Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men denna scen skulle snart antaga ett annat utseende. Gårdsfogden kraflade sig upp under gräsliga hotelser och förbannelser, rusade derefter mot Ellen och tillfogade henne med knytnäfven ett så våldsamt slag, att flickan sanslös föll till golfvet. Nu gaf modersinstinkten Ingrid ny plötslig styrka. Ett skri af smärta, ångest, raseri trängde från djupet af hennes hjerta, hon störtade upp med vredeflammande blickar, med knutna händer ... men i samma ögonblick fattades hon bakifrån af länsmannen och de begge drängarne, som ilat fram till dennes understöd. Och under det hon sökte slita sig lös, kastade gårdsfogden repet kring hennes armar och tilldrog det så hårdt, att det skar djupt in i hennes kött. Ingrid kände i denna stund allt det raseri, en lejoninnas ... nej, en mensklig mors hjerta förmår känna, då hon ser sin afföda grymt misshandlad. Hon ryckte vildt i repet, som sargade hennes armar och fuktades af hennes blod; hennes ögon sökte den afdånade flickan, medan hon brottades med männerna, och hennes oupphörligt förnyade rop: – mitt barn! Ni har mördat mitt barn! Bilden af en i vild vrede rasande qvinna gör ett hemskt, vedervärdigt, understundom löjligt intryck. Men då denna qvinna är moder, då hennes vredes öfversvämmande vågor flyta ur källan af den skönaste, den outplånligaste af alla naturinstinkter: ur moderskärleken ... den eviga källan, ur hvilken den organiska skapelsen dricker lif och bestånd, i hvilken allt, som andas, känner och lider, haft vilkoret för sin tillvaro ... der är denna smärta hjertslitande, der är detta raseri sublimt. Den arma modrens ansträngningar blefvo emellertid allt svagare och dukade slutligen under för fyra männers förenade krafter. – Lugna dig, fördömda hexa! skrek länsmannen, hvars ansigte badade i svett. – Din unge är icke död; det är ingen fara med henne. Låt mig bara slippa att streta med dig, så skall jag genast med en skopa vatten väcka henne till kryaste lif. Så, nu tror jag, att du blir beskedlig ... Nå, det är det bästa, du kan göra ...
Köper man färdiga strumpor, är det bra att före begagnandet » träda » hälen på afvigsidan, eller ock, om man har ondt om tid, helt enkelt fodra den med en mjuk tygbit af bomull eller linne. Med litet omsorg kan man göra detta nätt och utan hårda sömmar. Åt barn kan man på samma sätt fodra afvigsidan af knästycket med någon tygbit i strumpans färg, som likaledes trades fast och nätt fållas till på sidorna. Detta bidrager mycket till strumpans hållbarhet. Då strumpan går sönder *) och blifvit stoppad några gånger, är det bäst att sticka ny häl. För att slippa sömmar klipper man försiktigt ut blott sjålfva hälen, plockar upp maskorna på 2 stickor vid benets slut, strax ofvanför hälen, och på 2 framför den, just där hålfoten börjar. Så stickar man rundt om, rätstickning, ungefär som vid en hoptagning af foten. Man tar ihop en maska på hvarje sticka i sidorna hvart annat hvarf: de två näst den sista på ena stickan och de två näst den första på andra, jämte några maskor bakpå vid slutet för att undvika, att hälen blir spetsig. Är hålfoten sönder, kan man ju stoppa litet framför den nya hälen. Då knäet går sönder, lagas Elt sätt alt minska nötningen af strumpor är att ordentligt klippa sina tånaglar. (Qualité Inghilterra) härstädes lagrad sedan 1891. Vid undersökning af härv. handelskemist befunnen enl. analys fullgod. Pris kr. 1:25 pr butelj. Finnes e n d a s t hos K. A. Nydahl &amp; C:o Stockholm, 2 Stureplan Kikaoch A l l m. telefon. detta bättre än med stoppning genom att på rätsidan träda in en sticka i maskorna nedanför hålet samt på densamma sticka en rektangulär bit, något bredare än hålet. Denna sys sedan till på sidorna, det söndriga klippes bort på afvigsidan, maskorna repas upp nedtill och fälles till utan vikning med ett stygn i hvarje maska. På sidorna måste man ju vika något. Är man omsorgsfull, skall en sådan lagning knappast synas.
