Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då Utskottet, uti dess ofvannämnde af Ridderskapel och Adeln samt Preste-Ståndet bifallne Utlåtande, yttrat, att, enär Utskottet ansåg löueersältningen vara bestämd genom Kongl. Majlis Nådiga beslut, hvilket icke kunde blifva föremål för Rikets Ständers pröfning, Utskottet funné sig icke tillhöra alt ingå i bedömande, huruvida nu ifrågavarande embetsman verkligen må hafva varit till den af Kongl. Maj:t dem ti Hägde förmon lagligen berättigade, och således inskränkte sin åtgärd till hemställan, att för berörde löne-ersättning en tillökning af 8,000 R:dr måtte å Allmänna Indragnings-slalen uppföras; men delta blifvit af Borgareoch Bonde-Stånden afslaget, har Utskottet ansett sig icke kunna annorlunda uppfatta sistnämnde a:ne Riks-Ståuds beslut, än att dessa Stånd, med ogillande af berörde åsigt, funnit sig kunna ingå i pröfning af nu ifrågavarande embetsmäns rätt till löne-ersältning och densamma afslagit, hvilketsåiedes föranledde den uppställning af contrapropositionen, som Utskottets memorial innehåller. Då nu emedlertid 3:ne Riks-Stånd, på grund af förrberörde anmärkning, memorialet återremitterat, har Utskottet funnit sig böra «ontrapropositionen i öfverensstämmelse dermed rätta, och föreslår således, Bih. till R. St. Prat. 1840. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 33 Iläftet. 1 2 Stats-TJtskottets Utlåtande, N'.o 069. alt voterings-proposilionen niå erhålla följande lydelse, lill hvars antagande BondS-Slåndet jemväl inbjudes: Den, som, i likhet med hvad Stnls-Utskol(et i Utlåtandet N:o a58 föreslagit, bifaller, att vid Indragningsstatens slutliga reglerande må, i och för den af Kongl.
Eörordningen emot oloflig införsel eller utförsel af varor, uppnämnde personer, må, vid visitationer under bar himmel, äga rätt, att varor anhålla, utan att vara åtföljd af vittnen, men icke att varor undersöka, utan i vittnens närvaro, så framt anhällningen ej sker vid Tullplats. Bifölls. Den %'). Jann ari i c. ra. 2:o Att Undersökningsmans visitationsrättighet iur sträckas utom Tullplats till: ad) Gator och Torg i Städerne samt allestädes å Landet, under bar himmel. Grefve von Fersen, Hans: Jag tar mig friheten förnya hvad jag på förmiddagen nämnde rörande denna punkt, angående iakttagande af ersättning för de varor, som möjligen kunna skadas vid visitationen under bär himmel. Jag anser detta tillägg af högsta nödvändighet, för att vinna något correctiv emot obehörig kitslighet af en visitator. Friherre Åkerhjelm, Gustaf Fredrik: I afseende på i:sta delen af den siste Talarens yttrande på förmiddagen, har jag ingenting emot det föreslagna tillägget. Den föreskriften gäller för alla tillfällen; men hvad den omtalta kroppsvisitationen beträffar, som Grefven anser icke böra ske under bär himmel, får jag nämna, att hittills alla visitationer vid tullplats skett under bär himmel. Dessutom är denna omständighet vigtig i afseende på lossningsoch lastniugs-platser. Skeppare praktisera der vanligen varor i land på det sätt, att dels skeppsbesättningen, dels skepparens bekanta bära dem på sig i land till en betydlig mängd. I Götheborg i synnerhet går besättningen på detta sätt i land och insmuglar varorna, hvilka sedan tagas vid tull - Den 22 Januarii e. m. "9 bommen. Derföre tror jag,; att i händelse Grefve von Fersens förslag antages, ruan hör derifrån undantaga tullbommar, lastningsoch lossnings-hamnar, samt tcrritorial-linier. Annars kommer Tjenstemännens visitations-rättighet att förminskas, i jemförelse med närvarande förhållande, i stället för att ökas. Grefve von Fersen: I anledning af Friherre
I en ajalfbiografi a£ fir IS91 sager fru Canth: ~Egentljgen Br jag icke tillfreds mecl nzlgouting a£ hvad jag hittills sksifvit, nlen hoppas harefter kunna skapn nRgontiug battre, eftersom jag jn Bnnu har tretton Br igen till mitt sextionde Br, d. v. s. den Blder, dO d l a forfattare bordo ' elbs ihjal ' sotn det heter. ;) Af dessa tretton i r fick hon ej nler Bn halften. T snmin.g - miinniskan sphr, Gud rAr. ' UIr.u Berg, Anteckningar f r i n en. studleresa i Span ien. Cordova. DB jag blieksi: tillhaka p5 den fgjd af fiirgrilia taflor, so&amp; fr&amp;n min. resa i S p a n j e ~ upprulla ~ s.ig i !h: mitt minne, driijer: j a g med for ', kiirlek kvsr vicl (let lills f.ridf111lel Cordova, dit 1.i kommo pB, sen . Dot 1: ijrst: ~ och starlinste i~.ltryck, hoston eu 11ii.rlig ~loye~~.~borclag. som jag 1~t.t: lrver diirifrh, iir d ~ nl t oralqptr~il, som djgu.a un.cler sin.
Ridr, med derunder inbegripne 20 tunnor spannmål, skulle öfverflyttas å örlogsflottans stat; att, enligt hvad Kongl. Brefvet den 17 September 1847 innehåller, nämnde materialförvaltareljenst år 1836 blifvit indragen, samt de befattningen tillhörande göromål efter år 1844 förrättade utaf en afskedad kammarskrifvare, emot åtnjutande af den för materialförvaltaren å fästningsbyggnads-stalen bestådde skrifvarhjelp af 100 Ridr; men att denne person på begäran sedermera derifrån entledigades, utan att någon lämplig sökande, i anseende till det ringa arfvodet, anmält sig hugad att densamma bestrida; att, i följd häraf, befälhafvande Amiralen hos Kongl. Majit hemställt, alt för merbemälde befattning mätte beviljas ett arfvode af 300 Ridr att utgå, så länge befattningen befunnes nödvändig; att Kongl. Majit genom sistberörda nådiga Bref förordnat, att arfvodet för ifrågavarande uppbördsmanna-befattning borde förhöjas lill 300 Ridr samt tillåtit, att det för en sådan förhöjning erforderliga belopp 200 Ridr Slats-Utskottels Utlåtande, JM 83. 5 finge, så länge fästningsbyggnaden på Kungsholmen fortfore, af Förvaltningen af Sjöärendena utbetalas af under händer hafvande medel, hvilken utbetalning vid hvarje års slut skulle hos Kongl. Maj:t lill ersättning i underdånighet anmälas, samt slutligen att sistberörde belopp utgått af det å 5:le Hufvudtiteln upptagna anslag till oförutsedda utgifter, och återstående 100 R:dr af extra statsanslaget till fästningsbyggnaderna.
St. t» i fö Ilo StatsUtsk:s förslag i detta fall , ty utan tvifvel är det intet, som gör StatsUtsk. så förhatligt, eller visar det på en så ofördelaktig sida, som detta sätt att behandla allmänna ärenden, hvilket skall kännas i hvarenda koja, d. v. s. af hvarenda person, som får något med det Den 3 April f. m. allmänna att skaffa. Allmänheten skall då fördömma dem, som vållat dessa dröjsmål och svårigheter. Men som jag ingen skadeglädje vill hafva utan önskar rättelse, yrkar jag återremiss af detta betänkande. Hr von Heyne, Georg: Jag vill ej ingå i någon pröfning af behofvet för Stats-cont. att erhålla tillökad tjenstemannapersonal, eller den möjliga olyckan för landet att ej hafva afslutade räkenskaper då revisorerne samlas, icke heller af jemförelsen emellan Riksg.cont. och Stats-cont. annorlunda, än att jag måste nämna, det mig synes Stats-cont. vara ett stabelt embetsverk, då Riksg.cont. deremot är ett prekärt verk, som kanske snart kan befinnas ej vara al bebofvet pakalladt att bibehålla. Således är jemförelsen ej riktig, men liufvudskälet, hvarför jag tillstyrker bifall till betänk., är det, att den ordin, statsregleringen är afgjord, och att den är den enda, hvaruti löner kunna bestämmas för ordinarie embetsmän. Den extra-statsregleringen deremot är ämnad för tillfälliga behof. Då man har plåttrat bort så mycket penningar, så är det, efter mitt sätt att se, icke tillfälle att lemna anslag för detta ändamål Jag tror således att denna sak är af beskaffenhet, att den alldeles icke vid extra-statsregleringen kan komma i fråga. Gr. Anckarsvärd:
Utsk:ts sednare hemställan, att en inom BorgareSt:t väckt motion i ämnet icke måtte till någon åtgärd föranleda. Bifölls. Föredrogs ånyo och bifölls LagUtsk:ts d. 30 sisth Juni och d. 4 dennes bordlagde Betänk. N:o 31, i ani. af väckta motioner om föreskrifter till betryggande af besittningsrätt till fast egendom och af intecknings säkerhet. 11. o. Ad. åtskiljdes kl. T/z 1 e. m. In fidem, 0. Brakel. Den II Juli f. ra, Onsdagen den 11 Juli 1860. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 2 prot.utdrag för den 7 dennes, samt pleniprot. för den 13 sistl. April. Anmäldes och bordlädes nedannämnde, frän Utsk:n inkomna Mern. och Betänk:n, nemi. från StatsUtskottet: N:o 124, i anledn. af ftiksStåndens skiljaktiga beslut ang:de regleringen af utgifterna under RiksStatens första hufvudtitel; N:o 125, i anledn. af RiksStåndens skiljaktiga beslut i en med statsregleringen gemenskap egande fråga; N:o 126, i anledn. af erhållen återremiss å Utlåt:na N:ris 49 och 5 0, ang:de regleringen af utgifterna under RiksStatens andra och tredje hufvudtitlar; N:o 127, i anledn. af återremisser å 28:de punkten af StatsUtsk:ts Utlåt. N:o 93, ang:de regleringen af utgifterna under RiksStatens sjette hufvudtitel; N:o 128, i anledn. af väckt motion, ang:de militära boställens indragande til! Statsverket emot beviljande af förhöjd penningelön till militär-tjenstemännen; N:o 129, i anledn. K. M:ts Nåd. Propos. i fråga om ersättning till Sala silfververk för dess förlust i händelse af skatteförenklingens tillämpning på de till silfververket anslagna räntor af det s. ,k.
Sedan Utskottet, dels i officiel väg, dels under hand, sökt förskaffa sig alla sådana Statistiska uppgifter, dem förra Ständer ansett nödvändiga för uppgörandet af ett förslag i ämnet, har Utskottet, i den mån, dessa upplysningar blifvit tillgängliga, utkastat sin plan i hufvuddragen och småningom jemnat den bana, på hvilken det borde varsamt och stadigt framgå till sitt mål. Med antagande af de allmänna principer, att Svenska Statsförfattningen, lika stark genom sin grund sorn vördnadsbjudande genom sin ålder, endast fordrade nya stöd lör en säkrare varaktighet, att tillfredsställandet af de Orepresenterades anspråk innebure ej allenast en rättvisa emot dem och Nationen, utan ock ett medel att i Riksens Ständer införlifva liera samhällets värden och krafter, samt att, för detta vigtiga ändamåls ernående, icke behöfdes mer eller 68 Const. Ut sk. Betänkanden. annat än partiela förändringar i Stånds-representationen, eiler, oin ett rnaterielt uttryck får nyttjas, byggnadens förbättrade inredning och skick, Titan dess nedrifning, — hade Utskottet uppdragit en dess Ledamot att i afgifvande utlåtande och förslag framlägga de väsentligaste och mest öfverklagade ofullständigheter i National-Representationen, jemte sättet att med det helas möjligen minsta rubbning afhjelpa dem. Denne Ledamot har äfven svarat mot Utskottets lörtroende och väntan, då han, såsom ett anförande tilldess Protocoll, inlemnat det raisonnerade project, som härhos bifogas, och som Utskottet, medelst hufvudsakligt instämmande deri, redan gjort till sitt eget. För att undvika ett öfverflödigt upprepande, får Utskottet hänvisa till innehållet af detta project, så väl i allmänhet med afseende på utredandet af de Orepresenterades rätt, och grunderna för deras incorporation i de Riks-Stånd, till hvilka de kallas af sitt läge i Staten och af sina borgerliga befattningar, som afven i hvad angår de nya beståndsdelarne af Lagstiftande Magtens tvenne reella Classer, nemligen Jordbruket och Näringarnas.
Då sålunda, i anseende till förändrade förhållanden, Rustoch Rothållaren uti ifrågavarande härader numera äro nödsakade alt vidkännas besväret att åt sina soldater uppbygga och underhålla knektestugor, hafva Rikets Ständer ansett det vara förenligt med billighet, att de bland samma Rustoch Rotehållare, som hafva oundgängligt behof af virke till knekte-stugors uppbyggande och underhållande, må, derest sådant lämpligen kan ske, undfå utsyning å Kronans närbelägna parker. Rikets Ständer få, i följd häraf, hos E. K. M. i underånighet anhålla, att de Rustoch Rotehållare inom ofvannämnde härader, hvilka styrka sig hafva oundgängligt behof af virke lill knekte-stugors uppbyggande eller underhållande, må, efter derom skedd undersökning, erhålla utsyning dertill å Kronans närbelägna parker eller allmänningar, derest en sådan utsyning anses kunna ske med skogens framtida bestånd. Rikets Ständer framhärda &c. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 18 Dec. l844* Preste-Ståndet den 18 Borgare-Ståndet den 18 Bonde-Ståndet den 18 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående bestämmande af viss tid, hvarifrån den i Kongl. Förordningen den i3 Juni 1800 bestämda prcescriptionstid för fordringars utsökande räknas må. (Lag-Utsk. Bet., N:o 32.) S. A. K. Då någon bestämd föreskrift icke finnes i Lag eller Författningar, anBih. till R. St. Prot. 1844■ 10 Sami / A/d. 11 8a Expeditions-Utskottets Försåg tili and.
"Emot de sammansatta Utskottens beslut i åtskilliga omständigheter, får jag afgifva min reservation.” ”Jag har utgått ifrån den synpunkt, att bränvinet borde fördyraspå det att consumtionen af denna i både fysiskt och moraliskt hänseende förderfliga vara måtte minskas; äfvensom alt, genom en högre beskattning å denna industrigren, bereda Staten högre inkomster.” ”Jag hade önskat, att på den principenligaste väg komma till detta mål, eller kunna utrota den högst skadliga husbehofsbränningen genom fabrikerna och en hög beskattning å de senare. Men på denna väg förutsåg jag ett oöfvervinneligt hinder uti en tätt sluten eolonn af det Hedervärda Bonde-Ståndets Ledamöter, hvilkas medgifvande till en dylik ärendets T evilina och Oecon.-Utsk. Betänkande N.o 3. 23 behandling Icke kunde erhållas, och af både politiska och billighetsskäl, måste således en annan väg väljas, deruppå åtminstone till en del det önskade målet kunde hinnas.” "Jag har således, för att förekomma en alltför stor production af bränvin, medgifvit bränvins-bränningen såsom ett monopolium för jordbruket ; jag har, för att minska produclionen, lemnat min röst för konstapparaternas aflysande, m. m. i samma interesse.” ”Men å andra sidan har jag ej utan förundran funnit, att sedan dessa begifvanden skett åt husbehofsbränningen, så sökte dess försvarare undvika alla eoncessioner åt dem, hvars ändamål varit någonting helt annat, än att skydda husbehofspannorna.” ”Uppå dessa i yttersta korthet angifna grunder reserverade och reserverar jag mig emot Utskottens tillstyrkande i nedannämndejpunkter Den tredje. Jag anser rättigheten lill bränvinsbränning icke böra åtfölja jord af lägre värde än 5oo R:dr. Det nu befintliga Stadgandet leder dertill, att bränvin kommer att tillverkas i hvar stuga, hvarigenom det onda fortfar alt sprida sig på ett fruktansvärdt sätt ibland de torftigare classerna medborgare. Vid io:de punkten.
Stat utgående utgifter ej öfverstiga ofvanstående belopp. i4:o Ilar Kongl. Maj:t i Nåder öfverlemnat till afgörande Kongl. Kammar-Rättens underdåniga framställning, om billigheten deraf att, då endast arne Råds-Löner på dess Stat bestås, Lönerne för de öfrige feni Ledamöterne derstädes måtte till enahanda belopp förhöjas, enär äfven de innehafva Fullmagter såsom Kammar-Rätts-Råd, och af sådan anledning, äfvensom i följd af deras befattningar, närmast kunna jemnfö ras med Kongl. Kammar-Collegium, hvars alla Ledamöter åtnjuta lika Löner. Uppå Kongl. Maj:ts Nådiga remiss vid sista Riksdag af Presidentens i Kongl. Karn* i3i8 Stats-Utskottets Betänkanclen, mar-Rätten underdåniga hemställan att 3:ne af nuvarande Assessoré-Lönerne mätte blifva förhöjde till Kammar-Rätl,s-Råds Löner och dertill i Staten uppföras, lemnade Riksens Ständer i underdånighet det svar, att Riksens Ständer, under afbidan af den önskade allmänna reglering af Ämbeten och Tjenster, icke kunnat göra afseende å berörde ansökning, enär detta Verk åtnjutit lika Lön-förhöjning med andra Givil-Stateus penninge Löntagande Ämbetsoch Tjenstemän vid iSio års Riksdag. Enahanda skäl förefinnas ännu emot en sådan partiel Lönreglering, som den nu ifrägastälda, och då derförutan Stats-Verkets tillgångar icke medgifva denna Lönförhöjning, anser Utskottet sig ej eller kunna föreslå bifall dertill. i5:o Jemn väl har Kongl. Majit i Nåder tillkännagifvit Landshöfdingens i Jemtlands Län gjorde underdåniga anhållan, om Löntillökning för Lands-Secreteraren och LandsKamreraren i berörde Län, hvilka för det närvarande ega i årlig
Fanns en bakugn, var denna ett brukbart redskap, ty dit instoppades offren, och en långsam eld uppgjordes framför ugnen för att genom röken och hettan tvinga de halfstekta offren till bekännelse. Historien och särskildt trettioåra krigets historia är rik på sådana uppenbarelser af den onde anden i människohamn, men djäfvulen lyder icke lagen om orsak och verkan: hans gärningar finnas, han själf säges ej finnas till. Under sådana kända tidsförhållanden kunde ingen resa utan en stark eskort, och Ruben Zevi medförde tjugu välbeväpnade ryttare, alla hans eget folk och israeliter, ty på främmande legoknektar vågade ingen lita. Själf red han, med sina sjuttio år, en stark häst, i hvars sadelhölster voro instuckna två långa ryttarepistoler. Guld medförde han endast för resans behof. Detta tilldrog sig i Maj 1642, något mer än ett år efter Neunburgs fall. Karavanen hade på morgonen lämnat den lilla staden Dobrschan i västra Böhmen, red långs den slingrande stranden af floden Radbusa och hoppades före aftonen uppnå fästningen Pilsen. Två ryttare redo förut som kunskapare, två andra bakom som arriergarde. Vägen var usel, resan fördröjdes öfver beräkning. I våra dagar löper en järnväg till Pilsen ungefär i samma riktning och öfvergår Radbusa en svensk mil nordost om Dobrschan. Öfvergångsstället var år 1642 närmare fästningen, hvarför solen redan stod lågt i väster, när de resande hunno till denna punkt. Där befanns bron upprifven, troligen för krigsändamål, och då vårfloden ännu var strid, syntes ingen möjlighet att komma öfver, helst människoboningar och vägvisare ej stodo att upptäcka i den förhärjade nejden. Karavanen höll stilla. Himlen mulnade, om en timme skulle mörkret inbryta, och här kunde man icke tillbringa natten. Man beslöt bana sig väg genom småskogen på samma sida om floden, i hopp att finna ett färjställe, ett vad eller något tak öfver hufvudet för det hotande ovädret. Skogen blef tätare, nejden oländigare.
Rldr, för biträde vid utförandet af det år 1826 åt Bihang lill R. St. IO iStals-Utskottets Utlåtande N.-o 22. Presidénlen m. ra. Herr Grefve Adelsvärd lemnade uppdrag, att för allmänt behof införskrifva utländsk spanmål, synts dem icke hafva bort ega rum, då någon af de embetsoch tjenstemän vid f. d. Allmänna Magasins-inrättningen, hvilka åtnjölo expectance-löner, kunnat, för att biträda vid ofvannämnda befattning, till tjenstgöring inkallas, och de öfrige inom Allmänna Magasins-contoret arbetande personer, hvilka i följd af spanmåls-införskrifningen jemväl fingo vidkännas ökade göromål, funnits icke vara berättigade till någon serskild vedergällning derföre, hvarvid ålskillige af Revisorerne likväl i betraktande deraf, att berörde gratification icke var egentlig nådegåfva, utan beviljats såsom arfvode för verkligt biträde vid införskrifvandet af spanmål ifrån utrikes ort, till undsättning, efter den i flera delar af Riket år 1826 inträffade missväxt, hvilket biträde icke kunde anses hafva ålegat Expeditions-Secreleraren, såsom tjenstgörande vid den till Kongl.
Då Utskottet, för dess del, anser, att äfven de af motionären föreslagne arrende-vilkor icke lemna tillförlitlig säkerhet, att arrendena ej öfvertagas af andra personer än sådana, som hafva förmåga att väl sköta egendomarne och ordentligen fullgöra sina åligganden, enär det icke kan förekommas, att personer, hvilka sakna egna tillgångar, anskaffa sig städjebeloppet genom skuldsättning, som möjligen hindrar dem att med tillbörlig drift sköta jordbruket och lättare kunde bringa dem på obestånd, än om de årligen utgåfve en, emot uppoffringen af städje-capitalet svarande, förökning uti arrendet, äfvensom det vid många tillfällen skulle inträffa, att Staten, i saknad af säkerhet för årliga arrendets utgifvande, komme att deraf gå i mistning; hvarförutan stadgandet af dylika arrende-vilkor skulle medföra den påföljd, att många driftiga och ordentliga jordbrukare, hvilka saknade tillgångar att utgifva städje-beloppen, blefve förhindrade att, både till Statens och egen förmon, genom arrenden bereda sin utkomst; så finner Utskottet sig, af alla dessa skäl, icke kunna till den af motionären föreslagna förändring uti vilkoren för utarrenderandet af Statens egendomar tillstyrka bifall. Slockholm den 9 Juni 1840. Reservation af Friherre Sprengtporten, J. TV.: ”Emot Utskottets förslag, i hvad det innefattar ett underkännande af städje-principens införande vid utarrenderandet af kronans egendomar, får jag anmäla min reservation.’’’ Slats-Utskollets Vilålande, N.o i6j. 7 N:o 16T. Ant. till Exp. Utsk. den xo Jani, kl. 6 e. m.
\\ behagat gifva Rikets Ständer tillkänna, att, derest Rikets Ständer, på sådan grund, lika med Kongl. Maj:l, funno billigheten och det allmännas fördel fordra, att de vilkor, som gpnom kontraktet blifvit bolaget ålagda, må i ofvanberörde omständigheter kunna efter Kongl. Maj:ts bepröfvande förändras, Kongl. Msj:t vore benägen att, efter vederbörandes hörande, taga i öfvervägande, huruvida för kanalombyggnaden enligt fastställd plan må kunna bolaget al handelsoch sjöfarts-fonden tilldelas ett ytterligare understöd, att under flera eller färre af de återstående byggnadsåren successivt utgå med högst 50,000 rtdr årligen, emot de vilkor och förbindelser å bolagets sida, som Kongl. Maj:t kunde finna lämpligt ytterligare föreskrifva, till betryggande deraf, att kanalbyggnads-arbetena vederbörligen fullbordades inom den tid, som redan vore eller i sammanhang med det nya anslags-beslutet blefve bestämd. Innan Utskottet yttrar sig öfver Kongl. Maj:ls högstberörde framställning, anser, för vinnande af närmare kännedom om de vilkor, hvaruti förändring blifvit i nåder ifrågasatt, Utskottet sig böra meddela innehållet af förenämnde emellan kronan och Strömsholms nya kanal-bolag, den 28 Maj 1842 upprättade kontrakt, i hvad det angår merberörde vilkor; nemligen a) rörande tiden för ombyggnadens verkställande. § 3. mom. a. Bolaget tillförbinder sig att fullborda ombyggnaden af kanalen och slussverket inom femton år, räknade från och med det år, då förslå anslaget af allmänna medel utgår.” b) rörande reparations-fonden. § 5. 'Efter arbetets fullbordan skall af kanal-inkomsterna afsältas Fem tusende (5,000) riksdaler banko om året till samlande af en fond för framtida större reparationer, intilldess denna fond, med derå upplupne och till kapitalet lagde räntor, uppgår till Två hundrade tusen riksdaler banko, hvarefter räntan må komma att inberäknas bland kanalverkets inkomster.
Sedan öfverläggningen härmed ansetts fulländad, samt H r Gr. o. Landtm, omförmält, alt de i afseende på förevar, utlät, framstälde yrkanden åsyftade dels bifall, dels ålerremiss och dels att R. o. Ad., med ogillande af Utsk:s utlåt., måtte besluta, att icke något särskildt kreditiv ä banken bör Stockholms stads drätsel-kommission beviljas, hemstälde Hr Landtm, om R. o. Ad. bifölle BankoUtsk:s utlåt. Ropades ja ocb nej. Hr Landtm, hemstälde vidare, om R. o. Ad. behagade, såsom Frih. Palmstjerna föreslagit, ogilla förevar, utlåt, samt besluta, att något särskildt kreditiv å banken icke bör Stockholms stads drätsel-kommission beviljas. Denna propos. besvarades med starka nej, blandade med ja, hvarefter Hr Landtm, hemstälde, om R. o. Ad. ausåge de emot förevar, utlåt, gjorde anmärkn:r föranleda till ålerremiss, men äfven härvid ropades starka nej, blandade med ja. Förnyad propos. lill bifall å Utsk:s utlåt., blef i anlcdn. här - 252 Den 22 April. af frarasläld, och sedan densamma nu blifvit besvarad nied starka ja, jemte åtskilliga nej, tillkännagaf Hr Landtm, det lian trott sig finna, att härvid ja öfverröstat nej. Då härefter 47 punkten af BankoUlsk:s betänk. N:o 42 ånyo föredrogs, yttrade Hr Tornerhjelm, Rudolf; Jag instämmer väl i den af Utsk. här framstälda princip, men anser det föreslagna maximibeloppet vara allt för litet. Hr Gr. o. Landtm, erinrade Hr Tornerhjelm alt, enligt af R. o. Ad. redan faltadt beslut, 47 punkten borde pröfvas före d. 73 punkten, hvari Utsk. afgifvit sitt förslag till reglementariska föreskrifter för kassa-kreditiv-rörelsen, hvarefter propus, till bifall å 47 punkten blef framstäld och med ja besvarad.