Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Domar förkunnas nu först öfver de mål som äro qvar sedan föregående thinget, sedan öfver de nya, i tur och ordning, dock så, att de som anses skola föranleda olika meningar bland domarna gömmas till sist. När man kommit öfverens om en dom och han lyder till förmån för klaganden, uppläses han af den domare, som förut redogjort för hans sak; är det åter den anklagade, som vinner, afkunnas utslaget af den som redogjort för försvaret. Alla domarne skola bekräftande tillägga: “Den domen afsäga vi alla. Den domare, som i stället derför tiger, gör sig skyldig till trenne års landsflygt. När allthinget var upplöst och folket kommit hem, skulle hvar gode i slutet af Juli och början af Augusti sammankalla till hösteller lejdthing dem, som icke öfvervarit allthinget, för att meddela dem de beslut, som der fattats. Detta var i synnerhet nödigt med afseende på de lagfrågor, som afgjordes af en särskild allthingsafdelning, den s. k. lagrättan. Sådan är uppränningen. En mängd detaljer funnos, som det skulle blifva för långt att meddela. Icke alltid gick det fullkomligt efter lagliga former. Så t. ex. när Mård giga skulle af sin f. d. svärson utkräfva dottrens förmögenhet och han från lagberget hade förklarat sig instämma Rut för den vederbörliga fjerdingsdomstolen, svarade Rut, som stod bland den åhörande folkmassan, med att offentligen utmana honom till holmgång. Mård rådgjorde med de sina och afslog sedan tillbudet, hvarigenom han just icke skördade ära. Att låta svärdet afgöra en tvistefråga i stället för att utagera henne inför domstolen ansågs vara lagligt. År 1006 tvistade de båda skalderne Gunlög Ormstunga och Rafn vid allthinget. Gunlög framförde från lagberget beskyllning mot den andra att hafva tagit bort hans trolofvade och i öfrigt visat honom all fiendskap och utmanade honom derför till holmgång. Ingenderas vänner tyckte synnerligen mycket om det. På utsatt tid trädde de båda parterna tillsammans på holmen i Yxån. Framför hvardera hölls skölden af en vän. Det var bestämdt, att den, som sårades, skulle anses hafva förlorat.
Oetol)er 1843, beslutsäe köränäringsr i sättet kör 0llsrtss-8igillstsspspperets tillverkning oell stämpling, oell me3 skseen^e s ilen k>et^3liggre tillökning i kostnsäen, ^esse körän3ringsr komms stt meäkors, köreslär Kongl. IVlspt, stt clet viel sists ststsreglering till Oögrtsö-8igiIlstrL-omko8tn3iler uppkörcle körslsgssnslsg sk 44,000 kl:elr ms ökss till 56,000 K:3r, eller meek ^ 12,179: 24. — 4:o. Kongl. lVlsp't, som viel prökningen sk ett ingikvet körslsg till köränöring i visss elelsr sk äetts Kmöets-Verks ^lloningsstst, kunnit clerviel ikrägsställ3 tillökning i Oetlsmökei nss sntsl oell löner, m. ni., elluru llvscl lönernss tillökning öeträlksr, pä klilligket grunösöt, Ilörs Illikvs öeroenöe skkvsel krsmeleles unäer öeösnellingen sk krägsn om styrelse-verkens reorgsnisstion ksn prökvss lämpligt, ksr deremot snsett inclrsgning viel nu vsrsncle innellskvsres skgäng kunns ske sk Ökver-Oommisssrie-llestäliningen viä nämnäe Verk, uncler visss kör säösnt ksll uppgikns villkor, nemligen, stt sk3et kör Ökver-Oommisssrien bestsmels Vklönings-belopp 1,600 K:clr, när leäigket in Vrsnsport 12,842: z». 10. 179: 24. - 12,000: /^,o/)0Fi'kr'o/r, ^V.o 1. 39 1ron8port 12,842: 39. io. tröllor, 0N8lä8 600 R:är till ärlig lön för en i f^rovince-kläI<6N8liop8-Lontoret on8täilon3e kev>8or, 400 1l:clr till ärli» lön lör en n^ Kommor-8Inikvoretjen8t» 8omt 300 k:3r till ärligt orlvoile för ilen of fl6vi8ion8-(lommi88grierv6, ät bvillien vi886 6fver-Lomnn88r>rien bittillg äliggonrle göromäl bommo ott onkörtro8, bvorekter äter8to(len.9f(ifv6r-<I!omm^880- I ie-olluningen, eller 300 ll:clr, 8liulle be8poro8.
