Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Befallningshafvande ansett för stor kostnad erfordras, att genom inköp eller utbyte bringa dessa delar till ett sammanhängande helt, helst parken, såsom nästan skoglös, icke på många år kunde gifva någon afkastning eller ens blifva skogbeväxt, utan en vidsträckt sådd och plantering, hvartill medels tillgång svårligen torde kunna åstadkommas, samt det vore nödvändigt för de fleste angränsande hemmans bestånd, att icke helt och hållet beröfvas den betesmark, som från urminnes tider varit å parken begagnad; — alt, i betraktande af dessa förhållanden, och då parkens område vore vida större, än sorn för dessa hemmans behof af bele erfordrades; då man hade föga anledning att påräkna några genom enskild omtanka tillvägabragta anstalter för skogsplantering, hvaraf befarades, att om denna vidsträckta park afhändes Staten, stora sträckor derå under en längre tid förblefve alldeles onyttiga, i den mon de icke behöfdes till betesmark; då någon tillgång från denna park för Kronans framtida behof af skogsvirke föga kunde påräknas, helst parken vore belägen på 5J mils afstånd från närmaste lastageplats, samt då deremot en sådan tillgång för den angränsande traktens behof af skogsvirke skulle blifva af så mycken större vigt, som endast obetydliga enskilde skogar funnes i orten, och man förutsåg brist på byggnadsämnen och bränsle, om ej anstalter vidtoges för skogsplantering och en varsammare behandling af de befintlige skogarne, Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i underdånighet hemställt, att så stor del af parken bibehölles för Kronans räkning, som, utan alltför kännbar kostnad, kunde ändamålsenligt behandlas för skogsväxt samt frösådd och plantering derå anställas, en 8 Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-TJt skottens Utlåtande} N-.o 4^- del deraf upplåtas till muhlbete oell torftägt för angränsande hemman, och den återstående delen, hvarå en mängd både med och utan tillstånd odlade och inhägnade lägenheter funnes, under skattemannarätt till den mestbjudande föryttras;—att, hvad serskildt anginge de hemman, för hvilka rättighet till muhlbete och torftägt blifvit ifrågasatt, Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, jemte förmälan att någon laglig rätt till dessa af vederbörande hemmansegare bevakade och påstådda förmoner väl icke kunnat styrkas, men att hemmanens behof deraf vore med få undantag uppenbardt, enär hemmanen å sina egor antingen saknade eller hade otillräcklig tillgång å betesoch skogsmark samt bränntorf-mossa, hvarföre också bete å parken från urminnes tid begagnats och bränntorf fått efter årlig utsyning derifrån afhemlas,
Uti Ståndens och Riksnämndens Canzlier bör alltid finnas en öppen förteckning öfver alla på bordel lagde mål, med dertill börande akter och handlingar. 3:o Vid pröfningen i Riksnämndens Plena af Utskotts afgifna förslag, skall detsamma först framställas lill antagande eller förkastande ulan förändring. Göres dervid anmärkning lill förändring, och finner Nämnden ärendet tillfyllest ulredt, må Nämnden, sedan bestämdt förslag lill sådan ändring blifvit uppgjordt, om dess antagande eller förkastande besluta. Ar anmärkningen af den beskaffenhet, alt närmare utredning anses behöflig, dä skall Utskottet af samma anmärkning erhålla del, flur alt förslaget derefter ytterligare granska och jemka. När ett sålunda beredt förslag till Riksnämnden återkommer, varde det behandladt på samma sätt, som bär ofvan om Förslag till ändring, i Grundlag. — Riksdags-Ordn. 41 förslag sladgas, dock att ytterligare återreiniss ej må äga rum. - 4:o Återförvisar något Riks-Stånd ett redan be?'edt mål till vederbörande Utskotts ytterligare utlåtande, åligge Utskottet att dermed inkomma till det Stund, som återremitterat. eller, så framt de öfriga Stånden, uti mål, der Tre Stånds röst utgör Riksens Ständers, redan fattat sammanstämmande beslut, Ståjidet derom underrätta; kunnande, genom sådan återförvisning, expeditionen af beslutet ej uppehållas. §. 50. Hvarje Stånds Ledamot äge rätt alt i Plenum, stående och från sin plats, till Protokollet fritt tala och utlåta sig i alla frågor, som under öfverläggande komma, och om lagligheten af allt, som inom Ståndet sig tilldrager. Hvar och en yttre sig öfver ett ämne i den ordning, han dertill sig anmält och uppropad blifvit; och må ej någon vara berättigad att lala utom Protokollet. Ingen tilläte sig personligen förolämpande uttryck; sker det, pröfve Ståndet, huruvida den Ledamot, som sålunda sig förgått, må af Landtmarskalken eller Ståndets Talman erhålla tjenlig föreställning och varning, eller om saken bör behandlas enligt 78 §, eller ock alldeles förfalla. §. 51.
Jag tror derföre, att örn Petter Pehrssons förslag bifölls alt banken borde tillställa vederbör, domare förteckningar å ägande inteckningar inom hvarje domares jui isdiction, så blefve alla möjliga anlednir till billiga klagomål öfver denna företrädesrätt undanröjda , och på denna grund anhåller jag om återremiss. Hr Ribbing, Bengt: Jag tror att IJtskts betänk, bör antagas, ty om det ej skulle antagas, så återstår en mängd olagenheter vid faslighelshandel. Det finnes personer, som tillhandla sig fastigheter med intecknad bancoskuld; de innehafva t. ex. förmynderskap och kunna icke få emottaga bancolånet, med mindre än att först blifva qvitt förmynderskapet. Omkostnaderna och omgångarna blifva många, ulan att egentligen gagna till något. Jag tror att man ej bör afse bankens öfverflödiga säkerhet, ty efter nuvar. författning belånas fastigheter så lågt, att någon fara icke kan för banken uppstå, om än den förmån banken hittills haft skulle försvinna, och dessutom är i många domsagor hela författningen bortglömd, utan att deraf någon skada limat; och skulle banken verkligen lidit förlust till följd af någon uraktlåtenhet å någon domares sida, så har den varit så ringa, att den ingalunda kan jern föras nied dé stora olägenheter för faslighetshandel, som ifrågavar. stadgande medför. Jag tillstyrker således bifall till Utsk:s betänkande. Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinh.: Det är just det af den sista talaren anförda skälet, som för mig innebär ett skäl till motsatta åfsigter, nemi. det belopp, hvartill egendomar i banken få belånas. Jag får nemi. tillkännagifva, att BancoUtsk. medgifvit och beslutat, att till Ständerna hemställa, alt fastighet å landet må hädanefter belånas till densammas halfva taxerlsvärde. Tillstyrkandet i detta betänk, hvilar på förutsättningen, att belåningen skulle förblifva på dess nuvar. fot. Då deremot Utsk. numera beslutat ingå lill
— Beträffande angelägenheten deraf, att frågan skyndsamt varder afgjord, är jag förekommen af Frih. Raab, hvilken visat, att 6 års ytterligare väntan är längre, än behofvet medgifver. I öfrigt ber jag att få tillägga, i afseende på de ordalag jag hört inblandas i frågan, nemi. '”politiska åsigter” och ”riksdagstaktik”, att jag sannerligen icke kan häraf draga annan tillämpning till förevar, discussion, än att den exalterade oppositionen behöfver en votering för att mäta sina krafter; men jag heiden ursägta , alt åtminstone icke jag kommer att begära votering. Hr Hjerta, Lars: Jag bade visserligen icke ämnat Ddu 13 Fobruari f. tu. yttra mig uti detta ämne, då så många talare redan förut uppträdt, och jag skall icke heller till en början ingå i tvisten, huruvida ett särskildt Utsk. skall nedsättas, eller frågan remitteras till Ekon.Utsk.; men då discussionen ifrån hufvudämnet inkommit på åtskilliga andra, som på det närmaste röra den stora principfrågan ©m Ständernas rättsförhållande till Regeringen, anser jag det äfven vara representantens skyldighet, att icke lemna någon tvetydig omständighet i detta afseende outredd. En talare har här påstått, en annan har béstridt, att frågan vore af politisk natur. Efter mitt förmenande skulle hegge desse talares yttranden, tagna efter hokstafven, leda till missförstånd. Jag skulle nemi., för min del, anse, att denna fråga ej kan kallas en politisk fråga, så vidt man med denna benämning afser förhållandet emellan de båda Statsmakterna; men deremot måste man medgifva, att det är en verklig partifråga, och en af de svåraste att slita, i så måtto, som den angår en stor social tvistefråga emellan 2tne partier; emellan dem som äga något och dein som icke äga något, emellan den behållne, den förmögne, den rike och den som icke äger något annat än sin arbetskraft, sin rätt såsom menniska, på hvilken christendomens bud vill, att man skall göra afseende, och de anspråk, lagarna lemna honom på skydd och barmhertighet.
Lä gälunds ifrågavarande afgift flifvit endast för en viss tid festämd, liar 8erakimer-0rdenL-0iIIet, under den 28 nastlidne danuari, till Longi. Naj:t inkommit ined underdänig anmälan oef uppgift, i Ii vrid mer eller mindre nion samma afgilts vidare fortfarande mä vara affefolvet päkalladt, oef i sädant skeende underdänigst aferopat den af Leneral-Lireeteuren öfver sjukvärden i Liket, Lrofessoren m. m. Loetor 6. d. A4- efter anställd inspeetion oef fesigtning af samtlige Läns-Lgiraretten neli Lurliusen i Liket, om dessa Inrättningars tillstånd afgifne Lerättelse, jemte dervid fogade tikell, inneliällande en sammanfattad öfversigt gf sjukvärden oef undsrliällskostnaden m. m. vid samtliga Lasaretten oef Lurfusen under fem ärs tid, eller frän oell medur i833 till oelr med ur r83^. ^4f de88U uppgifter, »rundade pä de upplysningar, Leneral-Liree teuren vid inspeetionstilllället ä dr varje 5tälle i orten sig förskaldat, adagalägges, att vid vftanämnde lasarett oef Lurfus, ined undantag af det för 8toeIdioIm8 Län, inkomsterne, feräknade för fem är, i medeltal urliven utgjort: af 120,181 L:dr 36 8Ii. 5 r., oclr af f/i/liomjite/' flott 2^,5^!
_ — Uti aflåtet Memorial under N:o 53 af den 16:1 e nästledne Juni! hade Bevillningsutskottet hos de Respective RiksStånden anmält, att, enär frågan otri sättet att utgöra de 600,000 R:dr B :co, hvilka blifvit beviljade såsom ersättning för kostnaderne vid H.ins Kongl. Höghet Kronprinsens förmälning och verkställa Utrikes resa, blifvit af RiksStånden olika afgjord ; — Alltså komme, i afgående skrifvelse till Respective RiksStånden, att anmälas, det Utskottet på ofvan anförde skäl icke kunnat taga befattning med den af Hedervärda BondeStandet yrkade reparation på de öfrige Näringarne, till lindring för jordbruket af intrattäinnde 300,000 R:dr Banco, Saltpetterfonds - medel. Mot detta Beslut reserverade sig .Bonde»» Ståndets samtlige Ledamöter, med begäran att deras reservation må åtfölja Utskottets Utlåtande till Respective RiksSiånden. Ut supra. Ex Protocollo Clas Liwijn. Nto ll. Ankom den 25 Augusti igtj. Ytterligare Utlåtande, till Hcigvördigt PresteStdndit, angående sökt eftergift i Bevillning en för brandskadade innevånare uti Städtrne Norrköping och Bordt. j&at BtviUning&UlikottttS Betäniandm. X anledning af Riksens Högloft. Ständers Bevil!. ssingsUtskotts, den if>:de förlidne månad afgifne, samt af Hdglofl. Ridderskapet och Adeln, VälJofl.