Med anledning af hvad hos Revisorerne förekommit, vid granskning af de utaf Nyköpings Bruksoch Faktori-Bolag afgifna säkerhetshandlingar för det af Bolaget uppburna, ofvannämnde förlagslån, hafva Revisorerne ansett sig böra uttala sin öfvertygelse om lämpligheten deraf, att, då förlagslån utur Manufaktur-Diskont-fonden meddelas mot säkerhet, bestående dels af förlags-inteckning uti fabriks-inventarier, machinerier m. m., dels af borgensförbindelser, dessa sistnämnde förbindelser hädanefter varda på det sätt uthändigade, att ManufakturDiskonten må vara i tillfälle att, omedelbarligen och utan behof att afbida fabriks-inventariernas realisering, för lånesummans återbekommande vända sig tili de personer, som borgensansvaret sig iklädt. Oberäknad! ofvan upptagna förlagslån af Manufaktur-Diskont-fonden, hafva, jemlikt särskilda Kongl, Bref af den i4 December 184 dylika lån beviljats följande personer och bolag, att, i mån af tillgång utbetalas, nemligen till: 1:0 Grosshandelsbolaget A. H. Evers &
Men hvar hade jag förut hört talas om » delade kjolar », » sportoch turistdräkter », » lämpliga skoldräkter », » hygieniska barnkläder » m. m.? Plötsligt dök ett minne upp hos mig. Modeller till sådaua hade exponerats af vår svenska — dräktreformförening. Jag har nu tagit reda på, att nämnda förening den 29 mars kl. 7 e. m. håller sitt årsmöte i Fredrika Bremer-förbundets lokal, Drottninggatan 5 4 Samtliga af föreningen utarbetade modeller komma då att utställas. När nu våra damer fått höra, att kvinnorna på Mars kunna uppträda i dylika kläder, kanske de känna sig en smula mera hågade att bryta med gamla fördomar. För säkerhetens skull vill jag dock hviska i ert öra, att dräktreformföreningen hämtar åtskilliga af sina modeller från — Paris. Gurli Linder. O m sköldmör o c h Valkurjor. U Bååth. vem känner ej den stolta Teguérska strofen: Valkyrjor rida på frustande hästar, hel), dödsjungfrur, hell! I dag skall man strida, i Valhalla gästar en skara i kväll. Säkert har denna strof bidragit att hos mången framkalla i all klarhet synen af kraftiga, sköna ungmor i skinande rustningar, högresta på sina sadelfria springare, sväfvande öfver slagfält. För Iduns många läsarinnor torde det må- hända vara af intresse att höra, huru den vackra myten om dessa kvinnor uppstått, hvad verklighet som ligger till grund för den, huru den utvecklat sig i hela sin rika fägring, samt till sist huru den tecknas i själfva källorna, framförallt i de fornnordiska kvädena. Enligt fornskrifters vittnesbörd fanns hos de indogermanska folken öfver hufvud en lefvande föreställning om stridsgudinnor, hvilka verksamt ingrepo i slaktningarnas gång, väsen af fjälfständig natur, som ej stodo i beroende af någon högre, öfver dem stående gudomlighet. Sålunda omtalas i den grekiska mytologien människornas dödsgudinnor, som, enligt Iliaden, äro klädda i blodröda dräkter och kringsläpa på slagfälten de sårade och döde.
