Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det af Utsk:t anförda motivet för dess afstyrkande, nemi. att instruktionen lör RiddarhusDirektionen skulle lägga hinder i vägen för bifall till mitt förslag, är tydligen endast de obotfärdigas förhinder; ty ingenting hade val varit enklare för Utsk:t, om det haft någon benägenhet att bifalla mitt förslag, än att tillstyrka en förändring i den åberopade §:n af ofvannämnda gamla instruktion, som förbjuder Riddarh.-Sekret. att visa ett ojusteradt prot., då likväl de deri upptagne yttrandena, vid dess afgifvande, åhörts af kanske flere hundra ledamöter af Ståndet och ett par hundra personer på läktaren. Vidare har man sagt, att mitt förslag skulle möta hinder af innehållet i 58 §:n R. O. Om man med någon uppmärksamhet läser denna §, finner man dock lätt, att meningen häri är, att ett prot. måste undergå justering, innan det kan godkännas, och någon förändring häruti har jag ingalunda föreslagit. Som jag redan nämnt, vill jag icke begära propos. på det af mig framställda förslaget, som Utsk:t afstyrkt. Gr. Oxenstjerna, Axel; Jag vill med några ord söka försvara Riddarh.-Utsk:ts uppfattning af det hinder för antagande af Frih. Raabs förslag, som ligger i innehållet af ifrågav:de 58 § i R. O. Då, enl. denna §, en talares uttryck och äfven deliberationer vid justeringen af profit kunna uteslutas, böra 138 Den 22 November. väl icke genom Ståndets egen försorg dylika yttranden före justeringen genom tryck offentliggöras. Det är sannt, att man vid tolkningen af en grundlag endast bör fästa sig vid ordalydelsen och icke vid andemeningen; men då den sednare ligger i öppen dag, kan man väl icke förbise den, utan måste, såsom här skett, äfven taga den i betraktande. Frih. Raab: Jag är tacksam för Ordförandens i Riddarh.- Utsk:t förklaring, att 58 §:n R.
Lån , äfvensom Den SJ Auguat i f. m. en del af Skåne och Småland, skulle i synnerhet lida stora förluster, om denna Stad ej snart åter kommer i tillfälle och fortfarande vara en lönande afsättningsort för alla Landtmanna producter och en föreningspunkt för dessa Landsorters industiie. Jag anhåller om återremiss af Betänkandet, och att dessa anmärkningar få densamma åtfölja’ Bilagor till Pleni-Protocollet for den 27 Augusti, eftermiddagen. N:o l. Grefve Speris, Carl Guftaf: Då Statsoch Oeconomie-Utskotten i deras Betänkande, i anledning af flere särskildte memorialer, om ändringar i militair UndervisningsVerket endast tillstyrkt en anhållan hos Kongl. Maj;t om noga granskning af ämnet i hela sin vidd, till framställning för nästa Riksdags - Den S7 Augut!i t. wi, 369 dags Ständer, är det på visst sätt öfverflödigt att orda 0111 sjelfva saken här, eftersom den kommer att afhandlas af mera sakkunnige män, på mera afpassadt sätt, och med mera tillräck lif» tid, således i alla afseenden till mera båtnad för saken. Jag torde således egenteligen böra inskränka rnig till frågan om, hvilken utsträckning den tillstyrkta undersökningen bör hafva, hvilken fråga är den, som med mästa ifvern debatterades och som egenteligen gaf anledning till återremiss. Men 0111 jag dervid i förbigående skulle komma att yttra min tanka om den egenteliga hufvudfrågan och om hvilket resultat, elter min tanka, den föreslagne granskningen kommer att ge, torde ett sådant fafsteg förlåtas, i anseende till bägge frågornes ^nära sammanhang.
