Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Paykulls anmärkning, att ett visst åldersmått må anses befria från mottagandet af detta uppdrag, förtjenar någon uppmärksamhet. Då det i åtskilliga andra författningar är stadgadt att man vid 60 år är befriad från dylika uppdrag, torde det icke sakna skäl att ett dylikt stadgande äfven införes här. Sedan öfverläggnigen förklarats fulländad samt, med anledning af H. Exc. Hr Grins o. Landtmms framställning af de derunder gjorda yrkanden, så väl Gr. af Ugglas samt Hrr Adelborg VI B. 13 196 1)en 16 Maj e. m. och Hjarne förklarat sig instämma uti det af Gr. Lagerbjelke gjorda förslag, att Irsta mom. skulle bibehållas oförändradt, men nedflyttas under det 2:dra morn., samt att från början af sistnämnde morn., hvilket i öfrigt borde bifallas, skulle uteslutas ordet ”annan, ” som ock Gr. Hamilton tillkännagifvit. att han ej åsyftade någon annan förändring i §:n, än att ordet ”bosatt” i 2:dra mom. utbyttes emot ordet ”mantalsskrifven” ; gjordes först propos. å bifall till Irsta morn., med förbehåll att förslaget om dess nedflyttning under det 2:dra mom. skulle särskildt pröfvas; hvarefter och sedan denna propos. blifvit med ja besvarad, propos. framställdes å bifall till 2rdra mom. med uteslutande af ordet ”annan”, dervid svarades flere ja jemte ett eller annat nej; och förklarades ja hafva varit öfvervägande. Slutligen gjordes propos. å den föreslagne omkastningen af §:ns momrter och besvarades med ja; hvarefter den vidare pröfningen af Betrdet uppskjöts till nästa plenum, samt E. o. Ad. åtskiljdes kl. nära */2 10 e. m. In fidem, O. Brakel. Fredagen den 18 Maj 1860. Plenum kl. 10 f. m. Upplästes följande, af Hr Silfverstolpe, Predrik Otto, ingifne mern.:
Majds Nådiga Remiss, rörande Lånebiträde af Allmänna medel till Trollhätte Canaloch SIussJVerks-Bolag, m. m. 116:0 i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss uppå Lieutenanten O. M. von Fiecindts underdåniga ansökning om ersättning för liden förlust å dess Boställe Fullstad. 117:0 Den 10 i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss, rörande Lånerätt i Riksens Ständers Banque för Allmänna Brandförsäkrings-Verket. 118:0 Den 12 angående förökadt Anslag till Riksdags-kostnadernes bestridande m. m. 4 5o *119:0 Den 20 November; i anledning af Kongl. Majus Nådiga Proposition om Stats-Verkets tillstånd och behof, i hvad den rörer Riks;' Statens Tredje Hufvud-Titel. 120:0 angående Stats-Reglerin gen i allmänhet, och med öfverlemnande af Riks-Staten för år 1824 och följande åren, intill nästa Riksdag. 121:0 i anledning af förekom men fråga om rättigheten, att utfärda Invisningar, ställde på enskild man m. in. 122:0 Den 22 i anledning af verkställd granskning utaf Militiae-Boställs-Cassans Räkenskaper.' i25:o Den 29 rörande Garni zons-Sjukhus-Byggnaden i Stockholm. i24:o rörande meddelande af ar betsplaner m. m. i afseende på Allmänna Byggnaders uppförande. i2Ö:o angående inrättandet äf enskilda Banquer eller Disconter. 126:0 i anledning af verkställd granskning af Kongl. Nummer-Lotteriets Räkenskaper för år 1821. 127:0 Den 1 December; angående Sjöfartens skyddande emot Spanska Kaperier.
