Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
– «Ni tycks taga nära del i baron Ehrensvärds förtret, min fru« – sade grefvinnan, med temligen hvass ton. – «Ni irrar er, grefvinna.« – svarade fru Schröderheim – «Han syntes nyss icke vara helt och hållet ur stånd att reda sig ur en förlägenhet. Jag beklagar tvertom endast dem, som baron Ehrensvärd utser till försoningsoffer åt den blygsamma dygden.« Äfven detta svar vann de kringståendes bifall och ökade just derföre fru Höpkens misslynthet. – «Det är icke vår sköna grefvinnas beau jour i afton,« läspade fru von Stauden halfhögt till grefvinnan Wrede 48; men kammarpagen Wright stod så nära att han hörde yttrandet, och han föll lifligt in: – «Mången skulle vilja ge halfva sin lifstid, ers nåd, för att så säkert antända hjertan, som ljungelden ur grefvinnan Höpkens ögon, till och med då de brinna af en rättvis harm.« – «Der åtminstone har viggen både slagit ned och antändt,« hviskade grefvinnan Wrede fru von Stauden i örat. I detsamma ropade konungen: – «Uppmärksamhet, mitt herrskap! I afton gäller det, att utse sin andra hälft till tornerspelet. Våra sköna skola kora sina riddare, eller desse nämna sitt hjertas fru. Prinsessan, min syster, som nu är frånvarande, har låtit säga, att hon förunnar någon riddare, som är till öfverlopps, att bära hennes färger, ifall helsan medger Hennes Kongl. Höghet att öfvervara karusellen. Drottningen tillåter icke att hennes färger synas denna gång. Således är valet först hos dig, min svägerska. Hertiginnan vinkade åt förste hofstallmästaren baron Munck, hvilken, sedan han kysst hennes hand, med stolta blickar såg omkring sig. – «Hos de sköna« – fortfor konungen skalkaktigt – «är rangordningen vanligtvis uppoch nedvänd. Fändriksåren hafva der vida företrädet för generalsvärdigheten. Det tillhör således Fredrik att välja först. När sedermera Carl gjort sitt val, kommer ordningen till mig.«
Ständers, so.m Utskottets afsigter, föranleda Utskottet att hemställa, om ej någon, mera aflägsen tid måtte bestämmas, då denna förändring i Tullväsendet må taga sin hurjan, 4Q0 Bevillnmgsoch troe Utskottet elen *. Januaria år 1825 vara dertill mest lämplig, emedan i sådant fall både de Ämbetsverk och de personer, som Riksens Stånders i detta ämne vidtagne beslut kunna lända till efterrättelse, ega, tillräckligt utiyrnme att sine åtgärder derefter lämpa. Detta allt varder likväl till Riksens Högloft* Ständers upplysta profning vördsamligen öfver®, lemnadt. Ankom den 3 Oct.. lSS63 I Utlåtande, rörande de mot Utskottet» Betänkande öm Postverket och de deraf inflyt tande Bevillningsmedel, gjorde anmärkningar\ J3et af Riksens Höglofl. Ständers Bevillnings®. Utskott under den 3:dje sistlidne Julii afgifne Betänkande , angående Postverket och de deraf in*, flytande Bevillningsmedel, har under den 29 i samma månad , blifvit af H.öglofU Ridderskapet och Adeln, under den 12 föregående af Högvördiga RresteStåndet och under den 14 af Heder® varda BondeStåndet återremitteradt, men deremot förenämnde dag, eller den 29 Julii af Vällofl, BorgareSt-åndet förkastat , äfvensom Utskottet fått j sammanhang med detta ämne emottaga ej mindre åtskilliga anmärkningar, i anledning af Ut® fottets redan den 16 Maji aflåtrie och af de trea"
