Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
— Georgina bör ej fråga andra personer: » Har jag rättighet lemna far och mor? » Fråga endast sig sjelf: » Hvad skall jag erfara i mitt samvete och i mitt hjerta, om jag r e - ser bort från dem, hvars glädje jag borde vara? D e ha vårdat mig i min hjelplösa barndom, de ha sökt skydda mig för dåligt sällskap och nu, då hjerta och förstånd utbildats till det bästa, skola nu främmande, likgiltiga personer njuta af denna glädje och af den unga flickans behagliga sällskap? O m ett telegram hemkallade mig till en döende far eller mor, och jag skulle k o m m a — för sent? Om jag insjuknade borta och förgäfves längtade efter h e m m e t? » Sådant bör Georgina allvarligt Öfvertänka på törhand. Bäst är att sprida frid och glädje i föräldrahemmet, lefva för de sina och uppoffra några nöjen, då kan man utan förebråelser sanningsenligt tänka: » Jag beredde far och mor all glädje och nytta jag kunde. » Och den tanken förmildrar sorgen vid de kära föräldrarnes bortgång. — S ö k den ej ute, utan var nöjd o c h lugn! » H. S. ningar Kejsarinnan Viktoria af Tyskland och hennes yngste son, Oskar. (M e d porträtt.) — Studie; poem af Gerd. Hedersamt omnämd vid Iduns sjette pristäfling. — E t t underbart l a n d; fragment af en otryckt resebeskrifning, skänkt åt Ave. — FJoras barn; från italienskan af Gudrun. — E n bild ur ett sträfsamt lif; af Augusta. — Makar och omaka m a k a r; tecknade efter lefvande modeller af Nugin. — E n hvardagsbistoria; af Laura Eitinghoff. — Vaggvisa; poem af E. W. Hedersamt omnämdt vid Iduns sjette pristäfling. — Unga flickors lektyr; af Maud. — Jag eller du? Berättelse af Marie von Olfers. (Fortsattes.) — H v a d är lutsten? A f Rakel. För sommaren. — Hushållet. — Matlagning. — Brygd. — Husgerådet.
Under detsamma liknar Indien en stor egendom, som innehafves af en främmande och frånvarande ‘ godsegare. En kostsam armé och en kostsam förvaltning sluka ofantliga suipmor. Minst 20 millionerpund sterliDg gå årligen ur landet till England under form af löner för sinekurer, pensioner m. m. Och dessa summor utpressas från befolkningen i ett land, der arbetaren mångenstädes är glad om hari i goda tider kan förtjena en dagspenning af 10 å 30 öre. Den ytterliga fattigdomen hos de lägre klasserna i Kina beror af liknande orsaker. Produktionen försiggår under de mest ogynsamma förhållanden; varubytet är fjett-radt, säkerhet till egendom måste köpas af mandarinerna. Statsförvaltningen är en kedja af utpressningar. Stora sträckor af jord ligga ouppodlade. Hvarken i Indien eller Kina är det således öfverbefolkning söm håller den stora massan af befolkningen på gränsen af hungersnöd, det är fastmera sociala missförhållanden som hämma arbetets produktivitet och hindra det att få sin förtjenta lön. Bland europeiska land plägar Irland i främsta rummet anföras såsom exempel på öfverbefolkning och deraf härrörande elände. Intet misstag kan vara störrer Irland har ännu aldrig haft en så stor befolkning, att icke landets naturliga tillgångar på det produktiva arbetets närvarande ståndpunkt skulle ha varit tillräckliga för dess rikliga uppehälle. När dess folkmängd var som störst (1840 — 45) uppgick den till något öfver åtta millioner. Det var icke öfverbefolkning som tvang flertalet af dessa menniskor att bo i usla kojor, kläda sig i usla paltor, nära siff nästan uteslutande med potatis, och som bland dem framkallade den gräsligaste hungersnöd när potatissjukan korru Nej det var — liksom i Indien — menniskors rofgirighet. Forpaktarne på de stora gods, som upptaga hela landet, innehade sina • små lägenheter på de mest osäkra vilkor; de kunde när som helst uppsägas från dem, hvarför de naturligtvis icke kunde ha det ringaste intresse af att göra några förbättringar å desamma, då detta endast skulle ha medfört en förhöjning af arrendet. Arbetet på producerandet af näringsmedel försiggick således under de mest ogynsamma vilkor.
