Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En sådan blifver då tvungen att antingen vara borta från någotdera stället, eller ställa ett ombud, hvilken antingen måste få inslruction att ej gå in på något af hvad som i Socknestämman projecteras, eller ock godkänna saker, som hufvud mannen ej velat medgifva och dem han undvikit, om han sjelf kunnat vara tillstädes. Och jag hemställer, om icke detta är likaså hinderligt förärendernas fortgång, som om de frånvarande förklarades icke vara underkastade de närvarandes beslut. Herr Cederschjöld har anmärkt, att Socknestämmo-heslut ej höra gälla för andre än de, som erhållit kallelse att deri deltaga; men då en sådan kallelse ej utfärdas annorledes, än genom kungörelse från predikstolai ne, vet jag sannerligen icke, huru det kan utrönas, om en person, som vill undandraga sig ett beslut, fått del af kallelsen, eller ej. Friherre Cederström åter har gifvit det råd åt en hvar, som finner sig af något Socknestämmo-beslut förorättad, att deröfver anföra besvär hos vederbörande. Jag har sjelf erfarenhet af, 35 H. i6* Den 3o Julii f. m. huru föga man dermed vinner. Vid en Socknestämma hade jag, hindrad att sjelf närvara, uppdragit ett ombud att bevaka min rätt och ej gå in på någonting af hvad som projecterades. Denne åter uppdrog saken åt en annan, som antingen af missförstånd eller elakhet ingick på en afgifts erläggande. Jag vägrade likväl betala den, och en rättegång härom uppstod, som fortfor, tilldess ett Rikets Ständers beslut gjorde slag i saken. Föga belåten är således den, sorn måste söka skydd genom besvärs och klagomåls anförande;-helst detta ej afJöper utan stora kostnader. Likväl måste jag medgifva, att tillfällen vid Socknestämmor finnas, då de frånvarande ovilkorligen böra åtnöja sig med de närvarandes beslut; såsom i frågor om kyrkoreparationer, skolhusbyggnader, vägars anläggande och islåndsättande, med mera dylikt. Dock bör äfven härvid fästas det vilkor, att man är underkastad sådane beslut, endast då man ej deröfver inom en viss tid klagar, men annars icke.
Denna dag bör af Konungen, eller, i fall af hans frånfälle, af bägge Rikenas lagliga gemensamma Styrelse utsättas inom den kortaste möjliga tid, efter erhållen underrättelse om hvartdera Rikets särskildta val, beräknad efter Riksdagsorternas afstånd ifrån samlingsorten, men ej senare än den 21 dagen efter den för Svea Rikes Ständer oda Norriges Storting förut bestämda valdagen. Memorial N:o 2. 753 Ytterligare får Constitutions-Utskottet föreslå, att, innan hvardera Committéen ifrån den ort, der Riksdag i Sverige och Storting i Norrige hålles, afreser, dem å ömse sidor måtte åläggas att hvardera inom sig utvälja en Ordförande. Dagen efter den till samlingsdag utsatta dagen böra bägge Rikenas Committerade på bestämd timma, och efter af hvardera Committéens Ordförande utfärdadt anslag, på förmiddagen samlas. Sedan hvardera Committéens Ordförande uppläst deras Constitutorialer, förrättas genast lottning mellan de bägge Ordförande, för att afgöra hvilken vid omröstningen skall föra ordet; hvarefter, sedan sålunda Ordförande för hela den förenade Committéen blifvit bestämd, denna Committé genast, och utan discussion, omröstningen bör företaga. De Committerade böra ej åtskiljas, ej heller någon af dem ifrån samlingsrummet afgå, innan valförrättningen är till alla delar fulländad. Hvardera Ordföranden bör då uppläsa och aflemna det document, som innefattar hans Committenters på en enda person bestämda val, i enlighet hvarmed voterings-propositionen på de sålunda bestämda tvänne Canditater, efter förut i den till föreslående lagen uppgifvet och stadfästadt schema, medelst namnens ifyllning bör upprättas, och omröstningen, hvarvid enkel pluralitet afgör utslaget, genast företagas. Upprop vid denna omröstning bör så förrättas, att, derest den gemensamma Committéens Ordförande är Svensk, de Norrske Committerade först skola uppropas och sina röster afgifva, och derefter de Svenske, och tvärtom, derest Ordföranden är Norrman. Omröstningen bör förrättas med till storlek 754 Riksdagen 1815. och utseende i alla delar lika sedlar, hvarpå hvardera Candidatens namn bör finnas tryckt med lika stilar.
B. sednare beträffar, den hade att bekämpa stora svårigheter och måste tillgodogöra så svag malm att den gemenligen icke innehåller mer än sex, men ofta blott en procent koppar, hvaremot jernhandteringen sällan använder malm med mindre jernhall än 35 — 65 procent; att bränsel-åtgången för koppartillverkningen i följd deraf blefve jemförelsevis stor och medförde betydliga kostnader, större i samma mån bränslet stege i pris; alt bibehållandet af produktionsskatten för denna handtering icke väl öfverensstämde med nu gällande tulltaxa, enligt hvilken all utförseltull, således äfven å malm, upphört. Följden häraf kunde nemligen i allmänhet blifva, hvad redan undantagsvis inträffat, att, lill undgående af den dryga produktionsskatten, den råa malmen utskeppas, eller, såsom ifrågasatt blifvit, skärstenen, eller den första produkten af smältningen, till utlandet utföres och der förädlas, hvarigenom vårt land skulle gå i mistning af icke ringa arbetsförtjent. I likhet med hvad Utskottet i afseende å tackjernstionde inom bergslag särskildt yttrat samt Stats-Utskottet vid '1859— 1860 årens riksdag i fråga om be skattning af jernhandteringen anfört, anser Utskottet olämpligheten och obilligheten af produktionsskatter i allmänhet icke vara ringaste tvifvel underkastade, hvarföre ett upprepande af de många och, enligt Utskottets tanke, giltiga skäl, hvarpå en sådan åsigt sig grundar, icke här torde vara erforderligt. Bibehållandet af en sådan beskattning, der den förut eger rum, bör, enligt Utskottets tanke, icke heller ifrågakomma, derest ej särskilda förhållanden äro för handen, hvilka i afseende å beskattningen påkalla undantag från den i gällande Bevillningsförordning uttalade jemlikhetsgrundsats. Sådana saknas dock icke i förevarande hänseende; ty flera af de såkallade ädlare verken — hvarmed här, likasom uti de i ämnet väckta motioner, förstås ej blott sådana, der ädla metaller frambringas, utan äfven de verk, hvarmedelst tillgodogöras andra mineralrikets produkter, med undantag af jernet—lära vara gynnade med privilegier och särskdda förmåner af icke ringa värde.
Föredrogs ånyo Lag-Utskottets betänkande, N:o 16, i anledning af väckt motion, angående ändring i straffbestämmelse för Prest, som viger den, hvilken icke uppnått den ålder, som fordras för äktenskaps ingående: Bifölls; S. D. Föredrogs ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets betänkande, N:o 42, i anledning af väckt fråga 0111 förändring i löne-villkoren, för Con-Reclorn vid Örebro skola: Åjslogs. Proi.-Uldrag, den s5 October 1844- 245 Den 25 Octo b er. Från Högloft. Riddersk-apet och Adeli», S. D. Då nu till pröfning företogs Stats-U'skottets elen 17 oell 19 »Tennes på bordet lagde utlåtande, N:o 40, angående regleringen afntgifterne under Riks-Statens Sjunde Hufvud-Titel, stannade Ridderskapet och Adeln i följande beslut:
M:t har dervid jemväl täckts uttrycka Sitt Nådiga välbehag öfver den fosterlandskänsla och det till E. K. M:ts landsfaderliga afsigter hysta förtroende, hvilka Rikets Ständer vid ifrågavarande tillfälle enhälligt ådagalagt. Skrifvelse, N:o 63. Gi Svenska Folkets Ombud, bevarande i erkänsam hågkomst dessa uttryck af E. K. M:ts höga tillfredsställelse, utbedja sig att bos E. K. M:t få i underdånighet betyga den djupa och varma tacksamhet, fosterlandet är skyldigt E. K. Mits oafbrutna och osparda omsorger för betryggande af de Förenade Rikenas vänskapliga förhållande till utländska Makter under de stridigheter, i hvilka en stor del af Europa för närvarande är invecklad. Rikets Ständer egna en uppriktig hyllning åt den beslutsamhet och det visa förutseende, hvarmed E. K. M:t i dessa brydsamma förhållanden vårdat de Förenade Rikenas fördelar, sjelfständighet och ära. Genom ett fast förtroende mellan Konung och folk, genom bådas samverkan för befrämjandet af det älskade fosterlandets sanna väl, skall ock detta, under den Högstes beskydd, framgent hägnas. Det lugn, vi åtnjuta, är oss dyrbart, jemväl derföre, att det är ett vedermäle af den huldhet, hvarmed landets vigligaste interessen af E. K. M:t omfattas. Färdigt att sin ädle Konung i alla skiften trofast följa, nedkallar det Svenska folket Försynens välsignelser öfver den vaksamma faderskärlek, hvars oaflålliga omsorger för folkets väl ega i dess återkärlek sin belöning. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 8 April 1854. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 21 April 1854.
Jag kan derföre ej annat än vidhålla den mening, att en ulsläppning af sedlar, innan realisationen kommer alt äga rum, skall, så vida landets behof af bytesmedel blir föröfrigt detsamma som nu, ovilkorligen åstadkomma rubbning i myntvärdet, och göra, att sedlarne försämras. Herr von Hartmansdorffj August: Mig synes den Kongl, sanctionen vara så fullständig, som den, i följd af Rikets Ständers beslut kan åstundas, ty Ständernas egen framställning var följande: att tiden för silfverutvexlingens början ej må af Rikets Ständer närmare bestämmas, än genom meddelad föreskrift ät BancoFullmägtigej att j efter fullbordandet af alla föreskrifna förberedande åtgärdersednast vid i83i års slut hos Kongl. Maj:t göra underdånig hemställan om utsättande af tiden j då utvexlingen skall taga sin början. Hvarföre hafva icke Rikets Ständer närmare bestämt tiden? Jo, derföre alt de befarade hvarjehanda olyckor och hinder kunna för Banken inträffa inom den för ut - Den 3 Mars f. m. utvexlingen bestämda tiden, och emedan Rikets Ständer ej komma tillsammans förr än långt senare. De hafva således åt Konungen öfverlemnat, att närmare bestämma tiden. Om dessa hinder inträffa år i83a, så anser jag det böra hända, att realisationen fördröjes till år 1833, o. s. v. •—* Om dertill kommer sedelmyntets försämring genom 5jmillioner nya sedlar, som utkomma i rörelsen för silfverlånet, är det så mycket säkrare, att silfverutvexlingen icke sker så hastigt. Till förekommande af denna olägenhet har jag yrkat en sådan framställning, som Herr Cederschjöld antydt. Emot honom och mig är anfördt, att blott silfret finnes i Banken, vore det tillräckligt för att upprätthålla sedel värdet, fastän silfrets utvexling ej vore börjad; och en ledamot bar till mera eftertryck förklarat, alt det vore korrtsynt, att ej inse sådant.
s 4If> bif. af PresteStåndet, ix 3. s 43I> al BorgareStåndet, ix 3. s 424> Ytterligare Utlåtande, IV 3. s 5gg — 602, bif. af BonäeStåndet, IX 3. Underd. RiksdagsBeslutet, §. ig. Rönö Koppargrufva, om understöd för; Motion, remitt. till Statsoch BancoUtskotten, II s i23o. Utskottens Utlåtande, IV 3. s 522 — 524, bif. af PresteStåndet, IX s 718, af BondeStåndet, IX s 723. Rörstrands PorcelainsBruk, om dispositionsrätt af lägenheten hvarå, är anlagdt; StatsUtskottets Betänkande, IY 2. s 1110 — 1133, återrem. af BorgareStåndet, ix s 321, bif. af BondeStåndet, ix s 323, af Adeln, ix s 32.5. Ytterligare Utlåtande, IV 3. s 5, C, bif. af BorgareStåndet, IX s 545. s. Sabbatsbrott. Se Rätteg. Balk., Cap. 25, §• 5‘ Sabelfelt, om begrafningshjelp efter Capitainen C. Å.; StatsUtskottets Betänkande, IV 4- s 7l4 — 7!ö, bif. af Adeln, IX s io38, af PresteStåndet, IX s io3g, al BondeStåndet, ix s io45. 263 lindert!. Skrifvelse, X i. Sakegnres, om, fria val af Rättegångsombud; LagUtskottets Betänkande, YII 1. s 118—-125, återremitt. af Adeln, ix s 226, bif. af PresteStåndet, IX s 344, återrem. af BorgarcStåndet, IX s 243.
La vsrk8täl1iadet6n al clen länAS pätänkta altappninAen al m^ror pä Oottlancl 08tricliAt 8kulle mecllöra en Aan8ka 8tor n^tta i alseencle pä jorcldruket8 uppdjelpancle cler8tääe8, men clet clertill nöcliAa 1äne-an8lgA leke kan al dlonZl. Na^:t anvi8a8 att ut^ä al lXioncle Ilulvucl-titeln, dvar8 till AänZar - /vottg/. ^V:0 3. 8 ^uii^gr 3ro för gnetig gn^elgAna ock viAtigg gn^ginäl cli8ponerg6e, vill Xon^l. Ugj:t förklifver ftiket8 8tgncler wecl gil Xon^l. lXäcl oek Hue8t vglkevä^en. Ogluiu ut 8uorg. Ngj:l8 förut fgttgcle Ke8lut, u^p83tt lo>8lgA till IxonAl. lVlgj:t8 lXäeliog Iko^obition till fliket8 8lgncler, gnAuenele I^äne-kiclrgA gfgllIU3UU3 rneclel till ultgju-ninA gf ni^ror ^"> Oottlgnel.
Förordningen den 4 Maj 1855 angående ansvar för stöld, snatteri och rån; tillika blifvit förvunnen att uti Upsala stad, medelst inbrott i bebodt rum, olofligcn hafva tillegnat sig penningar och persedlar till sammanräknadt belopp och värde af Tretionio Rdr tretiotvå skillingar, för hvilken förbrytelse Carlsson ansetts hafva gjort sig skyldig till ansvar jemlikt 1, 6, 11, 12 och 15 §§ uti förenämnde Kongl.
Man måste väl antaga som gifvet, att Regeringen i detta fall sjelf inser hvad som är nödvändigt, och, om utfärdandet af denna stadga är nödvändigt, äfven utfärdar henne. I sakens närvar:de skick kan jag icke finna nyttan eller nödvändigheten af Gr:s förslag S Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag tror, det förslag lill ordningsstadga, hvilket Serskildta Utsk. uppgjort, likaväl kunnat inlemnas till Konungen, som detaljerade förslag till författningar, hvilka äro af beskaffenhet, att Konungen kan öfver dem allena besluta. Hade del skett: så hade man äfven vunnit hvad den siste talaren omnämnt, nemi. ett uttryck af R. St:rs syfte med den ifrågavar:de stadgan. Men förslaget dertill afgafs på en tid, då man log likasom för afgjordt, åtminstone inom detta Stånd, att hvad som kom från Serskildta Utsk. skulle förkastas. Di det nu skett med Utsk:s ifrågavande förslag, synes mig Gr. Lagerbjelkes vara ganska rigtigt. R. Sl:r kunna icke, åtminstone synes det mig olämpligt, ingå till Konungen med en underd. skrifvelse, hvari åberopas en ordningsstadga, om hvars utfärdande de icke anhållit. Då återstår ingen annan utväg, än den Gr. Lagerbjelke föreslagit, nemi. att R. St:r hos K. M. begära utfärdandet af en dylik stadga. Jag anhåller således om bifall till Gr. Lagerbjelkes förslag. Visserligen medgifver jag, att den af Gr:n föreslagna åtgärden kan vara felaglig. Men då R. St:r tagit sig före, hvad jag icke anser vara rätt, nemi. alt hos Konungen olämpligen anhålla om vissa författningars utfärdande: så återstår, sedan första misstaget är gjordt, nemi. alt åberopa en författning, utan att hon finnes, intet annat, än antaga Gr. Lagerbjelkes förslag, hvarom jag anhåller. Frih. Raab: Först och främst får jag genmäla Hr v. Hartmansdorff i fråga om misstag, som skulle begåtts, då R. St:r beslutat om ordningsstadgan.
Ständers Bank har, likmätigt sista Stats, regleringen af Revillningen årligen erhållit 1,050, boo R:d, inea hvarutaf de 300,0.00 R:d, Transport 1 1,1 50,000; G 0.0,000., ,7.50,000.. hvilka Den ao Junti *°97 0 Transport 1,750,000. hvilka utgjort Pond för Realisationen af Riksgäldsedlarna, komma att upphöra med detta 3rs Uppbörd nästa år, fran hvilken tiel Banken, i den förut stadgade ordning, bör erhålla såöra Renta och Capital - afbetalning a Statsskulden, eller Bankens försträckning till K r i gs • s k lil de r n a s godtgörande - 720,000. äfvensom å den år 1811 lyf^ade mindre Creditiv-summan 30,000. —i.. Stats-Utskottet får härvid upplysa, att, enlig* dess ofvan åberopade Betänkande af den 9 deni nes rörande Stats-Verkets Inkomster, äro de uti 6d § af Regerings-Formen uppräknade, och i egen-; skap af Bevillning Statsverket tillflytande Tull, Post och Chartaj-Sigillalse Medel, samt afgift för fri Husbehofs-Bränning, beräknade till det be-, lopp, hvartill de förut finnas upptagne, nemligen 1,987,349 R:d 14 sk. 5 rst., hvarutöfver desamma, efter nu gällande grunder för dessa af-, gifter, icke kunna calculeras; Och om någon ändring i Författningarna härom nu skulle vidta-' gas hvarigenom denna Stats-Verkets Extra Ordinarie Inkomst okas eller mindskas,bör sådant af Beviilnings-Utskottet, vid beräkningen ogh för deU - Den 20 Juni. delningen af totala beloppet aL Bevillningarne, Iakttagas, men hvilket icke agerdt ågot inflytande på det nu uppgifna Statsoch Riksgälds-Verkets samfaidta behof.
Nu, käre broder, bjud ej längre till Att få mig qvar; mitt bästa nog du vill, Men jag bör ej en stackars far bedröfva; Derför jag reser! Som det ej lär töfva, Förra vagnen står för dörrn, så hjelp mig nu Att snöra renseln; se'n vi kunna ju Att tömma sista afskedsbägarn gå Till osterian ut vid Buffalo. (Tar fram sin rensel och börjar ordna den; Pedersen tiger en stund, derpå fattar han renseln och kastar den i en vrå.) PEDERSEN. Här blir vid Gud ej någon resa af! Vill du så slösa bort hvad Gud dig gaf Och fräckt begå ett sådant själamord? Ja, ja! nu väljer jag ej mina ord , Så får jag lof att något företa, Som kan dig från förderfvets afgrund dra. Ja, hör, du egensinniga krabat, Och häpna, skratta, baxnas och blif flat, Att om en timme är det slut med nöden, Och du kan le mot dina framtidsöden, Ty du i qväll med lyckan skall förenas I skepnad af en liten fransk Mæcenas. THORVALDSEN. Men så förklara då ditt galna prat! PEDERSEN. Ja! om du lugnar dig en smul', kamrat! I dag då jag i Vatikanen gick, Så fick jag se en man med nobelt skick, Som tycktes för skulpturen intresserad... Om en minut så var jag presenterad. Se'n vi en stund der pratat med hvarandra, Så kom man från det ena till det andra, Att tala om hvad man inom skulpturen Här gjort inunder senaste sejouren. Då passade jag på och ryckte fram Med Jason; talte om den kungastam, Från hvilken dina anor du skall leda. Han blef förtjust och ville strax ha reda På din adress och svor på att din lycka Snart vore gjord. Som jag då kunde tycka, Så var han visst en säker spekulant, Och du får se att allting går galant! THORVALDSEN. Ej kan man, väl vid lösa ord sig fästa. PEDERSEN. Men man skall alltid hoppas på det bästa. Föröfrigt tycktes han ej vara svår Att vinna... Tyst! man uti trappan går. Det är visst han.
Bland de förra syntes en stor och vacker anda. krans från Publicistklubben, hvars medlem den Moliéres » Den inbillningssjuke » gick på alla hänhädangångna var allt sedan 1885, då klubben förder med en fart och en lust, som böra betinga sta gången invalde damer. Vidare funnos kransar Publicistkarnevalen i Nya Cirkus från Strömstads samhälle, hennes födelseort; från den gamla komedien ett ganska långt nytt lif i den nuvarande besättningen. Dråpliga voro isynstyrelsen för den af henne bildade Rutger Smiths nerhet hr BACKSTRÖMS Argan o c h fru RUNDBERGS den 27 februari. fond, från författarinnorna Marie Sophie Schwartz Toinette. Skulle bland de öfriga rollinnehafvarne Lea o c h Sylvia o c h många fler. någon nämnas — samtliga voro ypperligt på sin Många af Iduns älskvärda läsarinnor gömma Komminister Th. Carlson höll en anslående replats — förtjäna fru STERNVALLS Béline och hrr helt visst i angenämt och gladt minne den karligiös betraktelse med utgångspunkt från andra, HAMRINS och RYDG7 ' ENS drastiska Diafoirus far neval, som på Publicislklubbens initiativ i fjol aroch tredje verserna i Davids 42:a psalm: » Såsomoch son allt erkännande. rangerades till förmån för Publicisternas underhjorten ropar efter friskt vatten, så ropar min själ, Programmets slulnummer DE COURCYS enaktsstödsförening. Under samma goda ledning, till Gud, till dig. Min själ törstar efter Gud, efter den komedi » För evigt » visade sig vara ett af dessa farssamma goda syfte, å samma charmanta lokal förlefvande Gud; när skall jag därtjll komma, att jag arladt uppsluppna skämt, hvilkas hela verkan beberedes i år den 2-.dra Publicistkarnevalen, och i måtte se Guds ansikte? » Sist uttalade officianten ror af ett uddigt replikerande o c h ett framförande, TVÅ hänseenden kommer den helt visst att ytterett farväl till den vördade och älskade åldringen flytande som olja.
Nio 44 i anledning af återremiss af Utskottens Utlåtande Nio 12, angående förändradt löningssätt för presterskapet samt om S. M. Adjunkters aflönande till en del af statsverket. 496 Prot.-Utdrag den 16 Augusti 1851. S. D. Föredrogos och godkändes Stats-Utskottets: Utlåtande N:o 292, i anledning af erhållen återrerniss af Betänkande N:o 130, angående befrielse för Magasinsförvaltaren i Warberg, Anders Ohrvall, från honom ådömd ersättnings-skyldighet till statsverket; Dito N:o 296, angående Militiae-boställs-kassan; Dito N:o 297, i anledning af väckt motion, angående ett årligt anslag af 1000 Rdr åt Byggnadsföreningen i Stockholm; Dito N:o 299, angående dispositionen af den å ackordsförskotter och ersättningar varande reserverade behållning, och Memorial N:o 308, med öfverlemnande af förslag till de 2:ne första afdelningarne af reglementet för Riksgäldskontoret; hvaremot Utlåtandet N:o 294, i anledning af väckt motion, om statsanslag till bekostande af en uppfunnen machin till uträkning, sättning och tryckning af Mathematiska tabeller, åter remitterades • och Memorialen N:o 300, i anledning af erhållen återrerniss å Utlåtandet N:o 254, samt N:o 301, i anledning af erhållen återrerniss å Utlåtandet N:o 255, lades till handlingarne. S. D. Godkändes Bevillningsutskottets Memorial N:o 27, i anledning af väckt motion om beredande till nästa riksdag ai detaljeradt förslag till Tulltaxa. S. D. Efter skedd föredragning godkändes Banko-Vt skottets Memorial N:o 75, angående vissa föreskrifter i Banko-reglementets 5:te artikel.
Om talrikt besök anhålles. » Kyrkoherden Arnborg och hans unga fru sutto vid middagsbordet, då huspigan kom in med en af dessa gula lappar, som arrendatorns lilla flicka nyss lämnat in i köket. Kyrkoherden ägnade den endast en flyktig, förströdd blick. För honom var denna konsert ingen nyhet, eftersom just han för några dagar sedan skriftligen beviljat den danske musikerns Ödmjuka anhållan att få begagna kyrkan gratis; dessutom var han ifrigt sysselsatt med att bena sin aborre. Men lilla fru Elsa glömde alldeles bort att äta för att gång pä gång genomläsa både själfva avertissementet och programmet, som stod på baksidan. Tänk, en konsert i Glimsta kyrka! Det var ju en stor händelse, isynnerhet för henne, f. d. småskolelärarinnan, som lefvat fram sin ungdom i skogen och aldrig i sitt lif varit på något slags offentlig föreställning. » Vi ska ' väl gå, Harald? » utbrast hon ifrigt. » Att du bryr dig om sådant tjafs! » » Hvem har sagt, att det är tjafs? Rosalba Dea Marina. tycker du det låter som tjafs? » » Nej, det har du rätt i, » svarade kyrkoherden och såg upp med ett humoristiskt leende i sitt vackra manliga ansikte. » Gå du gärna, barn, och köp biljett för mig också, bara jag slipper följa med. Det är lördag, och dä må- ste jag tänka på min predikan, det vet d u. » Sä förargligt! Alltid var det lördag, då hon ville vara tillsamman med Harald och ha nå- got roligt. Hon hatade de där nedriga lördagarne, som ständigt kommo olägligt. Men det var ingen hjälp; då Harald rufvade öfver sin predikan, var han forlorad för henne. D å tänkte han bara på den, hvad han än hade för sig.