Utskottet anser bangården på norr böra ligga vid Saltsjön, men den södra deremot långt uppe vid Fatbursjön, må man vål, erkännande vigten deraf att varor med lätthet må kunna på jernvåg föras så direkt som möjligt till sjö, fråga, om deraf äfven ovilkorligen följer, att alla 'personer, som på jernvåg färdas till eller från hufvudstaden, jemväl skola resa till Saltsjön? Erfarenheten från andra länder gifver icke stöd åt ett sådant Utskottets påstående. Ingen lärer ifrågasätta att ju varutrafiken uti Liverpool år betydligare ån hvad Stockholm måhända någonsin kan komma att uppvisa, men uti Liverpool ligger bangården icke vid sjön, utan den år belägen inuti sjelfva staden så centralt som möjligt, och från denna bangård gå spår ned till de stora dockorne, som utsträcka sig mer ån en half svensk mils längd, alldeles på samma sått som hår uti Stockholm från en bangård vid Clara sjö spår komme att leda ned till alla stadens hamnar, utom det att stationen jemväl komme att ligga vid sjö. Ingen lärer likväl vilja förebrå Engelsmännen att af brist på erfarenhet, kapitaler eller praktiskt förstånd, hafva förbisett eller underlåtit hvad som dervid för trafiken varit fördelaktigast. London eger många jernvägsstationen men, så vidt det år mig bekant, ligger ingen af dem vid Themsen, ehuru spår från flere af dem leda ned till vattnet, och om äfven helt nyligen en station vid floden, efter hvad uppgifvet år, blifvit fullbordad, år det dock endast en emot de många, som ligga beqvåmare för persontrafiken. Så år äfven, som de flesta torde kunna intyga, förhållandet uti Hamburg. Med en sjöfart betydligt öfverlägsen Stockholms och en persontrafik, hvartill Stockholm svårligen kan hinna, har man likväl ansett det angelägnare att lägga bangården så beqvämt som möjligt för de resande, ån invid Elben eller vid någon af kanalerna, och den bana, som derstädes lärer vara tillämnad att förena Hamburgs och Altonas jernvågsstationer år ett ytterligare bevis på den större vigt man fäster vid personers och varors obehindrade fortskaflände ån på bangårdars förläggande vid sjön.
Qvicksilfver, som för närvarande drager en afgift af 15 öre pr skålpund, har, i öfverensstämmelse med den grundsats härutinnan, som i allmänhet finnes tillämpad för öfriga metaller, och med afseende så väl på varans behöflighet för näringarna som på den jemnförelsevis obetydliga inkomst den lemnat, blifvit föreslaget till tullfrihet. På sätt under artikeln Maskinerier finnes omförmäldt, har artikeln Redskap blifvit till rubriken för densamma öfverförd; hvadan endast hänvisning till förstnämnda artikel här meddelats. För Ritstift har uppförts ny rubrik, med hänvisning till Pennskaft. Af finansiella skäl och i öfverensstämmelse med hvad som skett i afseende på andra dermed jemnförliga artiklar, har artikeln Russin blifvit hänförd till lika tullbehandling med Frukter och Bär, »ej specificerade, torra»; hvarigenom den i förevarande hänseende nu gällande tullen af 6 öre pr skålpund skulle komma att höjas till 8 öre. För Rökelse, som för närvarande finnes hänförd under Luktvatten, har, sedan ny rubrik upptagits för Parfymer, hänvisning dit blifvit lemnad. Enligt den nuvarande taxeuppställningen för Rör, finnas deraf med tull belagda: »bambuoch Spanska» rör, med 6 öre, »rottingar, vass och andra slag», med 1 öre, samt ej specificerade arbeten deraf, hvilka ej äro att räkna till korgmakarearbeten, med 15 öre pr skålpund.
