Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men om de än blefve ringa , skulle de alltid uppmuntra läraren att, så vidt på honom berodde, skaffa så många lärjungar sora möjligt. Jag instämmer med samma talare deruti, att det borde finnas en språklära för Svenskan med grammatikaliska benämningarna på Svenska. Sådana försök äro redan gjorda, men kunna behöfva vidare utvecklas. — Samme talare har trott, att barn icke skulle kunna gå öfver en fjerdedels mil. Jag tror, att de, särdeles äldre, kunna gå hela milen, isynnerhet då fråga är om några da» gar i veckan. Sådant bevisas bäst deraf, att de ofta gå än längre, då de bereda sig till nattvarden. Utanläsning af cäthechesen bör visserligen äga rum, men utläggningen deraf bör endast tillkomma presterskapet, emedan i annat fall stora misstag kunna insmyga sig. — Det är sagdt, att då man gifver lön för undervisning åt andra medborgare-classer, så borde man äfven gifva lön för undervisning åt allmoge. Efter min öfvertygelse, är den lön man gifver för deras undervisning, hvilka stiga till högre befattningar, äfven gifven till allmogens bästa; ty hvar skulle allmogen få sina domare, sina prester, sina iandshöfdingar och officerare åt soldater och beväring, om icke undervisningsanstalter funnos i samhället, till hvilka således alla böra bidraga. Om Staten skulle gifva 5o,ooo r:dr om året, såsom nu är föreslaget, så gör det för fem år a5o,ooo r:dr. Det är icke mer än ungefär 100 r:dr för hvarje församling. För att gifva 200 rtdrs lön åt en skollärare i hvarje församling, erfordrades en half million r:dr om året. Hvar och en finner, till hvilka stora summor dylika afgifter uppgå. När nu hvarje församling skall hafva en sådan skola , vore det då icke bättre, att hon sjelf betalade läraren, än alt hon först skickade penningarna till landtränteriet och Stats-cönt, hvarifrån de sedermera skulle återgå samma väg till läraren? — En talare har fägnat sig deråt, att Utsk:n velat tvinga husbonden att gifva undervisning åt sina gifta tjenstehjons barn.
Om nu dess möjeligen välgörande verkningar ej få för framtiden bedömmas, endast efter de berättelser, som berörde Embete härtills om sin förvaltning afgifvit; om något ingrepp i Grundlagarne ej varit försökt; om rättvisan härtills blifvit skipad på ett så fullkomligt sätt, att någon lidande och förföljd part ej funnits, och således ingen behöft söka Ombudsmannens biträde för att vinna en nekad rättvisa; om intet Verk, ingen Embetseller tjensteman begått något sådant felsteg eller underlåtenhet af sine skyldigheter, eller någon enskild så förgått sig emot Rikets Embetsman, att åtal derå af Ständernes Justitiaj-Ombudsman kunnat äga rum; om landets oeconomiska Författningar, så i allmänhet, som för hvarje landsort af Riket särskildt, ernått en sådan fullkomlighet, att någon sådan Författning, såsom af skadeligt inflytande, eller ock genom tidernas förändrade skick förfelande sitt ändamål, af vigt antingen för Handel, Manufacturer, Bergverk eller Laudtculturen, icke kunnat af Ombudsmannen ännu upptäckas eller under dess i landsorterne anställde vidsträckta resor anmärkas; om hushållningen med skolors, sjukhusoch fattigvårds-medel öfver allt varit så ordentelig, att någon undersökning härom icke ens behöfts anställas, eller de i tryckfriheten begångne missbruk ej hittills varit af sådan egenskap, att de förtjenat Ombudsmannens uppmärksamhet; om det rysliga och både Folkrätten och allmänna säkerheten störande mord, som å sal.
Aromasia satte sig åter vid sitt ododion, under det Apollonides med förtviflad blick skådade på husväggen midt emot. Olycklig kärlek yttrade sig på 2300-talet ungefär på samma sätt som fem hundra år förut. Skalden Apollonides skulle på adertonhundratalet hafva varit en odräglig realist, men fem hundra år senare ansågs han icke blott för en omåttlig idealist, utan också för en ifrig romantiker. Han stod i sjelfva verket på 2200-talets ståndpunkt och drömde sig gerna till baka till ångkraftens poetiska tidehvarf, till de dagar, då människorna ännu voro tvungna att blicka upp till bergen. Han förtviflade om poesiens makt i ett tidehvarf, då man afgudade det beräknande förståndet och han prisade den tid, som kallades den nyare medeltiden, då på adertonhundratalet man ännu hörde talas om underverk, då borddans och spiritism ännu voro i full verksamhet. »Det var en härlig tid,» brukade han säga. »Hvarför har man nu förlorat förmågan att höra andar knacka? Men så vände han åter uppmärksamheten till sin nutid och tog tjänst vid den skandinaviska riksdagen som poet-maskinist vid den stora omröstningsmekaniken. Då riksdagen naturligtvis hade sina sammankomster i Göteborg, hufvudstaden, så delade skalden-maskinisten sin tid mellan nämnde stad och Stockholm, hvilken han af gammal poetisk ovana ansåg vara »intelligensens», såsom det fordom hette, egentliga hemvist i Sverige och inom Skandinavien dela den äran med Köbenhavn. Såsom man finner, hade den unge skalden mycket föråldrade åsigter. »Tänker ni nu åter på eder gamla ångkrafts-poesi?» frågade Aromasia och vände sig till Apollonides. »Ack nej, sköna Aromasia,» utropade skalden och talade åter sitt tidehvarfs språk. »Jag tänker på er, vårt århundrades största ododist. Det är ni som satt mina hjärnceller i svängning, det är för er som hvarje nervfiber i min ryggmärg kommer i rörelse. Liksom ängen suckar efter solstrålarne, då den af vattenångor mättade morgonluften lägrat sig öfver landskapet, så darra mitt luktorgans fina slemhinnor efter dofterna från edert ododion.»
Förråd för Handeln bil locala; böra nemligen anläggas der Spannemals-productionlångt utöfver eget behof existerar, (i Skåne, Vestergöthland) och vid större transportleder(Götha Canal, Venern, Vettern, Östersjön), 3 §• Krono-förråd anläggas der, hvarest de fös Rikets försvar kunna användas, samt äro i säkerhet för fiende, och vid vapenförrld (Fästning), samt (för hföds skull) så att de utan Transportförlust kunna disponeras åt nödställde orter, hvilkas tillstånd och behof påkallar undsättning genom Statens försorg, som blott bös ega ruin då alt annan utväg är otillräcklig. E>e förvaltas af Stats-Contoiret, (genom ett särskildt Commissariat) omsättas genom allmänna Arbeten, proviantering, för Garnizoner och Läger, samt Auctioner å årligen bestämde belopp (de minsta möjliga t. ex. g per år]. Måhända någon gång genom export me» Statsoch JBanco-Utslottens Utlåtanden', cxcur deist inhemska Köpman, då Landets tillgång af Säd, och andra Länders pris sådant medgifver. Krono-förråds existens medför oftast en förlust, som genom Stats-anslag måste ersättas. Den bör dock ej bli stor, och utan ali jemförelse emot skadan af Kronoförråds und-varande.
