Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid den punkt, som angår väckt, fråga om Landshöfdinges rät - 6 Stats-Utslottets Utlåtande N:o 222. tighet alt vid 60 års ålder få afgå med pension, svarande mot halfva lönen, är icke någon anmärkning gjord. 4:o. Inom Ridderskapet och Adeln, Borgaresamt Bonde-StAnden hafva anmärkningar blifvit gjorda mot 4;de punkten i Betänkandet N:o 89 i hvad densamma angår Utskottets afstyrkande å f. d. Krono-Fogden Hällstens ansökning att erhålla, i stället för honom tilldelad pension med 3c)5§ R:dr, ett pensionsbelopp, motsvarande den af honom innehafde indelta lön; och hafva anmärkningarne gått derpå ut, alt bifall till Hollsténs ansökning bort af Utskottet tillstyrkas, på grund dels af rättvisa och dels af de för Hollstén förekommande ömande omständigheter. På de skäl Utskottet i åberopade Betänkande anfört, kan Utskottet icke medgifva, att Hollstén eger någon grundad rättighet lill högre pension, än den honom redan tillagde; men då härvid förekommer, att Hollstén j, som nu mera är 70 år gammal, i öfver 4o år varit Krouo-Fogde i ett och samma Fögderi, och derunder, enligt företedde betyg, gjort sig känd såsom en skicklig och rättskaffens Tjensteman, samt inom den ort, der han verkat, förvärfvat sig allmän aktning, så och enär Hollstén nu befinner sig i utblottad t tillstånd, med en svagsint hustru, och hvilka serdeles ömande omständigheter äfven föranled t det för honom inom ofvannämnda 3:ne Riks-Stånd uttalade allmännare deltagande, får Utskottet, med frångående af dess förut i ämnet afgifne tillstyrkande, härigenom föreslå: att f. d. Krono-Fogden Hollstén må, från och med detta år, uppbära pension till det belopp, sorn Utskottet här ofvan i 2:dra punkten för Krono-Fogde-graden föreslagit, eller 800 R:dr, dock utan spanmålsberäkning derunder.
Motionären, som jemväl uttalat den öfvertygelse, att om bemanningen af de till postfarten å England föreslagne Post-Verkets Ånfaityg icke blifvit beräknad elt-r örlogs, utan i stä/let efter vanligt coopvaerdie-bruk, kostnaden för fartygens utrustning och hållande i verksamhet icke heller blifvit så dryg och afsk räckande, som ■a4 Statssami Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N.o 9/. ▼arit händelsen och att tillgångar dertill då jemväl kunnat beredas, har, till följd af hvad här blifvit omnämnd t, och då i allt fall de ständigt ökade anspråken på lättade posteommonicaliorier inom landet icke torde af Kongl. Maj:t förbises, och alltså bristen på nödiga medel tilläfventyrs jemväl framdeles satte Kongl. Maj:t utur tillfälle att på återställandet af den directa postoch passagerarefarten emellan Sverige och England fästa allt det afseende, som densamma förtjenade, föreslagit, att, jemte det erforderligt anslag af postined len för det ifrågavarande äudamålet beviljades, Rikets Ständer måtte på denna för landet vigtiga angelägenhet fästa Kongl. Maj:ts Nådiga uppmärksamhet. Sedan Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet för frågans behandling sammanträdt med Stats-Utskottet, hafva Utskotten gemensamt tagit densamma under öfvervägande; och anse sig Utskotten, innan de meddela sitt utlåtande öfver sjelfva motionen, böra upplysa om de åtgärder, som för det afsedda ändamålets vinnande blifvit i sednare tider vidtagne. Efter erhållen
Jag tror således att denna högre summa vore här väl använd; och om härtill lägges den utveckling, som jernoch koltrafiken skall erhålla, då de genom jernvägen erhålla lättade kommunikationer, så tror jag att man icke kan länge vara tvifvelaktig åt hvilkendera sträckningen man bör gifva företrädet, i synnerhet som jernvägar anläggas för framtiden, icke endast för närv:de förhållanden. Jag anhåller att få förena mig i det yrkande, som blifvit framställdt af Hr Leijonancker. Frih. Cederström, Carl Gustaf: Då jag vid riksdagens början ställt mig bland anhängarne af den södra linien och deltagit i undertecknandet af en brochyr i denna syftning, så anser jag mig äfven böra vid detta tillfälle yttra mig. Dea 14 Mars e. m. 325 Jag har sedermera så noga och så samvelsgrannt som i min förmåga stått, pröfvat, granskat och med hvarandra jemn(ört de uppgifter, skäl och grunder, som i denna fråga blifvit framställda, och har derunder blifvit alltmera tveksam om södra liniens företräde och detta i direkt proportion mot det mina tvifvelsmål om realiserandet af planen för bibanan Filipstad-Norum aftagit. Då nu garanti af, i min tanke, dertill fullt qvalificerade personer lemnats derför, att teckningen till denna bibana skall blifva fulländad till den som för erhållande af statslån är nödig, då vidare just denna bibana sätter norra linien i stånd att genom större godstrafik och deraf ökad inkomst lemna Staten ersättning för denna iinies högre anläggningskostnad, då ytterligare samma bibana gör norra linien till en den mäktigaste häfstång för lyftande af Wermlands snart sagdt hela jernhandtering, då slutligen jag icke längre kan hysa ringaste tvifvel derom, att denna bibana, Filipstad—Norum, kommer till stånd, derest norra sträckningen antages för nordvestra stambanan, så anser jag mig nödgad att gifva min röst åt norra linien.
Herr Montgommery, Gustaft Icke har jag begärt Den 6 Junti f. m. 65 begärt ordet för att upptaga Ridderskapets och Adelns tid med ett återupprepande af de talande, oomkulikasteliga skäl, dem jag i min motion haft äran anföra, såsom kraftiga bevekelsegrunder för mitt vördsamma yrkande om Kungl, Nummer Lott eriets skadlighet och således nödvändighet att varda afskaffadt; hvar och en inom denna upplysta samling känner och bebjertar dem, och sjelfva det Högloflige Utskottet, har icke kunnat anse detn med liknöjdhet; men jag har begärt ordet för att, så vidt jag förmår, söka vederlägga ds motskäl, hvarpå Utskottet grundadt dess, för mig åtminstone, oväntade tillstyrkan för denna obehöriga inrättnings bibehållande. Jag har sagt obehöriga och i sanning ingen torde kunna motsäga det, så mycket mindre, ’ som detta privilegierade hazard spel, ibland Rikets allarupplysta medborgareclasser, högt klandras, såsom 6'ridande ej mindre emot moralens, än rättkäns-' lans eljest heliga fordringar. Dessutom är det både (öv national-'äran och naitona'-vtirdigheien förnärmande, att StatsCassan grundar sin inkomst på en inrättning, som är stridande mot moral, rättvisa och billighet. Och sorn Utskottet blott uppå en så beskaffad inkomst stödt sin tillstyrkan,’ vet jag icke om någon vidare vederläggning af Utskottets skäl är af nöden, ty sjelfva sakens obehörighet ti 11 i n te gör alla motskäl, eller åtminstone gör dem overksamma. Så mycket kraftigare gäller denna slutsats, som Utskottet straxt derefter sjelf måste medgifva att denna inträd är \ Ridd, 0. Ad) Prot. V. Band. 5 i1 66 Den 6 Juni i f, m. underkastad mycken osäkerhet vid beräkningen; och derigenom uppstår ju en dubbel skadlighet, ' att icke säga dubbel brottslighet, nemligen att läcka både enskildta medborgare och StatsCassan till vågspel. Kan sådant öfverensstämma med National-värdighet en t National äran?
Om dispositionen af de till BarnhusInrättningen i Malmö gjorde donationer; om understöd af allmänna medel för Ortopediska Institutet i Stockholm; rörande tryckningen af BondeStåndets Protocoll vid innevarande Riksmöte, samt deras afleverering lill RiksgäldsContoiret; om Löueersättningar till LandlRäntmästarne i GötheborgsBohusoch Malmöhus Län, jemte ersättningar åt LandtRäntmästarne i allmänhet för förluster genom cassering af sedlar; om sättet för utgörandet af Arrende-spannemål för Domkyrko-hemman; om understöd af Statsmedlen till Götheborgs Stads Fattigvårdsinrättning; rörande GeneralAssistanceContoirets indragning; om eftergift af Kronans fordringar hos enskilte för Bytesbrister; om tillåtelse för Capitainen C. R. af Robsahm att med 33^ procent få inlösa sin Rorgesförbindclse för Kronofogden Karströms uppbördsbrist; angående Kamereraren G. A. af Sillens underdåniga ansökning om förhöjning af Lön; angående öfverskotten på StalsVerkets Inkomster, samt dispositionerne derå; i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Proposition angående öfverlåtelse till Stockholms Stad afen del utaf Kongl. Maj:ts Den 7 September e. m. 4°^ ocli Kronans Tomt, Beridarebanan kallad, till Hötorgets utvidgande. Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens : Angående Vacanceafgifts erläggande till Krigsfonden af de Rustoch Rotehållare vid Båtsmanshållet, hvilkas Båtsmän under krig afgå; om inrättande af ett Curlius i Söderhamns Stad; om sättet för undsättningsskuldernes liqviderande i Skaraborgs Län. BevillningsUtskottets :
Angående utsträckning i rättigheten till beviljande af dylika kreditiv hafva följande förslag till Utskottet inkommit, nemligen: I nådig Skrifvelse (N:o 42) af den 17 November nästlidet år har Kongl. Maj:t till Rikets Ständers afgörande öfverlemnat en af Styrelsen öfver Allmänna Hypoteksbanken) hos Kongl. Maj:t gjord underdånig anhållan, att Allmänna Hypoteksbanken måtte hos Rikets Ständers Bank erhålla kreditiv, utan krediti vafgift, till belopp af 500,000 R:dr Härförutan äro från Vällofliga Borgare-Ståndet till Utskottet remitterade motioner: l:o af Herr Wistrand, (N:o 113) som föreslår, att Ränteoch Kapi tal—försäkringsanstalterna måtte, i likhet med Sparbankerna och på samma vilkor, medgifvas rätt att emot säkerhet, som af vederbörande Bankstyrelser pröfvas och godkännes, erhålla kassakreditiv i Rikets Ständers Bank till belopp af 25,000 R:dr för Stockholms, 10,000 R.dr för Göteborgs och 5,000 R:dr för hvar och en af de öfriga Ränteoch Kapital-försäkringsanstalterna, som dertill sig anmäla; och 2:o af Herr Ridderstad, (N:o 56) som framlagt följande förslag: l:o att Rikets Ständer måtte anslå 2,000,000 R:dr R:mt att af Rikets Ständers Bank, såsom kassakreditiver, tillhandahållas de förlagseller jordbruksbanker, hvilka, af Kongl. Maj:t oktrojerade, inom landet kunna uppstå; 2:o att fördelningen af denna kreditivsumma måtte ske med fästadt afseende på de olika orternas produktion och behof; 3:o att dessa kassakreditiver måtte få användas i första rummet till spanmålsbelåning, men derest ej behofvet dertill alltid skulle påkalla hela det erhållna beloppet, resten måtte få användas dels till den så kallade bränvinsskattens förskottering, dels ock till jordbruket och de mindre näringarnes bästa i andra afseenden; 16 Ranko-Utskottets Memorial N:o iO.
Domhafvanden, hvilken besörjer, att de i häradet utsedde Gode Män, ibland dem sjelfve eller utom sig, utse Ordförande, som sammankallar dem till gemensamma ofverl äggningar, och leder deras verksamhet; att efter hvarje Tings slut, förteckningar öfver de förmyndare-förordnanden, - som Härads-Rätten under Tinget utfärdat, genom Domhaf vandens föranstaltande, lemnäs åt Gode Männen i desocknar , der de sålunda tillsatte förmyndarnes pupiller vistas; att Gode Männen minst en gång om året möta hos Härads-Rätten, för att, hvar för sin socken, eller ock gemensamt, gifva besked, huruvida de emot någon förmyndaYes förvaltning finna att påminna, serdeles hvad angår de omyndiges uppfostran och säkerheten för deras egendom; samt att Gode Männen ega tillse, det förmyndarne fullgöra deras redan stadgade, och genom den lydelse af 2.3 C-ap. 1 §. Ärfda-Balken, som Lag-Utskottet i Betänkandet N:o 70 föreslagit, närmare bestämda redovisningsskyldighet, hvadan ock Gode Männen skulle ega hos Härads-Rätten anmärka, när försummelse härutinnan inträffar, samt, uppå skeende anmälan, till granskning emottaga de redogörelser, som dit inkomma; Och slutligen att Kongl. Majit dessutom behagade i Nåder tillkännagifva, att det må vara Församlingar och menigheter, 1 stad och på landet, öppet, att med förslag till inrättande af förmyndare-kammare för orten, till Kongl. Majit i underdånighet inkomma, i ändamål att, derest-Kongl. Majit pr öfvar förslaget tj enligt, derå erhålla Nådig stadfästelse; dock utan ändring af hvad nu om förmyndares ansvarighet i lag stadgadt är. Ankom till Exp.-Utsk. den 3« Maji. Betänkande, öfver Herr Eric M. Leff lers motion , att, dä förmyndare förordnas af annan Domstol, än den Under-Rätt, i hvars Domsaga förmyndaren bor, sistnämnde Rätt må erhålla del af förordnandet.
