Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om ett sådant beslut tillkommit och R. o. Ad. således måste afgöra Utsk:s betänk., så tror jag det saklöst kan läggas till handltna ; men hvad BondeStts inbjudn. beträffar, så vågar jag säga, att jag är för mycket interesserad för att densamma må bifallas, för att jag ej skulle motsätta mig, att den skulle handlöst framställas till ett afslag, innan de hinder, som förra gången vållade afslag å StatsUtskts förslag, blifvit undanröjda. Det är på denna grund jag vågar anhålla, att inbjudn. ej måtte företagas till afgörande, förrän H. Ex. Gr. af Wetterstedts nu framställda motion blifvit af StatsUtsk. besvarad. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag anmälde mig för att tala om frågans behandlingssätt. Ehuru öfverlägg - Den vi Mars {. m. ningen sedan vändt sig till sjelfva hufvudsaken, vill jag dock icke vidröra denna, förrän behandlingssättet blifvit bestämdt. Jag kan ej finna annat, än att man antingen mäste nu afgöra hufvudfrågan eller också uppskjuta den, intilldess Gr. af Wetterstedts motion blifvit pröfvad och afgjord. Skälen för ett sådant uppskof hafva redan af flera välda ledamöter blifvit framställda och behöfva icke af mig upprepas. Några talare hafva föreslagit att vilkorligen afgöra BondeStts inbjuda, och likväl remittera Gr. af Wetterstedts motion. Hvad som menas med detta vilkorliga afgörande, har jag ej hört utredas och det vet förmodligen ingen annan af R. o. Adts ledamöter än de, som sådant yrkat. Man har sagt, att R. o. Ad. ej borde uppskjuta sitt afgörande af denna fråga, emedan BondeSt. deruti kunde finna anledn. till missnöje med det H. Ståndet, och sådant kunde åter hafva svåra följder vid afgörandet af andra mål. Det tyckes således vara fråga derom att af BondeSt. tillbyta sig någon fördel, mot hvilken bifall till denna dess inbjuda, skulle gå i qvittning.
Har man, utan sådant hemfridsbrott, som i 48 § sägs, gjort våld å annan i hus eller gård, der han sitt hemvist hade, eller dit han i fara sin tillflykt tog, eller å fartyg, ehvad han till besättningen hörde, eller eljest hade lof eller lega för sig, eller ute å mark, då han sitt arbete förrättade; varde den omständighet, vid straffets mätande för våldet, såsom försvårande ansedd. Gör man våldsgerning å annan vid valförrättning, uppbördseller sockenstämma, läsförhör, landtmäteriförrättning eller annan sådan offentlig sammankomst eller då allmänt ärende eljest förehafves; då skall ock den omständighet, vid straffets mätande för våldet, såsom försvårande anses. Lag samma vare*, der någon våldför annan å allmän väg, gata eller torgplats, eller der allmän marknad hålles. Orri envig. § 51. Hafva tvenne, efter aftal, inlåtit sig i envig med hvarandra, och varder någon deri dödad; dömes dråparen till straffarbete från och med sex till och med tio år. Yar det aftal gjordt, att enviget ej skulle utan enderas död slutas, och kommer död deraf; dömes till straffarbete på lifstid. Får någon i envig svår kroppsskada; vare gerningsmannen förfallen till straffarbete från och med två till och med sex år: skedde ringare eller ingen skada; dömes till fängelse från och med sex månader till och med två år. § 52. Den, sorn utmanar annan till envig, eller slik utmaning antager, skall, ändå att enviget ej kommer till verkställighet, straffas med fängelse från och med sex månader till och med två år. § 53. Förfar någon vid envig svikligen, och får den andra deraf död; vare lag, sorn om mord i 1 § sägs. Blef genom den enas svikliga förfarande svår kroppsskada den andra tillfogad; dömes gerningsmannen till straffarbete från och med sex till och med tio år. Kom deraf ringare skada; dömes till straffarbete från och med två till och med sex år. § 54.
Utaf Statens inkomster, hwilka af Rikets inbyggare till Staten utgöras, äro nästan föga nägre af sädan egenskap, att de kunna förhöjaUtöfwer deras nu warande belopp; likwäl har tvid granskningen häraf Stats«Utskottet funnit MantalSpenniiigarne i wi§t'fall härwid kunna täla ett undantag, och wara de som med minsta känning skulle kunna medgifva nägon förhöjning Mantals - penningarne leda sin upprinnelse ifrän Konung tid. Lill 4282 Den 16 Gctobek. Lill understöd wkd Pohlska krkgets utförande bcwiljade Riksens Ständer wid 162^ ärs Riksdag till Krigsmagtensunderhäll, en sä kallad Qwarn - Tull af all den Säd eller Spannemäl,som fördes till Qwarn att malas, ehwem den tillhörde, Adel eller Oädel, Lekt eller Lärd, ingen undantagande, som under SwcrigcS Krona war besutten eller der tvistades, och gälle lika ehwad Qwarnen hörde Kronan, Frälsct eller Skatten till. Och pä det de fattige mätte känna nägon lisa, och de förmögne som bättre räd hade , och krästigare wille lcfwa, mätte draga sä mycken swärare börda, sä blef uti Riksdags - Beslutet af d. 2:dra April ostvan, nämnde är faststäldt att denne Qwarn-Tull skulle er, läggas för bwarje tunna Hafre eller Blandkorn som fördes till Qwarns, med - , - 2 öre Srmt. För 1 Lunna rent Korn - z öre S För 1 T mira blandad Räg med Korn - 4 öre - För 1 Tunna Malt , S z öre » För. 1 Tunna Ärter , » B 6 öre B För 1 Tunna Bohwekc 6 öre S För 1 Tulina ren Räg , 8 dre s För 1 Tunna Hwetc » S 12 öre F hwilkcn Tull jemte mäldcn skulle ssickaS till qwarnen och godwilligcn öfwer lefwereras.
Län motion om upphäfvande af spöstraff och kyi koplikt; 4:o David Anderssons från Halland motion om deri förändring uti 8 Cap. 7 §, Ärfda-Balken, att barn, som födas i lönskaläge, hordom eller förbudna leder, må taga arf efter deras moder; 5:o Johan Anderssons från Upsala Län memorial, angående utgifvande af en allmän författning, som stadgade ett vite af 16 R:dr 32 sk. B:co för den, som åverkan föröfvade; 6:0 Lars Bengtssons från Malmöhus Län motion om nedsättning i underhåll lör bysatt person; 7:o Lars Boéthii från Stora Kopparbergs Län memorial derom, att det må blifva ett stadgande, som förbjuder bortsäljande från intecknad fast egendom af dertill hörande serskildte härligheter, såsom Malmstreck m. m., utan intecknings-innehafvarens lof och minne; 8:0 Olof Olofssons från Westerås Län af Lars Boethius biträdde motion 0111 stadgande af deportation såsom högsta straffbestämmelse; och 9:o Johan Anderssons från Upsala Län motion om inrättande af Utredningsoch Förmyndare-kammare på landet m. m. Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten: l:o Petter Pehrssons från Ädeiforss, Jönköpings Län, ifrån den 19 i den - 54 Prot, Utdr. d. 26 Februari 184.0, 11a månad, på hordet hvilande motion om Kongl. Theaterns bortarrenderande till enskild man m. m., jemte Anders Nilssons från Östergöthlands Län och Olof Olofssons från Westerås Län i anledning deraf då aflemnade skriftliga anföranden, samt Hindric Anderssons från Örebro Län denna dag i ämnet afgifne skriftliga yttrande; 2:o Eric Nilssons från Jemtlands Län memorial, deruti Anders Mårtensson från samma Län instämt, angående förändring i sättet för utgörande af roteringsoch rustnings-skyldighet i Jemtland; 3:o Olof Jacobssons från Södermanland af Joli.
