Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag anhåller derföre, att Utskotten måtte blifva bibehållne vid deras rättighet, att vid målens beredning öfverlägga man emot man, icke man emot Stånd, sä kärt oss är, att bibehålla friheten i våra öfverläggningar. Friherre Cederström har, efter min tanka, rätt, då han klippt sönder frågan i tvänne delar, och påstått, att Friherre Anckarswärds i dag gjorde framställning är en ny motion. Det är nödvändigt att vara allvarlig vid formernas bibehållan - Don i 5 Januari!. 47 de äfven i detta fall. Den, sora följer göromålen, och yttrar sig öfver dem, bere-^ der sig att bestrida eller försvara den motion, som ligger på bordet, icke den sorn göres i Ståndet i ögonblicket, då öfverläggningen börjas. Friherre Anckarswärds rätt är visserligen att göra flere motioner, men vår rätt är också att särskildt behandla dem. Jag hoppas Ridderskapet ock Adeln häraf icke skall draga den slutsats, som skulle jag frukta för flen ena eller den andra; men jag ber Ridderskapet och Adelil icke låta hänföra sig af uttrycket om vådan af frihetens förlust derigenom att StalsUtskottet framlägger förslaget till Statsreglering i den ena eller andra formen. Jag är lika nion som någon om ärendernas skyndsamma gång, men jag känner inga genvägar; jag känner endast en stor stråtväg, och det är Lagens. Den böra vi vandra, utan afvikelse till höger eller venster, lill målet för alla våra bemödanden, som är: Fäderneslandets väl. Åtskilliga yttrade härtill deras bifall. Friherre Anckarswärd: Jag tar mig friheten fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet vid ett, som jag tror, af Herr Grefve af Wetterstedt begånget misstag, då han trott, att min motion innefattade något Summa-belopp för Statsregleringen. Jag har blott uppgifvit ett före - 43 Den i5 Januari!. mål för beloppet i det Betänkande, som StatsUtskottet i min tanka borde afgifva. Jag kan således icke finna mig hafva derigenom trädt för nära StatsUtskottets rätt, att efter Grundlagen pröfva och bestämma summorne.
Böjelsen för denna last är ungefärligen enahanda har, dertill tora J afseende pä anlaget for verksam 17 'JSg~ka, röjer sig en märkbar skillnad i folklynnet pä skogsoch slättbygden. Då slättbyggdens hela sysslosättning, stande tillfälle tili binäringar, inskränker sig till jordbruket sam ^ ^Tiös^och6 afS^3/ tKÄ för' byggnad och vedZ dmtete lian fördraga inskränkta och illa ordnade bostäder hvarå föBe^ osnygghet ^som visligen kunde vara mindre än man a ^ träffar den; men genom vanan vid den nödvändiga bristen pa en lieth* omgifning har omtanka» för hyfsning så småningom all mer och mei blifvit qväfd.
– «Ser du, bror Curt, tempora mutantur et nos mutamur in illis; så mycket har jag hunnit lära mig af din latin. Badin är icke mer densamme nu, som för fem, sex år sedan. Drottningen ledsnade då vid hans upptåg och olater, och lät tukta dem strängt och oafbrutet, tills han blef som en annan menniska; och det är han nu äfven, blott med den skillnaden, att han, som en äkta söderländning, är klippskare och hastigare i sina vändningar, än vi nordboer. Han går ut och in när och huru han behagar hos alla i slottet, från konungaparet och prinsarne, ända ned till Beylon. Det vore värdt mycket, att ha den der morianen på sin sida, eller i sina händer.» – «Det anar mig, att du redan är på god väg, åtminstone i sednare afseendet. Du vore eljest icke så frikostig med ditt förtroende. Någonting undslapp dig också i början af vårt samtal, som ökar mina misstankar.» – (Leende) «Gissadt, bror Curt!» – (Suckar) «Hvad vore det icke ändå mycket mera värdt, att ha en statsförfattning, der sådana små konster ej behöfdes, för att hägna friheten mot förtryckarne. O, den som lefvat i Roms sköna dagar, innan man visste af Triumvirer och Auguster! Det ger mig ett slätt begrepp om Schweitzaren Beylon att han öfvergifvit sitt fria Genf, för att slafva i ett hof.» – (Kallt) «Sådan är verlden, bror lilla. Vill man äta med ulfvarna, så måste man ock tjuta med dem. Kanske gör du mannen orätt. Om han vid Genfersjön knappt gällde värdet af en vitten och kring Mälaren håller en dukat, så är bytet ej oäfvet. Allt det der kunna vi ej så noga här nere vid Vettern. Följ med mig dit upp, och vi skola snart undersöka, om prägeln är riktig, eller myntet underhaltigt.» – «Jag skall fundera på saken.» Adjutanten återkom med de uppsatta orderna till generalens underskrift och samtalet öfvergick till alldagligheter.
Lag stadgar huru förhällas bör» dä innom ett S^änd Noteringen sä utfaller, att ett lika akta! röster voterar för särstilke meningar» SlulellgeN, dch kill fdrekölManöt af vNödlg ^vidlyftighet, hemställcsvM icke eN Ledamot, som lnNom ett Ständ will väcka en fräga, bör genom an, stag pä Nägot tsenligk ställe sädant killkännagifwa, pä dct icke flere Ledamöter mätte sysselsätta sig med Skrifters författande öfwer samnla frägor - och tiden i allmänna Sammankomstcrne med deras uppläsande förs spillaS» Häraf skulle äfven de öfrigt Respective Stänben erhälla del» Lic sux-rs» krotocoUs ' tz. L. 'QllLäpäK. §80 Den 19 September. Wib uppläsningen af della Protocolls-Utdrag erindradc Herr !>Ior66N8to ipe, /^nciers, del han icke ansägc enligt med Regerings-Formen, att anmärkningar, sädane som de öfwer RiksdagS-Ordningen, hwilka detta Bonde-Ständets Protocolls-Utdrag innefattade, blcfwe andra Ständ meddeltc: Och anhöll Herr ^loeöenLioIpe, att Herr Grefwen och Landt.Marskalken behagade, till förekommande af dylikt framdeles, härom dfwcrenSkomma med Donde-StändetS Taleman och Secreterare. Herr Grefwen och Landt-Marska lk.en swarade sig det wilja göra, ehuru han ef tunne i en sädan communieation nägon ting egenteligen lagstrjdigt. Utdrag af Protocollet, hällct hoS BondeStändet de» 6 September lZog. S.
Biskop Hedrens vid detta utlåt, fogade reservation upplästes, på begäran af Hr von Hartmansdorff, Aug., som derefter yttrade: Det är 2:ne sätt, hvarpå nykterhetssaken väsendtligen befrämjas: det ena, att nykterhetsskrifter tryckas och spridas bland folket; det andra att tal hållas ang:de nykterheten. För begge dessa ändamål hafva hittills blott enskilda bidrag blifvit lemnade. Staten har ingenting tillgjort. Nykterhetsvännerne äro icke så talrika och framför allt icke så förmögna, att de kunna med vederbörligt eftertryck befrämja saken å båda vägarna. Om nu Ständerna skulle alldeles frånsäga sig att lemna något understöd i detta hänseende; så måste nykterhetsvänuernes verksamhet blifva till stor del förlamad. Jag hoppas att detta H. Stånd icke är af sådan mening, utan alt det för sin del vill befrämja den goda saken. Om R. o. Ad. således skulle täckas återremittera detta betänk., så förmodar jag att StatsUtsk. ännu lärer finna möjligheten att föreslå medel till detta ändamål. Om man anser 8:de hufvudtitelns afslutande för ett hinder, så behöfva R. St. endast anvisa på Riksg.cont. 5 eller 6000 r:dr att af Konungen för ändamålet disponeras, när sådant af honom lämpligt befinnes. I sådant fall hade man icke gjort någon rubbning uti 8:de titelns re 7 H. 58 458 Den 5 Mars. glering och medel funnes likväl. Nykterhetsvännerne kunde då äfvenledes genom deras verksamhet och bidrag möjligen förskaffa de medel, som behöfvas för skickliga personers utsändande att hålla nykterhetstal. Jag anhåller, att R. o. Ad. måtte återremittera betänk., och det så mycket hellre, som våra grannar, Norrmännen, i detta fall redan gifvit oss vackra efterdömen att följa. Efter de underrättelser jag erhållit, har redan en summa af 500 specie d. v. s. 2,000 r:dr r:gs blifvit anslagen, att begagnas både för nykterhetstals hållande och för nykterhetsskrifters spridande.
Fröt. 1840 odi 1811. 4 Samt. 1 Afd, 3 Band. 21 Häfte*, 3 18 Slats-Utskottets Utlåtande > JY:o 5o8. en billig vedergällning och en serskild uppmuntran för Ledamöterne, hvarigenom Staten må försäkras, att arbetet varder i tid fullgjoidt, och en gräns satt för vidare uppoffringar i och för dess lillvägabringande. Af Kopgl. Maj:ts, vid alla föregående Riksdagar, aflätne Nådiga Propositioner inhämtas, att slutbehandlingen af det redan för 3o år tillbaka påbörjade Lag -verket blifvit, än af en, än af en annan orsak, .uppskjutet, hvarunder likväl Staten alltjemt betungats med dryga kostnader. Ett serdeles varnande exempel i detta fall, företer den så kallade Åtgärdseller Tablå-Comiteen, som i blotta afloningar medtagit omkring 4°>000 Riksdaler Banco, utan att ännu, efter närmare Sex års förlopp, hafva i allo fullgjort elt arbete, hvilket, enligt Ständeines föreskrift, bordt och kunnat i god tid före innevarande Riksdag vara färdigt, för att tjena till ledning vid Lag-förslagens tillämnade granskning. Öfvertygad, att till Ledamöter i Lag-beredningen ej utses andra personer, än sådana, som, med erkänd skicklighet, förena ett lifligt nit för den samhä.lL-vigtiga sakens framgång, förmodar jag, alt de skulle anse sig belåtne, om de ock ej, under den lid arbetet påslår, på en gång njuta all den ersättning, Rikets Sländer kunde anse sig böra dem tillerkänna, i synnerhet, då de derjemte få bibehålla de löner eller andra ständiga inkomster, som de, i följd af innehafvande embeten eller tjenster, eller annorledes å Stat, ega. Deremot, och med hänsigt till arbetels vigt och angelägenheten af dess fullbordan, har jag trott Ledamöterne böra förvissas om en serskild belöning, sedan de, efter fulländad! värf, rättvisa! de förhoppningar det allmänna gjort sig af dera; bemödanden.
Det skrällde till i orkestern. Den populäre barytonisten rullade in och började sjunga så mycket han orkade, klädd i sin gredelina kofta med uddar. Det var packadt på Rydberg. Hall, Weber och Mortimer med fru och tant lyckades slutligen eröfra en soffa längst inne i stora matsalen. Det yttre rummet var upptaget af ett veterinärmöte, som afslutade sina förhandlingar med en supé. En oafbruten ström af gäster och upppassare rörde sig fram och tillbaka genom salen. Man ropade, knuffades och svor mellan tänderna. Då och då hördes kraftiga hurrarop från veterinärmötet. Jean Arvidson kom in, i frack och hvit halsduk; han hade representerat firman vid en fest i handelsvärlden och var i sällskap med några herrar af kommersielt utseende. Han kom fram och hälsade på Hall, Weber och Mortimers; han kände dem alla. Han var påfallande blek. »Du har varit ute och rest?» sade Tomas. »Ja, jag kommer närmast från Hamburg, fast jag ser ut som döden från Lübeck ...» Hans hälsa hade varit dålig en tid. »Nå, vi träffas väl något i morgon,» sade han åt Hall och gick för att uppsöka sitt sällskap. I en soffa vid den motsatta väggen satt en godsägare och ledamot af Första kammaren och skrek midt öfver salen, att han ville ha en svinkotlett. Två herrar af militärisk snitt reste sig från ett bord i närheten för att gå; de skakade hand med Mortimer i förbigående. Det var Gabel och Grothusen. Löjtnant Gabel var lång och ljus, med kal panna och en stor, tunn kroknäsa. Hans byxor väckte nästan skandal genom sin elegans; de voro otroligt vida, groft harlekinrutiga på snedden i svart och ljusgrått och försedda med breda svarta ränder vid sidorna. Gabriel Mortimer nöp i dem med oförställd beundran, lutade sig ned och lyfte upp ett stycke af tyget tätt under ögonen, ty han var närsynt. »Hvar bor din skräddare?» frågade han. »Det talar jag inte om,» svarade Gabel med ett urbant småleende, på en gång smickrad och stött. Baron Grothusen var utomordentligt ful, men han hade en mycket vacker figur. Tomas slog i brännvinet; det var Eksjö. Han slog endast i halfva glas.
Att bestämmelsen i Tulltaxan af berörde trädvarors fyrkant eller dimension tvertöfver betecknar fjerdedelen af deras totalomfång midtpå, (hvarigenom, t. ex. en bjelke, som på arne motsatta sidor innehåller ia tums tjocklek, och på de a öfriga endast 8, komrae att vid tullklarering behandlas lika med en bjelke, hvars alla 4 sidor tvertöfver innehålla hvardera 10 tum); 3:o Att, i analogi med hvad Taxan redan medgifver för halfbräder eller afsågade bräder af 4 alnars längd och derunder, vid förtullning af bjelkar om blott 8 alnars längd eller derunder, arne sådane anses motsvara en af lika omfång om x5 alnars längd; samt 4:o / Den 3o October e. in. 481 4-*o Att till half bräder räknas bräder, hvilkas tjocklek ej öfversliger en half turn, eller som, med 1 tums tjocklek och högst 7 alnars längd, icke innehålla större bredd än 7 tuni. Jag skulle således hemställa, att, i stället för de 5 speciella trädvaru-bestämmelserne, nyssberörde allmänna grunder med deras dimensioner kunde framdeles få tjena till grund för alla sådana förlullningar. Herr af Billbergh: Jag för min del har visserligen ingenting emot hvad Friherre Åkerhjelm yrkat; men då jag har anledning förmoda, att 3 Stånd bifallit Utskottets framställning, i hvilket fall det är sannolikt, att den blir den gällande, så anhåller jag få upplysa om ett skriffel, som här förekommer. På sidan 63 slår; ”bräger af högst i| tums tjocklek.” Det bör vara: en half tums tjocklek. Det torde vara nödvändigt, att få detändradt, emedan det gör en betydlig skillnad. Derjemte får jag tillkännagifva, att i den dernäst följande parenlhesen, der det står: endast half tull emot hvad Taxan för enkla bräder af samma längd utsätter, bar BorgareStåndet gjort det tillägg, att det skulle heta af samma längd och bredd. Äfven detta tillägg anser jag nödigt. Herr Tham: Jag förenar mig med Friherre Åkerhjelm deruti, att de allmänna 47 H. 3i 482.
St:rs underd. Skrifvelse den 26 Junii 1818, ang:de utarbetandet af 2:ne RiksHufvudböcker, till utrönande åt hvilkendera af de uppgifna serskilda methoderne företräde borde lemnäs. 7:0 Tryckningskostnader för Samlingar af de till Krigs-, Commerceoch Bergs-Collegiernes befattningar hörande Författningar och Stadganden. Återstå 4)885: 27. - Utbetalningen af desse summor har varit föranledd af R. St:rs underd. framställning om samlandet och utgifvandet af gällande Ekonomiska Författningar. Varande för den del af desse Samlingar, som blifvit försålld de influtne Medlen till StatsVerkct lefvererade och redovista. H. M:t EnlieDrottningen Hedvig Elisabeth Charlotta i lifstiden tillhörige, Götha-CanalActier, för ett Capital af 35,000 R:dr 700. — - K. Brefvet d. 25 Aug. 18ig. Denna, med flere utgifter år 1828, anmäld hos R. St:r, som, enligt deras underd. Skrifvelse d. 20 Nov. samina år, förordnat om Actiernes öfverlemnande till R:g:sContoiret. 9:0 Lön och Roslällspenningar fölen Häradshöfdinge i Helsinglands Vestra Domsaga, K. Brefvet d. 3 Aug. 1818. 85: — - Dito för 2:ne Iläradshöfdingar i Westerbotten i5o. Uti underd. Skrifvelse deri 20 Nov. 1823, hemställde R. St:r, att utgifter, sådane som desse 2:ne nästnämnde, måtte anvisas ej å Öfverskotten, utan å 2:dra HufvudTitelns Besparingar. Några dylika anvisningar på Öfverskotten hafva sedan den tiden ej eller ägt rum. 10:0 Kostnaderne för Utmarksdelningarne på Öland.
Månne ej detta öfverskott af Tillgångar, stort 973,391 R:dr, skulle förslå, att göra denna Disconts Liqvid efter fullt laglige grunder, och månne Banquen, om den vid den nu inträffade förlägenhet, med temporairt förskott lättade Liqviden, skulle vid ett 6ädapt förhållande löpa fara att något förlora? Jag inser ej denna våda, och om den än skulle äga rum, är den visserligen mindre, än den, att innom ett ordentligt Samhälle göra nya Lagar för ögonblicket, med retroactiv verkan, och derigenom väcka en mängd Individuers billiga missnöje mot Statens åtgärder. Men jag torde kanske böra bemöta ett inkast, som genom denna framställnings hastighet kunde föranledas: det, att Banquen skulle 134 17 Martil, t. m. Komma i osäkerhet för den till CanalDiseonten redan utbetalade C> editivSumman. Denna farhåga anser j »g äfven öfverflödig Efter den här uppgjorde Ealancen, uppstode utan tvifvel, äfven sedan alla möjliga afdrag blifvit gjorda, något öfverskott vid Liqviden, Discontens fordran hos CanalByggnadsCassan af i,ioo,oq:> R:dr vöre ännu odisponerad, en fordran, hvars säkerhet är otvifvelaktig i den stund Canalarbctet, elter redan fastställd plan, fullföljes j men en ännu större och beholvet långt öfverskridande tillgång finnes i den ersättning för den , tvärtemot Contractets lydelse , yrkade minskning j Octroy-tiden , hvilken ersättnings billighet ej kan bestridas, och genom hvais medgifvande först Banquens säkerhet fullkomligen betryggas , Canalbyggnaden med minsta kännings fullbordas och sist den allmänna Penningeställningen , i afseende på Discontema, med föga, kanske ingen rubbning j Enskildas förhållanden, skulle sä(t3s i ordning.
Ofvanomförmälda af HäradsRätten fattade och, efter hvad den af domhafvanden utfärdade kungörelse antydde, jemväl i Häradets kyrkor till allmän efterrättelse kungjorda beslut, hvarigenom, utom den i lag bestämda påföljd, vite blifvit stadgadt för underlåtenhet alt i rätt tid upprätta och lill domstolen ingifva bouppteckningar, innebar ovedersägligen ett tillägg till allmänna lagens föreskrifter och afhandlade således eli ämne, hvarmed det endast tillkommit lagstiftande makten att sig befatta. Dessa O o föreskrifter voro dessutom i lagen med den noggranhet uppfattade, att ett tillägg dertill från domarens sida, om det än icke vore i formell hänseende lagstridigt, likväl saknade all befogenhet, såsom icke i någon mån af behofvet påkallad t, helst bestämmelserna i 9 Kap. Ärfdabalken, behörigen tillämpade, tillräckligt förebygde vådan af bouppteckningars försummande, enär, utom den icke obetydliga ansvarspåföljd, hvarmed sådan underlåtenhet afefleriefvande make eller andra vederbörande vore belagd, det äfven funnes stadgadt, hvad till förhindrande af slik försummelse ålåg domaren, och det följaktligen blefve ytterst en försummelse från hans sida, om sådana missbruk, som syntes hafva föranledt HäradsRättens ifrågavarande beslut, kommo lil att äga rum. I hvad samma beslut rörde de sterbhusdelägare, som dessförinnan försummat bouppteckningars ingifvande, vore det förelagda vitet således destomera obefogad t, som domaren tycktes icke hafva iakttagit den honom för befordrande af åsyftade ändamålet i 9 Kap. 5 § Ärfdabalken lemnade föreskrift, att ”sätta godset i qvarstad och låta laga uppteckning derå ske”. Enligt dessa grunder och då, äfven utan hänseende lill olämpligheten och obehötlighelen af HäradsRältens nämnda beslut, detsamma, på sätt anfördi blifvit, i allt fall befunnes stridande ej mindre emot allmänna lagens, grund, än äfven emot
P.idraget har utgått från Riks-Stalens 6:te Huf.-Tit. och arbetet är vid verkställd afsyning såsom fullbordadt godkändt 2,465: — 1,000: — Nyköpings län. Vägomläggningar mellan Helleforss och Flens gästgifvaregård samt jernvägsstation. Nya vägdelarne hålla i längd 32,540 fot, och planen för arbetet blef i Nåder gillad den 8 Mars 1861. Det kontrakt om arbetets verkställande, som afgifvits från den genom menigheten utsedda Direktionen, antogs, å Kongl. Maj:ts och Kronans vägnar, af Vägoch Vattenbyggnads-Styrelsen den 9 Juli samma år, samt tillförbinder Direktionen att fullborda vägomläggningen inom den 1 Juni 1868 58,868: — 24,000: — Vägförbätlringar, dels vid Skjulslabrickan och dels vid Tandla-bro, på vägsträckningen mellan Eskilstuna och Nästorps gästgifvaregård. Dessa vägförbättringar utföras å en längd af 1,500 fot. Planen 32 BeraUnad kostnad Beviljadt stats i gilladt förslag. bidrag. Riksmynt. gillades i Nåder den ii Mars, och kontrakt om utförandet antogs den 25 Okt. 1861 Arbetet bör fullbordas inom den 1 Okt. 1863 4,695. — 5,000: Östergötlands län. Vägomläggningar emellan Husby fjäls, Tjellmo och Hellesta gäslgifvaregårdar, på en sammanlagd längd af 15,784 fot. Kongl. Majit täcktes redan den 7 Juni 1860 i Nåder gilla plan för detta företag, samt meddelade Nådigt löfte att vederbörande menighet skulle äga att påräkna lämpligt statsbidrag till arbetet, för den händelse att Rikets Ständer komme att afsätta fortgående fond till vägarbeten. Den 22 April 1861 antog Vägoch Vattenbyggnads-Styrelsen det kontrakt, som utsedda Arbets-Direktionen afgifvit om utförande af företaget, hvilket bör fullbordas inom den 1 Okt. 1863 18,967: — 12,650: — Jönköpings län.
Då postförbindelsen emellan Sveriges fastland och Gotland numera blifvit så ordnad att, äfven under den kallare årstiden, kommunikationen dessa orter emellan blott undantagsvis är för någon postdag afbruten och således den egentliga orsaken till de tillförene utfärdade undantags-lagstiftningarne för Gotland, hvad beträffar besvärsoch vade-tiden i ekonomiska och civila mål, icke mera förefinnes och undantagen alltså icke heller äro af behofvet påkallade; så får jag vördsamt föreslå: att alla de författningar, hvilka blifvit utfärdade särskildt för Gotland om besvärsoch vade-tid till Kongl. Maj:t, Hofrätt, Kollegium eller förvaltande embetsverk varda upphäfna och att Gotland härutinnan ställes lika med de provinser, till hvilka detsamma, med hänsyn till kommunikations-anstalter, närmast kan jemföras. Stockholm den 15 November 1865. H. Gyllenram. Af Friherre Alströmer, Jonas, om utsträckt pensionsrätt för aflidne Konrektor Jon Eberhardt Lyths söner Sistlidne riksdag beviljade Rikets Ständer en årlig pension af 125 R:dr R:mt åt hvardera af framlidne Konrektor Jon Eberhardt Lyths och hans äfven aflidna hustru3, Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865. N:o 129. 255 Christina Elisabeth Anna Lyth, irenne efterlemnade barn: sönerna Pehr Gustaf och Johan Axel, samt dottern Emma Carolina. Denna pension skulle å allmänna indragningsstaten, enligt Kongl. Brefvet den 11 December 1863, utgå åt sönerna, tills de uppnått aderton års ålder, och åt dottern, intill dess hon fyllt tjugufem år, såvida hon ej dessförinnan trädt i äktenskap. Då sistlidne års förmyndareräkning visar, att dessa barns knappa tillgångar, endast i ganska ringa mån kunna bidraga till deras årliga utgifter, har nämnda pension % varit dem en god hjelp, för hvilken de äro af hjertat tacksamma. Men, äfven med denna inberäknad, kunna likväl icke inkomsterna förslå till utgifternas bestridande på långt när, ehuru dessa sednare äro ställda så hushållsaktigt som möjligt.
Banko, 1,964 R:dr Banko årligen, motsvarande i kapital efter 5 proc. 39,280: för vedleveransen, 713 4 stafrum från 101 f mantal, efter 7 stafrum på mantalet och hvarje stafrum heräknadl lill 3 R.dr 24 sk. för 68 | mantal och lill 5 R.dr 40 sk. för 35 i mantal, som elter afdrag af de 8 sk. per stafrum, hvilka bruksegaren nu bör betala, gör 2,924 R:dr 12 sk., motsvarande i kapital efter 5 procent 58,485: för förändringen i sältet för tiondes utgörande 1,398:42.— tillsammans Banko R.dr 99,163:42.— hvarifrån för svafvel-lefveransens upphörande skulle afgå 18,750: då den bruksegaren tillkommande ersättning utgjorde . Banko R:dr 80,413:42.— Krigs-, Kammaroch Bergs-kollegierna anföra uti deras förenämnde underdåniga utlåtande, att, enligt Kollegiernas tanka, nu först borde under öfvervägande tagas, huruvida Kronan kan för det till krut-tillverkningen erforderliga svafvel undvara