Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sig med Nådigt välbehag emottaga det prof af Rikets Ständers omtanka, hvarom förevarande underdåniga skrifvelse bär vittnesbörd; men då deri omförmälda, vid sista Riksdagen beviljade Creditiv är nu för en längre tid till största delen fästadt i Westerbottens och Norrbottens Län, samt fråga blifvit af Kongl. Majit hos Rikets Ständer väckt om eftergift och afskrifning af en del utaf dessa Läns skuldsummor för erhållna undsättningar under flere på hvarandra följde missväxtår, hvarefter återstoden endast successive skulle återgäldas, på sätt äfven år fallet med undsättningsmedel i andra Län; alltså fann Kongl. Majit, lika med Stats-Secreteraren och Stats-Rådet, omsorgen för behöfvandes väl ålägga Kongl. Majit den pligt, att af Rikets Ständer begära, alt utöfver den af Rikets Ständer redan beviljade anvisning å det förra Greditivet, i mon detsamma inflyter, ytterligare, med afseende å förenämnde tillgångars lill en del mindre disponibla beskaffenhet, en summa af Fyrahundra Tusen (400,000) Ridr Banco må af Rikets Ständer anvisas för att, i händelse af behof och sedan Credilivmedel blifvit i första rummet använda, vara för Kongl. Majit tillgänglig för undsättningars meddelande; och ville Kongl. Majit i sådant afseende, enligt Stats-Secreterarens och Stats-Rådets till Protocollet förden 28 sistlidne AugusLi afgifne och nu förnyade underdåniga tillstyrkande, i ämnet aflåta Nådig Proposition till Rikets Ständer, affatlad i de ordalag, det vid ofvanberörde Protocoll bifogade förslag innehåller, med den förändring, hvartill Rikets Ständers ifrågavarande underdåniga skrifvelse föranleder, kommande denna Proposition, att så lydande, som det vid denna dagens Protocoll bilagda förslag utvisar, till Rikets Ständer afgå. Ex Protocollo Nils af Zellen. Bihang till R. St. Hesta Sami. lista Äjd. 1 2Q-.de i o Kongl. Maj:ts Nåd.
Hvar du hör en knotande, upprorisk, säg: der är en dåre, en usling! med smärtor som ett ilsket barn, och med hugnelser som ett fånigt! Hvar du ser en menniska le i sina plågor, smila åt döden, – säg: der är en hjelte, en vis, en gudomlig; värd ensam alla diktens himmelriken! Jag talar icke om en vansinnig Stoicism. Jag talar om Sokrates’ och Marc-Aurels fromma och ljufva försakelse. Men detta är förtäckt, från evighet till evighet, för Dumheten. Du, min vän, skapad för Allt: misskänn icke Sanningen! och du skall icke förlora Sällheten. Du är ”icke nog dygdig”. Godt! Men vill det icke säga: du är icke nog fullkomlig – och således icke nog säll? Välan: väpna dig, stoft! låt höra dina anspråk! – Märk, huru äfven i denna förfining den stora allmänna dårskapen framsmyger sig! Du är lycklig, när du är dygdig. En annan, när han är rik. En tredje, när han har skönhet. En fjerde, om han vore i andra verldar. Hvar är en gräns för sådan dumhet? – Öfvertyga dig, Ädle, att här icke ges någon själens frid, ingen vishet, ingen sällhet, utom Undergifvenheten. Den är den förädlade Christendomens första dygd. När du kan säga till dig sjelf, och le med lugn mot himmelen: detta är hvad jag är och måste vara; detta är mitt mått af fullkomlighet och sällhet! då, min vän, är du en Vis. O, lycksaligheten väntar dig! Jag kan icke upphäfva smärtor. Men jag kan göra dem till ett segerfält för den ädla menniskan. Jag kan göra, att hennes förnuft just der upptäcker outtömliga skatter af Väl, hvar dåren ser intet – eller plågor. Spänn då icke, ovise yngling, anspråken på din vanmakt! Kan du icke stråla gudomlig som en seraf: kräla nöjd och tacksam som en mask! I alla Naturens kretsar är delen del, och dåren qvald. Dock, förunderliga harmoni!
