Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I afseende derpå, att af den till årstjenst vid Flottans station i Stockholm uppfordrade båtsmansstyrka årligen kommenderas 25 man tili handräckning vid krigsskolan pa Karlberg, artmärkes uti 2 af Revisorernes berättelse, att den tjenst, hvari desse båtsmän användas vid nämnde skola, både är främmande för och stridande emot det ändamål, för hvilket de af staten och roten underhållas, samt att båtsmän destoheldre böra från dylik tjenstgöring befrias, som den ingalunda befrämjar deras yrkesskicklighet. I likhet med Stockholms Stationsbefälhafvare. anser Förvaltningen den gjorda anmärkningen vara välgrundad. I förberörda berättelse förekomma derjemte åtskilliga andra af Revisorerne, med — 323 — anledning af deras besök i Karlskrona, gjorda framställningar, i afseende på hvilka Förvaltningen nu får underdänigst anföra följande: l:o. Hvad angår Revisorernes uttalade åsigter rörande sjöfästningarne vid Karlskrona och de föreslagna åtgärderna för desses förstärkande, finner Förvaltningen sig icke vara i tillfälle att kunna derom ingå i pröfning, hvilken dessutom icke torde detta embetsverk tillkomma. 2:o.
M e d anledning af » Systers » u p p - gift i Idun, n:r 26, o m beredning af K a r l s - badervatten, begäres ytterligare upplysning om, huru det vanliga vattnet renas och filtreras samt tillvägagåendet vid saltets blandning med vattnet (om t. e x. vattnet skall vara varmt eller kallt, om kärlet får vara Öppet eller slutet, om buteljeringen o. s. v.) JUn blifvande moder. [2239] Telefon 4 6 Uti en utländsk familj i Stockholm ftr » «ik A A ét Svar. Pincenez, Teateroch Reskikare m. m. af bästa kvalitéer hos Fahrikör C. G. Collin, 3 Slorkyrkobrinken 3. F i l i a l: 20 Fredsgatan 20.} K a n man hysa förtroende till vänskap man och kvinna emellan? Hvarför icke? Hvarför skall den vänskapen ingifva misstroende mer än vänskapen man och man, kvinna och kvinna emellan? Skulle då icke den frågan vara lika, om icke mer, berättigad: » K a n m a n hysa förtroende till mlgon vänskap? » V ä n s k a p, ack det ordet kan j u fattas på sä mänga sätt. Mången anser ett blott och bart umgänge för vänskap; små angenäma öfverraskningar räknas ock för vänskap, men man bör dock alltid ihågkomma det gamla ordspråket » I nöden pröfvär man vännen. » Huru många vänskapsband slitas icke j u s t i nödens stund, ännu fler genom afunden. Två ynglingar ha t. ex. suttit vid hvarandras sida på skolbänken, följt hvarandra klass för klass och delat ljuft och ledt inom skolan; de följas åt kanske ännu ett stycke på lifvets knaggliga stråt; ännu består vänskapen. M e n, den ene gynnas af lyckan medan den andre ständigt synes förföljd af ett oblidt Öde. H v a r är nu begäret att dela ljuft och l e d t? Borta, försvunnetl » Man är sig själf närmast », b e - ter det nu. Sammalunda ock kanske i högre grad kvinnorna emellan. Icke sä med vänskapen mellan man och kvinna.
De motiver jag här då anförde tillåter jag mig nu att uprepa: »Ett annat sätt att afhjelpa de ifrågavar:de olägenheterna har jemväl blifvit antydt, nemi. att öka antalet af StatsRådets ledamöter. Detta skulle medföra den fördel, alt DeparttsChefernes möda derigenom skulle lättas, men, på sätt förut blifvit anmärkt, skulle likväl den förnämsta olägenheten qvarstå, nemi. den, att Konungen är öfverhopad af en sådan mängd göromål att knapt någon menniska dermed kan stå ut. Det sätt åter som förekommer mig vara f. n. det enklaste bästa, och hvars användbarhet erfarenheten jemväl anvisat, vore en något utvidgad tillämpning af 43 § Reg:sF:n i den riktning, att man medgåfve Konungen att öfverlemna afgörandet af vissa ärenden åt ett visst antal StatsRåd t. ex. 4 eller 5. För min del skulle jag anse 4 vara lämpligast, emedan detta är samma antal, som, då Konungen är frånvarande, förer regeringen. Om det lemnades Konungen öppet att öfverlemna sådana regeringsärenden, som här äro i fråga, åt 4 af StatsRådets ledamöter att i Konungens namn afgöras på föredragning af en tjensteman inom vederborde Depart:t så tror jag att man hade löst frågan på den väg som vore riktigast, naturligast och, som sagdt är, af erfarenheten dessutom anvisad, ty genom inträffade förhållanden och den ofantliga mängd ärenden som ligger öfver Konungen, har det understundom varit nödvändigt att upskjuta dem till dess Konungen rest bort, och då hafva de blifvit afgjorda af en sådan auktoritet, hvars inrättande jag nu föreslagit. Derigenom löste man den största svårigheten, som är att afvältra den tunga bördan från Konungen. Derigenom löste man äfven väsendtligen den andra svårigheten, nemi. att bereda lättnad åt DepartrsCheferne. Dessas tyngsta arbete är, dels att läsa och föredraga sina egna mål och dels att öfvervara de andra DeparttsChefernas.
Bång yrkat en sådan Författnings vidtagande, hvarigenom Herjeådahlen helt och hållit undantages från de örn Storskiftesdelningars förrättande meddeldte stadganden, eller åtminstone inga andra ägor ansågos böra komma under sadan delning, än de rätta hemägorne i åker och äng, och delningsgrunden blifva den vidd och godhet i dessa ägor, som hvar och en före delningen innehafver. Sedan Pag - Utskottet, sorn fatt detta Memorial till sig remitteradt, ansett det samma böra, såsom innefattande ett Ekonomiskt ämne, behandlas i förening med Allmänna Besvärs och Ekonomi-Utskottet, har det hos Utskotten till pröfning blifvit företagit; Och som ibland medlen till Eandtbrukets upphjelpande och befordrande af den Allmänna välmågan , onekeligen bör såsom ett af de värksammaste beräknas, att delning af Samfällige ägor grannar emellan, så af Aker och Äng, som Skog och Utmark, genom Storskifte, värkställes, hvarigenom hvar och en delägare får sin ägolott behörigen bestämd, och från de öfriges skiftad, samt så medelst blifver i tillfälle, att, med full säkerhet af desse ägors framtida bibehållande, till deras förbättrade häfd nedlägga arbete; Altsa, och då Utskotten icke kunna inse, det större svårigheter för så beskaffade delningar mera skola uppstå i afseende å de i Herjeådahlen varande hemmans och byalags ägor, än i andra landsorter, hvarest hemmanens områden äfven äro vidsträckte, och till den betydligaste delen belt! af mer och mindre oländige och ofrugtbars Lagoch Besviirs-Utskottens Betänkanden. 177 Skogsoch.
— Motion N:o 268, om ändring i sättet för uppbörd och redovisning af indelta räntor och tioridespanmål. Sammans. Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. Frejdebetyg-, om förändring i gällande föreskrifter angående deras utfärdande. Motion N:o 179. Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 39 och Utlåt. R. St. underdån. Skrifv. Frikrefsrätt, om utsträckt sådan för Länsmän. Motion N:o 59. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. Fromma Stiftelser, angående tillsyn öfver. Se Justitie-ombudsman. FurU-sjÖll, angående sänkning af. Se Tjurken. Fyrkkeräklling, angående grunden för. Se Kommunalstyrelse. Fyrktalet, angående dess antagande tili beräkningsgrund i stället för förmedladt och oförmedladt hemmantal. Se Hemmantal. Fångåmon, N:o 1 i Jemtland, om dess befrielse från rotering. Motion N:o lil. Sammans. Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 10 och Utlåt. N:o 28. R. St. underdån. Skrifv. Få-sjön och Nora-sjöll, angående kanalanläggning mellan. Se Nora-sjön. Förfallolöst uteklifvailde, om ändring i 12 kap. 3 § Rätlegångs-balken i fråga om påföljden för svarande part för förfallolöst uteblifvande från Rätten. Motion N:o 161. Lag-Utsk. Utlåt. FÖl'kerg, om förhöjning i pension för förre Länsnotarien i Upsala län O. H. , äfvensom pension åt hans hustru M. J. Förberg, född Nordencreutz, för den händelse hon mannen öfverlefver. Motion N:o 219. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 153. R. St. underdån. Skrifv. Föriikllings-kommittéer, om inrättande af sådana.
Jern och Jernmalm, Skepp:d 5o,o48 Spannmål al' alla slag, T:r 4>936 Mjöl och Gryn L:pd 477 Salt och Saltfisk T:r 2,499 Tonfisk L:pd 2,009 Smör, Ost, Talj, Fläsk, Kött dito 276 Humble i dito 3 Gräsfrö dito 23^ Hampa och Lin dito 208 Sågvirke dito 6^ Tjära och Beck T:r 84 Plank och Bräder Tolften 82 Ekebark T:r 60 Tomma säckar . • StI791 Hudar och Skinn .. dito i48 Papper Ris 124 Fensterglas Kistor ii Diverse kramoch speceri-varor i fat, tunnor, lårar, packor &c St. 582 dito dito enligt uppgift efter vigt . M:kr 14,929 Tobak i kistor och lådor St. 169 Snus i fjärdingar ... St. 176 Vin, Arak, Brännvin, Ättika, Sirap, Oljor, Tran m. m. i fat, Oxhöfden Amar, &c St. 222 Dito — dito — enligt uppgift efter mått, Kannor 8991 Husgeråds-saker m. 111 St. 365 Kuggar och Trillvahlar St. 34o Tröskverk och andra machenerier St. 2 Köroch Åker-redskap St. 3 Björkvirke 1 Båtar och Ökstockar St. 3 Jordoch Trädfrukter T:r 23 Dito enligt uppgift L:pd 9* Kohl Skock 4-i: Halm Qvarnoch Slip-stenar Kalkoch Lim-sten Ställsten Kreatur Halm Eldfast Lera Mur ock Tak-Tegel Tjog i5i T:r * ni St. 3^,800 dito 9 Skepprd 62^ dito 14 St. 16 Häraf täcktes Eder Kongl.
Cederströms anmärkning mot ordet åklagare beträffar, synes det väl kunna tagas för gifvet, att det alltid är fogden eller kronobetjcningen i länet, som är åklagare, och att den ena hälften af böterna kommer att tillfalla någon af kronobetjeningen; men då jag ej vill bestrida, att uttrycket kan blifva bestämdare, vill jag ej motsätta mig återremiss. Frih. Cederström: Man har i sanning föga eller a I Isintet inträngt i grunderna för vår lagstiftning, om man tror, att initiativet hos Konungen till nya ceconomiska författningar bör komma från embetsverken och icke från R. St., som bäst äro i tillfälle att lemna upplysning om de localförhållanden, som höra afses. Del är för öfrigt öfverflödigt att tvista med Gr. Cronhjelm om hvad i detta afseende är gagneligt och lämpligt; ty så länge grundlagen är tydlig deruti, att R. St. äga yttra sig i alla oeconomiska frågor, torde den värde ledamoten ursägta, om de begagna sig af denna rätt och icke afvakta embetsverkens anmälanden. Hr v. Hartmansdorff har gjort anmärkning emot ordet bevista och trott, att böterna borde stadgas för uraktlåten betalning. Jag medger väl, att ordet: bevista, icke är det rätta, men jag kan icke medgifva, att böterna böra utgå för uraktlåten betalning; ty om den skattskyldige är vid uppbördsstämman tillstädes och låter annotera, att han icke kan betala, kan restlängden ändock göras färdig genom häradsskrifvarens annotation af såväl betalta som obetalta utskylder, och bär, hvarest frågan isynnerhet är om controllen, bör den omständigheten, att betalning ej kan fullgöras, icke verka till samma förhållande som i städerna, der böter äga rum, om betalningen icke sker på dagen.
Dessutom och då i Rikshufvudboken ingått blott en del af hvad som tillhörde Riksgälds-verket, af hvars inkomster största delen, eller den allmänna beviilningen, debiterades och uppbtires genom Statens uppbördsmän, men af dem aflemnades till Riksgälds-kontoret, sorn deraf till Stats-kontoret återställde den så kallade Slatsfyllnadssummans belopp, hvaremot andra inkomster, t. ex. den del af tidningsstämplingsafgifteu, som i hufvudsläden utgjordes, och de bidrag, sorn Banken lemnade för allmänna behofs fyllande, inginge omedelbart till Riksgälds-kontoret, utan att synas i Statsverkets räkenskaper, hvilket äfven vore förhållandet med utgifterna, enär en del bestriddes af Riksgälds-kontoret omedelbart, andra åter, hörande till extra Stats-regleringen, verkställdes af och genom Stats-kontoret, hafva Kollegierne, på dessa med flera skäl, hemställt att Rikshufvudboken, för alt fullständigt utvisa Svenska Drätsel-verkels verkliga ställning, jemväl måtte innefatta redogörelse för all den förvaltning af allmänna medel, sorn vore Riksgälds-kontorets Fullmäktige anförtrodd; och borde, i händelse Kollegiernes åsigter i afseende på kapital-räkningen och behofvet af redogörelsens för Riksgälds-kontorets förvaltning intagande i Rikshufvudboken godkändes, formuläret för samma hufvudbok på det sätt förändras, att från Irsta törnen förflyttades till den 2:dra alla kooti, från och med grund-fondens till och med öfveråriga depositioners, och i deras ställe insattes kapital-beräkningen, jemte ett sammandrag, eller inkomstoch utgiftskonto hvaremot i 2:dra törnen, bland konti för berörda fonder, nya konti för Riksgälds-kontorets medel och andra dithörande fonder inrymdes i den ordning ämnena det fordrade, samt att kontot för Riksgälds-kontoret, såsom förvaltande verk, jemte de öfriga konti, på hvilka förändringarne kunde hafva inverkan, kompletterades eller rättades i behötliga delar, i hvilket afseende föreskrift erfordrades, att Riksgälds-kontorets hufvudbok borde årligen till Stats-kontoret öfverlämnäs, för att af vederbörande derstädes, efter föregånget omslut, i Rikshufvudboken intagas; tillstyrkande Kollegierne att ifrågakomna nya formulär till Rikshufvudbok måtte, med sålunda föreslagna förändringar och tillägg, varda antaget.
Befallningshafvande erhållet tillstånd, använda större eller mindre del af bankens grundfondssäkerheter; i hvilket fall bankbolagets sedel-utgifningsrätt dock skall minskas med det belopp, hvartill de föryttrade säkerheterna varit uppskattade; skolande bankbolaget, så snart möjligen ske kan, åter bringa dessa säkerheter till behörigt belopp. § 31- Mom. 1. Enskild banks räntebärande förbindelse, ställd till innehafvaren, eller till viss man eller ordres, må ej lyda å mindre belopp, än 500 Riksdaler Riksmynt. Mom. 2. Insättningsbevis med eller utan utfäst ränta, stäldt till viss man, må ej lyda å mindre belopp än 100 Riksdaler Riksmynt och bör innehålla, att öfver låtelse deraf skall till nye egarens säkerhet i banken anmälas. § 32. Mom. 1. Bankbolag vare berättigadt att begagna tryckta eller graverade blanketter ej blott till banksedlar, utan ock till lånereversaler, qvittenser, kontrakter och bevis. 20 Sammansatta Bankooch Lag-Vtskottets Betänkande N:o i. De qvittenser, som af banken meddelas, gälla endast såsom verifikationer, men må icke öfverlåtas eller i rörelsen utlemnas. § 33. Bankbolag må ej drifva bandel med annat än guld och silfver, inoch utrikes vexiar samt allmänna räntebärande papper, ej lieber ega annan fastighet, än som för bankens inrymmande är behöflig; men vare oförhindradt att inropa pantsatt eller utmätt egendom, som utbjudes på auktion, dervid bankens rätt och säkerhet kan vara beroende, dock med iakttagande deraf, att sådan egendom åter varder försåld, så snart delta utan förlust för banken kan ske. § 34. Vid fordringars utsökande njute bankbolag samma rätt till handräckning, som för Rikets Ständers Diskontverk nu är eller framdeles varder beviljad; börande lagsökning för fordran inom en månad från förfallotiden anställas. § 35. Rätter domstol i sak mot bankbolag, äfvensom då bankbolag råkar i konkurstillstånd eller söker årsstämning å sina borgenärer, vare Rådstufvurätt i den stad, der bolagets hufvudkontor är beläget. § 36.
Nådiga beslut för hvarje serskildt fall, och sedan behörige Handels-, Handtverkseller Fabriks-Societeler yttrat sig öfver Judes ansökning att få utöfva Handel, Handtverk eller annan borgerlig rörelse. Ehuru Rikets Ständer anse de uti ofvanberörde 1782 års Reglemente gifna föreskrifter vara i vissa delar alltför mycket inskränkande och hysa den åsigt, alt, jemte det Judarnes vidare inkommande i Riket afböjes, de Judar, som redan finnas i Riket bosatte, äfven på samma gång böra lemnäs ali den frihet, som kan vara förenlig med vårt lands samhälls-förhållanden, samt att de följaktligen böra komma i åtnjutande af alla de rättigheter, som tillkomma andra fremmande trosförvandter; hafva Rikets Ständer dock trott sig fin;ia, det E. K. M:s Nådiga Förordning af den 30 Juni 1838 vid lilllämpningen leder till flerehanda olägenheter, till grund för hvilken öfvertygelse Rikets Ständer få i underdånighet anföra följande: Det kunde nemligen inträffa, att Jude, efter dertill erhållet Nådigt tillstånd, köpt en egendom på landet, hvarmed följde rättighet för egaren alt ensam välja Prest och Kyrko-betjening i Församlingen; men för sådant fall bestämma icke 1838 års Kongl. Författningar, hvem som bör utöfva denna, Juden serskildt fråntagna, rättighet. Af den, som ej bekände sig lill christna läran, kunde man dessutom ej vänta sig något nit för Folk-undervisningens befremjande; hvarföre ock, om en Jude vore ensam eller till större delen egare af fastigheterne i en Församling, den christliga undervisningen der möjligen lomme att åsidosättas. Vidare och ehuru de senast utfärdade Författningarne icke lägga hinder i vägen för Judar att öfverallt i Riket förvärfva sig egande-rätt till fast egendom å landet genom de, jemte köp, i 1 Cap.
