Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Statsoch Lag-Utskottets Betänkande N:o 35. jan bade kyrkans förhållande i sigte och således vid inträdet i Domkapitlet medförde intresse för kyrkan och någon insigt i hennes angelägenheter, men annorlunda hade förhållandet blifvit, sedan Staten börjat ställa läroverkens löningsstat i sådant skick, alt män, danade för tjenstgöring i skolorna, kunde från början vara försörjde och för framliden ega utsigt lill anständig utkomst, utan att behöfva öfvergifva den verksamhet, hvaråt de egnat sig och för hvilken de tilläfventyrs hade största fallenhet; hvartill komme, bland annat, den oformlighet, alt, enligt stadgan för elementarläroverken i riket, vissa vid desamma anställda lärare skulle hära namn af Lektorer, utan att hafva säte och stämma i Domkapitlen, ehuru deras läroämnen icke voro mera aflägsnade från den theologiska kunskapskretsen, än de lärares, hvilka borde vara ledamöter i kapitlet och såsom sådane öfver de förra utöfva uppsigt. Ett förslag framställdes, uppgjord t i hufvudsaklig öfverensstämmelse med hvad kvrkolagskomitéen föreslagit, sålunda att kapitlet, förutom biskopen, såsom ensam sjelfskrifven, skulle hafva fern valda ledamöter, af hvilka tre skulle lör sex år väljas vid prestmöte bland personer, som hodde i stiftsstaden och der tjenstgjorde vid församlingarne eller läroverket, utan alt de i sednare fället behufde vara prestmän, och de öfriga två skulle för ett år väljas bland stiftets kyrkoherdar. Emot den af kyrkolagskomitéen antagna och genom nyssberörda förslag ånyo till tals bragte valprincipen hade emellertid redan Domkapitlen, då dessa myndigheters yttrande öfver kyrkolagskomiléens förslag infordrades, framställt åtskilliga anmärkningar. Dervid hade af Domkapitlen skiljaktiga meningar blifvit uttalade blott i fråga derom, huruvida ens någon ledamot borde utses genom val; hvaremot samtlige hade instämt deri, ali åtminstone ett par af ledamotsplatserna borde, såsom hittills, bindas vid vissa embeten. Denna åsigt vann vid ifrågavarande riksmöte äfven Rikets Ständers bilall.
Hvad slutligen angår Eric Erssons motion; så medgifves väl, att ©boer på flere ställen, genom svårigheten att föra dragare och åkdon till fasta landet, Lafva en serskild olägenhet af Kronoskjutsens utgörande; men då den befrielse från ckjutsningsbesväret under större delen af året, som Motionairen för vissa öboer yrkat, skulle föranleda dertill, alt de skjutsskyldige på fasta landet så mycket mer och orättvist betungades; i sammanhang hvarmed äfven kan anmärkas, att de hemmansegare, hvilka bo aflägse från allmänna landsvägen, och, genom flere mils resa för skjutsens fcastridande, eller andre med deras inställelse å skjutsningsorten förknippa»* Staissamt Allm. Bcsv.- och Oeconomie-Ut slottens Beta/ilande K:o n. de hinder och svårigheter, lida en, med den nyssnämnde, jemförlig olägenhet, skulle, med lika skäl som öboerne, på de öfrige skjulsskyldiges bekostnad, göra anspråk på lindring i besväret, hvilket derigenom lomme att blifva ojemnare, än hittills, fördeladt; och då dessutom icke bör betviflas, att ju vederbörande Läns-Styreiser så reglera öboers Kronoskjulsnings-sk3'ldighet, att den öfverklagade olägenheten blifver, så litet som möjligt, tryckande; hemställa Utskotten, att Eric Erssons motion icke måtte till någon åtgärd föranleda. Hvilket dock till Rikets Höglofl. Ständers egen pröfning vördsamt öfverlemnas. Stockholm den 12 Julii 1804. Antom till Exp—Unt. Jen iS Jalii. Betänkande, i anledning af väckt fråga om Artilleriehäslars begagnande i stället för Kronoskjuts, till forsling af Kronans spanmålsoch mjölförråd för vissa Garnisonsorters behof.
