Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Fondernas, uti sednaste Revisionsberättelsen omförmälda, fordran hos förre Regements-kommissarien vid Lif-regementets Husar-corps A. Y. Hummel bar, under loppel af är 1847, blifvit inbetald. Aflidne Regements-qvartermästaren vid Westerbottens f. d. Regemente, Kapitenen G. A. von Essens konkursmassas skulder till fonderna, tillhopa utgörande 315 Rdr 39 sk. 11 rst., qvarstå ännu oförminskade, oaktadt fondernas sålunda ägande fordran blifvit genom Kongl. Svea Hof-rätts, den 7 Maj 1834 gifna, dom till betalning fastställd, att utgå med förmånsrätt i von Essens konkurs. Enär utredningen af massan ej med tillbörlig drift besörjdes, anställde Kongl. Krigs-kollegii Advokat-fiskals-embele, redan den 5 April 1841, hos Kongl. Svea Hof-rätt talan emot sysslomännen i konkursen; och ehuru desse då, liksom sedermera särskilda gånger, blifvit af bemälte Hof-rätt, vid vite, som hvarje gång förhöjts, ålagde att inom viss tid för massans tillgångar redogöra, bar sådant likväl ännu icke skett; varande emellertid målet åter på Kongl. Hof-rättens pröfning beroende. Då kuratorerne i denna konkurs sålunda förmån under en följd af år undandraga sig redovisning för massans tillgångar, hafva Revisorerne trott sig böra ä detta förhållande fästa Rikets Ständers uppmärksamhet. Säkerhetshandlingarne för de från fonderna utgifna lån befunnos vid anställd inventering i god ordning. Indelta Arméen* nya mötes fond utgöres förnämligast af det å Riks-statens 4:de hufvudlitel anvisade årliga reservationsanslag till möteskostnader, äfvensom af den fourage-passevolans-afgift, hvilken årligen erlägges af de rustande vid samtliga indelta Kavalleri-regemenlerna. Räkenskaperna — 69 — för londén, Sivars förvaltning besörjes af Kongl.
Den för krita, hvit, af UtskotLet föreslagna förändring i redaktionen, alt kritsten, i stället att upptagas såsom lnifvudrubrik för ”omalen” och ‘malen,” Devillniiigs-Utslwltds Memorial, N.-o 23. To ”malen,” skulle sammanföras med den omalna kritan, har Bonde-ständet bifallit, men de öfriga Stånden icke gillat; vid hvilket förhållande och då förändringen endast afsåg, alt rälla en oegelitlighet i formen, samt icke inverkar på bevillningens belopp, nu gällande redaktion i detta hänseende måste förblifva oförändrad. I afseende å sjelfva tullafgifterna å hvit krita, hafva Borgareoch Bondestånden bifallit Utskottets förslag, alt nedsätta samma afgift å omalen krita lill 3 sk. och å malen lill 18 sk. tunnan; men Ridder skåpet och Adeln samt B reste-ståndet hafva härutinnan vidblifvit gällande bestämmelser. Utskottet inbjuder sistbemälde 2 Stånd att, med frånträdande af dessa sina beslut, antaga Utskotlets af de bägge andra Stånden godkända förslag. 1 annat fäll torde följande omröstning böra anställas: 201:o. Den, som bifaller Utskottets förslag att nedsätta införselsafgiften å hvit krita, omalen, till 3 sk. och malen till 18 sk. tunnan, röstar Ja; den, döt ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, bibehållas gällande införselsafgifter: å krita, omalen, 5 sk. och å malen 24- sk. per tunna. Borgare-ståndet har bifallit, men öfriga Stånden, under vidblifvande af Krotar till gällande taxa, ogillat Utskotlets förslag alt nedsätta införselstullen å krokar till fiske från 24 lill 8 sk. skålpundet; vid hvilket förhållande Utskottet inbjuder Borgareståndet, att frånträda sitt från öfrige Ståndens skiljaktiga beslut, hvilket eljest föranleder följande omröstning: 202:o.
Sl:s und. skrivelser ang:de stalsregleringen, oaktadt Ulsk:s koncepter lill dessa förslag äro till största delen färdiga. I anledn. häraf yttrade Hr Gr. o. Landtm., att Talmännen i dag öfverenskommit att nästa Thorsdag hafva en Talmans-öfverläggning, hvartill äfven Utskms ord fule skulle kallas, samt att då torde blifva lämpligaste tillfället att öfverlägga om det ämne, Hr Printzensköld nu omnämnt. Föredrogs Exped.Utsk:s d. 22 dennes på bordel lagda, under I\:o 143 afgifna förslag till R. St:s und. skrifvelse till K. M., ang:de åtgärder för behöfvandes undsättning i missväxtår. Hr Printzensköld, Carl: Det af Hr Gr, o. Landtm, föredragna skrifvelse-förslaget är uppsatt i öfverensstämmelse med Utsk:s betänk. Utsk. har dervid gjort, så vidt möjligt varit en trogen resumé af hvad K. M:s nåd. propos. innehåller, hvarföre Utsk. icke trott sig kunna utur denna resumé utesluta ett yttrande, sora i den nåd. propos:n förekommer, huru och pä hvad sätt tillfälle skulle förefinnas att använda det reservlager, hvars bildande K. M. i nåder föreslagit, för den händelse att flera på hvarandra följande goda skördar skulle göra reservlagrets användande på åsyftadt sätt öfverflödigt. Delta säll alt använda reservlagret har R. St. ansett bestå deruti att, såsom orden lyda i den K. proposm, ”vid de tillfällen då försäljning eller ut leverering ål undsättningstagare icke skulle från reservlagret äga rum, kan omsättning deraf vinnas medelst tillhandahållande afspanmål ät värfvade arméen och flottan äfvensom åt fångar, för hvilka alla behof, uppgående till 30,000 tunnor årligen, någon särskild upphandling erfordras, om sädes-lillgång finnes i Statens reserv - 192 Den 22 Juli. lager”.
– Hof-Junkaren tog sig om hakan, och kände sit skägg nog långt, betraktade sina leriga stöflor, och fann mindre passande med sit stånd, at visa sig med et så landtligt utseende, i händelse de främmande, som det syntes, vore af värde; han smög sig derföre in i qvarnen, och tittade endast fram bakom dörren medan vagnen rullade förbi, på det han sedan genom köksvägen obemärkt skulle kunna komma til sina rum och putsa sig. Friherrinnan hade likaledes vid första åsynen af vagnen, fått rätt brått om at få undan sin sybåge, alla lappar, krita, bomull och dylikt, och kunde derföre icke eller genast visa sig. Vagnen rullade emedlertid in på gården och stadnade vid farstugbron. En betjent öpnade vagnsdörren, och hjelpte derur en halt herre med kryckkäpp, Casqvette och Nankinsråck; en hvitlurfvig pudelhund klippt som et lejon med coup de vent m. m., hoppade äfven ur vagnen och följde sin linkande Herre trapporna upföre. Mamsell Snut, som i brådskan kastat på sig en damastservet i brist af halsduk, och derigenom fått et ganska nunnlikt utseende, var emedlertid utsänd, för at taga emot; hon stod derföre i et hörn af farstun och neg. Den främmande herrn, som var närsynt, betraktade grinande genom sin lorgnette denna i sanning icke vackra qvinna; men sade på en lång stund icke et ord; hon å sin sida visste ännu mindre något at säga, och neg derföre immerfort. – Ändteligen tog den resande til ordet, och ropade med en förtviflad älskares åtbörd. – Mamsell Lena! känner hon mig intet mer? Dig som gifvit mig den första kyss och som först lärt mig älska, dig vill jag följa, då den fega döden gömmer dig i högen Så svarade Signe lille sin Hagbarth, men så svarade icke Mamsell Snut, då nu Lars Trasenberg tiltalade henne på detta sätt, oaktadt förhållandet, nåstan varit detsamma. Herr Lars! ropade gumman nigande, och slog tilhopa sina magra händer, nå alldrig kunde jag tänka at så se honom mer.
M. behagat gifva Rikets Ständer tillkänna, att sedan Rikets sednast församlade Ständer bifallit, det den behagligtidsförlänings-spanmål, som dädanefter kunde underkastas indragning, finge användas till löneförbättring för de Kyrkoherdar, hvilkas behållna inkomst icke uppginge till värdet af 100 tunnor spanmål, likväl med villkor, att hvad, som beviljades, skulle fortfara endast intill nästa Riksdag, då hvarje serskild fråga borde underställas Rikets Ständers pröfning, samt Kongl, Majtt, genom Nådigt Circulair-Bref af den 9 November 184-0, om detta beslut lemnat vederbörande kännedom; så hade följande underdåniga ansökningar om dylik löneförbättring inkommit, nemligen från Kvrkoherdarne i Öregrunds, Jerlåsa, Gideå, Gårdeby, Skagerhult, Ängsö, Årsunda och Lexbergs pastorat samt Ulrica församling, öfver hvilka ansökningar Kamma r-Co I leg i u m och Stats-Contoret afgifvit utlåtanden samt dervid förmält sig, vid granskningen af de uppgifter och beräkningar, på grund hvaraf alla dessa sökande upptagit sina behållna inkomster, såsom i mer eller mindre raon understigande värdet af 100 tunnor spanmål, hafva funnit sådana anmärkningar emot dem alla förekomma, att Collegierne låtit uppgöra andre, i flera delar derifrån skiljaktiga beräkningar, hvilka utvisade, det sökandernes behållna inkomster borde till större eller mindre belopp anses öfverstiga värdet af 100 tunnor spannmål, hvadan och då sålunda de sökande icke voro till ifrågavarande löneanslag berättigade, Collegierne alla förrberörde ansökningar underdånigst afstyrkt; att här förutan elfva serskilda underdåniga ansökningar om lönefyllnad af behagligtidsförlänings-spanBih. till R. St.
Proposition JVa 17. att, ehuru visserligen flera bland de sålunda i Tjm7iT:deIs skalan a (rattade blad, isynnerhet på vissa trakter, komme att genom myckenheten af der inrymda färger och beteckningar, erhålla ett något öfverlastadt och hopgyttradt utseende, torde likväl denna skala kunna uppfylla närvarande tids fordringar vid allmängörandet af de nu pågående geologiska undersökningarnes resultat, så mycket hellre som, derest dessa fordringar på prydlighet och lätt öfverskådlig uppfattning icke vore alltför öfverdrifna, dylika kartor i T(nvJro0:dels skålan nu till en början kunde anses göra till fyllest för att få en sådan allmän bild af fäderneslandets geologi framställd, sorn med undersökningarne frän början varit åsyftad; att för vissa trakter deremot, hvarest de geologiska förhållandena vore af en mera invecklad natur, i alla fall åtefstode, när behofvet så påkallade, att för en eller annan specialkartas utgifvande använda ins^dels skalan eller måhända en ännu större; att då, enligt uppgjord beräkning, kostnaden för graveringen och färgtryckningen af ett blad i TitoW:(Ic1s skalan, inberäknad t papperet, skulle för en upplaga af 500 exemplar uppgå till 1.350 R.dr och för en upplaga af 1.000 exemplar till 1,800 lt:dr. sä komme kostnaden för de 20 kartblad, som skulle omfatta ofvannämnde arealvidd af 270 qvadratmil, att utgöra 27,000 Kalr för en upplaga af 500 exemplar och 3G.000
Jag har sjelf, såsom Norrmännens granne, haft tillfälle erfara den förundran och den afsky de visat öfver dessa mått och steg, som de ej förstå att betragta annorlunda, än såsom medel att aba* iienera Folken ifrån hvarandra - 3°4 Den 13 Maji. Så vida Högloflige Utskottens Betänkan^ ke blifver åteiremitteradt , anhåller jag ödmjukast att dessa mina anmärkningar till Utskotten må få åtfölja. Herr Munde af Rosenschöld, Eberhard; I anledning af de flere anmärkningar, jag här hört yttras i afseende på ifrågavarande Betänkande, anhåller jag, att få göra några erinringar. Jag kan ej dela med Herr af Stenhop dess personliga åsigtcr i denna sak och således icke eller dess öfvertygelse, att Riksens Ständer böra uppehålla sig vid de betydliga Löner, sorn Ledamöterne i TullDirectionen åtnjuta Man måste nödvändigt göra skiljande emellan TullVerkets Personal och Styrelse samt grunderne af dess organisation, Ehuru jag fullkomligt instämmer med Friherre Cederström deri, att det tillhör Kongl. Maj t att reglera Personalen, kan jag likväl ej frångå, att grundernes bestämmande äro Riksens Ständers ensakSista Riksdag tog Ridderskapet och Adeln, på min Proposition, enhälligt det beslut, att Riksens Ständer sjelfva äga rättighet utstaka grunderne för Tullverket, och jag kan ej inse, att det skulle innefatta en inblandning uti TullVerkets administration eller vara stridande emo-t Grundlagarne , om Riksens Ständer till exempel nu bestämde , att Lotsverket borde förenas med Tullverket och stå under en gemensam Styrelse, hvarigenom Staten undginge att underhålla Den r 3 Mnji. 3 05 underhålla en 'kostsam kustbevakning: Att TullStatens
N:o '209. 297 Endast genom förbud mot omogen skogs utförande, vare sig den är från privatas eller Kronans områden hemtad, men ingalunda genom bevakning, hvilkens aflöning skulle många gånger uppsluka skogarnes värde, kunna dessa och landet räddas. Man tänke sig blott huru många jägeribetjenter, som erfordras, att freda en enda i ödemarken belägen qvadratmil skog från åverkan, och man skall häpna öfver erforderliga antalet till 940 sådana mil. Det synes ock bårdt om ett land, hvilket genom sina ombud vid ortens allmänna sammankomster och sin länsstyrelse anropar om sin räddning, skall nekas medlet dertill. Må andra utvägar föreskrifvas för andra orter, men för Norrbotten äro de vanmägtiga eller hvad skulle öfriga riket lida genom bifall tili det af Norrbotten begärda förbudet ? Af hvilken oändlig vigt de stora skogarne äro för detta län inses lätt, då man tager i betraktande att marken der tvåtredjedelar af året ligger frusen. Jordbrukarens naturliga sysselsättning under en de! af den långa vintern måste i ett sådant land blifva arbete i skogen, för att med behållningen deraf kunna öka arbetsstyrkan under den korta sommaren, om icke missvexter nödga honom att använda vinterförtjensten på sitt uppehälle. Man har trott, att skogarne skola lida genom hemmansanläggningar och derföre föreslagit förbud deremot. För min del är jag af den öfvertygelse, att om man kan skydda skogarne genom bevakning derå, då de benämnas parker eller kronoskogar, så kan man det äfven om de heta kronohemman. Averkaren, som i hvilketdera fallet som helt alltid har lokala förhållanden på sin sida, gör visst icke afseende på namnet. Nej! om man vill saken, måste man ock vilja medlet — förbud mot omogen skogs utförande, som är deu naturligaste, billigaste, för sedlighetens bevaraude ändamålsenligaste samt för Staten och befolkningen den mest lönande kronoparken i Norrbottens län. Misslyckade skördar och bland tyngder i synnerhet den tryckande fattigvården hafva redan bragt mången jordbrukare till det förtviflade beslutet, att öfvergifva sin fädernejord och flytta till annat land.
Marken eller rättare golvet ty dessa gårdar voro under årets flesta månader boningsrum med himmelen till tak var rutformigt lagt med svarta och vitgula stenar, utom i mitten, där springbrunnen, omgiven av en gräsmatta, fällde sina strålar i en marmorbassäng bland lekande flockar av kupidoner och delfiner. I grannskapet av springbrunnen finna vi Krysanteus' dotter, Hermione, och några hennes väninnor. Aftonen är vacker. Himmelen välver hög och skyfri över denna täcka, från stadsbullret avskilda vrå, där blommor dofta och fågelsång blandas med sorlet av kaskader. Solen skiner ännu på den östra pelarraden och vattenkonstens högsta krökning: värmen är sådan, att svalkan i springbrunnens grannskap behagar, utan att man åtrår den fulla skugga, som den västra pelargången bjuder. Ett bord med de lätta läckerheter, på vilka grekiska kökskonsten var så uppfinningsrik, och några långa divanlika soffor, med bolstrar överdragna av ett mörkgrönt, sammetslikt, silverbroderat tyg, äro ställda mellan blomstervaserna nära bassängen. Här vila de unga kvinnorna under glatt och förtroligt samtal, medan Alkmene, Hermiones Hebe-lika kammarflicka, svävar mellan blommorna och vattnar dem från en urna, som hon alltemellanåt fyller under springbrunnens strålar. Den rena himmelen, den ädla pelarbyggnaden, stoderna och vaserna, den spelande vattenkonsten, och i denna omgivning den vackra gruppen av unga kvinnor, klädda i de enklaste, kyskaste och mest smakfulla dräkter, som någonsin omfladdrat de kvinnliga behagen, bildade en tavla av klara linjer, lugn skönhet, ideal poesi, egen för antiken. Den gammalhelleniska dräkten hade ånyo kommit i bruk bland de förnämare atenarne. Forntidens minnen voro dem nu kärare än någonsin, som vanligt i tider, då en lössläppt oförsonlig kamp emellan olika världsåskådningar framkallar de yttersta motsatser vid sidan av varandra.
Län för åren 1843—1847. ^ 10 Thorsö förbi Mariestad eller genom Bromö sund, nu begagna stora Ekens segelled, hvaröfver man ofta med skäl beklagat sig, i stället genom den föreslagna segelleden vinna en beqväm genomfart. Vägens längd genom den ena och andra af dessa segelleder är dock densamma. 2:o Skulle derjemte farten emellan Lidköping och Wenersborg, förkortas minst två mil. 3:o Skulle, om nödige smärre fyrar blifva anbringade vid segelledens mynningar, segelfarten i allmänhet, särdeles under kryssningar uti Dahlbosjön, med det genom så många timade olyckor allt för väl bekanta, men alltid lika botande Hinnarefvet, erhålla ett välsignelserikt och af behofvet högt påkallädt skydd, en hamn under en stormig höstnatt, då fartyget sprungit läck eller gjort hafveri uti dess tackling, befinner sig i lägervall m. m. 4:o Bör man med visshet kunna antaga att den föreslagna segelleden skall blifva lifvande för och tillskynda många fördelar åt den landsort, hvilken å flera punkter erhåller en direkt beröring med de fartyg, som begagna densamma. Ångfartygen böra alltid finna en uträkning i att begagna denna nya kommunikation, hvarigenom de kunna, framför Ekens skärgård, här påräkna ett större antal passagerare, mera fragtgods, och kunna troligen bär med större fördel fylla sina vedbehof. Den plats ångfartygen för närvarande anlöpa uti Ekens skärgård är ock i flera afseenden mindre fördelaktig för desamma. Carlstad den 18 Augusti 1847. Emil Warberg." och har jemväl öfverste-löjtnanten och riddaren Ericsson, vitsordande förelagets stora gagnelighet, tillstyrkt anslag af allmänna medel till dess utförande.
Således synes det mig af vigt, att ifrån alla större landningsplatser för regelbunden ångbåtsfurt, man inrättade 3o Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande > JV:o 26. Diligencer, som gingo åtminstone till de stora städerne och andra landningsplatser, l. ex. ifrån Alboga lill Örebro och Carlstad, samt Sjötorp, en linea, hvarpå redan blifvit försökt af enskilde bolag att inrätta Diligencer, men som misslyckats, emedan de ej gifvit vinst; ifrån Jönköping till Ystad och Malmö etc. Då passagerarnes antal på ångbåtarna vanligen är stort, så synes, att sådane diligencer på kortare distancer och sammanbundne med en regelbunden ångbåtsfart, inrättade genom Postverket, snarare borde lemna öfverskott, än förlust. Utskottet bar i sitt förslag, som icke blott innefattar skjutsens reglering, utan äfven och synnerligen medlen att förminska skjulsningsbesväret genom andre communicationsmedel, endast utförligt afhandlat ett enda af dessa medel, nemligen inrättandet af skjutsentreprenader på landet, hvilket, i min tanka, föga kommer alt afhjelpa skjutsens olägenheter, samt dervid ingått i de aldia minsta detailler, ända till ett nytt resereglemente, då, efter mitt förmenande, Utskottet hade bordt till Rikets Ständer framlägga en sådan fullständig undersökning af frågan, att derpå en allmän plan för framliden kunnat grundas, och att styrelsen deraf kunnat inhemta Rikets Ständers åsigter öfver frågan i bela sin vidd, synnerligen huruvida Rikets Ständer förblifva vid deras sista Riksdag j^Urade önskan, att äfven Postverket skulle försöka inrälla postvagnar för passagerare, och hvarom stillatigande! i Rikets Ständers blifvande förnyade framställning i frågan kunde föranleda till den förmodan, alt Rikets Ständer numera frångått sin vid förra Riksdagen yttrade önskan.” Af Herr Lewin: ”Mot den princip, Utskottet antagit vid frågan om såkallade skjutsväsendet i landet, får jag reservera mig, såsom, efter mitt förmenande, saknande all rationel grund.
P res te - S tå nde t skulle antingen förblifva oförändradt, utom det alt Comministrarne derifrån uteslutas, samt Universitetens och Vetenskaps-Academiens rätt att sända Riksdagsmän minskas, så de blott finge sända hvar sin; eller ock förändras på sätt, att Biskopparne och Pastor Primarius upphöra att vara sjelfskrifne, med rättighet likväl att kunna väljas såsom Kyrkoherdar, och att dessas antal ökas med en för Stockholms Stad samt Calmar och Carlstads Stift. Borgare-Ståndet skulle organiseras så, att antingen Borgerskapet i Rikets samtlige Släder väljer, inom sig eller Städernas Magistratspersoner, 60 representanter för Ståndet; Constitutions-Utskotteti Memorial, N\o a6. 7 eller ock icke blott det egentliga borgerskapet, utan äfven alla andra husegare samt idkare af handel, sjöfart, fabrik, handtverk och andra lofliga näringsfång i städerna och de större köpingarne, tillsammans välja nämnde antal. Bonde-Ståndet skulle förblifva oförändradt, blott förminskas till 60; och det Femte eller s. k. Allmänna Ståndet väljas af Rikets öfrige förut orepresenterade inbyggare, som af fastighet eller inkomst skatta till Slaten minst 5 R:dr B:co. Enligt Herr von Hartmansdorffis förslag skulle Ridderskapet och Adeln bestå af ledamöter, valda inom Ståndet a) såsom Ätters hufvudman, eller Embelsmän 26. b) för fastighet på landet 24. Preste-Ståndet borde utgöras af a) Kyrkoherdar (Biskoppar och Pastor Primarius inberäknade) 38. b) Comministrar, omgångsvis från de serskilda Stiften och Hufvud staden 4. c) Lärare vid Elementar-Läroverken, likaledes 4. d) Professorer från Universiteten 2. e) vissa Academiers medlemmar, som ej äro i annat Stånd röstbe rättigade 2.
Men menskliga vetandet har nu vunnit ett så vidsträckt fält, att icke någon, äfven den bäst begåfvade, förmår omfatta det hela. Man måste åtnöja sig att, efter inhemtandet af de nödiga kunskaperna, använda hela sin öfriga lefnad för att genomtränga en enda afdelning af en vetenskap. Frågan är således icke, hvilka kunskaper äro nyttiga, utan hvilka kunskaper äro nödvändiga för alla? Det ligger stor vigt deruppå, att icke ynglingen, och ännu mer barnet, öfverhopas med en mängd olika läroämnen. Begreppet förvillas lätt derigenom, och då dessutom hvart ämne mera sällan förekommer, glömroes den ena lexan, innan ännu den andra blifvit påbörjad. Härvid bör man strängt iakttaga den gamla regeln: »Non multa sed multum.» Mera afseende bör hafvas på grundligheten, än omfånget. Granskar man nu ofvanmda K. M:s nya SkolStadga, skall man finna deri uptagna såsom läroämnen icke mindre än sex olika språk, utom modersmålet och de Nordiska språken, således inalles 8 eller 9 språk. Då dertill komma åtskilliga vetenskaper, så torde icke vara ohemult att fråga, om man skäligen kan antaga, det icke en yngling skall förvirras genom studiet af en sådan mängd olika ämnen? och är det verkligen att hoppas, det han skall kunna grundligen inlära dem samtliga? Ar det icke snarare att förmoda, det resultatet kommer att blifva en fragmentarisk sammangyttring af en mängd intet samband ägande erinringar från de olika läroämnena? Den nya SkolStadgan har, genom eftergift åt båda de stridande partierne, sålunda utsått frö till en allmän förvirring i elementarundervisningen. Sådant har icke eller undergått förfins upmärksamhet, och han har derföre trott sig kunna förhindra det skadliga, derigenom att han lemnat frihet åt lärjungen, att afsäga sig undervisningen i vissa språk. Härigenom har han råkat ut för nästan en ännu värre dilemma. Botemedlet var nästan värre än det onda, man ville förekomma.
Dessa förändringar blefvo af R. o. Ad. bifallne. 17:o. De uti 147 § tillagde orden ”så ä landet som i städerne.’’ Med erinran, att denna § förut i vissa delar, hvarom nu icke vore fråga, varit under pröfning, hemställde II. Ex. Hr. Gr. o. Landtm., om R. 0. Ad. biföll, att, på sätt Utsk. föreslagit, orden ”så å landet som i städerne” införas i 147 §. Ropades ja. Sedan numera alla de uti Bevilln.Utsk:s betänk. N:o 11 upptagne frågor samt jemväl de föröfrigt uti Utsk:s förslag till bevilln. stadga tillstyrkte förändringar blifvit af R. 0. Ad. pröfvade, hemställde H. Ex. Hr Gr. 0. Landtm., om R. 0. Ad. tilläte, att föredragningen af hvad Utsk. i öfverensstämmelse med 1111 gällande bevilln.stadga föreslagit, måtte få ske på det sätt, att §§ uppnämndes och den ledamot, som hade något att anmärka, gåfve sådant tillkänna vid upprop af den §, hvaruti rättelse ansåges nödig. Ropades ja. Då till följd häraf de uti Utsk:s förslag till bevilln.stadga förekommande §§ uppropades, uppstod discussion om dem, som här nedanföre upplagas. 5 II. 14 100 Den 4 December i:, m. 2 §■ Frih. Ridderstolpe, Fredr.: I 2 § hade jag att föreslå ett tillägg, hvarigenom slutet af 1 morn. skulle få följande lydelse: ”näst före taxeringen af länets deputerade sälte markegång; men för löntagare, som genom anförde besvär vunnit förhöjning i den sålunda satte markegången, uträknas lönen efter förhöjningen, hvilken löntagaren åligger att, vid samma ansvar, som för uleblifvenuppgift till taxeringen, åsin löneuppgift anmäla och utsätta”. Gr. Cronhjelm: