Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kreditivbeloppet hittills varit för ändamålet tillräckligt, linner jag mig ock nu böra i underdånighet hemställa, att Kongl. Maj;t täcktes föreslå Rikets Ständer att, till upprätthållande af pensioneringen i Arméens Pensions-kassa, för hvartdera af ären 1861. 1862 och 1863 å Riksgälds-kontoret anvisa ett kreditiv till enahanda belopp, sorn för ären 1858, 1859 och 1860, eller 85,500 R:dr, med skyldighet för Pensions-kassan att till Riksgälds-kontoret afstä det Kassan för hvartdera af dessa tre är tillkommande förhöjda vederlag för de till Statsverket indragna rusthållsafgifterna; äfvensom ock att medgifva, att, pä sätt nu eger rum, berörda ärsanslag må qvartalsvis under hvarje är utbetalas, dock med förbindelse för Kassans Direktion att, sä snart det årets räkenskaper, för hvilket anslaget är afsedt, hunnit afslutas, hos Fullmägtige i Riksgälds-kontoret behörigen ådagalägga, om hela anslaget eller huru stor d l deraf varit för ändamålet behöflig!, samt att, i händelse det Jyftade beloppet icke åtgått, öfverskottet dä återlemna. Vidkommande särskildt pensioneringen för de vid Arméen anställde Läkare, anser jag mig böra hemställa att, intilldess annorlunda derom varder förordnad!, dessa Läkare fortfarande må under de för civile embetsoch tjenstemän i författningarna föreskrifna vilkor och efter enahanda grunder, som för dessas pensionerande blifvit af Rikets Ständer vid förra Riksdagen antagna, uppföras till pension å Allmänna Indragnings-staten, dock att derifrån afräknas det pensionsbelopp, som de frän Arméens Pensions-kassa ega uppbära; och torde, derest denna min hemställan i nåder bifalles, framställning härom till Rikets Ständer fä ske i sammanhang med förslaget till 9:de Hufvud-titelns reglering. Jiil. JVs 2 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. M 1, om Statsverket 1860. I!)
Fängförare-stjutsen derigenom skulle blifwa minskad, som wäl är att päräkna, halst den förledit är uppgått till 35,090 R'.dr 2 fl. 2 rst. Banco. Dä singö sadane elaka wckkelser i stället för akt göra stada bidraga till det allmänna bästa, derföre är jag af den tankan, att om Högloft. Lag Utskottet ätcrförwisgr detta ämne, utan alt meddela något förslag till ändamäletS winnande, och i det stället förklarar, att nu gällande straff för Tiufwar är alldeles tillräckligt, Utskottet icke fullgjordt hwad Riksens ^ Högloft. Stander deraf härutinnan hoppats wänta, och hwilket kunde hända förorsakade äterremifl frän något Riks-Ständ, hälst mig tycktes, Den 17 Junst. 725 yckkes, da sr äg a härom wäcktes, att största delen st Hederwärda Bonde Slandet war af enahanda anka. De nu warande Lagar och Författningar rörande tjuswars bestraffning kände wäl dem som Memorialen inaiswit, och det war för att winna aägon förbättring i dem till straffets ökande, de sä)ant inför Riksens Högloft. Stander anmält, och )warmed jag mig nu som förr förenar, och tror att att Lag-Utstottet utan hinder kunde något lämpeligt förslag härtill uppgifva; dock Irkwäl hwarken kan eller will jag förhindra Lag Utskottets öfriga Resp. Ledamöter fatta det beslut, som de lempeligast finner, men anhaller lstwäl, att Vefla mina enfaldiga tankar mätte fä i Protokollet^ intagas och Betänkandet till Ständen afföljaOrebro den 8 Junii r8i2. Nils Swensson frän Tunaläns, Sefwcdes och Aspolands Härader i Calmare Län. Rätteligen utdragit, betygar DuUZren.
