Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Frän Ridd. och Adeln; 1:0 af Hr Friherre Anckarswärd, Carl Henric, som anfört: att, då erfarenheten visat, huru Statsmyndigheterne ansett sig kunna tyda de uti 2 §. aflnstructionen för R. St:rs Revisorer för desse utstakade åligganden, att, likmätigt 42 §• Riksdagsordningen, äga rätt, att af StatsGontoiret undfå de upplysningar och handlingar, som de finna nödige, för att efterse Sq8 Stats-Utskottets och granska, huruvida utgifterne äro icke allenast öfverensstämmande med de fastställde Staterne och grundade på så väl dem som K. M:ts serskilde Nåd. Förordnanden, der sådane legat till grund för utbetalningarne , utan ock med behörige qvittencer verifieerade af dem, som ägt de anordnade medlen uttaga och disponera; det vore angeläget, att Utskottet fäste uppmärksamhet å K. StatsContoirets vägran, att, vid 1827 års Revision, lemna tillfälle för den af Revisorerne begärde inventering af K, RänteKammaren. 4a Riksdagsordningen innehölle likväl, att StatsContoiret borde, likasom Bancooch RiksgäldsVerken, i frågan om sjelfva redovisningen af medlen, alla äskade upplysningar omedelbarligen meddela; och Utskottet borde derföre vidtaga sådan åtgärd, som för framtiden undanröjde ali möjlighet till missförstånd, i anseende till Lagens bokstafveliga mening i detta hänseende, samt ådagalägga, huruvida K. RänteKammarens inventering, såsom ingående uti nödvändigheten af en. fullständig Controll vid framtida Revisioner borde äga rum eller icke. I anseende till de förvaltande Verkens förhållanden till R. St:rs Revisorer har Hr Friherren tillika ansett af högsta nödvändighet, att så bestämda gränslinier uppdrogos, alt all utväg till förnärmande af R.
Vid bestämmandet åter af det i sådant hänseende erforderliga slats-bidrag, tror Utskottet, enär i betraktande tages, att undervisning uti en del af de förberedande läro-ämncn, som i en dylik skola afses att blifva meddelade, kan inhämtas vid de allmänna elementar-läroverken, att en inskränkning i det af Kongl. Majit för en teknisk skola äskade belopp, ti.GOO R:dr, således borde kunna äga rum. Utskottet får fördenskull tillstyrka, att, i öfverensstämmelse föröfrigt med (le af Kongl. Majit föreslagne, oell under litt. c och d af 18 punkten intagne vilkor oell bestämmelser, Rikets Ständer må anvisa ett ärligt anslag af 5,000 Ridr, lill inrättande afen teknisk elementarskola i Malmö eller i någon annan inom Sveriges sydliga landskaper belägen stad, som Kongl. Majit dertill kan finna lämplig. Och hemställer Utskottet, vid sådant förhållande, att Utskottets yttrande i 18 punktens 3 moment måtte få förfalla. 19:de punkten, 1 och 2 ajdelningame, deruti Utskottet dels afslyrkt Rikets Ständers bifall dertill, att det för Navigations-skolan i Stockholm hittills å Riksstatcn uppförde anslag af 2,800 Ridr, skulle åter anvisas för den lid nu skeende statsreglering omfattar, dels ock hemställt att, pä det undervisningen vid skolan icke genast måtte afbrytas och de dervid anställde lärare, oförberedde, gå miste om sina för året påräknade löne-inkomster, berörde anslag måtte, för innevarande år, från Riksgälds-kontoret till Navigations-skolan i Slockholm utgå, är likaledes af Bonde-ståndet bifallen, men af de 3ine öfriga Riks-stånden återremitterad, inom hvilka anmärkningar blifvit framställda af enahanda beskaffenhet, sorn de, hvilka Herr Gråå emot Utskottets ifrågavarande utlåtande anfört uti sin vid detsamma fogade reservation, äfvensom yrkande skett, att detta anslag mätte såsom för StockBih. till R. St.
Ropades starka ja, blandade med ett och annat nej. Hr Hjärne: Den fråga, som först måste afgöras, när Frih. Palmstjernas förslag förekommer, är, huruvida det skall anses som ny motion eller icke; ty är förslaget en motion, kan det icke nu ånyo bordläggas. 49 § Riksd.Ordn. är i detta afseende tydlig. Den säger: Om en genom muntligt anförande gjord framställning lägges på bordet, bör anförandet till prot. dicteras och afskrift deraf till bordet aflemnas. Nu är skillnaden bär endast den, att Frih. Palmstjernas anförande var skriftligt och begärdes på bordet. Men vidare heter det: Uppstår fråga om eller hvart remitteras bör, kaji denna fråga blott för den pleti idagen läggas på bordet; men i nästa plenum skall beslut o vä ger ligen fattas. Yi äro just nu i det plenum, då beslut ovägerligen skall fattas, och om således R. o. Ad. sladnar i det beslut att anse Frih. Palmstjernas framställning som en motion, men icke desto mindre nu bordlägger den ånyo, måste jag deremot anmäla min protest. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, erinrade, att sedan R. o. Ad. redan beslutat, att Frih. Palmstjernas framställning skulle uppskjutas, kunde för det närvarande ingen vidare fråga derom uppstå, utan kunde de, som med beslutet ej vöre nöjda, till prot. reservera sin mening. Hr Hjärne: Om beslutet redan är fattadt, slutar jag min förklaring med att protestera emot ett sådant beslut, som Hr Gr. o. Landtm, nu tillkännagifvit. Frih. Cederström: Emot Hr Gr. o. Landtnäs propos. att ytterligare uppskjuta med behandlingen af Frih. Palmstjernas motion anmäler jag min protest. 49 § Riksd.Ordn. är deri klar, att hvarje väckt fråga skall i påföljande plenum remitteras, och att, i händelse tvist uppstår om remissen, den frågan endast kan för ett plenum uppskjutas, men icke, såsom nu skett, på obestämd tid, för att företagas i sammanhang med ett annat mål. Gr. Horn:
— Pensionskassa, angående berättigande för åtskillige dess delegare att derifrån uppbära pension; motion af Friherre Carl Herman Leuhusen: se Motioner. — tjensfgörings-reglemente, angående upphäfvandq af stadgandet deri rörande skyldighet för soldaten att söndagligen bevista den allmänna Gudstjensten; motion af Friherre Steffan Creutz: se Motioner. — —■, angående upphäfvande af deri förekommande stadgande, innefattande förbud för gemenskapen att gifta sig utan vederbörande befäls tillstånd; motion af Friherre Steffan Creutz: se Motioner. — härvarande Utrednings-förråd, angående vidtagna åtgärder för dess skyddande mot eldsfara: I. 114, R. 114; B. IV. 496; V. 21, 60, A. 61, 62, 63, 64, 67, 68, 70, 83, 87, 90, 91, 96, 99, 100, 101, 102, 103, 104, 105, 106, 156, 162, 163, 171, 174, 175, 186, 196; U. IX. 232, 281, A. 281, 282, 283; B. X. 63, A. 153; E. XI. 3. Arnell, Gustaf Fredrik, dess yttranden: I. 42, 106; V. 428. Arrendatorers, förut varande, företrädesrätt vid förnyad utarrendering af boställshemman, angående: B. VI. 87, 430, A. 430. Arrende, angående eftergift deraf för ett ^ mantal N:o 2 Hårstorp i Dörby socken af Calmar Län: B. IV. 6, A. 39. — af Norrforss laxfiske i Westerbottens Län, angående: B. V. 240, A. 278. Arrendet för bostället Orum i Christianstads Län, angående eftergift af eller anstånd dermed: B. IV. 312, A. 489.
