringar hållas på dagen, och dessa §§.. hvarje gång uppläsas, (NB. utan att någon hör derpå,) frågar jag, hvartill väl sådant kan gagna. Af samma orsak borde man också vid samma tillfälle uppläsa alla andra Förordningar, som kunna komma i fråga att tillämpas. Jag föreslår således, att detta bruk måtte afskaffas, eller endast bibehållas sålunda, alt dessa §§. uppläsas blott vid de första tre voteringarne under Riksdagens lopp. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition till bifall å den af Utskottet föreslagne redaction af 3i §. Ropades Ja och Nej. Hvarefter Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade afslå nyssnämnde 3i §, samt bibehålla 41 och 42 §§. i nu varande Riddarhusordning oförändrade. Ropades äfven Ja och Nej. 38 Den 10 Augusti f. in. Herr Crusenstolpe: Jag anhåller om votering. Herr Rosenblad: Jag anhåller att contrapropositionen måtte blifva på bibehållande af 41 och 42 §§. i nuvarande Riddarhusordning, likväl med uteslutande af senare delen af 4i §> sorn börjas med orden: ”JNär Bänkens upprop är slutadt &c.” Hans Excellence Herr Grefve De la Gardie: Jag förenar mig med Herrarne von Hartmansdorff och Rosenblad, samt anser den af dera omnämnde punkt i 41 §• nu" varande Riddarhusordning helt och hållet hörande till Ordningsstadgan. Herr Cederschjöld:
Jag tror mig härmed haswa tydeligen framställt min öfvertygelse, att hwar och en häldre borde kontribuera i förhållande efter sin förmögenhet, såsom en säkrare grund, än efter sin inkomst, meli enär denna bestaktNingS-method ej en' samt Den 25 April - samt kan upfylla bchofwet, och deflutom hwarje medlem af ett samhälle, jemte dest ostridiga rätx till äuijutande af Statens s?ydd och förswar, bär ofelbart äfrben bidraga till betz uprätthällande , samt dä någon del af Sweriges innebyggare sä gärna räfla i fafängans och öswerflödeis, osta öfwerspända samt skadliga kostnader, hmaremvr behöriga geänsor nu synas maxa högst nödwäudige, sa får jag den äran ödmjukast underställa de z:ne brwilluings-principer, hwilka jag för min del anser lämveligast, nemligen : ZörmöZenhetS-afgift, koppskatt och Dfwcrflöds-afgrjp Sedan summan i följd as Stats-werkers behof blifwik bestämd, sedan Riksens Högloff. Ständer öswerenskommir och stadgat principerne för cn ny bewillning, sedan c'aHiflcarionerne för sa wäl förmögenhets, som skyddsafqisken eller koppskatt blifwik af BewillningsUtstottet uppgjorde, samt ds öfwerflöds-aniclar determrncrade hwarföre afgifrer böra utgå, sa waqar jag föreflä arr den rotala summan reparterades pä alla inom Swerige bcfiatelige län, uti lika fölhällande, som hwarje lä» efter de Zinesednare Bewklluings Förordningar conrribuerat, hwarefter H:e
VIII. R. 357. XIX. B. 388. XXI. A. 26. — om befrielse från hjelpedagsverksOch stängsel-skyldighetens utgörande till vissa. X. B. 263. XI. Boställs-arrendcn på 3o år, angående garanti af StatsVerket åt Indelningshafvare för möjliga förluster dervid. V. 3i. Boställsinnehafvare, om ersättning åt, för Skifteskostnader. XXXIX. 195. XL. R. 134- XLIX. B. 281. L. A. 269. Boställsordning, om uppgörande af en ny. A. 357. — om ändring i 20 § af 1770 års Förkla 8* - n6 ring å 1752 års. Y. R. 36t. XXIII. B. ni. XXIV. A. 12. Boupptecknings-afgifter till Staten, om befrielse från, för efterlefvande Makas andel i Bo. Se Maka. Boupptecknings-arfvodet i Städerne, angående minskning i. XLIX. B. 282. L. A. 269. Brahe, Grefve Magnus, ledsagar LandtMarskalken till Riddarhuset. I. 3. Brahe, Grefve Magnus, yttranden. III. 113, 297. BrandContor, Stockholms Stads, om fortfarande af den åt detsamma sedan år i756 ii 7 medgifna tillfälliga Lånerättighet. LVU. B. 129. LX. A. 223.
