Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ska vi emellertid dricka med hans vålnad? stöter sitt glas mot det obegagnade tredje. HENRIETTE likaledes. Är han icke här om fem minuter, kommer Skål Adolphe! MAURICE. Han kommer icke! BROTT OCH BROTT HENRIETTE. Han kommer! MAURICE. Icke! HENRIETTE. Kommer! MAURICE. ännu icke fatta att ett nytt lif har börjat! Tänk, Hvilken qväll, hvilken underbar dag! Jag kan hundra tusen francs anser direktören säkert vara mina... Jag köper en villa för tjugo tusen utanför stan, så har jag åttiotusen qvar! Jag kan icke fatta detta förrän i morgon, ty jag är trött, trött, trött. Sjunker ner i stolen. Har Ni varit lycklig någon gång? HENRIETTE. Aldrig! Hur är det? MAURICE. det; men jag tänker mest på mina ovänners grämelse... Det är ju otäckt, men så är det! HENRIETTE. Ja, hvad skall jag säga! Jag kan inte säga Är det lyckan att tänka på sina ovänner? ANDRA AKTEN MAURICE. att få ett begrepp om sin seger. Segraren räknar ju döda och sårade fiender för HENRIETTE. Är Ni så blodtörstig? MAURICE. klackar trampa en på bröstet under åratal, så är det ju skönt att få kasta af fienden och andas! HENRIETTE. Egentligen icke; men när man känt andras här ensam med mig, en främmande obetydlig flicka, en qväll sådan som denna, då Ni skulle haft ett på boulevarderna, på de stora restauranterna... MAURICE. Tycker Ni icke det är underligt att Ni sitter behof att visa Er som triumfator inför allt folket, ner mig väl här, och Ert sällskap är mig tillfyllest. HENRIETTE. Egentligen är det ju litet konstigt, men jag fin Ni är icke glad? MAURICE. gråta ett tag. Nej, jag är snarare trist, och skulle ha lust att BROTT OCH BROTT HENRIETTE. Hvad är det då? MAURICE. väntar på olyckan. Det är lyckan, som känner sin intighet eller som HENRIETTE.
De Lån en Stat gör åro mynilefverenser mot vilkor som blifva lindrigare i samma inon som reqvisitionerna okas, Man får således icke fråga huru stor är Statens skuld, utan hvad kostar Statens skuld? och bvsd utträttag med de lån sorn Staten gjort? jag hyser den bestämda öfvertygelsen att icke mindre tili stadgande af vårt myntväsende än till stadgande af vårt Constitutionella systern, inhemsk Statsskuld ovilkorligen fördrag; äfven sorn att under vår nu varauda representation, det skall bli mindre svårt att förebygga ytterlighet i Statsskuldens tillväxt än ytterlighet i skattebördans. Jag anser mig derföre förpligtsd att anhålla det Utskotten behagade till förnyad pröfning företaga frogan om inhemska Stats Lån. helst sam de skäl , Utskotten anfört till stöd för sitt ogillande utaf dem, äro af den beskaffenhet att de bära sin ogdlbarhet inom Big. Utskotten säga: ”erfarenheten vittnar att ett allmänt StatsLånSystem icke i längden kan fortsättis utan genom räntornas nedsättande j derigenom återfaller då det Capitalbelopp, hvar» ä obligationerna lyda till ett i sjelfva verket mindre , och Capitalförmögenheten i landet blir derigenom den samma sorn den förut varit.” Det synes såledei äfven vara af Utskotten ant3git såsom en sanning att verkningen af ett väl organiseradt StatsLånesystem ar att Den 14 Julii J. m. räntorna falla. Häri skulle jag tro ligger enda möjligheten för ”beredandet af den ökade välmågan, uppkommen genom Handel och Näringars tillväxt, som Utskotten förutsätta bora finnas, innan Nationalskulden skulle kunna ökas utan att välla räntornas fall”. Jag befarar att Utskotten har ansett Cåpitalägarne utgöra ett slutit Samfund, frikallade från det, andra Näringsidkare gemensamma öde, att låta hvem som helst få täfla om att till möjligen lägsta pris fylla de allmänna behofven.
Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos., blef Utsk.-ts förevide hemställan bifallen, dock med det vilkor, att den ifrågav:de Adjunkts-befattningens blifvande innehafvare skall underkastas den förändrade tjenstgöringsskyldighet, som kan blifva en följd af K. M:ts beslut rör:de ordnandet af den medicinska undervisningen i riket. Mom. litt, c. Hr von Printzencreutz, Bernh. Wilh.: Såsom det synes af min vid Betänk:t fogade reservation, har jag icke kunnat instämma i Utsk:ts i förev:de punkt gjorda tillstyrkande; ej derföre att jag, om fråga nu varit om »inrättandet af ett fullständigt medicinskt läroverk i Stockholm», skulle hafva motsatt mig ett förslag i sådant syfte, men derföre att jag anser den föreslagna skrifveisen under nuv:de omständigheter vara i flera hänseenden olämplig och derjemte desto mera öfverflödig, som, i fall K. M., i anledning af komiterades förslag finner skäl att till R. St. göra någon framställning, denna då naturligtvis komme att åtföljas af en sådan utredning, som nu blifvit ifrågaställd. Förslaget härom väcktes ej inom Afdelningen, utan tillkom, så till sågandes, i en hastig vändning inom Utsk:t, der sympatierne för detsamma icke heller voro större än att beslutet fattades med 18 röster mot 17. — Jag anhåller under sådana förhållanden om propos. å afslag å ifrågavarande punkt. Hr Cederschiöld, Gustaf: I motsats till Hr Printzen creutz anhåller jag om bifall till denna punkt af Utsk:ts Betänk. Då jag redan förut flera gånger yttrat mig angående ämnen, som i ett eller annat afs. äga samband med det förev:de, anser jag mig icke böra fördölja hufvudmotivet för mina åsigter. Detta ligger uti öfvertygelsen om nyttan och nödvändigheten af Universitetets förflyttning till hufvudstaden. Hvad som kan bidraga till vinnandet af detta mål, anser jag i allmänhet önskvärdt.
Afgiftens erläggande vidtager vid samma tid som skydds-afgiftens. / Bevilliiings-Utskottels Betiinkandej N\o 10. 7 2:o. alla manspersoner, som debiteras för skydds-afgift, debiteras afven för denna consumtions-afgift, så vida de ej vid mantalsskrifningen afsäga sig bruket af ifrågavarande drycker; 3:o. den, som för det löpande året ej blifvit debiterad för denna consumtions-afgift, erlägger för samma år ingen afgift, änskönt han äfven skulle beträdas med att under den tiden nyttja bränvin eller cognac; men debiteras vid nästföljande mantalsskrifning för nästa år, utan afseende på om lian då afsäger sig bruket af en eller begge af dessa drycker; 4:o. efter enahanda grunder, som bär ofvan blifvit bestämda, beta las i årlig consumLions-afgift af 24 sk. af hvarje mansperson, sorn, hemma eller för betalning borta, nyttjar viner eller utländska spirituosa; 5:o. dessa consumtions-afgifter, som af Kronofogde uppbäras jemte kronoulskylderne, aflemnas efter förrättad uppbörd till den Comité, som hvarje församling för delta ändamål inom sig utsett, och användas, efter sockenslämmobeslut, till bestridande af församlingens gemensamma utgifter. STOCKHOLM. Tryckt lios A. G. Hellstin, 1840. Bevillriings-Uliikottets Betänkande, N:o 11. t N:o 11. Aut. till Exp. Utsi. den i Maj, 11. 9 f. tn. Betänkande, i anledning af sä väl Kongl. Majds Nådiga Proposition, angående Cur hus-afgift ens fortfarande, som Herr Möller hjelms, Axel, i ämnet väckte motion.
Huruvida nulliteten kan försvaras genom lag-kunskaper, kan jag ej förstå; för det första , emedan det visat sig, att saken måste gå efter majoritetens åsigt vid detta tillfälle, och för det andra, emedan jag förmodar, att i fall icke Frih. von Schulzenheims och öfrige ledamöters förklaring blifvit afgifven, hade det beslut, som fattades, absolut haft den verkan, att en annan ordför. än Landtm, mäst framställa denna propos., för alt tillvägabringa de bänkm:s-val, hvilka voro nödvändiga för riksdagens constituerande. Jag bestrider således helt och hållet all kraft och verkan af dessa ledamöters, Frih. Boyes och Hr Lefre'ns framställning, att någonsin ett majoritetens beslut kan komma att uppfattas under namn af nullite'. För öfrigt förklarar jag mig icke timna deltaga vidare i denna discussion, enär saken är kommen derhän, att bänkmrs-valen kunna för sig gå, och att det är mig likgiltigt, huruvida frågan hänskjutes till Const.Utsk. eller förfaller, då vi otvifvelaktigt vid denna riksdag måste, genom förtydligande af Ridd.Ordn. eller genom dess fullkomliga och otvetydiga bringande i öfverensstämmelse med 41 §-'n Riksd.Oidn., komma att för framtiden undanrödja så obehagliga tilldragelser vid ett, på det hela, så litet föremål. Hr Stuart: Jag anhåller om Ståndets öfverseende, att jag tager mig friheten ännu en gång yttra mig i förevar, fråga; men jag anser det vara alltför vådligt, att ändra och upphäfva förut fattade beslut. R. o. Ad. har beslutat att hänskjuta frågan till Const.Utsk. 56 §:n Riksd.Oidn. stadgar, att intet faLtudt beslut må ändras. Ku har jag likväl hort, att R. o. Ad. skulle förklara ett, efter framställd och justerad propos., genom votering tillkommet beslut för en nullitet Jag kan icke medgifva ett sådant prasjudicat för framliden och begagnar den rätt jag här äger att yttra mig, för att högtidligen protestera mot en sådan förklaring.
Det skulle under sådana förhållanden tyckas vara ganska svårt att finna en punkt, som vore bra för hela Stockholm, men, så länge man har stationens placerande såsom den förnämsta punkten i kikaren, behöfver man icke söka en enda punkt, och då vi tänka efter, huru vår handel håller sig hela linien utefter Saltsjön, och då jag tror, att det ej vore möjligt förändra denna af naturen utstakade handelsplats genom att söka intvinga rörelsen med våld i andra riktningar, vore enligt min tanke tvänne stationer af behofvet påkallade, och att dessa borde läggas så nära Saltsjön, som förhåilanderna knnna medgifva. Detta vore isynnerhet af Den 12 Maj f. ni. vigt, när man betraktar stationerna såsom godsstationer. Om man fortfarande qvarhållit stationernas läge såsom en hufvudpunkt oell låtit sammanbindningsbanan rätt a sig derefter, bade det blifvit lika fördelaktigt, om den hade fått sitt läge i den östra eller vestra delen af staden. Då, till följe af den helt olika utgångspunkt man valt, transitofarten blifvit framhållen såsom hufvudmomentet, rubbas alla de planer, som hittills blifvit af erfarna män uttalade och som äfven jag hyllat; och måste man gå öfver från flere stationer till frågan om en, såsom vilkor för en transitobana. Om man kunde med något giltigt skäl bevisa sannolikheten af en stor transitofart, medgifver jag, att en station vid Clara sjö skulle vara ganska lämplig, men då alla förhållanden tyckas tala för, att en transitofart ej är möjlig, enär Stockholm är en slutpunkt, och då områdena på både norra och södra sidan om Stockholm hafva samma produkter, hvarigenom ett större utbyte ej kan annat än undantagsvis uppstå, måste jag anse denna sak ej ännu vara ådagalagd. Om man betraktar de skäl, som Frih. af Ericson i sitt anförande vid sammankomsten den 21 sistlidne Mars framdrog, kunna desamma hänföras till hufvudsakligen tvenne, nemi. förminskad administrationskostnad och fördelen af att kunna inskränka sig till endast en verkstad i Stockholm.
Liths boerne i denna sak yttrat och beslutat; nemligen att de protesterade emot allt deltagande i reparerande och framtida underhållande af vägen emellan Kyrkås kyrka och Thorvalla; eftersom de förmodade att någon ändring med Fölinge vägen icke utan orättvisa och dryg kostnad nu kunde verkställas, såvida ny vägdelning då blefve nödvändig, hvarigenom säkerligen många blifve flyttade från de vägstycken, som de med mycket besvär och känbar kostnad iordningställt. Slutligen förbehöllo sig socknemännen vara frie från all kostnad i händelse Kyrkås boerne fortforo med sitt påstående och således extra[?] domare och uthärads nämnd skulle besväras med frågans afgörande, äfvensom att i händelse och emot all förmodan socknemännen skulle dömas att deltaga i underhållande af ofta nämnde Thorvallavägen, också vägen ifrån Östersund förbi Kläppe by såsom varande oftare begagnad och af större nytta, för detta tingslag, än den förra, måtte åter upptagas och af dem som honom förut underhållit, framgent i farbart skick hållas. § 2. Som fattiga pigan Kjerstin Pålsd:r i Österåsen befinns alldeles oförmögen att skjöta och vårda sig sjelf, och som på alla ställen i socknen för närvarande finnas rotehjon, ty beslöts nu att hon skulle njuta 2:ne dygns föda och skjötsell hos hvarje hemmansegare i hela socknen, hvarmed början skulle göras i Häggesta, derefter till Kougsta o.s.v. In fidem N. S. Edlund Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protocoll, hållet i Häggenås sockenstuga den 22 november 1829.
Det kan icke falla mig in, att, då frågan så ofta blifvit discuterad och då detta Stånd vil måste göra sig en ära utaf att något djupare intränga i ärenderua, vi nu .skulle afslå ett sä väl grundadt förslag sou) det ifrågavar. Emedan jag nu har ordet, ber jag att Den 2 Octo ber f. m. »9 få upplysa ett stort missförstånd, hvarmed jag af Hr Strussenfelt blifvit uppfattad, oell en sådan upplysning anser jag ingalunda likgiltig med afseende å elen skarpsinnighet, jag ofta hos Hr Strussenfelt föpnummit. Ilan liar nemi. trott, alt jag ville veta namnen på de historici, lian stödt sig vid och hvilkas värde jag visserligen prkänner. Deremot har jag ansett likgiltigt, hvad den eller den historieskrifvare!! tänkt, peli har velat fästa uppmärksamheten på den stora skillnaden emellan att vara bevandrad i historien och atf vara historipus, likasom det ar skillnad emellan att känna Jagar och författningar och att vara en verklig jurist. De förra vela, lujrijdan lagen är, de sednare förstå, huru den bör vara5 och i detta sednare hänseende har jag ansett ineou$equent att icke erkänna den lika arfsrälten och att söka bibehålla exeeptionslagar. För min uel kan jag icke räkna såsom allmän lag, hvad sorn icke utgått från naturrätten, denna första lag, som blifvit nedlagd i hvarje menniskas bröst. Frän denna utgör det ifrågayar., till ändring föreslagna stadgandet en exception, och det är derföre jag tillr Styrker bifall till betänk. Hr Dalman: Jag förmodar, att första propos. blir på återremiss, och att vi, i fall den icke bifalles, få votera emellan återremiss och bifall. Hr von Hartmansdorff: Jag är öfvertygad, att den första propos. blir till bifall, emedan ingen yrkat återremiss, mer än Hr Dalman, hvilken likväl förklarat sig gilja betänk, och endast yrkat återremissen under fruktan att förlora träffuingen, i fall proposm gjordes till bifall. Vi, som öro af motsatt tanka med Hr
Ty den fromme mannen visste, att den dygd han mest beundrade hos andra, skulle han själf ha svårast att efterlikna. Men den lede var så upptagen af sin egen lek, att han ej märkte munkens list. »I sanning,» sade han, »det blir ej lätt för mig att svara på din fråga. Det synes mig, som om brudgummen ej offrat mindre än älskaren, och att bordsgästerna ej gjort större offer än röfvaren. De förtjäna alla det största ros.» Och han menade sig svara så, som munken önskade. »För Guds barmhärtighets skull,» utropade då den fromme munken, som blef mycket förfärad, »säg dock, att du föredrar en gärning framför de andra eller säg, att du håller ingen af stort värde!» »Ingalunda, vördige fader,» svarade frestaren, »intet, som desse män gjort, håller jag för lätt. Ej heller kan jag sätta den ene framför den andre.» Men munken lade sina läppar ned mot hans öra och sade med flämtande röst: »Jag besvär dig, att du säger, att någon är den bäste.» Men frestaren nekade och bad om aflösning. »Då är du saker till alla de sju dödssynderna,» utbrast munken, »och du må vara djäfvulen själf och ingen människa.» Som han sagt detta, störtade han ut ur biktstolen och flydde till altaret. Och där började han läsa besvärjelsen: »Vade retro Satanas » Men då den lede frestaren såg, att han förrådt sig, lät han sin kappa breda ut sig som ett par vingar och for upp mellan kyrkans skumma hvalf, som en stor, svart flädermus. Det var ej heller nog därmed att han förfelat sin onda afsikt, utan af Guds nåd har det skett, att den vändts i välsignelse. Ty munkens berättelse har sedan i långa tider använts för att utforska det, som bor i människan. Om man väl nyttjar den, är den som ett nät i en fiskares hand. Liksom detta kastas i hafvet och uppfångar dess fiskar, så är den gjord att kastas ut i människohjärtat och draga synderna upp i ljuset, att de må bekämpas och kufvas. VÅR HERRE OCH SANKTE PER
I öfrigt, ocli tiå våra ännu gällande Ecclesiastique Lagar utsätta stockstraff för vissa specificerade förbrytelser, hvartill hommer, att rättigheten till nämnde straffs påläggande blifvit, genom 23:dje punkten i tle för Preslerskapet i Nåder utfärdade Privilegier, åt Pastor och Församlingens Äldsta öfverlåten, lärer denna del af Kyrkodisciplineu icke förr kunna upphäfvas, innan fråga derom, i grundlagsenlig ordning, blifvit vackt och dess afskaffandg i samma ordning beslutadt, N:o 69. Ankom till Exp. Utsk. d, 3 Dec. 18*9. Utlåtandej i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottens Betänkande _, N:o 5j, rörande väckta frågor, dels om inrättande af Arbetshus i Länen, och dels om nödvändigheten af åtskilliga■ uppgifna åtgärder och bestämmelser i allmänhet till förekommande af lösdrif veri, m. m. I dl Utskottens förnyade handläggning hafva förenämnde frågor återremitterade blifvit j från Lags. Allm. Besv.- o. Oec.- Utsi.
Audre Säkre Fordringar(R:dr 1,988,046: 37. 10.) Fordritijen 1,847,343: 3i, 3. är väl i sig sjelf säker; men så länge, i följd af den sednast skedd; StatsRegleringen, RiksgäldsContoiret skall förskjuta anslagen på den lievillning, som först det nästpåföljande året inflyter, blir ett sådant Förskott icke någon tillgång för JtiksgäldsContoirets Utgifter; och är enahanda förhållande med Förskottet till ChartaeSigiJatse-hvitstäinplingen, så länge Contoret med denne stämpling äger befattning. Af ofvanstående Tillgångar Oell F Ordrlngar beräknas: Säkre. Osäkre. Säkre Fordringar löpande med ränta 544*607: 35. Bokförde Tillgångar, som ej kunna påräknas 3,872,046: 29. 3. Br«t ' 4,85g,618: 10. 2 Summa 3,037,870: 11. 9. 4,gt5,568: 3. 4- 7,897,488:21.11 Ranteskulder och Rättefordringar vid i833 års slut kunna icke nu till beloppet uppgifvas, emedan Uträkningarne, som fordra mycken tid, icke medhunnits. Stockholm den 27 Mars 1834. På Stats-Utskottets Befallning C. R:s St:s Banks fordran för den, vid i833 års slut, på Creditivet assignerade summa, hvilken ovillkorligt skall vara godtgjord till den i Julii i834 f Årliga lantan tili Hans Maj:t Konungen Återstoden af de år i833 på Lilla Creditivet anvisade 5o,ooo R:dr
Den 4 Mars. invecklad, som den ifrågavarande afslutnings-tiden icke inträffar med något jernnt qvartal, men de fleste uigiftevoe bora qvartaliter bestridas. 1:0 Härvid har Räkenskaps-TJtskottet erinrat, S<t Riksgälds-Ueutoirets Räkenskaper och HufvudBöcker icke upptaga till Redovisning mera af Bevillningen och öfriga Fonder , än hvad häruppå levereras, så att, i fall underrättelse skulle inhämtas, till hvad belopp Bevillningen för ett visst år blifvit tanerad., hvad derpå af de Skattskyldig© blifvit betalt och annu. återstår till indrifning, afkortning och afskrifning, kan en sådan underrättelse icke erhållas utaf de i Hufvud-Boken afslutäde Baki:ingar, utan mäste, i detta afseende, andre Handlingar och Räkenskaper tillitas, —. Gassa - Räkrtiogen, hvarpå Herrar Fullmägtiges, yttrande således endast kan syfta, är icke något annat, än ,en specifik Förteckning, sorn utvisar hvad under särskildte Titlar contant inflyter och utbetalas; och kan . Cassa-Räkningen följaktligen icke komina att afslutas med mer ari en enda. Ralance, eller Behållning, om sadan finnes, elier ock, såsom händelsen kan vara i Riksgälda-Coritoirct, med sa kallad öfver-assignenng, det vill saga, att, näv Iltgåfierne för året öfyerstigit Inkomsterna, Britten mast fyllas med Invisningar på I)iseunt~Länet i Banken.
Statsoch Banco-Utskottens den 15 innevarande månad afgifna Betänkande, angående Kongl. Majlis Nådiga Proposition till Rikets Ständer om Götha Canal-arbetets fortgång och ytterligare befrämjande , jemte Banco-Utskottets särskildta Memorial, huruvida understöd för detta aogi 'Den a? Julli detta Canal-Verk kan från Banken meddelas. Ut supra. Ex Protocollo Olof Werlin. S. D. C onstitutionsUtskottets den aoj denna månad afgifna samt sistl. dag ankomna och upplästa Memorial, innefattande Förslag till ändringar och tillägg uti* 5 §. Tryckfrihets-Uagen och yttrande i anledning af BiksStåndens olika Beslut, rörande föreslagen ändring i 4 §. Begerings-Formen, blefvo , efter ytterligare föredragning, lagda på bordet till nästa Biksdag. Ut supra. Ex Protocollo Olof Werlin. S. D. C onstitutions - Utskottets den 20 inne* varande månad meddeldta, sistl. dag på bordet lagda Utlåtande, öfver Kongl. Majus Nådiga Proposition i anledning af Norriges Bikes Stor' Things Svar på den föreslagna Biks-Acten, till bestämmande af <le, genom föreningen mellan Sverige och Norrige, uppkomna Constitutionella förhållanden, blef nu åter föredraget och af Hedervärda Bonde-Ståndet till alla delar bifallet. JJt supra. Ex Protocollo Olof Werlin. S. D, * Den 22 Juli* 2093 S. D. Upplästes Statsoch Bevillnings-Utskottens nu ankomna gemensamma Betänkande a£ den 19 1 denna månad, angående Herr Badman Sjöboms Memorial om nedsättning af Postafgiften för alla, till och ifrån utrikes orter, afgående och ankommande bref; hvarvid Hederv. Bonde-Ståndet lät bero. Ut supra. Ex Protocollo Olof Werlin. S. D. Från Stats-Utskottet voro insände följande den 19 i denna månad meddeldta Utlå^ tanden: 1:0
Detta vare i förbigående anfördt; men ett tydligt bevis på frikostighetens öfverdrift inhemtas deraf, att vår nuvarande Kronprins från 1844 och 1845 årens Riksdag ända till 1852 års statsreglering icke hade mer än 25,000 R:dr B:ko eller 37,500 R:dr Riksmynt. Att lefnadskostnaden sedan den tiden fördyrats, erkännes, men ingalunda högre än att 52,000 R:dr bort anses tillräckliga, då dertill komme 18,000 R:dr så kallade handpenningar till Hertiginnan, som tillsammans utgör 70,000 R:dr Riksmynt. Denna sistnämnda summa, för hvilken jag röstat i Utskottet, anser jag kunde varit fullt tillräcklig för en mindre hofhållning och hvaremot säkerligen intet missnöje från Hans Kongl. Höghets sida kommit att förspörjas, helst Nationen genom sina representanter kunnat undandraga sig all utgift för ifrågavarande ändamål;» af Andars Eriksson från Elfsborgs län: »Jag har så väl på afdelningen som i Utskottets plena tillhört den minoritet, som yrkat nedsättning till 70,000 R:dr å det anslag, som i den Kongl. Propositionen för Hans Kongl. Höghet Hertigen af Östergöthland blifvit föreslaget, och detta utan att i ringaste mån vilja derigehom uttrycka någon mindre erkänsla af underdånig tillgifvenhet för den nuvarande, af oss alla älskade Konungafamiljen, utan fastmer i förlitande på Kongl. Maj:ts alltid visade landsfaderliga lika omsorg för alla sina undersåtare. Jag representerar den samhällsklass, som mest känner tyngden af samhällsinrättningens vidmakthållande, måste således alltid, utan förbehåll, hafva det för ögonen, om jag ock aldrig så gerna för egen del kunde vilja medgifva i vissa fall hvad som blifvit äskadt. Det är väl sannt, att summan, som här åsyftas blifva nedsatt, i det hela är af underordnad beskaffenhet; men som det är bland de första af de vid denna Riksdag för Statsverket ganska kännbart föreslagne tillökningar,'så torde allt öfrigt härpå vilja basera sig, om det än skulle tåla någon rättmätig nedsättning.
Härefter anmäldes och emottogos på öfligt sätt två H. M. Konungens Ofverste-Kammarjunkare, Grefvarne Johan Alexander Artemis Sparre och Axel Mauritz Piper, hvilka på K. M:s nåd. befallning bjödo Hr Landtm, samt R. o. Ad:ns Ledamöter att i morgon kl. 11 f. m. infinna sig i Storkyrkan för att derstädes bevista Gudstjensten och sedermera begifva sig till H. M. Konungens rum i det Kongl. Slottet, för att deltaga i den procession, som komme att företräda H. M., då Han ville afgå till Rikssalen. Sedan Hr Gr. o. Landtm, anmodat Hrr Ofverste-Kammarjunkare att till H. M. Konungen frambära uttrycken af R. o. Ad:ns underd. vördnad och tillgifvenhet jemte dess försäkran, att Ståndet skulle ställa sig K. M:s Nåd. kallelse till efterrättelse, blefvo Hrr Ofverste-Kammarjunkare utbeledsagade. Hr Gr. o. Landtm, anmodade Gr. Arvid Posse att såsom Ordförande för R. o. Ad:ns helsningsdeputation jemte Hrr Deputerade nu till de öfriga Riks-St:n afgå; hvarefter och sedan Deputationen aflägsnat sig, R. o. Ad. åtskiljdes kl. 12 på dagen. In fidem, 0. Plenum kl. J 11 f. m. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att R. o. Ad:ns Bankmansfördelning blifvit upprättad och att tryckta exemplar deraf funnos att tillgå i Riddarh.-Kansliet; äfvensom att, jemlikt 18:de §;n Riddarh.-Ordn., val af R. o. Ädms Bänkman kornme att ega rum i morgondagens plenum.