Rikets Ständers förslag af Kongl. Majit antaget, samt Förordning utfärdad den 20 November 1845. 42:o af den 15 Maj 1845, i anledning af Kongl. Majlis proposition med förslag lill Förordning om jords eller lägenhets afslående för allmänt behof (194). Rikets Ständers förslag af Kongl. Majit antaget, samt Förordning utfärdad <len 20 November 1845. 43:o af den 15 Maj 1845, om förändrad ordning för lagsökningsmåls behandling i vissa fall (195). Vid föredragning i Statsrådet den 20 November 1845, har Kongl. Majit ej funnit skäl att lill Rikets Ständers ifrågavarande förslag lemna bifall. 44:o af d en 15 Maj 1845, om förändring af 24 kap. 8 § Missgerningsbalken, i afseende på ansvar för den, som i oträngd! mål och af vredesmode drager och begagnar vapen (196). Rikets Ständers förslag af Kongl. Majit antaget, samt Förordning utfärdad den 19 Augusti 1845. 45:o af den 15 Maj 184.), i anledning af Kongl. Majlis nådiga propolition, angående förändrad lydelse af 1 § i 23 kap. Ärfdabalken och tillägg till 7 § i 20 kap. samma balk (198). I enlighet med Kongl. Majlis, af Rikets Ständer bifallna proposition, Förordning utfärdad den 19 Maj 1845. 8 Bil. till R. St* Justitie-onibudsnians Embetsberättelse den 15 IVov. 1847. 46:o af den 15 Maj 1845, angående stiftande af lag för Aktiebola0’ (206). 1847 den 9 Mars liar Kongl. Maj:t i Statsrådet förklarat Sig vägra antagande af Rikets Ständers ifrågavarande förslag. 4?:o af d en 15 Maj 1845, angående förmånsrätt för förskott, lemnadt å varor, som blifvit till försäljning emottagne (207).
Hvad lagen redan stadgar om genstämning, och den fördel, svaranden dervid beviljas, af förkortad stämningstid, har lätt föranledt till det ogrundade föreställningssätt, att genkäromål i sjelfva verket vore någonting annat, än ett blott svaromål, ehuru vilkoret för genstämningsrätten är, att saken skall, såsom lagen nu säger, vara ”densamma eller dermed gemenskap hafva”, hvilket i lagförslaget*) upprepas i liktydiga ord och med tillägg: ”eller kan på utgången deraf verka”. Ett sådant föreställningssätt har ledt derhän, att den, som t. ex. blifvit stämd för gäld, men underlåtit att stämma om genfordran, stundom ej fått denna senare pröfvad, änskönt den varit klar och förfallen, och stundom blifvit på den grund afvisad, att för hans bestridda genfordran, hvilken ej vore styrkt, vederpartens ostridiga fordran ej kunde uppehållas, enär stämning om den förra icke ågålt. I lagförslaget har nu ett steg blifvit taget till svarandens fördel genom stadgande af ett visst fall, der ”den stämde äger att genkäromål utan särskild ”stämning utföra, då saken för rätta kommer”. Detta torde visa, att man i sjelfva sakens utförande ej funnit någon rätts vidrighet, och tilläfventyrs ej heller skulle underlåtit att taga steget fullt ut, i fall man icke skrupulerat på angelägenheten af stämning såsom formalitet. Så vida likväl en sådan ej synes kunna vara sitt eget ändamål; har jag för min del trott mig finna, att genstämning för rättighet att utföra en talan, i samma sak, hvarom är stämdi, eller en talan, som på utgången deraf verkar, vore i *) B.b. 1 del. kap. 11 § 25. 92 hvarje fall öfverflödig, och att en sådan talan, förd af en svarande, ej bör betraktas såsom någonting annat, än en svarandetalan, den han äger att utan stämning föra. Om den till exempel anförda genfordran är tvistig, och hufvudfordran alltså ej må för densamma uppehållas; så bör detta lika litet ske efter ågången genstämning, som en sådan förutan.
Sparre genomdrifvit, men bar dock ansett mig böra fästa R. o. Ad:s upmärksamhet å dess möjliga följder; så att Ståndet mätte taga sig tillvara för att fatta beslut, som stå i strid med ett föregående. Gr. Lagerbjelke: Genom det beslut R. o. Ad. under förmiddagens plenum i afseende å 2:dra punkten fattat, har ingenting annat blifvit afgjordt, än att Ståndet icke antog förslaget, att spö- och risstraffet skulle helt och hållet ur den Svenska lagen utgå och äfskåffas. Vår gällande lag stadgar å flera ställen spöoch risstraff för brott, hvilka icke förekomma i den författn., hvarom vi nu skola öfverlägga, så att, äfvon om denna författn. antages från den första bokstafven lill den sista, så står likväl R. o. Ad:s beslut i afseende å 2:dra punkten fast. Jag finner således intet hinder möta för förslagets föredragande punktvis, dervid hvar och en af Ståndets ledamöter har sig öppet lemnadt alt yrka spö- och risstraff för det brott, som LagUtsk. ansett böra med annat straff beläggas. Hr von Hartmansdorff: Jag har ingalunda beslridt, att lagförslaget måtte punktvis föredragas. Men det är fråga oin, huru hvarje puukt bör afgöras, då återremiss, med stöd af R. o. Ad:s förut fattade beslut, yrkas. Jag anser återförvisning böra, i sådant fall, beviljas. Om, på sätt Gr. Lagerbjelke antydt, det inträffade att R. o. Ad. godkände alla de serskilda §§, der LagUtsk. föreslagit spö- och risstraffets uphörande för stöld: så tror 20 * 308 Den 12 Augusti e. m. jag, att Ståndet icke dermed gjorde landets laglydiga innebyggare någon tjenst. Gr. Sparre: Det förefaller mig besynnerligt, att Hr von Hartmansdorff icke vid delta tillfälle vill gå tillväga på samma sätt som vid många andra tillfällen, dä lagförslag., innehållande liera §§, behandlats.
Anmärkas bör här, att landsförvisning, hvad nu kallas ett onaturligt straff, af katholicismen tillämpas som en nåd, vid förbrytelse af ifrågav:de art. Hr föredragandens påstående, att rättsbegrepp, som äro i strid med dem om kyrklig enhet, numera gjort sig gällande äfven inom den katholska kyrkan, innebär en nyhet alldeles i motsats mot allt hvad man hittills har sig bekant om denna kyrkas nuv:de ställning och verksamhet. Ligger der oclc en uplysning i att likasom godkänna villfarelser, och med allmän lag nära befrämja deras spridande? Samhället och kyrkan skola alltså frånsäga sig all rätt att freda sig för främmande intrång i våra andliga förhållanden. Fördragsamheten, säger man vidare, ligger i protestantismens idé. Ja väl! denna lider gerna främmande trosläror bredvid sig. Fördragsamheten åter använd som ett medel att uplösa eller uttränga egen på Guds rena ord grundad kyrka, deri man genom ett döpelseförbund blifvit uptagen, och hvilket vidare genom den Heliga Nattvarden blifvit vid Herrans Altare kanske mången gång besegladt, — så använd, säger jag, blir denna fördragsamhet en svaghet, ja, än mer. Den förordas nu inom oss af en menlös fromhet, en kortsynt godtrogenhet och utom oss högst af den äldsta kristna bekännelsen. Katholicismen, den ofördragsammaste af alla inom eget område, upreser öfverallt, just på denna tolerans i andra länder, dess hela byggnad; den försmår ej att under vakor och böner utså det ringaste frö, om ock i den otacksammaste jordmån; den vårdar hvarje spädaste planta, är ödmjuk och tacksam tills makten vunnits, hvarefter allt motstånd är förgäfves. Behöfva exempel härpå åberopas af individer eller hela folk? Hvad är nu det protestantiska Holland? Sjelfva det fria England med Skottland, i sednare tider Der; 18 Juni. 425 öfverspunria med ett papistiskt nät, stå snart rådlösa för denna läras med andliga vapen utvidgade verldsliga makt. Det är i våra dagar, som striden just i dessa länder utkämpas mellan katholicismen och protestantismen om herraväldet i verlden.
