Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
"Om Lördagarna bör, der så ske kan, undervisning meddelas af vederbör, presterskap och lärare, icke allenast uti religionen, utan också för den ungdom, hvilken utgått från skolan, uli öfriga för skolorna" etc. Jag känner en församling i Småland, der man med framgång inrättat en Söndagsskola, och der undervisningen, hvartill ingen tvingas, flitigt begagnas, sedan man förstått alt uppmuntra dertill. Det lilla tillägg, som jag nu föreslagit, skall, om det antages, utan tvifvel bära välgörande frukt och torde desto hellre böra antagas, som det hvarken synes billigt eller nyttigt, att den ungdom, som andra dagar i veckan undervisas i skolan, skall 0111 Söndagarna äfven tvingas att inställa sig till erhållande af undervisning och undergående af föi hör. Efter min åsigt bör Söndags-undervisningen uti andra ämnen, än religionen, endast sträcka sig till den ungdom, sorn utgått från skolan. Hr Gripenstedt: Det torde icke finnas någon, som skulle vilja bestrida den stora vigt deruppå ligger, att hvad som blifvit lärdt icke bortglömmes. För min del anser jag Söndagsskolorna vara enda medlet, hvarigenom bortglömmandet af inbemtade kunskaper skall kunna förekommas. Då jag således i detta hänseende instämmer med Hr von Hohenhausen, skall jag anticipationsvis upptaga och besvara ett inkast deremot. Man skulle nemi. kunna invända, att man icke Di I lig l v is kunde begära, att den lärare, som alla söcknedagarna arbetat i skolan, skulle använda Söndagen för samma ändamål. Härtill svarar jag, att troligen på intet ställe skolundervisning, hvarom, enl. R. o. Ad:s nyligen fattade beslut, skolstyrelsen skall äga att efter omständigheterna förordna, kommer att äga rum hvarje söcknedag; och då kan gerna skolläraren några timmar om Söndagar - Dort i y Februari e. m. 355 na sysselsätta sig med de elever, som utgått från skolan. Underhållandet af förvärfvade kunskaper torde vara lika angeläget, som att från början bibringa dem. Hr von Rosen:
När Konungen eller Statsringsformens 95 §., de i densamma Rådet kalla Riksens Ständer till Urnämnde vederbörande kalla, åligge tima Riksdag, skola, utan vidare erindet dem att Hof-Rätterna underrätta, rån än sjelfva kallelsen, vederbörande Corporationer eller Embetsman skyndsamt och i öfrigt på sätt genom 1 och z mom, här ofvan stadgas draga försorg om Valens behöriga verkställighet. När åter, enligt Regeringsformens 93 §., de deri nämnda Embets-myndigheter meddela offentliga underrättelser om Riksens Ständers inträffande Sammanträde, tillhöre det dessa Myndigheter, utom Riddarhus-Directionen, att sjelfva om'Valen i förrberörda ordning foga anstalt. Angående tiden för Riksdagen lärer Konungen, då Han dertill kallar, Hof-Rätterna förständiga. Utfärdas Kallelsen af StatsRådet eller af vederbörande Embetsmyndigheter, skola, i förra fallet, Stats-Rådet, och i det sednare , Landshöfdingarne ofördröjligen härom HofRätterna, i det ändamål 2 mom. antyder „ underrätta. 4:0 Ankommer kallelse till Urtima Riksdag, sedan val till Lagtima Riksdag för sig gått, vare sådana val får Urtima Riksdagen gällande, utan att ny full. magt får den valde må erfordras • Bårandes likväl, cm tiden för Urtima Riksdagens början, de valde behörigen underrättas genom de Corp orationers eller Embetsmäns försorg, som föranstaltat om valen. Se Bih. 3 Sami. Mera. N:o 9. ConitUutiom-Utskottetr Memorial N:o i. 19 Ridd. och Adelns Prot. den n Maji I829 p. 47. Preste-Ståndets d:o 3 B* P34.?- Borgare.Ståndets d;o, 2 B. p. 250 och 265. Bonde-Ståndets d;o, 4 B. p. 658 • 6:0 Tillägg, rörande Ridderskapets och Adelns representations-sätt. Riksdags-Ordningen. §.
9:o Herr Wijks, angående förändring i Kongl. Förordningen den 1 October 1752, om stralfets skärpande för mätare, som, med origtighet i mätandet beträdas; 10:o Prot. Utdr. d. 14 Mars 184.0. i45 10:o Herr Hallströms, med förslag, ali Rikets Ständer må lios Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Kongl. Majrt måtte i Nåder anbefalla Sina Befallningshafvande att, efter Häradernes invånares hörande, så bemedla, att person, som häcktas inom det Härad, vid hvars domstol han bör undergå ransakning, icke insändes till Länsfängelse, förr än han, efter fulländad ransakning blifvit till bestraffning dömd, och att följagtligen så kallad ransaknings-fånge ifrån landet, under hela den tid ransakning med honom fortgår, må uti Häradets fängelse förvaras, på sätt, som nu uti Städerne eger rum; liro Herr Bagges, med förslag till det stadgande, att Kongl, Majrt och Kronan bör ansvara för åtgärder af de tjenstemän, hvilka af Rikets Styrelse tillsättas; och 12:o Herr Gräås^ med förslag till förändrad lydelse af 6 Cap. 5 §. Rättegångs-Balken. S. D.
Hon köpte emellertid ett litet lager af varor och genom Kongl. Resolution blef hon efter mycket krångel myndig och har lyckats så, att hon nu har mycket utgrenade affärer på landsorterne. Har nu denna affärslusla, hvilken benämning jag dock icke vill begagna utan endast omtanka om sin framtid, jäfvat de mera fina egenskaperne hos henne. Hon är ännu en fri qvinna och hennes bröllopp var utsatt till denna höst, men hon hade fått en bröståkomma, den hon förmodade vara lungsot. Ilon var nog ädel, nog omtänksam för att icke i sorger och bekymmer inkasta den man hon gifvit sin tro, utan ville hon först öfvertyga sig om, att hon icke hade någon bröstsjukdom och upsköt alltså det tillernade äktenskapet. Jag har velat anföra detta såsom ett exempel. För öfrigt föreställer jag mig, att K. o. Ad. i dag icke har annat syftemål än att pröfva eller utforska opinionen med afs:de på denna fråga. Nåväl hvad finner man då? Jo! K. SI. inkom till R. St:r med ett förslog: LagUtsk. godkänner det, hvarefter det antages af 2 Stånd. Det ena af do öfriga Stånden förkastar visserligen förslaget, men på hvad sätt? Jo! de fleste, som yttrat sig i ämnet, yrkar bifall lill den Kongl. Propos:n och endast några få talare yttrar sig emot densamme, så att många med mig trodde att vid en blifvande votering utslaget skulle blifva annorlunda. Således kan man taga för afgjordt, att 3 Stånd varit för det Kongl, Förslaget eller åtminstone 1%} varit emot det. Äfven den allmänna pressen har varit för det Kongl. Förslaget. En annan anledn. för mig ali antaga della förslag, är att jag tror detsamma hafva utgått från K. M:s Propos. att det är en af de många sköna tankar, som utgått från Honom. Jag yrkar bifall till K. Hr Printzensköld, Carl: Fordom följde man den grund sats i lagstiftningsfrågor, att iakttaga varsamhet vid öfvergång från en sekelgammal lagstiftnings-princip till en alldeles motsatt.