Riksdag voro af erfarenheten ledde 'till dessa åsigter, och de ansågo, enligt hvad detas Betänkande innefattar, att vidtagne Författningar , att göra Banquens Sedlar$ inlösen med mynt möjlig vid någon förutsagd, antingen determinerad, eller ndeterrninerad tid, icke svarat emot förväntan i och att orsaken dertill mera kundsökas och igenf tinas i uppskofvet af den genom Förfaltningarne af sidda realisationen, Un uti någon hufvudsaklig dessa Författningars felaktighet, helst, såsom orden i deras utlåtande lyda, all medborgerlig Credit och Rörelse under en sådan period måste afstadna, samt tillika uppväcka inoch utrikes speculationer, att vinna på sjelfva myntet, i och för sig sjelft, såsom mera lönande, än sjelfva handeln. Man jetnföre denna tid rned den närvarande, och man skall icke utan fruk* tan finna, att lika äfventyrliga följder äfven nu kunna vara att förvänta; och att man redan tagit många steg på den osäkra vägen, titan att annorlunda, än genom ett fast, och i alla dess delar till orubblig verkställighet Banco-Uttkattttt Bttänkandtn. 321 bringadt beslut om ett stadgadt myntvärde, Jeunna försäkra sig mot de vådor , sorn uppå densamma än vidare äro att »nöta. Man Ilar, vid de föregående Riksdagarne, med hänsigt till allmänt och enskildt val, sökt ratta Sedelstocken, eller livad margi brist af reelt mynt, mäste lin* namn af Rörelse-Capita!, efter nä. ringarnes behof; man har. med det minsta möjliga äfventyr, för Bar.quens egen ställning, sökt göra den nyttig för det allmänna; men man har dock funnit, att detta bemödande icke varit tillfyllestgörande; att, under en tilltagande näringsflit, och en öfver all förmodan ökad sädes-produetion, förlägenheten tilltagit och pen* ninge-brist öfverklagas, under samma tid, sorn en betydlig del af den Sedel * stock, hvilken varit bestämd till landels Rörelse Capital, äf* ven i Banquen legat obegagnad.
j Hr Strussenfelt, Adolph Ludv.: I anledn. af dea upplysning, Hr Dalman lemnat om de öfriga RiksStms beslut, lärer det ej verka på sakens utgång, hvad R. o. Ad. än beslutar; jag anhåller dock alt få framställa några anmärkningar, rör:de detta ämne. Den siste talaren har sagt, att juryn vore att anse som laga domstol, hvartill han hänfört hvarje dömande auctoritet. Men laga domstol utgör icke något allmänt rättsbegrepp, utan ett techniskt—juridiskt, hvarmed vanligen förstås, hvad Utsk. också uttryckligen tillagt, att den dömande auctorileten följer laga rättegångsordning, och att appell derifrån till högre rätt äger rum. Hr Dalman har äfven ansett det vara oriktigt att betrakta juryn såsom öppnande fältet för strider om olika åsigter. Jag kan dock ej (inna annat, än att Utsk. äfven häruti har rätt; ty då åklagaren troligen alltid väljer jurymän af olika tänkesätt med dem, som den anklagade sjelf utser, måste ju en meningsstrid uppkomma Vidare har Hr Dalman ej funnit någon betänklighet att lemna brottets qualification åt åklagaren. För min del finner jag deremot detta stå i strid med grunderna för vår brottmålslag; ty om åklagaren misstagit sig om lagrummet, blir följden, att den anklagade går fri, oaktadt han skulle befinnas brottslig efter ett annat lagstadgande. I alla andra mål dömer ju domaren efter den förebragta bevisningen och tillämpar det lagrum, som är passande till gerningen, utan afseende på den rubrik, åklagaren gifvit åt målet. Hr Dalman har äfven funnit, att lika mycket lugn i granskningen kan väntas af en jury som af domaren. Jag tror deremot motsatsen; erfarenheten har också visat exempel ur criminalrättens annaler i de länder, der juryn är införd, såsom i England, att de tillfälligaste och obetydligaste omständigheter, t. ex. den tilltalades yttre utseende och hållning, ofta bidraga att bestämma juryns omdöme. Icke heller är det troligt, att samma lugn i granskningen kan äga rum hos den person, hvilken för tillfället
Bolaget, utan skyldighet för detsamma alt erlägga den för marken bestämda lösen af 0,270 B:dr 48 öre R:mt, men med förbindelse för Bolaget att till kungsladugårdens arrendator årligen, räknadt från 1858 års början till nuvarande kontraktstidens utgång, utgifva i ersättning för förlorad höafkastning å den jord. sorn den utarrenderade delen af kungsladugården afhändes, sex procent årlig ränta å det kapital af 3,938 R:dr 49 öre, hvilket ansetts motsvara denna jords expropriationsvärde; ocb hafva Rikets Ständer, efter tagen kännedom af de till ärendet hörande handlingarne ocb med afseende å de skäl, den nådiga Propositionen innehåller, funnit sig böra till densamma lemna bifall; —med anmälan hvarom Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 18 Januari 1860. N:o 13. Expeditions-Utskottets Förslag lill underd. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 14 Jan. 186o. Preste-Ståndel den 14 ■ Borgare-Slåndet den 18 Bonde-Ståndet den 18 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i fråga om utbyte af Jlåradsskrifvare-bostället Hagebohl, -i mantal, emot T^, mantal Kolshult i östra härad af Jönköpings lån. (Stats-Utsk:s Utlåtande N:o 20). S. A. K. Enligt hvad Rikets Ständer af E. K. Maj:ts i nedan omförmälda ämne den 27 Oktober 1859 aflåtna nådiga Proposition inhemlat, hade, när Östra och Vestra häraders fögderi uti Jönköpings län, till följd af Kongl.
Omsorgen att rätta en ofta straffad tjuf tror jag af erfarenheten användes lika förgäfves, som den mödan en Trädgårdsmästare skulle använda, om han ville böja ett träd sedan det blifvit så tjockt, som han sjelf; derföre heter det: böj vidjan medan den är ung, ty det ksn icke ske sedan den blifvit gammalDetta sy. nes mig klart, då man betragtar naturen uti ali ting. De oskäliga djuren kunna vänjas till sedigbet, om man börjar dermed då de äro unga, Jag tror derföre det säkraste och bästa medlet att från roten bota det öfverklagade onda, vara, att de dryga kostnader, som utgå till in* rättande och underhållande af Correctionshus för gamla skälmar, användas till Undervisningsanstalter för den ännu oförderfvade ungdomen, som der i tid kunde danas till sedlighet och Dm 2 i Maji. 25 ordentligt uppförande; hvarefter Corrections* hus iör holvar icke torde behöfvas; men emed. lertid önskar jag, att Lagen, till dessa sednares afskräckande, måtte, på sätt jag vågat föreslå, göras verksam. Grefve Spens, Jacob Melker'. Då förra gången detta ämne hos Ridderskapet och Adeln förevar, så mycket och så väl blifvit taladt emot de förslag , Utskottet framställt , behöfver jag nu endast åberopa hvad då af åtskilligt Talare, särdeles Herr Grefve Hamilton , anfördes. Ridderskapet och Adeln syntes också då, för mig åtminstone, allmännast vara af den mening, att Betänkandet borde afslås, och det var troligen allenast formen, som ansågs hindra att icke då så skedde. Nu, då sådant ostridigt kan äga rum, får jag begära Proposition derpå.
Sits Bank blef försåld, och litet derefter instämde hans äldste son Z, dåvar. innehafvare af Ep. roed underlydande hemmansdelar, jungfru J samt hennes ofvanomnämnda begge söner till häradsrätten, under påstående att de den i4 Mars i834 till honom skulle förpligtas utan lösen afträda omnämnda egendom, enär han till följd af faderfaderns testamente var berättigad att såsom äldste sou efter Y tillträda Ep, hvilken egendom utan laga skäl blifvit honom frånhänd. Detta baude 22 år sedan egendomen första gången blef försåld. 8 år derefter, eller innev. år, afkunnade häradsrätten slutlig dom, hvarigenom Z tillerkändes den omtvistade egendomen, och nuvar. innehafva!ena ådömdes att den 14 Mars 184*» om la§ ej missminner mig, till honom afträda densamma: i öfrigt hänvisades de att i hemulsväg söka ersättning hos deras fångesman. Råda parterna hafva sökt ändring hos lagmansrälten, hvarest målet vid instundande ling kommer att företagas till handläggning. — Emedlertid har nuvar. innehafvare af Ep varit förhindrad, dels ätt erhålla inteckning i egendomen, dels att kunna föi sälja densamma, dels att nedlägga någon kostnad på dess förbättrande, till så väl deras som egendomens stora skada. Om man betänker, att en oförmodad händelse, eller Y:s i832 inträffade dödsfall vid 54 års ålder efter endast 2:ne dagars sjukdom, orsakade, att ofvanberörde rättegång så tidigt begyntes, och att den, i händelse Y lefvat 20 år längre, först kunnat väckas i852, samt egendomen under denna tid ytterligare kunnat gå genom flera händer, Dea 4 April. och sista innehnfvarcna derigenom möjligen afhändas egendomen, utan tillräcklig säkerhet om ersättning hos fordna försäljare, hvars omständigheter, under loppet af en sadan tidrymd, naturligtvis kunnat betydligt förändras; så skall man finna, huru vådligt det är alt lemna en obestämd eller för fång praescripttonslid för klander af annars åtkomst till fast egendom. Att anföra flera exempel torde vara öfverflödigt, oell jag får blott tillägga, att om någon af O.
Rank, utlagd med 120 culverter och aflopps-trummor på en sträcka af nära 7 mil; terrasseringen vid Korsnäs färdig till 3/4:delar; 8 broar färdigbygda; 4 mils jernbana anlagd; nemligen från Gefle till Storviks station; kommande banan mellan Kungsgården och Storvik att ofördröjligen öppnas för allmänna trafiken; bangårdarne vid Gefle, Räck, Jädran, Kungsgården och Storvik i det närmaste färdiga; stationsoch uthus derstädes uppförda och inredda; Stats-Utskotlets Utlåtande Jtä 174. 5 reparations-verkstad och lokomotiv-stall af tegel samt godsoch coakes-magasiner uppbygda i Gefle; grund lagd till stations-hus vid Robertsholms station; 20 vaktstugor uppförda och inredda samt 2 sådana byggnader timrade; stängsel af dels stångdels gärdes-gård anbringad på en sträcka af nära 8 mil; för bedrifvande af arbetena å den genom en alldeles obebygd trakt gående, 2 'A mil långa, jernbanan mellan Robertsholm och hemmanet Dammen, beläget på ett afstånd af omkring 1 mil från Fahlun, äro transportvägar samt bostäder eller baracker m. fl. byggnader och inrättningar anlagda; och långs efter hela jernvägen, från Gefle till Fahlun, har en till allmänt begagnande nyligen upplåten elektrisk telegraflinie blifvit anbringad. För jernvägens anläggning och begagnande hade, genom bolagets försorg, före samma tidpunkt, utom decimalvågar och lyftkranar samt en ångmachin jemte åtskilliga andra för reparations-verkstaden afsedda machiner och inventarier, från England, anskaffats 37,800 skeppund skenor (rails) med skrufjern, 80 spårvexlingar, 3 vändplaner, 4 lokomotiver med tenders, 10 passagerare-vagnar, 2 bromsoch 122 godsvagnar m. m. Enligt en annan Utskottet jemväl meddelad, vederbörligen attesterad, uppgift, hade de, före nästlidne September månads ingång, för jernvägs-anläggningen verkställda utbetalningar uppgått till ett sammanräknadt belopp af 3,601,913 R:dr 20 sk. 2 r:st.
Emedlertid och då nyttan af stadgandet, att skepp skola vara försedde med Nationalitets-handlingar af mig ingalunda bestrides, tror jag likväl, att de nu framställde förslagen, om de tilläfventyrs skulle antagas, icke deruti åstadkomma någon rubbning, i synnerhet genom den V 1 . 326 Den 19 Junii e. ra. anstalten, att fribref kunna erhållas uti, eller nära den stad, der skeppet skall utgå, hvarigenom fribrefvens erhållande i allmänhet skulle komma att påskyndas. Vid uppgörandet af medeltull å socker och ull, ett förslag som äfven Gener alTullStyrelsen framställt, har Utskottet genom en föreslagen omreglering af Tolagen, funnit en utväg, att, utan trafikationens betungande, bereda en betydligen högre tullintrad. Med oskyldig tillförsigt till säkerheten och billigheten af grunderne för Utskottets förslag i detta fall, anser jag det vara ett verkligt fynd, som jag blott önskar ej måtte qväfvas af några mellankommande omständigheter. Uti 33 §.. af underrättelserne, bade GeneralTullStyrelsen, med anledning af Kongl. Majrts Nådiga Skrifvelse, föreslagit ett successift upphörande af den så kallade lindringen för seglation på aflägsnare länder. Utskottet framlägger samma åsigt och utvecklar skälen derföre. Till dessä ber jag att få bigga ännu ett ytterligare, föranledt af, sedan förslagets uppgöi’ande, förekomne fall. Detta skäl är, att förenämnde lindring, som nu tillämpas på vissa, med oss i reciproque handelsväg allierade Nationer, hvilka i vida större scala, än vi, kunna komma att deraf draga nytta, icke kan erbjudas oss bos dem, ty de äga ej, åtminstone mig veterligen^ ett sådant undantags stadgande. Denna eftergift i Tull-intraden Den 19 Juni) e. iu. framstår således nästan som en uppmuntran för utländska Navigationen, och då den åsladkommer • förtninsknipg i Svenska Tullintrader och är nu mera för Svenska skeppsfarten af föga nytta, tror jag den också på föreslaget sätt saklöst kunna försvinna.