Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
59 afgifna förslag till tillägg i 109:de §:n Reg.F. och 80:de §:n Riksd.Ordn.; Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.-Utskotten: JV2 21, i anledn. af återremiss af Utskrns Betänk. N:o 15, ang:de väckt motion om tillhandahållande på allmän bekostnad af ett officielt dagblad å vissa ställen. Då härefter, vid föredragning af Lagsamt Allm. Besvärso. Ekon.-Utsk:ns den 11 dennes e. m. på bordet lagda Mein. N:o 32, i anledn. af från Hederv. BondeSt. erhållen återremiss utaf, och de öfrige RiksStms skiljaktiga beslut i fråga om Utsk:ns Betänk. N:o 28, ang:de dels K. M:s Nåd. Propos. till R. St:r med förslag till Grnfve-stadga, dels väckta motioner om rätt till inmutning af takskiffer samt sådane bergoch stenarter, som genom deras allmänna användbarhet kunna vara föremål för industri och handel, äfven detta Mern. af flere ledamöter begärdes ånyo pä bordet, yttrade Frih. Alströmer, Carl Jonas Oscar: Jag hemställer till de Hrr, som begärt detta Betänk, på bordet, om detsamma ej kunde få afgöras. Beslutet kan naturligtvis ej blifva något annat, än att Betänk, lägges till liandlingarne. Gr. Sparre, Erik: Jag förenar mig i Frih. Alströmers hemställan. Sedan härefter de ledamöter, sorn begärt förnyad bordläggning, förklarat sig vidblifva sin begäran, förklarade Hr Gr. o. Landtm, att den ej^ kunde förvägras. Föredrogos, men bordlädes ånyo, på flere ledamöters begäran, nedannämnde den 13 dennes första gången på bordet lagda Utlåt:n och Mom. nemi. från Stats-Utskottet:
Lag omnämnd eLILTh ' ^ ^ »*«*’»' den föresla^A^Ä^^'”^ “»»^älden gällande, s^ se,t densamma bör. AaÄKW*^ - Badgifvare kunna anklagas inför RILe r -.( ^ agande. Konungens högförräderi, våldförd p°ersonliV fnLt 'och IvT ^nst.tut/ons-Utskotlet för State, medel, om öfre, bevis,e°dö„as de efter .“män L.!'■ *f ste-Ståndet antagit de',':; ÄÄtwft ^ f rujad, - sand föreslag,; Yy.V LL ,ta ill *>■ ft‘ i Mhts *"* hiifvit ogilladt, dels ock inUlnino , i r 5 §’ 1 hvilka delar forslaget delar Blänka,idet »tS,S S T‘.7, “* 8 » 1 ■vis,igen i 7 § borde nästt * “ den »!rf/T5' .wd'' *- rättelse, samt med anmodan till Utskottet att i ™ dJel“d vlStl8 underningen emot inledningen, taga 2 mom. 8 § i öfvervägande ^ anniärk :? “Kt 1. rffaer-i 7 § deraf, utom i fräg» om ,Sta Iller T “S jemte bevisligen, äfvensom hvad an "år 8 K 1 * °r den foiekommande ordet manslämmande mening i frågor af din bwTff T™1 tre Riks*Sländs Samjemlik, 87 5 Be8tn.i.,6sJV0rlr„:h3 p,m“'S fSV"f u,Sor h,ke,s Ständers beslut, hvars ve,kan icke ^ÄR Lag-Ulskotlets Utlåtande., N.o 88.