Vid genomseende af Räkenskaperna för år i838, befinnes att bemälde Major, på grund af Kongl. Brefvet den 16 November samma år, hugnats med en gratifikation af 55o Rdr, hvilken anvisats å 3:dje Hufvudtitelns besparingar, men, i Revisorernes tanka, lämpligare bort utgå af Extra Utgiftsfonden. f) Enligt Kongl. Brefvet den t Augusti i838, hafva jemväl af denna Titels besparingar utgått i,io3 Rdr 12 sk. till Kongl. Krigs-KollegiL disposition, för att, i följd af Kongl. Kammar-Rättens Öfver-Re visionsDepartements anmärkningar, ersättas Nja Mötes-Passevolansfonden för utbetald aflöning till Befäl och Underbefäl vid Lif-Regernentets DragonCorpg under öfningslägret år i832. g) Med Löuings-Staterna för de i bufvudstaden förlagda 3:ne LifGardes-Regementen samt Lif-Bevärings-Regementet förhåller det sig under revisions-åren på enahanda sätt, som sist församlade Revisorer uppgåfvo; och som frågorna om dessa Regementens anslagssummor bero på Riks-Rättens pröfning, innehålla Revisorerne med 3rttrande härutinnan, och få endast upplysningsvis omförmäla, att Kongl. Maj:t, efter särskilta Kommitterades samt Kongl. Krigs-Kollegii och Kongl. Stats-Kontorets hörande, den 10 Juni innevarande år, i anledning af Rikets Ständers förnyade afslag å Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om ökadt anslag för Lifgardes-Regementena, i Nåder beslutat dels indragning af åtskilliga Officersoch Underofficers-platser, jemte en del af Regementenas Musik-personal, och utaf hästar vid Lifgardet till Häst, dels ock nedsättning af det högre Befälets och Stabernes löner. § 5. teo Sedan Kongl.
I anledn. af Hr von Hartmansdorff* förfrågan, anser jag mig icke kunna afgifva någon bestämd upplysning utan närmare granskning af handlingarna. Hvad jag likväl vill påminna mig är, att R. o. Ad. försl i anledn. af det LagTjtskts betänk, som är citeradt, fattade ett beslut ungefärligen sådant som Hr Cederschjöld nämnt, men att R. o. Ad. sedermera, i följd af inbjudning, anlingen från LagUtsk. eller från något af de öfriga Stånden, frångått detta beslut och förenat sig uti ett annat. Hr Lefren: För att icke onödigtvis förlänga discussionen, får jag blott förena mig uti livad Hr von Hartmansdorff anfört ork yrkar hvad han yrkat i hufvudsaken, sedan numera förhållandet med delta måls behandling såsom allmän lagfråga blifvit upplyst. Hr Lagerheim: En värd talare har såsom bevekande skäl lill antagande af Coust.Utsk:s förslag anfört, att man derigenom skulle förekomma hopandet af en mängd sådana åtal, som här äro i fråga. I fullkomlig motsats med honom, vågar jag tro, att Const.Utsk:s förslag snarare skulle öka än minska dessa brott; ty sådana olycksdigra och dystra anfall mot majestätet blifva vida snarare till behörigt straff befordrade, om Konungens personliga mildhet icke får tagas i anspråk att förekomma åtalen. Det är dessutom icke endast Konungens utan äfven nationens rätt, som här är i fråga, då nationen med skäl må kunna anse sig förolämpad i sitt öfverhufvud och äga rätt att se den brottslige till straff befordrad enligt lag, utan att något föregående hinder af monarken må deremot läggas i vägen. Hvad det yttrande beträffar, sorn skulle jag hafva förbisett rättigheten för en i tryckfrihetsmål anklagad alt tillgodonjuta laga rättegångsförmåner, så får jag blott nämna, att här icke vore fråga om någon laglig utan om en olaglig genom grundlag uppliäfd åtgärd. Jag fortfar att tillstyrka, såsom Ståndets gemensamma tanke, den förklaring, att Ul»k:s förslag är olampligt och onödigt. Hr Dalman, Wilh. Fredr.:
