Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Alla de Härader , sorn nu hora till Christianstads Län och Blekinge, voro i Boken icke uppförde, men deremot ön Bornholm, som då äfven hörde till Lunds stift;; 2:0 164G års Jordebok upprättades året efter freden i Brömsebro, då Halland, under förpantning på 26 år, lill Sverige afträddes; utvisande detta document, huru förhållandet var, när Halland korn under Sverige; 3:o 1729 års Hallands Beskrifning. Hvad elelina Handling beträffade, hade Kongl. Majlis Befallningshafvande i Länet anfört, att, ehuru det icke kunde upplysas, hvilken Auctorilet uppdragit åt dåvarande Landshöfding att beskrifningen upprätta , eller vid hvad tid Ki onofogdarne och Härads skrifvarne, hvilka, livar för sitt Fögderi, densamma underski ifvit, om författandet erhållit befallning; likväl, och då sådant skett efter Landshofdingens åt vederbörande Kronobetjente meddelade Project, hade Kongl. Maj:t-s Befallningshafvande ansett Beskrifningen vara med behörig auclorisalion tillkommen, och att den motsvarade de i andra Län författade JordréfningsProtocoll, thuru de innehöllo en fullständigare uppgift å hemmanens värde och lien ligheter, af hvilken anledning, och då hemmansräntome deruti endast summaiiler upptagas, denna Beskrifning icke kunde såsom en vanlig Jordebok betraktas, utan såsom ett document, hvilket så väl i cameralt som historiskt afseende, borde förtjena trovärdighet, så vida icke andra authentika handlingar finnas, hvarigenom dess oriktighet kunde bevisas — och hade Kammar-Collegium härvid yttrat, att Hallands Beskrifning i många delar funnits med noggranhet upprättad, men alt , då densamma i flere omständigheter varit emot Kronans Jordeböcker stridande, den icke kunnat tilläggas fullt vitsord, eller beslut ensamt stödjas deruppå.
Landtm., att under densamma ålskillige ledamöter yrkat bifall till Utsk:s betänk., men sedermera afstått från delta yrkande och instämt i den propos., som blifvit yrkad af Frih. Palmstjerna, innefattande bifall till Utsk:s betänk, med ett deri föreslaget och numera skriftligen upfattadt tillägg; att tvenne ledamöter hade yrkat återremiss samt att af den uplupna Bankovinsten årligen endast en summa af 500,000 r:dr må, vid slutet af hvartdera åren 1851, 1852 och 1853, lill Biksg:s-kont. aflcmnas enl. Utsk:s Kanslioch Finance-afd:s förslag och Hr Indebetous vid Utsk:s mern. fogade reservation ; att en ledamot Hr Cederschiöld hade bestämdt yrkat afslag å Utsk:s betänk.; och att Ilr Bosenblad yrkat att af ifrågavar. Bankovinst 960,000 r:dr årligen må vid slutet af nyssnämnde år till Riksg:skont utbetalas, samt att serskildt må pröfvas huruvida deremot några till Banken eller ordres ställda obligationer må af Riksg:s-kont utgifvas, äfvensom hurnvida nu något preliminärt beslut i afseende på användandet af dessa (ill Rikg:s-kont. ingående medel må fattas. Då härvid Hr Rosenblad anmälde sig behagade II. Ex. afbryta sin framställning, hvarefter Ilr Rosenblad yttrade: Jag anhåller att Frih. Palmstjernas förslag måtte bli upläst och Den 15 Mars f. m. 477 jag sedermera fä ordet för att yttra mig huruvida jag kan finna mig föranläten att med honom instämma eller icke. I aniedn. häraf uplästes det af Frih. Palmstjerna ailemnade förslag till beslut, sä lydande: ”utan att godkänna de motiver lllsk. anfört, bifaller R. o. Ad.