H os Riksens Ständer har framställning derom blifvit gjord, att, som det någon gång inträffar» att, genom hvarjehanda omständigheter, vattentillgången för med vattendrift inrättade mindre mjölqvarnar, antingen i betydlig mån minskas , eller alldeles upphör, så att qvarnens drifvande icke kan fortsättas, det måtte, vid sådant förhållande, lemnäs qvarn-egaren öppet, att, efter föregången behörig undersökning, få, i stället för den för honom onyttig blifne vattenqvarn, uppbygga en väderqvarn, och derå vinna skattläggning. Vid öfvervägande af denna fråga, häfva Riksens Ständer funnit, att den sålunda yrkade rättigheten icke, i likhet med hvad vid nya Tullqvarnars anläggande, efter nu gällande Författningar, eger ruin, kan anses bero af andra qvarnegares lagligen försäkrade rätt, att betjena eo Underdåniga Skrifvelser.
Medan min väninna var inne hos m:lle Couédon, satt jag och pratade med hennes mor, som med öfvertygelsens värma, men utan all tillgjordhet, talade med mig om dotterns stora mission, om hur hon inspireras att förutsäga storartade tilldragelser, om hur hon får kraft från höjden, om hur hon fyller sin uppgift utan jordisk lön o. s. v., och jag satt hela tiden och frågade mig själf: Äro denna till det yttre så sansade dam och hennes väna, tilldragande dotter båda blinda, tro de eller tro de icke, äro de hycklerskor, bedragerskor, lycksökerskor, och om så är, hvarför offra de tid och krafter på ett så föga inbringande yrke, äro de snikna efter rykte, eller hvad söka de vinna? Eller är » la voyante » månne utskickad att i sin stad söka återtända det sjunkande påfvedömets slocknande gloria? ^.r här fråga om ett annat » Lourdes »? Och hur kunna nittonde århundradets klarsynte fransmän nappa på en sådan krok? Ilse Franke. " Smått folk ". En pennteckning för Idun af E. L. e voro alltid fyra pojkar tillsammans och så en liten flicka. Och hvar enda dag var den härligaste, trefligaste, » bussigaste » dag i världen. Alltid vackert väder. Och regnade det någon timme — hel dag blef det aldrig — var det lika trefligt inom hus. åtminstone för de fem. Jag är inte säker, att den mamma, som för tillfället blef hemsökt, tyckte det var lika roligt. Jag skall be att få presentera de fem. Det var två bröder: Knut och Kalle. Knut var äldst, tväraxlad och säker, mössan alltid i nacken och ett par kvicka blå ögon på jakt efter odygd. Kalle var längre med ett oregelbundet, mörkt ansikte — mycket allvarsamt, men med ett par bruna ögon, som lyste upp det hela. Så var det Pelle Bode, kvick som en fisk, obetänksam och retsam och skrattlysten, alltid i lufven med några af kamraterna, som ändå inte kunde bli riktigt arga på honom. Den fjärde var Pelles gode vän, som icke förty oftast dunkade på honom — Tutte, en vacker pojke med mörkt hår och kisande ögon, när han skrattade.
Å det för samma jernvägs-anläggning under sednast förflutna riksdag beviljade ytterligare lån, hvilket med Sjuttiofemtusen R:dr år 1858 af RiksgäldsBih. till II. St. Fröt. 1853 & 1830. 4 Sami. 1 Afd. 3 Band. 9 Höft. 4 26 Stats-Utskottets Memorial N:o 183- kontoret utbetaldes, skall, från oell med innevarande år och intilldess detta lån blifvit till fullo återbetaldt, före hvarje års utgångafbetalas minst en tiondedel af hela lånesumman eller Sjutusen femhundra R:dr; hvarjemte Fem och en half procents ränta för samma Iåns obetalda belopp skall vid slutet at hvarje år till Riksgälds-kontoret erläggas. § 66. Det för Norbergs-jernvägens fullbordande under 1853 och 1854 års riksdag beviljade och under åren 1855 och 1856 från Riksgälds-kontoret utbekomna lån å Etthundrafemtiotusen R:dr skall fortfarande återbetalas på det sätt, att inom slutet af hvarje år erläggas Tre procent å hela denna lånesumma, hvaraf för hvad af lånet dessförinnan icke godtgjorts beräknas Två procent årlig ränta och återstoden utgör kapital-afbetalning. Likaså skall det i detta reglementes 14 § omförmälda, för samma jernvägsanläggning förut beviljade och till utgående utaf handelsoch sjöfartsfonden anvisade, lån å enahanda belopp oller Etthundrafemtiotusen R:dr, intilldess samma lån är till fullo liqvideradt, återbetalas medelst erläggande till Riksgälds-kontoret af Fem procent årligen utaf detta låns ursprungliga belopp, dervid Fyra procent årlig ränta godtgöres för det före hvarje liqvid återstående kapitalbeloppet samt det öfriga utgör afbetalning å kapitalet. Skulle de å nu ifrågavarande 2:ne lån föreskrifna inbetalningar icke varda vid förfallotiderna i stadgad ordning fullgjorda, bör dessutom’ erläggas Fem procent årlig ränta å det förfallna beloppet, intilldess detsamma blifver vederbörligen mbetaldt.
M. och begära en förändring i detta förhållande; men för att vinna detta ändamål, torde en återremiss af betänk, vara behöflig, emedan de ordalag, som Utsk. föreslagit, ej synas mig fullt lämpliga. Gr. Gyldenstolpe, Ant. Gabr.: Jag kan ej finna alt den skrifvelse, som Utsk. föreslagil, innebär någonting anstötligt emot det af K. M. fattade beslutet. I Utsk:s beslut står ej omtaladt, att det förhållande, som existerar, är på något sätt emot rättvisa och billighet siridande; utan der står endast, att R. St. böra: ”hos K. M. i tind. anhålla, att en undersökning måtte varda anställd till vinnande af upplysning, hvarföre, i fråga om ersättning för servis, Götheborgs stad bär en inqvarleringslunga, som icke utaf någon annan stad inom riket utgöres, samt att, sä vida härigenom ej blifver utrönt, att några synnerliga skäl till detta förhållande gifvit anledn., K. M. dä läcktes fatta beslut eller, om nödigt finnes, göra nådig framställning till R. St. i ämnet, hvarigenom staden Götheborg kan blifva i berörde afseende satt i likhet med öfriga städer samt föreskrifterna uti inqvarteringsordningen bragta lill fullständig enhet, så all någon olika tillämpning deraf icke vidare må komma att äga rum.” De orden: ej med rättvisa och billighet öfverenssttimman* de, höra endast till Utsk:s motiv, och skulle ej komma att inflyta i den tind. skrifvelsen; hvarföre de väl ej kunna anses på något sätt förnärmande. Jag vill dock visserligen ej sätta mig emot, om R. o. Ad. vill återremittera betänk., på det alt dessa ord må äfven ur premisserna borttagas. 28 Den 17 Maj. Frill. Palmstjerna: Om detta betänk, af R. o. Ad. antages, så blifva naturligtvis äfven de af Ulsk. derför uppgifna motiverna af R. o. Ad. antagna, och som den till K.
Jag har hört dem, sorn icke följt ärendet med erforderlig uppmärksamhet, falla på den tanken, att de bruklige mindre mätnings-skoflarne i provincerne, välla en svagare, och de större skoflarne i liufvudstaden, en starkare mätning; hvilket alltså skulle förklara, att den massa säd sorn skofyeln upphämtar, genom sin egén olika tyngd med en annan, bereder en olika sättning uti tunnan, och följaktligen äfven uppmätningarnes olika resultater. Jag medger också detta, men endast såsom ett bidragande medel i det ögonblick, då mätaren af viker sin pligt, och i stället för ösning uti tunnan, behändigt störtar eller inkastar den massa, som hans skofvel innehåller; och hvarvid den mindre så väl sorn den större skofveln, lära hvar i sin proportion utgöra tjenligu redskap. När-sålunda tillgår, antingen om bord på fartyg under däck, eller vid afrads-intägter i a38 Den 5 Martti, Magazin just då inträffar den ojemna, och rättvisan kränkande mätningen. Den sättning inom Tunnans bräddar, som skiljer på liela kappen och derutöfver och de grofva för luster, hvarmed Spannmålstransporrerne, åtminstone på den för mig kända sidan, åro förknippade. Ett gällande medel, för att afvända sådan oreda, träffas, sanningen att såga, aldrig tilta fyllest uti någon controll öfver måtningsförrått.: ningarne, ganska osäkert, uti Edgångsför bindelaer och nästan aldrig uti de, för missbruken stadgade bestraffningar, emedan underslefvet, verkståldt af tillvända händer, innebär en graderad finhet, som icke gerna låter genom vittnen göra sig bevislig.
M:t ingå med underd. anhållan, det laglig undersökning måtte företagas till utrönande deraf, genom livems förvållande olikhet uppkommit i köparens och säljarens contract rörande Skeppet Tapperheten och Fregatten af Chapman, samt att, om förlust härigenom blifvit StatsVerket tillskyndad, då mot den person, som denna olikhet vållat, anspråk mätte göras på ersättning för Statens berörde förlust. Denna inbjudning har, enligt ankomne ProtoCollsUtdrag, endast antagits af Vällofl. BorgareStåndet; vid hvilket förhållande och då 2tne Stånd äro af olika åsigt med de andra 2:ne, Utskottet skolat till godkännande framställa följande förslag till proposition vid den omröstning, sora i sådant fall af Förstärkta Stats-Utskottet lärer böra anställas: Den som bifaller att underdånig anhållan göres hos K. M:t, det laga undersökning måtte företagas till utrönande deraf, genom hvems förvållande olikhet uppkommit i Köparens och Säljarens Contract, rörande Skeppet Tapperheten och Fregatten af Chap - I B e t ä n k a n cl e n, N:s 36g, 3yo. 3o5 Ghapman, samt att, om förlust derigenom blifvit StatsVerket tillskyndad, då mot den person, som denna olikhet vållat, anspråk måtte göras på ersättning för Statens berörde förlust, voterar Ja. Den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej; anses underd. anhållan om anställande af undersökning i berörde hänseende, icke böra göras.
Blnusel eller Smaltz Orleana Qvercitron Färg träd, oraspad t Galmeja Garn: Bomulls, hvitt till och med N:o 25 . deröfver . fargadt, Turkiskt rödt . allt annat Guld: oarbetadt arbetadt llamr ipa rnstrumenter: Musikaliska, Fortepiano Tafel Flygel Jern : smidt eller valsädt; plåtar oförtente, öfver § tum tjocka af större dimensioner öfver 6 LUstycket Kalk: osläckt . släckt Kardborrar eller Stråkardor Koppar: Slantar, myntade Kopparstickssvärta Luktvatten Medaljer: af Guld af Silfver Metaller, sammansatte: Messing oarbetad . Neglikor . Papper: Jmperial och Regal Median Post Skrif Peppar Silfver: oarbetadt arbetadt Silke: ofärgadt, rått och oberedt Stenkol Stenkolsstybb m. m : . Stål: GjutSäckar, med varor The af Ull: okammad och okardad (i förslaget ej skiljd i fm och grof) . i Taxan upptagen, grof, med lägre tull . kammad Väfnader: Halfsiden: af Silke och Bomull: faconerade &c. af Silke och ull alla slag Ylle, af kardull allena: Kläde och Dråp Vadmal Zink, Tutanego och Spiauter: oarbetad 1 LU.
N:o 72. 173 af hela beloppet, 330,000 Riksdaler, måtte såsom lån få utgå på möjligen fördelaktigaste ränteoch amor ter ing svilkor. Remiss begäres till Stats-Utskottet, dit handlingar och kartor skola öfverlemnas. Stockholm den 14 November 1865. Pehr Staaff. Af Herr Stättff, Pehr, om anslag till dels försättande i försvarhart skick af inloppen till Hudiksvall och Sundsvall, dels ock det Norrländska kustförsvaret i allmänhet. Då erfarenheten visat icke endast inom vårt eget land huru vid fiendtliga infall de norra städerna främst bland alla brändts och plundrats af roflystna skaror, utan äfven inom vårt fordna systerland Finland, huru fiendtliga besök derstädes förhärjat kustens städer och etablissementer; då, genom en förhöjd industri och ökad befolkning värdet af det sålunda till pris för sköflingen liggande, allt mer och mer stigit; då, till förekommande af sådana härjningar icke gifvits annat medel, än att söka genom enkla befästningar skydda inloppen till städerna; då Landtförsvars-komitéen i sitt betänkande yttrat följande tänkvärda ord: ”Vid ett allvarligt anfall mot Rikets midt måste, för att icke sprida våra krafter, Norrland till en betydlig del öfverlemnas åt sitt eget försvar. Det är då af vigt, att der hafva en fast ort till säkerhet för militär-förråd, till stöd för de försvarande trupperna, och man kan tillägga till uppmuntran för den befolkning, af hvilken vid ett krig stora uppoffringar fordras, och hvilken bör se att Riket under fred gör hvad möjligt år att bereda denna landsorts försvar ock icke vill alldeles öfverlemna den åt krigets första skiften;''' då, i följd häraf, Sundsvalls och Hudiksvalls städer hos Kongl. Majit i underdånighet anmält deras önskan att erhålla förskansningar i inloppen, samt att dertill biträda, äfvensom att hålla nödig servis, hvarvid skarpskyttarne förklarat sig villige tjenstgöra; 174 Motioner i Borgare-Ståndet 1865.
I)å jag imedlertid ansett den sålunda föreskrifna särskilda uppgift om de Rikets Ständers beslut, som icke blifvit i underdånighet föredragna eller i nåder afgjorda, böra omfatta äfven sådana, som vid riksdagar före den sist törflutna blifvit af Rikets Ständer fattade, men uti äldre redogörelser upptagna såsom i sin helhet eller till någon del oafgjorda, har jag öfver dessa sistnämnda beslut låtit upprätta och till de Kongl. Stats-departementen aflemna utdrag ur föregående Justitieombudsman s-berli 11 e lser, samt tillika begärt upplysning om de vid dessa äldre ärender vidtagna, i nyssnämnda berättelser icke förut redovisade åtgärder. Uppgifter af bägge dessa slag hafva från vederbörande inkommit och äro tryckta, såsom bilagor till denna berättelse, under niis I och II. Från Kongl. Justitie-Statsdepartementet är, på förfrågan, särskildt tillkännagifvet, att, sedan början af sistförflutna riksdag, någon förklaring öfver lagen, i den ordning 19 § i Regeringsformen bestämmer, icke blifvit meddelad. Min företrädares embetsresa under sistförflutna år sträckte sig till Jemtland och Härjeådalen, en del af Dalarne och Nerike samt till Philipstad i Wermland, der den genom hans dödliga frånfälle, såsom bekant är, afbröts. Under min embetstid har jag besökt dels åtskilliga af Hufvudstadens embetsverk och domstolar, äfvensom Fängelser och arbetsinrättningar, dels ock på embetsresa innevarande sommar Westmanland, en liten del af Dalarne, Wermland, Bohuslän, så och särskilda delar af Westergötland och Nerike. Öfver de vid dessa besök och resor verkstälda inspektioner af Länsstyrelsers, Domkapitels, Rådstulvurätters, Magistraters och Häradsrätters med flera embetsverks archiver äfvensom af Fängelser, arbetsinrättningar och lazaretter m. m. äro särskilda diarier förda, hvilka skoa till Höglofl. Lagutskottet blifva öfverlemnade.