BruksPätfdriér Soffi Pdssessioriaféf Skola , då de begära lysning , till vederbörande Pastor aflemna sådan skriftlig rippgift å ägaride Smide och Hemmantal, sorn föirii om Erhbétsoch Tjenstemän, i afseende på deras löner föréskrifvet äf; och érsätte deri , Sorn beträdes med Ö* riktig rippgift ; tredubbla värdet af deri Clfartäj åom bristof Och rätteligen riyttjaS bort; utom deri £>tikt 2 5 §. utsätter. Apothekare likä med Grosshandlare i dé fre förstå rich rhéd Handlande i de ÖfHge Städ eine. Arrendatorer af Kohgsgårdar; då de hafvä tjerist eller caractér, Brutstnspecförer j Factorer , Bokhållare rich andre Arrendatorer , Gårdslnspectoref öch deras vederfikär R:dr i Fänsrriäri , ritari lön på Stat; tlppbords» Beti Bruks-Skrifvare, Enspännare, ByggmäS'äre rich GrufvéFogdar vid Bergverken åf bättre villor, GårdsFogdar; Fogdeskrifvare och deras vederlikar . 3& sk. Garmakare , Byggmästare och GrufvéFögdar af säfnfe viltor , Mästare vid Allinofih Vicfriöl-Sjridérierné ; MessirigéBruteri och Krijf - t o o BevUlningsTJtsJ:. Betänkandenl parHamrar, Masmästare, Bälgmakare, Valkai re, Stockmakare, Ofverskärare och Smeder vid Fabriquer, Manufacturer och Factorier, med deras vederlikar . , 24 sk. Kohlroätare , Skogvaktare , Grufvedrängar , Smältare, Drifvare och andre af enahanda vil. kor 18 sk.
Klokare hafva våra bröder, Norrmännen, gått tillväga med sitt sjöförsvar; de bortspilla ej sina krafter på linieskepp; de hålla endast i små fregatter, men bygga kanonslupar och kanonjollar med fart, och tå sålunda snart lika stark flotta som vi nu. De hafva redan skaffat sig härifrån 100 bombkanoner, och vi, med vår vanliga liknöjdhet, endast iB, ehuru vi gjorde bekantskap med detta förträffliga vapen förr än de. Jag har mig väl bekant, alt Danmark, liksom vi, af gammal vana ånyo lade sig till några (6) linieskepp efter olyckan 1807. Jag har ock hört omtalas, att sist afdöde Konungen i Danmark yttrat, under ett samtal med en betydande Svensk officer: ”Jej skal sige dem, det nytter ikke ”Danmark nu mere, at bygge Linieskibe, men Jej maa ikke ”slippe mine gamle Admiraler, de ere kuns vane til at sejle.” Men jag har äfven af säker hand nyligen fått veta, att Danmark nu reducerar sig till 4 linieskepp, och ämnar snart lägga bort alla skepp, samt endast hålla några fregatter, kanonslupar och ångfartyg, hvarmed de ock i hast lättare kunna öfverföra trupper emellan sina öar. Således behöfva vi icke heller emot Danmark hålla linieskepp, och emot Ryssland låter det sig icke göra. — Genom vårt blinda sträfvande att få några linieskepp, hafva vi bara byggt, men icke completterat.
Till samskola kommer fran och med n b t a termin Ekenas elementarskola att f6rvnndlas. England. EN skola för kvkligai jozcmalister har upprtittats af fröknarna Emily och Georgiana Hill, Westminster, Bridge-road, London. Kvinnor utbildas i denna anstalt till författarinnor, stenografer, korrekturläsare och " reporters ". Fröknarne Hill iiro utgifvare af tidningen Westminster and Lambeth Gazette. Kvinnor sona främli~gsförare. Under sistförflutne Br grundades i London ett företag " the Lady Guide Association ", med uppgift att anvanda dertill Iampliga, kvinnor som forare, tolkar, ressiillskap, bitriiden vid uppköp m. m. Föreningen som har en centralt belagen byr&amp;, tillhandahii !ler förteckningar pil möblerade Iiigenheter med och utan inackordering, bestaller rum pi % hotel, vexlar utlanidskt mynt, anskaffar jarnvagsoch audra biljetter samt lemnar öfverhufvud alla de underrattelser och det biständ, som en friirnling i London kan behöfva. Förarne &amp; ro delade i tre klasser och kunna antagas för timma, dag eller manad, mot ett arvode fr&amp;n circa kr. Englands första kvinliga läkare, Elisabeth Gawet A ~ d e r s o n, öppnade för omkring 15 Ar sedan i London ett sjukhus för kvinnor, der lakarevarden bestrides af henne sjalf och andra kvinliga liikare. För att anskaffa medel till eu större och aiidam&amp;lsenligare byggnad anordnas i var en bazer, och kommer desvid en afdelning atl inneh&amp;lla utst&amp;llning af dockor, med dertill hörande gristfiflaai. Ingen afgift erlagges vid taflingen. De dockor som insändas blifva sjukhusets tillIiorighet. Shrskildt mottagas med tacksamhet dockor, kladda i nationaldragter, uniformer eller andra embetsdriigter, hofdragt m. m. Dockorna böra vara inlemnade före den 115 mars till fru J.
Men då härvid bör i skjälig consideration komma, hvad allmänt kändt är och erfarenheten nogsamt vitsordar, att genom folkökningen, hemmans klyfning, tilltagande serskildte förhållanden i anledning deraf, fattigdom, bristande tillgång till sysslosättning och hvarjehanda särskildte tillfälligheter} rättegångar, tvister och göromål, vid så väl Undersom ÖfverDomstolarne årligen allt mer och Dax 5 October f. m. *9 mer i antal och genom allmänhetens så kallade stigande upplysning, hvarigenom saker oftast försättas i invecklad beskaffenhet, ansenligt förstoras; att i åtskilliga, i synnerhet aflägsne Landsorter, svårighet möter för UnderDomare, att erhålla erforderligt antal af pålitelige biträden, utom hvilka Domaren sjelf är ur stånd satt, att hvad utskrifning angår fullgöra inom stadgad tid, den skyldighet Lagarne likväl utan undantag honom ålägga; Och att många mål och ärender äro af den särkildte beskaffenhet att det icke medförer den ringaste angelägenhet eller nytta, att utom dat protocoll som finnes på stället hvarest målen förevarit, renskrifne exemplar ofta in dupplo skola öfversändas till och förvaras uti högre Authoriteters Archiver, utan blott föranleda till onödigt förödande af papper, till ett ändamålslöst vidlyftigt skrifveri, som öfver behofvet betungar i synnerhet Underdomare, hvilka ensamt sakna på stat aflönte biträden, och således sjelfve af deras tillgångar måste sådane löna och underhålla nog dyrlegdt, emedan sådane skrifvare icke njuta den förmån såsom andre Tjenstemän, att få i befordringsväg beräkna den tid, de hos Underdomare använda, hvilket afskräcker dugeliga Sujetter att sålunda bortslösa år; och till ett synnerligt besvär vid högre Autoriteter att vid inkommande réele tvister, hvilka hafva gemenskap med äldre afgjorde, ^ bland dessa vidlyftiga hoppackade luntor, utsöka det mål hvarom fråga är, äfvensom vid inträffande olyckshändelser genom eldsvådor, många nyttiga 83 Ben 3 October
I öfrigt finner RiksRätten skäligt att, i anledning af Herr Justitie ombudsmannens gjorda anhållan, utsätta nytt sammanträde till Lördagen den 5 nästkommande Februari kl. 11 förmiddagen, då Parterne ega att sig åter infinna, och Herr Justitieombudsmannen må andraga hvad han aktar nödigt. Sedan Herr StatsRådet Poppii förklaring blifvit till RiksRätten ingifven, tillställdes så väl denna som öfrige förklaringarne Herr Justitieombudsmannen, hvarefter Parterne bortgingo, och RiksRättens Herrar Ledamöter åtskiljdes kl. i 3 e. m. In fidem J. A. C. Quensel. 355 PROTOKOLL, hållet i RiksRätten i Stockholm den 5 Februari 1842. N är var anele. Ordföranden, Herr Presidenten samt Ledamöterne: Herr Presidenten Chefen för Förvaltningen af Sjöärendena, Herr Amiralen Herrar JustitieRåden Herr Vice Amiralen Herr GeneralLöjlnanten Herr HofRättsRådet Herr KammarRådet Herr KommersRådet Herr KrigsRådet Herr StatsKommissarien Herr Amirali tetsKammarRådet Herr BergsRådet Friherre Cederström. Westerstrand. Konter - Kreuger. Themptander. Stråle. Isberg. och Nordenstolpe. Coyet. Lorichs. Sköldberg. Fägersten. Leyonmarck. Branting, af Tuneld. Widin. Tribler. Herr KammarRättsRådet Uggla hade anmält, att han af fortfarande sjuklighet vore hindrad att bevista RiksRättens sammanträde i dag.
Min mening vore att R. St. i underd. skrifvelse hos K. M. anhålla, alt K. M. täcktes anbefalla poststyrelsen, alt låta uprätta, på tillförlitliga beräkningar grundadt förslag till införande af en likhet uti brefporto, som kunde förena allmänhetens beqvämlighet med en lättare expedition vid postkontoren, jemte bibehållande af önskvärd kontroll utaf räkenskaperna, samt i fall K. M. finner för godt, att sådant förslag gilla, derom vid en blifvande riksdag lill R. St. afgifva nådig propos. I händelse R. o. Ad. skulle instämma i denna mening, torde beslut kunna fattas, i annat fall tillstyrker jag återremiss af betänk. Hr Wattrang, Nils Adolf, anförde skriftligen: Uti förevar. Bevilln. o. Ekon.Ulskms betänk, föreslås, att R. St. måtte hos K. M. anhålla om anbefallande till poststyrelsen, att låta upsätta förslag lill införande af ett, i den syftning åtskilliga motionärer antydt, förändradt system i afseende å postväsendet, samt om afgifvande derefter lill R. St. vid nästa riksmöte af nåd. propos. i ämnet. Det förundrar mig, att icke i sammanhang härmed, hvarken af någon af motionärerna, ej heller inom 254 Den 5 April. Utsk:n, någon upmärksarahet blifvit fästad vid den efter min tanka väsendtligaste olägenheten inom vårt postväsende, nemi. osäkerheten i afseende på recomraenderade brefs försändande orter emellan, tydligen ådagalagd genom de tid efter annan inträffande, i vårt land ingalunda sällsynta poströfverier. Så länge likväl ingen utväg förefinnes, att vid penninge-remisser begagna sig af annat än vanligt sedel-mynt, är det klart att kännedomen om de betydliga penninge-summor, som för hvarje gång med posterna försändas, skall locka brottslingen lill ett röfveri, så mycket begärligare som rofvet består i reda penningar, hvars innehafvande är ganska lätt att dölja.
Här har blifvit yttradt, att det ena Momentet af denna §. snarare hörer till RiddarhusDirectionens Instruction, än RiddarhusOrdningen. Deruti skulle jag instämma, om icke, i enlighet med den siste Talaren , jag önskade en lika säkerhet för Styrelsemagten att veta , hvilka förbindelser den ålägger, som för den person, hvilken den upphöjer. Fullkomligen instämmer jag med Grefve Frölich och Herr Riben i bifall å tillämpningen af det Moment, som rörer introduction. Jag gillar alldeles hvad Utskottet i detta afseende yttrat. Herr Roseublad: Angående det första 7® Den 3 Augusti f. tu. Momentet skall jag ej yttra mig, endast om det sednare. Jag anser, lika med Utskottet, nödvändigt, att det för klarheten skull blir infördt i RiddarhusOrdningen. De skäl , som af Herr von Plarlniansdorff blifvit anförde, kan jag ej godkänna. Jag ber honom erindra sig, att de åberopade händelserne och missbruken, hvilka han uppräknat, ägt rum under andra Grundlagar, än de nu gällande, och då inga föreskrifter funnos, huru Adelskapet skulle utdelas. Numera är det stadgadt, att det icke är för Peder Michelssons kärliga bön skull, utan för egert trohet, tapperhet och dygd, lärdom och nitiske tjenster, som personer kunna till Adelsmän upphöjas. Det är visst möjligt att häruti, likasom uti alla menskliga handlingar, misstaga sig uti omdömet, men oberäknadt den controlj, som för alla Regeringsåtgärder ligger uti 107 §. RegeringsFormen, der pröfningen förekommer, om StatsSecreteraren med oväld uppfyllt sitt förtroende kall, och hvartill målte höra, om lian med oväld uppfyllt det i afseende på Adelskaps utdelande, ligger en ganska kraftfull controll uti deu allmänna opinionen. Skulle icke det Momentet finnas i RiddarhusOrdningen, och skulle de gamla formerna qvarstå, skulle man väl anse, att introduction kunde nekas? Kunde den ej nekas, ser jag ej, hvarföre den gamla ceremonien blott under loppet af Riksdagar skulle äga rum.