Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Följaktligen har jag trott, att jag borde vara förstådd, när jag vid hvarje tillfälle upprepat, att jag ansåg det ålig* gandet att styra spannmålshandeln och bibehålla jemnä priser vara en sak, hvarmed Regeringen ej borde sig befatta, Jag har Upprepat det flere gänget, och göt det nu för sista gången, men då jag förklarar detj så ber jag äfven få förklara, att jag anser frågan nu vara, om creditivet skall användas så, att man för detsamma får det minsta, eller det mesta qvantum spannemål. J^är nu fråga är, att först, då missväxt yppats, lemna creditivet åt enskilte handlande, så är det gifvet, att prisen skola stiga. En talare, Friherre Cederström, har sagt alt jag ej fb'r3tod Betänkandet, då jag yttrat att man till de handlande kunde säga: Ni skola taga det mesta J kutinen få; men jag hemställer , om icke Upphandlingen blifver dyrare , när roanbegynner den först i missväxfår, och jag hemställer om någon handlande lär lemtia spannmålen för bättre pris, än hvad dea i ali - 3ö8 Din 2? ÖHoier /, m. ttiSnhet gäller, och han vid marknaden kan fi för den. Följaktligen kan jag ej finna annat, än obestridligt, att crediiivet gör mindre verkan, då man köper under missväxtår, än då man gör det vid låga priser. Det är i det afseendet jag trott, att ett creditiv i vara vora bättrs ä'n ett creditiv i penningar. Man har sagt, att transponeme ej kunna ske, när det erfordras, men jag tror ej, att spannmålen blifver mera transportabel derföre, att den köpes af enskild man, och sedan transporteras, än om Regeringen har denna omsorg. När 1812 örn hösten en till utseendet god skörd förvandlades till missväxt, så erfor man, att om ej Regeringen då genast hade gitt i för. fattning om uppköp och afsändande af spannmål till de norra provincerne, bade de svultit ihjäl. Man har sagt, att Kyrkostaten och Cicilien visade exempel på skadligheten af en Magaz nslnrättning.
Dagsverken, utan med anledning af en äldre öfverlåtelse af Kungs Ladugårdens bruk på Öfversten af Klint och dess arfvingar, samt härtill kommör, att med den, uti 8. §. af Kongl, förordningen den *0 September Itats-Uts kottet* Betänkanden. 1815 ,Räntegifvare förunnade frihet att liisa dagsverken, anslagne Räntetagare som äro boende på mera än en mils afstånd från Räntegifvarnes hemvist, blifvit förenadt det uttryckliga villkor, att stadgandet härom icke skall gora någon ändring uti sSdane ännu gällande Arrende Gontracter om Kungsgårdar och andra Krono lägenheter, som kunna innebära rätt till Krono Dagsverkens utfordrande in natura äfven utöfver en mil från de utarrenderade Egendommarne, i hvilket fall Innehafvarne af sådane arrende Contracter, för sin Arrende tid, bora utan inskränkning vid samma rättighet bibehållas; Anse förenade Utskotten Innehafvaren af Wisborgs Kungs Ladugård lika litet kunna förmenas, att in natura uttaga och begagna alla dertill anslagne KronoRänte Dagsverken, utan afseende på det större eller mindre afståndet emellan Kungs Ladugården och Räntegifvarnes hemvist, sorn desse sistnämnde ej ega någon i Författningarne grundad rätt, att under den tid nu gällande Arrende Corr tract om Kungs Ladugården fortfar, med penningar betala de Dagsverken för hvilkas utgörande mera än en mils resa erfordras; Hvadan ock Utskotten icke kunna tillstyrka bifall å Eric Dettloffsons i förevarande hänseende gjorde hemställan. Hvilket till Riksens Höglofl. Ständer* närmare bepröfvande vördsamt öfveilemnas* Stockholm den ig Augusti 1S23. S lats-U (sio t te ts Betsnkanden. 171 N:o 427 Ankom den 25 Augusti 1823. Riksens Höglofl. Ständers Statssamt Allmänna Besvärs och Ekonomi - Utskotts Utlåtande, i anledning af Riksdags Fullmägtigen Eric Janssons motion, om nya grunders bestämmande för Roteringen i Uppland.
