Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ty hvarföre har sådant icke hittills ägt rum? jo! helt enkelt derföre, att det icke kunnat ske, såsom jag förut visat. Men tag bort hindret, gör vägen fri och ledig, såsom Hr von Hartmansdorff genom borttagandet af all indelning föreslagit, och hvad garanti kan väl den värde ledamoten då bjuda oss, att denna väg icke äfven skall beträdas; ty enligt mitt förstånd följer alldeles icke deraf, att någonting icke inträffat under ett förhållande, att samma sak nödvändigt skall uteblifva under ett annat. Långt ifrån att bevara den personliga sjelfständigheten vid Electorsvalen, tror jag således fullt och fast, att densamma skulle äfventyras och minskas, om Hr von Hartmansdorffs förslag blefve antaget; och detta äfven af rent praktiska orsaker. Det är nemi. klart, alt en mängd ledamöter som uppkomma hit lill riksdagen icke kunna hafva den kännedomen om personligheterna inom Ståndet, att de äro i stånd att sjelfständigt bedöma en lista af 25 namn, och de muste ju således taga henne till största delen på god tro. Att deremot lära känna två personer inom bänkm:s-afd:n har föga eller ingen svårighet. Afven den vanliga menskliga trögheten bidrager härvid till samma resultat. Ty alt skrifva en valsedel med två namn, efter sitt eget sinne, går lätt 31* 484 Den 12 Februari e. m. nog för sig; men när fråga är om en lista på 25, så blir resultatet, att många, ja de flesta, taga den som är färdig och till hands, äfven om en hel hop namn skulle falla mindre i smaken. Så går det till i verkligheten, mine Hrr! något hvar af Eder torde veta det; och att sålunda, med uppoffring af all personlig sjelfständighet, det komplettaste list-väsende skulle utveckla sig, såsom följd af förslaget, lärer omöjligen kunna bestridas. Ja! invänder Hr von Hartmansdorff, men listorna blifva deremot så mycket oväldigare och förträffligare. Man förfar vid deras uppgörande, säger den värde talaren, såsom vid afhandlandet af något annat ämne; man talar, man jemkar o. s. v. och kommer på det sättet slutligen till ett opartiskt resultat.
Då den tull, som bör utgå för ättika, är beroende af den tullsats, som kan komma att bestämmas för bränvin, hemställes, att frågan om ättikstullen må få uppskjutas till dess Utskottet kommer i tillfälle att afgifva förslag till införselstull å bränvin och sprit. Hvad i öfrigt angående införselstarifen blifvit yrkadt och föreslaget, har Utskottet, som icke funnit skäl att i anledning deraf eller eljest någon vidare ändring i samma tarif tillstyrka, skolat hemställa måtte lemnäs utan afseende. Om varu-utförsel. I fråga om varors utförsel från riket hafva, utom Herr Prosten Janzons oftanämnda motion om antagande i allmänhet af bestämmelserna i 1854 års tulltaxa, följande förslag blifvit gjorda: l:o af Herr Kongl. Hofpredikanten E. A. Rosenius, i motion N:o 3 hos PresteStåndet, »att all s. k. spånhuggning till afsalu och utskeppning måtte förbjudas, eller, »om ett sådant förbud med skäl kunde anses innebära ett otillbörligt ingrepp i den en»skildes rätt, att en så hög utförselstull måtte sättas å sparrar och bjelkar under 9 tums »diameter, att all lust att upphandla den varan komme att försvinna», samt 2:o af August Danielsson från Norrbottens län, uti motion N:o 209 inom BondeStåndet, »att förbud må utfärdas mot utförsel från Norrbottens län dels af plank och bräder »under 5 8/i0:dels tums bredd, dels ock af bjelkar och sparrar samt annan ämnesved »under 5 tum, allt decimalmått, i fyrkant.» Till stöd för dessa yrkanden hafva motionärerne i allmänhet åberopat angelägenheten att den för innebyggarnes i Norrland utkomst nödvändiga binäring, som skogarne erbjuda, icke måtte komma att upphöra genom äfven den yngre, omogna skogens användande till export, och att icke denna landsort genom en fortgående skogsförödelse måtte blifva obeboelig.
