Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om Utsk. hade föreslagit, att man måtte göra en undersökning i delta fall, så kunde det hafva haft skäl för sig. Men nu lager Disk. för afgjordt, alt afgiften skall uphäfvas. Kan sådant vara räll? Kan det vara billigt all låta enstad vidkännas dylika förluster sorn den i fråga var :de ? Ar del rätt att pä förhand yttra sig i hufvudfrågan innan man undersökt hvad som må vara lämpligt eller icke? Här slår: ”alt uti underd. skrifvelse anhålla det K. M. läcktes vidtaga ålgärder lill beredande deraf, att vågoch mätare-penningar för de lill Westerås ankommande landtmannavaror icke mätte erläggas i andra fall elc.” Hvilken annan åtgärd skulle Konungen i sådant fall vidtaga, än att möjligen bereda ersättning ät staden Wesleiäs? Hvem skulle betala den? Sl. Har man någonsin förut gått sä tillväga? Frih. Alströmer: Jag är ledsen att ytterligare nödgas be svära med några ord, lill bemötande af mine motståndares inkast. Det mycket omtalade lidande, som skulle tillfogas Westerås stad, blif ver i sjelfva verket icke serdeles stort, ty då den del af våg och mätare-penningar, som belöper för landtmannavaror, sannolikt är den minsta, men de varor, som ankomma till Westerås sjövägen, hvilka otvifvelaktig! äro de mesta, fortfarande skulle vara underkastade denna afgift, finnes alltid utväg att höja vågoch mätarepenningarne för dessa sednare. För öfrigt kan K. M., om en statsutgift lill ersättning skulle ifrågakomma, derom göra framställning till R St., så att jag tror att man kan vara fullt trygg att icke nå gon orättvisa skall ske Westerås stad genom bifall till denna skrifvelse, hvarom jag ytterligare vågar anhålla. Propos. till bifall å Utsk:s förevar:de Betänk, blef härefter framstäld och besvarad med starka Ja, jemte åtskilliga Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig hafva funnit Ja öfvervägande. Föredrogs ånyo Allm. Besv. och Ekon.Utsk:s den 2 och 6 dennes pä bordet lagda Betänk.
Och vidare: huru skall vål den merborgerliga bildningen i allmänhet bli beskafj fad i Landet, då en solide grundläggning i dessa kunskaper ej kan inhämtas vid Universiteterna, och kan någon Litteratur i dessa ämnen, hvilken förtjenar namn af Litteratur, vål vara att hoppas, så länge förhållandet vid Universiteterna i detta hänseende fortfar som det år? Den 5 Martn, 4o5 Jag har straxt från början förutsedt den invändningen att Universiteterna ej direct åro anstalter för utbildning af medborgerlighet; att det år Individens ensak att sjelf, på båsta såft han gitter, förskalFa sig kunskap i dithörande ämnen, och att Staten af Högskolarna blott fordrar hvad som år statens eller som man säkert vid detta tillfälle distinguerar Styrelsens behof , nemligen tjenstemännen utrustade med Tjenstemanna-fårdighet, sådane som de behöfva» för statens offentelige vårf och sysslor. Men om denna invändning åg de grund och detta vore verkeliga fallet; så frågar jag blott; hvilka kunskaper åro då för den blifvande civile tjenstemännen mer nödvändiga, ån just dem jag nyss uppräknat? Är det ej för den tillkommande Embetsmannen mera nödigt ån för medborgaren, i allmänhet, att hafva gjordt framsteg i dessa kunskapsgrenar, och kan , med saknad deraf, den insigt i Öfriga lärostycken,som vid högskolan sökes såsom villkor för inträdet i Statens tjenst, blifva grundlig tillfredsställande och fullständig? Jag tror det ej; och jag tror ej att någon , som med den aldraringaste sakkännedom förenar opartiskhet och upprigtighet skall på dessa frågor ge ett nekande svar. Svenska Universiteterna, i början till komne för att dana tjenstemän och stöd för Kyrkan, ha i det sist förflutna århundradet företrädesvis fått en vigt för Staten, såsom undervisnings-anstalter för den myckenhet Civila tjenstemän, hvaraf samhället oell dess styrelse ha behof till besättande af den efter hand tillskapade ofanteliga mängden af sysslor och befattning Den 5 Martil» gar, som gjordt förvårfvandet af Sfatens bröe! styckeii till en ordentlig Närings att ej såga handelsgren.
Bonde-Ståndet anföranden framställda af enahanda syftning, deruti nedsättningen förklarats olämplig, dels på de grunder, att den, sorn blir befordrad till Biskopp, Prost eller annan Tjensteman med hög lön, borde, med tillfredsställelse, betala 6 procent ttf sin blifvande inkomst, samt att hvad Herr Dom-Prosten Fellenius i sin Reservation anfört icke skall vara gällande, och dels, emedan minskningen vore alltför obetydlig, samt man icke utan skäl borde vidtaga en förändring, som, utan att serdeles gagna de ifrågavarande Tjenstemännen, so Bevillning.;-Utskottets Utlåtande N.-o iff. endast åstadkommer en ojemnhet i dessas vilkor emot deras, som förut vunnit befordran* För den föreslagna nedsättningen frårt 6 till 5 procent, tror sig Utskottet hafva anfört grundade och, i dess tanka, icke vederlagda skäl$ och Utskottet vili blott, med anledning af hvad i ämnet blifvit yltradt i Hedervärda Bonde-Ståndet, anmärka, att en allman princip bör lika gälla och tillämpas för alla Embetsoch Tjenstemän, utan afseende på Stånd eller Grad, samt att, då billighet och behof tala för nedsättning, den ifrågasatta ojemnheten emellan dem som blifva befordrade, då Chartan beräknas efter en lägre procent, och deni, sora förut erlagt en större, desto mindre förtjenar afseende, som denna invändning med samma skäl kunde förebringas emot all förbättring i Löntagares vilkor* Herr Hjertås anmärkning, att Utskottets Förslag möjligen skulle kunna så förstås, att Fullmagter i Arméen skulle förses med dubbelt högre Charta än andra, har deremot föranledt Utskottet att, ehuru en sådan tillämpning endast kan uppkomma genom ett missförstånd, till förekommande häraf, förtydliga hithörande Moment genom Redaetions - Bevillnings-Utskottets Utlåtande N;o 29. »t tillägget: "hvarunder förstås Tjenstebref* der i Arméen!’ I afseende pä beräknings-grunden för Fullmagters C/iartering liar hos Högl.
Ständer varder bifallet, hvarjemte Utskotten , för att undanrödja ali farhåga , att, i fall Paket-, Postoch Forvagns-inrättningen icke af Entrepreneurer skulle öfvertagas, något fortfarande onus för framtiden derigenom skulle beredas för dem, som efter nu varande Författningar måste bestrida skjutsningsbesväret , få vördsamt föreslå : att i den underdåniga Skrifvelsen till Kongl. Majit till de, i förra Betänkandet, i förslaget intagna fyra moment, måtte tilläggas ett femte, af innehåll : att hvad Rikets Statia der föreslagit, angående Paketpostens och Forvagnarnes fortskaffande nied Häll-, Reserveller GästgiJ vareskjuts, kommer att fortfara endast till och med nästa Riksdag, sd framt ej Rikets dd Bil.t.BeV. s. Allm.Bese.o. Oec.Utsk.Uil,N:o 3i. 5 församlade Ständer besluta underdånig hemställan örn dess ytterligare fortfarande. De häremot afgifna reservationer bifo gas vördsamt. Stockholm den 24 Januarii i83o. Reservationer: af Herr Grefve von Fersen, H.: ”Med åberopande at min, vid Betänkandet Nio 21, afgifna reservation får jag vördsammast reservera mig emot detta af Högloflige Utskotten nu afgifna Betänkande. Mig synes , att rättaste medlet, hvarigenom Forvagns-inrättningen bäst uppfyllt dess nyttiga ändarnål , hade varit, alt, utan att tillita nuvarande skjutsningsanstalterne i Riket, fundera Forvagns-inrättningen på enskilda accorder, och från Statens sida, medelst penningebidrag, lemnade emot säkra garantier, underlätta och framkalla den enskilda industrien.” Hä rmed förenade sig Olof Carlsson från Östergöthland. 6 Bil.t.Bev.s.Allm.Besv.o.Oec.Vtsi.TJtl.
Hvad betänkandet åter rörer min Motion om Fabrikernas inlösen af Staten, i händelse grunderna för nu gällande Import-lagar skulle förändras, så biträder StatsUt skott et,i Betänkanden. 441 jag Utskottets Btänkanden i liufvudsaken, och det, emedan Statens tillgångar, ej allenast äro disponerade, utan äfven anticiperade för en längre tid, äfvensom emedan erfarenheten vid detta Riksmöte, med nog känbar skada för Staten, besannat: att densammas inblandning i sådane företag, sorn den enskilda omtankan kan omfatta, alltid sker med förlust. Deremot kan jag ej med Utskotten deruti instämma: Att de föreslagne Tullafgifterne å sådane varor, som inom Landet kunna tillverkas, ålägga den ihemska Tillverkaren, att kunna uthärda täflan i pris med Utlänningen; heldst inga medel äro föreslagne eller torde vara att påfinna, för ett säkert utgörande af ifrågavarande tullafgifter, hvarföre jag måste fortfara att tro: att en sådan import-friliet, skulle undergräfva Svenska Fabrikernas bestånd, för hvilkas närvarande beskaffenhet betydeliga Summor äro nedlagde” och Herr Hiesleiter • ”Jag kan ej dela Pluralitetens tanka inom Högloft. Utskotten, i anledning af det Memorial jag redan vid Riksdagens början tog mig friheten insinuera, till förmån för Svenska klädesFabrik erita. 442 Stats-Utskottets Betänkande Ehuru visserligen, genom Kongl, Maj:ts Nådiga omtanka, kraftiga anstalter, till utvidgande af Fårafveln i de Norra Landskapen, redan blifvit vidtagna, larg, sorn jag tror, dessa anstalter i synnerhet hafva inskränkt sig till Jemtlands Län. På denna grund och då det för det mesta är den grofva Ullen, hvaraf gröfre kläden för Arméens behof tillverkas, som här i landet tryter och derför i de största partier måste utifrån införskrifva?; vågar jag väl tro , att en Underdånig Skrifvelse ifrån Riksens Ständer såsom Ekonomi-Utskottet föreslagit, icke skulle vara olämplig, derutinnan Ständerna anliöllo , att Kongl.
5403 bestämdeg efter de vid fördelningen af Fondens ynedel i allmänhet följde grunder; så enär utsiräckte Fåri-biträden af denne beskaffenhet i den man de tillkomma och ökas, alltid ske på bekostnad af öfrige Fånberättigadp Fabjriks-Xdkare och måste medföra en hvarje år tilltagande och obestämd inskränkning i deras rätt; alt. så och då, hvad de nuvarande innehafvarne af sådane Fåne-fördelar beträffar, hvilka derigenom för innevarande år medtagit och minskat Fondens Fördelningsbelopp med en icke mindre Summa, an 114,645 R:dr, Kongl, Maj:t sjelf Uti Dess Nådiga Skrifvelse af deri 20 Januari 1813, hvarigenom nämnde förmån Söderberg och Arosenius beviljades, förklarat, att sådane Fån mindre voro bestämde för dem, hvilka redan vunnit styrka att uppdrifva sin tillverkning till en viss höjd, än för den emot svårigheter Sträfvande nybegynnaren och desse Fån på sådan grund äfven blifvit meddeldte tills vidare såsom uppmuntran och undérstöd till upphjelpande och utvidgning af Fabrikerne, hvarigenom ådagalägges, att desse Fåne-förmåner icke blifvit lemnade för att alltid bibehållas, utan endast för s| lång tid, som kunnat erfordras fö? ändamålets vinnande och följaktligen böra upphöra antigen då Fabrikerne hunnit till en viss höjd eller då, oaktadt en längre tids begagnande af meranämpde förmån, en fabrik ej vunnit serdeles förkofran och sålunda ändamålets uppfyllande dermed icke kan vara att förvänta 0 anser IJtskottet för sin del lämpligt, att Riksens Ständer hos Kongl, Majit i underdånighet anhålla: s4°4 Stats-Utskottens Betänk anderi', .1:0 Att någre flere af denne beskaffenhet varande
I följd af hvad Utskottet redan ofvan yttrat, får Utskottet, med frånträdande af dess i Betänkandet N:o 71 uttryckta, från den Kongl. Propositionen skiljaktiga mening, härmedelst vördsamt föreslå, att samma Proposition mätte af Rikets Ständer marda antagen , derest Rikets Ständer jemväl antaga och Kongl. Majit i Nåder bifaller det lagförslag 3 Utskottet i dess nästföregående Utlåtande N:o 10g afgifvit. För Öfrigt anser Utskottet ofvan berör de 3 inom Riks-Stånden gjorda anmärkningar icke till någon åtgärd föranleda. Flere Ledamöters serskilda, yttranden bifogas. Stockholm den g Augusti i834. Reservationer. 1:0 Af Herr Friherre Staél von Hollstein: JVfed åberopande af min emot Utskottets Betänkande N;o 71 afgifne reservation, tillstyrker jag för min del ovilkorligt antagande af Kongl Majrts Nådiga Proposition.” 2:0 Af Herr Strussenf eldt: ’ På de skäl dem Kongl. Propositionen innehåller, tillstyrker jag densammas ovilkorliga antagande,” 3.o Af Herr Professor Grubbe: Utskottet har, vid ånyo företagen pröfning af frågan om upphäfvandet af den förmonsrätt Lagen i 17 Cap. 8 §. HandelsBalken i vissa fall tillägger barna-arf, innestående hos förmyndare, framför inteckningar i förmyndarens fasta egendom, funnit skäl alt , med frångående af sin förut i Betänkandet N;o 71 yttrade mening, numera tillstyrka.bifall lill den af Kongl. Majit i Nåder föreslagne lagförändringen. Jag ogillar ej detta Utskottets beslut: jag erkänner och har allticCerkänt bela vigten af de skäl, hvilka tala för den ifrågavarande lagförändringen. Men då »ag Lag-Utskottets Utlåtande N.O 110. 1 likväl i hänseende till denna fråga varit och ännu är till en viss grad tvekande, anser jag det för min pligt att genom ett serskildt anförande i få ord angifva min åsigt af detta granlaga och ömtåliga ämne.
Jag anser det i allmänhet mindre lämpligt, samt med representationens värdighet mindre förenligt, all 11. St. träda i directa underhandlingar med tidnings-redaktioner; hvaremot, om, på sätt Gr. Lagerbjelke föreslagit, II. St:s kansli-styrelser träffa öfverenskommelse med någon tjenlig person, bör det icke vara svårt alt, genom denne persons bedrifvande, vinna ändamålet. Utsk:s sednare förslag synes mig välgrundad!, enär en riksdags-tidning icke utan betydande svårigheter torde kunna under R. St:s garanti utgifvas. Om således ärendet återremitteras och detsamma återkommer till 11. St. med de förändringar iakttagne, dem Gr. Lagerbjelke föreslagit, lärer delta Stånd icke underlåta att deråt lemna en uplyst upmärksamhet. Visserligen sysselsätta sig, f. n. hufvudstadens och andra tidnings-redaktioner med berättelser om riksdags-förhandlingarna, förkunna äfvenledes att de antagit referenter till detta ändamål, men hvilkas möda synes vara temligen förgäfves använd, ty då, i desse tidningar, utrymmet uptages af utoch inrikes timade nyheter, jemte mycket annat, som anses höra lill tidnings-litteraturens område, så inskränkes nödvändigtvis för hvarje särskildt ämne redogörelsen lill eli visst, Liegränsadt omfång, och berättelserna om R. St:s förhandlingar blifva följaktligen ganska knapphändiga, jemväl uti de tidningar, hvarest råder välvilja och opartiskhet i sättet att referera; ja, äfven i de bästa af dem inträffar, ehuru visserligen blott undantagsvis, att man någongång icke ens får veta, hvilken utgång en för öfrigt refererad fråga inom RiksStånden rönt. En af dem redogör samvetsgrann! och rigtigt, men —, understundom så lång tid efter debatten, att allmänhetens interesse för kännedomen derom hunnit afsvalna. En annan, af det största omfång, meddelar visserligen förhandlingarna något utförligare och stundom med mycken utförlighet, för så vidt lalarnes åsigter öfverensstämma med redaktionens, men deremot ytterst sammanträngdt och mången gång ensidigt, om talarne icke tillhöra den politiska tro, redaktionen bekänner.
Så vida det med jordransakningen åsyftade ändamål fullkomligen skall kunna vinnas, serdeles då fråga är att bereda en JordeboksLiggare, som för all framtid må tjena till efterrättelse, synes ock utväg böra lemnäs vederbörande jordegare att före denna förrättning erhålla fullständig kännedom om de uti Jordeboken angående hvarderas egendom befintlige anteckningar. Behofvet af en dylik åtgärd har ock tillförene varit insedt, då genom Kongl. Förordningen den 31 Augusti 1762 stadgades, att ett exemplar af hvarje Sockens Jordebok borde förvaras uti Pastoratets moderkyrka samt, då nya Jordeböcker upprättades, desamma före insändandet till Konungens Befallningshafvande delgifvas sockuemännen. Af förstnämnde skäl anse Comiterade sådan anstalt böra fogas, att den sednaste Jordeboken, eller 1825 års, någon lämplig tid före jordransakningen vid socknekyrkan eller annat tjenligt ställe, på sätt Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande med afseende å lokala förhållanden bestämmer, blifver att tillgå, för verkställighet hvaraf något hinder så mycket mindre möter, som, då nämnde Jordeböcker äro sockne vis upprättade, om än å IläradsskrifvareContoren fögderivis sammanbundne, för deras åtskiljande icke kan erfordras mera, än att i ett eller annat fall, då ny socken vidtager omedelbart efter slutet pä anteckningarne för den föregående, första eller sista bladen omskrifvas.
Dess inkomster för året hafva utgjorts af statsanslag, 62,650 R:dr, samt ersättning för betalande patienter och di - Tab. Litt. T. Sjukantalet å Provisoriska sjukhuset år 1860. På Medicinska På Bensårsafdelningen. afdelningen. Summa. Män. Qvinnor. Män. Qvinnor. Detta skedde i November månad 1861. ") Bland dessa tillgångar är inbegripet det kapital, 147,000 B:dr, af hvilket afkastningen utgår i lifräntor å donerade medel. Ufver-Slåthållare-Embctels rind. ber. för åren 1856—1860. 6 42 Stockholms stad. Sjukvårdsanstalter. Arbetsinrättningar. verse andra inkomster, 9,825 R:dr 76 öre, eller tillsammans 72,475 R:dr 76 öre. Utgifterna hafva uppgått till 64,905 R:dr 51 öre. Vid 1860 års början hade sjukhuset, i följd af låg sjuknummer, en besparing af 12,428 R:dr 4 öre, sorn vid årets slut ökats till 19,998 R:dr 30 öre, hvilka medel till framtida behof blifvit reserve o rade. Underhållsdagarnes antal för året uppgick till 65,792. A sjukhuset hafva under samma tid vårdats 1,831 personer, af hvilka 64 aflidit. g) Kronprinsessan Lovisas sjukvårdsanstalt för barn. Inrättningens fastighet är uppskattad till 50,000 R:dr. Kapitalbehållningen vid 1860 års slut utgjorde 90,500 R:dr. Inkomsterna under året hafva uppgått till 23,329 R:dr 88 öre, och utgifterna till 17,314 R:dr 58 öre. Angående antalet af barn, som under årets lopp blifvit å Inrättningen vårdade, har uppgift icke meddelats. h) Diakoniss-Sällskapets sjukhus och dermed förenade läroanstalt, skola och barnhem.
Litt. A. Slutligen hemställer Utskottet, att Rikets Ständer ville hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att, för minskande af arbetskostnaden, på sätt Chefen för IngenieurCorpsen jemväl föreslagit, arbetsfångar måtte, såvidt ske kan, vid alla ofvanuppräknade befästnings-arheten varda använde. 7:0 Till anskaffande af telegraf-persedlar för användande under krigstid, jemte de i sådant afseende erforderlige undersökningar, i5,ooo R:dr. I sammanhang härmed har Utskottet ock till pröfning förehaft tvänne motioner, den ena af Herr Grundelstjerna_, som, med afseende derpå, att Post-Verkels behållningar blifva erforderlige för flera Verkets egna angelägna utgifter, hemställt, att för telegraf-inrättningarne, hvilkas årliga underhåll, oberäknad! byggnads-kostnader, hittills af postmedlen utgått med i3,ooo R:dr årligen, mätte af Rikets Ständer anvisas ett serskildt Statsanslag; den andra af Herr Brinck, A. M., som äskat, att för telegraf-inrättningarne, hvilkas underhåll hittills blifvit beslridde med öfverskotlen på Post-Verkets inkomster, måtte, då fara vore för handen, att dessa nyttiga Inrättningar, i fall Post-Verkets tillgångar blefve otillräckliga, komme att afstanna, anvisas en summa af 12,120 R:dr årligen, att utgå af postmedlen, med vilkor, att telegraferne alltid skola vara i verksamhet de tider af året, då sjöfarten är i gång, och att underrättelser, sorn genom dessa Inrättningar erhållas, rörande sjöfarten, blifva kostnadsfritt meddelade. Utskottet, som föreställer sig, att den till Post-Verkets behof afsedda andel af poslmedlen, öfver hvilkas öfverskott Kongl.
Beträffande det nya skäl Herr Cederschjöld ansett kunna läggas till grund för Betänkandet, eller att en Lag skulle uphöra att vara gällande, för det den ej erhållit representationens sanction; så tror jag ej, att detta skäl blir oss möjligt att antaga, emedan då en stor del af hvad nu tillhör våra Lagar, skulle försvinna, och en vådlig osäkerhet till person och egendom upstå. Friherre Ehrenborgh, Casper Willielm: Jag har icke begärt ordet för att bestrida Herr von Hartmansdorffs anhållan om återremiss, men jag hemställer till den värde Ledamoten sjelf, om icke Lagarne redan upfylla hvad han nu synes önska. Utskottet har sagt, att 1787 års kungörelse de facto uphört att vara gällande genom 1809 års RegeringsForm och 1812 års TryckfrihetsFörordning. Då dessa Grundlagar icke bestämma straff för omdömen öfver författningar, har Utskottet trott 1787 års Kun - > Den 9 Mars f. tn. 23 görelse, såsom en särskild författning, böta vika för Grundlagens bud. — Herr Cederschjölds motion innehöll en önskan, alt Ständerne ville förnya deras vid sista Riksdag till Kongl. Maj:t i underdånighet ingifne hemställan, att ifrågavarande Kungörelse måtte uphäfvas. Utskottet ansåg oformligt att tillstyrka Rikets Ständer, att uptaga en redan förfluten Riksdag beslutad och expedierad underdånig skrifvelse, som Kongl. Maj:t då ej hunnit pröfva, och såsom sådan åter inlemna den till Kongl. Maj:t. I stället antog Utskottet Herr Cederschjölds framställning såsom en alldeles ny motion. I afseende på det tillägg Herr Cederschjöld anser hafva bordt göras till de skäl, hvarpå Utskottet grundat sitt betänkande, så kan jag för min del ej instämma deri. Jag tror ej, att Rikets Ständer äga illimiterad magt att gilla eller ogilla författningar.
Brefvet af den 13 Juli 1809 synes icke heller, i afseende på|dylika medel, ålägga Konsistorierna annat, än att tillse, det stiftelsernas ändamål uppfyllas. 5:o Den af Revisorerne anmärkta olikheten emellan underskrifterna å Stifts-Styrelsernas räkenskaper härleder sig säkerligen också derifrån, att i detta hänseende ingen föreskrift hittills varit meddelad. Vid Götheborgs Konsistorium häfver, af ålder, ägt rum det förhållande, att räkenskaperna ex officio underskrifvits af Notarien samt af 2:ne Konsistorie-Ledamöter, hvilka af Konsistorium årligen utses, för att, i egenskap af Revisorer, räkenskaperna granska, innan de till Kongl. Kammar-Rätten insändas. Härigenom är också, i Konsistorii underdåniga tanka, ali nödig kontroll vunnen. Konsistorii gemensamma redovisningsskyldighet synes härigenom icke minskad, och enligt Kongl. Brefvet af den 1 Juli 1791, — 199 — är det i allt fall Notariens åliggande, att i forsta rummet redogöra för o-m händer hafvande medel, hvadan han ock, i likhet med andra uppbördsman, för sin uppbörd sätter behörig borgen, äfvensom Domkapitlet för medel, sorn bemälte tjensteman till förvarande, förvaltning geller redovisning emottagit, i hans egendom äger enahanda förmånsrätt, som den, hvilken efter Lag gäller i afseende på uppbördsmans skuld till Kronan. 6:0 Herrar Revisorers anmärkning i 6:te punkten, rörande underskrifterna å räkenskaperna för Gymnasium och Skolan, finner Konsistorium väl behörig, enär hvad de derutinnan yrkat i Kongl. Skolordningen är föreskrifvet, men skulle dock anse, det den gemensamma ansvarigheten för samtliga Kollegii Ledamöter icke minskas derigenom, att t. ex». Rektor ensam, å Kollegii vägnar, underskrifver räkenskaperna. 7:o Revisorernes yrkande, att hvarje Domkapitel årligen till Kongl. Kammar-Rätten insänder redovisningen öfver influtna och utbetalda stamboksoch kollektmedel, tror sig