Jag söcmodar, och al: synes bestycka dorina min förmodan, alt anledningen tili denna föreslagna mclbod blijwit hämrad fränden hufwudsakeiiga grundsatts, otc noa frägor fjälle »frän de gamla och redan hwilande funna asskiljas; men jag twiflar va att hwad U-skoiter föccstagit möjeligen kan leda kill det äsyftade ändamälet. Utom det alt gränslinjen alkid ska blistva svär, om ej omöjelig att npdraga mella» det som fPall anses ledande ttll etc förtydligande af stadgandet eller til! en förbältrina af redactionen, och dek, som bör bstragtas under synpnncsen af cgenreligen nya motioner, hwilka kill e,i framlida pröfning borde upfiljutas, innebar Uiskoltets sörstag, arr under loppet af samma Riksdag, sammanjemka de gjorda anmärkningarna, i möjligaste matto, som orden lyda, efter hwars och ens åstundan, redan ett begifwande som förutsätter möjligheten af nya sragorS urtagande i detta salunda sammanjemkade förslag. Sjelfwa omarbetningen af samma betänkande, som hwilat sedan sista R ksdag, förbinder sig naturligen med begreppet vin något nytt, ry redaclion och förtydligande af stil äga ett inskränkt område. Således astvjkes, enligt min öfwertngelse pä detta sätt, frän den princrp hwarifran Utskottet welat utgå.
Historietter cirkulera: han lär vara svag för andra kvinnor, påstås det, än en, än en annan. D ä r h a vi d e t! 1894 I Do männen, de männen! Och just nu, då han h u n n i t stadgad ålder. Man började med att beklaga honom, nu äi det hon, som är beklagansvärd. Emellertid är den bästa lyckan borta för en svaghetssynds skull. Lifvet är eländigt, äfven dä det gestaltar sig som bäst. Hvem kunde väl tänka sig detta, för d e m? H u r blir framtiden? Frågan, som sysselsatte mänga, torde kunna besvaras sålunda: Skuggan, som uppstått i det lyckliga hemmet, växer, omhvärfver och tränger sig tätt inpå dem. Hon — h u s t r u n • — famnar barnen, trycker dem till sitt bröst, gifver dem all sin kärleks rikedom och fördrager. Resignationens mod håller h e n n e uppe. Men honom blir hemlifvet för kvaft, han andas tungt inom dess sfer; dess poesi är för honom död. Han ser och uppfattar endast det enahanda, ständigt återkommande s a m m a; ingen illusion och ännu mindre den enformiga verkligheten fängslar hans sinnen, gifver färg åt hvad som omgifver honom, eller förmår längre förläna detta onämnbara behag: att äga, som nyhetens retelse till en början skänker. Hvarför då d e t t a? P å hvad s ä t t? J a, hvem kan säga oss d e t? Så framt icke. Så framt icke hjärtan finnas, hvilka i någon af sina mörkaste små celler bära e t t par fjä- rilsvingar, som darra, skälfva och rycka i sitt fängsel, tills friheten sänker dem i en lättare boja, lika flyktig som de själfva. Detta vingpar, hvars lysande färger gömma gift, hvars skimrande guldstoft är falskt — dess namn är flyktighet. Inga Schenfe / t. För patienee-amatörer. Pass på! 8 kort läggas med 4 kort i hvarje längdrad uppifrån nedåt med mellanrum för kungarne så- som begynnelsekort. P å sidokorten läggas i fallande, utan afseende på färg, direkt nedåtgående kort.
En hwar, svin will lefwa och dö Swenss, nia kasta sin blick pä de Stater,- four nu hafwa öfwermagceu i Enropa, ihägkommande de grundsatser, efter hwilka wanner och fiender ak dem behandlas, och sedan afgifwa fin röst till detta ärende". Jag anhäller att detta mitt wördsamma anförande matce t-ll Stats-Ilijkottet bliswa remitteradt, och att mig ma tillätas detsamma med de öfrige Respective Standen cominunicera." I anledning häraf samt da Höglofl. Ridderikavet och Adeln genom R-unist behagat öswerlemna denne Herr friherre Cederströms framställning till-Scats-Utssotcet, har Smts-Utjkottet tagit detta wigtiga ärende under ett deremot swarande noga betraatande, lamt ssyndar desto mer att underställa Rikets Höglofl. Stander, dest yttrande deröswer, som ämnet pakallar en lika hastig som granlaga handläggning. Utstottet instämmer med Friherre Cederström uti den wälgrundade tanka, att alt förswar mäste i tid beredas, om man will undwika att blifwa anfallen, och art det är för sent, påtänka tillrustningar sedan en främmande mindre wälwiljande Magt, skulle hafwa rostat dest fiendtliga affigter, antingen i werkeliga anfallande förerag, eller kungjorde förfördelande anspråk I detta hänseende har ingen omtanka brustit, hwarken hos Konungen eller Rikets Ständer. Hwad Konungen astar till Krigsmagtens bade förstärkande - Den rz Juni i. 649 de och bringande i tjenstbar! ständ, har Utskottet tillstyrkt, öfwertygadt, att Rikets Höglofl. Stander icke tweka att detsamma bifalla; Men Friherre* Ceder ström äsyftar an kraftigare medel, tilt befordrande af det framsatte stora ändamål.