HögvÖrdiga Preste - Ståndet den 3o December och Hedervärda Tionde-Ståndet den 4 Januarii bifallit Utlåtandet N:o 87, utan förändring eller tillägg, och sålunda beslutat: att en gåfva af B:dr f /ido B:co, utgörande skillnaden emellan inrops-summan för Norrkärr och Strömsvik, vid den förra och vid den senare Baneo-auetionen, 38 Banco-Ulskotlets Memorial N.o 123. anordnas af depå Herrar Banco-Fullmägtiges Dispositions-Räkning, JY:o 2, innestående besparingsmedel; att Summan må, till förmon för Hr Adlerstams barn, deponeras hos Höglojliga Riddarhus-Directionen, med anmodan, att om förvaltningen besörja; och att Räntan årligen må af RiddarhusDirectionen utbetalas till Förählrarnej under deras lifstid, för att användas till Barnens underhåll osh uppfostran, samt sedermera, efter Föräldrarnes död, Capitalet emellan Barnen lika fördelas; hvaremot Höglojliga Ridderskapet och Adeln, den 38 December, funnit för godt att, med afslag å nämnda Utlåtande ^ bestämma den Summa, hvilken borde såsom ersättning beviljas, till 16,000 R:dr B:co, hvilka skulle komma att af Banken till öfverste-Lieutenanten Adlerstam utbetalas; och Vällofl. Borgare-Ståndet, den 3o December , fattat det beslut: att bevilja en ersättning till Öfverste-Lieutenanten Adlerlerstam, af R:dr y,zg4 B-co, att utgå af Bankens Räntevinst, och öfverlemnas till Öfve rste-Lieu tenant ens egen disposition. Då, enligt Riksdags-Ordningens ^3 §., Utskottet funnit sig åligga, att dessa skilj - Banco^VIskottets Memorial N.o 1*3. 5g alaiga meningar, så nära möjligt är, sammanjemka, och Förslag derom till Rikets Ständer afgifva, får Utskottet, i betraktande deraf, att tvänne Riksstånd, nemi.
ConstitutionsUtskottets Memorial N:o 14, med uppgift på de förslag till Grundlagsförändringar , hvilka vid innevarande Riksdag af samtlige Stånden blifvit antagne, föredrogs ånyo och gilladesj och skulle Expeditions Utskottet anmodas, att medelst underdånig skrifvelse från Riksens Ständer om nådigt bifall till ofvannämnde Grundlagsändringsförslag, i underdånighet hos H. M, Konungen anhålla. Fän Vällofl. BorgarcStänckt. S. D. Constitutlons.Utskottets uti nedannämnda Memorial afgifne förslag till Grundlagsändringar, föredrogos ånyo och godkändes att hvila, såsom Riksens Ständers Utlåtanden till nästa Riksdag. N:o 9, Om ett tillägg i 4 Mom. 1 §. Tryckfrihetsförordningen. • ' c •• N:o ro, Om upphäfvande af 8 Morn. 4 §. TryckfrihetsFörordningen. N:o 1$, Om ändring i 37 $. Riksdagsordningen. N:o 16, Om ändring i 60 §. Regeringsformen. Utdr. d. 2l N:o 17, Om utarbetande af ett helt Moment och någon del af ett annat i 5 §. TryckfrihetsFörordningen. S. D. Återremitterades vid förnyad föredragning, N:o 143, StatsUtskottets Utlåtande om In. qvarteringsbesväret för Städeme. N:o 44, Lag-Utskottets Utlåtande om än. dring i 30 Cap. Rättegångs Balken. Från Hederv. BondeStåndet. S. D. Vid StatsUtskottets ytterligare utlåtande N:o 155, angående ProvincialMedicus Doctor Kjellman efterskänkt Bevillning, lät BondeStåndet bero, enär ärendet redan var afgjordt derigenom, att Utskottets första Betänkande vunnit öfrige Ståndens bifall. S. D. Nedannämnde, den 15 dennes på bordet lagde, Betänkanden föredrogos nu och biföllos, nemi.
Hr Frih. har sökt stöd för sin opinion uti exempel, hemtade från England och Frankrike, hvilka länder Hr Frih. ansett stå pä en högre punkt af upplysning, och der Frih. hoppats, att det vore lättare alt finna tillräckligt antal upplysta jurymän. För min del hyser jag en motsatt öfvertygelse. Jag tror, att juryinrättningen uti de i frågavar, länderna tillkommit såsom en nödhjelpsanstalt till folkets vårdande, sedan domaremagien sjunkit till den grad i förtroende, att den icke förmådde uppehålla hvarken enskilda eller allm. säkerheten; och härtill måste läggas, att England, som först införde juryn, var ett land, der domaren dömde efter förut fattade domslut. I ett land, deradvocaterna spela en ro! sådan som i England, der kan juryn vara nödig och nyttig; oell hvarföre? Det faller af sig sjelf. Men då Sverige slår så långt framför dessa länder, att det i 100 år ägt en så ypperlig brottmålslagstiftning, att dessa advocater icke erfordrats till brottslingens försvar, är juryinrättningen för brottmål här otänkbar, om man vill bibehålla någon säkerhet för Svenska folket att icke blifva våldfrjfdt, såsom i andra länder tillgår. När vi hunnit till den ståndpunkt i upplysning, om det kan kallas höjd, att domare blott hafva den juridiska, men ingen moralisk ansvarighet, att vi hos oss hunnit hilda ett advocalkall, hvarförutan ingen rättegång kan utföras, ingen tilltalad försvara sig inför rätta, då må man tala om jurys inrättande, och då hör den inrättas; ty då har nationen till den grad sjunkit i depravation, att man behöfver främmande lagar. Ilr Dalman har sökt med värma försvara juryinrättningen till biträde åt tryckfriheten och sagt, att juryinrättpingens borttagande skulle medföra trvckfrihetens undergång.
Denna anordning har sedermera fortfarit, emedan, om också de utplacerade hingstarne varit något mindre anlitade än de vid stuteriet qvarstående, någon väsendtlig anledning till förändring i den en gång vidtagna åtgärden icke förekommit; men orsaken härtill torde rätteligen böra sökas uti de för Skäne egna förhållanden, att dervarande betydliga egendomar merändels äro i besittning af de utvägar, som utgöra vilkoret för dyrbarare hästars behöriga vårdande samt framför allt deruti, att vanan vid hästens behandling hos Skånska allmogen är sä allmän, att erfarne stalldrängar derstädes kunna erhållas med vida mindre svårighet än i andra orter; hvartill kommer, att närheten till stuteriet sätter dess Chef i i tillfälle att någorlunda aktgifva sättet hvaruppå hästarne vårdas. Med antagande att de förhållanden, som gälla för Skåne äfven kunde, om ock undantagsvis, förefinnas på andra ställen inom riket, begärde och erhöll Stuteri-öfverstyrelsen år 1851 Eders Kongl. Maj:ts nådiga tillstånd att jemväl från Strömsholm utsätta hingstar hos enskilda personer till kostnadsfri vård; ett medgifvande, sorn dock hitintills föga kunnat begagnas, då, utom i Skåne, ingen benägenhet visat sig att ingå — 318 — så beskaffade, med både utgifter och ansvar förenade förbindelser. Skulle, med den tilltagande båg för hästkulturen, hvaraf hingstföreningarne utgöra en yttring, tillfällen framdeles yppa sig att utplacera hingstar mot föreningarnes förbindelser att för dem ansvara, skall hinder derför oj möta; men att, såsom Rikets Ständers Revisorer angifva, tillämpa denna method ända derhän, att genom hingstarnes utplacering eller försäljning mot rabatt till föreningarne, den vid Strömsholm underhållna depot helt och hållet tillintetgöres, afstyrker Stuteri-öfverstyrelsen på det högsta, öfvertygad att dessa hästar så snart koinme att förlora användbarhet för afveln samt erfordrade en så tät omsätt ning, att stuteriets produktion icke försloge för deras remonterande och att således inom få decennier en brist på hingstar skulle yppa sig, hvars afhjelpande sedermera koinme att erfordra lång tid och betydliga kostnader.
