Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Erfordrade ej någon åtgärd; 2:0 Yttranderne, i afseende på Stats-Uukottets Utlåtande, N:o 435, litt. A. Första punkten af Memorialet, N:o 490» Inbjudningen afslogs, och volerings-propositionen, likasom hvad Utskottet i denna punkt i öfrigt anfört, godkändes. Andra och tredje punkterna af Memorialet, N:o /)9o. Voterings-propositionerna gillades. Utskottets anmälan, i afseende på öfriga delar af Utlåtande!, N:o 435, litt. A., lades till bandlingarne; 3:o Yttranderne, i afseende på Stats-Utskoltets Utlåtande, N:o 435, litt. B. Fjerde och femte punkterna af Memorialet, N;o 49°' Yoterings-propositionerna godkändes. Sjette och sjunde punkterna af Memorialet, N:o 490- Inbjudningarne afslogos, och votei ings-propositionerna godkändes. Utskottets anmälan, i afseende på öfriga delar af Utlåtandet, N:o 435, litt. B., lades till bandlingarne. 4:o Yttranderne, i afseende på Slats-Utskottels Utlåtande, N:o 435, litt .C. Åttonde punkten af Memorialet, N:o 49°* Återremitterades. Nionde och tionde punkterna af Memorialet, 49°* Inbjudningarne afslogos, och voterings-propositionerna godkändes. Elfte punkten af MemonVet, N:o 49°* Inbjudningen antogs, och voterings-propositionerna godkändes. Tolfte punkten af Memorial, N;o 49°* Yoterings-p' opositionerna godkändes. Prot. Utdr. d l 5 April 184 i • 359 Tiettonde punkten af Memorialet, N:o 4ö0, Inbjudningen afslogs, och voterings-propositionerne, likasom hvad Utskottet i denna punkt i öfrigt anfört, godkändes.
Det irsta distriktet innefattar Norra och Södra Möre Härader samt Ålems Socken af Stranda Härad; det 2:dra: öfriga delen af Stranda Härad, hela Handbörds samt Wirserums, Mörlunda och Tveta Socknar af Aspelands jemte Christdala och Misterhults Socknar af Tunaläns Härad; det 3:dje: öfriga delarne af sistnämnde två Härader, hela Sefvedes Härad, samt Locknevi, Hjortheds och Blackstads Socknar i Södra Tjusts Härad; det 4;de: öfriga delen af Södra Tjusts och hela Norra Tjusts Härad, semt det 5:te: hela Öland. Denna reglering af Provincial-Läkaredistrikterne vidtogs år 1841» före hvilken lid Länet hade endast 4 Provincial-Läkare, nemligen, tre för fasta landet och en för Öland. Då Ölands distrikt innehar en längd af 14 mil, och de öfrige minst 7 mil hvardera, samt icke något distrikt innehåller mindre folkmängd än 26,38o personer, 43 så är klart, att den läkarevård, som Provincial-Läkare kunna lemna, måste vara inskränkt till ett i jemförelse med det hela ringa antal af de distriktets innevånare, som kunna komma i behof af en sådan vård. Också anlitas Läkaren sällan af allmogen, hvartill orsaken torde finnas dels uti det stundom långa afståndet från Läkarens station, dels uti fruktan för den kostnad, sorn begagnande af Läkarebiträde skulle medföra, dels uti den ännu hos en del af allmogen rådande öfvert\'gelsen, alt Läkarekonsten uti de flesta, i synnerhet uti medicinska fall, ingenting kan uträtta. I Stranda Härad finnes, med station i Mönsterås Köping, anställd en serskild Härads-Läkare, som aflönas genom inkomsterne från en stiftelse af numera aflidne Hof-Marskalken och Riddaren Friherre Alb. Rappe.
