Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En annan talare har sagt sig ej förstå, hvad man egentligen vunne med ett universitets anläggande i hufvudstaden; jag beklagar, att man efter så många års debatter i universitetsfrågan ej lärt sig inse detta, och jag hänvisar i afseende å denna sak dels till Utsk:ts eget Betänk., der det upplyses, att man i en dylik institution hoppas »finna ett medel till mäktig vetenskaplig förkofran, till en högre lyftning i embetsmannabildningen och till en mångsidigare vetenskapernas inverkan på samhällslifvet i allmänhet», dels till motiverna för nu förevarande motion, der det, bland annat, heter, »att det är icke allenast för en enstaka kommuns i öfrigt väl erforderliga lyftning i vetenskapligt hänseende, icke blott för den i hufvudstaden mer än annorstädes befintliga möjligheten att låta idéerna och verkligheten, theorien och praktiken mötas och på hvarandra utöfva en helsosam vexelverkan, utan det är hufvudsakligen till det helas båtnad, till ett älskadt fosterlands framskridande från en tyvärr alltför ofta flack ensidighet till sann bildning och ädel täflan i vetandets idrotter, som upprättandet af ett universitet i hufvudstaden utgör en den mäktigaste häfstång. Mycket vore visserligen ännu att tillägga, men B. o. Ad. längtar efter ett snart slut å diskussionen, och jag slutar derföre nu, med förklarande, att jag afstår från mitt yrkande om återremiss och förenar mig med de Hrr, som yrkat bifall till motionen, med den förändring deri, som nödvändiggjorts genom nya Riksdags-Ordningens antagande. Hr Tham, Carl Wilhelm August: Det har förvånat mig, att riksdag efter riksdag se denna fråga väckas, men icke qväfvas, utan helt beqvämt undanskjutas. Jag har icke kunnat förstå skälen dertill; ty att anläggandet af ett universitet i hufvudstaden skulle vara för landet nyttigt och helsosamt, derom finnes val icke mer än en tanke. Den enda anledning jag kunnat finna till motviljan mot ett hufvudstads-universitet, är farhågan att Upsalas bestånd skulle sättas i fara, Det är den gamla kärleken för högskolan vid Fyris, sorn dervid talat.
Hvad som tillhör min åsigt såsom alldeles eget, ur, att jag funnit det tillfälle vara inne då Ständerne borde, likasom j83o, fastän lyckligtvis under andra förhållanden, bestämma bankens och med detsamma Riksg eootts financiella ställning ; — jag har icke kunnat inskränka mig till en så enkel sak, som att blott med 5 dela 3,21 1,216 r:dr 4> sk. 5 rest., utan jag har velat se hvad inflytande delta skulle hafva på hela Sveriges finance-systeme. Hen sorn anser att formen eller något annat föremål, hvilket som helst, hör föranleda inskränkning i bedömmandet, den som icke frågar elter att agera efter plan, utan som lemnar derhän örn någon plan linnes eller icke, — han må göra som han behagar; jag, som ledamot af BancoUtsk., har ansett min pligt vara att se huru långt denna fråga kunde hafva inflytande på andra, som dermed hafva gemenskap. Blir nu den egentliga tonen i alla remisser att blott dela den förut uppgifna bancovinsten med sitfran 5, så äro vi i sanning lätt från fiägan; men då komma ånyo dessa frågor före, och då beror det på om ide'erna sammanhållas, så att det slutligen blir ett godt resultat. Detta kan jag ej förutse; likväl torde R. o. Ad. erinra sig, att denna fråga är af natur att den i 3:ne månader hvilat. Hen var i början ganska vidsträckt och föranledde till sammanträden mellan Bancooch StatsUtskm samt hade fått nära nog en definitiv behandling i alla detaljer; men när dessa skulle sammanföras till ett helt, ville de begge Utsktn skiljas åt, likväl med föreskrift att BancoUtsk. skulle bestämma beloppet af den bancovinst, som kunde af Ständerna disponeras och villkoren derför.