Regeringsformen, hvilken lika litet som förutgående 105 §. utmärker något annat vilkor för feakens upptagande vid Domstol, än Konstitutionsutskottets beslut, att åtal emot vederbörande skall ega rum; i följd hvaraf jag äfven vördsamt yrkar, att ifrågavarande invänning, såsom icke rätteligen hörande till rättegången eller eljest tillkommande Domstols pröfning, måtte utan allt afseende lemnäs. Men för den händelse, att Höga RiksRätten finnér sig böra ingå i vidare pröfning af frågan, helst det kunde antagas, att, oberoende af Konstitutionsutskottets beslut om åtals anställande, en svarande part inför Domstolen eger anspråk på den förmån, att icke behöfva inlåta sig i svaromål, enär åtalet skulle röra en tid af hans embetsförvaltning, antingen förr eller sednare, än den Lagarue i sådant afseende utstaka, anhåller jag vördsamt att få tillägga följande påminnelser. Det är redan anfördt, att Grundlagen, såsom å svarande sidan äfven medgifves, icke innefattar något uttryckligt stadgande, som emot Konstitutionsutskottets åtgärd kan åberopas. Ansvarighetslagen säger i 11 §., att ”hvad emot StatsRådsProtokoll intill den dag, då Riksdagen börjas, under då påstående Riksdag icke anmärkt blifver, derå må sedan vid påföljande Riksdagar åtal icke ega rum.” Hela framställningen i detta ämne, ehuru vidlyftig, hvilar således egentligen på ett med anledning af sistnämnde lagbud uppgifvet förhållande, att det rådslag, som utgör föremål för åtalet i denna sak, skall hafva förefallit efter innevarande Riksdags början. Detta förhållande är likväl i så måtto obestämdt, som uppgift saknas af någon viss dag, då Riksdagen skulle anses börjad.
Ecclesiastik-mäl, eller sådane, som röra ordning vid allmänna Gudstjenstens utöfvande ; Kyrkoväsendet och Presteståndet; planer till nya Kyrkors uppbyggande och hufvudsakliga reparationer derå; förvaltning af Kyrkors medel och inkomster; ansökningar om Collecter, Stamböcker m. m.; förslag till Conventioner emellan Kyrkoherdar och Församlingar om Presträttigheter utgörande; ärender, angående Venia tztatis för Prester; Indigenatsrätt ; Tjenstår beräkning; Tje nsiledighet; Dispence från Specimina; Extra Nådårs beviljande. Ärender, som röra uppfostringsanstalter, och omsorgen för allmänna folk-undervisningen , eller JJniversiteter, Gymnasier och Scholor, deras organi-: - Betänkande om Rikets Styrelse-Verk. 6-15 ganisation, fonder och medel; Löne-RegleriDgar dervid; förvaltningen af Stipendier m. m. Mål, rörande Litteraturen och de sköna Kon« sterna, eller Vetenskaps-, SvenskaVitterhets-, Historieoch Antiqvitets-, Musikaliska och Målare-Academierne; Kongl, och allmänna Bibliotheken, Museum o. s. v. Ärender, angående Publiciteten, såsom anmälanden om Boktryckeriers anläggning och Tidningars utgifvande; frågor om periodiska skrifters indragning, och om beslag å sådane Böcker eller Skrifter, som ställas under åtal; Bokhandel; uppsigt å Kongl. Boktryckeriet; den del a£ desse ärender, som nu tillhöra Hof-Cancellerens befattning, kunna likväl icke till detta Departement öfverflyttas, förr än Hof-Cancellers-, Ämbetet, i den ordning Grund-lagen föreskrifver, indrages. Mål, som hafva afseende pä allmänna Sunikttstillståndet inom Riket, eller Medicinal-Verkec Eazaretter och Curhus, med dertill anslagne inkomster: Veterinairoch Vaccinations-inrätt-j ningar; Apotheker och Helsobrunnar. Fattigvården och milda Stiftelser, eller frågor om Hospitaler, Barnhus, Fattighus med flere sådane.