Jhco, deruppå dock afdrag bqr göras för värdet af förfärdigade effecter| och i be? håll varande rudimaterier, tillsammans i 1,014 Rtdr 19 sk, 7 r:st.,s «å ätt den egenteliga bristen utgör 13,378 R:dr 11 sk. 5 r:st.; till be-, talande hvaraf Direetionen, i saknad af annan Utväg, anhållit om anslående af allmänna medel. Enligt uppgjord Stat eller Calcul öfver lltgifterne för årliga underhållandet af denne Inrättning, sedan den nu blifvit bragt i fullkomligt stånd, erfordras i ett för allt, inberäk - *74 Ståts-Utskottets Betänk anden. uade Eonerne för Tjenstemän, Präst och Betjening* JLäkare och Sjukvård samt i:ne Bevaknings-karlar 45,888 R:dr 16 sk. för ett antal af 400 personer och deröfver. Härtill finnas att påräkna tillsammans 25,270 R:dr 32 sk. årlig Inkomst, bestående uti Booo R:dr af Statsmedlen, utaf Stockholms Stads Krögare-Embete 5,666 Rtdr 32 sk., tillfäliige inkomster 2,360 R:dr samt arbets-förtjensten å de tillverkningar, som åstadkommas, 12,250 R:dr, i följd hvaraf en årlig brist uppkommer af 30,61! R:dr 35 sk., som nu borde af allmänna medel fyllas, 3a framt Inrättningen skall kunna bibehållas i det Skick den blifvit försatt och svara mot dess ändamål. Handlingarne ådagalägga för öfrigt, till heder för den Direction, som äger sig uppdragen omsorgen och tillsynen vid denne Inrättning, att densamma b’ifvit i alla delar så organiserad, att den mi kunna medföra den afsedde nyttan, med största hushållning vid de gjorde anstalterne och den möjligaste besparing i underhållskostnaden.
Ständer genom anvisande af stats-anslag kunna bereda. I sådant afseende är dock den ofvan uppgifna, för planens fullständiga genomförande förslagsvis beräknade, summan mera betydlig, än att iBih. lill R. St. Proposition, N:o 63. Kongl. Majit för närvarande, då stats-verkets tillgångar för flera andra behof blifvit tagna i anspråk, vill sätta i fråga, att Rikets Ständer, med godkännande af den uppgjorda planen, skulle bevilja hela, eller ens någon betydligare del af förenämnde belopp. Med afseende emedlertid s vigten och angelägenheten deraf, att den af behofvet högt påkallade förbättringen af hospitalerna ju förr desto heldre må kunna företagas, vill Kongl. Maj:t hos Rikets Ständer föreslå, att, derest de finna tillgång dertill nu kunna beredas, Rikets Ständer till en början bevilja hvad, som, enligt den uppgjorda planen, erfordras för nybyggnad af Wexiö hospital, hvilket, enligt de upplysningar, kommitterade meddelat, företrädesvis är i behof af utvidgning och förbättring; och skalle alltså, i fall Rikets Ständer bifalla detta förslag, en summa af wdr 127.500 banko böra för tiden intill nästa riksdag anvisas, att för berörde ändamål i mån af behof utgå. Hvad dernäst angår Serafimer-ordens-gillets underdåniga framställning om anvisande af ett kreditiv eller förslagsanslag å 25,000 r:dr banko om året, att, i mån af behof och mot redovisningsskyldighet, användas till hospitals-fondens understöd, vill Kongl. Maj:t, med afseende å de skäl, Ordens-gillet härvid åberopat, hos Rikets Ständer föreslå, att förenämnde belopp må för berörde ändamål på de af Ordens-gillet uppgifna vilkor anvisas.
— N:o 110. om bidrag af allmänna medel till anläggande af ett magazin för kronotionde-spanmål vid Mörbylånga köping å Öland. VII. 335. — N:o lil. i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga remiss af åtskilliga underdåniga ansökningar om restitution eller afkortning af bränvinsbränningsbevillning. VII. 335. — N:o 112. rörande afskrifning af åtskilliga i förra allmänna Magazinsfondens räkenskaper belancerade summor. VII. o35. — N:o 113. angående befrielse från ordinarie roteringsskyldighet för Östra Wingåkers församlings kyrkoherdeboställe. VII. 335. — N:o 114. angående upphörande af Invalidinrältningen å Ulriksdal. VII. 335. — N:o 115. angående användandet af de under Statscontorets förvaltning ställda äldre depositionsmedel. VII. 335. — N:o 116. i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition rörande användandet af en på Postverkets räkning i Rikets Ständers Rank innestående summa. VII. 335. — N:o 117. angående en praescriptionslid för liqviderandet af åtskilliga i Riksgäldscontorets räkenskaper balancerade äldre skuldposter. VII. 335. — N:o 118. i fråga om förändring i sättet för ersättning af hästar och persedlar, som vid rusthållsregementerna under krig gå förlorade. VII. 335.