Afven i denna Herr Ehrenborgs framställning får jag vördsamligen förena mig. Ibland bristerna i EmbetsmannaCorpsen , år ej en af de ringaste den mångd af tjenstledigheter och tillförordnade, som åger rum. Det Serskildta Utskottet då det kommer att yttra sig öfver StyrelseVerken i allmänhet, lärer otvifvelaktigt utlåta sig äfven öfver detta ämne. Men som det icke kan ske hvad Domstolarne angår, emedan det tillhör Lagutskottet; så instämmer jag i den önskan, att Lagutskottet i detta afseende måtte utfinna och föreslå någon verksam åtgärd. Den synes mig så mycket mera nödig som HofRåtterna sjelfva ofta till en del bestå af Adjungerade Ledamöter, sorn ^konungens Högste Ombudsman, hvilken skall tillse att Lagskipningen ordentligen handhafvas, sjelf är tillförordnad, och som de Den 12 Maji e. m. 231 hvilka hös Kongl. Maj:t föredraga JustitiseÄrender, eller RevisionsSecreterarne merendels äfven äro tillförordnade. Då följaktligen hela kedjan af JuslitiseFörvaltningens myndigheter år så beskaffad, ända upp till Thronen, så synes vara hög tid att Riksens Ständer i underdånighet anmäla behofvet af rättelse och deras önskan, att den måtte vidtagas. Uppå derefter af Herr Grefven och handtMarjkalken gjord proposition, fann Ridderskapet och Adeln för godt att LagUtskottets Betänkande, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar till Utskottet återremittera. Företogs till pröfning Lagutskottet den 5 6istledne April under N:o 43 afgifne samt den rj dennes eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande, angående rättighet för en hvar, att utan behof af Allmän åklagare utföra talan emot Domare för Embetsfel. Herr Grefven och LanätMarJlialken gjorde proposition till bifall af LagUtskottets ifrågavarande Utlåtande; hvilken proposition med Ja besvarades. Herr Halman, hars Johan, upplåste följande; (Se Bilagan N.o 3.) Friherre Anckarsvärd, Carl Hendric:
N:o 212, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition^ angående användandet af de å anslaget för båtsmans-beklädnaden åren 1849—1851 uppkomna behållningar. BiföUs. N:o 213, i anledning af väckt motion, att de vid innevarande Riksdag beviljade löne—tillökningar måtte i blifvande aflönings-stater upptagas i särskild kolumn. Bifölls. N:o 214, i anledning af väckt fråga om förändring i de angående begrafningsbjelps utbetalning till embetsoch tjenstemän gällande stadganden. Vid iörnvad föredragning af Sammansatta Bevillningssami Allmänna Besvärs-och Ekonomi-Utskottets Utlåtande N:o 1 d, i följd af Riks-Ståndens olika beslut öfver Betänkandet N:o 9, i anledning af väckta motioner om dels post-liemmanens och de gästgifveriskjuts-skyldiges befrielse från postforsling och dels åtgärder till beredande af lättnad i nämnde besvär, fann Preste-Ståndet ifrågavarande Utlåtande å dess sida ej erfordra annan åtgärd än alt läggas till handlingarne. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkanden: N:o 43, i anledning af väckta motioner om skyldighet att borttaga grindar å allmänna vägar m. m.; och N:o 44, i anledning ai väckt motion om inrättande af Handels-domstolar. S. I). Vid ånyo skedd föredragning bifölls Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets Betänkande N:o 127, i anledning af väckta motioner rörande Kommunalstvrelser m. m. Frän Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogs Sammansatta StatsLagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets bordlagda Memorial N:o 42, i anledning af återremiss ä Utlåtandet N:o 51. angående åtgärders vidtagande, lör befrämjande af en förbättrad skogshushållning, samt dermed gemenskap egande frågor, äfvensom med förslag till voterings-propositioner i förstärkt Stats-Utskott.