Capitalisten, som såg sitt capital dagligen minskas uti värde, nödgades kasta sig på speculationen j den ökade speculations - Den 12 December e. tn. tåg andan stegrade särdeles det fasta egendoms* värdet, och mången trodde sig för ett ögonblick se en lifligare rörelse, der verkningen icke var någon annan, än den bos men* niskan inneboende omsorgen, att undan en förestående våda frälsa de frukter af ett fulländadt arbete, som botås att utan ägar* nes medverkan undergå en daglig förminsk* ning till slutlig förstörelse. De tid efter annan vidtagne financiel* la åtgärderne hafva icke åsyftat annat, än alt ögonblickligt lugna vissa farhågor och att med förvillande förhoppningar dåra ett eller annat ohjelpligt lidande, under en städse aflägsnad blick ifrån de eviga och orubbliga grunderne för sanning och rätt, under en städse aflägsnad blick från det civiliserade samhällets oundgängliga behof af en säker, oberoende mätare af arbetets värden; och historien skall säkerligen en gång ifrån dessa förhandlingar draga den slutsats, att våra öfverläggningar om dessa ämnen saknat ledningen af någon verklig Statsmannaförmåga. Efterkommande skola troligen förundra sig, att vi under sådana vilkor ändock kunnat bestå, och den dag, då de olika målningarne af samhällets närvarande tillstånd komma att af den lugna forskningen sammanföras till ett verkligt helt, är jag alltid af den öfvertygelse, alt skuggsidorne i taflan ansenligen öfverväldiga de obestämda ljusnader, som äfven Ben is December e. m. vid den mest molnbetäckta himmel måste vära till. Naturen har skapat olikartade intressen, i det hon tillåtit menniskorne födas med olikartad förmåga; och slägtets fördelning uti fattigdomsoch egendomsintresset, är så naturlig, att den kommer alt i evighet hestå ; och lagstiftningen är medlaren emellan dessa olikartade intressen. Rättvisans bibehållande såsom en orubblig grund är den enda starka utvägen till enighetens bibehållande de olikartade intressena emellan; och det är å dessa rättvisans, billighetens och klokhetens fordringar jag, i anseende till ställningen af vårt myntväsende, begär Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet.
Då omkastas alldeles påståendet, då, tages jemt motsatsen lill förutsättning, då heter det, alt som jordens skatter derigenom skulle på ett oskäligt sätt förminskas, och denna förminskning ej kunde fyllas genom annat än bevitlningar, så blefve det i främsta rummet städerna som deraf betungades. Alltså framställes åtgärden den ena stunden såsom ledande till skada och förlust, men den andra, till oskälig och orättvis vinst, för landet, allt efter som bevisningen fordrar! Hvad tyckes! Fortsättom emellertid granskningen. Andamålet med denna del af Hr von Hartmansdorffs resonnement var, att visa hurusom äfven Ständerna skulle genom en sådan skattereglering ruineras. För att komma till delta resultat säger Hr von Hartmansdorff, att den uppkommande minskningen i grundskatterna måste fyllas genom ökade bevillningar, och förklarar att denna ökning egentligen endast kan vinnas på tullinkomsterna; men som detta ej kan ske, menar Hr von Hartmansdorff, annat än genom nedsättning i tullafgifterna, för att öka den utländska införseln, så måste Städernas borgerskap hvars näringar derigenom skulle förstöras, naturligtvis gå under. Märken nu väl mine Hrr! huru många gånger hafva vi ej 112 Den 8 September f. m. här förut hört, just samma värde talare påstå alldeles motsatsen, nemi. att stora tullintrader bindes genom höga tullar! hur ofta har han ej förklarat just den sats han nu framställer, såsom en tom inbillning! Men så går det! Och man kan häraf se hvart det leder, när man icke endast ur sanningens egen synpunkt oväldigt vill bedöma frågorna utan blott bemödar sig att vrida omständigheterna till ett för sina afsigter gynsamt resultat; endast då invecklar man sig i dylika motsägelser. Om det nu tillåtes mig att söka i någon mån utveckla ämnet, sådant det visar sig för mig, så tror jag att detta lämpligen kunde ske genom att sönderdela frågan, och serskilt betrakta henne med hänsigt till sina resultater, först i afseende på det närvarande, och sedermera i afseende på framtiden, samt i båda fallen såväl ur räntegifvarens, som räntetagarens och Kronans olika synpunkter. Tänkom oss derföre nu först räntegifvarens ställning i händelse förslaget blefve antaget.
Personernes enskildte behof, då Deras egenhän. digt undertecknade Reqvisitioner till Banco-Styrelsen aflemnas, och dels, (till sammantaget belopp, högst 2,24o R:d årligen,) för vissa Academier, Kongl. Collegier och Allmänna Inrättningar inom Hufvudstadcn. 2:0 Om prägling och utdelande af en Skådepenning utaf i^de Storleken, till glad åmia: 72 nelse af Hans Kongl. Höghet, Kron-Prinsen Joseph Frans Oscars Höga Förmälning med Hennes Kongl. Höghet, Prinsessan Josephina Maximiliana Eugenia af Leuchtenberg och Eichstädt. 5;o Om prägling, genom Banco-Styrelsens försorg, af ett tillräckligt antal så kallade JubelRiksdaler, i anledning deraf, att, år 1821, det S;dje århundradet förflutit, sedan Högstsalig Hans Majit, Konung GUSTAF den 1. lade grunden så ■Väl till Sveriges befrielse från utländskt förtryck^ sorn till den i Riket införda Reformation i Re^ ligionen; åberopande Vi Oss, i afseende på sistnämnda prägling, Vår underdåniga Skrifvelse a£ den 22 Augusti; samt 4:o Om Banquens lefvereringar och förskott i Silfver till Kongl. Myntet. B. J afseende pd Förstärkning af Banquens; redbara Fond: 1:0 Om in vexling tili Banqnen af myntbara metaller emot Banco-Sedlar, efter beräkning från 120 till 128 sk. för 1 R:dr Specie i Silfver. 2:0 Om inköp af Silfver eller Guld för en summa af 266,666 R:dr 32 sk. af Banquens årliga Revenuer, från och med 1824. 5:o Om återförskaffande af Silfver för dea summa af 307,128 R;dr 29 sk. 8 rst. Svenskt Silfver-Specie, som emot deponerad säkerhet i Banco-Sedlar blifvit till Kongl. Maj;t öfverlåten; för hvilket ändamål ett anslag al 66,666
Prot. 1162 & 4863, 4 Sami. 4 Afd. 4 Rand. 9 Höft. 4 26 Slals-Ulskntiels Utlåtande AT'o 19&. af stucco Inströ å stora vestibulens viiggar och trapparmar har, viii det förhållande att de koiniterade, som haft åt sig uppdraget att anordna Musei inredning och dekorering, ansett sig icke böra föreslå vidtagandet af en dylik åtgärd, utan hemställt att dessa delar af byggnaden måtte oljemålas, Utskottet funnit komiterades förslag äfven böra i detta afseende följas, hvadan Utskottet icke kunnat till bifall hos Rikets Ständer förorda Kongl. Maj:ts derom gjorda nådiga framställning. På grund af hvad sålunda blifvit anfördt tillstyrker Utskottet, 6:0 att. Rikets Ständer, dels med afdrag af 6,950 R:dr från anslaget till byggnadsarbetena, hvarigenom detta anslag Olifver endast 38,515 R:dr, dels med uteslutande af den för stora vestibulens och trapparmarnes beläggning med stucco Inströ äskade summa 17,470 R:dr, måtte bevilja så väl nyssnämda anslagsbelopp för byggnadsarbetena 38,515 R:dr, som öfriga här ofvan omförmälda, af Kongl. Majit äskade medel för underhållskostnadens bestridande under instundande 3 år och föjr inköp af mattor 17,025 R:dr, samt till aflöningar m. m. 12,580 R.dr, eller tillhopa 70,120 R:dr. Kongl. Majit Ilar slutligen, på anförda skäl hemställt, att ett belopp motsvarande 2 procent af byggnadssumman skulle såsom arkitektarfvode tilldelas Geheime-rådet A. Stiller, samt att för sådant ändamål måtte, efter afdrag af 13,788 R:dr 35 öre. som han hittills för denna befattning uppburit, till honom utbetalas återstoden 24,825 R:dr 11 öre. Denna nådiga framställning har Utskottet ansett sig icke kunna i allo biträda.