Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti förstnämnde hänseende inhemtas af den Kongl. Propositionen, bland annat, att Kongl. Majit, efter det Rikets Ständers ofvannämnde skrifvelse inkommit, iörordnat Professoren m. m. A. J. Erdmann att såsom Chef öfvertaga ledningen af ifrågavarande undersökningar; och hade Kongl. Majit, sedan Professoren Erdmann uppgjort förslag och Yetenskaps-akademien, på nådig befallning afgifvit underdånigt utlåtande i fråga om användandet af det beviljade anslaget, funnit godt att såsom allmän regel i afseende å dessa undersökningar förordna, att de borde företagas efter en gemensam plan, som hade till liufvudsakligt syfte att, med iakttagande af vetenskapens fordringar och med särskild fästad uppmärksamhet å jordoch berglagrens vigt och inflytande i ekonomiskt hänseende, uppdaga och genom fullständiga kartor och beskrifniugar meddela kännedom om landets allmänna geognostiska beskaffenhet, och att sålunda förbereda och underlätta de mera detaljerade forskningar, hvilka, såsom ländande till specielt gagn för skiljda trakter af landet, höra tillhöra vederbörande kommuner eller enskilde att hvar och en i sin ort föranstalta och bekosta. I öfverensstämmelse med Rikets Ständers yttrade önskan, att dessa undersökningar till en början icke måtte företagas i alltför stort Bih. till B. St. 2 Häft. 6 42 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 93. omfång, hade tillika föreskrifvits, att desamma under åren 1858, 1859 och 1860 borde så inskränkas, att arbetena för denna tid komme att utgöra ett holt för sig, och att, i enlighet härmed, arbetet skulle så ordnas, att detsamma inom Upsala län, i fullföljd af der redan under åren 1856 och 1857 med bidrag af allmänna medel verkställda geologiska forskningar, omfattande ungefär 10 qvadratmil, vidare fortsattes, samt derifrån, såvidt omständigheterna tilläte och, utan att fördröjas af andra detaljundersökningar, än sådane, som vore af ett allmännare intresse, utbredde sig; så att det komme att omfatta en sammanhängande del af lan % TV 1 det.
Denna enhet har af Frih. Wrede blifvit uppgifven i dess lill Banko-Utsk. remitterade förslag, samt utgöres af ett silfvermyut, svarande mot ^ af vår nuvar. specie-r:dr, således jemnt 24 sk. r:gds-sedlar. Låtom oss efterse i Ifvad mån denna föreslagna myntenliet uppfyller de nyss uppgifna 5 hufvudfordringarne. l:o Frih. Wrede har föreslagit enhetens fördelning i 100- delar, samt att denna hundradel skulle blifva minsta skiljemyntet. Som nu 24 sk. r:gds äro lika med 90 styfver, så synes, att den föreslagna mynt-enhetens hundradel skulle i det aldra närmaste komma att öfverensstämma med värdet af en styfver r:gds, som icke allenast är ett i landet allmänneligen kändt och begagnadt skiljemynt, utan äfven utgör det minsta belopp, som i minuthandeln vanligen ifrågakommer att liqvidera. Första vilkoret är således pä ett högst lämpligt och lättfattligt sätt uppfyldt. 2:o Som ett silfvermynt af 24 sk. r:gds värde, enligt nu gällande myntordning, väger jemnt TU vict.vigt myntsilfver, beslående af | bergfint silfver och \ koppar, samt följaktligen 400 stycken sådana mynt innehålla jemnt 3 U bergfint silfver; så synes häraf, att denna föreslagna mynt-enhet äfven fullständigt uppfyller det andra villkoret. 3:0 Vår nu gällande allmänna lag utsätter de stadgade bötesbeloppen i daler. Denna bötesdaler utgjorde, då lagen först utfärdades, -i r:dr specie, (enligt 1716 års myntordning), men utgör nu, som allmänneligen kändt är, i följd af sedan limade myntförändringar, ^ r:dr b:eo eller jemnt 24 sk. r:gds.
