Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och säga, då min håg betänker Carls frånfälle: Hvi tar min Hjelte, förr så stor, så litet ställe? Dessa stanzer äga tillika, såsom man ser, ett poetiskt värde, som icke är litet. Bedraga sig skulle man dock, om man i det afseendet ville från dem sluta till samtligheten af de öfriga, eller ock blott till den större delen. Syftningen är öfverallt densamma, och oftast äfven lyftningen; men icke renheten af ton, icke sanningen och värdigheten af metaphorerna, icke språkets och versens hållning. Dahlstjerna var förmycket svensk, att bit öfverbringa sina mästares vekliga lystenhet och äckliga osedligheter. Men deras andra olater höll han, villad af deras bländsken, för lika många skönheter; och det var ej utan, att deras sötsliskighet, deras ordlekar, deras såkallade concetti, lockade honom föga mindre än deras svulst. Härtill kommo de bryderier och hvarjehanda spratt, som gjordes honom af ett ännu half-barbariskt språk; hvari han dessutom rörde sig med större ovighet, än de fleste andre af den lidens poeter och poetastrer; kanske mycket af den orsak, att han måste vistas bland Icke-Svenskar under mer än hälften af sin lefnad. Man begriper då lätt, hvarför han så ofta råkar sjelf parodiera sig, och hvarför i hans stanzer, efter en esomoftast vacker, stundom till och med sublim början, denna parodi synnerligen tillvägabringas genom en kullerbytta, hvari han störtas af svårigheten att hitta rim åt femte eller sjette raden; ehuruväl ock ej sällan händer, att han från en platt början stiger till ett ståtligt slut, åt hvilket begynnelsen tjenar till rimfyllnad. Föröfrigt skönjes hos honom, liksom hos förebilderna, en förtrolig bekantskap med de gamla klassiska auctorerne, och ett slags – ej alltid lyckad – romantisering af vissa från dem hämtade anledningar eller lån.
Valsverk och AttikeFabriker 2 Ålom. Öfrige Verk och Inrättningir, Sorn till beskaffenhet, rörelse och inkomst äro skiljaic* 1 ige från de förre, utgöra Bevillning efter Classer. AsktCalsinerBruk, i Tre Classer: Första Classen „ k R:dr 2 Oo , Andra dito > . , j 2» Tredje dito . .. 5» De, sorn endast förrätta Raffine» ring, äro från Bevillning frie. Fahlu grufvor. Fjerdeparts delegare deri betala fern procent af förra årets behållning* hvilken afgift innehålles vid årliga Ut* delningar och af Bergslagen godtgöres; hvaremot de Verk, af hvilka denna inkomst utgår, icke skola sned särskild afgift efter detina artikel beläggas, ellef till värde Upptagas. Grufvors, andre, utur hvilka brytes ijnalm till »fsalu och deraF egaren, wj tillyerkas € g q Hivlitningt Utskottens Bttänkatidtn. Tackjern, taxeras till fyra procent af elen inkomst de anses ^ifva» KimrÖksbrui, i två Classer : Forsta Classen * . Andra dito 4. — Klingeoch 1 ayonetsSmiden, i två Glassér: Forsta'Classen H'-dr 25. —• Andra dito 26.— Skeppsbyggeri-Inrättningar, privtligierade, i fyra Classer: Forsta Classer* IFdr 100. •— Andra dito 66: 32. Tredje dito 50. 7—• Fjerde dito : 33: 16. StenktirihFdbrikcr, i Tre Glassér! Forsta Classen R:dr 10. — Andra dito , 5. -— Tredje dito . 3 -— 3 Mom. Kolnings - frihet på Kronans Allmänningar. elier RecognitionsSfcogar, för hvarje Stig beräknad till 54 Tunnor, 8 skill. Afgiften utgår efter det belopp, fdr hvilket Bruken. enligt Privilegier och Resolutioner, erlägga Recognitions - afgift, antingen der kolas eller icke.
Man har visserligen af en lofvärd delikatess blott lösligen vidrört denna del af frågan; men densamma har i tal och skrift varit allt för mycket omordad inom vårt land och är af allt för stort intresse för Sverige, för alt icke jag skulle anse det vara min pligt såsom representant, att derom yttra några ord, och skall dervid äfvenledes söka att iakttaga den vederbörliga varsamhet ämnet kräfver. Jag hyser dä den tron, att ju mer Sverige, med alla dess tillhörigheter, blir indraget i den stora verldshandeln, ju mer dess kultur, dess sjelfbestånd och oberoende blir af intresse för verldens mest kultiverade nationer, ju mer skola de ock söka att bidraga till upprätthållandet af detta sjelfbestånd. Med den erfarenhet, som Gottlands historia lemnar i delta fall, önskar jag lifligt och varmt, jag tillstår det, att sådan måtte blifva följden af det förslag, som i Utsk:s betänk, är förordadt. H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm, Carl Axel: Den siste värde talaren, som talat för bifall af frågan, har bland annat anfört föredömet af Bornholms tillvexande handel och blomstrande tillstånd. Jag nekar ej dertill att ej denna ö visserligen under sednare lider har utvecklat sig; men det är ej dess egen handel, utan dess läge såsom lurendrejareort, som har åstadkommit detta. En förtjenst som visserligen i en framtid kan tillkomma Gottland också. Den värde talaren har framkastat en kosmopolitisk tanka, då han sade, att ju mer Sverige och dess intressen blefve förenade med de stora Europeiska makternas, ju mer skulle dess sjelfbestånd vara betryggadt. Det är just denna vigtiga och ömtåliga tro, sorn föranleder mig åtminstone att afstyrka bifall till denna fråga. Det är ingen tvifvel att icke Slilö kan vara nyttig för verldshandeln; men huruvida det derför är positivt nyttigt för Sveriges handel, det klen fråga, hvarom jag åtminstone hyser tvifvel; ty från den stund Slitö blefve förkläradt för fri hamn, så blefve det föremål för tvister emellan de stora handlande makterna.
Ullgren, som, på grund af § 36 i Teknologiska Institutets stadgar, undfått uppdrag att verkställa ifrågavarande undersökning, förklarat sig icke kunna före den 14 i sistnämnde månad samma undersökning fullborda, Herr Justitie-statsministern vid sådant förhållande och under antagande, att Herrar Revisorer sistnämnde dag komme att åtskiljas, försfändigat Öfver-direktören Styffe, att, när den ifrågakomne undersökningen blifvit afslutad, med berättelsen derom till Herr Justitie-statsministern inkomma; hvarjemte i nu föredragen skrifvelse meddelades, att, derest annan önskan frim Herrar Revisorers sida icke framställdes, Herr Justitie-statsministern ville utverka, att Ofver-direktörens ifrågavarande berättelse blefve, i sammanhang med revisionsberättelsen, till trycket befordrad; och beslöto Herrar Revisorer, att låta vid Herr Justitie-statsministerns åtgörande i berörde hänseende bero, hvadan skrifvelsen skulle läggas till handlingarne. Ut supra. In fidem: Bruno Johansson. — 353 — Teknologiska Institutets Föreståndare, med utlåtande, angående verkställd undersökning af silfverhalten i några svenska Speeieriksdalrar. Till Hans Excellens, Herr Justitie-statsministern. Sedan Eders Excellens i skrifvelse den 3 sistlidne Oktober meddelat mig Kongl. Maj:ts nådiga befallning ätt undersöka silfverhalten i en, skrifvelsen åtföljande, del af en Riksdaler Specie äfvensom i ett eller annat exemplar af de till Rikets Ständers Bank från Kongl. Myntet aflemnade Speeieriksdalrar, samt jag den 4 i ofvannämnde månad, med stöd af mom. 3 t 36 uti de af Kongl. Maj:t den 19 November 1858 för Teknologiska Institutet utfärdade nådiga stadgar, anmodat Professorn i kemi och kemisk teknologi vid Institutet, Clemens Ullgren, att berörda undersökning anställa, får jag härmed, i anledning af en från Kongl, Justitie-departementet ankommen skrifvelse af den 9 sistlidne Oktober, till Eders Excellens äran öfverlemna det utlåtande, sorn Professor Ullgren i ämnet afgifvit.