Om förändringar uti dessa stadganden hafva samtlige Riksdagsfullmägtige från Götheborgs oeh Bobus Län, nemligen Johannes Nilsson, Lars Rasmusson, Erik Christensson, Olaus Eriksson och Tobias Lind, gjort hemställan uti en af dem hos Hedervärda Bondeståndet väckt och till Lag-Utskottets behandling öfverlemnad motion, deruti blifvit föreslaget, dels att i fredstid allt strandfynd och vrakgods, hvartill egare sig inom natt och år ej anmält, mätte, sedan bergarelön blifvit afdragen, tillfalla den församlings fattigvård, å hvars strand det blifvit funnet och bergadt; i hvilket fall fyndet genast borde besigtigas, värderas och till vederbörlig tullkammare inrapporteras för nödig behandling, dock det sednare endast såvida värdet öfverslege 10 Riksdaler; dels ock all bergarelönen för strandadt och ur sjö upptaget gods måtte, när detta i värde öfverstege 50 Riksdaler Banko, beräknas till en tredjedel af godsets behållna värde; all om godsets värde understiger 50 Riksdaler Banko, bergarelönen målte beräknas till hälften; samt att bergadt gods, hvars värde under slege 10 Rdr, mätte helt och hållet tillfalla ber gar en. Till stöd för förstnämnde yrkande, eller att Kongl. Majits och Kronans rätt till strandfynd och vrakgods i fredstid måtte öfverlåtas på fattigvården i de församlingar, hvarest godset blifvit bergadt, hafva motionärerne anfört, att det ej öfverensstämde med statens värdighet, att uppbära en inkomst, som betingades af en olyckshändelse, och att sådant vöre stridande mot känslan för det passande, som deremot anvisade all vinst, som genom likars olycksöde kunde uppkomma, till hjelp åt andra olyckliga. Den uppoffring, Staten skulle komma att gora, till de fattiges förmån, om förslaget i denna del gillades, vöre ser•deles obetydlig.
Då emellertid de många inflyttningar, som under sednare åren egt rum, synnerligast i södra Sverige, der betydliga fastigheter å landet dels med eganderätt och dels på längre tids arrende af utländningar innehafvas, väckt en allmännare uppmärksamhet på ofvan antydda missförhållanden; har motionären, för desammas afhjelpande, föreslagit, att Rikets Ständer måtte medverka till det lagstadgande: att utländsk man, som vill här i riket sig bosätta, antingen för att bruka eller besitta fast egendom eller för utöfvande af annan näring, bör, innan rättighet dertill vinnes, vara till Svensk medborgare antagen. För behandling af denna motion har Lag-Utskottet sammanträdt med Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet; och få de förenade Utskotten, efter ärendets öfvervägande, nu deruti meddela sitt utlåtande. Ilvad således först beträffar den del af förslaget, som afser de utländske män, hvilka vilja sig här i riket bosätta, för utöfvande af annan näring, än den, som är med besittning af fastighet förenad; så, enär uti de af Kongl. Maj:t under den 22 December 1846 utfärdade Handelssamt Fabriksoch Handtverks-ordningar, endast den, som eger Svensk medborgarerätt, tillerkännes rättighet att i stad idka handelsrörelse; alt i stad eller å landet hålla handtverksverkstad och med biträde af gesäll, lärling eller annan arbetare, till afsalu åstadkomma handtverksarbeten eller med enahanda biträde utöfva bageri-, bryggerieller slagterihandtering; anse Utskotten motionärens i berörde afseende gjorda framställning icke köra till någon åtgärd föranleda.
"sk ränk t inom murarna af ett conferensrum; ”der mycket ses, läres, uträttas i sällskaps”iifvets mångfalldigt sammansatta kretsar; ”och samma skicklighet i Cabinettet åtföljes ■”icke alltid af samma inflytelse i Salongen» ”en inflytelse, till hvilhen högre Samhälls”värdighet och längre vana nödvändigt må”ste bidraga. ”Jag säger ingalunda, att sådant är rätt; ”jag vågar blott tro, att så är, helst när ”detta lampas till några stora Hof på län”gre afstånd ifrån Sverige. Betraktar man. ”åter Sådana Makter, som med vårt Fädernesland äro i grannskaps-förhållanden, gäl”la dessa skäl kanhända mindre, men er”sättas af andra. Man skulle tro, att den ”mängd af vanliga eller så kallade kuranta ”ärender, som vid dessa beskickningar förefalla, lika väl kunna uträttas af en Tjensteman med underordnad värdighet, som ”af en med högre. Men detta är icke all"tid fallet. När olikheten i afseende på ”det conventionella förhållande, som kallas ”rang, är alltför stor emellan den diplomatiska Agenten och den Embetsman, med ”hvilken han har att underhandla, uppstår ”ofta nog för den förra nödvändigheten att ”med mera omgång och skriftligen bedrifva "ärender, som af en Minister lättare och ”muntligen kunna afgöras,ej sällan med undvikande af många små missförstånd, som ”den idkeliga skriftvexlingen kan alstra, utur ”det goda skäl, att Verba volatil, scripta Den 28 September f. m. 27 ”manent. Det vore icke svårt, men icke ”heller tillbörligt, att i detta afseende an”föra exempel. — Om hvad jag här äfven ”andragit, icke anses sakna all grund, och ”om följaktligen beskickningar af andra ran”gen befunnos tjenligust i de Länder, hvar”lill mina anmärkningar kunna hänföras, ”vågar jag fråga: hvarest man då kunde ”utan olägenhet tillämpa principen att endast hålla, en ej mindre aktningsvärd, ”men till vissa anspråk mindre berättigad ”dass af Ministeriella Agenter?
Ehuru Kommittéen vid jemförelse emellan de uppgifter, som direkte till Kommittéen inkommit och dem som från Finans-Kommittéen blifvit meddelade rörande produktion och konsumtion af landtbruksprodukter, funnit dessa från ett större antal län och socknar betydligt afvikande från hvarandra, i det att i allmänhet uppgifterna till Finans-Kommittéen upptaga en lägre produktion och en större åtgång än de förra, förmodligen till följd af olikheten i ändamål, för hvilka de infordrats, och afsigter, förhoppningar eller farhågor, i hvilka de afgifvits, så har Kommittéen likväl genom noggrann granskning, rådfrågande af enskilda sakkunnige personer, upplysningar lemnade från handelsplatserna, jemförelser med Landshöfdingarnes Femårsberättelse!' samt med de uti General-Landtmäteri-kontoret befintliga beskrifningar till soékenkartor, hvaraf alltid flera från hvarje län varit att tillgå, särdeles uti förhållandena emellan den uppgifna arealen af odlad jord inom de flesta härader eller socknar och folkmängden samt totala jordområdet funnit en så vidt möjligt tillförlitlig grund för omdömet, hvilken gäller temligen regelmässigt för hela riket och, med tillbörligt fästadt afseende på jordens olika naturliga bördighet, klimatet, kulturens ståndpunkt samt folkets lefnadssätt och öfriga näringskällor, kunnat begagnas vid landets indelning uti sådana med afseende på spannmålsproduktionens förhållande till konsumtionen utmärkta distrikter, som den bilagde statistiska kartan utvisar; 19 samt att upprätta de i vidfogade bihang uppställda beräkningar öfver de qvantiteter af spannmål, som inom särskilda orter sannolikt omsättas. Kommittéen har sålunda funnit följande större områden i allmänhet producera spannmål utöfver sitt behof för den egna konsumtionen, då dertill blott räknas den qvantitet, som åtgår för befolkningens och kreaturens underhåll samt till utsäde, nämligen: l:o. Den Skånska slättbygden, innefattande nära hela Malmöhus och en stor del af Kristianstads län, hvarmed sammanhänger Blekinges kustland. 2:o. Det inre af Småland, utgörande mellersta och östra delarne af Kronobergs och Jönköpings län. 3:o. Större delen af Kalmar läns kust jemte Oland. 4:o.
M. täcktes, på sätt honom lämpligast synes, tillse huruvida genom förändring i upbördssättet af indelta räntor och kronotionde, anslagne till militära tjenstemän, någon lättnad i berörde besvär må kunna beredas», så finner man visserligen densamma särdeles ofullständig; går man än längre och sammanbinder de föregående premisserna, på grund af hvilka detta tillstyrkande sker, nemi. »under förutsättning att nuv:de npbördsmän» rätt till innehafvande tjensteförmåner icke må blifva förbisedd, samt att tillfälle må beredas för de militära tjenstemännen att utfå sina löner åtminstone lika tidigt som hittills» etc. etc., så finner man förslaget helt och hållet overkställbar^ Utsk:t tyckes föreställt sig att upbörden genom kronofogdarne skulle kunna låta sig göra utan någon omkostnad, eftersom det förutsätter att n. v. tjensteförmåner skola bibehållas för deras innehafvare, eller, med andra ord, att de skola hafva samma löner som förut. Jag vet ej huru detta skall låta sig göra (såvida det ej skall ske på löneegarens bekostnad) på annat sätt, än att Ständerna ingingo till K. M. med underd. anhållan om anslående af en viss summa, för att med densamma kunna bestrida de i och för lönernas utbetalande upkommande afgifter. Afven om Utskrts förslag vanne framgång, blefve regrtsskrifvnrens besvär enahanda lör upbärande af de öfriga (förutom indelta räntor och kronotiondeanslagen) af Utskrt ej vidrörde, militäre tjenstemän tillkommande, löneinkomster, såsom vakansafgifter, bostadsarrenden och gratialistmedel. Upbörden komme i alla fall att ske genom tvämie personer, och det blefve åtminstone ingen förenkling och kunde ej heller åstadkomma någon besparing hvarken i tid eller omkostnad. Jag medger visserligen, att den Norrländska motionären icke saknat, anledning att fästa 1?.
A, det varit hans afsigt att nu till afgörande anmäla förenämnde 12:te punkt; och då densamma härvid föredrogs yttrade sig Hr Rosenblad: Då i följd af nu beslutade återremiss af i frågavar. punkt i betänk, litt. A, frågan, sorn är uptagen i det stora betänk. N:o 51 fortfar att vara insuspenso, sä torde icke någon annan propos. kunna förekomma än den, att med föredragningen af den sednare punkten kominer att anstå till dess svaret på äterremissen från StatsUtsk. återkommit. Hr von Hartmansdorff: Jag undrar om ej bäst vore att äfven återremittera den ifrågavar. punkten. Följden skulle eljest kunna blifva den, att när han vid återremissens besvarande, föredrages, sä förekommer han första gången och kan följaktligen återremitteras ehuru återstoden för andra gången hanlägges. Till förekommande af en sådan oformlighet, och af tvister derom, hemställer jag, såsom sagdt är, att återremiss af det hela nu mätte medgifvas. Häruti hördes flere ledamöter instämma, hvarefter H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemstälde om R. o. Ad. ansåge att till följd af den redan beslutade återremissen af 19 punkten i StatsUtskis utlåt. N:o 51 Litt. A, äfven den nu ifrågavar. 12:te punkten af samma Utsk:s utlåt. N;o 51, borde återremitteras. Ropades ja. Vidare förekommo följande punkter af StatsUtskis utlåt. N:o 51 Litt. A. 20:o Permissionsoch Legopass-afgifter. Usk:s i denna punkt gjorde tillstyrkande blef af R. o. Ad. bifallet. 21 :ö Folkskole-nfgifterne. Den 10 Mars. 313 Efter upläsningen af Utsk:s i afseende på Folkskole-afgifterne gjorda hemställan, yttrade Frih. Palmstjerna: Hvad som nn följer i Utsk:s utlåt., bör vara skiljdt genom något märke från det förslag StalsUtsk. afgifvit.
Stater emellan deraf kunde föranledas; att landsflygten för den, som brutit alla band, hvilka förenade honom med familj och samhälle, innebure en ringa bestraffning, men åter för den, som skildes från ömma anhöriga, ett kärt hem och ett älskadt fosterland, vore ett grymt straff, som verkade i så måtto oriktigt, att det drabbade mindre hårdt den som blott ägde känsla af sin person och egen vinning, än den som vore fästad vid samhället och följaktligen för allmänna säkerheten vore den minst farlige; — mot skamstraffen: att en del af dem äfven stämplade förbrytaren med offentlig vanära och uteslöte nära nog möjligheten af hans förbättring, samt att de i öfrigt, så vidt varning dermed åsyftades, helt och hållet förfelade ändamålet; men deremot, efter hvad erfarenheten visat, i verkstäl ligheten ofta åstadkommo förargliga och med lagens helgd oförenliga uppträden; — och slutligen emot konfiskation af förbrytarens egendom, att denna, i vissa fall nu stadgade tillsats vid dödsstraffet, drabbade icke förbrytaren utan hans oskyldiga familj. Efter öfvervägande häraf, kan Utskottet ej annat än instämma i de åsigter, som sålunda blifvit vttrade till stöd för omförmälde straffarters uteslutande; och häri ligger äfven svaret på förenämnda fråga. Det medgifves väl att straffen böra så inrättas, att de afskräcka från brott; men då yttersta grunden för straff är att söka i förnuft och rättvisa, måste straffen framför allt vara öfverensstämmande dermed. Att hårda och vanhedrande straff företrädesvis afhålla från brott; betviflar emellertid Utskottet. Alla tiders och alla länders erfarenhet utvisar deremot, att dylika straff, genom det misskännande de innebära af menniskans natur och samhällets pligter äfven mot brottslingen, snarare bidraga att minska afskyn för brott, väcka deltagande för brottslingen och hat mot lagstiftningen, samt således mera förhärda än afskräcka. Den reform i brottmålslagstiftningen, som nu är i fråga, har äfven länge varit förberedd.
För min del tror jag mig hafva funnit, att våra gamla lagstiftare helt enkelt utgått Irån budordet: Tänk på att du heldar hvilodagen. Detta framgår tydligen af de särskilta ansvarsbestämmelserna i 3:dje kap. missgerningshalken, der de brott uppräknas, som innebära dels ett direkt sabbatens ohelgande, dels ock ett störande af sabbatsfriden för deni, som vilja uppfylla budordet. Då jag icke kari gilla att delta bud lemnäs oomhäcnadt af borgerliga lagen, ber jag att lå instämma med H. Exc. Frih. De Geer deri, att man måste tillse alt det icke, lill följe af bötesbeloppets ringhet, kan blifva en uträkning att blifva lagbrytare. Då dessutom lalitudsystemet blifvit i andra fall så betydligt utsträckt och tillfälle lemnadt domaren att rätta sig efter lörmö - Don 13 Juli. 423 genheten och brottets beskaffenhet, synes det mig icke vara skill att här bestämma latituden inom sä tränga gränser som Utsk:t gjort; utan anhåller jag om bifall till K. M:s förslag i denna del. Hr Stedt, Gustaf: Med anledning af föreskriften uti förev:de §, att handtverk eller »annat arbete» å sönoch helgedagar emellan kl. 6 om morgnarne och kl. 9 om aftnarne ej får idkas, tager jag mig friheten erinra, hurusom K. M:s Nåd. Tjenstgöringsoch exercisreglementen för arméen tillåta, dels alt marscher och tåg, med dertill hörande förrättningar och arbeten, få under nämnde dagar och tider ega rum, med undantag blott af den tiden på förmiddagen, då allmänna Gudstjensten pågår i den församling derigenom tåget sker, dels äfven att, 2:ne timmar på eftermiddagarne må, under sönoch helgedagar, användas lill olika militära öfningar, af hvad namn och beskaffenhet de än vara må.
Banco-Utskottets Utlåtande, N:0 44- 77 Härifrån afräknas: i:o Creditivet till Riksgälds-Contoret å En Million R:dr; 3:0 de förskott, som blifvit från Banken utlemnade till förslitne smärre sedlars invexlande i landsorterne; 3:o sådane transportsedlar samt sedlar af nya slaget å de högre valörerne, hvilka, såsom otydliga, icke kunnat under sina numror alTöras, utan i stället blifvit af Låne-afdelningen infriade; och 4:o metalliska värdet af koppar-skiljemynls-polletterne. (25:o §. 48.) Banco-Fullmägtige förständigas, att till återbetalning uppsäga alla, i följd af den år i843 började upplåning, hos Allmänheten upptagne lån. 26:0 (§. 49.) Räntan för de 2:ne lån å tillhopa i,i43,75o R:dr B:co, som Banken hos Riksgälds-Contoret upptagit, fastställes till 4 procent; börande Conloret till Banken återställa de Armeens-Accords-Amorterings-Fonds-Obligationer till belopp af 725,000 R:dr B:co, hvilka blifvit såsom hypothek aflemnade för det ena af berörde lån. 27:0 (§ 5i.) Maximum för den del af Sedeloch Depositions-skulden, som icke motsvaras af rcela fonden, fastställes till Tjugu Millioner R:dr B:co. 38:0 (§. 53.) För framtiden kommer något visst förhållande emellan metalliska Cassan och Sedel-stocken icke att bestämmas. 39:0 (§§. 54 och 55).
Län stationerade Indelta Regementen, som för LandsStaten menliga förhållande, hvilket derstädes eger rum, nemligen att den del af dessa löneförmoner, som bestå at Kohlräntor, i följd af Kongl. Brefvet den 21 Junii 1773, få af egarne till Ortala Bruk och Norrtelge GevärsFactori inlösas med 16 sk. B:co för lästen, ehuru det sannolikt icke varit K. Maj:ts vilja att gynna nämnde Bruksegare på Löntagarnes bekostnad, utan det åsätta priset varit fullt svarande emot Kohlens värde, den tiden då dgt fastställdes, har hos R. St. framställning derom blifvit gjord, att, då varuprisen nu mera undergått en betydlig förändring, hvarigenom ett missförhållande i berörde afseende uppkommit, underdånig anhållan måtte hos E. K. M. göras om dervid föreslagen rättelse deruti; och, enär utaf de handlingar, som vid pröfningen af förevarande fråga funnits att 52 Exp. Utsk. Förslag till uud. Skrifv. A':o 258- tillgå, bland annat, inhemlats, det K. M. och Kronan, nära 80 år efter det den Taxa, i enlighet hvarmed förenämnde ränte-koM till Iih delningshafvarne betaltes med 3 Daler Kopparmynt per läst, vid försäljningen lili Skatte af Ortala Bruk och Norrtelge Factori, uttryckligen förbehållit sig räntorna efter årliga Markegången af de hemman, som af ålder 'varit med Kohtning och Körslor Bruket underfogde; och på samma sätt hädanefter komme att derifrån blifva oskiljaktiga; hvaraf vill synas, som, derest K.
Ty det är just genom a t t varsamt och lika kärleksfullt som klokt ansa och leda de första anlagen hos barnet, som man kan lägga grunden till en sund karaktärsutveckling och göra den blifvande samhällsmedlemmen en varaktig nytta. Och härmed har jag kommit fram till min egentliga afsikt: a t t visa de unga sysslolösa flickorna med god vilja på en vacker och gagnrik uppgift. * Eör en liten tid sedan aflade jag ett besök i fröken Holmgrens skola för småttinLEKSTUND. hörn af rummet för a t t visa hvarandra bilderna i en bok. Här är det inte frågan om någon skolrespekt, där lärarinnan förefaller som ett sällsamt mellanting af högre väsen och buse, och där barnen ej kunna få känna sig fullkomligt lika fria i hennes närvaro som i hennes frånvaro — då skulle » skolans » hela vackra idé vara förfelad. » Småttingarnas skola » är för småttingarna en källa till glädje, och det är på den vägen, icke respektens eller disciplinens väg, som den vill verka till barnens nytta. » Nå, hur går det med ekonomien? » Ja, det är det värsta. De fem örena om — 5 — jag inte kunde få bli det, for jag ut till Berlin till Kindergarten-seminariet där, Pestalozzi-Fröbelhaus, det var på hösten 96. Jag var där ett år, och så har jag ju haft en liten Kindergarten för betalande små elever här i Upsala. » Så erfarenheten tycks gå hand i hand med den goda viljan. * Det är roligt att ibland få tala om någon, som velat och som fått u t r ä t t a någonting, utan a t t låta sig hindras af sin ungdom, detta egendomliga fel, som vanligen inger de äldre så mycken misstro! Hon är född den 9 januari 1880. Några öfriga data och biografiska upplysningar är det emellertid svårt att få ihop. Hennes föräldrar äro framlidne professor Frithiof Holmgren och fru Ann-Margret Holmgren, född Tersmeden; själf är hon född i Upsala och uppfostrad där, om man undantager den ofvan omtalade uti GINA IIJORN OSELI0-B.IÖRNS0N. dagen för hvar småtting, de räcka ungefär till måltiden, som klockan § 6 b judes de små, innan de gå hem.