Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 71.33 och ansvara lika ined den, hvilken sanningslös orlofssedel utfärdar. Att, till svar å 4:de amnärkningspunkten, Utskotten åberopa, hvad Betänkandet å nyss citerade sidor innefattar, rörande missbruken med så kallade försvarssedlars utfärdande. Att det i 5:te punkten yrkade tillägg i den af Utskotten föreslagna underdåniga Skrifvelsen till Kongl. Maj:t är, i Utskottens tanka, både olämpligt och öfverflödigt; samt att, hvad 6:te och sista anmärkningspunkten beträflar, Utskotten skolat erinra, att för Mantals-Commissarierne nödig Instruction finnes utfärdad; hvadan och då, i händelse af deras efterlåtenhet, det på vederbörande ankommer att derå tala, Utskotten få vördsamt tillstyrka, att frågan må utan afseende lemnäs, 3\dje Art. Att Utskotten icke fästat afseende vid en vackt fråga om klar och tydlig definition å hvad, som med tjenstehjon egentlig Bih, till Rikt-St. Fröt. 18*8 och 18*9, ? Samt, i Af4, j 52\dra B:t. ti -.te Ht. 5 i Lags. Allm. Besv. o. Otc. TJisk. Ull. N:o 71.’ gen borrie förstås ; och då en sådan definition skall, efter anmärkarens förmenande, saknas i Legostadgan, men syntes honom vara, till förekommande af missförstånd, högst nödvändig, har samma iråga nu åter blifvit förnyad._ Utskotten äro öfvertygade, ali det begrepp, som bör fästas vid ordet tjenstehjon, har , under loppet af de århundraden det i Svenska Lagar förekommit, hunnit att blifva i allmänhet bestämdt. Dock få, med anledning af motionen, Utskotten hänvisa till i8o5 års Legostadga, som upptager ett tjenstehjons rättigheter och skyldigheter, och j dem säkrast caracteriserar tjenstehjonet, såsom sådant.
Proposition N:o 35. 7 anmärkningsvärda omständigheter, sorn skulle försvåra tillämpningen af nu ifrågavarande lagförslag, ej loide förefinnas, jag för min del tillstyrker delsammas aflåtande till Rikets Ständer. Justitie-rådet Carleson anförde: Då så väl Kongl. Maj:t som Rikets Ständer funnit en utsträckning af den för närvarande till descendenten inskränkta arfsrälten för oäkta barn vara nödig, lärer någon annan invändning mot förslaget ej komma att tagas i betraktande än en sådan som afser tillämpningen af den grundsats, hvilken skulle derigenom göras gällande. Ehuru efter all sannolikhet ett nytt steg på vägen till utplånandet af skilnaden emellan de lofliga och olofliga könsförhindelserna, torde likväl den i förslaget åsyftade lagföråndringen vara en nödvändig eftergift åt tidsandan och dess uppfattning af billighetens kraf. Annan rättsgrund har den emellertid ännu icke, hvarom ej mindre det remitterade än de från Rikets Ständer utgångna förslag lill lag om oäkta harns arfsrätt, likasom främmande länders lagar i samma ämne, synas vittna; och hvarje af omständigheterna betingad modifikation af den sålunda framträdande rättsnormen innebär derföre i sig sill berättigande. Mot de inskränkningar, hvarunder arfsrätt efter moder skulle, enligt förslaget, medgifvas hennes harn utom äktenskapet, har jag icke heller för min del någonting att i underdånighet påminna, utan tror att fastmer förefinnes anledning till anmärkning i motsatt syftning, särdeles derutinnan att från slik arfsrätt icke blifvit uteslutna harn aliade i hordom eller blodskam. Både lag och sed påkalla, efter mitt omdöme, en sådan inskränkning; lagen i det den såsom brott och dertill såsom grott brott stämplar så väl hor som blodskam, men anser qvinnans förseelse genom lönskaläge icke ens höra under Statens straffrätt; — seden i det alt allmänna föreställningssättet, som har stort undseende med qvinnans strafflösa öfverträdelse af morallagen, visar mot hennes öfverträdelse af kriminallagen lika mycken stränghet och bestraffar brottet icke blott på den felande qvinnan, ulan ock på hennes oskyldiga anhöriga.
Den dagliga omsättningen af sjuka och döda, som lämnades härifrån, ingaf henne tanken på förgängelsen och den blef dag från dag starkare i hennes stackars förfärade hjärna. Den tärde som ett gift på hennes lifskraft och förtog aptit och sömn. De enda ljusa stunder hon hade var då någon ifrån kammarherrns besökte henne. Det skedde i början rätt ofta — men sedan med allt längre mellanskof. Vägen till sjukhuset var ganska lång och tjänarne hade mera göra än vanligt nu då gamla Malin var borta. Hennes nåd hade kommit ett par gånger själf, men sjukhusluften hade gjort henne illamående, hon hade så ömtåliga nerver. Nu sist hade husan varit där och Malin hade genast af hennes utseende märkt, att hon hade någonting viktigt att förkunna. Någonting hemlighetsfullt märkvärdigt, som det var litet svårt att komma fram med. Det klack till i Malins hjärta, hon blef med ens så orolig. » Lilla Nils, » stammade hon, så fort hon hälsat, » han är väl inte sjuk? » » Nej, kära Malin, pojken är kry, fastän han varit rätt svår att tas med de här sista dagarna. Hennes nåd var ju rent af tvungen att taga någon, som hjälpte till med barnen i Malins ställe, eftersom det dröjt så här långt ut med sjukdomen, och vi hafva ju så fullt upp med sysslor ändå, som Malin vet. Men se nu har p o j - ken fått för sig, att han inte tål den nya. Han skriker och lefver, så fort han får se henne, och att hon skulle få taga i honom, det kan aldrig komma på frågan. Hennes nåd måste själf lägga honom i går kväll och sitta inne, tills han somnat. » » Hå, stackars, stackars min lille Nils, inte kan man begära, att han skall tåla en vildfrämmande människa. Han som var så van vid att allting skulle ske i sin ordning och på momangen — det vet ingen bättre än jag. » En dof suck arbetade sig upp ur gamla Malins bröst, och det var med möda hon fortsatte. » Hör nu Tilda — hurudan är hon, den där n y a? Tror Tilda, att det är en bra människa?
Ridderskapet och Adeln, af Herr Carleson, Edv., som anfört, hurusom, bland de mänga handelsplatserne i Riket, det knappast torde finnas någon, till hvilken naturen sjelf mera påtagligen visat handeln väg, än den i Stranda härad och Döderhults socken af Kalmar län belägna köpingen Döderhultsvik. Med en rymlig, för alla vindar skyddad och likväl lätt tillgänglig hamn, vore köpingen belägen nästan midt emellan de 17 mil från hvarandra aflägsna städerna Kalmar och Westervik och således den naturliga afsättningsor ten för icke allenast medlersta delen af Kalmar län, utan ock en icke obetydlig del af Jönköpings län, ifrån hvilka delar af landet visserligen redan en ansenlig och med hvarje är stigande handel, isynnerhet med skogsprodukter drifves ä köpingen, men en ännu långt större varuomsättning skulle otvifvelaktig! ega rum, derest stapelstadsrätt blefve köpingen förunnad. 1 saknad af sådan rätt liro nemligen köpingens handlande nödsakade att i stapelstad lossa och införtulla de varor, som af dem införas och då derigenom varornas värde stegras, understundom och för vissa artiklar sä högt, att köpmannen icke kan, utan för lust, vara med ständigt lager deraf försedd, tvingades derigenom ortens innebyggare att uppsöka någon af de aflägsna stapelstäderna, för att förse sig med sine förnödenheter och i följd deraf äfven söka, så vidt möjligt vore, att der afsätta sine egne produkter. De häraf uppkomna stora olägenheter stöde mången gång icke att beräkna, och att en handel, underkastad sådant tvång, mäste vara den minsta möjliga, vore uppenbart och vinsten för de aflägsna stapelstäderne pä en slik handel blefve naturligtvis äfven mycket mindre än skadan och förlusten för Allm. Bcsv.- och Ekon.-Ulsk. Bclänk. JV.o 33. 7 de ortens innebyggare, med hvilka den drifves; men oaktadt alla hinder, hade emedlertid köpingen Döderhultsvik alltjemt gått framåt.
Plenum kl. 10 f. m. Justerades 5 prot.utdrag för den 5 dennes, samt pleni-proto kollet för den 2o sisth Maj. Föredrogs ett från Vällofl. BorgareStit ankommet prot.- utdrag N:o 426, hvaraf inhemtades, att nämnde RiksSt., vid föredragning af StatsUtskits Uti. N:o 163, i ani. af väckt motion ang. uplåtelse af Kronan tillhörig mark vid Carl Gustafs stads gevärsfaktori för en slussanläggning, dels afslagit nämnde Utlide och beslutat en underd. skrifvelse, af innehåll, att derest K. M., efter nådig pröfning af hvad i denne sak förekommit, eller vid ärendets ytterligare utredning sig visat, skulle finna skäl att i nåder till det bolag, som bildat sig för anläggande af en sluss till fortsättning af Eskilstuna kanal upp till staden, öfverlemna den Kronan tillhöriga mark, jemte vattenfall vid Carl Gustafs stads gevärsfaktori, som för den tillämnade slussanläggningen erfordrades, R. St., i sådant fall, äfven för sin del dertill lemnade bifall; dels inbjudit de öfriga RiksStin att i samma beslut sig förena. Gr. Lagerbjelke, Gustaf: Jag får fästa upmärksamheten deruppå, att det ifrågavide bolaget icke egentligen begärt något understöd, utan vili utföra arbetet med egna krafter. Allt hvad bolaget önskar, är, att erhålla tillåtelse till flyttning af en qvarn på andra sidan af den genom Eskilstuna stad löpande ström, mot förbindelse för bolaget att sjelft bekosta denna flyttning. Det är äfven uplvst, att Kronan icke af denna mark drager den ringaste nytta. Då Kronan således icke på denna uplåtelse gör någon den ringaste förlust, synes mig något hårdt att icke denna begäran skulle beviljas; så mycket mera som bolaget går så ovanligt tillväga, att det icke anhåller om något understöd. Då frågan förra gången förevar bos R. o. Ad., blef densamma återremitterad.
Bruden är rörd till tårar » Ja visst, hannoveranske attachén frågade och sluter sin mor och tärnorna i famn; brudmig nyss, hvem du var. » gummen mottager gratulationerna med sitt ste» Är det den där harskramlan med hvita byxorreotypa paradleende. Sedan lämnar man kyrkan na och alla ordnarna. Han borde ha ännu flere för att intaga middagen på Grand. Champagnen ordnar för att se mänsklig ut, » menade Elsa med rinner i strömmar, tal hållas i oändlighet för » de en sista rest af sin gamla skolflicksjargon. unga tu, hvilka nu tillsammans börja vandringen » Ja visst, cré nom de Dieu, men säg inte så genom lifvet », telegram uppläsas, man hurrar för där, folk skulle undra hvad du var för en vilde. » de nygifta Elsa såg upp på honom med sina glada nittonUnder middagen börjar brudgummen känna åriga ögon; hon tyckte att hon inte kände riktigt en viss trötthet vid all denna glädje, all denna igen honom. Han var så förnäm och rak i sin mat, alla dessa viner. Han kan ej trifvas bland nya uniform, och öfver hans ansikte låg ett utdessa människor, han är ej född bland dem; han tryck, ej af weltschmerz, ty den har försvunnit lägger mot sin vilja märke till svärfaderns, den med romantiken, utan af en viss öfverlägsen likrike uppkomlingens, simpla, ehuru välmenade ord giltighet för ' allt annat här i världen än den egna och åthäfvor; han är ej alls smickrad af sina personen. många nyblifna bröders sällskap, denna samling Då de dansade, hade hon så mycket att fråga godt folk, hvilkas ögon lysa af belåtenhet öfver honom. De träffades ju nästan aldrig nu för den lysande middagen, och hvilka behandla kytiden. Var han mycket borta, roade han sig parne med en min af högtidlig nedlåtenhet, som under andra förhållanden skulle förefallit honom mycket? Usch ja, han var borta jämt och ständigt. En oemotståndligt komisk, middag och ett par baler om dagen under den hetaste sä- songen. » Nå-ja, men det var ju roligt, » menade Elsa i sitt hjärtas oskuld. Knut dolde med nöd en jättegäspning.
Deras första åtgärd blef att från vederbörande statsexpeditioner, kollegier och förvaltande verk, militära och andra myndigheter begära de handlingar och uppgifter, hvilka för det nådiga uppdragets fullgörande ansågos behöfliga. För att lätta öfversigten af hvad som i de frågor, hvilka blifvit komitén förelagda, varit föremål för Rikets Ständers behandling sedan tiden för vårt nya statsskicks införande, uppdrogs derjemte åt särskild person, Notarien i riksgäldskontoret M. Sandahl, att upprätta ett fullständigt sakregister öfver alla skrifvelser till och ifrån Rikets Ständer, rörande försvarsverket till lands, sedan år 1809. Då detta sakregister äfven för framtiden kan blifva af gagn, har detsamma blifvit till chefen för landförsvarsdepartementet öfverlemnadt. Med den stora omfattningen af kommitterades uppdrag kunde de infordrade uppgifternas antal och omfång icke undgå att blifva ganska betydligt. De hafva ock utöfvat ett icke ringa inflytande på kommitterades arbeten och i vigtiga delar grundlagt det betänkande, som nu i underdånighet afgifves, Kommitterade hafva derföre trott sig i särskild, härjemte bi - 8 fogad Förteckning böra upptaga de väsendtligare handlingar och uppgifter, sora under fortgången af deras arbeten från embetsverk och myndigheter kommit dem till del. Det öfvervägande flertalet af dessa handlingar och uppgifter blefvo redan vid början af komiténs verksamhet infordrade. Åtskilliga deribland föranledde emellertid dels en vidlyftig skriftvexling, dels ganska omfattande förarbeten. Särskildt var detta händelsen såväl med de uppgifter, hvilka indelta regementen och corpser skulle afgifva, rörande boställen, indelta räntor m. m., för hvilka fullständiga formulär af kommitterade uppgjordes och regementena tillsändes, — som ock med flere af de upplysningar, som från krigskollegii olika afdelningar skulle kommitterade meddelas. En del af dessa angelägna uppgifter kunde derföre icke fullständigt inkomma förr än under loppet af de första månaderna af 1862.
Re uppåBeneficieoch Benådningsstaten uppförda Fruar , Enkor och omyndiga Barn måga bibehålla hvad dem uppå denna Stat blifvit tillagdt, dock så, att Pensionen bör upphöra , j0«7J 2 9 Maj. böra, för Enka och Dotter, då de träda i gifte, samt för Söner då de myndiga blifva. Härvid få dock Riksens Ständer till Kongl. Maj;t yttra den underdåniga önskan, att om några af de till Pension uppförde skulle vara kända att äga så stor förmögenhet, att de icke skäligen böra af Staten kunna emottaga understöd, detsamma måtte till Statsverkets lättnad indragas , synnerligast då, när sådana komma i fråga, som icke för Fäders eller Mäns förtjenster mot Konung och Fädernesland kommit, af Pensionen i åtnjutande. Härvid få Riksens Ständer i underdånighet tillä gga en så lydande: 6;te Punkt. De personer, som ännu äro i tjenst och derföre åtnjuta lön, men, i anseende till förut innehafda tjenster eller särskildta uppdrag, tillika uppå allmänna Indragningsstaten åtnjuta pensioner eller bibehållit hela eller vissa delar af deras förra löner, men nu, i stöd af föregående punkter, pröfvas böra de samma frångå, kunna, på derom gjord underdånig ansökning, framdeles, enär de genom afskeds erhållande lemnat deras nu innehafvande Tjenster, återfå den lön eller Pension, som för dem, enligt i;sta Punkten, nu blifver indragen, så framt icke enskilt större förmögenhet häruti bör verka undantag. Dock komma icke att härunder begripas sådana Arfvoden, Grätificationer eller Tractamenten, sorn, för en särskilt på korrt och obestämd tid dem uppdragen, , men sedermera tipphörd förrättning, varit dem tillagde. För Den 2 9 Maj.
S. D. Äterremitterades Allmänna Beswärsoch Ekonomie-kltskottets den z dennes pä bordet lagda Betänkande, rörande förhöjning af Fäng-Skjutslega»; med de wid samma utlätande inom Ståndet gjorde anmärkningar. Ut supra. klx ?rotocollo, U. linguist. Utdrag af prstocollet, hället hos ^ogw. Prest-Ständet, wid Urtima Riksdagen i Orebro den 9 Junit 1812. S. D^8id förnyad föredragning af Constitutions-Utskottets sedan sista Riksdag hwilande, och den z i denna manad ä nyo upplästa Memorial af den 506 Den 9 Junti. den 16 Octob r8io, angående förändring af Regeringsformens r6 §; fann Prest-Ständer stäligt, att samma Memorial helt och hållet ogilla och afstä. vt supra. Lx krotocollo, ch v. ^lmc^ulst. Utdrag af protscollet, hållet hos HZgw. ))rest-S'ändet wid Urtima Riksdags» i Orebro den 9 Junii 1812. S. D. ^ä Allmänna Besvärs, och Ekonomie, Utskottets den z innewarande Junii pä bolder lagda Betänkande i anledning af Prosten S>wertsons. Memorial om Inrättande af Lazarettoch Curhus för Bohus Län, uti Staden Uddewalla nu ä nyo föredrogs, blef samma Betänkande af Prest«Standtt till alla delar bifallit. vt supra. ikx krotocollo, ^s. v. ^lmc^uist. Utdrag af protscollet, hältet hos Högrv. ))reft-Ståndet wid Urtima Riksdagen i Orebro den 9 Junii 1812. S> D. ^nfiämde Prest-Ståndet uti Högloft.
Trassel och derangerade affärer behöfva ingalunda vara synonyma med poesin. Såsom händelserna i lifvet ofta genom en liten obetydlig vändning knyta sig intill hvarandra, så gifver också ett litet ord under gången af en berättelse en ny tanke, ett nytt begrepp, kortligen, ett nytt uppslag och knyter sig derigenom tillsammans med någon händelse, som tillhör en annan karakter, en annan region, en annan tidpunkt. Ordet poesi erinrade mig, i detsamma jag nedskref det, derom att den sanna poesin just då som en renande fläkt flög genom den nya tiden. Fosforismens glänsande svall-epok hade haft sin tid. Den var nästan förbi. Nu kom en annan skola: Tegnérs. Hans ”Axel” och ”Frithiof” nedslungades såsom tvenne ljungeldar. De antände allt, utan att förtära. Man läste, man talade, man sjöng blott om Frithiof och hans Ingeborg, man gret, suckade och drömde med Axel och Maria, man försjönk i ”Nattvardsbarnen.” Det var en vacker tid, ty många andra stora andar gåfvo ädla väckelser åt de ungas hjertan, men ingen af dem blef allsmäktig och populär på samma sätt som Tegnér. Dock fanns det en fläck på jorden – och det var just dit tanken förde mig – der han icke var populär; och om det tillåtes mig att ännu en gång i en parentes besöka Småland, så får jag meddela en helt egen historia om en af de vördige fäderna inom Wexiö stift i förhållande till biskop Tegnér. Föregående parentes omnämde en gammal soldat, hvilken jag helt oförmodadt träffade på stickbacken och som återförde minnet af hemmet, der han varit inqvarterad 1814. Det var ungefär samtidigt med denna händelse som jag fick börja att göra min man sällskap på hans embetsresor inom det vidsträckta distriktet, ett nöje, hvilket visserligen kunde medföra små besvärligheter, men deremot skänka mig den tillfredsställelsen att få studera folket på närmare håll. Dessutom hade jag från alla prestgårdar i orten, jemte de på gränsen åt Skåne, erhållit vänliga inbjudningar att vistas på dessa olika ställen, tills jag blef hemtad af min man, som under tiden gjorde de för en provinsialläkare nödiga inspektionsresorna.
— Strömsholms » 160—162. — Ofverstyrelsens räkenskaper ... » 159 — 166. Styrelsens för allmänna vägoch vattenbyggnader räkenskaper » 130 — 137. Styrelsens för ekeplanteringarne dito ... » 38—39. 251—252. Styrelsens öfver fängelser och arbets-in ■rättningar dito » 145—158. 281—283. Bilagorna litt. M. och N. vid » 149—150. Styrelsens öfver stuterierna räkenskaper » 159—166. Stämplade papp ers-af giften n 29—30. Swiahets-kollegii räkenskaper » 4S—51. - 339 — Svenska Akademiens räkenskaper språket, anslag till ordbok öfver Svenska Trädgårdsföreningens elev-skola Svenska växters afritning, anslag till... Sveriges deltagande i Pariser-exposi tionen Säkerhetshandlingar, inventerade Söderköpings hospital Teknologiska institutet Telearat-inrättninaen, elektriska optiska 7 Vstaments-fonder under Stats-kontorets förvaltning Theatems, Kongl, räkenskaper Topografiska korpsens räkenskaper Traneberg» hros ombyggnad 7 ross-passevolans-fonden Trädgårdsföreningens elev-skola Tullverket Ulriksdals slott Ultuna Landtbruks-institut Undervisningsverk, Stockholms stads ... Undsättning s-fonden Universitets, Lunds, räkenskaper Upsala, dito Upsala erkestifts Konsistorii räkenskaper — landtbruksmöte, anslag till — Akademis räkenskaper Utgifter, statsverkets extra Wattenaftappningar Wermdö brobyggnads-bolags lån Westerbotten, afvittringar i Wester-Nor yland, dito Westerås stifts Konsistorii räkenskaper Wetenskaps-akademiens räkenskaper ... Veterinär-inrättningen i Skara i Stockholm Wexel undervisningens Normalskola ... Wexiö hospital, ombyggnad af Wisingsö, ekeplanteringar å Witterhets-, historieoch antiqvitets-akademiens räkenskaper Volontär-vakansmedels-fonden BeviBions-berättel&en. - H40 Bevisions-berättelsen. Utlåtandena.
StatsUtskottets : Angående Statens Ordinarie Räntors utgörande i Skåne, Blekinge samt Bohus Län; öfver gjorde Motioner, alt aflöningen Den 29 Maji. 3i3 till tjenstgörande vid RiksStånden och Utskotten måtte få utbetalas efter hvarje månads utgång; angående anslag af medel till kostnaderne vid Högtsalig Hennes Kongl. Höghet Prinsessan Sophia Albertinas begrafning; angående lyftning af de för Götha Canalbyggnad bifallne 100,000 R:dr Banco; angående beräkningen af StatsVerkets inkomster, utom hvad StatsUlskottets tillstyrkan, att NummerLolteri-Inrättningen borde bibehållas, angar; i afseende hvarå PresteStåndet slädnät i följande beslut, att denna Inrättning må afskaffas, samt såsom grunder för verkställigheten deraf stadgas, att spelningen å ifrågavarande, så kallade Genuesiska, Lotteri, må bestämdt upphöra med år i833 års utgång, att det årliga arrendebelopp 5oo R:dr, som SeraphimerLazarettet hittills påräknat för öfverlåtelse!! af dess innehafde privilegium å ett Lotteri från och med 1834 å Stat uppföres, och alt derjemte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålles, dels att något Privilegium å Lotterispel hädanefter icke må utfärdas, dels att kraftiga controller mot sådane Spelinrättningars införande i allmänhet må vidtagas, samt dels att de vacancer, som inom NumerLotteriVerkets Embetsoch Tjenstemannapersonal yppas, måtte, så vida återbesättning är nödig, endast genom provisionella förordnanden tillsättas; i afseende på åtskillige uti RiksgäldsContorets Räkenskaper balancerade fordringar och tillgån - 3.4 Den 29 Maji. gar; och om förrättad granskning af RiksgäldsContoret, General-Assistance-Contoret -samt f. d. FilialDiscont-Inrättningarne. Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens:
Direct. hemställde i anseende härtill, att lånet mätte varda utskrifvet, hvilken hemställan äfven af Styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader understöddes. K. M. infordrade derefter und. utlåt, i ämnet från Just.- cancellers-embetet, som, på grund af de utaf Direct. för Götheborgs hamnoch elf-arbeten uppgifne förhållanden, ansåg någon betul 140 Den 5 December. ning för omförmälde försträckning lagligen icke kunna nämnde Di rect. affordras. Vid detta sakens skick, och då i öfrigt härvid förekom, all äfven om de för Götheborgs hamnoch elf-arbeten otillräckliga inkomster, Direct. ägde alt uppbära, skulle tagas i anspråk, sådant likväl icke kunde ske utan anvisning af motsvarande särskilda anslag af allmänna medel för dessa arbetens fortsättande, hvartill åter annan tillgång icke förefunnes, än det öfverskott å bidragen lill Hand.- o. Sjöf.fonden, som är att använda till Svenska handelns och sjöfartens upphjelpande och befrämjande, och hvartill väsendtligen hörde, att de arbeten, hvilka ät bemälde Direct. uppdragits, varda ändamålsenligt utförda, fann K. M., i öfverensstämmelse, såsom Const.Utsk. förmält, med Statsrådets enhälliga tillstyrkande, genom nåd. resolution d. 18 Mars 1843, godt tillåta, att frågan om Direct:s förpligtande att berörda län till capital och ränta återbetala finge förfalla, och alt detsamma således finge utur räkenskapen afskrifvas. Efter uppläsningen häraf tilläde Hr Fåhraeus: Sådant är i korthet förloppet af saken.