Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
LOUISE Det är egentligen mycket opassande 179 - LILLY. hvad man vill. Åh, här i Paris kan man ju göra alldeles LOUISE. Det är just det, som är det farliga. LILLY. är rätt Faran är inte stor, när man vill det, som sticker sin arm under Lillys. VIGGO känner jag mig alltid som en riktig hönsmamma ut öfver kycklingen vid min sida Du kan vara lugn! som om jag spänt min stora, varma vinge När jäg går med henne under armen, då LOUISE småleende. farligt för er. Jag menade inte heller, att det kunde vara * ERNA kommer häftigt in om dörren; till Lilly. Jaså här är du! Gud ske lof! går bort till henne. LILLY blek Bevars, bevars! Hvad står på? Du är så 180 - ERNA. Kom nu, så gå vi upp. VIGGO. taga oss en liten promenad först. Lilly och jag ha kommit öfverens om att ERNA hårdt. Det blir ingenting af med det! VIGGO. antar, att Lilly har sin egen vilja. Hvad för slag? Blir ingenting af? Jag ERNA. Inte så länge hon är här i Paris hos mig. VIGGO. Hon är min fästmö! ERNA. så heter det alltid. Men jag känner er män... Ni äro alla lika! Hon är min syster! Hånfullt. Fästmö? Ja, LOUISE. Erna då! ERNA. ett grand! Jag lägger mig inte i andras affärer! Jag bryr mig inte om, hvad ni säger! Inte Stöt gerna hufvudet i väggen sjelf... Kasta dig 181 - i djefvulens armar... Jag skall inte säga ett om henne der, skall det bli lögn att... VIGGO. ord. Men så länge jag har kraft nog att värna i kväll. Säg inte mer, Erna. Du är inte tillräknelig LILLY går hän emot honom. träffas ju i morgon inte sant? God natt, Viggo. Jag går med vi VIGGO. Jo. God natt liten. LILLY kysser Louise på pannan. God natt! Sof godt. Erna och Lilly gå. * VIGGO. sett henne så upprifven... Hvad kom åt Erna?
Jag har ej precist kunnat medfölja hans yttrande, men tyckte mig finna dess innehåll vara, att, när man betalar sin afgift, man bör äga frihet att bränna huru mycket eller litet man behagar. I följd häraf har han äfven kommit till den conclusion, att den af mig föreslagna beskattning skulle vara en orättvisa. Jag får blott nämna, att panneafgiften äfven innebär en dylik orättvisa, emedan, när skatten lägges på pannan, afgiften är densamma, om jag derifrån hemtar mycken eller liten produetion. Om tvenne personer hafva lika stora pannor och således betala enahanda afgift, och den ena bränner natt och dag, den andra åter blott två dagar i veckan, blir afgiften, fördelad på produetionen, ganska olika och innebär således äfven en orättvisa. Då man lemnar åt hvar och en att begagna sig af sin rättighet i högsta måtto, må hvar och en tillse sitt eget interesse; derföre trodde jag den af mig föreslagna beskattning vara den riktigaste, emedan hvar och en kunde bränna mer eller mindre, allt efter hvad han för sig funne förmånligast; men staten erhöll dock sin tillständiga rätt oafkortad. Äfven har blifvit framstäldt, ott den af mig yttrade förmodan, att Svenska brännvinet kunde ingå uti Sveriges handel med andra nationer, ej kunde realiseras. Som skäl häremot har blifvit anförd productionskostnaden här emot på andra ställen, och äfven det, att man nu, såsom den princip, hvilken skulle ligga till Den 7 Juli f, ra. >99 grund för författningen, är betänkt pä att fördyra brännvinet. Jag har ej biträdt den principen, att man skulle minska brännvinstillgången och fördyra brännvinet för att ej förderfva nationen; jag tror, att andra medel tillvinnande af ett sådant mål skola vidtagas. Det är således ej å den principen, jag baserat mitt yttrande. Jag anser, att denna näring systematiskt bör ledas till förbättring, och detta kan endast ske genom brännvins förbättrande i fabriksväg.
Omläggning och förbättring af vägen emellan Jönköpings stad och Räby gästgifvaregård; utgräfning af Kruthusoch Sanna backarne på samma väg; Omläggning af vägen emellan Jönköping och Ingaryds gästgifvaregårdar; Dito inom Rogberga pastorat emellan Tenhult och Sjöberg, samt Heljaryd och Torp; Dito öfver Husqvarna Klef emellan Jönköping och Wireda gästgifvaregård; och slutligen Emellan staden Eksjö och Esperyds gästgifvaregård. Dessutom är under arbete en ny väganläggning emellan Uppgrenna och Ödeshög; undersökningar och förslag till åtskillige andre väganläggningar derjemte dels redan verkställde och dels under handläggning. $ 4. Politisk författning. Kammarverkel företer inga märkbara förändringar, hvilka, fastmera, inskränka sig lill utbyte af ett komministersboställe, några skatteköp, en del nya mjöloch sågqvarns-skattläggningar och två nya manufakturverk. Hemmansklyfningen har ännu icke förorsakat allmännare obesutenhet eller särdeles försvårat drätselförvaltningen. Afsöndringen af smärre odlingslägenheter och backstugeplatser visar deremot, enligt de deröfver på några ställen gjorda sifferberäkningar, en bekymmersam tillväxt. Ehuru denna framgår på sidan af gällande författningar och gynnas af overksamma kontrollföreskrifter, vore likväl, just i följd al det förhållande som derigenom uppstått, enligt min underdåniga åsigt, en öfversigt af lagstiftningen i detta ämne nödig, syftande derhän, att följderna af dessa afsöndringar icke ensamt drabbade dels kommunen, i fattigvårds afseende, dels innehafvarne, i anseende till den med besittningen förenade osäkerhet, utan läte jordägaren sjelf få vidkännas något häraf.
Förordningen den M November 1857 ytterligare utsträckt, så att minimum af för rösträtt erforderlig bevillning nu utgör blott 2 R:dr R:mt, dels att de, hvilka, i händelse af bifall till motionen, förvärfva rösträtt, på samma gång skulle nödgas ovilkorligen ikläda sig den delaktighet i afgifters utgörande, som i Förordningens 10 § omförmäles, hvilken förpligtelse ofta skulle för dessa samhällsklasser kännas tung; dels att den, som genom en sockenstämmas beslut blifvit lidande, eger sig öppet att ändring i behörig ordning söka; men det är synnerligast i betraktande af de svårigheter, som sig förete för öfverläggningars hållande med en så talrik menighet som den, hvilken, i händelse af bifall till förslaget, kunde till sockenstämman sammanströmma, äfvensom för Bih. till R. St. Besvärsoch. Ekon.-Utskottets Betänkande M 16'. uppställande af någon lämplig jemförelsegrund vid röstberäkningen emellan nu varande och de sålunda ytterligare tillkommande deltagarne i sockenstämma, — svårigheter, till hvilkas lösande motionären ej framställt något förslag — som Utskottet anser sig böra vördsamt hemställa, att ej heller denna motion må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 3 Januari 1860. STOCKHOLM, tryckt hos Ii. Westrell, 1860 Ålim. Uesv. och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 17. i Hf:o 11. Ank. till Exp.-Utsk. den 10 Jan. 1860, kl. 2 e. m, Betänkande, i anledning af väckta motioner angående föreskrifter för Sveriges ombud vid en för ordnande af mellersta Italiens angelägenheter beramad kongress.
Stockholm den 1 maj 1890. Frithiof Hellberg. m en fattig flicka a f g o d familj träffar tillsamman m e d en förmögen karl, som upptäckt henne i den tillbakadragenhet, hvari de små tillgångarna höllo henne, om han k o m - mer under fund m e d hennes inre fördelar under det enkla omhöljet o c h därför erbjuder henne hjärta o c h hand, kan hon sägas ha dragit den stora lotten på lyckans lotteri. M e n en sådan lott tillfaller icke en bland hundra. I de nio o c h nittio fallen ser sig den obemedlade flickan efter föräldrarnes d ö d hänvisad till att försörja sig genom egen kraft, o c h jag beklagar de stackars flickor, som föräldrarne ej uppfostrat därtill. Betänk detta, min kära fru generalska, o c h låt Maria o c h Matilda i tid lära sig något ordentligt. E n grundlig bildning är j u ändå det enda kapital, mindre bemedlade föräldrar kunna skänka sina barn för den kommande kampen för tillvaron. » D e t var doktor Brunner, den gamle vördige husläkaren, s o m yttrade dessa ord till generalskan von Stålsköld, hvars aflidne man varit hans intime vän. » J a g tror inte, » svarade hon mildt, men bestämdt, » att j a g skulle göra mina döttrar någon tjänst, o m j a g uppfostrade dem till emanciperade, vittra damer. J a g skulle därm e d endast göra dem odugliga till kvinnans egentliga kallelse som maka o c h m o r. E n enkelt o c h husligt uppfostrad flicka skall däremot alltid säkrare göra sin man lycklig. » » M e n o m hon aldrig finner denne m a n? » Generalskan hade g o d lust att helt o c h hållet bestrida denna möjlighet, men inför det faktum, att bland kretsen a f hennes bekanta funnos åtskilliga » enkelt o c h husligt » uppfostrade flickor, som ändå fått stanna på den öfverblifna kartan, kunde hon inte gärna göra det. H o n svarade därför efter en stunds betän» E a enkelt o c h husligt uppfostrad finner alltid någon plats. » Doktorn skrattade hånfullt. flicka 219 » E u plats? J a! M e n hvad för slags plats!
I teater, gafvelrummet den farmodern sina och kort före kärleksgåfvor, gangs dramatiska som står en ståtlig j u l k l a p p åt b a r n s k a r a n, öfvade dockhvarmed s i n d ö d r å g a d e m å t t e t af som satte Johann Wolfinstinkter i lifligaste rörelse ett betydelsefullt afpå såväl hans inbillningskraft Så finningsinflytande s o m hans och framställningsförmåga samt uppför — 4 enskildes ä g o, m e d a n dikterna höra hela mänskligheten till. Allvarliga studier bedref vos där u p p e u n d e r l e d n i n g af d e n s t r ä n g e o c h i n s i k t s f u l l e Didaktiskt af sitt giska äktenskap behof plettera när barnen han af sättande att deras npp, ens pedagokomkunskapsförråd, tog han undervisning icke af sina m e d italienska makas växte aktade sens tillfredsställt genom sin u n g a ligaste fadern. anlagd, hade rådet Goethe i början det om för r o f att hand, konst. Men under dandet den tungsinta, tade Cornelia — d e n e n d a af G o e t h e s s y s k o n, som öfverlefde nom faderns des i den vägnar stackars med på utseendets ja m e d åsidosin v ä r d i g h e t i n v i g a d e m i glada och väsentvanlotspäda barnaåldern — gepedantiska tyranni ohjälpligt böjstoftet, bar högburen Goethe panna, det faderliga m e d snillets oket suveräna elasticitet. TORA KJELLBERG. GOETHES BARNDOMSHEM (GOETHEHAUS) ERIK I FRANKFURT AM MAIN. länade h o n o m ett matisk teknik. står h a n s en rikedom finna sig stort och bekvämt, på lådor o c h fack.
— Att slutligen utsättande af målskjutningspremier, på sätt föreslaget blifvit, äfven kraftigt bör medverka till lifvande af intresset för målskjutningar, torde vara obestridligt och är dessutom af erfarenheten såväl vid våra förut inrättade mindre målskjutningsförbund, som i utlandet, tillfyllest ådagalagd!: hvarföre Rikets Ständer jemväl funnit de i sådant hänseende framställda förslagen böra åtminstone i någon mån understödjas, helst om belöningarne företrädesvis komma att beslå af goda målskjutningsgevär. På grund af hvad sålunda blifvit anfördi, hafva Rikets Ständer dels beviljat ett extra anslag af 75,000 Ridr, att under nästa statsregleringsperiod med en tredjedel eller 25,000 Ridr årligen utgå, till anskaffande af 2,000 refflade infanterigevär, för ersättande af ett lika antal sådana gevär, som skulle, enligt af E. K. Maj:t angiliia grunder, från Kronans förråd till de enligt Kongl. Kungörelsen den 8 Mars 1861 bildade skarpskyttelöreningarne ullemnas; hvarjemte Rikets Ständer för sin del medgifvit, att äldre exercisgevär må för längre tid nämnde föreningar tillhandahållas, äfvensom föreningarne berättigas att å dessa gevär göra de förbättringar, hvartill anledning må lörefinnas, dels ock lill E. K. Maj:ts disposition lör nästa statsregleringsperiod anvisat såsom extra anslag en årlig summa af 40,000 R:dr, att, enligt de grunder E. K. Majit behagar bestämma, användas, 30,000 R:dr lill aflöning åt de instruktörer, skarpskyllelöreningarne kunna åt sig utse, 5,000 R:dr f ör beredande af tillgång till målskjutningspremier samt 5,000 R:dr för utdelning af kostnadsfri ammunition; börande hvad af dessa medel lör ett år besparas pä eli följande år användas. 28:o. Till anskaffande af 2,000 kavallerisablar af 1854 års modell har E. K.
Jemte de stora fördelar jernvägars anläggande medför ej allenast för trafiken i allmänhet utan i all synnerhet för de orter, som med dessa vägar stå i en närmare beröring, åstadkomma de också för mången enskild jordoch husegare alldeles oersättlig skada och olägenhet, ej allenast dermed att jordplaner sönderklyfvas, afskäras och fråustängas till de mest oformliga figurer, utan ock att mången jordegare får ett så långt afstånd till sin annars kanske blott hundra alnar från åbyggnaderna belägna, men genom jernvägen afsöndrade plan, att han icke kan skörda hälften gagn af denna mot hvad han annars kunnat. Dessa olägenheter blifva dock genom expropriationen i någon mån godtgjorda; en annan olägenhet ingår dock icke i denna beräkning, nemligen faran för eldsvåda, förorsakad af gnistor från lokomotiverna. Underrättelser om sådana olyckor äro tid efter annan synliga i tidningarne, än från en ort och än från en annan, — och mången husegare anser sig derföre tvungen att flytta sina åbyggnader så långt från jernvägen, att han icke både natt och dag må behöfva vara i lifsfara för jernvägslokomotivernas sprutande eld. Det är dock hårdt. att se sin jordegendom sönderstyckad och bortskämd, sina kreatur dagligen förskrämda och dertill för att bringa sig och de sina i säBih. till B. St. N:o 109. kerhet, nödgas bekosta flyttning af hus och hem, kanske till en i öfrigt olämplig plats; af dessa anledningar samt på flere af mine komitenters uppmaningar vågar jag härmed vördsamt föreslå, att Rikets Ständer ville besluta och hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om utfärdande af en förordning derom, att då husegare, som bor eller eger byggnader belägna inom ett hundra alnar från jernbanan, anser nödigt till undvikande af eldfara från jernvägen afflytta sina åbyggnader till lämpligare plats å samma plan, jernvägens egare skall vara skyldig att till två tredjedelar af beloppet deltaga i flyttningskostnaderna, sedan dessa blifvit af frenne gode män i vanlig ordning bestämda och flyttningen bevisligen verkställd.
M:ts nådiga kallelse, en särskild komité (eller direktion) bestående af en utaf E. K. M:t till ordförande förordnad regementschef, en civil-ledamot i det förvaltande embetsverk, som med indelda arméens aflöning närmast eger befattning, likaledes af E. K. M:t förordnad, samt 3:ne officerare al majors eller kaptens grad, valde inom sina regementen, i den ordning regementena emellan, E. K. Majit täcktes en gång för alla be stämma, och så, att vid hvarje sammanträde de valde ledamöterne tillhöra regementen, förlagde i skiljda delar af landet; att denna komité (direktion) skall ega att, med ledning af arméens aflöningsräkenskaper för tiden sedan näst föregående sammanträde, öfverse arméens aflöningsförhållanden och hos E. K. Majit föreslå de jemkningar deruti, som under tiden intill nästa sammanträde kunna anses böra rättvisligen iakttagas; att dessa jemkningar böra bestämmas genom jemförelse af förhållandet mellan aflöningstillgång och behof vid arméen i sin helhet och vid hvarje särskildt regemente och corps, hufvudsakligen på följande sätt: Sedan summan af hela armeens verkliga lönetillgångar (utom vid de regementen der indelda löner saknas) blifvit uträknad i medeltal för år under den förflutna mellantiden, afdrages derifrån beloppet af hela arméens årliga lönebehof, enligt gällande normalstat, då skillnaden visar medeltalet för år, under samma tiderymd, af överskjutande eller bristande tillgång å nämnda normalstat, hvilken skillnad uträknas i procent af normalstatens belopp.
Oell borde sådant förhållande i passet uttryckligen intagas; hvarförutan den, som under en sådan enskildt resa 'medförde eller utböde någon annan lofgifven eller otillåten handelsvara, borde fråndömmas rättigheten att någonsin resa på Gårdfarihandel, samt, jemte förlust af alla sina medförande varor, fällas att böta, i förra fallet, 6 Rid, 32 sk. och i sednare händelsen, efter Förordningen emot ^Lurendrägeri och Tullförsnillning. liro Att hos Kongl. Majit måtte i underdå* nighet anhållas om dess Nådiga bifall (ill allt hvad har frammanföre blifvit föreslaget, med underdånig anmälan tillika, att Riksens Ständer för sin del anse alla de föreskrifter uti Kungörelsen af den 8 Mars 1803, som icke strida emot de nu uppgifna rättelser och jemkningar, böra bibehållas, men önska, att så väl alla dessa foreskrif. ter, som de nu projecterade nya Stadganden måtte, uti en utfärdande förnyad förordning, angående - Den 8 Juni. ende Gårdfarihandel, varda till allmän efter» lättelse päbudne. I händelse .Riksens Höqlofl. Ständer skulle godkänna Utskottets uti detta vördsamma Betänkande yttrade mening, torde Utskottet jemväl få fästa Riksens Ständers uppmärksamhet derpå, atr, genom den nu gällande -dryga Bevillning för Gårdfarihandlande, de likasom blifvit försatte i nödvändighet att söka genom olofliga medel förskaffa sig tillgång till betalande af de utlagor, hvartill den lofliga förtjensten icke kan förslå; och som otvifvelaktig! är, att en betydlig rnärigd -varor erfordras för att kunna löna allenast reseoch täringskostnaderna för den handlande, underhans Gårdfariresa, helst de tillverkningar, hvilka han är lagligen berättigad att försälja, ingalunda äga något dyrbart värde; så förmodar Utskottet både billighet och rättvisa fordra, att Gårdfarihandlande icke blifva försäljningen af deras hemorts tillverkningar och slöjde - producter mera än annan allmoge i Riket genom Bevillning beskattade. Hvarom Riksens. Högloft.
Cron hjelms yttrande, får jag likväl göra Ståndet uppmärksamt derpå, att om något mål är allmänt, så är del väl detta. Det rörer egentligen det jordägande intresset, eller rättare Sveriges intresse, alt icke jorden mätte blifva en vara, sorn går ur liand i hand. I anseende till den uppfattning jag tagit utaf sjelfva saken, måste jag bekänna, att jag icke anser det röra något Stånd särskildt, ulan anser del röra alla Stånd, sorn ifra för sitt eget bästa. llr Cederschjöld, Pehr Gustaf: Så vidt jag vet, finnes ingen anledn. i grundlagen för det ena Ståndet att, före beslutets fattande i ett annat, söka att inverka på dess beskaffenhet. Väl vet jag, att det der omtalas, alt om Stånden stanna i olika beslut, de må söka alt jemnka sig emellan; men att de kunna göra det före dess fattande, det vet jag ej ali grundlagen någorstädes omtalar. För öfrigt vill jag begagna delta tillfälle för att tillkännagifva, att jag vid föreg:de riksdagar alltid har yrkat på den mening, som Utsk. denna gången föreslagit. Jag har sjelf jemte mina bröder för mer än 30 år sedan verkställt de lagförändringar, som Utsk. nu föreslagit, nemi. såväl den, som angår lika arfsrätt emellan syskon, som den, hvilken rörer istadarättens utsträckande. Jag vill blott tillägga, alt den opinion, som R. o. Ad:s majoritet i denna fråga sednast uttalat, hell visst är ett theoretiskl misstag. Menskliga förståndet kan lätt förvirra sig, emedan dess utveckling egentligen blott är en konslproduct. Men sjelfva rättskänslan, som skaparen nedlagt i menniskans hjerta, är vida tillförlitligare. Och jag undrar huru manga af Ståndets ledamöter väl skulle vilja för sina egna barn tillämpa del beslut, sorn majoriteten i denna fråga fattat.
Hvad beträffar Revisorernes anmärkning, rörande saknad af verifikationer för flera af de uti 1850 års räkenskap för Stockholms Navigationsskola förekommande utgiftsposter, så anser Kollegium densamma icke vara af Direktionen för nämnde skola nöjaktigt förklarad. Då, enligt hvad Direktionen upplyst, skolans ordinarie — 209 — lärare, emot en viss öfverenskommen summa för året, öfvertagit ombesörjandet af vedoch lyshållning samt städning vid skolan, hade, i Kollegii tanke, denna årliga utgiftspost bordt styrkas medelst biläggande vid räkenskapen af dels Direktionens protokoll, angående den med bemälte lärare i ämnet träffade öfverenskommelse, och dels lärarens å beloppet meddelade qvitto. Icke heller synas de af Direktionen, i fråga om uraktlåtet verificerande af upptagna annons-kostnader, anförda förhållanden vara af beskaffenhet att kunna såsom giltigt skäl för nämnde uraktlåtenhet antagas. Kollegium har, vid sådant förhållande, ansett sig böra anmoda Direktionen för Stockholms Navigations-skola att för samtliga vid skolan hädanefter förekommande utgifter af ofvanomförmälda slag anskaffa och vid räkenskaperna bifoga behöriga verifikationer. I afseende å räkenskaperna för Navigationsskolan i Götheborg, hafva Revisorerne framställt erinran dervid, att hvarken de, enligt särskilda nådiga bref af den 27 Juni 1849 och 2 Mars 185U samt den 31 Januari 1851, för sistberörde tvänne år beviljade lönetillökningar af 200 Rdr för året åt Underläraren vid nämnde skola eller det, jemlikt sist åberopade Kongl, bref för år 1851, anslagne arfvode, 200 Rdr åt en Lärare i ångmasehiners konstruktion och behandling blifvit uti skolans räkenskaper för åren 1850 och 1851 redovisade.
Konrad sade honom hvarför han kommit dit, och gick fram till elden, i det han drog Anna med sig; och då skenet nu fullkomligt upplyste dem båda, insåg den uppväckte djurföraren – ty att han var menageriets egare fann Konrad genast – ehuru han icke tycktes rigtigt förstått Konrads ord, att dessa båda unga nykomlingar inträdt endast i den fredliga afsigten att dela hans tillflygt under störtregnet, ty han aftog sin ludna mössa för dem, och genom ett grin, som skulle vara artigt, blottade han hela raden af sina fruktansvärda tänder, liknande en vargs, och kastade sig helt lugnt ned igen på golfvet i eldskenet. Gossen, vid hvilken Annas blickar isynnerhet med ett sällsamt intresse fastade sig, hade helt behändigt stoppat ned apan i ett litet skrin, beklädt med fårskinn, och slagit igen locket om henne, och talade nu tyst och lifligt vid qvinnan, under det båda två nyfiket och oblygt betraktade Konrad och Anna. Nu då qvinnan rest sig upp, syntes hon på långt när icke så gammal som förut, och hennes ansigte, ehuru uppfylldt af djupa fåror, som snarare syntes härröra af häftiga passioner, ett utsväfvande lefnadssätt, eller stora sorger, än af ålder, hade ännu några spår af förgången skönhet, om icke ögonens vilda och hemska glans gifvit det ett dystert och afskräckande utseende, och Anna drog sig ovilkorligt tillbaka då hon, under försök att antaga ett inställsamt leende, närmade sig henne. – Skulle lilla fröken vilja veta sitt framtida öde? – sade hon med stark utländsk brytning, men fullkomligt begripligt, i det hon mot den unga flickan sträckte sin magra och bruna hand. – Jag kan säga henne om hon blir lycklig eller olycklig, om den der unga vackra herrn der bredvid henne blir hennes man eller icke, – fortfor hon, och lät sina tindrande ögon hvila på Anna, hvilken, liksom förlamad och beherrskad af denna ihärdiga och olycksbådande blick, helt mekaniskt, utan att svara ett ord, räckte fram sin hand och lade den i hennes.
Berättelse, 39 nära förening, då den återstående Slussbyggnaden, genom en vidsträckt erfarenhet, blifvit, snart sagdt, det lättaste och säkraste att beräkna bland alla företag. Afven Borens och Roxens sammanbindande närma sin fullbordan, då, utom en betydelig del Kanal af de femton Slussar, hvarmedelst sänkningen mellan desse begge sjöar skall verkställas, sju äro fullbordade, och fyra långt fia m sk rid ne. Den för Södertelge Kanal, och Slussverks byggnad anslagne årliga summa, svarande mot fem procent å det till hvarje åis slut inbetalte Aktie-Kapital, har behörigen utgått. Jemte det Kongl. Maj:t i Nåder bifallit och förberedt upprättandet af ett Aktie-Bolag för det till Kronan återfallna’fJjelmareKanaloch Slussverk, och tillika faststält ny Taxa för afgifterne vid denna Kanalfart, har Kongl. Maj:t låtit på ofvannämnde titel ytterligare anvisa en, för de angelägnaste reparationerne å Slussverket, och för anskaffandet af materialier till dess ombyggnad, erforderlig summa. Quarantains-anstaltarne på Känsö, och deras förbättrande genom en successif nybyggnad, efter gillad plan, äro ock af, enahanda tillgångar underhulpne och fortskyndade; lämplige understöd beviljade till inrättning eller vidmakthållande af Allmänna Arbetsoch Korrekitonshus i flera Landsorter, samt för Bohuslänska Sillfiskets uppmuntran och befordrande, ej allenas sa kallade - Konungens Nåd.