Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag finner nemi. icke närvar, ögonblick fordra ändring af de 4 Stånden, men deremot väl, att våra riksdagar må förkortas, ett lämpligare sätt för ärendernas behandling m. fl. sådana formförändringar. Jag har i sådant ändamål trott, att, utan att vidröra ståndsindelningen, man skulle kunna tillvägabringa gemensamma öfverläggningar emellan Stånden och ett mindre inveckladt sätt för ärendernas afgörande. Yi måste ihågkomma, att vi icke blott få tänka på hvad som kan anses möjligt att åstadkomma hos de 4 Stånden, utan jemväl huruvida den andra Statsmagtens sanction kan vara att påräkna. Derföre anser jag för resultatet vigtigt, att för närvarande vidtagas så få ändringar som möjligt; men i alla fall möter en stor svårighet deri att finna en föreningspunkt för Ståndets tankar; ty att man icke är nöjd med förslag dertill från en enskild ledamot, eller ens af flera sådana, såsom dén omtalade conferencens, det hafva vi redan förnummit. Jag har sökt foga mig efter omständigheterna i detta afseende, och modifierat mitt förslag så, att det nu icke må kallas hvarken Gr. Frölichs eller conferencens, utan betraktas såsom en sammanfattning såväl af hvad i frågan uti detta som inom de öfriga Stånden redan förekommit och tyckts utgöra den allmännaste tankan. Förslaget till gemensam tanka har då fått denna lydelse: 1:0 Att Constit.- U t s k. förbigått föreslå för ändring i R. o. A d: s st ån d sorga n isa t ion, med afseende på den ofullkomlighet deri, att R. o. Ad. kan, genom ans var sfritt u tebi ifvan de från riksdag, densamma omintetgöra; hvarföre, sedan de 3:ne ofrälse Ståndens ledamöter blifvit till ett visst, för dem alla lika, antal bestämda, R. o. Ad. äfvenledes borde, på sätt lämpligen ske kan, för hvarje riksdag bestämmas till ett lika antal ledamöter, att sig vid densamma infinna. Jag anhåller att något närmare få utveckla motiverna för denna punkt.
Dessa inrättningar äro således i sjelfva verket endast på vinst beräknade låneanstalter, och de anlitas företrädesvis af torpare och inhyses folk, för hvilka, om missväxt infaller emellan utlåningsoch förfallotiderna, återbetalningen stundom blifver ruinerande. Endast några få magaziner äro mera ändamålsenligt inrättade. I sammanhang med jordbruket torde en öfversigt höra lemnäs af bränvinsbränningen, hvilken dermed i allmänhet står i förening. Under år 1850 var förhållandet följande: F ö g (1 e r i e r. Antal briinvinspannor. Sammanräknade kannerymder. Beskattningens belopp i Bankomynt. l:a klass. 2:a klass. 3:e klass. Det torde dock kunna antagas, att den minskade potatestillgången äfven föran ledt någon minskning i antalet af mindre, hos allmogen brukliga hränvinspannor i första klassen, men det är icke troligt, att en sådan nedsättning al de mindre bränvinspannornas antal föranledt någon motsvarande förminskning af Länets hela bräll vinsproduktion, hvilken tvärtom synes, genom anläggning af större bränneriet och ett mera allmänt användande af säd till bränvinsfabrikationen, hafva något stigit. — Eljest skulle troligen bränvinet icke hafva kunnat, såsom under åren 1848—50 varit förhållandet, halla sig i det låga 14 priset af 32 å 36 sk. r:gs kannan, under det att, åtminstone vårtiderne, de allmännaste prisen å dertill använde råämnen varit för råg 15 R:dr, för korn 12 och för potates 5 å 6 R:dr samma mynt tunnan. hoskafs sköt sein, ehuru den fortfar att utgöra en af Länets hufvudnäringar, är likväl icke på långt när uppdrifven till den höjd, hvartill den, med afseende på lokaloch naturförhållanden, borde kunna komma. Endast från skogstrakterne och från några socknar af Öland säljas kreatur samt smör och ost i någon större mängd. I öfriga delar af Länet är produktionen af denna närings alster knappast motsvarande ortens och Länets städers eget behof.
På ena sidan hade jag en mycket liflig och pratsam kavaljer, som för mig skulle definiera de outtömliga begreppen »idealism» och »realism», och på den andra satt en ung man, som derför att han gjorde sin granne till höger en kärleksförklaring, fann det lämpligt att beständigt spilla vin på min klädning – och han tog nästan ännu mera min uppmärksamhet i anspråk. Men strax efter middagen, då jag stod i galleriet, drickande kaffe och alltjemt sökande att intränga i realismens och idealismens sanna begrepp, fick jag se guvernanten, gående ut i salen och hållande vid handen sin lilla elev, som skulle få smaka på deserten. Min blick följde henne mekaniskt; jag såg då att hon var liten och mycket ful, men att hon gick ovanligt vackert, litet skygt, på ett egendomligt gungande sätt, liksom hade hon sväfvat. På eftermiddagen promenerade man i parken; ända till sent på aftonen dröjde vi ute, det var så ljumt och stilla, nästan som en sommarafton, endast att mörkret tidigare bröt in. Då ljusen i rummen voro tända, spelades det upp till dans, som fortgick i ett par timmar, och sedan afbrändes fyrverkeri på terrassen. Månen hade äfven gått upp, och ett strålande månsken upplyste slottet och glittrade i ån, som flöt nedanför parken. Det var en tjusande qväll, man ville aldrig säga hvarandra godnatt, i de månbelysta gångarne vandrade man af och an ända till öfver midnatt, och några svärmiska ungdomar hade fått tag i en båt och rodde nu sjungande fram och tillbaka i månskenet. Ibland svarade någon dem uppifrån terrassen, och denna vexelsång ljöd stämningsfull och gripande i nattens tystnad. Emellertid började jag tycka att tiden för hvila var inne. Min bordskavaljer, som var nog artig att bli mer och mer idealistisk, ju vackrare månskenet blef, proponerade mig visserligen, att vi skulle gå ned till ån och svärma med de sjungande i båten, men som jag i stället var nog realistisk att ej kunna qväfva mina gäspningar, afböjde jag hans förslag, och gick att uppsöka den lilla guvernanten, som skulle bli min rumkamrat. Jag hade mycket svårt att hitta henne, ingen hade reda på hvar hon var.
Med orätt har jag beskyllt Geijer för den uraktlåtenhet, att i samlingen af Thorilds skrifter hafva förbigått den här omnämnda uppsatsen ”om Philosophien”. Den förekommer der verkligen, och i andra delen; – men under rubriken af de artiklar, som blifvit intagna ur ”Nye Granskaren”, och såsom den sista af dem. Bekant är, att Konungen, efter erhållen underrättelse om sammangaddningen, i de första stunderna sågs af sina närmaste förtrogna, hvad han aldrig förr eller sedan i sin lefnad synts: handfallen, försagd, förtviflad. Detta skulle således ock ha varit – blott ett mästardrag af hans skådespelarkonst! – Kanske får jag någon annan gång tid och utrymme, att fullständigare yttra mina tankar, så väl om Anjala-förbundet och Gustaf III:s Finska krig, som om Gustaf III i allmänhet. Mellertid kan jag nu hänvisa till två skrifter, bäggedera (hvar i sitt slag) högligen läsvärda: ”Märkvärdigheter rörande Sveriges förhållanden 1788–1794 af J. C. Barfod”; och ”Anjala-Förbundet, af Maunu Malmanen”. Den förra är vigtig derför, att den representerar Konungens samtida vänner och försvarare, eller är en från dem utgående röst, som tolkar deras åsigt och frambär deras underrättelser; den sednare derför, att den representerar begynnandet af efterverldens fullt opartiska häfdforskning. – Att låta nyssnämnda krig vara, i sitt upphof, intet annat än ett storskrytande spegelfäkteri af en lika äfventyrlig som nedrig speculation på penningar eller envälde (eller bäggedera): det är en synpunkt, hvilken, om vi behandla Gustaf III:s personliga fiender med ett aldrig af dem emot honom visadt ädelmod, må dem ursäktas336; men som hos andra, och numera, är rentaf oförlåtlig. Man kan icke blindare bedömma en karakter, der likväl, till och med i sjelfva den flärdfulla (ja, ”dubbla”) sidan deraf, sammansättningen af gränslös ärelystnad med glödande fosterlandskänsla och (om man så vill kalla den) fantastisk ridderlighet är så uppenbar.
– Japanska seder och bruk. – Thunberg och Kämpfer. Jokohama, den första hamn-, telegrafoch handelsplats, der Vegas ankare fäldes efter hennes kringsegling af Asiens nordkust, är en af de japanska kuststäder, som efter det af commodore Perry inledda fördraget mellan Amerika och Japan öppnades för verldshandeln.118 På stället fans förut endast en liten fiskarby, hvars invånare aldrig sett europeer och vid hårdt straff voro förbjudna att inlåta sig i något samtal eller varubyte med besättningarna å de främmande fartyg, som möjligen visade sig vid kusten. Den forna byn är nu, 20 år senare, förvandlad till en stad på nära 70,000 invånare, samt består af ej allenast japanska, utan äfven ganska vackra europeiska hus, handelsbodar, hoteller m. m. Den utgör äfven residens för landshöfdingen i Kanagava Ken. Medelst jernväg är den förbunden med Japans närbelägna hufvudstad Tokio, medelst regelbundna ångbåtsturer i hvarje vecka med San Francisco å ena sidan, Hongkong, Indien o.s.v. å den andra, samt slutligen medelst telegraftråd ej allenast med Japans förnämsta städer, utan ock med alla de länder, som insnärjts i verldstelegrafnätets garn. Stadens belägenhet på vestra stranden af den såsom hamn kanske väl stora Jedoeller Tokio-bugten är ej synnerligen vacker. Men vid inseglingen ser man i vester, om väderleken är gynsam, Fusijamas snöklädda, oförlikneligt praktfulla vulkankägla höja sig från ett kuperadt, skogbeklädt underland. Man förvånas ej mer, då man sjelf en gång sett den, att japaneserna med sådan förkärlek på lackervaror, porsliner, tyger, papper, svärdsprydnader o.s.v. återge bilden af detta deras högsta, ståtligaste och äfven grymmaste berg. Ty i hundratusental räknas de menniskor, som omkommit under dess utbrott, och säger sagan sanning, så har hela berget i en långt aflägsen forntid bildat sig på en enda natt.
Hå nu en stambana i vårt land, för att vara af en mera allmän betydelse, nödvändigt måste åstadkomma en förbindelse med huf vudstaden och jag på den grund auser oriktigt att icke äfven börja arbetet från Stockholm till någon sådan punkt hvarigenom äfven kunde åstadkommas något helt för sig såsom nu mellan Jjund och Malmö, har jag för sådant ändamål och för att söka föra R. Stms beslut in i den rättare riktningen att för alla kommande Jeruvägsföretag betrakta Stockholm såsom på en gång utgångspunkt och slutpunkt, afgifvit förutnämnde förslag. I alla fall kommer äfven genom mitt förslag snart att upstå ett helt för sig mellan Götheborg ock Örebro, ty det kan icke draga ut mer än omkring år efter nästa Riksdags början för att få jernvägen fullbordad mellan Örebro och Götheborg öfver Hallsbergs och för det lilla upskofvet i fullbordandet af sistnämnda bana, skulle man göra det, möjligt att så mycket förr eller redan om 5 å 6 år härefter få färdig hela banan mellan Stockholm och Götheborg. Skulle man deremot fortsätta i de riktningar och från de håll der man redan börjat, och derjemte såsom åtskilliga personer föreslagit gå från Norska gränsen till Arvika, och sedan för konseqvensens skull alltjemt bibehålla alla dessa en gång började riktningar, blefve naturligtvis följden den att raan ouphörligen skulle arbeta från vester till öster, hvarigenom Stockholm skulle komma att sist åtnjuta fördelarne af jernvägar och det vore väl icke principenligt, emedan det just är från liufvudstäderne man bör gå ut och till den man bör komma, hvilket äfven vore fördelaktigast särdeles för Sverige der alla de vägar inom landet som leda till och ifrån Stockholm äro de mest befarna, både med resande och transporter af gods och varor. Äfven i så fall blefve det mera ändamålsenligt och vinst iS Den 9 Juni f. m. gifvande att börja från Stockholm, som meningen med den södra banan väl måste vara att förbinda Skåne och utlandet med hufvudstaden, emedan den bana som är föreslagen att gå ifrån Skåne genom Småland aldrig för sig ensam kan få någon betydenhet utan genom att förbinda utlandet och Skåne med Stockholm, och då vore det väl särdeles olämpligt att draga denna bana söder ifrån först vesterut och sedan norrut, innan man kommer till öster dit man egentligen vill.
Det är i allt fall ett verkligt karaktersdrag hos Svenska folkets nuvar. representanter, väl värdt att anmärkas, att under det man låtit höra högljudda klagomål öfver bristande sparsamhetsanda hos Regeringen derför, att vid verkställigheten af åtskilliga, genom förändrade förhållanden, nödvändiga reorganisationer af en del allmänna embetsverk Regeringen icke „afsett några iooo r:drs ökad utgift för statsverket, man synes fästa föga vigt vid den på Representationen ensamt beroende förändringen af en organisation, genom hvars bristfällighet och oriktighet milliontals r:dr under decennier blifvit och blifva utan den ringaste nytta för det allmänna bortkastade. Uti det betänk., som nu är för R, o. Ad. föredraget, har BancoUtsk. meddelat hufvudsakliga innehållet af den föreslagna nya organisationen af 2.‘ne Bankens afdelniugar, nemi. Cassa-afdelningen och Sedeleont.; äfvensom Utsk. tilikännagifvit, att, enligt det utarbetade organisationsförslaget, Bancoverket skall bestå af icke mindre än io sådana afdelningar och contor. Det lär således vara endast en ringa del af detta förslag, hvarom R. St. genom nu förevar, betänk, fått tillfälle taga kännedom. Ett på denna del grundadt omdöme om hela organisationsförslaget torde derföre kanhända i något hänseende vara mindre rättvist. Men då den representant, som icke är ledamot hvarken af BancoUtsk. eller af Bancostyrelsen, måste åtnöja sig med de upplysningar rör:de detta ämne, hvilka Utsk. behagat meddela, torde det finnas ursägtligt, i fall han skulle göra sig skyldig till något misstag vid bedömandet af förhållanden, derom han icke kunnat förvärfva sig all den kännedom, som han önskat. Vid uppgörandet af det nu ifrågavar. förslaget till den länge af beliofvet högt påkallade reformen inom Bancoverket synes man i allmänhet hafva alltför litet kunnat skilja sig ifrån derstädes hitintills rådande förhållanden.
LX. B. 274* LXI.A. 106. LXIII. E. 4. AssistanceVerket, om indragning af en ÖfverCommissarieplats vid. XXI. 7. Assurance å lif. Se Lån. Auetioner, om deras hållande på andra dagar än dem som omedelbart föregå eller efterfölja Predikodag. Axbergs FriSocken, om befrielse för, från utgörande af åtskillige prasstalioner till Dylta Svalfvelbruk. Se Dylta. B. Backman, C. P., Major, rörande en honom ådömd bytesoch efterräkningsskuld hos Kronan. XLIII. B. 101. XLVI. E. 118. XLVIII. A. 356. Baggens Stäk, om dess görande segelbart på nilman bekostnad. V. /±i5. VIII. R. 36r. LIV. B. 166, 284. LVI. LXV. B. 325. LX VI. A. 5 a. Baner, Friherre Johan Guslaf, yttrande. XLI. 333. Bank, om Lag för Rikets Ständers. V. 346. VIII. R. 362. XLII. B. 161. XLVI. Å. 44 242. LIX. E. .59. Banken, om förskott från, för ett år i sönder, af alla Brandskadeersättningar. Se BrandstodsBolaget. — angående dess utlåningar på korrt tid och mot rörlig pant, intill nästa Riksdag. XXXII. B. 302. XXXV. L 68. XLVIII. U. 120. XLIX. 146, 184. LI. A. 4. A. 64. B. 36o. LXII. LXIV. B. 2.5. A. 348. 1— angående grunderne för dess Låne-rörelse intill nästa Riksdag. XXXII. B. 3qi. XXXV, k. 3. XLVIII.
Beflut, att underrätta Expeditions-Utskottet, att Preste - Sränbet sä mycket mindre kan bifalla det nägon underdånig skrifwelse till Kongl. Majit upsätreS, i an ediung af serskilka Utjkottels yttrande öfwer Radman XjsllLnsterL memorial, om Presterskapets deltagande uti byggnads skyldigheten uti städerne, som en sadan expeduion skulle leda till en rubbning as 10 §. uti Presterskapets privilegier af är 172g, hwilkeN, enligt gällande grundlagen, icke kan äga rum, utan Preste-Ständels fri» williga begifwanve dertill. Uplästes Prokocolls-utdrag kran det Wällofl, Borgare - S andel, af den ig Augusti, innehällande: Ständets beflut, art updraga ät Herrar Borgmästare kjellander vch Kindljvistz att, pä Stän Lcls wägnar, deltaga i redaclkvnen och justeringen af Riksens Ständers utfärdande författningar om hrän - Den i7 Augusti. 77 ^ branwins bränningsoch stämplade pappers - afgifterne. Beflut att, Med öfwerlemnande i afskrift af Constitmions-Utskotkeks asgifne betänkande, i anledning af Kongl. Majus nädiga proposiion, med förslag till ändring och jcmuiing af wista §. tz. L Regerings-formen, hos Kongl. Maju i undervanighet anmäla, au fedan Riksens Ständer med underdånig wördnad emottagit Kongl. Majus fbrberörde nådiga proposition, hade de deröfwer, enligt 81 tz. i Regerings formen, infordrat ConstikusionsUtskvtlelS yttrande, samt att alia i denna nädiga proposition omnämnde och i betänkandet eljest afhandlade frågor, ledande «ill ändring i Regeringsformens föreskrifter, i följd af berörde grundlag, jemte Kongl. Majus utiryckeligen tillkännagifne afsigt, blifwit lagde ps borde, för att wid framdeles infallande Riksdag till pröfning och afgörande af Riksens Ständer företagas.
Vid riksdagsmannaval för stad till andra Kamaren skall Magistratens ordförande vara valförrättare. I stad, som är i flera valkretsar fördelad, åligger val - Kungl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse, N:o 83. 15 förrältarebefuttningen vid hufvudvalbyrån Magistratens ordförande och vid hvarje af de öfrige valbyråerne en annan lagfaren ledamot af Magistraten. § 43. Rösträtt, vare sig vid val till elektorer eller vid omedelbara val till riksdagsmän i andra Kamaren, mä ej tillkomma annan valberättigad, än den, som vid valtillfället personligen sig inställer, så framt han icke är utom valdistriktet boende, eller ock i behörig ordning styrker sådant förfall, som allmän lag godkänner. I dessa händelser må han till valförrättaren insända valsedel, innefattande namn å den eller de personer, på hvilken eller hvilka han röstar. § 44. Ej blott de röstberättigade på landet vid val till elektorer, med de undantag, som enligt nästförestående § kunna äga rum, utan ock elektorerne vid val till riksdagsmän i andra Kamaren, skola afgifva sina röster muntligen och öppet. Valsedel, som frånvarande röstberättigad vid val till elektorer enligt förestående § låter aflemna, bör, för att anses gällande, vara af domaren i orten, församlingens kyrkoherde eller annan' embetsmyndighet till rigtighcten bestyrkt. § 45. Inom afdelningen för omedelbara val på landet till riksdagsmän i andra Kamaren, äfvensom vid dylika val i städerna, skall omröstning ske medelst slutna sedlar. Valberättigad i stad bör utanpå den valsedel, som till valförrättaren allemnas, halva antecknat det röstetal, han afgifver, för att med det i röstlängden upptagna jemföras. Då valberättigad frånvarande sin rösträtt vid omedelbart riksdagsmannaval begagnar, bör valsedeln aflemnas i försegladt omslag, försedt med tydlig och af honom sjelf undertecknad, så lydande påskrift: »N. N. röst till riksdagsmannaval i N. N.», hvilken påskrift dessutom skall vara af domaren i orten, församlingens kyrkoherde eller annan embetsmyndighet lill riktigheten bestyrkt. § 46.
Sitt, feban ben ofmanber6rbe riqpfben för ©fatfmerfetS Capital? gigb, genom 3\ifSgålbS?Contoiret, blifmit merfgalfb, 55anco?@tprelfen femmer att til @tatSmerfet, emot begorigt qmitto, återgålla 0tatS?Con^ foirets, unber ben 22 Sunil 18ro ocg ben ro Sufii r8rr, nfgifne (manne fårbinbelfer å tiögopa ir,g 16,943 3R:br 40 g. 9 rg.; gmaremot tmånne, af 3rifSgålbS?Contoiret, unber ben 19 $)?artii 1792 oc| ben 28 (September 1817, famt en af (StatS;Contoiret, uiiber ben 7 (September 1812, till 35anfen af? gifne Statens gulbforbmbelfer, å tildopa 2,100,000 3c:br, måga iQ3anfenS mårb qmarblifma tilis mibare ec| få långe, enligt fRifeiS (Stanberg nu fattabe begnt, 3cifSgålbS»ContoiretS gulb för |mab å itrågamaranbe
— N:o 12. i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande N:o 9, om inställande af bränvins-lillverkning under innevarande års höstmånader och om tillåtande, i dess ställe, af tillverkning under någon lid af nästkommande år. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Den 23 November. 301 nens och yttrandernes remitterande till Stats-Utsk:t, hvilken propos. ined starka ja-rop besvarades. Föredrogs Gr. Liljencrants’, Gustaf Fredrik, den 21 dennes bordlagde motion, N:o 275, i fråga om särskildta medels ställande till K. M:s disposition för ordnandet af rikets landtoch sjöförsvar. Gr. af Ugglas, Ludvig: Vid det förhållande att K. M. denna dag till R. St:r atlåtit Nåd. Propos. i samma ämne. Gr. Liljencrants med sin motion åsyftat, får jag hemställa till den värde motionären, om han icke kunde finna skäl vara för handen att återtaga densamma, då hans mål nu är uppnått. Skulle man sedermera finna att den summa, K. M. föreslagit, icke är tillräcklig, står det ju honom alltid fritt att då yrkä densammas förhöjning. Gr. Liljencrants: Jag instämmer med den siste värde talaren deruti, att det nu kan vara alldeles likgiltigt, om min motion remitteras eller icke. i)å jag väckte densamma, nämnde jag också, att en framställning skulle komma att ega rum till R. St:r; men jag sade äfven att tidpunkten för riksdagens afslutande var så nära för handen, att jag ansåg mig göra den sak, som var i fråga, en tjenst, om Stats-Utsk:t på förhand blefve satt i tillfälle att begrunda de summor, som borde beviljas. Men jag är deremot af alldeles olika tanke med den siste värde talaren i det afseendet, att jag skulle taga tillbaka min motion, och derföre anhåller jag att den måtte få åtnjuta den vanliga behandlingen. Hr Brakel: För min del hade jag tänkt att vid Gr.
Då jag icke finner det af Utsk:t anförda skäl bevisande, samt ingen talare framställt någon anmärkning mot beloppet af den äskade löneförhöjningen, förenar jag mig med de Hrr, som yrka afslag åt Utsk:ts hemställan och bifall till K. M:ts Propos. Frih. Bildt: (Detta yttrande, som blifvit talaren tillstäldt för justering, har sedermera icke af honom blifvit återlemnadt.) Hr Fåhrajus: 1 förevarande fråga ansåg vederbörande Utsk:ts-afde!ning sig böra tillstyrka bifall till hvad K. M. förelagit, och denna mening hyllade äfven jag. Men frågan föll i Den 14 April f. m. 203 Utskts plenum. Egentliga skälen dertill, sådane de i Betänkt äro anförda, har jag för min del icke kunnat gilla. Dock anser jag mig böra taga Utsk:t i försvar mot den anmärkning, som en talare framställt emot motiveringen, som ansågs innebära det förklarande, att Under-ståthållaren icke hade någon representationsskyldighet, hvilket förklarande kunde föranleda Stockholms stad att indraga det såsom taffelpenningar från stadens kassa utgående bidrag till hans aflöning. Jag får nemi. erinra, att Stats-Utsk:t icke begagnat ett sådant motif, utan är hvad om representations-skyldigheten förekommer i Betänkt endast ett citat (rån Ofver-ståthållare-embetets utlåtande i ämnet. 1 alla fall låter det väl tänka sig, att nämnde embetsman kan anses hafva förbindelse att göra les honneurs för staden, utan att hafva en sådan förbindelse å Statens vägnar. Jag vidhåller emellertid den mening, som jag i Utskt sökt göra gällande, och hemställer, att, med ogillande af Utskts afstyrkande, B. o. Ad. måtte bifalla hvad K. M:t i denna punkt föreslagit. Frih. Klinckowström: Med anledning af Frih.