Prés testandet yttrat, blott vara ett ”tycke” att i den högre domstolen hör vara flere ledamöter, än i den lägre: hvarförutan man ansett det höra lagas i betraktande alt hos färre ledamöter är alt vänta större uppmärksamhet än hos flere, emedan deras ansvarighet är större, i så målto att, om 3, deltaga i ett beslut, de hvar för sig hafva ansvarighet till en tredjedel, hvaremot 5 ansvarade till allenast en femtedel hvardera, hvilken omständighet äfven utgjorde eli vigligt skäl för om - Lay-Utskottets Utlåtande, .V.-o 20. förmälle minskning', den der man i allmänhet trott höra verka till skyndsamhet i Hofrätternes arbete. Emellertid har Herr Cederschiöld, under diskussionen på Riddarhuset, för den händelse att man ej funne lämpligt att inskränka de demandes antal till blott tre, hemställt om icke kunde stadgas: a/l i Hofrätt alltid borde dumas af Jeni ledamöter eller af tre, der alla liro om beslutet ense. Om då de tre ej blefvo cnige, skulle två tillkallas; och derigenom undvekes icke allenast det jemna talet, utan äfven det i reservationen anmärkta förhållande, att en ledamot tillkallas, oansedt hans röst ej inverkar på beslutet, såsom redan af de tre på förhand bestämdt. Detta sednare förslag utgör dock en modifikation af det, som blifvit framsläldt i 1 § 4 kap. af lagberedningens förslag till rättegångsbalk i tvistemål, der det beter: ”Ej skola på en gång flere än fem och ej färre än tre i rätten sitta;” hvilket förslag äfven blifvit vid återremissen åberopadt, under yttrad önskan af en talare inom Borgare-ståndet, att Utskottet mätte vid frågans förnyade behandling deraf taga ”någon notis och åtminstone försöka en vederläggning af hvad lagberedningen till stöd för sin mening yttrat”. Något vidare förslag till ifrågaställde lagförändringen har icke inom riksstånden uppkastats: men deremot har inom högv. Preste-ståndet uppmärksamheten blifvit fastad derpå, huruvida tidpunkten vore inne för någon förändring uti förevarande hänseende.
Att på grund häraf utan vidare göra Liszt till en af de franska romantikerna, hvilket särskildt skett från den sida, som från-känner honom annan betydelse för konsten än virtuosens, är emellertid ett misstag. Han hade under utvecklingsåren en romantisk period att genomgå, men det djupaste grundlaget för hans begåfning var både så estetiskt sundt och etiskt allvarligt, att han vid mognare år (man erinre sig att han vid denna tid var föga mer än 20 år) åter strök af sig allt det osunda denna möjligen qvarlemnat. Vill man dock i hans senare konstutveckling spåra någon inverkan af de romantiska ungdomsdagarne, torde man, utan att taga mycket fel, ur romantikeos uppfattning af konsten och konst-ändamålet kunna härleda den första impulsen till Liszts egen ståndpunkt i dessa frågor, och särskildt kan helt visst romantiken betraktas såsom andlig fadder till den för framtidens konst betydelsefulla princip, för hvilken Liszt gjort sig till missionär, att » allt inom konsten, som har sitt ursprung i en ädel och upphöjd känsla samt i sin yttring motsvarar denna, är berättigadt *. För öfrigt märker man, ehuru öfvergående, en sådan inverkan på hans kompositioner, från 1830-talet, men den punkt, på hvilken den onekligen varit starkast, är ej hans konstnärliga utan hans privata lif. Det förtroliga umgänget och det nära vänskapsförhållandet till de mera framstående romantikerna, särskildt Musset och George Sand *, kunde ej förfela att starkt in * Det genom ett bref från Heine till Laube uppkomna ryktet — hvilket dock af den förre sedan återkallades — att förhållandet till George Sand skulle ha varit ett annat än blotta vänskapen, torde nu mera q tarfva någon vederläggning. Och oaktadt Liszt, äfven sedan han lemnatverka på cUn mera lössläpta form hans lif tog och på hans åsigter om lidelsens allena berättigande såsom normerande förhållandet till det andra könet Det är under denna tid, som den mera betydelselösa idyllen med grefvinnan Lapru-naréde utspelas, och det är denna, som knyter det iör honom skickelsedigra förhållandet till grefvinnan d^goult *, modern
Herrar JustitieRåden Themptander. Herr Vice Amiralen Stråle. Isberg. och Nordenstolpe. Coyet. Herr GeneralLöjtnanten Lorichs. Herr HofPiättsRådet Sköldberg. Herr KammarRådet Fägersten. Herr KommersRådet Leyonmarck. Herr KrigsRådet Branting. Herr StatsKommissarien af Tuneld. Herr AmiralitetsKammarRådet Widin. Herr BergsRådet Tribler. Sekreteraren anmälte, att, enligt hvad StatsTidningen utvisade, Herr KammarRättsRådet Uggla hos Kongl. Svea HofRätt begärt att få sin egendom till borgenärer afstå, samt att desse blifvit kallade att öfver ansökningen höras; och fann RiksRätten ett sådant förhållande utgöra hinder för Herr KammarRättsRådet Uggla att RiksRätten, såsom Ledamot, biträda. Eftet det Protokollet för den 14 nästlidne Februari var justeradt först för parterna och sedan inför RiksRätten, skedde upprop, hvarvid förekommo Herr Justitieombudsmannen Landin och af svaranderne H. E. f. d. StatsRådet 49 382 Herr Grefve Löwenhielm, StatsRådet Herr Friherre Lagerbjelke, Herr f. d. StatsRådet Poppius, f. d. StatsRådet Herr Friherre von Schulzenheim, Herr StatsRådet Ihre, f. d. StatsRådet Herr Friherre Gyllenhaal, f. d. StatsSekreterarne Herrar Presidenterne Skogman och von Hartmansdorff, Herr f. d. StatsSekreteraren Grip samt f. d. tillförordnade StatsSekreterarne Herrar KansliRåden Ulfsparre och Bohm och Herr ExpeditionsChefen Munthe, af hvilka Herr KansliRådet Ulfsparre, som, enligt förut ingifven fullmakt, utför Herr f. d. StatsSekreteraren Danckwardts talan, nu äfven inlemnade en af H. E. f. d.