OireAionen hittildags werkelin gen nägon redowiöning skett. Hans kxceUence HerrGrefwe knutk trotz - 746 Den iz Mars. trodde ar Böckerne för nägra Hr ännu fattades eller wörö oafflutade. Friherre k^erta, ^xel. Dessa orden lä» ra således endast betyda, ar wi da fä smickra otz med ett gladt hopp för framtiden. Företogs granstningen af InstruÄionen för All» wänna ^iiZÄrin8-OireÄioNen. i och 2 kunLterne gillades. Wid z:dje ?unÄen erindrade Herr klingspor, at har ratta ställe more at införa det stadgande han föreflagit. Herr krintrscliölcl. I anledning af Herr Z§oräen!>tolpe8 wälgrundade påminnelse om nödrvandigheten deraf, at, dä Sädesuphandlingar wid Krono»klaZarinen stola ste, Allmänna pälysningar uti Lanen mäste föregä, och de fastställde priserne til Säliarens efterrättelse deruti utsättas, samt ar enahanda priser för saljarne, wid hwarje k-laZ^in, bör wara gällande, fär jag hafwa äran rilkannagifwa, at alla dessa omständigheter, före ar i79Z, under min tjenste-cid wid Allmänna lVlLZLLjn8-Direktion, blifwit pä dec nogafte iakrragne: ar jag förty uti min för detta gjorda första Klorion, angående Allmänna Kl2A3?in8-inrättningen, yrkat ateruplifwandet af de derwid, före nyhnämnde är, följde förwaltning och styrelse grunder, saint at jag följaktligen, med hwad Herr dlor6en8toIps, såsom berördt är, pamint, mig förenar: Och hwad angär, huru ^3ZL2M8-I)ireLoa mä erhålla rilförlätelige uplysningar för stadgandet
Förhålles hufvudskriften; då vare afskriftens innehafvare berättigad att, sedan han protesterat för vägradt utlemnande, anställa återgåugstalan mot de öfverlåtare, hvilkas originak-öfveriåtelserr finnas på afskriften. 70 §. Förkommer godkänd vexel;; ege den, som vexeln förlorat, hos Rätten i betalningsorten göra ansökan om vexelns dödande, och inlemne då; afskrift af samma vexel, eller sådan uppgift om dess innehåll, som Rätten pröfvar nödig för vexelns säkra igenkännande. Viser sökanden sannolik anledning, att vexeln verkligen förkornmit, varde offentlig stämning af Rätten utfärdad och å dess dörr anslagen, så ock tre gånger, minst fjorton dagar emellan hvarje gång, i allmänna tidningarneinförd, hvarigenom* innehafvare af vexeln kallas att den vid Rätten uppvisa inom år och dag, sedan stämningen i tidningarne sist infördes, om vexelh då var förfallen, men eljest inom år och dag: från förfallotiden. Varder ej vexeln inom föreskrifven tid uppvist,. och fullföljes derefter ansökningen, gifve-Rätten utslag, hvarigenom vexeln dödas. 71 §.. Då stämning, sorn i 70 § sägs, blifvit i tidningarne tredjegången införd, åligge det. godkännaren af den förkomna vexeln,. der lian sköldén vidgår eller derom öfverbevisa»,-, att den, sedan förfallotiden inne är, efter vexelrätt betala, tilli den, sorn; med duplett eller på annat sätt styrker sin. rätt: att betalningen, uppbära, så framt denne ställer antaglig säkerhet för återbetalningen, om. vexeln ej varder genom Rättens-; utslagdödad. io Kap.. Om Protest., 72 §. Protest skall verkställas mellan klockan nio förmiddagen och klockan sju ef - 32 Kongl. Majlis Nåd. Proposition, N:o 69. termiddagen, i stad genom Notarius Publicus eller Magistratsperson, och å landet antingen genom kronofogde eller länsman i orten, eller genom Notarius Publicus eller Magistratsperson från närmaste stad.
