Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St:s gemensamma beslut tillförsäkradt att framgent förblifva i orubbadt åtnjutande af en gång gifne förmåner, skall indelta armée-befälet aldrig på annat sätt ega samma säkerhet för sin existens och derjemte lemna Staten samma tjenster, som hittills visat sig så fruktbringande. Ett »fört roen de-vo turn» begär jag icke, men skyldig upmärksamhet till milt förslag; jag vågar hoppas att det är billigt och att dess genomförande skulle framkalla hos Armé-befälet en tacksamhet och en förbindelse, som det i farans stund säkerligen skall veta gälda — och hvem kan 156 Pen 28 Jann ari f. m. ansvara för eller förutspå, när denna farans stnud kan varda koni mande? Hvad Lifbevärings-Regeitet beträffar, liar Hr Gr:n förklarat, dels att Chefsplatseu vore öfverflödig oeh icke tarfvade löneförböjning, dels att bäst vore om Regeitet sammanslogs nied båda Gardes-Rege:tne. Idéen härtill mätte vara tagen från mitt eget anförande till Stats-Räds-prot., der jag (pag. 32) bland annat vidrörer just samma utväg, men tillika förklarar, all verkställandet skulle erfordra större anslag, än jag då ansåg mig kunna tillstyrka. Som jag ännu vidhåller samma åsigt, torde jag böra uplysa, att den derutaf upkommande utgift en skulle stiga till närmare 60,000 R:dr rmt utöfver hvad K. M. begärt. Hr Grin bar nemi. sjelf sagt, att om Regeitet fördelades pä Gardel, så vore det billigt att befälets löner bestämdes till likhet med hvad för Gardes-befälct kommer att beviljas. Härtill skulle åtgå ungefär 30,000 Ridr rmt utöfver hvad som nu är för Lifbevärings-Rcgeitet föreslagit. Då befälet dessutom icke lärer kunna tvingas att gå in pä Garderne, så skulle Indragnings-statén i sådant fall belastas med en utgift af ungefär 28,400 Ridr rmt som utgör Regeitets nuvaride stat.
Nådig uppmärksamhet åt ofta åberopade af Borgare-Ståndet vid sistlidne Riksdag aflemnade förslag, så att frågan örn näringsfriheten i sin helhet samt den ovisshet och osäkerhet, hvaruti städernes Borgerskap för det närvarande sig befinner, må erhålla ett lange öuskadt slut.” Genom Skrifvelse den 19 Juni 1835 har E. K. M., jemte öfverlemnande al de till näringsfrihets-frågan hörande handlingar, i Nåder anbefallt Kongl. Couimelce-Collegium att, efter pröfning af de förändringar och jemkningar, som senare tiders erfarenhet och ombytta förhållanden kunna påkalla, i det af serskild Comité utarbetade och vid 1823 års Riksdag till Rikets Ständers granskning öfverlemnade förslag till Författningar, rörande utöfning af handel och handtverk, afgifva underdånigt förslag till förnyade Författningar i dessa ämnen, och dermed så tidigt inkomma, att E. K. M. måtte blifva i tillfälle att, före slutet af år 1835, i nyssnämnde af ekonomisk beskaffenhet varande frågor Nådigt beslut fatta; hvaruppå, efter föregången anmälan, att det anbefallda gransknings-arbetet icke kunde medhinnas inom föreskrifven tid, bemälde Collegium i stället, under April och Augusti månader 1836, i underdånighet till Ei K. Ilo Förslag till förnyd Förordning angående rättighet att i städerne och på landet åstadkomma slöjdeoch handtverks-arbeten samt fabriksoch manufactur-varor; och 2:o förslag till förnyadt Handels-reglemente, hvilka förslag redan samma år blifvit från trycket utgifne. Af hvad sålunda förekommit i afseende på ämnets natur och behandling, hafva Rikets Ständer herntat motiv tili följande slutsatsen