På sätt allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet vid sistlidne riksdag i sitt betänkande N:o 86 anfört, anhöl 10 Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse den 31 Januari 1841, hos Kongl. Majit att landsfiskals-tjensterne måtte indragas, men Kongl. Majit behagade, under den 11 derpåföljde Mars, i nåder förklara Sig icke kunna Rikets Ständers berörde begäran bifalla, hufvudsakligen på den grund, att för bevakandet af Kronans talan vid Underdomstolar, så väl i tvistemål som i brottmål af mera invecklad beskaffenhet, ombud med större insigter, än som i allmänhet hos kronobetjeningen kunde påräknas borde vara att tillgå, samt att biträde af skicklige personer jemväl vore erforderligt vid de fall, då emot kronobetjente sådana klagomål förekomma, som ledde till åtals anställande vid domstol.
Om man antager lull af 3 sk. för rått socker, så gör för 100 Tl införseltullen 300 sk., lägger man dertill afgiften till Handelsoch Sjöfartsfonden 30 sk., så gör det 330, eller 6 r:dr 42 sk. utom tolagen. Deremot blir af 100 $ råsocker i allmänhet icke mer än 60 U socker. Resten blir sirap och annat affall. Jag har hört sägas, att de birst anlagda fabriker endast kunna lemna 65 8>. Denna uppgift erhöll jag af en person, som ansåg sig fullt förvissad derom. Antager man drawback för 60 E, efter 4 sk. per K, så gör det 240 sk., eller 5 r:dr. Alltså återfår en sockerbruksägare icke fullt den tull han har erlagt, och meningen kan icke vara, alt tull skall beräknas på den sirap, som förbrukas i Riket, för hvilken ban i alla fall icke erhåller högre betalning, än råsockrets värde. Jag yrkar således, alt R. o. Ad. läcktes, med afslående af Utsk:s förslag i denna del, bestämma drawbackcn lill 4 sk. Hr Skogman, Carl David: Jag instämmer i Frih. Raabs förslag att, i anseende till den förhöjda tullen, bestämma drawbacken till 4 sk., emedan detta belopp i arithmetiskt förhållande öfverensstämmer med den drawback, som förut varit föreslagen. Ingen lärer kunna förneka billigheten deraf, alt bela den för råsocker erlagda införseltullen skall återställas, när det deraf tillverkade sockret exporteras. Svårigheten har endast bestått deruti, att bestämma huru mycket raftineradt socker, som erhålles af en gifven qvantitet rått socker. Det är klart, att i mån, som tillverknings-melhoderna förbättras, kan en större pro - 332 Den 20 Januari. duel erhållas af samma råämne, hvilken dock väsendtligen omvexlar, dels med afseende på olika beskaffenhet af det råsocker, som begagnas , och dels till följd af tillverknings-methodernas skiljaktighet. Man har således i detta afseende mäst taga ett durchschnitt.
Mine berra»! bär är ingen luxfråga å ira ne , fastän denna sak stundom så blifvit framställd af personer, som icke gjort sig reda för frågans egentliga beskaffenhet. Svenska infanteriet skall, ifall dessa instriictionscompagnier komma till stånd, stiga i verkligt inre värde, jag vågar säga till 100 proc. 20,000 man Svenskt infanteri, som några år fått begagna dessa instriictionscompagnier, skulle otvifvelaktig! bilda en så pålitlig stain för beväringen, att man skulle kunna trygga sig till den i farans stund. Jag uttalar den öfvertygelse, att oaktadt infanteriet är godt i oell för sig sjelf, och mera godt än man bar rätt att vanta sig med afseende på den ringa öfningsliden, så är det dock icke tillräckligt stadgadt alt utgöra stam för beväringen, såvida på denna rekrytexercis icke (astes det afseende som vederbör; ty en trupp kan vara god för sig, men nispädes den så mycket med ungt manskap, som förhållandet blir bos oss, så alt 4 man beväring räknas på en soldat af gamla stammen. då måste också denne soldat af gamla stammen vara utmärkt väl dresserad, om lian skall kunna inympa sin skicklighet på den oerfarne beväringsynglingen. Af dessa skäl tillstyrker jag bifall till delta anslag, innerligen och hjertligen öfvertygad alt afgörande! af denmUfråga djupt verkar på arméens tjenstbarhet i framtiden. Frih. Cederström: Med den sista talaren instämmer jag deruti, att R. o. Ad. måtte fatta enahanda beslut med PresteSt. Jag gör det så mycket hellre, som jag önskar alt R. o. Ad., i hvarje fall, der StatsUtsk. förbisett nationens fordringar för att kunna bereda sig till etl dugligt försvar, målte visa sig icke dela Utskrs inskränkta åsigter ani hvad samhället klafver. Frih. Leijonhufvud: Efter de upplysningar ' vi erhållit om de öfriga .Ståndens åtgärder, lärer denna fråga va. l-a på det sätt afgjord, alt betänk, är bifallet af Ivaline Stånd, ali PresteSt deremot bifallit K.
Ellen till att åtfölja mig på ett nattligt ströftåg, för att på andra sidan om en bäck söka en säterväg, som förlorat sig deri. Vi funno den ej, men Ellen föll vid sitt ifriga sökande derefter på näsan öfver en af bäckens tusende, sinom tusende rullstenar och bröt sitt paraply; det var det andra, som gick förloradt. Då vi återkommo till kamraterna dukade de upp aftonmåltiden: torr chokolad och kakes; jag föreslog allmän tebjudning, då jag ville bestå kokkärl. Detta framtogs och befans vara samma flata blanka bleckflaska, som hittills tjenat till att gifva hållning åt min turnyr. Aseptinen tömdes på en nu utdrucken fältflaska, vatten hade vi i bäcken, te i kandidatens rensel och glöder på bålet. Min tennbägare tjente som tekopp och Ellens nickelbägare, som blott behöfde en lindrig påtryckning för att blifva otät, uppböjdes till tesil. Hon hade äfven ett bra stycke socker i renseln, men allmänna meningen försmådde slik förfining. I stället dök jag misstänker ur Heggens gömmor en liten flaska ren sprit, ämnad, som det uppgafs, åt ömma fötter, men som nu blandades med det kokheta teet, för att utan vidare först på försök köras i Hertha, som ifrigt bestred rättigheten af en sådan behandling, då hon ej gjort någon menniska för när. De tre andra drucko blandningen tyst och med från elden bortvända anleten; jag fritogs på grund af min ålder och bestämda protester, men lofvade att i stället dricka oblandadt te ur bägare, som den värste ryss, hela natten, om det kunde bidraga till sällskapstrefnaden. Jag höll ord, drack en bägare ur hvarje »kok», försötmade drycken med pepparmyntepastiller en gåfva af Zéphyrs kapten bjöd desslikes mina kamrater, och de åto deraf. Så tillbringade vi under muntert glam nattens timmar, gående och stående kring bålet, hvilket jemt kräfde näring och vård. Månen, som ej var alldeles full, satte upp ett godlynt ansigte, höll oss sällskap till långt fram på morgonen och tyckte visst att vi voro ena glada nattsvärmare.
Och gjorde två andra gyldene ringar, och knäppte dem vid de andra tu hörnen af skölden nedantill, så att han låg hardt inpå lifkjortelen; Och gjorde två andra gyldene ringar; dem gjorde de på tu hörnen nedantill på lifkjortelen, tvärtemot hvarannan, der lifkjortelen nedantill sammangår. Och vardt skölden med sina ringar knäppt intill lifkjortelens ringar med ett gult snöre, så att det låg hardt intill lifkjortelen, och icke for löst ifrå lifkjortelen; såsom Herren hade budit Mose. Och han gjorde silkeskjortelen under lifkjortelen, den all virkad var med gult silke; Och hans hufvudsmog midt ofvanuppå, och en borda omkring hufvudsmoget fållad, att det icke skulle gå sönder. Och de gjorde på hans fåll granatäple af gult silke, skarlakan, rosenrödt, och tvinnadt hvitt silke: Och gjorde bjellror af klart guld; dem satte de emellan de granatäplen allt omkring på fållen af den silkeskjortelen; Ju ett granatäple, och en bjellra allt omkring, till att tjena deruti; såsom Herren hade budit Mose; Och gjorde desslikes den trånga kjortelen, virkad af hvitt silke, till Aaron och hans söner; Och hatten af hvitt silke, och sköna hufvor af hvitt silke, och nederklädet af tvinnadt hvitt linne; Och det stickade bältet af tvinnadt hvitt silke, gult silke, skarlakan, rosenrödt; såsom Herren hade budit Mose. De gjorde ock ännespannet på den helga kronona af klart guld, och grofvo skrift deruppå: Herrans HELIGHET; Och bundo ett gult snöre dervid, att det måtte knäppas ofvanpå hatten; såsom Herren hade budit Mose. Alltså vardt fullbordadt hela verket till vittnesbördsens tabernakels boning. Och Israels barn gjorde allt det Herren hade budit Mose;
Ehuru Utskottet, på de skäl, som Herr Grefve Lewenhaupt och Hr Hjerta anfört, skulle anse önskligt, att kamullseller redgarn, som här i landet icke tillverkas, kunde medgifvas lindring i de derå nu stadgade införsels-afgifter, vågar Utskoftet icke föreslå en sådan åtgärd, enär, såsom i Kongl. Maj:ts vid 1847—1848 årens riksdag afgifne tulltaxe-försiag jemväl upplyses, Utskottet inhemtat, att kamullseller redgarn vid förtullning svårligen kan ifrån kardullsgarn särskiljas. General-sammandragen öfver införda varor under 1852 utvisa också alt, under det omkring 24,000 <U. kamullsgarn blifvit införtullade, endast 102 £1. kardullsgarn inkommit. Yid sådant förhållande torde icke utan skäl kunna befaras, att kardullsgarn till betydlig del ingått emot den för kamullsgarnet stadgade lägre tullen; och angelägenheten att åt tulltaxan gifva den förenkling, hvarigenom dylikt missförstånd må för framtiden undvikas, är, efter Utskottets tanke, af den vigt, att alla slags ullgarn böra under en rubrik i taxan sammanföras.
Ut lat findé N;o j3, af en Ledamot inom Ridderskapet och Adeln: dels' att tili en pag* i4 af Utlåtandet förekommande mening, så lydande: ,J f.o Diarium inom J’hvarje Gassa föres med en column för Ducater och en column för R:dr "Banco; vare sig metalliskt mynt eller sedlar/’ orden 'Vare sig" förmodligen af misstag kommit att inflyta, och att slutmeningen i stället borde erhålla följande lydelse: ”serskildt för metalliskt mynt och serskildt för sed’’lar ” dels ock att det å pag. 18 litt. S, hvarest Cassa-Commissariens ansvarsskyldighet finnes utstakad, begagnade ordet *’uppsåtlig” borde borttagas, helst detsamma, i förening med orden: ”vårdslöshet eller för sammel$e/’innebure en motsägelse; af en annan Ledamot inom Ridderskapet och Adeln: att den af Utskottet, pag. 3a punkt. 5, föreslagna förändrade redaction af den §. i Organisations-Förslaget, som bestämmer Cassa-Commisariens ansvarsskyldighet, måtte rättas, enär berörde punkt, sådan den för närvarande lyder, ehuru innefattande samma mening, som Banco-Fulimägtiges redactions-förslag pag. 18 litt. S, vore alltför tvåtydig och underkastad en mångsidig tolkning, samt al en annan Ledamot inom sistnämnde Riks-Stånd: dels att det i Organisations-Förslaget stadgade förbud för Casseuren att från sig lemna större eller mindre del af det belopp, 4»ooo R:dr Banco, för hvilket borgen borde af hvarje Casseur ställas, vöre olämpligt, dels oek att af Banken inlöste förslitne Transportsediar och sedlar af de högre valeur erne, enligt nya formulär ren, borde, i likhet med hvad i afseende å de så kallade småsedlarne, eller sedlar af io R:drs valeur och derunder, blifvit stadgadt, förbrännas, i stället för att, på sätt Utskottet föreslagit, serskildt inbindas och förvaras.
