Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständer godkända framställning i 36 § af nyssnämnda Utlåtande; och som Utskottet ansett lämpligast, att Directionerne öfver LaneContoren, vid utgifvande, hvardera för sitt district, af ifrågavarande Creditiv-lån åt Sparbankerne, böra derom göra anmälan icke, såsom hittills varit föreskrifvet, hos Låne-Afdelningen, utan hos Fullmägtige, på det att desse malle erhålla skyndsam och omedelbar underrättelse om hvad Låne-Contotors-Directionerne härutinnan åtgjort, har punkten 22:o i öfrigt erhållit en uti sådant afseende förändrad lydelse. I fråga om punkt. 23:o, 24:o och 25:o mom. 1 hänvisar Utskottet till dess af Rikets Ständer gillade förslag i 38, 40 och 45 §§ af Utlåtandet N:o 44; och uti mom. 2 af sistnämnde punkt, motsvarande 187 § mom. 3 af gällande Banko-Reglemente, har endast blifvit gjordt ett tillägg, i följd af bestämmandet af ett maximum för de eassa-creditiv, Fullmägtige ega rätt att disponera. Under mom. 4 och 5 af punkt 26:o hafva blifvit upptagna föreskri fterne i 3 och 4 mom. af Banko-Reglementets 188 §, enär dessa föreskrifter nu mera gälla allenast i afseende på Hypotheks-Föreningar och icke såsom hittills äfven beträffande Associationer och Privat-Banker för Spanmålsbelåning.
Så hög tull, som i allmänhet anses svara emot förbud, bör alltså i min tanka läggas på vraktjära. Herr Hjerta-. Jag skulle underställa, huru det är möjligt att göra skillnad vid importen af tjära, om den är vrak eiler god tjära. Skola våra vräkare deröfver vara domare, eller skola besökarne nu befatta sig med pröfningen af varans godhet? Hittills har man alldrig gjort någon skillnad vid införandet, man har blott hållit sig vid rubriken. Intet land låter vräka varor på fartyget. Man måste då göra helt nya Författningar. Man yttrar ej detta för an - %S 9i Den 20 Augusti e. m. nät äo för att söka fel, och när tjära står iil\ 25 procents införsel tull, och vraktjära lill 20, procents utförseltull, så tror jag det vara så lämpeligt att det bör bifallas, Herr Lefrén: Föremålet för denna discussion lär vara, att få den lämpeligast» tull på tjära. Hvad nu beträffar de dubbla rubrikerne på tjära, så hemställer jag, om ejdet är ett medel att göra tullförsnillning mycket lätt. Man uppgifver vid införseln tjära , sorn vraktjära, och sedan vid utförseln upptager man dep på förteckningen, som god tjära. Herr Grefven och Landt-Marskalken hem-* Ställd», att på sätt Utskottet föreslagit. Inkommande Tullen å god Tjära måtte till 25 prct? cent fastställas. Ropades Ja och Mej> Friherre aj Nordin: Priset på tjära är circa 8 R:dr, om man nu iägger 25 procents tull derå, kommer den att kosta ro, R;dr, Det är detsamma som att hindra ali transitohandel tned denna vara från Finland. Jag tror såle-i des, att tullen bör nedsättas. Herr Hjerta: Sorn det är aldeles särskildt ptstakadt, burit bör förhållas, när något är på nederlag så finnér jag, att tullen ej bör rubbas.
Indelningsoch Skattläggningskommission fastställde, samt att detta frälse varit undantaget såväl från det der i länet tillförene inrättade ryttarehåll, sorn vid dess förvandling först till indelning och sedan till rotering af båtsmän, vid hvilken förmån och rättighet Adeln sedan bibehållits, — förklarade Kongl. Maj:t, under den 7 September samma år, uppå Rikets Ständers underdåniga begäran, att de utsockne frälsehemmanen skulle då och för framliden bibehållas vid utskrifningarnes utgörande, i stället för rotering. Jemte allt detta hafva Utskotten tagit i betraktande: ali 011» fö rinalde utskrifningspenningar blifvit eriagde ända tilldess att, efter extra roteringens införande, extra roteringsmanskapet af de utsockne frälsehemmanen i Halland 1811 och 1812 utgick i och för Sveriges dåvarande krig; alt Rikets Stan - Statssamt Allm. Desv.- och Ekon.-Utsk:ns Betänkande, N:o 22. 9 Ständers år 1810 fattade beslut, alt extra roteringen endast borde träffa så kallad privilegierad jord, samt alt derifrån således äfven borde skiljas alla hemman och lägenheter af krono-skalle och frälse natur, hvilka enligt Jor/'orfuttningarne voro underkastade ständig rotering, destomindre kan anses vara tillämpligt på de Halländska utsockne frälse-hemmanen, som dessa hemman, till följe af 1756 års Kongl. Bref, äfven 1810 erlade utskrifningspenmngarne, i stället för att utgöra den ordinarie roteringen, som allmogen af kronooch kronoskattehemmanen sig åtagit; och att Rikets Ständers vid i8a3 års Riksdag till Kongl. Maj:t aflåtna underdåniga skrifvelse om extra roteringen ej heller kan anses innefatta något förklarande, som angick de Halländske utsockne frälsehemmanen, enär denna skrifvelse angick förhålla liderne i allmänhet, men ej det serskilda, som i afseende å Halländska utsockne frälsehemmanen egde rum.
Ytterligare föredrogs Utsk:s förslag, att en förflyttning af vissa §§ i Ridd.Ordn. skulle ske till ordn.stadgan, hvarvid först förekom förslaget att g:de §:n i Ridd.Ordn. skulle dit öfverföras. Hr von Hartmansdorff: Dessa föreskrifter, som Utsk. vill afsöndra till en s. k. ordn.stadga, synas i allmänhet vara af mindre betydenhet, eller med ett ord likgilltiga. Om så är, lärer det äfven vara likgillligt, om de stå qvar i Ridd.Ordn. Man kunde i det fallet bespara sig mödan att tvista om småsaker, samt låta Ridd.Ordn., som vid 3 nästföregående riksdagar blifvit omgjord, ålmin - aGo Deu ii April e. ra. slone för eu riksdag hvila. Min allmänna vördsamma åstundan och tillstyrkan är således, all R. o. Ad. ej matie befatta sig med dessa obetydliga föremål,- utan låta Ridd.Ordn. förblifva oförändrad derutinnan. Skulle Ståndets mening likväl vara, att ingå i pröfning af dessa småsaker; så får jag fästa uppmärksamheten derå, att uti ilen förevar. 9 §:n finnes ett stadgande, som synes oskyldigt nog, men måhända icke är så likgiltigt. Utsk. har föreslagit, att uti ordn.- stadgan skulle införas 9§:n, hvilken lyder sorn följer: ”Bän”karne i pleniruminet nummereras så, att första bänken blir "den främsta till höger om Landlm:s-bordet, andra den främesta till venster, tredje den andra till höger o. s. v.” Detta niå gerna Hyttas till orda.stadgan, om man derpå lägger någon vigt. Men den följande meningen i samma $ innehåller: Vid början af hvarje riksdag bestämmas alla lefvande ätters ”säten å Riddarhuset, så att de främsta intaga första bänken, ”de derefter följande andra o. s. v.” Detta tyckes vara ganska riktigt, sådant som det nu är, och så länge det får sådant förblifva.
A. 67. ~rNio 58. i anledning af RiksStåndens skiljaktiga beslut, angående Utskottens Betänkande N:o 54 och Utlåtande N:o 56, öfver väckta frågor, rörande fattig-försöijningsanstalterna. XXII, B. 83. A. 100, E. >o5. Se vidare Stats-, Bevillningsoch Banko-Utskottens med Lag-Utskottets gemensamma Betänkanden. LancasterSkoIa, Lärare vid, som tillika är Prestman, om tjenstårs-beräkning för. Se Prestman. Landin, Rikets Ständers JustitiasOmbudsmans Suppleant, insattes till Justitieombudsman efter aflidne Poignant, XIII. ( «4‘ ) Landin, Rikets Ständers Justitieombudsman, om arfvode åt den person, som biträder Svea HofRätt uti dess ställe. XVIII. B. 86. A. 270. XIX. E. i3g. XX. U. 5fi. A. 79. LandsFiskaler, om upphäfvande af deras rättighet till kostnads-ersättning uti mål, der de å tjenstens vägnar föra talan. V. B. 7. A. 14. — om anslående af löner åt, eller afskalfande af dessa tjenster. III. 120. Landshöfding, om förklaring af stadgandet rörande dess pensionsrätt. VII. B. 78, 106. VIII. Å. 4®- X. 3J. 3g5. XI. 110. A. 68. XIV. E. 3. — om viss tid, som han skall innehaft sitt embete, innan lian kan erhålla Landshöfdinge-pension. XIII. B. 28. Å. 32. XIV. E. 3. XV. U. 62. A. 247. ■— om rättighet till pension för, vid fyllda 60 år. III. 122. 4 R. 25. VII. B. 78, 106. VIII.
Coll. utgick från den synpunkten att de tvenne å hvarandra följande skördarne skulle ingå i vexelverkan på prisbestämmelserne i taxan, såsom de göra det i handeln. Om skörden det ena året är klen, stiga prisen redan betydligt på hösten och än mera på vintern. Blir väderleken påföljande vår gynnsam, falla de redan något, fortfar väderleken att vara god, falla de betydligt under sommarmänaderne och ännu mera efter skörden, om godt bergningsväder inträffar. Priskuranten borde derföre för samtelige städer och fögderier qvartalsvis insändas, så väl till K:s behde som kammar-coll. Vid pröfn.- komitéen verificeras dessa priskuranter ytterligare; derefter sammanräknas de från October lill December löregtde året med de irenne qvartalens priser det löpande året och divideradt med 4, gifves det medium, som sökes. Kammar-coll. ägde då å taxans granskning och fastställande endast att tillse det uppgifterne voro öfverensstämmande med priskuranterne, som till coll. blifvit insände, eller, om de vid pröfn.-komitéerne skulle vara jemnkade, tillsyn öfver, att dessa jemnkningar äro öfverensstämmande med verkliga förhållandet, samt att sumeringen och divisionen är riktig. Den enkelhet som derigenom skulle vinnas och jemväl säkerhet, att så vidt som möjligt all arbitrage i prisens höjning eller sänkning vore förekommen, var ändamålet för coll:i förslag. Då uppbörds-året i Sverige är från lista Maj till sista April påföljande året och således endast åtta månader af det kalender-år, för hvilket räntorne utgöres och fyra månader af det påföljande 40 Den 1 Augusti. under hvilka månader liqviden af räutorne för narrande verkställes; och April månad, alltså är sista månaden i uppbörds-året, men sista afradsdagen är den 25 Februari, synes det mindre väl betänkt, att framflytta markegångssättuingen till månaden efter den, då liqviden bordt ske, och att detta pris nu föreslås blifva för 5 år, verkar intet härvid.
St:rs åren 1863 och 1864 församlade Revisorers berättelser ang:de granskning af statsverkets samt andra utaf allmänna me - 158 Den 24 Januari. del bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under åren 1861 och 1862. Föredrogos och biföllos Stats-Utslcls d. 20 dennes bordlagde Utlåtm: N:o 23, i ani. af K. M:ts Nåd. Propos. ang:de försäljning till skatte af gatuhusen N:o 7 Glemminge och N:o 21 Hannas i Christianstads län; N:o 24, i ani. af väckt motion om skattelösen af alla inom Lunds stift belägna domkyrkooch kyrkohemman med flera lägenheter; och N:o 25, i ani. af väckta motioner, ang:de förändring af sättet för markegångsprisens bestämmande. Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Stats-Utsk:ts den 20 dennes bordlagda Utlåt. N:o 26, ang:de regleringen af utgifterna under Riksstatens Andra Hufvudtitel. Föredrogos och biföllos Stats-Utsk:ts den 20 dennes bordlagda Utlåtrn: N:o 27, ang:de regleringen af utgifterna under Riksstatens Tredje Hufvudtitel; N:o 28, i ani. af väckta motioner ang:de ändring i vissa delar af instruktionen för R. Sl:rs Revisorer af statsverket; samt N:o 30, i ani. af R. Revisorers berättelser om granskningen af de under Kongl. Kommers-Colkii förvaltning ställda fonder och medel. Föredrogs, men begärdes af flera ledamöter ånyo på bordet, Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 20 dennes bordlagda Betänk. N:o 35, i ani. af väckt förslag om öfverflyttning på de enskilda bankerna af landtränteriernas kassaförvaltning. Föredrogs ånyo Hr von Franckens, Alfred August, den 17 och 20 dennes på bordet lagda motion ang:de öfverlemnande till R.
