Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man kunde invända, att måhända deras egen fördel någon gång skulle kunna förmå dem att bereda strandniugar, men jag vill ej tänka mig en sådan nedrighet, som dessutom genom stränga straff bör kunna förebyggas. Tullbevakuingen, såsom Strandridare m. £1., är Pen 29 D c c e m b e r. M Läst i tillfälle att i tid upptäcka strandningshändelser och dem inrapportera till närmaste Tullkammare, hvarifrån underrättelse sedermera skyndsamt kan meddelas de andra auctoriteterne. Dessutom åligger det Tullbetjeningen att vaka deröfver, att ej Tullförsnillning m. m. kommer att inträffa vid dylika händelser. De personer, som nu verkställa den effectiva bergängen, äro ej i tjenst hos Dykeriet, utan bestå af Allmoge från närgränsande trakter upptingade emot viss dagspenning. Denna Allmoge, lika med alla kustboar, är i behof af extra arbetsförtjenst, emedan åkerbruket ej kan anses för deras förnämsta yrke, utan utgöres egentligen af ett ofta mindre lönande fiske, hvarigenom de äfven fått sjövana och således äro mycket användbara vid bergningshändelser; hvarföre ock framgent den effectiva bergningen bör af dem mot viss dagspenning besörjas.
Yidkommande serskildt dagsverksräntan för de å ön Varande krönoskatte-arbetshus, för hvilka, fyra till antalet, sådan ränta nu utgöres med lösen för dels sju, dels fyra dagsverken årligen, finnér Kongl. Maj:t icke skäl att någon jemkning deruti för det närvarande medgifva och Rikets Ständer föreslå. Kongl. Maj:t, som till vederbörande Utskott skall låta öfverlemna såväl berättelsen om ofvanberörde, angående dagsverksskyldigheten å Hven, hållna undersökning, som öfriga till målet hörande handlingar, har härjemte velat gifva Rikets Ständer tillkänna, att, hvad angår den serskilda frågan om reglering af den arbetsskyldighet, som utgöres till åtskilliga i Skåne och Skaraborgs län belägne, förnämligast för militie-staten anslagna, boställen, åtskilliga ytterligare upplysningar och utredningar i och för slutliga pröfningen af denna fråga funnits vara af nöden, för erhållande hvaraf serskilda åtgärder blifvit vidtagna. Kongl. Koni. Maj:ls Nådiga Proposition, N:o Ti. i) Kongl. i\Iaj:(. förbi ifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. OSGAR. S. A. Munthe. Utdrag af Protokollet öfver Finans-ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen i Statsrådet å Stockholms Slott den 11 Februari 1S48. Närvarande: Hans Excellens Justilias-Statsministern, Herr G refve Posse, Hans Excellens Statsministern för utrikes ärendena, Herr Friherre Ihre, Statsråden : Friherre Staél von Holstein, Munthe, 'Friherre Pejron, Silfverstolpe, Werrn, Friherre Gyllen granat, Faoce och Fähraeus. Chefen för Finans-departementet, Statsrådet Munthe uppläste till justering ett, i enlighet med Kongl. Maj:ts förut fattade nådiga beslut, uppsatt förslag till Kongl. Maj:ts nådiga proposition lill Rikets Ständer, angående lindring i den af hemmanen å ön Hven, såsom godtgörelse för dem förut åliggande arbetsskyldighet vid Uranienborgs kungsgård, utgående afgäld. Kongl.
Eller nej — » endast godt o m de döda » — felet ligger snarare hos mig, j a g har ej förstått följa med i ditt hastiga lopp, det där icke låter hämma sig af civilisationens alla medel. Obevekligt, oemotståndligt drifvasviframåt af tidens ström. Hvarje tilländalupet år talar med gripande allvar o m denna tysta makt, som behärskar oss alla och af ingen behärskas. Vi veta, att denna bortilande ström först mynnar ut i evigheten, men tänka vi ej alltför sällan på, att hvarje timme, dag, år förer oss ett stort steg framåt i den riktningen? Sorglöst låta vi tiden göra dessa hejdlösa framsteg med oss, under det vi själfva istället borde göra framsteg med tiden. Hvarje gånget år skulle j u vara ett utvecklingens och framåtskridandets år för vår inre personlighet. Men hur är det? Blir det ej oftast ett nytt ansvar, lagdt till de många förut så tungt burna? K o m m a ej ånger och själfförebråelser vid årets slut stormande och slå ned öfver oss likt en flock skriande fåglar. V e oss, v e oss, det försummade kan aldrig godtgöras, det förflutna vänder aldrig åter! Skall detta Anno Domini 1895 räknas oss till godo eller ondo? Svaret väntar oss » där bortom ». Men låt oss icke förlora oss i tungsint grubbel öfver det, som icke låter ändra sig, låt oss i stället för framtiden ständigt minnas detta: vårt är endast det närvarande och i alla lifvets skiften söka handla därMen ännu har j u året ett par timmar till efter. » Medan lif vet varar, böra vi arbeta att lefva. Det ligger alltid för mig ett djupt af all kraft, på det döden må finna så litet vemod öfver dessa årets sista timmar. Det som möjligt att omintetgöra » — och tillär mig, som stode j a g vid en kär väns bår, läggom: på det vi må haf va så litet som lyssnande till de sista flämtande andedramöjligt att ångra. gen, väl vetande att de skola oåterkalleligen Må vi därför nu med friskt m o d likt upphöra med sista tolfslagets vibrerande österländingen vända oss mot det nya årets ton.
Härvid får Stats-Utskottet upplysa, att i anledning af vid sista Riksdag, inom Hederv. Bonde-Ståndet väckt fråga, om tillstånd får Åboer på Akademi-, Prebende-, Annexeoch Domkyrkomed flere 4 jU~Snml. »49 770 Stats-Utskottets Betänkauden hemman, att få losa dem till Skatte, yttrade Stats-Utskottet, under d. 7 Maj 1818» hvad forst angick Akademi-hemman, hvilka åro Akademierne forlånte, dels af fordna Konungar, under Frålsemanna-rått, till Statens aflonande, dels af private skånkte med de immuniteter Frålse-naturen åtfölja; att då, likmätigt 5 §. uti Presterskapets Privilegier, af d. 16 Oct. 1723, samt 6 Mom. uti Skattekops-Forordningen, af d. 16 Sept. samma år, Skatteköp åsådane hemman icke åro tillåtne, med mindre att vederbörande, som dispositionen deröfver hafva, samt Kongl. Kammar-Collegium sådant medgifver, så kunde StatsUtskottet icke tillstyrka bifall å den härutinnan gjorde hemställan. Hvad dernäst beträffade Domkyrkohemman, så år genom Kongl. Brefven af d. 7 Dec. 1796 och den 16 Dec. 1812 uttryckligen stadgadt, att sådane hemman icke få, hvarken genom Skatteköp afsondras, från de stiftelser hvarunder de lyda, eller vid inträffande åboledigheter annorlunda upplåtas, ån genom arrende på 25 till 30 år, med iagttagande af visse dervid stadgade grunder. Vidkommande Praebendeoch Annexehemman, hvilka åro under enskild dispo - Stats-Utskottets Betänkanden.
Att dessa Discouter , Octroyer utan särskilt ersättning kom. mi att förfalla, synes med sjelfva sakens natur sä öfvertrnsst nnmande, att något afseende å Actieägares anspråk emot Staten aldrig lärer kunna göras, då dessa ej varit åtföljde af Actieägares fö klaring, att de ägde förmåga och vilja, att sjelfve tiil Fordringsägares och Allmänhetens förnöjande utreda sina Respective Bolags iråkade förlägenhet,; men då ali Discont-rorelse, i följe deraf, genom Banquen kommer att besörjas, uppstår fråga om närvarande ställning medgifver ett sa våldsamt indragande (af en visserligen till sin grund mycket lör vida sträckt Credit-rörelse), som af s.ne Disconiers inställande uppkommer, och om Den 17 Martil, e. m. 179 nödvändigheten icke påkallar att för BancoDiscontens räkning, DiscomContoir bldva inrättade i Götheborg och Malmö, samt BancoDiscontens rörcdse i så måtto utsträckt, att någon del af de utafGötila Canal och Malmö Disronter begagnade Credit tve r finge öka BancoDiscontens RöreRe-rattighet, dock ingen annan åtgärd förunnad åt FilialContoirens Styrelse, än att hvar isin ort emottaga Låne-ansökningar, samt under ansvarighet tillstyrka dem, med underställan till HufvndComoirets beviljande; och att expediera omsättningarne.
Och den tredje sade: Jag hafver tagit mig hustru, och derföre kan jag icke komma. Och tjenaren kom, och sade sin herra allt detta igen. Då vardt husbonden vred, och sade till sin tjenare: Gack snarliga ut på gator och gränder i staden, och de fattiga, och krymplingar, halta och blinda haf härin. Och tjenaren sade: Herre, jag hafver gjort som du böd, och här är ännu rum. Då sade herren till tjenaren: Gack ut på vägar och gårdar, och nödga dem att komma härin, på det att mitt hus måtte varda fullt. Ty jag säger eder, att ingen af de män, som budne voro, skall smaka min nattvard. Och gick mycket folk med honom; och han vände sig om, och sade till dem: Hvilken som kommer till mig, och icke hatar sin fader och moder, och hustru, och barn, och bröder, och systrar, och dertill sitt eget lif, han kan icke vara min Lärjunge. Och hvilken som icke bär sitt kors, och följer mig, han kan icke vara min Lärjunge. Hvilken är den af eder, som vill bygga ett torn, och icke först sitter och öfverlägger bekostningen, om han hafver det han behöfver till att fullborda det med? Att, då han hafver lagt grundvalen, och icke kan fullborda det, alle de, som få set, icke skola begynna göra spe af honom; Och säga: Denne mannen hafver begynt bygga, och förmådde icke fullbordat. Eller hvad Konung vill gifva sig till örligs, och strida emot en annan Konung, sitter han icke först och tänker, om han förmår med tiotusend möta honom, som kommer emot honom med tjugutusend? Annars, medan hin ännu långt borto är, sänder han bådskap till honom, och beder om frid. Sammalunda hvar och en af eder, som icke vedersakar allt det han äger, han kan icke vara min Lärjunge. Saltet är godt; men om saltet mister sin sälto, med hvad skall man då salta? Det är hvarken nyttigt i jordene, eller i dyngone; utan man kastar det bort. Den der öron hafver till att höra, han höre.
R:dr faststäldes för hvarje gång Salen begagnades till Concerters hållande, skulle det troligen vara ett tillräckligt correctiv emot, att den ej för ofta anlitades, en billig ersättning för Localens öfverlåtande till ett vackert ändamål, och äfven en ny opåräknad inkomst för Riddarhusets Cassa. Friherre Klingspor Fredrik Philip „ anförde skriftligen: Under tacksammaste minne af det för mig smickrande och dyrbara sätt, hvarpå Den 3o December e. m. 381 Ridderskapet och Adeln täcktes vid 1818 års Riksdag yttra sitt välbehag öfver mina åtgärder vid Riddarhusets år 1816 verkstälda stora reparation, har jag till följe af så väl böjelse som pligt under den sedermera förflutna tiden, i hvad på mig ankommit, sorgfälligt sökt befrämja allt livad till Riddarhusets vård och framtida bevarande kunnat erfordras. Ur denna synpunkt tillstyrkte jag vid nyssnämnde Riksdag, alt RiddarhusSalen icke måtte begagnas till annat, än Ridderskapets och Adelns sammanträden, och således icke vidare till Concerters uppförande derstädes. Ridderskapet och Adeln behagade vid samma Riksdag bifalla detta förslag, likväl med det undantag, att FrimurareBarnhusDirectionen erhöll tillåtelse att å Långfredagen hvarje år låta uppföra en Concert i RiddarhusSalen; så mycket billigare, som firandet af en så helig åminnelsefest, med dervid afpassad Musik, ej torde kunna vägras ett samfund med religieusa tänkesätt. I anledning deraf hafva äfven sedermera de vanliga Långfredags-Concerterna, allLid af stort Musikaliskt värde, härstädes ägt rum; och som en ställning för Orchestern nödvändigt hvarje år i och för denna Concert uppföres, så kunde visserligen denna ställning, en gång uppförd, sedermera under loppet af hvarje vinter qvarstå, samt begagnas vid andra Concer - 382 Den 3o December e. m. ler, i händelse sådane blefvo af Ridderskapet och Adeln tillåtne.
Ilar någon, i uppsåt att stjäla, 1. med våld å mur, vtlgg, golf, tak, lucka, fönster, port, dörr, lås eller annat dylikt stängsel brutit sig in i gård, bus, rum eller fartyg; eller 2. medelst klättring öfver mur, vägg, port eller tak, eller medelst inkrypande genom glugg, skorsten eller annan sådan ej till ingång ämnad öppning, eller ock genom bruk af dyrk eller falsk nyckel förskaffat sig ingång i gård, hus, rum eller far tyg: eller 3. med våld eller list öppnat skåp, kista, skrin eller annan förvaringspersedel, som med lås, försegling eller annat dylikt stängsel tillsluten var, utan att den borttaga; dömes, der tillgrepp ej sker, för inbrott, till straffarbete i högst sex månader. 12 § Begår någon snatteri andra gången; varde ansedd såsom hade han första resan stöld föröfvat. Snatteri af den, som förut begått rån, försök dertill, stöld eller inbrott, skall ock såsom stöld anses 13 § Begår någon andra gången stöld; skall tiden för det straffarbete, hvartill han för den gerning gjort sig skyldig, ökas med minst ett och högst två år. Begår någon tredje gången stöld; ökes tiden för straffarbetet med minst två och högst sex år utöfver hvad för den gerning första gången följa bör. Kommer han åter fjerde gången; dömes till straffarbete på lifstid. Inbrott utan tillgrepp skall lika med stöld anses i fråga om förhöjning af straff, efter ty nu sagdt är. Samma lag vare om rån eller försök dertill, der sådant förut begånget är af den, som för stöld eller inbrott straffas skall. 14 §. Varder någon, under en lagföring, förvunnen att hafva å särskilda ställen eller tider föröfvat snatteri; skall han, der det tillgripnas sammanlagda värde öfverstå ger fem Riksdaler, för stöld straffas Har någon å särskilda ställen eller tider begått stöld eller inbrott, derför han på på en gång lagföres; varde straffad efter ty i 4 Kap 3 § sägs; och må tiden för straffarbetet ökas med högst ett år. Sammanträffa dervid sådana fall, hvarom i 10 § sägs; då skall ock iakttagas hvad der stadgadt är. 15 §.
De ännu innestående anslagssummorna uppgå följaktligen till ett belopp af R:dr 4,081,203: 2. anseende sig Fullmägtige böra, till upplysning om beloppet af de särskilda anslag, hvilka, till följd af Rikets sednast församlade Ständers beslut och i öfverensstämmelse med gällande Reglementes stadganden, skola af Riksgälds-kontoret fortfarande tillhandahållas för de föremål, hvartill desamma blifvit beviljade, här intaga nedanstående uppgift å dessa ännu icke utbetalda anslagssummor. Utaf anslaget till nya, efter cellsystemct inredda länsfängelse-bysrg-nader, 300,000 R:dr, återstå R:dr 25,000: — utaf anslagen till åtskilliga landtförsvaret tillhörande föremål, å tillsammans 2,297,879 R:dr 72 öre dito ,. 1,772,411: 68. utaf anslagen för nybyggnader samt reparationer jemte andra arbeten och anskaffningar vid flottan och dess stationer, å tillsammans 855,800 R:dr, dito 533,333. 34. utaf anslao-et för vattenledningen från Lvckeby till Carlskrona, 354.000 R:dr, dito 236,000: - utaf anslaget till fyranläggningen på Sandhammaren, 181,000 R:dr, dito 120,666: 67. utaf anslaget till rikets ekonomiska karteveidcs bearbetande, 47,250
gif ' vit ett sannt uttryck åt Iivad alla djupt hände, i de ord han tillställde S. L - d Adlersparre med anledning af Förbundets tioåriga tillvaro: .Till Sophie L-d Adlersparre uttalar Fredrika-Bremer Förbundet, sarnladt till tioarsfest, sitt beklagande, a t t lienlies hiilsa ej tillåter henne vara närvarandeHennes lekamliga närvaro behöfves dock icke för att pitminna Fiirbimdet om Iivad hon för detsamma varit - det förgiitea aldrig, s&amp; lange Pörbundet &amp; mes och så länge arbetet för kvinnans biista. fortgkr. i v i r t land *. E. A-d. Efterskrift. C Den som på väg söderut &amp; &amp; n Stockholm passerar Saltskog, kan några minuters vag därifkan se skymta &amp; am iu. träden en ljus, vänlig herrghrd inom gula tritdgiirclsgrindar. Det är Ström. At andra sidan blickar det ut iifyer en vik af Sdtsjön och en skymt af Söderteljeinloppet med varsamma barrskogshöj der bortom. Har tillbragte friherrinnan Adlersparre slutet af sommaren 1894. Den vanliga orngifningen, n a t ~ ~ r e n skönhet s och den harliga liiften - allt bidrog till h.ennes trefiiad; det var med saknad, som hon i böqjan af september htervande till staden. Kom så den l&amp;nga vintern; och oingifhingen, sarskildt clm dotterliga vtin, som iniider sista deceiiniet delat hennes hem, niarkte 1111 med oro liwii hennes krafter började sjiinka. Hon blef trött af att höra inånga inanniskor omkring sig och af nziiista kroppsrörelse. Till slut, då kölden slog till, vkgade hon sig ej intoni sina ruin. Under hela denna inörka tid kämpade ' den alltjämt spänstiga och energiska rtiiclen en lång kanlp niot fysisk trötthet och 8lclerns lil.anipor.
Då ligger det också, enligt min tro, en oriktighet uti att på denne tjensteman öfverflytta ansvar6skyldigheten för de göromål, som tillhöra aktuarien, helst jemväl dennes åligganden äro af den beskaffenhet, att de kräfva sin egen man, den der hvarje söknedags f. ra. bör vara tillstädes på embetsrummet för att gå parter tillhanda med afskrifter och utdrag ur Kollegii prohr och handlingar. Då man emellertid velat åstadkomma en besparing i afs:de å dessa båda tjenster, på det sätt, att man indragit några Rdr på aktuariens lön för att derigenom förvandla denne tjensteman till en kanslist, hvilken skulle biträda registratorn i hans göromål, borde väl denne kanslist hafva sin lön upförd på stat, och icke, såsom StatsUtsk. föreslagit, ett belopp i form af arfvode ställas till K. M:s disposition för att hållas biträdet tillhanda. Deraf måste följa, att KammarKoll. icke kan nämna någon kanslist till registrator biträde, utan måste dertill förordna De ii 21 Oktober f. m. 161 förordna en extra ordinarie; och deruti ligger åter en orättvisa mot denna tjensteman, som sålunda kominer att sakna ali slags säkerhet, att få behålla befattningen, oberiiknadt den omständigheten, att, i händelse han qvarstaunar på platsen tills pensionsåldern är inne, han då aldrig, såsom ej varande ordinarie tjensteman, kunde blifva med arfvodets bibehållande öfverflyttad på indragningssfat. På grund af hvad jag nu haft äran anföra, anhåller jag, med reservation emot KammarColhii registratorsoch aktuari-tjensternes förening, att Utsk:s hemställan måtte ogillas och K. M:s proposition ang:de kanslist-tjenstens upförande på stat af K. o. Ad. bifallas. Ilr Liljehöök’.
Bokstäfverna i mantalsutgift bilda äfven vid omflyttning fattigmanslut. O m sista t-et häri utbytes mot sin granne s, erhålles visserligen ett ord, m e n det är väl f ö r lustigt, f ö r att Iduns allvarliga redaktion skulle ha af sett det. » En annan insändare rimmar: » I den hårda tankenöt, Som o s s I d u n räckte, Troddes kärnan n o g så söt, Att j a g skalet bräckte; Men m i n illusion försvunnit, Då i kärnan visst j a g funnit: ASFLUGSMITTAN, DEN PAFLIGA BARSTOLEN. ty det var H v a d m a n inte gärna tar. s. v. RED. DVÄRGALÅT. DAGMAR AF IDDN. doktor Viktor Ryding, hade fått anledning till o r o f ö r sin h u s b o n d e s tillstånd, ty det tycktes åter arta sig till att bli e n svår period. Fram o c h åter, fram o c h åter gick han då m e d tankfullt utseende, under det att ljusen i kronorna råkade på sned, d a m m e t rördes u p p o c h föremål dunsade i golf, utan att h a n märkte det, så vida det n u ej var vattenkarafflnen, ty den gången hade han ringt o c h otåligt — egentligen också olikt h o n o m under vanliga förhållanden — förbjudit henne ställa sådant » skräp » i vägen. E n annan dag återigen hade han brusat u p p, emedan ett papper saknades. H o n, Kristina, brukade minsann ej ta bort något från skrifbordet, det hade h o n n o g fått lära sig låta b l i, m e n d e n där lappen måtte ha varit bra liten, efter h o n råkat i olycka f ö r den. Och d e t var doktorn, fast han inte v a r gammal. Det tyckte både gårdskarins hustru o c h kokerskan en trappa u p p. Visserligen var det n o g Kristin, som från början ingifvit d e m den tanken, m e n sedan kunde de också stadfästa hennes åsikter i denna sak.
Skrifvelse, % 2. 1. s igo. RiksdagsBeslutet, §. 18. — skilling, om uppliäfvande af stadgandet om; Motion, remitt. till Lagutskottet, II s 1220. Utskottets Utlåtande, Vll 1. s 155—• 166, afsl. af Adeln, IX s 287, af PresteStåndet, ix s 254, återremitt. af BondeStåndet, IX s 257. Ytterligare Utlåtande, Vll 1. s6o8 — 611, i anledning hvaraf BondeStåndet fattat särskildt beslut, IX s 553, lagdt till Handlingarne af Adeln, IX s 558, tillen del förkast, och till en del bif. af BorgareStåndet, ix s 587. Revisorer, angående förändrad ordning vid val af Riksens Ständers, öfver Stats-, Banco-och RiksgäldsVerken. Motion, remitt. till Statsoch BancoUtskotten, II s 1228. Ut - a4* Utskottens Utlåtande, IV 2. s 1734 — 1^36, i anledning hvaraf BondeStåndet beslöt att vidblifva det hittills följda sättet, IX s 5i6, lagdt till Iiandlingarne af BorgareStåndet, IX s 545, bif. af Ad elli, IX s 557. Revisorernes öfver StatsVerket Berättelse för år 1820, II s 3—28. Utskottets Utlåtande, IV I. s 210 •— 247 > bif. af PresteStåndet, IX s 74, af Adeln, IX s 81, återremitt. af BorgareStåndet, IX s 84, bif. af BondeStåndet, IX s 86. Ytterligare Utlåtande, IV 1. s8a3 — 8a5, bif. af BorgareStåndet, IX s 233. Underd.
Såsom jag redan nämnt, hafva vi sett, hvad Hr Printzensköld strängt klandrat, hurusom en domstol från allt ansvar befriat åtskillige personer inom Dalarne, hvilka obehörigeu utdelat Nattvarden, på det skäl, att de ansågos hafva handlat af öfvertygelse, och ej för att gäckas med Gudstjensten, och delta oaktadt det borde vara tydligt och klart, att denna handling, verkställd af obehörig person, alltid innefattar ett gäckeri. Antages nu Utsk:s förslag, blir deraf följden, att mången domstol kommer att tillämpa den lindrigare straffbestämmelsen. Vi hafva dessutom Domare, som äro s. k. formskärare, och dessa skola ovilkorligen skära formen sä, att de aldrig kunna tillämpa Ulsk:s förslag, och det vore olyckligt för dem, som vilja hafva ordning och skick i landet. Vi hafva Domare, som till och med anse det rätt, att andre än Prester utdela Nattvarden, t. ex. Hr Ribbing. Jag vädjar till honom, om han någonsin skulle tillämpa det strängare straffet mot personer, som han anser hafva handlat rätt Gr. Mörner, Carl Göran Detiof: Det vore visserligen önskligt, att, såsom Gr. Sparre yttrat, vi kunde undgå vidare discussion i detta ämne, men jag befarar, att redaktionell icke är sådan, att det låter sig göra. Huruvida den nya §:n ändrar eller uphäfver 2:n § 1 kap. M.B:n:n, är väl icke tydligt, och lärer vid til - Den 21 Juni e. m. 409 lämpningen framkalla menings-skiljaktigheter. Hvad straffbestämmel serne angår, har jag visserligen hört några talare säga, att det föreslagna straffet är för lindrigt; men detta beror deraf, huru man ser saken. Jag för min del kan icke uti en sådan åsigt instämma. Flere talare hafva yttrat sig om den stränghet, som på åtskilliga orter skall under den sednare tiden blifvit visad emot dem, som i nu ifrågavande hänseende öfverträdt gällande föreskrifter.
Käre, snälle farbror, när jag nu fått hopp om ett verkligt godt arbetsfält, så skall jag leta och gräfva i alla mina tankegömmor, kanske jag ändå vet något, kan en smula, som duger till mera än blott läsas upp på en examen. — Och, farbror, hvad jag ej nu kan, det lär jag mig så småningom, ty nu känner jag mig vara i rätta spår. » » Godt, men du får ej elda på så, att ångan ej räckerj mer än de första milen på vägen! Här gäller framför allt tålamod och ihärdighet, ty vi ha, utom mycket annat, din mors fördomar att besegra. Du får nödvändigt vara den styrande i fråga om flickornas undervisning, men på samma gång ej glömma, att du har mycket att lära af din mor. Tror du dig kunna med kärlek och förstånd finnna dig i en dylik ställning? » » Ja, med Guds hjelp! » » Godt, i Guds namn flytta ni då hit i oktober. » En bal för kungen. K å s e r i af — er. let var ingen vanlig bal! Nej, den hade föregåtts af ofantligt mänga funderingar, af tusende besvär och mycken myrkrypniDg i hundratals hjernor. Det var Stockholms stad, som ville slå på stort för att fira konungens 60:de födelsedag, och då måste det ju också ske på ett i allo värdigt och lysande sätt. Ack, mina damer, ja, jag menar nu icke de unga, som nu likt små vackra fjärilar flyga från bal till bal och fladdra öfver bonade golf, utan de till mognare ålder komna — med ett ord, mammorna — minnens I de gamla börsbalerna nyårsdagen, gifna af Stockholms borgerskap? Det var äfven då bråk och ifver, besvär och bekymmer för att få allt i ordning till den stora dagen, då det ju kunde hända, att en af prinsarne, ' ja, hvarför icke just vår nuvarande kung, bjöd upp till en munter polska. Men hvad var det emot nu! Pretentionerna äro nu för tiden mycket större än förr. Den enkla, hvita klädningen är förbytt i siden och den friska rosen i kalla juveler. Namn och adress torde alltid noga anglfvas, och kan fullkomlig diskretlon från redaktionens sida påräknas Men låt oss följa med vår tid och taga den som den är.