Domstolens underdåniga yttrande i anledning af ett i Justitise-Stats-expeditionen upprättadt förslag till fridlysnings-stadga för allmänna kanal-, sluss-, jernvägsoch telegraf-anläggningar, hade Högste Domstolen den 9 påföljde Mars aflemnat ett sådant yttrande, hvilket nu upplästes. Hans Excellens anförde derefter, att han, af det skäl Högste Domstolen anfört, instämde i anmärkningen derom, att det i 1, 3, 5 och 6 §§ af förslaget förekommande uttrycket »annan allmän arbets-inrättningmåtte utbytas mot ett annat, dertill Hans Excellens föreslog »annan allmän straff-inrättning och biträdde Herr Justitise-Stats-Ministern jemväl hvad Högste Domstolen i öfrigt vid 3 § anmärkt, dock att, för förbrytelser emot samma §, skulle kunna dömas icke allenast till arbete å fästning eller straff-inrättning, utan ock, efter omständigheterne, i stället derför, till fängelse från tre månader till ett år. G Kongl. Maj: Is Nåd. Proposition, N:o 76. I afseende pä de i 5 § 1 mom. föreslagne straff-bestämmelser för tjensteman eller betjent, söm underlåter eller försummar hvad honom till förekommande af olyckshändelser åligger, ansåg Herr Justitia-Stats-Ministern, på det straffet må kunna bringas i ett till underlåtenhetens eller försummelsens beskaffenhet mera afpassadt förhållande, sig böra tillstyrka den ändring, att, när skada icke skett, fängelse-straffet måtte kunna nedsättas till en månad, i stället för två månader, såsom förslaget upptager, samt åter, då skada timat, bestämmas, efter omständigheterna, till straff-arbete ifrån tre månader till högst två år, i stället för ett år, som förslaget innehåller, eller ock fängelse under lika lång tid; och tillstyrkte Hans Excellens bifall ä hvad af Högste
L skalp. 1 skålp. I skålp. 1 skålp. 1 skölp. 1 skålp. Införsels tull. ltiksmvnt. Fria. Fria. Fria. Fria. 1 Fria. Asphalt-filt; hiinföres under Papper: Förhydningsoch Press-. Auripigment; hänföres under färger, ej specificerade. Balsam, Riga-; se Rigabalsam. Barometrar; se instrumenter, Optiska m. fl. Benspån; hänföies under Spillning. 488 Förslag till Tull-laxa. slag, som utgöra Konsl - med andr.i ämnen, t u 11 behn nd las sii sam Bijoutcrivaror. Bijouteriiiuror af annat ämne än Guld och Silfver, enkla eller sammansatta, säsom Armband, Bröstnålar, Kedjor, Kors, Ringar, Sigiller, Spännen, LJrhakar lil. ni Bildar och BUdhuggcri-arbeten, alla närs-arbeten . andra slag och Architektoniska arbeten, ej specificerade Bill i liupnr Biscuit, arbeten deraf Bteckslagure-arbeten, ej specificerade: olackerade .. lackerade . Blod, Kreaturs-, alla slag Blud^ tor Blommor, naturliga konstgjorda delar af konstgjorda blommor Blomsterlökar Bly: oarbetad!, i tackor eller rullar arbetad!, ej specificerad!: omäladt oell olackeradt måladt eller iaekeradt Bl garts Blyertspennor Timmermansandra slag Bly socker Blår: Hampoch LinBläck, SkrifBläckpul/ver eller Substans Boksla/s-stämplnr samt Boktryck eller Stilar forslit na och obrukbara eller Slilskrot Bokoch ho p p nr trye ks närta Botus, hvit och röd samt Terra Sigillata Bomull Borax Boraxsyradt Natron eller Tincnl Qvantitet för T u llberiik - mngen.
Enligt nu gällande föreskrift får lån mot pant af fast egendom på landet och stadsjord utgå till hälften och lån mot pant af hus i städerna, utom Stockholm, till en en tredjedel af 1846 års taxeringsvärde, jemlikt behörigen styrkta utdrag af vederbörande taxeringslängder. På sätt förut är nämndt har Hr Montgommery, G., såsom grund för lånesummans bestämmande föreslagit 1855 års taxeringsvärde; hvarjemte Riksdags-fullmäktigen Gustaf Johansson frän Kronobergs län, i en till Utskottet remitterad motion, hemställt, att lån mot inteckning i fastighet å landet måtte beviljas och utgå efter 1842 års hela taxeringsvärde. Då, med afseende å de särdeles höga taxeringsvärden, som under sednare åren blifvit en del fastigheter åsätta, det förra förslagets antagande sannolikt skulle leda till förminskning i Bankens säkerhet, hvilket jemväl blefve fallet om lånen finge utgå till belopp, motsvarande 1842 års hela taxeringsvärde, har Utskottet ansett sig icke ega skäl att tillstyrka annan ändring af ifrågavarande föreskrift, än att 1846 års taxeringsvärde, som bibehållits olörändradt för alla efter den 1 Januari 1849 inkomna låne-ansökningar, måtte utbytas mot det af året 1850, hvilket sednare för närvarande gäller vid antagande af säkerhet, som af delegare i Filial-bank aflemnas. Herr Montgommery har vidare i dess ofvanberörda motion tillstyrkt förhöjning från 6,000 R:dr till 12,000 R:dr Banko i maximum för ifrågavarande lån. Genom en sådan förhöjning i maximi-beloppet kunde emellertid fonden komma att till betydlig del upptagas af större fastighetsegare, hvilket skulle motverka det af Utskottet förut angifna ändamål, att denna utlåning, så länge den i Banken fortfar, bör komma egentligen endast mindre jordbrukare till godo.
Han märkte snart hvilken usel styrelse Siena hade och sade ofta både på samkvämen hos de store, och under det han satt och drack på värdshusen, att Siena borde resa sig mot signorian och skaffa sig andra styresmän. Den dåvarande signorian hade ej varit vid makten mer än ett halft år, den var ej mycket säker på sin ställning och tyckte ej om, att perugiern uppretade folket. För att få ett raskt slut på saken, lät den fängsla honom, och efter ett kort förhör blef han dömd till döden. Han insattes i en fångcell i Palazzo publico, medan allt förbereddes till halshuggningen, som skulle försiggå nästa morgon på torget. Det föll den unge mannen underligt före till en början. I morgon skulle han således ej mer få bära den gröna sammetskappan och den sköna värjan, han skulle ej få gå på gatan i sin strutsfjädersbarett och dra till sig de unga jungfrurnas blickar. Och det stod för honom som en smärtsam tomhet, att han ej skulle få rida den nya hästen, som han köpte i går och blott pröfvat en enda gång. Plötsligen kallade han på fångvaktaren och bad honom gå och säga herrarna i signorian, att han omöjligen kunde låta döda sig, han hade ej tid. Han hade för mycket att göra. Lifvet kunde ej undvara honom. Hans far var gammal, och han var ju ende sonen, det var han, som skulle fortsätta ätten. Det var han, som skulle gifta bort systrarna, han, som skulle bygga det nya palatset, han, som skulle plantera den nya vingården. Han var en ståtlig ung man, han visste ej hvad sjukdom var, hade ingenting annat än lif i ådrorna. Håret var mörkt och kinderna rosiga. Han kunde ej begripa, att han skulle dö. När han tänkte på att man tog honom bort från lek och dans och karneval och från kapplöpningen nästa söndag och från serenaden, som han ville gifva den sköna Giulietta Lombardi, så blef han rasande ond och vredgades på rådsherrarna, såsom man vredgas på tjufvar och röfvare. De skurkarna, de skurkarna, de ville taga ifrån honom lifvet! Men ju mer tiden gick, ju vidare blef hans saknad. Han saknade luft och vatten och himmel och jord.
Löner bestiga med den dem tillagde Löneförhöjning af procent, blott till lzz R:d!r l6 si., hwilkas otillräcklighet för den tarfwelrgaste utkomst, Utstottet tror fia icke behäfwa omförmäla, men får desto mcr fästa Riksens Höglostige Ständers uppniärksamhet pa angelägenheten as demailc Tlenstemäns bättre astönande i afseende pa nottan och nödwändigheten af dera? befattningar. De för menfkligheten wigtiga piikier som åligga Provincial-Läkame i anseende till Vaccinationens befordrande, Epidemiers och Veneriska smittans botande, samt sjukwärden af de fattige r de flästes gansta widstrackta Distrikt, för hwilka göromål stundom föga och stundom ringa wedergallving erhalles, synes wifierligcn förtjena en belöning, mera Den sz Julli. 1949 mera tillräckelig för nödtorftig bergning, i synnerhet soni till drfie Sbstlor fordras kunnige och erfacne per, söner, de dertill förwärfwande af sädane egenstaper mast anwända kostnad och flerårig möda; hwarförutan chet ej kunnat uwfalla Ut,kottet, hurusom, sedan Ofwerstyrelscn af Läkare, Werket i Riket uti alla dest delar bliiwit Collegium Medicum uppdra, gen, och Collegii Prästs förthy funklits böra äga lika anseende och wärdiahet med Vice Prefidenterne, han icke kan anses belåten med den honom pa Stat nu bestadde Lön af 400 R:dlr, och icke eller Collegii Secreterare, hwars göromål genom berörde nya Organisation blifwit mångdubblade, med de 250 R:dlr han nu innehafwer. Wid sädant förhastande hemställer Utstottet, om icke hwarje Provincial-Lä, kare hädanefter bör i ärlig
Prop. om Statsverket 1853. egentligen äro bestämda, samt de bpräknade fördelarne af detta fängelsesystem skulle förfelas, derest detsamma icke blefve för samtliga länshäkten antaget, och således i afseende å dem fullständigt genomfördt, men icke eller under de år, som nästa Statsreglering komme att omfatta, fråga torde kunna eller böra blifva om cellfängelsers inrättande inom alla de län, der sådane för närvarande icke funnos, tillstyrkte Hans Excellens i underdånighet, dot Kongl. Maj:t i Nåder täcktes, med afseende å hvad af disponibla tillgångar syntes kunna härtill användas, af Rikets Ständer begära, att nu malle, lill fullbordande af beslutade länsfängelser efter cellsyslemet samt uppförande af nya, der Kongf. Maj:t finner sådana företrädesvis vara af behofvet påkallade, beviljas ett särskildt anslag af Fyra Hundra Tusen R:dr B:ko, alt under åren 1855, 1836 och 1857 med en tredjedel eller 133,353 R:dr 10 sk. hvarldera året utgå och användas. Derjemte och enär af de vid 1841 års Riksdag beviljade särskilda anslag till ombyggnad, efter cellsystemet, af häradshäkten och sladslangelser ännu vore odisponeradt ett belopp af 65,500 Rdr af anslaget för Härads-, och af 111,000 R:dr utaf det för Stadsfängelser, hemställde Hans Excellens Herr Justiliae-Stals-Minislern underdånigst, att Kongl. Maj:t måtte af Rikets Ständer äska, att berörda summor finge fortfarande vara disponibla, att användas lill byggnad af cellfängelser i de städer eller härader, der Kongl. Maj:t pröfvar sådant lämpligt, och med de vilkor i afseende på bidrag dertill och framtida underhåll, som Kongl. Maj:t. efter menigheternas hörande, finner böra bestämmas. Hvad Hans Excellens Herr Justitise-Slats-Minislern sålunda i underdånighet yttrat och hemställt, och hvaruti Stats-Rådets öfriga ledamöter instämde, läcktes kongl.
Borgareståndet Bondeståndet. 24. dels med utlåtande om Kongl. Maj:ts nå- diga Proposition, angående ändring i Regerings-formens och Riksdags - ordningens föreskrifter om Riksstyrelsens förande i vissa fall, och dels med ett särskildt upprätladt förslag till grundlags-ändringar i berörda hänseende. 21 Maj 1860 9 Juni 1860 Kongl. Maj:ts Proposition afslogs och Konst.-Utsk:s förslag bifölls. 30 Maj 1860 Konst.-Utsk:s Utlåtande gillades och dess förslag antogs att hvila. 6 Juni 1860 Konst.-Utsk:s Utlåtande bifölls och Utsk:s förslag antogs att hvila. 2 Juni 1860 Utlåtandet bifölls och K. U:s förslag antogs att hvila. Kongl. Majits Proposition alltså förfallen, och Iv. U:s förslag hvilande. Se vidare Mern. .*173. 25. i anledning af RiksStåndens beslut, rö- rande det i Konst.- Utsk:s Mern. .4?. 13 afgifna förslag till ändring i 11 och 12 §§ RF. 25 Maj 1860 6 Juni 1860 till handl. 9 Juni 1860 med vidblifvande af förra beslutet, till handl. Jemför Meni. N:is 13, 39 och 56. 26. i anledning af RiksStåndens beslut, rö- rande det i Konst.- Utskrs Mern. M. 14 framställda förslag till ändring i 21 § Riks dags-ordningen. 25 Maj 1860 6 Juni 1860 till handl. 9 Juni 1860 till handl. 9 Juni 1860 till handl, med vidblifvande af förra beslutet. 6 Jnni 1860 till handl. Jemför Mern. Niis 14, 40 och 56. 27. i anledning af RiksStåndens beslut, rö- rande den i Konst.- Utskrs Mern. JVS 5 föreslagna ändring i 28 § R. 9 Jani 1860 med vidblifvande af förra beslutet, lades till handl.
Derpå for han ännu i norr, så långt han på andra tre dagar förmådde segla. Hvarefter landet böjde sig åt öster, eller hafvet (böjde sig, gaf sig in) åt landet, han visste ej hvilketdera; men det visste han, att han der väntade på vestan eller något nordlig vind och seglade derpå åt öster längs med landet, så mycket han på fyra dagar kunde segla. Då måste han åter vänta på full nordanvind, emedan landet böjer sig der åt söder, eller hafvet ger sig inåt landet; han visste ej hvilketdera. Derpå seglade han åt söder längs med landet, så långt han på fem dagar förmådde segla. Då mötte honom der högt upp in åt landet en stor flod. Hvarefter de vände om i denna flod, emedan de icke tordes segla vidare uppför floden af fruktan för fiendtlighet; så vida landet var väl bebodt på andra sidan om floden. Och han hade ej träffat något bebodt land, sedan han for ifrån sitt eget hem; utan han hade öfverallt ett öde land till höger, utom några fiskare och fogelfängare och jägare, som alla voro finnar. Och till venster hade han vida hafvet. Bjarmerna hade ganska väl bebyggt sitt land; men de (Othere med sina följeslagare) vågade icke der landstiga. Men terfinnarnes land25 var öfverallt öde förutom der, hvarest jägare vistades, eller fiskare eller fogelfängare. Flere berättelser meddelade honom bjarmerna dels om sitt eget land, dels om de länder, som dem omgåfvo. Men han visste icke hvad deraf var sant, efter han det aldrig sjelf hade sett. Han tyckte, att finnarne och bjarmerna talade något när samma språk. Han for förnämligast dit, förutan af håg att lära känna landets skaplynne, för hvalrossarnes skull26; ty de hafva ganska ädla ben i sina tänder, af hvilka de resande hemtade med sig några till konungen. Och deras hud är ganska tjenlig till skeppståg. Dessa hvalar äro mycket mindre än andra hvalar; och äro ej längre än sju alnar. Men i hans eget land är det bästa hvalfänget. Der finnas hvalar af fyratioåtta alnars längd, och de största äro femtio alnar långa.
Idkare af sådane handtverk må äfven vara fritt, att sig förena om en gemensam inrättning för att dylika arbeten och tillverkningar förfärdiga och fullkomna; egande de Gesäller, hvilka vid slike inrättningar, under en idkares enskilda elier flere Mästares gemensamma tillsyn, i tjenst antagas, att tillgodonjuta enahanda rättigheter med Gesäller i allmänhet, som å Mästares verkstäder arbeta» §• Handtverk och Slöjder, som antingen ärr» egenteligen grumlade på förädling af inhemska xå-ämnen , eller fordra vidsträckt utrymme, beqväm tillgång på vatten, betydliga förråd af ved och brännkol, eller andra dylika förnödenheter, måga på landet, äfven utom städernas grund och område, få idkas. Rättigheten till handtverkeriers idkande på landet skall likväl alltid vara förenad ned burskap i närmaste stad ; och må, i fall ej sökanden redan innehafver Mästerskap å det handtverk, som han å landet vill utöfva, en sådan frihet ej kunna förvärfvas annorlunda, än i den ordning, som för Mästerskaps vinnande i allmänhet är föreskrifven. Enär antingen någon söker burskap i stad för att å lan 'iUs**«m hvilken I Förslag. stad redan vunnit Borgare-rätt, åstundar att till landet flytta sin verkstad, bör ansökningen pröfvas af Afagist raten, samt, i händelse af missnöje med dess beslut, hus Kongl. Majrts Befallningshafvande, och sluteligen genom underdånige besvär Iros Kongl. Maj:t fullföljas.
Riksdalers-räkningen då var införd och den gamla Dalers-räkningen afskaffad, hvilken, i fall en längre tid tillhaka till efterföljd vidtages, skulle, vid en så beskalfud uträkning som den ifrågavarande, ansenligen Öka besväret, genom dess förvandlande till Riksdaler, skiliingar och runstycken för hvarje persedel, så borde ock uträkningen och förvandlingen lämpligast ske efter ett medium af dessa Tio års Markegångspris; men då osäkert är, om och när en MyntRealisation, sådan som den af år 1776, kan verkställas, och en derpå grundad stadga i myntvärdet, hvilken likväl, efter hvad erfarenheten visat, icke ovilkorligen verkar enahanda fortfarande jemnhet i alla varupriser, åter inträda, samt beräkningar, heratade från förhållandet under en långt tillhaka förfluten tiderymd, som blott äldre personer öfverlefvat och hafva i minnet, svårligen lorde ingifva förtroende hos den vida större del af Nationen, sorn, efter den tiden förvärfvat ägande eller besittningsrätt till Rikets skattskyldiga jord, och bättre är bekant med sednare tids varuvärden och deri timade omvexlingar, har KammarCollegiiun ansett desto mera betänkeligt, att verkställa Räute-reductionen, io Stats-Utskottets efter medelpriserna under detta tidskifte, som den på inånga ställen skulle utfalla till de skattskyldiges förlust, i fall samina förhållande med priset å spannemål och flera andra ränte-persedlar, sorn under den senare epoken emellan i8i3 och 1824 ägde rum, åter inträffade, hvilket åter icke kan vara omöjeligt, eller bör anses osannolikt, enär, på sätt KammarCollegium och StatsContoiret i frågorna om ny löne-reglering för Landshöfdingarne och LandsStaterna i Riket uppgifvit, spannemålsoch varupriserne vid sistnämnde period, nästan under ett lika antal af år, omvexlat emellan de högsta, medelmåttiga och lägsta, samt i det hela, när gångbara medelpriset reduceras till silfvermynt, då föga öfverstigit hvad nämnde varor under det äldre tidskiftet gällde, på hvilka skäl Collegium alltså i underd. håller före, att man företrädesvis hör fästa sig vid sista periodens medel-markegångspriser i hvarje ort, hvilka äfven tjenat till efterrättelse vid beräkningen af Kronans blifvande inkomster i HemmansRäntor af Spannemål och andra persedlar, som hittills till särskilta Stater upplåtna, nu, i fäll de derom framställda förslag vinna framgång, komma att till StatsVerket indragas, och utgöra tillgången för dessa Staters framtida aflöning med penningeanslag, vid hvilken beräkning någon tillökning i grundräntorna icke blifvit afsedd,
Den 17 Julii. 317 Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdeis kl. 7 e. nu In fidem Protocolli • O. j% Lagerheimk Fredagen den 17 Julii. Plenum kh 11 förmiddagen. Upplästes till justering och godkändes Expeditions-Utskottets insände förslag, innefattande ett tillägg uti Riksens Ständers underdåniga skrifvelse N:o 258, angående aflöningen för Ståndsoch Utskotts-Canziieme. Anmältes och emottögs Hans Excellencé Hofa. Canzler en Herr Friherre af Wetterstedt, hvilken, å Kongl. Msjits Höga vägnar, aflemnade tven. ne Kongl. Maj ts nådiga skrifveiser t 1) af den 15 dennes, till Riksens Ständer,' rörande de af dem vidtagne beslut, i afseen - 318 Den 17 Jidit. de på Bankens bidrag till understöd för alt-* männa Magazinsinrättningen och ManulacturDiscontVerket. a) Af den 16 dennes, till Hans Excellence Herr Grefven och Landt-Marskalken, innefattande stadfästelse å den omarbetade Ridå darhusOrdningen. Hant Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken anmodade Hans Excellence Herr HofCanzleren, att till Kongl. Maj:t framföra Ridderskapets och Adelns underdåniga vördnad och tillgifvenhet. Sedan Hans Excellence Herr HofCanzlern blifvit på vanligt vis utbeiedsagad, upplästes Kongl. Maj:ts den 16 dennes, angående Rid. darfeusOrdningen, till Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskaiken, aflåtne nådiga skrifvelse, så lydande: CARL JOHAN med Guds Nåde, Sveriges, Norriges, Göthes och Wendes Konung.
Detta var Begeln: först i § 9 göres det undantag, att ”den. som viii krigsakademien undergått officersexamen, må i vanlig ordning till officer föreslås.” Rikets Ständers afsigt var säkerligen ej att upphäfva denna, under 27 år gällande regel, utan, dä de förordade krigsskolans ombildning, önskade de tvärtom, att principen skulle 1'ullt’tillämpas, sä att undantaget för krigsskolans elever mätte upphöra. Regeringen deremot har alldeles frångått denna vigtiga sats och tagit ett steg tillbaka, genom att stadga afgången ur 6:te klassen såsom norm. För jnglingarnes framtid kan detta stadgande medföra de svåraste följder. Den sorn ur skolans 6:te klass ingått till Karlberg och sedan, af en eller annan orsak, önskar lenina den militära banan, måste återgå till skolan, innan han kan vinna tillträde till universitetet. Ilar han deremot aflagt fullständig afgängs-examen vid elementarläroverket är öfvergängen lätt frän en lelnadsbana till en annan. Skiljas de humanistiska ämnena fullständigt från krigsskolan, kan kursen der säkerligen minskas med minst Ett år: Vinsten häraf torde vara obestridlig. I dessa dagar har man haft tillfälle se Landtförsvars-kommittéens betänkande i ämnet. Ledamöterne i nämnda kommitté äro samtlige f. d. kadetter; deras yttrande måste således äfven derföre tilläggas stor betydelse. Angelägenheten af officerares med andra medborgare gemensamma bildning frarnhålles deri pä ett lika varmt som öfvertygande sätt. Fullständig afgängs-examen fran elementar-läroverken föreslå*, för inträdet till krigsskolan, och den nu vidtagna åtgärden afstyrkes pä det kraftigaste.