Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sammoth den Haroriten, Helez den Peloniten, Ira, Ikkes son, den Thekoiten, Abieser den Anthothiten, Sibbechai den Husathiten, Ilai den Ahohiten, Maharai den Netophathiten, Heled, Baana son, den Netophathiten, Ithai, Ribai son, af Gibea, BenJamins barnas, Benaja den Pirgathoniten, Hurai af de bäcker Gaas, Abiel den Arbathiten, Asmaveth den Baharumiten, Eliahba den Saalboniten, Hasems barn den Gisonitens, Jonathan, Sage son, den Hararitens, Ahiam, Sachars son, den Hararitens, Eliphal, Urs son, Hepher den Mecherathiten, Ahija den Peloniten, Hezro den Carin eliten, Naarai, Esbai son, Joel, Nathans broder, Mibhar, Hagri son, Zelek den Ammoniten, Naharai den Berothiten, Joabs vapnedragare, ZeruJa sons, Ira den Jithriten, Gareb den Jithriten, Uria den Hetheen, Sabad, Ahelai son, Adina, Sisa son, den Rubeniten, en höfvitsmän för de Rubeniter, och tretio voro under honom, Hanan, Maacha son, Josaphat den Mithniten, Ussija den Asthrathiten, Sama och Jegiel, Hothams söner, den Aroeritens, Jediael, Simri son, Joha hans broder, den Thiziten, Eliel den Mahaviten, Jeribai och Josavja, Elnaams söner, Jithma den Moabiten, Eliel, Obed, och Jasiel af Mezobaja. Och kommo desse till David i Ziklag, då han ännu flyktig var för Saul, Kis son; och de voro också ibland de hjeltar, som hulpo till strid; Och voro skickeliga med bågar, på båda händer, till stenar, pilar och bågar, af Sauls bröder, de af BenJamin voro.
Skulle derefter, såsom det kan vara anledning att förmoda, behofvet ytterligare kräfva förökandet af denna tjenstemannapersonal, så borde en sådan tillökningpivågabringas, eftersom personer hinna att utbildas till full kompetens och skicklighet för handläggning af de agronomiska förråttningarne; men detta kan endast ske efter hand, eller i den mån landtbruksstipendiater hinna att genomgå de lärokurser, som för Landt bruks-ingeniörsyrkets utöfning åro erforderliga; och för närvarande skulle det vara outförbart att anställa en Landtbruksingeniör för hvarje lån, så vida, som sig vederbör, endast dugliga och fullt kompetente personer härvid afses till anställning. En sådan åtgärd skulle dessutom äfven af ett annat skål vara högst olämplig, ty inom vissa lån skulle en Landtbruksingeniör ej finna sysselsättning, under det att inom andra lån behofvet af agronomiskt biträde ej skulle kunna fyllas af en enda sådan tjensteman. Erfarenheten har nämligen gifvit vid handen, att behofvet af agronomiskt biträde ännu framtrådt mycket olika inom de särskilda lånen, så att, då från vissa lån ingå inga eller endast högst få reqvisitioner å sådant biträde, åro de från andra lån så talrika, att de agronomiska förråttningarne derstädes ej kunna medhinnas af en Ingeniör, utan har Komitéen förordnat två, ja till och med tre Landtbruks-ingeniörer till tjenstgöring inom ett och annat lån, under det en Ingeniör kunnat handlägga alla förråttningarne inom till och med fyra lån“. Utom de ansökningar i afseende å Landtbruks-ingeniörers anställande med inskränkt verkningskrets inom vissa lån och beredande af medel till anställande af ett ökadt antal sådane, har en i viss mån med de förstnämnde ansökningarne öfverensstämmande, men dock på grund af särskilda förhållanden med dem olika, framställning inkommit från ett af de Norrländska lånen.