Staten redan donerade samlingar och hans numera försvagade helsa, hos Rikets näst sammanträdande Ständer föreslå, att åt honom under hans återstående lifstid bevilja en årlig pension till belopp af 2,500 Riksdaler: hvaremot han förbundit sig dels att lemna 50 exemplar af antiqvariska tidskriften Runa, hvars första häfte innevarande år utkommit, dels att under de färre resor, han för detta arbete komme att framgent företaga, egna tillsyn åt forntida minnesmärkens bibehållande och vårdande; Och hade Vitterhets-, Historieoch Antiqvitets-Akademien uti häröfver infordradt och den 24 nästlidne Augusti afgifvet underdånigt utlåtande anfört, att, — alldenstund Dybeck, hvilken sedan år 1842 med berömlig flit nästan uteslutande egnat sig åt antiqvariska forskningar, för hvilka han under åren 1843 och 1846 uppburit särskilda anslag af Akademien samt från och med år 1848 dels af statsmedel dels af Akademiens enskilda medel årligen uppburit efter hand ökade anslag och derjemte från och med år 1858 fått uppbära det särskilda anslag, Rikets Ständer anvisat till uppsökande och aftecknande af runstenar samt teckningarnes lifgifvande, genom gåfvobref, dateradt deri 3 Januari 1848, förordnat, att hans outgifna samlingar skola efter hans död till Vitterhets-, Historieoch Ang. pension för Richard Dyhtck. Ang. en från Stadskassan i Norrköping till Elementarläroverket derstädes utgående afgift. 14 Bil. N:o 7 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1 om Statsverket 1865.
Dessa, om de anfalla de mindre, nedsätta icke sina stridskrafter i förhållande till de mindres, men vinna öfverlägsenhet öfver dem, i händelse dessa icke använda betydligt större kraft, än som motsvaras af förhållandet mellan begges folkmängd. En annan för små stater försvårande omständighet är den, att öfverlägsenheten i antal har större vigt, är mera afgörande i våra dagar än förr. Då krigskonsten ännu var outvecklad, kunde stridsskickligheten hos en krigshär vara betydligt större, hans vapen vara betydligt bättre än hos en annan; och då kunde, under en stor mans ledning, det mindre antalet väga lika med det större. I vår tids Europeiska arméer är deremot skickligheten antagligen temligen lika, och vapnen på det hela jemngoda. De sanna krigsreglorna äro öfver allt kända, och den öfverträffande härförareförmågan står icke afgjordt den svagare till buds. Men äfven de store härförarne hafva alltid, så vidt de kunnat, sökt skaffa sig fördelen af det större antalet. Till dessa erinringar af Landtförsvars-komitéen, hvilkas befogenhet icke lärer kunna ifrågasättas, måste läggas den. att den magt, af hvilken vi företrädesvis hotas, förfogar öfver icke allenast fruktansvärd! stora, utan äfven genom ständiga öfningar krigsvanda, väl disciplinerade härar, hvilkas skicklighet under Krimkriget af deras fiender vitsordades, och hvilka understödjas, ej mindre genom rika tillgångar, än genom vetenskapens uppfinningar och den förtröstansfulla tillförsigt, som framgången ingifver. Ryssland förfogar icke blott öfver materiela tillgån - 22 Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Utlåtande N:o 5. gar; äfven snillets står det till buds, hvilket Todtlebens försvar af Sebastopol och de kända insigter, som finnas hos dess generalstab och högre befäl, ådagalägger. Att emot en sådan fiende uppställa ett tillfyllestgörande försvar, är en svår uppgift, helst han räknar sextio millioner menniskor och vi blott fyra.
Detta oaktadt medger jag likväl fördomsfritt, att uti mål, som angå åtalade förbrytelser emot Tryckfrihets-Lagen, sådane omständigheter kunna förekomma, att med afseende dels på Skriftens innehåll och föreställningssätt, dels ock på dess vidlyftighet, densammas bedömmande af en Jury eller Nämnd kan vid flere, fast icke alla tillfällen, vara nyttig och nödvändig, sedan likväl Författaren genom Namnsedelns öppnande vid Domstolen blifvit känd och haft tillfälle att sig förklara, hvarförinnan hans bedömmande till urbota straff skulle vara en uppenbar orättvisa. Men, om uti allmän Skrift brott emot Samhälls-Ordningen skulle bemantlas, försvaras eller med ett slags gillande framställas, om Regeringens vidtagne anstalter skulle oförsynt häcklas eller vrängt misstydas, eller enskilde medborgares beder Bilaga F till Mern. 339 och existimation klart och tydligt angripas, hvilken Domstol skulle väl då behöfva anlita Nämndens yttrande, om Skriften är brottslig? Vid Domstolarne förekomma ej sällan angifvelser om lastligt och förgripligt tal eller smädelser och förklenliga yttranden, som på allmänna ställen eller uti samqväm förefallit, då sjelfva utlåtelserne ej annorlunda kunna ledas i bevis än genom vittnen, hvilkas olika fattningsgåfva, minne och omdöme ofta göra deras utsagor sins emellan stridige, men der Domaren likväl måste utleta sanning samt på den angifne och brottslig befundne tillämpa Lagen och dess föreskrifne bestraffning. Uti en Skrift deremot äro åtminstone orden och uttrycken gifne och bestämde, och Skriftens bedömmande i flere fall mindre svårighet underkastad. I andra fall åter och om en Författare, utan att nämna någons namn eller någon viss sak, skulle nyttja ett allegoriskt skrifsätt för att utösa sin bitterhet, smäda och häckla; då tror jag att Skriftens bedömmande af en Jury eller Nämnd skulle vara rätta sättet att få den frågan besvarad, om Skriften är brottslig. Men denna Nämnd skulle efter min tanka icke vara permanent utan för hvarje tillfälle särskildt nämnas af Konungen, som, då han enligt sin höga rätt tillsätter alla ordinarie
St:r vid föregtde Riksdag beslutat, och jag vill äfven medgifva detta, men jag hemställer om R. St. i allmänhet anse sig vara så bundna af föregtde Riksdagars beslut, att efterföljande R. St:r icke må kunna vidtaga någon förändring uti ett sådant beslut; aldra helst då detta beslut icke kommit till någon verkställighet. Här hafva således endast föregtde preliminära beslut i detta fall blifvit fattade, och då är äfven skäl att vidtaga de förbättringar i föregtde Ständers beslut, som knnna finnas behöfliga. Hvad sedermera beträffar det förslag StatsUtsk. gjort, att förvandla dagsverksräntan till andra persedlar, hvilka andra persedlar, när man genomgår Utsk:s förslag i detta hänseende, nästan endast uteslutande utgöras af spanmål och smör, så hvad denna förvandling angår, för att tala om föreg:de Ständers beslut, så finner jag deruti icke något som föranleder dertill att R. St:r åsyftat förvandling ifrån en hufvudpersedel i en annan. När man nu betänker hvad ändamålet är med dessa hufvudpersedlar, så kan det väl icke vara något annat än att få en värdemätare. Det är icke meningen att dessa skatter någonsin skola utgå in natura, utan de skola utgå efter raedel-markegång. Detta är således blott en värdemätare. När man nu icke vill en gång för alla för - Den 20 Maj f. m. vandla dessa skatter i penningar, hvad är det då för en vinst att förvandla dessa hufvudpersedlar den ena i den andra? Man säger alt det är för alt få en förenkling. Denna förenkling fäs derigenom att de s. k. småpersedlarne försvinna. Om sedan i ett eller annat län återstår 3, 4, 5 eller 6 hufvudpersedlar, så är det temligen likgiltigt. Kontrollerna äro dervid lika lätta att tillvägabringa som med en eller Iva. Skillnaden är åtminstone ganska ringa. Att då kasta sig in uli en sådan förvandling ifrån persedel lill persedel, när man icke kan pä förhand bestämma huruvida dervid något förloras eller vinnes, dertill kan jag icke linna skäl.
Nu syntes i porten till det gamla dystra huset, som skulle bli Annas hem, en gammal qvinna klädd i kjortel och tröja af grått kamlott, halfkorta ärmar, halfhandskar af klipping och hög stärkt mössa omknuten med ett bredt grönt band och med ett fint krus af rynkade spetsar, som nedföll kring hennes magra och knotiga tinningar, der icke ett hårstrå syntes. En piga med ett vaxljus i en hög silfverstake, stod bredvid och tittade nyfiket ut i mörkret, under det hon skyddade ljuset med förklädet emot draget. Anna betraktade den gamla gummans ansigte, hvilket – vanligen kallt och stelt som en mumies – nu hade ett drag af vänlig rörelse, som genast intog den unga flickans sorgsna sinne. – Det är fru Gertrud, åldtfru i grefvens hus, sedan grefvinnan hans mor dog – sade Didrik presenterande den gamla, som neg djupt för Anna och bad henne i sirliga ord vara välkommen till sitt nya hem. – Jag känner redan den goda fru Gertrud genom – min man ämnade Anna säga, men hejdade sig, och fortfor – genom grefven som ofta sagt mig hur mycket han håller af sin barndoms-vårderska – och hon tryckte hjertligt fru Gertruds förtorkade hand. Gumman neg ännu djupare, förde näsduken öfver ögonen och tillsade pigan att gå förut med ljuset uppför trappan, hvilken blott till hälften upplystes af en lampa i taket af den höga förstugan. – Om grefvinnan tillåter, – fortfor hon, – så skall jag gå förut och visa vägen. – Och med en raskhet, ovanlig vid hennes ålder, började hon stiga uppför den breda, i många afsatser gående trappan. Anna och sedan Didrik och Lotta följde efter. Hon stannade ett ögonblick för att draga andan vid tvenne höga dubbeldörrar, som pigan öppnat, och inträdde i en stor sal. – Jag förmodar att grefvinnan först vill gå in i sina egna rum? – sade hon i frågande ton och vände sig om.
Lantmätaren får 6 runstycken för varje kanna som kärlet rymmer i arvode och resekostnad. Han skall också ha fri husmanskost och nattkvarter. Han kan också begära handräckning. Den som utövar brännvinsbränning i ostämplad panna bötar 10 riksdaler och redskapen och det Konungen eger, att i Adeligt Stånd upphöja Män, som, genom trohet, tapperhet och dygd, lärdom och nitiska tjenster, gjort sig af Konungen och Riket synnerligen förtjente. Konungen må jemwäl, såsom belöning för stora och utmärkta förtjenster, tilldela Adelsmän Friherrlig och Friherrar Greflig wärdighet. Ej må Adelskap, eller Friherrlig eller Greflig wärdighet, som hädanefter förlänas, tillfalla flera, än den, hwilken adlad eller upphöjd blifwit och, efter hans död, i rätt nedstigande led efter led, hans äldsta manliga Bröstarfwing af äldsta grenen, samt, efter dennas utgång, Stamfadrens närmaste manliga afkomling, af då lefwande äldsta slägtgren, och så widare. Om, genom arf, Adeligt Stånd tillfaller den, som redan blifwit deruti sjelf upphöjd, eller genom närmare arf insatt, upphöre hans eget Adelskap, så framt detta icke är af högre wärdighet, i hwilken händelse Stamfadrens Adelskap öfwergår till närmaste slägtgren: Finnes ingen sådan, utslockne Ätten. I riksdagen må frågor väckas om förändring, förklaring och upphävande av lagar och författningar, som rikets allmänna hushållning röra; om sådana nya lagars stiftande samt om grunderna för allmänna inrättningar av alla slag. Riksdagen äge dock icke makt att i dessa mål annat eller mera besluta, än föreställningar och önskningar, att hos Konungen anmälas, och varå Konungen, sedan statsrådet däröver blivit hört, göre det avseende Han för riket nyttigt finner. Författningssamling 1800 Låssa kyrkas arkiv Svensk författningssamling 1811 Svensk Författningssamling 1811 Kungl. Maj: ts kungörelser i sammandrag Låssa kyrkas arkiv Låssa kyrkas arkiv. Plakat om fyra solenna tacksägelsefastebotoch böndagar under år 1811.
Riksdagsordningen; de förolämpande och lättsinniga hänsyftningar, som deri förekomma, träffa icke föremålen, mot hvilka de blifvit rigtade; men de skola upplysa Svenska Folket om Författarne bättre, än någon caracteristik möjligen skulle kunna åstadkomma; och den nytta, som derigenom vunnits, är icke obetydlig. Hvarefter Friherre Cederström uppläste följande: Utdrag ur Diario, hållet hos Kongl. Förvaltningen af Sjöärendena i Stockholm den 28 April 1828. S. D. Lät Hans Excellence, Herr Gell cral Am ira len m. m. Grefve R. Cederström inlemna ett försegladt Convolut, innehållande, efter påskrift, Redovisning för den af Kongl. Maj:t, år 1825 åt Hans Excellence i Nåder uppdragne försäljning af Svenska Örlogsskepp. Rätteligen utdraget, betygar Ex officio G. D. Hjort, Registrator vid Kongl. Förvaltn. af SjöÄrendcna. 156 Den tg Maji f. m. Utdrag af Förvaltningens af SjöÄrendena Protocoll, hållet i Stockholm den ii Maji 182g. S. D. Föredrogs en af Hans Excellence, GeneralÅmiralen m. m. Herr Grefve Cederström till Förvaltningen af SjöÄrendena ingifven skrift, med anhållan att utbekomma det fö"rseglade Convolut, innehållande handlingar rörande Skeppshandeln, som blifvit till Förvaltningens förvarande af Hans Excellence öfverlemnadt; och som Förvaltningen fann godt härtill lemna bifall, så skulle på begäran Utdrag af Protocollet derom meddelas. År och dag som förr skrifvit står. På befallning J. A. T r a n h e i rn. Denna Redovisning blef aldrig mottagen, ehuru den utsändes till H. K. M. under Dess höga vistande på Rosersberg 182.5. Underdånigste Redovisning för den mig Nådigst anbefallte försäljning af LinieSkeppen Tapperheten och Försigtigheten samt Fregatterne af Chapman, Eurudice och Camilla.
Med all sannolikhet lärer alltså beloppet af de inteckningar, som under sistförflutna 25 åren förfallit, utan att hafva blifvit inför domstol dödade, kunna antagas hafva uppgått till åtminstone 50 procent af de dödade, eller 87,500,000. c) Beloppet, hvarmed samma skuldsumma, i följd deraf t den intecknade egendomen är belägen inom „era mader, i de statistiska uppgifterna förekomn två eller flera gånger. På en emot inteckning i fast egendom å landet. utestående fordringssumma af 70 millioner, hvilken en del hypotheks-föreningar och kassor innehar, uppgår, efter hvad Komiterade varit i tillfälle alt inhemta, det sålunda en eller flera gånger upptagna inteckningsbelopp, utöfver de intecknade skuldförbindelsernas nominal-innehäll, till sammanräknadt omkring 21,500,000 r:dr. Att åtminstone ett härmed lika stort belopp af samma grund i de statistiska uppgifterna öfverskjuta’ alla öfriga inteckningsförbindelsers innehåll, torde med fullkomlig säkerhet kunna antagas; och afdrages alltså i detta hänseende tillsammans 43,000,000. cl) Den summa, hvarmed belånade inteckningars nominal-beiopp öfverskjuter den verkligen återstående skuld, för hvilken inteckningarne utgöra säkerhet. Endast intecknings-fordringarne hos en del hypotheks-föreningar och kassor, uppgående till Transport 138,500,000. 503,000,000. 81 Transport 1.38,500,000. 503,000,000. omkring 75 millioner, öfverskjuta den verkliga skuldsumman med omkring . r:dr 17,500,000. Häri ingår den hos hypotheks-föreningarne och andra kassor gjorda amortering. Ehuru beloppet af alla öfriga bestående inteckningar uppgår till omkring tre gånger de hos dessa inrättningar liggande, skulle likväl eli antagande, att från förstnämnde inteckningars summa finge af ifrågavarande anledning afräknas ett lika stort belopp med det från hypotheks-föreningarnes och kassornas inteckningssumma afräknade, möjligen kunna anses allt för högt.
Konsistorium om desamma med egarne träffat vilkorligt köp för en sammanräknad summa af 10,333 R:dr 16 sk.; hvarförutan Konsistorium upplyste, att, derest en i samma qvarter belägen tomt, i värde uppskattad till 1,000 R:dr, jemväl komme att för ändamålet inköpas, skulle den fördel vinnas, att den nya tomten blefve ett fritt och sjelfständigt helt samt läroverksbyggnaden befriad frän det eldfarliga grannskapet af ett å denna tomt befintligt boningshus af träd; och hemställde, med afseende å desse med liera Slats-Ulskoltels Utlåtande, M 155. 3 fördelar, Biskop Hallström, att äfven sistnämnda tomtplats mätte, jemte de 2:ne öfrige få inköpas. Angående storleken af den nya läroverksbyggnaden ansåg Konsistorium, att då lärjungarnes antal vid läroverket, nu utgjorde 165 och i en icke' allägsen framtid troligen komme att uppgå till 200, utrymme för detta antal lärjungar, äfvensom för Bibliothek och samlingar borde beräknas, och hade, i öfverensstämmelse härmed, ritning till byggnaden hos Öfver-Intendents-Embetet blifvit uppgjord och jemte åtföljande kostnadsförslag, upptagande en summa af 55,000 R:dr, Kongl. Maj:ts pröfning underställd. Kostnaden för inköp af tomt och byggnadens uppförande komme sålunda att erfordra en sammanlagd summa »f 66,335 R:dr 16 sk.; och som för betäckande af denna utgift annan tillgång saknades, än en i Stiftets byggnadskassa vid sista bokslutet befintlig behållning af 12,323 R:dr 7 sk., hvilken vid räkningarnes afslutande den 1 nästkommande Juli ansågs komma att ökas med 1,000 R:dr, anhöll i underdånighet Konsistorium, att det bristande beloppet af högst 53,010 R:dr 9 sk. måtte varda af allmänna medel åt Wisby läroverk anvisadt. Hvad dernäst angår frågan om utvidgad lokal för Karolinska Skolan i örebro, hade Biskopen, Doktor Annerstedt, uti underdånig skrifvelse den 10
M. inkommer, skulle det se högst besynnerligt ut, att R. St:r vid denna riksdag borttagit de vilkor, som förut varit stadgade. Frih, af Ugglas: Då ett bifall till denna inbjudning enligt min tanke skulle komma att utgöra ett ganska farligt prejudikat, måste jag fortfara i mitt yrkande om inbjudningens läggande till handlingarne. Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad, yttrade Hr Gr. o. Landtm, att derunder hade yrkats dels antagande af Preste-St:s ifrågav:de inbjudning, dels ock att densamma skulle läggas till handlingarne; och finge Hr Gr. o. Landtm., med ani. af yrkandet å bifall till inbjudningen, förklara, att då, på sätt upplyst blifvit, den fråga, inbjudningen afsåg, redan var genom tre Riks-Stånds sammanstämmande beslut afgjord, vid hvilket förhållande någon vidare pröfning deraf ej kunde, i strid mot R. 0:s föreskrift, ega rum, funne Hr Gr. o. Landtm, sig förhindrad att framställa propos. på inbjudningens antagande. Härefter gjordes propos. på inbjudningens läggande till handlingarne oell besvarades med ja. Föredrogs Hederv. Ronde-St:s den 2 dennes bordlagde prot.- utdrag N:o 391, innehållande, bland annat, inbjudning till de öfriga Riks-Stånden att biträda Bonde-St:s beslut rörande mom. f. i 69:de punkten af Stats-Utsk:ts Utlåt. N:o 139. 164 Den 5 September f. m. Uppå begäran af Frih. af Ugglas, upplyste undertecknad, att det ifrågav:de mom:t blifvit bifallet af R. o. Ad. samt Borgare-St., och att Preste-St. godkänt mom:t endast med den ändring, att slutorden »samt att inspektörernes berättelser måtte blifva på allmän bekostnad tryckta, för att till samtliga konsistorier och skolstyrelser i riket utdelas», utbyttes mot orden »samt att ett sammandrag af inspektörernes berättelser måtte hvart tredje år tryckas på statens bekostnad och till samtliga konsistorier och skolstyrelser i riket utdelas». Frih. af Ugglas: