Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Transport 25,000. 9.88 Stats-Utskottets Transport 25,ooo. D.o för Enkor och Orny neltje Barn 10,000. hvilket sistnämnde Anslag, jemlikt K. Kling, af den i5 Nov. 1826, från och med 1827 års början blifvit öfverflyttad! på CivilStatens Pensions-Inrättning, hvilken från nämnde tid öfvertagit den Pensionerings-skyldighet, som enligt K. Kung. d. 29 Junii 1798 dittills ålegat StatsVerket. K. M:t har uti Dess Nåd. Proposition om StatsVerkets tillstånd och behof föreslagit en tillökning uti samma Anslag med 5ooo R:dr. Af Direetionens för nämnde Pensions-Inrättning underd. Skrifvelse af den 3 Mars nasti, år, som legat till grund för denna K. M:ts Nåd. framställning, har Utskottet inhemtat, att behofvet af ifrågavarande tillökning härleder sig derifrån att af de å denna PensionsStat varande 8 Classer, den Sjette, som ensamt upptager ett belopp af 5320 R:dr 32 sk., med tiden kommer att erhålla en betydlig tillökning, dels derigenom, att alla KronoFogdar och LandtRäntmästare blifvit eller blifva med K. M:ts Nåd. Fullmakter forsedde, dels ock derigenom, att K. M:t nyligen täckts i Nåder besluta, att samtelige Postlnspectorer och Postmästare böra vid inträffande ledigheter af K. M:t tillsättas samt både billigheten och de högst inskränkta Pensionsbeloppen fordra, att åtskillige i denna Transport 10,000. 25,000. Betänka nden, N:o x^5.
Det är orättvist; emedan det är en ren omöjlighet för bränvinsbrännaren att på kannetalet bestämma det bränvinsbelopp, som de till bränningen afsedda råämnen skola komma alt gifva honom. Han kan icke ens göra en så noggran beräkning deraf, att den ej understundom kan slå felt så mycket, att det verkliga tillverknings-beloppet öfverstiger 518 D e 11 6 Maj I. m. det anmäldta med mera 8n den nu medgifna tiondedelen. Såsom vi känna, erhålles bränvin af tillverkad mäsk. När nu denna mäsk är under afverkning och bränvinsbrännaren vill utröna, huru mycket bränvin han deraf kommer att få, måste han låta bränningen afstanna. Det sednare tillskyndar honom naturligtvis stor förlust och således skulle han, enl. Utskms förslag, få att välja emellan denna förlust eller förlusten att erlägga 25 proc. högre skatt för det möjligen blifvande öfverskottet. För öfrigt innehåller detta förslag en inskränkning jemförelsevis med det nu gällande stadgandet. Nu är nemi. maximum af bränvins-tillverkning 1,000 k:r pr dag, men, enl. förslaget, skulle en bränvinsbrännare, som förskottsvis betalt afgift för 1,000 kannors tillverkning, icke kunna beräkna sin bränning till mera Sn 900. I förslaget ligger således en inskränkning af det nu medgifna maximum och jag tror ej att man bör bifalla något förslag, som afser att inskränka den frihet i handteringen, som hittills varit medgifven och snarare bör utvidgas än inskränkas. Man har påstått, att den gamla §:n skall vara så till vida otydlig, att deri ej skulle bestämdt uttryckas, huruvida den förhöjda afgiften skall utgå endast för det kannetal bränvin, hvarmed öfverskotts-tillverkning öfverstege en tiondedel af det anmäldta beloppet, eller för hela detta öfverskott, så snart detsamma öfverstigit nämnde en tiondedel. I min tanke är den förra tolkningen den rätta, men om än en sådan otydlighet finnes, bör vid densammas rättande man dock ej vidtaga en förändring i sak, som jag för min del anser vara oriktig.
