Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
R:dr 35 sk. 3 r.st öfverskrida det för ändamålet anvisade årliga beloppet, 19,000 R:dr, hvilket, efter Revisorernes förmenande, härleder sig deraf, att upphandlingarne skett genom auktion endast vid fästningarne och icke, såsom 1825 års Kongl, reglemente foreskrifver, på samma gång inför Kollegium; dels att af anslaget emellertid, jemlikt Eders Kongl. Maj:ts nådiga bref af den 25 September förstnämnde år, Kommendanten å Waxholm tillagts en gratifikation af 144 R:dr för ådagalagd synnerlig omsorg och tillsyn vid upphandlingen och förbrukningen af ved och lysningsämnen för fästningens behof. Vidkommande först förutsättningen, att de högre utgifterna föranledts deraf, att auktioner för upphandlingen endast hållits i landsorterna, synes den fullständigt vederläggas deraf, att nämnde auktioner befunnits helt och hållet ändamålslösa, emedan några anbud, med undantag för Carlsborg, nästan aldrig erhållits, och med fullkomlig visshet våggr Kollegium antaga, att verkan af härstädes samtidigt förrättade auktioner, — hvilka dock, med tillämpning af 2:dra momentet 15 §. i högstberörde reglemente, ansetts kunna undvikas, — endast skolat återfinnas i den om ock obetydliga förhöjning i utgifterna å denna titel, som kommit att föranledas af de med auktionernas kungörande och verkställande förenade kostnader, och, beträffande den nådigst beviljade gratifikationen, synes en välförtjent ringa belöning eller uppmuntran för ådagalagdt särdeles nit och visad utmärkt omtanke icke lämpligen böra göras helt och hållet beroende af ett bestämdt anslags större eller mindre tillräcklighet. Med föranledande af IO:de punkten, får Kollegium endast i underdånighet vitsorda riktigheten af Revisorernes förutsättning, att skillnaden mellan hela kostnaden för iståndsättandet af kronobagerihuset i Stockholm och hvad Statskontoret utbetalt, eller 94 R:dr 13 sk., blifvit godtgjord genom de, efter försäljning af öfverblifna gamla effekter, enligt vid räkenskaperna fogade 2:ne reversaler, influtna belopp.
Om vilkor för öfverlåtelse å annor man af lottbref, så och den afgåendes ansvarighet till allmänheten under minst 18 månader. h) Om antalet af Direkta-ledamöter, som ej får understiga fem, samt skyldighet för afgående ledamot att stå i ansvar för sin förvaltning under viss tid efter påföljande allmän Bolagsstämma. j) Om Bolagsstämmas hållande minst en gång om året samt tid för kallelse till extra stämma. k) Om årlig revision och tryckande af berättelse derom, efter den föreskrift administrativ myndighet äger lemna. I) Om Regkte, efter hvilket Banken ämnar drifva upoch utlåningsrörelse. Alldring häri må ej ske emellan Bolagets ordinarie stämmodagar, och beslutade ändringar derefter allmänneligen kungöras. § 3 Bolaget må ej öpna sin rörelse innan dess Bolagsreglor och Beghte jemte lemnad bevittnad afskrift af originalhandlingarne blifvit upvisade för Rådh.Rm i staden, upgift lemnad om Bolagets firma, om namnen på Direkt:s-ledamöter samt förteckning på säker - ken kommer i tillbörlig ordning under första året, är så lifligt och upmärksamt, att man gerna kan anförtro åt den första konstituerande Bolagsstämman sjelf att till säkerheten pröfva de föreskrifningar och hypotheker, hvilka på 3 och 6 månaders tid af delägare afgifvas, för att till -| af grundfonden göra inbetalningar. Att teckna en stor grundfond, men endast inbetala anser jag vara skryt, ej säkerheters ställande. För Bolagens egen styrka anser jag det af vigt, då de förläggas i en landsort, att ledamöter af allmogen deri taga lottbref. Den vänjes då så småningom vid insättning af besparingar, i st. f. utlåning å namnsäkerhet, som vållar flera rättegångar. (För mom. litt. 1.) Inskränkning i rösträttighet, så att icke de större kapitalisterne bli allrådande, innefattar en säker garanti för Bankens varaktighet och trefnad. Deremot är det fullkomligt i sin ordning, och i större handelsstäder nödvändigt, att flere Banker, hvarannan underordnad i afseende på affärernas storlek, finnas. De större kapitalisterna röra sig i en annan sfer än de medelmåttigt och mindre rika.
St. komma alt antaga och gilla, det blir en annan fråga, meri föröfrigt förvandlas lönerna efter markegång antingen på del ena eller andra sättet, efter som man kommer öfverens om. Det blir då ett visst belopp för ett regemente t. ex. 30,000 r:dr. Detta belopp skall af uppbördsmannen för regementets räkning oafkortal, utan restantier och brister, deponeras i ränteriet, der löuingsdireklionen eller den aucloritet, som har ali aflöningen verkställa, lyftar medlen för att dem disponera. Ar något förskott utbekommet antingen qvartalsvis eller för halfåret, sä kommer det naturligtvis att afråknas pä de medel, som deponeras. Vidare skola löntagarne ega att erhålla forsellönen oafkortad för den myckna spanmäl, som för närvande är anslagen pä lön för stater och corpser eller enskilde personer. Kontrollen öfver uppbörden blifver naturligtvis densamma, men del skulle medgifvas regementet att genomse räkenskaperna, och, om det finnes något att deremot anmärka, derom göra anmälan lill K. befbrde. Denna ordning och sältet för lönernas utbekommande skulle underställas K. M:s bifall, och sedermera icke kunna ändras ulan K. M:s och R. St:s sammanstämmande beslut, d. v. s. ega samma kraft och verkan som 80 Den 0 September e. m. 229 § Reg.F. föreskrifver i afseende på indelningsverket. Slutligen kunde ingen n. v. löntagare, utan dess egel begifvande, underkastas den nya ordningen för lönernas uppbärande. Detta år i korthet hela syftningen af mitt förslag. Hr Rääf, Leonh. Fredr.: Den formella delen, äfvensom flen kamerala i denna fråga, har blifvit tillräckligt och grundligt afhandlad. Åtskilliga hafva talat om de förluster, som räntetagare skulle göra. Jag har icke märkt någon, som yttrat sig om de förluster räntegifvarne skulle göra af den föreslagna förändringen.
Jag har wägat framställa den liknelse, att ehuru torftig en Landtman än mä wara, och ehuru dyrt stängsel bcsinnes, skaffar han sig det heldre, än han lärer odjuren intränga pa ägorne och der föröfwa ohägn. Herr Grefwen och Landt-Marskalken förmälde att äterremisten af Stats fltffotteis Financr Plan redan wore besiutad, och art nu allenast frägan wore o»n Herr bckLlmsrtel» dicta»»icn dermed ffusie följa. Fjerde Bandet 62. Fri? Zzo Drn 16 December Friherre liljencrants. Jac; wägar förblilwa i ken tanka, att mitt aparta vorum, icke bör re« »interas utan att förut upläsag. En Ledaniors enstilda vocu»>, kan likasämäl, som ett Utstolkö betänkande pä gure sätt behandlas nemi. bifallas, asslas eller anmärkningar deremot göras. Och ber är endast i sednaste f liek, som ket kan ärersörwisas till samma Uistolt, jrän hwilket det är inlämnadt. Uran upläsning kan hwarken bifall, förkastande eller anmärkningar äga rum.
Hvad angår den obillighet Herr Hjerta anmärkt i afseende på liqviden af silfverlånen, så bar fråga om rättelse deri redan blifvit väckt ej mindre i BancoUtskottet, än vid BancoFullmägtiges sednaste sammanträde; och jag skulle tro, att liqvidationssättet af äldre lån, hvilkas fortsättande icke föreslås, ej bör inblandas i reglementet för den nya lånerörelsen. Beträffande åter fastighetslånens anmärkta olämplighet; så hafva de fleste bland Utskottets Ledamöter utan tvifvel insett, att sådane äro, genom den långa återbetalningstiden för Banken, obeqväma. Men det är en stor skillnad mellan hvad som är beqvämt och rätt, och hvad som är möjligt att verkställa. Utskottet har afsett det sednare i dess förslag om fastighetslånen; och jag vill förmoda, att det deri icke misstagit sig. Den fördelning af årliga utlåningssumman på fastigheter, nemligen 84 af hundrade mot inteckningar å landet och 16 af hundrade mot inteckningar i städerne, utom Stockholm, hvilken en Ledamot funnit vara så ojemn, har uppkommit derigenom, att Utskottet borttagit Den 27 J u I i i e. m. 101 den andel Stockholm förut haft, och lagt den till Landtfonden. Proportionen är derigenom ingalunda ojemnare än tillförene. Hvad beträffar rättigheten att transportera lånen, så har jag icke rigtigt kunnat fatta, om Grefve Spens likasom Herr Tham försvarat den; men mig synes denna rättighet vara ett missbruk, som bör afskaffas. Sådan den nu är, kan återstoden af gamla fastighetslån oupphörligen förändras till egenskap af nya, så att, om afbetalning af ett lån skett i 27 år, kan den sista afbetalningssumman, genom transport på annan ägare, få egenskap af nytt lån , och åter gäldas genom årlig afbetalning under loppet af ytterligare 28 år. Sådant leder lill omöjlighet att beräkna, när Banken någonsin skall återfå sina en gång utlånta penningar. Herr Munck af Rosensköld Eberhard:
Jag tror att man hvarken i ena eller andra fallet kan anse detta såsom något bevis, utan håller mig i detta fall helt simpelt vid den satsen, alt jag anser decimalsystemets införande vara så vigtigt, som en så beskaffad angelägenhet i allmänhet kan vara. Det förutsätter lättnader i all framtid vid räkenskapers förande och liqviders uppgörande, och jag tror, att det är ett stort steg framåt på bildningens bana. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Jag inser för min del fördelarne af decimalsystemets genomförande i sin helhet efter de grunder, som nu äto ifrågasatta. Jag anser likväl, att denna åtgärd borde sättas i sammanhang med decimalsystemets införande i mått, mål och vigt. K. M. har äfven väl i sin nåd. propos. gifvit R. St. tillkänna, att sådant vore K. M:s afsigt. Deröfver har Banko-Utsk. icke yttrat sig. Emellertid bör man härutaf sluta, att K. M. icke låter sätta i verket de ”författningar rör:de myntsystemet, som af R. St. beslutas, förrän K. M. äfvenledes utfärdat likartade föreskrifter i afseende på mått, mål och vigt. Således kan jag lemna denna fråga åsido. Hvad beträffar Banko-Utsk:s utlät., så har jag en anmärkn. att göra i afseende på den punkt, som innehåller, att vid den ”reduktion af jordeboksoch hemmantals-räntor, som af K. M. och Dezi 3 Maj. 353 och R. St. kan varda beslutad, äfvensom vid debitering af afgifter, efter det nya myntsystemets införande, äro i annan myntsort bestämda, må, under iakttagande af de närmare föreskrifter, som af K. M. varda meddelade till förmån för de skattskyldige, dels uteslutas allt bråk, som icke uppgår lill £ penning” etc. Delta skulle väl utgöra en hel summa penningar, såsom jag förmodar.
I afseende på motionärens framställning derom, att Utskotten måtte tillstyrka vidtagandet af åtskilliga åtgärder till förändring af vintervägarnes i Dalarne underhåll samt tillsynen öfver desamma, så få Utskotten erinra, att Allmänna Lagen uti a5 Cap. 7 § Byggninga-Balken, jemte Kongl. Brefvet af den 3i Januari 1798, äfvensom Landshöfdinge-Instru - Statssamt Allm, Besv.- och Ekon.-Utskottens Memorial, N\o 182. 19 ctionen af den \ November 1734, § i5, i berörde hänseenden lemna föreskrifter samt förklara, att, i UtskotLens tanka, inga gilltiga skäl blifvit företedda för tillstyrkande af förändring uti nyss nämnde med flere gällande stadganden för vintervägars underhållande samt tillsynen deröfver; hvadan äfven Utskotten hemställa, alt hvad härom blifvit i ofvanberörde måtto föreslaget icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Hvad slutligen vidkommer Eric Anderssons yrkande, att Utskotten måtte infordra upplysningar i afseende på det, som kunde vara vidgjordt frågan om anläggningen af en ny väg emellan Westerås och Fahlun, samt derefter afgifva lämpligt förslag i ämnet, så få Utskotten upplysa, att Kongl. Majit i detta hänseende afgifvit Nådig Skrifvelse till Rikets Ständer under den 3 sistlidne Juli, N:o 71, samt att Slals-Utskoltet deröfver inkommit med yttrande, som sedermera varit Rikets Ständers pröfning underkastadt; och anse Utskotten, vid sådant förhållande, sig ej tillhöra att vidare utlåtande angående detta ämne afgifva. Stockholm den 16 Anis. till Exp. Etsk. den 19 Mars 1841, kl. 11 f. m. Memorial, i fråga om aflöning för den person, som hos d* sammansatta Utshotten besörjt Secreterare-tjenst.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken förklarade, att, vid den gjorda framställningen om discussionens utgående ur Protocollet, Hans Excellences tanka ej varit annan, än att, i händelse Ridderskapet och Adeln biföll framställningen, sjelfva öfverläggningen skulle komma att utgå, men icke beslutet, och följaktligen icke heller de reservationer som blifvit gjorde emot Hans Excellences åsigt af sättet för frågans behandling, hvilka reservationer således i allt fall, skulle komma att i Protocollet qvarstå. Då likväl åtskillige ledamöter sedermera yrkat discutkionens qvarstående i Protocollet, ansåg Hans Excellence sig först böra inhämta Ridderskapets och Adelns tanka härom, och hemställde derföre, om Ridderskapet och Adeln ansåg, att den i dag hällne discussionen, rörande Herr Dalmans anförande, borde i Protocollet qvarstå. Ropades Ja. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade vidare, att då en Ledamot, Friherre Lagerbjelke, framställt förslag 0111 en deputation med en underdånig adress lill Konungen, samt derå begärt 208 Den 19 Februari i f, in. proposition, fick Hans Exeellence nu heinsiiilia, om Ridderskapet och Adeln biföll berörde förslag. ♦ Ropades Ja och Nej. Herr Cederschjöld: Jag läflar med hvem sorn hälst i underdånig vördnad och tillgifvenhet för mili Konung och det Kongl. Huset; men jag tillstår, att jag icke kail lemna mitt bifall till ett förslag att besvära Konungen genom en adress med försäkran om denna tillgifvenhet. Jag tror ock, att Ridderskapet och Adeln kan taga för afgjordt, att ingen misstanka om Ståndets tillgifvenhet äger rum. Jag afstyrker derföre förslaget, och reserverar mig åtminstone deremot; ty jag vet icke hvarföre man ej, såsom här redan blifvit sagdt, med samma skäl skulle kunna besluta dylika deputationer 1 hvarje plenum. Hans Exeellence Herr Friherre Lager~ bjelke:
Likwäl anser jag nödigt att om det wid undersökningen uplyses, att de äro olaglige, mä Kongl. Majit af Riksens Ständer berättigas, att vem up, häfma. Grefwe Hamilton, , protesterade emot all undersökning. Sjelfwa undersökningen wore olaglig, emedan Contracterne i sin natur moro olaglige. Grefwe körner, /cckolk Köra». Tillfrägad af Grefwe Hamilton, huru han borde anses, ssm aldrig upsatt Wargering, kan jag ej annat smara än att jag hemställer detta till Herr Grefwe» sjelf. Likwäl när Herr Grcfwen war den enda, som wid detta tillfälle protesterade, kan jag ej för min del förstä huru besia Con tract kunna anses olagliga. Kunna de wäl brytas eller uphäfwas, utan en ordemelig undersökning? Utan twifwel är Skänes innebyggares ratt bast bewarad, om hela denna sak öswerlemnas till Kongl. Majit. Lm de i gär wäckte Motioner skulle antagas, om nä, gon jemkning skulle göras i Rotering, twiffar jag er alt icke Konungen gör afseende uppä och tillfredsställer desie sine undersätares önstningar. Herr llotlrlieb. Anmodad af Herr vice Presiden, ten Isismolleu, fär jgg pä h-^.ns wägnar tia Protocollet upläsa följande: Dä hos Höglosi. Nidderskapet och Adeln det ämnet nu förekommer huruwida Skönsta Wargering?» bör bibehättaS eller ej, sär jag i ödmjukhet framställa de orsaker - Lb2 Den 3 Npril. säker som r förewarande fräga grundlagt Stats-UtstottetS Betänkande.
Jag yttrade nemi., såvida mina ord ej undfallit mitt minne, att af en embetsman, som ensamt gått den juridiska vägen och hufvudsakligen lagt sig på dervid nödiga kunskaper, kunde icke fordras den erfarenhet i administrationen tillhörande ärenden, som af enannan,embetsman, hvilken genomgått den administrativa vägen och hufvudsakligen sökt förskaffa sig de på denna bana erforderliga insigter. Jag yttrade detta utan någon tillämpning på den nuvar. Just.Statsministern, utan tvärtom yttrade jag, 86 Den 6 October f. m. att i afseende pfi lionoin det (orlinIlande existerar, att lian, jemte vidsträckta juridiska kunskaper, tiger i administrativa iirender en erfarenhet, hvilken måhända är den största och längsta, som äges af någon nu lefvande embetsman i Sverige. Jag erkänner nyttan af lagkunskap i Statsrådet, samt instämmer fullkomligt i Hr Cederschjölds anmärkning, att delborn finnas en eller flera ledamöter, som kunna framställa lagens stadganden, och jag har ej heller i Just.ministern tänkt mig en embetsman, som ej ägde juridiska kunskaper och vore tagen från domareclassen; men det mäste jag säga, att rättvisan ej ligger ensamt i lagboken. Utan densamma kan rättvisan tillämpas af ett redigt begrepp i administrativa ärenden, och med ali aktning för de upplysningar, sorn kunna hem tas från lagboken, vågar jag göra mig den förhoppning, att den, som har en rättvis känsla och ett redigt begrepp, kan utöfva rättvisa, utan att känna lagboken utantill. Hr v. Hartmansdorff har tillagt ett skäl, som hade undfallit mig, men som är till den grad frappant, såsom stöd för de här gjorda anmärkningarna emot Just.Statsministerns dubbla befattningar, att jag anhåller få deruti instämma. Innan frågan här förekommer, huruvida man ensamt stadnar vid denna punkts bepröfvande, vill jag icke vidröra de öfriga anmärkningar, jag vid några andra punkter af samma 5 l*ar att framställa.
I den händelse Krigs-Collegium, i stället alt, så som skett och med en omtänksam hushållning varit förenligt, hafva till oundvikliga ordinarie utgifter, under kort tid, anticipalionsvis användt under händer ägande Extra Stals-medel, sökt, genom trägna påminnelser, förmå StatsConloret att de ordinarie anslagen inom de af Eders Kongl. Maj:t Nådigst bestämda terminer till Collegium aflemna, bade Slals-Contoret sannolikt sett sig föranlåtet att, i samma mån, anlita Riksgälds-Contorets tillgångar, då verklig ränteförlust för Stats-Verket måst uppkomma, så framt dessa påskyndade levereringar icke annorledes än genom nya låns upptagande kunnat beredas. Det administrationssätt, som af KrigsColiegium i detta fall blifvit iakttaget, bade fördenskull vid närmare skärskådande förtjenat att af Rikets Ständers Revisorer, helt annorlunda, än nu ägt rum, uti Berättelsen vidröras och bedömas. 2:0. Att, enligt hvad befunnits vid granskning af de med lefveranteurerne ingångne contracter och derpå grundade liqvider, de fleste bland dessa contracter, genom öfverskridande af den fastställda lefvereringslerminen, blifvit å lefveranteurernes sida åsidosatte, utan att det i contracterna intagna vilkor af böter för försummelsen vid något enda tillfälle finnes vara tillämpadt, hvarjemte den förmån förunnats lefveranteurerne att, efter den förflutna lefvereringsterminen, räntefritt begagna icke sällan ganska betydliga förskolter. Under båda åren, vid serskildta tillfällen, har jemväl tillstånd blifvit meddeladt, ej mindre att på en annan lefveranteur Öfverlåta ett contract, sedan detta redan länge varit, genom uraktlåten lefverering, förverkadt, än ock att vid sådan händelse, utan ränta till Afdelningens Cassa återställa det å samma contract uppburne förskott, som alltså utan någon motsvarande fördel lör det allmänna, iklädt sig egenskapen af en låneförsträckning, till vinst enskildt för lefveranteuren.
Här skulle jag vilja gifva två små råd nämligen: att ständigt begagna förkläde i hemmet, ty en fläck skämmer lätt en hel dräkt, samt att byta klädning så fort man k o m m e r hem. Den halfmörka (eller för u n g d o m halfljusa) skulle tjäna dels till supéklädning, dels till promenadklädning under den varmare årstiden. Grå och beigefärger lämpa sig väl härtill, ty de kunna lätt tvättas och, o m tyget är m y c k e t godt, färgas o c h har man då en bra hvardagsklädning ett annat år. Summan för kappor synes kanske högt tilltagen, men en vinterkappa af godt tyg kostar nog så mycket, o c h mer än tre år kan n o g en stadsbo ej gå m e d samma kappa. Naturligtvis köpes ena året sommarkappa, andra vinterkappa och tredje regneller aftonkappa. E n omtvistad sak är. huruvida man b ö r låta sy borta eller hemma. Min åsikt är, att, o m man har tid o c h lust att själf hjälpa o c h öfvervaka vid h e m s ö m n a d o c h därtill har en flink syhjälp, är det stor uträkning med att sy hemma. Detta för fruar o c h döttrar, s o m vistas i hemmet. Men för våra » tjänande systrar », som hafva sin dag hel eller delvis upptagen på kontor eller dylikt, är det n o g ej m y c k e n besparing, åtminstone då det gäller att sy nytt, m e d att rusta gammalt kan j u så vara. Dem skulle jag vilja råda att vända sig till, ej någon storsömmerska (som t. e x. fröken Lundin), men till en ordentlig och kunnig sömmerska. M y c k e t att rekommendera är att ej ofta byta o m. Därför att en väns klädning är välsittande o c h treflig, b ö r man ej strax öfvergifva sin. egen sömmerska o c h gå till vännens, ty den första klädning man får syåå på ett ställe sitter sällan väl; sömmerskan behöfver vänja sig vid personens o c h figurens egenheter för att lyckas.
Nåd. P ropos i ton, N.-o So, Stats-råden: Friherre Staél von Holstein, Munthe, Friherre Peyron, Silfverstolpe, Waern, Friherre Gyllengranat, Faxe, Fåhreeus. Chefen för Finans-departementet, Stats-rådet Munthe uppläste till justering ett, i enlighet med Kongl. Mapts förut fattade nådiga beslut, uppsatt förslag till Kongl. Majus nådiga proposition till Rikets Ständer, angående förhöjning i pensions-beloppen för förste och andre landtroätarne i riket. Kongl. Maj:t behagade, jemlikt Ssats-rådets underdåniga tillstyrkande, i nåder gilla berörde förslag, sådant det finnes detta protokoll bilagdt, samt befalla, att nådig proposition, i enlighet dermed, skulle lili Rikets Ständer afgå. Ex proiocollo Z. Chr. Bäck. Ank. till Exp. Utsk. den 28 Dec., kl. half 7 e. in. Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående beviljande af Creditiv-rätt å Rikets Ständers bank för Stockholms stads Drätsel-kommission till ett belopp af högst 200,000 R:dr banko; gifven Stockholms Slott den 2 December 184']• Stockholms stads Drätsel-kommision bär hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmält: att, då nämnde stad, till följd af sitt naturliga läge och sin egenskap af rikets hufvudstad, i förening med andra förhållanden, sedan längre tid tillbaka nödgats för sina vidsträckta hamnar, broar och farleder samt sina allmänna inrättningar och byggnader vidkännas så betydliga utgifter, alt dessa icke kunnat med de dertill anslagne och afsedde tillgångar bestridas, stadf-kassan måst åsamka sig skuld, som, enär utgifterne för omförmälde ändamål tid efter annan ökats, under det att deremot åtskilliga intrader varit mindre vinstgifvande, vid slutet af förlidet år uppgått till omkring Kongl. Maj:ts Nåd.
Ack , jo min mor ... far unnar mig inte vara ung och glad. Fru B Ä C K . Hvad sade min lilla Anna? A N N A (suckande). Någ ot, som inte var snäll t af din flicka, mamma, men som jag Gudnås tänker. K N O R R . Qv art-dus! ser du jag tar upp mig ändå. B Ä C K . Sexor-all! hvad är det för tissel och tassel derbo rta? Kanske jag inte har rättighet att vara herre i mitt eget hus? K N O R R (för sig). Ack om spelet snart vore sl ut! (högt) Är det mulet ute, lilla kusin Anna? A N N A . Hvad kan man se af himmelen här på nedra botten i ett hus vid Svartmangatan. K N O R R . Jag undrar om det är mulet, eller hur det vädret artar sig ... jag är allt litet häpen. Fru B Ä L K . För hvad då? K N O R R . Fö r morgondagen ... få se hur den slutas. 19 Fru B Ä C K . Åh , k ära k usin hvad är det värdt att g rubbl a öfver? Hvad som sker, sker ef ter Guds vilja. B Ä C K . Du sköter inte spelet som sig bör i af ton. Se der ... essena par ... mjukis Janne. K N O R R . Jag medger att j ag inte är riktigt vid mitt goda lynne, men hvem kan undra derpå. B Ä C K . Det blir väl bättre med dig, då vi få vår lilla bål ... fö r s er du, inte h änger j ag läpp, i nte, gladeligt sk all det gå till. Nå, vill du ha ett parti till? K N O R R . Nej , j ag tac kar, om jag slipper. B Ä C K . Det är min själ inte vanligt annars att jag sitter och dubblar på blanka fredagsqvällen, men se nu är då all t uppoch nedvändt ... men jag vill inte tänka på det. Andra Scenen . De förra. Eric. E R I C . God afton, farbror! god af ton, faster l illa: tjenare herr Knorr... God qväll , lilla Anna, hur mår du