Nvbyggnadskostnaden för vägen och broarne uppgick, såsom förut är nämndt, år 1787 till 100,454: 10. 8 specie. Isiåndsättandet af Nockeby bro år 1803 till 7,288: 32. — „ d:o af Trallebergs och Drottningholms broar år 1815 till 8,416: 44. 11. och iståndsättande af Nockeby bro år 1819 till 13,258: 32. 4. Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition, N:o 5. 5 — hvilka belopp utgått dels af särskilda stats-anslag, dels af allmänna anslaget för kronans hus och byggnader i landsorterne; hvartill nu ytterligare kommer, för nybyggnad vid Traneberg, af Rikets Ständer år 1851 anvisade 48,000: Efter öfvervägande af allt detta, jemte hvad Kammar-kollegium, för sin del, i afseende på Kongl. Majlis Befallningshafvandcs ofvanberörda förslag, underdånigst upplyst och anfört, har Kongl. Maj:t, då det icke utan allmänhetens alltför stora betungande låter sig göra att, genom förhöjning af nu sällande taxor å bropenningeuppbörden vid Trallebergs, Nockeby och Drottningholms broar, bilda en fond, tillräcklig att bestrida alla för dem erforderliga underhållsoch byggnads-kostnader, samt enär hinder härför dessutom möter derigenom, att, enligt Rikets Ständers vid 1835 års riksdag fattade beslut, broafgifterne böra ingå bland Stats-verkets inkomster, genom nådigt beslut den 4 nästiidne Maj, förklarat sig för närvarande icke finna skäl, att till den ifrågaställa förhöjningen uti de vid öfverfarten af förstnämnde broar hittills bestämda afgifter lemna nådigt bifall.
Expensmedels-råkning arne sid. 187. Extra stats-anslag till landtförsvaret 77-78. Bilagan litt. » 77. stats-reglerirgs-fonden för år 1858 » 5. Bilagan litt. E. vid » 5. — utgifter, anslagen till » 10. Fahlu bergsskola » 193. — Elementar-läroverks räkenskap Filéenska testaments-fonden » 17. Filipstads skolas räkenskaper » 260. Flottans räkenskaper » 101—108. Flyinge och Dahlby kungsgårdar och 168—169. stuteri-inrättning » Formulär till räkenskaper för de förvaltande verken » 4—5. Fortifikations-afdelnings, Krig s-koll eg ii, räkenskaper » 72-73, 75, 77. Bilagan litt. I. vid » 77. Fria konsternas Akademi » 205. Fribref s-rått » 48, 52. Fängelserna och arbets-inrättningarne i riket 152—162. Bilagorna litt. R. och S vid Fästning s-byggnader, anslag till » 77. Bilagan litt. I. vid » 77. Förenade mötes-passevolans-fonderna Förskotter, balanserade » 15-16. Förslags-anslagen, brister och besparingar å » 9 — 10, 22—27. Försvarsverket till lands, anslag för » 70-88. Bilagorna litt. G, H. I, K, L och M vid » 70, 71, 77, 88. Försvarsverket till sjös, anslagen för Förvaltningens af sjöärendena räkenskaper » 101 —108. Garnisonssjukhuset, allmänna » 91—92. Gefle—Dala jernvägen, tillökning j statsbidrag för » 119. — Elementar-läroverks räkenskap » 225 —227. — Navigationsskola » 110. Bilagan litt. 0. vid » 110. Gefleborgs län, afvittringar i » 177—178.