Men lyxen och de tillkonstlade behofven, som det förra rikedomsskenet hade framalstra!, qvarblifva, och göra Landet sedan vida fattigare än förut. Sådant var förhållandet på i-yöooch 1760-talen: så på 1790-talet: och likaså efter den sista stora sedel-ulsläppningen år 1S10. Men när man nu vid fyra Riksdagar klagat öfver, att Ständerne nj^ssnämde år utsläppte omkring 10 millioner sedlar, och derifrån härledt alla våra financiella olyckor; är det väl då skäl att hafva tagit så föga varning af delta misstag, att man nu å nyo ufkastar hälften så mycket? Silfret i Banken skall ej kunna förekomma de olyckor, som häraf måste följa, så länge 61 H. 21 37. i Den ii Februari i e. m. icke Bankolucksrf är öppen och kan medgifva en erforderlig utströmning. Vore denna lucka redan öppen, så skulle operationen kan hända kunna vara oskadlig,. Jag tycker mig klart förutse, att om realisationen icke i detsamma, eller åtminstone inom ett år derefter, verkställes, skall den icke mera blifva möjlig till följe af cursens uppstegring; utan Konungen nödgas sammankalla Ständerna. Så länge vi nemligen icke hafva annat mynt, måste sedelstockens tillkonstlade förökning nu hafva samma verkan, som alltid tillförene, nemligen alt minska sedlarnes värde. Till och med reelt mynt skulle, genom en konstlad förökning, nemligen en sådan, som icke härrör från ökad production och handel, falla i värde, till skada för Landet. Så gick det i Spanien och Portugal, då Amerikas guld och silfver ditströmmade i så ofantligt öfverflöd. Varuprisen stego till den grad, att alla näringar, fabriker och jordbruk förtvinade och nedsönko i ett tillstånd af vanmagt, hvarur dessa Länder nu först torde kunna åter hemta sig, när deras Regeringar omsider villja låta dem draga nytta af Amerikas förlust. En värd Talare har klandrat, att Konungens sanction skulle begäras. Men jag får för min del betyga, alt jag just anser detta för det bästa i hela Betänkandet.
Enligt hvad ofvan är anlordt har emellertid anslaget till gemenskapens vid flottan natura-underhåll, med tillämpning af nu gällande utspisningsslat, lemnat ej obetydliga öfverskott och Rikets Ständer hafva derföre ansell, alt, derest delta anslag fortfarande upptages till oförändradt belopp och de på detsamma redan befintliga och än vidare uppkommande besparingar der få qvarstå, till fyllestgörande förbättring i spisordningen skall kunna, inom de sålunda befintliga tillgångarne, för flottans manskap beredas, helst om någon inskränkning i antalet af uppfordrade båtsmän skulle kunna ega rum, så att de endast för exercis eller nödvändiga arbeten blefve i tjenstgöring inkallade. På grund häraf hafva Rikets Ständer beslutat, ali för beredande af tillgång till den påyrkade förbättringen i spisordningen för gemenskapen vid flottans korpser, det för nämnda gemenskaps natura-underhåll i Riks-staljen uppförda anslag, 248,600 R:dr, må till oförändradt belopp bibehållas, samt all de på samma anslag redan befintliga eller än vidare uppkommande reservationer der få qvarstå. Expeditions-Utskiit tels Förslag lil! under d. Skrifvelse, J\:o i Ad. 31 För Handeln. 9:o. R eser va t i o n s-a n s lag c l till Lotsenoch Fyring s-stater na. Det under denna rubrik förekommande anslag blef vid sistlidna riksdag å Riksstaten upplördt till lika summa med den, hvartill inkomsten af lotsoch båkmedlen i samma stat beräknades, eller 240,000 R:dr, med tillägg af 460 R:dr, indelta räntor, och upptogs således sammanlagdi lill 240,460 R:dr. Uti berörda anslag, hvilket E. K. Majit ansett hädanefter böra benämnas: "Lotsoch Fyr-inrättningen med dertill hörande personar, är af E K.
Stockholm d. 4 Junii i834* Reservation af Riksdagsfullmägtigen Hans Jansson ifrån Elfsborgs Län. N:o 153. Ankom till Exp.-Utsk. den 5 Junii. Utlåtande, i anledning af väckt fråga om 'allmänt bidrag till befrämjande af anläggningen utaf Rior och Tork-Inrättningar för Spanmdl. (U. A.) I delta ämne hafva till Stats-Utsköltet nedannämnde motioner blifvit remitterade: 1:0 ifrån Ridderskapet och Adeln: Herr von Krcemers, Robert, deruti han, utgående ifrån den synpunkt, att en väl ordnad Spanmålshandel skulle i väsentlig moa afhjelpa de olägenheter, som nu allmänligen öfverklagas rörande beskattningens ojemnhet, jordbrukets nedtryckta belägenhet och bränvinels tilltagande skadliga verkningar, tillika, såsom det kraftigaste medlet att tillvägabringa en sådan handel, föreslagit åtgärders vidtagande, hvarigenom Riors anläggande och begagnande komme att befordras. Utom det exempel, som kan bernias ifrån Finland, der säden i allmänhet ritorkas och der den, ehuru bränvinsbränningen Slats-Utsfarltets Utlåtande N.o fS3. 7 blott ander 3 månader om äret är tilläten, vanligen bibehåller sig vid en här okänd jemnhet i pris, liar Motionairen hemtat stöd för siri framställning ifrån 1831 och i833 års skördar bär i Sverige, hvilka, ehuru till qvantiteten ungefärligen lika, visat det olika resultat, att förstnämnde år, då den inhergade säden, genom stark och ihållande värme fått nära egenskap och godhet med intorkad, spanmålsprisen varit höga, oaktadt bränvinsbränningen en del af året var inställd, hvaremot, till följd af den sistlidet år inträffade mindre t jeni i ga väderlek, då grödan skulle bergås, spanmålsprisen nu äro ^:del lägre än är i83i, oansedt en starkt drifven bränvinstillverkning i 5 månader fortgått.
Eärförutan yttrade Herr Underståthållaren, uti nämnda slutförklaring, särskildt i fråga om den öfverträdelse, som må hafva legat värden å Hotel Rydberg till last i det afseende, att denne från den 1 Augusti 1860 fortsatt utskänkningsrörelsen, att Herr Underståthållaren icke haft skyldighet att uppträda, vare sig såsom angifvare, åklagare eller domare; att han visserligen kunnat för åtals anställande öfverlemna saken till vederbörande åklagare, men att han icke fattat sin embetspligt så, som skulle, uti förevarande händelse, då en ekonomisk författning blifvit af misstag öfverträdd, och öfverträdelsen af den skyldige sjelf anmäldes, Herr Underståthållaren hafva varit pligtig att låta bötesjagt mot honom verkställa, hvaremot Herr Underståthållaren ansett sig förpligtad att tillse, det någon förlust icke tillskyndades det allmänna, här kommunen, hvilket ock skett derigenom, att i resolutionen Hötelvärden förpligtats erlägga utskänkningsafgift för hela tiden från den 1 Augusti. Efter sålunda föregången skriftvexling meddelade Kongl. Hofrätten utslag den 23 November 1863 och, som ifrågavarande, af värden på ett här i staden inrättadt hotel för resande idkade utskänkningsrörelse, hvilken, efter hvad upplyst vore, han den 27 September 1859 hos Öfverståthållare-embetet anmält sig vilja under ett år utöfva, derefter till den 18
Bifölls. S. D. Efter skedd föredragning biföllos Lag-Utskottets nedannämnda Betänkanden: JVS 16, i anledning af väckta motioner om förändrande eller upphäfvande af föreskrifterna angående den s. k. fältigprocentens utgående af sterbhus; JVS 17, i anledning af väckt motion om föreskrift derom, att arfskiften skola inom viss tid till domstol ingifvas; och JVS 18, i anledning af väckta motioner om förändrad lagstiftning i fråga om upprättande af bouppteckning, m. m. S. D. Följande af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet afgifna Betän kanden blefvo, vid nu förnyad föredragning, bifallna, nemligen: JVS 32, i anledning af väckt motion om periodiska undersökningar af helso tillståndet i fosfortändsticksfabriker, till förekommande af sjukdomen »Fosfornekros»; JVS 33, i anledning af väckta motioner, angående dels skyldighet för Postverket att ansvara för enskildes lösväskor och dels förhöjning i afgiften till postförare för dylika väskors forsling, m. m.; JVS 34, i anledning af väckt motion om upphörande af expeditionslösen för kontrakt eller protokollsutdrag, rörande leveranser för Kronans räkning; JVS 36, i anledning af väckt motion om ändring i gällande stadganden, rörande skyddskoppympningen; JVs 37, i anledning af väckt motion, rörande tiden för auktioners hållande på landet; samt JVS 38, i anledning af väckt motion om ändring i gällande författningar, rörande skyldighet för rusthållare att hålla klippare; och blef samma Utskotts Utlåtande JVS 35, i anledning af ålerremiss af Utskottets betänkande, JVS 5, angående uttjente underofficerares och soldaters befordrande till vissa tjenstebefattningar, lagdt lill handlingarne. Prot.-Utdrag den 22 Januari 1863.
Den som ämnar egna sig åt embetsmannabanan, anser det för vigtigare att genom tidigt inträdande i tjenstgöring samla praktisk erfarenhet och tjenstgöringsmeriter för framtida befordran, än genomgå dessa vidlyftiga kurser (motsvarande de förra fordringarne i filosofiska graden), af hvilka han dock icke kan vinna den allmänna humanistiska bildning, som han dock snarare behöfver för att vara en duglig embetsman. Och den sorn ämnar egna sig åt de tekniska yrkena, söker snarare sin utbildning vid en praktiserande tillämpningsskola, än vid det blott theoretiserande elementarläroverket, hvilket han i regeln först vid 20 års ålder kan hafva hunnit genomgå. På grund häraf föreslås vördsamt, att Rikets Ständer till Kongl. Maj:t måtte göra underdånig framställning derom, att fordringarne för dimission från elementarläroverkens reala linie, matte blifva nedsatta till likhet med fordringarne i samma ämnen för dimission från den klassiska linien (de förblifva ändock större än till den fordna student-examen). Derigenom skulle vinnas: l:o att reallinien, som nu är delad i två klasser, beräknade att genom - 336 Motioner i Borgare-Ståndet 1865.
Vi förfoga öfver detta rum, sålänge vi behaga stanna härstädes, och det blir nu, såsom vanligt, allt intill morgonen. Om mynher Vanloo blifvit galen, är en sak, som icke angår oss; hans och edra åtgöranden få uppgöras mellan er sjelfva, husvärden och domstolen. Men om ni ett ögonblick längre stannar bland oss, anse vi det för en förolämpning, och jag ansvarar ej för följderna. Sigurd betänkte sig ett ögonblick och svarade derefter: – Javäl ... vare långt ifrån mig att påtvinga herrarne min person. Vi äro ense i hufvudsaken, och dermed är jag belåten. Låt se ... här är ingen annan utgång, och vi befinna oss i andra våningen, således högt öfver marken. Väl, min herre, jag vill då tillbringa tiden så godt jag kan här utanför dörren, tilldess Brunkebergsluren tutar aflösningstimman. Jag önskar herrarne en angenäm natt. Han lemnade rummet och gick att lugna värden med någon uppdiktad historia, hvarefter han för sig och sitt folk begärde förfriksningar, dem han betalade så utöfver värdens fordran, att denne helt storögd mumlade för sig sjelf: – Äro dessa menniskor röfvare, så är det röfvare af eget slag, som gifva mer än de taga. Tredje uppträdet. Vi veta, att de sammansvurne hade anförtrott det farligaste uppdraget ... det att häkta Sverges rikes förmyndareregering och råd ... åt herr Gustaf Drake. Det borde ske omedelbart efter att hertigen aflägsnat sig från slottet, så att underrättelsen om den vigtiga tilldragelsen skulle hinna ankomma till ridderskapet och adeln, medan hertigen ännu befann sig i kretsen af detta stånd. Det var de sammansvurnes afsigt att denna fait accompli, i förening med den lägre klassens hotande hållning och ankomsten af deputerade från ofrälsestånden skulle genom öfverraskning förlama det första ståndets motståndskraft och förmå mängden af de mindre beslutsamme att finna sig i omständigheterna och på stället svärja den nya ordningens fana.