Länets Westgötadel åter består af 13 härader, indelade i 4 fögderier, af hvilka Wäne fögderi, inom hvilket Wenersborgs stad är belägen, omfattar Wäne härad med 3 länsmansdistrikter, Bjerke 1, Flundre 1, A le 1 och Wedtle 1 sådant distrikt; Kullings fögderi, inneslutande Alingsås stad, utgöres af Kullings härad 1, Ås 1 och Gäseneds 1 länsmansdistrikt; Marks fögderi, omfattande Wedens härad, inom hvilket Borås stad är belägen, 1 länsmansdistrikt, Marks härad med 3, och Bollebygds härad 1 sådant distrikt; samt Kinds fögderi, bestående af Kinds härad, fördeladt i 3, och Redvägs härad, omslutande Ulricehamns stad, jemväl fördeladt i 2 länsmansdistrikt. I judicielt hänseende utgör hvarje af berörde härad ett tingslag, af hvilka Wäne, Flundre och Bjerke äro sammanförde till en domsaga; Kullings, Ale och Wedtle till en, Kinds och Redvägs till en, samt för när o varande As och Gäseneds till en, Marks, Bollebygds och Wedens härad åter till en domsaga; skolande likväl, enligt Kongl. Maj:ts nådiga beslut, vid innehafvarens af sistnämnde domsaga afgång Wedens härad der o ifrån afskiljas samt med As och Gäseneds härader förenas till en domsaga. I kyrkligt hänseende består Wäne fögderi af 31 socknar, indelade, sedan Trollhättan med derintill belägne 34 hemman år 1855 blifvit skiljdt från Gärdhems socken af Tunhems pastorat, i 9 pastorater, nemligen i Wäne härad: Wassända, Naglums och Ryrs socknar förenade med Wenersborgs stad till ett pastorat; och ° derjemte: Tunhems pastorat med socknen af samma namn jemte Bjerke, Asaka och Gärdhems socknar; samt Trollhättans pastorat, bestående af platsen af samma namn jemte ofvanberörde 34 hemman; i Bjerke härad:
Vondc.Ständel i afseende pä den förra af desi» frä» Den 2i December. frågor redan yttrat, torde finna defia af Prest-Ständel antagna wilker lämpelige, beslöt PresbStändct, att jämte wördsawk och wänlig! inbjudande akt häruti instämma , begära det mä Expeditions-Utffottet af de öfrige Respeckive Skändens i defia ämnen redan fattade eller, vck hädanefter w,dtagande brflut del undfå, blr 8upra. klx krotocollo ^s. II. /Xlmcjvjzr. Till hwad det Högwördige PresteSiandet salunda föreslagit lämnade Högloft. Nidderffapet och A» deln, uppå derom gjord proposition af Herr Greswen och Landt-Marffalkcn, sitt bifall. UplästeS den ankomne Bulletinen innehallande alt med Kongl. Majus hälsa sörhölle sig lika som sörledne gårdag. blplästes och gillades följande Riksens StänderS underdäniga Skriswelse lill Kongl. Maj:t. Stormägtigste Allernädigste Konung! Till den Riksdags-Ordning, hwarom Riksens Ständer öfwerenskommit och hwilken fason, Grundlag bör af Eders Kongl. Maju och Riksens Ständer gemensamt wid denna Riksdag fastställas, Utbedja sig Riksens Ständer i underdånighet Eders Kongl. Majus nådiga bifall och sanction. Riksens Ständer framhärda rc. Riks - Den 21 December. rzoi Riksdags-Ordning. §- r. Nrkjens Ständer äro Swensg, Folkets Representanter, och kunna i utöfmugen af deras NikSdagSmanna-befattning, icke bindas af andra föreskrifter an Rikets Grundlagar. §. 2. Riksens Ständer skola, i kraft af Rikers, under den 6 Iunii 1809, antagne Regerings Form, sammankomma, enär Fem ar ifrän den sist hällne Riksdagens stut förfinlit. Uti hwarje Riksdags
Jag med många flera kunna ej känna, ännu mindre säkert veta Banquens inneliggande och förvarade redbarheter uti Metaller och SpecieMynt} ty sådant har alltid varit och förblifva en hemlighet för Allmänheten. Om sådant bidrager till Banquens Credit eller ej, hör ej till denna sak. Det är säkert, som alla med sin kännbar» förlust fått veta, att Banquen, lika med Disconterna, för flera år sedan upphörde att betala. Enligt BancoSedlarnes Dm 17 Martil, e. m. 197 lydelse, borde vid Sedlarnes uppvisande uti Banquen de betalas med Speciemynt. Derföre hafva alla fyra RiksStånden nu mera gått i borgen, en för alla och alla för en, utan att Summans storlek blifvit bestämd Månne intet ofrälse Ståndet, som aldrig fått deltaga i RiksStyrelsen, af den grund bör vara och förblifva frikallade frän denna borgen? Således kunde dessa Medborgare vara de enda i Riket , sorn äga iaghg rätt, att af Banquen utfordra SpecieMynt för sine innehafvande BancoSedlar. Andra, som ej inlö t de Sedlar» sorn de borgat för, kunna ej af Banquen fordra Specie, innan de fullgjort sin bo gen Huru nu Banquen skall kunna utreda och upphjelpa andras förfallna affäirer, som ej kan inlösa sina utgifna Sedlar, utan upphört att betala, låter för mig underligt. Skall den blinda leda den blinda, falla de begge omsider omkull. Annu mera besynnerligt finner jag, att StatsUtskottet kan upp. gifva och föreskrifva Botemedel för Disconternas förfallna affairer, innan Utskottet lärt känna och fått kunskap af allt, som bidragit och varit vållande till Disconternas iråkade obestånd •, ty af en slump eller våda, torde allt detta ej händt. Likväl förbigår Utskottet allt sådant i sitt Betänkande, som i min tanka bordt undersökas, utredas och upptäckas; ty häri måtte ej hemligheter behöfvas. Nog finner jag, att ett betydeiigt fel insmygt sig vid
Kungörelse bör i ämnet utfärdas eller Kongl. Maj:ts beslut erfordras; så får Utskottet härigenom föreslå, att Slutmeningen till Banco-Reglementet mätte undfå följande lydelse: Sedan Banco-Utskottet, likmätigt 8 §. i den för Utskottet gällande Instruction, på grund af Rikets Ständers och Utskot tels under Riksdagens lopp fallade beslut, samt i noggran öfverensstämmelse med de i Lagen för Rikets Ständers Bank af den i Mars i83o fastslälde grunder, upprättat och sammanfattat förestående Reglemente; så har detsamma till ovillkorlig efterlefnad och iagltagande, intilldess annorlunda kan i vederbörlig ordning förordnas, blifvit af Rikets Ständer gilladt och antaget; kommande dock derjemte de äldre oförändrade stadganden, Inslruetioner och Förordnanden att iagttagas, så vidt de vid förekommande serskilde händelser, utan stridighet med här utstakade grunder och gifne speciella föreskrifter, må kunna tjena till någon efterrättelse. Och höra Banco-Fullmägtige besörja, att så väl Lagaine angående myntbestämningen och för Rikets Ständers Bank af den i Mars i83o, som detta Reglemente, ofördröjligen efter Riksdagens slut i ett lika format af trycket utgifves och till salu allmänheten tillhandahålies. Då genom Kongl. Kungörelsen af den i~ December 1835 angående de vid i834—1835 årens Riksdag af Rikets Ständer fattade beslut; ^afseende på Bankens Depositionsoch Låne-rörelse, Kongl..
Delta fondsystem eger ett stort företräde framför de nyssnämnde Tyska papperen, emedan de äro ställde i Svensk myntsort, lill följd hvaraf det också går lättare, att med dem få en sådan handel i gång. Då obligationerne äro ställde å utländskt mynt, måste handeln med dem ega rum i större poster, hvaremot då fråga är om inländskt mynt, en handel äfven för smärre poster kan upkomma. Hvad nu beträffar de i Svensk myntsort löpande, redan befintliga obligationerna, så hafva, på sätt jag förut nämnt, Fullmtge, Den 27 September f. m. 341 vid upköp af dem, nödgats, liksom i afseende på de utländska, tillse att Fullmtge alltid kunna vara säkra, att, när så behöfves, återfå de för dem utgifne penningar. Dessa obligationer gå nu icke till större belopp i den allmänna handeln, och komma svårligen att göra det förr, än kapital-rabatt blifver införd. De gå nu alltid al pari och med 6 månaders upsägningstid, men denna upsägoing kan icke ske annat än vid Direktionernas qvarlals-samraankomster. Om nu Fullmtge skola underkasta sig detta stadgande, måste Fullmtge före hvarje qvartals-sammanträde först eftertänka om för möjligen inträffande behof man icke behöfver upsäga obligationer till kanske icke så obetydliga belopp, för att icke intill tiden för nästa upsägningstid komma i förlägenhet. Det är således klart, attoni Fullmtge i Riksgts-Kont. icke fordrat af hypotheksföreningarne sådana vilkor, sora nu skett, hade den dubbla olägenhet upstått, att Fullmtge nödgats dels mer än en gång göra upsägning, hvilket nu, dä upsägning när som helst får ske, kunnat undvikas, dels i smärre skala nu verkställa upköp af obligationer. Att någon fara för onödig upsägning från Fullmtges sida icke förefinnes, bevisar just denna Riksdag och det af R. o. Ad. fattade beslut, hvarigenom Fullmtge, i enlighet med af dem afgifvet förslag, bemyndigas att uptaga lån. i Jag anhåller således vördsamt om bifall till Utskts förslag. Frih. Raab:
Om ock Eders Kongl. Maj.t icke begagnar sin höga rätt att förbjuda bränvinsbränuingens inställande, medförer dock en i Förordningen utkastad antydan derom intet gagn, men mycken skada, ty den föranleder bemödanden från motsatta intressens eller välmenande omdömens sida att verka för eller emot ett sådant förbud, alstrar falska rykten derom, hvilka åter åstadkomma dels skadliga fluktuationer i varans pris, dels hastig utvidgning och ansträngdt påskyndande af dess tillverkning, samt gifver slutligen förmenta anledningar till klander å ena eller andra sidan, att Regeringen antingen begagnat eller underlåtit begagna sin rättighet i detta hänseende. På dessa grunder kan kommittéen ej annat än i underdånighet afstyrka, att Eders Kongl. Maj:t uti Förordningen må utsätta något förbehåll om bränvinsbränningens inställande för längre eller kortare tid. Då kommittéen vidare, såsom redan blifvit nämndt, i underdånighet föreslagit, att bränvinsbränningen skall få utöfvas i 3:ne klasser: 1:o såsom husbehofsbränning , 2:o såsom binäring vid jordbruket, och 3.0 såsom fabriksrörelse, har kommittéen genom denna klassifikation helt enkelt gifvit rätta benämningen åt och indelat näringen i de afdelningar, hvarunder den för närvarande i sjelfva verket utöfvas, och kommittéen har redan i det Föregående sökt utveckla de skäl, hvarföre den ansett sig icke böra i detta afseende afvika från det bestående. t.sta lisritt niny a-1 '/skotte ta Skrifvelse, N:o 6. 17 l.sla Klassen. Rättighet till bränvinsbränning i Irsta klassen skulle, efter kommittéens åsigt, tillerkännas egare eller innehafvare af jord, som hittills egt sådan rättighet.
Diverse Efter 2 :clra Artikeln. Efter 3:dje Artikeln. Jordeboks Tionde och Räntor af Bruk, Bergverk samt ! andra Verk 1 och Inrättningar. Arrende medel. Kostnad för Rustning och Fattigförsörjning. Skjuts. V&ghallning. afgifter, onera och Summa Sfats-Ridra Cr. 2 §• 19 och föl jande §§ 37 §. »raiivmsbrännings afgift. Summa. och HeinmantalsRänta. Kronotionde. Afrad. Mantalspenningar (jernmgsören. Summa. / ,cPastorers Kapcllaners. Kyrkobetjenings. Summa. al i lila best Illa är. 5 R:dr s. r. R:dr s. r. R:dr s. ! r. R:dr s. r. R:dr s. r. R:dr s. r. R:dr s' r. R:dr s. , r. R:dr s. r. ' R:dr s.' r. R:dr s. r. R:dr s. r. R:dr s. r. Jord. v1 Utsäde af Medelafkastning, sedan utsädet är afdraget. Underhållna Kreatur. Uppskattadt värde. Åker. r qq Skog och Betesmark. Summa Tunnland. Hemmantal. Hvete. fa qs Korn. Hafra. Blandsäd. Årter. Potates. Hvete. ss Oso CTQ ' Korn. Hafra. Blandsäd. 1 "? CD 7» Potates. 33 OK c/s <rrPS 7» O X PS 71 w 0 Ungboskap. *9 Pso 71 to 3 Hus och Tomter. Jord* Bruk, Manufakturier, Fabriker m. m. Summa. Enligt Esta Artikeln. St. Tid Tid Tid T:r T:r T.r T:r T:r T:r T:r T:r T:r T:r T:r T:r T:r T:r st. St. St. St. St. St. R:dr s. r. R:dr s. r. H:dr s. r. R:dr s. r.
— Ibland, men det blir inte mycket af. Det är inte roligt att se, hur man gått tillbaka, och jag får aldrig vara riktigt i fred. Gumman tycker det är ledsamt att sitta ensam, och så kommer det någon och hälsar på henne och då vill hon, att jag skall vara nere, och så ringer hon på mig, ja det har du nog hört dessa dagar, jag ser, att du spritter till för hvar gång. Men idag tycks det vara ovanligt lugnt. — Och hur kan faster arbeta på det viset? — Jo, man kan springa ifrån retouchering, men man kan inte springa ifrån målning, man tar inte igen det, där man lämnar det. Så därför går det inte. Och så tycker gumman, att det är onödigt. — Men det bryr faster sig väl inte om! Det har hon ju inte med att göra, det förstår hon ju inte alls! — Det är jag inte säker på, hon är så klok, och så tänker hon väl som så, när det inte längre kan bli något riktigt duktigt af Malin, så är ju målningen ett slags onyttigt handarbete som toffelbroderi och dylikt, och sådant tål hon inte, därtill har hon varit för värksam och duglig själf. Vi sutto tysta en lång stund. Plötsligen steg faster upp, vinkade mig fram till fönstret, sköt mig på armslängd ifrån sig och plirade med sina klara fågelögon. — Vet du, sade hon halft förlägen, det låter lustigt efter hvad jag nyss sagt, men jag vill så gärna rita en pastell af dig, i all tysthet förstås häruppe, det får bli en hemlighet oss emellan, gamla mor behöfver ju inte veta det, jag skall nog hinna med fotografierna ändå. Du skall få porträttet och kan ge det till hvem du vill. Faster Malin såg skälmaktigt på mig. — Ah tack, tack, en sådan present för Albert på hans födelsedag! — Nå, nå, det blir kanske inte så mycket att tacka för. Men jag tror, att jag kan göra något af ditt lilla, bleka ansikte, du har riktiga pastellfärger, fint och ljust. Orkar du sitta i dag, jag har en sådan oemotståndlig lust att börja. — Ja visst. — Sätt dig där. Nej, bry dig inte om håret, det är bra, luftigt som hela tösen. Hvad säger du, ta på dig en annan klädning?
– Han ä’ visst måttligt schångtiler – som Lena säger – men så gör han si’ tjenst och den består ja-gu intet i att gå och sprätta och yfvas som kalkonetuppar, såsom J andra unga dränga på godset plär göra, båd’ du Gunnar fordomdags, och Bengt och Olle och många fler. – Ja, se de’ va’ allihop herregårds-drängar, och de ska’ alltid vara litet för mer, alldeles som pettermätrar – anmärkte Lena skämtsamt. «Plire man lagom på herregåls-drängar, «Nog ä’ de granna, men di ha’ ingen must!« sjöng Gunnar med sin klara, rena tenor, och såg skälmskt på Elin. – Nå de va’ rart att höra Gunnar sjunga – sade mor Ingrid. – Det tror jag intet jag hört på år och dag. Gunnar såg uppåt väggen, der hans fiol dammig och stränglös hängde bredvid bössan, och sade: Nu va’ jag dum, som intet köpte mig fiolasträngar när vi åkte genom Sköfde, för inne te’ Råbergs eller Lagerstedts ha’ de nog; men jag kan väl få från våran egen stad, med herregårdspostbud ändteligen, om jag vill – tillade han lefnadsgladt. Aftonen var särdeles treflig för alla. Elin tog sin nya bostad i besittning och tänkte redan på huru hon skulle försköna den med gardiner, och en liten halfgardin för de nedersta rutorne, att ej «Gunnar och den der drängen skulle titta in.» Gunnar hjelpte henne att sätta i ordning, slog upp en krok för fogelburen, hvars innevånare obeskrifligt roade lille Gustaf, flyttade in hennes dragkista, bord, m. fl. småsaker, som de medfört. Lena besåg noga och betraktade allt, och frågade om «bordet och byrån» voro Elins tillhörigheter innan modern dog, hvilket Elin sanningsfullt bejakade. Man tog bort alla familjens klädespersedlar, som förut hängt i Elins kammare, bar upp dem på vind, der Gunnar lofvade att den kommande dagen slå upp några krokar åt dem. Man tillredde en liten bädd åt Elin, skral nog, men med hvilken hon var ganska nöjd, tills en bättre kunde hinna anskaffas.
De hafva oförrätter att hämnas, men de skola öfverlemna hämden åt gudarne och Julianus. – De skola följa dig, sin ledare ... det är nog. Det passar just förträffligt, att det finnes en vapensamling i Pallas Athenas’ tempel ... – Och att jag har nyckeln till opisthodomen, der de förvaras. Jag står till ditt förfogande. Skall jag genast begifva mig dit upp? – Vi åtfölja hvarandra. Jag borde i dag endast vara din skugga, tillade prokonsuln leende och med en anspelning på Konstantii hofmäns gyckel öfver Julianus, – ty det är ju du, som lärt vår kejsare krigskonsten i Akademias trädgårdar. Du har heder af din lärjunge. Germaniens skogar, Frankernas och Allemannernas konungar bevittna det ... Frukta icke, tillade han till Hermione, som höll sin faders hand och lyssnade till de ännu fortfarande ropen derutanför, – frukta icke, min ädla Hermione. Vi gå just att tysta skrikhalsarne. Ammianus Marcellinus, följ oss till Akropolis, innan du återtager befälet öfver palatinerna! Annæus Domitius lemnade aulan, åtföljd af Krysanteus och Ammianus Marcellinus. Mängden trängdes, skuffades och ropade, ännu såsom förut, utanför porten. Dess otålighet vexte. Den tyckte, att underhandlingen drog alltför mycket ut på tiden. Presten, som hitintills ledt densamma, hade, för att helskinnad komma ur leken, försäkrat, att prokonsuln numera öfvertagit saken, samt hade derefter smugit bort. Pylades och hans soldater bevakade porten, och pöbeln hade ännu icke antagit någon hotande hållning mot den beväpnade styrkan. Emellertid förstärktes massan hvarje ögonblick af nya hopar, som dragit igenom de närgränsande qvarteren under plundring och blodsutgjutelse. En af dessa hopar, som förgäfves sökt att inkomma i den öfverfyllda storkyrkan, anfördes af den ohyggliga Monika, furien från Kolyttos. Åsynen af Krysanteus vid Annæi Domitii sida verkade några ögonblicks tystnad. Man undrade hvad detta skulle betyda.