Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
D:o d. 17 Dec. 1782. Hwa Lvnen efter Mannen, såsom uti torftigt tillständ. Westor Bromekls anne Döttrar, för deras torftigt belägenhet och Fadrens Ärligen 22 10 52 50^ 8z 16 .k - Transpork j 255 26 j 8 Dm 2Y Septtmbtk. Transport förkjenster, enl. Kongl. Afgår för den ena, sts som Kammar, fru med Lön —> 161 gL. 255,20 Rnttmastarcn Reuters Dotter, enl Kongl. Brefwck d. 2.^ Aug. 1791 för Fattigdom Capitaine Sehnci daus Dotter, enl. D:o d. e Febr. 1774 d:o Kyrkoherden Laurens Dotter, D:o d. 21 Julii 1796 d:o Borgmästaren Ha elfons Dotter, D:o d. i Maji 17- 8 dm Bokhållaren Bodins Dotter, D-o d. z Sept. 1777 bo Rewiforen Rönnströms Dotter, D:o d. 24 Sept. 17 37 dm Rewiforen Lindmarks Dotter, D:o d. Lg Martti 1790 d:o Canccilistcn Bergstcdts Dotter, D:o dito d:o Kammarstrifwaren Pihlmans Dotter, D:o d. 18 Junit -776 d:o Waktmästaren Pihlgrens Dotter, D:o d. 17 Julii 1771 d:o ... Lar-Constapcl Wickströms Enka, D:o d. 12 Sept. 1797 do . Adwocat.Fistalen Böckers Dotter, D:o d. i Maji 1798 d:o - Lands-Kamereraren Co klings Dotter, D:o d:o d.'o Lieutenantcn Hjulhammars dm, enl. D:o d. 2z Aug. 179: d:o « . «
Jag började då med den förklaring, att jag, långt ifrån att vara fiende till jernvägar, tvärtom önskar dem i ännu vidsträcktare skala, än skar dem på ett sätt, som står i öfverensstämmelse med mitt begrepp om rättvisa. Ett stort misstag har, enl. min tanke, blifvit begånget, då E. St:r, vid sista Eiksdag, beslöto att stambanor skulle af Staten anläggas. Hr Bildt har sagt, att detta beslut fattades med mogen öfverläggning; men jag tror deremot, att det åvägabragtes inom Stånden under en tid, då man icke var beredd derpå, och icke många voro tillstädes. Efter min åsigt skulle det vara mycket lämpligare att Staten kraftigt understödde enskilta personer, som ville anlägga sådana banor, och jag är öfvertygad att, i sådan händelse, sedan nu en gång hågen blifvit väckt för jernvägen, stambanor skulll upstå i alla riktningar. Om man t. ex. erbjöde lån mot 3 proc:s ränta, så är naturligt att man med lika summa skulle kunna få dubbelt så långa banor som nu blir fallet, då Staten ensamt får betala de proc. årligen, som erfordras för lånens amortering. Jag är öfvertygad att, om ett sådant förslag ginge igenom, hvar och en, som önskar erhålla jernvägar förbi sina ägor, till en början skulle erbjuda den derföre erforderliga jorden kostnadsfritt, i st. f. att man nu begär 50 proc:s förhöjning derför. Man kan mot detta förslag visserligen anmärka, att derigenom Götheborgs-intresset skulle gynnas, och detta må äfven, i viss mån, vara sannt; men blir det icke ett mycket större intresse man kommer att gynna i annat fall? Och min öfvertygelse är den, att om Ständerna nu helt och hållet frånträda den åsigten, att Staten bör anlägga de större banorna, så skulle just Götheborgrarne blifva de, som lemnade största bidragen, för att få den påbörjade stambanan ifrån Götheborg fortsatt till Örebro. Jag har icke hört mer än en talare förut yttra sig i det syfte, att jordägarne borde kostnadsfritt erbjuda sin jord.
Ståndet med redogörande för lärotimmar och examens fordringar, utan blott i förbigående nämna, att till och med i de tvenne högsta klasserne — den egentliga afdelningen för militärämnen — åt fransyska språkets fortsatta lärande är lika lång tid anslagen, som åt Taktik, Reglementen och Krigsartiklar tillsammanstagne, åt Tyska språket lika lång tid, som till Artilleri, artilleri-ritning och handgevärs-lära. samt åt Engelska språket, hälften af den för Befästningskonst och Topografi bestämda lektionstiden; och jag är öfvertygad, att ingen, som besinnar det förhållande, i hvilket ämnena vid en krigssko - Den 28 Januari f. m. 161 ia måste stå till hvarandra, skall anse språkstudiet vid krigsskolan å Carlberg styfmoderligt behandladt. — Till det antal kadetter, sorn under de sednare åren utgjort omkring 200, består Staten, för Fransyska språket 2 lärare, för Tyska 1 och för Engelska 1, och till följd af detta förhållande kan icke af utgående kadetter skäligen fordras, alt de skola hafva hunnit inhemta en fullkomlig språkskicklighet. Dock har det de sednare åren visat sig, att icke ringa antal har vid utgångsexamen erhållit ett betyg, som berättigar att, utan förnyad språk-examen ingå i Generalstaben, och såsom ett exempel på examensfordringarne vid Krigs-Akademien må blott nämnas, att examinerade Studenter någon gång, då de sökt blifva antagne som kadetter, vid inträdesexamen lill i:sla klassen blifvit differerad i språken. Jag är således i detta afseende af fullkomligt motsatt tanke med Hr Gr:n och jag har bevis för min åsigt. — Hr Gr:n anför Sprengtporten omsorger för sin brigads utbildande. De äro obestridliga; också räknas bland dessa förnämligast grundandet af Hapaniemi kadett-skola i Finland. Vi hafva nu haft en långvarig fred och under tiden har krigskonsten vunnit ett försprång, som det sannerligen behöfves alla våra militär-inrättningars versamhet för att uphinna. Angtde General-Stabens föreslagna organisation yttrar
R:dr undfå förhöjning med 300 R:dr, hvarigenom pensionen komme att uppgå till det belopp af 1,200 R:dr, allt banko, årligen sorn skulle hafva honom tillkommit, derest den vid hans förflyttning på pensions-stat pågående reglering af Banko-statens löner varit slutligen fastställd; i anledning hvaraf Banko-fullmäktige, uti afgifvet utlåtande, förmält, att de vid förra riksdagen visserligen funnit sig föranlåtne att afstyrka bifall å Möllers lika beskaffade ansökning, hvilken då jemväl af Banko-Utskottet ansågs icke böra till någon åtgärd föranleda; men att, som sökanden, på sätt af ett handlingarne hifogadt läkarebetyg inhemtades, i Mars månad förlidet år haft ett slaganfall, hvaraf svaghet i högra armen ännu återstode och i öfrigt vore periodiskt angripen af podager, hvadan han nu måste anses ega mindre förmåga, än förr, att sjelf bidraga till sitt och sin familjs underhåll, samt då härtill komme, dels att lefnadskostnaderne betydligen stigit, och dels att Möller numera uppnått den höga ålder, att han sannolikt icke länge borde komma att belasta Pensions-staten, — Fullmäktige ansett sig böra till Utskottets behjertande öfverlemna ifrågavarande ansökning, med hemställan, huruvida icke den förhöjning, som kunde varda Möller beviljad, må få beräknas från och med 1856 års ingång. Då Möller, som är född den 31 Mars 1791 och frén den 16
Prop. Ni 1, om Statsverket 1856. 97 gade till understöd, och i 3:e klassen de anläggningar, för hvilka bidrag syntes böra ifrågakomma endast i den händelse att tillgångarne för allmänna arbetens utförande blefve så betydliga, att öfverskott uppstode sedan l:a och 2:a klassernas företag erhållit nödiga understöd; och hade Styrelsen, med hemställan, att fortfarande måtte till efterrättelse blifva gällande de vilkor och stadganden i afseende å statsbidrags beviljande till allmänna arbeten, som hittills iakttagits, ansett sig böra tillstyrka, att till nedanupptagna arbeten, för hvilkas utförande statsunderstöd syntes böra med vissa, bestämda summor för hvarje företag afsättas, Kongl. Maj:t måtte hos Rikets Ständer begära anvisande af följande belopp: i Första Klassen: för anläggning af jernväg mellan Hudiksvall och Dellens vattendrag vid Forssa kyrka, bildandet af kommunikationsled mellan Söderhamns stad och Bollnäs dels sjöledes, dels medelst jernvägar för ängeller hästkraft, jernvägs-anläggning från Linde till Näsby kyrka vid Köping-Hult-jernvägen, kanal-anläggning från Asa-sjön genom Helga-sjÖn och Salen till Almundsryd i sjön Asnen samt jernbana från nämnde lastplats till Carlshamn, brobyggnad öfver Hjelmare sund, samt hamnbyggnad vid färjestaden på Oland, tillsammans 1,910,466 R:dr 32 sk. Banko; i Andra Klassen: för kanaloch sluss-anläggning till förenande af sjöarne Amungen och Mållången på gränsen mellan Stora Kopparbergs och Gefleborgs län, öppnande af kanal genom Ullereds sund i Wenern, kanals öppnande genom Kalfvesund mellan öarne Tjörn och Tjörnekalf i Bohusläns skärgård samt hamnbyggnader vid Amål, Grenna samt Wikens och Båå fiskelägen, tillsammans 218,03:1 R:dr 16 sk.
Gatornes upplysning under den mörka årstiden äro Husoch Tomtegarne pligtige, enligt Kongl. Förordningen den 12 Januari 1749» iförhållande till sina egendomars sträckning mot Gatorne, vid dem underhålla lysande lyktor, hvaraf en skall finnas för hvarje femtonde steg af Gatan el - ler för livart trettionde steg på hvardera sidan af densamma; med det undantag för trädgårdsoch andra plank kring vidlyftiga Tomter på Malmarne, att egaren åligger hålla endast en lyckta för hvarje sådant plank, samt äfven derifrån är befriad, om gent emot planket finnes hus, af hvilkas lyktor Gatan kan varda upplyst; och bekostas lyshållningen på Torgen och de öppna platserna af allmänna medel, År 1828 och sedermera har den förändring häruti egt rum, att, på Öfver-Ståthållare-Embetets framställning, i anseende till det ringa ljus de brukliga lycktorna spridde på Gatorna, så kallade Argandska lyck tor med reverberer i stället blifvit på längre afstånd från hvarandra anbragta vid Gatorna och Torgen i de mera besökta delarna af Hufvudstaden, och öfverallt inom S:t Clarae och Jacobs Församlingar, i hvilka, jemte Johannis Församlingar, enligt Sockenstämmo-beslut, Husegarne till Galulyshållningen, som genom Committerade besörjes, erlägga en viss årlig afgift, hvilken i medeltal för de förflutna åren uppgått, i S:t Clarae Församling till 4>°79 R-dr 11 sk. 4 *^stsamt i Jacobs och Johannis Församlingar till 3,388 R:dr 27 sk. 6 r:st. Banco årligen, oberäknad serskild afgift till de nya Lyktornas anskaffande, hvarför hela kostnaden utgjort i förstnämnde Församling 4>483 R:dr 32 sk. 3 r:st., och i de sednare 4-828 R:dr 4° sk8 r:st. Banco. Härigenom har visserligen någon förbättring vunnits, men endast partielt. och på det hela är Gatulyshållningen ingalunda i det skick, den bör vara.
i luftmaskbågen, 3 luftm., från - fo. s. v. 7: 6 luftm., Fig. Drägt af Bengaline. 1 dubbel stickm. i ros., 3 luftm., 1 fast m. i förra luftm - bågen, - ff 5 luftm., 1 dubbel stickm. i ros., 7 luftm., 1 stickm. i ros., 3 luftm., 1 stickm. i ros., 7 luftm., 1 dubbel stickm. i rosetten, 3 luftm., 1 fast m. i förra hv. och sedan från •ff. Idun PRENUMERATIONSPRIS PR IDUN KR. IDUNS MODETIDN.MED PLANSCHER OCH HANDARB. » IDNNS MODETID. UTAN PL. LÖSNUMMERPRIS: 8 ÖRE. DEN 2 DECEMBER REDAKTÖR OCH FRITHIOF UTGIFVARE: HELLBERG TRÄFFAS SÄKRAST KL. REDAKTIONSSEKR. : J O H A N 2 — 3. 12:TE KOMMISSIONARER ANTAGAS ÖFVER HELA LANDET PÅ ALLKLARA S. KYRKOGATA 1 6, 1 TR. DELES SÄRSKILDT FÖRMÅNL. VILLKOR. ALLM. FRÅN TEKLA TEKLA ÅHLANDER I SITT HEM. EFTER FÖR I D U N TAGEN FOTOGRAFI AF A. BLOMBERG. ÅRG. STOCKHOLM, IDUNS KUNGL. HOFBOKTRYCKERI. ANDRA SIDAN RAMPEN: ÅHLANDER. T E A T E R L E G E N D E N berättar om Eugéne Seribe, att han en gångvid bevistandet af premieren af ett af Alfred de Mussets dramatiska stycken vände sig till denne och yttrade: » Hur bär ni er åt a t t skrifva pjeser, som alltid slå an på publiken? När jag utarbetar ett stycke, sker det i den bestämda afsikten a t t roa och intressera åskådarne, men likafullt kan det hända, a t t jag misslyckas.
Jag har anfört nämnde faktum såsom ett hevis derpå, att stångjernsprodueenterne, hvilka äro de ende afnämarne af tackjernet, icke skola befinna sig i en lycklig ställning: och del är således ej likgiltigt, hvilkendera upgiften må kunna inför R. o. Ad:s Herrar ledamöter tillvinna sig det mesta förtroendet, hans eller min. Jag kan i detta fall för ögonblicket ingenting bevisa, men vädjar till dera, som kånna ställningen i detta fall, säker att de skola instämma med mig, och kunna vitsorda, alt måhända | af i riket befintliga jernbruk f. n. äro till salu; men då, som sagdt är, här står en upgift mot en annan, måste jag för min sats anföra ett annat bevis, som ingen kan jäfva, det nemi., alt under de sednare åren få eller inga nya bruksanläggningar upslålt, hvaremot en mängd stångjernshärdar blifvit nedlagde, hvilket synes bevisa, att rörelsen icke bedrifves med fördel, icke utgör föremål för kapitalistens spekulationer. Hr von Hartmansdorff har fästat sig vid det af mig hegagnade ordet ”grundskatt”: jag medgifver visserligen alt benämningen icke är lämplig; men saken är densamma. När en bestämd afgift utgår af en rörelse, oberoende om denna rörelse drifves med vinst eller förlust, sä är med den beskattningen ett annat förhållande än med den, som eger rum för alla andra näringar. Det är visserligen sannt, att om jag ej blåser tackjern, sä betalar jag icke heller derför någon skatt; men samma förhållande kan äfven inträffa med jorden. Om man kunde länka sig att jorden sjönk, så hiet ju hemmanet för hvilket skattats, obefintligt och någon skatt derå kunde följaktligen icke ifrågakomma, likasom när eli hemman, af ,en eller annan orsak råkar i ödesmål, skatt deraf icke kan utlagas, hvadan alltså tillfällen gifvas, då skaften af eli hemman kan upliöra. Hr von Hartmansdorff har äfven yttrat, att den föreslagna underd. skrifvelsen vore olaglig, och att derföre propos. pä aflåtandet. af densamma borde vägras: skälen för en sådan åsigt äro icke upgifna.
Medelst verkställande af den i § 141 af Banko-reglementet fastighetsföreskrifna innehållning å fonden till utlåning mot inteckning i la>"'to"r,n’- fast egendom, är samma fond, under tiden till och. med den 10 nästlidne September, förminskad med 959,500 Rdr, eller från 9,750,000 R:dr till 8,790,500 Rdr. Af de sålunda innehållna medlen, hvilka blifvit på Bankens reserv-fond insatta, hafva 880,500 Rdr belöpt på den andel af fonden, som är afsedd för belåning af fast egendom å landet, och återstoden 79,000 R:dr på den för belåning af stadsfastigheter anslagna summa. § 46. Mot pant af fast egendom och återbetalning i sedlar voro vid utlåning mot 1858 års början utestående .. Under loppet af nämnde år utgåfvos återbetalning i 235 landt-egendoms-lån, med . 305,900: tscdlar' 5 stads-egendoms-lån 21,880: — 327,780: — Säger 9,316,045: 35. Kapital-afbetalningarne under samma tid uppgingo å bruks-egendoms-lån till 6,792: 80. å landt-egendoms-lån „ 410,844: 32. å stads-egendoms-lån 76,300: 4. 493 937. 16 Utestående kapitalet vid 1858 års slut utgjorde således bruks-egendoms-lån 60,553: 12. landt-egendoms-lån 7,546,860: 69. stads-egendoms-lån 1,214,694: 38. 8,822 108: 19. § 47. Bankens Fiskals-einbetes lagsökningsåtgärder för fastighetslån Lagsökningar afse antingen inbetalning af hela det utestående låne-beloppet eller f°r fa^UU' ock indrifning af endast de stadgade års-afbetalningarne. 60 Skif tesoch odlings-Ian.
»Hit skall du fara, när du är död», sade hon, »och här skall du lefva i rikedom och salighet.» Så gingo de år tillända, om hvilka drömmen talat. Då kom en sommarnatt den onda huldran åter till honom, där han låg sofvande, gömd i en jordkula. »Nu skall jag», sade hon, »krossa allt, som hon, den goda, förespeglat dig; och jag skall råda för, att intet af hennes löften kommer att fägna dig.» Sedan drömde han, att hon band på honom en blodig hufva, tvådde hans anlete i blod och öste så mycket blod öfver honom, att det rann i röda strömmar utefter lemmarne. Därefter togo drömmarne till med sådan styrka, att Gisle blef så mörkrädd, att han icke vågade vara ensam utan nödgades alltid hålla sig, där hans hustru var. Den sista dröm, han hade i lifvet, beskref han för henne i ett kväde så: »Jag dig såg i sömnen stå med pannans guldband, våta ögon öfver osäll, slagen make. Handen ville hastigt hindra sårens flöden. Ljusa vif, du visa, hvad månn synen bådar? Kort därefter blef han öfverfallen af sina fiender och dräpt i hustruns åsyn. Tydligen hafva dessa bägge »drömkvinnor» erhållit sina drag både från den hedna föreställningen om valkyrjor och den kristna om änglar. Som dödsgudinna är den ena ond; som Odins mö, hvilken leder hjältar till Valhall, är den andra god; och när denna lofvar sin skyddsling kommande salighet, röjer hon släktskap med den kristna skyddsängeln, medan hon, som blott förkunnar blodig död, lätt låter förvandla sig till en ond ängel. De kristna drömmarne, sådana de bevaras i sagorna, äro helt olika de rent hedna. Så snart kristendomen utbildat sig till en lifsmakt i det fornnordiska medvetandet, antaga drömmarne en annan karaktär. Det gamla tydningssättet försvinner; djuret har ingen plats mera i den kristna drömmen. Korsets heliga tecken och himlastegen undantränga den forna symboliken. Att uppenbara sig i andras drömmar är ej längre hvarje människas rätt; nej, sådant tillkommer blott dem, hvilka det förlänats nåd därtill såsom Guds utkorade. Före sin primsigning har konung
Af dessa äro en del bibehållna i det skick, Fredrik den store lemnade dem30, och bebos ej, så att den nuvarande regenten, om jag ej missminner mig, endast har tvenne och hans gemål tre rum. Något lägre än sjelfva slottet stå tvenne äfven ganska vackra flyglar, af hvilka den ena ett målningsoch skulpturgalleri, hvars största skatter dock nu finnas i Berlin. Bakom slottet uppföres en liten, obetydlig byggnad för den del af konungens svit, som här omger honom. Man måste medge, att Fredrik ej var likgiltig för sin omgifning, ty efter den tidens byggnadskonst hade han svårligen kunnat göra sin filosofiska ensamhet angenämare, än han gjort den. Också har han ej sparat på styfvern, så rikshushållare han eljest var, ty hela anläggningen måste kosta dryga summor. Den beryktade qvarnen ligger knappt hundrade steg från slottet, hvilket åt denna sida begränsar parken, så att man ur dess vestibul omedelbarligen kommer in på en allmän farväg. Qvarnen skyllrar nu öfverst på en minst 30 fot hög stenmur och är kunglig egendom. På terrassen i Sanssouci gjorde jag en egen bekantskap. En underofficer, af ett martialiskt utseende och rikt dekorerad, fann för godt att utmärka mig, troligen såsom betalande ledamot, bland den öfriga personal, som stadnat på terrassens öfversta trappsteg, der ett utspändt streck betecknade ett non plus ultra för de nyfikna. Han förde mig innanför strecket, ehuru jag medveten om min lagöfverträdelse krusade emot, men tillät ej de öfriga, som visade håg dertill, att följa med. Hvad han hade att visa, bestod endast i den nämnda qvarnen, Fredrik II:s favorit-berceau, med gallerverket af smidt jern, och hans hundars grafvar. Men derunder fick jag veta, att mannen tillhörde ett elitkompagni af 60 man, af hvilka tjugu hvarje dag äro ordonnanser hos kungen. Han hade gjort ryska fälttåget vid Yorkska korpsen, sedan tjenat under nuvarande konungen i Sverige, varit med vid Grossbeeren, Dennewitz och Leipzig, samt förtjenat jernkorset vid Waterloo.
Ständers Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskott vid Urtima Riksdagen i Stockholm den i:sta Maji 1818, S» D. Vid justeringen af sammansätta Sfats*- iamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskor - Stats* och Besvärs-Utskottens Betänkanden'. 1085 tens Utlåtande, angående Tullverket, och dermed gemenskap ägande ämnen, inlemnade Herr Friherre Drufva ett skrifteligt anförande så lydande : Ben frihet, Landtmannen vid 1S09 och 1.81 o arens Riksdagar sökte och erhöll, var, att vidj Landt - Tullarne slippa blifva uppehållen genom den granskning, han* varor skulle under-» gå, huruvida han förtepat något af det han medförde i sin uppgift till Tullkammaren, der han oftast blef till och med timmar uppehaflen, innan han erhöll Tullsedeln. Till denna önskan biföll Konungen, utan att i och med det samma upphäfva tillsynen öfver Lurendrägaren och Tullförsnillaren. 1 anseende till de klagomål, som vid alla" Riksdagar försports öfver Länck - Tullames tillvarelse till mer eller mindre del, äro de, enligt Kongl. CoTnmerce-ColTegii Kungörelse af den 22.Sept. 18171 inskränJtte till 14 i hela Riket,’ 12 Städer, Stockholm och Götheborg inberäknade, samt två på Landet, Elfkarleby och Hofva. Dessa äro lämpade, efter hvad erfarenheten visat, på de behöfligaste vägar, till hämmande af det onda, som skall förekommas.
Hr Lefre'n: Jag förmodar, att ingen discussion kan uppstå i följd af den uppläsning af Hr v. Troils förslag, som jag begärt, sedan Hr Gr. o. Landtm, redan derå framställt propos. Det är blott ad notitiam för de ledamöter, som ej voro närvar., då förslaget i förmiddags framställdes, som jag begärt denna uppläsning, och då jag är en af dessa ledamöter, så yrkar jag enständigt, att den uppläsning måtte ske, som bort äga rum före propostns meddelande, och jag tror icke Gr. Frölich hafva rättighet att förmena någon ledamot en sådan begärans uppfyllande, helst det inverkar på sjelfva voteringen om contrapos:n, att man vet, hvad D«n la Fe brus vi e. m. jhvad hufvudfrågan skall blifva i nästa votering. Jag vet också icke, hvartill en sådan illiberalitet skall tjena, att icke låta Ståndets ledamöter veta, hvad de behöfva känna för att bestämma sitt votum. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, med erkännande af Hr Lefiens rättighet att få Hr v. Troils förslag uppläst, om icke han skulle vilja derifrån afstå, då det k om me att i voter:spi opos:n intagas och således blefve uppläst vid nämnde propositions justering. Hr Le frön: Jag bar tagit mig friheten för inih enskilda del förklara, att kännedomen om liufvudpropostn inverkar på voteringen om contrapropostn. Jäg kan, då jag äger kännedom om liufvudpropostn, önska en annan contrapropos. än den jag eljest skulle yrka, och tror mig derföre böra vidblifva min begäran. Gr. von Fersen:
Jii finare, vigare och spensligare en kvinna kr, ju löjligare finner hon detta stora diimina djw, som giir s8iinna klumpiga rörelser för att n&amp; sitt koiniska mfil2. Sid. 99 skrattar kvinnan &amp; ter inom sig A t mannens » tjockskallighet », och detta darför att denne dumme mau, i följd af den ridderligt konservativa idit, som han skapat sig om lcvinnan, blir blind fiir g8torm i hennes sninmansatta natur. Är detta förfinade kvinnors spriik och tiil viil ordens innebörd att granslras i ett civiliserndt och sedligt iued~etet samliiilleY. Och om mannen iii för Irvinnan allt detta och eiidnst detta? diiiil, löjlig, förhatlig, af hvad slag iir da clen 7yftrli11g (siil. Il;)), hcilkerr kcitmm fön. blott genom ~nmmen eritkllit? Det nya speciet af Irvinnor har sasom det synes ytterligt ökade fordringar på de stackars utskrattade mannen. För dessa kvinnors eget välbefinnandes skull bör man - &amp; l Unska, att de ickc rniitte i alltför m h g a exeinplar adiinda före %de Iiyn ma11 hrilkli dyka fram vid clen andliga horisonten)), ty de ' min världen nu agor passa icke för sadana kvinnor. Ponera att miinnen, i kiinsla af sin otil1riic: klighet alldeles draga sig undan för deras smiilrtancle, akta, iiti.iifdla kvinlighet - i så fall blefve nförviintningens spänning2 (sid. l l o), såsom förf. säger, %alltför anstriingande f ör dem! » Mig förefaller den del af fru Xarholms Xcinnor, sid. 94- 115, livilken jag nu en stund sysselsatt mig med, nistan vidrig. Ett sådant jolm, en sgdan parfymerad osundhet, soiii innn sölit litdi påsmeta fiirger och polityr!