Orörd af en ny folkande är hon i sjelfva verket ännu den gamla konsten, men i dess aldra djupaste förfall. I motsatta ändan af salen står ett gyllene kors och i grannskapet af detta en för tillfället öppen kassakista. Aldrig har ett samtal öppnats i kyligare och mer afmätt ton än det emellan den kristne biskopen och den hedniske filosofen. Petros dolde ett hat, som han verkligen hyste, men sökte i ton och hållning gifva tillkänna en föraktfull öfverlägsenhet, hvaraf han icke var mägtig. Krysanteus var såsom alltid naturlig. Han lade endast lefnadsvettets band på den djupa, instinktmessiga ovilja, han kände för de athenske Kristianernas biskop. De begge vid arbetsbordet sittande presterna läto icke af samtalet störa sig i sina sysselsättningar. Disciplinen förbjöd dem att med ett ögonkast yppa sitt intresse för samtalet och de samtalande personerna. Men deras öron voro spända, och de förlorade icke ett ord af hvad de ville höra. – Du har några dagar varit borta från Athen, sade biskopen till Krysanteus. – Ja ... Och du har tillkännagifvit, att du önskade ett samtal. Hvad vill du mig? – Du återkom just i rättan tid, för att erhålla del af ett edikt, hvarom den förste af stadens valde embetsmän är skyldig att taga kännedom. – Nåväl. Och det är du, som har att meddela mig det? – Ja. – Du måtte då göra det å prokonsulns öfver Akaja vägnar, ty hitintills har det varit han, genom hvilken kejsaren kungjort staden Athen sin vilja, sade Krysanteus med uppriktig förvåning, ty det förekom honom besynnerligt, att en kristiansk prest skulle delgifva honom befallningar från regeringen. Petros besvarade icke denna fråga, utan vände sig till den penningräknande presbytern. – Är räkningen slutad? frågade han. – Slutad, högärevördige fader, svarade denne, i det han tillsnörade pungen, i hvilken han nedlagt de räknade silfvermynten. – Clemens, min älskade son, fortfor biskopen vändande sig till den unge föreläsaren, – tag denna summa och utdela henne till de väntande arme bröderna.
Regeringsformen föreskrifver, godkänna de af Constitutions-Utskottet, i samma Memorial, nu framställde förslag till ifrågavarande Grundlags-ändringar, endast med undantag af Ridderskapets och Adelns samt Borgare-Ståndets vid 5 och 6 §. §. Regeringsformen gjorde anmärkning, att en Ivrigs-Minister borde finnas för Landt-försvarets och en annan för Sjö-försvarets ärenden, samt att, i sammanhang dermed, Stats-Rådets Ledamöters collectiva antal borde okas från Tretton till Fjorton, hvilken fråga Ridderskapet och Adeln, under förblifvande vid Dess derutinnan .förut fattade beslut, och med godkännande af den utaf Constitutions-Utskottet, i afseende derå, föreslagne voterings-proposition, öfverlemnade tili Förstärkt Constitutions-Utskotts afgörande. Ut Supra'. S. D. Föredrogs å nyo och bifölls StatsUtskottets den i3 dennes under N:o 658 aflåtne - Den 17 December. 33 låtne, samt följande dagen på bordet lagde, Memorial, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse, angående ändring uti Instructionen för Riksens Ständers Revisorer nr. m. Ut Supra. S. D. Vid förnyad föredragning af Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Ubskottens den 21 sistl. November under N:o 2 38 afgifne, samt den 22 i berörde månad eftermiddagen på bordet lagde, förnyade Utlåtande, rörande frågan, om offentlighet vid Riks-Ståndens öfveriäggningar; fann Ridderskapet och Adeln, att samma Utlåtande, med afseende på Riksdagens annalkande slut, endast borde läggas till handiingarne. Ut Supra. S. D. Föredrogs å nyo och lades till handiingarne Lag-Utskotteis den 12 sistl.
