Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Grunden för bestämmandet af priset å de persedlar, hvaraf Kronans räntor och tionde utgöras, instämmer med hvad Rikets Ständer vid sistlidne Riksdag i detta afseende beslutade. Litt. R. 4. §• Då Markegångstaxorna för närvarande äro inom de särskilda Länen högst olika uppstälda, tro Comiterade angelägenheten fordra, att formulair med i öfrigt nödiga löreskrifter af KammarCollegium meddelas, på det att i berörde afseende likstämmighet måtte beredas. Besvärshänvisning synes böra uti Markegångstaxan intagas, på det att vederbörande, hvilkas rätt derunder beror, icke må sakna underrättelse om hvad de, i händelse af missnöje, hafva att för ändrings sökande iakttaga. Att föreskrift, när taxan bör kungöras, uti densamma lemnäs, hvilket för närvarande i några Län sker, medför den fördel, att fatalietiden kan beräknas, utan serskilda bevis öfver kungörandet. O§• Med afseende å den uti 8 §. föreslagne föreskrift, angående verkan af besvär i sådane frågor, der besluten skola tjena till allmän efterrättelse, anse Comiterade, att alla dylika besvär ovilkorligen böra i ett sammanhang pröfvas. Att alla Utslag uti Markegångssättnings-ärender utgifvas efter skedt anslag, anse Comiterade vara med ordning öfverensstämmande, enär AdvokatFiskalsEmbetets besvärstid bör derefter beräknas. 7. §• Den förändring uti besvärstidens beräknande, som här blifvit föreslagen, öfverensstämmer med hvad KammarCollegium, uti underdånigt utlåtande af den 21 Aug. 1835, tillstyrkt och är, efter Comiterades öfvertygelse, af nöden i anseende till den skyndsamhet, som vid dylika ärenders behandling bör ega rum. 8- §. Om lösen för Kronans räntor och tionde skall erläggas efter medelpris, blifver deraf en följd, att, derest ändring uti de pris, som Deputerade hvarje år bestämma, skulle sökas och vinnas, densamma vid alla beräkningar bör tillämpas.
Då jag, såsom President i Kammar R:n, deltog i detta måls pröfning, ansåg jag Hr Leopolds förtjenst, i afseende på denna anmärkn., så uppenbar, att jag, för min del, ville tillerkänna honom den anmärkn:s-proc., som i annat fall borde hafva tillfallit Kammar-R:ns tjenstemän. Men nu hafva författningarne icke anslagit någon sådan åt tjenstemännen vid flottans stationer. Derföre fick icke Ilr Leopold den anmärkmsproc., han förtjenat. Skulle nu, för denna brist i författningen, Hr Leopold gå miste om hvad honom billigtvis bordt tillerkännas? Konungen har icke kunnat gifva honom den derföre att andra fått den förut och att Konungen icke kunnat låta kronan 2:ne gånger betala samma sak. Men det hindrar icke R. St. att, i detta fall, gifva den ifrågavande tjenstemannen en välförtjent belöning och med detsamma en nyttig upmuntran åt andra, som skola iakttaga kronans bästa. Jag hoppas att den rättelse i författningen icke skall dröja länge att andra personer, än Kammar-R:ns tjenstemän, äfven kunna få anmärkn:s' proc., motsvarande deras tillgöranden. Jag anhåll.er att R. o. Ad. ville bifalla Betänk. Men äfven om det icke sker, sä lärer Hr Leopold få sina penningar; thy deräst mina underrättelser icke äro felaktiga, så hafva trenne Stånd bifallit Betänk. Jag anhåller emellertid att Riddarh.-Sekret, ville uplysa huru härmed förhåller sig. I anledn. häraf uplyste lindert. Riddarh.-Sekret, att prot:s-utdr. ankommit, som utvisade att samtlige de öfrige RiksStin bifallit StatsUtsk:s förevande Utlåt. Den 11 Mars f. m. Gr. Liljencrantz, Gust. Fredr.: För min del anser jag att utan annan kännedom än den StatsUtsk:s Betänk. Iemnar, man icke är i tillfälle alt riktigt bedömma de förtjenster, som den ifrågavande personen i förevande fall ådagalagt.
Med Transport-Sedlarne är åter det förhål4 lande, att vid 1816 års början sammantagne Summan af utelöpande Sedlar öfver 5 R:ds valeur ut-' gjorde R:d 52,7891588. — Under år 1806 utgåfvos nya Sedlar för R:d 9,074,971 Ii va ' af under loppet af samma år ater ingingo 6,795,326 — samt dessutom inkommo af gamla Sedlar utgifjne till och med år 1805 ; 1,787,710. — Alltså återsående vid 1806 ars slut 2,279,645 —. 1,001,878. j Under de Tio CS4 Banko-Utskviuu Betänkande^, påföljande åren. till 1816 års sint ingingo ytterligare: Af 1806 års utgifne Sedlar 2,545,972. —> samt af gamla Sedlar utgifne lill oell med år 18°5 - B:d 901,814. — Så att hela Boksförda återstoden vid 1816 årsslut utgjorde : Af 1806 års Transport Sedlar - Ä:d 33,673. _ — Och af de före samma tid ända från Bankens första inrättning ut gifne - * B:d 97 064. — Med fästadt afseende å hvad sålunda upplyst blifvit, och då Summan af de Sedlar, sorn genom olyckshändelser förkommit, i följd häraf ej lärer kunna anses annat än på det hela ganska obetydlig ; men deremot onekeligt är, att medelst en författning, hvarigenom Banko Sedlarne efter en viss tid betoges all rättighet till inlösen, mycken oro hos allmänheten skulle vackas, och mången enfaldig blifva osky lldigt lidande, så väl genom uturaktlåten uppmärksamhet vid Sedlars emottagande, sorn genom förgätenhet eller bristande tillfallen att dem i rättan tid presentera oell till äfventyr* jemväl genom vinningslystnadens SankoUtskotle ts Betänkdnden.
Missg.Balken, ingen oförvunnen får häktas utan så beskaffad uppenbar missgerning, samt detta Lag rum ännu gäller oförändradt utom i afseendet på sjelfva bestraffningen, som brott deremot medförer, anser jag deraf påtagligen följa, att ingen kan lagligen häktas på annors angifvelse, så vida eget erkännande eller minst bindande liknelser och anledningar till angifvelsens rigtighet ej äro för banden. Urskilljändet huru vida den angifne skall träda i häkte är dock i begge dessa fall en Ämbetsmanna åtgärd, tillhörande dels Policemagten dels Domaren. Den tillhör Policemagten i första hand eller innan Domarens befattning vidtagit, men derefter helt och hållet den sednare. Men enskild angifvare i allmänhet LågUtskottets Bttinkmien. Sr ej berättigad njuta arrest A någon, på sin blotta reqvisition derom, heldst ett sådant förfarande ej finnes i någon författning tillåtet , utom det likartade stadgande, 1798, års KrigsArticklar innehålla, hvilket dock endast är gifvet och gäller till iakttagande af Krigs Befälet i Garnisons orterne, och således ej kan tillämpas vid angifnes häktande å andra ställen. Dessutom synes det mig för den personliga säkerheten, hvars oförskränkta vårdande äfven finnes Svenske Undersåten förbehållet i Regerings formens 16 §. blifva högst vådligt att införa Utskottets förenämnde Lagtolkning, ty om den blefve rådande i tillämpningen, vore man derefter intet ögonblick säker att ju icke en ovän, en hämdfull äreförgäten skall sjelf eller genom en uppdagad bof, som ingenting liar att förlora, uppträda såsom angifvare och låta häkta en oskyldig Medborgare, hvars reputation då åtminstone till dess hans oskuld hunne af Domaren bekräftas, vore befläckad, och de skakande känslor, hvaraf lian naturligtvis emedlertid öfverväldigas öfver ett sådant våld, kunde ofta utveckla sig till följder menliga för hans framtida hälsa och lynne, och således 0- ersättiiga.
Vid öfvervägande häraf har Utskottet icke förbisett rättvisan och billigheten deraf, att, så vidt med bibehållande af nödig säkerhet och ordning kan förenas, part må kostnadsfritt återbekomma sina till Domstol ingifne rättegångshandlingar, men likväl, med afseende dels å andra partens stundom härunder beroende rätt, dels ock å skyldigheten för Hofoch ÖfverRätter, att, i mål som derifrån till Kongl. Majit fullföljas, insända emottagne handlingar, ansett vissa undantag och inskränkningar böra vid ifrågavarande tillåtelse fästas; hvadan Utskottet, som tror nödig öfverensstämmelse uti lag - g Lag-V t skot tets Betänkande JY.-o g. stiftningen påkalla, att föreskrifterne jemväl till Justitiae-Re visionen utsträckas, härmedelst föreslår det stadgande: att part skall vara berättigad, att — ifrån Rådstufvu-Rätt, så snart samma Rätt, genom Dom eller Utslag, antingen hufvudsakligen pröfvat der anhängigt mål eller annorledes skiljt detsamma ifrän sig, samt, ifrån Hofoch Ofver-Rätt, sedan, uti dit fullfölj dt mål, Dom eller Utslag af omförmälde beskaffenhet derstädes fallit och laga kraft derå kommit, äf vensom frän Justitice-Revisionen , uti der bevakadt och afgjordt mål, — kostnadsfritt återf å de af samma part i målet ingifne protocoll, utslag och andre handlingar af sådan beskaffenhet, att de, om behof deraf framdeles uppstår, böra, enligt Lag och laga Stadgar, vara hos vederbörande embetsmyndighet i hufvudskrift. att tillgå. Dock varder detta Betänkande till Rikets Höglofl. Ständers närmare ompröfvande vördsamligen hemställdt. Betänkande, öfver Riksdags-fullmägtige Peter Pehrssons från Calmar Län samt Johan Bengtssons från Westernorrlands Län motioner, om upphäfvande af Landsf scalers rättighet till kostnads-ersättning uti mål, deri de å tjenstens vägnar föra talan.
I betraktande deraf har Utskottet ock funnit anledning vara för handen att tillstyrka de ifrågavarande personernas uppförande å Indragningssfat; men Utskottet, som mot de för Nordfeldt och Grönstedt ifrågasatta pensionsbeloppen icke haft något att erinra, har deremot för den pension, med hvilken Holtz må böra af Staten hugnäs, icke ansett sig kunna tillstyrka högre belopp än tre ijerdcdelar af lönen eller 1,500 Riksdaler; hemställande alltså Utskottet, a) att å Allmänna Indragningsstaten måtte för Holtz uppföras en lifstidspension af 1,500 Riksdaler årligen; och 40 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 74 b) att do för Nordfeldt och Grönstedt äskade pensionerna mätte af Rikets Ständer beviljas. 54:o. Frän Ridderskapct och Adelu har Utskottet fätt emottaga en derstädes af Herr Nisbeth, A. F. H., väckt motion (N:o 125), hvaruti motionären erinrat, hurusom, enligt nu gällande stadga för rikets elementarläroverk, de der anställde lärare i musik, teckning och gymnastik äro, i olikhet mot öfrige lärare vid nämnda läroverk, uteslutne från all rätt till pension. Detta de s. k. öfnings lärarnes uteslutande från en förmån, som blifvit de andra lärarne vid elementarläroverken tillerkänd, hade, enligt motionärens förmenande, sin grund deruti, att man antagit, det öfningslärarne i allmänhet, utom sin lärarebefattning, utöfvade jemväl ett annat yrke, deraf de kcmtade sin hufvudsakligaste inkomst. Men verkliga förhållandet vore dock helt annorlunda. I de flesta fall utgjorde tvärtom lärarebefattningen öfningslärarens hufvudyrke och de biförtjenster, han genom träget arbete kunde förskaffa sig, voro icke af särdeles betydenhet, ulan försloge vanligen knappast att i förening med den ringa lönen bereda ett nödtorftigt underhåll.
Prop. till 11. St. 1847. och af Wexiö stads magistrat och äldste afgifna förbindelse å beloppet, 30,000 R:dr, alltså må på riksgälds-kontoret öfverlåtas. Likaledes har Kongl. Maj:l, efter en i staden Åmål i Januari månad 1846 limad större eldsvåda, genom särskilda nådiga beslut af den 22 i nyssnämnda månad och den 6 nästpåföljande
187 ränta må utgå på sätt om utgörande af dylik ränta i allmänhet är föreskrifvet, dels ock den särskilda algiild af 16 tunnor 15£ kappar råg, som egarne af nämnda hemman åtagit sig att årligen erlägga, må till Stats-verket ingå, emot det att till boställshafvaren från Stats-verket utgår och på stat uppföres: a) oindeld spannmål, hälften råg och hälften korn, lill belopp i minst hela kappar motsvarande förenämnda 16 tunnor 15£ kappar råg, beräknadt efter medeltal af markegångsprisen inom länet under de tjugo sednaste åren 1834—1853; samt i) kontant anslag i jemt tal af 160 R:dr; c) att, angående dagsverks-skyldighelen till åtskilliga ofvanomförmälda såsom boställen anslagna kungsgårdar i Christianstads och Malmöhus län, följande bestämmelser må antagas, nemligen: l:o att de, angående hofveri-skyldighetens upphörande på vissa vilkor och emot afgäld från de hofverieller arbels-skyldige hemmanen, med hemmans-innehafvarne uppgjorda ofvannämnda öfverenskommelser, äfvensom de dylika, hvilka hädanefter enligt enahanda grunder i vederbörlig ordning afslutas för större eller mindre antal af hofverieller arbets-skyldige hemman, skola till E. K. M:ts nådiga pröfning och stadfästelse anmälas ; 2:o att, der sådan öfverenskommelse varder af E. K.
Statsoch Banco-Utskottens Utlätanden. ciri Härtill bidrog utan tvifvel rörelse-medlets tillräcklighet, samt flere vidtagne författningar. Ty utom det att bränvins-bränningen egde ett större utrymme än vanligt , ma hända , för stort, var bränvin (l8x9ö■09•) förbudet att införas, så väl på nederlag, sorn till förtu! 1 - ning; med undantag af det för längre tid tillbaka i Götheborg tillåtna nederlag af Franskt och Spartskt; fri utförsel af Spannemål (lSy^og.) var tillåten; den år 1808 lemnade Nederlagsfrihet upphäfdes genom Fredsfördraget med Frankrike (18-yio;.) och ingen införsel fick ske i någon Svensk hamn af Engelska varor eller Handels-articlar , under hvad flagg och på ehvad fartyg de måtte anlända, med undantag af salt; hvilket stadgande snart (i8tt10) utsträcktes till alla Colonial-varor; och t.] 1 alla förenämnde välgörande åtgärder, hvarigenom inhemsk Production skulle lifvas och skyddas emot utländskt intrång, och hvilka lära med framgång blifvit verkstälde, bor läggas den ovärderliga Nådiga Kungörelsen (i8| 11), hvilken tydeligen uttrycker och yrkar angelägenheten och nyttan af en utsträckt och klokt använd omtanka, att öka'förrådet af inhemska alster och tillverkningar, samt minska behofvet af Utländske varors införsel; att, om afvikningar från denna grundsats, äfven under gynnande omständigheter, sluteligen måste undergräfva den allmänna och enskilda välmågan, visar sig klart hvilka förderfliga följder deraf än hastigare skulle beredas i en tidepunct , då , under ett fortfarande oundvikligt krig, han. civ Statsoell Banco-UtsÅottens Utlåtanden! ^ delns jemna gång är afbruten och varuexpor-3 W ten i betydelig mån hämmad.
Handeis-Ealken, att samma Lagrum hädanefter må blifva så lydande: ”ingen tage eller late förskrifva sig större ”renta än Sex för hundrade örn året; hvar som ’thet gör, eller tager renta på renta, håfve för”brutit hela rentan och bote tionde delen af ”hufvudstolen till the fattige. Ar vid försträckning af penningar visst vite utfäst, ther Gäl”denären med betalningen öfver förfallodagen ”skulle fördröja, vare thet ogildt.” Och fann Kongl.' Majit i Nåder godt förordna att proposition i likhet härmed skulle till Riksens Ständer expedieras, samt dervid bifogas Utdrag så väl af detta, som Högste Domstolens i ämnet förda Protocoll. Ut Supra. Ex Protocollo Dan. JiLontdius. Upplist hos Höglofl. Ridd. och Ad. den 2 Juli, Högvörd. Prest-Ståndet den 2 Vallöf!. Borgare-Ståndet den 3 Hederv. Bonde - Ståndet den 2 Vördsamt Memorial! Genom Utdrag af Protocöllet under den 20 dennes, har Höglofl. Ridderskapet och Adeln feehagat anmoda Banko-Utskottet, att till Riksens - X12 Hen 2 Juli. sens Höglofl. Ständer aflemna .Stenar BankoFullmägtiges Utlåtande, jenne 2:ne dithörande, af Utskottet oinförmälde särskilta vota, i frågan om publiciteten af Banko-Sedelstockens belopp* Banko-Utskottet får i anledning häraf vördsamt tillkännagifva, att ifrågavarande handlingar innefatta sådana upplysningar i afseende pa Vexel-Banko-skuldens belopp , och Bankens financiella ställning, hvarigenom all vidare deliberation, om sjelfva hufvudfrågan blefve öfverflödig. Till följe hvaraf Utskottet, i enlighet med dess förut yttrade öfvertygelse om beskaffenheten och helgden af en ännu gällande Edsförbindelse , ej kan anse sig auctoriseradt, att desamma till allmän kännedom uppgifva.
Lill. B. 287. LIV. A. 280. LXIV. E. 35p. — med förslag i ändamål att för Bankens Medborgenärer i Concourser afböja möjliga olägenheter af det åt Banken bibehållna privilegium, att vid Kongl. Svea HofRätt håde kära och svara. Lill. B. 237. LIV. R. 25o. LX. B. 222 A. 239. E. 4. — öfver gjorde anmärkningar vid Betänkandet om ersättning till ÖfversteLieutenanten G. U. Adlerstam, för dess, genom en rättegång med Rikets Ständers Bank, orsakade lidande. LV. A. 48. LXIII. A. 92, 253. —■ i anledning af motioner om tillåtelse för 5 66 Städernes Allmänna BrandstodsBolag, för Skånska Brandförsäkringslnrättningen, för båda BrandstodsFöreningarne i Götheborg, och för BekläduadsDirectionerne, att mot ränta insätta sina contanta medel i Rikets Ständers Bank. LIV. B. 108, 253. LVI. A. 46. LX. E. 3. BankoUtskottets Betänkanden, Memorialer och Utlåtanden i anledning af väckt motion, att utvexling af nja Bankosedlar mot förslitne måtte blifva ombesörjd vid Rikets Ständers LånContor i Götheborg. LV. B. 90. LYI. A. 180. — i anledning af väckte motioner, angående rättighet för Banken att utfärda så kallade RänteCoupons. LYI. B. 247. LXI. 62. A. 252. —- i anledning af väckta förslag, att, medelst särskilt upplåning af Banken, bereda fond för en ny utlåning emot pant af Fastigheter. LVI. B. 247. LVIII. B. 56.
Det är detsamma sorn J håfven hort, och Iivari jemväl innefattas det uppdrag till Konungen, hvaraf 1812 års författning följde. Således icke nog dermed att R. St. vid en föregående riksdag gifvit Styrelsen full makt att härutinnan handla; de hafva äfven, vid en efterföljande, gjort hvad de kunnat, för att gilla hennes handlingssätt,'utan att använda de sanctionerande ordalag, hvilka endast K. M. plägar begagna om Ständernes beslut, men icke de, i omvändt förhållande, angrde Styrelsens åtgärder. Äfven under de förra tvedrägtstiderna, då Konungamakten var bestämdt underlagd Ständernes, brukade de likväl icke tala om deras sanction af Konungens belut. Ifall detta nksdagsspråk skall införas hädanefter, så bör det åtminstone ursägtas Ständerna,’ om de år tölö ännu icke kommit sig före med dess begagnande. Angtde domaremaktens villighet att tillämpa 1812 års stadga, klagar Hr Grefven nästan ännu bittrare än öfver hennes tillkomst. Men om den högste domaren ej skulle, likaväl som den lägste, stalia sig till efterrättelse en af Konungen undertecknad och med vederbörandes contrasignation försedd författning, livar blefve gränsen för domares pröfning, huruvida ett påbud vore lagligt gällande? Skulle den tillerkännas domstolarna, så blefve deras makt äfventyrlig. Lagens tjenare blefve lagens beherrskare, ty af dessa, som pläga - Den 18 Mars f. m. a65 ga vara starra i formaliteterna, skulle då vid många tillfallen bero att förkasta lagar, som de ej ville tillämpa. Endast at Coust.Utsk. och Riksrätten hafva våra grundlagar medgifvit en sådan pröfningsrätt. Då i8i5 års Coust.Utsk. icke gjorde någon anmärkning vid det ifråga var. förbudet, så tordén J linna, mine herrar! att den, som ntivar. Const.Ulskrs ordför. gjort vid författningens olaglighet, kommer J århundrade för sent.
F DUFVA, DROTTSKAPER. FORSÄLJES I STOCKHOLM HOS NINGGATAN 4 1, GÖTEBORG A. E. WALLERIUS &amp; O Liktornslösningsmedel. 5 % för hosta, förkylning, inflammation i luftröret, kittling i strupen etc. STOCKHOLM, JÄMTE INREG. VARUM. INREG. VARUM. 5 % A HVARJE SPARKASSEBOK KAN LYFTAS INTILL 1,000 KR. I MÅNADEN UTAN UPPSÄGNING. — Förmedlar inackorderingar. — MOTTAGER ANNONSER TILL DE FLESTA TIDNINGAR. ANSKAFFAR GRATIS LÄRARINNOR, VÄRDINNOR M. ÅTAGER SIG UPPKÖP AF TYGER, MODEV., SYBEHÖR M. MOT BILLIGASTE ARV. PROSPEKT PÅ BEGÄRAN. 1,25 PR VI KGHOS H E R M. R. STOLPE, Skeppsbron 6. A. T. STOCKHOLM. På C. W. f. PROSTEN, THEOL. D:R I i a n d a h l s Predikningar öfver de nya högmässotexterna, första " årgången, 8 häften k 50 öre. Subskription mottages i alla boklådor. I V A R JL. OBS.! SÄNDES TILL LANDSORTEN MOT INSÄND LIKVID, POSTFÖRSKOTT ELLER EFTERKRAF. NI. ZADIGS &lt; neutrala •SS 3! OS Normal-Tvål, TILL TVÄTT AF SIDEN, YLLE, BOMULL OCH LINNE. GARANTERAD REN TVÅL! VÄLGÖRANDE FÖR HUDEN. ALLDELES FRI FRÅN SKADLIGA BESTÅNDSDELAR. OÖFVERTRÄFFAD TVÄTT-, HANDOCH BADTVÅL. DRYGARE ÄN ALL ANNAN TVÄTT TVÅL. Forsäljes i alla väl fournerade detaljnffärer. Vtlåtande om Mellins Food. HERR AXEL LENNSTRAND, GEFLE.
Hvad åter det är, som blifvit gjordt men ännu icke fullkomnadt i hufvudstaden, kan jag naturligtvis ej eller känna; dock har jag uptäckt, att, utom de vanliga kyrkorne och Gudstjenst härstädes, finnas andra sammankomster för andaktsöfning. Jag bevistade en sådan härom Söndagen, sedan en annan Riksdagsman ledsagat mig dit, och fann för mig en mängd okända menniskor, äfven prester, och en föredragande talare, som jag hvarken förr eller sedan sett, någonsin helsat eller talat vid, men han talade till mig och öfrige åhörare, så att jag för min del tyckte, det ingen prest någonsin gjort det bättre. Huruvida det alltid vid Den 19 December. 311 bans religionstal är så, bättre eller sämre, renlärigt eller irrlärigt, vet jag icke. Jag hade nog lust höra honom oftare, ty det jag hörde var förträffligt; men det har fallit mig in, med kännedom om Conventikelplakatets innehåll, att kanske jag och andra, som besöka den enkannerliga Guds t jens le tu droge öfver oss Orsakarlarnes eller de der olyckliges öde. Eller tillåtes här i Konungaresidenset bibringande af sådan der ”bättre insigt” lill kristelig hennning i enkannerliga rum, för hvars inhemtande på del sättet annorstädes vankas de högsta straff? om så är, erfodras önskeligen en förändring i lagarnes liandhafvande, då hvad, som tillåtes i Stockholm, icke borde straffas i Dalarne eller annorstädes inom riket, der tillfällen för andaktsöfning äro färre än här; dock jag känner icke de ifrågav:de religionsmålens beskaffenhet i Dalarne. Hvad jag vet, är att i en annan del af landet gick det icke så strängt till för dem, som höllö samlingar omkring långt svagare predikanter af det andra könet, och oaktadt det gick ända derhän, att åhörarena förföljde med stakar och stänger den som ville föra dem till ordning, nemi. deras egen Pastor. Visserligen blefvo de sedan lagförde; men de lingö förlåtelse och dermed väl.
Utskottet anser således, att Staten framdeles hör befrias från de betydliga uppoffringar, densamma intill närvarande tid, i och för den så kallade lombard-rörelsens bedrifvande i hufvudsladen, måst vidkännas, ecb hvilka uppoffringar, utom räntorne å förlags-fonden, sedan år iHiÖ uppgått till ett sammanräknadt lae 1 oj»p af mer än 3oo,ooo R:dr, hvaraf pensioner och expectance-löner för innevarande år utgöra nära 8,000 R:dr. Utskottet, som för öfrigt icke betviflar, att ju äfven efter upphörandet af den serskilda räntefria fbrlags-fond, hvilken Rikets Ständer för vissa år anslagit, lämpliga entrepreneurer af meranämnde Inrättning skola erhållas, förmodar likaledes, att, i allt fall, en med billigheten öfverensstämmande jemkning i de för mindre lån nu utgående nog höga afgifter, bör kunna åstadkommas. I öfverensstämmelse med hvad Utskottet nu haft tillfälle yttra, anser sig Utskottet icke kunna tillstyrka Rikets Ständer alt bifalla Kongl. Maj:ls Nådiga Proposition, angående ifrågavarande lånefonds fortsatta begagnande under deri af Kongl. Maj:t i Nåder föreslagna tidrymd.
Hvad Stockholms norra anfallsfront angår, så är den af helt annan beskaffenhet äu den södra. Här kan till att börja med ingen öfverrumpling ega rum. Från den närmast belägna för en fiende tillgängliga landstigningsplats, har han alltid 5 å 6 dagars marsch att tillryggalägga, innan han befinner sig framför denna front, hvartill kommer några dagar lör utskeppning af en betydlig materiel m. m. De försvarande ega således alltid !0 å 12 dagar till sin disposition för försvarets norduande å denna sida, in - 116 I)en 13 April. om hvilken lid 8 å 10,000 inan kunna anlända såsom förstärkning. Hvad sjelfva befästningen angår, så måste den till sin beskaffenhet väsendtligen skilja sig från den södra, hvarest af naturen fanns på förhand ett hinder lagdt i fiendens väg, genom de 2:ne vattendragen, sorn här saknas. Ett sådant hinder måste derföre genom konsten tillskapas, d. v. s. befästningen måste här vara utestängande och följaktligen bestå af sammanhängande linier.- Komitterade funno denna befästningslinie bäst och lämpligast böra förlaggas emellan de 2-.ne vattendragen, Brunnsviken och Ullsunda9jön, der de bilda de bästa flygelbetäckningarne, eller emellan Generalsbacken och det, så kallade 8i roberget med 2:ne avancerade permanenta verk, vid Haga grindar och berget framför Ingenting, för att bestryka dalgångarna på ömse sidor af Solna kyrka. Såsom framskjutna positioner för att intagas med fältverk, visa sig höjderna vid Tomteboda och Norrbacka såsom särdeles lämpliga-, med flygelstöd från de nyssnämnde verken. Afven Hufvudstaberget kan lämpa sig härtill för att göra detsamma för fienden otillgängligt, ehuru han svårligen der skulle kunna bibehålla sig, om han äfven kom i besittning deraf.