Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr Rosenblad, Bernhard; För min del kan jag ej inse, huru sammanjemkning är möjelig emellan tvenne alldeles stridiga och mot' satta beslut, och jag finner derföre icke någon anledning, hvarföre Ridderskapel och Adela skulle uti ifrågavarande fall förena sig med Bon* deStåndet, destomindre som Ridderskapets och Adelns beslut nu är i fullkomlig öfverensstämmelse med den financeplan, vi antagit att bereda för framtiden större tillgångar för en realisation , i stället att såsom hittills alltjemt söka förstöra Bankens utvägar alt verkställa densamma. Herr von Hohenhausen : Hvad beträffar Herr Munck af Rosenskjölds första förslag i detta ämne, så är motsatsen deraf redan af trenne Riks-Stånd beslutad, nemligen att 1 50,000 R:dr skola användas till afbetalning å StatsVerkets gäld till Banken. Den 30 September fm. 439 RondeStåndet Eler, uti hvars beslut Herr Rosenskjöld inbjuder Ridderskapet och Adeln att instämma, har stadnat i den mening, att nämnde afbetalning skall upphöra, samt räntan a skulden icke Vidare beräknas. Det är således tyd* ligt, att de tre Ståndens beslut i detta fall utgöra Rikens Ständers. Hvad sedermera vidkommer det i andra rummet af Herr Munck af Rosen» skjöld Väckte förslag angående medlens användande, så innefattar väl detsamma en jemkning, som icke strider emot de tre Ståndens meningar; men jag finner för min del icke den ringaste fördel deruti, och kari på denna grund ej frångå hvad jag förut yttrat. Herr Cederschjöld, i Jag skall blott taga mig friheten nämna , hvarföre jag anser ett Riks* Stånd icke kunna frånträda sin mening, utan så vida derigenom vinnes pluralitet. Uti 73 §. Riksdagsordningen stadgas nemligen, att Riks-Stånden kunna öfver ett jemknings-förslag dejinitift besluta. Följaktligen måste det beslut, som då fattas, blifva definitift och gif. Va bestämd pluralitet åt Riksens Ständers beslut.
Det måtte väl, på sätt Frih. Palmstjerna anmärkt, vara lika god hushållning alt genom beviljande af ett mindre anslag söka förekomma större eldsvådor i en stadsdel, hvilken ännu icke blifvit af en sådan olycka hemsökt, som alt för framtiden söka förebygga eldsvådor i en stadsdel, som redan lidit brandskada. Om jag icke är allt för illa underrättad, så skulle, ifall den nu ifrågaställa toratregleringen i Jönköping varit verkställd före eldsvådans inträffande, densamma, enl. all sannolikhet, icke på långt när blifvit så ödeläggande, som nu varit fallet. Det var till följd af bristen på tvärgator från den s. k. storgatan, som släckningsanslalterna icke kunde medföra vederbörlig verkan. Vill man understödja kommuner, träffade af samma olycksöde, måste det för konseqvensens och rättvisans skull ske på samma sätt. Man må rätta summornas storlek efter olyckornas storlek, men rättvisan fordrar att formen för understödet blifver lika. Jag kan således icke annat än till alla delar förena mig med Frih. Palmstjerna. Hr Prytz: Med anledn. af Hr Bildts yttrade förundran öfver de upgifter jag lemnat, i afseende å kostnaden för strand gatans anläggning, får jag uplysa, att jag erhållit dem af trovärdiga personer, som känna förhållandet och förstå alt bedöma saken vida bättre än både Hr Bildt och jag. Hvad åter beträffar Hr Bildts yttrande om de redan befintliga brokaren, och deras begagnande, så får jag vid mitt förra yttrande tillägga, att just dessa brokar varit vid eldsvådans släckande ganska hinderliga, saint att de flesta af dem icke kunna begagnas vid den nya gatans anläggande. För öfrigt anser jag Hr Bildt hafva gått för långt, då han sökt att genomdrifva den grundsats, att nedbrunna städer icke borde hugnas med andra understöd än lån. Frih. af Ugglas har redan visat, att R. St:r vid denna Riksdag icke följt en sådan grundsats, och således förfaller det från nämnde grundsats hämtade skäl för bifall till Utlåt.
Eemiss å Dess och Eikets KammarKolbii berättelse om Sala Silfververks Känte-ersättnings-fond för redogörelsetiden ifrån d. 1 Nov. 1852 till s. d. 1854. BevillningsUlskotlcl: N:o 27, i anledn. af EiksStms skiljaktiga beslut, ang:de tullbevillningen. BankoUtslcotlet : N:o 50, ang:de föreskrifterne i Usta och 2:dra Artikeln af BankoEegbtet; 154 Den 19 Oktober. N:o 51, med förslag till åtskilliga förändrade föreskrifter i 4:de Artikeln af BankoReghtet; N:o 5 2, i anledn. af Begistratorns vid LåneKontoret i Götheborg A. Lindqvists ansökning om pensions-förliöjning. Gr. Lagerbjelke, Gnst.: Då för Riksdagens afslutande det är af stor vigt, att 7:de Hufvud-titeln snart afgöres, anhåller jag, att detta Betänk, måtte upföras först på föredragningslistan för nästa plenum. Uppå härefter framställd propos biföll E. o. Ad. att StatsUtsk:s nu berörde Utlåt. N:o 136, skulle upföras främst fi föredragningslistan för nästa plenum. H. E. o. Ad. åtskiljdes kl. \ 4 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. Måndagen den 19 Oktober 1857. Plenum kl. | 2 e. m. Justerades 7 prol:s-utdr. för d. 17 dennes och pleni-prot. för den 12 sisth Augusti. Föredrogs, men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, StatsUtsk:s d. 17 dennes på bordet lagda Utlåt. N:o 136, ang:de regleringen af utgifterne under EiksStatens 7:de Hufvudtitel. Gr. Sparre, Erik: Bland de på föredragningslistan upförda Betänk:n finnes äfven Sammans. Lago. Ekon.Utsk:s Betänk. N:o 37, ang:de Skiftesverket.
Deremot synas billighet och rättvisa påkalla att den sorn har en större summa att erlägga till Staten, meli underlåter att inom stadgad lid fullgöra denna skyldighet, också får vidkännas ett mot beloppet af denna summa lämpligt ansvar; hvilket icke skulle blifva händelsen och nu icke heller är förhållandet, då en sådan skattskyldig undslipper med 12 sk. stämmoböter. En progression, sådan som Hr von Hartmansdorff föreslagit, skulle således efter mitt omdöme vara lämpligast och rättast; men då, på sätt Gr. Hamilton upplyst, tvänne Stånd lära hafva bifallit Bevilln.Utskts betänk., och en förändring deruti genom R. o. Ad. möjligen skulle medföra den påföljd, att den förbättring i stadgandet, som IBevilln.Utsk. föreslagit, måhända skulle alldeles förfalla, och således frågan kommer att qvarstå på den punkt, der den befinner sig, så anser jag bättre vara att åtminstone vinna någon till ändamålet ledande förändring än alldeles ingen, och tillstyrker derför att R. o. Ad. mätte godkänna Bevilln.Utskts förslag, sådant det blifvit framsläldt. Frih. Ridderstolpe, Fredr.: Sedan jag nu hunnit uträkna hvad Hr von Hartmansdorff föreslagit i afseende på stämmoböterna, så anser jag mig böra instämma med honom. Jag hav viserligen hört den mathematiska visshet, hvarmed Gr. Hamilton sökt bevisa, att de mindre stämmoböterne icke borde bestämmas till belopp, motsvarande värdet af ett dagsverke, för att derigenom förmå de skattskyldiga att infinna sig vid uppbördsstämman. Hr Grefven har nemi. sagt, att det icke är vanligt, att hvar och en skattskyldig inställer sig till skattens erläggande, utan att flere personer uppdraga ål en och samma person att inlemna beloppet; men jag tror, att det är bäst att iakttaga huru hittills tillgått; och då skall man finna, att de mindre summorna just äro de, som icke ingå i rättan tid, emedan olyckan är den hos vår nation, att folket sällan vet hvad klockan är slagen och hvad datum vi hafva. De söla med att skaffa sig beloppet, och först när det skall betalas börja de länka på att samla detsamma.
I hans dagblad ”Telegraphen” (1797, 1798) har jag ej funnit något sådant; men väl ännu ett försök att philosophera i Thorilds stil (se 1797, N:o 21, artikeln ”Lagom”), och en med Thorilds synpunkt ganska öfverensstämmande åsigt af Svenska Akademien och Gustaf III:s inverkan på Sveriges Vitterhet (1798, N:o 34). Säkert är, att han i sin första skrift af all makt efterhärmade Thorild. Måhända ville han, efter den af mästaren undfångna agan, ej längre räknas till hans anhängare. – Satsen: ”all monarki är en limiterad despotism’”, förekommer i Philipsons tidning ”Patrioten”. Så var t. ex. Hertigens nye Hof-Canceller, Lars von Engeström, – sedermera Carl XIII:s Stats-Minister, – bror till den Johan von Engeström, som bevisligen tillhörde de mot Konungen sammansvurna. Men äfven om vi ej visste hvilken hedersman den förstnämnde var, skulle vi dock vakta oss, att vid slika omständigheter fästa en vigt, på hvilken man ofta grundat de gräsligaste misstankar. Det är t. ex. bekant, att i Anjala-förbundet funnos personer, dem Gustaf III hade omfattat med utmärkt gunst, – ja, en farbror till hans älskling Armfelt; och strax har man varit redo, att göra denna sammangaddning till – hans egen tillställning. Således var då äfven Conspiratörernes följande behandling, rättegången, dömmandet, Hästskos aflifvande m. m. blott ett det på engång nedrigaste, fräckaste och grymmaste skådespeleri: det är gifvet.
Beslut kunna disponeras; så får jag vördsammeligen föreslå, att för så väl de 50,000 R;dr,som i år förskottsvis få lyftas, som för de 100,000 R:dr, hvilka genast vid Nyårets ingång få användas, säker utväg måtte beredas; som sådan får jag föreslå, att Banken på dess nästa års vinstbehållning förskjuter nödige medel härtill; och anhåller jag att denna min Motion måtte till Statsoch BancoUtskotten remitteras. # N:o 2. Grefve Cronhjelm, Polycarpus'. Då jag nu går att väcka den Motion, att RiddarhusSecreteraren ej i framtiden skall få innehafva något Embete i Statens tjenst, anhåller jag få fästa uppmärksamheten dervid, att denna Motion aldeles icke åsyftar den nu varande RiddarhusSecreteraren, hvilken erhållit tjensten utan detta vilkor, oeh att tillämpning af Förslaget således ej förr än vid dess afgång från tjensten kan komma i fråga. Den i5 OctoLer é. m, 93 Jag anser verkställandet af detta Förslag vara både nyttigt, billigt och möjligt. Nyttigt torde det vara att RiddarhusSe^ creteraren, som af Ståndet ensamt tillsättes, ej får vara i beroende af någon annan Auctoritet, vare sig i anseende till det dagliga Förmanskapet eller i anseende till möjliga löften om framtida fortkomst på Embetsmanna banan. Vida skild från det påståendet, att en sådan inverkan för det närvarande blifvit försökt eller skulle lyckats, anser jag dock för en fram-, tid kunna ligga inom inöjligbeternes gräns, och jag anser Representanten lika pligtig att söka förebygga de misssbruk som kunna hända, som att rigta sin blick endast inom det närvarandes inskränkta område, Men rättigheten, att jemte ett Embete i Statens tjenst äfven innehafva RiddarhusSecreteraretjensten, kan, utom olägenheten af en möjlig främmande impuls, äfven medföra den, att tjensten i en mindre nitisk innehafvares hand vårdslösas. Rikets Högloft.
Friherre knäbeck förmälde, i afseende pä hwad Grefwen ve la 6aräie yltrat, det han alle» nast nämnt att öfwer frägan blifwit voterade, men att han ej härmed hade wetat göra någon anmärkning deröfwer att voeeradt blifwit och att för öfrigt hans önskan endast wore att en sadan förändring i RegeringsFormen stadgades, som gäfwe förhoppning att Vränwins - bewillningen med tiven kunde uphöra. Herr Grefwen och LandtNarffalkenH"- ruwida Bränwinsstaeten bör fäsom cn särskild Bewillning anses, derom torde Höglofl. Ridderfkapet och Aoeln ej finna sig nu behöfwa inga i öfverläggning. Hwad äter angar en ändring att förestå i Consiitutionen, behagade Friherre knäbeck derom särskildt wända sig till ConstnutionsUtstoltct. Ropades Ja. Uppls - Dm r3 November. 805 Upplästes följande, ifrån det till Jemkningars förestående i RiksdagsOrdningen tillförordnade Utflott, inkomna Memorial: Wördsamt Memorial'. Dst Utflott som Riksens Högloft. Ständer förordnat att öswerse vch jemföra de hos samteliga RiksStänden öfwer den ytterligare förestagne RiksdagtzOrdningen, fattade särflildte Bestut, sann förestå sädane jemkningar, af de fliljaktige meningarne, som till enstämmige stadganden kunde leda, gär nn att Resultaterne af detta updrag till Riksens Höglofliga Ständers pröfning wördsamt framställa.
Musikalisk bildning är derföre ganska allmän, äfvensom öra för tonens renhet. Men smak och djupare sinne för musik tror jag öfverhufvud felas. Åtminstone finnes det ej hos studenterna; ty oaktadt melodierna till deras sånger vanligen äro träaktiga och andefattiga, och deras hvardagssång ett unisont skrik, tröttna de ej att oupphörligt skrika om samma slagdängor. Kommer man, såsom händelsen var med förf., i nödvändighet att flera veckor å rad dagligen höra dessa sånger, så är man verkligen illa deran. Nästan lika illa ut kan man stundom råka, då en ung frodig Tyska sätter sig till pianot och ur full hals skriker ut en kavatina. Bland folket hör man sällan någon annan sång, än barnens, eller en lika dundrande som studenternas från något värdshus. Schwaben gör härifrån ett undantag, ty der hör man ofta ganska behagliga folkmelodier tvåstämmigt skalla öfver fälten. Wien har säkert befolkningens uppblandning med italienskt och slaviskt blod att tacka för dess finkänsligare musikaliska sinne. Böhmen, musikens käraste hem i Europa, är ett slaviskt land, och den, som känner ryska allmogens sinne och kärlek för musik, tillskrifver säkert icke den tyska bildningen Böhmarens musikaliska fallenhet. Är derföre Svensken i musikaliskt hänseende sina tyska stamförvandter underlägsen, så är han det i röstens styrka och i bildning, men ingalunda i sann känsla för musik, i smak och i tonens behag. Detta konstituerar i förf:s tanka äfven skilnaden mellan den svenska och den egentligen tyska lyriska scenen. Förf. tror, att svenska allmänheten skulle vara föga belåten med ett byte, och lägger de stränga herrar kritici i Stockholm detta på sinnet.
Från Höglofl. Ridderskapet och Adeln bar Utskottet den 4 * innevarande månad emottagit en af Herr Rosenblad, B, »(gifven och till Utskottet remitterad motion, deruti, sedan Rikets Höglofl Ständer beslutit, alt en Reserv-fond af 100,000 R:dr Banco skall vid Banco-Discont-Verket bibehållas, Herr Rosenblad, — framställande ej mindre behofvet af närmare reglementariske stadganden, i afseende på berörde Reserv-fond och nödvändigheten att å Låne-Contoren tillämpa samma grundsats, som föranledt bestämmandet af en Reserv-fond för Banco-Disconlen, än äfven lättheten ali nu för Låne-Contoren bilda en sådan fond af den år 1835 ingåen - Banco-Utskottets Betänkande N.-o to4- 3 de Ännu odisponerade Discont vinsten för år 1834* under erinran tillika, att det icke torde vara lämpligt å Reserv-fonderne beräkna högre ränta än hvad Creditiv-fonden med full visshet i ren behållning minst kan afkasta, eller att beräkna den å mindre summor än jemna ioo:deR:dr,— föreslagit, att i Banco-Regieroentet måtte införas följande stadganden: 1:0 ”att såsom Reserv-fond för Discont-Lånerörelsen intill nästa Riksdag måtte afsätlas för Banco-Discont-Verket 100,000 R:dr, för Götheborgs Låne-Conlor 4°t°00 B:dr och för Malmö Låne-Contor 20,000 R:dr Banco. Denna fond bildas för Banco-Diseonten genom återstoden af 1S16 års innehållna vinst, sedan R:dr 139,16c): 28, 8 Banco vid innevarande Riksdag blifvit af Rikets
B:ko R:dr 500,000. hvarförutan, såsom särskild förstärkning, begagnades af: Banko-Diskonten 164,000. Götheborgs Låne-Kontor 17,000. Malmö Dito 19.000. B:ko R:dr 200,000. Sedan Rikets Ständer, enligt Höglofl. Utskottets Protokolls-utdrag af den 20 Oktober 1840, beslutat, att, till förstärkning af fonden för lån på namn och reverser med omsättningsrätt, tills vidare finge begagnas ej mindre200,000 R:dr af fonden för belåning af Aktier och publika papper, än äfven 260,000 R:dr, allt Banko, af fonden för Handelsoch Närings-Diskonten; så har hela beloppet af den Banko-Diskonten i Stockholm meddelade förstärkning, i och för Publika pappersbelåningen B:ko R:dr 164,000: jemte „ , 36,000: af ordinarie kreditivet för samma belåning blifvit öfverlåtet till Allmänna Diskonten med „ „ 200,000: i följd hvaraf, och efter det Låne-Kontoret i Malmö återburit ofvanberörde förstärkning 19,000 R:dr såsom obehöflig, de 3:ne Diskont-Verken, vid 1840 års slut, innehade af ordinarie kreditivet och förstärkningen tillsammans följande belopp, nemligen: Banko-Diskonten 200,000 Låne-Kontoret i Götheborg 275,000 D:o i Malmö 6,000 Dessa summor qvarstodo under år 1841 till oförändradt belopp hos Låne-Kontoren i Götheborg och Malmö; hvaremot Banko-Diskonten, som dels den 15 April och dels den 22 Juni 1841, erhållit en förstärkning af till - Berättelse af BanJio-Fullmäktige. 49 tillhopa 96,000 vid nyssberörde års slut innehade 296,000 R:dr Banko för ifrågavarande belåning.
Utskotten, till hvilka ofvannämnde motioner blifvit remitterade, hafva tagit desamma i öfvervägande samt få sitt utlåtande derom nu afgifva. Väl instämma Utskotten uti motionärernes framställning om värdet och vigten för svenska kyrka af ofvannämnde arbete, hvilket, utgifvet efter den plan, hvarefter detsamma hittills fortgått, skulle på ett värdigt sätt fylla en lucka inom den svenska litteraturen; men ehuru Utskotten derjemte tagit i betraktande, att detta arbete förutsätter en vidlyftig forskning samt att dess utgifvande är förenadt med betydlig kostnad, kunna Utskotten likväl icke dela motionärernes åsigt i afseende på medlet att befrämja detta företag. Att, såsom motionärerne föreslagit, ålägga kyrkorna i riket att af arbetet inköpa hvardera ett exemplar, synes Utskotten destomindre öfverensstämma med rättvisa och billighet, som arbetets vidlyftighet och kostnad icke kan på förhand bestämmas. Då likväl framgången af företaget, på sätt Utskotten redan yttrat, är af serdeles stor vigt så väl i kyrkligt som litterärt hänseende samt i väsendtlig mån beror på den afsättning, arbetet kan komma att erhålla, få Utskotten vördsamt tillstyrka, att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit, med afseende å ifrågavarande arbetes stora förtjenst, måtte anbefalla samtlige konsistorier i riket att uppmana församlingarne inom stiften att för hvarje kyrka inköpa ett exemplar af samma arbete. Stockholm den 14 Augsti 1848. Statssamt Allm. Bese.- och Ekon.-Utskotlens Utlåtande, N:o 72. Ank. till Exp. Utsk. den 17 Aug., kl. 6 e. m. Utlåtande, i anledning af vackt fråga om rättighet får åboer å såväl annexoch mensalsom stomhemman att få lösa desamma till skatte.
Ständer jemväl i underdånighet härom göra anmälan hos Kongl. Majit, 1 afseende på indrifhingen af den balanöerade suni inan; hvarförutan Utskottet åberopar dess förut i Utlåtandet af den 12 sistlidne Martii, öfver Riksens Ständers Revisorers Berättelse, gjorde tillstyrkande om förnyad underdånig anhållan hos Kongl. Majit, att den i Finland varande äldre balanee å Cliartre»Sigillata?-medlen af 27,908 R:d. i5 sk. 6 listmatte infordras eller afskr ifvås. I öfrigt och då uti denna Räkenskap årligen afskrifves beloppet af maculeradt stiimpladt Papper, hvilket för år 1821 utgjort 1994 R:d., men någon Kontroll å behörigheten af sådan afskrifning icke finnes stadgad; så och enär i detta hänseende likväl synes till ordning och säkerhet ledande samt med begreppet 0111 redovisning öfverensstämmande, 4 Sami. 3 B. 16 Stat s-Utskottets att sedan allt maculeradt stamphult Papper för det förutgångne året blifvit till Chartce-SigiU latse-Contoiret återstäldt, detsamma derstädes bör uppräknas i närvaro af en Ledamot utaf Kongl. Kammar-Collegium och en bland Riksens Ständers Fullmägtige uti Riksgälds-Contoiret, samt derefter på en gång å säkert sätt förstöras; får Utskottet föreslå att Riksens Ständer ock i underdånighet anhålla det Kongl. Maj:t i Nåder täcktes förordna en sådan Controll i denne del af redogörelsen för CbartaDSigillatae-Uppbörden; Hvilket allt vördsamt hemställes till Riksens Högloft. Ständers pröfning. Stockholm den 25 Julii 1820. Antom den i Aug. i89.3. N:o 55a. Utlåtande, i anledning af Vakt-Be~ tjeningens vid Riksgälds-Contoiret ansökning, att få tillgodonjuta så kallade Skopenningar.
Det skulle emedlertid, enligt UlskoLtens åsigt, icke vara välbetänkt, alt söka afhjelpa de partiela olägenheterna af en allmän bestämning härom, genom antagande af särsk ilda flyttuingstider för olika oi ter . inom riket, helst sådant skulle komma att minska utvägarne till näringsfång för den arbetande klassen samt hindra spridandet af insigter i laudlmanna-yrken från en ort till en annan; och ansågo Utskolteu, alt en Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 6. 3 förändring i den nu gällande allmänna bestämmelsen för vissa landsorter blefve förenad med flera olägenheter. Desse åsigler hafva äfven nu vid pröfningen af förevarande fråga gjort sig gällande; hvarföre och då Utskotten finna jemväl de inom Hedervärda Bonde-Ståndet emot det väckta förslaget framställda anmärkningar välgrundade, Utskotlen få vördsamt hemställa, att omförmälde motioner icke må till någon Rikets Ständers åtgärd jöratdeda. Stockholm den 3 Juli 185L Reservationer: af Herr Hasselrot, Carl: ”Förevarande fråga, som allt sedan den sista tjenstehjons-stadgan utfärdades, riksdag efter riksdag, återkommit, synes vara en bland dem, som ej låta afvisa sig. Olägenheter al tjenares flyttning äro å ali tid och på alla ställen gifne; men det är uppenbart, att de på olika oriel*, efter olika lokala förhållanden, skola kännås större på den ena tiden än på den andra; och sorn olika flyttuingstider för olika orter ej kunna fastställas, enär en tjenare då ej kunde flytta från en ort till annan, torde frågan icke kunna fullt ändamålsenligt lösas på annat sätt, än att' göra flyttningstiden fri och beroende endast på aftal emellan husbönder och tjenare. Då emedlertid ett sådant sätt lör frågans afgörande för närvarande icke ens lärer kunna ifrågasättas, och en gemensam flyttningstid alltså måste bibehållas för hela landet, torde den lid böra härtill företrädesvis väljas, som för landet i allmänhet tnedlör de minsta olägenheter. Efter sådan måttstock är, i min tanke, den nuvarande flyttningstiden icke den rätta.
Maj.t måtte täckas till Rikets Ständer aflåta nådig Proposition, ej mindre derom, att läkare Aid strafffängelse!' och korrektions-inrättningar må, i likhet med och under enahanda vilkor som civile tjenstemän vid sistnämnda inrättningar, varda tillerkände rättighet till pension ä allmänna indragningsstaten, än äfven derom, att nämnde kommendant kunde förklaras berättigad att, efter afskedstagande, på indragningsstaten fortfarande under sin öfriga lifstid uppbära det för berörde befattning i nu gällande stat för fängelset bestämda arfvode. Enär det vore af vigt, att till ifrågavarande läkarebefattningar, hvilka i allmänhet äro med ringare löneinkomster förenade och under nuvarande för - 22 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 15. hållanden medföra trägnare tjenstgöring än tillförene, erhålla fullt lämpliga personer , samt hvad den å Malmö arbetsoch fästningsfängelses stat uppförde kommendant angick, denne genom långvarig och nitisk tjensteutöfning gjort sig förtjent att, när hans ålder och helsotillstånd icke vidare tillåta honom att dermed fortfara, af staten tillgodonjuta bidrag till sitt underhåll, ansåg lians Excellens Herr Justitie-Statsministern sig böra i underdånighet tillktyrka, det Kongl. Majit måtte i nåder bifalla fångvårdsstyrelsens ofvanberörda hemställan, samt föreslå Rikets Ständer, att de vid strafffängelse!' och allmänna arbetsinrättningar anställde läkare samt kommendanten, Öfversten Carl Johan Ström må varda tillerkände enahanda pensionsrätt, som, på sätt ofvan omförmäldt är, i enlighet med Rikets Ständers beslut under 184-0 och 1811 årens Riksdag, blifvit åtskilliga andre tjenstemän vid samma inrättningar tilldelad. Enligt underdånig hemställan af Statsrådets öfrige ledamöter, täcktes Kongl. Majit till Hans Excellens Herr Justitie-Statsministerns berörde underdåniga tillstyrkande lemna bifall; och skulle proposition i ämnet till Rikets Ständer expedieras af den lydelse, som bilagan vid detta protokoll utvisar.