Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Majit serskildt velat kasta kileets 8tänders uppmärlesamllet dervid, att Mötes-passevolaneens ökverll^ttande krän kustoelr kotellällare uppä Allmänna LevilIningen medkörer en deremot svarande tillökad beskattning L kikets samtlige skattsk^ldige invånare, utan undantag, oell säledes jemväl L de minst bemedlade sambällsklasserne; en olägenbet den Longi. Majit skulle med obebag anse oell som Longi. Majit förmodar bakva kunnat körekommas, i den bändelse kikets 8tänder beslutit att anvisa ikrägavarande n^a 8tats-utgikt uppä ökverskotten ak 8tat8verkets inkomster, med föreskrift kör kiksgälds-Lontoret, att, derest dessa öfverskott, bvilkas tillväxt, under fortfarandet ak det lyckliga fredslugn, kiket n,u ät - 8 XonA/. 7l/-r/':k§ TV-rc/rArr 7V:o 105. njuder, I^on»I. Ns^:d med tillkre388dsllel86 emod86r, 8liulle, einod gil ssiinolililled, ielie usAOd är u^Aä dill 3ed 3erä 8älunäs sn vi8s3e Ileloji^, clen dillkslliAS krigen sk »nära 8dsd6N8 tillAäilAsr dillilsnäsllälls. Nsj:d körblikver lllilied8 8dsn3er inecl sll I^onAi. lXäcl oell ^knnesd 8dscl86 vslllsväZeu. Osdnrn ud 8u^rs.
Om någon twungen utffrifning säledes kan och bor äga rum, sä wägar jag underställa Riddcrstapets och Adelns höggunstiga pröfning, om den bor sträckas, widare än Lil et sädant ändamäl; atmindstone anser jag med min pligt förenadt yttrat den mernngen, at innan Nationen blifwer fullkomli. gen uplyst om nödwändighetcn af en sä allmän armering, bör inom den tiden ingen befallning emanera i Landsorterne af en sä »vidsträckt Konskription, hwarom nu fräga upstätt. Friherre von klaren, Lal^r. Det torde tillätas mig härwid anmärka, at mit förslag om en Constription eller stående National-armering utgär fran ätankan af en oundmiklig nödwändighet. Kriget trycker osi pä tvär östra gräns, hwilken efter förlusten af Finland är ojemförligt mera »vidsträckt än förut; pä den wästra äre wi icke eller säkre: den styrka tvr äge mäste wi säledes pä en stor Lvidd utsträcka til wärt sörswar. Sä medtagen Len genom det förda kriget och okloka anstalter är, äge wi ej hopp at den nägonstn Den Z Junit. 5os skulle kunna göra et tilräckeligt motständ, och huru "skulle detta motständ kunna göras, utan anskaffande af folk. Dä redueerar sig ju flögan derhän, om wi stole forswara osi, eller falla et rof för wära fiender? Wilje wi det förra och gifwes dcrtil et annat medel, dä förfaller af sig sjelf det af mig upgifna förslag; men skulle tilsiändet wara sadant, at recruter ej kunna anskaffas för penningar, och skulls Fäderneslandets belägenhet wara sädan, at ingen gerna lärer kunna bedöma desi närwarande wäda, dä känner jag, för min del ätmindstone, ej nägot annat räddningsmedel än upmanande af Nationens kraft. Ropades Ja, Nej, Ia, Nej. Friherre von platen.
Majits och Rikets Stats-kontor anhållit, det måtte anslag i nåder varda anvisadt, att tilldelas den person, sorn blefve förordnad till vikarie för en i Stats-kontoret anställd Kammarskrifvare, under den tid, denne för utöfvande af Riksdagsmannakall såsom ledamot af Ridderskapet och Adeln åfcnjöte tjenstledighet; Och hade, vid ärendets föredragning i Stats-Rådot, samtlige då närvarande Stats-Råds-ledamöter, bland hvilka jemväl voro Herrar Stats-råden Wallensteen, Grefve Gyldenstolpe och Anjou, förenat sig om ett yttrande, affattadt i följande ordalag: ”Då Kongl. Majit genom nådigt Bref till Krigs-kollegium af den 2 Mars 1840 förklarat, att, om än, jemlikt 79 § Riksdags-ordningen, adelsman, som är berättigad till säte och stämma på Riddarhuset, icke kan förvägras att för riksdagsmannarättens utöfning njuta ledighet från innehafd tjenst, deraf likväl icko följde befrielse från åliggandet att ombesörja det hans tjenst under tiden blcfvo bestridd, helst Kongl. Majits och Rikets tjenst i vidrigt fall kundo komma att eftersättas, samt att i sådant hänseende borde af löneförmånerna afstås så mycket, som svarar emot half lön i lägsta tjenstegraden, ansåg Stats-Rådet sig, i öfverensstämmelse härmed, böra i underdånighet tillstyrka, att bemälde Kammarskrifvare under den tid han, i och för utöfningenaf sin riksdagsmannarätt, åtnjötc tjenstledighet, skulle, för bestridande af Kammarskrifvaretjensten, afstå hälften af den derför bestämda lön, så framt icke, med Stats-kontorets samtycke, annan öfverenskommelse kunde träffas; och hemställde Stats-Rådet till följd häraf, att särskildt arfvode af Statsmedel för bestridande af omförmälda befattning icko måtto, på sätt Stats-kontoret i underdånighet föreslagit, anvisas.” 2:o.
Förbryter man sig, såsom i 15 § sägs, mot någon af de personer, som i 35 § äro nämnda; varde, der ingen skada sker, ändock straffad med fängelse i högst sex månader. 38 §. Hafva tvänne, efter aftal, inlåtit sig i envig med hvarandra, och varder någon deri dödad; dömes dråparen till straffarbete från och med fyra till och med tio år. Var det aftal gjordt, alt enviget ej skulle utan enderas död slutas, och kommer död deraf; dömes till straffarbete på lifstid eller i tio år. Får någon i envig svår kroppsskada; vare gerningsmannen förfallen till straffarbete från och med 30 Lag-Utskottets Betänkande M 35. två till och med sex år: skedde ringare eller ingen skada; dömes till fängelse från och med sex månader till och med två år. 59 g. Den, som utmanar annan till envig, eiler slik utmaning antager, skall, ändå att enviget ej kommer till verkställighet, straffas med fängelse. 40 §. Förfar någon vid envig svikligen, och får den andre död deraf; vare lag, som om mord i 1 § sägs. Blcf genom den enes svikliga förfarande svår kroppsskada den andre tillfogad; dömes gerningsmannen till straffarbete från och med sex till och med tio år. Kom deraf ringare skada; dömes till straffarbete från och med två till och med sex år. 41 §. Låter någon bruka sig till biträde vid uppgörande af aftal om envig, eller till vittne vid sådan strid; varde straffad med fängelse. 42 §. Har man, vid dråp eller annan misshandel, träffat annan, än den man döda eller misshandla ville; straffes som vore gerningen föröfvad mot den, åt hvilken den ämnad var; dock skall ej, till straffets förhöjning, afseende å särskild egenskap hos denne eller å särskildt förhållande mellan honom och gerningsmannen göras annorlunda, än såsom å en försvårande omständighet. 43 §.
M:s Befh:de och Landskontoret skola genom de rapporter, hvilka dels straxt. efter upbördsstämman och dels månadlligen afgifvas, få underrättelse om hvad Kronofogden upburit. Om delta stadgande äfven utfifrågavar:de fall skulle vinna tillämpning, så vore den osäkerhet för upbördens redovisning, som nu förefinnes, undanröjd, och en sådan händelse, sorn den jag nyss omtalade, skulle omöjligen kunna inträffa. Det tillägg jag föreslår, skulle införas i slutet af Irsta mom. utaf HrBraunerhjelms förslag, och erhålla följande lydelse: ”Hvarefter, u landet, upbärdsmans qvitto, för att vara giillamlc, senast inom 8 dagar skall till annotation hos Hdradsskrifvuren företes''''. Härigenom finge Häradsskrifvare!! kännedom om både beloppet och då det blifvit inbetaldt. I den upgift, han skall lill K. M:s Beflude insända, skulle naturligtvis detta belopp intagas, och i händelse fogden icke afgifvit redovisning, hvilket, på sätt jag förut omnämnt, ganska lätt kan utrönas, så egde K. M:s Befh:de makt att tillhälla den Kronofogde, som underlåtit att en sådan skyldighet fullgöra. Afven i afseende på testaments-bevilln:n har man exempel på att ett sådant stadgande, som jag föreslagit, är nödvändigt, ty det har icke eller saknat exempel, att Kronofogden, enl. Författmn för testamenls-bevi!ln:n, upburit denna afgift utan att någonsin derför redovisa, emedan ingen kontroll funnits öfver denna upbörd. Om detta förslag blefve antaget, äfvensom Hr Braunerhjelms förslag i afseende på landet, men, hvad städerna deremot beträffar, §:n sådan den nu lyder blefve bibehållen, skulle jag för min del anse ändamålet med denna § fullständigt upfyldt. Gr. Lagerbjelke: Frih.
Rdr, och till Häradshöfdingen O. Hultberg, för bestridande af Polismästare-tjensten i Stockholm under trenne månader, 3oo Rdr, hvilket sistberörde arfvode Revisorerne ansett hafva bort Hultberg tillkomma af anslaget för polisens vidmakthållande i Hufvudstaden, påkallar icke annat yttrande af StatsKontoret, än att den vice Presidenten Qviding anslagna lön, allt ifrån år 1824, utgått af 2:dra Hufvudtitelns besparingar, utan att detta ansetts förtjena särskilt uppmärksamhet, hvarken af Rikets Ständers Statsutskott eller vid föregående Revisionsförrättningar, samt att stats-anslaget för polisens i Hufvudstaden vidmakthållande, som är uppfördt å 2:dra Hufvudliteln, af Stats-Kontoret anordnas qvartaliter till ÖfverStåthållare-Embetets disposition , och att på bemälte Embete således ankommit att, om tillgång medgifvit, arfvode deraf Hultberg tilldela. Revisorernes uppgift, att den Götha Hof-Rätt tillkommande indelning, som blifvit i Special-Staterna, Riks-Hufvudböckerna och StatsKontorets Memorialböcker till olika belopp oriktigt upptagen, men, enligt en Revisorerne meddelad utredning af vederbörande Provini - 208 Kontor i Kammar-Kollegium, utgör det i Riks-Hufvudboken rätteligen uppförda belopp, 36) Rdr 8 sk, 8 rst., föranleder allenast lill lättelse i Special-Staten och Memorialboken af den, från längre tider tillbaka, likväl utan inverkan på statsutgifterna, oriktiga beräkningen, så att likhet med Riks-Hufvudboken härutinnan vinnes, och hvilket kommer att af Slals-Kontoret lill iakttagande vederbörande tjenstemän anbefallas.
Utskottet hemställer, att denna aflöning från nästkommande års början får utgå med samma förhöjning och efter enahanda grunder, som för penninge löntagande Embetsoch Tjenstemän äro fastställda och att sådant genom StatsUtskottet får Herrar Fullmägtiga i RiksgäldsContoi-ret till efterrättelse meddelas. Den 25 Jtd* m. 6:0 Från StatsUtskottet, af den 24 Ju* li, i anledning af återremiss af frågan om tillökningen i de Kongl, och Furstliga Hoivens Stats-Summor; tillkännagifvandes Ut* skottet att dess första Betänkande redan af g Stånd blifvit bifallet. 7:0 Från StatsUtskottet, af den 24 Ju» Ji, i anledning af aterretniss af frågan om Krono-UppburdsBetjeningens i Stockholm aflöning på Kronans Stat, Jemte hesvaran* de af de g|orda anmärkningarna förmäler Utskottet, att tre Stånd redan bifallit Ut-» skottets forsta Betänkande, 8:0 Från StatsUtskottet, af den 24 Juli, angående dels Skrifvarhjelp åt Ex* peditionsUtskottsts Betjening, dels arfvode för besörjande af tryckningen utaf Bihan* get till RiksStåndens Protocoll till den del, som efter Riksdagens slut kan återstå, dels ock äskad anstalt om registrering af Riks* Ståndens Protocoll vid denna Riksdag. Utskottet tillstyrker, att ett belopp af 75 R:d. kunde bevilljas till ersättning för betald Renskrifning hos ExpedilionsUtskottet; äf» vensom att io> R:d. måtte anslås för behesörjandet af den vid Riksdagens slut återståi nde tryckningen af Bihanget, dock med det vilkor Expedi'ionsUtskottet upp* gifvit, att deremot älven bor redovisas hus Rongl. StatsContoiret för prenumeration Den 25 -ödi *. m. *235 och försäljning häraf, samt att arfvodet icke Förr må lyftas, än tryckningen är fullbordad.
Palmstedt; jemte ett med anledning deraf afgifvet yttrande; 9:o Lektor Wallman, om föreläggande för Rikets Ständers Stats-Utskott att i ett sammanhang till Rikets Ständers granskning och afgörande framlägga hela Statsregleringen, med afseende så väl på Statsverkets tiigångar, sorn utgifterna inom alla hufvudtitlarna, jemte i anledning deraf algifna anföranden ; och skulle denna motion de öfriga Riks-Stånden kommuniceras; samt 10:o Samme motionär, om upphörande eller lindring af Komministrarnes byggnadsskyldighet, åtminstone vid svagare lägenheter, samt om anslags beviljande till bildande af en fond för detta ändamål. S. D. Remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet nedanstående den 18 dennes bordlagda motioner: i:o af Kontrakts-prosten Forssell. angående utsträckning i rättigheten till afsöndring af jord från hemman på viss tid; och 2:o af Lektor Wallman, om bildandet af en Komité af erfärne män, helst ibland Fattigvårds-styrelsernas medlemmar, till revision af Kongl. Majrts nådiga Förordning om fattigvården i riket af den 25 Maj 1847, i hvad den rörer fattigvården på landet, med förelagd kortare tid för afstutandet af dess arbeten. Prot.-Lfdrag ilen SI December 1850. 39 S. D. Remitterades till Bevillnings-Utskottet Prosten Holme den 18 dennes bordlagda motion, angående förhöjd tull å alla utländska lyxoch ufverllöds-artiklar.
Otvifvelaktigt har den gemensamma bildningen vid krigsakademien af landoch sjö-officerare, det kamratskapsband som derigenom uppkommit mellan armén och flottan, verkat mycket godt, jemte att det minskat kostnaden för en sjökrigsskola. Det kan dock ifrågasättas, huruvida dessa fördelar uppväga olägenheterna för en sjökrigsskola förlagd på land, skild från haf, vindar och segel. Härom tillhör det sjöofficerare att döma. För den händelse att desse för öfrigt skulle anse sjökrigsskolans läge vid Carlberg vara nyttigt, så synes icke några hinder böra möta för lärjungar vid elementar-läroverket, som dertill anmälde sig, att få skolfrihet under sommaren, då ferierna ändå äro tre månader, för att tvenne år medfölja på sjöexpeditioner, i likhet med den proftjenstgöring, som för kadetter i nedre afdelningen eger rum. Då alldeles samma skäl torde tala för en sjöofficers genomgående af elementar-läroverket, som för en landofficers, endast sjövana under yngre åren kunde vinnas, så vare detta vilkor på nämnde sätt tillgodosedt. Sjökrigsskolan kunde, i sådant fall, liksom nu fortfara med lägre lärokurs, samt båda somrarne använde till sjös. Skälen hafva ofvan blifvit anförde, hvarföre krigsskolans elever, konfirmerade böra stå under krigslagarne. Icke ringaste skäl kan finnas, hvarföre de vid en ålder af 19—20 år skulle stå under en skollag såsom gossar, och icke behandlas såsom krigsmän, hvilket ensamt skulle göra åtskilliga stundom inträffade oordningar nästan omöjliga. Genom arreststraffets overksamhet är förvisning från skolan nu den enda allvarliga bestraffningen, men som i anseende till dess hårdhet, icke förr än i högsta nödfall kan åläggas. Komitén föreslår således: att alla krigsskolans elever skola stå under krigslagarne. Derjemte, och då eleverne böra anvisas en bestämd rang, så att icke den nuvarande obestämda inbjuder till föreställningar att vara officers vederlike, synes underofficers rang vara den lämpliga, och namnet kadett böra alldeles försvinna. Komitén föreslår derföre: att alla krigsskolans elever skola hafva underofficers rang.
Sits BancoXJtsk. vid 1829 års riksdag inlemnadt betänk, blifvit behandladt och hvarigenom ett farligt prsejudicat kan för framtida förhållanden uppkomma. Af 73 §:n uti Riksd.Ordn. berättigades visserligen BancoUtsk. att sammanjemka, d. v. s. söka en medelväg emellan lie särskildta beslut, hvaruti Rikets särskildta Stånd stannat; men denna medelväg söktes icke, utan skedde i dess ställe en afprutning, till hvars genomdrifvande BorgareSt. uppmanades alt, tvertemot 58 §:n Riksd.Ordn., hufvudsakligen ändra sitt beslut. — Anses ett dylikt förfarande grundlagsstridig!, så framställa sig i närmaste sammanhang dermed frågorna: 1:0 huruvida R. St. kunna och böra vid en efterföljande riksdag ändra och upphäfva ett uti grundlagsstridig ordning tillkommet beslut; och 2:0 på hvad sätt sådant må ske. BancoXJtsk. har indirect förnekat den förra frågan, då det ansett sig icke vara tillstå tidigt att ingå i pröfning, huruvida denna ersättningsfråga blifvit af BancoUtsk. vid 1828—t8 3o årens riksdag grundlagsenlig! behandlad eller icke; och denna vid i834 års riksdag yttrade åsigt har legat till grund för BancoUtsk:s yttrande vid denna riksdag. Men svårligen kan ett, i annan ordning än grundlagen stadgar och med förbiseende af dess föreskrifter, fattadt beslut äga mera bindande kraft, än en på oriktiga grunder fälld dom, Allmänna lagen visar, att en sådan kan, ehuru Den i Augusti 5 lagakraftvunnen , åter bry las, då skål dertill förete sig, och en mera förbindande kraft lär ej kunna tillerkännas ett R. St:s beslut, helst då RiksdOrdn. genom det i 7.5 §:n intagna förbudet, mot en redan afgjord frågas upptagande vid samma riksdag; t y dl igen innehåller, att den kan å telli pptagas vid en följande. — Antages detta, så lär en derom väckt motion både böra och kunna upptagas, alldenstund denna utväg att få frågor af R. St. skärskådade, är laglig.
Hvad för öfrigt beträffar sjelfva saken, eller den absoluta olämpligheten af alla export-tullar, ber jag få tillkännagifva, att jag — utan att helt och hållet dela alla de härför anförda' grunderna — i sjelfva principen instämmer med Statsrådet Malmsten. Men i fråga om den oinskränkta tillämpningen af denna grundsats nu genast vid detta tillfälle, skulle jag dock vara tveksam att biträda hans mening, äfven om den nyss omförmälda vigtiga omständigheten ej förefuunes. Ty, utan att taga i betraktande förlusten af den statsinkomst — uppgående 1860 till 239,000 R:dr och 1861 till 132,000 R;dr — som häraf skulle blifva en följd, torde dervid böra tagas i betraktande: l:o att endast två år förflutit, sedan utförseltullen för så väl tackjern som malm ned sattes till blott hälften af förra beloppet, och att en allt för stor eller hastig förändring och deraf möjligen följande brytning i sådana vigtiga näringsgrenar, hvilka under en lång följd af år, på grund af särskilda förhållanden, utbildat sig i vissa rigtningar, icke lärer kunna vara önsklig; samt 2:o att innan det hinder mot besinningslös afverkniug af ungskog, för att ernå en ögonblicklig vinning, hvilket onekligen ligger i en lämplig utförsel-tull å dylika trävaror, blifvit, så vidt ske kan, ersatt genom andra garantier mot skogsförödelse, nedlagda i sjelfva skogslagstiftningen, det torde vara betänkligt att helt och hållet öfvergifva det i sådant hänseende hittills följda systemet. 22 Kongl. Maj.ts Nåd. Skrifvelse JW 49. Af dessa förenade orsaker anser jag mig, oaktadt allt det upplysande och tänkvärda, som blifvit af Statsrådet Malmsten i saken anfördt, för närvarande vara förhindrad att frångå mitt redan förut i ämnet afgifna underdåniga tillstyrkande.» Statsrådet Lagerstråle förklarade sig instämma uti de af Statsrådet Malmsten i dess anförande uttalade åsigter.
Den 4 November. 79 Dä Utffottet uti sitt föregående Betänkande rörande detta amne, hast för ögnamärke att grunda detsamma uppå de principer som med den nu antagne Regeringsformens esvrit, hofwa funnits mäst vfwerensstämmande, har Utskottet ansett sig, utan afwikande derifrån, icke sinna stät akt ä Landskammeraren Herr js. v. Lronoborzs Memorial fasta sädant afseende, som kunnat föranleda till ändring af detza grunder; halst detta Memorial icke innefattar någon annan method, eller äsyftar något annat stadgande, än hwad i dylika fall tillförene och af alder warit antagit och utöfwadt. Hwad äter den af Herr Lagmannen Grefwe Job. kllonmnA (z/IIsndorA gjorda anmärkning beträffar, har witzerligen Ul>kottet lika med Herr Grefwe», önjkat kunna genast utesluta allt wike för de Ridderskapets och Adelns Ledamöter, som till Taxeringars, förrättande wäljas, men utan Laga förfall derifrän uteblifwa; Men da Utffottet ä ena sidan ansett sin pligt wara att förestå sädane utwägac hvarigenom Ståndets rättigheter närmast kunde befrämjas, och ä den andra, förmenat lämpeligaste och torde hända enda sättet dertill blifwa, att sa mycket möjeligt wörö, förekomma all anledning för Konungens Befallningshafwande till nägon wahl rättighet i desia fall, är det pä sädane skäl Utskottet wägat sin förut gjorde hemställan med förefläende af wike för uteblifwandet. I anseende till de sedermera af Herr Grefwe (iMenbvrS derwid gjorde anmärkningar, och ehuru wäl 8 o Den 4 November. tvål Utskottet icke kan instämma med Herr Grefwe» daruti, att ifräga warande förrättning wore af en mindre betydlig beskaffenhet, dä 75 § af Regeringsformen om den samma stadgar, har Utskottet trott sig böra, med uteslutande af allt wile, uti 3 § af projectct förestå den ändring som följer:
Då nu Lagen stadgat denna påföljd för hinder i trolofnings framgång, och således deraf uppkomma hinder för äktenskaps fullbordan genom vigsel; så synes mig per analogiam den slutföljd böra framstå, att den, som utan laga skäl motverkar eller undandrager sig äktenskapets fullbordan genom vigsel, är lika brottslig, som den, der utan laga skäl föranleder trolofnings upphäfvande. Effecten blir, eller åtminstone kan bli densamma, att nemligen intet äktenskap blir af. Jag anser således, att straffpåföljden för den, som, utan laga skäl, utöfver 3:ne månader från sista lysningsdagen (då 3:ne söndagar eller helgedagar är lyst lill äktenskap), un dandrager sig eller vållar hinder i äktenskaps fullbordan genom vigsel, bör inskränkas endast till 3o dalers böter, de fattigas ensak i den församling der bruden tages; och må derefter ett slikt vägrande för den oskyldige vara laga. skäl lill trolofningens upplösande, på sätt Lag och Kongl. Förord ningarne den 3 och 27 April 1810 derom stadga, äfven i det fall, att häf dande före eller linder trolofningen contrahenterne emellan tillkommit. Yrkar den oskyldige trolofningens upphäfvande, vare ock fästningegåfvorne förverkade till deuj både de som gifvits och mottagits, hvarförutan den Bihang till R. St. Prof. i834. 7 Sami. 1 Af del. 2 fule Häftet. ro Lag-Utskottets Bet. N:e 40. brottslige gälde ali kostnad och skada till den oskyldige, efter serskildt utförande vid vederbörlig Domstol. Nu låter den felande sig ej rätta häraf, utan fortfar i sitt vägrande; häfver den oskyldige icke yrkat och sökt trolofningens upphäfvande, bote den brottslige 60 daler för hvarje gång han dermed beträdes; dock blifve i dessa fall för hvarje gång den ofvan utsatte tiden inskränkt till hälften.
Sedan Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse den i3 Februari 18.41* jemte uttalande af den åsigt, att de s. k. utsockne frälse-heinmunen i Halland icke vore skyldige alt utgöra ordinarie roteling, ytlrat, alt då Kongl, instruktionen af den 20 December 1820 för koinmitterade, till förrättande af extra roterings-jemkningen, samt Kongl brefven den 2 November 18 53 och den 24 Octo ber i83y gåfve anledning dertill, att oinförmälde hemman kunde anses redan vara ålagde ordinarie rotering, samt den ovisshet, som i detta afseende egde rum, icke allenast menligt inverkade på dessa hemmans värden och förhindrade hvarjehanda aftal 0111 desamma, utan äfven voro oroande för hemmanens egare, Rikets Ständer, ehuru de voro öfvertygade att Kongl. Majit ej, utan deras medgifvande, skulle anbefalla utgörandet af den ordinarie rotering, som blifvit hemmanen påförd, äfven för de hemmansegare, hvilka uraktlåtit-att i föreskrifven tiel anföra klagan öfver dem ålagd rotering, funné sig böra anhålla, att Kongl. Majit täcktes genom nådig kungörelse förklara, att alla de åtgärder, som blifvit vidtagna för de Halländska utsockne frälsehemmanens ordinarie rotering, endast vore att anse såsom förberedande undersökningar i ämnet, att dessa åtgärder icke grundläde något slags anspråk till påförande af sådan 1 otering eller deremot svarande afgifter, och att således utgörandet af ständig rotering för hemmanen icke kunde ifrågakomma, med mindre Kongl Majit gemensamt sned Rikets Ständer pröfvaue dessa hemman böra en dylik tunga utgöra; Statssamt Allm. Zfrrjrv. oc/i ££o/i.