Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Häraf vill det synas, som vore vida mera genomgripande åtgärder af behofvet påkallade, än de af Direktionen nu föreslagna, om berörda inrättning skulle kunna Stats-Utskoltels Ullålande J\s 148. (Fortsättn.) bringas i det skick, att den motsvarar sitt ändamål. Utan att vilja bestrida nödvändigbeten af de utaf Direktionen nu ifrågaställa reparations-arbeten, anser Utskottet det likväl vara temligen ändamålslöst att anvisa något större belopp för reparation af byggnader, hvilka, för närvarande redan mindre tjenliga, i allt fall inom kort torde tarfva fullständig ombyggnad. Under sådana förhållanden, och då icke eller med säkerhet kan antagas, att Veterinär-inrättningen fortfarande får begagna samtliga de åt inrättningen nu upplåtna lokaler och tomter, enär, efter hvad Utskottet erfarit, fråga skall vara väckt om en del af egendomens användande för anläggning af en strandgata närmast Ladugårdslandsviken, finner Utskottet sig för hindradt alt i allo tillstyrka bifall å högstberörda Nådiga framställning. Då emeller tid angeläget är, att för läro-anstaltens upprätthållande under närmaste framtiden, så väl de största bristerna blifva afhulpne, som ock nödiga inventarie-persedlar för elevers och betjeningens behof anskaffas, hemställer Utskottet, att Rikets Ständer anvisa en summa af 10,000 R:dr R:mt, att, ställd till Kongl. Maj:ts disposition, användas dels till inköp af nödiga möbler och sängkläder, dels ock för oundgängliga reparationsarbeten vid Veterinär-inrättningen i Stockholm. lll:o. Utskottet bar jemväl erhållit remiss å en hos Preste-ståndet af Prosten Schram väckt motion, innehållande, att, sedan Kongl.
Om man slår ihop dessa båda sedelsummor, får jag lil millioner, i st. f. att man i allmänhet kan antaga den utelöpande sedelstocken till 60 millioner. Detta med många andra likartade tilldragelser gilver mig grundad anledning att beklaga, det sednare tiders regeringar icke långt före detta begagnat sitt inflytande, för att bereda sig ett inflytande på landets penningerörelse, af hvilkens beskaffenhet det helas väl och trefnad så väsendteligen är beroende. Ett sådant försök gjordes val 1840, men det förslag, som då framställdes, blef ej bifallet, och har ej heller sedermera blif vit förnyadt. Hade emellertid regeringen 1856 haft ett ord med i bankolagstiftningen, skulle otvifvelaktig! äfven regeringen, för att på något sätt här i landet binda de kapitaler, som då inströmmade, icke underlåtit att förmå de särskildta bankstyrelserne att inskränka sin lånerörelse så mycket som möjligt. Emellertid inträffade motsatsen, och, såsom ofvan visadt är, lemnades sedelstockens ökande åt omständigheternas ohejdade inflytande. Man har inbillat sig, Mine Hrr, att det vöre en stor fördel att sålunda få främmande kapitaler inkastade i landets penningerörelse. Frukten af ett sådant förhållande är likväl, att alla värden förryckas och priserna stiga långt öfver hvad under vanliga förhållanden kunnat inträffa. Men hvart hafva då dessa millioner tagit vägen? Jo, derom upplyser en blick på importens belopp. — Då denna 1852 uppgick till blott 42 å 43 millioner, hade den år 1855 stigit till 105 millioner, eller mer än dubbelt. Det var ock en oundviklig följd af de inströmmande främmande kanitaler, att då landet icke kunde använda dessa penningar, mäste de användas till import, Man har talat om finanstullar.
Om nemligen ett enstaka hemman om 2 mantal med 1000 tunnland åker och äng på en sträcka af 4,400 alnar angränsade en by om 22 mantal med tillsammans 4000 tunnlands inegor, så vore, så länge byn hade sina egor sam - 3 lagsamt Allm. Best' - och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 30. ialde, ingenting vallare, ;in all byn i rågångshägnaden loge del efter sin areal med Adelar enligt 17.34 års färg; och om man kunde antaga, att iryn lödde icke 4, utan 11 gånger så många kreatur, som det enstaka heminanet, vore äfven 1802 års Stängsel-Förordning rättvis; men då denna 1‘örordning tillämpades emot byn, sedan densamma genom laga skifte b 1 ifvil (örvandlad till 22 enstaka hemman, af liv i 1 ka 2 mantal i den fordna byn med 2,)0 tunnland hvardera angränsade det förstnämnde enstaka hemmanet, föranledde Förordningen till orättvisa, enär, efter naturlig Lag, hvarmed 1734 års Lagstiftning öfverensslämde, enstaka hemmanet bordt hafva ?:delar af rågångsslräckan; hvaremot det, eldigt 1802 års Stängselförordning, endast linge |:del. Af sådane anledningar har motionären föreslagit: att 1 § af 1802 års Stängsel-Förordning måtte upphäfvas och 1734 års Lag uti 5 Gap. 2 § Byggninga-Balken upplifvas med det tillägg: ”att då by genom laga skille bli t vi t sprängd, endast de hemman, som angränsa, deltaga eller arealen mot de entaka hemmanen, eller då b v blifvit delad, upphörer den gamla fördelnings-grunden”. Då Utskollen nu gå att öfver ofvanberörde förslag sig utlåta, anse Utskotten sig, i anledning af Herr Grefve Lagerbjelkes och Andreas Bengtssons från Jönköpings Län yrkande om antagande af det uti Kong].
Då dessa knappt förslå till familjens underhåll, nödgas han alt för nämnda räntas betalande årligen göra nytt lån och får således betala ränta på ränta.- Af Ivän ne hå) öfver uppgjorda tablåer visar det sig, alt om länsmannen Sandqvist kunde årligen amortera en tjugondedel af kostnadssumman, han efter ljugo års förlopp skulle hafva i räntor och amorteringsbelopp utgilvit tillhopa G,067 I5:dr 76 öre, hvaremot; om hon ej kan afbetala något å kapitalet, lian elter samma tidsförlopp skulle hafva för ifrågavarande kostnaders gäldande utgilvit tillhopa 7,347 R:dr 60 öre och ändock hafva den ursprungliga kapitalsumman ogulden. För alt vinna lindring härutinnan, ingick länsmannen Sandqvist år 1059 till Kongl. Majit med ansökan att af statsmedel antingen erhålla understöd utan återbetalningsskyldighet eller ock ett amorteringslån. Häröfver hörde halva Kongl. Kammar-kollegium och Stats-kontoret samt Konungens Befallningshafvande i Upsala län förklarat det icke kunna bestridas, alt boställshafvarens ifrågavarande betalningsskyldighet vore särdeles tryckande, isynnerhet då skifteslaget bestode af många delegare, såsom fallet vore med den by. inom hvilken ifrågavarande boställe vore beläget, hvarjemte bemäldc Konungens Befallningshafvande uttalat sin åsigt, att det vore önskligt om boställshafvarne kunde genom Statens mellankomst beredas lindring i de, särdeles numera, dryga skiiteskostnaderne; och hemställde Kongl. Kammar-kollegium och Stats-kontoret i underdånighet om icke Kongl. Majit kunde finna skäligt att genom nådig Proposition föreslå Rikets Ständer alt bevilja länsmannen Sandqvist ett lån af 3,800 Ridr iV.mt, med elier utan ränta, all amorteras på 20 år, räknadt från och med det, då det nya skiftet tillträddes. Med åberopande af hvad jag ofvan anfört, får jag vördsammast föreslå: ali Rikets Ständer måtte af statsmedel bevilja länsmannen J.
Maj:ts Nådiga välbehag, har Utskottet dessutom ansett alla anledningar vara förekomna till den fruktan att sådana förändringar, då de anses nödvändiga, skulle föranleda till en ökad kostnad för Rusthållarne; hvarförutan -Utskottet förmodar att. den yrkade skyldigheten att afgifva specificerade Räkningar åden ersättning, sorn Rusthållare affordras för anmärkte kostnader i Krig, samt vid Möten och Commenderingar, är ett åliggande, hvilket ostridigt tillkommer dem, som härmed hafva befattning. Till följe af Herr Öfver-Intendenten Thams begäran, att Utskottet måtte tydligen förklara, det full frihet för accorder med Soldaterna äfven på gamla foten icke blifvit a fs ty rict , får Utskottet endast hänvisa till Betänkandet, der detta vilkor fullkomligen torde vara utmärkt med de orden: ”att den föreslagne förändring i Sol daternas löningssätt må vara Rotarna 'illåten , der ej särskilda öfverenskommelser ligga i vägen. ” . Vid - Den s 2 Juli. 11 Si Vidkommande sedermera de inom Hederv. Bonde-Ståndet gjorda erinringar, rörande Rusthällares skyldighet att ersätta de under Kriget tillkomne Reparationskostnader och att dessa bordt utgå af de vid 1812 års Riksdag afsatte 1 \ Million B:dr till Krigsomkostnadernas bestridande, samt Rusthållarne nu derifrån befrias ; så får Utskottet till svar bära meddela, att Utskottet under granskningen af denna f aga inhämtat, a‘t vid Eusthållens * första sammansättande och inrättning ej allenast de bästa Hemmanen blifvit till Stam anslagne, uan äfven, på det Rusthållarne så väl under varande Fred må kunna hålla fullgiltig Rustning, som oclc vid infallande Krig ina vara i stånd att alltid densamma åstadkomma samt underhålla, såsom bidrag för dessa Stam-Hemman, vissa tilldelningseller Augment^.
Af Kongl. Seraphimer-Ordens till Kongl. Maj:t den 3 December sistledne år inlemnade berättelse, angående Läns-Lazaretterne och denna 3 skillings afgilt, inhämtas ock, att summan, hvilken till följd af nämnde afgift blifvit lefvererad uti de samfälte länen , uppgått år 1819, tiil 69,797 R:dr 6 sk., och år 1820 till 80,856 R:dr 41 sk. Banco, hvilka summor; sammanräknade med balancens till år 1821» stor 7.968 R dr 11 r.st. utgöra inalles 158,601 R:dr 47 sk11 r.st„ sorn under loppet af 2 år af berörde afgift influtit och bordt inflyta ; hvaraf föijer, att oagtadt dena årliga inkomst således blifvit under det af Rikets Ständer förmodade belopp, likväl omkring 80,000 R'dr årligen med säkerhet af 3 skillings afgiften kunna påräknas; med hvilket anslag, och de 8,400 R:dr hvilka Kongl. Seraphimer-ordens Gillet hädanefter ännu ansett sig årligen kunna af Hospitalsfonden lemna till understöd för de Läns Lazaretter, som utan ett sådant ej kunna äga bestånd, äfven ändamålet troligen skulle kunna vinnas, om fördelningen af dessa mejdel kunde ske på ett emot länens behof svarande sätt. En sådan fördelning blifver likväl omöjlig, så länge, enligt Riksens Stäoders beslut Den 17 Fehruarii, 447 3 skillings afgiften qvarstadnar i hvarje
Utlåtande öfver gjorde anmårkningar vid Utskottes yttrande, om sökt anslag till aflöning för Kyrkoherden i Strömstad. H os Vällofl. Borgare-Ståndet hafva anmärkningar blifvit gjorde vid Stats-Utskottets Utlåtande, af den 21 nasti. Marth, i anledning af Herr J. Hegardts Memorial, om anslag från Stats-Verket, till aflöning för särskild Kyrkoherde i Strömstad, i så måtto, som yrkadt blifvit, dels att StatsUtskottet, vid slutlig Öfversigt af de utgifter, Stats-Verket skall komma att vidkännas, måtte taga denna sak å nyo i öfvervägande och då pröfva, huruvida icke Statens tillgångar skulle kunna medgifva det Stats-Utskottets Betänkanden. SiJ begärda anslaget af 5o Tunnor Spannmål till nämnde ändamål, dels att, den förmån af vederlags Spannmålens begagnande till enahanda belopp, hvilken fordna Konungar åt Strömstad anslagit, blifvit Staden, utan dess hörande, fråntagen; men då Utskottets yttrande i alla delar blifvit utaf 3:ne Riksstånd bifallet, nemi. af Höglofl. Ridderskapet och Adeln och Högv. Preste-Ståndet den ira samt af Hederv. Bonde-Ståndet den 3:e i denna månad, kan något afseende å berörde anmärkning, emot 69 §. i Reger in gsFormen, icke göras; Hvilket Utskottet får vördsam ligen anmäla. Stockholm den 10 April i8a3. Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande, angående bidrag af Stats-Medlen till kostnadernes bestridande för Fångvården i Götheborg.
Den som tar sig friheten att skrifva detta har mera än en gång frågat sig sjelf och andra, hvarför man grälar så häftigt, hvarför det, som den ena kallar för “ verldsför-bättrarbråk, “ af den andra blir döpt till “ skandalskrifveri “, hvarför “ realist “ blifvit nära jiog ett öknamn på den, som i vår aflägsna nord vill åstadkomma något på en gång nytt och bra med sin penna, liksom “ idealist “ också blifvit ett smädenamn, hvarför partilidelser, hätskhet och oförsynta personliga angrepp blifvit så vanliga, hvarför billighet, rättvisa och vanlig höflighet ofta ej aktas mera i skrift, hvarför — ja, hvarför man grälar. Vi voro länge tröga. I utlandet, till och med omedelbart invid våra egna gränser, hade nya literära strömningaruppkommit och gifvit nya vägar och nya mål åt dem, som sysselsatte sig med samhällsskildringar. I Danmark, det visste vi, hade Georg Brändes väckt hänförelse och förargelse en tid bortåt, och bäst det var, när man än ej visste ordet af, så slungade en herre, som hette Jacobsen, fram en roman vid namn “ Fru Marie Grubbe “ och dermed var isen bruten för de unga krafterna i detta land, för dessa, som nu äro medelålders sansade män och som nu ha segrat, — ehuru det ej faller någon in att tro, det deras konstart skulle förbli stående på den plats, hvarest de slält den. Men de ha gjort sitt dagsverke och efter dem komma, andra med nya tankar och nya krafter. Men vi svenskar, vi höllo oss lugna — för att sedan bli så mycket hetsigare. “ En tung nation, full af hetsigheter. “ Hvarför blefvo vi så onda, då man ruskade upp oss ur sömnen? Var det derför att han, som slog på larmtrumman, tog i så hårdt, ruskade oss så omildt? Vi hade ingen Brändes, som förde oss framåt på upplysningens väg, kanske något ensidigt, — man blir lätt ensidig i en brytningstid som vår — men med kraft och okuflig energi och oförbrännerlig tro på sin uppgift. De gamle hos oss blefvo väckta på ett annat sätt, mera handgripligt.
Lrögare, Lrögerftor, samt de som hälla Likör, kammare jemte Spisqwarters - Idkare och Traktörer, som ej are Borgare, oberaknadt för Bränwins-minutering, sä wida den tillätes, i Sju Claster: sv, 40, zo, 20, 15, io R:d. 6 R:d. Z2 st. Luftar, hoS Private: se Drängar. Licentiater, Medicinä, med practik, utom Tjenste»: se Doctorrr. Lotsar, 2 R:d. ^ DeraS Drängar, r R:d. Mänglerftor, af alla stag, i Sju Claster: 20, 12, 8, 6, 4, 2 R:d. och I N:d. >6 st. Mästare wid Sockerbruk, Manufacturier och Fabriker i Städerne, i Fem Claster2;, is, io, 6 och 4 R.d. Mästerswännec och Gesäller wid dito 2 R-d. parmmätare, i Fyra Claster: 20, 12, 6 och z R:d. pigor i Städerne erlägga ingen Bewillning efter denna Artikel. provrsorer eller Förste Gesäller pä Apothek: ft Handels-'Bokhallare re. Gjö - Den r8 Augusts. 2757 Sjömän: Gtprmän, 2 R:d. Lockar, Matroser och Iungmän m. fl. r R:d. Inrikes Skeppare, Loopvaerdie, taxeraS säsvm Handtwerkare. Skutoch Batfteppar.e, som icke äro Borgare, lika med Fiskare. Spisqwarters, wärdshusoch CaffehusIdkare: se Traktörer och Krögare. Gpannemalshandlare, som icke äro Borgare, taxeras efter deras Rörelse, lika med StaderneS öfrige Handlande. Språkmästare, utan Tjenst och Lön pä Stat 2 R:d. Stadstjenare och policebetjente: se StaderneS Betjente.
Då båro de händer på honom, och grepo honom. Men en, af de der när stodo, drog ut sitt svärd, och slog öfversta Prestens tjenare, och högg honom ett öra af. Och Jesus svarade, och sade till dem: Såsom till en röfvare ären I utgångne, med svärd och stafrar, till att gripa mig. Jag hafver hvar dag varit när eder i templet, och lärt, och I togen intet fatt på mig; men detta sker, på det att Skrifterna skola fullbordas. Och Lärjungarna gåfvo honom då alle öfver, och flydde. Men en unger man följde honom, klädd på blotta kroppen uti ett linkläde; och unge män grepo honom. Men han lät fara linklädet, och kom undan ifrå dem naken. Så ledde de Jesum till den öfversta Presten, och med honom församlades alle öfverste Presterna, och de äldste, och Skriftlärde. Och Petrus följde långt efter honom, tilldess han kom uti den öfversta Prestens palats; och satte sig ibland tjenarena, och värmde sig vid ljuset. Men de öfverste Presterna, och hela Rådet, sökte efter vittne emot Jesum, att de måtte låta döda honom; och kunde dock ingen finna; Ty månge hade burit falskt vittnesbörd emot honom; dock gjorde deras vittnesbörd icke fyllest. Då stodo någre upp, och båro falskt vittnesbörd emot honom, och sade: Vi hörde honom säga: Jag vill nederslå detta templet, som är med händer uppbygdt, och i tre dagar sätta ett annat upp igen, utan händer uppbygdt. Och deras vittnesbörd gjorde ändå icke fyllest. Då stod den öfverste Presten upp ibland dem, och frågade Jesum, sägandes: Svarar du intet? Hvad vittna desse emot dig? Men han tigde, och svarade platt intet. Åter sporde den öfverste Presten, och sade till honom: Äst du Christus, dens välsignades Son? Jesus sade: Jag är så; och I skolen få se menniskones Son sitta på kraftenes högra hand, och komma i himmelens sky. Då ref den öfverste Presten sin kläder sönder, och sade: Hvad behöfve vi numera vittne? I hörden hädelsen. Hvad synes eder?
Den ort eller dass, som må hafva något eget intresse att bevaka, skall nog veta att träffa sin man. Då Representanterne utses classvis, är intet behof för handen, alt, i motsättning emot denna val-corps, hilda ett af andra elementer bestående Öfverhus. Representasionen har redan, i följd af sin sammansättning, tillräckligen återhållande krafter inom sig. Och likväl klafver, efter mitt omdöme, såväl öfverläggningarne, sorn beslutens lugna utveckling, all Representationen icke sammanföres på en enda Kammare. Å andra sidan har mångdelningen sina nogsamt kända olägenheter, mindre dock, serdeles hvad de stora frågorna beträffar, af någorstädes saknad upplysning, eller discussionens ofullständighet, än af osammanhang i beslut och den näring, som gifves åt classernas enskilda intressen. Jag skulle ur dessa skäl önska, alt Representationen kunde, utan uppoffring af annat, än dessa ofta smärre, men desto mer förhatliga, inbördes strids-ämnen, sammanföras på 2:ne Kammare. Men jag har icke, på elt för mig sjelf tillfredsställande vis, förmått lösa det svåra problemet om en rationell fördelning. Jag vet icke, om densamma borde, utan uppehör, blifva under Riksmötet omvexlande, på det sätt, att, efter de förekommande ärendenas serskilda beskaffenhet, än den ena, än den andra class-afdelningen, måhända med någon tillsats af de öfriga, egde prcerogativetj i ordets ursprungliga bemärkelse; eller om denna fördelning borde vid hvarje Riksdags början uppgöras, efter Brödrafolkets föredöme; eller om den en gång för alla låter sig fastställa, efter hvad man gemenligen benämner samhällets materiella och ideella intressen. Hvad i senaste fallet förekommit mig, är allenast, alt man dervid kunde, utan afsaknad, lemna alldeles å sido de vanliga begreppen om en högre Kammare, såsom återhållande kraft, och en lägre, såsom det egentliga rörelse-elementet.
Den nya lagen föreskrifver med egna, bär återgifna ord: att fången skall erhålla helsosamt rum, sängkläder, nödigt bohag, sund och nödtorftig kost så ock annan förnödenhet, beklädnad, arbete som för honom är lämpligt, läkarevård, gudstjenst och presterlig undervisning, daglig rörelse i fria luften; och han får, efter erhållen tillåtelse, brefvexla, mottaga främmande, samt blifver ofta besökt i sitt s. k. ensamhetsfängelse af dess styresman, tjenstemän, betjente, samt af 3 till 6 i orten boende tillsyningsman, som skola fängelset visitera; hvarförutan han, under sken af hjelpbehof, kan, medelst sin ringklocka eller annat dylikt tecken, när som helst tillkalla någon, för alt afbryta ledsnad och ensamhet. Slutligen erhåller han vid utgåendet understöd, förmodligen något rundligare än den indelta soldatens pension efter lång och trogen tjenst. Fången kan icke, för hvad uppstudsighet som helst, erhålla några käpprapp förrän han undergått 4 varningsgrader, hvardera utdragande ansenlig lid, och denna sena aga endast i närvaro af en bestämmande läkare. När han vill rymma, får väl våld, efter skedd varning, användas att hindra försöket; men då särskilt näpst honom ej ålägges, är enda följden af tilltaget alt man bjuder honom vara välkommen åter. Allt detta finnes i nya lagen; hvad vidare förbättring i fångens ställning åstadkommas kan, är i 31 § hänskjutet till särskildt stadgande. Efter granskning af denna lista, till hvilken kan läggas säkerheten att icke blifva bestulen, sargad eller mördad, hvilket den s. k. frie mannen i vårt land dagligen mäste afbida, kan man med skäl fråga, hvad återstår för den fångne alt högre önska? intet, mer än friheten! Men är då frihetens förlust, under dylika omständigheter, ett så stort ondt, alt den motsvarar och uppfyller fordringarne hos ett straff?
Beträffande den ifrågaställda förändringen af rese-reglementet, anser Utskottet sig böra upplysa, att, sedan Kongl. Majit öfver Rikets Sländers i detta ämne vid 1840 och 1847 årens riksdagar gjorda underdåniga framställningar infordrat statskontorets yttrande, har bemälde embetsverk den 14 November 1848 afgifvit underdånigt utlåtande, deruti statskontoret, med bibehållande af tolf klasser, ansett häst-antalet böra för vissa klasser nedsättas, men dagtraktamentet deremot ökas efter Verkliga behofvet. Vidkommande motionärens framställning om anslagens till reseoch traktaments-penningar återgående till bestämda anslag, så, enär desamma vid nu skeende statsreglering redan blifvit af Utskottet upptagna såsom förslagsanslag, och denna Utskottets åtgärd blifvit af Riksstånden gillad, lärer berörde framställning för närvarande få förfalla. Men som Utskottet, lika med motionären, inser vigten och angelägenheten deraf, att de förändringar uti Rese-reglementet af den 5 Juli 1827, hvilka af behofvet påkalias samt af 4 Stats-Utskottets Utlåtande, TV/o 246. Rikets Ständer vid föregående riksdagar blifvit i underdånighet begärda, varda, så fort ske kan, vidtagne, får Utskottet hemställa, att Rikets Ständer ville uti underdånig skrifvelse anhålla, att Kongl. Maj:t täckes företaga detta, genom Statskontorets förenämnde underdåniga utlåtande utredda, ärende tili nådig pröfning och slutligt afgörande. Stockholm den 10 Juli 1851. X-.o 246* Ank. till Exp.-Ulsk. d. 13 Juli 1851, kl. 11 f. in. Ut lät ande, i anledning af gjord framställning, angående reglering af de å Kongl. Skeppsholmen i Stockholm befintlige Bost ali slag enheter. (U. A.)
Emot sjelfva regleringen och den derigenom förorsakade förhöjningen af lönerne för betjeningen vid Riksgålds-Contoret har blifvit erinradt: att det icke vore skål tillerkänna tjenstemånnen vid detta Verk lika aflöning, som deras vederlikar vid Banken, enär göromålen inom det förra Verket ingalunda kunde jemföras med dem, som förekommo inom det senare; att det dessutom vore origtigt förhöja lönerne inom Rikets Ständers egna Verk vid samma tid, som äskade löne-tillökningar vägrades tjenstemånnen vid Statens Embets-Verk; att de lör framtiden erforderliga tjenster vid Riksgålds-Contoret borde kunna ytterligare inskränkas, samt att löne-regleringens verkställighet borde uppskjutas, intilldess sig visat, huruvida, genom den ifrågavarande öfverflyttningen från Kongl. Stats-Contoret af dess befattning med bevillnings-medlens emottagande och redovisande, några våsendtliga förändringar uppkomma i Riksgälds Contorets tjenstemanna-personals åligganden. Emot Utskottets förslag, att en del af de göromål, som hittills ålegat den hos Commissariatet anställde Referendarien, måtte förklaras tillhöra Commissariernes egna tjenste-åligganden samt att, såsom följd deraf, Referendarie-tjensten, vid nuvarande innehafvares afgång, måtte indragas och, i dess ställe, en Notarie då hos Commissariatet anställas, hvarigenom en löne-besparing af 5oo R:dr skulle, med tillämpning af de inom Banken Bih, till II. St, Prot, 18^.0 och 184.1, 4 Sami, 1 AJd. 3 Band, 23 Haft, 1 2 Stats-Ulskottets Utlåtande, N\o 503, stadgade löne-förhållanden, kunna beredas, hafva flerfalldiga invändningar och betänkligheter blifvit framställda, hvilka dock kunna sammanfattas under följande lmfvudsakliga yttranden.