Straff för sambällskränkande handlingar eller förbrytelser emot den borgerliga lagen liar icke allenast den allmänna syftning, att varna ocb afskräcka från brott, utan bör äfven hafva till ändamål att förbättra sådane brottslingar, som, för någon tid skiljde från samhället i följd af straffets verkställighet, derefter skola dit åter inträda. Huruvida detta ändamål uppfylles beror således i väsendtlig mån af sättet hvarpå straffet verkställes. Strafflagen må vara huru god som helst, skall den alltid förfela sin verkan att utgöra samhällets skydd, såvida icke ordnandet af straffverkställigheten rättar sig efter straffets liela ändamål. Då jag, tillika med llere af mina Ståndsbröder, för några dagar sedan besökte straffocb arbetsfängelset vid hufvudstaden på Långholmen, ocb der blef i tillfälle att, så vidt den korta tiden kunde medgifva, iakttaga de yttre anordningarne vid denna straffanstalt, föllo oss genast i ögonen den ovanliga ordning, snygghet och disciplin, Motioner i BondeStåndet 1862. N:o 468. 761 disciplin, som på detta ställe är rådande. Särskildt har jag mig bekant, alt nuvarande Direktören uteslutande tillhör förljensten att hafva omgestaltat fångpersonalen, så alt den, från en oordnad sammangyttring af våldsamma och svårhandterliga brottslingar, numera företer en samling af åtminstone till det yttre ganska stilla och ordentliga arbetare. Men jag har äfven erhållit upplysning om några sifferförhållanden, hvilka, jemte myckel annat, bekräfta den af mig förut kända sanning, alt ännu ej på långt når allt blifvit gjordt, för att befordra straffets ändamål lill fångens förbättring och ännu mindre till hans återinförande i samhället. Jag skall uppställa dessa siffror och derefter göra dem talande. Under ett af de sednaste åren utgjorde stralf-fångarnes antal uti gemensam helsfängelse i jemt tiotal 560. Försvarslöse och frivillige 490. Af desse äro dömde för itererade brott, andra och tredje resan stöld, inom straff-fångarnes klass 590. För andra, tredje och fjerde resan stöld inom den försvarslösa klassen 110. För första resan stöld dömde inom begge klasserne 130.
I afseende å tiden, frun hvilken de å den Första Hufvud-Titeln uppförde anslag skola beräknas, har Utskottet af Kongl. Muj:ls den 28 nasti. Mars till Dess och Rikets Stats-Contor aflåtne Nådiga Bref inhemta!: att, såsom följd af Högstsalig Hans Majit Konung Carl XIV Johans dödliga frånfälle, Kongl. Majit, intilldess en närmare reglering af Titeln blefve af Rikets Ständer beslutad, i Nåder förordnat, ali så väl den för Konungens Hofhållning bestämda summa 420,000 R;dr, sorn det för DD. KK, lill. Arf-Furstarne beviljade anslag 20,000 Ridr, skulle ifrån påföljde April månads början utbetalas, äfvensom att H. M. Enke-Droltningen egde att ifrån samma lid komma i åtnjutande af den Hofbållningssumma, sorn på sätt ofvanberördt är, blifvit vid 1818 års Riksdag bestämd ; och anser sig Utskottet, med ledning af de åtgärder, Kongl. Majit härutinnan sålunda redan i Nåder anbefallt, böra hemställa, att de anslag, sorn lill Hofhållning för H. M. Konungen, 11. M. Enke-Drollningen och H. K. H. Kron-Prinsen , samt DD. KK. HU. Arf-Furstarne å denna Hufvud-Titel af Rikets Ständer nu beviljas, måtte till utgående beräknas från och med. den 1 April innevarande år. Om Rikets Ständer härtill lemna bifall, uppkommer å Första HufvudTiteln en besparing för innevarande år, stor 48,750 R;dr. Stockholm den 23 September 1844.
I detta afseende finnas äfven handlingar, hvilka jag vid förra Riksdagen påpekade. Det finnes Utlåt:n från alla de Landsfor, inom hvilkas jurisdiction, om jag så må uttrycka mig, Judar varit bosatte, likasom af CommerceColhm, och alla hafva sammanstämmande yttrat, att Judarne uppfört sig på ett hedrande sätt, och en Landshöfd. har tillagt, att han ansåge nyttigt för samhället att Judarne införlifvades dermed. Det förefaller mig således minst sagdt obegripligt, huru personer, som äro Svenskar, och värde att såsom sådane anses, kunna ifrågasättas att få åtnjuta denna rättighet. Med dessa grundsatser, hvilka jag länge hyst, skulle jag icke tveka att yrka bifall till Hr Waerns motion, men jag vet också, att i en så ömtålig fråga som denna man måste låta egna önskningar vika för opinionens makt och derföre förenar jag mig med Hr Silfverstolpe. Härtill hördes många ledamöter yttra bifall. Den 23 Februari. 303 Hr Liljenstolpe, Axel Fredr.: Enär jag vid föregående Riksdagar och serdeles vid den sista, då denna fråga förekommit, utförligt yttrat mig, anser jag det mindre lämpligt att nu vidlyftigare uptaga R. o. Ad:s tid med anförandet af samma argumenter. Jag vill således inskränka mig lill alt endast bemöta några inkast af mina motståndare. Hvad beträffar det nu föredragna och af flere föregående talare redan, i afseende på sjelfva upställningen och motiveringen, så rättvist klandrade Betänk., anser jag detsamma vara affaltadt i så föga kristlig anda, kärlekens och fördragsamhetens, att jag tror grannlagenheten nära nog bjuda, att man alldeles förbigår alt bemöta detsamma. Skulle likväl såsom jag hoppas, Betänk, blifva återremitterad!, torde det icke skada att författaren af detsamma i sitt minne återkallar hvad Erkebiskopen Uno von Troil uti bref af den 13 Oclober 1796 yttrade lill Konung Carl XIII: "alt det i vår "lid vore oförlåtligt vara intolerant, då den broderliga kareleken äfven emot dem, som med oss i religionssaker tänka "olika, är hufvuddragel i vår krisina lära."
Uteblifver han öfver tre timmar, uppskjutes förrättningen. 2:o Pastor eller den hans ställe företräder, som, utan att laga förfall anmälts, vid mantalsskrifning sig icke inställer eller låter der förete husförhörsboken eller det i § 3 mom. 3 omförmälda utdrag deraf, bote, i fall mantalsskrifningen måste uppskjutas, Tretio riksdaler, samt Tio riksdaler, om densamma, sådant oaktadt och med begagnande af andra tillgängliga handlingar och upplysningar, kan för sig gå. 3:o Länsman eller Stadsfiskal, som, utan anmäldt giltigt förhinder, uteblifver från mantalsskrifning, bote Tio riksdaler. 4:o Fjerdingsman, Sexman, Rotemästare, Ordningsman, Stadseller Polisbetjent, som är anbefalld att inställa sig vid mantalsskrifning, men derifrån utan anmäldt giltigt förhinder uteblifver. bote Tre riksdaler. 5:o Underlåter någon, utan anmäldt laga förfall, att vid mantalsskrifning aflemna eller låta aflemna sådan uppgift, som i § 5 omförmäles, bote Två riksdaler, och, derest sådan saknad uppgift honom genom Häradsskrifvaren eller annan vederbörande tjensteman affordrals, men inom fjorton dagar derefter icke på angifvet ställe aflemnas, Fyra riksdaler 6:o Den, genom hvars origtiga eller ofullständiga uppgift någon skattskyldig kommer att ur mantalslängden uteslutas och undgå att stadgade skattebidrag erlägga, skall böta Två riksdaler och ersätta hela det belopp, den uteslutne personens skattebidrag utgöra. 7:0 Då utsatt mantalsskrifning, af den i ofvanstående mom 1 eller 2 uppgifna anledning, Icke kan försiggå, bör sådant hos Vår Befallningshafvande skriftligen an - miilas, vid det i moni. 1 förutsatta fall, genom Pastor, och då husförhörsbok eller utdrag deraf saknas, af Häradsskrifvaren; hvarvid annan dag och tid för mantalsskrifningens verkställighet bör föreslås. 8:0
Således skulle, efter Ryska uppgifterna, deras här vid Oravais bordt vara 28,000 man; men den uppgick endast till omkring 15 à 16,000 man. För denna drabbning blefvo brigad-chefen, öfverste Cedergren och majoren vid Savolaks infanteri G. Ehrenroth, riddare af svärds-orden med stora korset. Svärds-ordens medalj erhöllo: löjtnanterne Jack, Charpentier och Aminoff. För öfrigt utmärkte sig: major Sunn, kapitenerne Germund Aminoff, von Fieandt, von Burghausen och von Born, samt löjtnanterne Breitholtz, Hartman och Salmén. Vid Svenska fördelningen utmärkte sig isynnerhet öfverstarne Brändström och von Platen, hvilka också, ehuru ej förr än den 3 Juli 1809, blefvo riddare af svärds-orden med stora korset; men den som ådagalade den största tapperhet, var öfverste-löjtnant Drufva vid Upplands regemente. Huru han blef belönad, känner jag ej. Om aftonen emot mörkningen företogs reträtten ifrån Oravais, och Savolaks brigaden, som minst lidit denna dag, utgjorde eftertruppen. Första Finska brigaden stod vid Härmä, på vägen från Lappo till Ny Carleby; men blef af Ryssarne tillbakadrifven ända till denna stad. General Döbeln ankom dit med andra brigaden, jemte kapiten Gyllenbögels fördelning, och den 13 September, eller dagen före drabbningen vid Oravais, slog han Ryssarne och fördref dem från Ny Carleby, samt förskaffade vår här öppen väg till återtåg. Tredje brigaden under general Gripenbergs anförande, hade äfven tågat norr ut, och sedan Döbeln rensat Ny Carleby från fiender, ryckte Gripenberg åt Gamla Carleby och ankom till Kronoby.
