Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
– Man har nog varnat och sökt afskräcka mig ifrån hela denna kondition, men, sanningen att säga, detta har just eggat mig att försöka. Kanske jag eljest aldrig tagit kondition. – Jag önskar dig emellertid lycka, och ... i alla fall, så har du uti mig en vän att stundom fly till. För att förstöra den något för mycket alfvarliga meningen i dessa ord, skrattade Erik, liksom satiriserande sig sjelf. Men Harald tog saken från en alfvarsam sida och sade: – Ja, Erik ... i alla fall har jag uti dig en vän att fly till, att begära råd af, om så ... skulle behöfvas. Många voro icke mera de ord, som vexlades, innan Harald gaf åt Erik ett varmt handslag och åt Stella en kyss på dess panna, och satte sig i schäsen. De båda andra följde honom till stora landsvägen, hvarifrån man redan kunde se Ristilä. – Jag tycker inte om det gråa slottet, dit min bror skall resa – sade Stella för sig sjelf – kan han komma ut derifrån åter? – Nästan dagligen skall jag vara hos er – svarade Harald – måväl så länge Erik, och måväl Stella! Och han försvann och nu var Erik ensam med Stella. Hvarföre klappade hans hjerta så våldsamt nu, då han var blefven ensam med denna okunniga flicka? Emedan han nu först verkligen förstod, hvad han åtagit sig, nu först då han var blefven ensam med henne. Haralds, den tredje personens närvaro hade verkat försonande, förmedlande, och nu var Harald borta. Således skulle Eriks lärarekall nu begynna, men med hvad skulle han begynna, hvad skulle han om också blott tala till henne nu; den frågan gjorde han icke sig sjelf, men hans känsla gjorde frågan. Napoleon påstås utöfvat en sådan makt på känslan, att personer, som första gången voro ensamma inför honom, icke visste hvad de sade eller gjorde. Att ytterligheter beröra hvarann, är en satts tusendetals gånger upprepad, och ändå kan det ej skada att upprepa den tusendetals gångor till, ty det ordspråket är åtminstone sannt. Ensam med denna djupt okunniga flicka, erfor Erik ett sådant intryck, som om hon varit en öfverlägsen herrskaresjäl.
Mi i innerliga öfvertygelse ej lösligen fattad, ulan grundad på alfvarlig samvetsgrann pröfning så väl af nutidens Europeiska samhällslif i allmänhet, som serskildt å det nuvar. tillstånd inom Svenska samhället, är den, alt på samma gång som de fordom verkligen befintliga skarpa och bestämda begränsningarne emellan serskilda stånd och klasser småningom hafva blifvit jemnade och slån - Den 18 Dc c em lier. digt allt mera utplånas till en större, om jag så må säga, allmän» nelig likhet i samhällsförhållandena alla medborgare emellan, och som under samhällsutvecklingens fortgång äfven de högre idéer eller vigtigare intressen, som kunna anses utgöra samhällslifvets huf* vudelementer, alltmera mångfaldigas, och i alla riktningar genomkorsa hvarandra, i samma mån skall ock valsättet icke mera kunna grundas på något, som icke längre inom samhället finnes till, sådant som det fordom varit, ulan man skall af de förändrade lidsomständigheternes kraf tvingas att öfvergå ifrån att vilja genom re* presentation återgifva samhället blott efter några få dess serskilda större hufvudkonturer, till att skapa national-represcntationen sådan att den blifver det i alla dess många hufvudformer och skiftningar återgifna, men dock uti idealiserad harmonisk helhet upfattade samhällets trogna afhild; Och jag tror, att om man härvid vädjar till den ordnade folkfrihetens rika och mäktiga krafter och skapade förmåga, man icke skall löpa fara att misslyckas. Och om, det jag dock bestrider, de mest gällande tlieoretiska skäl skulle tala för ståndseller klassprincipens uprätthållande, skall dock den praktiska möjligheten deraf alltmer försvagas och slutligen alldeles försvinna. Detta Stånd, R. o. Ad. utgjorde fordom en sluten klass med många serskilda detta Stånd ensamt tillhöriga fördelaktiga privilegier och stora prerogaliver, och innehade både genom förmögenhet och hildning en öfverlägsen ståndpunkt inom samhället. Men deras egendomliga skiljaktigheter mellan Adeln och öfriga medborgare hafva under tidernas lopp bortfallit, och jag vet ej något annat än den medfödda sjelfskrifua representations-rätten, som nu skiljer Riddersoch Adelsmän ifrån öfrige samhällsmedlemmar.
