Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
(långsamt, med eftertryck, i det hon reser sig upp och tager en tom tekopp från golfvet bredvid sig). Så – nu är den njutningen förbi! KATRINE. Hvad menar du? LEONORA. Jag menar, att nu har jag tyvärr druckit mitt te. Nu är det trefliga förbi. EMILIE (utan att se upp). Jag tycker, det skulle vara förfärligt, att till den grad lida af spleen som Leonora. LEONORA. Vänta bara tills om fem år, då du blir lika gammal som jag! Allt det gamla är gammalt, och allt det nya – ja, det är nytt, så ohyggligt nytt, att man rakt inte vågar sig på det. Men för resten finns det något nytt? Nej, när man börjar bli trettio år, så måste man antingen på allvar resignera, eller också måste man på allvar besluta sig för att låta bli att resignera. EMILIE (ser upp). Kan ingen hjälpa en LEONORA. Tyvärr, nej! Det är det bekvämaste att resignera, men det värsta med mig är, att jag nu har mest anlag för att låta bli att resignera. Men ... EMILIE. Men LEONORA. Men det är lättare sagdt än gjordt. Icke-resignation det fordrar ansträngning. EMILIE. Å – kan det fordra så mycket ansträngning. Du kan visst lätt finna någon, som gärna vill hjälpa dig att icke-resignera. Din Max till exempel ... LEONORA (långsamt). »Min Max» – min? Det är eget, men det låter riktigt trefligt – »min Max!» KATRINE. Leonora! Du talar så mycket om din ålder, men du uppför dig sannerligen inte därefter! Tänk, om någon främmande hörde dig! LEONORA. Vore det icke minst lika opassande, om någon hörde Emilie? Jag kan skylla på att jag är desperat för det, att jag har den olyckan att vara tjuguåtta år och snart blir trettio, men hon, som är en ung, blygsam flicka – det vill säga, hon borde vara blygsam. Katrine, var jag inte blygsam, när jag var så gammal som Emilie? KATRINE (torrt). Det minns jag inte. LEONORA. Ja, men jag minns det själf, mycket tydligt.
Ehuru jag icke anser det behöfligt för StatsUtsk , vill jag dock nu meddela den upplysning, att gevärs-tillverkningen icke blifvit afsedd vid beviljandet af de 696.000 r:dr för arméens materiel; emedan, alltsedan 1828 års riksdag, extra-statsanslag varit beviljadt för gevärs-tillverkningen, hvilket anslag vid sista riksdag utgjorde 180,000 r:dr, af det skäl, att ordinarie statsanslaget för aromens materiel är långt ifrån att motsvara öfriga behofven , och således ännu mindre tillräckligt Ufven för gevärs-fabrikationen. Hr Lefren, Joli. Pehr: Jag instämmer i den princip, som Hr Dalman framställt, och linner lika med honom angeläget vara, att medel för det ifrågavar. behofvet blifva anvisade på ordinarie stat. Det är både riktigt lill sin princip och nyttigt för ändamålet. Hr Dalman: 1 anledn. af de siste talarnes yttranden, får jag fästa uppmärksamheten derpå, alt, då utaf ordinarie anslaget för armdens materiel, en betydlig summa under de föregående åren blifvit använd till den extra utgiften för ombyggande af gevärsfabriken i Eskilstuna, det svårligen later föreställa sig, att ju icke medel å samma anslag skulle kunna beredas, emot alt fylla åtminstone skilnaden emellan hvad sorn uti den nåd. propostn blifvit äskadt, såsom för gevärslillverkningen under äret behöfligt, och den summa StatsUtsk. föreslagit, hvilken skilnad utgör endast omkring 20,000 r:di; ty ulan tvifvel disponeras ifråga var. anslag till åtskilliga behof, sorn säkerligen äro mindre angelägna än detta. Derjemte får jag tillkännagifva, att det alldeles icke var min mening att föranleda ifrågavar. anslags uppförande på ordinarie stat. Jag tror, att den ordinarie staten, sådan den nu är, kan, om den blir reglerad i enlighet med de vid denna riksdag framställda motioner om indragningar, skall kunna lemna tillgång för så väl detta som andra behof. Gr. Horn, Claes Fredr.: Jag vill blott fästa uppmärksamheten på olämpligheten deraf, att en discussion uppstår öfver en reservation; ty så betraktar jag Hr Dalmans anförande.
45,000: — />o^e/7- oe/r I)ä KonZI. — Oör ökriZl an8er Xan^l. Ofvan u^^laZne 8urninor bilda en tillöbninA pä 5:le — Härifrån bov liliväl at'dra»a8: det lill 2:dra Oufvud-lileln öfverförda arfvodel för en OänZValilinä8lare 200 L:dr, jeinle bonom be8lädda 3 tunnor 8jaaninal in natura, a 6 Nsj:l keviljsncle sk ne6snnsmncle kor ^e/ro/ kerslinsele sn8>SA, sll un3er 3 är, me3 jom äret, ul^s knr korl8ällninc; sk Ooelik^A^ns^en l 6srl8lirons 33,333 ki:clr 16 sli. srlizen i lis är, eller' lill8smman8 .
D å vi kommo fram fanns ingen baron och ingen dejeun6 beställd - .detta genom något ~iiissförstånd om dag ocli tid. Det var komiskt att läsa inissrakningen p&amp; allas hmgriga anleten, som väntat sig en magnifik frukost. 31alinaison, som tillhört kejsarinnan Joséphine, äges nu af prinsen af Leuditenberg. Det ar oändligen täckt; sjiilfva slottet ar litet, rummen vackra ocli kej sarinrians sängkaminare bibehållen; dar finnes af ven tett vackert porträtt utaf henne. Triidgården är iiqwket vacker i engelsk stil, med grottor och tempel och ett präktigt orangeri. Soni vi ej hade att vänta oss uågon dejeuné, måste vi skaffa oss inat själfva och funno andtligen på ett dåligt viirdshus, dar vi fingo stekta kastanjer, smörgås och drufvor. Det smakade förträffligt, och alla hade den bästa aptit i världen ocli voro skrdeles glada och muntra. Vi komino ej hem förr %n sent på natten ocli vor0 ratt trötta. l) l3riils Oscars förlofning med prinsessan Josefina af Leiiclitenberg, Eugeue Beeiihaïnais ' dotter, hade nyligen ingAtts. Förrniilningen firades 1823. 3 Grefvinnan Wetterstedts söner i ett föregbende .gifte. General Berton l) ar dömd till döden. Han har begärt n %d men blifvit afslagen. Blott under den tid vi varit här ha 8 gått till döden för revolutionära tänkesätt och jlisningen a r stark. - Vi resa i öfvermorgon bittida kl. 4 som vanligt och h a h a således mycket att bestyra, hvarför jag måste sluta med mknga hälsningar. J a g langtar af hela mitt Iijiirta att snart återse mitt land och mina kära föräldrar. Eder Edla. v Detta var det sista bref den unga Edla tiiiskref hemmet friii ntlandsk ort. Innan vi afsluta korrespondensen vilja vi dock har meddela ett af de bref hon af sin far, grefve TiTirsén, erhöll som svar på sina många skrifvelser.
Man bar då likväl förbisett, alt, så snart obligationerna blifva utgifna med kapitalrabatt, har långifvaren, om de återlösas efter upsägning och således al pari, redan derigenom bekommit allt hvad han kan begära, och då långifvaren erhållit alla de fördelar, som honom kan tillkomma, finnes icke något skäl, hvarföre staten skulle afhända sig rättigheten att, i fall obligationerna under de 10 första åren upstiga till pari kuis, kunna dem inlösa, om medel dertill finnas. Då denna fördel, som man således vill bereda långifvaren, är icke allenast obehöflig, utan äfven kan för slaten vara skadlig, fortsätter jag mitt yrkande alt sista punkten mätte återremitteras, för att af Utsk. bortlagas eller förändras till en medgifven garanti emot upsägning under den första liden, endast för händelse att obligationerne varit utgifna efter pari kurs. Hr Bildt: Sedan den siste värde talaren afstått från sin anhållan om ålerremiss på punkten i sin helhet, samt återgått lill sitt första yrkande, att den första delen af mom. måtte bifallas och den sednare återremitteras, vill jag, sedan äfven Gr. Mörner och den talare, som har sin plats på samma sida om landlmarskalks-bordet som jag, biträdt samma yrkande, icke envist vidhålla min anhållan om bifall till sednare delen af morn., hvilken jag likväl anser vara nyttig och icke skadlig. Alidia lämpligast vore måhända att nu vidtaga den redaktions-förändring, som anses vara behöflig, och Den 20 September e. m. ' uppställa yttrandet sålunda: ”lill en början och under en tid af 10 år, räknad från upplåningens begynnelse, vill staten afstå från begagnande af sin uppsägningsrätt, när kapitalrabatt å de upplånade summorna icke blifvit medgifven.” Medan jag liar ordet, vill jag nämna, ali frågan icke är af den beskaffenhet, som Flr Hjerta velat framställa. Det är icke fråga om alt åstadkomma något fondvingleri på börsen, utan meningen är alt framlocka sådane medel, som förmyndare och allmänna kassor ega om händer.
Beropar sig handlande å sin handelsbok att dermed styrka fordran för borgade varor, finnes den bok ordentligen förd och gitter ej vederparten visa fel deri eller sådana omständigheter, som boken eller personen misstänkta göra, men nekar ändå till krafvet; då ege boken det vitsord, att han, som gökes’, skall vara skyldig med ed sig fria, der han ej helldre vill Öfverlåta åt handlanden eller den, som boken fört, att fordringens riktighet edligen sanna, eller ock rätten, i anseende till serskilda orsaker, finnes skäl att edgången åt handlanden eller bokföraren uppdraga. §■ 2> Handelsbok håfve ej det vitsord , hvarom i §. i sagdt är, derest icke Kongl. Majus Nåd. Propositiorij N;0 27. «5 inom utgången af nästa år efter det, hvarunder utborgningen skett, handlanden bevisligen tillställt gäldenär ordentlig räkning å de borgade varorna eller ock honom derföre hos rätten eller Konungens befallningshafvande sökt. § 3\ Är räkning köparen tillställd, såsom i § 2 sägs, och har icke, inom sex månader derefter, köparen antingen enligt skriftligt intyg af trovärdiga män eller handlandens eget erkännande tillsagt honom, att räkningen ej godkännes*, eller ock den hos rätten, hvarunder köparen sitt hemvist häfver, genom rättegång klandrat; vare då räkningen lika utmätningsgild, som förfallet skuldebref. Har räkningen blifvit genom köparens påskrift godkänd, vare lag samma. §•. 4- Är emellan handlande och den, till hvilken han varor utborgat, motbok upprättad, och har köparen icke, inom sex månader, sedan han, efter sista utborgningen, motboken emottog, klandrat densamma på något af de sätt, hvarom i §.3 sagdt är; då galle den bok emot honom såsom fullt bevis i allt, hval i han ej kan visa fel. Har köparen vanvårdat motbok, så att den förkommit, eller kan handlanden i motboken visa fel, som härrör af köparens åtgärd eller vållande; då ege handlanden eller den, hans handelsbok hållit, att handelsboken med ed styrka. §. 5.
SJlnj:t tillfatt. 3lf be fer m;a (Satta rSrovincialsläfarebeftäflningar, till Emilla Diifetö ©tän Seträffanbe åter ben fjette blanb nämnba beftäflningar, ^ttnlfen är affebb för ©ärbé od) ?llbo l)äraber inom ©l)ri SDJajit anmälte, att be förbe SDtajit mebgifmit rättighet till tjenjiåröberäfning lifa meb civila läfare t ftatenb tjenft. Äonal. SDiatit bär beflutit, att ©erapl)iiner SWajtt fjelf tiflfätter läfare, [fola af ©unb 9Jiai:t ntebbelat tu äf enbet. „ nabtga privilegier, äfrcenfont Äongl. 9Jiaj:t tillåtit att troenne ftlial 93avnföriofj* ^örnpabt reglemente för banimorjfor är ben 28 ^Urcember 1858 mnasfonften. _ ^ , af Äongt. Slntalet af eraminerabe barnmorffor i rifet uppgift år 1857 tid 1,443, af prctlfa lil rcoro bofatta i ©todpolm ocp 1,532 i be öfriga ftäbevna fallit på lanböbpgbeti. ©amma år blefrco i pufrcubjkben 65, i Sun b 22 od) rcib ben lipa unberrciöningöanjklten t ©ätteborg 19 barnmorffe 2tf be förjinämitba er @ti)bb« »acctnerabe od) omfrmg 6,ooo älbre perfoner reoacctnerabe. — $ör ititif! utöfning af ftpbbS Sid fft)bbö
Efter det postexpeditionen i Töreboda trädt i verksamhet, inrättades en på jernvägen emellan Götheborg och Töreboda dagligen framoch återgående så kallad ambulatorisk postexpedition, genom hvilken dels besörjes postutvexlingen emellan de vid denna jernvägssträckning belägna postanstalter i Götheborg, Alingsås, Jönköping, Sköfde och Töreboda, dels expedieras samtliga i postkupén och jernvägsstationernas breflådor inlagda orekommenderade bref. - 40 — Samtidigt härmed ordnades jemväl för den tid af året, då postforsling med ångfartygslägenhet ej eger rum, passagerare-, postoch paketbefordring två gånger i veckan emellan Töreboda och Orebro öfver Ramundeboda samt å linierne Götheborg—Kongsbacka—Warberg—Falkenberg—Halmstad—Laholm—Engelholm—Helsingborg, hvilkas turer blifvit förbundna med jernbanstågen emellan Götheborg och Töreboda samt Örebro och Arboga äfvensom med den af enskildt bolag underhållna diligensinrättning emellan Stockholm och sistnämnda stad; hvarförutan emellan#Ramundeboda och Töreboda föranstaltats en ny postgång fram och åter två gånger i veckan. 3:o.
— I Paris ä r äfven definitivt bosatt yngsta grenen af friherrliga ätten Adelswärd. Änkan efter den äldre af framlidne envoyén Adelswärds brorsöner är född fransk grefvinna de Pourtalés, tillhörande en af Frankrikes » finaste » familjer. Friherrinnan Adelswärd h a r nyligen låtit tala om sig å propos hertigen af Orleans och » den legitimistiska komplotten », som på sista tiden gjort Frankrikes statsmän och jurister så mycket hufvudbry; hennes familj har alltid varit » ultralegitimistisk ». Hon är barnlös, men änkan efter hennes mans yngre bror, äfven bosatt i Paris, h a r en son och två döttrar. Framlidne utrikesstatsministern grefve Karl Wachtmeisters änkegrefvinna är född m:lle de Bourbel, äfven af en gammal fransk adlig familj. Grefvinnan Wachtmeister h a r gjort sig känd som intim väninna till teosofernas nu aflidna öfversteprästinna, madame Blavatsky, samt är själf en framstående teosof. Då hon icke är ute på sina vidsträckta resor, vistas hon hos sin ende son i Skåne. samtida ädlaste män, och fastän hon alltid förblef protestant, intog hon obestridt platsen som Paris-societetens förnämsta grande dame näst efter damerna af Louis-Philippes egen familj. Som bekant fungerade äfven hennes gemål hertigen upprepade gånger som nämnde konungs premierminister, och äfven deras äldste son h a r senare, under den nuvarande republiken och Mac Mahons regering, stått i spetsen för konseljen. Den yngre sonen, som ägnade sig åt kyrkans tjänst, föll för ett par å r sedan, såsom kanske en och annan torde erinra sig, offer för ett lömskt mord. A propos de båda grefvar Löwenhielm, hvilkas utländska allianser vi omnämnt, kan h ä r i förbigående antecknas, att äfven deras kusins son, generalen och envoyén grefve Karl Gustaf Löwenhjelm (vår representant vid Wienkongressen) ingick utländskt gifte, nämligen med en rysk riksgrefvinna von Buxhöwden; deras dotter ä r generalskan Rosensvärd, änka efter framl.
Detta kan vara godt och väl, men jag torde fä fästa Hrr:nes uppmärksamhet derpå, att mången kan hafva betydlig förmögenhet, utan att nedlägga den i fastighet. Den kan vara nedlagd i ett arrende af en egendom om ett par 100,000 r:drs värde, till hvilket arrende fordras icke obetydliga kapitaler för inköp af inventarier och kreatur. Denna arrendator har en vidsträcktare verkningskrets än egaren till en fastighet af 5,000 r:dr i värde. Jag anhåller således att i händelse återremiss blir beslutad Utsk. ville för icke fastighetsegare antaga en census af 50 r:dr. Jag anhåller, att denna min anmärkn. mätte få åtfölja till Utsk. i händelse betänk, återremitteras. Hr Tham: Annu en gång måste jag yttra några ord i anledn. af Hr Printzenskölds anförande, men mitt svar skall blifva ganska kort blott en eller annan fråga. Om man antager, alt R. o. Ad. skulle i moraliskt som i juridiskt hänseende ega rättighet till den föreslagna förändringen och således ett steg få tagas som troligen ej blir ensamt i sitt slag, skulle det kunna inträffa, att R. o. Ad. nästa riksdag inskränker representationsrätten till endast dem, hvilka hafva Generalsrang, eller förmögenhet till 100,000 r:drs värde. Månne äfven detta vore i sin ordning? Eller R. o. Ad. kunde åter införa det gamla systemet, att votera i 3 klasser; månne och detta vore rätt och tillbörligt? med ett ord den skulle såsom jag förut nämnt, kunna närma sig egenskapen af ett öfverhus, eller af en kast, blifva en alltmer till antalet inskränkt korporation, som möjligen, skulle motsätta sig alla förbättringar i våra representativa författningar. Hr Printzensköld: Hr Thams anmärkn. påkallar ej något annat svar från min sida, än att om det blir fråga om moralisk rätt, kan den vid alla tillfällen komma i betraktande. Inom hela representationen måtte det finnas moraliska grundsatser, hvilka skola följas och endast af de exentriska ideerne lider Staten skada.
Genom Kongl. Maj:ts nådiga cirkulär till samtliga Domkapitlen i riket den 17 September 1856 är sättet för Konsistöriernes och elementar-läroverkens räkenskapers upprättande bestämdt; men som, vid granskning af dessa räkenskaper för den tid revisionen omfattar, Revisorerne erfarit, att antingen Domkapitlen eller underlydande elementar-läroverk i samtliga stiften uti ett eller annat afseende förbisett de föreskrifter, som i, högstberörde cirkulär blifvit meddelade, hafva Revisorerne deraf hemtat anledning hemställa, det rikets Konsistorier ina erinras vaka deröfver, att vid uppgörandet af ofvan omförmälda räkenskaper noggrannt iakttages hvad cirkuläret i thy fall stadgar. Konsistorium Ecklesiastikum i Upsala. Räkenskapen, som blifvit utan anmärkning granskad i Kongl. Kammar-rätten, redogör för inkomster och utgifter sålunda: Debet. Balans från år 1859 Tillgångar: Konsistorium Skulder: Konsistorium: Transport : Premieoch fattigkassan. Folkskolelärare-seminarium Bälinge sockens kyrkoskola... Tuna dito dito Upsala elementar-läroverk: Egna kassan Hudiksvalls elementar-läroverk: Skulder: Konsistorium Upsala elementar-läroverk Gefle dito Hudiksvalls dito Cr edith Balans från år 1859: Utgifter: Konsistorium Upsala elementar-läroverk Gefle dito Hudiksvalls dito Norrtelje dito Balans till år 1861: Kontant Utlånta behållning. medel. Tillgångar: Konsistorium: Byggnadskassan Premieoch fattigkassan — 2,850: Afgifter till Biblio thekskassorna 147: 48. Dtl&nta medel. Fordringar. Summa. Upsala elementarläroverk : Egna kassan Premieoch fattigkassan Stipendie-kassan Gefle elementarläroverk: Hudiksvalls elementarläroverk: Kontant Utlånta behållning. medel. Fordringar. Summa. Norrtelje elementarläroverk: Af denna räkenskap, som hos Kongl. Kammar-rätten granskats ningar, inhemtas följande förhållande i afseende å inkomster och utgifter Debet.
Utlåtande, i hvad detsamma rörer hufvudsaken eller Bankens urgamla egenskap af en Bäneoch CirculationsBank samt rättighet till Disc.ont-rörelsen i Riket, med förbehåll att yttra sig om de särskilta Summorna och flera Reglernentariska åtgärder, sedan Stats-Utskottet inkommit med den förnyade FLnance-PIan som Utskottet skulle anmodas upprätta på grund af Banco-Utskottets Utlåtande, ' hvilket sistnämnde alltså skulle till StatsUtskottet åtfölja den återremiss, sorn blef en följd ej mindre af Högv. Ståndets ofvanberörde bifall till Höglofl. Banco-Utskottets Utlåtande, än af de inom Ståndet gjorda Anmärkningar vid Stats-Utskottets Betänkande. Äfvensom Vällofl. Borgare-Ståndet genom Protocolls-Utdrag af den 5 innevarande tillkännagifvit , att Vällofl. Ståndet funnit för godt att gilla och godkänna Högloft. Banco-Utskottets Utlåtande och till StatsUtskottet återremitterat Dess Betänkande, för att omarbetas efter de grunder som Banco-Utskottet föreslagit, och Vällofl. Borgare Ståndet för sin del antagit. Och Ilar Hederv. Bonde-Ståndet, genom Protocolls-Utdrag af den 7 innevarande lemnat Stats-Utskottet den underrättelse, att He derv. Ståndet bifallit Banco-Utskottets Utlåtan. de, Den 20 Juli. de, i hvad det rörer hufvudsaken eller Bartliens urgamla egenskap af en Laneoch Circulaiions Bank samt rättighet till Discont-rörelsen i Riker, med förbehåll, att om de särskilda Summorna och flera Reglumentariska åtgärder sig närmare yttra, se an Stats Utskottet inkommit med den förnyade Finance Plan , sorn Stats-Utskottet; skulle anmodas upprätta. Och ehuru Höglofl.
Sedan alla vederbörandes utlåtanden inkommit, har denna R. St:s skrifvelse blifvit d. 11 sisth Febr. i StatsRådet anmäld samt remitterad till Högsta Domstolen. 18:0 R. St. afgåfvo äfven und. förslag till förordning om upphäfvande af Kära ners-, Lagmansoch RiddareSvneRätler, samt till ändring af Rätteg:sBalkens stadganden i sammanhang dermed. 1831 i Juni blef denna skrifvelse föredragen i StatsRådet, men lades ad acta. igro Regeringen, som under d. 11 Dec. i83o utfärdat en allmän författning angående sättet att behandla ej mindre extraordinarie afskrifnings-och anmärkningsmål, men deremot funnit grunderna eller vilkoren för afskrifningars beviljande ur Statens räkenskaper och eftergift af Kronans fordringar utgöra föremål för Reg:s och R. St:s gemensamma pröfning, har således anbefallt KrigsColhm, Förvaltn. af Sjöar, samt StatsCont. att inkomma med und. utlåtande och förslag till bestämdare föreskrifter för afskrifningar, vare sig i penningar, proviant eller andra per - Dcu 8 Mats f. m. 45 sedlar, på det Regeringen måtte blifva i tillfälle att härom till R. St. göra framställning. 20:0 Skeppshandelsfrågan, som alldeles oåtgärdad hvilar hos JustitieCancelleren. 21:0 R. St. föreslogo inrättandet af en Låneanstalt för tackjernslillverkare. Vissa Committerade förordnades att utarbeta plan till en dylik inrättning. Sedan deras arbete var färdigt, bar K. M. i Maj i833 anbefallt BergsGolltm att låta trycka förslaget jemte handlingar, för att till inteiessenterna uti den föreslagna inrättningen utdelas, hvarefter, sedan vederbörande tackjernstillverkares yttranden, huruvida de vilja uti inrättningen deltaga samt om och hvilka ändringar eller tillägg i förslaget kunde finnas böra äga rum, blifvit af Bergmästarna i orterna inhämtade, BergsColkm skulle dermed, jemte eget utlåtande i ämnet, till K. M. inkomma.
Hvad den 8:de punkten angår, anser jag densamma genom Irenne Stånds beslut afgjord, och all voteringsfråga dervid förfallen; hvarom jag äfven trott hemställan böra göras till Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet.” Af Stats~TJtsliotteis Utlåtande, IV:o 522. '7 Af Herr Schartau. ”Då Stats-Utskottet, vid uppgörande af förslag till voterings-propositioner, rörande Extra Stats-regleringen, följt den tydning af Grundlagarne, som blifvit iagttagen vid alia föregående Riksdagar ifrån dessa Grundlagars antagande, och då en sådan tydning förut under innevarande Riksmöte af alla fyra Riks-Stånden blifvit godkänd, samt i tillämpningen på förevarande casus af tre Riks-Slånd gillad; så läier emot Utskottets] behandling af Ilederväida Bonde-Ståndets återremiss ingen anmärkning med fog kunna göras, äfven om man skulle vara benägen att tolka 69 §. Regerings-formen annorlunda än hittills skett. För min del har jag röstat med Utskottets pluralitet i förra Utlåtandet, så väl som i detta, med undantag af en enda punkt. Jag bar gjort det mindre till följd af en anställd analys utaf andemeningen i den ena eller andra — olika uttydningar underkastade — Grundlags-paragrafen, än derföre, att jag funnit högst betänkligt att bidraga till en sådan förändring i den häfdvunna tolkningen, hvarigenom landsförderfliga operationer i en framtid kunde komma att införas.
Vid detta förhållande och då Riksens Ständers år 1812 gjorde medgifvande att Öfverskott och Besparingar skulle till Kongl. Majrt öfver!emnås, sedermera hvad Besparingarne beträffar icke blifvit återkalladt, har väl den af Revisörerne anmälte Disposi - 22<S Stats-Utskottets Betänkanden. tionen af Besparingarne, medelst öfverföring deraf från 5:te HufVud-Titteln och allmänna Indragnings-Staten till den 3:dje, icke kunnat anses afvika från de af Riksens Ständer meddeldte föreskrifter; Men då Riksens Höglofl. Ständer icke lära underlåta, att vid Stats-regleringen å sine behörige Tittlar anvisa nödige medel till derunder förefallande oundgängliga utgifter, anser Stuts-Utskottet, med stöd af stadgandet uti 3o §. af Riksdags-Ordningen, enligt hvilken de af Riksens Ständer å Hufvud-Tittlarne anviste Summor icke måga dragas till andre ändamål, än dem som undersamma Tittlar höra, Revisorernes i denna del gjorde anmälan föranleda Riksens Höglofl. Ständer till det förklarande, att de å Utgifts-Tittlarne uppkommande Besparingar, hädanefter måga disponeras endast för de behof, som inom Hufvud -Tittlarne kunna förefalla, samt, att örn något återstår sedan alle sådane utgifter blifvit bestridde, dermed bör förhållas på lika sätt, som med Öfverskotter å Inkomsl-Tittlarne och detsamma följagtligen lefvereras till Riksgälds-Contoiret, för att användas uti den af Riksens Ständer, vid 1809 och 1810 årens Riksdag, föreskrifne ordning. Till den åtgärd Riksens Höglofl. Ständer kunna finna lämplig hafva Revisorerne anmält, att på 8:de HufviuRTituln innefattande anslagen för allmänna och Extra ut - Stats-Utskottets Betäiikanden.