Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Författare hade redan upträdt för atö med konstiga skäl bevisa, att denna OpinionsNämnd vore ett oting; och desse skäl har jag i dag hört uprepas af Friherre Boije, som botat med vådliga följder af Opi - Den a3 Februnrii f. ra. 33 OpinionsNämnden, i synnerhet om Högsta Domstolen i en framtid skulle emottaga impulser af Democrater, eller, såsom Friherren helst uttrycker sig, Demagoger. Jag hoppas dock icke många skola låta missleda sig häraf. För min del anser jag iSoq års Ständer hafva gjort rätt och vist, då de inrättade OpinionsNämnden. Men det är vanligt, att då lugnet efter stora allmänna calamiteter blifver åtcrstäldt, och man efteråt börjar tänka på de förändringar, som, i följd af de privilegierades eller monopoliserade classernas behof af Folkmassans Jbiträde till försvar och arbete, inträffat, så söka de enskilte intressena alt nedrifva de friare Institutioner, som äro deni i vägen, huru allmänt nyttiga de än må vara. Rikets Ständer vid i8oq års Riksdag kunde ej raisonnera på annat sätt, än att, då Folkets Representanter ej kunde välja Högsta Domstolens Ledamöter, utan deras tillsättande öfverläts åt Konungen, Folket åtminstone borde förbehålla sig afsattningsmagten; och jag tror det vara nödvändigt, att, när rättigheten att utnämna desse Domare tillerkännes den ena Stalsmagten ensam, den andra åtminstone bör deremot äga det correctif, att kunna utvotera eller afsätta dem, som icke äro utnämnde med behörigt afseende på skicklighet och anseende, eller hvilka ej värdigt upfylla sine skyldigheter. Fråga är, »4 II. 3 34 Den Februari i f. m. om nu detta Lör, såsom Herr Tham föreslagit, blifva föremål för elt Utskott, eller för en OpinionsNämnd. Jag anser det sednare bättre. Visserligen medgifver jag, att den'öppna voteringen bar mycket för sig; men den slutna är så nära förenad med vårt närvarande Representations-skick, ja, må bända Samhällsskick i allmänhet, att den i detta fall icke kan afskaffas.
Det är utan tvifvel ganska principenligt, att en stats cassa-förvaltning finnes förenad i ett embetsverk; att alla inkomster ingå till detta verk; att alla utgifter för administrationens behof derifrån utgå, och att derstädes den allmänna statsbokföringen hålles. Då vi med uppmärksamhet betrakta vårt närvar, förhållande, befinna vi oss, efter den lyckliga regleringen af riksbokslutet, nära nog i denna ställning. En enda af de extraordinarie inkomsterna, nemi. den allmänna bevillningen, ingår till Riksg.cont.; hvaremot alla de ordinarie och de öfriga extraordinarie inkomsterna ingå till Statscont. Detta sednare befinner sig derjemte i den belägenhet att hafva att göra med alla slags inrättningar, som med penningeförsträckningar skola vidmagthållas och handhafvas; med dessa har det räkningar, hvilka upptagas i riksbokslutet, Det är den mest fullständiga tableau och statistik öfver redovisningen. Skulle man nu från Statscont. förflytta de inkomstkällor, hvilka motionären omtalat, så skulle denna enhet blifva rubbad, och den kunde ej vinnas, äfven om Riksg.- cont. öfvertoge alla bevillningarna, emedan de oi’dinarie inkomsterna i alla fall skulle ingå till Statscont. En dubbel räkenskap skulle härigenom uppkomma, och jag kan ej neka, att mig förekommer, som skulle detta medföra svårigheter vid redovisningen och granskningen, samt kanske ej bereda nödig redighet för den granskande. Man har sagt, att RJksg.cont. skulle behöfva dessa medel genast, för att kunna använda dem i sina låne-operationer, och man har äfven omtalat Riksg.cont:s nuvar. betydliga skulder. Men jag vill fråga, under hvilken tid Riksg.cont. varit utan skulder? Dess skuldsättning, då den är rätt organiserad, är ej något ondt i sig sjelf, utan tvärtom något nyttigt verkande.