Till underdånigt sölje as Kongl. Maj-tS Bref den 6 Februarii 1781 är sörnyadt contract den 24 October samma är utfärdadt för GeneralLieukcnanten Baron kvxenöor-fk pä ZQ ärö arrendetid ifrån midfastan 1782 kill samma lid 18 t 2 warandeö arrendet den ZO Januarii 178g traneporteradk pä Sonen, Oftversten och Riddaren Baron ^.äolpk K.oxsn6orsf. Ssm Allmogen i Södra Motel ä löland gjort dags - Den :6 December. rozi dagswerken och tjenstbarheter till denna Kungsgärd samt warit belwärado med tjenstehjons utskrifning, hwaremvt de. undfluppjk all betala sine jordeboks och mankals dagswerken annorlunda, än esker krono tvärdi; sa har Kongl. Maj:k i anledning af lräffad öfwerenskvmmelse med Arrendatoren, medelst nädig Resolution den s Februarii 179g sörordnat att Allmogen skulle slippa ljenstehjons utskrifningen och flere deruti upräkuade skyldigheter, emot askorrtning pä wiste dagswerken, och att de öfrige af hemmanen utgående dagswerken skulle bcralas ester markegäng, äswen som Arrendatorer, ärligen för eftergiften as flere i contracret utstakade skyldigheter af Allmogen skulle äknjta en ärlig askorrtning i arrende summan af 169 R:d. — Afwenledes njuter Arrendatorer, enligt Kongl. Brefwet den ro Julii 1795 ersättning efter markegäng af 10 last hö för wägen genom ängen, som as det gres och den aska af stenkolen, som under stormwäder sprides isrän Grytan af Fyrbäken öfwer Ägorne. — Den stadgade arrende-summan mgär efter förwandlinq och ärlig markegäng, med afdrag för bortmiste förmäncr rilhopa af 5Z2 R:d 18 st. 9 rst.
Höga namn ar ätecknadt, an ma heta, och, jag upprepar det, en Kongl. Fullmagt anser jag i dttta fall sa helig som någon annan med Kongl underskrift försedd säkerhet, hwilkct alldrabäst deraf bewises, att utan dom och ransakning kan ingen annan an innehafware af förtroende-syssla, stiljas ifrån den tjenst och de dermed åtföljande förmvner, en KonglFullmagt honom tillagt. Om nu ohjelpelig brist pä tillgångar, kan berättiga Staten att rubba salunda försäkrade rättigheter i anseende till werkeligen tjenstgörande och fullt tjenstbare Officerare, med huru mycket mera skjäl är Staten' ej dertill berättigad i anseende till Officerare som icke mera aro och pä längre lid ej warit tjenstgörande, och som icke alla kunna wara tjenstbare, sedan aldeen fatt uttaga fin rätt eller lang owcrksamhet cffdrutit deras bana och förlamat deras förmögenheter. Till detta Argument fimar sig ett annat. Denna Stat har utan twifwel ressvurcer, men den har stora behof, och en del af dessa stiga dageligen' genom mynt-systemets beskaffenhet. Nyligen hörde jag med glädje att Ridderstapet och Adeln med adel wärme ätagic sig ware Tysta Cameraters öde — mä det tillätas mig att här uppfylla den skyldighet jag för - Den -8 Julik.. »829 förra gängen mot min wilja ccncm mm fränwaro försummade. Den att såsom wittne af deras förtjenster förena mig med dem som lifligen önsta att än en gäng stä i linien med sädane wapcnbröder, och att om delta hopp ej kan uppfyllas, åtminstone i' Economist wäg se deras swara öde lattadt i den mohn möjelighctcn det metgiswcr. Men till den undsättning hwartill de äga sa helig rätt fordras medel.
Det är vigtigt, säger Gr. Mörner, att de skattskyldige veta, huru mycket, - som är afsedt att af dem uttagas; men äfven om så vore, och jag instämmer deri, så är dock onödigt att intaga denna uplysning i Bivilln:sförordn:en; ty de skattskyldige få dock veta detta genom Riksdagsbeslutet, som i alla kyrkor skall upläsas. I följd häraf inser jag icke hvarför detta bör utsättas i Bevilln:sförordn:en, och anhåller derföre om bifall till TJtsk:s förslag. Hr Printzensköld, Carl: Pör min del kan jag icke finna det svar tillfredsställande, som Gr. Lagerbjelke till vederläggande af Gr. Mörners anmärkningar afgifvit. Jag har allt sedan 1823 års Riksdag varit närvarande vid hvarje Riksmöte, och har derunder vunnit den erfarenheten, att man alltid gått tillväga på sätt Gr. Mörner anfört. Man har nemi. aldrig afslutat den del af Bevilln:sförordn:en, som innefattat Bevillningens bestämmande och fördelning de särskilda medborgareklasserna emellan, förrän af StatsTTtsk. blifvit uppgifven den statsbrist, som genom Allm, Bevilln:en borde fyllas. Det ligger också i sjelfva sakens natur att man måste veta, hvad R. St:r vilja vid hvarje Riksdag såsom särskild bevillning åtaga sig, och detta anser jag vara äfven nu ovilkorligen nödvändigt. Det är visserligen sannt, att Riksdagsbeslutet kommer att upläsas i alla kyrkor och att detsamma innehåller upgift å den summa, R. St:r såsom Allm. Bevillning sig åtagit. Men icke bör man derföre underlåta att i sjelfva Bevilln:sFörordn:en utsätta summan, hvilken derigenom blir vida mera allmänt känd af de skattskyldige, än om den ensamt återfinnes i Riksdagsbeslutet. Jag får på grund häraf anhålla om bifall till hvad Gr. Möpner föreslagit, Den 9 M aj f. m. 11 Gr. af Ugglas, Carl Ludv.: Hr Prinfzensköldsyttrande tyckes hvila på ett förbiseende af hvad Utsk:t i sitt Utlåt, uppgifvit.
Man tror först, att anläggaren velat gömma Sanningen: derpå, att han velat långsamt qväfva henne. Han har vunnit sitt ändamål! Allt, som lefver här, kan bringas till en enda classis: Tölp och Idiot. I detta systema Naturae äro undantagen monstra, eller praeter Naturam. Ingen gnista af Ära; ingen skymt af Samhällighet. En öcken! Jag suckar efter Stockholm. Så dyrt lefver man här, som der. Jag igenfinner Svenskheten: fuska och preja; duglöshet och tillförlit. Men här bugar man än mera föraktligen och trälaktigt, än på något annat ställe i Sverige. Det är en verkan af Pedanternes majestät. – Sjelfva Lund är långt öfver. Jag har opponerat en gång: inför Professor Berch, prima loco; på Svenska; med ett auditorium, som man behagade kalla så stort som Kungens. Det var att leka med en Respondens, och läsa upp ett par Orationer; om hvilka Ingeniör Lidstrand sade, att jag ”talade som en Kejsare”. – Vördnad är här mycket; man kan verkligen dela uppmärksamheten med Kungen. Men den ger ett matt nöje. – Jag får allt hvad jag vill: och skyndar mig – lente. Jag skrifver nästa post: då, Latin och Kärlek. Prenumerations-sedlar följa. En bättre commissionär, än Enebom, vet jag icke. Tag honom! – Ack! helsa lifligen alla mina Vänner! — Jag skrifver till dem, en och hvar, i nästa vecka. Menniskorna äro galna, att de icke älska hvarandra! Det är mera ljufligt, än allt. – Jag sitter ofta på höjden vid Slottet (hvartill jag bor nära), på en enfaldig bänk under ett träd, och ser solen gå ned. Detta är det enda Vackra jag ännu funnit här. Du kan gissa, om jag tänker på Er. Ack! i denna öcken omkring mig, skola ju ej alla ögonblick af min varelse förblixtra. Jag skall åter se menniskor! förstånd för mitt förstånd, och hjertan för mitt hjerta! – Uppstig, o hopp!
