Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag bör äfven anmärka att, då såväl motionärerne som ock en reservant emot Betänk, tala om att Sverige har garanterat Wiener-traktaten, så ligger deruti ett irrigt begrepp om Våra af denna traktat härflytande förpligtelser. Det är icke detsamma att hafva slutit en traktat och att hafva garanterat den. Såväl i denna som i andra af oss ingångne förbindelser finnas stipulationer, hvilka af de afslutande äro garanterade. Hvar och en som har kännedom om lista artikeln af Wienertraktaten, hvilken en ledamot af detta Stånd uppläste vid det tillfälle, då ifrågavarande motion remitterades, lär väl medgifva att l)*n 2 Maj f. m. 15 den icke innefattar någon garanti från de undertecknande makternas sida. Dessa makter ega en obestridlig rätt att yrka på uppfyllandet af vissa stipulationer och bland andra äfven de i första artikeln omnämnde, men de hafva ej iklädt sig någon förpligtelse att upprätthålla dem alla. Hvad det beträffar att genom diplomatisk samverkan återupprätta ett rike, så är detta visserligen något som kan låta verkställa sig, något som bar verkställts, men aldrig, såvidt jag vet, annat än efter och i följd af krig. Om detta varit afsigten med motionerna, hvilket jag icke förmodar, så hade deråt lemnats en närmare utveckling, om motionärerne på samma gång föreslagit R. St:r att sätta K. Maj:ts Regering i tillfälle att vidtaga åtminstone de förberedande åtgärder, som deraf blifvit en naturlig och ovillkorlig följd. Något sådant har icke skett, och huruvida detta skulle vara enligt med R. Stms önskan, derom äro de sjetfve de bästa dornarena. Genem det förslag, som Frih. Tersmeden nyss framställt, eger R. o. Ad. ett tillfälle att i detta afseende yttra sina åsigter. Då detta förslag egentligen innefattar en amplifikation af det beslut* som Utsk:t har fattat, så ser jag ingen anledning att motsätta mig detsamma. R. o. Ad. torde med skäl förvänta att vid detta tillfälle af mig erhålla något meddelande med afseende på den ställning, som Sverige har intagit i den Polska frågan.
Ibland Sattu barn: Eljoenai, Eljasib, Mattania, Jeremoth, Sabad och Asisa. Ibland Bebai barn: Johanan, Hanania, Sabbai och Athlai. Ibland Bani barn: Mesullam, Malluch, Adaja, Jasub, Seal och Jeramoth. Ibland PahathMoabs barn: Adna, Chelal, Benaja, Maaseja, Mattania, Bezaleel, Binnui och Manasse. Ibland Harims barn: Elieser, Jissija, Malchija, Semaja, Simeon, BenJamin, Malluch och Semaria. Ibland Hasums barn: Mattenai, Mattatta, Sabad, Elipheleth, Jeremai, Manasse och Simi. Ibland Bani barn: Maadai, Amram, Uel, Benaja, Bedja, Cheluhu, Banja, Meremoth, Eljasib, Mattania, Mattenai, Jaasav, Bani, Binnui, Simi, Selemia, Nathan, Adaja, Machnadbai, Sasai, Sarai, Asareel, Selemia, Semaria, Sallum, Amaria och Joseph. Ibland Nebo barn: Jegiel, Mattithia, Sabad, Sebina, Jaddai, Joel och Benaja. Desse hade alle tagit främmande hustrur; och voro somlige ibland de samma hustrur, som barn födt hade. Dessa äro Nehemia, Hachalja sons, ord. Det begaf sig uti dem månadenom Chislev, i tjugonde årena, att jag var i Susan på slottet. Då kom Hanani, en af mina bröder, med några män utaf Juda; och jag frågade dem, huru det gick med Judarna, som behållne och igenlefde voro af fängelset; och huru det tillgick i Jerusalem. Och de sade till mig: De igenlefde af fängelset äro der i landena uti stor vedermödo och försmädelse; murarna i Jerusalem äro nederbrutne, och dess portar uppbrände med eld. Då jag nu sådana ord hörde, satt jag och gret, och jämrade mig i några dagar, och fastade, och bad inför Gud af himmelen; Och sade: Ack!
Hyser man denna önskan, som äfven Allm. Besv.- o. Ekon.-Utslc.t synes anse berättigad, bör man väl ock vidtaga några åtgärder för densammas uppfyllande, äfven om några omkostnader skulle deraf påkallas. Skall emellertid en sådan önskvärd förändring förberedas, bör det ske ju förr dess hellre. Såsom jag nyss hade äran anföra, har vårt nya system af år 1855 ännu icke blifvit särdeles införlifvadt med våra vanor och föreställningar. Införandet af ett nytt, och särdeles ett, hvilket så väl motsvarade alla theoriens och praktikens fordringar som t. ex. det metriska systemet, skulle derföre för närv:de försiggå med jemförelsevis färre olägenheter. Ett uppskof härmed skulle deremot antingen lör långliga tider helt och hållet undanskjuta frågan, eller ock med hvarje år förknippa ändringen med allt större och större svårigheter, allt efter som nationen blelve mera förtrogen med 1855 års system. Jag vågar emellertid uttala den öfvertygelsen, att Sverige, förutsatt nemi. H. II. 28 434 Den 14 Febrnari e. m. att dess industriel och politiska betydelse tillväxer så, som nutidens företeelser tyckas antyda, förr eller senare måste förändra sitt måttoch vigtsystem till något af de stora Europeiska, desto hellre som vårt något enda af dem, hvarken det metriska, Engelska, Tyska eller Ryska. Det må derföre tillåtas mig att ytterligare framhålla vigten deraf, att åtgärder, ledande till antagande af, vare sig inom Sverige eller, hvilket utan tvifvel vore ännu önskligare, inom de tre Skandinaviska rikena, af ett system för mått, mål och vigt, hvarigenom vårt land kunde i delta hänseende bringas till likställighet med de länder, som redan för sig godkänt ett på rent vetenskapliga grunder bygdt system, borde vidtagas med det allra snaraste. Jag tillstår öppet, att jag för min del icke anser mer än ett sådant system finnas, det metriska nemi. Dess företräde framför hvarje annat vitsordas bäst deraf, att, såsom bekant är, det begagnas vid alla vetenskapliga arbeten öfver nästan hela verlden. Det är fullständigt genom
5 Samt. 1 Afd. 7 Haft. Bcvillnings-Utshottets Memorial M 17. förslag angående allmänna bevill ningen till Rikets Ständers pröfning framlägges; och då, enligt de upplysningar, Utskottet inhemtat, kostnaderne för den ifrågaställa tryckningen icke torde uppgå till fullt 300 R:dr R:mt, tvekar Utskottet icke att tillstyrka det Rikets Ständer måtte medgifva, att omförmälda utlåtande genom Expeditions-Utskottets försorg till trycket befordras och, liksom öfrigt riksdagstryck, till Riks-Ståndens ledamöter utdelas. Stockholm den 7 Februari 1860. STOCKHOLM, tryckt hos E. Westrell, 1860. Bevillnings-Utskottets betänkande N:o fS. i J¥:o 18. Ank. till Exp.-Utsk. den 15 Febr. 1860, kl. 3 e. m. Betänkande, rövande Postbevdlmngen och dermed sammanhängande ämnen. I öfverensstämmelse med hvad Kongl.
Öberg förekallad och tillfrågad huruvida han skulle vara och blifva belåten om denna projecterade löneförhöjning blefve honom af församlingarna beviljad, men yttrade han då att han ville antingen hafva sin lön in natura, enl. hvad Kongl. Maj:ts nådiga folkskolestadga föreskriver, eller ock nödigt bränsle, tjugufyra famnar kastved, framförd till skolan tillika med den förut anslagna contanta lönen 166 r.d. och 32 sk. banco. Efter någon öfverläggning härom, stadnade skolstyrelsen vid det enhälliga beslutet att den ville tillstyrka det skulle folkskoleläraren M. Öberg för detta tjensteår som började den 1:ste nästledne julii, och för hvarje år härefter, han till nöjes förestår folkskolan härstädes, erhålla en contant lön af 166 r.d. och 32 sk. banco och tjugufyta famnar vanlig kastved, tall och gran, hemförd till folkskolan. Innan detta folkskolestyrelsens beslut kunde blifva gällande, så skulle det å allmänna sockenstämmor i Rödön och Näskott gillas och stadfästas. Folkskolestyrelsen ville ock vid detta beslut fästa först och främst det vilkor att skolläraren ej skulle få från skolan bortföra eller sälja den honom anslagna veden, utan om någon ved blefve öfrig från det ena året, så skulle den läggas till det andra året, dock så att ej mer än 24 famnar blefve anslagna för något år, och vidare det vilkoret att folkskoleläraren ej skulle processa med församlingarna för utbekommande af den minskning i lön han trott sig hafva. För öfrigt så borde skolläraren visa hvilken minskning i lön han under de föregående åren haft, innan han begärde någon ersättning derför, och lemnades derföre hans påfordran i detta hänseende äfven utan afseende.
Då grep riddaren med omedveten häftighet om den lilles arm och tvekade, om han skulle trycka honom till sitt bröst eller slunga honom bort med sin arms hela kraft. Men gossen gaf riddaren en blick, som om han ville säga: – Släpp min arm! Du gör mig illa. De upplysningar, patern äskade, vann han dock endast genom många upprepade frågor. Se här hvad han fick veta: Sorgbarn hade vandrat långt, genom stora skogar, genom många städer och farit öfver vidsträckta vatten. Hvad dessa skogar, städer och vatten hette, det visste han ej, ty han var icke vettgirig i afseende på namn, och de namn han hört hade han också glömt. På sin vandring var han icke ensam, utan hade han haft följeslagare. Men hvilka, derom gaf han föga besked. Då patern närmare frågade om detta, teg han, likasom han ej förstått frågan, och då patern upprepade den, teg han åter. Om ändamålet med sin vandring berättade Sorgbarn följande, som icke litet förvånade både patern och riddaren: – Det har blifvit uppenbaradt för min moder, att ett kloster skulle finnas i denna nejd, hvilket en gång i förflutna år blifvit plundradt af hedningar. Det blef likaledes uppenbaradt för min moder, att de röfvade skatterna skulle återfinnas genom mig, om hon med mig ville företaga en pilgrimsresa till det aflägsna klostret, och om en riddare, som är herre öfver trakten rundtomkring klostret, ville taga mig till sin ende liftjenare, och jag ville tjena honom i hundra dagar och sofva på mattan vid hans dörr. Då sade min moder, att det vore ett Gud behagligt verk att uträtta detta; min moder sade ock, att hon var mycket olycklig, och att Gud kanske skulle återgifva henne lycka, om denna uppenbarelse blefve uppfylld. Hon sade äfven, att vi borde göra detta för min faders själs skull, ty min fader har syndat mycket, i det han brutit ett heligt löfte. Derjemte var min moder glad, att hon erhållit denna uppenbarelse; hon dröjde icke att begifva sig på väg och tog mig med sig. Jag hade äfven en annan följeslagare på vägen, men nu är jag ensam. Är detta det kloster, till hvilket jag är sänd?
Vi ha därför ock beslutit att i en större skala än tillförene anordna en literär täflan och inbjuda härmed skönliterära skriftställare och skriftställarinnor att deltaga i densamma under följande bestämmelser: För en originalroman på svenska språket, med ett ämne och af en halt, som göra den tilltalande för en bildad och vidsträckt publik, samt till ett omfång af ungefär trehundra sidor vanlig bokoktav, betala vi som pris och honorar tvåtusen kronor. Härför förbehålla vi oss endast rätt att i första hand offentliggöra arbetet i Iduns romanbibliotek. Utom det kontanta arvodet öfverlämna vi åt författaren en bokupplaga på femhundra exemplar i vårdad utstyrsel, öfver hvilken han äger att efter godtfinnande förfoga. De insända arbetena komma att bedömas af en jury på fyra personer, och ha vi till medlemmar af denna nämnd lyckats förvärfva: Professorskan Fru Helena Nyblom, Skriftställaren Herr Frans Hedberg, Literaturkrilikem Herr Hellen Lindgren, Literaturkritikem Herr J. A. Runström. — namn, hvilka borga för ett sakkunnigt och samvetsgrant bedömande. Vid juryns omröstning äger äfven Iduns redaktion en, den femte rösten. Samtliga täflande arbeten skola anonymt vara ingångna til! Iduns redaktion, Stockholm, före den 1 september detta år samt åtföljas af en förseglad namnsedel, hvars konvolut förses med ett motto, hvilket äfven bör återfinnas å manuskriptet. Denna namnsedel brytes endast för det arbete, som prisbelönas. Skulle prisnämnden anse, att ingen af de insända täflingsskriftema besitter sådana egenskaper, att densamma bör tillerkännas det utfästa priset, förbehåller redaktionen sig rätt att i samråd med den öfriga prisnämnden öfver detsamma förfoga. För redaktionen af ldun Frithiof Hellberg. Än e n gäng hushållsinköp. v. I måndags afied i hufvudstaden en i vida kretsar ryktbar kvinna, den bekanta romanförfattarinnan, änkefru Marie Sophie Schwartz, född Birath, uti en ålder af nära 7 5 år. Redan 1 8 8 9 — i sitt sista nummer för året — lämnade Lea uti ldun en sympatisk och uttömmande skildring af den begåfvade kvinnans personlighet och verk.
Ad:s beslut och framstält detsamma äfven till de öfriga Ståndens bifall, och om R. o. Ad., på en sådan hemställan af Utsk. kunde ändra det beslut, Utsk. godkänt, skulle, äfven om 2:ne andra Stånd instämde i R. o. Adis af Utsk. förordade beslut, icke något beslut stå fast, utan Utsk. blifva föranlåtet att inkomma med nytt Betänkande i ämnet; hvarföre Hr Gr. o. Landtm, trodde att icke något förändradt beslut af R. o. Ad. kunde fattas i sådane §§, der R. o. Ad. förut fattat af Utsk. godkända definitiva beslut. Hr Hjärne: Jag är i hnfvudsaken förekommen genom Hr Gr. o. Landtnns förklaring. Jag anser nemi. att då R. o. Ad. icke genom någon framställning från Ulsk. fått anledn. att frånträda sitt förut fattade beslut, så mäste det stå fast dervid, till dess någon inbjudning ankommer från de andra Stånden, men som någon sådan ännu icke aflålits, anser jag, i likhet med Gr. Lagerbjelke,*att R. o. Ad. f. n. är förhindradt att besluta någon förändring i det en .gång fattade beslutet. Jag anser för öfrigt att §:ns nuvande lydelse alldeles icke lägger något hinder i vägen för R. o. Ad. att bifalla 2:dra mom. i 10:de §:n. Ty om förhållandet skulle vara sådant, att i en stad ett bolag ville öfvertaga ulminuterings-rätten, så lärer väl Magistraten komma att bos K. M:s Béfide anmäla, att ett bolag bildat sig för att på så och sä många utskänknings-ställen i de eller de trakterna af staden försälja bränvin. Detta bolag anses som en persona moralis, och i alla fall, om det skulle anses tvetydigt, huruvida alla deruti deltagande personer skulle upgifvas, så kan ju sådant ske. Men äfven om detta icke skulle vara tillräckligt tydligt, så återstår ju i 3:dje mom. alt K.. M:s Befide deruti eger fatta beslut.
Domstolens ”ledamöter, eller sorn sammankallas på grund af vid den nästföljande Riksdagen väckta anmärkningar mot ledamöter af Statsråd et. ”Pröfvas ‘Svea Hof-rätts ” föra ordet. ”Pröfvas Riks-rätts-ledamot jäfvig, som Riks-Stånden »(Riksförsamlingen) utvalt, vare dess plats i Domstolen ledig. Jäfvas ”sådan Ledamot, som blifvit genom val utsedd afStats-Råd, Högsta Domstol, Hof-rätt, Riks-Collegium eller i dess ställe inrättadt ”Verk, välje de som honom utsett en -annan i hans ställe. Pröf”vas härvid, att ibland de 35 §. omförmäla». ”Jäf emot icke rum. ”Sedan Riks-rätten sammanträdt, och alla frågor om här ”ofvan omtalade jäf blifvit afgjorda, uteslute den anklagade två i ”sender, och åklagaren en, tilldess Tolf i Rätten qvarstå.” Af det sista bland dessa moment är endast hufvudinnehållet antydt; det kan och bör utförligare redigeras, i full enlighet med hvad, som deremot svarar jB1/1. tilt R. St. Fröt. 1840 och 1841. 3 Sami. 40 Häftet. 3 Constitulions-Utslcottets Memorial, ]V:o 87. i Utskottets förslag till paragraf lydelse. Att berättiga parterna till uteslutander» ur Domstolen af flere eller färre ibland dess ledamöter, är alldeles nödvändigt, när blind slump tillsatt en af del Domarne; och det stora antal af 48 ledamöter, som Utskottet föreslår, gifver härtill lämpligt tillfälle. 1 det här ofvan först framställda förslaget, der det ursprungliga antalet ej öfverstiger Sexton personer, är ett dylikt uteslutande icke för ziflians skull nödigt. Skulle det senast framställda antagas, kunna Riks-rättens ledamöter möjligen blifva Trettiotvå, och då torde dessa uteslutningsålgärder både kunna och böra vidtagas. Såväl det ena, som det andra, af dessa förslag skiljer sig emedlertid väsendtligen från Utskottets deri, att det kan lämpas till både den nuvarande representationsformen, och till dem, som denna Riksdags Constitutions-Utskott föreslagit.
Då det likväl är ett af de vigfeigaste föremålen för statens verksamhet, att göra alla sina medlemmar i möjligaste måtto delaktige af upplysningens välgerningar och aflägsna alla anledningar till förvillelser, hvadan ock angeläget är, att folkläsningen icke vanvårdas, utan ledes och befrämjas genom framkallandet af goda läseböcker, men utmärktare författare sällan af egen drift vända sig åt detta skriftställeri» hvilket, för att lyckas, erfordrar en sällsynt förening af omfattande kunskap och förmåga att densamma klart och populärt framställa, hvaremot utsigten att få sin möda på denna väg någorlunda ersatt, är temiigen inskränkt, hafva, af sådan anledning, Rikets Ständer ställt till E. K. M:s nådiga disposition, för en gång, ett anslag af 1,000 r:dr banko att användas för att befordra författandet och utgifvandet 344 Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, JY.o »65. af goda läseböcker för allmogen, serdeles i de ämnen, hvari folkskolan lemnat förberedande undervisning. Hvilket Rikets Ständer härmed få i underdånighet anmäla; framhärdande &c. Stockholm den 5 Augusti 1848. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den i Åug. 1848.
Remisslaget, angående reglering af, för Kongl. Räntmästare och LandtRäntmästare; StatsUtskottets Betänkande, IV 2. s 1135, Lif. af BondeStåndet, IX s 323, återrem. af Adeln, IX s 320, bif. af BorgareStåndet, IX s 33a. Ytterligare Utlåtande, 1Y 3. s 36o, bif. af Adeln, IX s 687. Underd. Skrifvelse, X i. Renner, J. H., MagazinsFörvaltare, på Balance, II s 612. StatsUtskottets Utlåtande deröfver, IV 2. s 1098 — 1100, bif. af PresteStåndet, IX s 347, af BorgareStåndet, IX s 352, af Adeln, IX s 367. Representationskostnad, om ersättning af Land tMarskalkens oell Talemännens, samt Tafflarnes återställande; Motion, remitt. till StatsUtskottet, II s 1168. Utskottets Utlåtande, IV 1. s 254—* 259, bif. af BorgareStåndet, IX s 75, af Adeln och PresteStåndet, IX s 81, återrem. af BondeStåndet, II s 1807. Ytterligare Utlåtande, IV 1. s 532, lagdt till Handlingarne af BorgareStåndet, IX s 140, af Adeln, ix s 145, af BondeStåndet, IX s 193. Underd. Skrifvelse, Exped. Utskottets 339 förslag till, justeradt af BorgareStåndet, IX s 266. Underd. Revision af BancoDisconten, om.
Föredrogs det af Riksdags-Fullmagtigen Matts Ericsson frän Stockholms Län till Hedervärda Bonde-Ståndet ingifne och till Lag-Utskottet remitterade Memorial om åtskillige ändringar i 1734 års Gäsigifvare-Ordning och Förklaringen deröfver den 11 December 1766. Efter öfverläggning härom, funno Utskottets fleste Ledamöter, på sätt Betänkandet utvisar, sig icke äga anledning att tillstyrka någon ändring uti ifrigastäldte Författningar. Från detta Beslut af Pluraliteten voro likväl Herr Assessoren Gyllenhaal, Herr Kammarherren och Assessoren Grefve Posse, Herr Pro. fessoren Doctor Hagberg, samt Herr Lagmannen och Borgmästaren Palmborg, i så måtto af skiljaktig tanka: Att då det förhållande, som borde finnas emellan brott och straff, icke kunde anses iakttagit, om, på sätt 14 §. af Förklaringen den n December 1766 stadgar, Hållkarl, för d«rt han af resande fordrat drikspenningar elier LagUtskottets Betänkanden. 37 eller dera med ovett ofredat, skulle undergå spöstraff, hvilket .Lagen utstakar endast för brott af gröfre beskaffenhet.; och följden af berörde sträng* het i straffet äfven blefve, att Hållkarlar för ifrågavarande förbrytelser mera sällan tilltalades och således undgingo allt ansvar; så och enär det icke eller vore lämpeligt, att för desse händelser utsätta penninge böter, ansågo bemälte Herrar Ledamöter sig böra tillstyrka , att det uti berörde §. utsatte spöstraff kunde förändras till bestraffning af prygel, efter det förhållande sorn genom Kongl. Circulairet till samtelige Regements Cheferne om förändring uti Krigs-Arrielarne och tjenstgörings Reglementet uti visse fall den 26 November 1812 redan är bestämdt, sJ att sex par spö borde förvandlas till Femton prygel, tio par spö till Tjugofem prygel och sexton par spö till Fyratio prygel. Lag - Utskottets Utlåtande, angående Ändring i Lagens Stadgande uti 5 Cap. 4 §. Utsöknings-Balken.
Afslogs. N:o 104, i anledning af väckt motion om*förklaring af 9:de punkten i Kongl, kungörelsen den 3 December 1842, angående upphörande af afgift för försegling af kärl, lådor eller omslag, deri varor eller flyttgods transporteras. Bifölls. N:o 105, i anledning af väckt motion, angående förändrad beräkningsgrund för åtskilliga kommunala utskylder. Bifulls. Prot.-utdrag den 17 Juli 18J8. 557 IS:o 106, i anledning af väckt motion, angående undersökningars anställande för sänkning af sjön Wenern. Bifölls. S. D. Sedan Ståndet funnit nödigt att af Ståndets ledamöter ytterligare utses 6 suppleanter i Förstärkta Stats-utskottet för att vid inträffande behof der fungera, företogs nu val i berörda afseende och befunnos, efter valsedlarnes öppnande och rösternas summering, till suppleanter i förstärkta utskottet vara utsedde. Prosten Schröder, Professor Agardh, Kyrkoherden Bergvall, Prosten Klintberg, Prosten Lindberg och Doktor Sandberg. S. D. Föredrogos ånyo Stats-utskottets nedannämnde utlåtanden och memorialer, hvarvid Ståndet fattade beslut, som följer: N:o 243, i anledning af erhållna återremisser å betänkandet N:o 158, angående rusthållarnes inom det s. k. Kungsöhrs län, ifrågaställda befrielse från erläggande af nu utgående lösen för de räntedagsverken, hvilka af deras stamhemman skola utgöras. Bifölls. N:o 244, angående afslutandet af Götha Kanalbolags och Malmö f. d. diskonters utredning. Bifölls. N:o 245, i anledning af Skomakare-enkan A. Wessbergs ansökning om eftergift af en Riksgälds-kontorets fordran. Bifölls. N:o 246, angående gratifikation åt t. f. Stals-kommissarien A. W. Kock. Bifölls.
SKOMAK. God morgon, god morgon! Ska' vi vänta på LIKTORNSOPERATÖREN (med en lagerkrans). för var jag så klok och tog karpus med mig! VAGNMAKAREN. Det sa' jag åt mig sjelf också i morse och der häck! Men jag ser inte en katt! Har inte skomanesfesten i dag? Nu skulle folket samlas här bakom och bilda karen sagt åt boktryckaren, att vi skulle begå minSKOMAK. VAGNMAKAREN. Jo visst, jo visst! målets fot! Så der! Vill herrarne bilda en halfcirkel omkring föreLIKTORNSOPERATÖREN. mer nog folket. Vi kan börja med kantaten, tycker jag, så komVAGNMAKAREN. inte syns till. Han brukade alltid bjuda på glögg förr om åren! SKOMAK. Men jag förstår mig inte på borgmästaren, som han försofvit sig. Ha herrarne ton? C, fiss, g, h. Åh, om ni börjar sången, så vaknar han nog, om blir en rigtigt odiös ensemble. Jag börjar då! Men pass på i trion, så att det Solo Recitativ. VAGNMAKAREN. Hell dig, välgörare! Allt är förgängligt här i jordens jemmerdal, Hell dig, borgmästare! Men minnet af ditt verk, det har ej annat val SKOMAKAREN. Än lefva evigt, ja lefva trots afund och kabal. Bra hvissladt, vagnmakare! Syns inte glöggen än? Gå på, skomakare! Nu kommer arian. Den skall VAGNMAKAREN. tas riktigt idealiskt, så skall du se, att borgmästaren vaknar! SKOMAKAREN. Aria. Rosornas andning och nejlik-knopparnes doftning bland Så falsk i håg, underblommornas öden! Som glittervåg Hon smög mot honom hårets svall; Och lilja så hvit och lilja så röd Der susar hafvets friskhet all. Begrunda förtroligt lefnad och död! Det var en rar strof, men jag tyckte inte, att LIKTORNSOPERATÖREN. det hade afseende på föremålet och våra nuvarande förhållanden. Hvar har du fått det der?
Under det den snöhöljda nordens ap PianAEa (i t o A A a t A, a3eC Atatri ocPu o a t m, en SagaPuatC, Aom unSet m o 3 a t u n g barn ännu i midten af vårmånaden se drifSen nanAEa, » o m Aug t o t noA muCEuonefc fötAO&amp;et att Se .stöta må-Een ApiuEja vor af ansenliga dimensioner hopade, hvart | ' tån AjeEj ' i&gt;uApl ajTan, g a m m a C ePCct u nqr. de vända blicken, o c h känna kalla kårar utefter ryggen, hvar gång de se på termometern, är det i Bournemouth sedan flere OcPu Setfofc juBEa t mun Euta » ton ^ [ag teset ej. å t Piungat äteAtoS, veckor full vår med blid temperatur, solklar luft o c h muntert fogelqvitter, manande t Sag e m o t 3ug miPEtatSet t o A t e t jot Set Se R-toAAat j; 4.amman3e natuoiaet till utflykter i stadens härliga omgifmngar, ocu. Eåtft memxiArlot t muEEtonet Ptån^TCotSanPanS, j? t å n » bSet, u e A t e t, o » t e t der promenaderna slingra fram mellan majestätiska trädgrupper, i hvilkas stammar safett » å t a n » » AEagjaEt StänPua meS » uti ett änSEo » t j-iu8eE uftån s o n tuEE zon: ven sjuder för att gjuta lif i svällande bladfiEoS; Cj^uS meS 3ig oeli. Sun fituS, Sa täppte knoppar, som, när de brista, fylla luften ej fteEEet p å a t 6 e t a i n PojuetA otS man! med balsamiska vällukter.