A ena sidan är anfört, att Lagen i s kap. Jorda-Balken, hwad börd i Staden beträffar, ej lemnar andra föreskrifter än, att Bördeman skall inom Tolf weckor ifrän z-dje uppbudet köpeskilling i Rätten nedsätta: att Lagen i mäl af denea beskaffenhet synes hafwa stadgat en alldeles egen ordning i sä matto, som köparen sjelf, genom Domstolen offenteligen uppbjuder sitt köp, eller hwilket sunes wara dek samma, kallar Bördeman till Börd>ösen, hwilken kallelse beswaras af denna sednare genom köpeskillingens nedsättande, i händelse han af ^en erbudne Börden will sig begagna: Att ingenstädes finnes bördeman den skyldighet vwillkorligen ölaad att köpare instämma, hwaremot 8 §. 5 Cap. Hord.Balk. tydeligen förmär, att den som ä köp för annan orsak än börd tala will, stall stämning taga j den som wederbör. Att dä Lagens föreskrifter för dörd af fast Egendom pä Landet äro olika med dem för börd till Hus, Tomt och Jord i Staden, näste, hwad -en sednare beträffar, Lagen ej anses wara 8» Den 2; April. wara förändrad genom Kongl. Förordningen af de» iz Juni i8os, hwilken endast handlar om huru förhallas bör pä Landet. Wille man ifrån aldre tider söka ledningar till allmänna Lagens stadganLen, förekommer att Bördsrätten da warit sa gynnad, att Arfjord ej fick wid Laga bot säljas innan den pa z Ting blifwit uppbuden: alt Bördelösm bestämdes af tillkallade Gode Män: att nenom Kongl. Brefwet kill Abo Hof-Rätt den iMars -67 l förklaras: alt Laga klander pa Bördelösen ar det, som Bördeman gör i rattan rid med reda penningar: alt da hwarken i detsamma eller i Kongl. Förordningen af 17-8 om börd omtalas stämning, skt sädant stillatigande derom fullkomligen instämmer med allmänna Lagens af i?z4 föreskrift.
Tusende gånger har jag mig hasteligen tillredt, att mig åter till Finland inpraktisera, för att få se ditt ljufliga anlete, men har mig då alltid i hågen runnit dina varningar och dina ord om hur stor din sorg skulle blifva, om jag för din skull i någon missfortune komma skulle, och jag har mig åter till qvarstadnande resolverat, fast Gud skall veta med hvilket hjerta. Enda trösten har varit tänka på dig och bjuda till komma fort, för att kunna mig hos dina slägtingar anmäla, men det har varit mot och ingen bot. Äro dock nu utsigterna bättre. Skall nytt manskap i Finland uppställas, och har jag löfte om kaptenstjenst. Denna steken är visserligen mager att bjuda dig på, men bättre tör väl ej på länge bli, och har jag sett du kunnat vara glad och nöjd med sämre. Tänker jag derföre: der kärlek bor nöjer man sig med ringa kost. Ville jag dock kunna bjuda dig bättre, dock är nu, Gudilof, den dyra freden, och jag kan få komma och se dig, och längtar mitt hjerta så, att jag icke vill kunna rätt mina göromål sköta af idel längtan. Kunde du, mitt hjertas ljus och lif, helst låta några rader af din hand mig tillhandakomma, blefve min längtan litet stillad. Väl vet jag om dig att du lefver, men mycket mera har jag ej om dig kunnat utspeja. Fruktande någon ledsamhet för dig, vågar jag ej heller detta brefvet directe till dig öfverstyra, utan får Elli det åter ombesörja. Måtte det träffa dig vid helsan. Väl vet jag att mig med din slägt en hård camp förestår, men värre än kosacker och kalmucker må de väl ej vara, och har jag sådana mer än en gång, oaktadt allt motstånd och embarras, dock slutligen med Guds nåd vainquerat. Är jag dock icke mera samma vilda fogel, som jag var förr, den utom Gud aktade intet, ty blef jag rätt som en annan menniska allt sen den tid, jag fick det stora ansvaret och fortune att dig, mitt hjertas älskade, beskydda och protegera.
Det ät sant: när endast två HofRätter finnas i Riket, inställer sig vid hvardera ett stort antal ungdom; men den uppehåller sig der blott ett eller annan månad och ofta allenast några dagar, för att låta inskrifva sig i HofRättens Auscultants-längder. De fleste söka sedan sin utkomst annorstädes, och hindras merändels af den stora aflägsenheten att någonsin återkomma. Desse, som så vanligtvis stadna pä Landet, der de biträda vid Under-Domstolarna, användas till förvaltande af Domaregö* romål, utan att HofRätten ägt tillfälle att närmare lära känna dem. Några få åter qvarblifva inom sjelfva HofRätten, för att förvärfva sig tour till de på stället varande sysslor bland betjeningen. Hos dessa sednare, hvilka icke hufvudsakligen lagt hand vid sjelfva Lagskipningen, urartar den skicklighet, som för dem är af nöden, till en viss mechanisk färdighet, då 356 Den 15 Juni. e. ni deremot hos de förra, som arbetat blott vid en eller annan UnderDomstol, begreppen all. tid måste besväras af ett slags ensidighet, efter de speciella åsigter, som inom en sådan inskränktare krets varit gällande. Om nu i stället HofRätter funnos i flera Landsorter, skulle icke allenast för den mindre bemedlade ungdomen lägenhet gifvas att någon tid årligen uppehålla sig vid närmaste HofRätt, mellan det den biträdde vid UnderDomstolarna, hvarigenom, å ena sidan, all denna ungdom, efter inhämtad kunskap om HofRättens arbetssätt, hade skicklighet till täflan örn sysslorna bland dess betjening, samt, å den andra, HofRätten ständigt ägde kännedom om dugligheten hos dem som vore att använda till Domaregöromål i orterna, utan ock för de mera bemedlade tillfälle vara öppet att besöka särskildta HofRätter, och derigenom vinna så väl en större öfning, sorn den, till motverkande af den skadliga mechaniska rigtningen , nödvändiga insigt, att saker kunna i det yttre eller formella olika behandlas, utan att derföre lida till det inre eller väsendtliga.” Hvilken reflexion kan man nu draga af detta LagComitéens Betänkande?
Hennes mor, fru assessorskan, var af den åsigten, att flickor skulle uppfostras i fullständig okunnighet om allt, som hörde till verkliga lifvet, och hon hade lyckats. »Lilla Elise» hon var mera sylfid än qvinna blef maka och mor, nästan mot sin vilja, utan att ana hvad hon gick till mötes, och utan den ringaste förmåga till motstånd, hvad man än bestämde öfver henne. Om hon fått följa sin egen känsla, hade hon aldrig tagit en amma. Men »de andra» hade beslutat det, doktorn i första rummet. Han valde Nadja, hennes fru mor sanktionerade denna, herr gemålen fann »menniskan vara racekreatur, en riktig bra mjölkko», alltså måste lilla frun ge vika. Den stora, rödlockiga pigan med de utmanande ögonen och de öfversvällande behagen skrämde henne. Hon vågade nästan icke taga i sitt barn, af fruktan att bli åtsnäst, hon vågade icke se på den lille, utan att amman betraktade henne med en blick, stickande af förakt, straffande i tyst hån. Ni ha väl sofvit godt båda i natt, kära Nadja? frågade den unga frun blygt; hennes melodiska stämma dallrade litet, vek och svag som tonen af en zittra. Jag har lyssnat, men ingenting hört, lillen har väl varit snäll? Psch, när har frun haft skäl att klaga öfver nätterna? Jag behöfver alls ingen kontroll, är inte frun nöjd med mig, så kan hon skaffa sig en annan. Åh, söta, så hon talar! Alterera sig inte, snälla, beskedliga Nadja, mamma säger, att lillen har ondt af det. Är det någon jag är säker på, så är det Nadja, att hon ser väl efter honom. Jag ville bara veta, hur ni må, båda två... Önskar Nadja något? kanske litet frukt? eller någon bok eller så? Bok, nej tack! Och läsning! Usch då, det gör bara ondt i hufvudet, och det tål jag inte vid, för lillen. Frukt har jag ännu se'n i går, herrn gaf mig ju en mängd påsar. Nej men efter frun är så god, så vore det allt bra, om frun ville...