Men skulle, emot förmodan, Ridderskapet och Adeln åt dess förra beslut gifva en annan tydning än Utskottet här ofvan förutsatt, och hvarken Bonde-Ståndet vilja med PresLeoch Borgare-Stånden sig förena , eller på Bonde-Ståndets mening minst tvänne af de öfriga Stånden öfvergå , lärer frågan böra afgöras genom omröstning i förstärkt Lag-Utskott, i hvilket afseende föreslås följande Ilån-JJtskottet! Memorial A’» 172.' 3i Voterings-I)i oposit ion: Deri, sorn anser oeniga makar böra erhålla varning inför Dorn€ap: ottian frågan' om! skillnad till säng och säte må af Domstol Upptagas, oell vill, att stadgande härom, i enlighet med deri af Lagutskottet uppgifna reduct ion, införes i den föreslagna författningen, röstar Ja; Deri det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej, anses Rikets Ständer hafva bifallit Utskottets förslag' derom, att Varning inför Döm-Capitlet ej skall ega runi. Beträffande åter den yppade skiljaktigheten derom, hvad lid för skillriad till säng och säte skall i Lagen bestämmas, i hvilken fråga Riddérskapets och Adelns åsigt ej lärer kunna, för meniifgarnes sammanjemkande, tagas i beräkning, enär Ridderskapet och Adeln, utan förändring, bibehållit nuvarande Lag, sorn i detta afseende ej något stadgande innefattar, meri de öfrige trerine Stånden deremot funnit föreskrift om liden böra meddelas; så emedan Borgare och Bonde-Stånden gillat Utskottets förslag, att till skillnad i säng och säte må dömas ”på viss lid från 6 månader till ett år/’ anser Utskottet sig föranlåtet vördsamt inbjuda Preste-Ståndet att med Borgare-.och BondeStånden sig för eria.
Till följd likväl af svårigheten att ordna ett större sammanhängande helt, socknarnes i allmänhet glesa befolkning samt bristande snabba kommunikationer o. s. v. torde man få antaga att flertalet af dessa föreningar komme att inskränka sig till ett fätal — kanske ett korpralskap —och ändå — det vore en förening — lika berättigad som någon annan — nied sitt reglemente, sitt försvarsområde, sin öfverbefälhafvare — allt i öfverensstämmelse med Kongl. Förordningen af den 8 Mars 1861. Mig synes att ett sådant resultat likväl i intet afseende motsvarade skarpskytterörelsens uppgift. Förhållandet skulle vida mera sönderrifva försvaret, än sammanhålla det. Dessa små föreningar, med sina motsvarande små proportioner i allt öfrigt, saknade allt egentligt värde såsom ingripande del i försvarsväsendet. Inom möjlighetens gebit ligger åtminstone, att de i krigstid icke kunde tagas i någon effektiv beräkning och i fredstid hufvudsakligast skulle komma att reducera de beväringsskyldiges nu i lag bestämda exercistid. Men nu har såväl“Kongl.“ Majit i dess Proposition som äfven Herr Blanche i sin motion föreslagit vissa vilkor, såsom kontroller på huruvida beväringsskyldig^ öfningar i skarpskytteledet motsvarar hans öfningar under beväringsmötena. Antager-man likväl antingen Kongl. Majits förslag, att kommenderad, i tjenst varande officer skall verkställa inspektion, eller Herr Blanches förslag att öfverbefälhafvares intyg är tillfyllest: uppstode, i det förra fallet, att regementenas officerare, till tidsspillan för andra tjensteäligganden samt till pekuniär tunga för Staten, finge veckor ut och veckor in korsa fram och åter orterna igenom, och — i det sednare fallet — att betygen stundom kunde blifva derefter, någongång kanske sjunkande i pris och värde till samma grad af opålitlighet sorn orlofsedlar och sådant mera.