Direc. tronen med säker öfwertygelse och fullkomligaste tillfredsställelse äberopa handlingarne och alla de Landsorter, der upphandlingar kunnat ske, samt de Jnivänare som af Magazins. Inrättningen blifwit understödde. Sluteligcn anse Riksens Ständer uti io:de Punkten, det bör »vara Allmänna Spannemäls. Directionen tillätit, att till uppköp af Swensk Spannemäl göra ett Inländskt län antingen i Penningar eller Säd till motswarande wärde, intill ett belopp af högst zoo,ooo R:dr., under samma redowisnings stadighet, som för de öf. rige medel. Kongl. Directionen har ofwan förmält alla de kostnader och utgifter som för Magazins-Jn. rättning äro oundivikelige: och att Jnrättnin. gen enär den saknar den förut tillflutne betyde, lkga inkomst af Bränrvins bränningen, ej kan underhällas utan ärligt understöd af Stats. Werket, Att nu äter upplåna medel och för dem be. tala ränta förorsakar en ny gradation för Ma, gazins-Inrättningen, hwilkcn blifwer desto »ner betungande, om den för detze upplänte medel upphandlade Spannemäl tomine att i Maga ziner. Den iZ September. 465 zinerns blifwa qwarliggande och i mitzwäpt är till den nodställdte Allmänheten utborgas, utan ränta, och hrvaraf en del fluteligen mäste i brist af tillgäng afffcifwas. Kongl. Allmänna Magazins - Directionen befaller Herr Baron, Prestdenten och Commendeuren samt Kongl. Stais-Beredningen Gud Allsmäktig »vänligen. Stockholm den 27 Au« gusti iLio. JO». 608^. H. .-er 8c»er^8vLl. Iär 8i'8uLi^c;. 6. 8dion.sx,v. k'. 1'ivLl.o^. I. br. Aerell. l. »olmblrä.
