Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skrifvelse IS:o 205. 283 häraf' läck lös, til! ersättning för elen pensionsförlust, sökandens 30-åriga verksamhet inom det pyrotekuiska facket honom sålunda ådragit, i nåder bereda honom rättighet att, dä han nu, i anseende till sjuklighet, snart klefve nödsakad att ur krigstjensten afgå, dervid lä komma i åtnjutande af 500 Ridr Rimt årlig tillökning utöfver de pensionsbelopp, honom såsom innehafvare af äldre Kaptenslön vid Artilleriet kunde författningsenligt tillfalla dels från Arméens pensionskassa och dels af särskildt anvisade statsmedel. Derjemte och med vitsordande af det nit och den skicklighet, hvarmed Majoren Westerling fullgjort de flera tid efter annan honom lemnade uppdrag i afseende på utredandet af åtskilliga pjrotekniska frågor, hade General-Fältlygmästaren fästat E. K.
Qyllengranat till justering följande, i öfverensstämmelse med förut fattade beslut, uppsatta förslag, nemligen: 3:o till Kongl Maj:ts nådiga proposition till Rikets Ständer, angående staden Marstrands utseende till etablissement för vestra sjöförsvaret Enligt Statsrådets öfrige ledamöters underdåniga tillstyrkan, täcktes Kongl. Maj:t i nåder gilla dessa förslag, sådana desamma finnas protokollet bilagde; och befallde Kongl. Maj:t, att nådiga propositioner skulle, i öfverensstämmelse dermed, till Rikets Ständer expedieras. Ex Protocollo C. O. Vougt. JW Ö Ank. lill Exp. Utsk. d. 4 Dec. 1847, kl. 1 e. m. KONGL. MAJiTS Nätliga Proposition till Rikets Ständer, i fråga om indragning af Hof-Jakt-Varfvet härstädes; Gifven Stockholms Slott den g November 1847.
I staden hållas årligen fyra mycket besökta marknader, som verksamt bidraga till varu-omsättning och trafik. Uti staden befinner sig en allmän skola, som förestås af Rektor och Kollega, och lill hvars bestånd staden något bidrager. Nära derintill finnes en på stadens bekostnad väl ordnad och underhållen gymnastik-inrättning; och är jemväl i sammanhang med fatligvårds-anstalterne en växelundervisningsskola inrättad, der 70 till 90 fattiga barn njuta fri undervisning äfven på stadens bekostnad; hvarförutan stadens invånare genom frivilliga bidrag underhålla en särskild söndagsskola för liandtverkslärlingar och andra ynglingar af de industriella oell arbetande klasserna; hvilket allt vittnar om den upplysta och nitiska omsorg för medborgerlig bildning, som råder i den - 48 na siad. Falligförsörjnings-anstalterne, i oell för sig sjelfva, äro äfven pä ganska god fot och med omtanka vårdade; åtnjutande fattighjonen dels underhåll på fattighuset, som är rymligt och tillika hyser växelundervisnings-skolan, dels månadtligt understöd i penningar, beräknadt efter större eller mindre behof . Sjukvården bestrides af Stads läkare och Stadschirurg, och dessutom har e11a Provincial-läkaren sin station i staden, med kringliggande härader till distrikt. Den förhärjande eldsvådan 1827, som medtog allt hvad 1822 års brand skonade samt del derefter nvbvggda till största delen, hade i allmänhet för %j O O 7 salt stadens invånare från ett välmående och bergadt i ett skuldsatt och fattigare tillstånd; men stadens under sednare åren jemna och lifliga rörelse liar, i förening med invånarnes omtanka och industri, betydligen förbättrat ställningen, oaktadt husegarne ännu häfta för betydlig del af erhållna byggnadslånen och invånarne gemensamt likaledes för lånet lill åter uppförande af stadens publika byggnader.
Om åter Riksg.cont. har någon fördel af denna räntas åtnjutande, så är det en annan sak; Riksg.cont. får se sig om huru det kan på annat sätt använda sina penningar. Hr von Hohenhausen: Genom ett rent afslag å denna § slår saken på samma punkt, som den förut stod. Således om R, o. Ad. skall fatta ett specielt beslut, bör det väl blifva med det tillägg, som Hr Skogman m. fl. yrkat. Då BancoUtsk. föreslagit bancovinstens öfverlemnande till Riksg.cont., så ehvad R. o. Ad. nu beslutar, blifver saken i alla fall densamma, enär Riksgcont. i ena fallet får ett större belopp af vinstmedel men mindre ränta, och i andra fallet större ränta, men ett i propos. mindre belopp af vinstmedel. Uppå härefter af Hr von Hartmansdorff gjord begäran, att upplysning om de öfriga RiksStms beslut måtte meddelas, tillkännagaf underl. R idd.secre t., att BondeSt., enligt ankommet prot.- ntdr. gillat 49 §, samt att enskilde uppgifter erhållits derom, alt Presteoch BorgareStm bifallit densamma. Hr von Hartmansdorff: Paragrafen är följaktligen bifal - Den 15 April. 413 len af 3 Stånd och dervid ingen förändring att göra. Jag vill dock tillägga mot de ledamöter, hvilka här yrkat, att Banken skall genast betala sin skuld till Riksg.cont., alt Banken dertill icke har några medel, förr än R. St. hafva upphäft nu gällande föreskrift om proportionen emellan silfver och sedlar. Denna proportion är nyss upphunnen, och ännu linnes ej derutöfver en tillgång af 1,143,000 r:dr. De skulle följaktligen komma att slås på credit, ulan någon motsvarande fond, i fall de borde genast betalas. Jag vill för min del ej på något sätt medverka till ett sådant förfarande. Men då R. o. Ad. förut förklarat, det Banken icke skall använda sin vinst att betala sin skuld till Riksg.cont., utan borde skänka det sina penningar och likväl förblifva dess gäldenär; så måste jag erkänna, att det åtminstone visar Banken någon välvilja genom räntans nedsättning.
I betraktande nemligen deraf, att den till närmare 100,000 Skepp, calculerade öfverproductionen af Tackjern, hvilken, vid Bergslagshyttorna uppkommit genom behof för ökade smiden och varm bläslers användande, icke kunnat vinna afsättning till följd af förlidna årets minskade stångjerns-export, hvilken, ehuru för innevarande år betydlig, men hemlad till en stor del från det höga slångjerns-inventarium på vågarne, icke förmått att höja de sedan 2:ne år tillbaka mycket nedtryckte tackjerns-priserne, har jag icke kunnat undgå att finna Bergsmännens belägenhet för närvarande högst brydsam, ja vida svårare än Bruksegarnes, och anser jag rättvisa och billighet påkalla att tillfälle beredes Bergslagerne att på utrikes ort få afsätta det för den inrikes Bruksrörelsen icke behöfliga Tackjern, så vida ett dylikt medgifvande, inskränkt lill ett belopp motsvarande den för handen varande öfverproductionen och endast till en kortare tidrymd utsträckt, icke pröfvades blifva för den Svenska jernförädlingen skadligt. — I motsatts mot Utskottets pluralitet tror jag en sådan tillåtelse utan fara för Sveriges jernhandtering kunna beviljas. Skulle man nemligen frukta att England i fall tackjernsexport blefve tillåten, kunde försöka att i grund förstöra vår jernförädling genom hög import-tulls läggande å Svenskt Stångjern och borttagande af ali tull å Svenskt Tackjern, så är denna fruktan lätt håfven då man besinnar det tillförlitliga factum, att Engelskt Tackjern, behandlad t med trädkol i härd gifver ett Stångjern, sorn är jern förligt med vårt bättre Stångjern, äfvensom att å andra sidan Svenskt Tackjern med användande Allm, Besrtärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, N.o gS. 1! af Pucldlingsmelhoden, lemnat elt otalt Stångjern, ingalunda egande de egenskaper, sorn det, hvilket med trädkol tillverkats.
Och af fruktan för ytterligare bestraffning skall nu jag, Blenda Måneskiöld, nödgas böja mig o c h krusa för denna flicka utan namn, som synbarligen anser sig bevisa min bror stor ära, då hon blir hans hustru. Och hvad Erik beträffar, » fortsatte hon sin tankegång, » har nog mamma rätt. Han skulle utan tvifvel ställa sig på deras sida mot mig. Han har j u tills i morgon bjudit hela staden ut till Eriksborg, för att fira de nyförlofvade. Han önskar, att jag då skall spela värdinna, o c h jag måste väl göra det, ty om jag stannade h e m m a. ja, hvem vet, hvart det kunde leda. Jag undrar, om han skulle tveka i valet mellan att såra mig eller henne. Men ännu äro de ej gifta, » fortsatte hon, i det h o n. steg upp och mätte golfvet med hastiga steg. » Ännu kunna saker inträffa, s o m kanske omstörta detta förhatliga parti. Majorskan gaf mig omedvetet en god hjälp härvidlag, i det hon beskref flickan och hennes stolta retlighet. Då de nu rent af tvinga mig att förtroligt umgås med henne, kan j u lätt något ord falla, som väcker henne på den tanken, att hon ej är den v i, skulle önska åt Nils, o c h blir hon då ond och kanske förargar honom, så. mycket behöfs ej för att få h o n o m i harnesk, o c h så kan det en vacker dag lätt vara slut med hela glädjen, » tänkte hon, i det ett elakt leende krusade hennes läppar. Plötsligt stannade h o n o c h for med handen öfver pannan. » Men hvad är detta? Jag tror, att jag rent af blir elak! Aldrig förr har j a g vät gladt mig åt andras sorg. Men, » lugnade h o n sig, » då de allesammans äro förblindade, är det min plikt att rädda dem, äfven o m det skulle vara mot deras vilja.
Vi veta att BorgareSt:t just i dessa dagar på allvar ifrågasatt, att hädanefter begagna stenografer, för att få sina prot. mera fullständiga; det skulle då måhända icke vara lämpligt, att R. o. Ad. beslöte att tvertom gifva sina mindre utförlighet. Jag befarar att sådant kunde gifva anledning till den misstydning, att vi ansåge hvad hos oss yttras vara mindre värdt att bevara, i jemförelse med hvad inom öfrige Stånd förekommer; en tydning, som bör undvikas, likasom sjelfva åsigten vore oförtjent. Men först, om den föreslagna indragningen af tryckeri-åtgärd beslutas, komme kanske hvarjehanda, mindre väl öfvervägdt, att framhalka. Huru skulle sedermera, vid upkommande fall af klagan öfver »otjenliga ordalag,» utredas förhållandet härmed ? Ehuru jag alltså redan erkänt befintligheten af åtskilliga bland de af motionärerna framlagda olägenheter, kan jag dock för närvarande icke tillstyrka bifall till förslaget; men torde derom få bättre tillfälle att orda, när motionen återkommer från Utsk:t. Hr Cederschiöld, Rob. Theoph.: Jag skulle tro att Grundlagen lägger hinder i vägen för att bifalla Hr Montgomery^ motion. I 57 § R.O. heter det nemi.: »Vill ledamot, som ej i Ståndets fattade beslut instämt, sin särskilda tanka hos de öfriga Stånden anmäla, stånde det honom fritt, genom särskildt mern. eller Den 2 November. 61 diktamen till prot:t, hvilket må MedStm tillställas, enär lian de för kommunikationen oell prot:t nödige exemplar deraf till Sekreteraren aflemnar.» I 58 § heter det: »Vid just. af prot eller prot.utdr. kan ett beslut ingalunda ändras, men väl sådana tillägg göras, hvarigenom ingen förändring i beslutet upkommer.
"Den så mycket klandrade tillåtelsen, hvilken om hösten 1812 blef Götheborg gifven, att förtulla mamrfactur-bormillsvaror, var en följd af Riksens Ständers uttryckeligen i detta •ämne bestämda önskan, och var otvifvelaktigt ett försök, att utröna verkan af den allmänna förtullningsfrihet, hvarom fråga hos Riksens Ständer äfven hade uppstått.’' Men Riksens Ständer önskade , eniigt Herr Grefvens egen citation, ”blott förtullningsfrihet ä alla de varor, hvilka till nyttjande til» Den 7 •hd' e. tK. 449 de tillåtne eller anbefallta, följaktligen äto nödvändiga sä länge de hvarken till full godhet_eller erforderligt belopp kunna i Kiket tillverkas.’’ Vi hade ju redan då goda Cattunstryckerier och bomullsspinnerier, som sedan till en del gatt under ? Äfven försäkrar Herr Grefven, att ”i synnerhet den stora angelägenhet, att icke göra något , som i dåvarande ögonblick skulle synas mindre vänligt mot en af våra förnämsta allierade, gjorde att nya Tull. taxor ej blef’ o utfärdade. ”Sveriges under nämnda period invecklade ställning gör det” säger Herr Grefven, ”mer än troligt, att den till större delen oförändrade Tulltariffen varit snarare tili förmon än till förlust för Statsintraderna.” Men enligt min tanka, kunde under en conjunctur, då Sverige nästan ensamt med England delade Euro nas handel, förmon n varit mångfalldigfc Större; bevakningen öfver nederlags varorna kostade ju mer, än afgiften uppgick till p och England hade ändå ingen annan debou» ché för sina varor till Continenten än Sverige ! Jag tror dock med Herr Grefve Mörner, att nedprlagsrörelsen ej varit ett, älmi nd-tone betydligt hinder för exporthandeln, titan ’’att samtida händelser, som be* Ridd. 0. Ad. PrQt. 57. 58» j)'5o Dm 7 Juli e. rrt fordrat den förra , inskränkt den sedna’®.’'’
Är det väl riktigt handladt att, då Riket kostar så betydligt på sjöförsvaret, dock så ställa till, att sjöförsvaret i nödens stund icke eger erforderlig skicklighet; och att, då man för Armeen påkostar för öfningar 200,000 R:dr om året och derutöfver, man ej vill anslå för Flottans öfning mera än i5,ooq R:dr? Jag anhåller på dessa grunder att, med afslag å den summa Utskottet föreslagit, Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes framställa proposition å a5,ooo R:dr för Flottans vapenöfningar, på sätt Konungen begärt. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln biföll Utskottets tillstyrkande, att till kostnaderne vid öfningar för Flottans bemanning må beviljas en summa af i5,ooo R:dr. Ropades Nej. Hvarefter Hans Excellence hemställde, att till kostnaderne vid öfningar för Flot*. tans bemanning måtte beviljas den af Kongl. Majit i Dess Nådiga Proposition äskade anslagssumma af 25,ooo Ridr. JBifölls. 2o4 Den 14 O c to lier f. ro. Angående Tredje Punkten i Utskottets senare Utlåtande om Ekevirke lill Flottans materiel. Herr Nordenfalk, Johan: Den nu föredragna punkten af Utskottets Utlåtande innefattar ett ämne, som både inom och utom RiksStånden utgjort föremål för förundran och klander; och, ehuru det ej leder till något resultat, anser jag mig likväl berättigad och pligtig alt upplysa förhållandet. Man har funnit besynnerligt, att Regeringen, innan skulden blifvit betald, afslutat anie nya contracter om Ekvirke, och man har ansett oriktigt, att en sådan skuldsättning ägt rum. Jag får förklara, att man ej tagit kännedom om förhållandet, ty någon skuldsättning har ej ägt rum.
Officern ständigt måste närvara och deltaga under striden. Vid de öfrige vapnen, när sammandrabbningen börjar, öfverlemnar officern stridens utgång till soldaten, men vid Art. är det officern, som ständigt måste leda striden hvaremot sjelfva manskapet som derföre ock kallas kanon-service endast eger att förflytta och sköta kanonerne efter officerns anordningar, hvilka om dessa skola vara riktiga och ändamålsenliga vid alla tillfällen, taga hela hans kunskapsförråd och all hans förmåga i anspråk. Att minska Officerarnes antal vid Art., är alltså detsamma som att förminska detsammas tjenstbarhet, och om ej R. St. nu mellankomma och uphjelpa Art.-officerarnes lönevilkor, så fruktar jag alt snart den tid kommer, då man icke kan besätta vapnet med skicklige sujetter. Jag tror att om Art.-vapnet skall fortfarande kunna bibehålla sitt hittills häfdade anseende, så böra både avancementsoch löne-villkoren förbättras. Med de förstnämnda hafva visserligen icke R. St. direkte att skaffa, och jag är öfvertvgad att sedan Art.-komiléen visat huru vanlottadt Art.-betälel i detta afseende är, krigs-styrelsen härutinnan kommer att med det första vidtaga åtgärder till förbättrande af förhållandet, men hvad förbättringen af löne-villkoren beträffar, så beror det på R. St. att dertill lemna medel och af sådan orsak är det som jag serdeles understöder den ifrågavar. motionen och hoppas att II. St. icke nu undandraga sig de upoffiingar som äro erforderlige till fyllande af de mest billiga och rättvisa anspråk. Gr. Wachtmeister, Alarik: Af de 2:ne föreg:de talarne fullkomligt förekommen i hvad jag ämnat anföra, anser jag, lika med dem, att, såvida icke R. St. nu mellankomma med ett förökadt anslag för detta vapen, till hvilket äfven jag har äran räkna 182 Den 23 December. mig, stora vådor äro att emotse och att det blir omöjligt att bibehålla Svenska Art. vid det anseende, hvari det bör befinna sig. Jag anhåller att delta mitt yttrande äfven måtte fa åtfölja remissen till StatsUlsk. Frih. Toll, Gust.:
Då efter hvad af förhandlingarna vid föregångna riksdagar inhemtats nyttan och ändamålsenligheten af det utaf Professoren Åkerman stiftade Ortopediska institut blifvit vitsordade ej mindre af Sundhets-kollegiuvn, än oek af direktionen öfver den genom enskilde sammanskott bildade fond till inköp af instrumentalier m. m., för medellösa patienter vid detta institut, äfvensom af Svenska Läkare-sällskapet, samt jemväl erkände af Pikets Ständer, sorn vid tvänne serskilda tillfällen för ifrågavarande inrättning beviljat årligt statsbidrag, och då det torde böra antagas, att samma institut, under ledning af en utaf dess nitiske och skicklige stiftare bildad föreståndare, kommer att på lika sätt, som hittills, motsvara dermed afsedda ändamål, hafva Rikets Ständer, till understöd för Ortopediska institutet i Stockholm, anvisat ett årligt anslag af 1,500 r:dr att utgå under den tid, för hvilken nu skedda statsreglering blifver gällande, med vilkor, att medlen uppbäras, förvaltas och i öfverensstämmelse med hvad i afseende på statsmedel i allmänhet är stadgadt, redovisas af förrbemälde direktion, under öfverinseende af Sundhetskollegium, äfvensom mot förbindelse för institutets föreståndare att vid dess gymnastik hålla fyra friplatser för medellösa patienter, och att utom inrättningen kostnadsfritt lemna ortopedisk behandling åt tre sådana patienter. 640 Expeditions-Utskottets Förslag lill und SkriJvelsej Av o 23a. 10:0 Veterinär-inrättningen i Stockholm. E. K.
För Stats-Contoirets räkning har innehaswaren häraf insutt en Summa af Etthundrade Atta Riksd. 5n still, och dermed tillost sig Tio ärs afgiften af et Mantal, enligt Riksens Högloft. Ständers Plan och Beslut af den 1809, och kommer han Medes, i början af är i8i i samt de päföljande Nio ären at, wid upwisandet häraf, i Banquen erhålla Femton Riksd. Spe ie, hwilket intygas och reverseras. Stockholm den NN. NN. Femton Riksdal. (Afklippningen af ärtalet är qvitto, hwarföre Banquen äger at controllera denna handling pä det nogaste). Af deste föreftagna sätten synes det sednare fördelaktigare i anseende til mera lätthet och mindre omgäng wid hela transactionen. Man kan icke neka at ju denne Sedel är discontable i hwarje private mans hand för sit fulla wärde af in Riksd. för hwarje obetalt är, och dä antalet är bestämt sä, at det icke kan öfwerstridas, hwilket är af en absolut nödwändighet, sä är det mycken sannolikhet uti, at de stola blifwa begärliga och brukbara i den större rörelsen, och möjeligen til den grad, at de sökas med uppgäld. Intet Dcn 21 August?. Soli Intet Dmcument bör ställas pä mindre Summa, an den nu föreslagna; men wäl flera sädana Summor sammanstagna i et. En paralel af detta uppgifna medlet, med det förestagna af et Funding Systeme, grnndadt pä Sju Procents Ranta och obestämd återbetalning af Capitalet, torde ännu närmare uplpfa ämnet. Om man förutsätter at det more blott genom Iord-statten som en Summa skulle resas pä de fl a twä satt sä blir da forhällandet sä dan t: Med en afgift af För at resa enSumRitsd. om äret i ro är ma afRrisd 8.000,000 af hwarje Mantal, reefter et Funding - Syser jag en Summa af steine pä - Procents RänRiksd.
Sixten Erik Berger satt hopsjunken i sin gungstol vid fönstret, med de magra, hvita händerna på filten, som låg svept kring knäna. Det är en gammal erfarenhet: hvad som står en närmast, skattar man högst först då, när det går förloradt. Den sjuke tykte sig kunna öfverskåda hela sitt lif — lika tydligt som han redan länge sett döden, fastän på afstånd. När den kommit närmare, så nära, att han nästan kände dess kyla, älskade han åter lifvet, dessa årslånga länkar af en bristande kedja, utan fäste och utan glans. Ty han viste ju att där en gång funnits en ljuspunkt, värklig och oumbärlig, ehuru han icke velat medgifva det ... oh, Margit, Maggie! Huru ofta har han ej sagt till sig själf: du har ingenting mera att vänta, Sixten ... gå! Sina hemligaste tankar har han läst som i en öppen bok, läst sig själf och sett mellan raderna, huru den store, blinde tragöden, lifsdramats tragöd, förberedt hans död genom hundrade antydningar — hvarför då påskynda? Och han har tänkt: det är ett fel i konceptionen ... jag borde redan vara borta ur tillvaran. Men nu nu, när han värkligen hunnit slutet, nu älskar han en början och en fortsättning, som varit honom så likgiltiga. Stackars Sixten! Som vanligt satt morbrodern inne hos honom i morse, en stund före frukosten. Berger var då mycket trött och måtte tydligen ha insomnat, eftersom han icke kunde minnas att äfven Mylläri infunnit sig. Han vaknade af att gamla Brita skramlade med kakelugnsluckorna, höjde sig en smula från kudden på armbågen och yttrade någonting förvirradt om att de skulle göra alt i ordning för afresan, det vore hög tid — frågade i samma andedrag efter fröken Margit? »Å, hon är väl ute igen med den här kaptenen» — trotjänarinnan räknade sig till familjen, det hördes nogsamt på tonfallet. Svaret tyktes nästan helt och hållet undgå den sjuke. Men senare på dagen återvände det i hans erinring och påkallade då så mycket större uppmärksamhet.
Jag kan dock icke erkänna giltigheten af denna invändning, emedan alla de uppgifna händelser, då sådan votering verkligen skett, finna sin förklaring antingen i 77 § Regeringsformen eller 73 och 78 §§ Riksdags-ordningen, men ej i 69 § af Regerings-formen. Men, äfven med antagande deraf, att statens ordinarie inkomster vore, lika 28 Stals-Ulskotlels Memorial, N:o 549. med de extraordinarie, underkastade den behandling och det sätt för afgörande!, som här är i fräga; så vore detta likväl icke tillräckligt, för att bestyrka rättmätigheten af många bland de af Utskottet nu föreslagna voteringspropositioner. Beträffande 2:dra punkten; så har Utskottet väl funnit frågan om iörändradt sätt för skatteköps verkställighet vara af egenskap, att icke tillkomma förstärkta Stats-utskottets afgörande; men sednare delen af samma punkt, rörande ifrågastäldt medgifvande af anstånd med en del af skatteköpskillingeu, har Utskottet deremot ansett vara omröstning i förstärkt Utskott underkastad. Enahanda skäl, som tala för Utskottets åsigt i förra hänseendet, gälla äfven i det sednare, och detta innebär lika bestämdt en förändring i villkoren för skatterätts, — d. v. s. eganderätts — förvärfvande till kronojord, som de förfallna ansedda förslagen, derest de blifvit eller blifva till efterlefnad antagna. Det är på grund af sistberörde förhållande, som jag anser, att Utskottets hemställan i denna del icke bör till omröstning i förstärkt Stats-utskott öfverlemnas.
Vidare intar safiren rollen af tuktoocti genom framställningen af ädelstenarnes bildmästare och domare, i det den smärtsamt hårdt språk bidraga till att det intresse, våra läsarinnor omsluter det finger, hvarpå den sitter, så snart hysa för dem, icke måtte inskränka sig blott till egaren vill begå ett brott mot trohetens bud. deras yttre värde och skönhet. P. Z. En i forntiden högt skattad och äfven nu mycket begärlig ädelsten ä r smaragden. Dess genomskinliga gröna färg gläder ögat, utan att trötta det, af hvilken orsak smaragden anses som en symbol af älskvärdheten, som ej har något tröttande, och af behaget, som alltid är tilldragande. Dessutom är denna ädelsten en sinnebild af kyskheten, emedan den är af en kall natur och gör hvar och en Föreningen StocJcholms internationella som bär den kysk. Man tillskref äfven smaragden hade i lördags eftermiddag sitt kraften att bota fallandesot och att skydda för lärarinnehem första årsmöte under ordförandeskap af vice ordf. blixten. fru K. Bohman f. Raffel. Af årsberättelsen framBesläktad med smaragden, om än mindre dyrgick, att hemmets gästfrihet, sedan det d. 1 januari bar, är ädelberyllen. Dess gröngula färg, i hvilken öppnades, lifligt tagits i anspråk; antalet af dess dock det gröna är förhärskande, har en ovanligt pensionärer hafva varit 17, däraf 5 af utländsk liflig glans. Beryllen är trons och hoppets symnationalitet; af dessa hafva 5 emottagits för hela bol. Den, som bär densamma på sig, har en tainnevarande vårtermin och 12 hafva tillbragt från lisman mot alla elaka människors förföljelser. 8 dagar till längre tid därstädes. Ansökningar Den genomskinliga, starkt glänsande hyacinten om emottagande så väl för närmaste tiden som liknar genom sin färg morgonrodnaden och den för sommar och höstmånaderna, t. o. m. så långt klart flammande elden och ger sålunda en bild af fram som för nästa år, hafva inkommit. Ur reden äkta, sanna kärleken.