Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
iHJF * * Använd alltid sådana åt • edra barn, så få de ej liktornar och kylknölar på gamla dagar! Högaktningsfullt C. På Albert Iionniers förlag i [333] LED / GA PLATSER. Sömmerskor! Ang. har börjat utgifvas: DIVERSE. 0 Göteborg den 3 maj 1888. önska lära sy utan att behöfva profva. [324] som genomgått högre läroverk och undervisat i skola i Stockholm, söker plats öfver sommaren som lärarinna för några mindre barn. Svar till » A. H. », Iduns Byrå. Ingen annons införes under 1 kr. Plats finnes nu för 3 a 4 elever, som Drottninggatan 24, öfver g., 2 tr. Behandlar N:r 2 3 a. — b. K a n den svärtas m e d blyerts liksom spiseln? ; domar. Annonspris: o Utan all piofningr. söker plats som sällskap och att gå frun t 11 hända. Svar till » A. G. », Iduns Bedaktionsbyrå. H v i l k e n garnsort? A. R. D a g e n efter befans det linne, som legat närmast kafveln brunfärgarH. — a — a — g. Thea. K | IN En bättre flicka Annonser. frågar Anna. U Breflåda. — In —. Frågor. N:r 19. utstyrsel? D a m p k ö k. Stor värmeförmåga. Brinna luktfritt. Briljant belysning. Fullkomlig belåtenhet garanteras hvarje köpare. ; Ny, genomsedd bemyndigad upplaga. Björnstjerne Björnsons berättelser ur det norska folklifvet intaga icke endast ett af de mest framstående rummen inom den nyare nordiska de hafva äfven sin &gt; literaturen, 11 gifna plats bland det yppersta, som något lands literatur har att uppvisa. I dessa ur folkets verkliga lif hemtade och till folkels hjärta talande skildringar är det beständigt diktens renaste luft man inandas, stärkande såsom sjelfva fjell-atmosferen. Dagny y., - A ' ~. n r. r ,. -, t. d r,. *, - &lt;.
Nu förekommer derjemte i § 27 Riksd.Ordn. följande föreskrift: ”2:o Propostr rörtde grundlagars eller öfriga lagars och ekonomiska författningars stiftande eller förändring, jemte andra mål dem Konungen under riksdagens lopp, vill Ständerna meddela, tillställes genom en statsrådets ledamot hvarje stånd i dess plena”. Konungens nåd. skrifvelse i detta ämne är utfärdad d. 9 Maj innevarande år, och sålunda afgifven ”under riksdagens lopp”. StatsUtsk. egde följaktligen enl. 2 mom. 37 § Riksd.Ordn., som jag nyss för R. o. Ad. uppläst, icke rätt att upptaga den K. skrifvelsen eller att derpå grunda någon framställning lill R. St. Detta skulle naturligtvis gälla, om den K. skrifvelsen innehölle något förslag angtde jernvägarne; men nu innehåller hon icke något sådant. Der står nemi. följande: ”Ofvertygad att R. St., lika som K. M. inse hvilka väsendtliga fördelar skulle tillskyndas fäderneslandet genom ett väl ordnadt jernvägssystem, vill K. M. med kännedom deraf, att under innevar. riksdag väckta enskilda motioner, angtde åtgärder till befrämjande af jernvägsföretag i Sverige, ännu äro beroende på R. Sits handläggning, härhos lill StatsUtsk. i nåder öfverlemna Gr. von Rosens ifrågavar. und. framställning på det R. St. må kom - Den 29 Juli f. m. 2 57 komma i tillfälle att närmare öfverväga, hvad åtgärd, å det allmännas sida, i afseende på detta för den inhemska handeln och industrien serdeles vigtiga ärende må vara alt vidtaga”. K. M. har således endast af nådig omtanka meddelat R. St. hvad Gr. von Rosen kunnat hafva att förmäla, men har alldeles icke gifvit R. St. något förslag i detta afseende. StatsUtsk. har således på sine egna vägnar, och följaktligen, som jag visat, utan stöd af grundlagen, gjort ett förslag, som ej innefattas i Frih. Alströmers motion.
?Dtaj:t funnit ounbgängligen af itöben, belo omflyttningar af attflag tid od) ifrån anbra $uftwibtitlar, bctöocf fbränbringar i förflagewie Beräfnabe utgiftöfitmmor, motfwarabe af tidöft infomft* l:o 2Bib företagen reglering af löningojlaterne odj tjenfleBefattningarne inom SonetttTTaj:te ^ufhtte^crnftone^-peömon, ©tats^£ji-peöittottcrnc ocf öfrige till Songl. tllaj:t6 Canjli föranöe aföelntngar, far Äongl, 9ftaj:t, tneb gobfännanbe af be j¥äl, fårfTilte Sommifterabe anfört uti ett i ämnet afgifmet unberbånigt utlåtanbe, font wather till ©tatö*ittffottef öfwerlentnabt, funnit icfe Blott lämpligt, utan äfwen nöbwänbigt för benna regleringo änbamålo? ettliga fullborban, att alla få fadabe fportler inom Sanjliet, meb unbantag enbajt af löfen för be utaf fftegijtratorerne på weberBöranbeö Begäran mcbbelabe afj¥rifter ocf biarii*Bennö, flfola uppföra, ocf att befje afgifter i fiället utgå till Bronan, fafont Sparta ©igidata, fwilfen följaftligen flfude å be (Srpebitioner, berå ben re* ban äger rum, meb motfwaranbe Belopp fötföjaö, famt å be öfrige tid fantma Belopp fajtftädao. Saligt mebelBeräfnittg utgöra nu fportlernc årligen för ^ufiiticsDteöiftoné
Skåden blott denna lismare; se, huru sött, hur listigt han ler; hur han trycker edra händer; huru han, vid första ord, smyger guldstycken i er hand, huru stolt han blickar på dessa fattighus och hospitaler som han grundat! Ja, snart skall han göra halfva Rio, halfva Brasilien till ett enda stort fattighus och den andra hälften till ett enda fängelse, och der instoppa eder allesammans! Men masken har nu fallit: conspirationen är upptäckt. Hören! Ignazio Andrada har förlofvat, hemligen förlotvat sin dotter med Visconde Agostinho Villaflor. Och denna förlofning är afslutad i kejsarens egen närvaro! Medborgare! Begripen J nu hvad detta har att innebära? Eller kanske J icke kännen denna Villaflor! Välan! Det är en Lusitano! Redan detta är nog att stämpla denna onaturliga förening med sitt rätta namn. Ty hvilken rättsinnig patriot skulle vilja öfverlemna sin dotter åt en Blyfot; nej, hellre åt en Mameluco, åt den ohyggligaste Cafuso! Men hören vidare! Villaflor är en systerson till Oliveira Brant, hufvudmannen för Camarillan, och står sjelf nästan i ännu större gunst hos kejsaren än till och med den nedrige onkeln. Han är också nära beslägtad med markis Loulé, Dom Pedro’s svåger, och således befryndad med sjelfva kejsarhuset. Derföre har han, ehuru knappt tjugo år, redan blifvit kammarherre och capten vid gardet, fastän han aldrig sett någon annan krutrök än vid sin höga beskyddares hyllning och kröning. Det är således en slaf, en tyranniets bödelsknekt. Men denne slaf är tillika den oförvägnaste, den öfverdådigaste sälle i hela kejsarriket. Det är en ung valp, som i gyllene kedjor vid palatsets portar uppfödes med Brasiliens must och märg till en blodhund. Men detta är ändock icke nog.
Det är R. oell Ad. väl bekant, alt åtskilliga af dess ledamöter utan tvifvel fördröja sin härvaro, just i väntan på detta förslags företagande. Skulle man nu vilja utsätta någon viss dag för opiuionsnämndens sammanträde, så kunde man komma i collision både med det ena och det andra ärendet. Sådant visar nogsamt, att det icke är lämpligt, att ett Stånd i detta fall går i förväg för Talmansconclaven, som bäst bör veta när det ena eller andra ämnet lämpligast kan företagas. Om nu R. o. Ad., då det icke kunnat antaga BorgareStis inbjudning, skulle besvara den med förslag till en annan dag; hvad hopp vore då, att få 11. o. Ad:s förslag godkändt af de öfriga Stånden? Jag hemställer derföre, att R. o. Ad. icke mätte fatta något annat beslut, än det som Frih. Palm-! stjerna föreslagit, nemi. att icke antaga inbjudningen, och öfverlemna till Talmän nen att om ärendenas föredragning på bästa sätt öfverenskomma. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att han, ehuruväl icke någon af R. o. Adis ledamöter yrkat bifall till BorgareSt:s inbjudning, dock först borde framställa propos. till densammas antagande, och hemställde fördenskull, om 11. o. Ad. behagade instämma i BorgareSt.-s beslut, att valet till ledamöter af ifråga v. nämnd må förrättas Lördagen den 24 dennes. Ropades starka nej, blandade med ja. Hr Ramsay, Bror Jacob: Jag har tyckt mig finna hos de talare, som i detta ämne uppträdt, att deras önskan vore att om möjligt gå BorgareSt. till mötes i det framställda förslaget. Jag tror också, att de hinder, som Friherre Palmstjerna framdragit, lätt kunna undanrödjas. Hvad det första beträffar, eller att man borde vänta till dess man fick se, huruvida Just.Ombudsman:s berättelse kunde gifva anledu. till några anmiirkmr emot Högsta Domstolens närvar, ledamöter, sä tror jag, att det är allmänt kändt af Ståndet, att några sådana anmärknir 34 266 Den 17 Augusti f. m. der icke komma i fråga.
Det vore ju en motsägelse, hvartill Rikets Ständer desto mindre böra göra sig skyldige, som ett dylikt stadgande utan påföljd kunde öfverträdas; ty en Revisor upphör icke under liden, att vara Svensk medborgare; och såsom sådan, kan det honom icke förvägras, att utbekomma hvilken handling, han behagar. — Hvilka olägenheter af denna frihet för Revisorerna förspordes väl i Statsverket till och med 1822? hvilka hafva försports i Banken och RiksgäldsContoiret, der hon ännu fortfar? Vore det någon, som skulle söka ändring deri, så vore det väl Revisorerna sjelfva, eller StatsUtskottet, som kunde besväras af deras tvister, och icke Styrelsen. Henne bör det vara likgiltigt, hvilkendera Revisionen, som gör anmärkningar; ty det är på förhand ovisst, hvilkendera som blir strängast, och i alla fall skola anmärkningarne först behandlas af Ständerna, innan de leda till något ansvar. En förblandning af förvaltning och räkenskap synes ligga till grund för dessa farhågor. Ehuru föreningen af bägge utvisar fullständigheten af ett Räkenskapsverks åtgärder: så kunna de vara ganska olika, och äfven under granskningen åtskilda. Förvaltningen kan vara dålig, fastän räkenskapen är väl förd, och tvärtom. Instructioner och Reglementen, jemnförda med an - 28 Den 9 F e b r u a r i i f. m. komna och afgångna bref, samt dithörande protocoll, hvilka utvisa förvaltningens beskaffenhet, kunna granskas för sig, likaväl som Räkenskaps-protocollet, bufvudboken, med dithörande verificationer öfver inkomna och utgångna medel. Det kan icke blott ske, utan det sker sä både hos Revisorer och Utskott, genom deras åtskilda CanzliAfdelningar för förvaltningen, och Räkenskaps-afdelningar för hvad som hörer dil. Endast i händelse af tvifvelsmål, otydlighet eller anmärkningar, behöfver man jemnföra befallningar och räkenskaper, beslut och verkställighet; men derföre icke flera räkenskaper, än dem, som höra till saken, och följagteligen icke hela hufvudboken, hvadan bokslutet kan dertill vara öfverflödigt.
Hvarken Komitén eller Utsk:t har föreslagit såsom någon ovilkorlig skyldighet för näringsidkaren, att lemna annan uppgift, än angående beskaffenheten af den rörelse han idkar, och de biträden han dervid begagnar. Således behöfver man, enligt förslaget, icke uppgifva den inkomst man har af sin rörelse, utan blott, »den eller den rörelsen idkas”, »så och så många arbetare begagnas”; och derefter eger Bevilln:skomitén att, med hänsigt till dessa uppgifter och andra bestyrkta eller kända förhållanden, lämpa den afgift, som den anser böra den ifrågavarande personen påföras. Jag erinrar mig, att man ytterligare anmärkt, att antagandet af det uppgjorda bevillningsförslaget skulle medföra ett alltför vidlyftigt arbete, i förhållande till det dermed åsyftade ändamålet, eller uttaxeringen af en summa, som likväl möjligen icke komme att uppgå till större belopp för hela riket än 2,000,000 rdr. Jag kan icke annat än erkänna befogenheten af denna anmärkning, och skulle ansett det för mig såsom ledamot af Bevillningskomitén hafva varit jemförelsevis vida mer tillfredsställande, om Komitén haft i updrag att i annan beskattningsväg uttaga det afgiftsbelopp, som genom nu ifrågavarande bevillning skall upbäras, och icke erhållit till sin upgift att föreslå nya grunder för allmänna bevillningens utgörande; men då man önskar och kanske måste bibehålla en sådan allmän bevillning, som den, hvilken under århundraden af Svenska folket utgjorts, så bör man väl ingalunda, äfven om det, isynnerhet första gången, kan blifva förenadt med betydligt besvär och jemförelsevis ansenliga kostnader att få samma grunder rätt bestämda och noggrannt tillämpade, rygga tillbaka för dessa svårigheter. Det är från denna synpunkt Komiterade utgått vid upgörande af sitt förslag; och jag är öfvertygad, att då en gång en sådan uppskattning, som Komitén föreslagit, skett för första året, skall det, hvad såväl landsbj^gden som de mindre städerna beträffar, sedermera blifva ganska lätt att för hvarje efterföljande år förnya och jemka eller förändra de påförda beskattningsbeloppen. loo Den 12 Maj e. m.
Anstalten torde ock, till följe af det för ■ less anlitande nödiga stadgandet, att hästlegan för s. k. extra post skall å postväg betalas med 60 öre mer per mil, än å andra vägar, blifva mindre välkommen för många resande, som, för sjuklighet eller andra orsaker, ej kunna eller finna för sig beqvämligt att färdas i postvagnarne, samt jemväl för Staten medföra ej obetydlig tillökning i rese-ersättningar till embetsoch tjenstemän.
Stockholms stad icke böra förpligtas till bestridande af de kostnader, hvilka, utöfver de från stadens sida hittills utgående, kunde, till följd af läroverkets i framtiden tvifvelsutan behöfliga utvidgning, för detsammas förseende med ändamålsenlig lokal erfordras; hvadan Kollegium i underdånighet hemställde, att, vid äskandet af statsanslag för den här i staden inrättade slöjdskola, Kongl. Maj:t täcktes i nåder föreslå, att vid anslagets beviljande må fästas det förbehåll, att Stockholms stad till bekostande af tjenlig lokal för skolan bidrager med ett belopp, som motsvarar hvad i berörda hänseende från stadens sida under år 1858 utgått. Jemte hemställan att Kongl. Maj:t täcktes meddela Rikets Ständer, att som ifrågavarande slöjd-skola numera uppehöllcs hufvudsakligen genom anslag af statsmedel samt understöd af Stockholms stad, men endast till en ringare del genom bidrag af Slöjdföreningen, Kongl. Maj:t under den 23 nästlidne September i nåder förordnat, att skolan bör stå under tillsyn, icke af bemälde Förenings Direktion, utan af en särskildt utsedd Skolstyrelse, bestående af en ordförande, som af Kongl. Majit förordnas, samt tre ledamöter, som skulle utses, en af Kommers-kollegium, en af Stockholms Magistrat och Borgerskapets Äldste, samt den tredje af Slöjdföreningen så länge dess bidrag till skolan såsom hittills fortfore, — tillstyrkte Stats-rådet för öfrigt, i betraktande af hvad Kommers-kollegium härvid yttrat, att Kongl. Majit måtte i nåder föreslå Rikets Ständer, att till understöd för den af Svenska Slöjdföreningen i Stockholm inrättade söndagsoch afton-skola anvisa anslag till enahanda belopp som vid sodnaste riksdag beviljades eller 15,000
Ständer, hvarken tift anslående af någon contant belöning, eller till underdånig hemställan, att Kongl. Majit måtte i nåder täckas tilldela Petter Andersson någon belöning, lämpad efter den sanna förtjenst, hvartill han genom sin välgörande uppfinning gjort sig värdig, helst Utskottet hyste den säkra öfvertygelse, att, om methoden finnes af varagrig nytta, Kongl. Majit icke lemnar uppfinnaren utan uppmuntran; hvaremot blifvit anmärkt, att den erhållne belöningen alldeles icke motsvarade uppfinningens nytta och den möda Petter Andersson för dess användande haft ospard, hvarjemte är vordet föreslaget, att det prsemium, som blifvit Assessoren Osbeck beviljat, med 333 Ridr 16 sk. Bico årligen för uppfinning af en så kallad Rökoch Svältcur tift Veneriska smittans hämmande, och af hvilket prcemium han skulle få vara i åtnjutande, intill dess han erhöll någon ordinarie Läkare-Beställning, matte få Stats^Utskotlets Betänkanden. 765 öfverflyttas på Petter Andersson, sedan Osbeck redan i flere år skall haft Lön på Stat. I anledning häraf får Stats-Utskottet anmäla, att enligt ankomne Protoeolls-Utdrag, är Utskottets berörde Betänkande bifallet af Högloft. Ridderskapet och Adeln den 11 :te, af Högv. Preste-Ståndet den i4:de och af Vällofl. Borgare-Ståndet den ti:te i förl.
Det bör icke heller kunna ifrågasättas att icke jag, lika varmt med mången annan ledanot inom R. o. Ad., nitälskar för erhållandet af ett anslag, som skille kunna förlänga de indelta regdenas öfningstid; men jag mäste mdock i denna fråga förena mig med det yttrande, som Hr Gripentedt bär afgifvit. Med den kännedom jag äger om mer eller mintre benägenhet hos StalsUtsk. att tillstyrka bifall lill anslag för armen, och med den kännedom jag tillika vunnit om tillgängarnes otilräcklighel, skulle jag för min del anse det vara klokt hanilladt a R. o. Ad. att vid detta tillfälle bifalla Stats-lltsk:s betänk. Det ny.s afgjorda vigtiga anslaget till instruktions kompanierna lyckades le som derföre nitälskade med mycken svårighet att utverka. Besblet derom fattades med en enda rösts pluralitet. Denna fråga blir roligen inom 2 Stånd afslagen, och den slutliga utgången kommei således alt bero på Förstärkt SlatsUtsk. Jag är för min del fullt jfvertygad derom, att om R. o. Ad. återremitterar denna punkt 61 StalsUtsk., så kommer det icke att verka till någon förändring f Utsk:s tillstyrkande, och ehuru myckel jag skulle önska att kunn anskaffa ett sådant anslag, så erkänner jag dock öppet, att jag icke kan i StalsUtsk., om frågan dit återkommer, rösta för detsamia. Deremot tror jag för min del att om resultatet blefve sådan, att såväl anslaget för instruktionskompanierna, som väckt fråga on anslag lill indelta arméens öfningar skulle komma att pä en gångblifva föremål för omröstning inom Förstärkt StatsUtsk. så skul man gå i mistning af båda dessa anslag.
I-händelse sådant, för verkställandet af Riksgälds-Contorets förestående utbetalningar, finnes oundgängligen nödvändigt, äga Fullmäktige att upplåna härtill erforderliga medel emot detta Verks obligationer, som skola lyda å Svenskt mynt och vara ställde till inlösen, antingen efter föregången uppsägning eller efter viss bestämd förfallotid, hvilken sednare dock icke får bestämmas utöfver Tio år från obligationernas ulgifningsdag. Full i • mäktige skola härvid företrädesvis söka begagna deL af ofvanberörde lånesätt, hvarigenom den lägsta räntan beredes, och får denna icke i något fall öfverstiga Fem procent, eller rabatt å obligationernas kapital-belopp medgifvas. jin gående uppbörden ecb redovisningen af de till Riksgäl ds-Contoret ingående bevillnings m. jl. medel, samt härmed gemenskap ägande arfvoden. §. 22. (Motsvarar 127 §. i 1841 ars Reglemente*’) Allmänna henill ningen unpbäres oöh redovisas, på sätt i gällande Bevillnings-Förordning är stadgadt; och åtnjuta de tjenstemän och öfrige vederbörande, hvilka med uttaxeringen och uppbörden af bevillningen ega befattning, de uti samma Förordning dem tillerkända arfvoden och traktamenten. Likaså äga Kronofogdarne och Lands-Conloren att, för uppbörden och redovisningen af arfsoch testaments-bevi/lningen, tillgodonjuta de serskildte arfvoden, som uti Kongl. Kungörelsen den 11 December 181 i blifvit bestämda. §. 23. (Lika lydande med 128 §. i 1841 ars Reglemente.) Öfver hvarje års uppbörd af Allmänna Bevillningen samt RiksgäldsContorets öfriga inkomster, hvilka uti landsorterne levereras, författas vid Lands-Contoren Summariska.
Nu satte sig Vanloo i en soffa mellan mor och syster med deras händer i sina och började berättelsen om de öden, han genomgått, sedan han skildes från fädernehemmet. Han tecknade i raska, lifliga drag den ena taflan efter den andra ur sin skiftande och händelserika lefnad: de lyssnade, de frågade, de lefde i den verld, han öppnade för deras blickar, de delade hans arbeten, mödor, äfventyr, sorger och fröjder, och Ingrid afbröt honom ofta, för att med icke mindre skarpsinnighet än lefvande öfvertygelse hänvisa på ett inre, moraliskt, om Försynens afsigter vittnande sammanhang mellan länkarne i denna kedja af brokiga tilldragelser. Men när Vanloo redogjort för sin lefnadshistoria, kom ordningen till Ingrid att förtälja sin, och så ilade nattens timmar, utan att man märkte deras vingade flykt, tilldess slutligen de nedbrunna vaxljusen påminde om att göra ett uppehåll i dessa frågor, på hvilka man icke tröttnade att svara, och dessa svar, som ständigt framkallade nya lifliga frågor. Vanloo förde Ingrid och Ellen till den för dem iordningställda sängkammaren och lemnade dem att njuta en hvila, efter hvilken de skulle vakna till den första dagen af ett nytt, lyckligare tidskifte i sin lefnad. Erik lemnade den lilla familjen, sedan han lofvat att följande dag åter infinna sig hos Vanloo. Denne begaf sig till sin sängkammare. Morgongryningen skimrade redan genom fönstergardinernas draperier, men Vanloo kände intet behof af sömn: han kunde ej åt en medvetslös dvala uppoffra något af de stunder, han räknade för de sällaste i sin tillvaro. Innan ännu det dofva sorl låtit höra sig, hvilket förkunnar, att en folkrik stad vaknat till en ny dags verksamhet, infann sig Sigurd. Han var van att vid hvilken timme af dygnet som helst stiga in till sin herre, då han hade något af vigt att meddela denne. Nu återvände han för att förkunna utgången af sin expedition mot Scylla. – Ha, kapten, sade han, – återigen en genomvakad natt! Ni sofver mindre än fågeln i skogen. Men om ni väntat att få se mig vid det här laget föra
Ank. till Exp.lTlsk. d. A Nov. 1836, kl. 7 e. m. Memorial. Stats-Utskotlet, som denna dag fått emottaga Kongl. Maj:ts nådiga proposition om Statsverkets tillstånd och behof, har, enär, jemlikt 27 § i RiksdagsBih. till B St. Pral. 1836 & 1837. 4 Sami. 1 Åfd. 1 Haft. 1 2 Stats-Utskoltets Memorial N:is 5 & 4. ordningen, riksdagens början räknas från den dag, högstberörde nådiga proposition aflemnas, skolat sådant i nämnde afseende anmäla; blifvande härjemte ett exemplar af densamma hvarje Riksstånd tillstäldt samt Expedilions-Utskotlet anmodadt att skyndsamt gå i författning om tryckningen af nämnde proposition med tillhörande bilagor. Ank. till Exp.-Ulsk. cl. U NoV. 18S6, kl. 5 e. m. Memorial. Bondeståndet har till Stats-Utskottet remitterat särskilda, inom bemälda Riksstånd al Riksdagsfullmäktige Per Mattsson från Westernorrlands, Johan Persson Irån Upsala, Mats Pehrsson från Stockholms, Tobias Lind från Götheborgs och Bohus samt Johan Johansson från Östergöthlands län väckta motioner, angående den s. k. personliga skyddsafgiftens användande till folkundervisningens befrämjande; men som Utskottet anser denna fråga icke hufvudsakligen tillhöra dess handläggning, får Utskottet, med stöd af 44 § 3 mom. Riksdagsordningen, förenämnde motion återlemna, för den åtgärd Rikets Ständer finna med åberopade § öfverensstämmande, med upplysning att vid föregående riksdagar likartade frågor blifvit till Bevilinings-Utskottet remitterade och af detta Utskott, efter inbjudning, gemensamt med Stats-Utskottet behandlade. Ank. till Exp.-Utsk. d. 11 Nov. 18H6, kl. 3 e. m. Memorial.
1,500: — , undersökning af fornlemningar och upprättande af teckningar öfver sådana 2,000: — „ fortsatt utgifvande af plancheverk öfver fornsaker och andra historiska märkvärdigheter 2,000: „ vårdande af fornlemningarne i Wisby 1,500 Transport 10,000 R:dr 246,500 8,050 6,936 4,000 18,000 22,650 170,400 13,500 490,036 ! ■ 20 Transport 10,000: — För fortsatt utgifvande af arbetet “Svenska språkets lagar“ 1,500: — „ bekostande i hufvudstaden af offentliga vetenskapliga föredrag i sådana ämnen, som företrädesvis tillhöra allmän bildning 10,000: — Till artisten N. Mandelgren för verkställande af resor inom riket i och för fortsatt aftecknande af kyrkliga monumenter 1,500: — „ lithografen C. J. Billmark, för fortsatt utgifvande af plancheverket: “Sverige, aqvarell-lithogra fier och tontryck “ 800: — För fortsatt utgifvande af plancheverket: “Fordna och närvarande Sverige11 400: — Till understöd för den af doktor O. Sandahl i hufvudstaden inrättade medico-pneumatiska anstalt 2,000: — För gjutning i brons af professor Molins grupp “Bälte spännare“ 20,000: — Anslag, tillhopa Riksmynt. R:dr 490,036 46,200 536,236 B) Att utgå såsom lån: För uppförande af ett nytt läroverkshus i Upsala . dito dito dito dito dito dito dito dito dito dito . 70,000 i Carlstad 20,000 i Wenersborg 20,000 i Christianstad 10,000 i Westervik . 10,000 i Skara 20,000 150,000 Tillsammans anslag och lån j 686,236 T'