Annu icke till inlösen företedda Trollhätte slussverks s. k. lottsedlar 1,875: — 1,875: — Obligationer ined 5 procents ränta, hvilka, i anseende till deras ordalydelse, icke kunna uppsågas, 10,125: — 10,125: — » med 4 dito, för medel, upplånta under åren 1854 och 1855 till utbetalningar å kreditivet för neutralitetens upprätthållande, 223,125: — 221,250: —• » med 4 dito, utfärdade till Rikets Ständers Bank, af hvilka årligen skall infrias ett antal af 22 stycken, å 4,000 R:dr B.ko hvardera, eller å ett sam manlagdt belopp af 88,000 R:dr sagde mynt, 2,772,000: — 2,640.000: — » med 5 dito, till försvarsverkets fullständigare ordnande — 3,000,000: — » Insatt fond till säkerhet för Göta kanals framtida underhållande, emot 5 procents ränta, 140,889: — 140,889: — Beviljad och afsatt fond för Södertelje kanals underhållande, emot dito, 45,000: — 45,000: — Innestående lösen för å skattejorden växande ekar, för hvilka medel Riksgälds-kontoret godtgör 4 procents ränta, 303,646: 54. 305,011: 51. Uti det åt Riks-arkivet hittills upplåtna hus intecknad skuld till Stockholms Borgerskaps Enkhus, löpande med 4^ procents ränta; hvilken skuld, enligt derför af husets förre egare afgifven förbindelse, icke får uppsägas, 17,400: — 17,400:
För att försäkra sig derom, att en Gäldenär, sorn idkat handel eller annan rörelse, deröfver bok hållas bör, ej må, sedan han sin e - Konungens Nåd. Propositioner. 517 gendom lill Borgenärerne afträdf, kunna fördem undanhålla sine böcker, eller ock deri göra förändringar, ar föreslagit, att Ratten eller Domhafvanden, eriar Gäldenärs ansökning om egendoms afträde upptagen är, skall genast låta uppteckna och försegla Gäldenärs böcker, sorn handel eller annan sadan rörelse anga. Att den afträdda egendomen må med flit, skicklighet och redlighet förvaltas, är af yttersta vigt för Borgenärerne. -Då valet af Gode Män och Syssloman är till Borgenärerne sjelfve öfverlem nadt, och således al deras förtroende till förvaltarne hetor, samt i det fall, då vid Concurserts början Borgenärer ej tillstädes komma, åt hvilka förvaltningen med säkerhet anförtros kan, Domstolen blifvit ålagdt att utse och förordna annan skicklig och vederhäftig man, eller flere, att 1 förvaltningen biträda Borgenärer eller deras Gode Män, liar Lagstiftaren redan, så vidt möjligt är, sörjt derföre, att förvaltningen må komma i redlige och skicklige personers hand. Och, som Gode Männens eiler Sysslomannens verkningskrets ej eller kan, utan Borgenärernes skada, inom för trånga gränser inskränkas, och de uti 1798 års Goncursstadga gifne föreskrifter för sjelfva förvaltningen finnas i det närmaste för ändamålet tillräckliga, har Committéen endast ansett nödigt att tillägga stadgaoden, så väl angående de tvångsmedel, hvarigenom en tredskande Gäldenär må tillhållas att gifva Borgenärerne eller de af dem valde förvaltare nödige underrättelser om boets tillstånd, och desse senare kunna förmås att ert sådan skyldighet mot Borgenärerne fullgöra, och s 18 Konungens Nåd. Propositioner. att i öfrigt, på anmälan af Borgenärer, låta till en allmän öfverläggning förekomma ärenden , som deras rätt och bästa röra, som ock rörande Gäldenärs egen, af förvaltnings-åtgärderne med den atträdde egendomen, beroende rätt.
Då nu en stor del handelsdrängar började sina vandringar redan innan de blifvit delaktiga af den Hel. Nattvarden, stundom till och med vid 12 eller 13 års ålder, samt såmedelst vandes vid ett kringstrykande oell lättjefullt lef nadssätt, hvadan all håg och öfning till arbete utestängdes, och erfarenheten dessutom visat, att de fleste af desse handlande blifvit utarmade, har motionären, jemväl med afseende derå att i de flesta socknar funnes landthandel, som försåge landsorterne med behöfliga varor och för hvilken handel skatt erlades, ansett att åtgärder borde vidtagas till förekommande af de olägenheter, som i följd af här ofvan anmärkta förhållanden uppkommit och vore att emotse för Sunnerbo härad; I hvilket afseende föreslagits: l:o) att pass för handelsdrängar icke må utlemnas af annan auktoritet än den, inom hvars område personen är bosatt, och då endast för afyttrande af ortens tillverkning, hvilket sednare borde styrkas genom sockennämndens intyg deröfver samt intyget vidhäftas passet; 2:o) att kronooch tullbetjening inom Riket måtte förständigas att å nämnde personer vara uppmärksamme och noga tillse att icke olaga gårdfarihandel af dem bedrefves, samt, derest sådan egde rum, befordra idkarne deraf till laga ansvar; 3:o) att bemälde handelsdrängar icke allenast, såsom nu är stadgadt, måtte undergå läkarebesigtning för erhållande af pass under deras handelsresor, utan äfven åläggas, att vid hemkomsten för vederbörande genast förete behörigt läkarebevis derom, att de icke voro behäftade med venerisk sjukdom. För detta sednare yrkande har motionären hemtat stöd i den omständighet, att provincial-läkare måst besigtiga alla innevånare i åtskilliga socknar inom Sunnerbo härad, till följd deraf, att kringresande handelsdrängar spridt nämnde sjukdom bland befolkningen, s 30 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:0 101.
Vid inträffade sjukdomseller andra förfall, hafva bland de af Riks-stånden utsedde Suppleanter endast tvänne varit till tjenstgöring inkallade, nemligen förre Riksdagsfullmägtigen för Bonde-Ståndet Johan Gustaf Wasmuth och nuvarande Riksdagsfullmägtigen Gustaf Larsson från Stockholms län. Enligt föreskriften i reglementets 265 § hafva de af Rikets Ständers åren 1857 och 1858 församlade Revisorer afgifna berättelser om granskningen af Statsverket samt de under Kongl. Kommers-kollegium ställda fonder, äfvensom Riksgäldskontorets tillstånd och förvaltning, jemte de till dessa berättelser hörande utlåtanden och förklaringar, blifvit till trycket befordrade och derefter på stadgadt sätt utdelade; varande anstalt redan fogad om tryckningen af de, utaf innevarande års Revisorer nyligen afgifna berättelser, hvilka, så snart desammas tryckning kan hiuna verkställas, jemväl komma att till Riks-stånden öfverlemnas och i föreskrifven ordning utdelas. Rik. till R. St. Under iakttagande af de härom utaf Rikets Ständer meddelade stadganden, har det, under nu ingångna riksmöte, för Rilcs-Stånden och Utskotten erforderliga skrifoch tryckpapper blifvit upphandladt samt leverans-kontrakter afslutade, angående tillhandahållande under riksdagens lopp af de skrifmaterialier och öfriga effekter, som för Ståndens och Utskottens räkning behöfva anskaffas. Likaså äro, med bibehållande af de i enahanda hänseende under sistförflutna riksdag gällande bestämmelser, kontrakter, upprättade med åtskilliga härvarande boktryckare rörande tryckningen af Utskottens betänkanden jemte andra, bihanget till Riks-Ståndens protokoller tillhörande, handlingar; hvarvid olika priser blifvit betingade och fastställda för tryckning med gröfre och finare stilsorter.
