Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St. måste åtskiljas, innan de bestämt ny bevillning, har den gamla bevillningen att tillgå för behofvens fyllande. Vägradt bifall å Konungens sirla är till följd häraf, efter min tanka, aldrig att helara, och då frågan således ej angår något, hvarpå folkets säkerhet beror, hemställer jag, huruvida man bör strida om en princip, hvarom ingenting finnes bestämdt stadgadt, Gr. Horn: Jag var alltför ung, då 1809 års Ständer lade grunden till vår närvarande statsform för att kunna 11 y sa en bestämd opinion om de mäns åsigter, som häruti deltogo; men hvad jag säkert vet, är, att jag icke skulle hafva deltagit i den revolution, sorn beredde denna förändrade statsform, om jag trott meningen hafva varit att blott förvandla samhällsskicket lill en embetsmanna-hierarchi. Om P «n 28 April f. m. man kunnat förese, att meningen endast valdt att befästa det statsskick, sorn förut fanns, och att Svenska folket skulle af den skedda förändringen skörda så ringa fördelar i be-* skattningsväg, att skatterna fortfarande skulle betraktas som Kronans egendom, för att åt embetsmannacorpserna försäkra ett orubbligt bibehållande vid sina löner och inkomster, så hade troligen mången med ndg ej lånat sig ti 11 verktyg vid företaget. Här har blifvit sagdt, att oin R. St:s pröfningsrätt skulle sträcka sig till en förminskning af de ordinarie skatterna, skulle bevillningen nödvändigt i samma mån ökas. Men då detta beror af behofven , hvilka R. St. äga ostridig rätt att pröfva, inser jag ej, att den nämnda påföljden är ovilkorlig; ty det är möjligt, att minskningen i grundskatt terna just sker till följd af den åsigt hos R. St., att flera bland behofven äro till endast för att bibehålla ett statsskick, till landets olycka. Måhända skulle det vara lyckligt för Konungen sjelf, att en sådan reglering utgick från folket, emedan det är möjligt, att Konungen icke linner sig ens äga magt att genom förändring af embetsmannacorpserna nedsätta behofven.
Dessa §§. måste betragtas gemensamt, i anseende till sammanhanget emellan de stadganden, de innehålla. 5 §., som handlar om grunden för bidrag till socknarnes gemensamma behof, är bifallen af Borgareoch Bonde-Stånden, men har blifvit afslagen af Ridderskapet och Adeln samt Lagsamt Allm. Besv.- och Elon.- Utskottens Förslag, N:o 70. Preste-Ståndet, hvarföre också dessa Stånd antagit i 6 §. olika bestämmelser om beräkningen af rösträtten i Socknestämma, hvaremot Borgareoch Bonde-Stånden jemväl bifallit Utskottens förslag till denna §., innehållande, att rösträtten beräknas efter de i 5 §. föreslagne beskattnings-grunder. Ehuru, hvad 5 §. beträffar, två Stånd stannat emot två, kan Utskottens förslag i denna del icke förfalla, då Riks-Slåndens beslut, i anledning af 6 §. 1 moment, öfverensstämma deri, att röst-beräkningen skall bestämmas, samt Borgare ocb Bonde-Stånden, såsom grund derföre, antagit hvad Utskottet i 5 föreslagit om grunden för afgifters utgörande. Ridderskapels och Adelns samt Preste-Ståndets beslut äro sins emellan sammanstämmande, hvad beträffar dea antagne lydelsen af 6 §. 1 moment, utom det att Pre3te-Ståndet föreskrifvit, att egare af bortarrenderad fastighet skulle ega att sjelf utöfva rösträtten, då han bor inom socknen, hvarom ingenting är genom Ridderskapets och Adelns beslut förordnadt. Denna bestämmelse han likväl icke anses strida emot hvad Ridderskapet och Adeln beslutat, utan synes snarare höra till fullsländigheten af stadgandet, derföre Utskotten förmoda, att Ridderskapet och Adeln deri instämmer; men då 2:ne
För Rådslagen skola Stats Rådets Ledamöter vara ansvarige, såsom i 100 eller 107 f. derom ConstitutionsUtskottets betänkande. 21 April, I. sid. 287; d. n April, I. sid. 558—3<?i; d. 27 Maji, 11. sid. 490—499; d. 5 Junii, I. *id. 141, och d. 11 Junii. Borgare - Ståndet* Dito d. 4 och 8 April, •id. 1591. Alla afgifter, som Riksens Ständer under de i föregående §. nämnde Titlar beviljat, skola utgöras intill slutet af det år, under hvars lopp den nya Bevillningen af Riksens Ständer fastställd blifver Varda Riksens Ständer dessförinnan af Konungen eller StatsRådet sammankallade, upp - Alla afgifter, som Riksens Ständer under de i föregående §. nämnda Titlar beviljat, skola utgöras intill slutet af det år, under hvars lopp den nya Bevillnin» gen af Riksens Ständer fastställd blifver. Se Bihanget, 3 Bandet »id. 47. Riddenhapet» ech Adeln» Protocoll d. 25 22 ConstitutionsUtskottets bctänkanden. höre Bevillningen, hvartill alla ofvannämnde afgifter räknas, med det årets utgång, då en sådan Riksdag börjar. PreiteStåndp«« Dito d. 25 April lgiö, sid. 156, 4 Bandet. Borgare - Ståndets Dito d. 2r och 23 April, sid 1908, 1961. BondeStåudets Dito d 21 April sid. 304. Denna Domstol, som Riks-Rättkallas, skall i sådant fall bestå af Presidenten uti Konungens och Rikets Svea Hof Rätt, hvilken deruti före (jrdet, Presidenterne uti alla Rikets Collegier Fyra de äldste Stats-Råd, Högste
Vinterdagarne äro så långa. Det är sömnigt att höra mors väfstol, som klappar så enformigt. Skottspolen surrar oupphörligt af och till, det är ingen vexling i låten. Rågmjölet, som vispas i grytan, har en så egendomligt söfvande lukt. Far trifs så väl under den storblommiga »ryan». Barnen äro så stora, att de inte mer skrika, Matti täljer båtar och Annikka stickar strumpa. Matti har båten färdig, stiger på bänken och ser ut genom det lilla fönstret. Han står på tå och sticker ut den röda tungan ur munnen för att se bättre. Det hvita håret faller honom i ansigtet; förargligt att det är så långt! Drägten är eljes ej invecklad. Lång skjorta af hemväfdt oblekt lärft. I stugan är varmt. Ute är vinter, trettio grader om nätterna; solen kysser visserligen en smula lif i ispiggarne middagstiden, eljes icke. Hvad ser han, den sjuårige, der han står? Rök från skorstenarne och rök från badstugorna. Från allihop! Och bakom röken der längst nere i dalen, der vägen går emellan de snötäckta ängsrenarne hvad ser han der? En ovanlig och i hans tycke förtjusande syn. En släde förspänd med två hästar och med en lysande figur med blanka knappar på kuskbocken. Inuti släden en dam och så ännu en och en half, en ung fröken och ett barn! »Herra Jumala»! mor! nu går jag ut, se bara, der kommer herrskap i släden, stor-herrskap, riktigt som kejsaren sjelf, hör sådana bjellror, och solen lyser på allt gullet, se mamma! se, allt folket springer ut kom så få vi se hvart de fara.» Den lille hade rätt. »Hela byn,» varskodd af bjellerklangen, var på benen. Det var främmande till länsman, förnäma främmande, en fru från sta'n, en fröken i grann pels och en militär med blanka knappar och röda prägtiga snören. Han satt på kuskbocken och körde sjelf. Matti hade aldrig sett en sådan ståt förr.
Alla raguer, frikasséer och andra en krans af små hvita blommor. såsrätter garnerar man med kranseller stjärnbjuda en mycket vacker anblick, om man upplikt ordnade citronskifvor, gurkor, kapris, hårdlägger olika sorter, ljusa och mörka, hvilkas kokta ägg och rödbetor. Biffstek s e n e r a s med stjälkar afklippas till 4 cm:s längd, pyramidägg och små, i smör rostade potatisar. E t t formigt, så att de olika färgerna bilda ett befat med kotletter erbjuder en vida aptitligare stämdt mönster. Stjälkarne vändas naturligtvis Äfven anblick, om hvart ben förses med en prydlig, inåt, såsom för resten på all frukt. små kvistar med knippen af körsbär och enhvit pappersmanschett. Fisk bör serveras högtstående, liksom simstaka blad, stuckna i en blomsterprydd korg, Skola flere sorter mande, aldrig liggande på sida. Fatet får en göra sig utmärkt vackert. garnering af sellerisallad. I fiskens mun inbärfrukt serveras tillsammans, väljer man härstickes en bukett, och själfva fisken öfverströs till en fruktkorg med grepe, som klädes med A f större blad, t. ex. stora vinmed hackade ägg, champignoner, hyflade rätfriskt grönt. tiksskifvor eller dylikt. Stekt fisk serveras blad, formar man prydliga strutar, som i undre med en mängd citronskifvor. Mindre fiskar, foändan hållas ihop genom ett törne. Då dessa reller ' o. s. v., böjas runda, och stjärten dragés små strutar fyllts med olika bärsorter, grupperar man dem så smakfullt som möjligt i mellan gälame. Fisk-, köttoch potatissallader vinna betydkorgen och sticker öfverallt små blommor I bladverket, som döljer korggrepen, ligt, om de garneras med uddoch snäcklikt emellan. fästas små körsbärsknippen och vinbärsklasar. rullade sardeller eller smala sillstrimlor.
A t t detta dock endast var ett steg, soni förde frii XTinge in pk den romanska ornamentikens rikare. onirkde, dar hon viinnit så stora framgångar, är bekant. 0in man f %r saga att för den inom föreniiigeii ledande kretsen sintet mänskligt var fr ii in man de^, sk kunde ocksh i laiigden ingen konststil blifsa orepresenterad inom densanima, ocli modellsamlingeii visade snart, att ett arbete, tänkt och tecknadt af eii svensk konstnar, iitfördt af svensk hand, om an sliitande sig till en annorstädes iippkoinnien koiiststil, väl ar svensk konst. Den forsta förmedlaren niellaii publik och konstnar förblef fröken A n m Fleetwood anda frkn det Handarbetets Vänner stiftades tills dess fröken E '. genom sitt gifterm %l bröt kretsen och lämnade sitt .fädernesland. Med aldrig tröttande plikttrohet, ett fint Lildadt koiistsinne och en sympatisk blick för det folkligt originella ägnade hoii hela sin tid och sitt intresse å t detta arbete. När den nydanade föreningen såg sig om efter en vårdariiina, en represent.aiit inför allmänheten, skänkte lieiine ett vanligt öde Anna Fleetwood, s i lanipad för detta kall, ja så villig att agna sig darikt, soin oin liela lieiines föregneiide lif varit en afsiktlig förberedelse dartill. Anna Fleetwood och Handarbetets Vänner passade sk innerligt f ör livarandra, at t de fiiinas som Vo, att de senare aldrig blifvit livad de nii äro, utan den förras vkrd. Otroliga voro de s&amp;igheter, som mötte under de fursta åren af föreningehs existens, bland andra den, att skafla lämpligt material i en tid, da d l a stoffer och garner lyste i skrialicle aniliiifiirger, da 1.11 i Sverige fargad garndocka i mörkret p i kanseln kiinde skiljas fritii en iitlandsk. Så emkningom har det dock lyckats Handarbetets Viiiiner.
N:o 74. 221 i fråga om Lifbevärings-regementets omorganisation, hvilka kunnat tjena tilli ledning för Rikets Ständers omdöme i de delar, som omöjligt kunna kännas af andra än dem, som tillhöra facket och varit i tillfälle att på närmare håll taga reda på förhållandet. Man har naturligtvis återhållits af den, som det tycktes, välgrundade förhoppning att ett ändamålsenligt och till Statens nytta ländande förslag skulle, enligt Ständernas yttrade önskan, framläggas, i hvilket förslag ingens rätt skulle blifva för mycket förbisedd. Då nu begäres öfverflyttandet af en del utaf Lifbevärings-regemenlets anslag till Gardet, är det i sista stunden nödvändigt att söka lägga klart i dagen vigten af att denna öfverllyttning ej sker förr än en fullständig organisation af det hela framlägges, som gifver någon garan'i för möjligheten af uppfyllandet af det åliggande, som åtföljer anslaget. Hvad i första hand bör begrundas är hvilken nytta Staten kan hafva af denna öfverllyttning och huruvida, när hela anslaget efter åratal är öfverflyttadt, Gardesregementena verkligen kunna fullgöra åliggaudet att exercera den dem tilldelda beväring, med den tillökning i personal de då erhållit. Lifbevärings-regementets anslag, 31,911 R:dr SO öre, aflönade 1 regementschef, 2 majorer, 1 rcgements-qvartermästare, 2 regements-adjutanter, auditör, regements-pastor, regements-kommissarie, 8 kapitener, 8 löjtnanter, 8 under-löjtnanter, 2 bataljons-adjutanter, 20 å 25 under-officerare och 64 korporaler; det vill säga fullt öfveroch underbefäl för 2 bataljoner, hvilket befäl ej var mer än fullt behölligt då beväringsstyrkan årligen uppgick till omkring 1,100 man, hvilka på den korta tiden af 14 dagar skulle inöfvas.
De blifva kastade pä landsvägarne, de hafva icke blifvit vid något annat yrke vande, än sitt fabriksarbete och blifva derföre om delta ej står att erhålla, dagdrifvare och landstrykare. De som bo på landet se allt för väl dessa verkningarue af detta system: de som gå omkring och tigga på landet, kunna ingenting uträtta eller göra. Den som litet grand bar gjort sig underrättad om huru jordbruket är beskaffadt bär i landet, hvilka ödemarker här finnas, hvilka omätliga sträckor, som ännu ligga ouppodlade, han mäste dela min öfvertygelse, att det vore bättre alt vära arbetskrafter vändes mera ät del hållet. För några är sedan deltog jag uti en undersökning ang:de odlingsbar jord inom hvarje pastorat i den ort, der jag är bosatt, och jag upptäckte der, hvad jag tillförene aldrig kunnat tro, ofantliga sträckor af odlingsbar jord, hvilka nu till en del bära rika skördar och på hvilkas uppodling ännu många menniskor skulle kunna sysselsättas. Ar det under sådana förhållanden rätt alt vända hågen och inleda folk på onaturliga försörjningsutvägar när vi hafva naturliga och se hvarest vi skulle kunna, förtjena vårt bröd, nemi. på landtbruk och bergsbruk, hvarigenom vi kunde undvika de olyckor, som ett onaturligt fabrikssystem framkallar Jag vill nu icke längre uppehålla R. o. Ad. sedan jag tillräckligt yttrat hvad jag tänker och önskar. I afseende på föredragningssättet, förenar jag mig med Frih. Raab och i tullbestämmelserna med de åsigter, som äro nedlagde i Utsk:s betänk. Hr Sandströmer, Anders Peter: Det förslag har blifvit framstäldt, att R. o. Ad. skulle vidblifva den taxa, som förut är gällande. Man har såsom skäl derföre anfört, att den politiska ställningen och deraf följande förändringar i alla handelsförhållanden, haft till följd, alt varuvärden i den mån sjunkit, att om man skulle bifalla det förslag, som af K. M. blifvit gjordt, skulle lullafgifterne icke komma att stå i det förhållande till verkliga varuvärdena, som i K. M:s nåd. propos. varit åsyfladt. Jag tror
I öfverensstämmelse med den åsigt, jag redan haft äran uttala, finner jag vidare icke vara att göra, än att Landtm, tillkännagifver, att frågan om den vägrade propos:n kommer att afgöra» af Const.Utsk., och att, sedan de uti 4' §:n Riksd.Ordn. uppräknade personer frivilligt afträdt från deltagande i bänkm:s-valet, Landtm, icke finner hinder att detsamma i vanlig ordning för sig går. IL Ex. Ur Gr. Brahe, Magnus: Jag får äfven vördsamt till Hr Frih. o. Landtm, hemställa, om någon vidare förfrågan i detta ämne behöfver till R. o. Ad. framställas, synnerligast som diseussionen icke afsett, huruvida bänkm:sval skulle förrättas eller ej, oell fråga derom destomindre bör kunna väckas, som grundlagen tydligen bestämmer, att sådant val skall ske, och behandlingen af riksdags-ärenderna icke kan börjas förr, än detta val för sig gått; hvarföre jag äfven hemställer, huruvida icke Hr Frih. o. Landtm., utan att framställa någon fråga till Ståndet om anställande af ifrågavar. val eller ordningen fpr verkställandet deraf, endast behagade gifva Ståndet tillkänna, att Hr Landtm, anser hinder icke vidare möta för bänkm:s-valets företagande i den uti grundlagen föreskrifna ordning, samt att den delen af frågan, som varit omtvistad, kommer att hänvisas till blifvande Const.Utsk., för att i grundlagsenlig ordning behandlas. Atskillige hördes häruti instämma. Hr von Troil: Jag vågar för min del tro, att det förklarande, som sist varit i fråga, tillkommer Ståndet och i II. ' 9 6G Den a3 Januari. icke Landtm., oell hemställer derföre, om icke Hr Landtm, ville framställa den propos., huruvida B., o. Ad. anser något föregående beslut ang. sättet för valets förrättande vara erforderligt, innan bänkm:s-valet företages. Hr Frih. o.
Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder yrkats dels bifall till Utskjts Utlåt., dels afslag derå, och dels af Hr Liljenstolpe, att, jemte af* slaget, skulle beslutas den underd. anhållan hos K. M:t, som af Doktor Wåhlander uti hans Utlåtit bifogade reservation blifvit föreslagen; framställde H. Exc. propos. på bifall till Utlåt:t, och, då dervid svarades många ja jemte åtskilliga nej, förklarade sig "hafva funnit ja öfvervägande. Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande StatsUtskits den 10 och 11 dennes bordlagde Utlåt. N:o 205, i ani. af RiksStåndens beslut rörande de i StatsUtskits Utlåt. N:o 160 behandlade frågor ang:de jernvägsanläggningar. Utskits hemställan i afs:de å förslaget om anvisande af låneunderstöd för anläggning af jernväg från Borås till vestra stambanan. Gr. Sparre, Erik: Tacksam för det understöd, R. o. Ad. vid föreg:de tillfällen för sin del beviljat Borås’ samhälle, i afs:de på dess föreslagna jernvägsanläggningar, är jag dock ledsen att 8tatsUtsk:t i detta sitt förnyade Betänkide funnit sig böra frånträda den åsigt, Utsk:t förut uttalat och som då blifvit af två Stånd bifallen. TJtsk:t har i detta sitt Betänk, föreslagit, att den i 2:dra punkten af Utlåtit N:o 160 förekommande meningen: »en mot 2/3 af den beräknade anläggningskostnaden svarande summa af 1,700,000 rdr», måtte utbytas mot följande mening: »en summa motsvarande 2/3 af den verkliga anläggningskostnaden, dock icke öfverstigande 1,700,000 rdr». Detta tillägg af ordet »verkliga» anser jag vara så mycket mindre lämpligt, som 22S Den 15 Oktober. det är svårt, ja! nästan omöjligt att på förhand bestämma den verkliga anläggningskostnaden, enär densamma ej med säkerhet kan upgifvas förr än banan är färdig.
Af Kaffe-surrogatet Cicoria, okändt i tullupbörden ända till år 1848, inkom år 1857 ej mindre än 1,300,000 H., samt af Sirap, som första gången infördes det nyssnämnda året, inkom år 1857 500,000 Delas de nyssnämnda 25 åren i 5 lika delar, visar det sig, att införseln under hvarje qvinqvennium stigit på följande sätt. Den utgjorde årligen i medeltal 1838-42. Häraf synes, att införseln af dessa varor fortfarande varit i hastigt stigande, och vanligen för hvarje qvinqvennium ökats till vida högre belopp, än under det näst föregående. Sålunda har, när det återutförda frånräknas, medel-införseln per år under hvartdera qvinqvenniet ökats utöfver det näst föregående qvinqvenniets med följande belopp: ") Se Tab. Litt. A. i slutet af häftet. ••) Som Bränvin i vanlig mening var förbjudet till införsel under hela denna tid, utgöres det under denna titel uptagne belopp uteslutande af Arrac, Cognac, Genever, Rumm och Sprit. Att införseln betydligt stigit med år 1868, då äfven annat bränvin blef till Införsel tillåtet, är mer än troligt, ehuru upgift derom saknas. Tobak 375,000. 225.000. 372,000. 870,000 fä Jemföres den första med den sista af dessa femårs-perioder, visar sig, att under den sistnämnde tiderymden införtnllades: Bränvin: nära 5i/i gånger så mycket, Kaffe: 3V2 gånger, Socker: nära 3 gånger, samt Tobak: nära 2 gånger så mycket. Ensamt under de sednaste 10 åren hade införseln af alla dessa varor nära nog fördubblats. Efter de i KommerseOolhii Berättelse uptagna, å Stockholms börs gällande medelprisen för år 1857, hade samma år införts till nedanstående värde i R:dr R:mt. Kaffe för 7,170,000. Socker » 13,248,000.
— Åtminstone har vid den hos Utskottet nu hållna öfverläggning i ämnet, derunder Utskottet sökt noggrannt skärskåda förslaget, stor olikhet i meningarne varit rådande och öfvertygelson har icke kunnat blifva allmän derom att Kongl. Mojits nådiga framställning härutinnan borde bifallas. På 108 Siats-Utskottets Utlåtande JU 99. samma gång man å ena sidan medgifvit, alt skolans förening med Teknologiska Institutet måste, hufvudsakligen i ekonomiskt hänseende, medföra åtskilliga fördelar, har man å den andra icke underlåtit fästa uppmärksamheten derå, att åtskilliga förhållanden, hvilka tillförene åberopats såsom skäl för skolans bibehållande i Fahlun icke undergått sådan väsendtlig förändring att deraf kunde bernias stöd för vidtagandet af den åtgärd, som nu vore i fråga Man har nemligen fortfarande befarat att då skolans hufvudsyfle vore att gifva eleverne en praktisk rigtning, detta ändamål skulle, genom de båda läroverkens förening i viss mån förfelas, enär de goda tillfallen, som nu erbjöde sig för eleverne, att, till stor de! på stället, genomgå de för deras bildning så nödvändiga praktiska öfningarne, komrne att försvinna, äfvensom man anmärkt, att, om ock erforderlig praktisk undervisning kunde dem bibringas vid någon på längre eller kortare afstånd från hufvudstaden belägen bruksegendom, en dylik anordning alltid blefve med särskilda kostnader förenad; hvarförutan erinrats om det mindre lämpliga deri att, äfven efter Institutets och skolans förening, särskilda föreståndare funnes anställde för ifrågavarande institutioner. Ehuru Utskottet åt dessa m, 11. skäl, hvilka sålunda blifvit till stöd för den ena eller den andra åsigten andragna, måst egna tillbörlig uppmärksamhet, hafva dock desamma icke kunnat läggas till hufvudsaklig grund för Utskottets beslut vid ärendets slutliga afgörande. Härvid har i främsta rummet af Utskottet bort tagas i betraktande huruvida behofvet af denna förflyttning är oafvisligt och, i sådant fall, om Statens tillgångar medgifva den utgift, som härtill ansetts behöflig.
Hr Bennich: (Yttrandet, som blifvit talaren tillstäldt för justering, har sedermera icke blifvit af honom återlemnadt). Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till Utsk:ts förevarande hemställan, dels ock afslag derå samt bibehållande af den för ifrågavarande artikel nu gällande tullfrihet, framställde Hr Gr. o. J^andtm. först propos, på bifall till Utsk:ts hemställan, hvarvid svarades talrika nej, blandade med ja, och sedermera propos. på afslag derå samt bibehållande af tullfrihet för artikeln smör, då svaren utföllo med talrika och starka ja, blandade med många nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Votering begärdes, hvarefter upplästes och godkändes följande voteringspropos.: »Den som bifaller Bevilln.-Utsk:ts, i Betänk:t N:o 8 gjorda hemställan, att en införselafgilt af tre rdr pr centner må stadgas å artikeln smör, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, alsia R. o. Ad:n denna hemställan och bibehåller den för ifrågavarande artikel nu gällande tullfrihet.» 456 Den 23 April e. m. Sedermera företogs voteringen oell beftinnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 56. Nej — 83. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 3 e. m. In fidem, O. Brakel. Måndagen den 23 April 1866. Plenum kl. 6 e. m. Justerades prot:t för den 28 sisth Mars. Fortsattes föredragningen af Bevill.-Utsk:ts Betänk. N:o 8, ang. tullbevillningen. Artikeln Ister. Frih. af Ugglas, Gustaf: Al samma anledning som lievilln.-Utsk:t åsatt tull å fläsk, har Utsk:t i den nu föredragna punkten föreslagit en tullsats af 2 rdr pr centner å ister.