Lasten deltager i gäldande af gemensamt haveri efter: 1. värdet af allt det gods, som vid haveritillfället funnits ombord, och ej, före fartygets ankomst till den hamn, der faran upphör, gått förloradt, hvilket värde utrönes för oskadadt gods på sätt § 153 stadgar, för skadadt gods, enligt § 155; och 2. värdet af det, sorn beräknas såsom ersättning för gods, förloradt eller skadadt i gemensamt haveri. Om den hamn, i hvilken faran upphör, gälla bestämmelserna i föregående §. § 161- Frakten deltager i gäldande af gemensamt haveri med halfva beloppet af: 1 den frakt, som är förtjent; 2. den frakt, som beräknas till ersättning i gemensamt haveri. Ar ej viss frakt öfverenskommen, vare om dess bestämmande lag som i § 5 sägs. % 162. Kommer gods, som i gemensamt haveri blifvit upptaget, efter dispachens uppgörande till rätta, njule de, som till gemensamma haveriet bidragit, i förhål - 40 lande till deras andel, ersättning ur samma gods, efter afdrag af bergarelön och andra kostnader. § 163. I gäldande af gemensamt haveri deltaga icke: 1. proviant och ammunition; 2. befälhafvarens och besättningens hyror; 3. befälhafvarens, besättningens och passagerares kläder och andra tillhörigheter, hvilka till gods och varor icke kunna räknas; 4. allt hvad någon tager på sig och sjelf räddar; 5. det gods, hvilket i § 150 mom. 1, 2, 3 och 4 från ersältning undantages, såvida det ej blifvit räddadt. § 164. Utredningen af den skada, hvilken såsom gemensamt haveri gäldas skall, och fördelning af densamma, sker genom dispache, upprättad af dertill förordnad tjensteman (dispacbeur). Dispache upprättas på det ställe, der fartyg och last skiljas åt, eiler der dispache för den ort vanligen uppgöres. § 165.
Utskottet anser, att det åsyftade ändamålet skulle säkrast vinnas, om, i närmaste likhet med hvad Doktor Sandberg i det sednare alternativet föreslagit, med indrifvandet af ifrågavarande resterande afgifter förfores på enahanda sätt, som Kongl. Fattigvårds-förordningen föresluifver, i afseende på utbekommandet af resterande faltigvårdsafgifter, och får derföre vördsamt tillstyrka, att Rikets Ständer ville hos Kongl. Majt i underdånighet anhålla om införandet i Kongl. Folkuudervisningsstadgan af den bestämmelsen, att för utbekommande af sådane resterande folkskole-afgifter, som enligt 3 oell 4 §§ af nämnde stadga skola utgöras, och hvarå restlängd är i soc kenstämma uppläst och erkänd, handräckning, på skolstyrelsens anmälan, genast skall lemnäs af kronofogde i orten eller af städernas exekutorer, så vida icke den skattskyldige kan visa qvitto å redan erlagd betalning. Uti en till Hedervärda Bonde-Ståndet ingifven motion har Riksdagsfullinäktigen T. Lind från Bohus län, under anförande, att man på många ställen hos pastor rönt den mest afvoga sinnesstämning mot folkundervisningens spridande, föreslagit följande förändrade lydelse af 2 § 1 mom. i nu gällande Folkskole-stadga: ”Inom hvarje skoldistrikt eller församling skall linnas en skolstyrelse, hvilken utgöres af kyrkoherden, eller den prestman, som kans ställe företräder, samt några af församlingen valde, inom skoldistriktet boende, ledamöter, hvilka ibland sig hafva att välja ordförande, sorn ansvarar för det protokoll, som vid skolstyrelsens sammanträden hålles.” 17:o Detta förslag, att ordförande i skolstyrelsen skulle utses genom val, har Utskottet tagit i behörigt öfvervägande; men då religionsundervisningen är folkskolans vigtigaste läroämne, och vården om denna läroanstalt i första rummet bör tillhöra den person, åt hvilken omsorgen om församlingen i andligt hänseende är anförtrodd, anser Utskottet Folkskole-stadgans föreskrift, att pastor skall vara sjelfskrifven ordförande i skolstyrelsen, vara fullt ri g tig, och hemställer derföre vördsamt, att motionen må lemnäs utan afseende.