Till följd häraf, hafva nämligen: 1:0 åtskilliga , såsom depositioner bokförda poster blifvit afförda med tillsammans ’9>S77* *6* 3* 2:0 tvenne under rubrik: obetald aktie-utdelning och öfverlevereringar , balanserade skuldposter å ett sammanräknadt belopp af 670: 10. 3. afskrifna; och 3:o det bland skulderna upptagna aktiekapitalet 100,000: fördt inom linien i räkenskaperna. Enär från nu anförda skuldförminskningar, utgörande tillhopa R:dr 122,202: i4- —r afräknas under tiden tillkommen skuld för kontors expenser 3: 8. 6. uppkommer ofvan anförda skuldförminsknings summa R.dr 122,199: 5 6. Såsom en af nu skedda afskrifningar och omföringar jemväl föranledd följd , har de bokförda Tillgångarnes öfverskott utöfver Skulderna, hvilket vid 1840 års slut utgjorde 4- under de a:ne sista åren ökat sig till Efter ofvan omförmälda, år i84i verkställda, afbetalningar å Götha Kanal-Bolags och Malmö f. d. Diskonters skulder till Rikets Ständers Bank, för erhållna förskotter i och för Diskonternas utredning, utgör förstnämnde Diskonts ännu återstående skuld för dessa förskott 4* hvilka summor, uppgående till ett sammanräknadt belopp af . R;dr i,344>i38: 3o. 3. äro förda inom linien i Bankens räkenskaper. Återstäende Skuld till Banken. Åtskilliga Fot* Med »nJedriirtg af föreskriften i 200 §. af det för Riksgälds-Kon^skrffvande" torel gällande Reglemente, hafva Herrar Fullmäktige anmält, att ej 8 allenast %% st, ut* Götha Kanal-Bolags ‘Diskonts räkenskaper allt hit tills balanserade lån & ett sammanräkna dt, ännu obetaldt kapitalbelopp sf 34»f>30 Btdr 3l sk, utan ock sistnämnde
Enär det syntes alltför hardt, alt, derest vexel protesteras, innehafvaren, oansedt ve^eln ej ännu till betalning förfallit, egde hos utgifvaren utkräfva ve elns belopp, med all den e ekuliva stränghet, som är förenad med ve elrätt; så har blifvit hemstäldt, om icke utgifvaren borde få ställa borgen derför, att beloppet erlägges å förfallodagen, derefter den strängare ve eirätten först skulle inträda. 12 Lag-Utskottets Utlåtande, N.-o 124- Denna hemställning anser emedlertid Utskottet sig icke kunna understödja. Vexelinnehafvarens ställning blir nemligen helt och hållet förändrad, sedan vexeln blifvit protesterad. Derefter är densammas värde minskadt; hvaremot den i annat fall kunnat begagnas, än i liqvider, än i andra affärer. Då vexeltagaren tillhandlade sig vexeln, beräknade han emedlertid att erhålla en så användbar handling, och under en dylik förutsättning erlade han betalningen. Nu kan det icke drabba vexeltagaren eller innehafvaren, att beräkningen slagit fel, utan måste sadant återfalla på utgifvaren; men vid detta förhållande vore det ej rättsenligt att tillåta utgifvaren fortfarande behålla och draga fördel af de penningar, för livilka lian ej kunnat lemna nöjaktig ersättning. Vexelinnehafvaren måste i denna händelse vara ostridigt berättigad att genast återfordra penningarne. 33 och 35 §§. Som Utskottet ej kan godkänna den anmärkning, att den tid, som för atergangstalans anställande blifvit i dessa §§. bestämd, är alltför lång, kan Utskottet ej eller, på grund af samma anmärkning, tillstyrka någon förkortning i berörde tid. 42 §.