S. D. Lästes och godkändes Expeditions-UIskottets Förslag N;o 1, till underdånig skrifvelse till Kongl. Majit, angående riksdagskostnadernes bestridande genom Riksgäld s-kontoret. S. D. Föredrogs och lades lill handlingarne Grefve Taubes, H. A., Bonde-Ståndet delgifna motion, med förslag till lagstadgande, i fråga om betalningen af utflyttnings-kostnader och landtmäteri-arfvoden vid laga skiften. Frän Högloft, Ridderskapel och Adeln. S. D. Vid förnyad föredragning af Konstitutions-Utskottets den 29 sistlidne November och 1 dennes på bordet lagda Memorial Nio 2, med uppgift a hvilande förslag till ändring i Grundlagame, stadnade Ridderskapet och Adeln i följande beslut: 1 :o Lades till handlingarne Utskottets anmälan om fyra hvilande förslag till ändring i Grundlagarne, dem Utskottet ansett sig icke böra för närvarande an mäla till Rikets Ständers pröfning; 2:o Förkastades Kongl. Majits Nådiga Proposition af den 6 Juni 1854, angående ändring i 85 § Regerings-Formen, i afseende på Tryckfrihets-Förordningens egenskap af grundlag, älvensom, i sammanhang dermed, uti åtskilliga §§ i Regerings-Formen och Iliksdags-Ordningen; 3:o Förkastades förslaget till ändring i 28 § Regerings-Formen, angående rättighet för Konungen att till vissa beställningar utnämna äfven bekännare af annan troslära än den rena evangeliska; 4:o Antogs förslaget till ändring af 35 8 i Regerings-Formen, angående förtroende-svsslor; 5:o Antogs förslaget till tillägg i 98 § Regerings-Formen och 63 § 4 mom. Riksdags-Ordningen, angående suppleant lör Rikets Ständers Justitieombudsman ; 142 Prof.-Utdrag den i3 och 17 December 1856. 6:o Antogs förslaget till ändringar i 56 och 81 §§ Regerings-Fornien samt 29 § 1 moni.
Dessa sednare äro val i det närmaste fattade, så vidt de röra statsreglerm, men helt annat är det med R. St:s beslut. Då nemi. RiksStms beslut äro olika i många punkter, så fordras först sammanjemkningsförslag af StatsUtsk. och derefter votering i förstärkt StatsUtsk., innan R. St. kunna sägas hafva fattat sitt beslut, och det lärer vara uppskofvet tills efter sistnämnda tid som utgör Hr Rosenblads mening. Jag får likväl öppet förklara, att detta försök att hålla ett annat Stånd i schack vid voteringarna i för - 8o Den i5 Augustt f. m stärkta StatsUlsk., genom att låta den ifrågavar. för detta Stånd vigtiga saken vara in suspenso inom R. o. Ad., är, äfven i politiskt hänseende, särdeles illa beräknadt för sitt ändamål. Gr. Horn: Sedan jag numera fått en närmare upplysning om det beslut, som i förra plenum fattades, så tillstår jag, att det förundrar mig, att denna fråga blifvit på dagens föredraga.lista uppförd; men då detta skett, har det förmodligen varit Hr Frih. o. Landtm:? afsigt att föredraga målet, då det, enligt grundlagens föreskrift ovillkorligen skulle i dag afgöras. Det vore icke möjligt att längre uppskjuta denna frågas afgörande, om Hr Frih. o. Landtm, hade föredragit den, — det föreskrifves bestämdt i 4g §:n a mom. Riksd.Ordn. Hade detta mål ej stått på föredragnings-listan, så hade det blifvit längre uppskjutet, och uppskjutas måste det i öfverensstämmelse med den af Frih. Boye framställda af R. o. Ad. bifallna propos. Nu har Hr Rosenblad förklarat, att hans afsigt icke kunde vara att på något sätt rubba Ståndets förlidne plenidag fattade beslut; — således förmodar jag att, så fort Hr Rosenblad finnér att hans motion strider mot R. o. Ad:s beslut, så är han den förste att återtaga densamma, och att, vid tillämpning af 56 §:n Riksd.Ordn., intet ärende vore lämpligare att nedlägga, än det Hr Rosenblad väckt.
Ridderskapet och Adeln, vid pröfning af Bevillningsutskott tets ofvannämnde Memorial, angående de töre. slagne alternativer till bestämmande af öfverflödsafgifternff, redan den 4 dennes funnit godt, att, på sätt Bevillningsutskottet hemställt, förvisa samma fråga till det förstärkta StatsUtskottets afgörande; alltså ansåg Ridderskapet och Adeln sig icke kunna, emot Grundlagens föreskrift, gå Välloflige BorgareStåndets ifråga-, varande önskan till mötes. Grefve De la Gardie, Jacob: Sedan Ridder» skåpet och Adeln förklarat sig ej kunna instämma i BorgareStåndets inbjudning, att med nämnde Stånd fatta enahanda beslut, i afseen^ de på öfverflöds-afgiftens afskaffande, så får jag hemställa, 0111 ej det ProtocoilsUtdrag, sotn i detta ämne kommer att från Ridderskapet och Adeln expedieras, må, så fort sig göra later, justeras och till BorgareStåndet afgå, på det bemälte Stånd må vara i tillfälle att ännu 1 Deli 7 Jiilii. förmiddag kunna i ämnet fatta det beslut, hvartill detta Ridd rskapets och Adelns förklarande kan gifva anledning, så att flugan, om och i hvad mån öfverflöds-afgiften bör bibehållas till Bevillnings-summans fyllande, må kunna inom det förstärkta StatsUiskottet, hvilket i afton klhall 5 sammanträder, tagas un? der o» röstning och afgörande. Det är för mig i högsta måtto obehagligt, att nödgas hos Ed< rs Exceilence och Högloft. Ridderskapet och Adeln anmäla, att förliden Söndags eftermiddag, då anslag var gjordt till sammanträde för d' t förstärkta StatsUtskottet, nio af Ridderskapets och Adelns Ledamöter deruti voro frånvarande, i anseende hvartill de ö.rige tillstädeskomne Ledamöterne af alla fyra Stånden måste efter en timmas fruktlös väntan åtskiljas, utan att hafva kunnat, i brist på tillräckligt antal Ledamöter, uträtta någon.; ting.
Utskottet anser sig härvid böra erinra, ej allenast om den skyldighet, vissa hemman, på sätt elvan berördt är, ända från sitt upphof eller från urminnes tider egt till resandes fortskaffande mot skälig vedergällning, utan ock om, hvad Allmänna Besvärs» och Ekonomiutskottet vid 1815 års Riksdag, i afseende på de då förekomna dylike frågor, anmärkt, att det nemi. är uti Sveriges gcographiska läge och physiska beskaffenhet, sorn hufvudorsaken igenfinnes till de onera, hvilka man varit nödsakad ålägga största delen af jorden, i och för de resandes fortskaffande, så vida att, i detta vidsträckta, men glest bebodda land, det å ena sidan varit nödigt, att färdas långa vägar, för att bevaka sina angelägenheter hos Regeringen och Autoriteterne, besöka Lärosäten, eller de ofta aflägsna och föga talrika föreningspuncterna för handeln och industrien, men å den andra icke kunnat blifvanågonlönande Näringsgren att anskaffa och underhålla hästar, endast i speculation på skjuts, hvilken å mänga orter sällan och ojemnt inträffar, utan att det derföre varit mindre angeläget för de till samma orters besökande föranlåtne personer, att äfven å nämnde vägar kunna fortkomma, med någorlunda oberoende af kringliggande hem* Besv. och Ekon. Utsk. Betdnkanden. 739 ttiansegares större eller minre beredvillighet till deras fortskafFande.
Och han sade till dem: Sabbathen är gjord för menniskones skull, och icke menniskan för Sabbathens skull. Så är nu menniskones Son en Herre, desslikes ock öfver Sabbathen. Och han gick åter in uti Synagogon; och der var en man, som hade ena bortvissnada hand. Och de vaktade på honom, om han ock skulle bota honom om Sabbathen; på det att de skulle få anklaga honom. Då sade han till mannen, som den vissna handen hade: Gack hitfram. Och sade till dem: Hvilketdera är lofligit, göra väl om Sabbathen, eller göra illa; hjelpa lifvet, eller dräpa? Då tigde de. Då såg han uppå dem med vrede, och förömkade sig öfver deras hjertas blindhet, och sade till mannen: Räck ut dina hand; och han räckte henne ut; och handen vardt honom färdig igen, såsom den andra. Men de Phariseer gingo ut, och höllo straxt råd med de Herodianer, emot honom, huru de kunde förgöra honom. Men Jesus, med sina Lärjungar, gick afsides bort till hafvet; och honom följde ett stort tal folk, utaf Galileen, och utaf Judeen; Och utaf Jerusalem, och utaf Idumeen, och utaf hinsidon Jordan och de der bodde vid Tyrus och Sidon, en ganska stor hop folk, som kommo till