Ridderskapet och Adeln. S. D. Föredrogos ånyo och remitterades till Stats-Utskottet Kongl. Maj:ts nedannämnde, den 18 dennes, f. m., på bordet lagda nådiga skrivelser och proposition till Rikets Ständer: l:o angående den tillökade ordinarie soldatroteringen i riket; 2:o angående understöd åt Öfverste-löjtnanten J. Z. Dunclcers enka, Maria Char lotta Tuderus; och 3:o angående väckt fråga om försäljning af en kronan tillhörig tomt i Malmö. S. D. Föredrogs ånyo och återremitterades, på grund af gjorda anmärkningar, Banko-Utskottets den 14 och 18 dennes på bordet lagda Betänkande N:o 43, med förslag till föreskrifter, afseende dels att ersätta upphörd Privat-bank och dels att underlätta penningerörelsen i allmänhet. S. D. Vid förnyad föredragning af Banko-Utskottets den 14 och 18 dennes på bordet lagda, utlåtande N:o 44, öfver väckta förslag, angående ändrade föreskrifter med afseende å assigneringen på Banken, bifölls hvad Utskottet hemställt, med den förändring, att de i det föreslagna 4:de momentet af Banko-reglementets 143 § nämnde assignationers minimi-belopp bestämdes till 100 r:dr banko. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Banko-Utskottets den 14 och 18 dennes på bordet lagda utlåtande N:o 45, i fråga om bildande af en kommitté för ätt uppgöra förslag till ordnande af rikets finansoch penninge-väsende, I 336 Prot.-Utdrag den 21 Juni 1851. Från Höge. Preste-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Banko-Utskottets Betänkande N:o 43, med förslag till föreskrifter, afseende, dels att ersätta upphörd Privat-bank, och dels att underlätta penningerörelsen i allmänhet.
Holmström äfven instämt, under yrkande, att, till bevarande af Kronans rätt, alla försigtighetsmått måtte vidtagas uti bestämmandet af sättet för liquiden af denna Kronans skuld, så att Sökanderne, som för det ringa värdet af högst i3 R:dr 16 sk. Banco för hvarje .SkatteRätts-Daler år 1817 kommit till egande af berörde fordran, erhålla hvarken mer eller mindre, andem, tillföljd af samma Liquidationsgrund, rättvisligen tillkomne; hvarmed Hr Prosten Åstrand sig förenat. Casper Betänkan den, j\r:o 344- i4^ Casper TVijkman från Upsala Län, Nils Månsson från Malmöhus Län ro. fl. Ledamöter inom Hederv. BondeStåndet hafva instämt uti Hr StatsSecreteraren Danckwardts den 26 October 1824 afgifne och uti Betänkandet N:o 275 intagne underd. yttrande i ämnet samt yrkat, att Utskottet borde uppgifva de grunder, hvarefter undersökning och värdering å Ädelforsshemmanen borde förrättas, på det Kronan genom förevarande skatterätts liquidation icke måtte iråka någon förlust ; hvaremot andre Ledamöter dels godkänt Betänkandet dels ansett merberörde Hemman och Lägenheter icke böra till den fordrade ersättningen användas annorlunda än genom försäljning på öppen auction, der fordringsägarne sjelfve kunde bevaka deras rätt samt dels, att den blifvande penninge-ersättningen borde beräknas efter det mynt, som var gällande, då fordringarne uppkommo; hvarjemte Peter Persson från Jönköpings Län hemställt, att af meranämnde Hemman under Ädelforss först borde uttagas Boställen inom Östra Harad för de Tjenstemän, sorn hos K. M:t sig dertill anmält och deribland KronoSkatteHemmanet Skirö Kåragård, § Mantal åt KronoLänsmannen Hultman, som hade det vidsträcktaste Länsmans-D'„ strikt inom berörde Härad, dock i afräkning på dess Lön, hvarigenom Staten icke skulle belastas med något nytt anslag.
Man kunde visserligen säga, att det beror på bolaget att använda sina sedlar, antingen i låneväg eller crediliv-väg, ty creditiver uro också alt anse som lån; men när jag ser på den 11 §:n, talas der blott om lån på viss tid. Jag vill icke vara vidlyftig, öfvertygad alt de som lagt hand vid banker, d. v. s. deltagit i deras styrelse, nog inse att creditivrörelsen afven bör utgöra föremål för en banks verksamhet. Jag skulle derföre hemställa, om ej bär fordrades ett tillägg, ungefär så lydande: ali för de handlingar af lika godhet och beskaffenhet, sorn för grundföndshandlingar är föri skrifve!, kunna crediliv beviljas, i den mån desva anlitas, inen dock icke till större belopp än a5 proc. af actieteckningen, och böra dessa handlingar i likhet med D c ii 20 Februari e. m. 549 grundfondshandlingarna granskas af bankdii eclionen oell Konungens lief:li:de eller dess ombud — samt i landtriinteriet förvaras. Häraf kan ingen fara uppstå; det ligger samma säkerhet i dessa credi ti vbandl ingar, som i hvaije annan grundfondshandling, och det är således ingen fara hvarken för allmänheten eller bolaget, om derpå utgifvas sedlar enr dast lill det förutnämnda beloppet af actieleckningen, eller 25 proc.; creditivröielsen är nyttig håde för banken och allmänheten. Säkerheten ligger i sjelfva dessa credilivhandlingar, och om en credi livrörelse grundas t. ex. pia 100,000 rtdr, så äro säkerligen aldrig 75,010 r:dr utelöpande på en gäng, i följd af de jemna, nästan dagligen verkställda insättningar och utbetalningar. Tillätes icke creclitivi öreLen, genom någon lagbestämning, så kunde en publik embetsman förbjuda banken att drifva en sådan rörelse, ifall banken skulle vilja sig deraf begagna. Hr Mannerskantz begärde att få veta hvad beslut de öfriga Stånden i denna punkt fattat. Underl.
Vägran att inga uti BorgareStåndets tillägg vid 3 §. af Riks-Acten. Beslut att låta bero vid Särskildta Utskottets Utlåtande af den 26 Juni, i anledning af flera till Utskottet remitterade Memorial, rörande nödvändigheten af kraftiga Författningar till afskaftande af Guld och Silfver på Uniformer och till hämmande af yppighet och öfverflöd. Bifall till Lag - och OeconomieUt• skottens gemensamma Memorial: 1:0 Om väckt Motion om afskaftande af Skall efter Odjur och Luderplatser. 2:0 Om Grefve Gyllenborgs Memo. mai, angående Stängsel-skyldigheten5 och 328 &e* 5 Jul'- *• m 5:0 Utlåtande om Förslag till Allman BergvorksStadga. Bifall till La^Utskottets Utlåtande a£ den 26 Maj, angående föreslagen f<n ändring i de, rörande ExtCutionsVerket, nu gäl** lande Stadganden. Gillande af StatsUtskottets Betan-* karden : 1:0 Angående Assessoren Danckwardt^ Memorial om Skatteköp å Allestad* Kronosäteri i Elfsborgs Län, 2:0 Öfver Rådmannen Bagges Memo* rial om Medels anslående till Lazaretts* byggnad i Uddevalla; och 5:0 Om fortfarande af det till Hatnn* byggnaden vid Helsingborg pä Stat an** slagna bidrag af Allmänna Medel. Bifall till OecQnomicXJtSihQ.tbets Betan* kanden: r:o Angående Incpiar tering i Städerna, 2:0 Rörande jemkning oeh förklaring af hvad Kongl. Förordningen, den gi Januari innevarande år, angående höjden af laggill StenGärdesgård, innehåller. Den g J"UB• m - 3*9 3:0 I anledning af yrkadt Förbud, emot anläggande af så beskaffade Vattenverk, hvarigenom, förmedelst uppdäniningar, angränsande Ägors uppodling och, förbättring hindras; och 4:0 Om inrättande af en practisfc BergsSchola. Af den 2 Juli:
Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer om anvisande af anslag till betäckande af kostnaderna för Sveriges deltagande dels i 1862 års allmänna industrioch konst-exposition i London, dels ock i den för landtbruks-alster och redskap innevarande sommar anordnade internalionela utställning i Hamburg; Gifven Stockholms Slott den 7 Augusti 4863. Sedan härvarande Kongl. Stor-Britanniske Minister tillkännagifva, att en för alla nationer gemensam industrioch konst-exposition komme att öppnas i London den 1 Maj 1862, samt de för anordnandet af denna exposition af Hennes Slor-Brilanniske Maj:t utsedde kommissarier framställt önskan att få sätta sig i beröring med sådane personer eller sällskap, hvilka bäst vöre i tillfälle att gagna dem, som ämnade på expositionen utställa artiklar, så, och då erfarenheten ådagalagt, att vid hittills anordnade allmänna större industri-expositioner de fleste Stater, med anspråk på högre utveckling och med tillgång på värdefulla industrioch slöjdarbeten samt konstalster, deruti tagit del, samt Rikets Ständer, vid föregående likartade allmänna utställningar uttalat sig för landets deltagande i desamma och för ändamålet då anvisat erforderliga medel, förordnade Kongl. Majit, under den 17 Maj 1861, att åtgärder äfven då borde vidtagas, på det att Sverige vid ifrågavarande exposition icke måtte lemnäs orepresenteradt samt utsåg Grosshandlaren m. m. C. F. Waern att vara kommissarie för Sverige vid omförmälda exposition; hvarjemte Kongl. Majit, i likhet med hvad tillförene egt rum, tillsatte en särskild central-komité för Sveriges deltagande uti berörda exposition, samt uppdrog åt Hans Kongl. Höghet Hertigen af Östergötland att i bemälda komité vara ordförande. 12 Kongl. Maj:ls Nåd. Proposition As 122.
Comp. i Hamburg samt Bröderna Bethmann och Raphael Edånger i Frankfurt arn Main, dels föreslagit, att lånegifvarne skulle, inom fjorton dagar från kontraktets underskrifvande, ega rätt att utan erläggande af någon Aufgeld bestämma sig för öfvertagande af större eller mindre del af lånet utöfver den fixt bestämda fjerdedelen samt att endast för den del af lånet, sorn inom nämnda fjorton dagar icke öfvertogs, borde betalas Aufgeld med en procent intill första optionsterminens slut den 1 September 1864, två procent intill andra terminens slut den 1 December samma år och derifrån tre procent intill den 1 Maj 1865, då låneöfvertagarnes optionsrättighet tilländaginge, dels jemväl yrkat, att, om lånet skulle afslutas i Pund Sterling i stället för Preussisk Courant, s. k. jouissance borde, enligt bruket i England, medgifvas. Denna s. k. jouissance innefattade för lånegifvarne eller den subscriberande allmänheten den förmån, att om lånet utlemnades med till exempel en femtedel den l:sta i hvarje af April, Maj, Juni, Juli och Augusti månader, skulle likväl beloppet af första halfårets räntekuponer, från den 1 April till den 1 Oktober, oafkortadt utgå. Fullmägtige medgåfvo hvad Erlanger yrkat om rätt för låneöfvertagarne att utan Aufgelds erläggande inom fjorton dagar från kontraktets undertecknande bestämma huruvida och till hvad belopp de önskade att mot det fastställda priset öfvertaga mer än den fixa fjerdedelen af lånet, men erinrade i fråga om lånets myntsort, att då i det å J. H. Schröder &
Ottenby Stuteri, om anställande derstädes a( Norrska hingstar lill häst-afvelns förbättrande —. 0 51 — a. 12 Mars a. 5 Mars b. 5 Mars b. 5 Mars Oäkta barn, om arfsrätt för dem 7 1 45 a. 15 Aug. a. 16 Aug. b. 14 Aug. b. 15 Aug. P. i 1 Paketfart, inrättande deraf till vissa utrikes handelsplatser . — 4 2 40 b. 15 Aug. b. 14 Aug. b. 16 Aug. b. 15 Aug. Palmstedt, C., pension för — 4 1 90 25 b. 26 April b. 50 April b. 3 Maj b. 5 Maj 174 Paltcbok, se Landabok. Parter, anslag till rättegångskostnader för 1 4 1 85 5 b. 23 April b. 25 April b. 24 April b. 26 April 118 Pasch, G. E., pension för 1 4 1 90 11 b. 26 April å. 50 April b. 5 Maj b. 5 Maj 174 Svar på ålerremiss — 4 1 155 29 a. a. 14 Juni a. a. 14 Juni a. a. 14 Juni a. a. 14Juni Pass från Norrige till Sverige, iakttagelser dervid — 8 2 — b. 25 Jan. b. 29 Jan. b. 29 Jan. b. 25 Jan. 9 Passcvolance-medlens utbyte mot Stats-anslag, se Stats-anslag pag. 5. Pastoral, regall, om förandradt befordringssätt till — 8 10 b. 29 Jan. b. 29 Jan. b. 29 Jan. b. 25 Jan.
Ilans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken förnyade sin förutgjorde proposition till bifall å StatsUtskottets förevarande Utlåtande. Ropades starka Ja, jemte några Nej. Friherre Cederström begärde votering. Hans Excellence Herr Grefve af TVetterstedtj Gustaf: Jag vågar hemställa till Ridderskapet och Adeln, om ej votering skulle kunna undvikas. Tvänne Talare hafva anfört, att två af Committéens Ledamöter sjelfva yrkat, att den underdåniga Skrifvelsen måtte afgå, och på detta skäl, och detta enda skäl skall jag ej sätta mig emot, att denna åtgärd vidtages, i hvilken händelse jag är viss, alt så väl Committerades infordrade försvarsskrif som det skäl Herr Den i September e. m. 109 af Billbergh anfört, komma att af Kongl. Majit tagas i nöjaktigt och tillräckligt öfvervägande. Jag hemställer derföre till Ridderskapet och Adeln, om icke, då Committerade sjelfve, som närmast äro interesse» rade i denna sak, begärt att Skrifvelsen skulle afgå, vi kunde bifalla Utlåtandet och derigenom bespara tiden. Herr Hjerta: Jag framhärdar uti att tro, det Ridderskapet och Adeln handlar försigtigare uti att återremittera än att bifalla Utlåtandet. Jag styrkes deruti af den sista värda Talarens anförande. Jag påminner mig det öde, sorn förut vederfar ils dylika från Rikets Ständer eller deras Ombud afgifne anmärkningar, om den ringaste ofullständighet funnits, och jag minnes det sätt, hvarpå de administrativa Verken afgifvit sina svar; och allt detta tyckes vara nog för alt önska, det en till Kongl. Majit afgifven anmärkning blir så fullständig, som möjlig. Det har endast fordrats den ringaste ofullständighet för att begagna denna brist i Ständernas anmälan, att fria de skyldige. Jag vet dessutom ej, hvarföre icke Ständerna skulle begagna sin rätt att låta sina beredande Auctoriteter ännu en gång granska saken.
Med hvad Utskottet i nästföregående punkt anmärkt ernst Hans Excellens Justitie-statsministern Herr Grefve Sparre_, i afseende på dröjsmål med åtgärder för den del af Lagstiftningen, som närmast inverkar på kredit-förhållandena, står i nära samband den erinran, hvartill Utskottet, vid granskningen af Statsråds-protokollen öfver J ustitie-departements-ärenden, särskildt kommit, nemligen, att under den tidrymd, samma granskning omfattar, någon verksamhet icke synes hafva å Herr Justitie-statsininisterns sida egt rum för fullföljande af det bemödande till allmännare förbättring af Civil-lagarne i öfriga delar och af Kriminal-lagen, som redan år 1810 börjat och sedermera intill nästförflutne riksdag fortgått. Behofvet af en sådan väsendtlig lagförbättring är så länge och så enstämmigt erkändt, att här icke behöfves att närmare derom påminna; och för denna förbättrings tillvägabringande äro, efter mångåriga arbeten och derför använda betydliga kostnader, vidtomfattande förslag uppgjorda. Om ock, i följd af de beslut Rikets Ständer under forflutne riksdagar fattat, då samma förslag blifvit till en del från Kongl. Maj:t och i öfrigt genom motioner af Riksstånds-ledamöter till Rikets Ständers pröfning framlagda, medgifvas må, att anledning icke varit för handen, att dessa förslag skulle i deras helhet komma att nu antagas, lider det dock icke något tvifvel, att vissa delar af Civiloch Kriminal-lagen företrädesvis fordrat sådan skyndsammare förbättring, att densamma borde särskildt för sig försökas. Särdeles inträffar detta förhållande i afseende på Kriminal-lägen. Den kännedom Utskottet, vid granskning af Statsråds-protokollen öfver Justitie-ärenden, haft tillfälle att vinna af företeelserna inom Kriminal-lagskipningens område öfvertygar Utskottet, att Herr Justitie-statsministern måste hafva insett, alt allmänna Lagens förbättring i denna del är så angelägen, att uppskof dermed från den ena riksdagen till den andra mäste medföra beklagliga följder.
Fullt erkännande, att Sverge har behof af arbetskraft att utleda sina begagnade och obegagnade näringskällor; att många inrättningar för fredliga värf, för menniskokärlekens, förståndsodlingens och den allmänna uppfostrans, fordra stora kostnader från statens sida; att således landet icke bör mera ansträngas, hvarken till kostnader för krigsväsendet i allmänhet eller till arbetskraftens användande för krigsöfningar under fred, än hvad som oundgängligen fordras, äro kommitterade dock fast öfvertygade om, att då Sverge i sin vanmakt 1808 och 1814 förmådde ställa på krigsfot mer än 2 för 100 af sin befolkning, så bör det i våra dagar, efter 50 års fred, — den längsta vi någonsin åtnjutit, och under det välstånd, som både styrelse och folkombud hafva erkänt vara för handen, då den förra föreslagit och de senare beslutit stora nationalarbeten till förr hos oss ohörda summor — lätteligen, då dess sjelfbestånd det kräfver, kunna bära en krigsmakt i fält af 2| för hundrade af den oupphörligt växande 4 millioners befolkningen, hvilket är något mera än i åtskilliga europeiska stater, mindre än i flere andra, men lika med det förhållande mellan krigsmanskap och folkmängd (denna senare då beräknad till blott 3,600,000), som den af E. K. M. 1856 förordnade svensk-norska kommissionen föreslog för Sverges och Norges gemensamma stridskrafter. Krigsstyrkan skulle, efter nämnde förhållande, blifva omkring 100,000 man, en styrka, som landet kan och bör bära, om behofvet så fordrar.
Då nu Hennes Maj:t EnkeDrottningen lemnat en betydlig qvarlåtenskap, så vöre väl icke olämpligt att så Den 8 Juni. stort Capital afsattes, att rentan deraf svarade emot pensionerna. Med Herr Silverstolpe förenar jag mig äfven deruti, att StatsUtskottet mätte föreslå ett Reglemente huru vidt en Konungs och Kongl. Persons rättighet att meddela pensioner, som sedan öfverflyttades på Staten, må sträcka sig; i annat fall skulle Ständernas beskattningsrätt lida ett stort intrång: en Konung skulle kunna tilldela pen sioner tili flera hundrade tusende Riksdalers belopp, hvilka, om de af Staten skola honoreras, kunde slutligen öfverstiga folkets förmåga. att utgöra dein. Herr Friherre af Wetterstedt, Gustaf: Jag instämmer så mycket hellre i det af Herr Kammarherren Silverstolpe gjorde anförande att, jemte åter-remiss till StatsUtskottet af dess nu upplästa Betänkande, med de deremot gjorda anmärkningar, Utskottet äfven måtte uppdragas att inkomma med ett Förslag, till en framtida Pensions stat för de vid de Kongl, och Furstliga Hofven anställda personer, som jag icke anser att den i allmänhet följda regel, vid bestämmande af pensioner, till samma belopp sorn den åtnjutna ordinarie lönen, är med full rättvisa tillämplig på Hof embeten och sysslor. Gemenligen åtnjuta deras innehafvare ringare Löne-förmåner, än deras vederlikar i Statens tjenst, förnämligast af det skäl, att dt t bristande i Lönen ersättes genom andra fördelar, åtföljande tjenstgöringen, såsom husrum och kost mm. Om dessa förmåner, då de upphöra, icke, vid pensioners 166 Den § Juni, bestämmande , komma i någon slags beräkning, så skaile innehafvare af Hof-sysslor blifva j tnförelsevis mera lidande än andra, i Rikets tj
Den som nu intet nöjer sig med, att i detta Riks-drama uttrycka sig med ett lika stumt, som uttrycksfullt ja eller nej, den har behof af och skyldighet mot sig, sin familj, sitt folk, menskligheten, sin Konung, ja! att inför Konungarnes Konung, oförställdt, på sidan om all menniskofruktan och all menniskogunst, uttala sin, på egen öfvertygelse grundade tanka i det magtpåliggan de ämne, som här nu förehafves, af fruktan att möjligen halka förbi något betydligare moment, så som det lätteligen händer, under I H. 15 226 Den 14 December. den mundtliga diskusionen, har äfven jag känt behof utaf, att, för denna gången, skriftligen framföra min mening och sålanda taga detta vördnadsbjudande husets upmärksamhet och tålamod, i, må hända nog stegradt, anspråk. Skall jag tala ett ord om dessa snabba domare, hvilka veta så mycket om andras bevekelsegrimder, emedan de så litet göra sig redo för sina egna, som veta ålit om andra, egenteligast intet om sig sjelfva. Visserligen utgöra dock dessa en ringa fraktion bland dem, som förfäkta det hvilande förslaget. Den aldra största delen af mina politiska motståndare, derom har jag förvissat mig, äro uplyste, Varma fosterlandets och Konungens vänner, som af sitt hjertås och förnufts förenade upmaning, försvara, om ej sitt ideal, dock det nödfalls-hjon, som de velat hafva lagt, till en provisionel skeppsbro, öfver tidens högtsvallande ström, till den lycksalighets ö, der de ämna fira mensklighetens triumf, och hvad vore en menniska, utan slutsyfte, utan ideal? Den egentliga gränsen emellan menniskan och djuret updrages just af den förmågan: att ega ett förnuftigt lefriadssyfte.