Och derutöfver, utan att förut hafva hört RiddarhUsKamereraten örn Cassans tillgångar och bör alltid hans i detta afsfeende afgifvande yttrande bhtståndligetl i Pfötoöollet intagan. §• 3. SedaU RiddarhiisDirectionen i det föregåfende af dfchna §. anthålt: att Directiönen till befrämjande af ofullständiga Genealogiers cornplettering, låtit genom Kungörelsers införande i Svenska och Utländska Tidningar, till namn och hummer uppgifva de Åtter, hvilkas Stamtaflör fordrade tillägg, samt anmana vedefbörande al
Utskottets förslag till Förordningar, i:o angående en allmän Hypotheksbank för Riket, och 2:o angående de allmänna grunder, som vid Hypolheks-föreningars bildande och framtida verksamhet skola tili efterrättelse gälia, äfvensom Utskottets förslag, sidorna 19 och 20, till eli öfvergående stadgande, samt hemställanden, sidorna 30, 33 och 34, återremitterades; och hvad, sidan 54, förekommer, i afseende på en åberopad, af Herr Professoren Agardh väckt motion, lades lill handlingarna. Frän Hederv. Bonde-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Stats samt Allmänna Besvärs och Ekonomi-Utskoitets Betänkande N:o 23, föranledt af återremiss å Utskottets Utlåtande N:o 8, i anledning af dels Kongl.
Ilplastes ett ifrän A fmanna Bekwärsoch §>economiä Utst^oktet inkomnnr beläiikande, hwarj Utlkottet pä anförda skäl tillstyrker Konungens nådiga proposition rörande uphafwandet af Wgrgeringen i Skäne, Lades pä bordet, Uplästes ett ifrån Coustitntions-Utffoktek ingiswit memorial innehållande underrättelse att Utskottet utan anmärkning förrättat den granffning af Slars Rådets protocoiler för liden mellan der, förra Den -o Junit. K8'r förra och denna Riksdag, hwilken enskär grundlagarna frikattar Siats-Räden, StarsSecreterarns och Kei,»ngens föredragande i Commando mål ifrån alt ytterligare answar för sin Embers befattning. Lakes kill acterna, -Zerr Landt-U7grf?alken anmälte arr i Nkddarhuo-Ucskottet were en ledighet ester Herr Ittig, <sterskAcf, hwilken han anmodade Herrar Eleclprer atc genom nyke wal upfylla. Nrkerllgare hemställde Herr Landt.Marika kken Sill de Herrar hwilka anmält att r dag sa raka, om icke de, sedan tiden nu wörö långt liden och i alla fall Stander om mandag till plenum skulle sammankallas wille upffjukq sina anföranden t>ll nästa pleno Hwarefter sedan de dertill lemnat sitt bifall justerades följande Uldena af protocollet, hallit hos HSatost, Ridderfkanet och Adeln wid Uttima Riksdagen i Orebro den 2v Junii 18-2. S, D. F redrogos ä nyo och biföllos följande Skms-Ulffotletö, den ig ststl.