IX. E. 256. — ödes-, om deras befrielse från grundräntas utgörande. IX. E. 256. ( »52 ) Quarsebo församling, om anslag af vinoch byggnads-säd (ill dess kyrka. Se Stats-Utskotlets Utlåtande N:o 73. 38:de punkten. — färja, om befrielse för Jönåkers Härad alt hålla. VII. B. 204. VIII. A. 36. Qvinna, om dess rätt att varda myndig. Se Myndighetstillstånd. Quisbro Kyrka, om en jernväg från Askersund till en punkt nära till nämnde Kyrka på Köping-Ilnlt-banan. Se Stals-Utskottets Utlåtande N:o 274. Litt D. Quismaren, om anslag till sänkning af. Se Stats-Utskottets Utlåtande N:o 158. Ii. Raab, Friherre Carl Guslaf, yttranden. II. 28, 29. Rabbén, E., e. o. Professor, angående pension åt. Se Stats-Utskoltets Utlåtande N:o 74. Ramsay, Anders Henrik, yttranden. II. 294. Ramström, C. O. Akademi-Adjunkt, angående årlig pension åt enkan och barnen efter aflidne. Se Stats-Utskoltets Utlåtande N:o 74. Ransakningar, om ersättning till domare för resor i och för hållandet af sådane. XV. B. 112. A. 118. Rappe, Jan Axel, yttrande. V. 3. Redogörelseverkéts förenkling. Se Beskattningsväsendet. Regements-Läkare, om löneförhöjning och pensionsrätt för. Se Stats-Utskottets Utlåtande N:o 69, 6:te punkten. V. E. 6. — angående föreslagna ändringar uti. Se Grundlagsåndringsförslag. Regerings-ärenden, om ändringar i Regerings-Formen och Riksdagsordningen i afseende på behandlingen af en del.
När det skett, vore asarne välkomne till honom vid den tid på året, då linet bärgas. Med det beskedet återvände Tor till Asgard och meddelade det till sina fränder. Men en kittel, så stor som den Öger önskade, fanns icke i Asgard, och man undrade, om en sådan fanns i hela världen. Kitteln kunde visserligen beställas hos underjordskonstnärerna; men Tyr tog sin vän Tor afsides och sade sig kunna ge råd. »Du vet», sade han, »att jag är styfson och fosterson till jätten Hymer, som bor å andra sidan Elivågor i yttersta Norden. En kittel så stor som den du lofvat Öger finns hos honom.» – »Men hur kan man få den? – Endast med list, min vän», sade Tyr; »vi måste begifva oss dit och försöka». Tor, som älskade äfventyr, fann det behagligare att följa detta råd än att bedja konstnärerna om hjälp. Detta var just hvad Öger uträknat. Han visste, att Hymer, och han allena, hade en kittel af de angifna måtten, och att Tor, för att anskaffa den, måste göra en färd till denne ytterst farlige frostjätte, känd för att vara »storm-ögd.» Den, som är stormögd, kan, när han riktar vredgad blick på någonting, urladda ur ögonen en förstörande kraft; men är urladdningen gjord, dröjer det en tid, innan hans ögon återfå tillräckligt ämne därtill. Tyr kände till den saken och bad Tor vara på sin vakt och lyda de råd, som de nog skulle få af husmodern på stället, Tyrs moder. Från Asgard till Elivågor, där Egils borg, Ysäter, är belägen, är det för Tor en dagsresa, när han åker efter sina bockar. Han tog Tyr med sig på sin char. Människorna i Midgard hörde åskan dåna, och deras fält fingo uppfriskande skurar, där asarne foro fram. Mot kvällen anlände de till Ysäter och välkomnades af Egil och Groa. Bockarne afselades, och charen ställdes in mällan de väggar där den vid Tors besök alltid har sin plats. Tor far aldrig efter sitt bockspann öfver Elivågor, utan vadar öfver detta vattendrag, och han färdas alltid till fots i Jotunheim.
Som vid anstäld profvägning blifvit utrönt, att papperstapeter och border, hvarå så väl tullvärde, som tull, i anledning af Rikets Ständers förslag, blefvo vid senaste taxereglering höjda, det förra från 40 sk. till 1 ndr 46 sk. skålpundet, och den senare från 10 till 46 sk. per skålpund, icke i medeltal äga så högt värde, utan alt det förra tull värdet mera närmade sig det verkliga, så hemställes, att införselsafgiften må återföras till hvad den enligt 1841 års taxa utgjorde, eller 10 sk. skålpundet. Bih. lill R. St. Trot. Pennor, skrif-, alla slag, utom af stål eller andra metaller. Perlegryn. Plymer. Pomada. Pomeransknoppar och skal. Porslin. 50 Kongl. MajUs Nåd. Skrifvelse, N:o 40. De å paraplyer och parasoller till 53 '^dels procent å antagna tullvärden stadgade införselsafgifter lära böra jemkas till 25 procent, nemligen å dem af siden från 2 r:dr till 4 r:dr 24 sk., och å andra slag från 1 r:dr till 56 sk. stycket. Paraplyställningar eller delar af paraplyer, för hvilka bestämmelse hittills saknats, torde kunna i noten hänvisas till lika tullbehandling med slöjdevaror, ej specificerade. Vid artikeln skrifpennor torde undantaget för dem af stål eller andra metaller böra uteslutas, enär de sistnämnda, hvilka icke utgöra föremål för inhemsk tillverkning, skulle genom deras förtullande efter det ämne, arbetadt, hvaraf de bestå, blifva med för hög afgift belastade; börande således lydelsen blifva: »pennor, skrif-, alla slag». Vid den i noten för perlegryn lemnade hänvisning till gryn lärer böra tilläggas »af spanmål».
Och drista vi ingalunda att med vår kritik söka nedsätta denna mästare i Ironston att realistiskt återgifva de gainla drastiska folksägnerna; ej heller vilja vi söka förringa folksagans stora betydelse. Vi vilja blott ptipelna, vikten af att skilja mellan saga och saga, s % att man ej - sasom hittills ofta skett - blott därför att en bok innehåller sagor antnr, att den är passande till barnlektyr. Afven bland Asbjörnsens sagor finnas ju milnga, som äro, barnsliga och oskadliga. Hvmför då inte utvälja sådana åt barnen i stället för att gifva dem dessa groflnorniga folksagor, .hvilka aldrig äro &amp; m a d e till barnsagor och som ingalunda motsvara barnsagans ändarna-l att vara en kraftig men sund näring för barnens hungrande fantasi. P å grund af hvad vi sagt om den i adertonde delen infördn sagan, kunna vi ej rekominenders denna del siisom en lämplig lektyr. för barn, fastän den ocksil innehiiller goda bitar och afven roliga, sAsoin rHvad som fanns i Karls sjö » i ~ o ~ s Noppea en in. fl. 1nnehiillet af den sjuttonde delen kunna vi däremot rekommendera såsom fullt oskadligt och i dmänhet lämpligt och roligt för b a h. Illustrationerna ä r o utmärkt nätta och roliga i b %da böckerna. I likhet med föreg %ende år ha vi att omnama viira sedvanliga jultidningar, som alla äro goda och bra. SwöJIZnga.n. Pris 60 öre. Förutom text och taflor bjuder denna tidning på en wläggln~lrtaw öfver Sverige. Jultomten. Praktupplaga. Pris 50 öre. Jultomten ar verkligen - ~praktfullw hvad hela utstyrseln beträffar. Som ett slags separataftryck af denna upplaga finnas: Jzdtomte.rz (Pris 25 öre) och Tummeliten (Pris 15 öre). Julklappen (Pris 25 öre) har iifven ett godt och roligt innehåll och vackra illustrationer. Vi kunna dock icke afhålla oss från att uttala ett bestälndt Idander mot det bland barn otillsta.ndiga prenumerantfisket, hvartill Julklappen användes.
Det är vackert så att en pariserstjärna, ännu i sitt strålande zenith, länkar sin bana öfver vår vintriga himmel, och vi vänta i alla händelser af dessa förestående Jane Hading-kvällar en angenäm och lyftande omväxling i vårt något jämngråa teaterlif. * P et drager en svärm af tankar i svanehamn öfver våg. Min tanke den flyger ensam och ej i de andras tåg. Mot skimrande underländer de färdas på luftig stig, men hän öfver hafvets spegel min tanke flyger till dig. Där färdas med krönta hufvud de andra tankarna fram, med fjädrar, som aldrig fläckats af jordiskt stoft eller damm. De skåda med stolta blickar kamrat, som flyger allén, som vore han ej dem likställd, så vacker, så djärf och ren. Min svan han flyger som förut med mäktiga vingeslag; den hamn han känner se ' n gammalt, den hinner han nästa dag. Han hvilar där sina vingar, som tröttats af färden dit; hans hufvud också får krona, hans skrud blir bländande hvit. Men ute på hafvet flyga de andra svanarna än; de nå ej det fjärran målet, de hiLta ej hem igen. De plundras på hvita fjädrar och blickarna mista glans; till sist i djupet de glömma det drömland, som aldrig hanns. Emil Linders. • Familjeband och familjeplikter. J forna tider häfdades familjens rätt alltför strängt på personlighetens bekostnad; men i våra dagar har ett omslag ägt rum. Ett omslag, hvilket man dock må hoppas icke varit så undergräfvande för familjelifvet, som det nu kan förefalla. Det ligger nämligen i vår tids ringaktning för familjeband, dess brist på familjekänsla och 1898 den andra: vandra! tredje säger: äger! K. R. Tanner. dess afvoghet mot traditionen något visst skrytsamt och demonstrativt, hvilket möjligen torde vara mera lofvande för ett nytt och bättre sakernas tillstånd, än hvad en fullständig indifferentism skulle vara. Familjelifvet och familjesolidariteten äro ej längre på modet, man ser i dem motståndare till personlighetsprincipen, och tidsandan är alltför benägen att tillgodose individen på bekostnad af familjen.
Den älagde bewillningen ä dem, som want sig wid den stadliga wanan och oseden, att nyttja tobak pä hvarjehanda fält, är nästan för lindrigt men för alla tillkomna mennisto warelser inom delta seculum tillstyrker jag för all deras lifstid åtminstone en tredubbel, och gärna en wida större bewilining än den nu söreflagne för äldre personer» Om en wettwilling pä tolfte äret redan börjat röka, snusa eller tugga tobak, sä kan den wisserligeu utan stada aflägga denna började wana eller rättare osed. Arv vännerstam i Isostan: I afseende pä capualions afgisken instämmct zag uti Herr Gieswe Lckrverins yttrade tanka bade för statens säkerhet och att erhälla ett lika wer.ligk »värde, i händelse det gängbsra pappers myntet skulle ännu mera försämras och för jämnheten i be» skattning emellan de startstyldige samt för deras lindring om penningar skulle utgå i wärde emot waror, anser jag det wara bättre, att utsätta capitations afgiften i dagswärkcn än i penningar» Denna afgtft älägges personer betraktade i ett jämlikt förhällande, till staten, utom afseende pä deras andra inkomster, för hwilka de särskilt beskattas. Den är mäst kännbar för den arbetande classen, och det är säledes rättwist, alt förtjenst af arbete blir mättstocken för denna utgifts belopp Jag förenar mig hufwudsakeligen med de warda ledamöter, som yrkar bewillningens nedsättande för statens löntagare. Jag fär likwäl Lerwid tillägga nägra anmärkningar. Utskottet har oM jag icke orätt lninnes i allmänhet föreslagit en bewillning af Den z Augustd 5i§ af 4 procent pä ali lön och ytterligare, att progrestiv afgift stall erläggas bade dä sselfwa lönens belopp öfwerstiger 1200 R:dr och dä den sammanlagd med löningstagarens öfrige inkomst upgär till en sadan summa.
Det medgifves gerna att hvad Herr, Friherren kallar Statsmakten, kunnat missbruka och någon gång äfven missbrukat sin magt i afseende på förvaltningen och användandet af Rikets Ständers Bank; missbruk af magt lärer väl alltid komma att åtfölja menskliga ofullkomligheten, men ehuru Ständers missbuk af denna makt i afseende på Banken möjeligen kan hafva ganska skadeligt inflytande på landets välstånd kan ett sådant missbruk såsom endast föranledt af misstag och icke tänkbart af elakt uppsåt, aldrig blifva så farligt för landet, som det missbruk man med skäl kan befara af en enskildt PenningeCorporation, om den vid BancoStyrelsen blefve maktägande, Ständers interesse måste vara förenadt med landets, men en sådan Corporation eller ActieBolag, skulle troligen endast eftersträfva den höga ränta hvarmed de blifva till delaktighet i Banken inlockade, och om detta Bolag eller denna Corporation hufvudsakligen kom alt utgöras af utländningar, vore det ganska säkert, att detsamma utan afseende på landets väl en. dast sökte sin enskildta vinningj att åter underkasta både Banken och ActieBolaget Regeringens inflytande, sådant vore, att sätta denna för landets väl oumbärliga Inrättning på högre vågspel än någon Fäderneslandets vän han tillstyrka. Den 11 April j. m. 147 Öm Banken med egria tillgångar kunde verkställa realisationen, då skulle jag för min del högeligen tillstyrka densamma, notabene om såd&ne Författningar förut stadgades, som åter kunde fria Handel och Näringar från onaturligt tvång och gifva oss hopp, att ej det silfver som växlades utur Banken genast reste utur landet att fylla en handelsförlust, som torde blifva oundviklig om prohiböifsystemet i all sin glans skatt fortsättas} emellan 1810 och 1815 fanns en mycket större Sedelmas-a i landet än nu. Banken uti mnade intet silfver, detta oaktadt var cOtirsen lägre än sednare åren.
Ridderskapet och Adeln skulle, om de gingo in derpå, stadna uti ett afgörande, som stridde tvärt emot det beslut de redan fattat; det nemligen som Herr Grefven och LandtMarskalken nyss omnämnt. Herr Tham: Jag förenar mig så mycket häldre med Herr Ribbing, som det Utlåtande Stats-Utskottet nu afgifvit, skulle ålägga Extra Canzlisterne att läsa Correcturen. Då jag vet, att det ej låter sig göra, <lå jag känner, att BevillningsUtskottet i sådant fall blef nÖdsakadt att Öka sin betjening, hvilket det vid denna Riksdag hoppats att kunna undvika, anhåller jag om afslag å Utlåtandet. Hade det blifvit öfverlemnadt till Utskotten, att välja, hvilka embetsman de ville till det ifrågavarande ändamålet, hade de kunnat utse nå - 92 Den i April e. m. gon mindre sysselsatt, men det står bestämdt Extra Canzlisterne, och de äro mera än mycket sysselsatte. De måste ofta skrifva om nätterne, och mera kan man väl ej begära. Hans Excellence Herr Grefven och Lan AtMar skalken förklarade, att då bifall till StatsUtskottets Utlåtande skulle innefatta förändring eller upprifvande af Ridderskapets och Adelns, i anledning af ExpeditionsUtskottets förut aflåtne Memorial, i ämnet meddelte beslut, ansåg Hans Excellence sig endast böra förnya sin förut gjorde hemställan, att StatsUtskottets Utlåtande måtte läggas till Handlingarne. Bifölls. Föredrogs ånyo StatsUtskottets den 7 sistlidne Mars under N:o 91 afgifne, samt den 23 derpå följde e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af väckt motion, angående Statens Ordinarie Räntors utgörande i Skåne, Blekinge samt Bohus Län. Herr Hjerta, Gustaf: Detta Utlåtande är af enahanda lydelse, med det som StatsUtskottet vid 1823 års Riksdag afgifvit, och hvarom två Stånd då stannade emot två. För min del anhåller jag, att det måtte förkastas.