Den nu till remiss föredragna K. propos:n innefattar ämnen, som nödvändigt böra närmare skärskådas; men jag anser åtminstone för mig omöjligt att, vare sig muntligen nu eller skriftligen före remissen, så yttra mig i ämnet, som jag önskat. Jag anhåller derföre, att med mitt yttrande få innehålla, tills det blir mig möjligt att författa det skriftligen, och alt sedermera fä det Den laFcfcruarif. m. 3ig särskild t remitteradt till det Utsk., sorn kommer att behandla förevar, propos. Hr Anckarsvärd, Åugust: Jag förenar mig med Hr von Hartmansdorff derom, att den af Hr von Rosen väckta fråga om bildandet af ett särskildt Utsk. kunde först företagas. Jag tror, alt någon ordning derigenom skulle vinnas, och anhåller att, i händelse Hr von Rosens motion nu får förekomma, deröfver få yttra mig. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg, att Hr von Rosens, Georg, motion om tillsättande af ett särskildt Utsk. för utarbetande af förslag till en allmän fattigförsörjnings-lag, borde nu genast föredragas. Ropades ja. I anledn. häraf föredrogs nu Hr von Rosens nyss omförmälda motion. Hr Anckarsvärd, August: Jag instämmer till alla delar med Hr von Rosen i fråga om beliofvet och nödvändigheten att få denna fråga utredd. Jag skulle derföre, med största nöje, äfven tillstyrka bildandet af ett särskildt Utsk. i sådant ändamål, om jag trodde frågan så förberedd, att något derigenom kunde vinnas; men för mig uppstår ett helt annat förhållande. Det är visserligen icke någon ovanlig sak under den nuvar. Styrelsen, att stora, tali ika comitier sammankallas för att utreda ekonomiska frågor. Lika vanligt har äfven varit, att Styrelsen öfversändt dessa comite'ers arbeten till R. St., utan att bifoga något yttrande, i hvad mån Styrelsen instämt uti comilerades betänkande.
Räder tilläta mig, att wid detta förhällande ned. lägga den bön, att Eder Maj:t med möjligaste första wille läka utfärda fin NLdiga befallning om betalning af desta betydliga summor, pä det ett längre dröjsmäl ej mä öka wära redan lidne förluster. Om Pommerske FimisncertieS nuwarande tillständ, wälladt genom förminskning i inkom, sterne af de Kongl. Domainerne, likasom i allmänhet genom den sist öfrverständne stendtekiga occupationen, icke medgifwer att af dem anwända betydliga summor, för att genast afbörda förberörde Capital och Räntor, sä wäge mi med wördnadsfull förtröstan hos Eder Kgl. Majit i underdänighet bönfalla, att Eder Masi i Räder täcktes läta widtaga andre Mwägar Bihang. N:o L7, 38. till L9V Den 7 Jula. tiagodtgörande af detza summor, hwilka Pommerske Kammaren, enligt detz yttrande, nödgatS upptaga, för att kunna bestrida utgifter i och för Sweriges tjenst De, hwiikas talan jag för, tro sig äga sä wockel större anledning tilt deras wördnadSfull.r ^rltöst^n af den rättwisa, som i alla tider ut7 ..uitt Swensta Regeringens handlingar, i fullt l ^icetNd' htvarlin de ej kunnat tweka att be? -:a ett ä b tydligt Credit ät Pommersta Kam. ^ n, b-o.cken De ansägo och tillätos anse sä l ^ lia Swerige hörande W^k. ad serskilt angär underlecknads
Danielson efterskänkt, hvar för sig böta det stulnas dubbla värde, med Sexton R:dr 45 sk. 4 rist. banco, eller, i brist af tillgång till böter, straffas med sexton dagars fängelse vid vatten och bröd; och enär HäradsRätten således, utan afseende å Lagens stadgande i 4° Gap. i § Missg.- Balken, antagit bötesbeloppet såsom förvandlingsgrund, hvaraf följt, att, fastän HäradsRätten, emot föreskriften i Kongl. Brefvet den 27 October 1827, låtit den af åklagaren gjorde eftergift af dess andel komma bemälde personer till godo, ändock högi’e kroppsstraff, än Lag förmår, blifvit dem ålagdt, och hvilken bestraffning Maria Halfvardsdotter jemväl undergått, anmodade Justitiae-Ombudsmannen, medelst Remiss den 27 December 1832, AdvocatFiscalsEmbetet i Kongl. Svea HofRätt, att emot Domhafvanden vid HäradsRätten anställa talan om ansvar och ersättning till den lidande; öfver hvilken af AdvocatFiscalsEmbetet utförda talan, sedan ej mindre Dom - ( 3. ) hafvander!, än äfven Maria Halfvardsdotter blifvit hörde, Kongl. HofRälten genom utslag den 29 Maj 1834» sig utlåtit, att som HäradsRätten, vid afdömande af målet rörande Eric Andersson Kröjs och hans hustru Maria Halfvardsdotter samt Carin Nilsdotter, icke allenast derigenom, att HäradsRätten tillåtit Länsmannen Danielsson att eftergifva åklagare-andelen af de böter, hvartill ofvanbemälde personer, för tjufnad till värde af Åtta R:dr 22 sk. 8 r:st. banco, gjort sig sakre, och fällt dem att derföre böta det stulnas värde endast dubbelt, utan äfven deruti, att HäradsRätten förklarat dem, vid saknad tillgång till ådömda böterna, böra umgälla deras förbrytelse med sexton dagars fängelse vid vatten och bröd, i stället för sä beskaffad! fängelse i tolf dagar, felat emot tydlig
Iand, med kort arbetstid för jordbrukets och således hwart dagSwerke dyrbart, ända Med längre bibehållande'häraf, uppenbart motarbeta wär ArmeeS duglighet, och när alla stationer beflita stg att fä stna Arweer rörliga, och erfarenheten i senare tider har oftast wisat alt deruppå berodt en eampagncS utgång, är det da märt lands representanter, som skola af fördomar och kärlek till gamla wanor, arbeta pä wär armees orörlighet, är det pä detta mis nation skall ga den ädle Hjeltens afsigter kill mötes, gom Med upoffringar af alt eget, som af agtning för ett stridbart folk pä deras begäran hitkom ait frälsa ofi, och är Thro-, krens stöd och folkers hopp, när han will organisera wär Den os Juni!. 687 war Arw6e, för att om nöden det fordrar, wisa, arr han med sin tretina följeslagare segren,' stall ä» terwinna" ät Swerige den wapeuära , det fordom ägde, dä provinser eröfrades men ej föi korades. Största swarigheren jag trott nng hos mänga sinna, är frugran att soldaren stall förnärmas, som har Contrakt om marsäck till mötena, det inser jag ej stall ste. Roten upfyller sin förbindelse, men öswerflyttac endast uppå Kronan utdelmngen deraf.