Ville jag antaga, att desse begge Län, innehållande nära ett tusende fyrahundrade qvadratmil i arealrymd, hade uppnått deras möjeliga höjd af odling och befolkning; så skul. le jag dock icke anse troligt att de måsgfaldiga och granlaga årender, som tillhöra Länen styrelserne j allmänhet, kunde, med tillhör, ligt iagttagande af Statens fördelar samt La^ rens Invånares rätt och bästa, skötas af en enda Landshöfding, hälst sedan desse Embetsmäns åligganden nu mera blifvit mycket utsträckta emot förra tider, då allmänna hushållningen och Policen fordrade mindre omsorger, atmina stone mindre vårdades Exempel hämtade från desse tider torde således vara foga bevisande i och för sig sjelfve; men en hvar som närmare känner huru Provincen Westerbotten, med dess enda Länsstyrelse i Umeå, då -förvalta*. Den 6 Martu, des, iemnad nästan åt sitt ode, och Kronobe tjeningens ensamma vård, finner utan tvifvel att Provincens delning i Tvenne Län var en upplyst och af omständigheteroe påkallad åtgärd. Ännu äro likväl, Sveriges ifrågavarande Begge nordligaste Län , endast ett halffärdigt Land, begåfvadt af Naturen med många obegagnade förmåner. Befolkningen , för närvärande tillhopa omkring 75^0 personer, befinner sig i jemt och betydligt tilltagande, och i samma mån som utkomst för Folkstocketl beredes, genom tjenlige anstalter för Landets -vidare odling och bebyggande samt Näringstillfällenas utvidgande, skall folkökningen o* felbärt blifva än starkare och folkmängden troligen finnas fördubblad efter en mansålder. När detta hunnit inträffa och de 1,400 qvadratmilen bebos af 150,000 menniskor, finnes förmodeligen ingen* som ur någon synpunkt skulle ogilla Provincens skedde delning.
Jag tillstyrker alt StatsUlsk. malte, såsom foster - 44* D t n iS N o r t m b e r f. ra. ländska män egnar och anslår, taga denna sak i öfvervägande. Jag får likväl anmärka, alt Frih. Stjerneld, vid återremissen af betänk. rör:de ordin. slalsreglertn, afgaf de upplysningar här blifvit nämnda, och att StatsUtsk. således erhållit dem på riklig vag vid återrernissen, föranledda af det yttrande uti betänk. ang:de ordin, statsreglerm , att saken vid exlra-slatsreglerlu ånyo kunde komma under öfvervägande, i händelse särskilda omständigheter så fordrade, eller huru orden (ollo sig. H. Ex. Hi’ Gr. Löwenhjelm, Gustaf: Gr. Anckarsvärd tyckes mig sammanföra grundlagsfrågan och slatsbehofsfrågan. Den förra, nemi. behörigheten af de å cabinetlscassans vägnar ingångna förbindelser, afgöres nu snart af Riksrätten; men efter dess dom, hvilken som helst, qvarstår statsljensten som måste hestridas. Det kan ju ej antagas, såsom behörig påföljd af hvilka pri» ter i ta som helst, att Rikets diplomatiska betjenande skall in filturo blifva omöjligt. Hvad åter angår att målets återupptagande nu af StatsUtsk. skulle vara formstridigt såsom föranledt af enskild motionärs framställning, bestrider jag denna åsigt af en utsk:s-ålgärd föranledd af en K. propos. och af a:ne Utrikesstalsministrars successiva framstallningar, hvaraf Hr Ihre nyss åberopade den äldre, då han i dag förrättade den sednare. Gr. Anckarsvärd: Med anledn. af en värd talares, Gr. Lövvenhjelms yttrande , alt (len af Hr Ihre nu väckta fråga, om reglerandet af någon cabinet tscassans skuld, grundade sig på en K. M:s nåd. propos., bör jag taga mig friheten erinra, alt någon sådan propus, icke blifvit lill R. St. öfverlemnad.
