Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Emellan undertecknade Rote-interessenter i Östra och Vestra Kalhammars Soldat-Rote under K. Uplands Reg:te, 3:dje Majors Comp. N:o 1 1 är följande contract med drängen Erik Olofsson i Röstena, Sanct Olofs Socken, träffadt och öfverenskommet, nemligen: 1:0 Såsom hemkall äger Soldaten, då han blifver för vår Rote N:o 11 antagen till ordinarie Soldat, att sig till nytta bruka och beså uti en årväg den till bostället hörande vreten med omkring 3 tunnors årligt utsäde, som Soldaten af halfva Roten uti Östra Kålhammar undfår, och det andra derpå följande året undfår han af den andra hälften i Roten i Vestra Kålhammar sex tunnor spannmål, hälften råg och korn, en fjerding, 2 kappar ärter, fem tunnsäckar agnar, sex tjog halm, hvaraf skall vara två tjog långhalm, ett tjog rågstrunthalm och tre tjog kornhalm, hvarje kärfve om i-J Lisptds vigt, fyra lass långved; men, då ängarna blifva bärgade och uppsläppte, tillätes Soldaten att hvart år beta sina kreatur lika länge på hvardera halfva Roten. 2:0 Samt derjemte af hela Roten lemnäs Soldaten årligen fyra lass, två vålmar hö å 24 Lisp. på lasset. 3:o Till vanliga möten undfår han skjuts till och ifrån möten och samlingsställen, och i stället för matsäck undfår han 16 sk. B:co om dagen. 4:o Lemnäs af oss Iboer i Östra Kålhammar Soldaten beständigt hästar till vretens uppkörande samt hästar till qvarn af alla Rote-interessenterna efter tur, då grödan på deras andelar för detta år af Soldaten begagnas. 4£ Soldaten håller småpersedlarna och undfår derför en tunna säd, hälften råg och hälften korn årligen.
Såsom förnärmande Kongl. Majus höga rätt, ar sjelf utan nägre föreffrifne wilkor, kunna i sit ställe til Mönster-Herre utse den, til hwiiken Kongl. Maju ager förtroende, finner Utffottet sig icke kun nq - Z? Den 8 Mars. na tilstyrka nägot afseende a nyh omförmaldte Förstag, om föreskrift af de eaenstaper en sadan Mönster-Herre bör hafwa, och det sa mycket mindre, som Utstottet äger den mast grundade öfwertygelse, at Kongl. Maj:t, wid öfwcrlemnande af sitt förtroende i detta fall, wisserligen stall hafwa afseende pä erkände kunskaper och werkeiig förtjenst. Hofslagare, som erfordras wid ett C^vLllcneNegementes Mönstring, anser Utstottet tjenligast kunna tagas fran etc Lomp.igme da det andra mönstras, och sa iwärtom, hwarigenom Utstottet tror der genom ölemoimi' t afyftade ändamål wara wunnir, utan nägon särskild kostnad för anskaffandet af Hofslagare fran ett annat, kanske gansta långt bort sin station ägande, Lavgllerie-Regemente.
Län, der den utgöres i Kol efter Markegångspris, samt alltså till sin beskaffenhet är sådan, att den må kunna till verkliga beloppet i det närmaste calculeras, efter resultatet för ett och annat år, lieldst förändring i Folknummern och afkortningarne för fattigdom eller på andra i Författningarne medgifne grunder, icke kunna verr ka betydlig skiljagtigliet under loppet af tiden emellan Statsregleringarne, hafva Revisorerne, i afseende på angelägenheten deraf, att StatsVerkets för bestämda utgifter anordnade inkomster icke finnas högre upptagne, än hvartill de med visshet kunna ingå, ansett sig böra härå fästa Riksens Höglofl. Ständers uppmärksamhet, till den rättelse uti omförmälde förslags beräkning, som vid kommande Statsreglering må häraf föranledas. Likaledes hafva Revisorerne funnit, huruledes de under Tittel: Beklädnadsmedel från några Indeldta Infanteri-Regementer, till ingående bland Ordinarie Stats-Inkomsterne, upptagne 7000 R:dr, hvilka utom vid Nerikes Regemente, för hvilket de utgöras i Hemmansräntor, bestå i så kallade Stofferings-penningar, jemväl för ifrågavarande a:ne år icke heller utgjort nämnde Summa, emedan dessa Medel från Vestmanlands Regemente helt och hållet uteblifvit och för Dahl-Regementet blott år 1819 ingått, hvaremot desamma för Uplands och 482 Riksens Ständers Första Lif-Grenadier-Regementet i Östergöthland blifvit bägge åren levererade; bestigande sig bristen härå på det liela, för år 1819 till 1,064 R;dr 26 sk. 6 r:st. och 1820 2,320 R:dr 44 sk. 10 r:st.
När båten omsider skurade mot träbryggan under lotsåldermannens stuga, var det långt på andra sidan midnatt. Det unga paret klättrade uppför branten mellan stenhällarna, upp mot huset, där det lyste ur ett fönster. Innanför detta stod lampan och brann på matbordet bland aftonvarden: hummer, smör, öl och brännvin. Tuveson följde sin nya granne tvärs öfver den lilla ön till hennes bostad, fick efter mycket bankande upp fiskarfolkets tjänsteflicka, såg en skymt af ett i ljust tapetseradt rum, som sommarnatten öste fullt med ett tyngande, ljumt ljus, samt vände tillbaka hem till sitt. Emma Berg fick ej mycket sofva den natten. Det var så underligt vaket ljust i rummet, det var henne mera såsom dag än såsom natt. Och i denna vakna klarhet inom henne och omkring henne var det ett enda kaos af rörelse, i hvilket alla hennes sinnen och tankar rycktes med in: ekon af resans stämningar, bilder af landskap och människor. Hela denna långa tur längs bohuslänska kusten från Göteborg uppåt hade förefallit henne som en färd ut ur den kända och bebodda världen. Timme hade gått efter timme, ångaren hade med rasande fart skjutit in i naturliga, trånga kanaler och så ut igen i öppna hafvet emellan två klipphällar, hvilka lågo hvarandra så nära, att man på afstånd tyckte, att ingen passage funnes mellan dem, och att man, när båten sköt fram, nästan kunde beröra dem med handen, där man stod lutad öfver relingen. Det blef middag, det led redan mot kväll: hälften pil, hälften orm hade ångaren flugit och ringlat sig genom ett landskap, hvilket var sig själf så oföränderligt likt som timmarna: sten och vatten, utan växtlighet, nästan utan människor, – djupblått vatten, gråa eller rödskiftande klippor samt hvarannan timme ett litet fiskläge, klättrande på dessa och hvars tegelröda hustak bildade liksom en enda skrikande bjärt färgplump i solskenet. Allting naket i solsken: hafvet, klipporna, husen; allting torrt, ofruktbart, utdödt; icke en grön fläck af växtlighet, icke en svart fläck af skugga.
ven till bönesal begagnade brunssalongen, der alla sorters helsovatten tillhandahållas, och strax derinvid är apoteket beläget med första biträdande läkarens arbetsrum. Ett stycke åt sidan ligger en villa, hvilket håll man med j e m v ä g nalkas Falsom inrymmer öfverläkarens mottagningsrum med ^ * köpings station, fästes uppmärksamheten ovilsin stora, ehuru ofta otillräckliga väntsal, gymnakorligt af den bergshöjd, s o m dominerande reser stik m. m. Och så gifva vi oss utaf uppför backen. sig öfver den milsvida slätten. Det är Mösseberg, och på dess sluttning ligger den mycket besökta » Hvad är det der? Något gammalt fästningsbadorten, skyddad mot kalla vindar genom bergets verk, kanske från Albrekts af Mecklenburg tid, då sista, omkring två hundra fot brant uppstigande han huserade här på bergssluttningen? » Nej allafsats. deles så märkvärdigt är det ej, men märkvärdigt är det: ett solbadhus, der man kan få bada sig i Altså: ni anländer till Falköpings station eller solen efter konstens alla reglor. Och der något Ranten, som den gemenligen kallas, till skilnad från högre upp ha vi » paviljongen », der kafferepen Falköpings stad, hvilken ligger ett stycke derifrån. afdrickas o c h man rumlar på sodavatten o c h — Vid stationen finna vi » Johan », den gamle Mössesaft. Och så börjar trappornas region. Men vi bergs-kusken, s o m tager er sjelf och ert lättare bakunna j u taga dem på nedvägen o c h nu i stället gage med sig i omnibussen, såvida ni ej föredrasätta oss upp i det nätta ponny-ekipaget, s o m på ger att begagna någon af de väntande droskorna slingervägar för oss till bergets platå. Här äro vi eller ock att gå, ty afståndet är ej längre, än att nu modiga elfva hundra fot öfver hafvet. Var god detta mycket väl låter sig göra på en femton miobservera utsigten! Storartad, icke sant? Om vi nuter.
Företogs val af 12 Electorer och 4 Suppleanter, hvilka, enligt 97 och 98 §. §. i RegeringsFormen, skulle utse Riksens Ständers Justitieombudsman och dess efterträdare; och befunnos vid valförrättningens slut klockan en qvart till Ett eftermiddagen, följande Herrar hafva blifvit utsedde till Ordinarie Electorer: N:o 89. Grefve Höphen; Fullmäg tig Grefve Posse, Arvid, ioi röster. 115. Grefve Lagerbjelke, Axel, 197 dito. Den 7 Oetober /. m, 12$ N:o 276. Friherre Löwen, Axel, loi röjter. — 3*9- Friherre Adlerbeth, Jacob, - . 103 dito; 362. Friherre Haji} FuIImägtig Herr Hjerta, Johan Gustaf, i . i io 1 dito. _ 1033. Herr Hammarhjelm, Carl Fredric, i io4 dito. __ II17. Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf, 10I dito. __ 1594. Herr von Heijne, Georg 102 dito. j 1870. Herr von Rappolt; Full mägtig Herr Uggla, Göran Gastaf, 103 dito. 1877. B. Herr Carleson, Carl Fr. 1 97 dito. 2152. Herr af Uhr, Carl Dav. Herr Gahn af Colquhoun} Carl Pontus, - ; 197 dito. IStippleanter: N.-o 1 i 7Herr Hjerne, Carl Jacob 100 röster. - 105. Grefve af Ugglas, Gustaf 99 dlo. Ridd o. Sid Prut. IX Band lista Afd. 9, IUn 7 Oflohw f, m. 55. Friherre Leijonsköld* Fullmägtig Herr Tham, Wollrath . - gg d:«. _ J636.
Behöfdes vidare skäl för nödvändigheten af ytterligare krafters anställande vid ifrågav:de domstolar, så finnes det i den tjenstledighet, som under nuv:de förhållanden åtnjntes och, jag tillägger, med största skäl måste erhållas af landtdomarne. Det är en olägenhet, som man hört öfverklagas, enär ofta med ortens förhållanden obekanta yngre domare måste tillförordnas att förrätta tjensten. — Kostnaderne tror jag ej skulle lägsa något hinder i vägen för en dylik reglering, då anställning såsom notarie vid dessa domstolar fortfarande, såsom hittills, borde bli första steget på den juridiska banan, i följd hvaraf aflöningen icke behöfde vara stor. Det är äfven en annan omständighet vid denna sak, som Utsk:t, så vidt jag rätt minnes motionerna i ämnet, haft befogenhet att vidröra, och den rör landtdomarens aflöningssätt. Häradshöfdingeränta!! uppgår, tror jag, till omkring 75 rdr. Dessa embetsmäns hela öfriga inkomst ingår, der ej boställen finnas, såsom bekant, på sportelvägen. Lönen stiger alltså och sjunker med antalet af handlagda processer och ärenden. Ett sådant aflöningssätt är exempellöst inom andra ernbetsmannakorpser och borde minst af alla förekomma här. Hvarje löst expedit on medför en förökning i domarens inkomster, och han blir alltså vid tillämpning af expeditionstaxan domare i egen sak. Om än ej olägenheter häraf uppkommit, är förhållandet dock sådant att det uppenbarligen ej bör qvarstå. — Af den reglering utaf domsagorna, sorn en tid pågått, liar icke vunnits stort annat resultat, än att på några ställen inkomsterna nedgått under hvad för en tillständig bergning är nödvändigt. Ett sådant förhållande, sorgligt för alla embetsman, är det i högsta grad för domaren, med afseende på den ställning han intager till allmänheten; ty om det någonsin är i allmänhetens eget vällörstådda intresse att en embetsman snarare är lör högt än lör lågt aflönad, så är det visserligen den, hvarom här är fråga.
Statsrådets hörande öfver afhandlingar och förbund med fremmande makter; Nio 44, angående det tillägg till 42 § Regerings-Formen, alt Konungen icke må utan Rikets Ständers samtycke blifva regerande Furste af utländsk stat; N:o 45, med förslag till ändring i 72 § Regerings-Formen, angående inlösen af Rikets Ständers Banks sedlar; Nio 4 7, med förslag till ändring uti 27 § 4 mom. och 28 § Riksdagsordningen samt 55 § Regerings-Formen, angående tiden dels för öfverlemnande af Kongl. Majlis Nådiga Proposition om Slats-vcrkcls tillstånd och behof, dels för Utskolts-val; Nio 48, med förslag till ändring i 76 § Riksdags-Ordningen, angående den af Stats-rådet lör dess åtgärder vunna decharge; Prot.-Utdrag den 25 Juli 1857. 453 N:o 19, med förslag till ett tillägg i 59 § Regerings-Formen och 27 § 1 moni. Riksdags-Ordningen, rörande Propositionen om Stats-verkets tillstånd och behof; och N:o 20, med förslag till tillägg vid 28 § Regerings-Formen, angående utländsk undersåtes rätt att i riket förvärfva och besitta fastighet. Preste-Ståndet ansåg de af Konstitutions-Utskottet i dessa Memorial framställda förslag böra förkastas. S. I). Vid förnyad föredragning af Konstitutions-U Iskottets Memorial N:o 16, med förslag lill tillägg i 109 § Regerings-Formen och 80 § Riksdags-Ordningen, angående uppskof i Riksdag, antog Preste-Ståndet berörde förslag alt hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag. S. I). Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets nedannämnde Belänkanden: N:o 99, i anledning af väckta motioner rörande Handels-ordningen den 22 December 1846, jemte åtskilliga dermed sammanhang egande författningar, äfvensom om rättighet till fri handel med salt inom riket.
Åtskilliga tal berörde ganska lidelsefritt praktiska frågor såsom o m barnauppfostran, om nykterhet, o m skyddandet af unga qvinnor o^ s. v. Äfven i juridiska frågor funnos flere beaktansvärda anföranden. Den franska lagstiftningen är nämligen s o m bekant i hög grad orättvis emot qvinnan, o c h de fleste utländske jurister torde vara ense o m, att den tarfvar en revision i flere stycken. Ej mindre än tre af franska jurister författade uppsatser o m » la recherche de la paternité » upplästes, i hvilka påvisades orättvisan uti, att den förförda qvinnan är fullkomligt rättslös emot sin förförare, o c h att en fader ej behöfver understödja sitt oäkta barn. Kongressens beslut gingo alla ut på beredande af likställighet inför lagen mellan man och qvinna. Den politiska rösträtten var naturligen ofta på tal, om den också ej kom att spela en så herrskande roll, som mången förestält sig. När man betänker den franska lagstiftningen i dess helhet, de franska sederna o c h bruken, så kan man väl förvånas öfver att denna fråga kan i Frankrike bringas under debatt, ja, rent af utgöra qvinnofrågans a o c h o för flere af dess förkämpar. Sä många andra önskningsmål vore att framställa bara för att i Frankrike komma så långt, som man hunnit i England o c h Sverige. Vi återkomma i nästa n:r tilll en kort skildring af den andra, den officiella kongressen. Guldfisken och dess vård. För hvarje guldfisk bör man beräkna minst en liter vatten. Det är farligt att växla om med vattnet. Har man endast brunnsvatten, bör man städse använda detta och aldrig vatten från sjöar eller åar. Har man vanligt sött sjövatten, bör man ej vexla om med brunnsvatten. Friskt vatten bör man om sommaren gifva dagligen, om vintern hvar annan eller tredje dag och sörja för, att temperaturen är någorlunda lika i de två vatten, som bytas. Aqvariet eller kupan bör vara djup och placeras i skuggan, då guldfisken ej älskar starkt solljus. Likaledes är stark rumsvärme skadlig för fiskarne. Botten af aqvariet bör helst täckas med små kiselstenar och litet sand; härpå
Då Allmänna Ärendenas Beredning bör försvinna, så skulle jag af det skälet kunna medgifva, att den föreslagna finge intaga dess rum. Men i alla fall är val för den allmänna säkerheten bäst, att målen icke blott nämnas, utan äfven föredragas inför Konungen, och jag b farar att, om den föreslagna StatsBeredningen blefve antagen, så komm« den egentliga föredragningen att skeder, och 712 Serskildta Utskottets Betänkanden. alla mål, som rörde annat än befordringar och Nådebetygelser, sluteligen afgöras i sjelfva Verket icke af Konungen, utan af SlatsRådet, som då blefve i tillfälle att småningom bilda sig till en Aristokratisk Embetsmannacorps, säker under Konunganamnets täckelse. CanzliStyrelsen tror jag kunna helt och hållet upplösas, och ej ens behöfva bibehållas såsom en Expedition. Dess få göromål hafva en gång förut varit fördelta på andra särskilta Verk, ritan att någon olycka deraf försports, och, om Utrikes Ministern är Chef för ett Collegium eller ej, tror jag att hans anseende är lika väl förvandt. Huruvida åter4 Ecclesiastiqueoch Uppfostringsärenderne äro väl försörjde, om de komma under Inrikes Ministerns förvaltning, är en annan fråga. Jag tror, att deras vigt är mycket större än deras mängd, och att de derföre väl kunde få sin egen Styresman inom StatsRådet, efter dervarande Ledamöters antal medgifver sådant. För ordnings och enhets skull borde då Academie-Canz,- lererne afskaffas och Ministern bestrida da functioner, desse hittills haft. Ibland andra fördelar häraf tror jag vara den, att många ambitionsfrågor mellan Universiteterna och Läroanstalterna skulle försvinna, sedan desse voro styrda efter lika principer och med lika tillgifvenhet. Att helt och hållet afskaffa Landshöfdingarnes Domsrätt, torde blifva svårt, om ej ogörligt. Detta ämne önskar jag måtte biif - Serskildta Utskottets Betänk anden.
Sedan det en gång är antaget, att det Svenska jordbruket bar behof att befrämjas genom dertill inrättade läroanstalter; så vill det synas, sorn skulle någon motsägelse ligga deri, att tvifvel väcktes om ändamålsenligheten af flera dylika samtidiga inrättningar i särskildta landskaper. Men om än det medgifves, att flera dylika inrättningar blefve gagneliga, synnerligen för den närmaste omgifningen i orten, så bör det ejjförbises, att, ifall flere ej kunna bringas i verkställighet, utan att de tillgångar anlitas, hvilka kunna vara att använda för en enda stiftelse, fyllest svarande mot det ändamål, som dermed afses; så är det utan tvifvel vida bättre, att denna enda, till en början, försattes i ändamålsenligt skick, än att flera dylika inrättas, hvilka sedan hade att kämpa mot brister, hinderliga för deras gagneliga verksamhet. Lyckas det — hvad önskas bör, och är att hoppas — att den läroanstalt, som kommit till stånd, uppfyller alla fordringarna; och har erfarenheten fått mer och mer gifva stadga åt öfvertygelsen att inrättningen livilar på väl beräknade grunder, samt spörjes det sedan, att behofvet af flera dylika inrättningar fortfar att uttala sig: så kan den förutvarande läroanstalten tjena lill föresyn för de flera, hvilka, efter förhandenvar. tillgångar, må komma i fråga att inrättas. — Bland skälen, på hvilka angelägenheten af flera läroanstalter velat grundas, är anfördt, att den skiljaktighet sig företer, i anseende till jordens egenskaper och läge i det ena landskapet, har tillföljd, att undervisningen, som vunnits i en annan, ej kan i det förstnämnda få tillämpning. Detta skäl torde likväl kunna anses förlora af sin vigt, då i betraktande tages, att det gifves allmänna grunder för ett väl ordnadt jordbruk, tillämpliga i hvilken ort som helst, och att den, som i en ort förvärfva! sig skicklighet att väl bruka jord, snart skall uppfatta, hvad han vid tillämpningen af sitt vetande har att iakttaga, för vinnande af det ändamål, hvartill han i en annan har att sträfva. Då institutet på
Jo rimligtvis emedan de som skulle utfärda henne, eller Ständerne äro frånvarande mellan Riksdagaroe, och icke kunna göra det. Mea under påstående Riksdag äro de i stånd dertill. Följagteligen böra de äfven gifva Fullmagt åt den andre likaväl som åt den förste Justitieombudsmannen, hvilken under tiden blifvit tillsatt. Hvad sorn gäller om val och befullmägtigande af Justitieombudsman under Rikdagarne, gäller naturligtvis i alla afseenden, äfven om hans Suppleant, och hvad som gäller om enderas afgång genom döden, måtte äfven gälla Om embetet nedlägges^ emedan ingen lärer kunna emot sin vilja tvingas att vara Justitieombudsman, mera äc att bibehålla något annat embete. På sådaoe grunder vågar jag föreslå, att, i 25 § af JustitiaeOmbudsmans Instruction, orden: innan näjlinf allande Riksdag, med döden af ginge: måtte förändras till: mellan Riksdagarne från embetet afginge-, samt att 26 §. af samma Instruction måtte erhålla följande förändrade ordalydelse: ■Afgår JiistiticeOmbudsman från embetet, under påstående Riksdag, före eller efter det Lagtima valet till detta embetes besättande, förhålles med utseendet *f en efterträdare på sätt 97 §, Regeringsformen fo - Den 9 Oelober f, m. 7* r eskr ifver: afgår Justitieombudsman mellan Riks daguene, sammanträde genast Fullmägtige ofver Bancovcli Riks gäld sverken, och insatte i embetet genom Protocollsutdrag, den person, Riksens Ständer till hans efterträdare emellan Riksdagarne utseclt. Blifver denne, till verklig JustiticeOmbudsman förordnad, viilje genast be malte Fullmågtige samfäldt och per Capita, en annan, Lag samma vare, om denne person rättigheten tilt efterträdandet sig, mellan Riksdagarne afsägaeller eljest derifrån afgår, Under påstående Riksdag förhålles dermed enligt g§ §, Regeringsformen. Om denna framställning godkännes, så förmodar jag, att Högloft.
Nybyggare, i de Norra Länen: uppförande af förslagsanslag till deras understöd . 86. , i Westerbotten: fördubblande af uppfoslringshjelpen i missväxtår 102. Nyhemmans upptagande: Synekostnader derför, angående 127. Nyköping: Landshöfdinge-Residencels derstädes utskylder till stadens Cassa 120, 182. Nådegåfva: till Öfver-Commissarien Åhman, angående . 420> 4^7» 4^r. Nådårsbesparingar al pensioner å Indragnings-Staten 53. Nämndemän i Stora Kopparbergs Län: indelningsbrist 86. Nätaren, Sjö i Jönköpings Län: anslag tili en brobyggnad 239. O. Obligationer, Accordfondens: beläningsrätt derå 57, 242. Odlingsunderstöd: nybyggessökandes rätt till lyftning deraf . , 126. Ortala Bruk: innehafvares deraf skyldighet att betala kolräntor . 146. Ortopediska Institutet: anslag dertill , 174» brottenby Stuteri-Inrättning: lån till byggnaders uppförande , 161, 267. P. Paket-Post-Inrättningen: dess Stat . 80, 25o. Palm, Öfverste: öfverflyttning af hans pension 89, 222. Panllåne-Inrättning i hufvudstaden: förlängning af de dertill beviljade förmoner 178. Partial-Obligationer: angående liqvid af 7 st. förkomne sådane . 38, i33. Passevolance-afgiften, Mötes: upphörande deraf , 199, 288. 24 — Beus N:r. Pensioner: ansökning derom af Öfver-Commissarien öijer 20. Lif-Medicus af Pontins bibehållande vid en sådan . 42* *34. „ för militaire personers Enkor och Barrt • 85» „ för Presidenten Friherre Fock 8g, 222» „ för Kronofogden Hollsten m. fl ibid» „ för Generaler och Amiraler - ibid» „ för Stats-Commissarien Widegrens döttrar . » ibid.
Slutresultatet af dessa lokaliseringar vardt, att de alla, hvar på sitt sätt, ansågos ha rätt – så nämligen, att Varmund och hans son skulle ha herrskat i alla de länder, som gjorde anspråk på dem som landsmän; att de med andra ord hade grundlagt en väldig monarki, som efter Varmundsättlingarnas uppträdande i Brittanien sträckt sig äfven öfver England. Sålunda uppstod, antager jag, idéen om ett ofantligt Lodbroksrike, samma rike, som sagan århundraden därefter lät Ragnar Lodbrok och Ragnarssönerna grundlägga och dela. Under sådana förhållanden är det naturligt, att mäktiga släkter i dessa länder ansågo för en ära att leda sina stamträd till Varmund och Offa, likasom skandinaviska konungasläkter, sedan Ragnar Lodbrok blifvit skapad af sagan, läto sina stamträdstillverkare leda sina anor upp till honom och, väl att märka, bakom honom upp till Varmund och Olof lítilláti ( Bland de epitetnamn, hvarmed skalderna i olika länder hade begåfvat den store vikingafadern, vardt Lodbrok efter hand det mest använda på den skandinaviska halfön och i Danmark, och det är all anledning antaga, att inom de släkter, som ansågo sig för lodbrokider, namnet Lodbrok vardt upptaget och kanske ofta användt som personnamn eller vedernamn, hvarvid den omständighet, att ordet brók är i grammatiskt afseende feminint, kan ha föranledt dess användande äfven som kvinnonamn inom sådana släkter. Lodbrokssöner, hegelingar11 fingo i Norden i sagogenealogiskt afseende alldeles samma betydelse som »uffingas» i England: ättlingar af Varmunds hjältemodige son. Som rent personnamn begagnar Vilhelm af Jumièges (omkr. 1070) Lothrocus, »rex Danorum». Munken Bromton (1100-talet) berättar om en prins Lodbrok, som, stormdrifven i en liten båt till England, upptogs för sin fägrings skull vid konung Edmunds hof, mördades försåtligt af en afundsman och hämnades af sina söner, som kommo öfver till England och härjade där. Hvarifrån har då namnet Ragnar inkommit i Lodbrokssagan under dess senaste utbildningstid?