Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
På grund af hvad nu anfördt blifvit, vågar jag vördsamligen föreslå, det Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj;t i underdånighet anhålla om följande förändringar i ofvannämnde Kongl. Förordning: l:o alt 20 § måtte erhålla följande förändrade lydelse: ”krut som — föreskrifver, och hvarå med tydliga bokstäfver skall finnas utsatt ordet krut. Den som etc. 2:o att 21 § må i första punkten undergå följande förändring: ”vill någon från ort till annan landvågen förskaffa krut i större myckenhet än tio centner, gore etc. 3:o att den nådiga Förordningen, i hvad den rörer kruts transporterande sjöledes, må i allmänhet så omredigeras, att den icke lill trafikerandes skada och betungande försvårar eller förhindrar sådan transport, utöfver hvad nödig och erforderlig försigtighet kan kräfva. Om remiss till vederbörligt Utskottj af denna min motion får?jag vördsamligen anhålla. v Stockholm den 22 November 1862. J ; Jan Andersson/ frå Stora Kpparbergs läh. Motioner i Bonde-Ståndet 1862. N:o 129, 189 Häruti förena sig: Sven Ersson, Lars Olsson, Anders Andersson, från Kopparbergs län. Af J. Holm från Stockholms län, om afldtande af underdånig Skrifvelse med anhållan, att de medel, som nu användes till första beväringsklassens öfningsmölen, i stället måtte anvisas till arfvoden dt instruktörer för motsvarande öfningar i de fasta folkskolorna. Behofvet deraf att Svenska folket är beredt att i nödens stund sjelf kunna värna sin frihet och sitt oberoende, är allmänt erkändt oell någon skiljaktig mening kan i delta afseende icke uppkomma om annat än frågan, huru det på lämpligaste sättet skall ernå tillräcklig färdighet och förmåga att tillbakavisa hvarje fiendtligt anfall. Kongl.
Man försökte för några år sedan att komma i beröring med en PrivatBank, men det afslogs; nu har man velat anlägga en FilialBank, men det är ännu icke gjordt och om också en sådan kommer till stånd, så är 45,000 Rdr jemförelsevis en sådan småsak, ehuru de kunde vara till stor nytta för Gottland, att man gerna kan bevilja dem. I sednare tider har allmogen börjat att göra ny-odlingar, och dertill äro penninge-förskotter nödiga. Det finns bland allmogen på Gottland de som hafva mindre jordlotter, men hvilka i alla fall skulle hafva stor fördel, om de fingo begagna ett kreditiv. Det är detta som Direktionen åsyftat med sin anmälan hos BankoUtsk. Jag anhåller ytterligare att R. o. Ad. ville taga saken i betraktande och öka anslaget till lånekontoret i Wisby med 45,000 Rdr, så att det blir 270,000 Rdr i st. f. de af Utsk. föreslagna 225,000 Rdr. D eli 11 Julie. m. 255 Hr Mannerskantz, Carl Axel: Utsk. liar vid bestämmandet af nästan alla de anslag till särskilda fonder, sorn blifvit gifna, utgått från den grundsatsen att de bestämda fonderna ieke skulle ökas, utan att allt livad man möjligen kunde samla tillhopa skulle liiggns till reservfonden, hvilken skulle ställas till Fullmäktiges disposition. Fullmäktige skulle derigenom blifva i tillfälle att gifva ett förökadt anslag åt de lånekontor som deraf verkligen vore i behof. Man bör icke på förhand säga, att kontoret ovilkorligen skall hafva en så och så stor fond, ty dels kan det hända att lånekontoret icke behöfver hela fonden, och dels kan det Ilända att den blir för liten. Båda olägenheterna förekommas, om man ställer medel till Fullmäktiges disposition, ty då kunna de öfverföra medel till det kontor, som för tillfället deraf är i behof. Vidare har Utsk. ansett, att man i st. f. att öka de under Banken lydande lånekontors fonder borde söka befordra enskilda låne-anstalters upkomst.
SUttt fjerta en gtäbjc, få mpcfct [förre, font gag mcb rörcffc ocf) erfänffa funnit bcnfatnma fiffigt befab af afla SJftna unbcrfåter. £)en ftabga font benna förening, mcb ©ttbS ttåb, [taff gtfma tfjronföfjben, tnåffe för fymarje rebftg mcbBorgarc mara bprBar ocf) öfa ftprfan af be Banb, Ijmartneb Solitt ätt är fäftab mtb ©mertgeS äbfa groff. SEÖdra förf)åffanbett tiff främmanbe SUafter f)afma fortfaranbc Burit prägeln af upprifttg mänftap. Uuber be Beffaganömärba ftribigf)ctcr, forn i torben pppatS, fjär be görengbe 9tt'fena§ ©tprcffe fpcfatö från fftfjba fjåff tiffminna fig be meft ojäfaftiga Bcmt'3 af förtroeube. Stiina Bemöbanben att, jemte frcbettS BtBefjålfanbe för gofterfanbet, i förening tneb affierabe SJfaftcr Bibraga tift befi återuppräts tanbe i SBårt ©raitttrtfc på ett meb bettna ©tatS märbigfjet odj fjeffBcftånb förenligt fått, fjafma afbrtg uppfjört att mara merffamnta för ben få tappert fjäfbabc rättmifanö fjcftga forbringar, fjmtffa, 3fag fjoppaä bet, ffutftgcn ffofa minna en mäfförtjcut fcgcr.
Sedan detta åtal blifvit utfördt, bar Kongl. Hof-Rätten den 24 Augusti 1859 meddelat Utslag af innehåll, att som Rådstufvu-Rätten, på sätt ofvan förmäles, oriktigt förfarit derutinnan, att den emot tydlig lag dömt Per Persson, som bort umgälla sitt ifrågavarande brott med Nio dagars fängelse vid vatten och bröd, att straffas med Tolf dagars dy likt fängelse, fäldes, jemlikt 1 Kap. 12 § Rättegångs-Balken, Borgmästaren och Rådmännen, hvilka i beslutet deltagit, att för berörde orätta dom, den der i verkställighet gått, böta, hvar för sig, Tjugu Daler Siifvermynt med Tio Riksdaler Riksmynt till treskiftes imellan Kronan Staden och Advokatfiskalen i Kongl. Hof-Rätten, dock att domstolens lott i stadens andel utaf böterna skulle tillfalla Gefleborgs Läns Lazarett, äfvensom de sakfälde förplig tades att gemensamt ersätta ej mindre Kongl. Maj:t Kronan kostnaden för Per Perssons underhåll i fängelset de tre dagar, hvarunder fängelsestraffet blifvit obehörigen förlängdt, med Fyratio öre, än äfven Per Persson, för del honom genom samma förlängning i fängelsestraffet tillskyndade lidande, med Tio Riksdaler Riksmynt. Aflidne Justitie-Ombudsmannen Westers i koncept efterlemnade Embetsberättelse, i hvilken endast oväsentliga tillägg och ändringar blifvit gjorda, följer härefter. Stockholm i September 1861. N. A. FRÖMAN. Arvid Ulrich. INNEHALL. Sid. Yttranden i anledning af anmärkningar dels rörande Justitie-Ombudsmans-Embetets ändamål och betydelse - 5. dels ock rörande ett af Justitie-Ombudsmannen vid sistförflutna riksdag fram stäldt förslag till lagförändring i afseende på inteckning 7. Uppgift på antalet af handlagda mål i Justitie-Ombudsmans-Expeditionen åren 1858, 1859 och 1860 12.
Hr Ribbing, Arvi d: Jag vill endast anhålla, att Riddar husSekret:n behagade uplysa, huruvida de öfriga Ståndens beslut i frågan är kändt, samt under tiden upläsa ett stycke af en Betänk, bifogad reservation, hvari olägenheterna af LagUtsk:s förslag afmåias i ännu bjertare färger, än någon talare härstädes dem framhållit. Stycket lyder som följer: »En man, som före äktenskapet förvärfvat fast egendom, gifter sig med en obemedlad qvinna. Efter några års äktenskap uplöses boet genom hustruns död. Dennes slägt — om de ej äga barn — inställer sig då och tager hälften af den egendom mannen före äktenskapet sjelf och ensam förvärfvat. Orättvisan i lagen springer här så skarpt i ögonen, att den synes våldföra äganderätten. Aga makarne barn tillsammans, blir orättvisan mindre i ögonen fallande; men den qvarstår dock, enär mannen då måste, medan han ännu lefver, till sina barn afträda hälften af den egendom, som han, utan deras moders biträde, sjelf förvärfvat. Uplöses åter äktenskapet genom mannens död, tillfaller ej hans sjelfförvärfda fasta egendom hans barn, utan hustrun tager då hälften deraf och denna hälft beröfvas oftast barnen genom ett nytt giftermål, hvarigenom egendomen öfvergår lill en annan slägt. Häraf synes till hvilka orättvisa följder man kommer, då man öfvergifver en sann och riktig grundsats.» Sedan härefter underh Riddarh.Sekret, tillkännagifva att ingen underrättelse om af de öfrige RiksStms i fråga om förevande Betänk. fattade beslut blifvit R. o. Ad. meddelad, yttrade Hr von Oelreich, Sten Alarik: Då den af LagUtsk. uti förev:de Betänk, förordade förändring i giftorätts-stadganderne icke är grundad på antagliga skäl, kan jag ej detsamma bifalla, utan yrkar vördsamt afslag derå. Såsom grund för detta yrkande vågar jag åberopa dels de Betänk:t vidfogade reservationer och dels hvad de föregående talare, Frih. De Geer, Gr. Sparre och Hr Ribbing anfört.
Ollestad, angående förändrad disposition af 66. Operahuset, angående en byggnad för postverket å tomten intill . 82. Ordinarie ränta, angående vissa deri ingående skatter . 33 b. Orthopediska Institutet, angående anslag till 148: 49. Oscarshamn och Hvetlanda, angående en jernväg mellan 235: 8. Oxelösund, angående statsbidrag till väganläggning till • . • 158: 5. P. Pajala och Ofver-Torneå, angående väganläggning mellan 158: 11. Palmstedt, Carl, Professor, angående förhöjning af hans pension 167: 82. Pedagogier, angående löneförbättringar för 148. Pensioner, se Nionde Hufvudtiteln . 167. » åt Landshöfdingarne Friherre Kraemer samt Grefvarne Frölich och Levenhaupt . 138. Pension för Rikets Ständers Justitie-Ombudsman . ■ . .217. Pensioneringen från Arméens Pensions-kassa, angående -52. Persedlar, angående minsta enheten vid omsättning af ränte 93. Pihl, Förare, angående dana-arf efter hans frånskiljda hustru 261. Piteå, angående försäljning af f. d. Landshöfdinge-residens-tomterna i 20. » angående läroverket i . • .148 och 162. » angående förbättring af hamnen vid 158: 27. Plageman, C. F., Assessor, angående pension till 167: 76. Planchverk öfver Svenska svamparter, angående anslag till 148: 89: » » fornsaker m. m. och medeltids-sigill . 148: 90. » » Fordna och Närvarande Sverige 148: 118. Plöninge, angående utbyte af militiebostället 45. Poppius, Gabr., Statsråd, angående pension till dess döttrar . 167: 23. Postverket, angående en byggnad för . .. 82. Presterskapets aflöning, angående friheter för hemman och lägenheter till 84. Pi'otokoller, angående tryckningen af Riks-ståndens 186,187,297.
Tror du icke jag skulle ha haft en annan ställning i och hennes barn. Just så min gumma. Hon har bara en börda, lifvet än en gammal knekts om jag icke haft henne AMMAN. Ja, det var inte det jag ville säga. FÖRSTA AKTEN. RYMTTÄSTARN. till att ha orätt. Nej det tror jag nog, för du ville ha mig AMMAN. Tror inte herr Adolf att jag vill honom väl? RYTTMÄSTARN. hvad som är mitt väl. Ser du det är inte nog för mig att ha gifvit barnet lif, jag vill också ge det min själ. Jo kära vän, jag tror det, men du vet inte tycker jag att man skulle kunna komma öfverens. RYTTMÄSTARN. Ja se det der förstår jag inte. Men ändå AMMAN. Du är inte min vän Margret! AMMAN. att jag kan glömma att han var mitt barn, då han var liten. Jag? Ah gud så herr Adolf säger. Tror han RYTTMÄSTARN. som en mor för mig, du har gifvit mig medhåll hittills, när jag hade alla mot mig, men nu när det gäller, nu sviker du mig och går öfver till fienden. Nå kära du, har jag glömt det? Du har varit Fienden! AMMAN. RYTTMÄSTARN. i huset, du som har sett allt, från början till slut. Ja, fienden! Du vet nog du hur det är här FADREN. AMMAN. menniskor pina lifvet ur hvarann; två menskor som eljes äro så goda och vilja alla andra väl. Aldrig är frun så mot mig eller andra... Jag har nog sett! Men min gud, ska då två RYTTMÄSTARN. jag dig Margret, om du nu öfverger mig, så gör du synd. För nu spinnes här omkring mig, och den der doktorn är inte min vän! Bara mot mig, jag vet det. Men nu säger AMMAN. men ser han, det är derför att han inte har den sanna tron, ja se så är det. Ack herr Adolf tror alla menniskor om ondt, RYTTMÄSTARN. rigtiga tron. Du är lycklig du! Men du och baptisterna ha funnit den enda
R:dr 1,600, för vetenskapligt bildade biträden „ 3,000, tillsmammans R:dr 4,600. För närvarande hade Akademien endast en vaktmästare, som jemte den gamla lönen 150 R:dr åtnjöte i fyllnad på Akademiens stat 350 R:dr, eller tillsammans 500 R:dr R:mt. Denne vaktmästare, hvars åliggande vore att bestrida den dagliga uppassningen i embetsrummen, eldning och städning, brefbäring budskickningar, kallelse till Akademiens sammanträden och uppassning vid desamma, afhemtning af inkommande sändningar m. m., vore fortfarande för dessa, åligganden oumbärlig. Hittills hade han derjemte en dag i veckan biträdt med tillsyn i museirummen under 64 Bil. N:o 7 till Kongl. Majlis Nåd. Prop. Nio 1 om Statsverket 1865. samlingarnes offentliga förevisande; hvilket under nuvarande förhållanden kunnat verkställas af en person, med stundom anlitadt tillfälligt biträde. Men när det Historiska museet och Myntkabinettet, som komme att upptaga hela bottenvåningen i det nya huset, skulle oftare hållas öppet för en utan tvifvel betydligt större publik än hittills, erfordrades för samlingarnes bevakande minst sex personer, med anvisad plats i lokalens särskilda hufvudafdelningar, jemte en förman, sorn borde öfver dem hafva uppsigt och sjelf lemna biträde, der sådant påkallades. Endast den sistnämnde ansåge Akademien böra uppföras på ordinarie stat. De öfriga sex kunde här, såsom flerestädes vid utländska museer, vara extraordinära biträden, antagne att tjenstgöra endast under förevisningstimmarne och besörja nödiga anordningar före och efter publikens besök, t. ex. de dyrbaraste sakernas framoch undansättande m. m. För en sådan extra vaktmästare, sorn måste vara en pålitlig person, försedd med egna, snygga kläder, kunde icke beräknas mindre aflöning än 1 R:dr 50 öre för hvarje förevisningsdag.
Är landgillet deladt emellan flera kyrkor eller prester, åtnjutas nämnda räntor i förhållande till hvarderas andel i landgillet; d) sålunda skatteköpt hemman kommer derefter att anses såsom frälseskatte, dertill kyrka eller prest har ränte-eganderätten och skattemannen jordeganderätlen; e) genom skatteköpet sker icke någon ändring uti de till Staten af hemmanet utgående allmänna skatter, uti de allmänna besvär hemmanet åligga eiler de friheter detsamma förut åtnjutit, samt /') intilldess skatteköp skett förfares med kyrkohemmanen enligt nu gällande stadganden. Skatteköp får icke ske af kyrkohemman, som är anslaget till boställe elier dertill eganderätts beskaffenhet kan med donationsbref styrkas; 5:o. Dessa stadganden tillämpas icke på hemman, som genom laga kraftegande beslut blifvit kyrka eller prest fråndömdt. Såsom motiver för hvad sålunda blifvit i underdånighet hemstäldt, anför Justitiekanslers-embetet, bland annat, följande: att, lika påtagligt som båda statsmagternas gemensamma beslut erfordras för en 38 Kongl. Maj:ts Nåd.
Det är där, hon skall lägga sin bästa, sin outtröttligaste omsorg. » Det är ej mängden som är hufvudsaken, utan hur sällskapet mådde, då mamma var på sina sammankomster. » » Det är visserligen så, att denna verksamhet gör ringa väsen af sig, att inga statistiska uppgifter lämna redogörelse för hvad » I en utsträckning, större än de utanför stående ana, arbetas här för nödens lindrande, för rättsbegreppens höjande, för beredandet af förströelser åt obemedlade, för kvinnans rättsliga ställning. I allt tycktes fru Kringspring taga del och allt hafva reda på. Hon talade om den hjälp, hon genom hopsamlade medel blifvit i stånd att lämna behöfvande, om tillfällen, då hon med råd och dåd bisprungit familjer, om de framsteg kvinnosaken tagit, sedan olika föreningar börjat arbeta för dess lösning. Ingenting var hon främmande för. » IDUN 1893 hustrun uppoffrar därför, men ett godt exempel är och förblir dock lika talande och verksamt som högröstade förmaningstal. » Det gäller i denna sak liksom i allt här i lifvet att söka finna den väg, som heter lagom, och sedan följa den så stadigt som möjligt. » Det finns i vår tid så många intressen, som draga den gifta kvinnan från hemmet, och mycket, som hon förr själf bestyrde, lämnas nu i tjänares händer. Sker det utan men för hemmet, må det nu så vara, men det skadar ej. att de ord du sade: » Husmoders öga håller samman hemmet, » ljuda i många små fruars hjärtan. » 293 Nisse. En bild u r » konstnärslifvet » af Ernst Lundquist. å folkskolebarnen på lördagsmiddagen återvände till sina hem, spredos med dem öfver hela den del af socknen, som låg omkring kyrkan, en mängd tunna, gula papperslappar, på hvilka följande stod att läsa: » A v e r t i s s e m e n t! Lördagen den 8 juli kl. 7 gifves i Glimsta kyrka Stor konsert. a f orgeloch guitarrvirtuosen Sophus Halvorsen från Köpenhamn i förening med den utmärkta sångkonstnärinnan Vi fästa våra läsarinnors uppmärksamhet på nödvändigheten att nu genast förnya prenumerationen för årets sista kvartal, om de nämligen ej redan förut äro prenumeranter till årets slut.
Ständer pröfwa skäligt, att för Kongl. Majtt l u. deedanighet framställa de för Kammar-Collegium sig söreleeude sersiildte omstan . dig« Den 9 Juli!. 1209 digheter i detta anine; men som Kongl. Maitt utan att medel ansiös, ej är L tillfälle, att efter besinnande omständigheten och behff widtaaa den regering af detta Collegii Smt, som för Wcrkcts upprätthållande är nödig; sa heurställer Stats-Urkotttt, att, remke de det pa Allmänna JndraHings-Staten upptärde 2: e Kammar-Rads Löner pä Collegii Stat inflyttas; en ärlig summa af ;ooc> Riksdaler ma pa Stak ansins, att efter Radig pröfning anwändas till omförmaldte behof; denna sununa ar efter uppgjord Calcul, den minsta, som synes bliftva af nöden, om afsigten dermed i någon matto stal! »vinnas: kommandes dock aftöningen för det Economisia eller Evile Departement, hwstket Stars-illsioktel anser »ned mycket skäl döra flyttas ifra i Krigskill Kammac-Coliegium, icke att häruti inga, emedan samma aflöning utgår af de under Departementets redowisning stående Casior. Hwad deremot Stats Contoiret angar; sa ehuru desi göromål och aligganden äro af en helt annan hesiaffenhet än Kammar-Collegil, aro de, i afseende pa Rikets Drätsel-Weck, icke mindre »vigtige och ansivarslulle samt för Werkcts Enrbctsmän och Betiening sa trägne och beswärliqe, att de medtaga hela deras tid och arbetsförmåga, om de till Statens garm och båtnad siola tillbörligen stötas.
I afseende å Svenska statens fordran hos Ottomaniska Porten för krutförsäljningsexpeditionen till Medelhafvet år 1822, utgörande 12,627 Rdr 45 sk. 7 rst., har H. Ex. Herr Stats-ministern för utrikes ärendena, uti skrifvelse till Krigs-kollegiuin den 8 Oktober 1851, tillkännagifvit, att, enligt inkommen rapport från Kongl. Maj:ts Chargé d’aftaires i Constantinopel, någon afbetalning å denna fordran då ännu icke ägt rum, samt att föga utsigt vore för handen, att någon godtgörelse före år 1857 kunde erhållas, emedan åtskilliga andra staters fordringar hos Ottomaniska Porten skulle, såsom prioriterade, i första rummet ersättas. På grund häraf, är beloppet fortfarande i räkenskaperna balanseradt. Af Krigs-kollegii hos aflidne Öfversten D. v. Bildt.s sterbhus ägande fordran? som vid 1849 års slut uppgick till 2,942 Rdr 19 sk. 2 rst., äro 1,197 Rdr 38 sk., under den 27 September 1851, inbetalda; utgörande således det vid 1851 års utgång balanserade beloppet 1,744 Rdr 29 sk. 2 rst. Å den fordran Krigs-kollegium äger uti Handelshuset J. de Ron & söners konkursmassa, uppgående vid 1849 års slut till 40 Rdr 24 sk. 6 rst., har ett belopp af 1 Rdr 25 sk. 4 rst. under år 1850 blifvit afbetaldt, och är återstoden, 38 Rdr 47 sk. 2 rst., till år 1852 balanserad. På grund af Kollegii beslut den 30 September 1851, har dess fordran hos aflidne Majoren v. Wolckers sterbhus och Tygskrifvaren Warberg, utgörande 208 Rdr 20 sk. 5 rst., blifvit i samma års räkenskap afskrifven.
Alla dessa sysselsättningar, som upptaga många timmar, voro nödvändiga på en tid, då man ej kunde köpa någonting färdigt, utan husets kvinnor själfva måste spinna och väfva, brygga och baka, och dock funnos på den tiden högt bildade kvinnor, som icke blott voro duktiga arbeterskor och kloka, styrande regentinnor, utan också mångsidigt bildade. Nu, då allt arbete är lättadt och fördeladt, äro husmödrarna ofta hvarken det ena eller det andra. De pålägga sitt hushåll en mängd onödiga bördor, och själfva röra de dem icke med ett finger. Det skulle vara bättre, om man droge fördel af, att allt arbete blifvit förenkladt och lättadt, genom att icke skapa sig onödiga och glädjelösa behof, utan själf förstode litet mera af de absolut nödvändiga sysslorna. Intet arbete i ett hushåll är under en husmoders värdighet, och när det behöfves, måste hon kunna göra det själf. Jag upprepar blott, att det icke är nödvändigt, att hon beständigt gör alla detaljer själf. Hon skall kunna arbeta och fördela arbetet på husets medlemmar, men hvarken påbörda sig sjelf eller andra onödig brådska med öfverflödiga ting; på det sättet skall hon alltid få tid till det arbete och det studium, hon längtar efter och behöfver. Att det finns tider, då barnen äro små eller sjuka, då en mors hela tid tages i beslag, kan ju ingen motsäga, men man måste också erkänna, att det skulle vara en högst onaturlig och simpel kvinna, som skulle längta från sitt sjuka barn till någon som helst favoritsysselsättning. – Lifvet är alltid det viktigaste, studierna det näst viktigaste. Men till sina studier kan en husmor i de flesta fall också skaffa sig tid. Männen och specialisterna ha visserligen den fördelen att med odelad ro kunna hängifva sig åt sitt arbete och egna sin mesta och bästa tid därtill, men så löpa de också den faran, att deras mycket enformiga arbete lätt tröttar och förslappar dem och ger dem leda vid just denna deras allt upptagande sysselsättning. Hur ofta träffar man icke t. ex. en musiker, så utledsen vid musik, att han riktigt med förskräckelse undviker alla musikaliska prestationer. Musiken har blifvit hans nödvändiga födkrok, och poesien har gått af den, liksom af så mycket annat, som från frihet har blifvit till tvång.
41 arbeten blifvit i noten till tulltaxan införd^med hänvisning i afseende på lullbehandlingen till sten, ej specificerad, arbetad; hemställande Utskottet, att detta förslag måtte bifallas. I afseende på artikeln Strumpor och andra på strump stol eller genom strumpor. stickning tillverkade arbeten, ej specificerade, hafva kommitterade föreslagit, alt vantar. heloch half-siden-strumpor, nu upptagne under särskilda rubriker med olika tullsalser, sammanföras under en rubrik med den nu för silkes-strumpor stadgade nominela införsels-afgifl af 3 R:dr Banko eller 4 R:dr 80 öre Runt per skålpund, samt alt införsels-tullen å andra slag strumpor och strumpstols-arliklar nedsättes från i R:dr 9 sk. 10 r:st. Banko, hvartill den med tilläggs-afgifter nu uppgår, till 1 R:dr R:mt skålpundet; och har detta förslag af Kongl. Maj:t blifvit godkändt. Införseln af Strumpor och slrumpstols-arbeten, andra slag, utgjorde år 1888 66,634 skålpund. Den betydliga tull-förlust, sorn, beräknad på vanligt sätt efter nästföregående årens import, skulle af den föreslagna nedsättningen i tullen å denna artikel föranledas, torde likväl i detta fall kunna anses mera skenbar än i verkligheten inträffande, enär den lägre tullsatsen otvifvelaktig! bör verksamt bidraga att på den lagliga införselns väg inleda den icke obetydliga del af dessa varor, som antagligen nu på olofligt sätt införas, särdeles hvad beträffar bomulls-artiklar, deraf förlullningarne de sednare åren varit ringa och ej kunna anses på långt när hafva motsvarat förbrukningen i landet af den utländska varan.