Testamentej hvarigenom både söner och döttrar mista all arfsrätt till vissa t Den ii No vem lier f. ra. missa andelar af föräldrars egendom, skulle vara en ännu värre immoralitet, och aldravärst den största liberalileteji i dessa förhållanden, eller frihet för föräldrar, att, utan afseende på deras eget fång, gifva anslags egendom eller qvarlåtenskap åt hvem de behaga, af barn eller oskylda] Tvärtom är det just, i brist på någon allmän rättsgrund, som folken, politiskt, eller efter olika omständigheter och åsigler af det allmänna bästa, olika bestämt till hvem, och till hvad del emellan flera, alf må utskiftas. Det vanliga förhållandet har varit, att Staten, räknande på föräldrars öfvervägande kärlek för sin afkomma, tillagt arfvet åt barnen, på det att Staten måtte slippa af allmänna medel sörja för deras uppehälle, uppfostran och framtida näringsfång. Ändamålen vinnas derigenom desto säkrare; ty medlen blifva sorgfälligare samlade, och bättre använda, uppfostran ömmare vårdad, och framtida utkomst vissare försäkrad, än om Staten omedelbart skulle befatta sig med dessa omsorger. Men ändamålen skulle dock icke nog fullständigt eller säkert ernås, om icke sjelfva grunden för arfveis delning emellan barnen af Staten bestämdes. Denna grund kan, enligt det föregående, icke vara någon annan än barnens behof, både såsom minderåriga och myndiga. Äro behofven olika, så bör arfsdelningen blifva äfvenså. Men bevisningen i detta hänseende hörer 49 H. 8 114 Den ii November f. m. till elen andra af Utskottets grunder, till hvilken jag nu skall öfvergå, sedan jag sökt ådagalägga, att den första svigtar. 2:0 Den inbördes jemnlikheten mellan makarj eller i hänseende till frågan, väl rättare sagdt, mellan könen. Men denna jemnlikhet finnes icke; och ehvad bemödanden lagstiftare må använda, för att införa den i Lagen; så är det fåfängt, emedan naturen sjelf bibehåller könens olikhet i verkligheten _, den ingen lagstiftare kan förändra.
Möjligen torde härutöfver någon mindre årlig kostnad ifrågakomma för de målskjutningsgevär, hvilka för elitcorpsen torde komma att behöfvas; men så väl här - 68 till, som till de förut uppgifna mötes-, marsch-, rese och aflönings-kostnader, erhållas tillräckliga medel genom de besparingar, som uppkomma medelst inskränkning af den årliga vapenöfningen till endast en viss del af den approberade beväringsstyrkan. Enligt hvad Eders Kongl. Majit af det nu framlagda förslaget täckes inhämta, har detsamma endast för ändamål att tillfredsställa Arméens behof af ökadt befäl. För sjövapnet är derigenom ingenting åtgjordt Likväl torde flottan, i händelse af ett krig, vara om möjligt ännu mera blottställd på befäl än arméen, hvilket förhållande lärer vara så mycket äfventyrligare, som det af förut i detta betänkande angifna orsaker måste anses vara rent af omöjligt att i hast för sjövapnet skapa skickligt befäl af vid sjötjenst ovana personer, äfven om det mest brinnande nit och den varmaste fosterlandskärlek hos dem göra sig gällande. För flottans försättande pä krigsfot erfordras, på sätt förut blifvit yttradt, till befäl och underbefäl ej mindre än 868 man utöfver den tillgång, flottans ordinarie stat lemnar. Till fyllande af detta behof, hvars oafvislighet jemväl förut blifvit ådagalagd, finnes enligt Kommiténs förmenande icke mer än en antaglig utväg: den nemligen att tillförsäkra flottan under krig tillgång på så stor del af handelsflottans befäl och underbefäl, som möjligt är. Af sådan anledning har Kommitén äfven föreslagit, att sjökaptener, styrmän och machinister af handelsflottan ingalunda måtte, såsom hittills varit fallet, undantagas från den utsträckning af beväringspligten, som öfrigt sjöfolk, på välgrundade skäl fått sig älagd I betraktande af flottans stora behof af betydligt ökadt befäl under krigstid och af det jemförelsevis ringa antal sjökaptener, styrmän och machinisten inora bevärmgsåldern, som kunna påräknas vara hemma vid utbrottet af ett krig, hade
Skrifvelse, N.-o i5. hos Riksgälds-Contoret egande creditiv, dels redan äro, dels hädanefter varda lyftade, må från och med nästkommande års början, nämnde Contor godtgöras med tre procent, efter år räknadt, dock med skyldighet för UllDisconten att ersätta hvad, som förut icke blifvit Riksgälds-Contoret godtgjordt utaf de, vid uppgörandet af liqiderna emellan detta Verket och UllDisconten , ifrågakomna eller ytterligare ifrågakommande afdrag för de med lånerörelsen gemenskap egande tillfälliga förluster. Hvad derefter angår den odisponerade andelens utaf Ull-discont-credilivet användande till Manufactur-Discont-fondens förstärkning; så lärer E. K. M., enligt hvad i den Nådiga Propositionen jemväl antydes, hemtat anledningen till Dess Nådiga förslag härom från Rikets Ständers sednast församlade Revisorers framställning i enahanda syftning. Denna framställning grundade sig dock egentligen på det af Revisorerne, i Berättelsen angående Commerce-Collegii fonder, uppgifna förhållande, att, då ifrågavarande creditiv, under de sednaste åren, endast i ringa mon hehöft anlitas, skulle den vida betydligare återstoden af creditiv-summan, hvilken i allt fall måst lill hela dess belopp Commerce-Collegium tillhandahållas, följagtligen vara ofruktbar och, utan gagn för allmänna rörelsen, innestå i Riksgälds-Contoret. Men, på sätt ej mindre Fullmägtiges Protocoll, än Riksgälds-Contorets räkenskaper nogsamt ådagalägga, hafva några serskilda tillgångar icke blifvit af Riksgälds-Contoret afsalta för de å detta creditiv ifrågakommande utbetalningar. Lika litet hafva Fullmägtige, vid fullgörande af deras uppdrag att förränta och tillhandahålla allmänna rörelsen den för Riksgälds-Contorets utgifter icke erforderliga contanta behållning, afdragit de summor, som måste af Riksgälds-Contoret utgifvas, derest merberörde creditiv skulle, till hela sitt belopp eller större delen deraf, begagnas.
Riitta sättet alt förskaffa ökad aktning och förtroende för högsta domstolen är således, efter mitt förmenande, icke det, att inför Riks-rält anställa laga åtal för de mer eller mindre lagstridiga åtgärder, som af samma domstols ledamöter vidtagas, utan deremot att, på sätt förut nämndt blifvit, bereda opinions-nämnden tillfälle att med fullkomlig oväld kunna utöfva den makt, grundiagarne ät densamme uppdragit. Det har blifvit invändt, alt Justitie-ombudsmannen, derest han tillerkändes den ifrågavarande rättigheten, skulle hafva fått makt att uppträda både såsom åklagare och domare, ulan att den tilltalade blifvit hörd och fått sig förklara. Den, som framställt denna invändning, synes hafva förbisett, att det endast är inför domstol, som Justitie-ombudsmannen kan uppträda såsom åklagare, samt att någon domsrätt uti intet fall honom tillkommer. Del af Justitie-ombudsmannen meddelade yttrande, angående det sednare beslutets stridighet mot klar lag, innefattar endast ett uttryck af hans individuella åsigt, men som Justitie-ombudsmannen, lika med hvarje annan dödlig, kan misstaga sig i sitt omdöme, så följer häraf, att det alldeles icke är afgjordt, att det sednare beslutet är stridande mot klar lag, derföre att Justitie-ombudsmannen ansett det så vara, lika litet som det skulle hafva varit afgjordt, att det vore med klar lag öfverensstämmande, derföre att Justitie-ombudsmannen derom fällt ett sådant omdöme. Hvad som deremot är alldeles afgjordt, det är, att af 2:ne hvarandra rakt motsatta beslut, elidera måste vara mot klar lag stridande, så vida nemligen riogo Ider a af dem är med klar lag öfverensstämmande.
Sig föranlåten att, för passevolansens fortfarande vid Svea och Andra Lifgardesregementena samt Sappörkompaniet, under innevarande statsregleringsperiod bevilja passevolantörerna en tillökning i årliga beklädnadsanslagen med tillhopa R:dr 10,212: 12. Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1862. 2 5 Transport R:mt R:dr 40,242: 12. 248,000: 84. 45,000: - 553,488: 70. likaledes, för åren 1862 och 1863, viii lifgardet till häst en årlig tillökning af 4,594: — och slutligen vid hussarregementet Konung Carl XV under samma tid en årlig tillökning af 4 4,541: 58. tillhopa R:dr 26,3 4 7 : 70. vill Kongl. Maj:t föreslå, att dessa tillökningar, som grunda sig på behöriga prisregleringar, måtte varda å ordinarie stat uppförda med 26,347: 70. Med anledning af Kongl. Maj:ts här ofvan gjorda framställning om uppsättning af ett nytt kompani ingeniörtrupper, föreslår Kongl. Majit, att det för samma kompani beräknade beklädnadsanslag, m. m 10,501: 50. må beviljas.
Ridderskapet och Adeln skulle behaga fästa någon uppmärk - Din 5 Maji samhet vid den anmärkning jag nu funnit mig befogad att göra, anhåller jag, att LagJ Utskottets Betänkande måtte till Utskottet åter remitteras. Härefter yttrade sig Friherre Mannerheim? Jemte det, att jag till alla delar med Herr Grefve Hamilton instämmer,- torde ja? få stadga öfvertygelsen om rigtigheten af hans åsigter med ett och annat exempel. Det är ej sällsynt, att hos personer af QvinnokönetSamhälisinrättningens fordringar öfverväldigas af Naturens befallande kraft. Skall då uppenbarandet af en förvillelse, hvars tyngd hon ensam bär, följa henne uti Prest-betyg hela hennes lifstid, och såmedelst motverka de mått och steg Lagstiftaren så sorgfälligt vidtagit för att afvärja publi, citetens farliga följder? I ett gladt sällskap, vid ett särdeles tillfälle, blir en person af starka drycker öfverlastad, och han pliktar — skall han derföre stämplas såsom benägen till dryc^ kenskap ? En örfil, gifven i enrum eller på a 11 j män väg, innefattar en lika immoralitet. I sednare fallet straffas den såsom vägafridsbrott, . och gifver i ett bevis begrepp om vanart. Anser man det vara en Frestens rättigJ het, att i Bevis införa eller utelemna hvad Den, 5 Maj. 69 från Domstolarna till hans kännedom kommer, tillägges honom en pröfningsrätt efter godiycko, som skall tillämpas efter olika principer, begrepp och lynne. Anser marx åter införandet i Bevisen af brott, utan allt urval, såsom en skyldighet, kan af tvänne saker en hända: Antingen kan allmänna begreppet om osedlighet försvagas, eller kan försvårad utväg till erhållande af tjenst' och låfligt näringsfång tvinga till olåfligt företag och vanart. I anledning af nu gjorda anmärkningar blef LagUtskottets Memorial återremitteradt. Föredrogs å nyo och bifölls Allmänna Besvärsoch Oeconomie - Utskottets, den 27.de angående ett yrkande, det förmedlade
O ch då nu dag går upp och morgonsol sig tänder, Och då nu hoppet, som så länge från mig flytt, Omsider bönhör mig och till mig återvänder, Och då just nu för mig all denna lycka grytt, Så är det slut, ja, slut med dystra tankars välde Och st3 ' gga drömmars makt, och slut med hån och spott, Och slut med alla ord, i bitterhet jag fällde, Där tanke utan själ fick triumfera blott. Nu bort med knuten hand, med retlighet och galla, Hur elakt och hur vrängt sig mycket än må te, Bort med allt lågsint groll, och bort en gång för alla Med usla drycker och den glömska, som de ge. Ty nu en varelse, af idel solljus danad, Har i min mörka natt en dager spridt så varm, Har tändt en kärlekseld af styrka aldrig anad, Allt med sitt leende, sin godhet och sin charma Bevakad utaf er, I milda ögon, klara, Och stödd af dig, o hand, i hvilkcn darrar min, På mossbevuxen stig, på vägar olrädbara Jag vill gå fram, rättfram med obekymradt sinn. Ja, rakt uppå mitt mål jag vill med jämnmod sträfva, Dit ödet leder mig gå fram besinningsfullt, All afund och allt agg, all våldsamhet förkväfva Och finna .plikten ljuf i lifvets stridstumult. Och synes vägen lång, att tröttheten förjaga Jag sånger sjunga vill uppå mitt enkla vis, Jag vet, att hon dem hör och henne de behaga. I sanning jag begär ej annat paradis. FREDRIK BOHM. MOLOKSOFFER. E N S T I G A N D E CIVILISATION synes oundvikligen föra till stegrade lefnadsbehof, en omständighet, som — för så vidt den innebär ett höjande af medelnivån för människans lefnadssätt — j u blott är att beteckna såsom glädjande.
Jag viii icke heller uppehålla mig vid det yttrande, att han skulle vara synnerli gen generad af Banco-Fullmcäktige ; men hvad Pensionerne angår , får jag föreslå Ridderskapet Ovh Adaln, att för framtiden afsäga sig all 34» Pen 4 December e. m. utbetalning deraf, om Canal-Bolaget icke sjelf kan verkställa den. I detta fall skall jag icke hindra ett bifall af Utlåtandet. Grefve von Schwerinj Fredric Bogislaus : Då ifrån arne Stånd anmärkningar gjordes vid Utskottets första Betänkande, ålåg det naturligtvis Utskottet att pröfva och besvara dem. Antingen Utskottet nu fann anmärkningarne grundade eller fann sig föranlåtet föreslå Riksens Ständer ett begifvande till hvid Canal-Direction önskat , kan vara likgiltigt, då tvisten är afgjord; och då Utskottet bestämdt gjort för behåll, att det icke må lända till praejudicat föi framtiden, så är Öfverste Berghmaos omsorg för Nationens Cassa fullkomligen tillfredsställd. Jag anhåller derföre om bifall ä Utskottets sednare Utlåtande, Herr Pereswetoff Morath s Anders Wilhelm: Jag var en bland dem i Banco-Utskot tet, som, då frågan derstädes förra gängen förevar, delade Utskottets åsigt i ämnet; men sedan, i anledning af skedd återremiss, Grefve von Plåtens yttrande härstädes förre gången blifvit af Utskottet noga öfvervägdt, fannö vi, hvad de ifrågavarande pensionerne angår , lämpeligt ingå uti hvad Grefve von Platen yrkat, emedan det för Canalarbets-Cassan medförde en verklig fördel , ty följden skulle annars blifva den, att vederbörande Tjenstemän vid CanalVerket måste öka sine pretentioner på lön , enär de icke kunde få hopp om någon slags ersättning vid inträffande sjukdomseller andre tillfälligheter. Med de restrictioncr Utskottet Den 4 December e. rn. föreslagit, är det alldeles ingen fara, att bifalla hvad Utskottet nu tillstyrkt.
Då Rikets Ständer, sorn före sistnämnde kreditivs lyftning skola vara sammankallade, följaktligen komma i tillfälle att, inom den hittills stadgade återbetalningstiden för de i anledning af kreditiv-lyftningen upplånta medel, ej allenast anslå fond till dessa medels återbetalande, utan ock meddela närmare bestämmelser i afseende på upptagningsoch liqvidations-sättet för ej mindre nyssnämnda än andra krigsutgifters bestridande möjligen erforderliga lån, och då en af kreditivets uibetalning genast påkallad skuldsättning, den der hvarken kunnat förutses eller genom förberedande åtgärder underlättas, ingalunda torde böra utsträckas utöfver den tid, som för samma skulds afbördande erfordras, så synes nuvarande föreskrift i fråga om förfallotiden för de obligationer, som till följd af stora kreditivets lyftning måst utfärdas, vara på goda skäl grundad; hvadan Utskottet anser sig icke böra tillstyrka någon förändring uti denna föreskrift, utan får Utskottet hemställa, att hittills gällande stadganden, rörande berörde obligationer, hvilkas räntefot eller myntsort derigenom icke är i något hänseende inskränkt, jemväl hädanefter må fortfara. Hvad deremot angår bestämmelserna i afseende på den upplåning, som genom mindre kreditivets begagnande kan föranledas, så anser Utskottet dessa bestämmelser böra lämpas efter de beslut, Rikets Ständer redan meddelat till iakttagande vid den nu pågående upplåningen för anskaffandet af medel till det serskildta kreditiv, som vid denna riksdag för rustningskostnader m. m. blifvit beviljadt; och hvilka beslut icke innehålla något så beskaffadt stadgande om mynt och ränta, som den här ofvan åberopade § i riksgäldskontorets reglemente. Utskottet har dock icke funnit någon gillig an - Stati-Utskollct» Memorial, N:o 215. 5 ledning alt tillstyrka utsträckning af obligationernas förfallotid utöfver den i samma § bestämda (iderymd eller 10 år från deras utgifningsdag; hvarföre Utskottet hemställer, att föreskriften härom må bibehållas.
N:o 24 i anledning af väckt motion om upphäfvande af 2 Kap. 6 § Giftermåls—balken. Bifölls. S. I). Uppå framställning af Herr Tersmeden, Per Reinhold, beslöt Ridderskapel och Adeln för sin del. att Ilikets Ständer skola sammanträda tili gemensam öfverläggning, angående Lag-Utskottets Betänkande N:o 21, i anledning af, ej mindre Kongl. Maj-.ts nådiga;Proposition med förslag till förordningar angående dels ändring i gällande bestämmelser om ansvar för den, som träder tiil eller utsprider villfarande lära, dels ock främmande trosbekännare och deras religionsöfning, än äfven enskilda motioner i samma ämnen; och skulle de öfriga Riks-Stånder. vänligen inbjudas alt i samma beslut sig förena. Den 25 April. Frän Högö. Presle-Sländet. S. D. Föredrogos ånyo och remitterades till Sammansatta Statsoch Banko-Utskottet Kongl. Maj:ts den 2 i dennes ankomna och då bordlagda nådiga Skrifvelse tili Rikets Ständer, med förslag angående förändrad organisation af Hypolheks-iurältningarnc i riket. Frän Vallöf. Borgare-Ståndet. S. I). Vid ånyo skedd föredragning af Kongl. Maj:ls nådiga Skrifvelse den 13 dennes, angående förändrad organisation af Hypotheks-inrättningarne i riket, biel' samma Kongl. Skrifvelse, med bilagor, tiil Sammansatta Statsoch BankoUtskottet remitterad. S. D. Föredrogs ånyo Slats-Utskollels Utlåtande: N:o <16, Prot.-Utdrag den 25 April 1860. 561 N:o 86, angående fortsatt utförande af jernvägsarbeten för Statens räkning och anvisande af dertill erforderliga medel; och blelvo de tre första punkterna bifallna: kommande behandlingen al detta Utlåtande att fortsättas uti pleni-sammanträde e. m. samma dag. Från Hederv. Bonde-Ståndet.
Till säkerhet härför skall det åligga full magt ige att, så länge och intilldess hela det upplånade capitalet med upplupna räntor blifvit guldet, hvarje år af först inflytande allm. bev i 1 I n: s medel till den under fullmägtiges vård stående amortissementscassa förenämnde summa öfverföra, utan att någon fö r b la n d n i n g ra e d C o n t:s öfriga medel derefter får ägn rum. I afseende åter på 2:di'a punkten yrkar jag, att R. o. Ad. måtte instämma med PresteSt., som uteslutit föreskriften om obligationernas utställande i Svenskt mynt. Dock önskar jag äfven här ett tillägg, så att punkten skulle lyda, som föijer: att det må öfver lem nas åt fullmägtige att till bestridande af Riksg.con t:s utgifter, efter sig företeende omständigheter, emot obligationer upptaga större eller mindre lån på längre eller kortare tid, med vilkor, att lånet skall ovilkorligen inom i5 år vara åter guldet och att räntan ej bestämmes högre än 5 för 100, då det för skrifna låncapitalet till fullo er hålles, men, i händelse nedsättning i c a pita linbetalningen kommer att äga rum, ej högre än 4 proc. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: Utan att ingå i noggrannare granskning af Utsk:s betänk., hvars ofullständighet och mindre tillförlitlighet såväl i offentliga tidningar sora här af tvenne ledamöter blifvit tillräckligen ådagalagd, helst jag förutser, att ingen kommer att yrka bifall till Utsk:s förslag oförändradt, tager jag mig friheten göra några anmärkn:r. Lika med Hr Stuart anser jag behofven böra beräknas till 1,300,000 r:dr årligen, på sätt äfven PresteSt. beslutat. Hvad åter sättet för upplåningen angår, hafva flera skilda meningar här blifvit yttrade. För min del tror jag syftemålet böra vara icke blott alt på förmånligaste sätt skaffa penningar, utan äfven att tillse, att det sker på ett sätt, att allmänheten ej blir lidande genom beredandet af ett strypsystem, som alltid är vådligt.