Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr Friherre Sprengtportens förslag, att Utskottet, så vida detsamma icke ansåg sig compelent att behandla frågan i hela sin vidd, borde, för densammas fullständiga handläggning, sammanträda med StatsUtskottet, har Utskottet ej heller ansett sig kunna efterkomma, en edan Utskottet, på sätt förut är aufördl, ansett endast den delen af motionen, som angår den föreslagne accis-afgiflen å bränvin tillhöra Bevillningsutskottets behandling; och då denna fråga redan blifvit besvarad och kommer att förfalla, derigenom alt två Stånd stannat emot två, återstår nu endast den delen af motionen, som innefattar framställning af byggnadsföretagens nytta och behöflighet, hvilket torde böra af annat Utskott pröfvas, enär, i händelse Rikets Ilöglofl. Ständer skulle gilla Motionaireus förslag i denna del, medlen dertill lära komma alt, i likhet BeviUnings-U Iskot tels Memorial Nio 2J, i med öfrige statsutgifter, på någon af Riks-Statens Hufvud-Tillar uppföras? och förmodar Utskottet sig så myckel mindre med skäl kunna förebrås någon uraktlåtendet af de skyldigheter, som detsamma ålegat, sorn Utskottet, genom att icke pröfva denna sistnämnda del af motionen, ber edt Mo tionairen tillfälle, att, på grund af 56 §. Riksdags-Ordningen, utan i förväg lagdt hinder, kunna gora denna fråga hos Rikets liÖglofl. Ständer anhängig.” Med Hr Grefve Fersen förenade sig Herr Prosten Öhrnberg', Herr Prosten Urlander, Herr Doctor Grenander, Ide.ir Prosten Risberg, Herr Prosten Edvall, Herr Prosten Bruzelius, Herr fVijk och Herr Grapengiesser. 2:0 af Herr von TI oh e nh ausen, M. S.; Den med gällande former, i min tanka, mindre enliga behandling, som Friherre Sprerigfportens motion ifän början rönt uti Bevillnings-Uiskottet, har föraoledt lill det, som mig synes, grundlagsvidriga förslag, Utskottet nu framställer till Rikets Ständers antagande.
Jag känner mig också förvissad, att den Svenska konstnärinnan ej förgäfves skall vädja till rättskänslan hos nationens nu församlade Ombud, då hon söker ett kostnadsfritt tillträde till konstens lärosalar, söker delaktighet i de förmåner, hvilka länge kommit de manliga konstnärerna allena tillgodo. Vi kunna med skäl känna en glad tillfredsställelse öfver de landsmaninnors framsteg, hvilka bidragit att äfven i främmande land göra den Svenska målarekonsten känd och värderad; må vi derföre ej utsätta oss för förebråelsen, att vägra skyldig uppmuntran åt anlag, hvilka, rätt utvecklade och ledda, kunna frambringa konstnärer, som måhända skola blifva en prydnad, en heder för fäderneslandet. Om jag trodde mig behöfva citera exempel från utlandet för att väcka ett lif - Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862. 563 ligare intresse för den sak, hvars förespråkare jag är, skulle jag kunna nämna, att i Paris finnes en särskild Akademi för quinliga konstnärers undervisning, och att qvinliga elever alltid tillåtas deltaga i priställingen vid 1’Academie Impériale. Afven The Royal Academy i London, hvarifrån qvinnor länge varit utestängda, har sedan år 1860 för dem öppnat sina lärosalar, sedan den bästa teckning, som detta år inlem nats för erhållande af en elev-plats, befunnits vara gjord af qvinlig hand. Jag vågar derföre vördsamt föreslå, att Rikets Ständer behagade besluta, dels en underdånig anhållan hos Kongl. Majit, att sådana åtgärder måtte vidtagas, hvarigenom åt qvinnor kunde beredas kostnadsfri undervisning vid Kongl. Akademien för de fria konsterna samt åtnjutande af de förmåner, som dermed äro, enligt Stadgarna för denna Akademi, förenade, dels bevilja ett årligt anslag af 4,000 R:dr R:mt, att af Kongl. Majit disponeras för ifrågavarande undervisnings lämpliga anordnande. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles vördsamt. Stockholm den 50 November 1862. K. Olivecrona. -51 »iiiulnr, LMs-iinlii/afl 'Sif mO HT;o 335.
Vid första påseendet faller detta icke i ögonen, ty Oddrúnargrátr vill vara en episod i sagan om Sigurd Fafnersbane och gjukungen Gunnar. Alla forskare äro emellertid enige om, att ämnet, som Oddrúnargrátr behandlar, är hemtadt ur någon annan saga, och att dess införlifning i Sigurdsångernas cykel är ganska löslig, men förorsakat grundlig förvirring i densamma. Men, såvidt jag vet, har, trots denna enighet, ingen uppställt frågan, hvilken denna andra saga är. Borgnys fader är enligt Oddrúnargrátr konung Heidrek. Hvad detta namn angår, förekommer det i de isländska urkunderna såsom uteslutande tillhörigt en konungaslägt i Reidgotaland, samma land, som är Rökstenens hjältars hemland. I de stamträd, som Isländingar i den kristna tiden uppgjorde åt ätter, hvilka ville gälla för lodbrokider, är reidgotakonungen Heidrek Ulfham genom sin dotter stamfader till Ragnar Lodbrok. Heidrek Ulfham har i samma genealogi en son Heidrek, som är stamfader till den Högne, som är den ene hufvudfiguren i hjadningarnes spökstrid. Att denna strid ursprungligen är en episod i Lodbrokssagan, och att Vilmund spelat en roll i den skall bevisas nedanför. Den andre hufvudfiguren är Hjarrandes son Hedin. I Hegelingssagan är den underbare harpolekaren Hjarrande (Horand) jarl hos den gamle hegelingkonung, hvars son älskar Oddrun (Ortrun). Namnet Heidrek tillhör således Lodbroks slägtsaga.6
hvarest meranämnde stambana, oni den, i enlighet med Jernvägskommittéens förslag, komme att gä norr 0111 Mälaren, skulle anläggas, i anseende till bördighet, industri, befolkning och lokala förhållanden, egde afgjordt företräde framför de orter, genom hvilka samma bana, i händelse af dess anläggning söder om Mälaren, komme att ledas; — ali landels för en jernbane-anläggning mindre gy 11.samma beskaffenhet på Mälarens södra sida samt den genom vägens starkare lutning förorsakade minskning i fartens hastighet skulle tillintetgöra fördelarne af den förkortning i vägens längd, som vestra stambanans anläggande der komme att medföra; — samt att det skulle i väsendtlig mån underlätta rörelsen och befrämja de med stambanornas anläggning afsedda syftemål, om den bana, hvarom 1111 vore fråga, på flera punkter sammanträffade med landels mest begagnade inre vallen-kommunikationer. b) Norra stambanan. Vid framställandet af förslaget angående norra stambanans ledning vester 0111 Sigtuna-!järden, oaktadt denna bana, genom dess anläggning öster om nämnde fjärd, skulle blifva kortare och, i anseende till den gynsamma terrängen, mindre kostsam, liar Jernvägs-kommiltéen utgått från den åsigt, att, till besparing af den kostnad, som norra och vestra stambanornas ledning från Stockholm i särskilda riktningar komme all medföra, hegge banorna borde till en början sammanfälla i en gemensam linie; men Komtniitéen har dock ej ansett denna gemensamma linie böra fortgå ända lill Upsala, emedan den vestra banan derigenom skulle förlängas med 2| mil och den större trafiken mellan vestra orterna och hufvudsladen häraf hafva stor olägenhet. Dessutom har Kommittéen erinrat om olämpligheten ur militärisk synpunkt af ifrågavarande stambanas ledning på Sigluna-fjärdens östra sida, enär densamma, i sådant fall, lätteligen kunde ockuperas af en från (ister ankommande fiende, hvarigenom jeinvägs-lörhindelsen mellan de norra ocii vestra landskaperna samt hufvudsladen blefve afbruten. Deremot skulle Stats-Utskottets Utlåtande N:o 62.
Hvad åter SöI)aItern'Officerarne beträffar, Dm 6 November, anser jag lika som Författningen , att deras Boställen böra utarrenderas, ty, att ålägga en från Carlberg utgående Cadett eller annan ung Officer till och med Lieutenant, att emottaga jordbruk med alla dess olägenheter, skaffa inventarier och bosätta sig ensam på landet, kan ej annat än vara skadligt, så för tjensten som för honom sjelf. Dessutom inträffa ofta i de lägre graderna så väl befordringar, som isynnerhet transporter från det ena Compagniet till det andra, och skulle desse genom ständigt förnyade ombyten al boställen och deraf följande Fardagar, tillika medföra Boställens fullkomliga vanhäfd och således i alla afseenden vara skadlige. Den af 180y års Författning stadgade princip, att de äldre Officers-graderne bibehålla sina boställen och de yngres utarrenderas, anser jag äfven lämplig på Unders-Officers graden, hvaraf Fältväblar och vederlikar böra bibehålla sine boställen , men det yngre Under-Befälets utarrenderas, hvilket dessutom nu redan till större delen är fallet vid Infanteriet, hvars yngre Under-Officerare, enligt 1812 års Organisation , blott äga dubbla Rotelöner, och således inga Boställen. Vid Cavalleriet torde några undantag från den generela regeln böra äga rum , äfven som vid Jemtlands och Vesterbottens Regementer, hvilkas Subaltern-Officerare och Under-Officerare, i afseende å dessa Regementers vidsträckta läge och obebodda trakter, icke gärna kunna vara lörutan Boställen. Den 6 November f. m. 97 Hvad nu åter cjvestio r/vo modo eller lämpligaste sättet att utarrendera dessa Boställen beträffar, framte sig 3:ne alternativer.
En tredje dass utgöres t. ex. af landtinätares intyg om kartor vid frågor, som röra milt och ditt, och äfven i criminella mål, såsom t. ex. 0111 någons råmärke vore flyttadt eller icke. Att tillåta landtmätaren rättighet att först (låga domaren hvilken följden blir, om den mening uttalas att råmärket är flyttadt eller icke ur flyttadt och låta sanningen bero af landlmätarens godtycke, det vore att förrycka allt begrepp 0111 eli förnuftig rättegångsordning. Nu träder juryns yttrande iu i jemförelse med dessa 3 förenämnda slag. Juryn skall enligt Svensk lag yttra sig om ett factum, och får icke begära att på förhand få veta följderna af sitt yttrande, om de blifva så eller så, för alt kunna dagtinga med sitt samvete och uttala oidet fri eller skyldig allt efter större eller mindre Menlighet i åsigter å ena sidan eller grymhet å den andra. Dessa anmärkntr synas mig bevisa huru orimligt förslaget är i sin grund. Det andia förslaget går ut på att åklagaren skall få ett insteg öfver domaren, och är det förra fullkomligen likt. Skall domaren icke vara fri att tillämpa lagen sedan lian fått lör sig uppgifvet att ett factum inträdt, som skall bedömmas, då få vi taga afsked af det hittills tillfredsställande begreppet, att Svensk domaremakt är fri på sin domstol från alla andra impositioner än sitt samvete och Svenska lagens uttalade bokstaf. Jag tillstyrker alt R. o. Ad. ville sorn sin gemensamma lanke förklara, att förslaget är olämpligt och icke af behofvet påkafladt. Frih. Boye, Fredr.: J.ig vill icke vidare uppehålla discussionen, utan förenar mig i allo med Gr. Spens, Jag har sjelf flera gånger varit juryman och vet i hvilken obehag lig belägenhet man kommer, derigenom alt ilian skall domina en menniska, ulan alt egentligen veta hvartill man dömmer honom, ty man liar så stora alternativer. Actor frågar: är den och den personen skyldig eller oskyldig efter den och deri §:n?
— Om denna min vördsamma hemställan bifalles, anhåller jag, att de andra Stånden måtte inbjudas att i Borgare-Ståndets beslut instämma och att, innan val af Deputerade företages, motionen jemte Ståndets beslut blifver remitterad till Stats-Utskottet, för bestämmande af det arfvode, som Rikets Ständer kunna finna lämpligt att åt dessa Deputerade anslå;” från Bonde-Ståndet af den 21 i oftanämnda månad, — utvisande detta Protokolls-ntdrag dels att Ståndets vice Talman Ola Svensson från Malmöhus län i detta ämne afgifvit en så lydande motion: ”Då det är bekant att Norges Stor-Thing utsett 12 Deputerade att bevista Deras Majestäters Konungens och Drottningens kröning härstädes i nästa Maj, och motioner redan blifvit väckta inom de öfriga Riks-Stånden med förslag det Sverige måtte visa samma uppmärksamhet mot Brödrafolket och dymedelst utse ett lika antal eller tre Deputerade af hvarje Riks-Stånd, att å Rikets Ständers vägnar bevista Deras Majestäters kröning i Trondhjem samt Ridderskapet och Adeln redan fattat sådant beslut i ämnet, får jag, under förutsättning att BondeStåndet delar lika tänkesätt, hemställa det Ståndet måtte för sin del fatta enahanda beslut;” och dels att Hedervärda Bonde-Ståndet, vid föredragning af nu anförda motion jemte Ridderskapet och Adelns samt Borgare-Ståndets i ämnet gjorda inbjudningar, till Stats-Utskottet remitterat sagde motion, för att i sammanhang med de uti nyssnämnda Riks-Stånd gjorda framställningar behandlas; — under förklarande derjemte, ”det Ståndet ville, i likhet med respektive Medstånden, utse Deputerade för berörde ändamål, samt framdeles utsätta dag för dessa Deputerades väljande.”
Sverige behöfver han knappt känna annat språk än sitt modersmål för att kunna umgås med bildade personer, hvaremot Svenskar, som företaga utländska resor, måste känna de länders språk, som de besöka. Således ligger bevisningen om lärostolens obehöflighet på min sida. Jag förnyar ytterligare min anhållan om afslag å förev:de puukt. Gr. Björnstjerna: Det kan icke annat än glädje mig att språkkunskapen är så utbildad inom KammarRätten, men jag ber den siste talaren tro att så ej är förhållandet inom det yrke jag tillhör. Jag vädjar till här närv:de kamrater. Då intet eller nästan intet göres hos oss för inherntande af fremmande språk, måste de officerare, hvilka önska lära sig dessa, på egen bekostnad resa utrikes. Inom andra Europeiska arméer är förhållandet i sanning helt olika. Frih. Cederström: Jag vågar icke föreställa mig, att genom bifall till Utsk:s förslag det mål skulle upnås, som Gr. Björnstjerna antydt. Förmågan att obehindradt och ledigt samtala med utländningar, tror jag icke så mycket vinnes genom åhörande af föreläsningar, utan snarare genom samtal med språkmästare, R. o. Åd:n har förut afslagit motioner om inrättande af professioner i utländsk Lingvistik, och det borde således icke väcka förundran, om hos en ledamot tanken upstått derom, hurula det K. Förslaget bör bifallas eller icke. Vid föreg:de tillfällen har jag instämt i den åsigt, Hr Printzensköld nu uttalat, att en dylik profession icke bör inrättas; men vid detta tillfälle ämnar jag likväl begära bifall till Utsk:s hemställan. Man har nemi. nu tagit saken mera grundligt och omfattande, då man föreslagit, att professionen skall omfatta Ny Europeisk Lingvistik, Modern Litteratur och Estetik, och anser jag Utsk. hafva i detta hänseende förfarit på ett tillfredsställande sätt. Ehuruväl jag således ej ser saken ur den synpunkt, som Gr. Björnstjerna, förmodar jag anslaget böra blifva i annat afsule gagneligt; jag tillstyrker alltså Utskis förslag, dock så att lönen blir 4,500 Rdr. Nödvändigheten eller nyttan af den utaf II. Exc. Gr.
Skrifvelse, I\.-o '122. af de efter annan grund beslutade afgifter, samt upptaga: hvarje skattskyldig lill bostad och namn; de honom enligt § 58 åsätta fyrktal, särskildt för i mantal satt jord, särskildt för annan jordbruksfastighet och särskildt för öfriga beskatlningsföremål; antalet af de hos honom skattskrifna personer; och de honom särskildt för hvarje af ofvannämnda klasser eller efter annan grund påförda kommunal-utskylder. Till bestyrkande af upphörden, skall längden slutligen innehålla särskilda kolumner för anteckning om inbetalningen och restantier.“ Stadgandet angående röstminimum vid kommunalstämma, hvarom i 9 § omförmäles, torde jemväl i sammanhang med den föreslagna förändrade lydelsen af 58 § höra undergå någon jemkning Genom bestämmelsen i sistnämnda §, på sätt den är vorden föreslagen, kan i allmänhet antagas, att IVrkens värde blifvit fördubbladt; i följd hvaraf det nu stadgade röstminimum af tio fyrkar lärer böra nedsättas till fem. Minimum, bestämdt till fem fyrkar, komme således, enligt nu gällande Bevillningsförordning, att såväl beträffande jordbruksfastighet som annan fastighet motsvara ett taxeringsvärde af 1,000 R:dr. Derest röstminimum bör finnas, torde det ej kunna sättas lägre, då det i Kongl. Förordningen om kommunalstyrelse i stad stadgade röslminimum af En R:dr bevillning enligt 2 art. förutsätter ett fastighetsvärde af 2,000 R:dr. Hvad angår löntagare och näringsidkare, för hvilka det föreslagna minimum af 5 fyrkar motsvarar 50 öre bevillning, så är väl deras rösträtt oberoende af delta minimibelopp lill följd deraf att Bevillningsförordningen bestämmer En R:dr såsom minsta bevillningsafgift lör icke fastighetsegare; men denna omständighet synes dock ej höra föranleda till särskild eller förändrad bestämmelse för inkomst af kapital eller arbete.
Banken vid försäljning af silfver i omyntad form efter dittills bestämda pris en förlust af omkring 9/10 procent; hvaremot någon förlust för den trafikerande icke kunde uppkomma om han för omyntadt silfver erlade betalning efter det i Hamburg verkställda prof å silfrets fin-innehåll och det af Hamburger Bank antagna pris af 2 7 Mark 12 sk. per mark finsilfver, Ivölnisk vigt, emedan det omyntade silfrets värde vid liqviden å utrikes ort komme att enligt berörde grunder bestämmas, och det alltid måste vara fördelaktigare för den trafikerande att utbekomma silfver i plants, än myntadt silfver, enär det sednares transport medförde ökad kostnad, oberäknadt att, som Svenskt mynt i allmänhet icke vore gängse å utrikes ort, nedsmältningen deraf åtföljdes af utgifter, som drabbade afsändaren. På dessa grunder och i enlighet med Banko-Utskottets tillstyrkande, fastställde Rikets Ständer de 2:ne alternativa pris för försäljning af silfver i omyntad form, som, sedermera bibehållna, i 97 § 2 mom. af nu gällande Banko-Reglemente finnas intagna; och har, allt efter detta hesluts fattande, hvarje sådan försäljning i Banken skettjefter Hamburger-prof och vigt. Angående den skiljaktighet i priset vid försäljning af omyntadt silfver, som med tillämpning af det ena eller andra alternativet uppstår, torde upplysning häst vinnas genom anförande af ett exempel. Enligt Myntverkets meddelade attest å plantsen N:o 1,678, innehållande i fint silfver 70 skålpund 81 ort 47 korn Svensk v. v. eller 128 mark 13 44/18 lod Banko-Utskottets Utlåtande N:o 28. 5 Kölnisk vigt, eger Banken att för berörda plants, vid skeende utmyntning deraf, då slag-skatten, 3/4 procent, tillfaller Myntverket, erhålla .
Derföre tror jag , att Utskottens betänkande ej bör afslås, utan bifallas, samt Riksens Ständer hos Kongl. Maj:t underdånigst anhålla, att vid tråk. tatens förnyande , all uppmärksamhet måtte fästas deruppå, att en stor del af de varor, sorn nu ifrån Finland införas, kan inom Sverige pro» jjen 9 September f, m 333 duceras, och att om dessa varor i början skulle blifva något dyrare för Stockholm, det dock skall blifva en vinst för hela landet, och varorna i längden åter falla till deras rätta pris; Detta tror jag böra vara den enda grunden, i afseende på handeln med inhemska varor, och jag anser att man skadar det hela, om man vill gynna en del. Jag har ej varit mäktig att omfatta, eller äger kanske ej kunskaper nog att förstå, hvad den värde Talai’en yttrat om handelssystemer. BevillningsUtskottet och jag hafva tydeligen visat min mening varit, att handeln bör vara så fri som möjligt, men med correctif uti en lämpelig Tulltariff. Jag tillstyrker bifall å betänkandet, samt vill blott tillägga, att BevillningsUtskottet ej förnekat sig äga rättighet, att till Kongl. Maj;t framkomma med underdåniga önskningar, utan blott sagt, att det enda som egenteligen tillkom detsamma vore tullfrågan , och att det andra egenteligen tillhörde OeconomieUtskottet. Herr Hegardt: I anledning af Herr Lefréns yttrande får jag den äran anmärka, att han sjelf erkänt olämpligheten af det exempel han anfört, enär han medgifvit det vara extravagant. Det torde således ingenting bevisa mot den handelsfrihet jag yrkat. Om det kunde antagas, att man icke förstode, att till grundmur för byggnader begagna gråstenen i våra närbelägna berg, så måste man väl hämta den från något annat ställe, der den kunde erhållas i utbyte för andra producter. Detta utbyte vore äfven i alla fall förmouligt, om, och så länge det kostade min - 334 &en 9 September f, rn' dre capital och arbete, än som skulle erfordras, för att utbryta och till byggnader använda gråsten utur de omförmälte bergen.
Ansågs, såsom obehöflig, böra utgå. § 74. Inbjudningen antogs, så lydande: ”Magistraten åligger att, efter samrådande med Stats-nämnden ocb med ledning af från Drätsel-kammaren infordrade upplysningar, årligen uppgöra ett utgiftsoch ett inkomst-förslag, samt uti det förra upptaga etc.” Mom. a, b, c och d, angående utgifterna och mom. a, b, c och d, angående inkomsterna, godkändes, enligt Kommitterades förslag, och dernäst beslöts införande af ett nytt moment af denna lydelse: ”Förslaget skall i öfrigt uppgöras, med afseende på de särskilda bestämmelser, som kunna vara stadgade för inkomsternas användande och utgifternas bestridande.” Sista momentet antogs, enligt Utskottets förslag. § 75. Antogs, enligt Utskottets lörslag, med förändring af månads-bestämniugen Oktober till December. Godkändes. § 78. Antogs, så lydande : ”Debiteringsoch Uppbörds-längden skall upptaga hvarje skattskyldig till namn och bostad, den grund, efter hvilken stadsutskylder blifvit beräknade, och den utskyld, som blifvit påförd, samt i öfrigt vara inrättad, i enlighet med de föreskrifter, Magistraten, efter Stads-nämndens hörande, meddelar.” Andra momentet antogs, enligt Kommitterades förslag. §§ 79 och följande lill och med 84, enligt Kommitterades, samt §§ 85 och 86, enligt Kommitterades med förändringar, enligt Utskottets förslag. Godkändes. § 87. Antogs' enligt Koriimitterades förslag, med ett tillägg, så lydande: ”Öfver anmärkningar, angående andra, än af Kommunen sammanskjutna medel, tillkommer Magistraten pröfningsrätt.” § 88. Antogs, enligt Kommitterades förslag, med införande uti mom. litt. a emellan orden annat och laga af ordet dylikt. § 89. Momentet l antogs, enligt Kommitterades förslag, med införande efter orden: på förekommande fall tillämpas af orden: så vida i dessa beslut ausvars-förbindelsen innefattas;” och att slutet skall lyda sålunda: rplaner för hushållningen med Stadens donerade jord.'1''
PresteSt. har antagit Utsk:s förslag, att införseltullen å sill borde bestämmas till 32 sk. t:nan; hvaremot R o. Ad. samt BorgareSt. bestämt denna tull till 4o sk., och BondeSt. till 24 sk. Då någon sammanjemnkning af dessa tre olika meningar icke lärer komma att äga rum, tror jag icke, att något skulle vinnas derigenom, att R. o. Ad. frångår sin mening, emedan votering i förstärkt Utsk. i alla fäll kommer att företagas; och jag tillstyrker således, att R. o. Ad. vidblifver sitt beslut samt godkänner voler:spi’opos:na, R. o. Ad. vidblef sitt förut i ämnet fattade beslut, samt godkände den i8:de voter:spropos:n. Utsk:s yttrande rör:de de olika besluten om tullbestämmelserna för väfnader. Hr von Troil: Jag kan, i afseende på formen, icke godkänna den af Utsk. föreslagna voter:spropos., epär Utsk. deruti sammanställt en mängd väfnader af helt olika slag. Det skulle ju kunna hända, att man t. ex. ville bifalla de af R. o. Ad. bestämda tullbelopp å siden, men deremot biträda de öfriga Ståndens mening i afseende på ylleväfnader, eller tvärtom. Jag tror derföre, att Utsk. bort åtskilja de olika varuartiklarna uti olika voter:spropos:r, och yrkar således återremiss af Utskrs förslag i denna del. Gr. von Fersen: Jag får medgifva, att Hr v. Troil till någon del kan hafva rätt uti sitt påstående, att voter:spropos:n är något lång; men Utsk. har trott sig böra undvika alltför många voter:spropos:r, samt mot hvarandra ställa de ang:de väfnader fattade olika beslut i sin helhet. Ehuru jag icke vill motsätta mig den begärda återremissen, Den a4 Janu ari c. ro. hemställer jag likväl, huruvida det skulle leda till någon åtgärd, enär de öfriga Stånden redan godkänt den föreslagna voter:spropos:n.