Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uppfostrade tillsammans med den öfwertygelsen, akt stägrskapen more hinderlig för alla andra njumingar, än wänskapens och oskuldens, har den sednare sällan blifwit särad och såsom ett bade säkert och upplysande bewis af detta sörhällande kan jag ej undgå anmärka, arr under de 25 är jag såsom Ordinarie Häradshöfdinge, warit pligtig att hafwa inseende öfwer 20000 Personers ttppförande, har ej mer än ett lägersmäl yppat sig emellan Systvnebarn, oansedt Hemmansklyfningen föranledt, att fyra gifta Syskon med barn ^äbolt det Hemman, som tillförene innehafts af en Ädo. Emot Z och 6 §. §. hafwa under förenämnde tid ingen bevisligen sig förbrutit. Enar jag nu äter härmed jemnsör de mängfalldiga förseeljer emot Zz Cav. MistgerningsBalken, äfwensom att de uti 55 Eap. samma Balk upptagne öfwerträdelser icke warit sällsynte, sä kan jag, för min underdånig» desi ej finna någon annan anledning för den - 48 Den 5 Zebruar». na stillnad, än att förbudet ernst ägkenstap, hämtab frän fläg'stapen, L fä märketig män o bidragit til! anständighet emellan Skyldeman sorn thy förutan wa, rit bruten och den bekantskap sag haft titlfälie göra med menighetens tänkesätt förwisiar mig om deras allmänna begrepp om ffyldstapshelgden. Med denna öfwerkygelse och emedan således förberörde
Anträffas ej den, emot hvilken protesteras skall, bör protesten verkställas vid hans bostad: i händelse underrättelse derom icke kan erhållas, kåfve sökanden ändock förvarat sin talan, derest han, så fort ske kan, och senast inom i/f dagar, förhållandet anmäler hos Konungens Befallningshafvande eller närmaste Rådstufvu-Rätt. 3g. $. Vexelinnehaf vare är ej befriad från skyldigheten att protestera derigenom, att den, på hvilken vexeln är dragen, aflidit eller kommit i concilr stillstånd. VII C AP. Om laga domstol och om rättegången i vexelmål. 4° $• Bätter domstol för vexelmål, deri vexelrätten icke är förlorad, vare Rådstufvu-Rätt i den stad der svaranden bor eller anträffas, men om han å landet bor eller anträffas, Rådstufvu-Rätten i närmaste stad derintill. 4*- S Stämning i vexelmål skall, när sökanden så askar, meddelas till samma dag, om Rätten då sitter och svaranden är så till hands, att han kan sig före rättegångs timmans slut infinna. 42. $. Derest Rätten ej funer något förekomma, som fordringsanspråkets giltighet förringa bör, döme då genast till betalning, och förordne tillika, huruledes, i brist deraf, utmätning och by sättning straxt ske må; dock skall, för vexel sorn med protest återkommit, utmätning eller bysättning icke kunna emot vexelgifvare eller öfverlåtare verkställas förr än 3 dagar förflutit, ifrån det han bevisligen blifvit krafd. Lag-Utskottets Betänkande N.o tyg. 27 43. Är målet af sådan beskaffenhet, att det ej kan eller bör å första rättegångsdagen af göras, må likväl dermed ej fördröjas längre än högst nu digt prof vas. VIII. Gap. Inträffar tid, att betalning fordra eller fullgöra, att protestera, eller att något annat iakttaga, d helgedag, då ege man det göra å nästa söknedag derefter. 45. $.
Riksdags-göromålens förenklade och ordentligare behandling, Riksdagarnes förkortande, samt besparing i Riksdagskostnaden , godkände Ståndet, till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag, de förslag, sorn i Memorialet förekomma, under Nlris 1, 2, 3, 4, ii, ta, 11 och 15, samt det uti i5:de punkten innefattade förslag, att det skall vara hvart och ett Riks Stånd medgifvet, att, på sätt Prot. Utdrag den 23 December 1829. 113 sätt Ståndet lämpligast pröfvar, låta dess Protocoll antingen fullständigt, eller i justeradt sammandrag, till trycket befordra, hvaremot ej mindre det öfriga af I3;de punkten, än äfven förslagen under N:ris 5, 6, 7, 8, g och io, blefvo , på grund af anmärkningar, hvilka,’ såsom Ståndets gemensamma tankar förklarades, till Constitutions-Utskottet återremitterade, S. D. Föredrogos och lades till Handlingarne Constitutions-Utskottet* Memorial J N:o 59, till Preste - Ståndet, med Utlåtande öfver dess återremiss , ibland annat , till ändrad redaction af 17 Riksdags-Ordningen ; och N:o 60 J till Ridderskapet och Adeln , med Utlåtande öfver återremiss på Memorialet , N;o 30, rörande Allmänna Beredningens grundlagsenliga befattning. S. D. Föredrogs å nyo meddeladt Utdrag af Hedervärda Bonde-Ståndets Protocoll, för den 11 dennes, innehållande inbjudning till de öfriga Riks-Stånden, att instämma uti det beslut, som Bonde - Ståndet, i anledning af Lag-Utskottets Utlåtande, N:o i57, i fråga om utfärdande af en Lag, som föreskrifver ? Sik, till Riks-St. Prot.
Någon representation af Svenska kyrkan finnes för närvar:de egentligen icke inom något Stånd, icke ens inom PresteSt., ty dess ledamöter väljas icke blott med afseende på de kyrkliga ärenderna, hvilka till ganska ringa antal, jemförelsevis med de öfriga, vid Riksdagarne förekomma; utan de väljas med afseende på frågor, som till största antalet äro verldsliga föremål för R. St:s beslut, såsom grundlagsändringar, andra lagförslag, beskattningar, anslag, ekonomiska mål o. s. v. Hvad de öfriga Ståndens ledamöter beträffar, så kan man med allt skäl påstå, alt de, till än mindre grad än PresteStis, väljas med afseende på kyrkans angelägenheter, utan förnämligast mpd afseende på andra ärenden. Der tänker den ene på att genomdrifva ett anslag till en väganläggning, Den 13 September f. m. 331 den andre till en brobyggnad och den tredje till en hamn, samt större delen af dem på bränvinsbrännfngens skyddande o. s. v., eller, med ett ord, på frågor, sora ingalunda angå religionen. Derföre hafva också de religiösa frågorna i allmänhet vid våra Riksdagar förstummats eller blifvit åsidosatta, ett förhållande, som ej i längden kan fortfara. Frågan om representation för kyrkan står derföre nu i samma förhållande, som frågan om representationsrätt för åtskillige ofrälse män, när man först började röra vid den saken. Vi hafva sett huru det tillgått håde i kyrkan och läroverken, då ingen laglig representation finnes, så nemi. att i stället uppträda Prestsällskapsoch" Skolelärare-möten i flera delar af riket. Till och med hos vissa Kyrkoherdar på landet ega sådana sammankomster rum, såsom förhållandet i år varit i Ångermanland. Månne detta sätt att gå till väga kan vara rätt nyttigt för kyrkan eller staten? Dessa sammanträden äro, om jag så må säga, egentligen friÄÅare-möten, enär hvem, som behagar, kan begifva sig dit, utan att vara dertill bemyndigad af någon annan än sig sjelf. Likväl äro dessa sammankomster ej utan inflytande.
Då Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna alt ja öfverröstat nej, begärde Frih. Cederström, Thure, votering. Upplästes till justering och godkändes följande votei:tproposition: Den som bifaller LagUtsk:s betänk. ;V:o 80, voterar ia> den det ej vill, voterat nej; Vinner nej, afslår R. o. Ad. samma betänk. Efter voteringens slut, befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 3g. ]\ej — 11. På begäran af Hrr Tersmeden, Carl Reinh., samt af Uhr, Carl Gustaf, blefvo vid förnyad förtdiagning Den i5 Augusti e. m. ånyo på bordet lagda Const.Utsk:s den t dennes första gången bordlagda memorialer: N:o 23, med föreslående af elt tillägg uti 28 §:n Reg.- Formen: N:o 24, med förslag till ett nytt mom. af 28 §:n Reg.- Fonnen; N:o 2.5, med förslag till ändring i 73 §:n Reg.Ftn. Likaledes lades ånyo på bordet, uppå begäran af Hr af U b i1, G u s t a f, sami Frih. Cederström, Thure, Bevilln. Utskrs den 1 dennes på bordet lagda utlåt. JN:o 23, i anledn. af gjorda anmarkntr emot betänk. N:o 11, ang:de kurhus-afgiftens fortfarande samt Hr Mollerbjelms, Axel, i ämnet väckta motion. Forediogs ånyo Exped.Utskrs den 1 dennes på bordet lagda memor. N:o 9, ' anledn. af erhållen återremiss å föislaget till tind. skrifvelse N:o 38. Hr von Hartmansdorff, Äng.; Om i hvardera expeditionen de delar, som angå den ifrågavnr. ändringen eller tillägget, upplästes mot hvarandra, så blefve skilnaden bäst uppfattad.
Ordningen dervid bestämmes af Synerätt; tillsynen öfver verkställigheten tillkommer vederbörande K. M:s Bef:h:de och RegtsChef jemte BoställsDirectma för militie, K. M:s Bef:h:de och Consistorierna för ecclesiastika samt K. M:s Bef:h:de och BoställsDii'ect:na för civila boställen och andra kronolägenheter. Besvär i sådana mål upptagas af K. M:s Bef:h:de och fullföljas hos vederbörande Coll:m samt K. M. i StatsRådet. 4:o) Inventarier, der sådana finnas, som tillhöra lägenheter, åligger innehafvare eller brukare att vårda och städse vidmagthålla. De beskrifvas och uppskattas till värde af Synerätt; frågor derom upptagas och fullföljas i samma ordning, föregående punkt bestämmer. 5:o) Häfden pröfvas och bedömes af Synerätt; frågor derom fullföljas jemväl i samma ordning. 6:0) Odlingar och förbättringar undersökas och beskrifvas af Synerätt.
Det är också 474 Den 23 Mars e. m. sådana sora jag för min del har åberopat och hvarmed jag vill fortsätta. Ett factum är, att uti K. M:s Nåd. Propos. ang:de beräkningen af Statsverkets inkomster hafva uptagits de inkomster, som ingått till Statsverket under föreg:de 3, 4 eller 5 år, understundom något deröfver. I K. M:s Nåd. Propos. har man sålunda försökt att på de genom siffror och räkenskaper gifna facta grunda en beräkning öfver inkomsterna, så hög som den kunde blifva, med undantag likväl af beräkningen öfver priset på spanmålen. Skälet hvarföre detta pris icke blifvit föreslaget högre än 6 R:dr b:ko för T:n är, såsom jag tror, att åren 1849 och 1850 gaf Kronans behållna spanmål brist efter den då var:de beräkningen, och ännu mera skulle den gjort det, om den nu föreslagna beräkningen då varit antagen. Bristen på afradspanmålen för 1849 gjorde nemi. efter beräkning af 6 R:dr b:ko 9,607 R:dr. Om priset varit 6 R:dr 32 sk. b:ko torde R. o. Ad. finna att bristen blifvit ännu betydligare. Detta är ett factum, som jag trotsar någon att kunna med siffror vederlägga. Ett factum är äfvenledes, att för hvarje år upgöres liqvid emellan Stat-Kont. och Riksg:s-Kont.: men denna liqvid upgöres först på 2:a året efter det, hvarunder utgifterna skett och bristerna i inkomst upkommit, och dessförinnan ersätter Riksg:s-Kont. icke brister på sådana titlar som denna, och vanligtvis ej heller brister på förslagsanslagen, som i Riksstat äro upförda, men som hafva utgått med högre belopp än det hvartill de blifvit beräknade. Ilär är visserligen sagdt, alt i sednare
Maj:ts nådiga Stadga om skiftesverket i riket den 4 Maj 1827 föreskrifver väl i 18 Kap. 20 §, alt egodelningsrält skall fastställa skifte, som tinnes vara lagligen beskatfadt; men då Egodelningsrättens ordförande är, såsom hittills oftast inträffat, densamme, som tillika lörer ordet i Häradsrätten, samt sjelfva för rättningen eller fastslällelsens meddelande icke erfordrar den större kännedom om jordbruk, som är nödig, då klander af laga skifte skall bedömas, synes det mig, alt delta Egodelningsrättens åliggande kunde öfverflyltas på Häradsrätten, hvarigenom äfven, utom besparing af lid. den fördel vunnes, att ett skifteslag undveke den ofta dryga kostnad, som erfordras till ersättning för resor och dagtraktamente åt de Egodelningsrättens ledamöter, sorn icke äro ledamöter i Häradsrätten; och är det af sådan anledning, jag derföre nu till Rikets Ständers öfvervägande får vördsamt föreslå : att 18 Kap. 20 § i gällande Skiftesstadga måtte erhålla följande ändrade lydelse: ”Klandras ej skifte inom den i 13 § föreskrifna tid, bör skiftes mannen till Häradsrätten, efter derom föregången anmälan, vid nästa sammanträde eller näst infallande lagtima ting karta oeh handlingar ingifva; Motioner i Bonde-Ståndet 1862. N:o 51. 6 och har Rätten att, innan fastställelse å skiftet meddelas, noga tillse och pröfva, att detsamma är lagligen beskaffad!.’1 Om remiss till vederbörligt Utskott anhåller jag vördsamligen. Stockholm den 12 November 1862. Johannes Andersson, från Jönköpings lån. Af J. G. Odelberg från Westmanlands län, angående ändring i sältet för kungörelsers publicerande.
Derinne stod en ung nian och sag pa, medan tr !idg3rdsiiiiistnren ordnade friska blommor i en korg, h \, ita, rc (da, m9iigbrokiga. och under blommorna Iig det frukt - ipplen, paron och driifvor, - drufior i stora, gröna klasar. De11 unge mannen log, han log så lycksaligt, och hans vinterrock var d s1itr.11, hans hinder röda af kölden. Men hvad tnnkte han p9 det! Det var julafton. Herr ' I ' ol~i~sson gjorde helt 0111. Det var icke att litharda. Han hatade den unge mannen, som var s3 glad, han hatade tradgirdsmrstmen, som d g s3 heslintig ut. Hvad rörde det dem, att det var julafton i q \, ill! Behöfde de görn sig till finar för det? Druhor och blommor. Jaha ja. Han dref Ster hemit. Han skulle g3 hem och läsa tidningar. Iiitsa som om ingenting vore p % farde. Ingenting? Jo pytt! Man skulle viinta julklappar af honom, uu, n&amp; han vant ute. H m visste precis hur det skulle g % till. Pigan skuIle komma in ined hans aftonte, se p8 honom med cn skyggt glad blick: nu ger ban mig sin g9fva. Och han skulle litsa om ingenting. D9 skulle den glada minen draga bon igen som en fors %.innande ljusglimt, bon skullc sänka hufvudet p?? det der sittet, liksom hiingde det löst pa en trdd och föll framat af sin egen tyngd. Och hennes ögon skulle fyllas af t9r32. Han kinde det $5 \ .al. Det var utseende, ljushl9 glosögon. ' I ' 9rme skulle drnga sig öft~er dem som ratten öf \ .er en glasruta, göra hlicken orörlig, sfi och leka p9 briddm af ögonlocken, E~rdiga att rinna öfver.
Den lilla, fina figuren i sin välsittande, ingalunda gammalmodiga dräkt tydde snarare på de tretti än på de sjutti åren, men ansiktet var icke ungt, fast det en gång varit mycket vackert, det syntes på den lilla, raka näsan, den behagliga munnen, men framför allt på de klarblå, vackra ögonen. »Mormor», ty det var hon, ställde genast kannan ifrån sig, drog af trädgårdshandskarne och gick emot den ståtlige dottersonen, med begge händerna sträckta till välkomst. Han tog hennes hand och kysste den med en chevaleresk ömhet, som klädde honom. Handen var mycket vacker och väl vårdad, och han kunde ej låta bli att säga: »En sådan hand, mormor har! Som en sjuttonårig prinsessa!» Det smickrade alltid den gamla att höra, men hon drog i alla fall bort handen med en hastig, nästan blyg rörelse. — Så snällt af dig att komma, Harald, nu stannar du till middagen! Vänta ett ögonblick, jag skall bara säga ett ord till Lisa! Hvarför kom inte Agda med? — Hon var inte riktigt kry, hade sin hufvudvärk. Men du får inga anstalter göra för mig! Precis detsamma, som du skulle haft själf. Hör du, mormor! — Ja, visst hör jag, men en serviett får du väl ha i alla fall. Det dröjde ganska länge med framläggandet af den där servietten, och under tiden stod Hjelm och tänkte på, hur tråkigt det var att han hade kommit hit för att göra gumman ledsen. Hon hade sett så rar och fridfull ut, där hon stod och pysslade med sina blommor. Han gick fram till sybordet, där en hel del tidningar lågo ordnade efter nummerföljd, bläddrade ett ögonblick i det sista numret och vek sedan ordentligt ihop det, med första sidan ut, annars skulle mormor känt sig olycklig, hon var så ofantligt ordentlig. Så gick han fram till pianot och tittade på menuetten, som stod på notställaren. Det var en gammal bekant, och han spelade ett par takter under det han funderade på, hur han skulle förbereda och när; om nu genast eller efter middagen. Han kände sig helt nervös vid tanken på, att det skulle sägas, visst inte därför att han tyckte det var ett beklagligt dödsfall, men mormor och Ulrika Spole hade varit jämnåriga — och det gör ju alltid sitt till!
Och alla de republikanska deputerade ilade bort till Thiers, Fourtou nödgades göra ett uppehåll, medan så många lemnade sina platser för att tacka den gamle patrioten. Thiers förstod ett ögonblick icke situationen, derpå log han med tårar i ögonen. Den dagen uppvägde säkert många af hans svikna förhoppningar. I början hade Gambetta icke mycket inflytande i församlingen, men han hade det desto mera hos folket. Och i känslan af, att det var nödvändigt att bearbeta folket, för att icke den reaktionära nationalförsamlingen skulle försöka sig på en statskupp, höll han under åren efter kriget det ena mötet efter det andra, alltjemt energisk, verksam, agiterande. Det var på ett af dessa möten, i Grenoble, han talade om “ de nya samhällslagren “, som skulle till makten. “ Jag anar det, och jag förutsäger det “ — yttrade han — “ de skola komma, de nya sociala lagren, uppståndna genomny social födelse, och de skola säkert icke stå tillbaka för sina föregångare “. Och han kallade dem fram, dessa lager, de intelligenta, bildade unga män, för hvilka kejsardömet icke hade någon användning, men som Frankrike icke kunde undvara! Längre fram i talet kallade han den abnormt valda nationalförsamlingen ett lik, dödgräfvaren stod redan färdig med sin spade för att kasta mull på. Bland alla hans tal var kanske detta det, som väckte det största uppseende. Man uppfattade hans tal om de nya lagren som ett hot och orden om liket som en utmaning. Efter hand blef hans inflytande i kammaren allt större, nationalförsamlingen afled, såsom han hade sagt. Då Mac Mahon 16 maj 1877 försökte sig med en reaktionär ministère, utslungade Gambetta mot honom sitt berömda: “ Gå eller lyd! “ (Il faut se soumettre ou se démettre), och Mac Mahon nödgades afskeda sin ministère, han nödgades sjelf draga sig tillbaka som president. Från det ögonblicket var reaktionen krossad. Republiken var icke blott stadfäst som statsform, den hade förmått skaffa sig republikanska ministrar. “ Farornas tid är förbi “, hade Gambetta sagt. Så begynte arbetet.
R:dr såsom anslag till ärliga utgifter, och dels 3,000 R:dr för en gång till uppsättande af ett laboratorium.” 40:o Utskottets yttranden dels i 3 Usta punkten, angående väckt motion om anslag för humle-odlingens förbättrande och dels uti 45:te punkten rörande anslaget för skeppsbyggeri-institutet i Carlskrona, äro af Bonde-Ståndet återremitterade, men af de öfrige Riks-Stånden bifallne; vid hvilket förhållande äterremisserna icke kunna till vidare åtgärd föranleda. 41:o. Stals-UiskoUets Utlåtande N:o 159. 25 41:o Vid behandlingen hos Riks-Stånden af 50:de punkten, hvari Utskottet hemställt, att de till (5:te Hufvud-titeln hörande ordinarie anslag, deri någon förändring ej blifvit ifrågaställd, måtte i Riks-staten uppföras med oförändrade belopp, hafva Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet bifallit Utskottets omförmälda hemställan, men Borgareoch Bonde-Stånden beslutit, att Chefens för Civil-departementet aflöning äfvensom lönerna för Stats-råden utan Departement, nu utgörande för den förre 15.000 och för de sednare 12,000 R:dr, skulle nedsättas för nämnde Departements-chef till 13,500 R:dr samt för hvardera af Stats-råden utan departementer till 10.500 R:dr; —och får, för omröstning härom, Utskottet föreslå följande särskilda voterings-propositioner: ”Den som vill att Chefens för Civil-departementet aflöning bibehålles oförändrad vid dess nuvarande belopp, 15,000 R:dr, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer denna aflöning att uppföras med 13,500 Rtdr.” ”Den som vill, att aflöningen för hvar och en af Stats-råden utan Departement skall fortfarande utgå med 12,000 R:dr, röstar Ja:
Föredrogs å nvö ocb biföllos följande från nedannämnde Utskott inkomne, Bihang till B. St. Rot. g:de Sami. g. 66 Pr »t. Ut dr. rf. 10 K ov, US23, samt den 3 dennes e. m. på hordet lagde Utlåtanden: Från StalsBevillningssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten: Af den 21 sisth Oct. N:o 576, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens förut meddeldte Betänkande, angående ytterligare understöd för Nybyggare i de Norra provincerne. Från Lag-Utskottet Af d. 3o sisth Oct. N:o 2i4, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande, om ändring af 17 Cap. 8 §. Handelsbaden, inrättande af Förmyndare-Kammare i alla Bikets provincer, och Förslag till en förändrad Hypothekslag, m. m. S. D. f. m. Föredrogos å nyo och gillades följande från nedannämnde Utskott inkomne, Prof, Utdr. d. ia Nov, 1823. 6? samt d. 3i sistl. Oct. e. m. på bordet lagde Utlåtanden: Från Banco-Utskottet: Af d. 25 sistl. Oct. N:o 62, angående förrättad Revision öfver Banco Discont-Verkets förvaltning och Räkenskaper för år 1822, och någre föreslaglie stadganden för framtiden, som med samma Verk ega gemenskap. N:o 64 öfver väckt Motion om Räntans nedsättning för 2:ne Lånebiträden, hvilka före detta blifvit från Banken meddelade till Uddevalla stads publike byggnaders iståndsättande och till inredning af samma stads nybyggda Kyrka. 'I . Från Lag-Utskottet: Åf d. a5 sistl. Oct. N:o 206, angående förklaring öfver 17 Gap. R §. Hahdelsbalken i afseende på skuld till Kronan för Uppbörd. 68 Prof, Utdr, d. la Nov, 1823.
Stånd stadnat emot 2:ne, och förstärkta StatsUtsk. d. >4 dennes med t rösts pluralitet afslagit allt contant anslag till detta angelägna ändamål, sedan likväl 2:ne bifallande voleringssedlar, sorn voro dubbla, måst casseras, bar det förhållande inträffat, att landets till vapeuöfningar pligtiga unga män komma att sakna nödig beklädnad, ehuru 1812 års författning om bevärisskyldighetens utgörande bestämdt stadgar, att detta manskap skall i likhet med indelta Armeen beklädas. Denna under riksdagens lopp inträffade oförmodade händelse föranleder mig att, med stöd af 56 § Riksd.Ordn., vördsamt göra följande motion: ”Att R. St. ville genom underd. skrifvelse anhålla, det K. M. täcktes utur Armeens, för krigsbehöf upprättade, reservförråd låta anordna nödiga beklädnadspersedlar för bevar:smanskapet, samt att låta beloppet af de sålunda anordnade persedlar komma till nästa Ständers kännedom, hvilka då kunna bereda reservförrådet nödig ersättning. Jag vågar så mycket säkrare hoppas R. St:s benägna bifall till denna motion, som jag icke kan föreställa mig, alt R. St., sedan de nekat Konungen nödigt contant anslag till detta beliofs fyllande, äfven skulle vägra begagnandet af persedlar, som, ehuru för annan händelse afsedda, iförråden finnas, under det landets söner i trasor fullgöra deras vapenöfningspligt, tvärtemot författningens bestämda ordalydelse, som uttrycker, att de med beklädnad skola förses. Jag anhåller om remiss till StatsUtsk. samt om corn-* munication, genom prot.-utdr., till Medstånden. Remitterades lill StatsUtsk.
Dragon-regementet har jag icke, såsom Hr Tornerhjelm förmodar, syltat, när jag sade att »en fanjunkare stundom har större lön än hans granne, majoren». De tjenstemän, på hvilka jag tänkte när nyss citerade ord af mig yttrades, äro anställde vid olika regementen. Att ingendera af dem sjelf brukar eller bebor sitt på lön innehafvande boställe, får jag, med anledning af Hr Lagerhjelms nyss halda anförande, omnämna. Hr Rosensvärd: Jag skulle icke upptaga R. o. Adms tid, om jag icke reserverat mig mot Utskds beslut, men då så är förhållandet och jag hort de starka uttryck, som här blifvit fällda, att indelningsverket skulle rubbas genom beviljande af det begärda anslaget, anser jag mig moraliskt skyldig att uppträda, för att befria mig från ansvaret att hafva velat bidraga till denna rubbning. Frågan om boställenas uppskattning står i nära sammanhang med lönereglerings-frågan. Denna är af en ganska svår och invecklad beskaffenhet. Den är det derföre, att man å ena sidan ifrågasätter indragning till Statsverket af alla indelta tillgångar, boställena deri inberäknade, och anvisandet i stället af kontanta penningelöner åt indelta arméns befäl, under det man å andra sidan icke vill medgifva någon den minsta förändring i det nuv:de förhållandet, föregifvande att detta skulle rubba indelningsverket. Mellan dessa ytterligheter står en betydlig del af indelta armén, som har behof af löneförbättring, med skäl kan fordra en sådan, men icke har hopp derom, utan i sammanhang med en lönereglering, och på samma gång lemna de nuv:de missförhållandena i löneväsendet, af ryktet vederbörligen förstorade, vapen i händerna på dem, som fordra hela indelta löningssättets upphäfvande. En förändring lärer väl således snart blifva oundgänglig. Man har ock sagt, att uppskatt - Den 3 Mars f. m. 89 ningen blifvif för tidigt begärd, dS man ännu icke vet, om det är meningen, att vid en blifvande lönereglering bibehålla eller indraga boställena.