Genom en tullbestämmelse för färsk fisk har Utskottet således trott sig Bevilln.-UIskottets Utlåtande N.o i någon mon kunna förekomma denna påtagliga elusion af Författningen, och kan derföre ej, oaktadt de skäl som blifvit anförde emot förslaget i denna punkt, frånträda detsamma. Sill, all annan: af Herr Dalman, att den af Utskottet föreslagna tull för denna vara, som utgjorde en nödvändighetsartikel för massan, vore för hög och borde nedsättas till 24 sk. tunnan; af Herr Stats-Rådet Poppius, att, då Sill kan inkomma från Norrige mot half tull, Utskottet hade bort antaga Tull-Comiteens förslag af 4° sk* för tunnan i införsel-tull'; hvaruti Herr Doctorn Grenander och Herr Prosten Åstrand instämt; — af Herr Wijk, att denna vara borde kunna draga den af Tull-Comitéen föreslagna tull, helst som densamma finge ifrån Norrige inkomma emot half tull. Af de Skäl Utskottet redan anfört för bibehållande af den tull, som i83o års Taxa bestämmer, har Utskottet ansett sig böra vidblifva dess förslag i detta fall. Ströming: af Herr Stats-Rådet Poppius och Herr Björk, att Utskottet för denna artikel uppsatt Tull-Comiteens förslag från 24 sk. till 1 R:dr tunnan, ehuru densamma lika med Sill vore en nödvändighetsvara. Till bemötande af denna anmärkning torde vara tillräckligt fästa uppmärksamheten derå, att Ströming för det första vanligtvis har ett högre pris än Sill, och för det andra, att densamma fiskas i betydlig mängd vid vare egne kuster, samt alt den högre tull, sorn blifvit denna vara åsatt, åsyftat alt i någon mon lemna skydd åt fattige fiskare inom landet. Utskottet har således ej heller i detta fall kunnat gilla anmärkarnes åsigt, utan ansett sig böra vidblifva det afgifna förslaget. Fransar, Galoner och Snören: af Nils Strindlund, att tullen derå vore för hög; samt af A. Brisman och Lars Larsson från Skaraborgs Län, att densamma vore för låg och borde höjas 5o procent.
(Kastar, undan handduken.) dar mot en hind! Hallo! Nu är bytet uppjagadt; tre hun Scen IV. ABEDISSAN. AGNES. BIKTFADERN (Broder Fransiscus.) DE FÖRRA. ABEDISSAN. maren. (Agnes och Metta gå.) Syster Agnes och Metta, gå ut och vänta i kam Scen V. ABEDISSAN. MARGIT. BIKTFADERN. ABEDISSAN. sköka, djefvulens barn, och strö aska på ditt brottsliga hufvud! På knä, synderska! Fall ner på ditt ansigte, 8 ett faderoch moderlöst barn, för att skydda dig mot verldens ondska; men du lönar oss, som om vi voro dina fiender. Du rifver ner de murar vi rest mellan oss och denna usla verld, som icke förtjenar en half Vi togo upp dig i detta heliga samfund såsom tanke. Du ingår förbund med ovännen och har fläckat denna rena hemort, för att verldsförsten skall drifva oss ut på hedarne, der vargarne skola taga mina lam, rasar i din kropp, men vi skola besvärja honom. På knä, sköka! MARGIT. som den gode herden gifvit mig i händerna. Den lede knä endast för honom, som hör mina böner! Läs detta bref! ABEDISSAN. Jag är icke hvad ni kallar mig, och jag böjer Jag har läst dina bref. MARGIT. nen, en förrädare? Huru? Gårdsmästaren, Hans, den hederlige manABEDISSAN. har bevakat dig. Han har gjort sin tjenst, han som Metta, hvilken MARGIT. oren af lögn och bedrägeri... Jag tyckte också att denna luft jag andades var ABEDISSAN. var bedragerskan, då du bröt dina löften! MARGIT. Tig, genomförderfvade varelse! Det var du som rik; men när ni såg, att jag intet egde, då... Ni tog mina löften, derför att ni trodde jag var Det ljuger du! BIKTFADERN. detta barn? Fru abedissa! Vill ni tillåta mig att tala med ABEDISSAN. Ja, i min närvaro gerna. Det är ju edert ärende.