Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om rikedom och förmögenhet ej utgör nägon egentlig förtjenst, sä ökes deraf dock et billigt förtroende rvid Riks.ärenden, för sjelf. ständiga Den Z Julik. L7 ständiga personer; hwarföre ock i England er. fordras en witz förmögenhet bäde för rättighe. ten at blifwa wäljande, och at wara walmässtg til en sä kallad o/' k/re §/-r>e, el ler Parlaments-Fullmägtig. Om föröfwade mi§- bruk wid sädana wal icke fulleligen blifwit rättade, sä mä de annorstädes tjena til warning. Om ^öfwerhusets Engelffa Lorder icke wäljas, och nägre der hafwa säten til följe af stna Ämbeten, sä äro de dock i gemen betydlige PoHestionater; men de representerande 16 Skottffe Lorder i Engelffa Ofwerhuset wäljas ffiftewis af de 10-Skottlands Lorder af olika, grader; och är förhällandet lika med 28 walde ibland 121 Jrländffa Lorder, hwilka äfwen nu fätt rum i det gemensamma StorBrittan iska Ofwerhuset. Biffoparne, som ock höra til Ofwerhuset, äro likasä Män af förmögenhet, och hafwa deHutom flutat stn bana pä lyckans wäg. Alla Beskattningsoch Penningemål pröfwas först r Underhusets ehuru propo sttioner i alla Rikswärdande ämnen frän bägge Husen göras kunna, och vestär Engelffa Regeringsfättets betydliga förmän deruti, at ärenden alldrig genom en öfwerilande brädffa afgöras kunna, utan granskas och modereras uti det ena Parlamentshuset efter det andra, samt sluteligen af Konungen sanctioneras eller förkastas. Riksens Högloft.
Balans till år 1864: B) Extra statsanslaget. Debet. Balans från år 1862: Kredit. Utgifter: För uppförande af ett sjukstall 2,011: 20. § 1. Inrättningen har under revisionsåret varit besökt af 17 veterinär-elever, bland hvilka under året afgått 4 till Veterinärinrättningen i Stockholm och 3 för val af annat lefr.adsyrke. Ansökningar till intagning såsom elever hade under året inkommit från 8 ynglingar, af hvilka dock endast 3 kunnat antagas. Antalet djur, som under år 1863 varit föremål för Inrättningens verksamhet, uppgick till 1,509 stycken, oberäknadt 797 vid Inrättningens smedja skodde hästar. Kongl. Öfverintendents-embetet. Detta verks redogörelse för anslagen till byggnader ocb reparationer i hufvudstaden samt till Kronans hus i landsorten har såväl i Kongl. Kammar-rätten som hos Revisorerne blifvit granskad utan anmärkning. Räkenskaperna upptaga inkomster och utgifter på sätt nedanstående tabeller utvisa; a) Byggnader och reparationer i Stockholm. Debet. Balans från år 1862: Uppbörd: Ordinarie statsanslag Extra dito för Nationalmusei-byggnadens inredning m. m. 73,000: — Af förre Chefen för nämnde byggnadsarbete aflemnade medel 113,817: 64. Anslag af Stockholms stad för uppförande af en byggnad för Slöjdskolan < Ersättning för åtskilliga i Teknologiska institutets nya hus verkställda inredningsarbeten Dito för uppförande af ett badhus för Garnisonssjukhusets räkning . o. , Dito för utbetalde gatuläggningsafgifter Hyresmedel Tomtören ... Skuld Kredit. Balans från år 1862: 28,000: — Utgifter: Balans till år 1864: Kontant behållning: A ordinarie anslaget 9,032: 23. » extra anslagen till Nationalmusei-byggnadens inredning 79,337: 42. » Stockholms stads anslag till nybyggnad för Slöjdskolan 15,000: — 103,369: 65. Summa 381,859: 21. b) Byggnader och reparationer i landsorten. Debet. Uppbörd: Utgifter:
Waldemar kunde knappt andas, för den mängd af stridiga känslor, som bestormade honom. Någonting liknande glädje var dock den mest rådande. Sedan han ett par timmar svärmat omkring och deltagit i de yngres nöjen och skämt, föregaf han sjukbesök, och bortgick en stund före aftonmåltiden. Vid sin hemkomst fann han ett bref från Carolina, hvilket fortsatte de underrättelser hon förut lemnat om Gustafs sjukdom och långsamma tillfrisknande, samt om baron von K–s vistande i huset, hans alltför trägna uppmärksamhet mot Julie, och slutligen hennes egen motvilja mot denna, emedan hon genom någon besynnerlig tillfällighet så tillställt, att baronen hittills icke blifvit underrättad, att hon var förlofvad. Carolina slutade med dessa rader: ”Allt detta, min Waldemar, skulle jag visligen förtiga, om du vore misstrogen, svartsjuk eller blott kär i din fästmö; men då du nu icke är något af allt detta, så fattar du ej eld onödigtvis, utan handlar med lugn beräkning. Du skall, enligt din bästa öfvertygelse, väl pröfva och öfverlägga och se Julies uppförande med egna ögon. Min mening är icke, att du skall begagna första tillfället att slå upp med henne; men likväl göra hvad du är skyldig din heder samt hennes och ditt tillkommande lugn. Du bör snart komma hit, henne ovetande, och tillfälle skall ej saknas att bedöma hennes tänkesätt. Det kan ej förblifva såsom det nu är. Gustaf vet ej det ringaste af allt detta, under förevändning att han icke får oroas. Kom derföre snart, beder din tillgifna etc. etc.” Många och mångfärgade luftiga gestalter sväfvade, efter läsningen af Carolinas bref, förbi Waldemars andliga öga. Sedan han en stund öfverlagt, blef slutföljden, att han bestämde sin afresa till midsommar. Pot-Pouri. En qvinna, sådan som dålig uppfostran skapar qvinnan, ädelsint i stort, små- aktig i det lilla, fåfäng, lättretlig. Bulwer. En afton åtta dagar före helgen satt Carolina och Julie i den senares kammare, sysselsatta att brodera en tyllklädning, hvilken Julie skulle hafva färdig till det omnämnda bröllopet.
Detta förhållande synes dock innan kort komma att förändras i den mån de stora odlingslägenheter begagnas, som förefinnas i de vidsträckta mader och mossängar, som äro belägna dels på gränsen mot Kalmar och Kronobergs län, dels vid sluttningen af skogsbygden mot det mera odlade kustlandet. Kreatur och ladugårdsalster produceras väl till landsbygdens, men ej till fyllnad i städernas behof, hvarföre slagtboskap, kött, fläsk och smör tillföras dessa från Småland, Skåne och andra orter. Kalmar Län. Öland producerar spannmål och potatis till betydligt belopp öfver sin konsumtion. Af båda slagen anses tillsammans omkring 150,000 tunnor årligen dels försäljas till åtskilliga orter på Sverges fasta land, såsom Blekinge, Stockholm och Norrland, dels exporteras öfver Kalmar. På fasta landet frambringar kuststräckan till vid pass 1 mils bredd alltifrån Söderåkra socken till Oscarshamn jemte Emmådalen upp till Målilla spannmål öfver sitt behof, äfvensom spridda delar af Tunaläns, samt Södra och Norra Tjusts härader upp emot gränsen af Ydre och Kinds härader i Östergötland. De öfriga gränssocknarne mot Jönköpings, Kronobergs och Karlskrona län producera spannmål till eget behof utom Thorsås kapellförsamling. I norra hälften af länet behöfva delar af Tunaläns, Sevedes och Norra Tjusts härader tillförsel från grannsocknarne. Dessa distrikter äro på kartan utmärkte enligt hushållningssällskapets uppgifter. Med säkerhet kan antagas, att länet i sin helhet, med undantag af Oland och den förstnämda kuststräckan, som alltid kan afyttra spannmål, producerar tillräckligt för sitt behof och i Tjust något deröfver. Odling, ej mindre genom sjösänkningar och utdikning af myror och madängar än genom uppbrytning af den stenbundna hårdmarken, fortgår i stort omfång inom hela länet, och tillfällen till fortsättning deraf erbjuda sig inom de flesta härader.
Hon tror det vara tecken till Guds vrede öfver ett syndigt slägte, hvaremot hon väpnar sig med korstecknet och småskrock. Händer det nu någon gång att luften är het och tryckande, och jag eller onkel önskar att ett åskregn måtte rensa atmosferen och uppfriska jorden, så ser hon på oss med en förundran, som gränsar till missnöje; och när jag med en verklig njutning står och ser på, när ett oväder brutit ut, ber hon mig icke fresta Gud. En gång följde hon mig ut, sedan ett sådant oväder upphört, i vår lilla trädgård, med skogsbacken på den ena sidan, ängen på den andra. När jag då förtjust, af den sköna färgprakt som omgaf mig, böjde mig till blommorna, ännu öfversådda med regnets briljanter, för att rätt inandas deras balsamiska ånga, knotade gumman öfver min stora barnslighet, bad mig ej väta ned min klädning för «några lappris blommor, som efter några timmar vore torra nog att lukta på.» Af luftens sångar-skara fäster hon endast uppmärksamhet vid gökens rop eller skatornas skratt, det sednare skall, efter hennes mening bebåda fremmande, till och med falska fremmande, och det är icke utan, att om någon kommer då, betraktar hon den med fördom och misstroende. I anseende till göken, omtalar hon ofta, hurusom hon och prestgårds mamsellerna i S—, en midsommarsafton rådfrågat detta orakel. På hennes fråga: «huru många år skall jag ogift gå?» hade göken endast svarat en gång. Hvad hände! nästa Johanne derpå stod hon brud. Sin tillkommande man kände hon blott genom talmannens försäkran, att han såg bra ut, och kunde föda sin hustru. De förlofvades, när de sågo hvarandra för första gången. Ingen fråga om känslor eller sympathi! Med allt detta är hon god, välmenande mot alla, i synnerhet mot mig. Jag håller af henne, men icke kan någon inre förtrolighet råda mellan oss, när våra åsigter, vår tankegång i allt äro så olika, det inser du nog. Derföre goda Leonna, döm icke din mamma för strängt; nog älskar hon dig, fastän hon ej kan uttrycka det så, som du önskar det. Onkel sade en gång:
Denna pröfning har sedermera blifvit nödvändig i följd af Kongl. Maj:ts till Utskottet aflålna Nådiga skrifvelse och den anmärkning, hvarmsd Betänkandet N:o 354 blifvit från Ridderskapet och Adeln återremitteradt. Stats-Utskottet har sålunda kommit i tillfälle att för Rikets Ständer uppgifva beloppet af Cabinetts-Cassans brist; deraf, efter min öfvert3'gelse, måste följa , att den kända skulden äfven erkännes och derföre betalas, såvida icke Rikets värdighet, credit och trygghet skall äfventyras. Utskottets motsatte mening kan svårligen tydas såsom ett förbiseende af frågans egenskap; det måste således för Utskottets majoritet finnas stora och vigtiga skäl för en opinionsyttring, hvars betydelse och verkningar jag, under närvarande förhållanden , icke fattar och derför icke delar. Hvad jag deremot tydligt finner, är, att om Utrikes-Depai tementet lemnäs så redlöst, som Utskottet det tillstyrker, skall?ingen om sitt och Rikets anseende ömtålig man, under uppfyllande af den constiiutionella ansvarighetens fordringar, kunna emottaga och förvalta det vigtiga Utrikes Stats-Minister-Embetet. Siats-Utskottets Utlåtandej N.-o 427: 15 Ingalunda förbiser jag, huru formvidrigt det varit alt belasta CabinetlsCassan med en mångårig brist, stigande till det höga belopp, som genom en öppen förklaring till framfarne Ständer kunnat förebyggas; men då ansvarighet för detta fall är ulkräfd, kan, efter min öfvertygelse, intet giltigt skäl derifrån hemtas för ett beslut: alt förlänga Statens brydsam ina' belägenhet. Den lättaste och för Slals-verket minst betungande utvägen att afhjelpa bristen, vore visserligen skuldens betalande på en gång, eller till den tiel, sorn löper med höga räntor; men torde med den rådande opinionen närmare öfverensstämma, oin:
Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet har lått emottaga följande i detta ämne väckta motioner, nemligen: l:o af Herr Cederschiöld, Gustaf, som föreslagit: a) att Rikets Ständer, för sin del, må besluta, att universiteten i Upsala och Lund Hyttas till hufvudstaden, för att der, i förening med Vetenskaps-Akademien, Carolinska Institutet, m. II. lärda institutioner, hilda ett fullständigt universitet; b) att Rikets Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det täcktes Kongl. Majit låta utarbeta ett fullständigt förslag till organisation af ett dylikt universitet, med stater för aflöning m. m., projekt till flyttningskostnad samt ritningar och kostnadsförslag till de erforderliga universitets-byggnaderna; äfvensom att Kongl. Majit i Nåder behagade vid nästinstundande Riksdag till Rikets Ständer aflåta nådig proposition i ämnet, samt c) att Rikets Ständer likaledes måtte hos Kongl. Majit anhålla, att, tills vidare och intill dess ifrågavarande flyttning försiggått, vid alla befordringar inom universiteten fästes såsom vilkor skyldigheten att underkasta sig en sådan förflyttning. Till stöd för sitt förslag har motionären anfört följande. Vetenskapernas inverkan på lifvet, på samhället, kunde numera icke betviflas. Hvad den lärde tänkt och forskat blefve småningom spridt till folket. Denna idéernas omsättning hade under innevarande århundrade vunnit ofantligt i hastighet. Den förra tidens lärde utgjorde nära nog ett slags skrå eller hemlig orden, som talade sitt eget språk, okändt af allmänheten; och ansågo de för vetenskapen förnärmande om densamma neddroges till allmänhetens kännedom och beBih. till R. St. Brot. 1856 & 1857. 8 Sami. 27 Liäft. 1 o Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande M 97. dömande, hvaremot vår tids vetenskapsidkare icke ansåge det under sin värdighet, att framställaresultaten af sina forskningar i en form att de kunde fattas äfven af den olärde.
Majits Nådiga föreskrift, af Riksgälds-kontorels medel, efter erhållna reqvisitioner, utbetalas, nemligen: l:o för nybyggnad och fullständig komplettering af en ång-fregall och sex ängkanonslupar samt anskaffning af en eller flera rodd-kanonbåtar af ändamålsenlig modell, En million fem hundra sextionio tusen sju hundra trelionio R:dr; 2:o för linieskeppet Skandinaviens komplettering till segelskepp, Ett hundra nio tusen nio hundra femtioåtta R:dr; 3:o för åtskilliga af Kongl. Majit föreslagna byggnads-arbeten och anskaffningar vid Flottans stationer, Två hundra tusen R:dr; 4:o för uppförande af en jernbro mellan Skeppsoch Kyrkholmarne bär i hufvudstaden, Tre hundra femtio tusen R:dr. § 104. Till bestridande af omkostnaderna för inventering af Flottans material-förråd i Carlskrona, har ett förslags-anslag af Fen) tusen R:dr blifvit af Rikets Ständer anvisadt, hvilket anslag bör, enligt Kongl. 31aj:ts disposition och föreskrift, af Riksgälds-kontoret för sagde ändamål utbetalas. § 105.
Fordringsägare, om rättighet för, alt uppdraga verkställigheten af laga kraft vunne domar och utslag åt den tjensteman eller enskilde person, för hvilken de hafva förtroende, och som vill sådant uppdrag emottaga. LIL B. 33o. LIV. A. 237. Forsel-ersättning, angående, till Statsverket af de Räntegifvare, hvilka blifvit befriade från skyldigheten att in natura leverera hö och halm till Kongl. Hofstallet. XXXI. B. 66. XXXIII. A. 287. XLIII. U. 102. XLV. E. 361. XLVIII. A. 2!3. i5 2 20 Forsell, Carl Gustaf af, yttranden. I. 4qi* Y. 287. XX. j25. LVU. 32. For vagnar, om inrättande af. V. 2 99. VIII. R. 2 59. XIX. B. 3qo. XXI. 3q. XXII. Å. 124. XXXIII. U. 477. XXXVI. 24. XXXVII. LXIII. A. 99. LXVI. E. 196. Franc Sparre. Se Sparre, Bengt Erland. Francken, August von, yttrande. I. i5. Freidenfelt, Carl Gustaf, yttrande. V. 420- Friberg, N. H., angående dess underdåniga anhållan om fortfarande af den nedsatte arrende-afgiften för Lunda Kronohemman på Lofön. XLIII. B. 102. XLVI. E. 118. XLVIII. A. 214. Frihetstiden, angående författande af en Historia öfver den så kallade. Se Historia. FriMarknoder. Se Marknader. Fromma Stiftelsers Inteckningar, angående deras bibehållande af sin gällande kraft, utan förnyelser. Se Inteckningar. Fross-patienter, om deras emottagande till vård och underhåll vid Allmänna GarnizonsSjukhuset i Stockholm. XIX. B. 388. XXI. A. 26.
229 gifter, år 1819 en Summa af 8667 R:dr 12 sk. och år 1820, 3754 R:dr 4° sk. blifvit utbetaldte i följd af Kongl. Majrts Nådiga Befallningar till särskildte utgifter, såsom arfvode åt Cours-Controlleurerne i Stockholm och Götheborg m. m. samt uppförde att utgå af Hufvud-Titulns Besparingar, ehuru någre Besparingar å denna Hufvud-TituIs anslags-Summa på det hela icke uppkommit, utan Titulns utgifter sammanräknade öfverstigit tillgången, så attÖfverskolten å Inkomst-Tittlarne mast till bristernas godtgörande anlitas, för 1819 med 104,459 R:dr 3i sk. 10 rst. och för 1820 till 1 35,ii5 R:dr 36 sk. 2 rst. i följd hvaraf förenämnde utbetalningar å förmodade Besparingar i sjelfva verket belastat Öfversko tten. Stats-Utskottet har väl lika med Revisorerne funnit, att någre Besparingar å 8:de Hufvud-Titulns anslags-Summa på flere år icke varit att påräkna, utan deremot Titulns sammanräknade utgifter betydligt öfverstigit tillgångarne, så att Öfverskotten måst anlitas,i följd hvaraf och nyssberörde på Besparingarne anviste utgifter ökat den Summa, som måst tagas af Öfverskotten; men, emedan härvid förekommer, att vid den tid eller år 1816 då de för CoursControlleurerne i Stockholm och Götheborg fastställde arfvoden å Besparingarne på 8:de Hufvud-Tiluln anvisades, sådan tillgång un - a3o Stats-Utskottets Betänkandcn. der Tituln verkligen fanns att disponera, anser Utskottet Revisorernes gjorde anmälan endast föranleda till den tillstyrkan, att Riksens Högloft.
Vid användandet af dessa skall ju barnet under diandet ej nödvändigt behöfva moderns eller vårdarinnans tillsyn, men då händer det, att barnet får suga ur en tom flaska, hvilket är synnerligen farligt, enär de långa gummislangarne lätt förderfvas och aldrig kunna fullständigt rengöras. Bäst äro de små flaskorna utan slang, livarur barnet dricker under barnjungfruns tillsyn. Sugnappen till dessa bortkastas, så snart den blifvit mjuk. Då barnet bör suga långsamt, får ej hålet i nappen vara för stort, ehuru det ej heller bör vara så litet, att diandet vållar ansträngning. Gumminappen bör, då den ej användes, alltid ligga i en skål med rent vatten. Diflaskan får ej ligga hos barnet mer än högst 15 minuter. Den ej utdrnckna mjölkresten användes endast undantagsvis. Flaskan rengöres genast och fylles med vatten till nästa användande. Då barnet lärt att dricka ur skål, bör flaskan ej vidare nytjas. Barnmorska. H e l s o v å r d. För konserverande af tandköttet skall det vara af nytta att gnida tänder och tandkött med ett salvieblad. Engelsmännen lära i sin lavoar hafva en liten ask med salvieblad, för att kunna begagna dem hvarje morgon. I synnerhet vid sjukdomstillfällen efter intagandet af droppar, som veika förstörande på tänder och tandkött, lär det vara nyttigt att använda blad af salvia och derefter skölja munnen väl med vatten. B o s t a d e n. Golfsvamp fördrifves endast varaktigt derigenom, att man borttager de angripna tiljorna och ersätter trossbottenfyllningen med nyligen utbränd cokes. Sedan lägger man torra tiljor och ser till att de hafva någon luftning nedifrån. Cheshireosten. Sedan vi i Sverige kommit derhän, att landtbrukarne för att kunna existera mer och mer lägga sig vinn om mejeriskötseln, och icke blott smörberedningen men äfven ostfabrikationen tyckes blifva mången landsmans så att säga » vara eller icke vara » torde ej nog vigt kunna fästas vid den omständigheten, att tillverkning af god och efter engelska marknadens smak lämpad exportost bör lika så mycket som smörberedningen utgöra ett mål för våra sträfvanden.
Blicken var djup, något svärmisk och afspeglade alla de minsta känslouttryck och skiftningar. Just emedan dessa ögon alltid voro så lifliga och själfulla, tröttnade man icke att betrakta och beundra henne. Hon var i sanning vacker: hyn frisk och hvit, på de sammetslena kinderna en skär rodnad, pannans bländande renhet förhöjdes af svartglänsande lockar, och mot den hvita nacken gjorde de slingrande hårflätorna en utmärkt effekt. Skönheten ensam skulle dock icke betydt så mycket, om icke därjämte hela hennes väsen varit fullt af ett fint, hänförande behag, hvarje rörelse mjuk och graciös, växten vacker, gången smidig och lätt. Ingen var närmelsevis lik henne. Men jag beundrade henne icke allenast för dessa yttre egenskapers skull. Snart skulle jag fått nog af dem, om hon till sitt inre varit ihålig och tom, såsom skönheter vanligtvis sägas vara. Men äfven i andligt afseende stod Agnes högre än vi andra. Hon var både klartänkt och skarpsinnig samt begåfvad med en ren, fläckfri karaktär och en brinnande sträfvan efter kunskaper och alt upphöjdt i allmänhet. Blotta tanken att Agnes kunde misstaga sig eller göra någonting klandervärdt föreföll mig alldeles omöjlig. Om jag någonsin tvekade eller icke kunde klargöra för mig hvad som var rätt och hvad orätt, frågade jag mig endast: huru skulle Agnes i detta fall handla? Sedan gjorde jag så, som jag antog att hon i mitt ställe skulle gjort. Agnes' tysta klander värkade på mig mycket djupare än det straff jag erhöll af läraren. Jag mins ännu ett exempel härpå. Vi hade en morgon kommit för tidigt till skolan. Klockan var half nio och lektionen började först klockan nio. Vi ska' gå att spatsera, Lisi, föreslog Fanny; hennes håg stod alltid till upptåg och själfsvåld. Jag var genast färdig, och vi lyckades öfvertala Anna att komma med. Vi gingo ganska långt, ett stycke utom tullporten, skrattande och pratande. Visserligen hade vi ingenting särskildt att skratta åt, men den inre belåtenheten och lifsglädjen måste på något sätt ge sig uttryck. Naturligtvis glömde vi både tidens gång och skolan. Ett vedlass kom körande emot oss.
Om ingen mer än jag har yrkal bifall, så, då jag förnimmer af Hr Aminoffs yttrande, att här mera gäller fråga alt jemka dessa klasser, än att helt och hållet borttaga dem, vill jag ej envist sälta mig emot mine Ulsk:s-kamraters önskan alt fä §:n återremitterad. Jag vill sålunda på intet sätt lägga hinder för en årerremiss, men hoppas att betänk, skall blifva enahanda när det återkommer, 4 H, 10 146 Den 12 April c. m. Hr Stuart, Fredr. Christoffer: På det Frih. Raab ej må vara ensam i yrkandet af bifall å Bevilln.Ulsk:s förslag i denna punkt, får jag äran anmäla, det jag i samma yrkande med honom instämmer. Anseende jag mig lill stöd derföre endast böra åberopa de skål Ulsk. för sitt yttrande framställt och hvad Frih. Raab nu anfört, hvarå jag anhåller, att R. o. Ad. ville fästa den uppmärksamhet de väl förtjena. Då nu öfverläggningen om 10 § ansågs fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, framställde propos. först å bifall och sedan å ålerremiss af Utsk:s i afseende på denna § afgifna förslag, blefvo begge desse proposir besvarade med blandade ja och nej; hvarefter Hr Landtm, å nyo hemställde om R. o. Ad. bifölle hvad Ulsk. i afseende på 10 § föreslagit, samt sedan denna propos. nu blifvit besvarad med starka ja, blandade med nej, förklarade det han trott sig finna, att ja härvid öfverröstal nej. Då härefter den hittills uppskjutna pröfningen af 9 § företogs, anförde: Hr Aminoff: Sedan nu den 10 §:n är förklarad bifallen genom R. o. Ad:s beslut, torde den 9 §:n böra ställas i harmoni med den 10 §; hvarföre jag för min del yrkar ålerremiss af denna 9 §, på det alt Utsk. må komma i tillfälle ali göra nödig rättelse deruti. Hr Munck:
Brefven den 7 Juni 1733 och den 24 Januari 1740, i fråga om handräcknings meddelande för barns befordrande till dopet: B. VII. 246, 249, A. 249. — N:o 83, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande N:o 72, öfver motion om ändring af 2:dra och 3:dje §§:na i 3:dje Kapitlet Kyrko-Lagen: B. VII. 247, 249, A. 249, E. 259. — N:o 84, med voterings-propositioner, i anledning af RiksStåndens skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskottets Utlåtande N:o 76, angående de olika beslut, som hos Riks-Stånden fattats i fråga om Utskottets Betänkande N:o 69, öfver motioner om arfs-rätt för oäkta barn: B. VII. 260, 261, A. 261, B. 306, 326, A. 326, E. 390. — N:o 85, i anledning af gjorda anmärkningar och Riks-Ståndens skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskottets Betänkande N:o 68, om närmare bestämmelse om sättet att vinna inteckning för nvttjande-rätt till fast egendom: B. VII. 260, 261, A. 261, E. 390. — N:o 86, i anledning af gjorda anmärkningar och Riks-Ståndens skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskottets Betänkande N:0 32, öfver motioner om förändrad lag-stiftnin^ angående förvaltning af omyndigs egendom, äfvensom kontrollen derå: B. VII. 260, 261, A. 261,'262.