Domhafvandens skrifvelse angående fångens inställande vid det till samma dag utsatta urtima ting, likväl underlåtit att derom föranstalta; samt den af Konungens Befallningshafvande åberopade omständighet, att den från fången anhållne handling, som ansågs vara falsk och för inskaffande af upplysningar i fråga derom blifvit till Östergöthlands län afsänd, ännu berörde den 15 December derifrån icke återkommit, desto mindre bordt, på sätt Konungens Befallningshafvandes förklaring innehölle, anses utgöra någon anledning att icke låta utsända fången till nämnda urtima ting, som han var jemväl för annat brott än förfalskning angifven, och i allt fall enligt Kongl. Förordningen den 10 April 1810 fången ovilkorligen skolat inom tre veckor, efter det underrättelse om hans inmanande i häkte blifvit Domhafvanden meddelad, för Rätta ställas; alltså och med tillämpning af 1 Kap. 12 §. Rättegångsbalken, jemförd med 9 Kap. 5 §. Utsökningsbalken, funne Kongl. Hofrätten skäligt döma vederbörande Landshöfding och Landssekreterare, för hvad i anförda måtto dem vid utöfning af Konungens Befallningshafvandes embete till last låge, att böta tillsammans femtio daler silfvermynt med sexton Riksdaler 32 sk. banko. Detta utslag har icke blifvit öfverklagadt. Det uti 1854 års berättelse upptagna aktionsmål emot en tillförordnad Domhafvande i Södra Möre för orätt dom i ett konkursmål, är nu af Kongl. Majit afgjordt genom nådigt utslag uppå Domhafvandens, Direktionens för Calmar stads Sparbank och mina besvär den 9 sistlidna Juli af innehåll, att Kongl. Majit funnit skäl icke vara anlördt, som i Hofrättens öfverklagade utslag i fråga om det Domhafvanden för felaktigt domslut ådömda ansvar kunde verka ändring; men att hvad deremot anginge de af mig och Sparbanksdirektionen emot Domhafvanden framställda ersättningspåståenden, Kongl.
Göteborgs och Oroust och Tjörns. Stenkyrka. Bohus. Inlands. Rönnängen. Klädesholmen. Forsshälla. Resteröd. Ljung. Ödsmål. Norum. Jörlanda. Solberga. Hålta. Lycke. Harestad. Thorsby. Göteborg s. Alla socknarne i Vestra Hisings härad. Garl Johan. Frölunda. Askim. Hallands. Fjäre. Styrsö. Släp. Walda. Tölö. Hanhall. Onsala. Ölmevalla. Landa. Frillesås. Wärö. Warberg 8. Stråvalla. Åhs. Torpa. Lindberg. Träslöf. Tvååker. Halmstads. Morup. Stafsinge. Skrea. Eftra. Steninge. Harplinge. Söndrum. Wapnö. Laholms. Snöstorp. Trönninge. Bih. tilI H. St. Skrifvelse N:o 446. Län. Fögderi. Socken. Hallands. Laholms. Eldsberga. Laholms Landtförsamling. Skummeslöf. Kamp. Tjerby. Christianstads. Norra och Södra Båstad. Åsbo samt Bjäre. Westra Karup. Houf. Torekow. Grefvia. Förslöf. Barkåkra. Höja. Ströfvelstorp. Ingelstads och Jerrestads. Stora Köpinge. Ingelstorp. Walleberga. Löderup. Borrby. Hoby. Nöbbelöf. Cimbrits. Gladsax. Willands, Gärds och Rörum. Albo. Mellby. Hvitaby. Raflunda. Maglehem. Åhus. Ljungby. Gualöf. Ifvetofta. Malmöhus. Luggude, Rönnebergs Wälinge. och Onsjö. Farhult. Jonstorp. Brunnby. Wäsby. Wiken. Allerum. Helsingborgs Landtförsamling. Raus. Qvistofta. Glumslöf. Herslöf. Örja. Expeditions-Utskottets Förslag till anderd. Skrifvelse N:o 145, 467 Län. Malmöhus. Blekinge. Calmar. Fögderi. Luggude, Rönnebergs och Onsjö. Torna, Bara och Harjagers.
Lagerbjelke: Frill. Stjernstedt har, bland annat, såsom skäl för bifall till förslaget anfört, att det vore af vigt för K. M. att veta huru saken aflupit hos R. St. vid voteringen Stånden emellan, emedan derigenom tillfälle kunde yppas att återkomma med samma förslag i fall det endast blifvit af ett Stånd afslaget, samt om goda skäl i de öfriga Stånden blifvit anförda för bifall. I anledn. deraf ber jag blott att få anföra, att de skäl, som blifvit anförde för bifall, i alla fall ej intagas i den und. skrifvelsen; ang:de en afslagen propos., så att K. M. i alla fall ej genom denna skrifvelse kommer att få veta dessa skäl. Det vore väl ock höjden af vidlyftighet, att i skrifvelsen upptaga att de skälen äro anförda för, och de emot. — Att det skulle vara så vigtigt att uti skrifvelsen uppgifva då förslaget endast förfallit genom ett Stånds beslut, för att K. M. sedermera på grund deraf skulle kunna återkomma med detsamma; detta skäl kan jag icke med gifva giltighet, enär vi af erfarenheten finna, att vid grundlagsändringsfrågor, sedan frågan af ett Stånd blifvit afslagen, den ofta går, som man säger, ”på en slump” hos de öfriga Stånden, emedan dessa Stånd ej bry sig om, att så noga begrunda saken sedan den i alla fall är afgjord genom det afslående Ståndets beslut. Såsom prejudikat, tror jag sådana beslut vara nog osäkra. Skulle frågan komma att afgöras så, som Exped.Utsk. föreslagit, så ber jag att vid nästa tillfälle, då en K. propos., om lagfrågor fallit, emedan 2 Stånd slädnät mot 2, Exped.-Utsk. då, för konsequensens skull, i skrifvelsen måtte säga, att den K. propos:n fallit derföre, att de oell de 2 Stånden stadnade mot de och de 2 Stånden; hvilket jag dock anser synnerligen olämpligt. Jag förnyar derföre vördsammast min anhållan om propos. på återremiss. Frih. Gederström, Jakob:
— Er annat förhållande skulle ytterligare öka de bördor, som wid re->!iHrion bststva oskriljaktiga, endast för al kchredsstalla de personers winningslystn d, som igenom Lmco myntets inoch utwäx. ling, medwerkar til ScalenS iräkave trångmål, och sannolikt inom korrt tid, derwid föidubblat sina Lennler; som nnligen lii mer än 60 procent ursald, Lmcamynt och således med tung hand tryckt det Allmänna, bade wid Riksqälds.WerketS förefallna behofwer och igenom sgiotsrintzens inflyming pa Handeln och Näringarna. För enikillda persoirerö afhandlingar, träffade innan 1797 ärs ucganq, ware sig om köp eller ian, lärer ej blnwa annan måttstock, än Oeäu - Sedlarnas gängbara wärde da »adana blifwit asstutna, hwaraf följer, ar intet lidande dem tilsogas kan. Ägare af sä beskaffade fruktbara C,piller, h.ffwa sa mycket mindre anledning at anse sig förlorande, som deras contant-, förmögenhet, för fa mannder sedan, wid dä warande högt upstegrade agio, agde er lågt nedsatt summe-lal, wid jämnsörelse med Lanco och en afkastning eller ränta lika odryg för dageliga behofwet. De i rörelsen warande Lreäir-Sedlar förlora ej eller igenom utbyte emot Lanea, med det nu föreslagna märreljga s^o, emedan warupriserna skola, enligt sakeus natur, i betydligare man falla, dä betalningen siker i redbart mynt.
Utsöknings-Balken skall erhålla följande förändrade lydelse: “Konungens Befallningshafvande vare skyldig alt gifva skriftligt utslag med skälen dertill, och teckna derunder inom hvad tid den, som dermed ej nöjes, lår söka i Hofrätten ändring, efter ty, som i 9 Kap. sägs. Konungens Befallningshafvande i Stockholm skall, efter det saken så utförd är att utslag bör gifvas, genast bestämma dagen, då utslaget ulgifves, hvarom, då part är frånvarande, anslag göres, vid middagstimma, dagen före den, på hvilken utslaget utfärdas4'. Hvilket Rikets Ständer härmed få i underdånighet anmäla; framhärdande etc, Stockholm den 26 Mars 1866. l':0 30. Uppläst och godkändt hos Ridd och Adeln den 17 Mars 1866. Preste-Ståndet den 21 Borgare-Ståndet den 21 Bonde-Ståndet den 2 6 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående uppkörande af pmninge-insamlingar vid bröllop ock barndop. (Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 55.) 8. A. K. Hos Rikets Ständer bar blifvit anmärkt: att påbuden om upptagande af kollektmedel vid bröllop och barndop vore af den beskaffenhet, att de numera icke kunde anses med allmänna tänkesättet öfverensstämmande: att högst opassande vore att med högtidliga religiösa förrättningar förena penningeuppbörd; samt att sådan dessutom medförde eli i förhållande tili beloppet af de influtna medlen alltför vidlyftigt bokföringsocb redovisningssätt; och har af dessa skäl blifvit föreslaget, att Kongl. Brefvet den 14 December 1753 och Kongl. Brefvet till Konsistorierna af den 4 April samma är måtte upphöra att vara gällande.
Men med all denna medkänsla för do lidande låter hon ej förleda sig att — som så ofta är fallet — idealisera d e m. I denna förening af kärlek o c h rättvisa, af varmaste deltagande o c h sträng objektivitet ligger hennes storhet. H o n tecknar i Meir Ezofowicz — som i sin svenska, i dessa dagar utkomna öfversättning fått titeln » I do djupa dalarna » — ett litet polskt judesamhälle i så klara, lofvande färger, att man måste tro på skildringens riktighet. O c h detta är medlet, som hon använder för att närma de bägge folken till hvarandra. H o n vill, att hennes landsmän o c h för öfrigt äfven alla andra nationer skola lära känna judarne, som så länge stått som främlingar ibland dem. F ö r detta mål verkar hon såväl genom » I de djupa dalarna » som genom Mirtala, E l i Makowea o c h, efter hvad jag tror, ännu flere af sina berättelser. M e d sin varma, sympatiska uppfattning af människonaturen anser hon, att all ökad kännedom o m ett folk eller en individ är ett steg m o t harmoni o c h förståelse. D e t både mångsidiga o c h grundliga vetande hon besitter, har hon därför, liksom så många andra framstående kvinnor, förvärfvat lrafvudsakligen på själf studiernas väg. R e d a n vid sexton år ingick hon giftermål m e d en närboende godsägare vid namn Orzeszko, betydligt äldre än h o n själf. Deras äktenskap, som blef barnlöst o c h, efter hvad en biograf antyder, kanske icke fullt lyckligt, upplöstes redan f e m år därefter, i det godsägare Orzeszko förvisades till Sibirien såsom delaktig i den polska resningen år 1863. Sålunda lämnad ensam började Eliza Orzeszko ägna sig åt litterära sysselsättningar o c h vid tjugufyra års ålder framträdde hon för första gången inför offentligheten. H v a d hon vid denna tidpunkt skref var svagt — själf uttalar hon sig särdeles strängt angående sina förstlingsarbeten — m e n vittnade på samma gång om verklig begåfning o c h ingaf förhoppningar, som icke heller skulle bli gäckade.
7 Departements-chefen, Statsrådet Herr Friherre Gripenstedt uppläste till justering ett, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts, på Stats-Rådets enhälliga tillstyrkande, denna dag fattade beslut, uppsatt förslag till Kongl. Maj:ts nådiga Proposition i fråga om afsöndring af jord från Eskilstuna kungsladugård till utvidgning af Eskilstuna stads samt Klosters och Forss församlingars begrafningsplats. Kongl. Maj:t behagade, enligt Stats-Rådets tillstyrkande, i nåder gilla berörda förslag, sådant det finnes detta protokoll bilagdt, och befallde att, i enlighet dermed, nådig Proposition skulle till Rikets Ständer aflåtas. Ex protocollo Axel Adelgren. STOCKHOL»:, TRYCKT HOS Jon. BECK »IAN, 1863. Kongl. Ank. till Exp. Utsk. den 24 Okt. 1863, kl. 11 f. m. Kongl. Majlis Nådiga Proposition till Rikets Ständer, i jråga om försäljning af Nya Varfvet vid Göteborg; Gifven Stockholms Slott den 23 Oktober 1863. Redan i det utlåtande, som den 17 Februari 1843 afgafs af en i nåder förordnad Komité för utarbetande af förslag till sjöförsvarets ordnande, yttrades den åsigt att, då Kongl.
Utskottet hade ej bort kunha sakna upplysning dertuli, att ifrågavarande Skepp var öfver25 år gammalt, visserligen repareradt och från dockan såsom sådant utgånget 1824, men icke derföre hvarken nytt, eller ens jemförligt ined något af våra öfriga Skepp, om icke ett ännu äldre; då hat försäljningen således Den 18 Julii e. nr. 367 varit i fullkomlig öfverensstämmelse med den fastslälde principen, hvilken Utskottet förklarat ovedersägligen instämma med Rikets praesumtiva nytta, och anmärkningens grund således ingen. 4:o Emot StatsSecreteraren Arnellf dels rörande behandlingen af målet om E.xpeditionsSecreteraren Lindgrens anhållan om afskrifning af hans skuld till Passevolan ce Fonden , dels ock om General Schulzenheims sökta och vundna befrielse från accords ersättning. Det är i sanning oväntadt, att finna en icke allenasi frän StatsRådet skiljd och för skuld banqueroulerad samt förrymd person af ConstilutionsUtskottet anmäld efter 107 §. Huru skola väl Rikets Ständer hos Konungen skriftligen anmäla deras önskan, att han ville ur StatsRådet och från Embetet skilja denna person? 5:o Emot Förste ExpcditionsSecreteraren von Printzencreutz , i afseende å det origtiga i formen af att föredraga målet, beträffande Kyrkohemmanen i Halland. Åter en besynnerlighet af Utskottet, att efter 107 §. RegeringsFormen anmäla en föredragande ExpeditionsSecreterare.
Landtm., att ingen af de talare, som yttrat sig, yrkat bifall till Utsk:s hemställan, och Hr Landtm, fördenskull finge hem ställa om R. o. Ad. ansåge de emot den förevar. 44 punkten gjorde anmärkmr föranleda till densammas återremitterande. Ropades ja. 4 H. 15 Dea i9 April e. m. 45 och 46 punk ter ne. Hr Hosén bl ad: Till följd af del beslut R. o. Ad. ang:de nästföregående punkt fattat, torde det jemväl vara nödvändigt att återremittera de nu föredragna, såsom helt och hållet beroende af den förra. De förevar. 45 och 46 puti klei ne blefvo, uppå härefter framsläld propos., till Ulsk. återremitterade. Hr Rosenblad: Nästa punkt afhandlar ett ganska vigligt ämne, och innefattar förslag till en för banken alldeles ny rörelse. Som det är att förmoda, det diskussionen derom blir särdeles liflig och tiden nu är temligen långt framskriden på aftonen, får jag vördsammast hemställa lill Hr Gr. o. Landtm, samt H. R. o. Ad. om ej lämpligast vore, alt uppskjuta föredragningen deraf till nästa plenum. Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåge att. pröfningen af återstående delen af BankoUtsk:s betänk. N:o 42 borde uppskjutas till nästa plenum. Ropades ja. Anmäldes och lades på bordet följande från BankoUtsk. inkomne mern. och ut!åt:n: N:o 45, med anmälan om en verkställd omröstning; N:o 46, i anledn. af väckt fråga om återbetalning lill hemmansägaren W. Hallanders sterbhus af erlagd öfverränta å diskontlån; och N:o 47, i anledn. af de inom RiksStm gjorde anmärkn:r vid Utsk:s utlåt. N:o 24. H. R. o. Ad. åtskildes kl, ) till 11 e. m. In fidem protocolli, Alberl Munck. Lördagen den 22 April 1848.
Sök ej att väcka ditt barns aptit genom att gifva det läckerheter. Tidningen utkommer i hufvudstaden hvarje helgfri fredag och kostar för ett qvartal endast I krona, postarvodet inberäknadt. — Sista numret i Rum med stark gasbelysning äro osunda. För mycken värme stör barnets sömn. Mjuk flanell begagnas närmast kroppen. Var mycket försigtig med användandet af afförande medicin och begagna ej rogifvande medel, när de äro otåliga och ej vilja sofva. Först när barnet är fem år, får det begagna gunghästen. Uppmärksamma tänderna, hvilka äro så vigtiga för födans tuggning och matsmältningen .- När tandsprickningen börjat på allvar, kan du begynna med afvänjningen. Dagligt användande af såpa eller tvål vid tvättningen är ej nyttigt, ty huden beröfvas derigenom sin oljaktiga betäckning. Mins, att barnet är ej alltid hungrigt, då det skriker. Bruka ej medicin under tandsprickningen annat än efter läkares ordination. Barnets ben och fötter få ej besväras af för långa kläder. Det bör hafva godt utrymme att röra och sträcka de små benen. Akta väl på, att kakelugn och fönster ej kunna åtkommas. Skummjölk är ej nyttig för de små, men gif dem rikligt med sund och ny mjölk. Ny potates är ej nyttig för dem. Barnen få aldrig lockas att äta mera än de önska. Lukt af målarefärger är osund för dem. Ombesörj att vattenbehållare och filtrerapparater rengöras ordentligt och regelbundet. Renlighet är barnets halfva lif; håll derför dess händer, fötter och armhålor väl rena. Var ej för hastig med att låta draga ut dess tänder. Vi se månget från födseln svagt barn blifva sundt och kraftigt genom omsorgsfull vård, under det månget af naturen friskt och starkt tvinar bort och dör, i följd af dålig och oförnuftig behandling. Gif ej edert barn sammansatt föda, sylter, grönsaker, puddingar eller sötsaker. God mjölk är af alla lifsmedel det bästa och naturligaste. Sörj ej mera för din hästs och din hunds goda näring än för ditt eget barns. Feta pomador och oljor göra ej håret någon nytta; detta får ej växa för långt eller krusas.
Men att deremot Utskottet anfört seminarii-elevernas så betydliga årliga minskning såsom ett skäl och det enda skäl, det kunnat påfinna, hvarföre seminarierna allesammans skulle böra bibehållas; och att Utskottet icke heller, emot det förslaget, att tjenligare skollärare-elever, ani seminarierna, skulle kunna i kyrkans egna preliminära prestbildnings-anstalter, i kathedraleller kyrkoskolorna, erhålla all erforderlig förberedelse för barnaundervisnings-kallet, icke haft stort annat att invända, än att der skulle saknas praktiska undervisnings-öfningar, ehuru sådana just saknas mera i seminarierna, än i de offentliga läroverken; samt att för öfrigt Utskottet, ehuru det i korthet behagat referera, dock alls icke fästat något det minsta afseende vid, de måhända behjer - 14 Allm. Bese.- och Ekon.-Ltskotte/s Betänkande, N:o GS. tansyärda motiver, på hvilka motionens frenne slutförslag just grunda «ig.— sådant är, i en rätt vigtig samhällsfråga, ett UtskottslÖrlärande, som väl icke ina kunna godkännas.» N:o 68. Ank. till Exp-Utsk. den 17 Mars 1854, kl. 11 f. ra. Betänkande, i anledning af vackt motion om rättighet för tjenstförrättande Kontraktsprost, alt under extra Nådår uppbära hela inkomsten af de så kallade Proste-tunnorna. LTti en hos Högvördiga Presteståndet väckt, till Utskottets behandling öfverlemnad motion, har hr prosten J. /.