Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Rikets Ständer, som anse de för den sökte förmonens beviljande anförde skäl välgrundade, hafva funnit godt bifalla att Marie f. d. Bränner i-byggnad må fortfarande få af bemäldte Sällskap användas till local för en Normalskola för Vexel-undervisningen, med skyldighet för Directionen likväl att, när denna Skola icke vidare finnes vara behöflig såsom Seminarium för bildning af lärare vid folkskolorne, ifrågavarande byggnad till Staten återlemna. Hvilket Rikets Ständer få, till svar å Eders Kongl. Maj:ls Högstberörde Nådiga Skrifvelse, i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 19 Juni 1840. 44 Expeditions-Ulskottets Förslag till lind. Skrifvelse, N.o 2S. N. 25. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 20 Juni 1840. Presle-Ståndet den 27 — Borgare-Ståndet den 27 Bonde-Ståndet den 1 Juli — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse> angående anslag af allmänna medel till Cathedral-Skolan i Lund i stället för dertill anvisade 1/^47 tunnor Klockare-Helgonskjlds-korn. (Stats-Utsk. Uti. N:o 112.) S. A. K. Uti till Rikets Ständers Stats-Utskott den 13 sistlidne Januari aflåten Nådig Proposition har E. K.
Undersöknings-kommittéen anför i afseende härå, att den låtit utstaka och undersöka en linie från Sala till Brovallen nära Dalelfven, 2 mil 23950 fot lång, från hvilken punkt tvenne alternativ blifvit undersökta: det ena öfver Sonbo med öfvergång af Dalelfven vid Brunnbäck, samt vidare öfver Grytnäs och Garpenberg, öster om sjön Grycken, till Robertsholm; det andra, som följde Dalelfvens högra strand öfver Avesta och Hedemora, öfverginge samma eif vid Uppbo och fortsatte utmed östra stranden af sjön Runn till Korsnäs. Den förra linien, eller den mellan Sala och Robertsholm, utgjorde i längd 8 mil 22450 fot, och den senare, eller den mellan Sala och Korsnäs, 9 mil 1080 fot, samt vore således 14630 fot längre. Då de trakter, dessa båda linier genomginge, till stor det läge inom Gefle stads naturliga område, emedan Gefle vöre närmaste hamn vid Östersjön, borde kortaste förbindelsen med denna stad också företrädesvis afses. När en omväg af något mer än 2j mil uppkomme mellan Brovallen och Gefle öfver Korsnäs, samt denna linie derjemte på omkring 2 mils längd ginge i parabel rigtning med, och på endast 2\ mils afstånd 64 Orternas önsknin gar. från Strömsholms kanal, ansåge kommittéen Robertsholm såsom fördelaktigare anslutningspunkt på Gefle-Dala jernväg, än Korsnäs. Norra stambanan komme sålunda att vinkelrätt infalla på nyssnämde jernväg, som man träffade midt emellan båda ändpunkterne, om man nämligen tänkte sig denna jernväg utsträckt 1 mil 23760 fot vesterut från Falun till Forsshufvud vid Dalelfven. Afståndet från båda ändpunkterna, Gefle stad och Forsshufvud, blefve då lika stort från den punkt, der den norra trafiken toge en gemensam rigtning söderut mot det nedra landet. Korsnäs-linien berörde visserligen både Avesta och Hedemora samt genomginge i allmänhet en folkrikare trakt utmed
Naj:t ösverlemnur st diket» 8länder ult, ester prökirirrg us förekommande kör dällanden, destämma det delopp, dvurlil! det unviauinle n^u ereditivel mu tuntulia»; oed Kongl. Naj:t köreslär I,arvid ullenu8l, ult ulås de lör undsättningar disponidle medel en lämplig 8ummu mä medgifva» till användande, antingen till gäkvor ul de genom felslagen »körd me»l dlottslällde, utan äterdetalnings-sk^ldigdet, eller till räntelriu län-kör»träekningur utun unnun »äkerdet, un luntugurne» personliga sördindelser. I sammandung därmed un»er Kongl. Naj:t 8ig döra gifva diket» 8tänder tillkänna, ult den lättnad i gsseende pa äterdetalningen uk en del und§ällnings8kulder, »om, uppå Kongl.
Vidare äro reservationer afgifna: af Herr Brinck: / ”Då jag ansett det utlåtande, som det åligger Konslitutions-Utskottet att, efter fulländad granskning af de i Slatsrådet föida protokoller, lill Rikets Ständer afgifva, böra, såsom anmärknings-anledningar mot Konungens rådgilvare, upptaga åtskilliga förhållanden, dem Utskottets majoritet icke Konstitutioni-Utiliottett Memorial, fä* 9. 75 funnit för godt att inför Rikets Ständer framställa, och jemväl i öfrigt närmare utreda beskaffenheten af rådslagen och deras betydelse för omdömet öfver styrelse-systemet i dess allmänhet, har jag uppfattat min, från Utskottets, afvikande, mening i det förslag lill yttrande, hvilket härmed, såsom reservation, aflemnas, för att Utskottets betänkande bifogas; dervid de i betänkandet förekommande och utvecklade anmärkningar blifvit vid framställningen bär nedan inskränkta till möjligaste korthet. Om det får anses tillhöra Konstitutions-Utskottets bestämmelser, att inför Rikets Ständer framlägga en utredning af de grundsatser, som af Konungeris rådgifvare vid deras rådslag blifvit följde, och alt lemna en ledning för omdömet, huruvida dessa rådslag verkat lill rikets sannskyldiga nytta, så vänder sig blicken naturligen först tillbaka till styrelsens ställning äfven'under den period, som närmast föregått den tid, hvars företeelser inom regerings-området Utskottet haft pligt att granska. Den, som uppfattat andan af de grundsatser för styrelsen, hvilka framträdde icke mindre i det högsinnade upphäfvandet af 1812 års förbud emot gemenskapen med f. d. Kongl, familjen, i införandet af den lika arfsrätten, i flera delar af närings-lagstifmingen, i tillförordnande af skatte-förenklingskommitién samt i propositionerna om brotlmåls-lagstiftningen och om tullbevillningen vid 1847 års riksdag, än ock i flera andra åtgärder för undanrödjande af gamla missbruk och lillvägabringande af enkelhet och ordning i förvaltningen, undgår det icke, alt, redan vid början af 1850 års riksdag, förhållandena visade sig väsendtligen förändrade.
Herr Doctorn och Biskopen bade derföre ansett tiden vara inne, att icke längre dagtinga med fördomen, utan snarare att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om fastställande af en termin, då gamla Psalmboken öfver hela Riket kunde aflysas; hvartill blifvit föreslaget början af nästa kyrkoår, då Nationen haft fulla Tio års besinningstid, och således icke med skäl kunde klaga öfver någon brådstörtad reform. Den, som icke under den tiden hunnit öfvertyga sig om reformens fördel, borde väl få begagna gamla Psalmboken för enskild uppbyggelse, men vid offentliga Gudstjensten underkasta sig den allmänna förbättrade ordningen. Uti hvad Herr Biskopen Doctor Thegner sålunda föreslagit, har största delen af Besv. och Oecon. Vuk. Bet.;de. N.o 20■ 5 Hög void. Preste-Ståndet instämt, med det tillägg af Herr Biskopen ni. m. Doctor af Wingård, det Herr Doctorn och Biskopen så mycket helhe biträdde den ifrågavarande Motionen, som ibland de få Församlingar inom Götheborgs Stift, hvilka ännu icke antagit den nja Psalmboken, en och annan vid de deni gjorda föreställningar bestämdt förklarat, att de ej fogade sig efter allmäningen förr, än Kongl. Maj:t sådant i Nåder befallde. Men hvad beträffade tiden, syntes den böra föreslås rymligare; ty om Kongl, Maj:t, i händelse Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse sådant önska, skulle Nådigst besluta Befallningens utfärdande, så kunde den icke utgå, än mindre komma till alla vederbörandes kunskap, innan det redan började Kyrkoåret vöre långt lidet; och blefve således rådrummet för korrt, att i ämnet hålla Sockenstämmor och medhinna verkställighets-åtgärder. Menighetens och i synnerhet de fattiges förseende med nödige exemplar, kunde ej ske fort, minst der afståndet från Stad vore större, och, under hittills varande liknöjdhet, inga förberedande anstalter träffade.
Med afslag å Utskottens sidan 11 gjorda tillstyrkande, att all bränvinsbränning med ånga sammanföres och beskattas uti en enda och gemensam klass, med deri för all redskap gemensamma föreskrifter, antog Preste-Ståndet såsom sitt beslut det af Grefve Gyldenstolpe i dess Utlåtandet N:o 3 bifogade reservation, framställda förslag; hvaremot Ståndet biföll hvad Utskotten i öfrigt vid denna § tillstyrkt och föreslagit, endast med undantag af den gjorda hemställan sidan 13 rörande pannerymds-afgiften, hvilken hemställan ansågs hafva förfallit, sedan Ståndet äfven i afseende på beskattningen antagit Grefve Gyldenstolpes ofvanberörde förslag. Till följd af hvad Ståndet vid 1 § samt 28 § mom. 1 beslutat, ansågs ifrågavarande 8 § böra bibehållas vid sin nuvarande lydelse. § 10. Bifölls, enligt Utlåtandet N:o 3, endast med iakttagande, att orden: ”samt - huruvida den är inrättad att drifvas med eld eller ånga” åter införas på behörigt ställe. §§ 12, 13 och 2 mom. i § 18, Gillades med de förändringar i redaktion och classifikation, som blifva en följd af Ståndets ofvannämnda beslut rörande 28 §. § 26. Redaktions-förslaget godkändes. § 35. Den föreslagna förändrade redaktionen af lista momentet gillades. Hvad Utskotten i §§ 37 och 43 föreslagit och tillstyrkt, bifölls. §§ 44 och 45; lades till handlingarne. § 47. Den föreslagna redaktions-förändringen gillades. % 49. Med ogillande af Utskottens i denna § vidhållna förslag, beslöt Ståndet, att stadgandet, sådant det lyder i nu gällande förordning, skulle blifva oförändradt. § 56. Lades till handlingarne. Beträffande den sidan 25 tillstyrkta förändrade redaktionen af formuläret till mätningsoch stämplings-bevis, ansågos orden: ”med (utan) ängapparat” böra, till följd af Ståndets föregående beslut, bibehållas. Vid Utskottens slutliga yttrande rörande Doktor Sandbergs motion lät Ståndet bero. S. D.
»Seså; skynda dig nu!» »Ja, ja! Det hastar väl icke så starkt», skrattade hon; men hon spjernade icke emot utan lät honom föra sig ut i tamburen och hjelpa sig på med ytterplaggen. Han var som en annan menniska; han skämtade och skrattade; det hade kommit något af ungdom öfver honom. »Vet ni hvar jag har varit i kväll, fru Zimmermann?» frågade den unga flickan då de sutto sida vid sida vid ett af de innersta borden i gropen.» »Nej.» »Uppe hos herr Zimmermann», sade hon utmanande. Modern kunde icke tillbakahålla ett skratt. Den der sjelfbelåtna tonen var så putslustig. »Så-å. Det var ju högst opassande.» »Du ska' veta, att hon är en liten jakobin; och det är hennes stolthet», skrattade William. Samtalet var muntert och otvunget i hög grad; och modern var i sitt bästa humör. Också fröken Hagberg var tydligen i sitt esse. Plötsligen böjde hon sig fram, helt omotiveradt, och såg uppmärksamt fru Zimmermann rakt in i ansigtet. Den äldre damen kom att skratta; denna ogenerade nyfikenhet föreföll så komisk. Man kunde så väl se, att den unga var ett bortskämdt barn, som fått vanan att följa alla sina infall. »Hvad ser ni efter?» frågade fru Zimmermann. »Jag kunde aldrig tänka mig», svarade den lilla, »att herr Zimmermanns mor kunde se så ung ut. Strax han kom till Lysekil tyckte jag att han var en gammal gubbe.» »Så-å. Men blef han icke bättre sedan?» »Ahjo. Det kom en smula mer lif i honom se'n. Det var väl hafsbaden som gjorde det, kan jag tro. Det är utmärkta bad. Jag var också förskräckligt sjuk i början, men det blef bättre der, fast det nu är likadant igen,» »Är ni sjuk nu? Jag tycker ni ser så frisk ut.» »Det är det goda hullet, som bedrar dig», sade sonen skrattande. »Men det är bara arsenik. Hon har ätit sig fet och trind af giftet.» Fröken Hagberg smålog: »På två månader har min läkare proppat i mig åtta slags medicin.
M. behagade lili förevarande underd. hemställan lemna nådigt bifall, sådant måtte komma till fabriksoch handtverks-idkares kännedom, i städerne genom dervarande fabriksoch handtverks-föreningar, och å landet genom E. K. M:s befallningshafvande i länen. Rikets Ständer framhärda &cu Stockholm den 18 Maj 1848. Expeditions-Dtskoltels Förslag till und. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 24 Maj 1848. Preste-ståndet den 24 Borgare-slåndet den 27 Bonde-ståndet den 27 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse s angående Majoren G. Krooks ansökning om godtgörelse för mistade löneinkomster. (Stats-uLsk. Uti., N:o 127.) S. A. K. Sedan hos E. K.
Lee tor Ahlstravd, Herr Prosten Carlander, Herr Professoreu Doctor Bexell, Hen Professoren Doctor Grafström och Herr Prosten Gahne. llerr Doctor Wallin och Herr Doctor Siive hafva emot Betänkandet sig jemväl reserverat. LaS' samt AllmBcsvoch Ekon.-U(skottens Betänkande, Nio 2o. I N:o 20. Ank. till Exp,-Utsk. d. 14 Jan. 1845 kl. 5 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om ändring af 9 CÅn 6 f t Katigt. Maj ds Nådiga Stadga an gnet,de \Rikets hafs-] skår ■, strömoch insjö-ftske den if November iy66. 1 Ud enTT,10.s ViillofL Borgare-Ståndet väckt samt. till Allmänna BesvärsEk(, n.°mi-Utskoltet remitterad motion, har Herr Åkerberg, 1\ anfört hurusom ut, atsk.lbge Rikets mindre sjöstäder funnes en klass af borgare som hufvudsak!igen egnade s.g åt fiskeri-yrket och derför erlade en icke ohetvdhg [bevillning hvilken medborgare-dass i sednare åren med bekymmer lett ka lorne lor sm utkomst , betydlig man inskränkte, bland anna/derigenom het ffiSr6 Ii 7 f utst[äckJe sine anspråk på enskild fiskes rättighet 1 Ijaidai, segelleder och sund.
A detta Capital afbetalas årligen minst i procent, antingen genom obligationers inköp och dödande inom bestämda tider, eller genom hvilket annat sätt, som med största fördel för RiksgäldsContoiret kan med Långifvaren öfverenskommas, dock så, att lånet varder inom 37 år till fullo liqvideradt. I.ånen blifva uppsägbara endast å pRiksgälds*Contoirets sida; dock må Riksgälds-Contoiret kunna medgifva, att för större eller mindre del af lånet ej begagna denna uppsägningsrätt inom en tid af högst 10 år efter lånets emottagande Till gäldande af förrberörde 5 procent användes årligen en motsvarande summa af den ränta och capital-afbeialning, som vederböran* de Fastighetsegare till Riksgälds Contoiret erlägga. Alla de kostnader, hvilka det kan åligga Riksgälds Contoiret att för upp* och ut-] låningen hestrid?, utgå af den 6:te procenten. Prot.-Vtdräg den 5 Mars 1830. Hvad deraf icke för detta ändamål erfordras, okar amortissemenls-fonden. Länet indrages, icke 1 vexlar, utan i silfver, sorn i Banken på Deposit-räkningen in* sättes, 3‘ Rabatten eller mellangift och provision för lånets anskaffande, jemte kostnaden för silfrets fria levererande i Banken , antingen transport och assurance m. in. af Långifvaren eller al Riksgälds-Contoiret besörjes, må ej öfverstiga åtta procent, 4* Capital och ränta betalas i Stockholm el^ ler på utländsk ort och i den orts mynt, hvarest betalningarne skola erläggas, allt efter som de lindrigaste låne-vilkor på det eria eller andra sättet kunna erhållas. Göras anbud både i Svenskt och utländskt mynt, böra, derest vilkoren för öfrigt äro i det hela lika fördelaktiga, företräde lemnäs åt de förra.
Till Kommissariernas biträde vid uppbörden af Riksgälds-kontorets inkomster och verkställigheten af dess utbetalningar, är hos Kommissariatet anställd En Rotehållare (Kassa-bokhållaren.) Riksgälds-kontorets hufvudbok föres och afslutas i det Kommissariatet underlydande Rolcsluts-konlor, hvarest äfven öfriga räkenskapsgöromål hufvudsakligen förrättas; bestående detta Kontor af En Kamrerare, En Bokhållare, En Kammarskrifvare och 20 Stats-lJtskotlets Memorial, No 344. En Kontorsskrifvare, hvilken sistnämnde dessutom skall tjensfgöra der Kommissariatet finner hans biträde erforderligt. Granskningen af Riksgälds-kontorets räkenskaper, likasom för öfrigt förefallande revis/ons-arbete, med undantag af den Kommissarierne sjelfve åliggande granskningsskyldighet, besörjes i Revisionskontor et af En derstädes anställd Kamrerare. § 208. Riksgälds-kontorets rätt och talan i de rättegångsoch utsöknings-ärenden, som röra detta verk, bevakas och utföras af En Ombudsman. § 209. Vaktbeljeningen utgöres af En Vaktmästare, 'fre Kammardrängar och Två Husdrängar, af hvilka den ene bestrider de denna befattning tillhörande göromål vid Rikets Ständers hus. § 210. I afseende på samtlige, här ofvan uppgifna embetsoch tjenstemäns samt valctbetjenlers göromål och öfriga åligganden, kommer den af Fullmäktige, under den 9 Mars 1842, utfärdade instruktion och tjenstgöring sordning, med deruti sedermera be-r slutade ändringar och tillägg, att tjena till efterrättelse, under Fullmäktige likväl förbehållen rätt att, i öfverensstämmelse med deras, enligt 202 § erhållna uppdrag, rörande tjenstegöromålen vid Riksgälds-kontoret, under tiden intill nästa riksdag meddela de nya eller förändrade föreskrifter, som, till följd af samma uppdrag, kunna erfordras. § 211.
Heiskanen knackade ur pipan och stoppade den tillbaka i fickan. Skola vi inte gå nu? sade han till sin hustru. Jo. Men milde fader, som jag alldeles glömt bort soppan, som står på elden. Hvad skola vi äta? frågade Holpainen, när de andra hade gått. Det fins inte en brödsmula hemma. Hellu gick just nu ut med påsen. Vi skola vänta litet, säkert har hon väl något med sig, när hon kommer hem. Holpainen skrapade sig i hufvudet och kastade sig på rygg på sängkläderna. Du frågar inte ens, hvart sängen tagit vägen. Jag hörde det re'n af värden. Om han se'n skulle vänta på den här månadens hyra, så att han inte kör oss på backen. Tyst, Ville, Anni sofver. Mamma, ge mig bröd! Hvarifrån skall jag taga det; vänta till dess Hellu kommer. Petu, gå ut i porten och se åt, om hon inte hörs af re'n. Petu gick, men kom snart tillbaka och sade, att hon inte syntes ännu. Ville började åter kälta. Jag är hungrig, mamma. Mamma, jag är hungrig. Gå ut på gården på en stund med Petu. Sök åt er vackra spånor från lidret, så att ni få leka, bygga hus och annat sådant. Gå nu, så ä' ni snälla. Nej, jag vill inte. Ville ämnade börja skrika, men fadren röt åt honom, och då blef han ögonblickligen tyst. Efter en stund kom också Hellu hem, och brödbitar funnos i påsen tillräckligt för den dagen. Nästan i samma ögonblick visade sig Tiina Katri i dörren med ett fat ångande potatissoppa. Jag hemtar litet också åt er, då det blef öfver, sade hon. Herre Gud, Holpainen, stig upp och ät. Många tusen tack, Tiina Katri, alltid är du god mot oss. Gud i himlen belöne dig. Nu duger det för er, gossar, men stå inte der så bredt, utan låt också Hellu få plats. Holpainen satt vid bordet; gossarne stälde sig så nära som möjligt och angrepo soppan med glupska blickar. Hellu stod ett stycke ifrån och sträckte fram sin sked. Gå du också och ät; jag skall vagga under tiden, sade Tiina Katri åt Mari. Bakom gossarne tog Mari några skedblad.
Den bland Riksgälds - Contoirets skulder i Utländska myntslag balancerade så kallade Eckert^o. Obligationen, till ett belopp i Capital och ränta af 3,244 R.'dr 32 sk. Hamburger-Banco, förfallen till betalning den 3o September 1796; i afseende på hvilken skuldpost Herrar Revisorerne hemstält, om icke en viss Prtescriptionstid af ett år kunde stadgas, inom hvilken fordringen, vid förlust af ali rätt till betalning, bor, till erhållande af liqvid, anmälas. pag. 3. Och då nu så många år äro förflutne ifrån den dag Obligationen till betalning förföll, anser Stats-Utskottet sig böra tillstyrka bifall å denne Herrar Revisorernes hemställan, i så måtto, att en Praescriptionstid, beräknad till 1824 års slut må varda faststäld, inom hvilken förenämnde Obligation bör vara i Riksgälds-Contoiret till liqvid anmäld, så vida betalning derföre skall erhållas; hvarvid torde böra iakttagas, att den Kungörelse, som Herrar Fullmäg - Stats-Utskottets Betiinkanderl. %Gg tige, körom lomme att utfärda, införes så val uti Svenska officiella Tidningen som uti Hani burger-Corresponden ten och Lis te der Beursen Halle. 3:o) Likaledes hafva Herrar Revisorerne hemstält i afseende på den bland Riksgälds-ContoireLs skulder balancerade så kallade gamla Riksgälden, hvilken år 1789 till ett belopp af 343,587 R:dr 3 sk. 3 rst. flyttades tili Riksgälds-Contoiret och deraf, sedan ifrån berörde tid till den 1 Januarii 1822, icke blifvit till liqvid anmälde mera an 2,562 R:dr 32 sk. a rst., återstå 241,024 R:dr 19 sk. 1 rst,., att en Praescriptionstid af Trenne år borde stadgas, inom hvilken fordringsbevisen böra företes, vid förlust af all betalningsrätt. pag.
Af de inom Riket befintlige Köpingar har endast Trelleborg hittills med Städerne i Båtsmanshållet deltagit; men enär flera af dessa Köpingar, i prydliga byggnader och deras invånares välmåga, kunna jernföras med, om icke öfverträda, åtskillige af Rikets mindre Städer, samt för närvarande drifva en icke obetydlig inrikes handel; tillstyrka Utskotten vördsamt, det matte Köpingarne, i förhållande till egande jord och erläggande Bevillningsafgift, af Rikets Högloflige Ständer anses skyldige att, fran nästa Riksdag, i Städernes Båtsmanshåll deltaga, samt att Köpingarne, utan att derigenom öka Båtsmansstyrkan på det hela, alltså böra intagas i det förslag till ny fördelning af Städernes Båtsmanshåll, som af de Kongl. Collegierne kommer att uppgöras. Slutligen, och i anledning af Herr ströms anhållan, att Hudiksvalls Stad måtte af Rikets Högloflige Ständer förklaras berättigad att återbekomma den rotefrihets-afgift, sorn Sta - 36 Bil. till Stats-s. Oec.-Utsh. Uti. N:o uo. den, från och medar 1818, skall, uppå origtiga grunder, hafva för 3:ne Extra Båtsmän blifvit affordrad och till Stats-Verket erlagt; så, och enär Motionairen hvarken uppgifvit beloppet af den afgift, för hvilken återbäring sökes, eller med handlingar och bevis närmare styrkt det uppgifna förhållandet, hvilket således befinnes alldeles outredt, samt då härtill kommer, att Staden Hudiksvall, så vida rotefrihets-afgift, emot gällande Författningar, blifvit densamma affordrad, icke saknar tillfälle att i administrativ väg derutinnan söka och erhålla behörig rättelse, hemställa Utskotten vördsamt, att något afseende 5t Herr Wallströms motion, i denna del, icke må af Rikets Högloflige Ständer lemnäs. Och anse Utskotten, hvad af öfrige Motionairer yttradt och lremställdt blifvit, vara, i det föregående af Utskottens Betänkande och genom deruti innefattade förslag, besvaradt.
Nu vände hon också på sig och sträckte ena armen upp mot toppen af Salsbärget, allt under det hon skakade på hufvudet. Brita stod som trollbunden kunde röra hvarken hand eller fot, och kallsvetten dröp om henne. »Anders Anders!» skrek hon, när hon fick till sig andan. I detsamma var spökelset borta, och det var bara hvitt skum igen, som glittrade och lyste i kvällsolen. Det fräste och surrade och mumlade och hviskade i älfvattnet. Det var långa historier. Anders tyckte nog det lät styggt, när han fick höra om’et, men hur det var, trängdes det ur tankarne af allt, som just i det taget skulle göras i arbetsväg. Kälen hade sent gått ur jorden, och en del af vårarbetena var ännu ogjordt. Det hade lidit ett stycke fram i juli, då mor Brita en dag lagade sig att gå neråt kyrkbyn. Barnen hade plockat ihop två korgar med jordbär, och för det skulle hon få pängar och för pängarne refvegarn till bussaronväfven. Verner skulle med och bära ena korgen. Det var att gå i god tid kan en förstå för att hinna hem samma dag. Kyrkbyn låg två mil längre ned efter älfven. Anders var ute i timmerflottningen och Lina mellanflickan blef satt till husmor och att se om lill’Brita. Det arbetet var hon nog så van vid. Hvem annars skulle göra’t, när de andra voro ute i arbetet? Och dagen gick gladeligt under lek och ras, och när lillan var le’ skakade Lina på’na, liksom mor brukade göra. Var hon le’ ändå, var det att gå in i skåpet och leta fram lite kallgröt och fil. Det hjälpte bra. Mot aftonsidan voro de nog så trötta båda två storsyster mest och det var ju inte att undra på heller. Att passa på hus och barn, när en själf blir 8 år först till Michaelsmäss, kan kännas nog så tungsamt. Solen sken ännu hett, och fäbroms och mygg surrade och stack. Skällan på Gullrosa hördes då och då, när vinden förde bruset från älfven bortåt. Brunstekt och tjock med en grön och rödrutig mössa knuten under hakan satt lill’Brita midt i gårdssanden och öste med en träsked.