Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och han hafver sina kastoskofvel i sine hand, och han skall rensa sin loga, och han skall församla sitt hvete i ladona; men agnarna skall han uppbränna i evinnerlig eld. Då kom Jesus af Galileen till Jordan, till Johannes, att han skulle låta döpa sig af honom. Men Johannes förvägrade honom, och sade: Mig behöfves, att jag vorde döpt af dig; och du kommer till mig? Då svarade Jesus, och sade till honom: Låt det nu så ske; så bör det sig vara med oss, att vi uppfylle alla rättfärdighet. Då tillstadde han honom det. Och när Jesus var döpt, steg han straxt upp af vattnet; och si, då vardt honom himmelen öppnad, och han såg Guds Anda nederfara som en dufva, och komma öfver honom. Och si, en röst af himmelen sade: Denne är min käre Son, i hvilkom jag hafver ett godt behag. Då vardt Jesus förd af Andanom i öknena, på det han skulle försökas af djefvulen. Och när han hade fastat i fyratio dagar och fyratio nätter, så hungrade honom. Och frestaren gick fram till honom, och sade: Äst du Guds son, så säg, att desse stenar varda bröd. Då svarade han, och sade: Det är skrifvet: Menniskan lefver icke allenast vid bröd, utan af hvart och ett ord, som går af Guds mun. Då tog djefvulen honom med sig till den heliga staden, och satte honom öfverst på tinnarna af templet; Och sade till honom: Äst du Guds Son, så gif dig härutföre; ty det är skrifvet: Han skall gifva sinom Änglom befallning om dig; och de skola bära dig på sina händer, att du icke skall stöta din fot emot stenen. Då sade Jesus till honom: Det är ock skrifvet: Herran din Gud skall du icke fresta. Då tog åter djefvulen honom med sig uppå ett ganska högt berg, och viste honom all rike i verldene, och deras härlighet; Och sade till honom: Allt detta vill jag gifva dig, om du faller neder, och tillbeder mig.
15 mästare öfverlemna sitt bränneri, alltid kan kringgås och gäckas, anhåller jagvördsammast, att Rikets Ständer måtte antaga densamma. 7 g. Uti denna §. hafva Utskotten uteslutit ett stadgande, som alltsedan 1835 års förordning uti densamma varit intaget, det nemligen, att hränvinsbränning i stad ej får utöfvas med panna af mindre rymd än 30 kannor. Då emedlertid bränning med låga kannerymder alltid medförer en statsekonomisk förlust, och sålunda önskligt vore, att hränvinsbränning allt mera på större fabriker bedrefves, anser jag icke skäl vara, att genom en förändring, sådan som den uti denna §. föreslagna, motarbeta detta mål. Ett ytterligare skäl att å denna förändring yrka afslag, finner jag deruti, att genom den uti proportion alltför låga beskattning, som på de små pannorna är åsatt, betydligt mera bränvin uti städerna kunde tillverkas, för en lägre till staten ingående skatt. 28 §. Då uti alla länder öfverflödsvaror ansetts såsom serdeles lämpliga föremål för beskattning, torde uti främsta rummet bränvinstiIlverkningen böra draga en sådan, då förbrukandet utaf denna vara, förutom dess egenskap af öfverflöd, äfven, då det sker till öfverdrift, fysiskt skadar och moraliskt nedsätter menniskan. Riksens Ständer hafva ock, alltsedan 1824, vid hvarje riksdag höjt skatten på denna tillverkning. Utgående ifrån en falsk beräkningsgrund, i det alt de sökt bestämma det tillverkningsbelopp, på hvilket skatten skulle läggas, efter pannornas kannerymd, hvilken dock föga på tillverkningen inflyter, hafva alla deras försök att för denna näringsgren åstadkomma en rättvis beskattning, likväl misslyckats.
StatsUtskottet finna huru nödvändigt det är, att ickesammanblanda dem båda.att icke ålägga RiddarhusDirectionen redovisning för den af Herr Rothlieb verkställde tryckning, hvarmed Directipnen aldrig haft någon slags befattning, hvar; ken i afseende å tryckningen eller utbetalningen af medlen dertill, utan i stället bestämdt uppdraga åt Herrar Fulimägtige i RiksgäldsContoiret att om desse serskilte slutelige redo<f visningars afgjfvande till RiksgåldsContoiret och deras granskning derstädes foga verksam åtgärd. Äfvenså i denna del anhåller jag att StatsUtskottet må meddela Herrar Fullmäktige en fullständig och för ändamålet tjenlig föreskrift. Sluteligen får jag till bestyrkande af de utaf mig här ofvan meddelte uppgifter, bifoga en afskrift af den utaf RiddarhusUtskottet, under innevarande Riksdag, rörande ifrågavaran. de protocolls tryckning, upprättade Species Dtn io December e.m. 47 facti. (Förut tryckt i Augustii månads Bi; lagor.) Bilagor till Pleni-Protocollet för flen 12 December, förmiddagen. Grefve Cronhjelm, Polycarpus. Orsaken hvarföre jag i sista plenum begärde på bordet det nu uppläste Betänkandet, var icke den, att jag ogillade den af Utskotten föreslagne underdåniga skrifvelsen, utan den, att jag ansåg densamma äfven böra utsträcka sig till tvenne föremål, hvarå reservanterne fåfängt gjort Utskotten uppmärksamme och hvarom jag behöfde göra mig närmare underrättad. Dessa tvenne föremål äro ; 1:0 behofvet deraf, ait allmänheten upplyses jorn det förmånligaste säaet för fårskötseln, och 2:0 att i så vidt Arméen beklädes med kläde, detta bör ske med Svenskt. 48 Den 12 December /. m.
Ehuru detta förslag då icke af Rikets Ständer godkändes; likväl och som de till stöd för detsamma anförda skäl fortfarande synas vara i allo tillämpliga; tillstyrker Utskottet, 48:o. att föreskriften i 191 §. 1 mom. må erhålla denna förändrade uppställning: Hvarje reversal, ehvad det ulgifves för nytt lån eller omsättning af redan erhållet, skall, derest de derå, såsom lån-tagare eller löftesmän, tecknade personers vederhäftighet ej är af direktionen känd, vara försedt antingen med officielt intyg af Läns-styrelsen eller å landet af domhafvanden i orten eller i stad af magistraten eller borgmästaren, den sednare å embetets vägnar, eller ock med af enskild man, för hvilken direktionen hyser fullt förtroende, utfärdadt bevis, om hvardera personens vederhäftighet för det sökta lånet och, i fall personen förut för låneeller borgens-förbindelse till någotdera Diskont-verket häftar, jemväl för beloppet af sådan äldre förbindelse. Öfver ett af Diskont-direktionen väckt och af Fullmäktige vilkorligen bilrädt förslag, att afskaffa nu brukliga anmaningsbref för lån genom Diskont-verken, skall Utskottet framdeles till Rikets Ständer inkomma med yttrande. Om den sålunda ifrågasatta förändringen gillas; så följer deraf, att föreskriften i §. 194 af Reglementet, så lydande; »Anmaningsbref till låntagare utfärdas på sätt och i den ordning §. 90 utsätter; men derest anmaning i ett eller annat lall skulle uteblifva, må någon invändning i anledning deraf mot Diskont-verkets kraf icke göras, eller något afseende derå fästas», skall från blifvande Reglemente uteslutas. Öm åter anmaningsbref anses böra för framtiden bibehållas; så torde omförmälde föreskrift lämpligen kunna lill Reglementets 4:de artikel förflyttas. 46 Banko-Utskottets Betänkande, N:o 34. Sedan Låne-kontor numera är vordet i Wisby för Gottlands län inrättadt; så kommer stadgandet i 195 §. att från Reglementet uteslutas.
För utförande al den de! utaf nordvestra stambanan, som har sin sträckning mellan Arvika och riksgränsen, tre mil 31,000 fot, har beräknats en kostnad af 3,893,998 Ridr. Till de arbeten å denna linie, sorn fordra längre lid (ör deras fulländning, anvisades vid förra riksdagen 600,000 Ridr, jemte blifvande ränlevinst på statslånefonden, beräknad till omkring 400,000 Ridr. Af detta sednare belopp äro 370,000 Ridr lyftade och enligt meddelad upplysning lärer ytterligare endast omkring 4,000 Ridr kunna med någon säkerhet från statslånefonden påräknas, så att en brist af omkring 26,000 Ridr uppslår i den kalkylerade, till dessa arbeten anvisade ränlevinst. I enlighet med Rikets Ständers derom gjorda framställning hafva förnyade undersökningar för utrönande af lämpligaste sträckningen af nordvestra banans fortsättande från Chrislinehamn mot Arvika egt rum, utvisande för de två alternativer, som slutligen blifvit framlagda, följande förhållanden: l:o det södra öfver Carlstad, 10 mi! 13,724 fot, med en kostnad beräknad till 11,770,000 Ridr; och 2:o det norra öfver Nilsbysundel emellan sjöarne södra och mellersta Fryken, 10 mil 21,384 fot, med en kostnad beräknad till 12,920,000 Ridr. Kongl. Proposition N:o 4-7. I de äldre kostnadsförslagen upptogs jernvägsanläggningen emellan Christinehamn och Arvika till 10,319,866 R:dr.
Om delta är conseqvent, lemnar jag derhän, Här finnas sysslor med så ringa lön, att ordinarien knappt kunnat berga sig af hela lönen 3 hu~ Biltill LagUiskottets Betänkande N:o t)2. 71 ra vill man begära, att Vicarien skall dä vara belåten blott med dea halfva. Ingen skicklig man åtager sig godvilligt vicariatet på så dåliga vilkor : af en oduglig , sorn möjligen skulle erbjuda sig, lider tjenste» : tvingas någon dit sker honom orätt, För tjenstens bestridande vid en Församling, t. ex., har Staten gifvit lön, och Församlingen gifvit korn ; det skulle i högsta grad vara orätt, om ordinarien, som är i concurs-tillstånd, eller hans Borgenärer, skulle lemnäs frihet att, af den lön och det korn, sorn tillhör tjensten, tillskansa sig så mycket, att lön och korn brister för Vicarien och tjensten vanskötes. En arbetare är sin lön vard : och det enskilda mäste vika för det allmänna. Det är vackert att hafva medlidande med gäldenär och hans borgenärer ; men må det aldrig ske på tjenstens bekostnad. Först dagligt bröd för Vicarien; dernäst, efter tillgångarne. för den missbushållande concurs-bundne Ordinarien: derefter börjas borgenärernes anspråk. Blir brist för gäldenär, må fattigförsörjningsanstalter til litas, och tjensten behålla sitt. Jag instämmer med Herr ContractsProsten Östberg, att Vicariens lön må bestämmas af den autoritet, som honom förordnar. Denna lön må tagas af gäldenärens hela löne-inkomst; hvad som blir öfrigt lägges till boets tillgångar, för att utgöra cort. cursmassan: af denna massa njute gäldenär ya LagXJtskoltets Betänkande N:o 63. för sig, hustru och barn underhåll, såsom i 9 §. sägs. Hvad Öfrigt är må borgenärne taga. Ankom ritill Exped, Utskottat dan 26 Maji i8*J, N:o <55.
Ko nungen hade kommit i erfarenhet, att ”presterud och kyrkorna iler i landet skulle lida förfång på de gårdar, jordar och egendomar, deni med rätta tillhöra, mest al den orsak, alt derpå är intet visst besked med jördeböcker eller register gjordt, så att man kan veta, hvad kyrkornas och presternas är, och def, sorn dertill icke finnes råd, är att förmoda, ätt kvrkornas och presternas jordar och egendomar med tiderna bortgå från kvrkorna och prestgårdarne och komma uti främmande mäns ego, sorn dertill ingen rätt hafva”. Konungen befaller derföre Häradsprostarne att ”utforska alla de gårdar, jordar och egendomar, som höra till kyrkorna och présterua på deras embetes vägnar, hvar de ligga, hvem dem halver och brukar och hvad deraf gifves till landgille, deröfver göra register och insända dem till Superintendenten, att han derefter må göra en rätt och viss jordebok pä alla kyrkors och présiers gärdar^ jordar och egendomar öfver hela Stiftet, på det man deral må vela, hvad kyrkans och prest ens egendom är”. Till åtlydnad af detta Konungens påbud, upprättades den jordebok, som kallas Lunds Landabok af 1569. Var det nu efter tydliga lydelsen af Konungens Bref, Kronans egendom, som skulle i denna jordebok antecknas? Eller var ändamålet, endast att bestämma kyrkornas inlomUer, t. es. deras landgille? intetdera är med sanningen enligt. JNågon misstydning al' Konungens uttryckliga vittnesbörd, att gårdar, jordar och egendomar funnos, som ”'med rälla tillhörde" kyrkorna, till hvilka andra personer ”ingen rätt hade”, sorn vore deras ”egendom” o. s. v., lärer väl lika litel vara möjli», sorn det kati förnekas, ali icke allenast det af gårdarne utgående landgille!, utan gårdarne sjelfve skulle, till följd af Konungens föreskrift, såsom kyrkornas «egendom, i jordeboken antecknas.
När till dessa skäl kommer, att Protocoll i Commandomål icke må till granskning fordras, utom i kända och af ConstitutionsUtskottet; uppgifna händelser, samt att följa ktel i gera. Ständkrne icke kunna äga någon säker och detaillerad kännedom om Rådgifvarens egenskaper af nit, skicklighet och drift, så bör icke längre någon tvekan äga rum om de grunder, som dicterat 107 i hvad som angar Konungens Rådgifvare i Commandomål» När Lagstiftaren icke. tillåtit Standerne någon petitionsrätt emot Konungens Rådgifvare i Commandomål, har han visligen afsedt det» för hvarje lag tillämpning i ett Constitutionelt Samhälle nödvändiga grundsats, att brottet elier felet måste bestämma straffet; och nä? Rådgifvarens förhållanden icke kunna vara. Den 22 April /. t»? Riksens Ständer bekante, harhanlika visligf icke velat medgifva en opinionsmagt, som skal!® stödja sig på fttppofitiontr i stället för på jada; sorn skulle gora Embetsmannens åtgärder beroende af ensidighetens och passionernas möjliga anfall och sorn, då den ville förekomma Embetsmyndighetens missbruk, i stället fikulle leda till missbruk af friheten.
Prop. om Statsverket 18SS. 55 Transport R:dr 4,447: 22. — att det årliga anslag af 1,000 R.dr, hvilket Sekreteraren A. M. Strinnholm, på grund af Rikets Ständers beslut, ägt att under den tid, nuvarande Statsreglering är gällande, å Allmänna Indragnings-Staten uppbära för fortsatt ingifvande af sitt arbete: "Svenska Folkets Historia från äldsta till närvarande tider”, må än vidare under trenne år eller intill Slatsregleringen vid nästa Riksdag utgå; att Professorn vid Akademien för de fria konsterna, Hof-ihtendenten Fredrik Weslin, mätte, för sin återstående lifstid, tilldelas en årlig pension af 950: att Läraren vid samma Akademies Tecknings-skola, Hof målaren ./. G. von Heidecken, på lika sätt måtte undfå en pension af 400: alt Adjunkten vid Lunds Universitet, E. O. Professoren A. Cronholm, målto, då han frånträder sin akademiska lärarebefattning, från Allmänna Indragnings-Staten fä tillgodonjuta ett permanent anslag för historiska forskningar, stort , 780: samt alt Medicinae Adjunkten vid samma Universitet, E. O. Professoren Rhahén må på Allmänna Indragnings-Staten undfå ärlig pension för sin återstående lifstid af 780: öfverlemnande Kongl. Maj:t derjemte åt Rikets Ständer att å Allmänna Indragnings-Staten uppföra de årliga ersättningsbelopp för minskning i inkomster, som, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts särskilda Nådiga Proposition, i fråga om rättelse uti Salpeterhjelpens beräkning inom de Småländska Länen, erfordras dels till Öfversle Löjtnanten, Friherre G. 1. Silfversparre, med .. 97:28. 10. och dels till nu i tjenst varande Fjerdingsman inom förenämnde trenne Län, med . . 4 27:46. 10.
100 ELISA. och botten. Du är visst förfärligt lättsinnig i grund RICHARD. grund och botten? Och du är visst förfärligt ordentlig. i ELISA (med en suck). Å ja, det kan nog behöfvas. RICHARD. Och nu ser du glad ut igen. Ser du, Elisa, jag är själf så glad nu, och därför har det plågat mig att se ditt mulna ansikte. Vill du inte lägga bort den där duken? Så! ELISA (börjar åter på att sy). Det skall inte behöfva plåga dig länge. RICHARD. vi voro öfverens nu? Så, nu förnärmad igen! Jag trodde, ELISA. att du kunde narra mig att skratta. Du trodde, att du hade rätt, bara därför RICHARD. Ja, jag narrade dig i alla fall att skratta. 101 ELISA (häftigt). vet inte, hvad det är du går och inbillar dig! Å ja, jag skrattar åt alltsamman. Jag Och hur kan du våga behandla mig på det sättet? Det är ovärdigt af dig! Låt mig vara, gå din väg! RICHARD (stiger upp med en rörelse af otålighet, går bortåt, men sig ned öfver henne). Elisa! ELISA (spritter till, med rädsla i rösten). Ja. RICHARD. Trodde du, att det var allvar? ELISA (ser skyggt upp på honom). Jag vet inte. RICHARD. Elisa. Det finns intet förödmjukande för dig i det. Om det funnes det, tror du, att jag då skulle tala till dig på detta sätt? ELISA. Hvad vill du mig då? Du får icke känna detta som en förödmjukelse, vänder åter tillbaka och lutar 102 RICHARD. förstånd mellan oss. Jag vill, att du skall Jag vill, att det inte skall vara något miss minnas eller glömma de här dagarne utan någon bitterhet. Förstod du mig rätt, skulle du vara stolt öf ver, att jag tror mig kunna tala till dig på detta sätt. ELISA. Stolt, när allt visar, hur du ringaktar mig.
Ritoch skrifmaterialier samt postporto 3,819: 33. Hushyra, ved och ljus 1,834: 55. ~S:r 123,481: 75, hvilken summa upptages inom linien, såsom varande uti utgifterna för de särskilda banorna inbegripen. Levereringar: till Westra stambanan 3,634,681: 54. Balans till år 1862: Kontant behållning, jemte förskotter 100,704: 67. Summa 4,925.412: 73. — 113 — b) Westra stambanan; bygguadsaftlelnlugen. Debet. Leverering: Från Öfverstyrelsen 3,634,681: 54. » Kongl. Balans till år 1862: Kredit. Balans från år 1860: Skulder Utgfter: Tjenstemäns aflöning Förrådets underhåll Diverse arbeten Jordarbeten Bergsprängning Kulvertar och afloppstrummor Viadukter och broar Väganläggningar i banan Vägomläggningar Ballastning Transport och nedläggning af sliper och räler samt slipers upphandling Bangårdar och byggnader Stängsel, grindar och bommar Rörliga materielens uppsättning Sjukvården Helg-, regnoch rastedagar Expropriationskostnader Diverse utgifter .. Levereringar: Till Södra stambanan från Falköping 401,700: — » sammanbindningsbanan Orebro Hallsberg 422,181: 75. 823,881: 75. Balans till år 1862: 540,925: 21 Kontant behållning jemte förskotter - Fasta, från banan oskiljaktiga, inventarier och byggnader 4,460,749: 36. Öfriga inventarier och materialier 1,854,645: 92. Anmärkning : Tillsammans 21,534,853: 12. c) Westra stambanan från Stockholm; färdiga banan. Debet. Balans från år 1860: Uppbörd: Balans till år 1862: Balans från år 1860 : Skulder 486,274: 63. Utgifter:
Stedt* och Rosenblads dervid gjorde anmärkningar, af innehåll; att Jubel festen år 1721, likasom den, hvilken bifvit firad ar 16 i 1 , egentligen liaft afseende på den af Konung Guslaf t foretagne Reformation, medelst Evangeliska Lärans införande här i Riket, men att nuvarande Seklets Jubelfest för minnet deraf är framflyttad i likhet med hvad vare Trosförvandter i Tyskland iakttagit, till år 1817, eller det seculqira motsvarande året emot det, då Doctor Luther forst offentligen uppträdde såsom Reformator; hvilken pest redan blifvit firad och en Medailje deröfver slagett; så att år 1821 upphört att vara Jubel år. Att någon Minnespenning icke heller finnes präglad öfver deri Jubelfest, sorn på Konung Gustaf II Adolphs påbud ?r 1621 firats till erinran derom, att ion år då framflutit, selan Konung Gustaf I anträdde styrelsen af Riket till dess räddande från utländskt öfvervälde; att då Jubelfesten år 172 1 korn i fråga. Consistorium Ecclesiasticum i Upsala, hvars Utlåtande i ämpet blifvit infordradt, uti sitt svar anfört: att sistnämnde årtal väl icke svarade emot tiden då Reformationen infördes, emedan den bär börjats först år 1523 och derefter, men 9tt, till åminnelse af Konung Gustaf I:s tiUjjäd? till Riks styrelsen 15111, Konung Gustaf 6g 8 Banco-TJtsJiottets Betänkanden. Adolps gudel iga exempel kunde följas oell Jubelfesten firas in utrumque, som orden lydde.
När majoriteten knapt fordrar en helt parlamentarisk ven-sterministére, huru kan då den i alla former genomförda sjelfstyrelsen d. v. s. republiken spela någon roll och komma i diskussionen såsom den gjort? Det har alltid sedan århundradets början funnits republikaner i Norge; hvarje gång förhållandena varit spända, ha de dykt upp. Jonas Anton Hjelm, som på sin tid var vensterns deciderade ledare, var republikan. Många framstående män med honom. Jar hvad mera är, genom Wergeland har det ingått i medvetandet, att stamfadern för vårt konungahus var “ republikanen på tronen “. Wergeland sjelf säger om sin harpa: “ Republikens kolonnader skinner bag dens strengerader. “ Så länge högern var mäktig, togo de detta ganska lugntr men nu ha de blifvit ängsliga. Der fins också nu republikaner. En ringa del har gjort sig reda för, hvad dermed följer. Största delen tänker icke på republiken, men gör blott från position till position hvad de anse måste göras till försvar mot hvad som efter deras innersta öfvertygelse är hemlig absolutism. I afseende på denna gäller ingen beräkning, blott ett enda: försvarets pligt. Saken är: republiken är åtminstone ännu väsentligen absolutismens negation. Derför är det de verkliga eller skenbara absolutistiska försöken, som frambringa republikanska tendenser, men det är också lika säkert, att de kunna göra hvad intet positivt arbete kan. Riksrätten och kompromissvilkoren. För att någorlunda kunna gifva begrepp om ställningen, måste jag tyvärr beröra rättsfrågan. Jag gör det blott för att visa huru det säkra rättsmedvetande, jag redan omtalat, har bildat sig; styrkan och djupet af detsamma är ju grundvalen för majoritetens politik. Jag gör det deremot icke för att afhandla det juridiska spörsmålet och jag gör det så kort, att jag icke ens tager det nödvändigaste med, ty om man i Sverige har blott en aning om den tolknin-garnes hexsabbath vi ha genomlefvat, skall man antagligen känna något af detsamma som vi vid att höra en paragraf nämnas. B Det är af betydelse, hvilket skaplynne högerns grund-lagskritik antagit under den sista stora debatten i riksrätts-anklagelsen, derför att saken derigenom blir långt klarare.
Hr Rosenblad, Rernh.: Bland de vapensköldar som på detta rum ådagalägga förtjenster af alla slag i oförgätlig ära, intager den med underskrift: ”Jakob Berzelius” icke det minst aktningsfulla rummet. Likasom förut Carl von Linné inom den ena stora afdelningen af naturkunnigheten ordnat vetenskapen, sä har äfven Frih. Berzelius ordnat vetenskapen inom den andra stora afdelningen af naturkunnigheten. Det är troligen en allmänt inom detta hus delad önskan jag uttalar, då jag säger, att jag tror, att detta Stånd, som haft den äran, att räkna honom bland dess ledamöter, önskar, att i likhet med hvad tillförene ägt rom vid bortgången af Ståndets ulmärktaste ledamöter, under anförande af Ilr Gr. o. Landtm, bivista Frih. Berzelii begrafning nästkommande Tisdag. Underställande jag tillika Hr Gr. o. Landtrms bepröfvande, om det icke vore lämpligt, att Ståndet samlades å någon local inom Wetenskaps-akademiens hus. Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. behagade såsom Hr Rosenblad föreslagit, nästa Tisdag åtfölja framlidne Frih. Berzelius till hans sista hvilorum samt för sådant ändamål samlas kl. 1 e. m. i Wetenskaps-akademiens hus. Ropades ja. 22 4 Den 12 Aug usti e. m. Fortsattes pröfningen af Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.- Utskrns betänk. N:o 35, i anledn. af väckte frågor om upphäfvande af eller ändringar och tillägg uti de ang-.de fattigvården i riket gällande bestämmelser. Härvid förekom först 14 §:n, hvarom öfverläggningen på f. m. blifvit börjad, men icke afslutad. Sedan åtskillige ledamöter, som i förmiddagens plenum begärt ordet, blifvit uppropade, men befunnits frånvar:de, uppropades och yttrade Hr von Hartmansdorff, Aug.: