Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Efter skedd föredragning bifölls Lag-Utskottets Betänkande N:o 29, anledning al väckt motion om en lagförklaring af innehåll, alt föreskrifna uppbud Prot.-Uldrag den 22 Juni i860. af fast egendom å landet ovillkorligen skola meddelas å ting, som i rad följa hvarandra; hvaremot samma Utskotts Memorial N:o 30, i anledning af återremiss å Betänk,indel N:o 21, öfver ej mindre Kongl. Maj:ts nådiga Proposition med förslag till förordningar, angående dels ändringar i gällande bestämmelser om ansvar för den, som träder till eller utsprider villfarande lära, dels ock främmande trosbekännare och deras religionsöfning, än ock enskilda motioner i samma ämnen; lades lill handlingarne. S. D. Föredrogs Protokolls-utdrag från Vällofl. Borgare-Ståndet för den 15 innevarande månad, innehållande inbjudning till de öfriga Riks-Stånden att förena sig uti förstnämnde Stånds beslut om utdelning till Rikets Ständer af det Betänkande, som de af Kongl. Majit i nåder förordnade Komillerade, angående den Medicinska undervisningen i Riket, i underdånighet afgifvit, och hvilket blifvit på statens bekostnad till trycket befordradt. Ståndet antog den gjorda inbjudnirgen. Den 27 Juni. Frän Höglofl. Ridderskapet och Adeln. S. D. Efter föredragning af Konstitutions-Ulskottets den 16 och 22 dennes på bordet lagda Memorial. N:o 23, med förslag till ändring i 14 § \ mom. Riksdags-ordningen: Nio 34. med förslag till tillägg uti 73 § Riksdags-ordningen, angående förstärkning af sammansatt Utskott; och Nio 35, med förslag till åtskilliga ändringar i Riksdags-ordningen, angående Ridderskapet och Adelns representationsrätt: blefvo de uti ofvannämnde Memorial framställde grundlagsändrings-förslag af Ridderskapet och Adeln förkastade. S. D.
Jag wet wäl, at hotande underrättelser päffynda wara beslut och at et warmt nit sör fosterlandet ej tal upskof; men wi kanna, och om jag wägar äberopa egen erfarenhet, har äkw n sett detta warma nit eldadt af et lifligt wmperÄinem, någon gäng hänföra, eljest wälsinnade och uplyste Medborgare til företag, som förhastade hafwa felat sitt syftemål, och blifwit lika förstörande för deras enffilta wälfärd som onpttige och ffadelige för Samhället. Dä nu wärt förtroende til Hans KoW. Höghet Hertigens Riksföreständarens patriotiska tänkesätt är firyggeligt - dä wi derpå hafwa sä oswikeliga prof, sä högtidliga och rörande försäkringar, dä samteliqe Riks Ständen och i synnerhet det Första gätt, liksom en genwäg, denne älskade Furste til mötes at öfwerlemna icke obetydliga summor och magt til Rikets förswar för det närvarande: dä äfwen en del äf wäre Samfundsbröder, lika aktningswärde Medborgare, som fruktanswarde Stridsmän, hafwa räckt haparandra handen at med ljungeldens hastighet drabba wäre fiender wid första tecken til inbrott inom wära gränser; är min vförgripeliga tanke: at Riksens Ständer mätte äga nägot rådrum i den wigtiga sak, som nu bor afgöras — och afgöras pä et sätt, som i möjligaste mätto före antagningen befriar tvär nya Lonsti emion ifrän nödwändigheten af efter - Den i Junk. Z17 efterät steende jämkningar, hwilka, inom en kort tid troligen lunde den aldeles förändra. — Det skal förhöja wäre Ledamöters ära, at deras werk täl granskning, och wär granstning, stal säkert göra rättwisa ät deras ädla bemödande.