Ridderffapet och Adeln owäntadt, at sedan de friwilligt upoffrat och till ofrälse Stånden uplätit de fä eMrsiva rättigheter de hade öfriga, finna et yrkande upkomma, som, utan afseende pä hwad som blifwit äfstätt, är i sin omfattning lika outförligt, som det til sin grund är bygdt pä outredda och origtigt upfattade begrepp. Det kunde mä hända wara nog sör Högloft. Ridderffapet och Adeln, at päminna sina Med-Ständer, at i detta Ständ funnits de Män, som insett Fäderneslandets fara och wägat rädda det, at det är genom deras ätgärd de äga sjelfständighets - och öfwerläggnings frihet, at längt för detta Ridderffapet och Adeln förutsagt sina Med Ständer följderne af et inkräktadt enwälde, at säledes Högloft. Ridderffapet och Adeln icke borde lida eller ställas til answar för deH olyckor. Men dä man begär en jämnlik beskattning pä jord, skulle det ändock kan hända hafwa anseende at undwika frägan, snarare än at beswara den, om Högloft. Ridderffapet och Adeln nöjde sig med, at framställa sit förhällande, häldre än at bewisa sin rätt. För at om denna öfwertyga det alltid agtningswärda Bonde Ständer, torde det wara nog at för dem framställa sakens rätta för häll ande och fZIjderne af -e pästaen-en, som okunnige eller illasinnade Författare förmätt dem at upfatta. Utan twifwel lär Högloft. Ridderffapet och Adeln ej bestrida den grundsats, at Medborgare i et Samhälle böra njuta lika rätt. Men denna - Den 18 I«nik. 772 na grundsats medför icke, at de ssola äga samma grad af förmögenhet och deraf följande förmäner. Den will endast säga, at hwar och en bör lika skyddas i åtnjutande af de rättigheter kagen honom tillagt.
Handlingar, angående öfverlemnande till Rikets Ständers Justitieombudsman af sådana, rörande ledamoten af Ridderskapet och Adeln, Under-Löjtnanten vid Kongl. Göta Artilleri-Regemente August Gerhard Muhls arrestering, då han med Herr Grefvens och Landtmarskalkens tillstånd på kortare tid lemnat Riksdagsorten: II. 108, 109, 154, 158, A. 163. Handtverksoch fabriks-näringarne, om anvisande af ett årligt anslag å 10,000 Riksdaler till deras befrämjande; motion af Friherre Knut Bonde: se Motioner. Hannas N:o 21 och Glemminge N:o 7, gatuhus i Kristianstads län, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition angående deras försäljning till skatte: B. II. 155, 158, A. 158, É. 299. Harmens, Henrik Gustaf Ferdinand af, dess yttrande: I. 433. Hattefura, om ändring i bestämmelserna rörande stats-bidrag till segel-leds öppnande från Hattefura vid Wenern till Stora Lee, m. m.; motion af Grefve Erik Sparre: se Motioner. Hedström, Paul, f. d. Riksdags-follmägtig, i anledning af väckt motion om befrielse för Vaktmästaren J. F. Forslund att infria åtskilliga af Hedström mot falska handlingar erhållna lån från Banko-Diskonten: B. II. 555, 558, 591, A. 591. Heijkenskjöld, Carl Wilhelm Detlof, dess yttrande: I. 429. Heijkenskjöld, Selim Lennart, dess yttrande: I. 485.