Hofrätten, i förmåga af åberopade lagrum, pröfvade rättvist fälla Vice Häradshöfdingen Sjöbohm alt för berörde origtiga förvandlingsåtgärd böta Sexton R:dr 32 sk. banco till treskiftes; men som Sjöbohm, hvilken jemväl måst anses skyldig att ej mindre ersätta Kongl. Majrts och Kronans kostnader för Johannes Larssons förplägning under de fjorton dagar, han utöfver lagliga tiden i häkte qval hållits, än äfven godtgöra Johannes Larsson för det honom genom olagligen förlängd fängelsetid tillskyndade lidande, styrkt, del han förnöjt Johannes Larsson samt i Landtränteriet nedsatt En R;dr 21 sk. 1 rst banco, utgörande, enligt vederbörlig uträkning, kostnaden för Johannes Larssons förplägning under nyssberörde tid; så har i dessa delar Kongl. Hofrätten funnit annat utlåtande icke erfordras, än att Kongl. Maj:t och Kronan tillerkändes berörde nedsatte medel En R:dr 21 sk. l rst. banco, för hvilket ändamål nedsättningsbeviset skulle till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande öfver lemnäs. I detta utslag har, mig veterligen, ändring icke blifvit sökt. Ibland de af mig anställda åtal, hvari utslag ej hunnit falla, torde här böra, såsom varande af mer än vanlig vigt, nämnas det, hvartill jag funnit mig föranlåten af oroligheterna i hufvudsladen den 18 och 19 Mars sistlidne år. 20 Pi. St. Just. Ombudsm. Emi.-Berättelse för år 1848. Sedan jag nemligen från Öfver-Stålhållare-Embetet för Polisärende!' begärt och erhållit del af prölokoilerna öfver de undersökningar, som derstädes i della ärende blifvit hållna, och öfver åtskilliga dervid förekommande omställa digheter ifrån bemälte embete fått emottaga begärda närmare upplysningar; så har jag uti ett till Kongl. Svea Hofrätt den 1 Augusti nämnde år afgifvet memorial emot Herr Öfver-Ståthållaren m. m.
Också hans runda, vänliga ögon sågo frågande på Tony, och han yttrade en mild undran, huruvida ' h o n var ond på h o n o m, men hon satt stel och rak och svarade honom i en kall ton, att hon icke var ond på någon, och att det icke fattades henne någonting. Hon hade föresatt sig, att hon redan samma afton skulle tala med föräldrarne, men detta var j u omöjligt Huru skulle hon kunna störa glädjen forsla aftonen efter deras hemkomst? Ett måttlighetens redskap. I morgon — i morgon skulle det ske — men nästa dag skedde det icke heller. Dag och natt tänkte hon blott på detsamma, och det tärde så på henne, alt hon blef blek och tunn som en skugga. Hennes ögon hade mera än någonsin ett frånvarande, drömmande uttryck. Hon hörde icke, hvad man sade till henne, o c h gick som en främmande kring bland sina egna. Hon hade lofvat att skrifva till grefve Magnus, så snart hon talat med sina föräldrar och, som hon så säkert hoppades, hade fått deras samtycke, men dagar och veckor gingo, utan att hon kunde förmå sig att lätta sitt hjärta. Alltid var något i vägen. Just när man ville träffa dem, voro de icke ensamma eller någon ropade på henne själf. Det rätta ögonblicket ville aldrig komma. Så gick en hel månad, och. Idun JT N:R 72 LÖRDAGEN (647). IDUN KR. 5: - IDUNS MODETJDN. MED PLANSCHER OCH HANDARB. „_ » 5: - IDUNS MODETID. UTAN PL. rade hvarandra stod städse och på trofast v i d h a n s sida, bör firade åren i på det under sin plats, att o m n ä m n d e s, utförligare kulturarbete, tagit i det saken hängifna personer, i af tillräckliga k u n s k a p e r offra Vill mande att ej ingå det att de det ena för d e större, verka för är l i k a uttömenär i ej kvinnonå de kvinnor, att kunna Fru äga n o g lyckliga représcr&gt;+era b å d a hvilka, Kristina kändt plats, där undgå att och hon kategorier.
Om ofvanomförmälde Undervisnings-anstalter har Stockholms Stads Consistorium gifvit det vitsord, att de alla motsvara sitt ändamål och uppfylla sin 37 bestämmelse; hvarjemte Consistorium yttrat, att nitet för upplysnings och bildnings spridande till de lägre Folk-klasserna under de sednare åren visat sig vara i tilltagande; såsom bevis hvarpå Consistorium åberopat det betydliga antal Lärjungar, som besöka Handtverk^- och Folk-Skolorna, hvilka sednare blifvit i Hufvudstadens Församlingar under loppet af år 1847 inrättade, och för hvilkas behöriga och ändamålsenliga organiserande uppoffringar icke blifvit spar de. i) Kateket-Skolorna, af hvilka finnas 2:ne i Maria Magdalena och 2:ne i Catharina samt en i hvardera af Hufvudstadens öfriga Territorial-Församlingar, äro stiftade af Samfundet Pro fide et christianismo, hvilket tillsätter och aflönar Lärarne, som äro 10 till antalet, eller en för hvardera af ofvannämnde Skolor, och åtnjuta i lön, de åtta äldste 100 R:dr, och de 2:ne yngsta 50 Pcdr hvardera. Derjemte bekostar Samfundet 2:ne Extra Lärare att särskildt undervisa i stafning och innanläsning. Under åren 1843—1847 hafva Lärjungarne utgjort i medeltal: i Nicolai Församlings Kateket-Skola 47 Gossar, 6 Flickor: „ Gara dito dito 27 33 4 33 „ Jacobs dito dito Catharina dito dito 38 33 50 33 „ Hedvig Eleonora Förs. Tillsammans: 287 Gossar, 167 Flickor: S:ma 454. k) Kongl. Svea Lif-Gardets Församlings Skola. Undervisningen besörjes af en Lärare, som i lön uppbär 300 R:dr. Skolans kassa utgjorde, enligt 1847 års bokslut, 6,000 R:dr. Antalet af Lärjungar har varit omkring 50. l) Kongl Lif-Gardets till häst Församlings Skola.
Efter muntlig öfverläggning härom, och under Utskottets förklarade fulla bifall till Herr Grefvens och Ordförandens framställning, beslöts, att vänligen anmoda Utskottets äldsta Ledamöter af, Högvördiga Prestoch Hedervärda BondeStånder, Herr Prosten Ferlin och Riksdagsfullmägtigen Nils Mänsson, hvilka Ledamöter ock härtill lem - rade sitt bifall, att hos sina Respectiva Stånd efterhöra förhållandet och framföra orsaken, hvarföre Utskottet ser sig hindradt, att detta mål till någon åtgärd företaga. Ut Supra» N;r 115. Riksens Högloft, Ständers Allmänna Besvärs - Besv> och Ekon. Utslit Betänkandcn. 779 Och Ekonomiutskotts förnyade Utlåtande öfver sökta ändringar uti nu gällande Författningar om Skjutsningsskyldighe* ten 111. m. U"ti ProtocollsUtdrag af den 25 och 50 sistlidne Aprill liar Hedervärda BondeStåndet till Riksens Högloft. Ständers Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskott återremitterat dess under den 17 i samma månad afgifna Betänkande i anledning af väckta motioner om ändringar eller förbättringar uti .Skjutsväsendet samt derom nu gällande Författningar. De återremissen åtföljande anmärkningar äro ingifne af Riksdagsfullmäktige Johan Magnus Wessing . från Vestmanland, BancoFullmägtigen Longberg från Gestrikland, Per Nilsson från Christianstads Län, Bengt Svensson från Östergötland, Per Persson från Stockholms Län, Olof Nilsson från Jemtland, Johan Wiklund från Vesterbotten, Daniel Andersson från Upsala Län, och Anders Danielsson från Elfsborgs Län: hvarjemte tillika öfverlemnas Riksdagsfullmägtiges, Jon Jonssons från Blekinge och Gustaf Larssons från Stockholms Län, i detta ämne, under den 5 sistlidne Januari, ingifna, men förut ttllUtskottet icke remitterade Memorialer, under bifogande af de i anledning häraf hos Hedervärda Ståndet då förefallande discussioner.
Uti omförmälda, af Öfver-direktören Falkman utgifna afhandling anmärkes att många ofullständigheter i Landeboken troligen härledde sig derifrån, att somliga socknar saknat ordinarie pastor eller en sådan, som haft nit och skicklighet nog för att lemna de erforderliga uppgifterna. Det säges ock i denna afhandling, att man var den ti den »ej så nogräknad om termerna», hvarpå såsom exempel anföres, att så väl ordet Krona och ordet Stift hade, hvar för sig, en dubbel bemärkelse, att kyrkas och stifts inkomster voro hvarandras motsatser, men att annorstädes Kronan och stiftet betydde så mycket ett och detsamma, att man ibland brukade än det ena och än det andra. I Öfver-direktören Falkmans afhandling visas jemväl att ordet landgille, när dermed afsågs det gamla rätta landgillet, uttryckte jordeganderätten, men på ett annat ställe i samma afhandling säges, att det numera icke låter sig göra att utreda huruvida med ordet landgille, då, såsom oftast är fallet, det förekommer utan binamn eller förklarande sido-ord menas del »gamla rätta» eller gästeri. Det kan derföre vara antagligt att under föreställning att blotta innehafvandet af landgille utmärkte jordeganderätt, en del prester endast på sådan grund utan närmare undersökning ansett kyrkorna hafva jordeganderätt och derföre lemnat beskrifning på hemmanets egor, så vida äfven sålunda skulle uttryckas jordeganderätt, men andra deremot ansett omnämnandet af landgille ensamt vara tillräckligt för att utmärka jordeganderätten. Mot Öfver-direktören Falkmans, af Kammar-kollegium gillade tolkning af Landeboken har Justitie-kanslers-embetet erinrat, att af densamma skulle följa, att endast tre kyrkohemman i södra Halland, men deremot alla i norra Halland skulle vara kyrkans eller presterskapets, hvilket likväl syntes föga antagligt vid det upplysta förhållande, att nära tre sekler efter Landebokens upprättande och förr än Öfverdirektören Falkman framställde och vissa myndigheter derefter godkände berörda tolkning, hvarken kyrka eller prest veterligen någonsin haft större inkomst eller ansetts ega bättre rätt till kyrkohemmanen i norra än i södra Halland.
Till föredragning hos Konungen uti Stals-Rådet, skola Ärendeme, sedan nödige upplysningar deröfver ifrån vederbörande Collegier och Embetsman blifvit infordrade och inkommit, beredas af den föredragande Stats-Secreteraren, eller den hans tjenst förrättar, samt Atla skicklige och oväldige Män, Fyra af Frälse och Fyra af Ofrälse Stånd. Dem förordne Konungen att utgöra Rikets Allmänna Ärenders Beredning; bibehållande dervid de, som i tjenst äro, sina innehafvande Embeten och beställningar. Tilt det Protocoli, som uti denna Allmänna Beredning föres, afgifve uti alla der förekommande mål den Föredragande och de öfrige Ledamöterne sina yttranden, hvilka sedermera hos Konungen uti StatsRådet komma att anmälas. §• De Ministeriella målen må Konungen låta bereda och handhafva på det sätt Honom lämpligast synes. Stats-Ministern för Utrikes Ärenderne tillhör, att dessa mål inför Konungen föredraga och anmäla i närvaro af Hof-Canzleren, elier, om lian icke kan tillstädes vara, någon annan Stats-Rådets Ledamot. Är Stats*- »o. Irman ärendena hos Konungen i Stats-Rådet föredragas, skola de ^ genom nödiga upplysningars inherntande från vederbörande Embetsverk, af den föredragande beredas. 11. Ministeriella mål, hvarmed förstås alla de j som angå Rikets förhållande till främmande Magter, må Konungen låta bereda och handhafva på det sätt Honom lämpligast synes. Stats-Ministern för Utrikes Ä~ renderne tillhör att dessa mål inför Konungen föredraga och anmäla i närvaro af någon annan Stats-Rådets 6 Constitutions-Utskoltets Utlåtande N;o 1. Ministern frånvarande, föredrage HofCanzieren, eller den Stats-Rådels Ledamot, som Konungen äfven i detta fall tilikalle. Sedan Konungen af desse Embetsman inhemtat till Protocoll anförda råd, för hvilka de blifva ansvarige, fatte Konungen, i deras närvaro, besluten; åliggande det Hof-Canzleren , eller den Konungen förordnar, att Protocollet föra.