Utskott, hvilket skulle äga att äska alla i Statsrådet förda prot. och granska Statsrådets för handlingar samt derjemte Statsoch Riksg.verkens handlingar och räkenskaper; hvarvid den egenheten företer sig, alt dessa granskningar, i anseende till liksliufvudbokens afslutning, icke i allmänhet kunna komina att angå samma år. Jag erkänner äfven att jag ingalunda är tillfredsställd med uppdraget åt de 4 Riksförsamlingens fördelningar, som benämnas Stals-, Råneo-, Lagoch Exped.Utsk., att i sammansatt Utsk., beslående af 62 personer, slita förefallande tvister om grundlagens rätta mening. Utsk. förklarar (pag. 2), att mern. N:o 68 icke hos 3:ne RiksStånd till öfverläggning förevarit, men öfvei lemnar icke deslomindre (pag. 23) till sammanjemkning af samtliga RiksSt:ns gemensamma tankar vissa ändringar och tillägg uti nämnda mern. Här framställer sig åter Utsk. i egenskap af en jemkare emellan BondeStts gemensamma tanke, som finnes, och de öfriga 3:ne RiksStms, som icke finnes. Under närvar, förhållanden, och då intet antagligt förslag till representationens ombildning blifvit framlagdt, anser jag tiden icke vara inne att ingå i omarbetning af Reg.Fin och Riksd.- Ordn.; alt utbyta Reg.F:n och Riksd.Ordn, emot en Reg.F. och en ordnings-stadga. Till följe af hvad jag nu anfört, kan jag icke undgå att ogilla Utsk:s förslag såsom i vissa delar stridande emot Den ij April f. ni. 56 oell 81 §§:na Reg.F:n, äfvensom emot R. St.‘s i första i k fc Const.Ulsk. fattade beslut; uti andia äter innebärande lör* ändringar, som hvarken äro högst nödiga eller nyttiga; äfvensom förslag förekomma, hvilkas antagande jag anser vara vådligt för beståndet af Sveriges urgamla författning.
Vidare är förklarad!, att ett tvåkammar-systcme skall äga rum, eller att representanlerne skola fördelas i Ivanne kamrar, men huru det skall ske, ar jcke närmare bestämdt, och då kumle det blifva ett ytterligare föredragningsämne på hvad sätt eller efter hvilka reglor och principer denna fördelning i 1 kamrar skall försiggå. l3å detta sätt tycker jag, att man ration nellare skulle komma till ett resultat, lättare åtminstone än på det sätt, alt man på en gång granskar hvarje förslag i sin Itel het, ty då fruktar jag man ej blefve fullt nöjd med någotdera af förslagen. Hr von Troil, Emil; Visserligen begärde jag ordet, för att vttra något i anleda, af Frih. lfoyes sednasle anfö-t rande’, men sedan dess har den varde ledamot, som sist ytt-r rut sig, ånyo framkastat frågan om föredragningssättet. Jag vill derföre, till dess den saken blir ytterligare afgjord, in skränka mig lill att i allo lorena mig i livad Hr Grubbe derom framställt, och jag tror, att det blir svart att komma De» aj 0 c t o b e r e. in - till ett redigt och sammanhängande resultat på annat sätt, än att man tager ett af förslagen och genomgår det punktvis samt afviiger dess särskilda delar emot alternutivernn i de andra förslagen. Jag vågar tro* all icke något hinder för att på detta sätt lillvägagå kan ligga i det förklarande, som Hr Frih. o. Landtm, afgaf i förra plenum; Redan då yttrades en dylik önskan af några ledamöter af detta Hus. Sedan nu äfven deruti instämt en representant af den andra statsmakten, så vågar jag hoppas, atl Hr Landtull också för sin del ej längre skall finna sig obenägen att deruti ingå. Jag anhåller att Hr Landtm, måtte behaga härom framställa sin åsigt, samt derefter meddela Ståndet proposi på att vi må så lillvägagå, som Hr Grubbe föreslagit. Frill.
Hur otroligt det låter, var det först här, under det hon satt och stirrade ut öfver den glittrande floden, som hon gjorde sig de frågor andra så ofta gjort i hennes ställe: — Har jag då ingen stolthet, eftersom jag ännu älskar honom, inte kan glömma, inte kan resignera? Så med ett utrop: — Jag längtar, längtar, längtar, men jag vågar inte själf gå dit bort för att öfvertyga mig. Jag ville osedd se dit in för att få veta sanningen. Jag ville, att någon kärleksfull hand förde mig dit, det är så tungt att alltid gå ensam. Det starka ljuset öfver floden bländade åter hennes ögon. Hon höll handen öfver dem. Ett djupt vemod hade gripit henne, känslan af ett oändligt medlidande med henne själf, känslan af hennes stora, hopplösa ensamhet. En liten mjuk barnhand rörde vid hennes. Hon spratt till och såg upp. Det var René. Han stod bredvid henne, säker på att vara väntad och välkommen. — Vill madame gå med och se på mina hästar? Alla hästarna i stallet äro mina. Han smög sin hand i hennes. En känsla af otålighet steg upp inom henne, ett begär att bedja honom lämna henne i fred. Men hon var mycket barnkär, och gossen var oemotståndlig i sin trygga visshet att hon skulle följa med honom. Hvarför skulle hon ej? Kunde hon blott ett ögonblick undfly sina tankar De gingo tvärs öfver trädgården utför en liten bakgård, och därefter in i stallet. Han tvang henne att smeka alla hästarna, den ena efter den andra, och talade om för henne hvad de hette. — Madame får akta sig för Durance, hon bits, men Lisette är mycket snäll och Le Tarasque också. Jag kan köra dem alla. Alla de här fyra. Det är alldeles säkert. Morfar sitter bara bredvid och håller i tömmarna. Kom hit, skall madame få se på min vagn, den där stora, stora, som står där. Han förde henne ut på bakgården. Inne i vagnsskjulet stodo flera åkdon, som tydligen begagnades till skjutsar i grannskapet. Den stora vagn, som René betecknade som sin, stod längst inne. Det var en kolossal, gul målad, afdankad diligens från förra århundradet med sönderslagna fönster och rostiga hjul.
Ständer måtte l:o jemväl för sin del fastställa omförmälda af Kongl. Maj:t gillade roteringsverk, med undantag af den del utaf roteringsverket för Hallands län, som afsåge de utsockne frälsehemmanen derstädes, samt 2:o hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t täcktes låta vidtaga de åtgärder, som omständigheterne kunde påkalla för indelandet till rotar eller vakansafgifts erläggande af de hemman, hvilka, såsom af kronoeller skattenatur, borde ordinarie rotering utgöra, och berörde utlåtande, som blifvit af Bondeståndet bifallet, återremitterats af de öfrige 3:ne Stånden; men Utskotten uti sitt den 2 uti innevarande månad afgifna Utlåtande N:o 64 förklarat sig vidblifva hvad Utskotten i det förra Betänkandet tillstyrkt; så har vid föredragning af det sednare Utlåtandet Ridderskapet och Adeln fastställt omförmälde roteringsverk, samt derjemte ansett sednare punkten af samma utlåtande hafva förfallit. Preste-ståndet har till sitt beslut antagit hvad Herr von Troil i den Utlåtandet åtföljande reservation i afseende på förevarande ämne föreslagit, Hendigen att Rikets Ständer måtte för sin del fastställa de till Rikets Ständer öfverlemnade roteringsverken. Deremot har Välloft. Borgare-ståndet lagt till handlingarne l:a punkten af Utskottens i Utlåtandet N:o 31 gjorda samt uti Utlåtandet N:o 64 vidhållna tillstyrkande, men bifallit 2:dra punkten af samma Utlåtande; hvarjemte Bonde-ståndet förklarat sig vidblifva sitt i ämnet förut fattade beslut. Genom frenne Riksstånds,- nemligen Ridderskapefs och Adelns samt Presteoch Bonde-ståndens beslut, hafva således Rikets Ständer fastställt Bih. till R. st.
333 tillika derrf atf bemnlde Två RiksStånd icke ' eldt ainaga Justi-ifeCancellein så <»m Fon-diagande 1 StatsRidet, synes vid icke riglad mot något bestämdt förslag, eller ingående i Gt undtags redactionen. Dock lår Utskottet häröfver meddela den vördsamma förklaring, att det visserligen anser JustitiasRevisionens Ämbetsoch Tjenstemän underlyda den myndighet, som de betjena , och sålunda alven Högsta Domstolen. 5:0 BorgareStåndet, att StatsSecreterame må kalla , icke IVlini.lrar men Föredragande StaisRåd, Utskottet hemställer vördsamligen, om icke Vallöf!. BorgareStåndet, medel t den mer distinctiva, i sig sjelf likgiltiga lienämningens godkännande , behagade foga sig efter Re pective MedStånden. 60 Ridderskapet och Adeln, att från HofCancel lerens i Gund lagat ne antydda befattningar, må undantagas de, som Särskildta Utskottet ansett böra fiån han» Ämbete skiljas. Utskottet finner ej skäl att förändra det begrepp om HofCancellern» constiiulioneli vigliga bestämmelse, sorn grundat 534 Constitutions-Utskottets betånkanden. Utskottets afstyrkande å Särskildta Utskottets omförmälda förslag ; förmodande Utskottet att Högloft Ridderskapet och Adeln täckes i denna del med de öfrige Riks* Stånden sig förena. 7:0 PresteStåndet, att HofCancellern må ega särskildt inseende öfver RiksArchivet och Kongl. Tryckeriet. Det torde utan tvifvel göra tillfyllest, ett från Grundlagen intet hinder möter för öfverlemnande! åt HofCancellern af en sådan uppsigt, hvarom åter något uttryckligt Giundlags-stadgande icke lärer erfordras. 8 o Ridderskapet och At>eln, att 6 §.
Revisorerne hafva ytterligare anmärkt den ofullkomlighet i afseende på redovisningsoch bokföringssättet så väl hos Förvaltningen af Sjö-Ärendena sorn vid Flottans Stationer, hvilken, efter Revisorernes tanka, skall vara lill finnandes; och, ehuru Förvaltningen ej vill bestrida, alt bokslutssättel, hvartill formulairen äro af Kongl. Maj:t år 1800 i Nåder gillade och fastställde, må kunna i någon mon förbättras, vågar Förvaltningen dock högeligen betvifla, att ett bokföringsoch redovisningssätt, som tillfredsställer äfven den i Räkenskapens förande mindre kunnige och erfarne, någonsin kan uppfinnas, helst sorn. Flottans mångfaldiga och olika arbeten samt dess tusendelals serskildta malerialoch inventarii-persedlar göra det till en ren omöjlighet, att ulan ytterligare tillskapande af en mängd tjenste-befaltningar, hvarpå Rikets Ständer väl icke torde vilja ingå, åstadkomma det redovisningsoch bokföringssätt samt ernå de resullaler af kännedom om hvarje serskild anslagstitels speciella användande samt om hvarje serskildt arbetes och persedels verkliga kostnadsvärde, som af Revisorerne synas vara åsyftade och vid privates mindre vidlyftiga Varf och Fabriks-inrätlningar äro verkslällbare; börande Förvaltningen dock i underdånighet upplysa, alt Eder Kongl. Maj:t, redan för flera år tillbaka, läckts anbefalla StatsContoret uppgöra nya formulairer till bokslutsoch redovisningssätt för alla förvaltande Embets-Verk, men hvilket ingalunda lätta arbete ännu icke lärer hunnit fullbordas. Specielt hafva Revisorerne anmärkt, att Cassa-räkningarne, hvilka ej hafva någon bestämd afslutningstid, snarare äro att anse såsom calculer, än ett framställande af Cassornes verkliga tillstånd under det år, för hvilket de skola redovisa, såsom exempel hvarpå anföres, att i Förvaltningens räkenskaper för åren 1834 och *835, anordningar äro de sista dagarne af året afförde, men deremot vederbörande Stationers derå afgifna qvittencer daterade först året derpå.
Direktion derom anmälan hos Banko-Fullmäktige, hvilka ombesörja att en annan ledamot i den fullmäktiges ställe skyndsamligen förordnas och insättes. d) Kamrerare, som i detta fall sig förbryter, varder från tjensten skild.» Derjemte föreslår Utskottet, att ett särskildt arfvode af 500 R:dr skulle, efter upphörande af rättigheten för Kamreraren att med enskildes kommissioner i diskontväg sig befatta, honom tilläggas. Efter erhållen återremiss har Utskottet i ämnet afgifvit under J12 117 ett Utlåtande, hvilket blifvit af Ständerna bifallet. I detta Utlåtande har Utskottet, med frånträdande af förslaget om förbud för Kamrerarne att i egenskap af kommissionärer för enskilde taga befattning med låneansökningar, yttrat, bland annat: »Hvad åter vidkommer anmärkningen mot i Litt. C (af Betänkandet JVs 91) föreslagna straffbestämmelser för den Direktions-ledamot, som förbudet öfverläder, så ansei 56 Utskottet visserligen, att stränghet i detta hänseende är desto nödvändigare, söm en ledanrol inom respektive Riksstånden förmält, att, oaktadt det i nuvarande Bankoreglementet intagna förbud för Diskont-direktionens ledamöter, att med enskildes låneansökningar taga befattning, en och annan Ledamot af Direktionen på det sätt brutit häremot, att han bedrifvit honom anförtrodda lånekommissioner i ett annat antaget ombuds namn; men lika orättvist som det skulle hafva varit att ålägga en
Då jag ej kan annat än anse, att äfven den minsta karakters-skilnad, sorn kan åstadkommas mellan de båda kamrarne, är en stor vinst, bekänner jag uppriktigt, att jag emot delta Hr von Hartmansdorff* förslag kommer att votera nej; nien just derföre att jag fruktar alt det torde blifva förgäfves att hoppas, det man här inom Ståndet skall kunna erhålla någon gemensam tanke med sådana förslag till karakters-skilnad, som kunna blifva något ändamålsenligt tillägg i hvad R. o. Ad. redan i sammanhang med Frih. Sprengtporten* förslag beslutat, just derföre är det min inre önskan, att frågan må återgå till Coust.Utsk. utan bifall till Hr von Hartmansdorff* förslag, och som dertill svårligen kan finnas någon ändamålsenligare utväg än att Hr von Hartmansdorff* förslag upptages i proposm, sådant det är framstaldt, så anhåller jag att propostn må göras såsom han begärt, att valen till öfre kammaren skola ske på samma sätt som val lill den nedre kammaren. Hr Lefre'n: Frih. Boye har behagat göra åtskilliga anmärkn:r mot mig och Hr von Hartmansdorff, i afseende på våra tänkesätt i den här frågan och våra tänkesätt i öfrigt under loppet af denna riksdag. Dessa anmärkntr upptager jag såsom en vanlig följd af Frihms liflighet, men deri ligger dock någonting på bolten, som fordrar en art af vederläggning, helst till följe af den sammanställning, som Frih:n behagat göra emellan en annan ledamots tänkesätt och våra. Jag får då för det första nämna, att jag lill föregående riksdags Const.Utsk. öfverlemnade ett förslag lill representationsförändring, alldeles öfverensstämmande med de grundsatser, som jag här understödt under denna riksdag. Det skiljer sig icke i annat, än att jag hade föréslagit /(B ledamöter, 24 i hvardera kammaren af hvart stånd. Här är föreslaget 5o ledamöter, 20 från hvarje stånd. Delta mitt förslag har varit föremål för R. o. Ad:s öfverläggning och förkastande vid förra riksdagen. Jag fick då 25 eller 26 röster för mig mot omkring 3 eller 4 gånger så mångå e mot mig.
Utsk:n vilja således lemna rättighet till fritt och lagligt begagnande af de gevär, sorn finnas. Hr Rothlieb, Axel Fredr.: Frih. Palmstjerna har upplyst, att i Westmanland en inrättning blifvit stadgad, sorn meddelar premier för rofdjurs fallande. Jag har anledn. att tro, att förhållandet är enahanda i åtskilliga andra provinser. I Östergöthland har en ganska ansenlig jagtcassa blifvit samlad, hvarifrån rika premier tilldelas dem, som fälla rofdjur. Jag anser det icke vara billigt, alt jemväl de provinser, sorn redan sammanskjutit cassör till premier för rofdjurens utödande, skulle åläggas en bevillning, som tomine att användas till sådana premier. Af sådan anledning, äfvensom i anseende till de skäl, som redan blifvit anförda för bifall till Utsk:ns förevar, betänkande, anhåller äfven jag, att det må bifallas. Frih. Cederström: Jag måtte hafva illa uttryckt mig, efter jag blifvit missförstådd såväl af Hr v. Hohenhausen som af Gr. v. Fersen, ty jag har uppfattat Utsk:ns betänk, i Öfverensstämmelse med Gr. v. Fersens nu gjorda förklaring. Jag önskar derföre ytterligare nämna några ord. Den fiendskap emot jagt och villebråd, som varit rådande i Sverige, har härflutit från de tider, då jagten var ett monopolium, som tillhörde dels Konungen och dess medfölje, dels Adeln. Men jagten i allmänhet är sedan 1789 tillåten för alla innehafvare af jord, och sedermera har till och med högdjursjagten blifvit lofgifven. Det finnes således ingen jagt, som för den Svenske medborgaren är förbjuden, och följaktligen måste det vara hvarje Svensk mans interesse, alt jagten må vårdas, i stället för att dess förstörande fordom ansågs såsom en fördel. Det är på sådan grund, som jag, lika med Hr v. Hohenhausen, föreslagit, att en afgift må erläggas, icke för rättigheten att jaga, men för rofdjurs utödande och tillsyn öfver jagtordningarnas efterlefnad till villebrådets förökande.
För underhåll och vård af möbler och andra Staten tillhöriga inventarier i de Kongl. Slotten : Det till “möblers underhållande å Kongl. Slotten" på denna Hufvudtitel sedan längre tid tillbaka upptagna anslag . 12,000 Förhöjning under nästa slatsregleringsperiod 44,400 Kongl. Hofstallels utfodring Polis-, lysoch renhållning vid Kongl. Slottet och Arfprinsens palats . Rosersbergs Slott Ved och kol för de Kongl. Hofven S:gr R:dr R:mt. Kongl. Slotten: Reparationer å Stockholms Slolt med flera för de Kongl. Hofven upplåtna byggnader Rrandväsendet och yttre lyshållningen vid Kongl. Slottet och Arfprinsens palats Drottningholms och Svartsjö Slott Gripsholms Slott Ulriksdals Slolt Haga lustslott och park Strömsholms Slott S:gr Summa R:mt R:dr 630.000 120.000 126,000 36.000 18.000 56,400 45,000 22,500 3,000 50,600 1,106,900 63,000 11,250 24,600 5.000 8,250 8.000 3,000 123,100 1,230,000 Bih. lil! It. St. Skrifvelse, N:o 68. Litt. B. Tabell öfver Extra Staisreglerings-anslag under Rihs-Statens Första Ilufvudtitel. Anslag för en gäng: Fyllnadsanslag till Kongl. Maj:ts Hofhållning Till komplettering och omarbetning af Staten tillhöriga inventarier af silfver och koppar samt till inköp af porslin och glas Till reparation af den åt nordvestra, norra och nordöstra sidorna af Kongl. Slottet belägna del af första stora våningen Till anbringande af vattenledning i Kongl. Slottet samt utvidgning af gasledningen derstädes Till igenfyllande af kanalerna vid Haga Lustslott och ordnande i sammanhang dermed af parken derstädes Till nödiga reparationer å Haga Lustslott Summa R:mt
Denne man visade sig genast vara fullt hemmastadd i stugan, hoppade upp på bänken, tog ned från hyllan all den mat som fans; lät bära in sin packning, ref omslaget af ett skålpund stearinljus, tände ett och satte det på bordet samt betedde sig i det hela som husbonde på stället. Med äkta qvinlig uppmärksamhet öfvervakade jag tyst den hängande kaffekitteln, rädd att den skulle koka öfver, och jag kände mig befriad från en stor omsorg, när en af karlarne satte sig emellan sängen och elden, så nära mitt hufvudgärd han kunde komma på den korta bänken. Jag har aldrig till den grad förstått att uppskatta värdet af ståtliga eldskärmar som nu, och det var med en suck jag hörde honom kallas bort från mig och jag åter fick det starka eldskenet och hettan rakt i ansigtet. Som dessa fem karlar kunde äta fladbröd! Det hördes under en timmes tid som om tio man galopperat på ett tre alnars djupt lager af tomma ägg, och man skall ej tro att de spilde tiden med onödigt snack. »Du har främmande, Svend Opsal», sade den som vi sedan lärde känna som innehafvare af fiskerättigheten i Räfsjöarne och som husbonde i hyddan. »Fyra svenska jenter och en käring. Gått vilse i fjellen, varit ute förra natten i den starka kölden», svarade Opsal stilla. Männen svarade ej med något utrop, utan sände blott en flygtig blick bort till oss, nämde något om, att det kunde ha blifvit farligt samt krasade åter på sitt fladbröd. Det var oändligt välgörande för känslan att slippa vara föremål för det slags uppmärksamhet, som männen kalla käringsladder, märk väl, när ej de sjelfve göra deras nästa till föremål för detsamma. Hittills hade jag med fullkomligt lugn betraktat det nattliga laget, men i det ögonblick värden tog upp en lång svart butelj, blef jag hetare om öronen, än elden förmått göra mig. Med stort besvär drog han upp korken, fattade en kopp och slog i tjock hvit grädde. Jag nöp mig sjelf i armen till straff för det jag bringat vissa svenska föreställningar med hit upp, och hade jag varit bättre klädd, skulle jag stält mig på knä i sängen och gjort afbön för en så skamlig misstanke mot de hederlige männen.