För öfrigt instämmer jag med Hr von Troil om fördelen af deciinal-syslemet, men hemställer likväl, om icke benämningen af två styfver later besynnerligt för örat och kan gifva anledning lill förvexlingar. Skulle man ej i stället kunna begagna ordet slant eller öre? Hr Lefren, Johan Pehr: Jäg har också fästat mig vid del namn, som IIr von Troil velat gifva ät TJ0:del af den nya myntenheten. Han började sin framställning med alt säga, att. hvad begreppet tvästyfversslant betyder, är allom bekant, och då trodde jag, att Hr von Troils tanka vore, att man helt enkelt skulle kalla 1J0:del af den nya mynteuheten forén slant, och jag yrkar, att denna enkla benämning må antagas i stället för två styfver, hvilken sednare benämning icke står att förena med den reda, som för öfrigt ligger i systemet. Jag hoppas, att decimal-syslemet skall förr eller sednare bli infördi t värt mynt, och tror, alt det skull blifva för allmänheten lamp - 212 Deli ti Augusti e. m. ligt att begagna detta räknesätt, som är så naturligt: yrkande jag denna grundsats så varmt och sd lifligt, derföre alt det utgör ett stort vehikel för folkbildningen i allmänhet; ty så länge iekc i mått, mål, vigt och penningar deeimal-systemet är infördt, kan icke allmänheten verkställa alla behöfliga räkningar med simpla quatnor species i hela tal, men derefter behöfver den stora massan af allmänheten icke eller något konstigare räknesätt, än nämnde 4 slag, oell detta är ett så stort steg framåt på culturens bana, alt man icke borde hesitera vid dess uttagande, helst det är så naturligt. Jag hemställer, hvilken skillnad det, är alt mäta en längd med 3 särsk, mått, i stället för ett, att säga 1 aln, eller 4 qvarter eller 24 turn och så |:delar etc.; der hafva vi redan 3 enheter, som skola multipliceras eller subtraheras eller divideras, i stället för att begagna j^rdelen, då mart bar sitt system klart.
Och der han framåtlutad med ett frånvarande uttryck på sitt fina, tärda ansigte vandrade sin väg framåt öfver de snötäckta trottoarerna, mot hvilka de gåendes skotyg muntert knarrade i den bistra, smällkalla vinteraftonen, vaknade så många länge förgätna minnen till lif i hans sinne. På långliga tider hade han icke tänkt så mycket på sina uppväxtår. Det var eljes en enda sak, som oaflåtligen sysselsatte hela hans person, – arbetarefrågan, den sociala omstörtningsfrågan, och den hade bemäktigat sig alla hans tankar, alla hans nerver, som en idé endast förmår, när den vaknar i hufvudet på en af dessa stora svärmare, hvilka alla verldens erfarenheter icke förmå afkyla. Den hade låtit honom bryta mer än till hälften med familj och vänner, den hade ryckt honom från kamrater, umgängesvänner, bekanta, den hade klädt af honom den der mystiska hedersglorian, som kallas för socialt anseende, och som i de flesta borgerliga ögon lik ett frimuraretecken skiljer dem, som gå och gälla för hedersmän, från den låga hopen. Men han sörjde icke der öfver. Tvärtom. Många sena qvällstunder, då han satt och skref på redaktionsbyrån till den illa sedda radikal-tidning, der han förtjenade sitt bröd, och gaslamporna i taket kastade ett sömnigt ljus öfver det kala, handkammarlika rummet med sina tarfligt klädda menniskor, sina massor af blad, strödda här och hvar, sin totala brist på allt, som smakade komfort eller trefnad, grämde han sig i extatisk offervillighet, öfver att han icke hade mer att gifva än sin person, sina känslor, sina kunskaper. Och lika fanatisk var han i sin ateism, dit han kommit icke genom det lugna metodiska öfverslag, efter hvilket så många äfven stillsamma sinnen i våra dagar utan strid eller bitterhet öfvergå till fritänkerit, men genom en våldsam kris, som ännu beständigt knöt hans näfve i ett kritiklöst renegathat gent emot allt, som påminde om de beläten han fordom tillbedt med heta, trängtande läppar. Det var en Paulus, som blef en Saulus.
Hittills hade jag ej träffat kvinnor, som varit synnerligen intresserade för lärarevalen; vi ha j u också alltid varit vana att se männen ensamme utse och välja både lärare, prester, riksdagsmän och barnmorskor, så jag blef något förvånad öfver att här finna kvinnor, hvilkaj lifligt agiterade för och emot de olika kandidaterna. Äfven männen voro starkt upptagna af valstriden, men dock bar allt en underlig hemlighetsfull prägel, tydande på, att båda de kämpande parterna hade dolda orsaker till striden. Jag hade fått min tillfälliga bostad hos en s. k. herrskapsfamilj, med stort inflytande på socknens angelägenheter, och där omtalade husets damer oförbehållsamt deras och familjefaderns beslut att genomdrifva herr Petterssons val, till trots för mor Bergs och hennes gifta systrars fäktande för, att Pålsson skulle få sysslan. » Arbeta dessa hustrur öppet för Pålsson? » » Nej, min bästa fru, det är just det harmligaste, att de låtsa sig vara fullständigt likgiltiga för hela saken, medan de puffa fram sina män och få dem till att värfva nya motståndare mot oss andra! » tog husfadern själf till ordet. » I förgår gjorde jag, liksom händelsevis, besök hos Lars Bergs, träffade blott nådig mor själf, försökte leda samtalet på Pettersson, men hon var, bildligt taladt, så höghalsad och igenknäppt, att jag i denna sak ej fick ett ord af henne utom det, att henne kunde det ju vara detsamma, hvem som blef lärare; hennes flicka, enda barnet, är öfver skolåldersgränsen. Men hon kan dock ej höra Petterssons namn, utan att ögonen gnistra på henne. » » Ja, både hon och systrarna hata honom, det märker man, » afgjorde husfrun, och en af hennes döttrar vände sig till mig, meddelande den upplysning, att Lars Bergs för nå- gra år sedan bott i en socken, där Pettersson varit lärare. » Men vore det då ej af nöden, att man toge reda på orsaken till hennes och hennes familjs ovilja mot denne lärare? » » Orsaken, min bästa fru, är ingen annan än den, att Pettersson ej velat dansa efter mor Bergs pipa. Både hon och hennes systrar äro af det slags kvinfolk, som skall ha näsan i allt, synnerligast i det, som endast angår oss män.
Ledamot i Directionen vid detta Låne-Contor, Lands-Secreleraren och Riddaren af Kongl. Wasa-Orden C. C. Halling, såsom Ledamot i Directionen inträdt efter Rådmannen och Häradshöfdingen Jacob Borg, som den 7 i samma månad med döden afgått, hafva vid det förra tillfället Banco-Fullmägtige, i öfverensstämmelse med de i §. 29 af Banco-Reglementet gifne föreskrifter, inberättat det anmäldte förhållandet till Högv. Preste-Ståndets Canzli-Direction, som den 23 October i838 lill Suppleant efter Herr Domprosten Doctor Bruhn utsett Theologias Lectorn vid Götheborgs Kongl. Gymnasium, Herr Doctor Niclas Beckman; samt vid det sednare tillfället Borgare-Ståndets Fullmägtige i så väl Banken som Riksgälds-Conloret, den 27 April j83p, till Suppleant efter Lands-Secreteraren Halling, valt Rådmannen i Malmö, Auditören J. Knutsson. IIos Banco-Fullmägtige har jemväl
Hon var mycket nöjd med den vändning saken tagit, om hon än skänkte bort sin hand halft tvingad. Hon kunde ej säga nej till den man, till hvars stuga hon redan burit sin hemgift. Dock såg hon först efter, att gamle kung Atle åter blifvit till ett stenkummel. Tönne och Jofrid lefde lyckliga under många år. De fingo ett godt namn om sig. »De äro goda människor,» sade man. »Se hur de bistå hvarandra, se hur de arbeta tillsammans, se hur den ene ej kan lefva skild från den andra!» Tönne blef för hvarje dag starkare, uthålligare och mindre trögtänkt. Jofrid syntes hafva gjort en hel man af honom. Mestadels lät han henne råda, men han förstod ock att med seg envishet genomföra sin egen vilja. Det följde skämt och glädje med Jofrid, hvart hon kom. Hennes kläder blefvo allt brokigare, ju äldre hon blef. Hela ansiktet var skarpt rödt. Men i Tönnes ögon var hon fager. De voro ej så fattiga som mången annan af deras stånd. De åto smör till gröten och blandade hvarken sådor eller bark i brödet. Porsölet skummade i deras stånkor. Deras fåroch gethjordar förökades så hastigt, att de kunde unna sig köttmat. Tönne utförde en gång ett röjningsarbete åt en bonde i dalen. Denne, som då såg hur han och hans hustru under stor munterhet arbetade tillsammans, tänkte som mången annan: »Se, detta är goda människor.» Bonden hade nyss förlorat sin hustru, och hon hade efterlämnat ett halfårsgammalt barn. Han bad Tönne och Jofrid mottaga hans son till fostring. »Barnet är mig mycket kärt,» sade han, »därför lämnar jag det till er, ty I ären goda människor.» De hade inga egna barn, så att det syntes mycket lämpligt, att de togo detta. De mottogo det ock utan tvekan. De menade sig få fördelar däraf, att de fostrade en bondes barn, därjämte väntade de sig hugnad på ålderdomen af att äga en fosterson. Men barnet blef ej gammalt hos dem. Innan året var gånget, var det dödt. Detta sades af mången vara fosterföräldrarnas fel, ty barnet hade varit synnerligen friskt, innan det kom till dem.