Till boskapsracens förbättrande skedde, år i83’-, af åtskilliga större Possessionater, en införskrifning till Länet af 45 stycken Tjurar och Kokreatur från Julland i Danmark. I Länet finnas ock trenne större Schäfferier för finulliga Får, vid egendomarne Hallqved, Frötuna och Haga. Blott i obetydliga qvantiteler införes mjölk och smör till Städerne för alt säljas. Det mästa af Ladugårdsproducterne erfordras ännu för Landtmannens eget husbehof. Större kreatur föryttras icke i betydlig mängd oftare, än serdeles svår foderbrist tvingar dertill. Hästar inköpas årligen flere än som försäljas. Kalfvar och andra småkreatur äro således de enda väsendtliga afsättningsproducter; och då man kan antaga, alt endast i/3 af jordbrukarne hafva sådane producter att aflåta, torde, approximalive, kunna kunna beräknas, att af de i Tabellerne för Landet omförmäldta r3,5io stycken ungboskaps-kreatiir eller Kalfvar, å 6 2/0 R:dr, 5q,6q3 stycken Får å 3 R:dr, 3o,6i5 stycken Svin å 6 R:dr och iq8 stycken Getter å 2 R:dr 24 sk., kan 1 fg föryLtras, eller i,5or stycken Kalfvar, 6,632 stycken Får, 3,4oi stycken Svin oell 22 stycken Getter, för tillhopa 5o,363 2/3 R:dr B:co. Gäss, Änkor, Kycklingar och Ägg m. ni. torde kunna gifva en inkomst-summa för hela Länet af omkring 12,000 R:dr B:co, hvarigenom Ladugårds-afkaslningens hela försäljnings-summa, lika fördelad, blefve för hvarje Hemman i Länet vid pass 17 R:dr B:co. Om man åter i penningar beräknar Landtmannens husbehofsgagn af Ladugårdarne och antager afkomsten af en Ko, värd 20
Bankerna åter röra sig med desto större säkerhet och kunna desto mera lämpa sig efter rörelsens behof, ju mindre de äro underkastade hastiga förändringar i ullåningstillgångarne; och för dem är det derföre Sammansatta Sankooch Lag-Utskottets Betänkande N:o 1. 11 långt ifrån likgiltigt, om de tvingas att ställa återbetalningen af insatta medel på korta uppsägningseller förfallotider. På dessa skäl har Utskottet uteslutit den ifrågavarande inskränkningen i afseende på lorfallotiden för medel, som på deposition i bankerna insättas. Den, som, innan han inlåter sig i förbindelse med en bank, vill söka bilda sig Lagförslaget ett omdöme om det förtroende densamma må förtjena, kan finna en icke oväsendtlig §§ och 7' ledning härvid i kännedomen om de personer, af hvilka bolaget utgöres, och tillfälle att erhå'Ja denna kännedom bör derföre alltid stå öppet. Men för att en hvar må med lätthet kunna förskaffa sig sådan, är hvarken intagandet af delegarnes namn i vederbörande Rådstufvurätts inteckningsprotokoll, eller ett i någon allmän tidning infördt tillkännagifvande tillfyllest; och Utskottet föreslår derföre att bankerna skola åläggas föra en förteckning öfver samtlige sina delegare, innehållande tillika uppgift om skedda förändringar, och att alltid ovägerligen hålla densamma tillgänglig för hvem som önskar deraf taga kännedom. Den enskilda bankbolag hittills tillagda rätt alt få afdraga låneränta i förskott, Lagförslaget anser Utskottet böra försvinna; hvaremot rättigheten till handräckning vid fordringars ' utsökande, lika med Rikets Ständers Diskontverk, äfven för framtiden bör bibehållas.
Jag delar, hvad afsigten och ändamålet beträffar, tänkesätt med Frih. Boye; men jag instämmer ej i del resultat, hvartill han kommit, och hemställer derföre, om han ej skulle vilja afstå från en votering, som han ovilkorligen kommer att förlora, enär det är af mindre vigt, om första punkten bifalles eller icke, sedan frågan numera ej är om rörelse-capitalets bibehållande vid ett ovisst belopp, utan det får stiga eller falla elter näringarnas behof och Bankens förmåga att underhålla utvexlingen. Deremot skulle Frih. Boye, om han nu medgifver bifall till denna punkt, med mera lmpp om framgång kunna i andra punkten yrka nedsättning i den af Utsk. föreslagna proportionen Den a3 Juli c. m. 63 emellan sedelstock och valuta, och i detta yrkande kommer sifvén jag att blifva envis. Jag täger mig altså friheten vänskapligen hemställa, om icke Frih. Boye nu skulle vilja afstå från en votering, som måhända utfaller lika illa som den på förmiddagen. Gr. Cronhjelm: Den enda farhåga, Frih. Boye hyser för bifall till denna punkt, är, alt Baneofullmägtige, om sedelstocken beräknas för högt, skola få sig ålagdt att hålla för stor cassa; men Hr Cederschjöld har redan visat, att Frih. med samma personal, hvarmed han tror sig kunna vinna pluralitet för sitt nu gjorda yrkande, kan vinna ändamålet, då 2:dra punkten förekommer. Jag vet således icke, hvartill en fortsatt strid om denna esta punkt skall tjena; men då jag ej kan afstå från att yrka bifall till Utsk:s betänk., såsom det riktigaste, anhåller jag, att den begärda voteringen ju förr ju hellre må företagas. Frih. Boye: Då man begärt, ätt jag skulle afstå från mitt yrkande, har man åberopat vänskapen. Jag kan emedlertid ej finna, att jag blifvit särdeles vänskapligen behandlad; ty då jag begärde votering, sade man, att det var ett hot, och då jag blott begärde något uppehåll i afgörandet, vägrades det.