Då emedlertid det visar sig, att, om äfven tillgång för en del af förut uppräknade Hamnförbättringar kan beredas på Nionde Hufvud-Tilelns anslag, likväl för fortgången af lättade vattencommunicationer, det vid sista Riksdag beviljade anslaget af 5o,ooo R:dr skulle blifva nog otillräckligt^ samt, Äer hvad ofvanstående utredning innehåller, vissa arbeten, som afs« dels fullföljandet af företag, utaf enskilde påbörjade i förlitande på ullof■vade bidrag af Staten, och dels vidmagthållandet och iståndsättandet af för Landet ganska vigtiga communicationsleder, böra utan långt uppskof bringas. till verkställighet, anser Utskottet sig eg a skäl tillstyrka: alt en årlig summa af 70,000 Ridr må af Rikets Ständer anvisas, att, i den ordning och på sätt Kongl. Majit pröfvar lämpligt, användas till vattencommunicationer m. m. St tits-Ut skottets Ut/. Och anser Utskottet några andra förbehåll vid dispositionen af dessa medel icke böra fästas än 1) att, i likhet med hvad vid sista Riksdag bestämdes, innan arbete i en ort företages, invånarne böra förbinda sig alt med minst hälften af kostnaden bidraga till dess utförande; samt 2) att, då nja förelag ifrågakomma, för b vilka större bidrag erfordras, än som finnes odisponeradt å det till nästa Riksdag gällande anslaget, början med dem icke må göras förr, än anslagsfrågan af Rikets näst sammankommande Ständer är afgjord. Sammanlagde beloppet af hvad Utskottet såsom nja extra anslag sålunda tillstjrkt, att under 5 år utgå, utgör: För Försvars-verket till Lands . n00,000 D:o D:o till Sjös .
Utskottet anser sig derjemte böra upplysa, att frågan om inskränkningar i den enskildes rätt att fritt använda de ädla metallerna ingalunda är någon nyhet inom den svenska lagstiftningen. Sålunda finner man redan i Calmar Recess af år 1474, förbud för Guldsmeder och alla andra att nedsmälta Rikets mynt, vid ansvar alt ■»brännäs ulan miskund», hvarförutan 9:de punkten af »Riksens Rådz och Mäns Stadga och Försäkring gjord i Tälge år 1491» föreskrifver att »ingen före Riksens mynt »ut, utan sine rälta Thcerepenningar, och ej Sölf utriges, vid Lif och gods.» Vidare heter det i Kongl. Stadgan af den 24 Januari 1540 »att mäst alle köp»män här i Riket håfve nu i många år handlat ganska otillbörligen med Cronones »mynt, hvilket mäste the allesammans hafva fört utaf Rijket och till Danmark, till »the Tyske städer, Riga, Refle, Dantzigk, Lybeck och annorstädes.» Uti nämnde förnyelse förbjudes »vid Confiscation till giö»randes, såväl kopparplåtarnes, som allt annat myntz utförsel» och stadgas vidare: »fördristar sig någon häremot handla, anten i then ena eller andra måttan, then sam »me förklare Wij härmed att han utan nåder eller anseende till personen, skall blifva »afstraffad som en Cronones tjuf.» Det blefve för vidlyftigt att uppräkna aila de stadganden, som under 18:de seklet blifvit utfärdade i afsigt att inom landet qvarhålla myntet.
Era handlingar skulle allt tåla vid att bli skådade på särdeles nära håll! Scen XIII. DE FÖRRE. ORGAMÄSTAREN (från kyrkan). Hvarför komma icke bröderna i messan? De hålla biskopens folk sällskap! MÅRTEN. ORGAMÄSTAREN. Skall jag sitta och spela för torna väggarna! Hvar är diakonus? Han gick in för att tillhålla bröderna! Och så blef han qvar. Vaker och beder Jag måste in och taga vara på min broder! Han är så svag min käre diakonus, så svag, så svag! MÅRTEN. ORGAMÄSTAREN. MÅRTEN. ORGAMÄSTAREN. (Går till refektorium. Ryckes in efter ett svagt motstånd.) Han också! Det här måtte inte hänga rätt ihop! Jag måste gå och se efter! (Går in i refektorium.) Scen XIV. GERDT, sedan OLOF. Alla, alla öfvergifva de Herren! GERDT. Mäster Olof. 18 OLOF (in hastigt utan att igenkänna Gerdt.) Hvar är Gonfessorn, broder! Biskop Brask har kommit! Hvad ser jag! Fader Gerdt! Är du icke qvar På dårhuset? Nej, jag rymde! Du vet att Brask lät sätta in mig derför att jag tryckte Luther! Jag vet! Men hvar kommer du nu ifrån? Från Wittenberg senast! GERDT. OLOF. OLOF. GERDT. Hvad gör man i Tyskland? Hela Tyskland står i lågor. Bönderna i Böhmen skaka på oket och herrarne lemna sina slött. Känner du Götz von Berlichingen, Mannen med jernhanden? O här skulle behöfvas jernhänder! Hvad ämnar du nu? OLOF. GERDT. GERDT. Jag har två predikanter med mig från Westfalen: Rinck och Knipperdollingh! Två stora lefvande andar! I natt resa vi till Stockholm och sedan predika vi! Och jag skall sitta här bunden! OLOF. Hvilken har bjudit dig sitta bunden? Du är trött, Olof, du är feg! Statt upp och förkunna! Feg!
Uragtlifter Presterstapck, att wid LysningSSedlar, eller Embetsmän och Betjente tvid Skrifters emottagande och ntgifwande, hwad dem i denna Författning alagdt bliswir, böke Ser Riksdaler Treltiotwa Skillingar, och answare Kronan för wärdet af det Stämplade Papper, som genom deras underlåtenhet icke bliswit anwändt. Skulle lik, wäl, wid LySningS-Sedlars utfärdande iör Persöner, som har icke bliswit utnämnde, något misstag äga ruin hos Presterstapet wid deras hänförande under »vederlikar, ma sadant icke medföra annan påföljd, an att, wid steende godkänd anmärkning, fpllnaden i Chartan stall crsattaö af den Person, för hwilken Lösningen stelt De anmärkningar, hwilka emot Presterstapet, rörande Lysnings-Chartorne kunna göras, och till förklaring utställas, stola genom Konungens Besalimngshaftvande tillsändas Dom-Capitlek, som föranstaltar om Förklaringars infordrande fran Prestcrstapet och astemnande till Konungens Befallningshafwande, . för att jemte Hcmdlingarne widare wederbörligen fortställas. Ut - 2974 Den »8 Augusti. Utbyte af Maculeradt Stämpladt Papper killates, enar det ar synbart att mitzstrifning eller annan orsak wällar Chanans oduglighet, hwarwid för Papperet stall be lalas Nio Runstycken arket. Allt understes med Stämpladt Papper, uppbärande af högre betalning an utsatt ar, förfalstning eller annan grof förbrytelse straffas efter Allmänna Lagen. §. 25. Charle - Sigillate, Contokret stall alltid hafwa i beredskap tillräckligt.Stampladt Papper af alla de särskildta valeurer, som enligt denna Författning erfordras, sa att reqvisttioner dera fran Färsäljningsmännen samt Lands - Contoiren, genast blifwa expedierade. Til! Werlar stola desiutom, fyra särskilta Stämplar inrättas af mindre storlek, pä fint Papper i wänlig Wexel, form.
De andra behöfva icke tala, lika litet som de mäkta det, ty hvarje fylgia försvarar sin skyddsling; hon är ett välvilligt vittne för honom och tillika det pålitligaste inför domstolen, ty hon känner alla hans tankar, bevekelsegrunder och handlingar. Sällan kräfves, att hon talar; ty hennes närvaro invid den döde är i och för sig ett bevis, att han ej gjort sig skyldig till någon oförlåtlig synd. Utanför tingskretsen vänta skaror af straff-andar på domstolsförhandlingens slut, för att ledsaga de till osalighet dömda och öfverantvarda dem åt deras yttersta bestämmelse. Bland dessa straff-andar äro heiptorna, som äro väpnade med törnegissel. Till tinget vid Urds brunn böra de döda komma väl klädda och prydda. Stridsmännen medföra sina försvarsoch anfallsvapen; kvinnorna och barnen smycken, som varit dem kära. Bilder af de saker, som fränder och vänner nedlagt i grafhögarne, medfölja de döda till vittnesbörd inför domarne, att de åtnjutit de efterlefvandes aktning och tillgifvenhet. Den åsyn de till tinget samlade förete ådagalägger i hvad mån de efterlefvande iakttaga den lag, som bjuder vördnad för döden och omsorg om de hädangångnes stoft. Många dö under förhållanden, som omöjliggöra för fränder att iakttaga denna omsorgs plikter. Då böra främlingar träda i fränders ställe. Det skick, hvari dessa döda anlända till tinget, visar bäst, om fromt sinnelag är rådande i Midgard. Ty ädla sinnen behjärta de råd, som så lyda: »Visa de lik du finner på marken den sista tjänsten, de må vara sotdöda eller drunknade eller vapenfallna! Du skall göra bad åt dem, som äro döda, två deras händer och hufvud och kamma och torka dem, innan du lägger dem i kista och bjuder dem säll sömn.» Deras naglar böra vara klippta. Det finns tjenstgörande andar, som å tingsstaden undersöka, om de äro det, och i annat fall klippa dem.
Denna tillgång är genom ytterligare försäljning af spanska pia strar till bokföringsvärde af 506,984: 52. 11. förminskad till R:dr Silfver 760,197: 13. — Berörde försäljning har egt rum til! ett pris per piaster af dels 126, dels 130, samt dels 150.1 sk. Banko, hvarigenom, vid jemförelse med det värde, hvartill piastrarna uti Bankens räkenskaper bokföras, en vinst för Banken uppkommit af 63,393 R:dr 24 sk. 4 r:st. Banko. Om härvid jemväl i betraktande tages, icke allenast att, i händelse Banken skulle nödsakas att, till om-myntning i Svenskt silfvermynt, använda tillgången i Spanska piastrar en icke obetydlig förlust tillskyndas Banken, utan äfven, att Banken genom försäljning af piastrarna kommit i tillfälle att köpa vexlar till 127 sk:s kurs; torde fördelen att under sådana förhållanden realisera piasterförrådet vara obestridlig. § 11- För beloppet af det silfver i omyntad form, som under de sednare åren är Försäljningen af vordet försåldt, redovisas uti Herrar Revisorers berättelser, och Fullmägtige anse silfver i omynsig blott böra anmäla, att ifrågavarande försäljning till hufvudsaklig del skett för tad form att derigenom infria af Finska Banken invexlade och derifrån hitsända Svenska bankosedlar. § 12. Bankens, genom vexelhandel bildade behållning utgjorde, enligt 34 § i Uppköp och för 1833 års Revisionsberättelse R:dr Silfver 1,032,086: 33. — säljning af Vexlar äro sedermera till och med den 9 innevexlar. varande November köpta till belopp af » » 497,709: 31. — Summa R:dr Silfver 1,329,796: 16. — Häraf innestodo hos Handelshusen Sal. Heine och Peter Siemsen <Si Comp. i Hamburg
Verkställigheten af handelsdomstolens beslut angående konkursgäldenärens insättande i bysättningshäkte, eller vakt om hans person, åligger krono-åklagaren eller gode männen, hvem skyndsammast det utföra kan. 461. Finnas ej penningar i konkursboet, lillräcklige för utgifterne i och för utslaget om konkursens öppnande, för samma utslags offentliga anslående och införande i tidnipgarne, för förseglingen, för gäldenärens bysättning eller vårdnad, må dessa kostnader förskjutas utaf statsmedel på anfordran af domstolsreferenten, och skall, hvad sålunda utaf statskassan förskottsvis kan varda utbetaldt, återgäldas med förmånsrätt af de först til! konkursboet inflytande penningar, dock oförkränkt den panteller hypotheksrätt, för hvilken de först försålde tillgångarne kunna häfta. KAP. IV. Om förordnande tillsvidare af syssloman och förnyelse af valet utaf desamma, 462. Uti det utslag, som förklarar konkurs öppnad, utser handelsdomstolen äfven en eller flere syssloman lills vidare. Utan dröjsmål och sednast inom fjorton dagar åligge konkursmålets referent och öfverförvallare alt sammankalla de förmodade borgenärerne och att inhemta de då till städeskomnes mening om hvilka borgenärerne äro och deras ställning till konkursboet, samt om utnämning af nya sysslomän. Vid detta sammanträde skall protokoll föras, hvari de närvarandes utsagor och anmärkningar upptagas, hvarefter detta protokoll till domstolen ingifves. Kongl. Maj:ls Nåd. Skrifvelse, N:o 10. 55 Efter föredragning af detta protokoll och inhemtad kännedom om de förmodade borgenärerne, deras fordringsbelopp och vilkor, utnämner handelsdomstolen nja syssloman eller bibehåller de förut lills vidare utsedde. De sålunda förordnade sysslomannen förblifva i deras befattning, domstolen dock obetaget, alt dem derifrån skilja och andra i deras ställe utse, uti de händelser och på Sätt, som härefter bestämmes.
Skogar nes hastiga medtagande och förminskning, allt mer och mer fortsatta egoskiften, utvidgade odlingar och flerfalldiga nya bostäders uppförande samt den i sednare åren införda och vid flera af de större egendomarne använda nya hushålls-metoden, alt, efter byars och enstaka gårdars nedrifvande och sammanbyggande till större ladugårdar, göra större sambruk, sora brukas af jordegarne sjelfve, hvarigenom det äldre så kallade hofveri, arbetet af frälseoch arbels-bönder allt mer och mer viker undan för sjeifbruknings-syslemet: — allt detta utvecklar åt detta Län nya ekonomiska och sociala förhållanden och »ifver del ett förändrad t utseende. Af åar och mindre vattendrag är Länet öfverallt genomskuret tillräckligt för sågars, mjölqvarnars och mindre vattenverks behöfliga drift. Deremot saknas för den inre rörelsen inom Länet segeleller floltbara floder eller större vatten, sorn underlätta kommunikationen orter emellan. Jordmånen, landets flacka form, sumpighet och ett blidare klimat, i förening med en tätare trafik, hvarigenom v äga me blifva oftare uppkörda och uppblö - lade, äro orsaker, hvarföre äfven vägarne till godhet och farharhet ej konn* jemföras med öfriga provinsers. Den tid synes ej eller aflägsen, då både kapitaler och arbetskrafter böra användas i denna för näringars och industriens lif så vigtiga riktning. I samma mån ett lands produktion ökas, näringar tilltaga och industrien utvecklar nya verkningsbanor, tarfvas varu-afsättning åt aflägsnare orter. Denna afsättning för Länets säljbara varor försvåras i betydande mån genom bristande utfarts-punkter eller hamnar. Yäl bafva förslager till förbättringar så väl å Alms, sorn Cimbrishamns och Engelholms i äldre tider varande hamnplatser blifvit väckte, ifrågasatte och äfven undersökningar i detta afseende gjorde, men hittills utan någon vidare påföljd. Af dessa bör dock Alius hamn. synnerligast ihågkommas. En förbättrad hamn derstädes skall sedermera gifva bestämd anledning till en förbättrad vattenkommunikation deremellan och Christianstad, medelst den vid Åhus utgående Helgeåens flottbarhet åtminstone för minde fartyg.
Län pä Jern och andra exportsble WeAsr i allmänhet meddelre förordnanden, i synnerhet under Werkets nu irakade k^iimnceställning, bör med all sorgfällighet undwikas: men Uanco-Utffottet har derjemte til de keripcckive Srandens egen uplyste ompröfning och godtfinnande wördfaint bordt öfwerlrmna, huruwida, jemlikt Herrar kLNLO-Fullmagtiges hemställan, förrberörde, wid den första nästkommande Junii förfallne, Län maga fa innebegripas under samma attrbe - 774 Den 17 Mars. taSninqs-skyldighet, med alla under nu^ påstående länuigs-tormm mgängne Jern-Län? Alwensom, hnrnwida m icke, ve pa Hne-ner fran Upstadernes Wagar bewiljade Län, mäga uti innewarande är fa äcnjuta enahanda förmän, hwad Länens äterbetalning angar, som Författningarne för Länen a de i Smpel-Stads-Wägarne förwarade Mehler medgifwa? Detta wördfamma Utlätande fär Banco-Utffotter aran sig äberopa, jemwas öfwer hwad Herr darl I). »i ifrän Höglofl. Ridderskaper och Adeln til Utskottet remitteracle Memorial, som afyfs tar hufwuvfakelig rubbning af de flere, för Lan<iuen8 jftagawarande remxoraire urläning utfärdas de stadgande», Stockholm den 15 Martil 1810, isok. bienn. O^IIenkor^. Buävic körner, (lars ^6. LrevesmuKI, B. Ökman, ^4, Iie!8lNZiNs, WördftlMt Memorial, Kongs. Majus til Riksens Höglofl. Stander under den 19 sistl. Februarii gifne, samt til Höglofl.
3 a t o| \ &gt;an ofogen * (^U3A Etia n a t u t, pefatetaSet i AomwiatAHun fiogt opuet - Bjotfl oerv | u t,; Sm aning » Jiumtat en HdtEe&amp;AttH paSet. (9cftotgeEn IrtuAat. 2Det vinZen ät ocfi|ogPatneA Röt ocnBoEj-otna * » ånget 3ltt Ainue » oto, Sitt fi / j-ätta * ånget * fiaEE EoAa * t |; ti3 oentåtat n å t. ©civ &amp; - anaHe a t t dngeEn ptån * agan * 3 a t meS ocn, pingsten * fiEj-a lieEt AaHta Sig tot, Sin a t å m m a, {opVj-u-nganSe, j-ufiEanSe Utåt, Atäminet i n i A&amp;,ogenA m a H t i g a Hot. Daniel Fal / ström. En vacker kvinna utan fasta grundsatser liknar de vackra, rotlösa blommor, som flyta på vattnet, drifna hit och dit af hvarje vindfläkt. Lady Blessinglon. Hvarför han inte gifte sig. fBlet var bal hos assessorns, och dansen gick i flygande fläng. I den mjuka soffan i ett af sidorummen satt en ung kvinna om sjutton eller aderton år. Öfver hennes ungdomliga ansikte hvilade ett drag af tankfullhet, hvilket ännu tydligare tog sig uttryck, då hon fäste sina stora, spörjande ögon på den allvarsamme mannen, som stod lätt lutad mot fåtöljens ryggstöd. Det var äktenskapet de talade om, och hau hade blifvit varm under samtalet. Vid en paus inföll hon: » Jag kan ej annat än gilla edra åsikter, då ni påstår, att en människas lif utan äktenskap är i hufvudsak förfeladt.
Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Utlåtande N;o 53 17 å) kostnaderne för de värf vade regementerne, med undantag af Artilleriet och geni-korpserna; c) kostnaderne för beväringsmanskapets enrollering och öfning på nu föreskrifvet sätt; d) möjligheten att på statens eller kommunernes eller ock på begges gemensamma bekostnad gifva åt ungdomen i dess yngre år erforderlig kännedom om vapens handterande; e) lämpligheten alt för nyssnämnde ändamål använda den indelta soldaten; f") sättet att efter en sådan föregången riktning åt krigareyrket ordna den vidare undervisning och öfning, sorn erfordras för att göra den manliga befolkningen tjenlig till användning vid krigslillfälle i förening med den stående arméen, samt beräkning af de allmänna och enskilta uppoffringar, som deraf blifva en följd; g) förslag till de konskriberades fördelning efter åldern i 2 eller flera klasser med olika förbindelser till tjenstgöring; h) förslag till aflöning åt arméens befäl, särskildt för den indelta, samt med förutsättande af alternativet af indelning arnes bibehållande eller indragning; ij förslag till en småningom inträdande minskning af den stående arméen, såväl den värfvade, som ock den indelta; k) beräkning af den minskning i utgifter, som deraf kan uppstå; och Ij beräkning af de kostnader, som påkallas af den vidsträcktare undervisning som den stående arméen till dess återstående del lehöf ver för att kunna användas vid ungdomens handledning. 5:o Hos Hedervärda Bonde-slåndet har Riksdagsfallmäkligen Nils Olsson frän Skåne uti vackt motion anfört, alt för den, som hade en öppen blick för historiens lärdomar, visade det sig klart att i slaternes inbördes förhållanden funnes ingen fullkomlig säkerhet. Oförutsedda händelser inträffade och logo en utveckling, som öfverändakastade alla diplomatiens beräkningar. De senaste årens tilldragelser hade gifvit storartade bidrag lill denna erfarenhet och stundens hotande förvecklingar på mer än ett ställe af del. klot. vi bebo. jäfvade den icke. Fastmer syntes de af regeringarne genom diplomaterne uppställda råmärken på mångå ställen färdiga att instörta.
Direktion anordnadt med 1,090 R:dr af besparingarne å anslaget för Artilleri-regementena och med återstoden, 8,497 R:dr, af Fjerde Hufvud-titelns allmänna besparingar, äfvensom att, jemlikt Nådigt Bref till Kongl. Stats-kontoret af den 11 Juni ■1853, Kongl. Maj:t förordnat, att Civil-statens Pensions-inrättning från och med år 1852 och framgent egde att, såsom ersättning för förlorade vakansoch liggetidsbesparingar, årligen uppbära vissa uppgifna belopp från de särskilta Hufvud-titlarnes besparingar och deribland 215 R.dr från Fjerde Hufvud-titelns, hvilken titel äfven bidragit till de nämnda Pensions-kassa tillflutne löne-innehållningar. Genom det ofvanstående är redan upplyst, att Rikets Ständer vid 1850 och 1851 års riksdag beviljade såsom bidrag till ersättning för den förmån, hvaraf omförmälta Pensions-kassor genom vakansoch förslagsliggetids-besparingarnes upphörande gingo i mistning, ett årligt anslag af 7,500 R:dr Riksmynt, såvida Kongl. Maj:t funne för godt att af de på Hufvud-titlarne härigenom uppkommande ökade besparingar anvisa de summor, hvilka utöfver nämnda belopp till kassornas ersättande erfordrades; och har jemväl, såsom vidare är anfördt, fyllnaden i sagde vederlag, efter stadgad fördelning, utgått af de särskilda Hufvud-titlarnes besparingsmedel och till den del, som belöpt på Fjerde Hufvud-titelns besparingar, utgjort sammanlagdi 9,802 R:dr Banko, eller i Riksmynt 14,703 R.dr.