honom, när de hörde af hans gerningar. Och sade han till sina Lärjungar, att de skulle fly honom en båt, för folkets skull, att de icke skulle tränga honom. Förty han gjorde många helbregda, så att de öfverföllo honom, och ville taga på honom, så månge som några plågo hade. Och de orene andar, när de sågo honom, föllo de neder för honom, och ropade, sägande: Du äst Guds Son. Och han hotade dem hårdeliga, att de icke skulle uppenbara honom. Och han steg upp på ett berg, och kallade till sig hvilka han ville; och de kommo till honom. Och då skickade han tolf, att de skulle vara med honom, och att han skulle utsända dem till att predika;
Har myndlingen fastighet, så blir han för den påförd bevilln. och det af denna fastighet utgående förmyndarearfvode är i sjelfva verket intet annat än en förtjenst, som förmyndaren möjligen kan hafva för sitt besvär likasom arrendatorn bar för sitt. Arrendatorn sköter egendomen emot det, att han lemnar jordegaren en viss afgäld. Förmyndaren sköter myndlingens gods likaså, ehuru med den skilnad, att han måste göra redo och räkning derföre inför vederböride domstol och eger för sin möda att af afkastningen förse sig ett skäligt arfvode lill godo. Kan man väl då för ett visst fall med rättvisa åberopa de i Bevilln.-förordn. stadgade grunder, när för ett likartadt fall denna grundsats icke är tilt - 490 Den 19 Juli f. ni. lämplig. Hade Utsk. velat utgå från denna grundsats, så hade hela den §, som npräknar dem, hvilka äro från bevilln. befriade, bort uteslutas, ty det är klart, att för desse personer äro de stadgade allmänna bevillms-grunderne lika tillämplige som för alla andra. Hvad nu fourage-medlen angår, så kan det icke bestridas, att desse medel ingalunda utgöra någon lön för deras innehafvare utan endast ett medel att kunna framföda det djur lian i och för sin tjenst måste begagna. Man må beskatta de löneförmåner, som personen eger för sig sjelf, men att beskatta medel, som blifvit honom anslagne till underhållande af det djur, han för tjenstutöfningen ovilkorligen måste hafva, synes mig i högsta måtto obilligt. Går man så tillväga, kan man ju med lika skäl beskatta den stallhyra, Staten möjligen lemnar, hvilket dock icke sker. Jag tillstyrker således att R. o. Ad. måtte, med afslag å Utsk:s framställning i dessa delar, förklara, att såväl fouragemedel som förmyndare-arfvoden skola för framtiden vara från bevilln. befriade. Gr. Gyldenstolpe:
1Sr uppgift , huruvida någon behållning genom ifrågavarande Verks fortsatta utgifvande och försäljning af redan tryckta exemplar, hittills uppkommit, och huru snart ett, emot kostnaden för Verkets inlösen svarande belopp, ansågs kunna på detta sätt inflyta. Och hafva Revisorerne sluteligen yttrat, att af de i K. Corn.Coll. tillgänglige handlingar, någon underrättelse icke kunnat erhållas, huruvida en sådan upplysning sedermera från K. VetenskapsAcadernien inkommit. Uti det underd. utlåtande, som K. öfver Revisorernes ifrågavarande Berättelse till K. M:t afgifvit, har bemälte K. Coll. i afseende på förenämnde lån yttrat, att ehuru Revisorernes ofvanbérörde anmälan icke blifvit framstäld under form af anmärkning, hade K. Coll. likväl ansett sig böra i den omständighet, hvarom den handlar, begära npplysning från K. VetenskapsAcadernien; i anledning hvaraf Academien under den i5 Mars 1826 tillkännagifva, att euJigt den serskilta räkning, som årligen upprättas, hade ifrån den dag Academien mottog lagret af exemplar, hörande till Svensk Botanik och Zoologie, och intill ofvannämnde tid, i försäljningsmedel endast influtit 8o3 R:dr 20 sk. 7 r:st., men att deremot utgifterne såväl för complettering af defecter i gamla lagret, som för tryckning och gravering af nya fortsatta häften, stigit till 3,o56 R:dr 4 9 rtst, hvadan Academien > ehuru den af sina egna medel, från och med år 1Ö21, till understöd för desse arbeten , årligen afsatt 45o R:dr, eller till och med år 1826 ett belopp af 2,25o R:dr B:co, I?2 Stats-U tsk ottp Is hittills icke varit i tillfälle, att på ManufaclurDiscontFondens förskott kunna göra någon afbetalning; anseende Acadeniien i Öfrigt det icke vara möjligt, att på förhand bestämma, när en sådan vinst på desse arbeten kunde inflyta, att ManufacturDiscontFondens fordran blifver till fullo betald.