Då Staten använder så betydande summor, som redan sker, på afviltringsverket i Norrland, finner jag så mycket mindre auledn. alt tillstyrka något lån, för alt utöfver dessa bidrag uppmuntra jordbruket derstädes, som tvifvelsutan Stc\tsTJlsk:s raisonnement är ganska riktigt, att det kan anses tvifvelaktigt, om det är skäl att genom konstiga åtgärder befordra jordbruket i provinser, hvilka äro underkastade ettså hardt klimat, som denna del af Sverige; åtminstone synes erfarenheten under de sednare decennierna hafva ådagalagt, att fattigdomen och bchofvet af understöd der tilltagit, och att det tvifvelsutan är riktigast och mest öfverensstämmande med statsekonomiska grundsatser, ätt rikta industrien inom dessa orter på skogarnas produeter. Jag mäste således i detta fall bestrida den återremiss Frih. Gederström begärt. Frih. Cederström, Jacob: Den siste talaren har best ridt återremiss, på grund deraf att Ulsk. föreslagit ett betydande anslag till afvitlringar. Jag ber alt få fästa Ståndets uppmärksamhet derpå, att dessa bidiag till afvittlingar, långt ifrån att leda till direct och hastigt gagn, för provinsen medföra blott ett långväga gagn; men för ögonblicket äro dessa förrättningar ganska tryckande genom det handräckningsarbele, som måste lemnäs åt landtmätarne. E11 aldrig så flygtig blick på de afvittringsberättelscr, som inkomma, och de arfvoden, som derföre måste utgå, lärer visa StatsUtsk., alt mångfalldigt större summor i dessa orter årligen af provinserna utgöras lill landtmätarne, än det ifrågavar. anslaget belöper sig till. Hvad åter beträffar alt vilja rikta dessa provinsers näringar från jordbruket till skogarna, så ber jag fästa dea värde le - Den 16 Maj e. ra. 43 damotens uppmärksamhet deruppå, alt forsla villkoret för att kunna vända industrien på gagnandet af skogsproducler, är att äga en bosättning.
Cederström: I händelse den siste talaren vill hafva än flera voter:spropos:r genom upptagande af BorgareSt:s mening, ehuru denna innefattar ett rent afslag till Utsk:s förslag, som icke får vid den första riksdagen äga rum, så måste R. o. Ad. uti en gemensam tanka upptaga en bestämd redaction till voter:spropos.; ty icke kan man genom afslag till Utsk:s betänk, få någon voter:spropos:n. Det vore stridande mot all form, och jag förmodar, att Hr Gr. o. Landtm, finner, att enär Utsk. ordagrannt upptagit R. o. Ad:s tanka, kan ej afslag å betänk, öga rum, om ej Ståndet frånträder sin först yttrade tanka. Constit.Utsk:s memor. N:o ii3 blef af R. o. Ad. bifallet. Gr. Horn: Jag anhåller att i prot. få min protest antecknad mot det fattade beslutet. Hr Hjärne, Harald: Då R. o. Ad. förut fattat stridiga beslut mot detta, hvilket jag anser stå i strid med grundlagen, begär jag att deremot äfven få reservera mig. Till pröfning företogs Constit.Utskrs d. 12 dennes på bordet lagda memor. N:o 122 till R. o. Ad., angalo dess åtgärd vid memor. Gr. Horn, Claes Fredr.: Jag har förut yttrat, att detta och öfriga Constit.Utsk:s förslag till grundlagsförändringar äro af så ringa vigt, att det är likgiltigt, om de blifva hvilande intill nästa riksdag eller icke; men det är af stor vigt, att R. o. Ad. ej biträder en sådan åsigt, hvarigenom Representationen beröfvas sin constitutionsenliga rätt att sjelf opinera i dessa frågor.
Jag vågar också tro, att hopalagd med andra besparingar skall den, af anslagen för CanzliStyrelsen, så inskränkt den är, göra något och alltså den småningom skeende indragningen af lönerne för CanzliStyrelsens Betjening, allt som någon af dem går bort eller i sin tour till andra platser varda befordrade, hvartill de naturligtvis aldrig kunna förlora sin rätt, i sin mån småningom bidraga till lättnad af Statsbördorna. Jag smickrar mij* att nu hafva öfvertygadt Höglofl. Ridderskapet och Adeln, om det också icke lyckats mig med Herr Hallencreutz, att jag icke på allt för lösliga grunder byggt min Bil. till Ridd. o. adil* Pr. II Band. 49 77° Den 15 Marini motion om CanzliStyrelsens upphäfvande, och att jag icke behöft att hämta den från min enskildta Tjenstemanna ställning. Hela mitt in: för allmänheten så väl som inför enskiidta Utförde handlingssätt, hade jag trott vara sådant, att ingen skulle misstänka mig för att dervid utgå från individuella beräkningar, och det vöre således högst besynnerligt om jag, när jag nu framstår, som NationalRepresentant och medlem af Rikets första Stånd, icke hade lemnat Amanuensen vid Kongl Bibliotheket hemma, Herr Ha!lencreutz’s i detta afseende yttrade misstankar skulle kanske snarare kunna anses såsom alstrade af det individuella medvetandet.
Maj:ts Befallningshafvande den 22 Augusti 1856 hos Kongl. Majit i underdånighet anmält detta ärende och dervid anfört, att dä af handlingarne inhemtades, att den del af boställets mark, som skulle till socknen afstås, innehölle, enligt landtmätares intyg, den uppgifna arealen, samt vederbörande tillstyrkt bifall till sökandernes anhållan emot ersättning för den förlust, bostället genom afsöndringen komme att vidkännas, hvilken ersättning Boställs-direktionen föreslagit att till innehafvaren af bostället utgöras med 16 kappar råg, att in natura af vederbörande den 14 Mars hvarje år å bostället levereras, Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, vid sådant förhållande och enär deri begärda tillökningen af Lerdals sockens kyrkogård vore af behofvet påkallad samt den ifrågasatta obetydliga förminskningen i bostället Stommens ego-område fullt ersattes genom den föreslagna afgälden, ansåge sig ega skäl, att, med vilkor af omförmälda ersättning, underdånigst tillstyrka Nådigt bifall till ansökningen. I anledning häraf hade, efter erhållen Nådig remiss, Kongl. Maj:ts och Rikets Krigsoch Kammar-kollegier under den 25 sistlidne Februarimed gemensamt underdånigt utlåtande inkommit och deruti tillstyrkt Nådigt bifall till den begärda jordafsöndringen för det afsedda ändamålet, dock med vilkor, dels att godtgörelsen för den afsöndrade jorden icke, enligt sökandernes åstundan, efter Kongl. Förordningen om jords afstående för allmänt behof af den 20 Novemder 1845, linge bestämmas uti viss löseskilling, utan deremot, så väl i anseende till olämpligheten deraf, att med innehafvandet af boställs-arrendet förena förvaltningen och inkomsten af ett penninge-kapital, som äfven för att bibehålla ersättningen oberoende af penningens omskiftande värde, borde utaf Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, enligt Kongl.
Enligt Utskottets förslag skulle emellertid de 2:ne varningarne inför Kyrkoherden i församlingen och Domstols åtgärd att döma till skilnad till säng och säte för ett år icke åstadkomma längre uppehåll än måhända några veckor öfver året. Men utsigten på möjligheten att, efter så kort tids förlopp, kunna erhålla fullständig skiljsmessa, torde mången gång snarare stadga makarnas beslut att frivilligt öfverenskomma om äktenskapets upplösande, än leda till det af lagstiftaren åsyftade ändamålet — försoning. Jag anser derföre alldeles nödvändigt att en viss tid, t. ex. 6 månader, bör förflyta efter sista varningen af Ordets tjenare, innan det må vara tillåtet att draga saken till verldsligt forum. På Rätten må det sedan ankomma, att efter omständigheterna, döma till skilnad från och med ett till och med två år samt att, der så nödigt pröfvas, vid vite af fängelse förbjuda den felaktiga makan att under tiden besöka den andra, eller begge att besöka hvar - Lag-Utskottets Utlåtande N:o 40. andra. Riktigast vore härvid utan tvifvel att i lag stadga ett bestämdt förbud för makarna att vistas tillsammans, på det att makarna genom en temporär skiljsmessa måtte få erfara en känning af följderna af äktenskapets fullständiga upplösning. Men som omständigheter kunna inträffa, hvilka göra det för makarna nödvändigt att råkas t. ex. i angelägenheter för deras barns uppfostran, torde det böra åt Domarens pröfning öfverlemnas, att, efter förhållandenas beskaffenhet i hvarje särskildt fall, härom meddela föreskrift. På grund häraf får jag vördsamt föreslå att 1 § i 14 Kap. Giftermålsbalken må erhålla följande med det af Högvördiga Preste-Ståndet, i enlighet med min vid Betänkandet N:o 19 vidfogade reservation, antagna förslag, nära öfverensstämmande lydelse: § 1- »Der hat och bitterhet emellan man och hustru uppkommer och en»dera derom hos Kyrkoherden i församlingen gör anmälan, eller det eljest »varder kunnigt, äge då Kyrkoherden kalla makarna och varna dem efter »thy 16 Kap. 11 § Kyrkolagen bestämmer. Fortfar ändock osämja mel»lan makar, då skall Kyrkoherden inför
Staden pä underdånig ansökning best fordna ^Betningsrätt, emedan Stuteriet ansags, denna Äng förutan, äga tillräckligt bete för dest Hästkreatur; men Staden deremot wara L behof deraf, Sadane aro de grunder, hwara Köpings Stad äfwen wid den nu widtagne förmånlige Hushållsförändringen wid Stuteriet, stödjer påståendet att bibehallas wid BetningSräktigheten ä deste widsträck!e och ypperlige Ängar, och sadane de anledningar hwara Kongl. Maj:t behagat till Riksens StänderS afgörande i Nader framställa frägan derom. ^ Att pä sätt Magistraten och Stadens 'Äldste t en till Committerade ingifwen Skrift förment, denne Betesrätt skulle wara bekräftad genom 77 §» k Regeringsformen desi 6 Junii r8c>s, hwarrill Sia 878 Den sr Ann k k. den förmodeligen hemtat anledning deraf, att berörde §. förklarar: "del de personer och menigheten som ester hittills gällande Författningar innehaiwa och nyttja Kungsgårdar med dertill hörande Lagenheter , mage laglig ratt dera till godo njuta:" lärer desto mindre kunna antagas och gillas, som det icke är Staden utan Stuteriet som innehar desse Kronans Lagenheter samt ager dem til! sin förman nyttja» Och att Riksens Stander icke ansedt denna Stadens rättighet wara genom Regeringsformen bekräftad, intages nogsamt deraf, att Rikets Ständer, pa Köpings Riksdags,Fullmägtiges wid 1829 arS Riksdag ingifne Ansökning om Stadens bibehållande wid meranamnde betesrättighet, i underdånighet hemställt till Kongl. Mast att dera göra det afseende Kongl. Mast i Nader funne skäligt, Utskottet kan i anledning af allt detta icke anse Stadens Betesrättighet annorlunda, än som en följd af skyldigheten att berga eller widsträcktare än till den Äng, Staden bergat Af Regeringens gunst och deraf att Stuteriet icke warit i behof för egne Kreatur af betet pä Köpingsähn, har efter UtskottetS tanka betet 3 densamma tidtals warit Staden förunnadt.
Var part, som efter § 307 till val af nämnd kallad blifvit, från Rätten borta, når nämnden valdes, och vill han sedan visa att han då hade förfall, och att han ej kunde gifva Rätten det tillkänna; stånde honom fritt att sin vederpart till samma Rått instämma inom trettio dagar efter den, till hvilken han för val af nämnd varit kallad. Gitter han, sedan så ståmdt år, bevisningen fullgöra; förfalle all verkan af nämndens beslut och läte Rätten nämnd ånyo sätta. Expeditions-Utskottets Förslag lill underd. Har redare eller godsegare afstått sin egendom till borgenärers förnöjande, då skall hvad lag i sådant fall stadgar, galla i afseende å upptagande af tvist om förmånsrätt enligt denna lag. § 321. Till de skiljomån, som i §§ 10, 24, 31, 80, 87, 93 och 272 omförmäles, skola parterna utse en hvardera, hvarefter de sålunda utsedde gemensamt välja den tredje. Undandrager sig part att utse skiljomån, eller kunna de utsedde ej om valet sig förena, eger nårmaste Magistrat eller Underrätt att derom förordna. Hvad de fleste skiljomånnen såga, skall, änskönt någondera parten vill söka domaren, gå i verkställighet, med mindre domaren eller konungens Befallningshafvande annorlunda förordnar. § 322. Brottmål, som efter denna lag afdömas, skola upptagas af Rätten i den ort inom riket, der brottet timat, eller, der det skett under resa, vid domstol i den Svenska ort, dit den brottslige först ankommit eller der han eljest träffas kan. STOCKHOLM, TRYCKT HOS ISAAC MARCUS, 1864. ExpeditionsUtskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o {65. Uppläst och gortkändl hos Ridd. och Adeln den 17 Nov. 1865.