Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 85 och af de dermed gemenskap ägande memorialen, innehållande förslag till representationsförändring; jag vill härmed framställa de skäl, hvilka föranledt denna min reservation. Jag ansåg del grundlagsvidrigt, så väl att en så beskaffad propos. framställdes, som den, nemi. att Ståndet skulle förklara för sin enda gemensamma tanke, att förslaget till representationsförändring, hvilket innehölls uti meni. N:o 85, var oantagligt, d. v. s, afslä det och all fråga om representationsförändring för denna riksdag, som ock att Ståndet biföll denna proposition. De §§ i våra grundlagar, hvilka föreskrifva sättet att tillvägagå vid fråga om grundlagsförändringar, äro 56 och 8i §§:ne Reg.F:n och 2g §:n Riksd.Ordn. 56 §:n Reg.Ftn handlar blott om de fall, då Coust.Utsk. tillstyrker ett af en riksdagsman till detsamma ingifvet förslag till grundlagsförändring eller utlåter sig öfver en af Konungen i lika ändamål gjord propos., och föreskrifter i dessa afseenden följande: 4 Den i Juni. 1:0 Generelt, alt Utskts yttrande öfver dessa förslag till grundlagsförändringar skola viel samma riksdag, som förslagen till Utsk. blifvit ingifna, till R. St. öfverlemnas, ''hvilka vid densamma må derom kunna öfverlägga, men icke vid densamma besluta.’’ 2:0 Speciell. I första händelsen, eller ifall inga anmärkir-r i R. St:s plena mot Const.yskts yttrande göras, att yttrandet då skall hvila såsom ett R. St:s utlåt., hvaröfver först vid nästa riksdag, och då endast med ja eller nej, skall kunna beslutas; gällande då föreskriften uti 75 §:n Riksd.- Ordn., eller attalia RiksScns sammanstämmande beslut och Konungens sanction fordras, om förslaget skall kunna få kraft af grundlag.
Visserligen komma statsförslagen icke att tillämpas förr än nära ett år, sedan de till riksdagen öfverlemnats; men de oförutsedda behof, som under ett enda år, kunna uppstå af ökade utgifter, i följd af förändrade förhållanden, kunna dock, jemförda med staterna i sin helhet, icke blifva af annat än ganska ringa betydenhet, och torde i hvarje fall lätteligen kunna afhjelpas genom bemyndigandet att provisoriskt vidtaga sådana förbättrade anstalter, som af omständigheterna påkallas och ej utan olägenhet till fastställandet af nästa årsstater kunna anstå; i hvilket afseende erforderliga extra anslagsbelopp för de delar af aflöningsoch omkostnadsstaterna, der dylika provisoriska förändringar möjligen vore att emotse, lämpligen kunde vid statsregleringarne bestämmas. I betraktande häraf och då emot Revisorernes framställning i denna del något annat giltigt skäl ej heller torde kunna åberopas, anse Rikets Ständer sig böra instämma i den af Revisorerne uttalade åsigt, att Rrepresentationens grundlagsenliga rätt att pröfva och fastställa omförmälda embetsverks utgiftsstater hädanefter icke bör lemnäs obegagnad. På grund häraf få Rikets Ständer i underdånighet anhålla, att förslag till utgiftsstater för Postoch Tullverken måtte, i sammanhang med den öfriga statsregleringen, till nästa riksdag afgifvas för att underkastas behörig pröfning och fastställelse, samt att Expeditions-Ulskottets Förslag till Rikets Ständers underd. Skrifvelse, J\S 92. 25 att derefter ifrågakommande förslag till ändringar i dessa stater likaledes framgent måtte, i enahanda ordning, som för embetsverkens utgiftsstater i allmänhet eger rum, varda för sagda ändamål Riksdagen delgifna. Bikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 19 Juni 1866. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 18 Juni 1866. Preste-Ståndet den 18 Borgare-Ståndet den 19 Bonde-Ståndet den 19 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående den Staten tillhöriga till Riksarkiv tillförene begagnade f. d.
S. D. Efter skedd föredragning remitterades till Stats-Utskottet följande till Ståndet ingifne motioner af: d:o Pehr Sahlström från Stockholms län, om tillsättande af Inspektörer öfver Folkskoleväsendet i riket, jemte dervid gjorde anmärkningar; 2:o Erik Ersson från Stora Kopparbergs län. om anslag för en barnmorska i Särna församling; 3:o Erik Mallmin från Westmanlands län, angående anslag till en provincial-lä karetjenst inom Westmanlands län; samt 4:o A. J. Sandstedt från Jönköpings län, om anslag till aflöning åt en provincialläkare för Westra Härad af nämnde län. S. D. Erik Larssons från Westernorrlands län, motion om tillökning af arfvodet för gode män vid laga skifte, blef, efter skedd föredragning, till Lag-Utskottet remitterad. S. D. Föredrogos och remitterades till Allmänna Besvärs och Ekonomi-Utskottet ne danföljande motioner: l:o Johannes Nilssons från Malmöhus län, om förändring i sättet för presterskapets aflöning; 2:o Erik Larssons från Vester-Norrlands län, rörande postskjutsens förflyttande på gästgifvare eller skjuts-entreprenörer; samt 3:o Anders Jonssons från Skaraborgs län, med yrkande att utslag i fattigvårds ärenden må lemnäs utan lösen. S. D. Till det Särskilda Utskottet för bränvinsfrågans behandling remitterades, efter nu skedd föredragning, Petter Mårtenssons från Jönköpings län, motion angående bränvins-skatten. S. D. Remitterades till det Särskilda Utskottet för bränvinsfrågans behandling ett af Ola Svensson från Malmöhus län nu ingifvet skriftligt anförande; hvarjemte Nils Anders sons från Christianstads län i Ståndets protokoll för den 19 dennes intagne skriftlige ytt - 36 Prot.-Utdrag den 22 December 1S53. rande, angående bränvinsbränningen, skulle, i egenskap af motion, till samma Utskottsbehandling öfverlemnas. Den 22 December. Från Högloft. Ridder skåpet och Adeln. S. D. Remitterades till Stats-Utskottet: l:o Friherre af Schmidte.
Men den Ehrensvärd, som vi här betrakta, är icke Grefven, General-Amiralen, med mera; icke Befälhafvaren i den första drabbningen vid Svensksund, der han, såsom värdig son af Sveaborgs och Svenska Galer-flottans skapare, slog den förstkommande Ryska Eskadern, och sedan, ur den af Konungens envishet vållade olyckan, räddade åtminstone sin och svenska tapperhetens ära; icke den slutligen i Naturens doldaste verkstäder, i Chemiens, ja i Magiens hemligheter inträngande syftaren åt en jemväl i sina fragmentariska begynnelser vördnadsbjudande Natur-philosophi, hvarpå tillika Sedelära, Samhällslära, Konstlära och Gudalära skulle grundas; icke ens, hvad mera är än allt detta, den af hans lefnads-förtäljare, Adlerbeth, så oöfverträffligt tecknade ädle mannen och älskvärda menniskan. Det är, af hela denna stora och vackra personlighet, endast konstvännen och konstläraren, med hvilken vi här äga att sysselsätta oss; och om honom gäller till fullo, hvad Schelling sagt om hans själafrände Winkelmann, att han ”stod i sin samtid så ensam som ett berg”. Att det herrskande i denna tid var småaktighet, flärd och smaklöshet, kunde ej undfalla en man med så genomträngande blick för det höga, ädla och sköna; i sitt fädernesland, hardt nära, den ende med smak (i stor mening) begåfvade, gjorde han sig ingen illusion öfver det deltagande begrepp eller den svarande känsla, som i detta fädernesland voro att påräkna; han visste ganska väl, att han i de flestes omdöme gällde blott för en genialisk synnerling, eller en qvick fantast, med hvilken de hade fördrag dels i följd af hans rang, dels äfven i följd af de sedliga och medborgerliga egenskaper, som ej i något tidehvarf kunna förfela att tillvinna sig aktning.
S. D. Sedan Riksdagsfullmägtigen Lars Pettersson från Blekinge Län afsagt sig det honom lemnade förtroende att vara Tredje Suppleant för de under innevarande Riksmöte valde Revisorer till granskning af Låne-Contoirets i Malmö förvaltning; utsågs förre Riksdagsmannen Per Nilsson i Sandhjrx Christianstads Län» att» i stället för Lars Pettersson» vara Tredje Suppleant. Prot Utdr. d. 1 Mars 184.1. S. D. Remitterades till Stats-Utskottet Kongl. Maj:ts den 24 sistl. Fe» bruan ankomne Nådiga Skrifvelse om mötespassevolancens upphörande och de deraf hestridde kostnaders uppförande på Stats-Verket. S. D. Förekom å nyo Ridderskapets och Adelns, genom Utdrag af dess Protocoll för den 30 sistlidne Januari, samt 3 och 6 påföljde Februari gjorda inbjudning att biträda dess beslut i afseende på Lagsamt Allmänna Besvärsonh Ekonomi-Utskottens Utlåtande N:o 28, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens Betänkande N:o 3, angående grunderne och vilkoren for hemmansklyfning samt afsöndring af jord eller andra lägenheter från hemman, och fann Ståndet för godt att antaga samma inbjudning i hvad den angår följande puukter‘, nemligen: 1 Cap. 3 §. skulle erhålla följande förändrade lydelse: Kan en åbo af andra ortens allmänna näringar hafva säker och ständig förtjenst; dä bör sådant, vid fråga om besutenhet, i serskild beräkning dertill ingå. 1 Cap. 8 $. 1 mom. Emellan orden Pastorat och utses skulle införas orden: för högst 5 år. 1 Cap. g §. 2 mom. Efter ordet innehåller , i midten af momentet, skulle tilläggas orden: när hemmansdelen går i annor mans ego, än rätter arfvinge. Orden till och med skulle utbytas emot: högst. 2 Cap. 4 1 mom. skulle erhålla följande förändrade lydelse: Lägen het, som efter 1 §. upplåtes må icke vara af mindre område än (de för serskilde orter uppgjorde bestämmelser införas) på hvarje af söndrad del. 2 Cap. 7 §. 1 morn.
Jag måste, till besvarande häraf, åter upprepa hvad jag förut med öfvertygelse påstått, att öfvervigten i Svenska un« dersåtares samfälta skulder till utländningen mot deras utrikes fordringar, härleder sig egentligen från ölvervigten af nationela Importhandeln mot utförseln af egna p oducter eller Exportvaror i allmänhet; att just denna öfvervigt är naturliga grunden till det olyckliga Växelförhållandet i detta land; att sådant icke kan hjelpas utan vid roten, nemligen genom hämmandet af öfverflödig importering, och ingen Svensk undersåte skall försöka eller förmå neka Kongl. Majrt rätt att påbjuda de anstalter, som linnas nödiga och verksamma till ett så nyttigt och välgörande ändamål. Den tillfälliga ereda i Sveriges Växelförhållande, sorn Herr Grefven och Landshöfdingen erkänner, och hvars begagnande tili enskildtas riktande, han-finner sä naturligt, är äfven, efter Herr Grefvens tanka, utom kretsen af Kongl. Maj:ts möjliga åtgärder att afhjelpa. Jag bestrider detta på det högsta; men jag medger, att den verksamma följd , som åsyftas med sådana åtgärder, blir svår, om icke omöjlig att vinna , så länge en öfverdrifven Importhandel och Transitorörelse, med deras otaliga missbruk, göra Stockholm och Götheborg till platser för en ofantligt större Växel handel, än Sveriges egentliga behof fordra, och nyss - Den 4 April. 47 nämnde Städers geographiska och commerciela läge göra naturlig. Den härigenom med konst hitdragna och för Svenska undersåtares egna verkliga transactioner med utländningen alldeles främmande växelhandel, har hufvudsakligen bidragit till den verkligen djupa oredan, som inträffat i Sveriges Växelförhållande, och denna oreda är således tydligen i direct gemenskap med och en direct följd af den öfverdrifna importeringen och transitorörelsen, som Kongl. Maj:t ostridigt och lyckligtvis äger både rätt och förmåga att inskränka.
Värdet af de Norrländska provinsernas produkter, eller smör, lin, fågel, gröfre och finare linneväfnader m. fl., om hvilka här är fråga, och hvilka i andra orter årligen afsättas, är troligen ganska betydligt, men dock icke tillräckligt stort, för att dessa produkter ännu på lång tid kunna behöfva en särskild jernvägsförbindelse med det inre landet söderut. Dessa produkter äro äfven på vintermarknaderna i Falun, Hedemora och Sala föremål för en liflig omsättning, hvilken omständighet utvisar, att denna handel äfven söker landets inre städer och icke uteslutande Upsala och Stockholm. I frågan åter, huruvida de Norrländska provinsernas intressen kunna i vidsträcktare mån gynnas och tillfredsställas genom att antaga vare sig linien Sala-Robertsholm eller linien Sala-Storvik, måste man, vid öfvervägande af skälen för och emot, hysa ganska stora tvifvel. Då denna trafiks förmenta behof väl egentligen skulle bestå deruti, att densammas förbindelse med hufvudstaden genom endera af dessa jernvägslinier underlättades, synes det föga troligt, att meranämde trafik skulle vara betjenad med att t. ex. följa linien GefleRobertsholm-Sala till Stockholm utefter en vägiängd af 25f mil, då stora kommunikationsvägen mellan Gefle och Stockholm utgör endast 17f mil. De Norrländska ifrågavarande produkterna fortskaffas vanligtvis med egna hästar, och det torde derför vara, lindrigast sagdt, tvifvelaktigt, att denna varutrafik skulle finna med sin fördel förenligt att hellre färdas en omväg af minst 8 mil på jernväg från Gefle, dit den begagnat vanliga fordon, än att med samma fordon fortsätta raka vägen.
Uppläst och godkänd hos Samt!. Riks-Sf. d. 11 Jeni 1818 Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse an-, gående Kontroll-St ampel-af giften för Guld, Silfver och Tenn. Efter vunnen upplysning fran Kontroll-Verket , angående den’ för Guld , Silfver och Tenn stadgade KontrolI-Stämpel-afgiftens förhållande i jemförelse till de utgifter, Stats-Verket i och för Kontroll-Inrättningen måste vidkännas, hafva Rik. sens Ständer tagit i öfvervägande hvad Kongl. Kontroll-Stadgan den 7 December 1752, Eder Kongl. Maj:ts och Rikets Kommerse-Collegii Kungörelse den 3 Nov. 1753, samt Kongl. Brefven den 18 Juli 175b, den 22 Januari 1799 och d. 20 December J803, angående sa val sjelfva Stämplir.gen och afgiften, som straffen för öfverträdelser härutinnan, föreskrifva, hvarigenom Riksens Ständer inhemtaf, att den år 1753 fastställde grund för Kontroll afgiftens beräkning varit 2-| procent af Metallens värde , men att, efter hvad. nu erlägges , denria bland Stats-Verkets Inkomster till 2,500 R:dr beräknade afgift ej uppgår till mera än omkring -*-:del af hvad den efter nyssnäm-j de grund borde utgöra. Nu , emedan den Inkomst, som Kontroll - 448 Underdåniga Skrif v elier. afgiften lill Sfals-Verket inbringar, på långt när icke är tillräcklig att ersätta alla de utgifter , Staten i och för Kontroll-Inrättningen måste årligen -vidkännas, hvilket dock vid Verkets forsta Inrättning varit påräknadt, samt det äfven synes vara billigt , att en anstalt, som egentligen har till föremål allmänhetens säkerhet i handel med de ädlare Metallernej, bör genom lämpliga afgifter åtminstone bära sin egen kostnad , finna Riksens Ständer nödigt, alt Kontroll - afgifterne i någon lämplig mån förhöjas i jemförelse till Myntets och Metallernas förändrade värde, samt att i synnerhet den så kallade
S. D. Föredrogs ånyo Bevillnings-Utskottets Utlåtande, JV2 10, i anledning af väckt motion angående vissa förändringar i Kongl. Föiordningen den 20 Juli 1861 om mantalsoch skattskrifningarnes förrättande. Med afsiag å Utskottets hemställan godkände Preste-Slåndet för sin del de i Prosten Sondéns reservation föreslagna ändringar i lörberörda nådiga Förordning. 404 Prot.-Uldrag den 6 Juni 1863. S. D. Vid förnyad föredragning af Sammansatta Bevillnings-, Lagsa 1 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial, JY2 3, angående afgiften för bran vinst i liver k ningen, afs/og Preste-Ståndet, med vidblifvande af sitt i frågan fattade beslut, den gjorda inbjudningen och godkände den föreslagna voteringspropositionen. Från Vållofl. Borgare-Slåndet. S. D. Borgare-Ståndet, som vid föredragning den 23 sistlidne Maj af 44 och 43 punkterna i Banko-Utskottets Betänkande, JV2 35, med förslag å samma punkter, beslutat, att af den sedan 1860 års böljan upplupna bankovinst skola i Banken bibehållas 672.541 R:dr 68 öre, men återstoden, fem millioner Riksdaler, under detta och nästföljande åren 1864 och 1865, med en tredjedel hvartdera året, till Riksgälds—kontoret aflemnas, beslöt nu vänligen inbjuda Höglofliga Ridderskapet och Adeln att i Borgare-Ståndets omförmälda beslut sig förena. S. D.
Denna själ, som, segrande öfver lyckan och begären, hvilar i den upphöjda krets, hvarifrån hon ostörd njuter skådespelet af likasom tvenne verldar, den öfverlefda tidens och den närvarande; ser tydligen i den förra, och vördar med tillförsigt i den sednare en god och allvis Försyn, der den oupplyste ej ser annat än förvirring, än ämnen till missnöje och förtrytelse; följer med en af erfarenheten skärpt blick händelsernas kedja in uti framtidens mörker, för att ännu tillbedja den osynliga Hand som dem leder. Denna själ, som oförvillad af vanor och fördomar känner menniskans sanna värde, icke genom en fruktlös begrundning, men genom sträfvandet att uppfylla menniskans pligter, att förtjena äran af detta namn, det minst lysande men första på jorden. Bör jag våga skillra lycksaligheten af ett tillstånd, det ljufva, det smickrande af en sinneslyftning, der allt det som menigheten beundrar eller föraktar, skyr eller eftersträfvar, skådas i sin rätta dag; en sinneslyftning, af hvilken ett ögonblick synes honom vedergälla en lifstids försakelse af de små fördelar hvarom menniskorna täfla, hvarföre de uppoffra helsa och lugn? – Natur! jag påkallar dina känslor i hvarje ädelt tänkande själ, att af denna svaga anledning göra troligt, hvad njutningar du förvarat åt den redliges ålderdom. Vi kunna ej föreställa oss högre varelsers sällhet; men om i dödligheten ett tillstånd fins som kunde gifva ett sannolikt begrepp derom, så är det visserligen den silfverkrönte Vises, som ledig från den gröfre sinnlighetens band och en verlds bekymmer, hvars fordringar han uppfyllt, i en vald aflägsenhet betraktar dess lopp. Detta skådespel, det är sant, utgöres af många lidande likar, för hvilka hans mensklighet, denna sist döende känsla hos den redlige, måste ömma; men den forskande blicken, som upptäcker i allt det stora ändamålet, det helas väl, lyftes tillbedjande mot skyn, medan ömhetens heliga tår – lättar sinnet.
Som emellertid, i följd af Rikets Ständers vid innevarande riksdag fattade beslut, Under-Styrelsen kommer att upphöra, och, i fråga om inhemtande af förberedande yttranden i de Fullmägtiges pröfning tillhörande mål allenast är föreskrifvet, att en eller flere eller samtlige Kontors-Chefers utlåtande skall infordras, derest sådant för målets utredning nödigt anses, så bör förra delen af nyss anförda 5:te § i Ansvarighetslagen derifrån uteslutas, hvarjemte Rikets Ständer beslutat den redaktionsförändring i öfrigt af samma §, som här nedan återfinnes; äfvensom Rikets Ständer ansett den i slutet af 3 § nu befintliga straffbestämmelse af fästning på två till högst fem år efter omständigheterna böra i öfverensstämmelse med den af Rikets Ständer vid innevarande riksdag antagna Strafflag utbytas mot "jfängelse högst två år efter omständigheterna.’’ Och få Rikets Ständer, som icke funnit anledning till ändring i öfriga delar af ifrågavarande lag, alltså hos E. K. Maj:t i underdånighet anhålla om utfärdande af följande: Expeditions-(Jtskottets Förslag lill anderd. Skrifvelse, N:o 160. 53 ^Ansvarighetslag för Rikets Ständers 1'ullmägtige i Banken. § 1. Underlåta Fullmäktige att, vid det tillfälle, då, enligt Regeringsformens 50 §, Konungen i samråd med dem och med Fullmägtige i Riksgäldskontoret, annan riksdagsort än hufvudstaden utsätter, noga iakttaga och tillstyrka hvad de för del allmänna finna mest. lämpligt och nyttigt, ankomme det på de sammankommande Rikets Ständer alt pröfva, huruvida Fullmägtige, en eller flere, gjort sig oförtjente af Rikets Ständers förtroende, eller böra under ransakning till laga ansvar ställas. § 2. Beträdes
Vid detta förhållande och då inom samtlige Riks-Ståiulen statsbidrag blifvit äskadt för en canal-anläggning från sjön Wenern till det inre af Dahlsland, har Utskottet ansett sig böra frånträda sitt förra yttrande, hvarigenom allt anslag till utförande af så den ena som den andra canal-änläggningen blifvit afstyrkt; och då, så framt ifrågavarande canal-arbete är af den sLora vigt för kringliggande ortens rörelse, som det blifvit uppgifvet och äfven synes vitsordas af den lemnade upplysningen, alt 11,400 SW tackjern och malm, 7,700 SW stångjern, 4,300 tunnor diverse effecter och 3,500 tolfter plank äro heräknade att å berörde canal transporteras, hvaraf följer, att, sedan canalen blifvit färdig, en ej obetydlig inkomst af eanalfarten bör kunna påräknas, Uiskottet anser det med skäl kunna beräknas, att, i likhet med de grunder, efter hvilka Statsbidrag till andra föremål af enahanda beskaffenhet blifvit tillstyrkte, det för utförandet af Errens canal af bruksoch egendomsegare i orten bildade bolag bör i kostnaden deltaga med åtminstone halfva beloppet, tillstyrker Utskottet, alt såsom bidrag för anläggningen af en canal emellan Erren och Wenern, enligt det af StorAmirals-Embetels Tredje Afdelning granskade förslag, mätte af Rikets Ständers beviljas ett extra Statsanslag af 35,000 R:dr, motsvarande hälften af den för arbetet beräknade kostnad, 70,000 R:dr. 23:o. Utskottets Utlåtande, i hvad det angår upprensningen af AlLrechtssund liar af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet blifvit lemnadt utan anmärkning, och de ledamöter af PresteStändet, som i denna punkt sig yttrat, hafva talat för bifall lill densamme, endast under anmärkning, att Utskottet bordt, i sammanhang med upprensningen af berörde sund, jemväl tillstyrkt tillräckligt anslag för Carlstens och Marstrands fullständiga befästande.
Riksdag var nog lycklig att vinna bifall, angående våra Högsta Herrar och Ämbetsmäns säte och stämma på Riddarhuset, så tager jag mig den friheten nu, att vidare föreslå, att alla Rikets Höga Herrar och Ämbetsmän, fastän de icke väljas till Electorer, likväl höra kunna få väljas till Ledamöter i alla Riksens Ständers Utskott. Då det angår någon personel redovisning, vet hvar och en af sig sjelf att göra sig jäfvig. Hittills, genom dessa Herrar och Mäns uteslutande, hafva Ständerna gått i mistning af många goda råd och tillstyrkanden, hvilka allra snarast kunna väntas från de Högre och Kunskapade Herrar och tjenstemän. Likväl, då hvar och en sådan Ledamot skulle af Konungen eller i Rikets tjenst vara hindrad, borde dess frånvaro honom icke beräknas. Till Riksdagsfullmägtigen Lundgren. Utdrag af Protocollet hållet hos Constitutions-Utskottet den 21 Junii 1815. S. D. Föredrogs ett Memorial af Riksdagsfullmägtigen ifrån Christinehamn Herr Lundgren, hvari föreslogs, att Presidenter i Hof-Rätterne måtte ställas under Opinions-Nämndens Dom. Då Utskottet ej fann sig böra detta förslag till Riksens Ständer anmäla, skulle, i fall Författaren det åstundade, han erhålla det svar, att, då dels Hof-Rätterne äro Domstolar, hvilkas beslut kunna underställas Kongl. Maj:ts och Högsta Domstolens granskning, dels deras Presidenter, såsom Domare, äro i samma belägenhet och lika ansvar underkastade som Hof-Rätternes öfrige Ledamöter, funnes ej något skäl att ställa dem under någon ovanlig ansvarighet. Ut supra. Ex protocollo. Bilaga till Exped. Vördsamt Memorial. De skäl, hvilka grundlagt föreskriften i 103 § af 1809 års Reger ing,s-Form, att Riksens Ständer, genom en dertill utvald Nämnd, bör dömma, huruvida Leda - Bilaga till Exped.