Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Cederström, för min del alldeles icke afstå ifrån den votering, som Frih. Cederström begärt. Hr von Hartmansdorff: När nian icke fäster sig vid ett visst antal af månader, så är det klart, att det icke är ett utan två Stånd, som beslutat inskränkning i bränningsliden, ehuru dessa Stånd äro sig emellan af olika tankar om månadernas antal. Är det nu så, att två Stånd säga, att tiden skall vara inskränkt, och deremot två andra Stånd, att den ej skall vara det; så är det ju också klart, att, då tiden hittills varit inskränkt, deras mening, som nu önska inskränkningen, har företräde framför de tvänne Stånds, som säga att tiden skall vara oinskränkt. Detta är skälet hvarföre de tvänne Stånds mening måste gälla, hvilka i det hela vidhållit det gamla, om också med någon föl ändring i specialiteterna. Frih. Cederström: Om någonting härvid med skäl kan förundra, så är det väl, att, sedan man kommit så långt att propos. är framställd, och vägran å en propos. är gjord, äfvensom begäran det Hr Frih. o. Landtm, måtte tillfråga Ståndet, huruvida Ståndet yrkar densamma, Hr von Hartmansdorff uppträder, för alt i saken ånyo yttra sig. Jag vill icke följa hans exempel, emedan jag anser mig af grundlagarna dertill oberättigad, och anhåller, att Hr Frih. o. Landtm, ville framställa propos., huruvida R. o. Ad. yrkar den af mig begärda proposition.
Utsk. ansåg äfven att den s. k. kansli-betjeningen blefve mer och bättre användbar, då den af en enda person handleddes uti alla de grenar, som tillhöra ombudsmanna-göromålen, och kunde således, vid inträffade behof, begagnas utan serskild undervisning. Hvad beträffar Hr von Hartmansdorffs förslag, att ett serskildt arfvode måtte bestämmas åt den kanslist, som varder utsedd till Ombudsmannens biträde, förenar jag mig i detta förslag, såsom enl. min tanke behöfligt. Hr von Hartmansdorff: Då jag förra gången yttrade mig, förbigick jag kassa-kreditiv-kassören, hvilken skulle komma att finnas i st. f. Diskont-kassören. Den förre kassören är, såsom sid, 5 i Otsk:s Betänk, visar, föreslagen af Banko-diskont-direktm, och det torde vara lämpligast att jemväl omförmäla honom no, på det han måtte komma under öfverläggning i sammanhang med öfrige tjenstemän. Direkt:n har föreslagit hans löneförmåner till 1,000 R:dr i lön och 200 R:dr i arfvode, eller lika med en bokhållare i banken. Jag får dessutom till Hr Gr. o. Landtm, samt det Högh 128 Dea 30 Oktober. Ståndet hemställa, huruvida det icke vore häst att nu genast om Diskont-Verkets tjenstemän besluta detsamma, som redan är afgjordt, rör:de Bankens, eller ali arfvodena skola sammanslås med lönerna. Den fördel, som derigenom vinnes, är, att föredragningen blir redigare, emedan man då kan på en gång bestämma hela inkomsten för hvarje tjensteman. Hr Gr. o. Landtm, yttrade nu, att bland de anmärkn:r, som blifvit gjorde, förekom en, sorn hade afseende på samtlige lönerne, samt först och serskildt torde böra blifva föremål för beslut, och alt R. o. Ad. torde tillåta, alt, såsom Hr von Hartmansdorff begärt, sedermera hvarje tjenstemans aflöning må blifva serskildt föremål för pröfning.
»Och jag lemnar mitt höga bifall till förslaget», försäkrade Mellin, »hvilket vill säga att jag tror på författarinnans omdöme i den här qvistiga frågan.» »Och jag», menade Ridderstad, på den tidens galantaste grannlåtsspråk, »rullar mig i stoftet för en så vacker prospekt af min litterära framtid. Men en roman – den fruktar jag att jag dock får säga nej för. Ja, så vida det icke är skämt, så säger jag verkligen nej.» »Här är icke alls fråga om hvarken skämt eller nej. Jag har, såsom en skriftställarinna egnar och anstår, min blick för sådant, och jag är lika säker på att löjtnant Ridderstad kan skrifva en roman som jag är säker på att det är min pligt att öfvertala er dertill.» »Men huru kan det vara en pligt.» »Det lemnar jag Mellin att förklara.» »Jo, ser du broder. Vi ha icke mer än en dam i vår krets, och som Thomson, vår hederlige förläggare, visar mycket afseende på att icke göra henne emot, så drager han sig för att skrifva ett bönebref till Kusinförfattarinnan, som f. d. fru F. tror icke skulle gifva Thomson annat än afslag, eller möjligen något alternativ som han ej kan gå in på. Då Thomson emellertid vill ha flera namn i anmälan, ehuru det verkligen redan är många, måste vi skaffa ett nytt lämpligt, och så kom du just som du vore kallad att ingå i ringen.» »Men allvarsamt taladt, jag kan det icke, nådigaste fru författarinna, jag måste afslå.» »Har Mellin någon lista på sig, annars finnes det en i nästa rum.» »Jo, här är min lista.» »Det är bra, och här är mitt bläckhorn och min penna, och då vi nu ha att göra med en blifvande romanförfattare, som jag profetiskt förutsätter icke har någon ringa framtid på den banan framför sig, så beder jag honom, att han med sin vanliga ridderlighet tror på hvad ett fruntimmer säger. Se så, räck mig nu handen, herr broder på parnassen, och tag pennan.
Då nu, i förevarande fall, den åtgärd, hvarigenom gäldenären den 28 Nov. 1842 ansågs hafva försålt fastigheten, icke hindrade utgifvandet af ett köpebref den 21 Sept. 1843, hvarigenom samme gäldenär verkligen afhände sig samma fastighet, och hvilket köpebref då genast öfverläts på annan person, som derefter med köpet lagfor; håller jag för härigenom bevisadt och otvifvelaktigt, att ehuru den förstnämnda afhandlingen må hafva innehållit ett aftal om köp, hvars återgång förgäfves blifvit hos domstol yrkad och genom dom afslägen, denna afhandling likväl icke varit eller kunnat vara ett fullbordadt köp, hvarigenom äganderätten skulle hafva från gäldenären öfvergått på hans köpare. Och då så icke skett, och följaktligen gäldenären intill den 21 Sept. 1843 fortfarit att sjelf vara egendomens ägare; borde den dessförinnan sökta inteckningen för hans gäld i samma egendom beviljas. * De så kallade Trippiska godsen i Halland hafva varit föremål för åtskilliga tvister.
Då fångvården, likasom förhållandet torde vara med stats-förvaltningens flosta öfriga grenar, sålunda alltid måst äga ett förlagskapital, eller disposition af medel, före den tid, som behofven, hvartill medlen afsetts, bordt vara fyllda, och stats-verkets allmänna grundfond synes varit afsedd och använd för dylikt ändamål, lärer ett sådant förhållande hvarken vara främmande för eller oförenligt med stats-regleringens grunder. Enär likväl den utveckling och större utsträckning fångvården under sednast förflutna decennium i allmänhet erhållit, samt ordnandet af arbetena inom fångvårds-anstalterna — 299 — Ioranledt behof af förskotts-medel till något högre belopp, än förut varit af nöden, torde ett visst maximum i detta hänseende böra bestämmas; och har Styrelsen, i underdånigt utlåtande den IG Mars 1854, i afseende härå hemställt, att, då någon grundfond eller förlags-kapital icke lämpligen syntes böra förefinnas å ett Rikets Ständers förslags-anslag, hvadan ockj det i Styrelsens hufvudbok å kapital-konto balanserade belopp lärer i rikshufvudboken upptagits bland stats-verkets öfriga fordringar och tillgångar, samt enär berörde belopp, i allt fall, befunnits lör ändamålet otillräckligt, ifrågavarande kapital-belopp, 122,626 R:dr 36 sk. 6 rst., måtte i Styrelsens hufvudbok lä tillgodoföras Stats-kontoret, samt att Styrelsen må varda i nåder berättigad att af Stats-kontoret innehafva förskott till ett belopp af 275,000 R:dr banko, lr.ilket ungefärligen motsvarar -nämnde kapital-summa, sammanlagd med Stats-kontorets fordran vid 1852 års slut, 143,616 R:dr 32 sk. 3 rst., medskyldighet för Styrelsen att till Stats-kontoret kontant leverera det belopp, hvarmed, efter afslutad hufvudbok, Styrelsens skuld till Stats-kontoret öfverstiger förberörde summa, 275,000 R:dr. Enligt 6 § af berättelsen, hafva Ilevisorerne ansett det önskvärdt, att
Majus Nådiga Kungörelse den g December 1812, angående en viss prasscriptionstid , inom hvilken de, som hos Stats-Verket äga någon fordran, böra till utbekommande: deraf sig anmäla, under den 27 April detta år helt och hållet afslå allt godtgörande af én såmedelst öfver tiden ut.eblifven och fördröjd ersättnings-reqvisition. Detta bekymmersamma förhållande sätter Landshöfdinge-Embetet i nödvändighet, att så väl efterse hos hvilka vederbörande ifrågavarande försummelse inträffat, som ock, atn möjeligen vederbörande® såmedelst å lagda - 938 Den 7 Juli. lagde åtgärder skulle, inom den i Eders Kongl. Majtts Nådiga Kungörelse rnsatte praescriptionstid , kunna åstadkommas. Då förekommer väl för åren t 812 och i8i3,å ena sidan, att så väl vederbörande Mantals-Commissarier, såsom fordringsägare , försutit samma praescriptionstid för uppgifvandet af sina Mantalsskrifnings arfvoden till Konungens Befallningshafvande, som ock, att Lands Contoiret åsidosatt, att, inom anbefalld tid, samma förskotter utur Landt-Renteriet, och Mantals - Commissariernas återstående fordringsbelopp , behörigen till ersättning af Höglofl. Kongl. Stats Contoiret anmäla; äfvensom, å andra sidan , det otvifvelaktig! finnes, att den i Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Kungörelse anbefalte pisescriptionstid för dylika fordringars anmälande till ersättning är alldeles otillräcklig för sitt ändamål. Detta vill Landshöfdinge Embete! underdånigast söka styrka; förthy 1814 års
Sedan Konstitutions-Utskottets, uti Memorialet N:o 32 afgifna, förslag till den ändring i 14 § 3 momentet Riksdags-Ordningen, att rättighet, att deltaga uti val till Riksdagsman inom Borgare-Ståndet och dervid vara valbar, måtte tillerkännas den egare af hus och tomt i stad och den egare och innehafvare af stadsjord, som Frälseman är eller till Preste-Ståndet hörer, — blifvit af Ridderskapet och Adeln samt Borgareoch Bonde-Stånden antaget att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag; men af Preste-Ståndet förkastadt; Och samtlige Riks-Stånden, enligt hvad Konstitutions-Utskottet tillhandakomna protokolls-utdrag för den 30 nästlidne Juni utvisa, med vidblifvande af sina förra beslut, lagt till handlingarne Memorialet N:o 4ö, innehållande anmälan om oförenligheten af Ståndens skiljaktiga meningar samt inbjudning till Preste-Ståndet att sig efter de öfriga tre Stånden foga; så får Utskottet, för frågans vidare grundlagsenliga behandling, genom omröstning i Förstärkt Konstitutions-Utskott, tili Rikets Ständers godkännande vördsamt hemställa följande KonaUtulions-Vtikatleti Memorial X:o so. 7 Voterings-proposition •• Den, som vill, att Konstitutions-Utskottets, uti Memorialet N:o 32 framställda, af Ridderskapet, och Adeln samt Borgareoch Bonde-Stånden godkända, förslag till ändring i 14 § 3 momentet Riksdags-Ordningen, skall blifva hvilande till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag, röste Ja; Den det ej vill, rösta Nej; Vinner Nej, är berörda grundlagsändrings-förslag förkastadt. Stockholm den 9 Juli 18GG. STOCKHOLM, typografiska föreningens boktryckeri, 1860. (tomt ilut itms-IJi skol helt Memorial Aro $1. L IM:» 51. Ant. tili Exp.-Utsk. deu IW Juli IStiO, kl. 1, e. m.
Just derföre att unionen är nödvändig, och således alla åtgöranden, som kunna störn densamma, böra undvikas, måste jag påyrka, att Utsk-.t måtte afstyrka det i Hr Dalmans motion väckta förslaget. Hr Dalman: Jag har begärt ordet, emedan jag finner, att rubriken å min motion blifvit pä bordslistan upfättad på ett möjligen vilseledande sätt. Jag har nemi. icke begärt, att R. St:r skola delgifvas Norrska Storthingets beslut om Riksståthållare embetets afskaffande, för att deröfver omedelbart yttra sig. Jag har endast önskat en utredning från Svenska regeringens sida af de statsrättsenliga förhållandena i denna temligen invecklade fråga, Den 28 December. hvarefter först Svenska representationen klefve i tillfälle att i ämnet afgifva sitt utlåtande. Detta vore viii icke ett alltför dristigt anspråk; ty om utredningen lemnar det resultat, att Sverige verkligen icke eger någon rätt att blanda sig i denna sak, så iir jag. lika litet som någon annan af K. o Ad., otillgänglig för skäl, och kan då möjligen komma till något annat omdöme, än det jag f. n. hyser. Frågans utredning är likväl å ömse sidor både önskvärd och nödvändig; och att det skulle intressera 11. St:r att veta, hvad Svenska Statsrådet tänker om saken, är helt naturligt. Jag vill i öfrigt lemna åt andra Ledamöter att yttra sina åsigter, hvarefter jag anhåller om att återfå ordet. Gr. Anckarsvärd, Carl Henrik: Då jag vid Riksdagens början tog mig friheten begära Riksdagens medverkan till en underd. anhållan, det K. M. täcktes förfoga om en efter min tanke i högsta måtto påkallad revision af föreningsfördraget med Norige, förestälde jag mig tedan, att man snart nog skulle komma i erfarenhet af dennas faktiska nödvändighet.
— Giftomannarättens samvetsgranna utöfning eller dess obehöriga begagnande innebär utan tvifvel ett ganska drygt moraliskt ansvar; och må ingen, som innehar den, vara blind för detta ansvar. Emellertid förefinnas lagliga utvägar att stäfja missbruken, oberäknadt det klander, som, i det allmänna, i fall saken der blifver känd, drabbar en, utan skäl afgifven vägran i dylikt hänseende. Det är således ingalunda af någon maktlystnad å det manliga könets sida, som jag motsätter mig motionen ; — vi erinra oss, att moder, då hon är enka, utöfvar ifrågav:de rätt öfver dotter; — utan jag föreställer mig det vara en våda, för hvilken man ej bör utsätta den, till endast goda förutsättningar benägna, oerfarna qvinnan, om man frisäger henne från skyldigheten att rådfråga föräldrahjertat i en så vigtig sak. Erinrom oss att, särdeles i unga år, den varma känslan är det öfvervägande elementet hos qvinnan, och icke det kallt beräknande förståndet. Just på det hon ej må handla blindt efter ingifvelsen af den förra, är det som lagen hos oss stadgar ett åliggande för henne, att inhemta sina föräldrars eller andre målsmäns mening, 224 Den 19 November f. m. innan hela hennes lefnads öde beseglas genom en förbindelse, som, derest den ar förhastad, bereder ofärd i stället för den sällhet, hennes förtroendefulla och hängifna känsla, utan vägledning af ett mera öfvadt omdöme, förespeglat hennes själ. Skulle än våra tidsförhållanden och den förändrade lagstiftningen i afseende å qvinnans befogenhet, att vid viss ålder anmäla sig till åtnjutande af myndighetstillstånd, anses böra föranleda någon modifikation i giftomannarätten, torde dock föräldrarnes bifall, så länge någondera af dem lefver, böra inhemtas, samt, efter deras frånfälle, närmaste, frände eller af domstol förordnad giftoman i den ordning, GiftermålsBalkens t, 3. 6, 7 o. 8 kap. stadga, i ämnet rådfrågas, innan giftermålet må ega rum.
Maj:t wille i Nader tillåta, det alla fiendtlig Magts undersätare tilhörige Fartyg med deras Laddningar, hwilka hädanefter kunna af Kongl. Majus och Kronans Fartyg eller enskildte Kapare upbringas, matte efter witz faststäld delnings-grund, endast komma Upbringaren och hans Manffap til godo, samt de om en fri äisposition deraf blifwa försäkrade. Hwilket dock til Riksens Högloft. Ständers egit ompröfwande wördfammeligen öfwerlemnas. Stockholm den iz Februarii i8io. Pä Högloft. RidderskaPä Högwördige Prestepels och Adelns Ståndets wägnar wagnar ^ob. 6. Oxens^crnit. Uric korssen. Pä Wällofl. BorgarePä HederwärdaBonde Srändets Ständers wägnar wägnar 6. LcliönUerr. U. Lrictisson. Riksens Högloft. Ständers Allmänna Beswärsoch O^conomie-Utskotts Betänkande, i anledning af anie särssildts hos Högloft. Ridderskapet och Adeln ingifne samt fran detta l^espeänvs Stand til Utskottet remMeraäs lvlemorjgl af Herr Oswerste-l^eutenanten och Riddaren af Kongl Majus SwärdsOrden Friherre ku»k, rörande misse uci Indelningsoch Roterings-Wer-' ket pästädde mitzbruk, jemte upgifne förslag til deras afhjelpande. Utskottet, som i anledning af detze ^lemori-rlLr tagit det deruti omförmäldte ämne uti öfwerwägaude, har, med den granlagenhet wigren af detsamma för en stor del af Rikets skattdragande Inbyggare kräfwer samt tiden möjligen medgifwir, sökt utreda hwarje saks rätta beskaffenhet, och får Riksens Högloft. Ständers egen uplysta granskning sina tankar derom underställa.
Kopist här torde jemväl för framtiden böra bibehållas, och föreslås således för Justitie-Kauslers-Expcditionen följande stat: Justitie-Kansleren 7,000: — 1 Sekreterare 3,500: —■ 1 Registrator 2,500: — 1 Kopist 1,000: — 1 Dito 1,000: — indrages vid nuvarande innehafvarens afgång och lönebeloppet utgår då i stället till göromålens gång inom Kopist-graden. — Till gratifikationer åt e. o. tjenstemän och vaktbetjent^ 300: — Riksmynt R:dr 15,900: — 4:o Angående Jas lilie-Eevisions-Expeditionen. 1 öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition beslöto Rikets Ständer vid sistförflutne Riksdag, att andre registrators-befattningen i denna Expedition skulle, vid dåvarande innehafvarens afgång, tillika med en kopist-tjenst, indragas; hvaremot en Kanslist skulle tillsättas utöfver det på stat förut upptagna antal. Genom bemälde Registrator befordran till annan tjenst och en Kopists En Byrå-Chef En Registrator En Kanslist En Kopist En Dito Till arfvoden för extra tjenstgöring En Vaktmästare En Dito Ml. A'.o i lill Kongl. Maj As Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket l SS!). 5 uppfattning till Kanslist, har denna reglering numera blifvit genomförd och från lönestaten böra således uteslutas dels den derå uppförde Registrators-lönen 1,555 R:dr 50 öre och dels en Kopist-lön 600 R:dr, jemte 400 R:dr af de till befrämjande af göromålens gång inom Kanslistoch Kopist-graderna anvisade medel, hvaremot aflöning till en ny Kanslist bör i stället å staten upptagas. För den Registrator, som afsågs att vid Expeditionen qvarblifva, föreslog Kongl. Maj:t vid nämnde riksdag, att lönen borde bestämmas till 3.500
Utgifterna hafva hufvudsakligen utgått tiH aflöningar, utredning af den stiftelsen tillhöriga Exercis-briggen Carl Johan, öfningsresor till sjös, kosthållning och beklädnad åt stiftelsens fattigaste elever, m. m. Berättelse öfver Stockholms Stad för uren 1848—1830. ** 34 B) Fattigvårdsoch Pensionsanstalter samt andra Barmhertighetsinrättningar. Hufvudstadens Fattigvård hav under ifrågavarande 3:ne år blifvit af Stockholms Stadsnämnd såsom Öfverstyrelse och af församlingarnes Fattigvårdsoch Ordningsafdelningar fortfarande bestridd i enlighet med de uti Kongl. Stadgan angående Fattigvården i Stockholms stad den 1 April 1843 bestämda grunder. Till beredande af ökad enhet i fattigvårdsförvaltningen inom de särskilda församlingarne har Stadsnämnden fastställt icke allenast formulärer för Församlingsnämndernas Fattigvårdsafdelningars räkenskaper, i förening med nödiga kontroller vid deras upprättande, än äfven en tariff för utdelning af kost, kontant understöd och sjukpenningar till fattighusoch försörjningshjonen, i sammanhang hvarmed erforderliga föreskrifter blifvit af Stadsnämnden meddelade beträffande ordningen och sättet för utom hus boende fattiges understödjande. Angående det under Stadsnämndens öfverinseende, men af en särskild Styrelse förvaltade allmänna Arbetshuset, kommer att under rubriken ”Arbetsinrättningar” lemnäs redogörelse. Förutom de tillfällen till sysselsättning Allmänna Arbetshuset lemnat, har under vintermånaderna arbetsförtjenst blifvit beredd för ett stort antal fattige vid arbeten, som, efter öfverenskommelse emellan Stadsnämnden och Förvaltningen för galuläggningsarbetena, föranstaltats af sistnämnde Styrelse, emot ersättning af allmänna iättigvårdsmedlen. Provisoriska sjukhuset, hvarom vidare redogörelse i denna berättelse förekommer under rubriken ”Sjukvårdsanstalter”, har från och med år 1848 förvaltats af en särskild Direktion, som utgöres af en Ordförande, hvilken Stadsnämnden för hvarje år inom sig utser, 2:ne ständiga ledamöter, nemligen förste Stadsläkaren och den vid Sjukhuset anställde Öfverkikaren, samt 2:ne andra af Stadsnämnden årligen valde ledamöter. Vid sjukhuset finnes en Underläkare, en Kommissarie samt nödig betjening.
Måtte han bara förbanna mig, tänkte han, det skall göra det lättare för mig. Så ja, vi har en del att tala om, en del att tala om. Han hade slutat snyfta och stirrade på den unge mannens ansikte, men utan hat, bara med förtvivlan i varje min och rörelse. Jag har vetat det här, att det skulle gå så det är mitt öde, men vet ni vad ni har gjort? Tror ni på Gud, herr David Ramm, tror ni sådant? Jag har också trott på en Gud, när jag var ung och han pekade häftigt mot sängkammardörren hon har hjälpt mig att tro. Ni kan inte tro vad vi älskade varandra! Vad jag älskade henne! Hur jag slitit och släpat och svultit vi var så glada när skulderna blev betalda och lilla Elsa skulle få uppfostran var är hon nu då, lilla Elsa, Elsa! ropade han hårt, kom och tala med din pappa! Bortskickad vad vet jag Låt bli att tjuta därinne, låt bli att snyfta! skrek han plötsligt och sprang upp. Du har väl ingenting att lipa över kärlek och barn och hem har jag gett dig, och älskaren sitter ju här sitter här, säger jag. Han slog häftigt igen dörren till Ziris rum och började gå åter och fram på golvet. Var inte rädd, David Ramm, sade han hånande, jag skall inte slå er. Sitt ned igen, säger jag! Och den groteska scenen började på nytt, de satt stilla mitt emot varandra och den vansinniga rösten talade: Ni trodde jag var dum? Rösten lät väsande som en orm. Ni trodde jag var dum! Å nej å nej jag har läst sönder min hjärna och sett mycket mer av världen än ni mycket mer än ni, hör ni det? Man kan inte lura mig, inte. Älskar ni henne, säg att ni älskar henne, att ni fördrar skammen och vanäran av fattigdom och allting för att gifta er med henne? Va? Säg? Svär det! Att ni fördrar själva döden, men att ni kunde ej annat för för att ni inte kan leva en minut utan henne! Jag vet att hon älskar er, jag har vetat det länge länge å, så evigt förbannat länge jag har vetat det svär det, svär att ni drevs av en stor och ren kärlek, att om ni svär detta, vet ni då vad jag gör? nästan viskade han fram. Och David begrep alltmer att sinnesrörelsen gjort honom vansinnig.
Den, som bifaller det af Sammansatta Stats-, Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet uti mom. 2, under litt. B. och C. af dess Betänkande M 19 framställda, af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-ståndet gillade förslag, att af den halfva personliga skydds—afgiften fulelar, beräknade att uppgå till omkring 100,000 R:dr Runt, må afsättas dels till uppmuntran för ändamålsenligt upprättande af sådane Små-skoior, som i mom. 1 omförmälas, dels ock lill understöd för de examinerade folkskole-lärarne, och sålunda fördelas: att hvarje församling, sorn erbjuder sig att tillskjuta fudelar af den summa, som, utöfver församlingens nuvarande tillskott, erfordras till folkundervisningens ändamålsenliga ordnande, må, efter Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning, af berördo medel erhålla den återstående tredjedelen; men att, i händelse så talrika ansökningar om dylikt understöd inkomma, att medlen icke blifva tillräckliga, det må på Kongl. Maj:t bero, alt, efter sig företeende omständigheter, ordna fördelningen, röstar ia; den det ej vill, röstar nej; Vinner nej, kommer i enlighet med Presteoch Bonde-ståndens beslut, hälften af den personliga skydds-afgiften, som för närvarande ingår till Stats-verket, att Öfverlemnas åt kommunerna, på sätt nu sker med folkskole-afgiften, under följande vilkor: a) Skollärarnes löner höjas, så att hvarje, inberäknade alla emoluinenter, uppgår till minst 400 R:dr Runt. b) Äro Slals-Ulskottels Memorial M 2J6.’ 23 b) Äro de allmänna medlen härtill icke tillräckliga, skall församlingen fylla bristen; c) År någon skollärare, såsom innehafvare af både klockareoch lärare-tjenst, eller på annat sätt redan så aflönad, att någon förhöjning icke behöfves, då skola de här beviljade medlen användas till andra för folkundervisningen gagueliga ändamål, helst flere lärares antagande; d) Do af Staten anslagna medel få icke, utan domkapitlets tillstånd, användas (ill annat än skol-materiel oell lärares aflöning.