I Städerna stall Konungens Befallningshafwande, i samråd med Magistraten, bestämma icke allenast antalet af de Krogar, der Bränwin fär minuteras, 'utan äfwen de ställen inom Staden, hwarest sadane Krogar fa anläggasPä Kallare och sä kallade Wärdshus, der mat gifwes, samt ll, ka beskaffade mindre Näringsställen och Markctente, kier, fär Bränwin fötyttras endast under förtäring af mat. Landshöfdingen, med MaMxuten/ ager rs<>4 Den y Julik. pröswa bchofwet och mängden af sadane mindes Näringsställen och Markctcnterier, ester Städernas olika beskaffenhet till Folkmängd och andre omständigheter; I alla "sadane frågor, såsom hörande till Ordningsmål, bör den mffnöjde hos Kongl. Magt anföra sine underdånige Bcswär och söka rättelse. 22:0 HoS Kongl. Magt lära Riksens Ständer anse nödigt i underdånighet achalia, alt förbud emot Bränioins-tillwerkning icke matte fa äga rum för längre eller kortare tid, 'man högst wialiga orsaker , och da Rikets bohok as Spannemal icke kan fyllas pa annat sätt, an ge vin besparing af den, som i annat fall stalie alga cili Vranwins-bränning. 2z:o Enar ett sadanr förbud emot Bränwinsbranning under en eller flera mannder af den tillätme Branwins, bränningd-tiden blifwer ansedt nödigt, kommer denna förbuds, tiden att ställas pa sa manga manader, räknade iftän ^Qctober manads början, som nödwändigheten sordrar, äfwen som sörbudstiden alltid kommer att mara uti oafbruten fortsättning och således utan mellanskof af tillatne elier icke tilllame Bränneri, terminer; Hwarförutan Riksens Ständer torde anse nödigt hos Kongl. Maj:t underdaniqst anhalla, att, enär Bränwins - bränning för längre elier kortare tid anses böra inställas. Kongl. Maj:t täckteö derom, sa tidigt som möjligt ar, meddela allmän underrättelse, pa det
Lovisa var för mycket fjäsad, för att tro sig vara förbunden att uppoffra sina nöjen åt en pedantisk och knarrig man, som Walter nu syntes henne vara. Det sista året hon tillbragt i Åbo, hade lärt henne att för högt uppskatta den yttre glansen och det chimäriska af sällskapslifvet. Der hade Walter förekommit henne som ett lysande fenomen bland de fjärilar, som fladdrade omkring henne. Huru lycklig trodde hon sig icke bli med en man, som uti kunskaper och behag vida öfverträffade alla dem, med hvilka hon i hemorten skulle umgås, och under den korta förlofningstiden syntes ju äfven han vara lika så intagen som hon af nöjen och förströelser, så snart han icke var hindrad af några göromål. Förlofningstiden borde egenteligen vara egnad att förbereda den tillkommande trefnaden, i det att de förlofvade lärde känna hvarandras sätt att tänka och uppfatta lifvets ändamål och ömsesidiga pligter. Få äro likväl de, som göra detta. Hvem ville väl förbittra den glada och lyckliga fästmötiden med dylika tråkiga ämnen och reflexiouer? dem hinner man nog med efteråt, om de nödvändigt höra till saken... Efter Lovisas tanke skulle smekmånaden vara beständigt, men hon betänkte icke att verlden och samhället taga mannens verksamhet och själsförmögenheter i anspråk, och Walter var icke den, som ville bli obemärkt, snarare sökte han att tränga sig fram. Uttröttad af trägna studier och litterära arbeten, samt ansträngningar i och för sitt embete, sökte han förgäfves tröst och uppmuntran hos den qvinna, som, efter hvad han en gång trodde, skulle bidraga till ernående af den inre frid han saknade, och försona honom med den tanken, att han valt en bana, der han, mera än någon annan, behöfde ett kärleksrikt hjerta att luta sig till, en mild ledstjerna, som ledsagade den skeppsbrutna till hamnen... ty skeppsbruten kunde man kalla Walter.