Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Fadern tycks ej hafva brådskat med hans afsändande till universitetet: ty han blef Student i Upsala först 1771. Man kan sluta detta från den uppgift, att han, efter ”trenne” års studier derstädes, blef 1774 anställd i Riks-Archivet såsom Extraordinarie Kanslist. Bland de Upsala-kamrater, med hvilka han närmare umgicks, nämnes Leopold, som hade 1773 anländt till högskolan. 1775 uppflyttades han i Archivet till Kopist, och 1776 till Ordinarie Kanslist. Denna befordran blef hans sista: ty snart infann sig den tidpunkt, hvarefter han ingen vidare behöfde. – Föröfrigt vederfors honom den rättmätiga utmärkelse, att kallas till ledamot af vitterhets-sällskapet Utile Dulci. Äfven i äldre år, och vid redan börjadt skalderykte, som lockade till honom månget besök, deltog han i större sällskaper icke gerna; men var bland vänner alltid liflig och upprymd; jemväl under täta lidanden. Fromt undergifven Försynens skickelse, mötte han döden lika frimodigt, som han tåligt burit dess långvariga förberedelser. På sotsängen låg han blott få dagar; en andtäppa, som troddes härröra från böld i vänstra lungan, lyktade hans jordiska bana i dess tjugusjunde år, den 23 Mars 1777. Men han var alltifrån de spädaste barnaåren van, att se döden i ögonen och uthärda dess anblick. Hans uppförande i dödsstunden – säger ett ögonvittne – ”utmärkte ett stadgadt sinne, grundadt på ett christligt och osvikligt hopp om ett bättre lif efter detta”. En hans vän 216 höll öfver honom (1783) ett åminnelsetal i Sällskapet Utile Dulci. Jag kan ej neka mig nöjet, att derur låna följande bild: ”Rudbeck hade ett manligt ansigte, qvicka ögon; hela utseendet röjde ett eldigt och snarfyndigt snille. Öm och upprigtig mot vänner, alltid munter i umgänge, ägde han nog sinnesstyrka, att ständigt, ofta under sjukdom och plågor, kunna bibehålla sitt vanliga och skämtsamma lynne.
Utlåtande olver berörde Iramsläilning, hvilket Utlåtande likväl ännu icke till Kongl. Maj:t inkommit. Då frågan således redan utgör föremål för Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning, och Utskottet anser en ytterligare underdånig framställning derom icke vara al behofvet påkallad, hemställer Utskottet, att motionen i detta ämne icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Beträffande slutligen så väl hvad uti Kongl. Majds ofvanberörde Nådiga Skrifvelse, som äfven af flere enskilda motionärer blifvit föreslaget, rörande den beskattning, sora hädanefter bör erläggas för stångjernssmidet och den gröfre jernförädlingen i Riket, utgör detta ämne föremål för Statsoch Ekonomi-Utskottens gemensamma behandling, och komma Utskotten i serskildt Betänkande att deröfver utlåta sig. Stockholm den 27 September 1840. R eservationer. Af Friherre Leijonhufvud: ’’Till Idöglofl. Utskottets Protocoll aflemnar jag nu ett fullständigt sammandrag af mina yttranden vid olika tillfällen, då fråga förevarit om jernhandteringen och de flere dermed 28 Allm. Besv.-' och Ekon.- Utskottets Betänkande, IV: o fog. gemenskap egande ämnen; detsamma upptager de flere sk il jagli glitter, som före fin nas emellan mina och Utskottets åsigter, och kan rätteligen gälla såsom ett contra-förslag lill Betänkandet; men delta förslag har icke gjort sig gällande, och bör sålanda anses allenast för ett enskildt yttrande, utan anspråk alt kunna vägleda andras öfvertygelse. Derföre finner jag ej eller lämpligt att föröka tryckningskostnaden, medelst att detta yttrande skulle i sisi helhet åtfölja Betänkandet; jag ålnöjes i stället att förvara detsamma vid Prqtocollet, samt att blott i serskild bilaga anföra hufvudsakiiga innehållet af mina från majoritetens beslut afvikande och på ofvannärande sätt utvecklade meningar.
Jag har deltagit i arbetet på den afdelning af BancoUtsk., som behandlat detta ämne, och tror, att ingenting farligt är sagdt, och att man ej tillåtit sig några personliga uttryck, hvarken om den ena eller andra. Men man ser dock, att icke sä obetydliga summor gäll för Banken förlorade, oell vid skedd jemförelse har befunnits, att dessa summor utgjort vid Malmö lånecontor f proc. af ulläningsfonden, vid Götheborgs af 3 i proc. och vid Stockholms af (> ^ proc. Derpå har Utsk. ansett sig böra fästa uppmärksamheten, till den verkan, som deraf kan åstadkommas, utan alt i öfrigt tillåta sig något klander mot någon eller några vissa personer. Della är ett dechargebetänk. Utsk. bar uttalat sin åsigt och ingenting vidare; hvarföre jag tror i nr genting vidare är alt åtgöra, än att bifalla betänk.; ty en äterremiss kan ej tjena lill något, då Utsk. troligen skulle vidblifva sin redan yttrade mening. Hr Mannerskantz: Lika med den siste talaren kan jag ej finna, att detta Utsk:s utlåt, innefattar en sådan personlig syftning, som Hr Bråkenhjelm synes hafva förmenat. Jag tror Utsk:s mening hafva varit, att här uttrycka sitt klander öfver discontsrörelsens bedrifvande i allmänhet, icke öfver directeurernes förhållande, hvilket ock bevises af ordalagen i delta utlåt., dä det heter, att m Den 16 December. Utsk. önskar, att discontrörelsens bedrifvande mätte ordnas på eli sätt, att utlåniugarne derifrån medföra åsyftad nytta, oell icke blifva hjelpmedel för vinglaren. Detta måtte icke innebära något bestämdt klander mot den nuvar. discontstyrelsen. För min del tror jag icke eller, att något skäl till missbelåtenhet med denna styrelse förefinnes, men deremot destomera skäl att uttala klander öfver sjelfva discontinrättningen, hvilken Utsk. ansett böra ordnas på ett annat sätt. Hr von Gerdten, Gust. Mauritz: Jag är helt och hållet förekommen af de begge siste talarne och har ingenting att tillägga, utan jag afstår. Frih.
Dito emot framdeles redovisning: Till Expenser vid Riksgälds-Contoiret Dito vid Rikets Ständers Juslitias-Ombudsmans samt Tryck frihets-Comilteens Expeditioner Till Resekostnader, lör JustitiEe-Ombudsmannen Till kostnader för inredningen af Riksgälds-Conloirets Hus Dito för nästa Riksdag Dito till bestridande af de på Riksgälds-Contoiret anvisade Extra Statsutgiller m. m., att ersättas af härtill beräknade, framdeles inflytande medel, upptagne i Liqvidationen (Bilagan N:o 10) Behållning på Räkningen N:o 4 i Vexel-Banken utaf de lill FörsvarsVerkets iståndsättande ansiagne medel, upptagen i Liqvidationen (Bilagan N:o 8) 1,673: 19, 4. 242: 21. 4- 3oo: — ___ 1,000: —. 4,700: 143: 20. — 326,3qo: 10. 10. Större Skuld, an Tillgångar och Fordringar, den 3i December 183f Stockholm i December i832. N:o 6 till 1832 Års Revisions-Bcrättelse om Riksgälds-Verket.) General Sammandrag öfver kostnaderne för 1828—-1830 Årens Riksdag. Höglofl. Ridderskapet och Adeln Högvörd. Preste-Ståndet Vällofl. Borgare-Ståndet . Hedervärda Bonde-Ståndet Höglofl. Constitutions Utskottet Hemliga Stals Banco Lag Bevillnings Dito Dito Dito Dito Dito Allmänna Besvärs och Economie Dito — Expeditions - Dito Till disposition af Hans Excellence Juslitite Stats Ministern, Riksmarskalks Embetet och Hof Canzlers Embetet Enligt Kongl. Majrts Nådiga Anordningar Kongl. Majrts Befallningshafvandes fem Års Berättelser R:dr
I sammanhang härmed, och då det synes ingalunda billigt att borgenärer, som redan äro lidande genom gäldenärens oförmåga att fullgöra sina ingångna förbindelser, skola, till ytterligare förlust för dem sjelfva, gifva af boets afträdda tillgångar underhåll åt gäldenären och hans familj under eri längre tidrymd, som ej beror på dem att bestämma, eller till dess konkursdorben fallit, anser jag tiden för underhållet böra inskränkas endast till tre månader efter konkursens början, hvarförinnan han ej kan anses vara i tillfälle att anskaffa sig några medel till bergning; honom likväl förbehållet att för sig, hustru och oförsörjda barn behålla nödiga gångOch sängkläder, äfvensom han bör vara berättigad till ersättning för resa och uppehälle vid de tider då han, efter kallelse, inställer sig vid Rätten till förhör eller annorstädes till uplysningars afgifvande rörande konkursmassan. I enlighet dermed föreslår jag följande lydelse af 55 g i nuvarande konkurslag: 55 §. Gäldenär, som ej lön, fordran eller annan tillgång eger, hvilken ej går i betalning för gäld, njute af konkursmassan nödigt underhåll för sig, hustru och oförsörjda barn, under en tid af tre månader från konkursens början, så ock hväci som erfordras för resa och uppehälle, då han efter kallelse har att inställa sig vid Den löNoveraber f. m. 221 Rätten till förhör eller annorstädes, till uplysnings afgifvande rörande konkursmassan, dock ej mer, om han vistas utom domsagan, än som tarfvades om han derinom, å ort der han sist vistades, sig uppehölle, Föröfrigt eger han undantaga nödiga gångoch sängklä der för sig, hustru och oförsörjda barn. Kommer tvist upp i anledning af hvad nu stadgadt är, pröfve Rätten hvad gäldenären skäligen bestås eller tilldelas må. Yarder gäldenär efter 49 §:n i bysättningshäkte insatt, gånge kostnaden derför ur konkursmassan ut. Stadgandat i 87 §:n, att äfven den s. k. duplettakten i konkursmål skall qvarstanna hos Rätten för att der af borgenärerna läsas, föranleder flera olägenheter såväl för Rätten som borgenärerna.
M. täcktes i Nåder anbefalla den möjligaste hushållning vid byggnadens fortsättning, så att nytta och varaktighet, men ej pragt, måtte dervid afses, samt sådane anstalter varda vidtagne, hvarigenom Regementet i och med användandet af nu anviste medel, må intill nästa Riksdag förses med tillräcklige Casserner, hvilket ändamål Riksens Ständer förmoda skulle säkrast vinnas, genom uppförande af större byggnader , deruti flere Compagnier kunde inrymmas. 14:0 Uti Nådig Skrifvelse af den 19 sistl. Februarii, har E. K. M. tillkännagifvit, hurusom Chefen för 2:dra Lif-Grenadier-Regementet, Öfversten och Riddaren Hallencreutz, under åberopande af E. K. M:is vid Arméens förändrade organisation, den 23 Martii 1816, gifne Nådiga Förordnande, att, då Indelde Öfverste-Lönerne efterhand anvisades till Divisionsoch BrigadeBefälets aflöning, samt Öfverste - Lieutenants * Indelningarne förändrades till Regements ChefsLöner, dervid borde tiilses, att, i händelse någon sådan Indelning icke lemuade den inkomst, 10O Uhderådniga Skrif v ther. som för en Regemenls-Chef pröfvades tillrå‘ckl lig, en derefter lämpad tillökning i samma inkomst skulle meddelas, i underdånighet anhållit,' alt E. K. M. täcktes, med afseende derå, att Öf-i verstens Lön, beslående uti Herresäters boställe med Indelnings-räntor, efter 1807 års Stat, hvilket förut varit en Major vid f. d. Östgötha
Ad. antog de stadganden, soin finnas intagna i i 35 §:n af hittills gällande be v ilin. förordning. Då tiden var långt liden, uppskjöts pröfningen af de återstående delarna af detta ämne till eftermiddagen. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. ^ till 3 e, m. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe, Lördagen den to October i84o. Plenum kl. 6 e. lil. Justerades pleni-prot. för den 26 sisth September. Fortsattes pröfningen af Bevilln.Utskts utlåt. N:o 27, i anledn. af anmärkntr emot betänk. N:o 12, angtde grunderna för den blifvande allm. bevillningen samt föreskrifterna för tillämpningen deraf. n4 §:n. Hr Printzensköld, Carl: Bevilln. ötsk. har uti en särskild § framställt ifrågavar. stadgande ronde landskamererarnes skyldighet att i och för det uppgifna ändamålet öfvervara Pröfnings-comiteernes sammanträden, ehuru delta stadgande, om jag icke missminner mig, förekommer uti en annan § rör:de Pröfnings-coroite'erna, nemi., derest milt minne icke felar, uti i 35 §:n af nu gällande bevilln.- förordning. Jag vet icke hvartill det gagnar, alt i detta fall göra en särskild § rör:de landskamererareo, då denna § kan innefattas uti den i35, och då R. o. Ad. beslutat att den blifvande bevilln.stadgan skall, så vidt möjligt ur, blifva sådan som den närvar, befinnes, med undantag blott i de delui-, der denna i afseende på språket eller sjelfva bestämmelserna finnes tvetydig eller oriktig. Jag tillstyrker derföre, att 135 $:n uti nu gällande bevilln.förordn., hvilken innesluter 1 i3 och ii4§§.’na i Utskts förslag, mätte förblifva oförändrad. Undeit. Ridd.
Skrifvelse, N:o 133. 45 till den nytta dessa tält medförde för soldaten, sorn under bivuakering derigenom egde något skydd mot köld och väta, hemställt, huruvida icke del belopp af 10,000 R:dr, som erfordrades till anskaffning af 325 st. dylika tält för en truppstyrka af omkring 1,300 man, kunde anvisas, har E. K. Maj:t, enär skyddslält i andra arméer befunnits särdeles ändamålsenliga och derföre mer och mer blifvit använda samt då sådana tält borde, i sanitärt hänseende, äfven för Svenska arméen blifva nyttiga och derjemte möjligen kunna föranleda till besparing i vissa utgifter, begärt, alt för försöks anställande härmed, Rikets Ständer mätte, för en gäng, bevilja ett extra anslag af 10,000 R:dr. Rikets Ständer hafva tagit denna framställning i öfvervägande, och, med afseende å de till stöd för berörda förslag anförda skäl, beviljat den af E. K. Maj:t för ifrågavarande ändamål äskade summa 10,000 R:dr. 39:o. Under erinran, hurusom, — sedan Kongl. Maj:t, med anledning af Rikets Ständers begäran, förordnat om meddelande, i sammanhang med Krigs-kollegii bokslut af sådana uppgifter, hvarigenom hufvudboken, förutom den redovisning densamma vanligen innehåller, jemväl på eli ställe skulle redogöra för samtliga kostnaderna till de särskilda föremål, som tillhöra Kollegii förvaltning, — Rikets sednast församlade Ständer, i likhet med hvad älven vid 1856—1858 årens riksdag egt rum, till Kongl. Maj:ts disposition ställt ett belopp af 2,000 R:dr för innevarande statsregleringsperiod, alt användas såsom ersättning för berörda uppgifters utarbetande, har, uppå Krigs-kollegii derom gjorda hemställan, E. K. Maj:t föreslagit, att ett lika ansiagsbelopp måtte för den tid, nu skeeude statsreglering kommer att omfatta, af Rikets Ständer för ifrågavarande ändamål beviljas.
Om nu della belopp drages från ofvannämnda summa 1,057 R:dr, återstå 878 R:dr 31 sk. 4 rist Banko, eller i Riksmynt 1,317 R:dr 99 öre, för högt uppgifven tillgång, så att, till fyllande af eljest oundviklig brist, ett motsvarande belopp måste tilläggas det af E. K. M:t. för löne-regleringen äskade anslag af 27,332 R:dr 40 öre, som sålunda komme att ökas lill 28,650 R:dr 39 öre. På grund af hvad här ofvan är anförd t, hafva Rikets Ständer beslutat, att, till förbättring af lönerna för Landtmäteri-staten i länen en summa af 28,650 R.dr 39 öre Riksmynt årligen anvisas, och att deremot de indelta löner, hvilka åtfölja en del Förste Landtmätare-befaltningar, indragas och emot penninge-anslag utbytas, med rättighet likväl för nuvarande, med indelt lön eller bohemman försedde Förste Landtmätare att varda dervid bibehållne, om de, heldre än att tillträda den nya aflöningen, sådant föredraga. Hvad angår de af E. K. M:t i öfrigt omlörmälda vilkor för de föreslagna löneförhöjningarnes åtnjutande, hafva Rikets Ständer ansett i detta afseende samma bestämmelser böra blifva gällande, som för lönetillökningar i allmänhet vid denna riksdag äro eller blifva af Rikets Ständer beslutade. Bih. lill B. St. Skrifvelse N:o 196. I följd af ofvannämnda anslags-förhöjningar för General-landlmäleri-kontoret samt Förste och Andre Landtmätarne i länen, kommer det i nu gällande riks-slat uppförda kontånia' anslag för Landtmäleri-stalen alt ökas med 36,30“ R:dr 89 öre Riksmynt. 6:o) I sammanhang med förenämnda aflöuingssfråga, har E. K.
Polisen inom Länet handhafves i städerne af deras magistrater och stadsfiskare samt på landet af 5 kronofogdar, af k vilka 1 är af expeditions-krono - 32 fogde biträdd, 26 länsmän och 1 landsfiskal, biträdde af fjerdingsman, socknenämnder, tillsyningsman å försvarslöse och inom byelagen valde ordningsmän. Uti Länet finnas 4 provincial-läkare, stationerade en i hvardera af släderne Mariestad, Lidköping, Hjo och Fahlköping. Flere af de uti Länet förlagde regementens läkare deltaga äfven uti helsovården. Examinerade barnmorskor voro år 1850: 18 bosatte i släderne och 7 på landet. Af de förra äro åtskillige antagne äfven för socknar på landel. I delta afseende råder således en märklig brist på landsbyggden. Sedan Sundhets-Kollegii uppmärksamhet blifvit derpå fästad, blifva, enligt Kollega begäran, menigheterne uppmanade att, der barnmorskor saknas, vidtaga erforderiige åtgerder för sådanas erhållande. Lazarett och kurhus för Länet finnes uti Mariestad och har denna sjukvårdsanstalt en både rymlig och vacker lokal, säkerligen en af de bättre i riket. Den är beräknad för 78 sängar; men i händelse af behof kunna dock flera inrymmas. Den tillökning, som sistnämnde år visat sig, har sannolikt varit en följd deraf, att legosängs-afgiften då blifvit nedsatt lill det låga beloppet af 5 sk. 4 rst. Banko. Den var föregående året minskad, ifrån 10 sk. 8 rst. till 6 sk. 8 rst. Kurhusafgiften, som år 1849 utgjorde 3 sk., höjdes deremot samma år till 4 sk., hvarvid den sedermera bibehållits. Då nämnde lazarett, som är det enda inom Länet, svårligen kan begagnas af sjuka ifrån de aflägsna re tråk terne, har jag ansett behofvet påkalla till vägabringandet af ett särskildt, mindre lazarett uti södra delen af Länet.
E. Holmgren, att nämligen icke täfla med biograferna inom den dagliga pressen, utan egentligen meddela några personliga hågkomster. Med båda dessa originela och hvar på sitt satt verk ligt humoristiskt anlagda naturer hade den som skrifver dessa rader glädjen af en förtrolig bekantskap. Mitt lörsta minne af Onkel Adam är » Samhällete kärna », anländ till mitt fädernehem med förf: s helsning i autograf: » en vängåfva till julen ». Omkring femton år senare träffade jag onkeln på Hasselbacken och frågade honom bland annat, om en anekdot var sann, hvilken jag hört berättas i Landskrona, att han nämligen på en militärkom-mendering der sport sitt värdfolk, om de hade någon lektyr att låta honom fördrifva aftonen med. » Af romaner » — hade de då sagt — » ha vi bara en bok af en som kallar sig Onkel Adam, men den är så tråkig, så doktorn orkar visst inte läsa den ». — Han nekade inte till berättelsens sanning och skrattade hjertligt vid hågkomsten. I hans gästfria hem i Linköping hade jag sedan nöjet göra flera besök. På den nyligen i tidningarna publicerade bevisföringen, att en måttlig motsats till goodtemplarismen befordrar lifslängden, var Onkel Adam ett förträffligt 80-årigt exempel, angenämt särskildt för gästerna. Sista gången jag såg hans vänliga ansigte, berättade han, presiderande i sin då nyligen ärfda lilla rödmålade possession i någon af utkanterna af » lilla Paris », idel spökhistorier under loppet af flera timmar. Särskildt i detta afseende förklarade han, att det skulle bli rätt intressant att dö, för att nämligen fa se, borpass mycket som vore sant beträffande sambandet mellan den öfversinliga och den sinliga verlden. De bref, som nu här följa, skrifna till utgifvaren af Dagens Krönika, äro för sin författare särdeles karakteristiska på samma gång som emellanåt synnerligen qvicka och roande. Utgifvaren har dcrför ansett sig icke böra undanhålla allmänheten dem. De välvilliga och uppmuntrande omdömen, veteranen då och då egnat åt den unge medarbetaren inom literaturen, hafva icke kunnat utelemnas, emedan bref-ven då skulle förlorat sitt apropos. Onkel Adam skrifver som följer:
Då sål., om de båda punkterna icke få gemensamt diskuteras, diskussionen blir fördubblad, så bör hvar och en, som älskar att förkorta densamma, lemtia sin röst till Gr. Anckarsvärds förslag. Frih. Raab, Adam Christ.: Jag instämmer med Gr. Anckarsvärd i afs. ä ordningen vid föredragningen. Men jag föreställer mig ingalunda att, som Hr Cederschiöld yttrat, någon förkortning af diskuss:n skulle vinnas derigenom,att man sammanblandar alla punkterna med hvarandra, utan anser jag, att man bör först diskutera lista punkten och så afgöra den, sedan diskutera 3:dje punkten och afgöra den, samt derefter öfvergå till 2:dra punkten. Sedan öfverläggningen ang. föredragningssättet nu ansetts fulländad, yttrade H. Exc. Hr Gr. o. Landtm., att i als. detå blifvit yrkadt, af Gr. Anckarsvärd, med hvilken flere ledamöter sig förenat, att Irsta och 3:dje punkterna, innefattande Utsk:ts yttranden i ani. af Gr. Anckarsvärds och Hr Dalmans motioner, måtte i ett sammanhang föredragas och diskuteras, samt derefter, för den händelse sådant skulle äskas, särskildt till afgörande företagas, och att sedermera den 2:dra punkten, innehållande yttrande i ani. af Hr Ribbings motion, samt slutligen den 4:de punkten, äng. en inom BondeStåndet väckt motion, skulle förekomma; af Frih. Cederström, Anders, att den 2:dra punkten måtte först föredragas och afgöras; samt slutligen af Frih. Hamilton och åtskillige ledamöter med honom, att de 4 särskildta punkterna skulle föredragas och afgöras i den ordning, de i Betänk:t förekommo. I Den 17 Mars f. rn, 179 Härefter framställde H. Exc. propos. ä bifall till det af Gr. Anckarsvärd i afs. å föredragningssattet gjorda förslag, och då dervid svarades starka ja blandade med några nej, förklarades ja hafva varit öfvervägande.
Vt kottet att skyndsamligen uppsätta och till justering i Riks-Stånden ingifva förslag till Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående de vid denna Riksdag fastställda hufvudgrunder för Rikets Ständers Banks rörelse och förvaltning, stannade Borgare-Ståndet uti enahanda beslut, som Ridderskapet och Adeln i berörde afseende fattat. S. D. Föredrogos å nyo Bevillnings-Utskottets Memorial och Betänkande: N:o 54» angående minskning i Utskottets Cancellie-personal och vaktbetjening: lades till handlingarne; och N:o 55, i anledning af motion, med förslag till bestämmande af lämplig tid, då de nya Förordniugarne, angående allmänna bevillningen, bränvinsbränningen och stämplade pappers-afgiften, samt Tulloch Post-Taxorne, skola börja att tillämpas: bifölls. S. D. Föredrogs å nyo Lag-Vtskottets Betänkande, N:o 178, öfver motion, att häktande, på grund af anklagelse för brott emot 5 Cap. x §. Missgernings-Balken, ej måtte ega rum förr, än Konungen yttrat Sig, huruvida saken skall nedläggas elier icke, samt Domaren derefter pröfvat, om skäl till häktande förefinnas: återremitterades. .30 Pr 01. Ut dr. d, 17 Mars i835. Den I r Mars 1835, Från Vä Ilo fl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogs å nyo Bancooch Lag-lJtskottens Utlåtande, N:o 4, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottens Betänkande, N:o 2, nied förslag till Lag för offentliga Bolags-Banker: Ståndet antog titeln på om fö rinalde Lag skola blifva följande: Lag för enskilde Banker, och beslöt, att för de enskilde Banker, för hvilka berörde
Utskottet anser nemligen icke eller det Förstärkta Lag-Ulskoltet, under loppet af en eller två Riksdagar, kunna medhinna ett så omfattande arbete, så vida Lag-Utskottet på samma gång skall handlägga sina öfriga, i Grundlagen utstakade, göromål och dess ledamöter derjemte i Riks-Slåndens plena skola deltaga. Utskottet har följaktligen, med anledning af en, i öfrigt från den nu ifrågavarande väsendtligen skiljagtig, motion, som en bland Utskottets egna ledamöter väckt, trott sig böra föreslå, att det Förstärkta Lag-Utskott, till hvilket blifvit öfverlemnadt, att, med Riksens Ständers rätt, upptaga och afgöra sådane frågor, som ofvan blifvit nämnda, må, der Konungen och samtlige Riks-Stånden så besluta, efter Riksdagens slut, fortsätta sitt arbete, till dess antingen alla de frågor, hvilka Riksens Ständer på ofvannämnda sätt till detsamma hänskjutit, blifvit afgjords, eller Riksens Ständer dessförinnan till ny Riksdag sammankommit; och har Utskottet dervid ansett klart, att nämndö Utskotts samtlige ledamöter, för den tid de, efter Riksdagens åtskiljande, fortsätta sina arbeten, böra af Stats-medlen erhålla dagtractamente. Ilvad angår det antal, hvaraf det sålunda Förstärkta Lag-Utskottet bör bestå, har Utskottet visserligen tvekat, huruvida motionärens förslag kunde antagas. Utskottet har icke kunnat förbise, att, om Nationens representanter icke samtlige kunna deltaga i ett så vigtigt värf, antalet af de män , åt hvilka det anförtros, likväl icke bör vara mindre, än ändamålet, att kunna bringa arbetet lill ett tillfredsställande slut, oundvikligen föreskrifver , och bar, i följd deraf, i allvarligt öfvervägande tagit frågan , huruvida icke ett större antal, än det af motionären föreslagna, skulle kunna, utan men för saken, föreslås. Men sjelfva grannlagenheten af de frågor, hvilka till detta Utskott skulle hänskjutas, samt de insigter och den erfarenhet, som till deras lösning fordras, hafva bestämt Utskottet att biträda motionärens mening.