Jag är icke af dem, som med blida ögon se bränvinssupandet, och jag anser att de restriktiva åtgärder, som lill hriinvinssupandets hämmande blifvit vidtagna, verkat ytterst välgörande, att massan derigenom höjts i moraliskt hänseende och att familjeförhållandena förbättrats; men om vi nu öfversvämmas af Franskt bränvin, då nedsjunker massan åter i fyllerilasten och allt det gjorda arbetet är förgäfves. Dessutom, — hvilken förlust skulle icke Svenska statskassan och de Svenka kommunerna lida derigenom, att den inhemska bränvinsfabrikationen omöjliggjordes! Bränvinsfabrikationen inom landet utgör f. n. vid pass 16 millioner kannor, och då 60 öré betalas i skatt, utgör således statsverkets inkomst omkring 9 å 10 millioner. Kommunerna, till hvilka inkomsten af bränvins-utskänkningsrätten blifvit öfverlemnad, torde årligen kunna deraf påräkna 5 å 6 millioner. — Om nu denna näring blefve ruinerad, måste Staten söka att från annat håll förskaffa sig inkomster, till tunga för andra näringar, och till följd deraf att utländskt bränvin droges in i landet, måste penningarne gå ur landet. Genom den inhemska näringen qvarhållas deremot penningarne i landet och denna näring är dessutom af stort gagn, enär den hjelper oss att tillgodogöra en mängd af våra produkter. Denna fråga skulle hehöft ännu mera belysas, men sorn jag redan länge uppehållit mig vid densamma, får det sagda vara nog, och jag öfvergär derföre till artikeln socker. I afseende å denna vara innehåller 8:de artikeln i traktaten en, i min tanke, högst origtig bestämmelse, i det den binder tullsatsen å ralfineradt socker vid tullen å råsocker. -Artikeln lyder sålunda: »Sverige och Norge förbinda sig att, från och med den I Januari 1866, icke pålägga raffineradt socker, vid införsel till de förenade rikena, en tullafgift, som med mera än 50 proc. öfverstiger medelbeloppet af den tullafgift, som i hvardera staten är sladgad för införseln af råsocker.»
På indragning till följd af Gö- theborgs stations förändring till depöt Till fyllande af desi Brist, som uppkommer derigenom, att åtskilligt! på indragning ställde tjensteman tills vidare uppbära sina nuvarande löneförmåner 150 4,775 S:a 68,084 50 3,505 800 72,189|50 100,800 Summa R:dr R:mt 105,125 Anm. DS från total-beloppet af personalens nuvarande inkomster 72,189: SO. afräknas Ljuspenningar och Sportler, tillhopa 3,050: — återstår nuvarande Stats-anslaget 69,159: 50. deruti således nu erfordras en fyllnad af K:dr 55,965: 50. Bih. lill R. St. Tab. Kleresi-Staten. Nuvarande löner på Stat. Dito dito dito . 1 Dito dito dito . 1 Klockare 1 Dito 1 Dito 1 Kyrkovaktare Summa R:mt Stats Utskottet föreslår. Uti nuvarande stat-summan erfordras således en fyllnad af R:dr 2,200. Tab. HT:o 14. Femte Hufvud-Titeln. 5 års Riks-Stat anslår. Penningar Riksmynt. Indelta Räntor efter Markegång! på förslag. Oindelt Spanmål. Mått. Värde, förslagsvis å 10 R:dr Tunnan (6,3 kubikfot). Summa Riksmynt. Nuvarande anslaget Tillökning Sjöfors vais-I>eparteiBBeiaie*. Penningar: Nuvarande anslaget Tillkommer: för Förvaltningen af Sjö-Ärendena, se Tab. N:o 3 10,871: 50. » Flottans Officers-korps, se Tab. N:o 4 160,700: » Flottans Under-officers-korps, se Tab. N:o 5 » Marin-regenrentet, se Tab.
Alt föreskriflerne i Irsta, 2:dra, Srte, 6:te och 7:de punkterna af förslaget igenfinnas uti Rikets Ständers, dels uppå Utskottets framställningar i Betänkandet M 61 och Memorialet M 74, dels genom de verkställda om röstningarne i förstärkt Banko-Utskott, redan fattade beslut, med den till ökning i tjenstemanna-personal inom Kassaoch Depositions-afdelningarne, som är vorden en följd deraf, att Rikets Ständer afslagit Utskottets i Memorialet J\s 66 gjorda tillstyrkan om anställande af en särskild Kassör vid Banko-diskontverkel; att, beträffande 3:dje punkten, som omfattar Understyrelsens samt Embetsoch tjenstemännens ansvarighet, de derom föreslagna, från 32 § i gällande reglemente afvikande föreskrifter blifvit af Utskottet uppgjorda, med iakttagande af Rikets Ständers beslut, dels alt nuvarande Kontrolloch Revisionssamt Bokslutsoch Ekonomi-afdelningarne skola sammanföras till en, under benämning af Revisionsoch Ekonomi-afdelningen; hvarigenom Chefernes antal kommer att förminskas från 7 till 6; dels att en Kommissarie-beställning i sedelkontoret skall indragas; på grund hvaraf, och som Utskottet ansett vården af kopparmynts-generalkassan, hvilken för närvarande besörjes af 3:ne personer, kunna utan äfventyr anförtros åt Bih. lill R. St.