Herr von Schulzenheim, David, (den äldre) hade inleinnat ett sä lydande: Vördsamt Memorial! Till närmare upplysning om den af Herr Baron Henning Wrangel väckta frågan, om Kongl. Landtbruks-Academien och om Central Ö o Verkstaden för Akerbruks-Redskap, får jag anföra följande. Flere private Personer vände sig till Rikets Högloflige Ständer, för att vinna ersättning för deras hos Franska Regeringen ägande Fordringar; men då ingen undsättning genom den vägen vinnas kunde, anhöllo de om Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsens högt gällande Bemedling i denna deras ange. lägenhet, emot en tredjedels erbjudande af hela Fordrans belopp, som Hans Kongl. Höghet sedan täcktes, efter egit Nådigst behag till något Allmänt och Nyttigt ändamål använda. Kongl. Maj:t lät deruppå Constituera en Landtbruks-Academie, och anordnade denna Stiftelse, under Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsens omedelbara Styrelse, hvilken dertill grundat en behöflig Fond. 20 6 Den 9 Februarii. Hvad den vid Banan härstädes inrättade Verkstad till förfärdigande af Åkerbruks-Redskap beträffar, så drifves densamma icke för Kongl. Academiens räkning, utan är belt och hållet en enskild Entreprise, under Direction af Herr Majoren Blom, såsom den ende, hvilken Kongl. Academien funnit skicklig och villig till ett sådant företag, och som deraf drager vinst eller förlust, alldeles på samma sätt, som hvarje annan för Allmänheten arbetande Slöjde-Idkare, hvars förtjenst och afsättning bero på tillverkningens godhet och pris. Kongl. Majit har, för att befordra Inrättningen af en nyttig och ej förut i Riket funnen Anstalt, tillåtit Dess Landtbruks-Academie att kostnadsfritt på vissa år förse Directeuren Blom med rum och en del Verktyg. Kongl.
Månads hyror böra till ersättnings-gildl anspråk, och jag tror ej , att det står något nti puncten angående ersättning för Manskapets hemresa, hvilket bäst kunde utrönas, om punden b lefve å nyo uppläst. Sedan 23:dje puncten blifvit å nyo uppläst, yttrade sig Herr Hjerta: Då jag yttrade mig , var det i eli sammanhang om alla tre punclerne. Dä nu a3 puncten blott är i fråga, misstog jag mig om ersättningen för Manskapets hemresa, som här icke förekommer; men att de i denna punct omförmälte munadshyror. och kosthållning skola ersättas, anser jag likväl varu origtigt. Herr Grefven och Landt-Marskalken gjorde proposition till bifall af puncten i Friherre Hjertås serskilda mening. Ropades Ja oöh Nej. I anledning hvaraf Herr Grefven o eli Land t-Ma'r skalken hemställde , om Ridderskapet och Adeln behagade afslå berörde punct. 560 Den sj November e, m 1 Ropades Ja. 2 4 ' d e Puncten: Herr Grefven och Landt-Marstalken gjorde proposition till bifall å denna punct. Ropades Nej. Hvarefter Herr G'refven och LandtMars kalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade afslå berörde punct. Ropades Ja. 2 5 : t e Puncten. Herr Hjerta: Vid denna punct är samma förhållande, som vid de a:ne näst föregående. Besutom är det ganska vådligt, att lämna en. ersättning för Rättegångs kostnader , då till dess erhållande blott skulle behöfvas vederbörandes «{villencer, hvillka när som helst kunna skaffas. Sedan Herr Grefven och LandtMarskalkens proposition till bifall å denna prnct blifvit med Nej besvarade, hemställde Herr Grefven och Landt Mar - Dea November é. m« Marskalken oto Riddérskapel och Adeln behagade afsiå berörde punct Köp a des Ja. Grefve afUgglds:
N:o 40. i fråga om rättighet för allmogen i de norra länen ali afhämta tjäruved å kronans skogar. VI. 2J. — N:o 41, angående inkomsten af stomhemman vid pastorater i Calmar stift, under extra nådår. VI. 23. — N:o 42. i anledning af den å de Förenade Rikenas vägnar aflåtne Neutralitets-Förklaring samt de från främmande makter derå afgifne svar. VI. 23. — N:o 43. angående ett, Markaryds församling, för Kyrkobyggnad, beviljadt lån. VI. 253. — N:o 44. angående försäljning af det Kronan tillhöriga materialhuset i Calmar. VI. 253. — N:o 45. angående förmedling af lägenheter å förra Kronoparken Strandskogen på Öland. VI. 253. — N:o 46. angående utbyte af indragna Pukslagare-bostället Hvetlanda, Thomas och Kullagardarne emot Häradshöfdinge-bostållet Repperda Drakegården i Jönköpings Län. VI. 253. — N:o 47. angående utbyte af ett Häradshöfdingen i Öfre Frykdahls m. fl. tingslagers domsaga på lön anslaget, boställe. VI. 253. ( 64 ) Expeditioner till Kongl. Majit, Rikets Ständer. — Nio 48. angående ett förlagslån åt brandskadade handlande och näringsidkare i staden Jönköping. VI. 560. — 49. angående oäkta barns rätt lill afliden moders qvarlåtenskap. VI. 560. — Nio 50. angående ändring i 4 Kap. 2 §. Rättegångs Balken. VI. 560. — Nio 51. angående utsträckning af tiden, hvarunder civil tjensteman må, utan Kongl. Majits Nådiga tillstånd, vistas utrikes. VI. 560. — Nio 52. angående eftergift af Kronans rätt till Dana-arf efter aflidna enkan B. II. Sandelin. VII. 94.
» ' Skrattande ett friskt och gladt skratt, tog kungen min slappt nedhängande silkesbevantade hand, skakade den hjärtligt och försvann — men aldrig ur mitt minne. J. Flm. På » Skansen ». Det var under Skansens vårfest år 1895. Jag var då sjutton år, hade nyss flyttat från landsorten och nu till min stora förtjusning genom en väninna kommit med bland de biträdande. Intet kunde väl ge ett mera gladt och festligt intryck än den flaggprydda Skansen med nationaldräkter i lifliga färger i solljus och vårgrönska, musik, skratt och dans och upptåg, hvart man vände sig. Det var emellertid meningen att icke endast roa sig, utan också hjälpa till, somliga vid serveringen, andra i stånden eller vid tombolan, och åter andra, bland dem jag, med att sälja blommor. Första dagen hade gått. Litet tröttsam hade den varit, men rolig, alldeles förtjusande rolig! Det var tidigt den andra förmiddagen. Vi hade just ingenting annat att göra än att åka Skansen rundt i gamla pittoreska åkdon och låta solen bryna oss för att se så » äkta » ut som möjligt. Plötsligt blir det lif och rörelse: stånden smyckas med blomsterguirlander, nya flaggor och vimplar hissas, skrindorna löfvas, befallningar skickas kors och tvärs — » kungen kommer hit o m tjugu minuter ». I hast ordnas häck af nationalklädd ungdom i landskapsordning, blommor delas ut att strös för kungens fötter, marskalkarne springa af och an. Nu är allt färdigt. Ännu några ögonblick — kanonsaluten ljuder, och upp till stora ingången köra de kungliga ekipagen. Det går vågor af nigningar genom leden, det hurras och svänges med mössor, 299 och följd af kronprinsen går » Han selv », hälsande till höger och vänster, fram öfver den grönskande matta, som efter hand bildas för hans fötter. Dalkullorna, bland hvilka jag var, stodo ganska högt upp i allén, hvarför jag hade god tid att betrakta honom. Så lång och ståtlig han var, och så snäll han såg ut! Nu var han helt nära. Jag tog en handfull blommor ur min korg att kasta på marken — men greps nästan af yrsel — han fattade j u min framsträckta hand och frågade, om han fick en blomma af mig!