\:ste RevisionsContoiret till sin befattning erhållit följande: i:o Södra och Westra GeneralKrigsCommissariaternes Räkenskaper för år 18 i 2 18 2 -Rev.Man. 2:0 Kongl. Kustbevaknings" och Hamnstängnings Commirtéens Räkenskaper för 1810 samt Kongl. Krigs - Cornrnittééns samtelige räkningar for 18 II > 1812 och 1813 jemte CassaRedogörelsen för 1814 99^ — 3:0 Kongl. K.igsGoIlegii diverse Krigsmedels-räkningar för 1812, 18 i 3 och l8x4 samt diverse Förråds - räkenskaper för I8I2, »813. SundhetsCollegii serskilte räkning för 1812 tillhopa 45J 4:0 General KrigsCommissariatets vid fd. Svenska Arméen i Tyskland diverse Räkenskaper för 1813 och 1814 • 118 och slutligen: 5:0 Kongl. KrigsCommittéens Rökslut öfver LandtRänteriernes KrigsUtgiftsRäkningar för 18I2 ... 18 eller tillhopa arbete för 299 RevisionsMånader. z:dre KrigsRevisionsContoiref , sorn från början blifvit organiseradt endast för handläggning af Flottorhes Räkenskaper, men likväl sedermera, Rikt. St. Revisorers Beriittelscr. 171 enär dessa befunnits för en jemn sysslosättning ofil Iräckelige , enligt Deputerades framställning vid uppskattning den 20 Januarii iglö afven fått emottaga Landt Arméens Bäkenskaper , hvilket ICongi.
Att lörtiga de ifrågavarande lagstiltningsförslagen om kyrkomöten, befarar jag, att ännu svårare villfarelser, än dem jag här ifrågasatt, torde vara i stort omlopp ej blott hos den obildade folkmängden, utan ock hos en icke ringa del af sjelfva lärareståndet samt för öfrigt bildade personer, de der icke gjort lagarnas kännedom till sitt yrke. Man torde temligen allmänt föreställa sig, att om någonting behöfde ändras eller förklaras i våra religionsläroböcker, sådant endast skulle kunna ske genom sjelfva läroståndet, och att således kyrkomöte, i detta ords gångbara bemärkelse, utan inblandning af lekmän, vore rätt innehafvare af den myndighet, hvars beslut i trosfrågor borde gälla. En sådan mening behöfde utan tvifvel hafva något stöd af lag, för att kunna äga giltighet; och den saknar ej allenast allt sådant stöd, utan den ligger äfven i öppen strid med den lag, som redan blifvit åberopad, och hvarigenom förfogas om lagstiftningsmakten i kyrkoärenden. Lyckligt är ock, att så förhåller sig; ty en åt klericiet förunnad myndighet öfver kyrkans lära skulle ofelbart blifva rätta vägen först till religionstvister, om ej borgerliga krig, och sedan till ett hierarkiskt välde, slutande sig med maktens öfverlemnande ål en enda, således med enahanda utgång, som följt på kristna kyrkans historia före den påfliga maktens och ofelbarhetens införande. Huru vådligt det vore att försätta kyrkan i ett sådant beroende af läroståndet, som skulle kunna leda till denna påföljd, derom kan man öfvertyga sig uian djupsinnig spekulation öfver möjligheten och troligheten af en så beskaffad påföljd. Ty den folkföriedande inflytelse, hvilken måste blifva medlet för den stora hierarkiska planens utförande, är ingalunda i vår kyrka oförsökt, och dess verkningar ligga alltjemt för öppen dag. Sektväsendet, schismerna, läseriet äro ingenting annat och hafva ingenting annat varit, än frukter af svärmande eller illasinnade presters vilselörande ingifvelser, sedermera fortplantade af deras laiska anhängare, och naturligtvis ofta missförstådda och försämrade, sedan de kommit i dessa anhängares händer.
L. S. Måns Jössasson, för Gerts, Albo och Willands Härader. L. S. Nicklas Jönsson, För Östra Göinge Härad. L. S. Håkan Nilsson, för Westra Göinge Härad. L. S. Per Pålson, för Norra och Södra Asbo samt Bjäre Härader. L. S. Ola Jeppsson, för Listers Härad. L. S. Lars Pettersson, Gustaf B. Appelqvist, För östra Härad i Blekinge; för Medelstads Härad i Blekinge. genom L. S. G. B. Appelqvist, enligt fullmakt. Lars Nilsson, för Bräkne Härad. L. S. 17 i3o David Andersson, för Höks, Tönnersjö och Halmstads Härader; genom B. Gudmundsson, enligt fullmakt. L. S. B. Gudmundsson, fur Årstads, Faurås och Himlile Härader. L. S. Olof Lindbäck, för Fjäre oell Wiske Härader. L. S. Olaus Ericsson, för Lane, Tunge, Stångenäs, Sörbygdens och Sotenäs Härader; genom L. Rasmuson, enligt fullmakt. L. S. Johrs Johansson, för Orousts Östra och Westra samt Tjörns Härader; genom L. Rasmuson, enligt fullmakt. L. S. L. Rasmuson, för Inlands Nordre och Fräkne Härader. L. S. Olof Benjaminsson, Hans Hansson, för Inlands Torpe och Södre, Askims, Westra och för Wette, Tanums, Bullarens och Qville Östra Hisings samt Säfvedahls Härader. Härader. L. S. L. S. m 3rrtebmng 1. §. 1. äng. beftttabe @rttnblagS*föränbringar 2. §. 2. — beflutab änbring i 7 § af ben i ©tocfboltii och S(;ri|liania Sr 1815 bejlutabe Stifé*9lft 10. §. 3, — afhjelpanbe af be t 9tifS Steuiforer af©tatS 7. — ©tats*9tegleringen, fattimanbrag af ^>nfnaub
Han anser, att den constilutionella ansvarigheten blefve förmin - Den 5 Augusti e. m. io5 minskad, derigenom att ledamöter af Statsrådet, vid deras blifvande afgång, kunna vara betryggade alt få återgå lill de tjenster, de förut innehaft och utöfvnt. Jag medger att Ilr Cederschjöld har så till vida rätt, att den constilutionella ansvarigheten vore betydligt större, om dermed följde, att den person, som förlorade Ständernes majoritet och derföre nödgades afgå ur Statsrådet, ovillkorligen skulle svälta ihjäl, men för att ernå detta ändamål fordras också, att genom grundlagen föreskrifva, att han ej Får hafva enskild förmögenhet, ty i annat fall blir den constitutionella ansvarigheten för penninge-aristocratien jemnt och nätt så inskränkt, sora Hr Cederschjöld ansåg skadligt, då embetsmanna-classen ingår i Statsrådet. Hr von Hartmansdorff: Gr. Horn har yttrat en betänklighet emot min mening, den nemi., att personer skulle kunna för tillfället incommenderas att i Statsrådet taga inträde och öfvervara vissa mål, för att sedan lemna sina platser derstädes. Den värde ledamoten har sedermera förklarat sin mening så, om min uppfattning varit riktig, att en Statsråds-ledamot borde vara en sådan person, sorn icke påräknades blott för något visst tillfälle, utan i allmänhet vore duglig att vara Konungens rådgifvare, samt att Grefven ville förekomma, det någon blott för tillfället skicklig måtte af Konungen begagnas. Jag tror icke, alt om ett sådant stadgande, som det jag anser riktigt, skulle af Ständerna vidtagas, dylika missbruk verkligen inträffade. Om Konungen någonsin på det sättet begagnade sin rätt att inkalla medlemmar i Statsrådet, så är det naturligt, alt han med detsamma nedsatte embetets värdighet. Sådant lärer väl aldrig kunna blifva Konungens intresse; ty om Han någon gång ville nedsätta någon alltför myndig person , måste Han dock städse önska att hafva sina rådgifvare högt ansedda, på det att deras förtroende hos nationen och deras inflytande måtte svara deremot.
Amen! _______ AKT III. med inbyggda bänkar. I fonden dörr ut mot balsalen, der unghvar; till höger en cheminée. En slotts-sal; djupa fönsternischer, framspringande hörn dom synes dansa och leka. Maskerade äldre promenera här och I fonden porträtt af Folkungarne i hela figurer. ALGOTSON med en luta: sitter invid Blanche på en bänk med hyenden till höger; gossar och flickor med kransar på hufvudet stå i en ring kring dem. ALGOTSON reser sig. Pass på nu, tärnor och småsvenner! Reciterar efter att ha knäppt riturnellen. ALGOTSON reciterar. Hvem var mitt hjärtas dam i går? CHORUS. Blanche de Namur! FOLKUNGA-SAGAN. ALGOTSON. Hon är mitt hjärtas dam i år, I år, i år, och alltid! ALGOTSON. Hvem går i Kungens rosengård? CHORUS. Blanche de Namur! ALGOTSON. I hennes hjärtsköld liljan står Så hvit, så hvit som ingen! Ingeborg och Porse in maskerade; stanna framför Algotson och Blanche; recitationen upphör. PORSE till Ingeborg. der vifvet snart? Skamlöshet utan like! Ska vi inte spräcka det INGEBORG. Och det är konungens bäste vän... PORSE. I nöd och lust... ALGOTSON OCH BLANCHE påtaga maskerna. TREDJE AKTEN ALGOTSON till Blanche. Enkedrottningen! till Tärnor och Svenner. Ut och lek, barn! flytta sig i en djup fönsternisch till venster. INGEBORG OCH PORSE. sätta sig i ett hörn till höger osedda af de andra. PORSE. ALGOTSON OCH BLANCHE Vet Du hvem den Besatta qvinnan var? INGEBORG. återfinnas oaktadt huset genomsöktes från källare till loft. Nej, min älskling; och hon har icke kunnat PORSE. veta allt som är oss själfva till hälften hemligt? Jag tror de sitta och kyssas der borta! Då var det den Onde sjelf; ty hur kunde hon
M:t täcktes genom utfärdande författning, med ändring af hvad i Kongl. Brefven den 9 Februari 1802 och 17 Augusti 1804 är vordet stadgadt, i Nåder förordna, dels att å cn besutenhet i öfra Dal-laget och Säthers fögderi, jemte Svärdsjö socken, bör kunna födas minst två kor och fyra får eller getter, dels ock, alt de jordbesittningar, som vid de verkställda storskiftena icke uppgått till besutenhet och finnas å Kartan utmärkte, icke, emot egarens vilja, äro lösen underkastade. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 12 September 1857. Expedilioiis-Utskoltcts Förslag till anderd. Uppläst och god kändt hos Ridd. och Adeln den 5 Sept. 1857. Preste-Ståndet den 9 Borgare-Ståndet den 9 Bonde-Ståndet den 12 Rikets Stunders underdåniga Skrifvelse, i afseende å minderåriga personers arbetstid, vid fabriker och handtverk. (Allm. Besv.- o. Ekon.-Utskottets Bet. N:o 103). S. A. K. Uppå en vid innevarande Riksdag förekommen framställning derom, att, ehuru, jemlikt Kongl. Kungörelsen den 22 Maj 1852, fabriksidkare, som lill arbete nattetid emellan klockan 9 på aftonen och klockan 5 på morgonen använder arbetare under 18 års ålder, gör sig förfallen till böter, samt i Fabriksoch llandtverks-ordningen den 22 December 1846 åtskilliga föreskrifter finnas intagna till betryggande, af minderåriga arbetares rätt och bästa i enhanda hänseende, de missbruk, som lagstiftningen härigenom velat förekomma, likväl fortfarande egde rum, hafva Rikets
Hrr Elektorers lista vid val af en ledamot i Särskildta Utsk:t för Sjölags-förslagets behandling efter N:o 2308 Hr af Ström, Carl Ferdinand; och befanns dertill bafva blifvit utsedd: N:o 1749, B. Hr von Ehrenheim, Pehr Jacob. Hr von Knorring, Oscar: Jag anhåller att en inbjudning till de öfriga Stånden måtte utfärdas att förena sig i det beslut, som R. o. Ad. fattat i afseende å 10:de punkten af StatsUtsk:ts Betänk. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, huruvida R. o. Ad. behagade bifalla Hr von Knorrings nu väckta förslag, att de öfriga Riks-Stånden skulle inbjudas att förena sig uti R. o. Ad:s under sisthållne plenum fattade beslut, att, med afslag å Stats-Utsk:ts i sednare delen af 10:de punkten i Utlåt. N:o 66 gjorda hemställan, bevilja ett extra anslag af 4,900 rdr till löneförbättring åt Lif-bevärings-reg:tets befäl i kaptensoch löjtnants-graderne. Ropades ja. Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Exped.-Utsk:ts den 26:te dennes bordiagde skrifvelse-förslag N:o 336 Den 28 Meri f. tn. 67, ang:de regleringen af utgifterne under riksstatens första hufvudtitel. Föredrogs ånyo sammansatta Statssamt Allm. Besv.- och Ekon -Utsk:ts den 18 och 21 dennes på bordet lagde Betänk. N:o 21, i ani. af väckta motioner om skjutsningsbesvärets ordnande. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, att detta Betänk, skulle punktvis företagas till afgörande. Härvid anmälte sig och yttrade Frih. Sprengtporten, Jak. Wilh.:
St. bevilja anslag till en sådan ersättning, såvida icke löntagare, eller rättare räntetagare, skola äfventyra att gå förlustige af dem tillförsäkrade inkomster, eller Staten äfventyra att denna ersättning tilldelas utöfver de anslag, som för dessa verk, inrättningar eller löntagare hittills äro uptagne. Man måste nemi. taga i betraktande huruvida sistnämnde anslag äro bestämde blott uti kronovärdi eller beräknade uti visst belopp af riksdaler b:co. 1 förstnämnde fall har Statsverket blott öfverlemna! sin rätt, gifvit anvisning på vissa räntor, och om indelningshafvare]! eller räntetagaren af räntegifvaren upburit mera än förfaltningarne medgifva, så är det ingalunda Statens pligt att ersätta räntetagaren hvad han emot dessa författningar, således utöfver sin rätt, origtigt af räntegifvaren uttagit. T. ex. Landsh:r, som deraf haft någon inkomst, torde icke hafva rätt till ersättning, hvaremot Ryttmästare vid Smålands hussar-reg:te, hvilkas lön är beräknad i visst penningebelopp, enl. 1833 års lönereglering, böra åtnjuta en sådan ersättning. Den sistnämda frågan är således fullkomligt outredd och ännu är oafgjordt, huruvida verkligen någon lindring kommer alt äga runi eller icke. En sådan, som den af mig nu nämnda utredning, tillkommer efter min åsigt, icke StatsUtsk., utan den måste ske inom orten af vederbör, redogörare och derefter vidare pröfvas af vederbör, embetsmyndigheter. Sedermera upstår frågan, om hvad belopp, som för det ändamålet kan anslås. Frågan har således i ett fullkomligt outredt skick blifvit öfverlemnad till StatsUtsk. och Utsk. har således icke kunnat afgifva annat utlåt., än det vi nu hafva under pröfning. Många ledamöter hördes ropa på propos. Frih. Raab: Jag anhåller om tillgift för det jag ännu en gång begärt ordet i denna fråga, men den är af serdeles vigt för den provins, inom hvilken jag bor, och derföre anser jag mig äga ett skäl, att söka närmare utveckla mina åsigter och uptaga till besvarande de gjorda anmärkn:ne.
Jag har varit stödd av krigsmaktens goda anda och ämbetsmännens nit och skicklighet. Domarmakten har behållit sitt forna anseende. Den har haft bedrövliga plikter att uppfylla, men har därav hämtat ny rättighet till allmänhetens högaktning. Departementen har tävlat att ge ärenden så hastig gång, som våra bruk och lagar tillåter. Om Ers Maj: t värdes igenkänna den tavla jag framlagt, den livliga önskan jag hyst att svara mot det höga förtroende Ers Maj: t visat mig, skall detta bliva den ljuvligaste belöning för min möda. Må himlen, i överensstämmelse med mina önskningar, förlänga Ers Maj: ts dagar, och Sverige beskyddat av Era dygder, skall för sina tillkommande öden ovillkorlig borgen för den kärlek mitt hjärta ägnat Ers Maj: t, som en sons vördnadsfulla tillgivenhet, lagarnas okränkta helgd, redligheten hos statens tjänare, i enighet, tapperhet och patriotism hos det svenska folket Med uppriktigaste tillgivenhet och djupaste vördnad framhärdar jag, underdånige tropliktige undersåte och son. Stockholm den 7 januari 1811. CARL JOHAN. Kungörelse om dess återtagande av rikets styrelse. Stockholm den 7 januari 1812. Sedan Vi nu med den Högstes bistånd blivit återställd till hälsan återtar Vi rikets styrelse, som Vi med oinskränkt och rättvist förtroende överlät till Vår kärälskelige son, Kronprinsen, den 17 mars. Vi vill offentligt frambära en tacksamhetens gärd till honom för hans kraftiga förvaltning av fäderneslandets angelägenheter; om den bibehållna självständigheten, aktning hos främmande, trevnad, säkerhet och lugn inom landet. Vi kan inte kräva ytterligare prov på hans tänkesätt mot Oss och riket utan han har fullkomligt svarat mot Våra önskningar. Den lyckliga förening mellan oss och Vår son skall alltid vara orubbad och befästa fäderneslandets trygghet. Stockholms slott den 7 januari 1812. CARL. Kungörelse hur förhållas skall med den del av ådömda böter och sakören, som kronan tillkommer och årligen måste balanseras Stockholm den 13 januari 1812.
I consequent följd af Herr Grönhagens Förslag, skulle då opkså LandshÖfdingarnes Police-åtgärder kunna underkastas HofRätternes pröfning; och utom att detta vore ämnen, alldeles främmande för HofRätternes öfriga Domstols-befattningar, hemställer jag, om icke deras göromål® Den 10 Januarii. 687 mängfl härigenom skulle oskäligen ökas. För öfrigt och i afseende på det nya Förslag, som Herr Grönhagen förmält sig vilja foga lill det förra, så får jag anmärka, alt den lagliga Motionstiden nu är ute. Herr Grönhagen: Jag får ödmjukast anhålla, att min Motion måtte till ett annat Ple* num få hvila på Bordet, på det jag under tiden må få göra de ändringar och tillägg, jag kan finna nödiga. Herr Grefven och LandtMarskaiken uppläste 90 §. i RegeringsFormen samt förnyade sin förut gjorda ofvannämnde Proposition. Ropades Ja och Nej. Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus: Det vill synas mig att Herr Grönhagen icke nog tydligt uttryckt sin mening. Hans afsigt med den gjorda Motionen är ofelbart den, att PoliccKammarens Böcker och Protocoller måtte, på sätt som med andra UnderDomstolars Domböcker sker, på vissa tider inlemnas till HofRätten, för att der undergå granskning. Huruvida detta kan och bör ske, vill jag icke på förhand yttra mig om. Men i alla fall kan det icke förvägras Herr Grönhagen att deröfver begära få höra LagUtskottets tanka. Hvad de af Herr Grönhagen yttrade händelser beträffar, så kunna de visserligen icke här upptagas. De anföi-as ofelbart blott så - 638 Den io Januarii. som bevis för nödvändigheten att PoliceKatnmaren måtte ställas under Controllen af någon Lagskipande högre Auktoritet. Jag anhåller derföre att frågan, huruvida denna Motion må remitteras eller ej, måtte hvila till nästa Session, hellst Riksens Ständers Justitieombudsman nu icke är närvarande.