Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lån, erhållit ifrån samma Cassa, April IL roo, 353, 358, 474* StatsUlskottets Betänkanden, Memorial och ProtocollsUtdrag, angående Engelsmannen Thomssons in förskrifvande i och för försök af ett nytt Jernberedningssätt, April II. ioo, 344 5 358, 4^5, 647. — i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Proposition om rättelse i Nådårsoch BesparingsFörfattningarne, April II. 101, 343, 388, 47^, 648. — i anledning af gjorde Motioner, angående verkställigheten af förut ifrågastälhl reglering till befordrande af indragning utaf öfverflödige Embeten och Tjenstår, April II. 246, 651. Maji I. 48. — i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss 0111 medels anslående till reparationer å Wadstena Slolt, April II. 247, 65i. Maji I. 48, 99. — om Expectance-arfvode till Lieutenanten G. Rousseau, April II. 247, 651, 655. Maji I. 49- 99- — i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Remiss uppå Häradshöfdingen Örtendahis ansökning om Boställe eller Löneförhöjning, April II. 247, 651. Maji I. Maji I. 49, 99- — i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Remiss, 314 angående en ny Vaktkarls-beställning vid Umeå Landsfängelse, April IT. 248, 651, 655. Maji I. 4.0> 9,9* SlatsUtskottets Betänkanden, Memorial och ProtocollsUtdrag, om en del af Wadstena Klosterbyggnadens upplåtande för Hospitalslnrättningen derstädes, April II. 248, 655. Maji I. 5o, gg. Maji II. m. — i anledning af Kongl.
Ridderskapet och Adeln hänvisat till Utskottet den såsom Ståndets gemensamma tanke förklarade anmärkning, att början af det föreslagna 2:dra momentet i 40 § Riksdags-Ordningen bör erhålla följande lydelse: »Stårnden vare medgifvet att på ett rum till gemensam öfverläggning rörande allmän, vid Riksdagen under handläggning varande fråga, sammanträda;» att Hogvördiga Prestc-Stöndet återremitterat Memorialet med förklarande, 12 Kontlilul tont t Itkolicls Memorial, .V:o S9, såsom Ståndets gemensamma .tanke, att tre Stånds sammanstämmande beslut bör erfordras i fråga om de föreslagna sammanträdenas hållande; . samt att /' iiHofi. Borgare-Ståndet och Hedervärdd Bonde-S landet antagit förslaget att hvila till grundslagsenlig behandling vid nästa Riksdag. Utskottat, hvars mening i det afgifna förslaget alsetf, att de gemensamma öfverläggnings-ämnena skulle vara endast sådana frågor, som i Ridclerskapet och Adelns gemensamma tanke omförmälas, får, med vördsam anmälan, att Utskottet finner Preste-Ståndets gemensamma tanke icke kunna med öfriga Ståndens mening sammanjenikas, inbjuda Preste-Ständet att foga sig efter de öfriga i den del, nämnde skiljaktighet alser, samt till Preste-, Borgareoch Bonde-Stånden hemställa, att, för vinnande af större tydlighet i redaktionen, förslaget må till grundlagsenlig behandling hvila med sådan lydelse af början i det ifrågaställda 2:dra momentet uti 46 § Riksdags-Ordningen, som uti Ridderskapets och Adelns ofvananförda gemensamma tanke är anförd. Stockholm dea 20 .luli 1854. Ank. till Exp.-Utsk. den 20 Juli 1854, kl. 12 tn. Memorial till Rikets Ständer, med vo tei ings-pr opositioner, rörande h onstituhons-U/skottets uti Memorialet J\io 9 afgifna forsla till ändring af 68 § Riksdags-Ord/iingen.
Ehuru ofta jag rönt det missödet, att mina erinringar om den försigtighet jag anser lagstiftande makten böra iakttaga att icke pai lielt afgöra frågor, som ingå uti generella förändringar, föreslagna i nya civil-lagen, blifvit förbisedda, anser jag 111ig dock pligtig att stå qvar vid min princip, den nemi., att då i Rälteg.-b:n af nya civil-lagen föreslås en generel ändring uti domstols-* inrättningen, så förfar man försigtigast, 0111 man afbidar den generella förändringen för alt i eli sammanhang afgöra de partiella delarna deraf; och är det af sådan anledn., som jag yrkar afslag på betänkandet. Gr. Mörner, Carl Göran: Såvidt jag kunnat fatta Hr Lagei hjelms yttrande, så åsyftar den värde talaren, att det förslag skulle antagas, som någon comité utarbetat, och enligt hvilket bergmästarena någon dag af ordinarie häradstinget skulle vara tillstädes för att öfvervara bergsmålens handläggning. Detta förslag innefattar således icke bibehållande af bergstingsrätteroa, utan en tillsats lill häradsrätterna; men hvad vei kställbarheten deraf beträffar, så får jag anmärka, att vi hafva 90 domsagor med flera härader uti hvardera, då deremot bergmästarnes antal endast är 7 a 8, och att desse följaktligen finge en alltför sträng sysselsättning, 0111 de skulle resa omkring till alla dessa härader, äfven om sådant vore möjligt, enär de icke kunna vara på flera ställen på en gång. För vei kställigliet af förslaget fordras således, att bergmästarnes antal betydligen ökas. Hvad nuvar. bergstings-inrättningen beträffar, får jag anmärka, alt dessa ting hållas blott en gång 0111 året, oell alt stationerna äro långt aflägsna från hvarandra, så att man ofta nog får resa 4 eller 5 gånger så långt som till häradsrätten, för att Den 14 November f. m. att få en skuldfordringslvist handlagd, om den skall afgöras vid bergstingsrätt. Oformligheten af allt detta torde nogsamt ådagalägga, att bcrgstingsrätlernas tid kan vara förbi.
Ledmotivet i denna roman, liksom i den följande, * En ménage », historien om tvenne konstnärers fåfänga försök att skapa ett drägligt förhållande samman med en kvinna, ljuder ungefär så här: könslif-vets poesi och lycka samman med en kvinna — nonsens! På denna sidan » A Rebours » ligga två böcker: * En rade » och » Un dilemme ». Den förra verkar sfisom en veritabel hel-veteskonsert af tvenne olika, 6amtidigt spelade melodier. Boken är komponerad så, att efter ett kapitel af den plattaste och krassaste hvardaglighet följer ett kapitel af den mest grandiosa fantasi, för att åter i sin tur aflösas af den andra extremen. Det skär oss in i öron och själ. Vi blifva helt hufvudyra af att sålunda utan en enda ansats till förmedlande öfvergång föras ifrån det icke alltför intressanta skådespelet af en kalfs lyckliga födelse öfver i skaldedrömmens fata morgana. Jag känner ingenting som så obarmhertigt och eå genialt blottar den objektiva naturalismens intighet som denna roman. Sjelfva ämnet är helt och hållet bisak: ett ruineradt pariserhushålls nödtvungna vistelse i en landtlig af krok. Huysmans ’ senaste berättelse » Un dilemme » rekommenderar jag till allvarlig genomläsning för samtliga Sveriges kvinliga indignationsskribenter: de skola näunligen deri återfinna sitt eget älskade tema, men behandlad t af en man, som förstår att konstnärligt tumla sitt salta hat mot den mcnskliga stupiditeten. Såsom den stora och strålande hufvudstjernan j denna stjerqbild framstår &gt;A Bebours *. Det är icke någon roman i vanlig bemärkelse; det är närmast ett psyko-fysiologisk t experiment. Det är icke ett individnelt lif, hvars förlopp och konflikter författaren vill förtälja oss; hvad vi fl, är en serie skildringar af sinnes *, k än slooch tanke-abnormiteter. Hjelten, des Esseinte9, ftr dek adansens sjelfva inkarnation, det köttvordna fin-de-siöcle.
I anleda, deraf får jag yttra, det jag anser att här, på sätt som uti G §:n af i cap är stadgadt, bör bestämmas, att utan föregången undersökning eller särskildt tillåtelse afsöndring må äga rum lill så stor del, som för hvarje särskild ort kan fastställas. Jag tror nemi. att här äfven bör afses de särskilda orternas beskaffenhet, för bestämmande af den jordrymd, som i hvarje särskild ort bör vara den minsta som får afsöndras. Det är nemi. begripligt att till besnttenhet fordras mindre jord uti de län, der de sorn besitta jorden äga tillgång till arbetsförtjenst, än lili de län, der sådan tillgång saknas. Sålunda skulle t. ex. uti de norra länen bestämmas sex tunnland såsom minimum, då deremot i de södra länen 4 tunnland äro fullt tillräckliga och på flera orter mer än sorn beliöfs. Om detta förslag antages, äro vi ifrån en lång discussion, som icke kan leda lill annat, än att hvad som är rätt i ett län, blir orätt i ett annat. Derest öfverläggningen är slut angtde denna principfråga, anhåller jag om propos. till antagande af den af mig nu föreslagna förändring i i §:n. Hr von Rosen: För att närmare utveckla mina åsigter om de olika egenskaper, som ingå uti definitionen af besuttenliet för hemmansdel eller afsöndrad jord, får jag nämna att i afseende på afsöndring är det personligheten lika mycket som den afsöndrade jordens rymd, som bör tagas i betraktande. Då upplåtelsen sker för evärdeliga tider kan personligheten icke tagas i anspråk, emedan man icke känner efterkommandes arbetsförmåga. Annat är förhållandet då afsöndringen sker på bestämd tid, ty då kan man bedomina huruvida den sorn mottager jordlotten genom sin skicklighet eller arbetsförmåga kan bidraga lill försörjningen. Dessa personliga egenskaper böra pröfvas af en auctorilet, och ingen Den 3 Februari e. m 55 är närmare dertill, än de som bo i grannskapet oell kunna honom, hvilka bäst kunna bedomina hans arbetsförmåga och hvilka mäste försörja honom i händelse de misstagit sig.
Frågor angående tjensters tillsättande eller pensioners meddelande samt ärenden af synnerlig vigt för verket, såsom: låns upptagande eller de i Regerings-formen omförmälda kreditivers utbetalning, m. m., få icke afgöras, så vida ej minst Åtta Fullmäktige äro tillstädes. § 228. Yppas under Fullmäktiges öfverläggningar skiljaktighet i meningarne, böra samtlige närvarande Fullmäktige till protokollet afgifva sina röster, hvilka per capita beräknas. Derest flera skiljaktiga meningar yttras, böra de sins emellan närmast öfverensstämmande, så vidt möjligt är, sarnmanjemkas. Då ett lika anlal röster utfaller för hvardera meningen, är Ordförandens röst afgörande. — Den vid sammankomst närvarande Fullmäktig, som sin röst ej särskildt afgifvit eller, efter börjad Stals-Ulskoltels Memorial, JVs 578. il öfverläggning om elt föredraget ämne, sig aflägsnat, anses hafva det då fattade beslutet biträdt. Sluten omröstning må endast företagas vid val till sådana befattningar, dertill någon bland Fullmäktige kan utses. § 229. Innan Fullmäktiges pröfning underställda ärenden till slutligt afgörande företagas, böra Riksgälds-kontorets Kommissariats utlåtanden deröfver inhemtas, så vida sådant för utredningen af härvid förekommande förhållanden erfordras, eller af Fullmäktige eljest anses nödigt; skolande hufvudsakliga innehållet af dessa utlåtanden i Fullmäktiges protokoll antecknas. Likaledes böra skälen för sådana, af Fullmäktige vidtagna, förvaltnings-åtgärder och beslut, som grunda sig på särskilda omständigheter och förhållanden, i protokollet anföras. § 230. Föreskrifter och befallningar må, å Fullmäktiges vägnar, Riksgälds-kontorets embetsoch tjenstemän icke meddelas, utan till följd af beslut, faltadt vid Fullmäktiges sammankomst; Sekreteraren hos Fullmäktige dock obetaget, att, ulan föregången anmälan, mellan sammankomsterna, från vederbörande infordra de utlåtanden och upplysningar, som för ärendenas afgörande finnas nödvändiga. § 231.
Januarii, i afseende på Herr Fritz Ebels Memorial, angående vissa föreslagna förmåner för Segelduks Fabriques. Idkare. 5:0 den 31 sistl. Januarii, angående Riksdags - Fullmägtigens Herr L. G, Bagers från Malmö Motion om understöd af allmänna Medel för fullbordandet af Hamn-byggnaden derstädes. 6:0 Af den 31 sistl. Januarii, angående Riksdags-Fullmägtigen Olof Bagges Memorial, om understöd för Fiskare i Bohuslänska Skä^ gården. 7:0 Af den 4 dennes, rörande väckt fråga om Götheborgs Stads befrielse ifrån Inqvarteringen åt den derstädes förlagde Esquadre af Arméens Flotta. 393 Den 17 Februarii. 8;0 Af elen 4 Jennes, angående af Herr Hammarhjelm , Carl Fredric, föreslagit Arfvode - för Herr Öfverste-Lieutenanten Warberg, sä O ' , som Hydrograph lör Sjön Venern. Föredrogs å nyo Stats-Utskottefs den 4 dennes afgifne, samt den 13 i denna månad, på bordet lagde Utlåtande öfver Herr Vicepresidenten H. W. lserhjelms Motion, omförbättring i aflöningen för Ledamöterne i Rikets Allmänna Ärendets Beredning. Herr Iserhjelm, Hentic Wilhelm, bade inlemnat ett Memorial, hvilket upplästes så lydande: Då Högloflige Stats-Utskottet uti sitt afgifne Yttrande öfver min gjorda Motion, om Löne-tillökning för Ledamöterne af Rikets Allmänna Ärenders Beredning anfördt, att jag sökt denna förmohn åtminstone från innevarande Års början , bar Utskottet något stympat framställt min anhållan, sorn jag nu får vördsammeligen uppgifva vara, att samma Löne-förhöjning , som de Civile Pcnninge-Löntagare, år 1815, blifvit tillagd, måite etter enahanda grunder, åtmin* stone från detta Ärs början, så framt icke sådant kunde retroactivt ifrån lika tid med andra Löntagare, varda förunnad Ledamöterne af Rikets Allmänna Ärenciers Beredning.
Fabrikörer, fabriksmästare och arbetare, handtverks88 6,998 14 mästare, gesäller och lärlingar Jernbärare, mätare, klampare, båtkarlar och annat 582 45,972 11 arbetsfolk 658 35,037 10 Tjenande personer af mankönet 486 64,153 36 d:o d:o af qvinkönet 810 78,306 10 Sjöfarande 171 15,936 1 Artillerister och regemenls-musikanter 96 1,330 47- Personer af åtskilliga stånd 116 18,005 46 Handtverksembelsoch gesäll-lådor 31 4,747 38 Välgörenhetsoch andra kassor 29 2,955 6 Summa 4,978 463,132 29 48 En sedan tiden för nästföregående femårs-berättelse stiftad förening har, gynnad genom frikostiga bidrag af staden och enskilda, tillvägabragt en offentlig trädgårds-anläggning å en af Staden dertill upplåten betydlig jordsträcka, och redan vid 1846 års slut kunde denna, ej mindre till stadens förskönande, än trädgårdsväxt-odlingens framgång bidragande anläggning anses nära fullbordad. Stadens hamnbyggnad har fortgått med den redbarhet och drift, att inom förloppet af ifrågavarande femårs-skifte de största handelsfartyg kunnat anlägga vid den nya skeppsbro, som nu bildar stadens inre hamn. År 1845 fattades beslut om stadens belysning med gas, och den 6:te Augusti samma år upprättades kontrakt med ett utländskt kompani om verkställigheten, som likväl endast till en mindre del kunde äga rum innan 1846 års utgång. Samtidigt med nyssberörde beslut hafva åtgärder äfven blifvit inledda för omläggning af Stadens gator och kajer efter methoder, som med vilkoren af erforderlig beqvämlighet och varaktighet funnos närmare förenliga.
Jag vill i detta hänseende inskränka R. o. Ad:s uppmärksamhet till Stockholms stad, såsom den vigtigaste af alla, hjertat af Riket, medelpunkten för den hufvudsakliga rörelsen, och dit producter af alla slag från skiljda provinser tillströmma. Stockholms tillväxt och rikedom skola, i första hand eller ock medelbart, välgörande återverka på det öfriga af Riket i alla riktningar. Är vår hufvudstad likväl i detta lyckliga och för Jandet lofvande tillstånd? Jag fruktar, att ej så är. Vi hafva blifvit upplyste, att under det sista quinquennium folkmängden derstädes icke blifvit ökad, oaktadt inflyttningar från landet efter vanligheten icke varit obetydliga. Under samma tid har i andra hufvudstader folkökningen progressivt tilltagit. Det må icke anföras för London och Paris, såsom dertill bidragande, Englands och Frankrikes constitutionelt-fria samhällsskick. Vi hafva ju det ock; och i Petersburg och Berlin har folkmängden äfven otroligt ökat sig, ehuru Ryssland och Preussen sakna de politiska fördelarna af constitutionella former. Inom 3o år lärer folkmängden i Petersburg blifvit fördubblad. Då i länder, sådana som Frankrike och England, oaktadt jorden der i allmänhet redan sedan längre tider hunnit högsta grad af odling, folkökningen med stora steg fortgått i hufvudstäderna, huru rjycket mera borde ej samma förhållande ägt rum i vårt land och gått i bredd med de betydliga odlingar, som i sednare tider blifvit verkställda, helst under njutning af en långvarig fred och då landet i allmänhet varit välsignadt af ymniga skördar. Det måste således vara några särskilda, några locala orsaker, något tärande sjukdomsfrö, som, under dessa eljest gynnande omständigheter, Undergräfver Stockholms tillväxt och hotar med dess aftynande. Jag skall för - Den i Mars f. in. 63 söka efterforska, hvaraf ett sådant olyckligt missförhållande kan härröra. I första rummet torde böra upptagas, att från den stund Finland franrycktes det fordna moderlandet, förlorade Stockholm dess centrala läge och blef, till olägenhet i många afseenden, förvandladt till gränsstad. Detta kan ej hjelpas.
Ständer i anledning deraf uti underdånig skiilveise af den 13 'sistledne Februarii hos Kongl. Ma ju anhållit, om så kraftiga åtgärders vidtagande att det angelägna och magtpaliggande RiksHufvudbok» sluts-arbetet icke vidare må uppehållas, har Kongl. Maj:t härom låtit Dess Nådiga Befallningar afgå så väl till vederbörande Dess Befallningshafvande som Herr J ustitiasCantzleren » att med dess Emhctes uppmärksamhet följa detta ärende; och har, i fojd häraf, Herr Justi» tiae Cantzlerert uti bref till Kongl. StatsGontoitet begärt, att hvarje ljtde dag genom vederbörande erhålla uppgift på de omsluts-arbeten, sorn under tiden inkomma och hvilka uppgiftet åter Kongl. Stais-Contoiret förständigat RiksHufvud-Boksluts-Coritoiret, att till Herr Justitias-Cantzleren, i foreskrifven tid och ordning meddela. Efter de sålunda vidtagne åtgärder, hafva omsluten för ar 18*° r,u mera för sarntelige Jiänen till RiksHufvud-Eoksluts-Contoiiet in* Stats Utskottet* Fetänk anden. 171! kommit, och de öfrige inkomma eftér hand’, så att Stats-Utskottet nu förmodar, det något hinder för Rlks-Hufvud-Bokens författande icke vidare må möta. Ej mindre Utaf hvad Herrar Revisorérä Berättelse innehåller» än af öfrige Stats-Utskot. tet meddeldte Uppgiftet, har Utskottet inhem* tat, att, jemte det Herr Stats-tommissarien Fidegren uppdragne Riks-Hufvud-Boksluts författande, har Kongl. Maj:t uti Nådigt bref af deri 24 April i 816, anbefallt Kongl, Stats-Contoiret, att ifrån i8t& års början efter Uppgifna grunder och föreskrifter, formera ett annat från Herr Stats Gommissarien VidegrenS methode serskildt Riks»Hufvud-Bokslut.
Efter det jemväl Cheferne för Landtoch Sjöförsvars-departementena i frågan afgifvit särskilda yttranden, deruti de sammanstämmande förklarat sig icke kunna tillstyrka den nya farledens åvägabringande, med mindre än att genomloppet vid södra Stäket starkt befästades, hvarförutom Chefen för sistnämnda Departement ansett segelleden böra blifva farbar endast för fartyg, som draga högst nio fots vatten, har Kongl. Mäj:t, enär omförmälda kommunikationsleds upprensning till det af Rikets Ständer ifrågasatta djup af 18 fot under lägsta vattenytan, skulle bereda ett nytt inlopp till hufvudstaden, genom hvilket större fartyg, utan att behöfva passera Waxliolms-sunden och de derstädes uppförda fästningsverk, kunde direkte från Östersjön uppgå till Stockholm, funnit grundade betänkligheter förekomma mot öppnandet af en dylik segelled samt derför ansett det blifva oundgängligen nödigt att till hufvudstadens betryggande emot fiendtligt anfall, å lämpliga ställen vid den nya kommunikationsleden uppföra befästningar, hvilkas anläggning, bestyckning och underhåll komme att medföra högst betydliga kostnader, hvilka icke komme att i väsendtlig mån förminskas, äfven om farledens fördjupning blefve till 10 eller 12 fot inskränkt, enär starka befästningar i allt fall då icke kunde undvaras. I betraktande häraf och då dessutom Stockholms stad, oaktadt de fördelar, som medelst den nya kommunikationens åvägabringande skulle beredas stadens handel och sjöfart, icke för ändamålets vinnande velat åtaga sig större uppoffringar, än att tillskjuta två femtedelar af don, enligt sednast uppgjorda beräkning, härtill erforderliga summan af Femhundra tusen R:dr, under förbehåll att, för detta tillskotts godtgörande, få under så lång tid, som till detsammas amortering erfordras, af de trafikerande uppbära afgifter, hvilka sålunda under en längre tid skulle komma att betunga allmänna rörelsen å berörda farled, har Kongl. Maj:t funnit Sig sakna skäl att af Rikets Ständer nu äska anslag för detta företags utförande, men har, jemte tillkännagifvande häraf, likväl, med anledning af Rikets Ständers gjorda begäran att varda underrättade om
— N;o 339. i anledning af väckt motion om medels anvisande för bestridande af erforderliga kostnader vid kontrollen af brän vinstillverkningen. XIV. B. 170, 311, 312. A. 315. XV. U. 112. A. 115. — N:o 340. i anledning af återremisser å Betänkandet N:o 272, angående medels uplåning genom fonderade Stats-obligationer. XIV. B. 242, 31 1, 315. A. 336. XV. U. 112, 115. A. 117. U. 207. A. 209. E. 228. — N:o 341. i anledning af väckt motion om vissa bestämmelser i afseende å beslutad inlösen för allmänna medel af enkel bränvinsbrännings-redskap. XV. B. 15, 59, 65. A. 77. U. 219, 226. A. 227. E. 266.
Jag har vid en föreg:de riksdag på detta rum beklagat, att denna bank var den första, som öppnade ett creditsysteme, hvilket uppenbarligen visade benägenhet att söka eludera hvad man då ansåg såsom förbjudet, men som i sjelfva verket ej var förbjudet, nemi. att utgifva creditsedlar. Detta bör alldeles icke inverka på saken. Att tillåta enskilde personer, som sjelfve kunna sluta igen sina banker, i hvilka ingen annan äger att titta, att tillåta dem att utgifva creditsedlar eller depositionsbevis; det var ett nytt misstag, som jag äfven beklagar, men det har derföre ej kunnat falla mig in att sätta i fråga, att, när Skånska privatbanken fått en sådan tillåtelse uti sin octroj, någon lagstiftare skulle kunna fråntaga banken densamma. Detta torde vara nog sogdt, i afseende på Hr Stråles anmärkningar. De förenade Utsktn hafva ej ansett sig behöfva besvara den af Hr Stråle i hans motion väckta fråga, på annat sätt än alt de sagt: "hvaremot Utskrn funnit lika uppenbart, att den nu föreslagna lagen icke kan äga tillämpning å de enskilda banker, som redan uppkommit och organiserat sig efter grunderna uti den äldre författningen, eller oftanämnda K. kungörelse.” Jag märker nu först, att äfven från denna ordalydelse skulle kunna göras ett undantag för Öslgötha-bank, efter den beklagligen ej uppstått på de grunder, som finnas i den nämnda författningen; men det är också det enda undantag, sorn tolkningen häraf kunde medgifva och hvilket Utsk:n torde böra till lättelse observera. Alla de andra bankerna, för hvilka föreskrifter blifvit gifna i 1824 års författning, nemi. att delägarne skola ansvara en för alla och alla fölen, lära få bibehålla sina privilegier, äfven om åklagaremakten skulle önska att rubba dem. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum komme att fortsättas på eftermiddagen kl. 6. Hr Rosenblad, Bernh.:
En million.740,803 R:d 43 sk. 9 l-St. till fulla beloppet af RiksgäldsContoiret blifvit godtgjorde, skola alla pretentioner å Stats-Verkets sida, i afseende pä hvad Slats-Vetket, till följd af Riksens Ständers förra Beslut, ägt rättighet, att utaf Bevillningert, enligt 1810 års Stadga reqvirera och undfå till och med för ar 1812, komma att alldeles försvinna, förklarat sig ej kunna meddela någon åtgärd till afskrifning uti Riksgä-lds-Contoirets Räkenskaper af i frågavarande 121,168 B:d 32 sk. 4 rst. — I anledning hvaraf I813 års Herrar Revisorer låtit meddela Herrar Fullmägtige det svar: att Herrar Revisorerne, lika med Herrar Fullmägtige, ansett afskrifning uti Riksgälds - Contoirets Räkenskaper emot tydliga innehållet af den af Herrar Fullmägtige åberopade § uti Reglementet, nu icke kunna äga rum, utan skulle frågan härom af Herrar Revisorerne till Riksens Högloll. Stan ■ 4 6 G Den 12 Juni, Ständers närmare pröfning oell afgörande hemställas. Dä Kongl. Majit uti Dess Nådiga Proposition af den 18 April 1812 till Riksens Ständers Stats-Utskott, angående Stats-Verkets tillstånd och behof, äskade fyllnaden för år 1810 och 1811 titi den vid Riksdagen år 1809 och 1810 till Eörsvärs-Verkets underhållande godkände och bestämde En million Riksdaler årligen, förklarade Kongl. -Majit sig tillfredsställd, alt dertill kunna anvisa en ganska betydlig tillgång uti den besparing i Riksgälds Contoiret, sorn tillfäll ige Inkomster tillåtit Stats-Verket att af anslagna Summor derstädes lemna qvarstående. Både Riksens Ständers Stats-Utskott, uti dess häröfver afgifna Betänkande af den x Maj 1812, och Riksens Höglofl.