Men på söndagen kom han tillbaka, svartklädd, och de följdes åt till prästen. Och sedan ser jag henne bära och tåligt lida hans elakhet, hans dryckenskap, hans lättja, hans lättfärdighet. Ser henne arbeta för dem båda, bära hans barn fram till heder i världen och med sin dygderika vandei hålla anseendet uppe öfver deras hus. Allt förlåter hon för denna enda gång, då han valde henne framför andra i dansen och kom henne att gråta af glädje vid midsommarnattens sjunkande sol. Hon hinner med mer än sitt eget hem. För kvinnor i barnsnöd är hon en anlitad hjälp; svaga mödrars dibarn lägger hon vid sitt näringsrika bröst; sjuka lyfter och ansar hon, fattiga arbetar hon åt, då deras krafter svika. Man skrattar ej mer åt henne i byn. Många solar ha gått ned, sedan jag såg henne. Kanske har byns befolkning nu burit denna namnlösa kvinna under tårar till grafven. Jag tviflar ej på, att jag i min konstlösa skildring träffat grunddragen i hennes lif. Den, som bättre berättar mig hennes historia, skall göra mig ett mycket stort nöje. * Planschen för oktober medföljer, i stället för det vanliga romanarket, detta nummer af Idun. Då vi i den serie konstverk, hvilken genom dessa månadsplanscher bjudes våra läsarinnor, äfven gärna ville inrymma något skulpturverk, en reproduktion efter ha vi därtill valt den franske konstnären Aristide Gr oisys förtjusande marmor grupp » L e Nid », » Fågelnästet », hvilken utgör en af det berömda Luxembourggalleriets i Paris högst uppskattade pärlor. * " Smått folk ". En pennteckning för Idun af E. (Forts. o. slut.) Det gick en lättnadens suck genom hela ledet, och alla instämde så öfverlägset nedlåtande, som när man uttalar sig om andras svaga sidor: » Naturligtvis. » Men hur det nu var, hade pojkarne mist smaken för sina fiskar och gingo inåt parken. Där gingo de ett par slag omkring. Någon föreslog lamt, att de skulle leka » g ö m m a », men det blef inte af, utan man skildes och gick hem. Följande förmiddag möttes alla fyra med sina metspön. O m en stund kom Lisa.
om utlemnande af de i Banquen deponerade, Hertigen af Brunschwig Oels tillhörige Packlärar, 1027. — om afskrift»' af den Bcwillnings - Utskottets Betänkande om Bewillnings-grundernc ätföljande Skydds - Tabellen, pä Riddarhus - Castans bekostnad, 1028. — om remin till Allmänna Bcswärsoch Oeconomie-Utskottet ä Dr. 6oä(>rzteclts dictamen om sex mänadcrs förbud af utländsk svanmäls införsel, re>28. om Allmänna Belwärsoch Oeco« nomie - Utstottets Betänkande angäende SegelfartS öppnande emellan Wenern och östersjön, 1029. — Register. rörande Banco-Utffottcts anmärkningar deröfwer att Banco-Fullmägtige af Riks-Discont - Werket ät Kbo Discont bewiljat ett extra biträdcs-län samt af Banqucns andel i Discont-revenuen aflemnat till Hufwudstadens Allmänna Fättigwards-inrättning en summa säsom sammanstottSmedcl, 1029. — med uppdrag ät Stats-Ulststtct att ifrån Riksgälds-Contoiret infordra upplysning rörande desi uppgift ä influten Bevillning för Socker-, Krutoch Alun-tillwcrkningarne, rogi. evet. — rörande Allmänna Beswärsoch Occonomie-Utstottets Betänkande om Uppbördswerkets förbättrande, 1121. — »m Lag - Utskottets Betänkande angående wärdcring och oflentcligt utrop ä fast egendom pä landet, som för gäld utmätes, 112?. — om Lag-fttstottets Betänkande angående stadgandet om Stämningars ogiltighet, som ej äro skrifne pä stämpladt papper, 1122.
H a r ligger litet ved upptrafvad mellan skåpet och väggen, ifall pastorn skulle klnna det ruskigt. Nii har pastorn hvad han beliöfver, tanker jag. Om pastorn a r snäll och tar den har nattskjortan, s&amp; ska vi tvätta den andra och om d e t eljest ar något. &gt;, » Nej, det a r .ingenting, min allra nådigaste prostinna, allting a r bra, mycket mycket bra. » » N&amp;, godnatt d&amp;, pastor Viseliusw, sade hon med mild röst ocli räckte fralii lianden emot Iionoin. H a n vande sig niot fönstret utan a t t t a hennes franirackta hand: $Den. liar pr.estgården ser ut soin ett litet slott », sade han med ett kort skratt. rNå, ja, flygeln ä r också bra, och min allraiötaste prostinna a r allra bast, och så flickan seJn. » ' Det var en underlig kontrast mellan hans stolta upprätta hållning, hans örnnäsa, hans skarpa ögon och ironien i hans ödmjuka ord. Den slog prostinnaii för första gången. Det var ju just det, gom var. det underliga med. honom, och som hon aldrig förr kunnat utfundera. H a n stod dar som en gammal kung framför henne i vårskyinningen. » Skall jag tiinda ljuset åt pastorn? » sade Iion helt ' ödmjukt. )) Min nådiga prostinna! Ni öfverhopnr mig med godhet; Nej, jag ber, min nådiga ' prostinna, intet ljus annii. » d a, godnatt då », sade Iion med en suck. Hon visste icke h r a r. för, men hon kände sig sorgsen, nar hon gick ned för trappan igen. : i: ' Han stod kvar i fönstret och så&amp; henne gå öfver gården. D i höjde han sin knutna Iland, mager, tunn med tjocka blå ådror, skrumpen och knotig - med en kraft som kunde förfara. Ve&gt;, ropade haii, i det han hötte efter henne. » I Iiuggoriiiars afföda.
Man vet icke sä noga hvad de egentligen uträtta, men de blifva förmögna, och hos Kammarrätten förekomma beständigt tvister om deras beskattning. Taxeriugs-comiteerna ålägga dem ansenliga utskylder, och de klaga deröfver, att man påfört dem för mycket; men säkert är, att när man underrättar sig om deras inkomster, så må de rätt väl. Det är icke titeln, sorn gör inkomsten, utan det är den verkliga af titeln oberoende förljenslen. Benämningen arbetskarl låter ringa, men det är icke derföre sagdt, att förtjensten är likaså. Man omtalar, huru arbete saknas och att folk icke kan förtjena. För min del tror jag, att bristen på flitiga arbetare och dugligt tjenstefolk är större än på arbete. Den flitige och nyktre arbetaren saknar på ingen ort i Sverige sin utkomst, aldraminst i städerna, det är min öfvertygelse. Vill man likväl befria dessa personer frän den skatt, som de hittills flitt erlägga, då de nemi. äro sina egna, och för den egenskapen bör man väl också vidkännas någon afgift, sä tror jag lika med Hr von Rosen, all man lägger hyende under lasten. Man uppmanar dertill, att folk undandrager sig lagstadda tjenster, emedan de kunna såsom ett slags bättre lösdrifvare lefva väl och ändock vara fria från skatt. Jag tillstyrker bifall till Utskis betänk. Många ledamöter ropade på propos. Frih. Ridderstolpe: Den lyckan jag haft att understundom tänka lika med Frih. Cederström, Thure, mäste berättiga mig att i dag misstänka honom att hafva alltför mycket fördjupat sig i Des Cartes’ lära om tviflet. Han tviflar på att någon behållning stannar hos arbetaren. Om Iian vill göra mig den äran i Westerås, så skall han blifva öfvertygad om mot - Den 30 November f. m. 373 satsen, då lian får se Dalkartarne gå hem från Stockholm. Det var en af dessa Dalkarlar, som lill sin olycka, men till rain lycka, efter bevisningsskyldigheten nu åligger mig, råkade att drumla i sjön och drunkna. Han befans hafva 100 r:dr i sin plånbok.
Björnstjerna: Till följe af de hastiga krigsoperatio ner, som numera äro nödvändiga, är det klart, att våra gamla, stora -tält icke vidare kunna i fält medföras; ulan äro de blott i fredstid användbara till ersättning för de baracker, hvilka, enligt hvad Gr. Lagerberg antydt, småningom komma att uppföras på våra mötesplatser. Genom de ifrågavarande skyddstälten, hvilka, utan att särdeles tynga packningen, alltid äro till hands, har man deremot sökt bereda soldaten nödigt värn emot blåst och oväder under marscher och tåg. Frih. Liljencrantz har ansett att det förråd af 20,000 tältdelar, som vi för närvarande ega, skulle motsvara landets behof. Då nu emedlertid fältmanövrer, der de stora tälten icke kunna medföras, årligen af hela Svenska arméen öfvas, hemställer jag till Hr Frilen, huru det skulle kunna vara möjligt, att nyssnämnde tältdelar gjorde tillfyllest, äfven oberäknadt det löjliga deri, att detta förråd oupphörligt sändes från en ort till en annan, från en mötesplats till den andra. För min del tror jag, att dessa tält erbjuda soldaten ett särdeles nödvändigt och nyttigt skydd. Om Hr Frilen hade pröfvat på huru det kännes, att tillbringa några nätter i våta kläder och under bar himmel, skulle Hr Frilen för visso kunna rätt uppskatta fördelen af att hvarje afton komma under tak. Att dessa tält verkligen ega de omnämnda fördelarna, kunde man mer än väl finna under öfningslägret vid Axevalla nästl. år, der de af truppen vero mycket omtyckta. Att de på soldatens helsa äfven utöfvade ett välgörande inflytande, syntes bäst deraf, att ehuru väderleken ofta var svår, blef dock sjukprocenten vida mindre, än vid föregående dylika tillfällen vant händelsen. Frih.
Ogillande fullkomligen hwad af Lag » U^?okkec saom ZfnjwariqhetS , Lag för Banco>Fuljmägkige blffwit sörestager, anser jag för särande för hwad Srands Ledamöter som häldst, de bestraffningar med Hals Jern och Fästningsarbete, hwilka deruti bliswit sa om alkernaliwer framställde. Sädana bestraffningar skela förutsätta, akt personer, hedrade med sine Stånds förtroende skulle kunna begå wanhedrande brott. Om, hwad icke bör förmo» das, någon Banco Fullmägkig wore nog glömff akt förbryta sig mot de wigtigaste of gällande föreskris, ker, sa ma han kännås skyld g att umgälla sitt brott med lifwet, och i wista fall answar med sin ägendom. 2lr sörbryrelstn aker ringare, sa kan han anses för en odugelig Styresman af ett Riksens Sonderö werk-, och i sadant fall förklaras förlustig förtroendet. Men akt wäija med sa liten urffiljninq art de walde personerne skulle kunna förnedra sig ända till att genom hrotcets beskaffenhet förtjena Hals-Jern, det bör om Rrkfens Sränder icke kunna tänkas. Mangs instämde med Grefwe Oe la 6ardie, Herr von kkaus-ivvolik, Oarl <^uHsk. fag, Utskottets Ledamöter, bland hwilkas antal jag genom Höglost. Rldderskapets och Adelns smickrande sörkrorntze jämwal har äran wara, hafwa lika med den wars Den 5 Iamrarik. warde Ledamoten Herr Grefwe sacob Os la tordis hyst den öfwerkygelse, att hw.-rken någon Swea Konung hädanefter företager försök emot Banque» stridande emot den magt och frihet, som uti Regerings, Formen blilwit Ko"uagen uppdragen, elier någon af de Herror och Män, hwilka erhålla silk Slandö kaiielse lii!
Jag gick just och rufvade öfver Amandas brist på vederhäftighet, jag hade af allt fått detta intryck, derför blef jag förundrad öfver att sonen genom detta sitt yttrande blåste under min dåliga tanke.413 Flickorna Andersson talade om Giftas samt en ”ung man”, hvilken naturligtvis icke var någon annan än Karl Sandegård.414 Han hade fått tag i boken och slukat den, strax den var utkommen. Han var då alldeles nyss kommen ur öfvergångsåldern. Med sin vanliga häftighet och sitt förtroende för dem kom han rusande in, alldeles upplöst, utom sig. Det var ”Dygdens lön”. ”Det är som om han skulle ha tecknat mig sjelf alldeles till punkt och till pricka.” De samlades naturligtvis omkring honom för att trösta och ”råda”. – Stackars gamla fröknar! Han grät, han talade, han var alldeles förtviflad. ”Det är jag, det är jag! Det är alldeles som om han tagit mig sjelf!” Och så kom det som en störtsjö. Läkaren hade rådt honom till det, kamraterna lefde så sjelfva och sade att han var tokig som inte lefde så med; och ändå kunde han inte. Det var honom så vidrigt, och han tappade smaken. Och Lars Peter tyckte också att det var vidrigt. Men hvad skulle han göra? Herre Gud, hvad skulle han göra! Han blef ju alldeles förstörd på detta sätt. De sutto i det lilla genomgångsrummet och ideligen kom det någon, så pojkar och så pigor, och han var alldeles svullen och förgråten och fröknarna skulle hjelpa honom att dölja hur det stod till. Han var ju stora karlen nu. Sist rusade han upp och stampade i golfvet. ”Hvad ska’ ni här? Det är då säkert, att här är som en landsväg!” Det måtte varit pengar värdt att se Knut på bröllopet i Tågarp.415 Jo han kan göra skäl för sig på ett bondbröllop! Midt under bröllopsmiddagen kom någon och ropade att elden var lös. I qvarnen fans en lur att använda vid sådana tillfällen, ty qvarnen ligger på en höjd, som dominerar hela den kringliggande slätten och följaktligen bör en eldsvåda lättast varsnas derifrån.
Fnskilde personers Betjening . t i > 00 Diverse personer, som äro sine egne 000 Af ArbetsClassen f , , t 000 —1 * 0000 Summa 0000 litt, S. Hörer till BevlUn. Utsk. B«t'ånkN « 4I, Bilaga lill N:o 7. (G) öfverdrag fran Sammandragen ofver TaxeringsLängderna N: i, 2 oell 3 uti N. N. Fögderi för år 18 ' Hl ftj s * fD re ifl -5 Hemman» | jFrälseräntor, L ägenheterBergVerk. M anufacturier, Fabriker och Inrättningar Qvarnar. y 2 -JQ C 3 - p: ?i Q b* P 3 p C G. to 1 \> b* U W < CV • *-* O* > <5 5.-; 9 > p < P: •-3 CCÖ > c p P; c9 > 3 p r< P: M C. <0 Summa Värde. Hemman och ^Lägenheter m. m. som innehafva* under egande-rätt Dito, sorn innehafvas under Boställs-ratt Kungsgårdar och KronoLägenheter m. m 4 "j Hemman och Lägenheter som disponeras af V.kademiStaterna , / Dito, sorn disponeras af allmänna Bolag • • Setink. N:o 4g, N:o 7. (T) Sammandrag ofver Bevillningen efter a:dra Art. af 1823 års BevillningsStadga", uti N. In. Fögderi för §r 18 Bevi Ilning efter 2 Art. Enligt Längder och Sammandrag; Nio i ; . .» »> 2,178 iN:o 2 . / , , v' 54o — N:o 3 . 38 7 — N:o 4 i * 210 N:0 5 760 Enligt särskilde I,ängder oell Förteckningar: GrundskattsAfgift för FrälseEgendomar . V , iS l6 Afgift för Postoch LotsHemman .•