Med åberopande af det olämpliga och betungande i den så kallade likstolns utgörande, hafva åtskillige ledamöter af Ronde-Slåndet förnyat deri vid sisttidne Riksdag gjorda framställning om ändring härutinnan, samt, i sådant ändamål, föreslagit, att Rikets Ständer måtte förnya deras i detta afseende till Kongl. Majit framburna underdåniga önskan och anhållan, att denna afgift mätte utgå med i procent af behållningen i den aflidnes bo, dock icke med högre belopp än 50 R:dr B:co. Utskottet har all anledning förmoda, att denna afgift, ehuru i 1681 års författning med de sedermera från äldre tid utkomna förordningar och resolutioner, uttryckligen påbjuden, nu mera dock sällan tolde in natura utgöras, hvarigenom således både det iS Allm. Besv.- och Ehon.-Vlskollcls Betänkande, N-o 109. olämpliga och obilliga i förordningens stadgande redan är, genom presterskapets eftergift, i allmänhet de facto undanröjdt; men Utskottet anser tillika nödigt, att ifrågakomne författning, såsom varande i strid med en upplystare tids anda, genom formligt påbud, i laga ordning upphäfves, under behörigt iagttagande af presterskapets härvid beroende tillbörliga rätt. Bestämmandet af denna löneafgift torde lämpligast kunna ske vid de tillfällen, då conventioner om Pastors lönerättigheter uppgöras, i hvilket hänseende Kongl. Brefvet den 28 Maj 1830 meddelar bestämd och tydlig föreskrift, ehuru Utskottet tillika anser, derest Kongl. Maj;t, till hvars höga bepröfvande saken bör öfverlemnas, finner sådant nödigt och lämpligt, att ett serskildt stadgande härom, utan samband med conventionens uppgörande, må till efterrättelse utfärdas.
Utskottets i afseende å General-intendentens aflöning nu fattade beslut, samt för min del tillstyrka Rikets Ständer, att bestämma denna aflöning till samma belopp, hvarmed den för närvarande utgår, eller 5,500 R:dr R:mt.” Häruti instämde Friherre Åkerhjelm, Herrar Tornerhjelm, Montgornmerie-Cederhjelrn, Lilliehöök, Stjerngranat, Skogman och Thulstrup samt Biskop Annerstedt, Prosten Schram, .Doktor Nordström, Prosten Wåhlander och Doktor Gumcelius-, emot fide punkten moni. litt. a.) (angående aflöningen för Chefen vid Topografiska korpsen), af Friherre Åkerhjelm, Herrar Lilliehöök, Stjerngranat och Thulstrup samt Biskop Annerstedt, Prosten Schram, Doktor Nordström, Prosten Wahlander, Doktor Gumcelius, Prosten Tellbom, Prosten Berlin och Prosten Arrhenius; emot 6:te punkten moni. litt. b.) (angående 8 Under-officerares anställande vid Topografiska korpsen), af Herrar Stjerngranat och Thulstrup; emot Sale punkten (angående allmänna Garnisons-sjukhuset), af Biskop Annerstedt, Prosten Schram, Doktor Nordström, Prosten Arrhenius, Prosten Wåhlander, Prosten Källström och Prosten Berlin; emot ll:te punkten (angående anslaget till löneförbättringar vid indelta arméen), Herrar Björck, Gråå, Cedergren, Hjerta, Berger, Hammar och Wahlström samt Riksdagsfullmägtige Sven Rosenberg, C. J. Svensén, G. Hultman, Anders Ericsson, Er. Ersson, Nils Larsson, Pehr Nilsson, Jonas Andersson och C. G.
— skulle otvifvelaktigt i nittionio fall af hundra det första namn, som kom att nämnas, blifva Carl Snoilskys, och så en lång paus, innan den svarande vågade sig fram med kanske ett halft dussin der bakom. Hvad må hända icke alla skulle velat eller vågat påstå för tre, fyra år sedan, det har nu mera blifvit en obestridlig sanning: sonettens och de andra poetiska kaméernas flitigaste konstmakare i de senaste tjugo årens svenska literatur har efter hand utvecklat sig till att blifva Sveriges nu lefvande förste skald. I och för sig vill detta i närvarande tid icke säga så synnerligen mycket, men till lycka för Snoilsky och hans skalderykte har han gått än längre och blifvit en skald utan af-seénde på alla jemförelser. Orsaken härtill är dock som bekant icke den, att han någonsin lagt sig ombord ‘ med så stora uppgifter, eller arbetat med de öfverväldigande, kraftmedel, som en gång i den Tegnérska perioden tjusade ett folk, hvilket till hvarje pris ville hafva sin storhet, om också blott i det fantastiska fordom eller i diktade drömsyner. Han har heller aldrig bjudit till att såsom på sin * tid romantikerna gifva oss en främmande literatur fix och färdig till lifs. Orsaken till att Carl Snoilsky fått sin %nu varande Ur dagens krönika. 2långt framskjutna plats i den svenska dikten äf * en helt annan och för honom, både såsom personlighet och författare, vida mera berömlig. Henrik Ibsen lät oss nyligen höra det djerfva påståendet, att den starkaste mannen är den, som står mest ensam i verlden. Paradoxen innebär en omisskännelig sanning. Den, som i ett visst gifvet fall går sin egeri väg — hvilket ju kan vara liktydigt med det att i ett sådant fall stå som mest ensam, i fråga om initiativet åtminstone, som är hufvudsaken — den är också i detta fall otvifvelaktigt den starkaste. Snoilsky har från början häfdat sin plats genom den sjelfständighet han lagt i dagen, under sin första tid ända till öfverdåd ofta nog.
Det har blifvit motsagdt på den sidan, som yrkar en förändring, att Ridd.Ordn:s i Ö § är fullkomligt tydlig, då den säger, att samtlige R. o. Ad:s hela antal skall uti bänkmtsafdelningar indelas; men nu finnes äfven i samma Ridd.Ordn. en 41 :sta §, som bestämmer huru frågor om förändring af densamma må afgöras, nemi. icke på af Hr Landtm, yrkad och framställd propos. i samma plenum, hvarunder fråga om rättelse eller ändring blifvit väckt, utan efter föregången remiss till Ridd.Utsk. Huru vill då R. o. Ad, nu bete sig, för att, med fullgörande af 18 §:n, som talar om valsättet, och 4' *jtn, som föreskrifver, huru ändring deri må kunna ske, komma till ett lagligt resultat i denna fråga, utan fullständigt iakttagande af föreskrifterna i 18 §:n, då Ridd.Utsk. ej är bifdadt och icke kan organiseras, förrän bänkmlsoch electorsvalen försiggått? Herrarne torde således finna, att all fråga om en sådan på förhand gjord förklaring i afseende på valsättet, som här blifvit vrkad, är i det ringaste sagdt oformlig. Yi måste följa formerna, och då vi följa dem, är frågan ganska enkel. Jag vill icke nu bestrida Gr. Anckarsvärds och Frih. Sprengtportens i sjelfva liufvudsaken yttrade opinioner, eller alt bänkmtsvalet borde annorlunda organiseras; men det kan ensamt genom ändring i Riksd-Ordnrs 41 § tillvägabringas för en annan riksdag; ty icke kan 18 § Ridd.Ordn., genom förändring, medföra inskränkning i 41 § grundlagens bestämmelser. Nu kan alltså sådant ej ske, utan åsidosättande af både Ridd.Ordn. och sjelfva grundlagen; ty Ståndet kan väl, sedan riksdagen är conslituerad, yrka propos. af Hr.