sLifta eller förändra; att Kongl. Förordningen den 21 Juni 1831 har afseende endast å nya bruk och bergverksanläggningar 112 och deras taxering, men icke å de förut varande och redan skalllagda; samt att, då Kongl. Instruktionen för KammarKollegium i 6 §. 1 mom. ålägger Kollegium hålla hand deröfver, att redan fastställda grundskatter å bergverk icke i annan än laglig ordning ändras, denna föreskrift äfven syntes förutsätta, att någon förändring i beloppet af fastställd afrad ej må utan KammarKollegii förutgångna yttrande ega rum. Dessa omständigheter anser Hr Justitieombudsmannen föranleda till den anmärkning, att de i ofvanåberopade 1723 års Förordning stadgade beskattningsgrunder blifvit uti detta mål öfverträdde. Förklaranderne få i anledning häraf upplysa , att Riddarhytte Kopparverk blef, såsom varande beläget på Kronoskattegrund, först skattlagdt i enligt med Kongl. Förordningen den 27 Augusti 1723 till hvart 10:de skeppund af tillverkningen; men att denna afrad, genom Kongl. Resolutionen den 13 November 1744, nedsatles till hvart 20:de skeppund. Det var således genom sistnämnde Kongl. Resolution, och icke genom det nu klandrade beslutet, som de uti 1723 års Förordning stadgade beskattningsgrunder frånträddes. Fullkomligt instämmande med Hr Justitieombudsmannen deruti, att de för Kronans ordinarie inkomster gällande grunder icke må af Kongl. Maj:t, utan Rikets Ständers medverkan, förändras eller upphäfvas, anse förklaranderne, alt det beslut, som utgör föremål för anmärkning i denna punkt, ej bör kunna till en sådan åtgärd hänföras. Någon ändring af allmän grund för ordinarie räntas utgörande har derigenom icke skett, utan endast i ett specielt fall nedsättning blifvit medgifven i en afrad, hvilken till sitt belopp årligen omvexlar, såsom beroende på tillverkningsqvantileten. Äfven hemmansräntor kunna, vid serskilda omständigheter, utan Rikets Ständers medverkan nedsättas eller förmedlas. Vid ifrågavarande kopparverk hade tid efter annan lindring uti den verket åsätta afrad ansetts af behofvet påkallad.
Höglofl. Ridderskapet och Adeln nemligen har vid lista punkten beslutat den förändring, »att enhällig öfverenskommelse om upphörande af stängselskyldighet ej må brytas, utan att minst tvåtredjedelar af delegarne, tillsammans egande minst tvåtredjedelar af den jordrymd, för hvilken öfverenskommelsen blifvit ingången, samtycka till dess förändring eller upphäfvande», hvaremot denna punkt blifvit af hederv. Bonde-ståndet afslagen, men återremitterad af vällofl. Borgare-ståndet, der den åsigt gjort sig gällande, som uti den betänkandet vidfogade reservation af herr Berg von Linde finnes uttryckt, eller att samma enhällighet, som vid afslutade öfverenskommelser om stängsels borttagande erfordras för att åt dylika beslut gifva giltighet, äfven bör vara ett nödvändigt vilkor, derest sådana öfverenskommelser skola kunna brytas. Då således Riks-stånden, i deras beslut öfver denna fråga, stannat i olika meningar, få Utskotten, som, för tillvägabringande af det i 75 § Riksdags-ordningen stadgade jemkningsförslag, ansett det hos Ridderskapet och Adeln i ämnet fattade beslut lämpligast kunna i sådant afseende antagas, såsom utgörande en tjenlig förening af de hvarannan motsatta åsigter, som i denna fråga uttalat sig, vördsamt inbjuda Presteoch B or g are-st änden att med Ridderskapet och Adeln i dess beslut om betänkandets lista punkt sig förena. Vidare hafva Ridderskapet och Adeln samt Borgare-ståndet återremitterat betänkandets 6:te punkt, innefattande förslag lill förändrad lydelse af stängsel-förordningens 5:te §, hufvudsakligen pä det Utskotten måtte komma i tillfälle att afhjelpa den ofullständighet, som i det framlagda förslaget skulle förefinnas dels deruti, att någon tid icke funnes bestämd, hvarifrån stängsel-skyldigheten för den uppodlade marken skall taga sin början, dels ock deruti, att föreskrift saknades, huruledes stängsel-skyldigheten borde fullgöras i den händelse att åker eller äng blefve till skog, utmark eller beteshage utlagd.
Det är också troligt att Mödrar till oäkta barn, skulle ömare vårda sådana varelser, då de för dem insågo ett blidare öde, än det som vanligen väntar dem, oell de mest onaturliga af alla brott skulle snarare mindskas än ökas, om oäkta barns medborgerliga rättigheter utvidgades. Såsom grunden till oäkta barns rättighet till sina föräldrars efterlemnade egendom kunde antagas, att i händelse dessa hafva äkta barn eller bröstarfvingar, de oäkta endast skulle njuta J .parts arfsrätt emot dessa, roen att då föräldrarne icke hafva äkta bröstarfvingar, deras arfsrätt skulle blifva hälften af den efter Föräldrarna arffallne egendom; att likväl, för erhållande af en sådan rättighet fordras kännande af Föräldrarna under deras li fs-' tid efter formaliteter, som i Lagen böra föreskrifvas^ En förändring af Arfsiagarna efter dessa grunder skulle likväl medföra en så hufvudsaklig rubbning deruti, att den må hända icke bör verkställas förr än i sammanhang med dessa Lagars allmänna omarbetande, heldst dervid äfven bör bestämmas huruvida Arfvejord skall undantagas ifrån den egendom, hvaruti oäkta barn kunna arfsrätt njuta; äfvensom fråga kunde blifva om denna rätt borde vara lika så val efter Fader som Moder. — De frågor som dertill höra äro också ibland dem, vid hvilka Allmänna Omdömet närmast fäster sig och detta torde derföre böra rådfråga? - Den 22 Juni. 1521 frågas innan Arfda Balken undergår en så hufvud* saklig ändring. Ehuru Utskottet således för sin del tillstyrker att oäkta barns rättighet bör på förutnämnda sätt, eller ock med någon förändring i gradationen utvidgas, anser Utskottet likväl Riksens Ständer icke böra nu genast besluta verkställighet af sådana föreskrifter, utan endast, med gillande af den grundsattsen att oäkta barn böra någon arfsrättighet öfter sina Föräldrar till godo njuta, till Kongl. Eag-Comitéen öfverlemna ämnet, att uti den nya Arfda Balken närmare utredas.
Dä tvid ali Bewillning och i synnerhet wid Åläggandet af de särskildta afgifter hwarom denna Artikel hand, lar, borde följas den grundsatts, att beskatta de mera och stona de mindre förmögna, ansäg Borgares Ständet, enligt dest förut gjorda anmärkning, den här utsatte minsta summa af ivo Nd-, hwars erhållande genom gäfwa eller Testamente skulle medföra en utbetalning af rv:de penningen, i allt afseende wara^för läg, desto häldre som sä» dane ringare gäfwor meredels tilläggas Tjensthjon för trogen och längwarig tjenst, och ej utan obillighet kunna fastställas till ringare än Zov Rd. Derjemte och hwad sjelfum afgiften beträffade, fann Ständet densamma böra nedsättas till H procent, hälst genom päbjudandet af ett större afdrag, Kronan möjligen skulle förlora och Författ» ningarne eluderas, medelst Egendoms - och Capitalers 'borlgifwande pä annat sättI följd häraf komme att i stället för orden: "till Etthundrade Riksdaler och deröfwer betalas ro penningen" införas: till Trehundrade Äiko-alcr och derutöfwer Sex för hundradet etc. 3:jde Artikeln. Enär denna Artikel äfwcn innefattade stadganden , om MantalcstrifningeN, borde, i Borgare-Sländets tanka, detta ord i titelns början tilläggas. i §. i. Mom. Orden: iinnan förrättningen börjas, ansägos wara olämplige och förandra meningen, och skulle derföre utgä. Zchje Punctens början stulle stvliseras sälundar U» <»m denna upgift rv!» rNantalsstrifninyen , stall rn hwar fom äger etc. 726 Den 17 April. Z 4:de Punkten framför "det föregäende äret" knsättes ordet: för. 6:te Punkten, bwilken börjas med orden: