Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af Herr Grefve Lagerbjelke Gustaf: »Af representationens förhandlingar rörande de genom Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer den 11 Augusti 1854 (JtS 94) och den 9 Dec. 1856 (JV2 33) framställda förslag till ändring af Regelings-formens, Riksdags-ordningens och Riks-aktens föreskrifter om Riks-styrelsens förande i vissa fall, synes, att om ock meningarne i åtskilliga afseendeu icke kunnat förenas, full öfverensstämmelse varit rådande derom, dels att behofvet af den i Riks-akten föreskrifna lnterims-regerings trädande i verksamhet borde, så vidt utan andra olägenheter kunde ske, aflägsnas; dels att i sådant ändamål Riksstyrelsen borde af den till Thronföljden närmast berättigade Prins såsom Regent kunna öfvertagas; dels att i fråga om Regents eller lnterims-regerings rätt att tillsätta lediga sysslor någon inskränkning i afseende å andra, än förtroende-sysslor ej vore lämplig; dels och sluteligen att den stridighet emellan Grundlagarnes oell Riks-aktens föreskrifter, som nu eger rum, borde undanrödjas. Enär dessa allmänt påkallade förbättringar i statsförfattningen äro af allt för stor vigt, att för meningsskiljaktigheter i andra afseenden lemnäs å sido, har onekeligen det varit Konstitutions Utskotlets pligt att tili Rikets Ständer framlägga förslag till de Grundlags-ändringar* som i följd häraf erfordras; hvadan detta förslag är uppslälldt i enlighet med det af Kongl. Majit i Dess Nådiga Proposition den 11 Augusti 1854 framlagde, så vidt detsamma nu varit tillämpligt, eller utan andra förändringar än dem olikheten i ämnets omfång och fullständigheten af Utskottets förslag löranledt.
Vidkommande nu först de Statsbidrag tiil Allmänna Vägoch Vattenby ggnads-ar beten, med hvad dertill hörer, som vid senast förlidna Riksdag afsattes, så har, dels genom af K. M:t meddelade särskilda Nåd. beslut, samt dels förmedelst åtskilliga underdåniga skrifvelser från Rikets Ständer, och det för Fullmäktige i RiksgäldsKontoret af Ständerna utfärdade Reglemente, blifvit bestämdt såsom följer: Styrelsen för Allmänna Vägoch Vattenbyggnader, som enligt Nådig Instruktion, utfärdad den 6 Aug. 1841, bör, genom dess i hufvudstaden och landsorterne anställde tjenstebiträden, uppgöra om verkställandet och tillse samt kontrollera utförandet af alla de Jernvägs-, Kanalanläggnings-, Hamnbyggnads-, Rro-, Strömrensnings-, Väganläggningseller Vattenaftappnings-arbeten, hvartill Statsunderstöd i mer eller mindre mån utgå, har under denna statsregleringsperiod fortfarande utöfvat och fullgjort detta vigtiga åliggande. Uti de från trycket utgifna Anteckningar om Allmänna Vägoch Vattenby g gnads-arbeten under perioderne 18S1—18S3 samt 1854 —1856, har redan blifvit i korthet redogjordt angående den -af K. M:t år 18S1 i Nåder verkställda organiseringen utaf Vägoch Vattenbyggnads-Corpsen, hvilken under fredstid är ställd till Styrelsens för Allmänna Vägoch Vattenbyggnaden förfogande, på det att theoretiskt bildade och praktiskt duglige Vägoch Vattenbyggnads-Ingeniörer må vara att tillgå såsom tjenstebiträden åt Vägoch Vattenbyggnads-Styrelsen; och åberopas för öfrigt, till närmare upplysning i detta hänseende, dels Kongl. Maj:ts Nådiga bref af d.- 22 December 1851, dels ock det för Vägoch VattenbyggnadsCorpsen samma dag utfärdade Nådiga Reglemente. (Se Svensk Författningssamling år 1851, N:o 54.)
2ieiänkiirutl'n. att särskildt förvalta och använda; och då Uti icke kunna förutses de förändrade förhållanden, 'Som innan nästa Riksdag möjligen kunna in* traifa, och hvarigenom till alla delar bestäm* da föreskrifter i stället att gagna, kunde medföra skadliga följder, öfverlemnås till Fullxnägtige att vidtaga sådana efter omständighet terne lämpade åtgärder, hvarigenom vinnes det afsedda ändamålet att för Banquens räkning inköpa myntbart silfver eller guld till det största belopp, söm för de änslagne medlen erhållas kan, utah att sådant Föranleder till fcoufsens höjande å Utländska myntslag. Härvid stadgas likväl följande hufvudgrunde? s a) Fullmäktige måga ega rättighet att gé. Tiom EntreprenadAuctiön eller annan lämplig utväg söka träffa aftal med en eller flere per» söner eller corpörauoner, som åtaga sig att till viset bestämdt pris leverera större eller min. dre del af hvad för året bör inköpas. O Finna Fullmägtige en omedelbar upphandling vara för Banqueh förmånligare, må. densamma företagas, antingen inom Riket el* ler medelst uppköp af vexbr å Utländsk ort, hvarföre myntbar metall derstädes erhålles och till Riket införes. 3) För upphandlingen bestämmes icke något Visst pris; men Fullmägtige måga icke erlägga mera än i a 8 sk. för i R:dr Specie uti silfver, förr än erfarenheten under en längre tid af flere måbader visat, att myntbärt silfver eller guld tili nämnd® pris icke kan eth&llas.
Bagges i samma ämne afgifne yttrande; af ffanroUt skot tets Memorial, i anledning af några utaf Bankens FiscalsEmbete väckte frågor om ändring och undantag uti atskillige Allmänna Hagar och Författningar för betryggande af Banco Verkets säkerhet; samt af Kongl. Majds Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående Förordningen den 1 Junii 1819, om sådane personers anhållande och tilltalande, hvilka begå; förbrytelse!; i ett af de förenade Rikena Sverin - f)tn 87 Maji j. m, ge och Norrige, samt derefter afvika till det andrav Lagsaini Allmänna Besvärsoch Oecchno inieUtskotten s Af Kongl. Maj:fs Nådiga Proposition, otia antagande af en författning, rörande vattenverk; af det enligt Kongl, Majds Nådiga beslut till Riksens Ständer öfverlemnade Betänkande om Fattigvården i Riket, med förslag till stadga för densamma, och för tiggeriers hämmande, tillika med Herrar J. Ehingers oda, H. B johrs yttranden i ämnet; af Herrar C. Beckmans och O. Hambrei Memoria], i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om en författning angående Vattenverk''; af Kongl. Maj:ts Nådiga skrifvelse] till Riksens, Stander, rörande Näringsfriheten; af Herrar J» Cronii och O. Flambrei Memorial i samma ämne; af Herrar P. Lindqvists och E. W. Montans Memorial, om husvisitationers upphörande oell ändring i LurendrägeriFörordningen; af Hr E. M. Lefflers, om medel att förekomma arbetskarlars bortvandring, utan att desse förses med nödigt uppehälle; af Herr H. Bjuhrs, om. inskränkning i rättigheten till Burskaps vinnande; af Herr A. J. Hiesleiters, om indragande af Stockholms Flalloch ManufacturRätt, samt inrättande af en Fabriks Nämnd; af Hr N. Limnelii, om Närings-friheten.; af Herr J.
Dehelt igenom förändrade arbetsförhållanden, som vid början af detia århundradet inträdde såsom en oundviklig följd af ångans och maskinernas allt allmännare användande, hafva ännu icke hunnit att så ordnas, som de väl en gång blifva det, och under öfvergångstiden har helt naturligt hvar och en försökt att “ krafla sig upp “, så godt i hans förmåga stått. Och om ett större eller mindre antal individer der-vid dukat under i striden, så är detta endast en sida af det oundvikliga “ kulturens offerväsen ", om hvilket en varm-hjertad svensk filosof så förträffligt talar, en sida deraf, som icke ens får anses vai » a den allra farligaste, och i alla fall ej så farlig, att man för det ondas botande skulle anses berättigad tillgripa den utvägen att beröfva hela den stora massan af nationen hvad som under alla omständigheter är något i och för sig absolut godt. Andra tider skola dessutom helt säkert medföra andra åsigter äfven i detta afseende. Dock torde vi icke behöfva vänta så länge för att få se en mera naturlig utjemning af lefnadsyrkena. Låt vara, att en förlåtlig föräldrafåfänga, uppmuntrad af de senaste årtiondenas gynsamma ekonomiska utveckling, stundom kunnat leda till, att en del ynglingar kommit in på för dem olämpliga lefnadsbanor, så lär väl en förändring härutimian snart vara att motse, ty märker man endast väl en gång, att fåfängan blifver så dyr, att hennes tillfredsställande måste köpas med ett helt lif af umbäranden och försakelser, då låter man henne nog fara. Och i samma mån som en ökad bildning medför förmåga till ett rättvisare uppskattande af allt ärligt arbete, kommer nog den befarade ensidigheten i valet af lefnadsyrken äfven att gifva vika. Redan har man också sett ynglingar efter aflagd maturitetsexamen förståndigt nog söka göra sig sin bildning till godo i det rena handtverkets tjenst; den, som skrifver detta, har sjelf på skolbänken suttit till sammans med kamrater, som handlat efter en så klok grundsats. Huru många äro icke också de ynglingar, hvilka efter att ha hunnit samma bildningsgrad, egna # sig åt handeln?
Assignationer. 99 d:o d:o d:o 99 d:o Wassermans d:o 99 d:o d:o d:o 99 d:o Ströms d:o Riksg. Transport Afl. Casseuren Lönbergs utelöpande Assignationer 99 d:o Lindq visters d:o d:o 99 d:o Hellströms d:o cl:o 99 d:o d:o d:o Attester 99 d:o Rydbergs d:o cl:o 99 d:o d:o d:o Assignationer 99 d:o Zengerleins cl:o Attester Observations-Conto Fabrikören Apiarii fordran Kongl. Bergs-Gollegii d:o J3örsoch Brobyggnads-Directionens d:o Brandvakts-Cassae-Administrationens d:o Discont-Verkets, å räkningen N:o r, d:o Allmänna Enkeoch Pupill-Cassans d:o Kongl. Förvaltningens af Sjö-Ärendena d:o Borgmästaren Gothers d:o Assessoren Halldins d:o Kongl. Krigs-Academiens d:o Militias-Boställs-Cassans d:o ÖfversteLieutenant Reuterskölds d:o Herr Tersmedens d:o Kongl. TJtrednings-Commissionens d:o å räkningen, JX:o 2 Kongl. Ränte-Kammarens d:o å räkningen, N:o i . Kongl.
Hvad nu den förevar:de frågan serskildt beträffar, så hemställer jag om den befinnes i det skick, att Utsk:s tillstyrkan bör bifallas. Väl säges det, att Vägoch Vattenbyggnads-Styrelsen angifvet ett yttrande, deruti Styrelsen förklarat företaget vara af stor nytta och vigt, men till hvilken auktoritet har detta skett? Derom har StatsUtsk. icke meddelat ringaste uplysning. Har della yttrande blifvit afgifvet på enskild väg, så får det icke tilläggas afseende, ty det embets-ansvar saknas då, hvilket alltid åtföljer en embets-myndighets yttrande, när detta på offentlig väg till annan embetsmyndighet afgifves. Hvar är det bolag man omtalar skola bildas? Och är väl detta stora anslag verkligen af så stort behof, som man fö - 568 D e n VI) Juni e. ni. respeglar? Skulle den ort för hvilken man vill ansia dessa 100,000 R:dr b:ko verkligen önska den slussoch kanal-anläggning som föreslås, hvarför har icke då inom denna ort redan formerat sig ett bolag, som hos K. M. begärt medel till företaget med förklarande, alt bolaget jemväl vöre beredvilligt till enskilda upoffringar för företagets fullbordande? Tillvaron "af ett sådant bolag saknas likväl alldeles. Men icke dess mindre är man färdig alt belasta Staten med en utgift af 100,000 R:dr b:ko, blott derföre, att tvenne motionärer, hvaraf icke ens den ena tillhör den ort, der företaget skall verkställas, förklarat, att den ifrågavaride anläggningen är lill fördel för orten. På sådana skäl kan jag för min del icke anse det vara rätt af R. St., att bevilja någon summa, ännu mindre en så betydlig, som den af 100,000 R:dr tuko, och aldra minst när man nödgas afstå anslag, hvilka äro af sådan oberäknelig vigt, att vid jemförelse emellan dem och de som nu äro i fråga, dessa sednare ovilkorligen böra vika.
Väl känner jag icke om någon större eller mindre del af denna nu ifrågavar. skuldsumma kommit Riket, till godo; men hvad jag känner är, att Utrikes Ministern lika så litet förmår belasta Sverige med någon gäld, vare sig under den ena cassans namn eller under den andras, som Ole Höjland eller någon hans like förmår det. Ingen af våra ministrar har, så länge 76 §:n Reg.Fm qvarstår, nycklarna till Svenska folkets fickor, till Sveriges Rike, lika litet som Påfven i Rom har dem till himmelriket, om 20 H. 84 666 Den 27 Februari f. ro - han också skulle påstå sig hafva dem och någon skulle vara nog enfalldig att Iro det. Jag är öfvertygad, att icke Idott StatsUtsk. skulle hafva illa motsvarat R. St:s förtroende, oin del tillstyrkt afbelalningen eller erkännandet af ofvannämnda skuld; utan ufven R. St. skulle hafva svikit sin heliga pligt, om de bifallit en sådan tillstyrkan; örn de anvandt folkets skatter, skärfvan hopsamlade under svett och mödor, mine herrar! någon gång de, för hvilka fadren skolat matta sina hungrande barn, eller lör hvilka man plundrat hans hus på hvarje nödvändighet, hans säng intill halmen; om de användt dessa, sager jag, till afbetalning på en skuld, som icke är Rikets, som man mot lagar vill påbörda det, som icke till Rikets nytta blifvit använd; ty då vore väl intet skäl att dölja huru den tillkommit, som en minister lättsinnigt, kanske samvetslöst, åsamkat till återbetalning af lån, för hvilkas användande till Rikets bästa man tycker sig hafva redogjort nog, nar man later oss veta att de blifvit upptagna och begär att vi skola betala dem. Mine herrar! med lika rtat, som en Utrikes Minister kunde i cabinettscassans namn göra en skuld på en million, nu 775,966 r:dr, oell vara djerf nog alt tro R.
Stats-Utskottet instämmer uti hvad Bergscollegium hemstält om Bergslagets hörande innan något hufvudsakligt beslut i detta mål vidtages, såsom i Stats-Utskottets tanka, varande Bergslagets rätt; och torde Riksens HöglofL Ständer i anledning häraf, böra hos Kongl. Maje t i underdånighet härom anhålla , samt att Kongl. Majtt sedermera måtte låta vidtaga de åtgärder, sotn med Kronans fördel och utan förnärmande af bergslagets rätt kunna förenas och derefter vid nästa Riksdag i Nåder låta meddela Riksens Ständer Resultatet häraf, så att ett afgörande Beslut i denna fråga, då måtte kunna tagas. Genom hvad Stats - Utskottet sålunda till Riksens Högloft, ‘-tänder hemstält, anser Utskottet sig hafva besvarat deri af Herr Borgmästaren Alin hos Vällofl. Borgare - Ståndet väckt© och till Stats-Utskottet remitterade motion, rörande detta ämne. Riksens Högloft. Ständers Egen pröfning underställes detta vordsamligen. Stockholm den Maji igxg. StåtS'Vtskottens Betilnianden. 1389 Na243. Riksens Hoglaft. Ständers Stats - Utskotts Betänkande i afseende pä de under Commerce - Collegit förvaltning stående Fonder och Medel. C ‘-'tats-Utskottet, sora erhållit del ej mindre a£ den Berättelse, .Riksens Ständers Herrar Revisorer afgifvit vid den sistledit år 1817, af deni förrättade Revision öfver de under Kgl. Corn» inerce-Collegii disposition stående Fonder och Medel samt deras förvaltning, än af Kongl.' Maj:ts Nådiga Proposition till Riksens Ständer, om
Och alltid lyckas man finna De åskslag, som utdelas af sonen i huset, någon kvinna, som kan få bära skulden för han, som ännu lefver i den tron, att hans mannens brott, ty finnes det ej till hands nå- ung oeh vacker, hel eller half världsdam, manliga öfverlägsenhet ligger i knytnäfven, ha gon hittills i kök och jungfrukammaren funnit minså skall man alltid i någon vrå af världen dre tåliga åskledare; numera lär väl dock inkunna leta upp ett gammalt hufvud, böjdt af ledning uppträdde öfver hela Sverige, gjorde mycken lycka och vann stor popularitet. Familjen bosatte sig sedermera i Norge. Sedan dock Josefine Johannesén år 1 8 8 3 ingått äktenskap med den bekante literatören och landsortskorrespondenten Gustaf Gullberg, kom hon åter till Sverige, och debuterade första gången som balettmästarinna i början af 1 8 8 5, då hon på Nya teatern med framgång uppsatte de lysande baletterna i operetten » Afrikaresan », som med ens fäste uppmärksamheten vid henne både som instruktris och som dansös. Hon uppträdde nämligen själf som gäst i dessa baletter. Sedan dess har fru Gullberg arrangerat en hel del mindre och större baletter, såsom i féeriet » Tummeliten », i » Preciösa » och » Kejsarens nya kläder », där hon äfven själf med stor framgång uppträdde. En synnerlig lycka gjorde fru Gullberg genom det briljanta sätt, på hvilket hon uppsatte och arrangerade den populära operetten » Mikadon » såväl vid Vasateatern som vid Göteborgs stora teater och det Fröbergska sällskapet. Hennes senaste prof utgjordes af baletterna i » Per Svinaherde » i Gö- teborg, hvilka såväl af operans egen kompositör som kritiken erhöllo de amplaste loford. Fru Gullberga styrka ligger i hennes smak vid kompositionen, och den stora förmåga hon eger som instruktris. Det är att märka, att hon icke vid ett enda af de tillfallen, hon haft att här arrangera baletter, disponerat öfver en i konsten utbildad kår för att utföra sina intentioner, utan måst så att säga skapa af intet; likväl har hon — såsom i » Kejsarens nya kläder » — enligt pressens och kännares åsikt vunnit de allra bästa resultat. Fru Gullberg tillhör en annan » skola » än den här i Sverige ännu gällande Bournonvilleska.
Man kan lagstifta om affärsförhållanden, utan alside på under hvilket forum en person lyder. Så har jag lärt mig under den tid jag studerade rättsläran. Jag tror ingalunda, att R. o. Ad. gör sig skada med att bibehålla sitt forum privilegiatum, utan tvertom betydligt gagn; emedan, sage hvad man vill, och det har äfven Gr. Sparre erkänt, detta bibehållande innefattar en företrädesrätt för Adeln, hvilket måste vara klart deraf, att i motsatt händelse hade rättigheten icke i 1723 års privilegier kommit att qvarstå, ej heller i 1734 års lag. Ett annat förhållande är, om denna företrädesrätt är af något stort värde, och i detta fall har jag redan uttalat mig, nemi. att jag anser den utgöra ett slags 30 Den 11 Jnll f. m. accessoriurrl till representationsrätten. Likasom erfarenheten har visat, att ju flere eftergiftér mati gör, desto större blifva anspråken, ända till dess intet mera finnes att eftergifva. Alan behöfver alldeles icke, såsom Gr. Lagerbjelke sade, betaga allmänheten förmånen af den nya konkurslagen, derföre att man bibehåller forum privilegiatum; ty denna lag kan derförutan med några få undantag godkännas, och således eger detta skäl icke någon giltighet. Att jag, på sätt Gr. Sparre sagt, upfattat frågan på sidan, erkän ner jag alldeles icke. Emedan denna rättighet finnes bland R. o. Ad:ns privilegier, måste det vara ett privilegium, och ett sådant måste, så vidt jag förstår, vara en företrädesrätt. Således lärer det vara Hr Gr:n sjelf, som i detta fall icke riktigt upfattat saken. Deraf följer också, att, tvert emot hvad Gr:n yttrat, ett gillande af LagUtsk:ts förslag innefattar en koncession och icke något annat. Man talar om att det är så besvärligt för borgenärer, som iiro aflägset boende, att bevaka fordringar. Jag har nemi. anfört, huruledes man äfven i ofrälse mäns bo får resa långt bort för att bevaka sina fordringar.
Yid öfvervägande häraf, har Utskottet, — som af erfarenheten imhemtat, att de för städerne faststäkle classificationer, hvilkas nu yrkade förändring eller fördelning i flera, hvarken synes lämplig eller af behofvet påkallad, enär uti i4 §, som Utskottet till bibehållande föreslagit, nedsättning under minimiafgifterne medgifves, varit både nyttiga och nödvändiga till ledning vid Taxeringen, serdeles hos Pröfnings-Comiteerne, der Ledamöter från åtskillige Taxerings-district saknat närmare kännedom om förhållandet i städerne, men, efter jemförelse af classificationernes tillämpning på olika ställen, kunnat tillförlitligare bedöma, huruvida Taxeringarnc blifvit mer eller mindre oväldigt förrättade, samt derjemte trott sig linna, att förslaget om nedsättning i Bevillningen af inkomst för Borgare, från 5 lill 3 procent, är mindre väl grundadt, då åtskillige motioner i en motsatt syftning ådagalägga, att Bevillningen snarare i vissa fall lindrigt drabbar den borgerliga rörelsen, i förhållande lill de öfrige samhälls-classerne, äfvensom att den ifrågasatta ändringen i i4 §• skulle medföra en alltför långt utsträckt och i utöfningen nära omöjlig pröfnings-rätt hos Taxeringsmännen, serdeles i afseende på de i 17 § classificerade personer, af så mångfaldigt olika yrken och befallningar, på alla dessa förenade skäl, jemte flera, hvilka till undvikande af vidlyftighet, förbigås, ansett sig böra afstyrka bifall till Herrar PFijkmansHallgrens, Bruses, Lundins och Modins ifrågavarande motioner; hvaremot, i afseende på Herr Båuths motion, Utskottet uti Betänkandet ]N>o 38 och Utlåtandet N:o 5i, angående 3:dje och 4;de Artiklarne i Bevillnings - Bcvilluings-Utskollets Bet. 2V.-0 Sy.
Riksgäldskontorets skyldighet att fortfarande godtgöra dylika till föregående riksdagar hörande utgifter, hafva fullmäktige, efter hvad de för Stats-ulskottet anmält, funnit sig icke vara berättigade att bevilja en af Kongl. Stats-kontoret först vid slutet af år 1845 äskad ersättning för det belopp af 2,371 r:dr 32 sk., som Kongl. Stats-kontoret, till följd af Kongl. Brefvet den 2 Augusti 1842, förskottsvis af under händer hafvande medel utbetalt, dels såsom arfvoden för sekreteraren och notarien samt vaktbeljeningen hos den, enligt Konstitutions-utskottets beslut, under 1840 och 1841 års riksdag, sammankallade riksrätt, och dels såsom vedergällning för tagna afskrifter af Statsråds-protokollerne, rörande de frågor, som varit Riks-rättens bedömande underställda. Då ersättning för ifrågavarande utgift, hvilken måste hänföras till kostnaderne för sistnämnde riksdag, synes, oaktadt dröjsmålet med denna ersättnings reqvirerande, böra Kongl, Stats-kontoret beredas, i öfverensstämmelse med Stats-Utskottels Utlåtande > N-0 85. 9 med det af Rikets Sländer vid samma riksdag meddelade beslut, angående ”sådane af Rikets Ständers sammanvaro föranledde utgifter, som, i anseende till sitt föremål eller sin beskaffenhet, blifvit af Kongl. Maj:t fastställde och å Kongl. Stats-kontoret anvisade, så och under förutsättning, att hvad genom åberopade beslut stadgats, rörande verifikations-handlingarnes aflemnande till Riksgäldskontoret och granskning derstädes, varder före utbetalningens verkställande vederbörligen iakttaget, får Utskottet tillstyrka, att det af ofvannämnde anledning genom Kongl. Stats-kontoret utbetalda förskott må af Riksgäldskontorets medel ersättas. För öfrigt vill Utskottet, vid uppgörandet af det nya reglementet för Riksgäldskontoret, taga i öfvervägande, huruvida det förhållande, som nu förekommit, bör föranleda någon ändring i nuvarande reglementes stadgande angående riksdagskostnadernes bestridande. Stockholm den 28 Februari 1848.
Då man vägrar anslag till IjifbeväringsReg:tet på den grund, att man anser detsamma böra indragas, tycker jag det är inkonseqvent att icke förfara på samma sätt i detta fall. Men då frågan återkommer från Ekon.Utsk., torde blifva tillfälle att vidare orda derom. Hr Printzensköld: Jag tror att de Hrr, sorn i anlédn. af StatsUtsk:s Betänk, ingått i frågan, huruvida Krigsskolan å Carlberg bör bibehållas i sitt nuvar:de skick eller ej, inlåtit sig på ett fält, som icke bör nu beträdas, emedan här icke är fråga om reorganisationen, i afseende hvarå särskilda motioner äro väckta, som framdeles komma att behandlas. För min del vill jag blott mot Utsk. anmärka, att allt anslag blifvit afstyrkt för det af K. M. begärda arfvode af 0,000 Rdr till Akademiens Guvernör, derföre att den n. v. Guvernören upbär sådana emolumenter, att han af arfvodet icke kan komma i åtnjutande. Jag förstår ej huru detta kan blifva ett skäl, då det lätteligen kan hända att denna Guvernör, inom några få månader, ja inom några dagar, ined döden afgår, eller af K. M. kallas till annan befattning. När man skall afstyrka anslag, bör man åtminstone icke fästa sig vid sådana förhållanden, som äro af rent tillfällig natur, utan man skall väl betrakta saken i sin allmännelighet. Gör man detta, så måste man erkänna, att det af K. M. föreslagna arfvodet är af behofvet påkalladt och ingalunda öfverdrifvet. Men då det torde vara föga värdt att yrka afslag på Utsk:s Betänk., afstår jag derifrån, helst saken, lyckligtvis, ingenting betyder, så länge Akademien får bibehålla sin n. v. Chef. Afven måste jag anmärka det sätt, hvarpå StatsUtsk. gått tillväga i afseende å den af K. M. begärda aflöningen till KrigsAkademiens Kamererare.