Ridderskapet och Adeln har vidare blifvit föreslaget, i ändamål, att kunna än ytterligare förekomma missbruk af enskilda Assignalions-rältigheten, att den endast borde tilläggas större Bolag för Verk och Inrättningar, hvaraf nyttan vöre gifven, ooh sorn i anseende till betydligheten af deras Fonder medgåfvo en större säkerhet för ett ofelbart fullgörande af ansvaret; eller ock ätt, så - ^ao Sta ts-Utskotte ts Betänkan den. som vilkor förfdenna' rättighets utöfvande, säkerhet af Fast egendom borde ställas och hvarje, eller sålunda erhållen särskild tillåtelse, utgifvande Assignation uppvisas lios någon Aucthoritet för att till Controllens fullkomnande med någon tjenlig stämpel förses, I detta afseende torde Utskotten endast behöfva fästa Rikets HÖg.lofl. Ständers uppmärksamhet derpå, att gådane' större Verk oeh Inrättningar, hvilkas beskaffenhet ooli tillgångar medföra ofelbar säkerhet för i Verkens namn utställda förbindelsers uppfyllande, inom Riket äro ganska sällsynta; dels att i allmänhet egenskapen af Bolag gör en ofelbar säkerhet för den, som har skyldigheter att deraf utkräfva, vida mindre än hos enskilde personer; och sluteiigen, alt det just är den allmännare och dagligare rörelsen enskilde emellan, som anstalten är ämnad att lätta, men att en blott för få priviligierade Corporationer mcdgifven rättighet, icke på denna rörelse kan hafva annan, än en högst ringa verkan. Stats-Utskottets Be tänka 11 den. 421 Rörande särskildt hvarje §. uti det af Utskotten afgifne Lagförslaget, äro anmärkningar äfven inom alla < Stånden framställde; och har dervid, i anledning af i §. blifvit ytterligare yrkadt uppå angelägenheten, för förekommandet af flerfalldige tvister af det tillägg dertill, som redan inom Utskotten, på sätt de förra Betänkandet vidfogade Reservationer upplysa, varit ifrågasatt; Nemligen att hvarje Invisning borde gälla såsom bevis, alt ntgifvaren varit skyldig
St:rs vid sednaste Riksdag fattade beslut, påbörjade stambana, som, utgående från Götheborg, skulle i riktning genom Westergöthland och Nerike, fullbordad, förena nämnde stad med bufvudstaden, anvisa 13,000,000 Rdr med öfverlemnande till K. JM. att bestämma de punkter öfver hvilka banan bör dragas.» R. o. Ad. samt PresteSt. som afslagit 3:dje punkten i Utlåt. N:o 62, hafva således förklarat, att banan från Götheborg, hvilken är påbörjad, skall fortsättas, och dertill voro de oförhindrade af sitt beslut öfver punkten 3. Men när nu Hr Gr. o. Landtm., emot hvad hittills varit vanligt, uttalat sina åsigter i ämnet och sålunda sjelf ingått i discussionen, inser jag ganska väl omöjligheten för mig att kunna bereda framgång åt mitt förslag, helst Hr Hjärne förklarat, att Hr Gr. o. Landtm, på ett öfvertygande sätt visat att jag haft orätt. Det återstår då endast för mig att å min sida tillkännagifva, att jag alldeles icke .finner mig öfvertygad af Hr Gr. o. Landtm.-s anförda skäl, att min åsigt är origtig. Han har nemi. sagt, att om min åsigt skulle göra sig gällande kunde 2:ne Stånd alltid tillintetgöra anslagsfrågor. Detta är likväl ett misstag. Då fråga är om inrättande Dei» 1 Augusti f. m. 15 af ett nytt Embetsverk eller om flyttning af Akademien frän Upsala till Stockholm, äga 2:ne Stånd att tillintetgöra ett sådant förslag, om 8n 2:no Stånd beviljat anslag för det ändamålet, Detta bar jag framställt, och detta exempel är fullkomligt jemförligt med frågan om jernvägens dragning från Stockholm söder ut. K. M. har föreslagit, att såsom stambana skulle antagas en från Stockholm söderut gående, hvilket StatsUtsk. i Betänk.
A. a33. — angående ytterligare förekommen fråga om uppbud till Skallgång, och om disposition af Jagtmedlen i Östergöthlands Län. XI. B. 179. XIII. A. 153. XVI. E. I09- — angående yrkad lindring i skjutsningsbesväret vid Ekevirkes forslande. XI. B. 179. XIII. Å. i54. XLVIII. U. iai. XLIX. A. 147. LII. E. 46. — i anledning af väckt fråga om förklaring och tillägg vid 1824 års Kungörelse, rörande ekonomiska besigtningar å Kyrkoherde-boställen m. m. XI. 13. 179. xiii. i. 178. xxvii. u. 221. xxviii. A. 101. XLII. E. 2o3. — i anledning af väckt fråga om rättighet för enskilde jordägare, Byalag och Städers Borgerskap, att, utan hittills bruk - i4 liga omgångar, anlägga Begrafningsplatsei*. XI. B. 179. XIII. A. 184. Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets Betänkanden, Memorialer och Utlåtanden i anledning af väckt fråga om förvaltningen af enskildte Bolags eller Socknars Spannemåls-magaziner» XI. B. 179. XIII. A. 184 — angående HelsingeBuldans stämplande. XI. B. '178. XIII. A. i3o. XLIV. U. 290. LXVIII, A. 247. — i anledning af väckt fråga om nya Evangelii-Boks-förslagets antagande, samt om fri tryckning af de vid berörde förslag fogade Böner. XI. B. 179. XIII. A. 192. Lil. U. 192. LIV. A. 2o5. — i anledning af väckt fråga om Befrielse för Skärgårdshemmans-ägare från Kronoskjutsens utgörande. XI. B. 3o3. XIII.
Stats-Utskottet, som vid flera föregående tillfällen, der frågor af enahanda beskaffenhet varit föremål för Utskottets handläggning, uttalat sin åsigt om nödvändigheten 8 titat,s-Utskottets Utlåtande M 103. deraf, att de vilkor och förbehåll, som, med afseende å beviljade statsbidrags åtnjutande blifvit föreskrifna, varda af vederbörande menigheter och bolag noggrannt fullgjorda, finner visserligen den omständigheten, att ifrågavarande sjösänkningsföretag blifvit betydligt dyrare än det ursprungliga kostnadsförslaget afsåg, icke i och för sig utgöra giltigt skäl för Rikets Ständer att till större eller mindre del med statsmedel fylla bristen, men då derjemte upplyst blifvit, att denna högre kostnad åsamkat de hemmansinnehafvare, som i berörda arbete deltagit, så opåräknadt stora skulder, att verklig fara synes vara för handen, det flere bland dem, om de lemnades utan allt vidare understöd, skulle nödsakas frångå sina hemmansdelar och med sina familjer i mer eller mindre man falla kommunens fattigvård till last, har Utskottet, i betraktande derjemte af den genom arbetsplanens utsträckning förlängda arbetstiden, derunder intressenterne icke haft någon nämnvärd inkomst af företaget, ansett sådana bevekande omständigheter i detta särskilda fall förefinnas, att någon lindring i de först bestämda lånevilkoren torde böra medgifvas; hvadan Utskottet, som vill antaga, att efter någon tids förlopp, då den nyvunna jorden hunnit odlas och bringas till fullständig afkastning, den föreskrifna ränteoch kapitalinbetalningen må af vederbörande delegare med mindre svårighet kunna fullgöras, skolat, i anledning af de afgifna motionerna, hemställa, att den ränteoch kapital-inbetalniugsskyldighet, som för ifrågavarande lån blifvit föreskrifven att vidtaga redan med år 1864, må under ytterligare tre år framflyttas och alltså bestämmas att taga sin början först från och med år 1867. Stockholm den 22 Maj 1866.
Herr Lagmannen Grefwe 6MonborA äter trodde, det nägon gällande grund ej funnits för den All-, mogen framföre andre i igog ärs författning rillagde lindring ä Charla-Sigillata; Och beträffande isynnerhet stämplade papper till Bouptecknings - Instrument» i sä enar den principe för Allmänna Bewillningens utgörande blifwit antagen, att skattskyldigheten rättar sig efter förmögenheten, wore dec gansta obilligt om Allmogens Inventarier icke skulle förses med lika Charta-Sigillata, som för dylika iStändsxersoners Sterbhus mäste bestäs. I anledning häraf och sedan flere Herrar Ledamöter yttrat sig wara af samma mening härutinnan som Herr Grefwen och Lagmannen, medgäfwo Bonde Sän - Den Z Zebruarli. Ståndets Ledamöter, alt hwad Charta - Sigillata ä Boup:eckningar anginge, kunde ett lika forhällande böra aga rum för A miogen och Ståndspersoner, enär förmögeuhekLi' i delta fall bestämmer 2hgitten, Lock arc de S erbhus, der Summa Invenlarii ej öfwerstiger 25 R:d., med någon Charta-Sigillaka icke hestva ras. Uppå af Herr Le.gluanneu Grefwe d^lIonborZ härefter framstälde propostlioner, anrogo samtelige Herrar Ledamölerne af Högloft.
Afkortning å bevillning må ega rum endast: l:o för dem, som aflidit före den 1 Maj, då uppbördsåret börjas, i hvilket fall den aflidnes bevillning efter l:a Art. i denna Stadga kommer att försvinna; men dör tjensteman under årets lopp, eller erhåller han afsked, erlägge bevillning endast till den dag, då lönen honom eiler dess sterbhus frångår; 2:o för gesäller och arbetare, som före uppbörds-årets början allidit, då, jemte bevillningen efter l:a Art., den bevillning, hvartill den aflidne, enligt 2:a Art., varit taxerad, försvinner; och 3:o för dem, som icke mägta påförde utskylder erlägga. Afkortning eger aldrig rum för den bevillning, som af jord eller egendom utgå bör. §• 142. Afkortningslängd underteckne, med ansvar för rigtigheten, vid Regementen och Corpser Chefen, i stad uppbördsman, samt å landet Kronofogde och Häradsskrifvare. I stad skall denna längd dessutom af Magistraten och minst t vänne af Taxeringsmännen granskas, verificeras och underskrifvas. Å landet skola längderne å utlyste allmänna sockenstämmor uppläsas, då Pastor och 2 Sock - 63 Bil. till Bevillnings-Ulskollets Betänkande j No 12. neman skola intyga, om något vid dem varit att erinra samt huruvida sådane förhållanden i afseende på arbetsfolk förekommit, som, enligt 138. befria jordegare ifrån ansvarighet för utskylderne. Åfkortnings-längderné skola derefter, i Stockholm lill Öfver-Ståthållaren, i Länen till Konungens Befallningshafvande, aflemnas till ytterligare pröfning, och, om något dervid icke varder påmindt, till afföring i räkenskaperne beordras. Om Undantag och lindring i JBevillningén. §. 143.
Prest-Ståndet d. 20 — , Vällofl. Borgare-Ståndet d. 19 Hederv. Bonde-Ståndet d. 19 ~~z Vördsamt Memorial! Sedan till följe af Kongl. Mnj.-ts Nådiga Proposition den 8 sistlidne Mars, angående ersättning af T)en i g Juni', af den förlust i årlig inkomst allmänna Bsrhlius - inrättningen i Stockholm lidit genom Storfurstendömet Finlands afträdande, .Riksens Höglofl. Ständers Stats - Utskott genom afgifvet Betänkande den 26 derpå följande April föreslagit, att den genom nu gällande Revillnings - Förordning den 18 A tig1812, 4 Art. 5 t Mora, fasstäide stämpel - afgift 4 sk. å hvarje pär spelkort, som tillverkas, blott hälften, som i Stockholm bör erläggas, matte såsom ersättning för berörde förlust blifva anslagen Allmänna Barnhuset, med rättighet för Directionen att sjelf uppbära och CoritroUera hela denna afgift, deraf den andra hälften skulle af -Directionen levereras till Rik§. gälds-Coptoiret, äfvensom Höglofl, Utskottet hemställt om icke på,lika sätt till understöd för Barnhusen, eller der sådana ej finnas, Fattig-Försörjb in gen i de öfriga Städer och Orter i Riket, hvarest spelkort tillverkas, hälften utaf den af. gift, som derföre hör erläggas, likaledes måtte hädanefter till dem upplåtas emot det att uppbör, den och controllen hära af vederbörande bes örjes samt deri andra hälften af de inflytande medlen till Riksgäl Is - Gontoiret insändas, så hafva Högvördige Prest-, Vallöf!. Borgaresamt Hedervärda Bonde - Stånden bifallit Stats-■ Utskottets förbe, rörde Betänkande samt derom genom ProtocollsUtdrag lemnat Bevillnings - Utskottet underrättelse, för att kunna iakttaga, hvad Betänkandet innefattar; men Höglofl.
5 Mom. föreslogs till sådan förändring, att början till och med ordet »kunnig» utbytes mot följande ordalag: Så snart någon förbrytelse emot denna Lag blifvit af Hof-Canzleren hos Justitice-Canzleren anmäld. »Vare han» ändras till: ock bör lian; »förbunden att» utgår, och i stället för »äge endast målsäganden rätt», sättes: äger målsäganden. I 7 Momentet skulle »Veckoblad» förändras till: Periodiska Skrifter. Efter detta Moment beslöto Beredningens fleste Ledamöter att, i enlighet med 2 Mom. i Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, föreslå följande nya Moment, under N:o 8: Anser Hof-Canzleren ett Dagblad eller Periodisk Skrift vådlig för allmän säkerhet, eller utan skäl och Bilaga M till Mern. N:o 3. 371 bevi.s förnärmande personlig rätt, eller af en fortfarande smädlig egenskap, må lian äga att i Stockholm genom Öfver-Ståtliållare-Embetet och i Landsorterna genom Konungens Befallningshafvande genast låta inställa Dagbladets eller Periodiska Skriftens vidare utgifvande, intill dess efter underdånig anmälan hos Kongl. Majit, hvilken sist inom 8 dagar bör äga rum, sedan HofCanzleren om qvarstadens verkställande blifvit underrättad och sedan Justitice-Canzleren äfven blifvit hörd, Kongl. Maj:t i Stats-Rådet förordnat, huruvida den åklagade Skriftens fortsättnijig må vidare tillåtas, och ankommer det på Kongl. Maj:ts Nådiga Förordnande, huruvida Utgifvaren af ett sålunda indraget Dagblad eller Periodisk Skrift må något annat Dagblad eller Periodisk Skrift framdeles kunna utgifva. Herr Borgmästaren Ullberg hemstälde, huruvida de frågor, som först vid denna Riksdag blifvit väckta, kunde upptagas i sammanhang med dem, som hvilat sedan sista Riksmöte, och som enligt Grundlagen nu endast finge afgöras.
Vidare bar Utskottet vid a5 §. af samma Capitel fästat sig viddén omständighet, huruvida ömkostnaderne för förvaltningen af Concursmassans tillgångar, såsom gäldandet af Gode Mäns och Sysslomäns arfvode m. m. borde utgå blott af lösöreboet, och icke äfven af de intecknade capitalerne och upp - Den g Junii f. m. aa5 upplöpande afgäld; Och har Utskottet, vid öfvervägande af den olikhet, hvarmed denna fråga blifvit af Domstolarne behandlad, samt billigheten af att äfven Inleckningshafvare fingo vidkännas någon kostnad för den afträdde Egendomens förvaltning, föreslagit: ”Äska Gode Män eller Sysslomän belöning, då skola Borgenärerne arfvode åt ”dem utsätta, antingen till visst af hundrade, eller efter annan grund; dock må ej ”Sysslomäns arfvode efter tid räknas. Arf”vode, som för fast egendom belöper, så ”ock kostnaden för dess vård och försäljning, skola af egendomens afgäld och köpeskilling utgå; och njute sedan Inteck”ningshafvare betalning, hvar i sin ordning. ”Kunna Gode Män eller Sysslomän ej med ”Borgenärerne om arfvode sämjas, pröfve ”Rätten, hvad de skäligen förtjent hafva. ”Ej må Gode Män eller Sysslomän arfvode ”njuta förr, än de slutlig redo för sig gjort.” Detta är otvifvelagtigt ganska billigt, men af redactionen frugtar jag den otydlighet uppstå, att arfvodet för fast egendom kan anses höra beräknas så af afgälden som af köpeskillingen, och önskar derföre att tydligen måtte utsättas, det arfvodet skall uttagas af afgälden, och, om dea icke förslår, bristen fyllas af köpeskillingen. Äfvenledes har Utskottet fästat sig vid 4 Capitlet xo §. angående förändradt aflö27 H. i5 Den 9 J u n i i f. nr. ningssätt åt Yicarier, tinder det de förrätta Gäldenärs tjenst.
M. icke funne i Nåder godt bifalla deras ofvannämnde, af ömmande omständigheter påkallade underd. begäran, de emedlertid, och intill dess hufvudsakligt beslut meddelades, måtta befrias från erläggandet af mera än halfva taxan för år i83o. Sedan E. K. M. i Nåder anbefallt Dess och Rikets Slafs-Contor att, efter Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes i Westerbottens Län hörande, underd. utlåtande i ämnet afgifva, och E. K, M. tillika i Nåder förordnat, att emedlertid, och intilldess E. K, M. Sig i målet hufvudsakligen utlåtit, med utgörandet utaf hälften af ifrågavarande Fiske-taxa för år i83o kommer att anstå, så vida Arrendatorernes Borgensmän, deröfver hörde, sådant medgåfvo; samt Kongl. Stats-Contoiet, med öfverlemnande af E. K. M :s Befallningshafvandes underd. yttrande, deruti Borgensmännens i nyssnämnde hänseende erforderliga medgifvande omförmäles vara meddeladt, på anförda skäl den sökta eftergiften i i83o års taxa i underd. tillstyrkt; så hafva, jemlikt E. K. M:s derefter, deri 3o Julii 183r, fattade beslut, handlingarne i målet nu blifvit till Rikets Ständers Stats-Ulskolt i Nåder remitterade.
Raab har ansett mina anmärknir mot 3:dje mom. icke vara af den beskaffenhet, att de böra vinna afseende, och han har trott del innebära en orättvisa, att förklara allt det bränvin, som linnes i försäljnings-rumraet, vara förbrutet. Såsom bevis föp en sådan mening, har han förutsatt den möjligheten, att en grosshandlare, som på sitt förvaringsrum eger måhända flera 100,000 kannor bränvin, kunde försälja ett mindre belopp deraf, än som öfverensslämde med det i förfatln:n stadgade minimum, och då skulle det vara i högsta grad obilligt, att allt detta bränvin skulle anses förverkadt. Med anledn. häraf får jag, såsom stöd för mitt påstående, åberopa den gamla förfaltn:n, hvars 45:te § uttryckligen stadgar, att, om den olofliga brön vin.sförsäljningen är af den beskaffenhet, att den kan hänföras till krogrörelse, skall det i krogrummet befintliga bränvin, jemte de kärl, hvaruti det förvaras, anses såsom förbrutet gods. Detta visar, att den grundsats i lagskipningen, hvilken jag här förfäktar, blifvit af lagstiftaren tillämpad, och jag skulle således tro, att jag för mitt förslag har en auktoritet, lika god som den Frih. Raab för sin mening åberopat. Jag (ror derjemte, att det exempel, den ädle Frih:n valt, icke bör komma i betraktande; ty det är ingalunda sannolikt, att någon, sorn eger ett större lager af bränvin, skulle med detsamma idka försäljning i minut uti det förvaringsrum, der denna stora qvantitet finnes. Utan tvifvel skulle han för sådant ändamål hafva ett annat ställe, der han icke egde mer bränvin, än ungefär det belopp, som han kunde beräkna, alt på en kortare tid få försåldt.