Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Några olägenheter af de lindrigare straffarler, som användas vid Gottlands beväring, hafva icke försports, och klagomål öfver förslappning i krigstukten derstädes hafva icke eller låtit höra sig. Erfarenhetens tillförlitliga vittnesbörd kan således åberopas för speciallagens lämplighet; och rättvisan kräfver, att hårdare straffarter icke antagas, än som uppfylla det åsyftade ändamålet, samt att alla må anses lika inför lagen. Folkets tänkesätt angående kroppsstraff hafva i sednare tider märkbart förändrat sig. Spöstraffen betraktas med afsky och prygelstraff bär jemväl en förnedrande pregel. Förgäfves påstår man motsatsen, hvad den sednare straffärten beträffar. Allmänheten, som äger domsrätten härutinnan, ser saken ur en annan synpunkt. Det synes icke eller billigt, alt landets ungdom, kallad att fullgöra sin vapenöfnings-skyldighet, eller för det allvarsammare och högtidligare ändamålet att försvara fäderneslandet, blottställes eller åtminstone kan blottställas att, för förseelser, hvilka ofta icke innebära någon moralisk skuld, offentligen slita spö eller mindre offentligt pryglas. Extrajudiciel bestraffning lärer vara nödvändig inom krigsmakten, der ovilkorlig lydnad, äfvensom ögonblicklig rättelse af begångna fel erfordras; men det torde hvarken vara nödvändigt eller ändamålsenligt, att bestraffningssätt användas, hvilka förnedra den straffade i hans eget och andras omdöme. Känsla för äran, hvilken man hos krigaren så högt värderar, väckes och underhålles visserligen icke derigenom. Utomdess ligger det i sakens natur, att den extrajudiciela bestraffningsrätten lemnar ringa garantier för ett opartiskt utslag. Den tilltalade är blottställd för möjlig inverkan af befälhafvarens passioner, hans hat, vrede eller nycker, hvilka tilläfventyrs icke alltid äro utan inflytelse vid bedömande af brottets qvalifikation och bestämmande af straffgraden. Förmenar den dömde sig hafva lidit orätt, står det honom fritt att klaga, men straffet skall icke destomindre verkställas. Är han oskyldig, kan den efteråt beviljade upprättelsen icke uppväga skymfen och lidandet; och om han förtjent straff, saknar han stundom icke anledning att klaga öfver sjelfva lagens obevekliga stränghet.
Utaf de, Högloflige Utskottens Betänkande följaktiga Calculer finnes , att Malmö och Götha CanalDisconters Skulder, genom Assignationer och TreprocentsLån , utgöra tillsammans omkring 4,700,000, hvilka i en hast blifvit satta utur allmänna Rörelsen, och när nun härtill lägger Götheborgs Disconts lika beskaffade SkuldSumma , 1,183,000, utgör detta en PenningeSumma , hvilken , oaktadt dess egenskap af privat Skuld, likväl varit i allmänna Rörelsen lika gångbart med BancoSedeln , alltid gör en betydlig saknad af Penninge-tillgång i det Allmänna. Om det är skadligt, att obetänkt innom en kort tid sätta i omlopp en Penninge-numeraire utöfver det för Rörelsen vanliga behof, så blir det förderfligt att hastigt minska en utelöpande PenningeSumma. Sanningen deraf är bestyrkt genom redan inträffade händelser och följderna af ett fortfarande kunna knappast beräknas. Jag tror derföre, att man , så fört sig göra låter, bör, till bibehållande af allmänna Crediten, och till underlättande af Den 17 Martn 3 }, m. 55 möjligheten för Enskilte att fullgöra sina förbindelser, sätta denna nu hvilande Nutneraire at omkring 5,900,000 R:dr åter i omlopp, derigenom att Banquen genast eller innom korrt tid inlöser med sina Sedlar Disconternes alla Assignationer och TreprocentsSkulder, likväl de sednare med någon Rabatt. Ingen skall billigtvis finna, att en Rabatt är å Statens eller Banquens sida obillig att bjuda ■, ty i Disconternes medellösa Concourstillstånd, sådant som det efter Calculerna visar sig, är en förlust redan gifven om Disconter» ne skulle sjelfve liquidera, och vid en fullkomlig
Det har aldrig blifvit satt i fråga, och skall tvifvelsutan aldrig blifva ifrågasatt att icke Staten är befogad bestämma de vilkor och förbehåll, med iakttagande af hvilka det allena må vara tillåtet för enskilda, vare sig föreningar, bolag eller personer, att i den allmänna rörelsen utgifva de uti hvarje innehafvares hand gällande kreditförskrifningar, som under namn af banknoter, sedlar m. m. i så väsendtlig mån ingå såsom delar af penning-cirkulations-kapitalet. I sjelfva verket är förhållandet enahanda med de kreditförskrifningar, som, under namn af obligationer, i tryckt form utgifvas och, ehuru underkastade ett annat system lör sin effektiva inlösen, äfven kunna, såsom lydande på innehafvaren, när som helst, om också ej lika beqvämt som banknoter försedda med tvångskurs, användas såsom betalningsmedel. Visserligen finnes emellan dessa två arter af (creditförskrifning, utom i räntan, en olikhet äfven deruti att då banknoterna skola inlösas vid anfordran, obligationernas inlösen inträffar först efter viss tids förlopp. Men långtifrån att denna omständighet skulle upphäfva Statens befogenhet att äfven för utgifvandet af sådana obligationer bestämma, under hvilka förutsättningar det får ske och under hvilka icke, ligger häruti tvärtom ett skäl mer derför. Bih. t,ll II. St. Statsoch Banko-Vtskottets Utlåtande M 2å De stora massor förmögenhet, som under form af dessa, till många millioner uppgående, obligationer nedläggas, göra det till en vigtig samhällsangelägenhet att tillse ej mindre att de garantier, som för deras realisering utlofvas, måtte i alla afseenden och för hela den tid obligationerna hafva att löpa, befinnas tillräckliga och fullt tillfredsställande, utan ock i öfrigt huruvida deras utgifvande må ur andra synpunkter kunna med Statens och alltså äfven med de enskildes välförstådda intressen förenas.
Länets uppbördsverk utmärker sig särdeles fördelaktigt; Att balancer och restantier äro merändels okände; »Att Öfver Grundskatten, fastän den största af alla Statsbidrag, höfeS icke någon klagan; Att bevillningen deremot anses ojemn, såsom egentligen drabbar)^ jord och löner, men icke i samma mohn densrörlign förmögenheten, handd °eh näringar; Att Rustning och Rotering äro Jordbrukarens svåraste onus; , nämnde onus träffar det magra Småland a5 procent mera än det bördiga Östergöthland; se en Ätt Länets Rustoch Rotehållare derföre med längtan oell hopp i i underdånighet sökt jemkning; Att Att aflöningen till Clericiet är större än Länets hela Bevillning; Att likväl en i allmänhet ömsesidig välvilja mellan Presterskapet och dess åhörare lindrar denna dryga beskattning; Att alla Statsbidragens totalsumma är förvånande stor; Att likväl förvåningen minskas vid granskning af flera artiklar, der pikets arbetskraft och prestationer in natura blifvit förvandlade i penningar; Att jorden likväl icke möjligen tål vidare beskattning; Att tillåtne Krogar på landsbygden äro få; *— men smygkrogar både På Landet och i Städerne desto flere; Att bevisningen i mål om Lönnkrogen är svår; Att Länets Hushållnings-Sällskap är i ett visst åtagande; Att likväl, genom dess omtanka och bekostnad, en Djur-Läkare blifvit ‘dir bosatt och bergad; Att Jönköpings Stads minut-handel är liflig och vinstgifvande; Att i synnerhet tillverkning af Snus och dess försäljning synes vara högst indrägtig rörelse; Att Stadens läge blottställer den för öfversvämning, som en gång inräffat under de sist förflutna fern åren; Att skadan då blef de fattige fullt ersatt genom regeringens milda 0qi tanka; Att några egentliga fabriker här icke finnas, ehuru inbjudande läget sy**** vara; , Att den i Staden bosatta Embetsoch Tjenstemanna-personal mycket brager till Stadens flor och bestånd; , Ätt Hamnoch Brobyggnad nu är under arbete och den senare re färdig; .
Då denna afgift utgår utan annat afseende på inkomst och förmögenhet, än att de som befinna sig i särdeles knappa omständigheter kunna derifrån af Fattigvårds-styrelsen befrias, anser jag det stridande emot riktiga beskattningsgrunder att höja densamma, och jag tror äfven att det är skäl att gå tillväga med största varsamhet der det, såsom här, öppnas utväg för en församlings röstegande medlemmar att på de icke röstegande öfverflytta en del af församlingens bördor. Grundsatsen är här särdeles vigtig, och sedan man en gång börjat att höja personella afgifter, skola de flesta af de skäl, som nu åberopas för första steget, äfven kunna åberopas för att på denna bana fortskrida vidare. I materielt afseende må visserligen nu ifrågasatta tillökning anses ringa äfven för daglönaren, men man bör dervid komma ihåg att han, förutom denna afgift, äfven har att utgifva andra,personella afgifter, nemligen mantals-penningar, folkskole-afgift och bevillning efter första artikeln. Häri instämde Herr Rehnberg, Carl Gustaf. 2:o af Riksdagsmannen Jöns Persson från Blekinge län, hvilken ansåg Ekonomi-Utskottet vara obehörigt att föreslå någon bevillning eller afgift af hvad namn den vara må. mo 89. Ank. till Exp.-Utsk. d. 2 Maj 1857, kl. 12 midd. Betänkande i fråga om förändrad fördelning emellan stamrotar och hjelprotar af prestationerne till Knektehållet. Riksdagsmannen Carl Dahlgren från Elfsborgs län, har uti afgifven, till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterad motion anfört: att, ehuru Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskotlcls Betänkande JV.o 89. 15 fråga ofta varit väckt om närmare bestämmande af förhållandet emellan stamrotarne, eller de hemman, som hafva Soldat-torpen på sina egor, samt sådana hemman, hvilka, under namn af uteller hjelprotar,' endast bidraga till utgörandet af de särskilda prestationer, hvilka till knektehållet utgå, nästan intet likväl blifvit gjordt för denna angelägenhets reglerande.
De år, då utländsk Spannmål icke behöfves, synes exporternes värde kunna antagas åtminstone såsom fullt svarande emot imporiernes, Byggnader och öfrige anstalter för Quarantaines-Jnrättningen på Känsö hafva blifvit efter fastställd plan fullbordade, så att denna in* rättning är fullkomligen svarande, emot sitt an* damål, Sedan inhemsk erfarenhet ådagalagt förde* larne af Ångfartyg , lill vinnande af skyndsam och till tid bestämd sjötransport, samt flere sådane fartyg blilvit inom Riket byggda och med machineri försedda, har Kongl, Majit låtit vidtaga anstalter att för postfarten emellan Ystad och Stralsund begagna Ångfartyg, och i sådant afseende ,med KonglPreussiska Regeringen aislutat en särskild Convention, sorn har till föremål, att öfver Stralsund bereda en lika skyndsam, men mindre dyr postgång på Hamburg och öfrige orter å Continenten, än den nuvarande, Förnyade Taxor hafva blifvit utfärdade för Brefvexlingen på Continenten lifver Ystad och Stralsund och på England , samt porto förhöjdt för bref till Danmark - Konungens Nåd, lierdttelse, 71 Med afseende å den tunga och de flere olägenheter, som skyldigheten att föra posterne öfver Ålands haf förorsakade Skatte-Allmogen i Veddö Socken, har Kongl. Majit under vissa vilkor befriat nämnde Allmoge från denna skyldighet, och förordnat att ifrågavarande postföring skall hädanefter af Postverket öfvertagas och af de i Roslagen förlagde Båtsmans Cornpagnier bestridas, i sammanhang hvarmed en ny Taxa för passagerare-afgiften öfver Ålands haf blifvit fastställd.
Marsch , två i sänder, Rundtomkring majstången, ståtlig och grann! Se'n sk a' vi svänga, Hoppa och släng a; Nämndemansfar han har bjudit oss, han. Hatten f rån skallen! Ropen och trallen: Hurra, Sven Ersson, den dråplige man! Nej men s e f aten! Och all den maten, Bränvin och öl kors för tusan i våld! Dans se'n man f ått sej, Smörj er man godt s ej; Nämndemansmor är, min själ , inte såld. Hatten i näfven! Ropom nu äfven: Hurra, mo r Lisa, den matmor så båld! Välkomne hi t, go vänner! Nu ska ni danse och muntre er så myck e ni nånsin orker. Sväng på te en börj an med den der nymodige Fryksdalspolsken; det är en rolig dans , och utåf Stockholmsherrsk ape är det foll inte så månge som sett honom. (Fryksdalspolskan.) 48 tera ä' di styfveste dansmästrera i hel e sockna, ska herrsk ape vete. Dra nu te med en hejdundrande Halling, gosser, så det ryk er om er! Ja dundradö, nock ska det ryke allti, fader Sven. Men h är ork er en inte göre k ast opp te take l ell. Nej, det är allt så umöjligt, som te sl å en knut på näs a eller mjölke en täljknif. Det är dumt stäldt, att det ska vare så högt te himmeln. ( H a l l i n g e n . ) Nu vor' det inte dumt, om ni ville danse Skrälåten h ele högen. Knek' på med den, ni! (Skrälåten.) Bengt. Hinrik. Tack för dansen, go' vänner! Nu sk a vi få oss lite te bäs te förs t, och se'n ska vi be Bengt på Åsen lägge te med en sprak ande Jösshärspolske åt oss. Se, der nere har ni bränvi n, öl och mat te fägne er med. Tack vackert, fader Nämndeman.
Förordningen den 19 Maj 1845 den grundsats blifvit fastställd, att makar skola ega lika giftorätt, eller till hälften hvardera, i deras gemensamma egendom, Denna likhet i makar - Lag-Utskottets Betänkande N:o 6. 5 nes ställning under äktenskapet har emellertid ingen motsvarighet i de förhållanden, som inträffa efter äktenskapets upplösning genom endera makans frånfälle. Dör hustrun först, så — ehuru ömmande mannens förlust än må vara — kan man icke säga, att han derigenom i allmänhet gått miste om tillfällen till bergning, som förut stått honom till buds. Hans ekonomiska ställning måste, med afseende på hans inskränktare behof under enklingsståndet, blifva hufvudsakligen densamma som förut, äfven om, i brist på bröstarfvingar, hustruns giftorätt i boet gått till hennes arfvingar. Om man uteslutande ur ekonomisk synpunkt betraktar saken, så drabbas qvinnan af ett vida hårdare slag, då hon genom döden förlorar sin man. Hennes verksamhet har under äktenskapet haft en trängre krets och uteslutande varit rigtad på den inre hushållningen; hon befinner sig derföre vid mannens oförmodade frånfälle vida mer redlös än den ogifta qvinnan, som, der hon icke eger enskild förmögenhet, oftast är i utöfning al något näringsfång. 1 synnerhet är hennes ställning behjertansvärd, om boets enda tillgång utgöres af mannens ärfda eller före äktenskapet förvärfda faslighet på landet, deri hon ej eger giftorätt, och om hon dertill ej har barn med mannen, emedan mannens slägtingar i sådan händelse taga gården och hon sjelf, som förut kanske lefvat i välstånd, mäste lemna hus och härd, oftast utan annan utväg än att för sitt uppehälle taga tjenst hos andra. Lyckligare är hennes ställning, om hon har barn efter mannen, emedan, om dessa äro vuxna, hon kan påräkna deras understöd, och, om de äro minderåriga, hon, jemlikt 20 Kap. 2 § Ärfda-Baiken, eger att förestå deras fäderneärfda gods och sålunda förblifva i förvaltningen af boet.
Stånds mening i frågor af förevarande beskaffenhet utgör Rikets Ständers beslut, anser Utskottet något vidare utlåtande i anledning af återremissen ej erfordras; hvilket Utskottet får hos Högv. Preste-Ståndet vördsamt anmäla. Stockholm den 19 Januari 1863. Bih. till R. St. Ank. till Exp.-Utsk. den 2 Febr. 1863, kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om ett tillägg, rörande inbördes testamente, till 16 Kap. 3 § Arfda-Balken. I 1734 års lag finnas icke meddelade några särskilda föreskrifter angående s k. inbördes testamenten eller sådana förordnanden, hvarigenom två eller flera personer gemensamt eller i en och samma handling tillförsäkra vissa förmåner ål den eller de efterlefvande Af denna brist lärer man dock ej, i strid med en urgammal praxis, kunna draga den slutsats, att dylika testamenten skulle hos oss, liksom annorstädes, t. ex. i Frankrike (Code Civil art. 968,) vara förbjudna. Men verkan af dessa testamenten i afseende å den efterlefvandes rätt att disponera om sin egendom har blifvit olika bedömd. I enlighet med en Kongl. Maj:ts dom af år 1798 har i lagskipningen den åsigt länge gjort sig gällande, att sådana testamenten vore att anse för konlrakler, så att den ene vore oberättigad att utan den andras samtycke sitt förordnande åter kalla, i följd hvaraf ock den efterlefvande, så vida han begagnat sig af testamenlet, ansetts icke hafva egt befogenhet att genom ett sednare testamente förordna om sin enskilda egendom, — naturligtvis under förutsättning att i det inbördes testamentet föreskrift varit meddelad, huru med egendomen efter testalorernas död förhållas borde. På sednare tider har dock en brytning i dessa åsigter egt rum, åtminstone i så måtto, att dels Lagberedningen i dess förslag till Ärfda-Balk (9 kap 11 §) uppställt en motsatt princip, dels ock från Högsta Domstolen, om ock undantagsvis, emanerat beslut, stridande emot prejudikatet af år 1798.
Hedervärda Bonde-Ståndet har till Utskottet remitterat det Memorial, hvaruti Riksdagsfullmägtigen från Upsala Län, vice Häradshöfdingen Casper Wijkman omförmält det hitintills icke sällan inträffade förhållande, att den undsättning i ved och timmer, hvartill Hemmans-innehafvare varit från Härads-Allmänning berättigad, icke blifvit honom beviljad till det belopp, sorn. svarat mot hans, i behörig ordning, vid Härads-Rätten pröfvade behof, och fördenskull föreslagit, att, till de anmärkte olägenheternes afhjelpande, vid utkröningar å de Härads-Allmänningar, som hädanefter förblifva under allmän vård och tillsyn, stadgas måtte, det hvarje till utkröning berättigad Hemmans-innehafvare, som sig dertill vederbörligen anmält, skall af de för året fastställde anslag, efter i Häradet upprättad ordning, på en gång erhålla fulla beloppet af det för hans behof vid Härads-Rätten B av. och Occon. Utsk. nödigt ansedde virke, åtminstone i gärdsel oell vedbrand. Utskottet, som, i anledning af denna framställning, tagit noga kännedom om de föreskrifter, Kongl. Maj:ts Nådiga Förordning af den 1 Augusti i8o5, jemförd med 10 Cap. Byggninga-Balken innehåller, i afseende på ej mindre vården och tillsynen öfver Härads-AUraänningar, än sältet och ordningen, hvarefter utkröning af Skogscffecter skall verkställas till sökande, hvilkas behof deraf vederbörligen styrkt blifvit, har ansett dessa föreskrifter så fullständiga och väl beräknade, att ulkröningssökande derigenom försäkras om allt det understöd från Allmänningen, som är förenligt, dels med andre Häradsboers rättvisa anspråk i enahanda hänseende, dels med nödig omtanka för skogens bestånd; hvadan alltså Utskottet icke funnit den ifrågavarande Motionen böra föranleda till någon förändring uti ofvanberörde, nu i ämnet gällande Nådiga Förordning. Stockholm den 2 Maji 1829. Ankom till Exped. Utskottet d. G Maji 183g.
Vid skedd föredragning biföllos sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkanden: N:o 2, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition i fråga om medgifvande af rättighet för Svensk man, att i två eller flere inrikes städer samtidigt drifva handel; N:o 5, i anledning af väckt motion om dels ändring i o § och dels upphäfvande af 4 § af 3 kapitlet Handels-Balken; och N:o 4, i anledning af väckt motion om ändring af 3 kapitlet 1 § Handels Balken. S. D. Föredrogos och godkändes Expeditions-Utskottets nedannämnde skrifvelse—förslag : N:o 24, till förordnande för Häradshöfdingen, Assessoren G. Lagerstråle, att vara Rikets Ständers Justitie-Ombudsmans Suppleant; N:o 25, till underdånig skrifvelse, angående val af Rikets Ständers JustitieOmbudsmans Suppleant; N:o 26, till dito, angående förhöjning uti det i vissa klasser af nu gällande Rese-reglemente bestämda dagtraktamente; N:o 27, till dito, angående åtgärder för befordrande af grund-dikning å boställsjord; samt N:o 28, till dito, angående utarbetande af sammandrag af administrativa med flere författningar. S. D. Prot.-Utdrag den 4 Mars {857. Från Högloft. Ridderskapet o»h Adeln. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Stats-Utskottets nedannämnde den 25 och 26 sistlidne Februari på bordet lagda Utlåtanden: N:o 33, Litt. A., i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, i fråga om beräkningsgrunden för Salpetcr-hjelpens utgörande inom en del af Södermanlands län, äfvensom angående väckt motion om ersättning till rusthållare inom Småland för förlorad inkomst genom förändring i utgörandet af nämnde utskyld; och N:o 33, Litt. B., i anledning af väckta motioner om upphörande af vissa utaf de i ordinarie räntan ingående skatter. S. D.
Leverantftr jemte sädanc som rn d dem äro af lika beskaffenhet, att enligt upgjorhr och gvdkändt Fönllag till et sammanberäknadt belopp af2,245,903 Nd. 6 st. 9 rst., hwaraf Lock endast Nämcri-ersattningarr ne, 1809 ärs Stcrts brist, och enskildt» personers Dcpc-fitions-Medel komma att genast liquideras, men de öfrige 1,514,104 Rd. 24 st. 1 rst. utbetakas i liM delar pä ZMe Terminer, nemligen uti nästkommande Zunii, September och Dctober Mänader innewarande är; skolandes jämwäl fordringsägare för utffrifne Leverantftr wid erläggandet af första delen af i8>o ars Bewillning, deras fo-dringar om sädant äflas warda gedtgjvrde genom widräkning och afdrag och' till dct wid LeveraMscn öfwcrenskomna pris. Likaledes l afwa Nikscns Ständer beflutit, att öfrige Lcveranteurers fordringar, till en FvrflagS-wis upgifwen Summa af 1,971,040 Rd34 st2 rst. böra liauideras medelst - Dm 11 April. Z17 delst Obligationer med F m procents ränta, pä det sätt att utdelningarnc af Banqucn till detta behof nällas pa 8 Terminer qvartaliter och bcgvnnas med nästkommande är, för att lälunda wid 1812 ä-s flut wara fullbordade, samt att i händelse genom Inrikes Län ett förskott utöfmer hwad af tem först oct^ förnämligast bör anwändastill de Patriotiska Länens infriande skulle erhättas, Lever ntcu erne deraf komma att godtgöras och Banguens biträde 'derigenom förminskas.
Åtskilliga andre talare hafva uppgifvit andra föremål såsom hörande till de allmänna; men jag skulle tro, att sådana företag, som åtskilliga af de hamnanläggningar, hvilka blifvit förordade både i Skåne och andra landskaper, höra lill de mera enskilda; äfvenså de rensningar' af vattendrag, hvilka blifvit anmälda och bland hvilka jag tillförene tillåtit trrig alt förorda arne inom Calmar län. Om R. o. Ad. skulle besluta, på sätt jag förut hem - 384 Den a5 November c. m. ställt, att anslå af bancovinsten en viss andel till fördelning emellan länen efter folkmängden, så skulle derigenom hvarje län få ett stående capital, af hvars räntor de särskildta mindre företagen inom länet kunde bestridas; särdeles och egentligen på det sätt, alt ett s. k. fondsysleme bildades, så att räntan af det grundeapital, som länet erhållit, begagnades och ansloges icke blott till räntebetalningar utan äfven til! capital-afbetalning å de obligationer, sorn blifvande bolag för arbetenas utförande ntlemnade. Med en mindre summa kunde man då åstadkomma betydliga arbeten, just genom sättet att behandla tillgångarna. Man kunde få penningar genast, utföra företaget på sätt som lämpligast vöre, och man beredde sig fördelen att lemna orten ett räntebärande papper , hvilket, om obligationerna utfärdades på smärre summor, blefve begärligt äfven för den ringaste capitalist. jag har förut anmärkt det orik liga af StatsUtsk., att i afseende på de omnämnda åarna i Calmar län föreslå allmänna bidrag åt de strandägare, hvilka velat tillskjuta blott hälften, men deremot afstyrka understöd åt de strandägare, hvilka velat gifva 4 kostnaden. Utsk. anför såsom skäl, att det ej vore utredt, huruvida vattenskada och öfversvämning ej kunde föranledas af Stångåns vattenflöden.