var fören151 - " Damerna äro skapade till världens prydnad och för att tjänas och tillbedjas, mannen böra göra sig värdiga dem genom stora och ädla handlingar, och de böra anse det som en tillräcklig helöning för sina förtjänster att f&amp; visa damerna sin vördnad " - det var hennes valsprik. " Som madame de Sabl8 hade stor skönhet och försvarade .sin sats med mycken kvickhetu, säger niadarne de MottéviUe i sina memoarer, ' s l lyckades hon att förskaffa den betydlig auktoritet. ' - En af hennes niihga beundrare var Voiture, som fick erfara olägenheten af att hembara en så stolt dam sin hyllning. Hon samtalade gärna. med honom i litterära ämnen och derigenom uppstod dem emellan en slags förtrolighet, utan att han dock ntigonsin vagade öppet visa henne nlgot galanteri. Men hans ärelystnad dref honom att inför världen gifva sig sken af större insteg i hennes gunst an han verkligen egde. Ständigt sdgs han komma frAn den gata, der niadame de Sablé bodde och en gang d5 hon var i Maine pti ett besök gjorde äfven Voiiure en resa dit och Iiit en derstädes boende vän herbergera sig under n8gra dagar. Vid sin Sterkomst till Paris lat han pdskina att lian varit 110s madaine cle Sablé. Rätta förhallandet att han aldrig trafl ' at henne blcf naturligtvis ocksa snart kandt. Nar madame de Sablé inirbte hans dubbla spel, drog hon sig alldeles undan ifriin hononi, och han blcf tvungen att afsta fr8n den för hans fafanga s i smickrande rollen af madaine de Sablés riddare. Ungefär vid den tid da madame de Rainbouillet af sjukdom tvangs att leinna unigangeslifvet, drog sig ock&amp; madaine de Sablé till hS1ftt.n tillbaka ifrän världen.
Fängelse vid vatten och bröd, om ändring i sältet fördess verkställande Farentuna Härad, om Kronofogde-befattningen derstädes >9 999*999999999*9 Svar på återremiss , , , ,,, , om några kronoparken derstädes upplåtande till allmänningar >»>,, Svar pä återremiss ,,,,, Färgpenningar, erläggande deraf för posterne, som färdas öfver Ortala viken ,,, Fässbergs Pastorat, om Askims och Frölunda för samlingars skiljande derifrån Förbuds sedlar; se Postiljoner. Fördelning, ny, af Kiks-Statens Hufvud-Titlar; se Hufvud - Fitiar. Föreläsning i Grundlagarne vid Rikeis Universitet; se Hufvud-Titel 1():de, sid. 4. Författningar, om tillförlitlig redaction deraf, om samling af alla äldre, ännu gällande Polissamt om revision utaf alla före antagandet af 1809 års Constitution utgifne , „ om bestämmande af den tid, hvarifrån de, som uppläsas ifrån predikstolarne, skola anses gällande , , , , , , , - N o 2 (i af 5’ IQ Afdelning. eller Memorial. U t låtande, Betänkande Riks-Ståndens Beslut. Kidd. o. Adeln. Prés teStåndet. BorgareStåndet. BondeStåndet. N :o Sid. 4 i 49 5-7 b. V 40 å. y 41 F.
Betänkande angäendc förbättring i numarande anstalter wid K'vno-stt>!ts, sbi. — med äterremist ä Allmänna Beswanoch Oeconomic-Utstottets Betänkande rörande förslag» om en Eomitö till öfwerscende af Kongl. Förordningen om Lurendrägeri och Tullförsnillning, 562. — rörande Allmänna Besvärsoch OeconomicUtskottcts Betänkande angäcnde Gästgifware-stjutscn samt förslaget till en sorwagns - inrättning, 562. — angäcnde Bcwillnings - Utstottets utlätande i anledning af Kongl. Majcks Rädiga Proposition, angäende förhöjning i Postporto för franquerandet af bref, som öfwer Stralsund fortställas tjll utrikes orter, 596. — angäende Stats-Utskottets yttrande om föreslagen indragning af den Kyrkörne i Skäne, Halland, Bleking och Bohus Län anstagne Kyrkotionde, 596. — med uppdrag ät Riddarhus-Utskottet att uti projcctet till Riddarhus - Ordningen föreslä utwäqar till befordrande deraf att Electorers och Utstötts Ledamöters antal städse mätte wara fullständigt, 597. — angäende Statsoch Banco-Utstottens utlätanden i anledning af Kongl. Majits Nädiga Proposition Register. 107 rörande dispositionen af den till Banquens säkerhet förstrifna hälft af Tull-inkomsten, 647. - angående Stats - Utskottets tillstyrkande om meddelande af ett län ät Westerbottens nödlidande innewänare utaf de i Banquen insatte patriotiske län och gäfwomcdlen, 691.
Alt, för de af Banken, till Rikets räddning, och SralSwerketS oumgänqeliga behof, pä är 1809 ucgifne Sex millioner Riksdaler, hwartill jemrväl återstoden wid samma ars stut, ä det är 1808 pä En million Riksdaler utgängne Creditivlänet, kommo att sammanflas, Banken, ifrån 18ro ars början, hade, wid hwarje Tre mänaders förlopp, an undfä lo§,OOv N:dr; således 420,000 R:dr specie ärligen; deraf skulle Räntan godtgöras enligt guartaliter uppgjord liquid, efter Twä procent för äret, och det öfriga wid hwarje inbetalning afföras pä Capi« talek. Sa beskaffad inbetalning ä förenämnde Sju millioner R:dr, borde oafbrutet fortfara, intill desi hela denna summa blifvit Banken tillfullo godtgjord. För Le öfrige 4,4,6,944 R:dr zc> si. n r:st. specie, som Banken, jemnlikt Riksens Ständers förordnande, hade att, dels genast, dels guartaliter, till och med i December mänad är 1812, hälla StatSwerket tillhanda, all pä bestämda terminer fä uttagas, skulle ä den summa, som inom hwarje föregäcnde quartal utgätt wid nästpaföljande guartals fluk inbetalningen werkställaö, efter Sju procent, pä he - io6 Den 29 Aug. la arel beräknade, och dermed framgent i lika matto salunda fortfara, att Räntan godtgöres med Twä procent ärligen, och det öfriga, enligt qnarkaliter uppgjord liqniv, afgär pä Capitalerne, intill dest deras fulla belopp blifvit äterbetaldt. Denna af sednaste Bauko.
Men oaktadt förenade Utskotten, på denna grund, ansett Förslaget att inställa Stats-Verkets inbetalning till Banquen, förtjena en noggrann uppmärksamhet, bardet dock genast förefallit, såsom högst betänkligt, att på samma gång som särskilda åtgärder med upprigtigt alfvar företagas till återställande småningom af det rubbade, förtroendet för Banco-Inrättningen, afskrifva en dess tillgång, så betydlig, sorn den ifrågavarande, och, till sin återbetalnings-möjlighet , så egentligen beroende enslast på Rikets Ständers beslutande rätt. Detta skäls största gilllighet uppkommer icke af den ziffra , sorn skulle komma att ändras i Banquens Hufvud-Bok , der i alla fall skulle qvarblifva en högst betydlig, och nu mera af allmänheten känd , behållning , utan fastmer af stegets egen natur, att vara vidtaget af magtegände Lagstiftare, efter det egna interessets ingifvelser, och till samtidens gagn, tvärtemot fordna tiders löften, och i samhällsföreningen grundad förbindelse att erkänna deni. xxiv Siatsoch Bane,o-Utskottens Utlåtanden. Sjelfva det egentliga syftemålet för all sammansättning af ett allmänt penningeväsende, eller orubbligheten af det värde-förhållande, som i Statens organisation har sin galande, skulle derigenom visas såsom i ett ganska hufvudsakligt afseende öfvergifven och detta syftemål har likväl varit det, som Utskotten föröfrigt bemödat sig att, genom det system af åtgärder, de ansett sig böra föreslå, i sin rätta dag framställa , till beredande af den styrka de ansett förnämligast felas de närvarande inrättningarne, eller: ett tilltagande förtroende.