— N:o 24, angående införsel-tullen å artikeln Attika: B. VI. 389, 391, A.' 391; B. VII. 6, 8. A. 8, E 166 — N:o 25, i anledning af Biks-Ståndens skiljaktiga beslut i fråga om införsel-tullen å Ättika: B. VII. 6, 8, A. 8, E. 166. — N:o 26, angående beräkningen af tull-medlen, post-medlen, stämpel-pappers-afgiften och bränvins-brännings-medlen: B. VII. 253, 257, A. 257, E. 326. — N:o 27, med förslag till bevillnings-summans utgörande: B. VII. 388, 389, A. 389, E. 393. Bevillnings-Utskottets, det Förstärkta, Ledamöter, angående val af —: V. 106. — förrättadt: V. 230; VI. 50. Bevillnings-Utskottets, det Förstärkta, Memorialer: — N:o 12, rörande verkställd omröstning i anledning af RiksStåndens skiljaktiga beslut, angående afgiften för bränvinstillverkningen: B. V. 290, 298, A. 298; E. VII. 247. — N:o 19, i anledning af verkställda omröstningar, angående ifrågaställa förändringar i föreskrifterna om tull-bevillningen: B. VI. 154, 160, A. 160; E. VII. 166. — N:o 20, rörande verkställda omröstningar i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut angående stämpel-pappers-afgiften: B. VI. 154, 160, A. 160; E. VII. 93. — N:o 21, angående verkställda omröstningar i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i frågor rörande allmänna bevillningen: B. VI.
Enl. den af K. M. för Strömsholms slussverks ombyggnad i Nåder faststälda plan hade Bolaget allenast till åliggande att, der vägöfvergångar öfver den åtta mil långa segeloch kanalleden voro behöflige upföra fasta broar; och jemlikt K. M:s d. 28 April 1842 för Bolaget Nådigst utfärdade privilegium har Bolaget icke skyldighet att utsträcka kanalverkets södra ändpunkt längre än till gamla slussverkets ändpunkt på Strömsholms Kungsgårds egor. vid sjön Freden. Sorn åter kanal-bolaget insåg, att bestämmelsen i förra hänseendet skulle, om den iakltagits, vållat för all framtid ena - Den 24 Januari. 105 handa olägenhet för trafiken, som hittiis egt rum, nemi. att segelfartygen för att framkomma under de många fasta broarne, måste nedfälla masterna, och att den dessutom skulle aldeles omöjliggöra trafik med ångfartyg, beslöt Bolaget redan för tio år sedan, att rurliya broar af jern på hela kanalsträckan borde upföras; hvilket beslut sedan detsamma af K. M. i Nåder bekräftats, bringats till verkställighet. Skall emellertid detta, för den Jiögst betydliga kanalrörelsen så vigtiga och välgörande beslut vinna den dermed åsyftade verkan, måste ovilkorligen den fasta bro, som förenar Bergås udde med fasta landet i Rytterns socken, och ligger mellan sjön Freden samt Hammarviken af sjön Mälaren, så förändras, alt ångbåtar äfven under denna bro må kunna framkomma, hvartill åter de broiiållningsskyldige. som af kanalfarten icke hafva det ringaste gagn ej kunna förpligtas. För kanal-bolaget återstår då ingen annan utväg om ej det stora ändamålet med ångbåtsrörelse skall förfelas, än att åtaga sig försätta och underhålla jemväl Bergås-sunds bron i nyssberörde skick, och att således frivilligt utsträcka kanalverkets södra ändpunkt till östra sidan af Hammarviken.