Sedan härvid votering blifvit begärd af Hr von Ehrenheim, med anhållan att afslag, och af Hr Cederschiöld, med anhållan att hans förslag måtte antagas till kOntra-propos., hemställde Hr Gr. o. Landtm, först om afslag och derefter om Hr Cederschiölds förslag, af K. o. Ad. antoges till kontra-propos. vid den begärda voteringen ; och blefvo dessa propos:r besvarade mad blandade Ja och Nej; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, ånyo hemställde om R. o. Ad. behagade antaga afslag till kontra-propos., samt efter det svaren härvid utfallit med starka Ja jemte åtskilliga Nej, förklarade det han nu funnit Ja öfvervägande. Uplästes till justering och godkändes följande voter:s-propos.: Den som bifaller LagUtsk:s i Utlåt:t N:o 32 framställda förslag till förändrad lydelse af l:sta §:n i 6 Kap. JordaB:n, röstar J a, den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, varder berörde förslag af B. o. Ad. afslaget. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit som följer: Ja — 46. Nej — 47. Erih. Baab, Adam Christian: Jag anhåller att genom min reservation få tillkännagifva, att jag icke bidragit till voterin gens utgång. Gr. Sparre: Sedan B. o. Ad. nu afslagit §:n 1, anser jag som en följd deraf, att 3:dje § 1 mormt äfven bör afslås, och af står således från mitt yrkande om bifall dertill. Uppå härefter framställd propos. afslog B. o. Ad. Utsk:s förslag till förändrad lydelse af l:sta mom:t 3 § af 6 Kap. JordaBm. H Den 3 Ju ni. Mom:t litt. B och 3:dje punkten, som nu förekom, blef utan discussion af R. o. Ad. bifallet. Vidare förekom mormt litt. C af 3:dje punkten och yttrade sig derom: Frih. Cederström:
Kronobergs d:o . Calmar d:o . Götheborgs stad Götheborgs och Bohu Län . Skaraborgs d:o Elfsborgs d:o Hallands d:o Malmö Stad Malmöhus Christianstads Blekinge Gottlands Län d:o d:o d:o 70 Mandelsoch näring s-diskont-f'onden. Näringar och yrken. Jordbrukare utom bondeståndet Jordbrukare ibom d:o Bergsbruksidkare Fabriks-idkare. Handlande Handtverkare och an dre borgare Embetsoch tjenstemän: ecelesiastike, civile och militäre 679 Diverse | 59 Banko-diskoiit verket. Antal lån. Stadsmanna-näringar . Antal lån. R:dr. Antal lån. Genom § 151 i Banko-reglementet är Handelsoch Näringsdiskont-fonden på de serskilte Diskont-verken sålunda fördelad, att deraf skall tillhandahållas Banko-diskont-verket i Stockholm R:dr 6,700,000: — Låne-kontoret i Götheborg „ 3,250,000: — Låne-kontoret i Malmö „ 1,150,000: — Låne-kontoret i Wisby „ 225,000: — 71 Jemte upplysning, att de medel, hvilka förut voro till Bankens Låne-afdelning anvisade för belåning at“ jern m. fl. vågförda effekter samt tackjern, nu mera, efter det de från nämnde afdelning utgifna så beskaffade lån blifvit till fullo liqviderade, jemlikt Rikets Ständers angående jernbelåningens öfverflyttning till Bankodiskont-verket vid sednaste Riksdag fattade beslut, inlevererats till Stockholms Handelsoch Närings-diskont-fond och således uti densamma äro inbegripne, få Revisorerne meddela, att någon förändrad fördelning af ofvanberörde, för de särskilta
Af den 8 dennes } innehållande alt Borgare-Ståndet : i:o Aterremitteradt, Lagsamt Oeconomice-Utskottens Betänkande, rörande rättighet att uppföra och begagna Husbehofs-Vatlenoch Väder-, Mjöloch Såg-Qvarnar; Den 11 April. 395 2:0 Bifallit, Las,- och Oeconomice-Utskottens Betänkanden: Angående Jordägares rätt hos Landtbo, samt Rättegångssättet vid utsökniug deraf; Rörande frågan om rätta delningsgrunden vid Enskiften af Hemman i Blekinge Län; och I anledning af väckt fråga om upphäfvande af förbud mot Landsköp. 3:o Instämt i Högvördige Preste-Slåndets beslut, angående anmodan till Riksens Ständers samtelige Utskott, att till förekommande af Riksdagens förlängande, iakttaga, att de vidlyftiga Utlåtanden, hvilkas tryckning kunde fordra en längre tid, må varda skrifteligen inlemnade till Riks-Ståndens granskning. /po Antagit, Constitutions-Utskottels föreslagne tillägg i 9 och 107 §§. RegeringsFormen samt 29 och 57 §§. Riksdags-Ordningen. Frän Hedervärda Bonde-Ståndet: Af den 4 dennes, med underrättelse att Ståndet: i:o Godkänt de af Constitutions-Utskottet föreslagne tillägg i 9 och 107 §§. RegeringsFormen samt 57 §. Riksdags-Ordningen; I 896 Den ii April. 2:0 Förenat sig uti Högvördige PresteStåndets meddeldte beslut, angående dels anmodan till Stats-Utskottet att inkomma med Förslag, i afseende på redovisningen af StatsVerkets förskott till tryckning af RiksStåndens Protocoll vid denna och kommande Riksdagar, samt dels användandet af de utaf 1815 års Bihang till Riks-Ståndens Protocoll öfverblefne Exemplar; 2:0 Bifallit Oeconomice-Utskottets Betänkanden, angående:
Maj:ts Nådiga Skrifvelse, jemte åtskillige enskilde Motioner, i frågan om Näringsfriheten , samt om förslag till nya Handelsoch Handtv erker i-Re glan euten* T^ill Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens handläggning hafva Riksens Höglofl. Ständer öfverlemnat Kongl. Majrts Nådiga skrifvelse af den 19 sisth Februarii, deruti förklaras, att, ehuru Kongl. Maj:t, i likhet med hvad trenné af RiksStånden, vid sårskildte tillfällen , yttrat, fimnit den för Rikets allmänna hushållning vigtiga frågan, om en vidsträcktare frihet i utöfning af handel och handtverk, vara af oeconomisk beskaffenhet, och följaktligen be LagUtskottets Betänkanden. I 2 Lagutskottets Betänkatiden, roende endast af Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning och afgörande, Kongl. Maj:t icke velat derom besluta, utan efter föregången öfverläggning med Riksens Ständer. Kongl. Maj:t hade nemligen insett nödvändigheten , att med varsamhet anstål-< la förändringen af ett hushålls-systeme, som under en längre tids tillämpning grundlagt flera enskildla och allmänna förhållanden och gifvit bestämd rigtning åt capitaloch arbets-förmågan: att vid öfvergången till en af omständigheterna påkallad friare utveckling af industriella krafter, ej åsidosätta omsorgen för ordning och konstflitens fullkomnande : att vid fördelningen af borgerliga skyldigheter göra skäligt afseende på den inskränkning i lagligen tillkomna förmåner , som en utvidgad täflan kan för nuvarande medlemmar af vissa corporationer förorsaka , samt att, så vidt möjligt år, söka bereda allmänt gagn med undvikande af enskilda för-* luster och olägenheter. Med dessa åsigler hade Kongl. Maj:t, med tillämpning af Regeringsformens 89 §., i nåder för godt funnit till Riksens Ständer öfverlemna , att frågan om Näringsfriheten, i likhet med hvad angående lagfrågor år stadgadt, gemensamt med Kongl. Maj:t afgöra; i hvilket afseende Kongl. Maj:t till Riksens
Hvad vill det säga att man anser denna sak som en personel fråga, är det en personel fråga, att Sveriges handels-korps i de största städerne, Stockholm, Götheborg och kanske Norrköping har fördelar af den större handeln, genom den författning som finnes? I dessa fördelar får ju hvilken Svensk man som vill konkurrera, det år ju icke ett monopolium endast för dessa städers köpmän, och det är icke heller från den synpunkten man skall taga upp frågan. Man skall söka göra sig reda för om det för Sverige är gagneligt, och då kommer man ifrån alt räkna huru många sorn idka handel, huru manga soto. drifva skeppsbyggeri. Man kommer ifrån den odiösa sidan, och att tro att fråga här är alt försvara några dussin individers vinst; frågan är här om hvad som är fosterländskt — den gäller fäderneslandet! Vi kunna, som redan är sagdt, icke täfla med våra grannar Norrmännen i ett visst slags sjöfart: när vi icke det kunna, skola vi icke då söka en annan bana, som är mera öfverensstämmande med vårt nationella lynne, med våra förhållanden, vårt läge. Detta är gjordt, Sverige har försökt och lyckats att utvidga 526 Den 4 Juni e. m. sin fraktfart på aflägsnare orter. Det är icke för att vinna direkt import af varor från produktionsorterne, hvarför tull-lindringarne äro medgifne, utan derföre, på det all de, som segla i dessa farvatten, i ändamål att genom fraktfart inbringa vinst lill fäderneslandet, må, vid vissa tillfällen, då icke frakt-tillgång finnes, kunna taga retour-last med fördel af de länders varor, inora hvilkas områden de segla för tillfället. Det är ur den synpunkten jag betraktar saken.
Detta synes mig så klart, att jag sannerligen icke kan förstå hvarföre man gör så mycket motstånd deremot, om icke, såsom jag nyss sade, orsaken till detta motsånd ligger deruti, att man har en viss farhåga för att den Norrska lagen på förhand skall blifva, utan urskiljning, tagen till mönster för den Svenska. Man har här slutligen sagt att vi icke borde utifrån benita oss uplysningar då vi kunde sjelfva tillräckligt, genom egen erfarenhet, förskaffa oss dem; detta är en för detta rum ny vishetslära, som jag värderar och nu för första gången till min stora glädje här hör uttalas, då förut alltid varit vanligt att obetingadt hemta allt ifrån utlandet, vare sig likt eller olikt. Då man häremot gjort anmärkn., har man alltid blifvit genmäld med den satsen: att ”hvad godt är bör antagas, vare sig att det kommer från öster eller vester”, och i sanning hafva vi ej mången gang hemtat exempel ifrån Öster, hvarföre då ej äfven, för denna gång, ifrån Fester? Hr von Hartmansdorff: Jag har icke inom Utsk. yrkat på ifrågavande handlingars tryckning och försvarar ej Betänk, för den skull. Men jag anser för temligen afgjordt att hon bifalles af de öfriga Stånden. Ett afslag på Riddarhuset skulle förefalla Utsk:s ofrälse ledamöter så oväntadt, att de förmodligen trodde det de Adliga medlemmarne icke uplyst sitt Stånd om frågans rätta skick. Det är derföre jag tager mig friheten ännu en gång yttra mig i detta ämne. Den Norrska bränvinslagstiftningen har lyckats så väl, att bränvinets tillverkning och förtäring der i landet mycket aftagit. Tillika hafva brotten och alla 208 Den 25 Januari. de olyckor, sorn åtfölja bränvinssupandet, förminskats, under det att Statskassans inkomster betydligt ökats. Detta förhållande har naturligtvis väckt upmärksamhet hos oss och åstadkommit den af Frih. Tersmeden åberopade verkan, att vi från de fleste_ delar af riket mottagit ansökningar att den Norska bränvinslägen måtte äfven i Sverige införas.
Det skulle visserligen låta sig göra, att afskilja vissa utur de förväntade Ut]ål:na hemtade principer, och göra endast dessa till föremål för rådplägningarne; men då dessa Utlåt:n komma att omfatta alla de förslag, som af K. M., eller enskildta motionärer, blifvit framställda, så är det ganska sannolikt att mången, lill föremål för sitt begrundande, heldre vill hafva dessa konkreta förslag, än blott och bart principer, hvaraf tillämpningen är, hvad som egentligen borde intressera de flesta. Öfvertygad, att under innevar:de Riksdag komma att yppa Den 1 April e. m. 49 sig många andra och bättre tillfällen, att bereda verkställighet St den antagna grundlagsförändringen, än det hvaraf R. o. Ad., enl. Hr Stjernsvärds förslag, skulle begagna sig, anser jag oss till dessa lämpligare tillfällen böra spara användandet af de gemensamma öfverläggningarne. Ty, mine Hrr, om det skulle inträffa, att det steg, K. o. Ad. står i begrepp att taga, komme att menligt inverka på MedSt:ns sätt att betrakta dessa allmänna sammankomster, om t. ex. en mängd af R. o. Ad:s ledamöter, vid det första sammanträdet, begärde ordet för att meddela de öfriga Stånden sin större visdom och rikare skatt af erfarenhet i militärväsendet, så inträffade lätteligen, att antingen funno MedStrns ledamöter våra anspråk på obestridligt öfverlägsna insigler ganska ledsamma, eller ock skulle det kunna hända, att en mängd af de öfriga Ståndens medlemmar, de der icke ansågo sig böra åtnöjas med auskultantsrolen, utan äfven ville hafva ett ord med i laget, började att utveckla sina åsigter, sina theorier, sina föreställningssätt, hvadan man i sådant fall snart skulle befinna sig fördjupad i ett sådant haf af tidsödande öfverläggningar, att det vore fara värdt, att all lust till förnyande af de gemensamma sammanträdena deri drunknade. Gr. von Platen har, i motsats till dessa mina farhågor, yttrat sig för sin del vara öfvertygad derom, att ledamöterne af RiksStin gerna emottaga uplysningar, då sådana dem erbjudas, samt att
Surs Bank anslås till kreditiv åt de i Riket inrättade och med behörigen sanktionerade reglementen försedda Hypolheksföreningar, och det på de vilkor, sora i min motion, pag. 27 af ötsk:s Betänk. finnas upgifue, likväl med den ändring, att, då det i lista punkten står, ”ali 300,000 R:dr må vara det maximi-belopp, som skall kunna någon Förening, såsom kreditiv beviljas”, delta belopp må nedsättas till 200,000 R:dr. Vidare heter del i 6:te punkten, ”att Bankofullmäklige må ega, att kreditiven till större eller mindre del upsäga, derest Bankens säkerhet skulle sådant fordra; börande i dylikt fall, det lill inbetalning npsagda beloppet vara Banken godtgjordt, sednast inom 9 månader derefter.” Jag anhåller att äfven härnti få göra den ändring, att i st. f. 9 månader betalningsterminen må bestämmas till 6 månader. Ä del nu af mig framställda förslaget, anhåller jag vördsamt om Hr Gr. o. Landtnäs propos. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: Såsom af Betänk, synes, har jag reservprat mig mot det beslut, BankoUtsk. i denna punkt fattat, nemi. all afstyrka bifall lill alla de motioner, som blifvit väckta, ang:de Den 17 Junie. m. 257 angtde beviljande af kreditiv åt Hypotheksföreningarne. Jag hyser den öfveitygelsen att en Bank icke bättre kan använda sina penningar, än att begagna dem till utlåning i form af kreditiv, serdeles åt sådana inrättningar, som de ifrågavande Hypotheksföreningarne, hvilka äro stiftade för att uphjelpa landets vigtigaste näringar. Jag instämmer således med Frih. Raab i hans förslag, att R. o. Ad. ville, med underkännande af BankoUtsk:s tillstyrkande i denna del, bifalla att ett kreditiv af 1,000,000 R:dr b:ko, må på R.
Ridderskapet och Adeln hemställa, om icke Ridderskapet och Adeln skulle anse nödigt, att någon lämplig Löneförhöjning nu ansloges för den blifvande Riddarhus-Secreteraren. 10 Då min öfvertygelse är, att Ridderskapet och Adeln nogsamt inser vigten deraf, att den Man, som skall bekläda detta Embete, äger utmärkt skicklighet och verklig förtjenst, är det likaså min öfvertygelse, att Ridderskapet och Adeln icke uraktlåter , att vid denna Tjenst binda de fördelar, förutan hvilka måhända de skickligaste ämnen såsom sökande skulle uteblifva. Man lärer icke kunna neka, att steget utur Statens tjenst är för hvarje Embetsman högst vigtigt och betänkligt, och att 644 Den 16 November. det således troligen icke af någon beslutes, utan beräkning af de särskilta omständigheter som dertill kunna föranleda* Dessutom tror jag, att, om Ridderskap pet och Adeln vill vinna det stora ändamål, som, enligt min öfvertygelse, åsyftas med det nu fattade beslutet, det ändamål nemligen, att Riddarhus-Secreteraren skall vara oberoende och otillgänglig för alla ingifvelser, som för Riddarhuset kunna vara fremmande, så lärer det äfven blifva högst nödvändigt, alt med denna tjenst förena sådana fördelar, sorn kulina aflägsna RiddarhusSecreteraren från allt behof af någon annan befattning för framtiden. Herr Berghman: Jag kan i intet afseende förena mig med den siste Talaren. Riddarhus-Seereteraren har så anständig lön, att den icke behöfver ökas. Han har 600 R:dr i ordinarie lön; dessutom fria husrum, 24 famnar ved, och särskilt arfvode för Protocollets förande under Riksdagarne. Jag tycker, att detta är ratt anständigt, och tror, att Ridderskapet och Adeln aldrig skall sakna en skicklig man, som emot dessa inkomster åtager sig Secreterare-tjensten, Herr ven Hartmansdorff': Jag hemställer, om vi icke kunde fä fortsätta prÖfningen af Riddarhus - Directionens Instruction, och ej längre upptaga tiden med ett amlie; som redan genom votering är afgjordt.