Ridderskapet och Adeln, art malcl nu icke stuve afgöras, titan at Bewillnings-Utstottet uppdragas, att i en allmän öfwersigr af medlen vch sätten till »Wande af hwad Rikets behof fordrar och genott» Bcwltlning mäste fyllas, taga under betraktande, hwad inflytande en lippbörd af Land,Tuli kunde aga pa Bewillningens större eller mindre belopp, och äfwen huru f motsatt förhållande, vch bernst ingen Landt-Tull uppdäres, den erforderlige Bewillringssuminan, kommer att sig wisa, saint i den sednare händelsen förestå fördelningen till utgörande af den serskilda ersättning för Land,Tullen, som redan ar i Staten upptagen vch der paraknad; Och skulle BewillningS-Utskottet anmodas, akt inom akta dagar ester detta Besluts inhandigande, med denna öf * * wer - i22s In lii. wersigt jemte försina till de allmänna Bewillningsgrunderna till Riksens Ständer inkomma. Slmeligen, till tvinnande af likhet och skyndsamhet i ärendernas behandling, skulle de öfrige respective Stånden wänligen anmodas, att i detta bcstut sig med Högloft. Ridderskapet och Adeln förena. Lx krotocollo, H. 6. Lilverstolxe. Utdrag af prstocsll t, hället hos ^öglofl. Ridderskavet och Adeln wid Urtima Riksdagen i Orebro den 6 Julik i8>2. S. D^oredroes a nvo swärö- och Economie-U.,kottets den z sistl.
IusterabcS följande: Utdrag af Protocollet, hältet k Högloft. Riddcrskapct och Adelns kienum d. ZO October 1809. S. O. Bcflöt Ridderskapet och Adeln, i an» ledning af ivid förslaget till Successions - Ordningen gjorda anmärkningar, till Constilutions» Utssottet detta Fdrflag äterrcmittcra och Utskottets dä gjorda anmärkningar meddela. Likaledes och af samma anledning, skulle till Constilutions - Utskottet Stcrgä dm föreslagna Jnstrus rtion för Justltiä-Ombudsmannen, och de hos Ridderfkapet och Adeln derwid gjorda anmärkningar till Utlkottct aflemnas. Olt lerbrå. Herr Grefwe» och Lanbt-Marskalk en anmälte, att Friherre von 8ack wore bortrest, och ett rum ibland första Clarens Elcctorer efter honom ledigt, hwilket Herr Landt« Marskalken annio, bade första Clarens Herrar Ledamöter, att innan nästa plenum genom nptt wal uppspika. Grefwe Os I» 6 a r ä i e anmälte, att ra Ledamot af Bewillnings - Utskottet, Herr Köök, förklarat sig nödsakad att bortresa, hwarigenom säledcs äfwen i bemälte Utskott ett rum wore ledigt, i anled, ning hwaraf. Herr Den Zo October. 4717 Herr Grefwe» och Lan dt-Mars sk alken anmodade tredje Clatzens Herrar Elcckorer att efter Herr von K.2ÖK, en ny Ledamot i BewlllningS»Utffottet utse. Ridderffapet och Adeln ätffiljdes kl. 4 till z. In stclem krotocoiii. 6. Lilverstolpe. Mandagen d. zo October. klenurn kl. Hs eftermiddagen. Ordförande Herr Grefwe ve Irr 6ar6ie, Jacob. Herr kkrenFrsnat, Lar!, hade in» lemnak ett Memorial som upplästes sä lydande: Ödmjukt Memorial!
Dess pröfningsrätt; hvilken myndighet borde utgöras af ett lämpligt antal ledamöter med sådana egenskaper, som i allmänhet erfordras för beklädande af högre embeten inom statsförvaltningen, hvarigenom tillfälle vore att låta dessa till deras beskaffenhet mångfaldiga mål komma under pröfning af män med samlad' mångsidig kunskap och erfarenhet i statsförvaltningens alla grenar; och hvilken auktoritet, om ledamöternas antal blefve sådant, att deruti äfven kunde inrymmas det högre måttet af juridisk kunskap och erfarenhet, skulle kunna tillfredsställa anspråken på ärendenas bedömande icke allenast med närmare kännedom af de förhållanden, som bestämma riktningen åt den ekonomiska lagstiftningen, utan ock med den säkrare vana vid lagbuds noggranna tydning samt vid rättegångsformers tillämpning och beslutens uppfattning med nödig säkerhet och klarhet, som i allmänhet anses i synnerlig mån genom den juridiska embetsmannabildningen och domarekällets handhafvande förvärfvas. Sålunda vore för utöfningen af Konungamaktens högsta pröfning af tvistefrågor enahanda sätt utstakadt genom de begge likartade myndigheterna: Högsta Domstolen och den nu ifrågaställa, dessa skiljande sig från hvarandra endast i hvad som, till följd af beskaffenheten hos föremålen inom hvarderas verkningskrets, måste vara olika. Genom sådant anordnande af den nya institutionen, att de ärenden, hvilka afsågos till föremal för dess verksamhet, fortfarande kommo att ingå och beredas i det Departement, hvartill de förut höra eller, likmätigt 6 § Regerings-Formen, Konstitutions Utskottets Memorial, JYs ii. 7 framdeles kunna komma att såsom regeringsärenden hänvisas, och genom bestämmande, att Departements-Cheferna skola ega att, då de så nödigt' anse, i nämnde auktoritet deltaga i öfverläggningen uti de till deras Departementer hörande mål, komme att bibehållas det nödvändiga sambandet emellan lagstiftningen och lag o n o ö skipningen. Departements-Chef komme sålunda icke att sakna kunskap om sättet, hvarpå de från Konungen utgående författningar tillaippades, hvilka brister i dem kunde vid tillämpningen röja sig och hvilket behof af nya författningar sig yppade; till den pröfvande myndighetens handläggning komme icke något mål, om hvars tillvaro och beskaffenhet
RiddarhusUlskottets pluralitets förslag, angående medels ernående till löneförhöjning för Riddarhusets Tjenstemän, genom en årlig Famillegåfva till nästa Riksdag af hvarje hufvudman af En Riksdaler Banco, kan jag, för min enskilda del, mig ej förena; jag finnér denna beskattning nu för det närvarande olämplig vid Riksdagens slut, då mindsta delen hufvudtnännen sjelfve på Riddarhuset äro när> Varande, och deras samtycke billigt borde inhämtas till en afgift, som träffar hvarje särskildt Caput af Ätten. Jag anser för öfrigt uppbörden af denna afgift overkställbar att utföra, då det för hvarje Uppbördsman lär blifva lika svårt att utreda, hvilka af Ridderskapet och Adeln äro Capita, son; hvarest hvarje Ätts hufvudman vistas, hvar-? före jag anser denna Råga kunna hvila till Ridderskapets och Adelns nästa sammankomst, till hvilken tid hvarje då inträffandeLedamot af Ståndet kan hafva hunnit erhålla nödig upplysning om nu frånvarande medbroder* Den 27 Juli e. m* opinion uti ett ämne, nu lika oförvåntadt, som det i en framtid kunde för en och h'ar blifva af ganska kanbara följder. Jag anhåller ödmjukeligen att denna min enskilda tanka må åtfölja Högloft. RiddarhusUtskottets Betänkande till Ståndets Plenum. Julius Grundelstjerna, Stockholm Ut Supra, Ex Protocollo. N. Snoilsky, f Den 27 Juli e. m, N;o. 1 • R i dd. ar hus Cas sans inkomster i455: a{ Hyror Ärlig brist, som genom introductionsafgifter och extra inkomster för Concerter troligen försvinner, och i stället lemnar behållning, hvilken dock icke bestämdt kan utsättas 567: 35. 6. Summa R:d. 4901: 20 4* RiddarhusCassans sakta utgifter. Aflöningen och Pensioner. 2506: 4^- Extra utgifter och interessen till Kongl.
Grefve Ridder stolpej Gärlåterkom med Ridderskapets och Adelns ofvanomförmälte Deputation, samt aflemnade, angående Hans Maj:t Konungens hälsotillstånd, följande Bulletin: Den 14 October kl. io förmiddagen. ' H. M. Konungen befann sig hela gårdagen bättre, och började att med aptit emottaga någon föda; och som äfven nät - '93 Den 14 October f. m. ten varit lugn, hoppas raan, att krafterne efter hand skola återkomma. Herr Tham., Wolrath: Jag påminner mig ganska väl, att Herr Hjerta vid förra Riksdagen, likasom nu, yrkade en bestämd föreskrift, att p:de HufvudTitelns anslag icke skulle få i låneväg utgifvas. Jag var då glad, att detta ej gick i verkställighet, och jag tror ännu, att man hushållar bäst, om man ställer så till, att man mea samma summa kan hjelpa tvänne gånger, och att det således är bättre, om man först lånar bort, och sedan skänker bort samma summa, än om man genast bortgaf den. Om de summor, som blifvit utlånte, istället varit bortskänkte, hade man uu haft vida mindre tillgång. Jag tillstyrker derföre bifall till Utlåtandet, utan det föreslagne vilkoret. Herr Hjerta: Jag har med det villkor jag föreslagit haft tvänne syftemål; förstått ändamålet med anslaget måtte uppfjdlas, nemligen att det användes till en verklig uppmuntran för jordbruket, handeln och näringarne; ty om medlen få utgifvas i låneväg, skall Regeringen alltid öfverhopas med låneansökningar, icke på grund af nya uppfinningar och deraf följande större för - C. E. von Weidel. Joli. J. Ekström. E. af Edholm. Carl Thelning. de - Den i4 October f. m. delar för det allmänna, utan endast på grund af sökandernes behof att låna.
Utskott ”snarare vara böjd för afskaflandet af detta be”skattningssätt, men endast uppehållas af åtan”kan på utgiften för underhållet af Inrättningens Embetsoch Tjenstemän, som den sarn”ma öfverlefva; så kan äfven om man frikostigt ”medgifver allas deras bibehållande vid sina ”Eoner intill sin död eller till deras placeran ”de i annan motsvarande Lönbeställning, hvarföre Staten likväl icke troligen i rätt många ”år kommer att betungas, då största delen ära ”väl till aldren komne, äfven detta bekymmer ”derigenom lättas, att de tillgångar, Staten vid ”Lotteriets indragning finge öfvertaga, förslogo ”med sin årliga ränta till bestridande af en betydlig del af dessa Pensioner. ”Enligt de af Afdelningen lemnade upgifter ”bestå Lotteriets tillgångar af 88,000 E:d ”hvartill som Capital bör an. ”ses fordran af Hof-Stallbyg. ”naden 14,000 —■» —■ ”emedan derpå af StatsContoiret ”årligen betalas intresse, som sefan bespares. ”Lotterivinsten för Jafåret 1817 13,000. —•> — ”Dess hus beräknadt efter 10,000. ”gör säkert en vidare tillgång af 15,000- — —■ StatsUtshohets Betänkanden. 637 "'Antar man nu en fortfarande ”vinst, sorn den är 1817 intill 1818 ”års slut, då Inrättningen skulle ”upiiöra, så ökes Fonden med 25,000. ”Efter denna beräkning linge då ”Staten öfvertaga till everldelig ”ägo ett Capital af R:d 155,000. ”emot förbindelse att bestrida 10,000 R:d årliga ”aflöningar på indragningsStat; hvilken utgift el”ler förlust, om man så vill kalla den, ytterli”gare komme, att minskas, om senare delen af ”min väckte motion angående AssistanceWerkets ”indragning bifalles, genom uphörande af de ”5,000 R:d förlust, som derå nästan årligen in”träffar.
I synnerhet hade man hjärtans roligt åt den tidstrogna dräkten: krinolinerna, chignonerna, de tallriksstora parasollerna och herrarnes - kaminrör » — den tröstlösa Saharaexteriören från Karl den X I I I: s torg i första akten ej att förglömma. Bland moiselle » b l o m m o r n a i drifbänken », alias madePalmens unga pensionärer, togs ovill0m Tor Aulins konsert i m o r g o n lördag i Östermalms kyrka erinra vi ännu en gång. Fru Dagmar Möller, hvars afgång från k. operan m e d skäl beklagats af så många, gifver nästkommande torsdag en romansafton, till hvilken biljetterna nog k o m m a att bli särdeles eftersökta. Hr Oscar Lejdström förbereder en konsert i Musikaliska akademiens stora sal till den 19 dennes, hvarvid uteslutande svenska kompositioner k o m m a att utföras. * Signataren » Anne Charlotte », hvilkens sympatiska skrifvelse beredt oss uppriktig glädje, ombedes vördsammast att gifva sig personligen tillkänna för redaktionen i och för närmare meddelande. * " Familjemeddelanden ". En faxniljetidningr sådan som Idun, spridd och läst i de vidaste kretsar öfver hela landet, måste ovillkorligen vara det allra lämpligaste och närmast till hands liggande organet för alla tillkännagifvanden om födde, förlofvade, vigde och döde. För visso är det just damerna inom familjerna, som med det lifligaste intresset följa dessa tilldragelser inom hemmets värld, hvilka genom det knappa annonsspråket dock uttrycka och innebära så mycket, och annonser af detta slag, införda i Idun, träffa där i vidare, utsträckning den intresserade familjepubliken öfver hela vårt land än genom något annat svenskt tidningsorgan. Under rubriken » Familjemeddelanden » ha vi därför anslagit en bestämd plats på andra sidan i vår annonsbilaga för dylika annonser och för dem fastställt ett pris, som rätt mycket understiger vårt annars beräknade annonspris eller för födelseannons kr. 1: 50, för förlofningsoch vigselannons kr. 2: — och för dödsannons inom ram kr.
Man öfvervintrade här, hvarvid den omkringliggande trakten undersöktes. Geodeten Kindäkow utsändes att kartlägga kusten till Kolyma. Bland annat anmärkte man, att hafvet här närmast stranden var mycket grundt, och att drifved saknades vid Indigirkas mynning, men fans i stora massor inåt landet, 30 verst från kusten. Följande året 1740 iståndsatte Laptew, så godt sig göra lät, sitt under föregående års färd skadade fartyg och gick derpå den 11 aug./31 juli åter till sjös. Den 14/3 augusti passerades en af Björnöarna, hvars polhöjd bestämdes till 71° 0′. Den 25/14 augusti, då man kommit till Stora Kap Baranow, hindrades färdens fortsättning af oöfverskådliga ismassor. Man vände nu och sökte vinterqvarter i Kolyma. Den 19/8 juli 1741 blef denna flod isfri, och Laptew seglade åter ut för att fortsätta sin färd mot öster, men ej heller nu lyckades han kringsegla Stora Kap Baranow. Han var nu fullt öfvertygad om omöjligheten att sjöledes nå Anadyr, hvarför han beslöt att landvägen framtränga till denna flod för att kartlägga densamma. Detta utförde han åren 1741 och 1742. Härmed slutade Dmitri Laptews, just icke om framstående sjömanskap, men om stor ihärdighet, oförskräckthet och pligttrohet vittnande färder70. Resa för uppsökande och kartläggande af Amerikas nordvestra kust. För detta ändamål utrustade Bering i Ochotsk tvenne fartyg, af hvilka han sjelf öfvertog befälet öfver det ena, S:t Paul, medan det andra, S:t Peter, stäldes under Tschirikow. Ochotsk lemnades 1740, och sedan grund hindrat fartygen att löpa in i Bolschaja Reka, öfvervintrade båda i Avatscha bay, hvars ypperliga hamn med anledning af skeppens namn kallades Peter-Pauls hamn. Den 15/4 juni 1741 lemnades denna hamn, sedan naturforskaren Georg Wilhelm Steller gått om bord på Berings och astronomen Louis de l’Isle de la Croyère på Tschirikows fartyg.
Het änka n den, Korn, hvilket Spannmåls utbyte oek^ enligt hvad Råkenskaperne utvisa, blifvit på omformåldte sått verkståldt och å omse sidor fullgjordt; hvarjemte Stats-Utskottet utront, att Krigs-Rådet Ulrich uti ett d. 20 October 1820 till Kongl, Directionen ingifvet Memorial, begårt att blifva underråttad, huruvida någre omkostnader för nu ifrågavarande bytes-afhandling skulle uppkomma, men att Kongl. Directionen, utan att fordra skålig ersättning för skillnaden emellan de olika Spannmåls-pris, som år 1820 voro gällande uti Norrbottens och Christianstads Lån, endast debiterat beloppet af vanlig Uppbordsmanna-afskrifning; samt Mätareoch Bårare-penningar vid Spannmål lens utlevererande i Luleå. Lika med Riksens Hoglofl. Stånders Revisorer, finnér Stats-Utskottet anmårkningsvårdt, att Kongl. Directionen emot formen af tydeliga ordalydelsen af Revisions-Secreteraren Forelii till Herr Presidenten Baron Boch aflåtne enskilde skrifvelse, ansett den samma såsom en Kongl. Maj:ts Nådiga befallning, och i sådan egenskap antagit, den till grund för sitt Beslut; Äfvensom att Kongl. Directionen, oansedt, Krigs-Rådet Ulrich begårt upp - Stats-Utskottets Betänka/iden. 102g gift å omkostnaderne, likväl icke fordrat den fullkomliga ersättning, som vid denne Bytes-handel bordt beråknas. yo Angående Commerce-Rådet och Commendeuren af Kongl. Wasa-Ordcn, Björnbergs Liqvid-Skulder till Allmänna Magazins-lnrättningen får äldre och sednare åren.
Innan utnämnd notarius publicus får inträda i utöfningen af sin tjenst, måste han iuför Rådhusrätten lufva aflagt följande ed: ”Jag N. N. lofvar och svär vid Gud och hans heliga Evangelium, att jag vill och skall, efter bästa förstånd och samvete, med trohet och nit uträtta de göromål som mig anförtros; hvad jag sett, hört och förnummit häfver sanningsenligt, och utan fördöljande af något, som till saken rätteligen hörer, intyga och bestyrka; icke för någon, ebo det vara må, uppenbara hvad mig under tysthets-föi behåll meddelas; till inga olagliga, eller mot sedlighet och offentlig anständighet stridande, förhandlingar mitt biträde lemna; öfver alla mig anförtrodda göromål noggrann förteckning hålla; alla mig anförtrodda dokumenter, penningsummor eller hvad det vara må, granneligen vårda och förvara, samt öfverhufvud noggrannt iakttaga allt, hvad Notariallagen af den —• •—. — 1848 föreskrifver. Detta allt vill och skall jag som en rättskaffens notarius publicus troligen hålla utan list och arga påfund, så sannt mig Gud hjelpe till lif och själl’* § 4. Hvarje notarius publicus skall likaledes, innan han får inträda i utöfningen af sin tjenst, hafva ställt antaglig borgen af tvenne gode män för en summa af fyrahundrade riksdaler i silfver, hvilken borgen måste förnyas så snart sammanräknade summan af notarien ådömda böter uppgått till detta belopp; och skall notarien, till dess ny borgen blifvit ställd, icke hafva rätt att utöfva sin tjenst; dröjer han härmed öfver trenne månader; vare för alltid skild från tjeusten. Bevis öfver ställd borgen skall företes inför stadens Rådhusrätt före edens afläggande. § 5. Efter edens afläggande skall notarius publicus till stadens domstolar och de myndigheter, som med utsökningsärenden i staden hafva befattning, inlemna ett aftryck af sitt embets-sigill och sin namnteckning. Lig-Utskoltcts Betänkande, N.o <jj. il 4 kap.