Du kunde, som så mången, medtaga din hustru för att göra det tyngsta arbetet i tjensten. Du är god, Reka, tack. Så lycklig som jag har ännu ingen qvinna varit". Reka gick. Icke många gånger hade månan vexlat sitt sken, då syntes Amulamela nalkas till Tummes sommarboning. Reka hade just varit till bergen för att hemta is, nu stod han sysselsatt att hugga bränsle. "Reka, barnet sofver. Det vaknar icke mera". Reka högg några hugg tätt efter hvarandra i det redan klufna trädet. Efter en stund sade Amulamela: "Din tjenstetid blir lång. Shachi är skön, hennes fader är rik. Det blir tungt för Reka att tjena länge. Amulamelas famn är tom, barnet saknar henne icke". Ännu har ej ett år förflutit och redan drickes Rekas bröllop med Shachi. Fodrade Tumme icke längre tids tjenst för sin dotter? Var hon så föga värd? Nej, men Tumme kunde icke fordra lång tids tjenst, ty han hade tjenats af tvenne. Amulamela hade jemte Reka tjenat för Shachi. Odalisken. Bergens bländande snötoppar flamma i eldröd glans. Mäktiga, stolta stå vaktarne mellan tvenne verldsdelar. Men på bergens sidor blomstra i fria grupper kransar af gula azaléer, lilasfärgade alprosor och röda geranier. Icke gängliga, som fönstrens tvinande krukvexter, nej, de vexa fritt, derföre blomstra de rikt och skönt. Hvarföre skallar vapenklang genom nejden? Strider Kaukasiens son emot sin mäktige fiende, mot örnen? Nej i dag strider icke Kaukasiern, men han leker krig. De tappre, de stolte unge männen, de jaga lika blixten på sina snabba fålar. Hör huru svärden flyga med klang emot hvarandra. Leken blir ifrigare, der kämpa tvenne. Den ene bär sin spetssydda bindel öfver den långulliga mössan, fastbunden ned om lifvet. Han afkastar den, han afkastar sin skyddande burka, de hindra hans rörelser.
Skulle det verk^ ligen vara Frih. Hamiltons tanka, att alla förslag, som, i följd af vår grundlags egenhet i denna del, skulle kunna framställas till öfverläggning, att alla förslag, af hvad tendens som helst, skulle kunna anses för reformförslag och icke innebära någon revolutionär syftning, så skulle naturligtvis, i consequens med en sådan förklaring af grundlagen, äfven kunna här uppställas ett förslag att omintetgöra, eller förändra den conslitutionella monarkien, vare sig lill republik eller hvad annat styrelsesätt som helst, — men manne icke detta vöre en revolution på laglig väg? Det är ett sådant förhållande, sorn jag anser så högst onaturligt, och örn man så förklarar grundlagens mening, så inkommar man i de mest brydsamma öfverläggningar, och möjligen till sådana beslut, som en framtid skall tillräkna oss som ett brott. Vidare hav Frilna gifvit mig en apostroph, som jag påstår vara alldeles oförtjent, då han trott sig finna mig ibland folkledares antal. Jag får i anledn. häraf äran förklara, att jag aldrig kunnat eller velat räkna mig till dessas antal; att jag väl funnit mig i nära beröring med sådane, men att jag skulle kunna åberopa vittnesbörd af dem, som gjort mig olfert af att vara folkledare, det jag sökt afböja sådane förhandlingar, att jag ej tillåtit mig att vara colporteur af listor, för samlandet af underskrifter, och att jag aldrig satt mitt namn på elt sådant papper. Men jag återgår till den vördsamma förfrågan, om Hr Gr. o. Landtm, kan anse Hr Hjertås framställning om icke afstående ifrån bördsrätten, utgöra förslag lill gemensam tanka. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum komme att fortsättas kl. 6 e. m., samt förklarade derjemte, i anledn. af Gr. Horns 'förfrågan, alt enligt II. Ex:s uppfattning Hr Hjertås yttrande icke innefattat något förslag lill gemensam lanke. Gr. Anckarsvärd:
N-.o § Statsreglering: Andra Hufvudtiteln: o Voterings-resultat 4 1 172 1,2 a. a. 12 Dec. a. a. 9 Dec. a. a. 12 Dec. a. a. 12 Dec. 192 » Tredje Hufvud-titeln: Svar pä återremiss 4 1: 170 — a. a. 3 Dec. a. a. 2 Dec. a. a. 2 Dec. a. a. 7 Dec. 193 o Voterings-resultat 4 1 172 3 a. a. 12 Dec. a. a. 9 Dec. a. a. 12 Dec a. a. 12 Dec. » Fjerde Hufvud-titeln: Svar pä återremiss — 4 1 170 — a. a. 3 Dec. a. a. 2 Dec. a. a. 2 Dec. a. a. 7 Dec. 3 yr Voterings-resultat — 4 1 172 3, 15 a. a. 12 Dec. a. a. 9 Dec. a. a. 12 Dec. a. a. 12 Dec. 194 angående en rättelse i Rikets 0 Ständers underdåniga Skrifvelse om — to 2 10 g. 27 Febr. a. a. 1 Mars a. a. I Mars a. a. 1 Mars 241 » Femte Hufvud-titeln: Svar på återremiss — 4 1 170 a. a. 3 Dec. a. a. 2 Dec. a. a. 2 Dec. a. a. 7 Dec. I anledning af återremiss (100 och olika beslut — 4 1 171 — b. 2 Dec. 2 Dec. 2 Dec. a. a. 7 Dec. Förslag till Voterings-pro positioner — 4 1 173 — g. 14 Dec. g. 15 Dec. g. 15 Dec. 15, 19 Dec. I anledning af Bonde-ståndets beslut — 3 — 61 — a. a. 5 Jan. a. a. 5 Jan. a. a. 4 Jan. a. a. 19 Dec.
Horns förmenande, att. det (elaktiga härutinnan redan vöre af Const.Utsk. till laga åtal helordrudt. innefattar så till vida äfven en oriktig uppgift, alt Hr Grefven sjelf nämnt cabineltscassans skulder såsom högst betydliga, då Const.Utsk. deremot, till (öije af StatsUlskts anmärka,memorial, blott bandlagt ett mindre betydligt skuldbelopp oell ända hitintills saknat all kännedom om det högst betydliga skuldbeloppet, hvars gnidande Gr. Horn här så ifrigt förordat. Jag kan icke lemna Oanmärkt , lnirmom Hr Ihre förklarat detta cabineltscassans högst betydliga skuldbelopp inom en tid af 5 ä 6 år kunnat amorteras, om cassan tätt blifva bibehållen vid sitt förra höga anslag. Det torde icke komma alt undfalla hvarken R. St:s StalsUtsk. el er R. St., att anslagsfordringarne för ininislercassan hitintills va 1 il så rundligt tilltagna, ottile medgifvit medlens användande till belt andia föremål och på helt annat sätt, än R. St. med detta anslag afsett, och just derigenom lemont tillfälle lill sä beskaffade transactioner , som uti grundlagen äio bokstafligen förbjudna. En vard talare har här yttrat sin förhoppning, att StalsUtsk. måtte på ett sätt, som egnar Svenska män, behandla denna fråga, och jag instämmer i denna mening med den förklaring, att jag i detta hänseende och i denna fråga anser det värdiga uti Svenska mäns handlingssätt ofelbart blifva, att, utan ringaste afseende på hvad som kan vara makten behagligt, handla i öfverensstämmelse roed hvad grundlagarna föreskrifva och roed uppmärksamhet å de anspråk Svenska folkets representanter äga, att blifva behandlade med det förtroende och med del afseende, hvarå Regeringsmakten icke ensam äger anspråk.
Tvenne läkare hafva också redan yttrat sig på ett utförligt och utredande sätt deröfver; men då på andra sidan det framkastats, att den, som upträder emot motionen, skulle vara ledd af något odium medicum, torde det vara skäl, att en person, som icke är läkare, äfven säger några ord derom. Det är likväl icke utan en känsla af obehag jag går att yttra mig, i anseende till den tillgifvenhet och högaktning jag alltid hyst för den värde motionären, hvilken utan tvifvel är en man, som gjort sig högt förtjent af fäderneslandet, dock på ett helt annat fält än det medicinska; men detta enskilda obehag skall dock icke afhålla mig, ty känslor af aktning och tillgifvenhet i alla grader hyser jag för Eder alla, mine Hrr! så långt nemi., som jag haft den lyckan att lära känna och värdera Den 3 December f. m. 173 enhvar af Eder. Och likväl kunna vi ej i allting tänka lika, göra ej heller anspråk på annan eftergifvenhet för ömsesidigt skiljaktiga meningar, än vår tillgifvenhet för det samhällsnyttiga och rätta medgifver. Likasom emellertid läkekonsten är en sak och jernvägen en annan, så är det också en stor skillnad mellan att öfva fördragsamhet och att gifva statsanslag. Man har här yrkat, att det borde lemnäs homöopathien tillfälle, att visa hvad den duger till, och att man för detta ändamål borde bifalla inrättandet af den föreslagna kliniska anstalten. Det är ungefär som att säga, det man bör bvgga kyrkor åt shakers och baptister, ja hvarför icke åt mormoner äfven, för att lära känna deras åsigter, ty äfven i dem kunde ju, ehuru vi ej inse det, finnas någon sanning? Motionären har erkänt, att homöopathien mistat här i landet den ena efter den andra af sina försvarare, men begär ändå samma summa, som vid förra Riksdagen. Detta påminner mig om förhållandet med de Sibyltinska böckerna. För hvarje bok, som brändes upp, växte de återståendes värde, så att den sista måste betalas lika dyrt, som alla de föregående skulle hafva kostat tillammantagna. — Hvad innehöll den till slut för visdom? Det vet man icke.
Den statshushållning, som åsyftar jemna intrader å folkets sida utan fullkomligen motsvarande utgifter, skall oemotsägligen i första rummet leda till penningebrist i landet, med deraf följande obelåtenhet och stagnation i all rörelse, och, hvad som värre ar, genom en derpå beräknad, väl riktad skattkammare med fattig nation till de resultater, som historien framvisat efter Carl Xl:s död här och Fredrik den Stores tillträde till Preussiska thronen. Att Östersjöns stränder skulle sett ut på annat sätt efter en alldeles motsatt statshushållning lärer ingen, för sakens eller sanningens skull, bestrida mig. Det torde icke obenäget upptagas, att jag denna gängen tager mig friheten kalla detta StatsUtsk:s system för ett njugghetssystem, som, utom i ofvannämnda fall, äfven är skadligare, än mången torde föreställa sig, för vår sjelfständighet. Sveriges yltre förhållanden äro visserligen de lyckligaste, som någonsin funnits under tjugo års framgång; men här komma ännu många gånger tjugo år för Sverige, och hvem kan svara för dem, eller åtminstone för de näimäste, annat än Regering och representanter, som dertill äro skyldiga? Man har länge nog ordat om friheten och derom så vidlyftigt afhandlat, att man alldeles glömt eller tyckts vilja glömma det första vilkoret dervid. Det torde anses förmätet af mig, att här nu närmare vidröra detta ämne; men förklarar jag dock 1 korthet, att, näst en enda man, hvilken såvål häruti som i så myeket annat ädelt lika mycket öfverträffa!- oss alla, som han blifvit ständigt motverkad just af de alltför mycket dec.lamerande frihetsvännerna, alt, säger jag, uti känslan för en ädel frihet mäter jag mig med hvar enda af alla de moderna frihetshjeltar, sorn derom högtidligast ordat. Skillnaden oss emellan må hvar och en inom sig sjelf ransaka —; min frihetskänsla hvilar på sjelfständighet, utom hvilken jag icke allenast försmår, utan föraktar all frihet. Nu frågar jag: huru vill Sverige någonsinvara fritt utan sjelfständighet, någonsin sjelfständigt utan sjellförsvar, och någonsin kunna sjelf försvara sig utan stora ansträngningar och uppoffringar?
Stockholm den 11 Mars 1851. ilat i-V isko tuts Utlåtande, fto Ti. Utlåtande, i anledning af Kongl. Majds Nådiga Proposition, angående upplåtelse af jord från trumslagare-bostället vid Kalmar regemente, Lilla Okna N:o 2. i Jönköpings län, till plan för Socknestuga och Skolhus åt Ökna församling.