Dess verlisainhet har varit fordelad pB Centralbyr&amp;n, &amp; be tsforniedlingsbyrSLn sam t en tvii,ttinrattn .. ng: dar ~i lnedeltal 23 6, 25 personer pr veckan varit syssels ?tta. Tijrsali i liten dials bar &amp; h e n under 5ret gjorts att lamna somnad och sticbning 5t kvinnor, soin ej 116 annat satt liull~lat f&amp; arbete. StyrelseberBttelsen ornnhnner, att clet, fattigv %rdsregleinellte f6.r .Helsingfors ' stacl, som i k triidt i kraft, i iclce ovBsentlig inBn liom~nei: att omgestalta hela fattigvBrdssysten~et, i clet att den ~oppnan fattigv6rden i hog grad inuksiinlies eller att med andra ord understod h ~ f v ~ d s a l i l i g e n koll-~ina att liilnnas genoin den behofvandes intagande pQ stadens arbetsoch fattigghd. Styrelscn pBpekar nodviindigheten for stadens i n v h a r e att ej lAta fijrleda sig till. ett kritililost understodjanrie sf alla dem som kom.ma, och begara hjiilp under klngan, att de ej kunna fB fattigunderstod annat Bn 115 det grymrna shtl:, att heminet uppbrytes, barnen ntackorderas och de sjglfva gB in pB arbetsglden. Denna varaing iir. nog hi5geligen n.E noden, ty naturligtvis liomlner tiggeriet att f % bkad .Fast. Om lugn och beharskning rPde: ksln man dock hoppas att genom den nu vidtagna 6tgiirdel-L ordning i f61: l~hllal~ldelm lioinlna att iiztrSida.
ten af det hela, utredandet af detaillerne, af deras sammanhang och större och mindre betydenhet, se der Utskottens göromäl. Til besia fordras ingen Ständs - esprit, blott en allmän granskning, grundad pä uplpsning och billighet. Derföre bör Utstötts-Ledamöternas antal wara inskränkt, pä det deras öfwerläggningar ej stola blifwa för widlyftiga. Derföre är ocksä Utskottens öfwerläggnings - sätt af äldcr 0- lika emot Ständens; och förenade under et tak, äro Utskottens Ledamöter ärnade at i försonlighet och samdrägt utan omwäg meddela och emottaga uplysningar. At häri wilja bibehälla en Esprit corp8 tvid omröstningen, som under vfwerläggningen ej gifwits, är snarare stötan - V 794 Den 8 Augusti. de än analogt med sakens natur och kan endast härledas fran de tider dä man trodde at hwarje anseende af företräde war en förmän, och utan at beräkna werkligheten, ansäg under sin wärdighet at öfwerlägga i likhet med dem, med hwilka man ändock hade enahanda rättigheter. Mycket hafwa wi under detta Riksmöte hort talas om representationens ofullkomlighet och möjligheten at förbättra den. Men förgäfwes stall man söka at häruti göra något framsteg, om man icke antager den grundsatts at representationen dä är fullkomlig, när den ger et resultat enligt med allmänna miljan. Men denna, som äter, likasom begreppet om allmänt tväl, endast är en abstraction af alla enstiltes pä rigtigt omdöme af deras fördel grundade önskningar, kan ej nalkas til fullkomlighet, titan sä wida som Esprit äe corp.? är borta, och sä wida den enskilda miljan är uplyst. Det är at nalkas desin allmänt erkända grundsatser at i Utskotten införa omröstningen per capita; och det är en tydlig fördel at läta röstberäkningen bero af enstiltes öfwertygelse, ej afen corps, ofta wilseförda Esprit." Widare anförde Riksdagsmannen lviattg kelson frän Kopparbergs
Då det nemligen tillhör ringdansens form, att det dansande paret åtskiljes vid sista versen i visan, så tyckes det ligga nära till hands att fatta skilsmessan som en upplösning af kärleksförhållandet, och fullkomligt osökt skulle här osedliga motiver kunnat underskjutas. Visserligen finnas visor, i hvilka slutet är ett trolöst öfvergifvande; men dessa äro högst få, såsom vi ofvan nämnt. I allmänhet röjer sig deremot på denna punkt mycken finhet, sedlig takt och fyndighet. Ofta reflekteras icke på upplösningen; med sången slutar dansen, och upptages den ånyo, så betraktas detta som en ny scen, oberoende af den förra. Och att en och samma person spelar med uti båda scenerna, fäster man sig icke vid; det är olika roller han utför. Så t. ex. i de visor, der allt slutar med ett ja på friarens bön; knappt är ordet utsagdt, förrän han utbrister: ”Uppå detta ljufva ordet Tager jag dig till mig in. Ingen menniska uppå jorden Skall åtskilja vårt kärleks sinn. För nu är tiden och nu är stunden, Och nu har glaset runnit ut. Hvarken vinter eller sommar Skall vår kärlek taga slut.” Men stundom, och det icke heller så sällan, fästes uppmärksamheten just på sjelfva skilsmessan, och denna motiveras då på olika sätt. Än tager riddaren ett formligt afsked, tilläggande: ”Det blifver ej så långt Tills jag kommer igen.” (Arv. III. Än betraktas sammanträffandet som ett verk af en lycklig slump, om hvilken man ej så noga vet, när den kan återkomma: ”Och skulle jag aldrig mera med dig få tala, Den högste Guden, den högste Guden Beskydde dig och hugsvala.” (Arv. III. Än bjuder den bortgående afsked med sinnet sorgset öfver det misslyckade frieriet. En annan gång säges öppet ifrån att med dansens slut är också allt förhållande emellan de dansande slut, och sorglös och glad sjunger gossen eller flickan: ”Du är min och jag är din, Så länge denna dansen varar.” (Arv. En annan gång åter tager allt en komisk vändning.
Uti en af Borgare-ståndet till Stats-Utskottet remitterad motion har Herr E. V. Stenqvist, jemte förmälan hurusom, uti yppad tvist emellan Kongl. Majit liik. till It. Sl. St Haft. 2 10 Stats-Utskollets Utlåtande N:o tit. och Kronan och utsedde testamentstagare efter jungfru Inga Catharina Tinglöf, som år 1845 i Nyköping ailidit, Kongl. Majit genom dom den 11 November nästlidet år förklarat qvarlåtenskapen efter Tinglöf utgöra dana-arf, hemställt att, då Rikets Ständer tillförene vid flera tillfällen eftergilvit Statens rätt till dylika inkomster till förmån för välgörande inrättningar, Rikets Ständer äfven måtte medgifva, att ifrågavarande dana-arf, utgörande omkring 2,000 rdr banko, finge tillfalla fattigvårds-inrättningen i Nyköping, som, i anseende till ständigt ökade utgifter för de fattiges underhåll, vore i verkligt behof af ett dylikt understöd.