Ekas, Jag antog gerna hennes inbjudning och sedan min kammarjungfru fylt ett par spanskrörskoffertar med diverse » chiffons » o c h jag tagit ett rörande farväl af min gamla sällskapsdam, ät hvars omvårdnad jag betrodde husets väl och ve, afreste jag till Min gamla slägting mottog mig med sin vanliga älskvärdhet o c h vi tillbringade några veckor i ostördhet. En morgon anlände till min faster ett bref från en gammal ungdomsvän, som bad henne att komma till sig på en kort tid. Ungdomsvännen hade råkat att vricka sin fot o c h var nu ur stånd att röra sig o c h bad i följd häraf min faster att som barmhertig samaritan, komma och bringa henne tålamod och glädje. Min faster afreste sedan jag lofvat att qvarstanna på till hennes återkomst. Ekas. Ekas » K ä r a E v a, » sade hon, » b l i f här; jag vet att du ibland tycker om att vara i ostörd ensamhet och det skulle glädja mig att finna dig här vid min återkomst. » Efter min fasters afresa började jag min robinsonad. Jag njöt i fulla drag af min ensamhet — i åtta dagar, men fann detta sedan betydligt enformigt. A f grannarne kände jag så g o d t som ingen och en vacker, solbelyst dag, fann jag mig sjelf gäspande oerhördt i brist på omvexling. ter k a n prestera. hand och högt betrodda husmamsel, för att bortprata en stund. på pannan och ett bref i handen samt dertill hennes nåds belåtenhet. Jemte Mamsel Kajsa ansågs nämligen i orten såsom beqvämt i en kåsös för att läsa. En idé flög mig genom hufvudet! » Jag bluffad på denna oväntade syn, som mött hono s m känner en person, som vore villig att påtaga vid hans inträde. man nyfiken. » Jag sjelf! » svarade jag med största lugn. » Jaså, du tycker om att läsa, lilla Maria; du skall ej bry din hjerna med sådant onytKonsertsalen. Gummans uppsyn var obeskriflig. Miss Nikita — efter att arbeta. Men hvad ser jag! » mera allvar, än detta, » förklarade jag.
St:s Just.ombudsmans’ efterträdare, i fall hap innan nästa riksdag skulle med döden afgå; och befunnos hafva blifvit utsedde till Ordinarie Electorer: N:o 5i Gr. Posse, Arvid 31 röster. „ 133 v Snoilsky, Nils 3i „ „ 20 Frih.Bonde, fullm. Gr. von Fersen, Hans 31 „ „ 59 „ Rålamb, Claes 3i „ „ öio Hr Drakenhjelm, fullm. Gr. Sparre, Gust. Adolph 31 , „ 792 „ Lagerhjelm, Pehr 31 „ „ 1872 „ Silfverstråle, Gust. . 3i , 1979 „ Brakel, Gust. Anton 3 ,2161 „ af Zellen, Nils Wilh 3i „ „ 2262 „ Hegardt, Christ. Bernh 3i , „ 2287 , af Roleåi, Joli. Samuel 31 „ „ 2298 „ af Billbergh, Joh. Peter 3r , Suppleanter: N:o 382 Frih. Franc Sparre, Bengt Erland , . 31 röster. 1470 Hr Riben, Carl Wilh.. . 3i „ „ 16^0 „ Braunerhjelm, Ferdinand 3i , „ 220 Frih. Palmstjerna, Carl Otto . ... io „ sedan lottning blifvit anställd emellan pHa Hrr, hvilka erhållit 31 röster. H. R. o. Ad. åtskijjdes kl. f till 2 e. m. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. 13 e ii j 5 September. Måndagen den i5 September iS34- Plenum kl. in f. m. Justerades i prot.utdr. för d. i3 dennes. Upplästes lill justering och godkändes nedannämnda från ser lill K. M., nemi.: