Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Felet härrör från ordställningen uti det af RiksStm godkända betänk.; ty då här står: ”att II. St. ville K. M. i und. föreslå, om icke lili rotehållarne kunde göras nådig framställning, huruvida de skulle vara hugade att ingå contract om bålsmans-beklädnadens öfvertagande af Kronan emot vissa årliga afgifter af rotehållarne_ för hvarje särskild persedel, dock att contracten ställdes pa vissa, ej alltför många år, och upprättades på grund af frivillig öfverenskommelse särskildt sned hvarje rote, och utan att några af dem kunde åläggas att ovillkorligen, och derest han ej finner contractet för sig förmånligt, deruti ingå,” så och, derest fråga endast vore om roten, vore hela sista perioden öfverflödig. Af denna orsak ansåg Utsk., att någon mening skulle ligga derunder. Jag hemställer, om icke hela sista perioden kunde ulga och rättelse med orden han oell den på vederbörligt sätt iakttagas nu genast utan behof af återremiss i och derför. Frih. Gederström: Jacob: Jag känner visserligen författningarnes innehåll och föreskrift i det hänseende, att, då båtsmännen uppbådas, utredning^persedlarne skola vara i brukbart skick; roen annat är förhällandet då de nied dessa persedlar infinna sig till arbete eller till tjenstgöring på flottan, och annat, då dessa'persedlar öfverlemnns till förvar i Kronans förråd. Det är naturligt, att de böra vara i brukbart skick. Då Hr Nordensköld, såsom en bland (lottans befälhafvare, tillkännagifvit det vara deras åliggande att tillse, det de äro i brukbart skick, må mini detta hänseende gjorda atunärkn. få förfalla, ehuru jag icke kan neka, det jag anser rättast vara, att R. St., vid öfverlemnande tili K. M. af deras beslut, iakttaga den noggrannhet i sina uttryck, hvarigenom tvister emellan Kronan och de skattskyldige må förekornroas.
5:o om den bevillning, som bör för sådane skådespelares representationer erläggas; samt 6:0 huruvida de afgifler, som enskilde skådespelare äro förpligtade att till Kongl. Theaterns och Hof-Capellets Pensions-Cassor erlägga, för representationer, må upphöra, 12 Allm. Eesv.- och Ekon.-LJtskottets Betänkande, N.-o 83. Hvad första frågan beträffar, så går Utskottet nu att fästa Rikets Ständers uppmärksamhet å de motiv, som ligga till grund för Utskottets liär nedan yttrade tanka. Utskottet liar trott det för hvarje folk vara en ovillkorlig pligt både mot sig sjelf och sina efterkommande att med yttersta sorgfällighet vårda, och, om ej förbättra, åtminstone bibehålla de inrättningar till spridande al upplysning samt finare bildning och känsla för snillets och konstens producter, som af deras fäder och dessas Regenter stiftats. Under det förra århundradet och serdeles under den snillrike Gustaf lil uttalade sig inom Sverige lifligt ett behof att äfven inom vårt land gå i bredd med tidens stigande odling, och vi hafva också denna tid att tacka nästan för allt hvad i denna väg hos oss är gjordt. En af de sköna konster, sorn tillälventyrs utöfvar det starkaste inflytande på folklynnet, i både moraliskt och aesthetiskt hänseende, är skådespelarens, om den rätt vårdas och utbildas till den höjd, den kan uppnå, isynnerhet orri skådespelen blifva så mycket möjligt är nationella. Folkens sinnen vänjas derigenom till känsla för snillets alster samt lill högre, asslhetiska njutningar; och var det i detta syfte, som ofvannämnde Konung inrättade den Kongl. Theatern i Stockholm, och dermed fyllde en verklig brist inom vårt land. Det kan ej eller nekas, att den under olika skiften till större eller mindre del motsvarat de fordringar, man med afseende på det ringa understöd, den å Statens sida åtnjutit, rättvisligen kunnat göra, och så lange den med sakkännedom, och med afseende på sitt nationella ändamål omsorgsfullt vårdas, skall den alltid komma att göra det.
Sprilhållaren skall vara slående i särskildt säkert rum. Den bör vara fullkomligt lät, enkel och fristående, så att, genom besigtning ä dess botten och sidor, med lätthet kan utrönas, att hemlig afledning ej finnes, och skall vara af den storlek, att deri rvmmes minst ett dyngs tillverkning, samt inrättad med tätt slutande och med läs försedt lock. Vid bränneriet skall bränvinstillverkaren bålla en efter fastställdt formulär upprättad anteckningsbok, utvisande beloppet af såväl de sädesslag, jordfrukter och andra ämnen, hvilka till bränvinstillverkningen användas, som det bränvin, deraf erhålles. Bränvinstillverkare ställe sig derjemte till efterrättelse hvad ofvannämnda ordnings-stadga om hans åligganden innehåller, samt de föreskrifter, kontrollören i enlighet med densamma meddelar. § 55. Någon annan afledning för sprit, bränvin eller lank, från imkylaren, än genom det i § 54 omnämnda, till sprilhållaren gående, afloppsrör, får ej finnas; och skall detta rör, hvarå dels ett eller två afledningsrör för luften och dels en så kallad lykta må vara tillåtna, så inrättas, att hemliga öppningar icke kunna derå anbringas. För öfrigt 326 ExpeditionsUlskotte ts Forslay till underd. Skrifvelse N:o 425. må hvarken <le från pannan till imkylare!) ledande rörgångar eller lankrum och backen, der sådana finnas, vara försedde med någon öppning, hvarigenom sprit, bränvin eller lank kau uttappas, såvida öppningen ej sättes i omedelbar förbindelse med panna eller förstbeiörda afloppsrör. De närmare föreskrifter, som äro nödige, med hänseende lill i denna § omförmälda delar af redskapen, fastställer ordnings-stadgan. § 56. Allt bränvin, som i större bränneri till verkas, skall malas och profvas, på satt ordnings-stadgan bestämmer. Den dervid behöfliga handräckning lemnäs af bränvinstillverkaren, som ock är skyldig tillhandahålla nödige, vederbörligen justerade och krönta målkärl samt annan för uppmätningen erforderlig redskap. § 57.
ERIKA (gör miner efter den utgående Dogmér). Farväl, otäcka magister! (till de andra) Såg ni så gul han blef i synen ... ack så roligt! så roligt! ELISE. Ja, ja, men du lär få på examen, Erika! DE FÖRRE (utom Anna och Dogmér). ERIKA. Det bryr jag mig inte om ... för pappa har sagt att om jag inte vill, så behöfver jag inte läsa ... jag är rik nog att kunna låta bli, det har pappa sagt! ISABELLA. Men hvad skall du då i pensionen att göra? ERIKA. Jo, derföre att pappa påstår att jag skulle bli bortskämd hemma, och så vill han inte vara sämre än ett par andra utaf herrskaperna i samma socken, som också ha sina döttrar i pension. LOTTEN. Det är alldeles som med min mamma, det! Ni vet, flickor, hur gerna jag skulle vilja lära mig att få sköta ett hushåll i stället ... men nu är jag tvungen att gå här och lära mig språk och spela piano, som jag inte har den ringaste lust för! ALMA. Du pratar, Lotten inte går det an att en flicka är utan talanger nu för tiden! Hur skall man kunna bli gift annars? ALMA (skrattande). Ja, det är naturligt! Inte vill åtminstone jag gå ogift i all min dar! LOTTEN. Skall man då ovilkorligen gifta sig? Ja, inte jag heller! ALMA (öfverlägset). Barn ska' inte tala om det som de inte begripa! ERIKA (stött). Åh, gudbevars ... fast man inte har lång klädning, och låter kurtisera sig af baroner, så... ALMA (ond). Erika! Femte Scenen. M:LLE FLORIN (för sig, i det hon kommer in). Seså ... nu skall man åter börja att söka lära dessa fasliga barn det sköna Galliens herriga språk! Det är som att lära papegojor poesi! (högt) Sätt er nu, flickor, så få vi börja lektionen! (sätter sig på den plats som Dogmér förut innehade) Est ce que vous êtes souffrante, demoiselle Claire?
Af denna förklaring fann jag mig föranlåten att begära ytterligare företräde hos Riksrätten, hvarvid jag anförde, det min mening för ingen del varit, att en ännu större och mera afgörande vigt bordt fästas vid det af två Riksstånd stadgade vilkor för deras bifall till samtliga Ståndens beslut, såsom hinder emot detta besluts partiella verkställande; att i stället för ett sådant yttrande, hvilket skulle legat i strid med remissen, jag hade förmält mig finna anledning till tvifvelsmål i frågan, huruvida den af. Konungens Rådgifvare antagna giltighet af två Riksstånds tillägg till Rikets Ständers gemensamma beslut ägde grund eller ej — en fråga, hvaraf rigtigheten eller origtigheten af Konungens Rådgifvares förfarande efter min tanka berodde, enär från den af Konstitutions-utskottet förutsatta grundlösheten af ett sådant antagande (att de två Ståndens förbehåll ägde giltighet) härllöte allt, hvad som blifvit i remissen Konungens Rådgifvare till last fördt — att ehuru detta tvifvelsmål gått ända derhän, K. St. Jusi. Ombudsm. Emb.-Berättelse för är 1854. 2 — 10 — att jag ej ens vägat taga för afgjordt, det ett i Ständernes underdåniga skrifvelse uttryckligen gjordt återkallande af de två Ståndens särskilda beslut skulle kunnat anses gällande, emot de liestämda stadganden som finnas i Riksdagsordningens 58 och 75 §§, jag dock hoppades någon anledning till missförstånd af rätta meningen i mitt yttrande icke vara härigenom af mig gifven; men för att ytterligare förklara anledningen dill mitt tvifvelsmål tilläde jag nu, att jag tviflat, huruvida den behandling af Riksstånds beslut, som uti Riksdagsordningens 73 § föreskrifves, kunnat i ett mål af förevarande beskaffenhet äga rum, hvilket åtminstone icke inträffat, och om icke tillämpningen af denna § inskränker sig tili de ämnen, hvilka dit hänvisas uti 75 §, eller sådana, som ej kunna förfalla; att
Jag vågar derföre vördsammast föreslå, att detta förbud åtminstone må få qvarstå till nästa riksdag, synnerligast som Utskottets majoritet vid förbudens borttagande antagit att undantag bör göras vid artikeln Malm och således icke helt och hållet uteslutit detta numera uti tull-taxan förhatliga ord. Jag kan ej underlåta att nämna, det jag anser förbudets bibehållande för malms utförsel af en vida mindre vigt för jernhandteringens bestånd än förbudet för tackjern; ty råvarans dyra transportkostnad till halskusten och sedermera till utrikes ort från de malmfält, der den ännu kan erhållas till billigt pris, göra nära nog någon fördelaktig utförsel omöjlig med den lägsta tull; jag afser dock ingalunda med denna jemförelse emellan utförsels-förbudens bibehållande för malm och tackjern någon reservation emot malmförbudets bibehållande tills vidare, utan anser denna försigtighet såsom ganska välbetänkt. På ofvananförda grunder och de mångfaldiga andra skäl, som vore att anföra, hoppas jag alt inom Riksstånden försvarare för förbudets bibehållande tillsvidare skola uppträda med mera sakkännedom och erfarenhet, än jag kan ådagalägga. 2:o. Införsels-tullen å stångjern, hvilken jag föreslår till 3 R:dr pr skeppund, emedan, om det Engelska stångjernet skulle åter nedgå till sitt för ett par år sedan egande låga värde, skulle en alltför betydlig införsel deraf komma att ega rum och troligen betydligt minska svenska jernproducenlcrnas afsättning af de 150,000 skeppund, som årligen blifvit konsumerade inom riket. 3:o. Införsels-tullens bestämmande till 2 R:dr 24 sk. för band-, skäroch klippjern m. fl. sorter manufakturjern, hvilket jag anser för inkonseqvent, då dessa stå uti ett vida högre värde på marknaden. Jag föreslår derföre en tullsats af 4 R:dr pr skeppund. 4:o. Utförsels-tullens bibehållande å stångjern.
Nu har Krigs-kollegium i underdånig skrifvelse den 27 nästlidne Januari, anmält, att för åstadkommande af den äskade bevisningen, angående det belopp, hvartill Wadstena Krigsmanshus-kassas omförmälda inkomster, om de fortfarande dit ingått, skulle varit Kassan behållna, måst, särskildt för hvardera afgiften och för hvarje af åren 1852, 1853 och 1854, införskaffas, från Rikets samtliga Läns-styrelser, från 100 domsagor med derunder lydande 344 härader eller större socknar och från 83 städer, fullständiga uppgifter å beloppen af den karta sigillata, hvarmed, i vederlag för rusthållsoch en-per-mille-afgifterne, handlingar rörande förändring i eganderätt till kavalleri-rusthåll och all annan fast egendom blifvit, enligt Kongl. Kungörelsen den 21 November 1851, angående stämplade pappers-afgiften, belagdej att dessa vidlyftiga handlingar, vid granskning och sammanräkning för hvardera afgiften särskildt, visat, att, efter iakttagna afdrag för uppbörds-provision och remisslage, som skulle hafva drabbat Kassan, om afgifterna fortfarande dit ingått, rusthållsafgiften eller den i vederlag derför erlagda karta sigillata utgjort, för statsreglenngsperioden 1852, 1853 och 1854, i medeltal för hvartdera året 50,625 R:dr 32 sk. 8 J rist och en-per-mille-afgiften efter dylikt medeltal 38,073 R:dr 41 sk. 3 i rist årligen; uppgående sålunda de öfverskott, som utöfver ersättnings-anslagens bern till R. St. Proposition JV° 117. lopp uppkommit och borde Krigsmanshus-kassan tillkomma, till 8,425
Afven tror jag att Hr Akerman har orätt, då han säger att vexlingskassorna icke hafva nog stora fonder. Det finnes nemi. endast 4 vexlingskassor här i Stockholm; de tre äro offentliga och endast den 4:de handhafves af enskild person. Och då jag icke kan sätta i fråga Riksbankens förmåga att fortfarande upprätthålla myntvärdet, fortsätter jag mitt yrkande om bifall till Frih. Nordenfalks reservation. Hr Ribbing, Erling: Mig synes ingen lära för R. St:rs Bank vara lörenad med einottagandet af privatbankernas sedlar, förutsatt att de sednast följande dag kunna mot Riksbankens egna sedlar utbytas. Naturligtvis bör endast de bankers sedlar emottagas, hvilka hålla vexlingskontor i Stockholm och sålunda uppfylla nämnde vilkor. Större summa af dessa sedlar bör således aldrig hos Riksbanken komma att finnas än som flutit in på en dag. Fördelarne lör såväl allmänheten som Riksbanken ligga i öppen dag; allmänheten befrias från ett tidsödande besvär och Banken erhåller flera kunder. lag erkänner villigt att privatbankerne icke hafva någon särdeles fördel af förslaget, men detta har ej heller varit meningen; man har dermed endast alsett att bereda en fördel för Riksbanken och lättnad i den allmänna affärsrörelsen. På grund häraf anhåller jag att få förena mig med Frih. Nordenfalk i hans afgifna reservation. Frih. Stjernstedt, August Wilhelm: Man har sagt att det aT reservanterne framlagda förslaget är oskyldigt, men så anser jag icke vara förhållandet, ty jag tror att, om man en gång frångår en riktig princip, sä fortgår man snart vidare på samma bana. Vådan ligger nemi. just deri att det första steget såsom det svåraste är ock det vigtigaste, emedan det snart 492 Den 21 Mara. dräger andra med sig i samma rigtning. Riksbankens hufvudandamål är, att upprätthålla myntvärdet; alla dess öfriga åligganden äro delta ändamål underordnade neli böra blott uppmärksammas, för så vidt de äro förenliga itu d Bankens säkerhet. Man har sagt att den stora allmänheten skulle hafva så stor fördel af det ifrågavarande förslaget. Jag t vidar att i sjelfva verket så skulle blifva förhållandet och anser att denna fördel endast skulle komma Stockholms större affärsmän till godo.
(Litt. C.) Undertecknad, som, under Lifmedicus Säves frånvaro på utrikes ort, f n. bestrider läkarebefattningen vid institutet för blinda oell döfstumma, och som äfven tillförene åtskilliga gånger, med flere års mellantid, under enahanda förhållande gjort detsamma, och som således under flere år haft tillfälle se och följa Hr J. O. Ljunggren, får till alla delar instämma i ofvanstående af Lifmedicus Säve afgifna intyg, och tillägga, att Ljunggrens helsotillstånd ej på något sätt förbättrats under nu sednast förflutna tvenne åren, hvilket allt intygas på förr aflagd läkareed, »så sant mig Gud hjelpe till lif och själ». Stockholm d. 13 Okt. 1850. J. levertin, Med,Dokt. Chir.Ma*. (Litt. D.) Ordningsmannen vid Institutet för döfstumma och blinda Hr Joli. Olof Ljunggren, född i Adolf Predrik d. 21 Nov. 1794, hitflyttade från Jacob d. 25 Nov. 1830 och tillhörer fortfarande denna församling samt förenar med god kristendomskunskap och Nådemedlens ordentliga bruk en hedrande vandel. Comm. sednast d. 2Va 1854 och är utan äktenskapsförbindelse. Stockholm d. 31 Okt. 1850. Pehr Lindstén, Pastor 1 Hedv. Eleon. Remitterades till Stats.Utsk. 3:0. Uti K. Propos. ang:de Statsverkets behofver, finnes den nya lönen för Reg:tspastorn vid K. LifbeväringsReg:tet föreslagen till Trehundrade R:dr r:mt, under det att alla Regitspastorernas löner vid indelta Arméen finnas uptagna till Sexhundrade R:dr runt och de nya lönerna för Bataljonspredikanterne vid GarnisonsRegdena inom hufvudstaden äro föreslagna till Femhundrade B:dr r:mt.
— Fienden stulle, kanhända, om han saknade en Stprelsemagt, som kan erbjuda fred, med bäde walbehag och atlme finna fina ater inträngande härar kunna öfwerrumpla land och städers under det at Rikets Lagstiftare -äro stadde i öfwerläggningar om Rikets bästa. Och wärk inwärtes lugn? statt jäg belhöfwa framställa detta föremäl för mina wördade och älstade medbröders ögon? Finnas ej innom Fosterlandets gränsor — jag säger rm rndG inom Fosterlandets — personer, hwilka N Wilja 66 Den 10 Maj. wilja återkalla til wärt sköte den afbrutna förödelsen, hwilkas hela bemödande det är, at fostra oredorna för at begagna dem Det stall ' obestrisiigt glädja mig, om hwarje Swensk Man kan med redlig öfwcrtygelse smara Nej til denna fräga: och dessa Ne) skulle wara det mäst angenäma ljud för den lidande Kanone». Emedlertid hämtar den i mörkret krppande liftett sin näring och sin förhoppning endast fran swaghelen, frätt dett möjeliga owaragtigheten af ett blott xi'ovi8ionc-l Regeringsmagt. Här wisar sig äler märt älskade Fosterlands närwärande wäda och första behof. ^NÄd det heligaste föremäl jag känner, upmanar jag mina mördade och älskade medbroder innom detta hus, at med Jättesteg skynda i sitt bemödande, at gifwa Swerge en stadgad, eftertrycklig Regeringsmakt." Begärdes pä bordet. Friherre Kurck, Kuut, föreslog, at, selda» Hans Kongl. Höghet
Man tyckes likasom hafva kändt med sig sjelf, att de först framställda skälen varit otillräcklige, och man bar derföre uppsökt andra. Listan har också blifvit lemligen läng, men jag utber mig några ögonblick, för att äfven fä kasta ett granskande ögonkast pä desse nya argumenter, som efter min förmening bevisa lika litet som de förra. Man har tagit såsom någonting alldeles afgjordt, att om valen till ordf. verkställdes Den 25 September. 409 inom Utskm, sä skulle dervid orättvisa och partisinne ovillkorligen utgöra de rådande bevekelsegruuderna. Detta är en förutsättning, sorn fordrar bevis, innan den gäller för något; men om .i«s ock undantagsvis skulle medgifva möjligheten häraf, så frågar jag i min tur, om icke samma möjlighet existerar nu, då valen verkställas inom Riddarhuset? Månne det vore alldeles omöjligt att citera exempel på ett sådant inflytande vid valen härstädes, af sä väl ordföranderna, som större delen af ledamöterna inom Utskm ? I afseende på nyttan eller onyttan af valprincipen i allmänhet, har Hr von Hartmansdorff här utbred t sig vidlyftigt, eller rättare, gjort sin politiska trosbekännelse. Den må i detta afseende gälla hvad den kan, men dylika doctrinella utredningar af generella satser höra icke hit; jag kan således förbigå den af aktning för R. o Ad:s otålighet. Man har sagt, att om Utskm sjelfva tillsatte ordf., så skulle det leda lill förtryckande af minoriteten. Men huru kan delta påstås? Jag inser ej hvarföre minoriteten genom elt sådant förhållande skulle blifva förtryckt, och hvarföre icke densamma skulle vara lika oförhindrad att söka göra sin mening gällande, och frambära sina skäl, fastän Utsk:s ordf. tillhörde majoriteten. Man har äfven sökt visa, alt det icke vore uti sin egen sak, som R. o. Ad. hesluler, ty, säger man, då skulle R. St. med samma skål anses besluta i egen sak, när fråga är t. ex. om beskattningen etc.
Ii) Lega för hästar till Artilleriets exercis och i) Fouragering af värf vahle Cavalleriets och Artilleriets hästar. Med afseende derå, att någon årlig summa på Stat icke finnes anvisad till underhåll af Artilleriets legda hästar, ehuru utgifterna härför, som hittills blifvit bestridde af Fjerde Hufvud-Titelns besparingar, de sednare åren uppgått ända till 6,000 R:dr årligen, har Kongl. Maj:t föreslagit, att det till fouragering af värfvade Cavalleriets och Artilleriels hästar uppförde förslags-anslag måtte förhöjas med 5,000 R:dr. I anledning häraf och då behofvet af det anslag, Kongl. Majrt sålunda ifrågasatt, är ovedersägligt, men Utskottet anser det vara lämpligare, att, utan sammanblandning med det förut uppförde förslags-anslag till fouragering af Cavalleriets och Artilleriets hästar, serskilde medel må för nu nppgifne ändamål anvisas, med Kongl. Maj:t förbehållen rätt att för ett kommande år använda besparingarne under ett föregående, tillstyrker Utskottet, att de i förra Riks-Stalen uppförde anslag till lega för hästar till Artilleriets exercis och till fouragering af värfvade Cavalleriets och Artilleriets hästar måtte oförändrade bibehållas, samt att deremot till fouragering af Artilleriets legda hästar må anvisas ett serskildt reservalions-anslag af 5,000 R:dr årligen. 4:o. Beväringen. a) Lif-Bevärings-Regementetj b) Gottlands National-beväring, c) Hallands Beväring och d) Beväringsmanskapets vapenöfning. Stat -i-Utskottets Utlåtande, N:o 3y. 13 Dessa anslag, uti hvilka ingen förändring blifvit ifrågasätt, äro uti bilagde tabell utförde till enahanda belopp, som uti den förra Riks-Staten. 5:o. Materiel. a) Försvars-verket i allmänhet eller Krigs-Collegii Departement.
Det är på en gäng ett bevis på större förtroende till desse män oell ett sätt att undvika den meningsskiljaktighet och den svåra recension af Exped.Utskits förslag, som otvifvelaktig! i annan händelse skulle ifrågakomma, och R. St:r hafva derjemte på sig mindre ansvarighet, då skrifvelse!! redigeras af ombuden sjeifve och icke här vid riksdagen, då hvarje ord, vore det än yttradt i aldrig så god afsigt, möjligen skulle åstadkomma någon bitterhet eller något missnöje ä den andra sidan. Jag är således af den öfvertygelse, att, med afslag å Exped.Utskits adress-förslag, den af BondeStit gjorda inbjudning bör antagas. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: När R. St:r utsett de puterade att öfvervara Konungens kröning i brödralandet, är det väl också af vigt att deputerade framställa R. St:rs mening, då de afgifva den underd. adressen till Konungen. Jag hemställer om det under sådana förhållanden är lämpligt att helt och hållet öfverlemna åt desse deputerade att upsätta denna adress efter eget godtfinnande. Det är visserligen icke något godt tecken att de olika Stånden hafva svårt att öfverenskomma om orden i nämnde adress, men just detta förhållande visar, att Stånden äro särdeles noga med de uttryck, som i densamma skola begagnas, och att det således blir mycket svårare för de deputerade att uttrycka hvad R. St:r mena. Således skulle jag för min del önska att R. o. Ad. ville taga detta adress-förslag i noggraunt öfvervägande och, om detsamma ger anledn. till anmärkn:r, vidtaga de förändringar deri, som Ståndet kan finna lämpliga, samt meddela dem åt de öfrige Stånden. Jag för min del har mot förslaget ingen väsendtlig anmärkn. att framställa, åtminstone hvad angår adressen till H. M. Konungen. Hvad Ater adressen till Drottningen beträffar, är den ganska kort och kau lätt undergå deli förändring, som må finnas nödig. Hr Bildt, Didrik Gillis: Jag har begärt ordet för att understödja den framställning, som af Gr. Sparre blifvit gjord.