Vid af skedet begQfvades vi med stora hjul af osyrad deg, littrdt Bakade, odi med d ' essa på armen beghfvo vi oss af. Fsu Kamfina loerattade, att hon med anledning af högtiden g i f ~ i utstjrsel t i t en Eattig, judisk flicka., att vigseln hade försiggitt dagen förut och a t t det \ - ar brudparet i dess nya hem vi nu skulle få se. Vi kommo in på en stor rymlig g h l ined en brunn i midten. Rundtoinkring stodo dörrarna öppna till srniiltigenheter, bebodda af fattiga judar. Vår ledsagarinna visade oss en af dessa dör ra^, och vi stego in. Till höger pk en träsoffa, betäckt med en matta, satt bruden. I sin uppkrupna ställning, med det rika, gyllene hornet ' pk liufviidet, en tröja af gliidbrokad och en massa an " hängande kedjor och piifasta smycken, liknade hon icke så litet en indisk gudabild, och den prusikande staten i hennes dräkt stod i olöslig dissonnans till riiininets tarfliga inredning. ~ o ' n var bara barnet. - t ~ c k t e s icke rara mer än en femton å r - och fast man vanstallt henne med ett fingers bredt svart streck öfver ögonbryn och näsrot samt doppat hennes fingerspetsar i henna, så var hon dock mycket söt. Hon steg upp och räckte blygt kinden till kyssning. Darpk bar hon fram dadlar ock ett glas h i t, stark likör, lirarpt vi alla ' skulle läppja. Men ännu fattades det viktigaste i förplägningen. Bast det var fingo vi se bruden, vig soni en katt, böja sig ned och krypa under den stora himmelsängen, Iivilken var husets förnämsta möbel och upptog en stor del af rummet. Då hon lyfte upp täcket för att krypa dit, s&amp;,g jag till min stora hapnad, att herrskapets skaf feri och handkammare befunno sig därunder.
Jag får väl lof att anförtro dig nyckeln till gåtan – Vi resa till Paris; till Rom.« – «Till Paris Till Rom – «Denna underrättelse tillintetgör dig helt och hållet. Vinner planen ej ditt bifall?« – «Jag saknar ord för min öfverraskning min beundran min hänryckning « – «Vi resa om några månader och dröja ute «ett år. Som jag ej ur Statskontoret vill taga de «penningar, som äro påräknade till dessa behof, eller «anlita Lilljencrantz derom, hvars bekymmer redan «äro nog stora; så har jag af mina enskilta inkom«ster sökt finna den summa, som är nödvändig för «min resa, och tror den vara tillräcklig för det säll«skap, jag ärnar taga med mig.« 88 När vi komma hem igen, börja vi på nytt våra gamla nöjen, hvilka då återvunnit nyhetens och omvexlingens behag.« – «Det der är en lefnadsplan, som endast Gustaf III:s snille kunnat fostra.« – «Min purpur nedlägger jag i Ystad 89 – den blefve alltför tung och stel och kostsam att släpa kring Europa – och reser under namnet: «Grefve af Haga«. Mitt kära, mitt sköna, sällsynt sköna Haga förtjenar denna utmärkelse. Jag hoppas vi skola få roligt. Men Sverige måste ha sin andel i min glädje; den blefve eljest ingen för mig. Vi måste visa utländningen, hvilken man söker inbilla, att här endast finnas isar och drifvor, kala berg, mörka grufvor och osunda träsk, att här endast bo björnar och vargar, osnygga Lappar och tröga Skåningar; – vi måste visa honom en svensk kung i sitt enskilta lif, visa honom hvad en svensk konungs omgifning vill säga. Jag skall söka ut de vackraste karlarne i mitt hof, till och med bland betjeningen, taga med mig dem, som hafva den finaste och ledigaste umgängestonen, låta det utmärktaste vi äga i snille och konst göra mig sällskap.« – «O, min store kung mitt hjertas höge vän « – «Mitt slutliga val är väl ännu icke gjordt; men du, Gösta, är nu, som alltid, sjelfskrifven och främst.
Direclionen' öfver Banco-Discontverket, hvars Utlåtande öfver ifrågavarande motion Utskottet infordrat, har, på grund af den erfarenhet, Directionen i detta fall egde och den närmare kännedom om lånsökandes förhållanden i allmänhet, som icke kunde förnekas Konungens Befallningshafvande och Domhafvande!) i orten, med ledning af dels Lands-Canzliets lagsöknings-diarier, dels lagfartsoch inlecknings-protocoll, funnit betänkligt att tillstyrka den af motionären föreslagna ändring af det i förrberörde hänseende nu gällande stadgande. Utskottet vill icke bestrida, att vederbörande Kronofogdar i och för deras tjenste-befattningar må kunna anses hafva den noggrannaste kännedom af allmogens ekonomiska ställning; men, då Utskottet befarar, alt, i följd af den närmare beröring, uti hvilken desse tjenstemän slå till allmogen, sådane förhållanden icke sällan skulle kunna uppstå, då det blefve för-Diseoii t verkets säkerhet menligt, om åt de af Kronofogdarne utfärdade vederhäftighets-betyg vore, genom ett reglementariskt stadgande, tillerkänd enahanda officiella egenskap, som, enligt § 214 af nu gällande Banco-Reglemente, tillkommer de i nämnde hänseende utgifne bevis af Läns-Styrelsen, Domhafvanden eller Magistraten, har Utskottet icke kunnat å den väckte motionen tillstyrkbifall. Stockholm den 6 November 1840. N:o Banco-Utskottets Memorial, N\o 116, 117. i N:o 116. Ank. till Exp. Etsk. d. 1? Not., kl. 1 e. an Memorial, i anledning af Högvördigst Preste-Slundets ät ervemisser ä Utskottets under N:is 93, 95 och 96j afgifnu Utlåtanden. Enligt ankomne Protocolls-Utdrag af elen 7 och 10 nästlklne October, liar Högvördige Preste-Slåndet till Utskottet återremitterat dess nedannämnde Utlåtanden, nemligen:
T ill UtskoLtens gemensamma handläggning hafva blifvit remitterade följande uti desse ämnen väckte motioner, nemligen af: 1:0 Herr von HartmansdorffA., sorn {öreslagit: alt expeditionslösen i tvistemål vid Domstolarne måtte hädanefter upphöra för stämningar, kallelser, rättegångsoch förhörs-protocoll, domar och utslag, samt pappers stämpeln i stället förhöjas med ett motsvarande belopp Stats-Verket till godo; alt vederbörande löntagare deremot måtte, för den förlorade expeditionslösen, godtgöras med lön på stat; att vid de Domstolar, hvarest expeditionslösen tillfaller Domaren allena, denna förändring må införas, så snart nuvarande innehafvare det medgifva, eller från tjensterne afgå, eller, i alla full sist inom ro år, under hvilkas lopp vederbörande egde tillfälle att anteckna och styrka beloppet af den expeditionslösen, som skulle godtgöras, hvaremot vid alla öfriga Rätter, der lösen delas emellan flere, förändringen borde vidtaga år iB/p; att, till grund för vederbörandes ersättning, borde tagas expeditionslösens medelbelopp för ro år, likväl med rättighet för Kongl. Maj:t att, vid inträffande ledighet, nedsätta lönebeloppet, der det befinnes öfverstiga ett efter tjenstens vigt och omkostnaderne vid dess bestridande lämpadt belopp; att, till Stats-Verkels godtgörande för möjligen uppkommande skillnad emellan inflytande chartEe-sigillatée-medel och blifvande löner, pappers-stämpel för expeditioner i brottmål jemväl må erläggas, då tillgång dertill icke brister, samt att Rikets Ständer, 0111 saken gillas, måtte till Kongl. Majus begagnande ställa erforderliga medel för de nya lönerne, motsvarande den högre inkomst, som al charl ce-sigillataémedlen kunde påräknas; 2:0 Herr Contracts-Proslen Sandberg, som, tili förekommande af de missbruk, hvartill Domares i expeditionslösen hufvudsakligen bestående afBih. till R. St.
Ridtför hvarje, njuta underhåll och af 4 Lärare undervisas; Den af Professoren Anders Fryxell år i83l öppnade Läroanstalt, rler 3 Lärare och 3 Lärarinnor lemna 53 Flickor undervisning* Catecheten O. Horster Vexel-undervisnings-Schola, med 45 Elever, börjad år 1882; samt en år 1829 stiftad Schol-Inrältning, som förestås af Squa droos-Predikan ten Fr.- Arrhenius, jemte arne andra Lärare, och hvarest i ärligt medeltal 20 Gossar, emot en afgift af 60 R:dr för hvardera, blifvit undervista.- Eleverna i dessa Scholmäronästan undantag barn af de mera bildade Samhälls-classerna. Behofvet »f Simm-Scholor Ivar ock numera blifvit afhjelpt genom arne sådana Inrättningars anläggning, vid Riddareholmen, af enskifta personer. Af det anförda synes, att Undervisnings-anstalterna i Hufvudstaden under ifrågavarande tidrymd bfifvit talrikare utvidgade och mycket förbättrade, samt alltmer begagnade, Eli och annat slags sådana, för allmänna bildningen nyttiga och behöfliga Inrättningar saknas likväl ännu, hvaribland ett Handels-Institut och en Rid-Scbola, B) Fattigvårdsoch Pensions-anstalter^ samt andra Barmhertighet'»* Inrättningar. Stadens Tervi torial-Församlingars Allmänna Fattigvård bär fortfarit att bestridas i enlighet med de för densamma af Hans Kongl. Majitde© 18 Mars 1812 utfärdade reglementariska föreskrifter, och på sätt Öfver-Ståthållar-Embetets sednast dea 9 April i83x till Eder Kongl. Majit afgift»* ~ 75 - underdåniga Berättelse närmare innehåller. Med åberopande häråt, samt af hvad inför Eder Kongl. Majit vidare under den 11 sisth Mars blifvit underdånigst anmäldt, torde jag endast få härutinnan tillägga och upplysa, att den af Hufvudstadens invånare, i följd af högstberörde Nådiga Stadgande, åtagne allmänna
Detta Hr Frihts medgifvande torde dock bevisa, att äfven med ett mindre rörelseeapital näringar och produetion kunna stiga, och att ett större rörelseeapital, när det ej är utsträckt i bredd med produetion, alstrar mindre nyttiga resultat än ett mindre, väl användt. Den tid, disconterna florerade, var rörelsecapitalet kanske i5 ä 16 millioner större än nu. Yi känna dock inga välgörande resultater af detta större rörelsecapital. Visserligen har jag hört, att i Westergöthland productionen stigit, och jag vill medgifva, att de större tillgångarna på ena sidan ökat produetionen; men på andra sidan hafva de minskat produetionsförmågan derigenom, att de minskat capitalegendomen, och jag skulle tro, att om aldrig Westergöthland eller de, som mest begagnat sig af dessa lånetillgångar, erhållit detta biträde, skulle produetionen derstädes nu varit längre framskriden. Den skulle icke hafva stigit så hastigt; men provinsen skulle icke vara i den olyckliga stallning, hvari den nu befinner sig. Jag vet visserligen, att ett utsläppt rörelseeapital alltid på sätt och vis alstrar produetion, och jag gillar således icke den theoretiska indelningen i produetiva och improduetiva utgifter. Jag anser alla depenser alstra någon produetion. Då någon förslöser sina penningar, förtjenas de af andra; lägger han sig till vackra equipager, vinner vagnmakaren derpå; tycker han om vin, så vinner vinhandlaren. Men frågan är att framkalla en nyttig och icke den onyttiga produetionen, att gifva penningarna i sådana personers händer, som framalstra nya värden. Jag antager t. ex., att arne personer hvardera ärft en förmögenhet af 100,000 r:dr. Den ena använder dem till egendomsköp, den andra i spannmålshandel. Den, so» köpt egendom, förstör sitt capital genom onyttiga och 94 Dc n 3 Februari f. m. öfverflödiga depenser eller falska speculationer, så att hans egendom utbjudes till salu.
December 1-825, §. 3, jemväl gällde i afseende pn den milda Stiftelser an - '22 St,Us~ sami OeconomieUtskottens Betänkande N:o '28. > slagne jord, sorn, efter skattläggningsgrunderne, icke uppginge till 1/16 mantal; samt att, i händelse Säterijord blifvit af Staten tiilbylt eller inlöst, samt derefter till någon stads understöd i dess allmänna behof donerad, hade den väl, på sätt Rikets Ständer antagit, vunnit egenskapen af annan vanlig stadsjord, och vore i detta fall ordinarie rotering 'underkastad; men, om uter Säteri-jord, vid eller efter städernes grundläggning, är vorden af dem sjélfve förvärfvad, ausågo de förvaltande Verken densamma icke kunna af städerne innehafvas sned mindre rätt, än Frälsemannen vid afståendet egde, samt följaktligen, såsom af privilegierad natur, lika med den, som till Kyrkor, fromma Stiftelser samtUivile och Ecclesiastike Tjenstemäns aflöning anslagen blifvit, icke vara ordinarie utan blott extra -rotering underkastad.
Då åtskilliga af Eder, Mine Hrr, måhända bemärkt, att jag nyligen sålt ett holländeri, som varit med särdeles sorgfällighet vårdadt efter nära tjugu års kroiseringar och urval, till följd hvaraf kreaturen jemväl varit högt ansedda och högt betalda, torde det vara min pligt att lägga några ord till hr Adelborgs motion. Jag tror visserligen att man i Sverige kan erhålla lika goda kreatur, som om man förskrifver dem utifrån. Orsaken hvarföre emedlertid hittills så tillgått har varit den, att man genom en ändamålsenlig kroisering och genom urval trott sig kunna bilda verkliga racer, hvilka icke finnas här i landet. Genom bemödande i sådant afseende alltifrån år 1834 till 1S56. då nyssnämnde holländeri såldes, lyckades det verkligen att erhålla rent Svenska kreatur. Vid ett holländeri af 40 kor på en egendom Barkestorp, hvilken jag nu äfven sålt, voro kreaturen så goda, att det sällan inträffade, att mjölkafkastningen upgick till mindre än circa 600 kannor om året för hvarje ko. Sådant upnås icke annat än efter en längre tid, och jag tror icke att det skall vara lätt för en kännare af kreatur, han må vara huru skicklig som helst, att genom upköp samla ett holländeri af goda kreatur i någon större skala. Jag tror, att härtill erfordras att upköpa de bästa här i landet, och sedermera att holländeriet förvaltas af en person, som förstår saken och som derpå nedlägger omsorgsfull vård och behandling under loppet af flera år. Om så sker och om det lyckas, är det enek ligt att dessa kreatur, från början acklimatiserade, blifva mer inkomstgifvande och mycket bättre än några af de utländska race-djuren. För närvar:de hafva vi resurser af icke obetydligt belopp å det anslag, som R.Strr för några Riksdagar tillbaka beviljade för inköp af utländska kreatur. Det har visat sig att åtminstone en af de racer, som då från utlandet inkommo, nemi. Pembrokeschire-racen, icke oupfyllt sitt ändamål, och det har varit mycket svårt att förmå någon att köpa dessa kreatur till högre pris än inköpsvärdet.
S. D. Uti ingifven motion, hade Anders Danielsson från Elfsborgs Län, under åberopande af 44 §♦ Riksdagsordningen, yrkat: 1:0 att StatsUtskottet måtte föreläggas, att till Rikets Ständer inkomma med det så kallade Inkomst-betänkandet, senast den 28 innevarande månad, och med Utgifls-betänkandet den 27 instundande Mars; och 2:0 att Bevillnings-Utskottet kunde åläggas, att, innan den i5:de i sistnämnde månad, föreslå sjelfva grunderne för Bevillnirigen, JBonde-Ståndet fann godt, att, för dess del härtill bifalla; och skulle respective Med-SLånden, genom utdrag af Protocollet, vördsamt och vänligen inbjudas, att i detta beslut sig förena. S. D. Remitterades Prot, Vldr. cl. 12, Februarii 1334* 0.1 till Stat sUt skott et : r:o Kongl. Majds Nådiga Proposition, angående afskrifning af några Ståls-Verkets fordringar hos Hospitals Fonden och Veneriska Curhusen i Södermanlands samt Götheborgsoch Polius Län, 2:0 Änders Danielssons, Ilans Janssons och Lars Larssons fran Elfsborgs Län serskildc motioner, angående ersättning tor den tunga Stamrotarne i nämnde Län tå vidkännas af Soldattorpen , samt angående spridda Roleandelars sammandragande och nödig jemkning i Roteringsverket, 3:o Petter Jönssons från Jönköpings Län memorial, angående aiw slående af lön för Nämndeoch Fjerdingsman, nied flere 1 delta ämne afgifne skriftliga oell muntliga anföranden, 4:o Hans Janssons från. Elfsborgs Län motion, angående rättighet för allmogen uti vissa Härader på Dahlsland att in natura få inbetala erhållen undsättniilgs-spanmål, och 5:o Petter Jonssons från Jönköpings Län motion, angående bestämmandet af den ersättning, utrotarne uti samina Län böra till stamrotarne utgifva, S. D.
Kormnitterade instämma i allo uti det af undersöknings-kommittéen i afseende härå äfgifna, här ofvan fullständigt intagna yttrande, att bristen på spannmål i det bergsoch skogsbrukande distriktet, jemte öfverflöd på denna oumbärliga vara söder om dess gränser, af ålder gifvit spannmålsrörelsen från Mälare-trakten sin rigtning från söder till norr, likasom bergsprodukterna sökt sig kortaste vägen från norr till söder, för att med minsta kostnad träffa de närmast belägna hamnarne vid Mälaren; och att samma rigtning från söder till norr äfven råder för handeln med importoch fabriksvaror, enär denna handel går från Stockholm öfver de norra Mälare-hamnarne till de öfre orterna, till dess den mötes af samma slags handelsrörelse från Gefle, å ena sidan, och från Göteborg öfver Örebro eller Wermland, å den andra. — Detta är det allmänna, kända och erkända förhållandet, då man betraktar den väg rörelsen tagit från Stockholm och Mälare-hamnarne till och genom det inre af Dalarne, samt tvärtom. Denna rörelsens gång har, som sagdt, varit sådan från urminnes tider, och den kan icke i någon väsendtligare grad ledas eller rubbas ur sitt gamla spår genom hvilka försök sorn helst att gifva den en annan rigtning. Den statsekonomiska visdomen består icke uti konsten att uppfinna sådana nya vägar, eller afvägar; den måste taga förhållandena sådana de äro och derpå grunda tillämpningen af sina teorier. De matematiska linierna kunna icke bestämma rörelsens gång; de äro utan betydenhet, om de uppdragas oberoende af verkligheten och de lärdomar, hon endast kan gifva. Kommitterade hafva antagit, att denna den utom all jemförelse större rörelsens rigtning genom Westmanland och Dalarne från söder till norr, och tvärtom, är ett obestridligt förhållande. Redan det dåliga skick, hvaruti den stora, i denna rigtning gående stråkvägen mellan Falun och Westerås till följd af de talrika varutransporterna befinnes, är i och för sig ett bevis, som måste vederlägga hvarje invändning mot sanningen af berörde påstående.
Om K. M. täckes gå R. St:s önskan uti den föreslagna uud. skrifvelsen till mötes, så följer deraf tydligen, alt sedan den undersökning, som Ulsk. begärt, blifvit gjord, K. M. äfven skall lill R. St. meddela resultatet af undersökningen, hvarvid man naturligtvis icke kan förbise, att om vid undersökningens anställande del skulle hafva visat sig, alt saken icke vore så nyttig, sorn man förmodade, eller också rent af alls icke nyttig, K. M. då icke kan annat än afstyrka densamma. Jag anser det lättaste sättet alt utreda ämnet vara att bifalla Utsk-.s betänk. — Man har sagt, alt lifränleanslalter äro skadliga, emedan de förskingra capitaler, i st. f. att samla dem. Jag vill icke bestrida, att genom dessa anstalter samlade capitaler förtäras, men deremot bestrider jag den satsen, att dessa anstalter icke bidraga till capitalers samlande. 1 början af mitt yttrande hade jag äran anföra hvad jag nn åter får äran upprepa, nemi. alt jag är fullkomligen öfvertvgad derom , att just genom dessa anstalter och inrättningar komma capitaler alt samlas; likasom jag är öfvertygad derom, alt många capitaler, sorn derigenom skola komma att samlas, alldeles icke blifvit samlade, om dessa anstalter icke funnits till. Jag tror mig derigenom hafva ådagalagt, alt om dessa anstalter, hvilket jag icke nekar, bidraga att förtära capitaler, så bidraga de äfven alt samla sådana. — Man har vidare invändt, att lifförsäkringsoch ränteförsäkringsanstallerna draga capitaler ur näringarna, och till bevis derför anfört det skäl, att en person, som egnar sig åt productiva näringar, kan bättre använda sina capitaler genom att utvidga sin rörelse.