Den utgår först på att uppvisa flertydigheten och förvirringen af det spel, som drifves med termen ”form” – detta troll-ord, som gör Metaphysikens hela illusion, och hvilket man låter betyda, än det Tillvarandes huru och sätt, än dess blotta gestalt. Sedan angripes orimligheten, att utur formen, såsom sådan, förklara innehållet, väsendet, verlden: ty huru än ”form” må anses, så äro dock Form, Materia, Essens alltid Yttre, Inre, Innerst, eller Minimum, Medium, Maximum; och förryckt är således, att vilja förklara det i all företeelse inre och innersta just ur det, som är det Yttre och Yttersta deraf. Slutligen anföras till vederläggning vissa af Transcendentalismens grundpåståenden: t. ex. ”Sinn zeigt uns nichts Nothwendiges; Erfahrung kennt nur das Einzelne; Vernunft ist absolut”; hvaremot anmärkes, att just Erfarenheten, förmedelst Sinnet, gifver oss det Helas i sina arter lefvande Ena; att Förnuftet, i sin verklighet, är förhållande, är alla conditioners conditionale; att allt är Nödvändigt, som är grundadt i väsendets förhållande och i dess genom förhållandet bestämda art. Den crasse Empiristen, den abstracte idealisten åtskilja sig genom ståndpunkter, som äro ”zwey Extreme der höchsten Fatuität: das äusserst Einzelne, und das äusserst Eine; beydes nur ein Minimum der Ansicht”. Midt emellan dem båda står Totalisten, såsom den sanne Naturkännaren: som i sin ”Blick des Ganzen, das Maximum der Einsicht”, fattar ”das All des Einen und das Eine des Alls; von der roben Weltform an, durch alle Momente der innern Natur, bis zum göttlichen Wesen”). Detta andra häfte afslutas med två små afhandlingar, af hvilka den förra sjelf kallar sig en ”bilaga”, ehuru den sednare, som har egen paginering, kan tyckas ännu mer vara det. Den förras titel är:
Fortsattes föredragningen af Stats-Utskottets Utlåtanden N:o 354, angående anslag å extra Stats-regleringen, och N:o 435, i anledning af erhållna återremisser å förstnämnde Utlåtande, hvarvid Ståndet beslöt på sätt, som följer; Litt. C. b) Utdikningar och aftappningar af sanka tracter och sjöar för beredande af odlings-företag. 6:o Låne-understödet 10,000 R:dr, till upprensning af Himble och Tollereds åar beviljades, med vilkor, som i Utlåtandet N:o 435 finnas fö reslagna. 7:o Låne-anslaget af 50,000 R:dr till myrors uttappning på Gottland beviljades, med vilkor, som här näst ofvan anfördes, att Kongl. Maj:t må ega, derest omständigheterna så skulle påkalla, anvisa en del af beloppet såsom anslag. c) Väg-anläggningar m. m. 1—6. Ståndet biföll, i enlighet med Utlåtandet N:o 435, att en summa af 150,000 R:dr, att under 4 år utgå, med 37,500 R:dr årligen, ställes till Kongl. Maj:ts disposition för anläggning och förbättring af allmänna landsvägarne, äfvensom hvad Utskottet dervid i öfrigt hemställt. T]lär, d. 22 Mars i841' Äfvenledes bifölls, hvad Utskottet tillstyrkt, angående väganläggningen mellan Öfveroch Neder-Caiix socknar. • 7:o Anslaget till försöks anställande för anläggandet af en chausse'e mellan Westerås och Fahlun beviljades. 8:0 och 9:o biföllos. d) De af Utskottet tillstyrkta föreskrifter l:o—liro för utbetalningen och användandet af de anslag eller låne-understöd af Staten, hvilka för allmänna arbeten komma att af Rikets Ständer beviljas, godkände Ståndet. é) Godkändes. Litt.