Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Mål af egerskap att icke kunna hänföras till Police-rrål under de kände rubriquerne för sådana , der firledit är flere Vittnen blelto af Landshöfdingen i Orten afhörde och kostnaderne vid Vittnes-förhören till flere hundrade Riksdaler af Siat-ns allmänna Medel godtgjorde. Af an. förde skäl anhall r jag vördsammeligen att Utskottets Betänkande måtte återremitteras med dessa Anmärkningar; yrkande jag det Utskottet måtte antingen såsom en ovidrörd, eller ny Motion, upptaga de framstälde frågor, hvartM jag äfven i sednare afseendet är i grund af 56 § Riksdags-Ordningen obestrideligen beiät-igad. Skulle årer, i händelse de öfrige Riks Stånden Betänkandet bifallit, Lag Utskottet anse sig icke vidare åligga att Motionen upptaga, så får jag erindra att jemlikt 49 §. Riksdags Ordningen anser jag mig äga rätt att ▼äntå tu Betänkande, som upptaga och veder - Den 4. April. lagger de af mig nu framstälde skäl, men icke blott ttt tillkännagifvande af de andra RiksStåndens åtgärd dervid, som äfven Protocolls-Utdragen ifrån de andra Stånden upplysa, hvarigenom Lagstiftarens föreskrift lernnas ouppfylld. Uppå derom af Herr Grefven och LandtMarskalken gjord Proposition, blef Lag Utskottets Betänkande, i anledning af Grefve Gyllenborgs dervid gjorde Anmärkning, till Utskottet återförvisadt. Företogs till pröfning Lag-Utskottets den 9 sistledne Martil afgifne , samt den i dennes eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande, innefattande svar på Återremiss från Ridderskapet och Adeln, af Utskottets den 23 sistledne Januari! m?ddeldte Betänkande; angående åtgärders vidtagande till Sjö-Lagens öfverseende.
Uti denna § föreskrifves, huru förhållas skall med ansökningar om lån emot pant af fastighet. Men såvidt jag kunnat höra, har Ulsk. icke föreslagit något stadgande i fråga om lån emot borgen. Måhända förekommer något härom i efterföljande §§; hvarom icke bör, denna brist af Utsk. vid instruktionens förnyade granskning afhjelpas. §§. 25, 26 och 27. Lemnades utan anmärkning. §• 28. Hr von Hartmansdorff: I denna § heter det, ”vid inskrifningen iakttages, att de Riddersoch Adelsmäns döttrar, hvilka icke finnas i genealogien upförda”. Det följande af samma stycke hänför sig otvifvelakligt till adelsmän, men icke lill döttrar, ehuru ordställningen föranleder att Iro motsatsen. Med de flickor, som anmälas till Stiftsjungfrur, är förhållandet att de sällan blifvit i genealogierna införda, emedan de understundom icke äro årsgamla. Direkt:n har likväl tillräcklig ledning för sitt omdöme af de prestbevis, som åtfölja ansökningarne om inskrifningen. Skulle nu denna föreskrift lagas efter bokstafven, så måste Direkt, återförvisa eller afslå åtskilliga ansökningar. Jag skulle derföre önska att redact:n af omförmälda § måtte blifva ungefärligen sälydande: att de döttrar af Riddersoch Adelsmän, hvilka Icke finnas i genealogien upförde, etc. Omskrifves § så, hänföres ordet hvilka till Adelsmän. §§. 29, 30, 31, 32 och 33. Lemnades utan anmärkning. g. 34. Hr von Hartmansdorff: I denna § har man begagnat ett uttryck, som synes tillkännagifva, att det är en rättighet för Ridd.- Sekret. att uptaga hvad lian under sammankomsterne hör och ser förefalla, ehuru likväl sådant är hans skyldighet. Man har nemi. i § begagnat ordet tillkommer i stället för liligger eller något dylikt. g. 35. Lemnades utan anmärkning. g. 36. Hr von Hartmansdorff: Jag har förgätit alt vid någon redan föredragen, måhända lämpligare § yttra mig, ang:de åtskilliga gamla handlingars förvaring i Riddarhuset.
Bergning af gods, som, af en eller annan orsak från fartyg skiljJt , under vatten ligger eller på vatten flyter,' tillkommer Dy» keri-Bolaget inom Districtet, som derföre eger att bergare lön beräkna, i öfverensstämmelse med hvad genom G 5 Mom. redan stadgadt linnes. Skulle sådant gods vara bergadt af någon annan än Dykeriet och dess underly» dande Betjente, bör detsamma genast öfverlemnas åt Dykeriets Ombud, som dermed för» farer i enlighet med hvad i nästföregående 14 §. stadgadt är, rörande gods hvartill egaren är okänd. Bil. t.Siats-s. Allm.Besv.o.Oec.Uisk. Uil. A-o53. 31 Den enskilde, som dylikt gods bergat, vare likväl berättigad, att af Dykeriet i bergareiön uppbära Tio procent af varans värde. 16. §. Till bergning åter af strandvrak, (hvarmed förstås sådant gods, utan känd egare, sorn ar vräkt eller kastadt på landet, så att det af hvar och en kan tagas i förvar, men icke sådane effecter, som från fartyg , under påstående sjöskada, blifvit kastade eller annars mot stranden vräkte.), vare den berättigad, sorn sådant gods först finner. Med detta gods förfares på sätt Sjölagen och gällande Författningar derom föreskrifva. 17 S Genom KonglBrefvet den 12 Mars 1823 samt Förvaltningens af Sjö-Ärendena och Commerce-Collegii derå grundade kungörelse af den 5 April samma år, är förklarad! : att det må vara hvar och en Svensk undersåte fritt och obetaget, att inom Svenskt område, i öppna sjön, uppfiska skeppsankare, sorn antingen vid fartygs förolyckande och strandningshändelser blifvit öfvergifne af Dykerioch Bergnings Compagnie!, Skeppsegare och Assuradeurer, eller ock, utan att Fartyg förolyckats ellet strandat, genom storm eller på 5a Bil.t.Stats-s.
D u förstår nog, att om tårtsmeten blir färdig tio minuter förr eller senare, det gör egentligen så försvinnande litet, men ansvarighetskänslan, känslan af att det är min plikt att på bästa möjliga sätt utföra, hvad som ålägges mig, är en lifssak för den unga, på hvilken plats hon än ställes, och därför bör det vara oss äldre angeläget att söka väcka och nära denna känsla, äfven när vi finna jordmånen ofördelaktig. Och ofördelaktig kan den vara, och bidragande orsak därtill är ofta just den opålitlighet och den glömska, som vi talat om i dag. » Där är en svag punkt hos det unga släktet, som är svår nog att arbeta bort. Dock tror jag svårligen, att fröken Helena får sin Metta mindre glömsk genom att oupphörligt påminna henne o m samma sak. Det där » glöm icke », » glöm icke », antagandet att man bestämdt ändå glömmer måste ovillkorligen verka slappande på minnet — och Metta glömde mycket riktigt. Men om hon verkligen är så glömsk, hur bär hon sig då åt i skolan? Jag vet att lärarinnan af princip aldrig säger till om läxor eller dylikt mer än en gång. Ja, jag finner ingen annan förklaringsgrund, än att vissheten härom liksom vissheten om en skrapa i händelse af glömska gör det till en nödvändighet att höra upp och lägga på minnet den första och enda gång, något säges. » Men, kära barn, hvad ser jag, vi äro redan vid hemmets port, och du har hela tiden varit som på föreläsning. Ja, hvad jag vill betona är, att vi uppfostrare vid de fel och lyten vi se hos de unga böra undvika det myckna talandet och beklagandet öfver dem. En läkare, som vill bota en sjuk, måste iakttaga de förhållanden, under hvilka han lefver och hvaraf han får intryck, för att förstå, hvaraf det onda härleder sig, och hur det möjligen skulle kunna upphäfvas. Ungefär den vä- gen tror jag, vi också skulle gå, undersökande hvarifrån felet kan komma, och hur det kan fortlefva, och främst vändande oss till oss själfva. Kanhända är det mitt ord, mitt exempel, som hjälper ogräset att v ä x a? En sådan ärlig fråga skadar aldrig. Den är för oss uppslag till en.
Om det i det enskilda lifvet skulle finnas en association af 4 personer, alla privilegierade, hvilket är förhållandet med våra Ständ, och tvenne af dessa 4 ständigt skulle yrka på concession hos de tvenne öfrige, utan att någonsin vilja göra några sjelfve, skulle man icke med skäl kalla det för oförsynt. Detta uttryck vill jag visserligen icke nyttja mot Medstånden, men man mäste akta sig, att icke en efterverld, befriad från dagens passioner, skulle sätta denna stämpel på deras ständigt vexande inkräktningshegär. Om något Stånd åtnjuter fördelaktiga privilegier, så är det det Vällofl. BorgareSt. Utgörande ej mer än en tredjedel af Städernas folkmängd, af hvilka de monopolisera representationsrätten, betalande högst ringa till statsverkets underhåll, och stående på en icke särdeles hög grad af bildning, industri, eller handel, åtnjuter detta Stånd likväl icke mindre än en fjerdedel af representationen. Vid tvenne riksdagar hafva irenne BiksSt. beslutat skråförfattningarnes upphörande. Nå väl, har BorgarcSt. ingått på denna billiga concession? Alldeles icke; det har åberopat sina privilegier och saken står här ännu vid samma punkt, som för 20 år sedan. Må det Vällofl. Ståndet först visa sin fosterlandskänsla, derigenom att det 2 H. 57 450 Den 25 September. följer R. o. Ad:s vackra efterdöme vid 1809 års riksdag, då det afsade sig rättigheten att ensamt besitta säterier, och vid 1841 års riksdag, då det offrat sjelfskrifvenhetsprincipen, för att gå sina Medstånd till mötes, innan det yrkar nya concessioner af detta Stånds urgamla frioch rättigheter. Näst efter BorgareSt. torde BondeSt. vara det mest privilegierade i Sverige, emedan det allena i Europa har andel i representationen, och detta icke mindre än en fjerdedel.
L. S. N:o ?6. för Eskilstuna, Pehr Löfvenius L. s. Nio 59. för Lidköping, Mathias Er. Richert. L. s. N:o 6l. för Södertelje, A. Landegren. N.o 64.' för Eksjö, P. Lindquist. L. s. N:o 67. för Sköfde, A. Westerstrand. L. s. N:o 70. för Alingsås ,- Er. N. Memsen. l. s, N:o 73. för Trosa, Pehr Löfvenius. L. S. N:o 76. för Åmål, D. Cron. L. S. Nio 78- för Falkenberg, N:o 79. för Kongsbacka, J«li. Ulr. Winberg. J, Wallström. l. s,. " L. Si N:o 62. för Norrtelje, Er. J. Gezelius, L. S, N:o 65. för Ulricehamn, A. Westerstrand. L. S. N:o 68- för Mariefred’,. A. Landegren. L. s. N:o 71. för Sölfvesborg J. Cronius. l. s.. N:o 74. för Östhammar, E. J. Gezelius; L. S. Mto 77. för Skanör, P. Peterson. L. S. N;o 8°. för Cimbritshamn, J. Cronius. L. s, N:o 81. för Strömstad, N:o 8a* för Grenna, -N:o g?, för Ostersund, Sam. Meijer. Johannes Bergelin. J. Wallström. L. S. L. s. L. s. i*-* tyh rognar J.OH. O : s o n Longberg Anders Andersson. •för Trögds och Håbo.Hårader. L. S. n. v. dalman, x. s. Joh. Andersson. för Åsunda .Härad. L. S. And. Hansson. Casp. Wijkman. för Waksala, Bälinge och Rasbo för Norunda och Örbyhus Härader.
Enligt den af Herr Majoren Adelsköld uppgjorda kalkyl skulle en jernväg här vid ändan af den stora linien redan till en början ega att påräkna en trafik af 4 5 å 20,000 passagerare och 4,000,000 centner gods om året; och denna godstrafik skulle vid tillfällen af inträffande missvext i de efter linien belägna orter, såsom t. ex. förhållandet nu är i Jemtland, i högst betydlig mån ökas, då fördelen af en förbättrad kommunikation blefve till stor båtnad för de af missvexten hemsökte, hvilka derigenom lättare erhålla sina förnödenheter af spanmå! till billigare pris. Måste nu här den gamla landsvägen, hvilken dels besväras af en mängd backar, dels eljest i anseende till en lös jordmån är, särdeles höstoch vårtiden svår att befara, fortfarande begagnas, så är det fara värdt, dels att de fördelar, som Rikets Ständer genom anslag till kommunikationsledens utsträckning från Bräcke till Hemgrafven åsyftat, komma att till hufvudsaklig del uteblifva, dels ock att Jemtlands handel 238 Motioner hos Bidderskapet och Adeln 1865. N:o 116. tvingas att taga sin rigtning åt Norge, dit en lättare farled redan är färdigbygd ända till hafvet. Enligt det af Majoren och Riddaren C. Adelsköld under sommaren 1859 i och för utsträckning af kommunikationsleden riksgränsen — Bräcke till Sundsvall uppgjorda och afgifna förslag, hvilket i hvad det rörer chausséanläggning från Bräcke till Torp samt kanalisering af Ljunga eif från Torp till Hemgrafven redan är under utförande, skulle kostnaden för den jernväg, hvilken han ansåg böra blifva liniens fortsättning från sistnämnda ställe till Sundsvall, utgörande 2,41 mil af fyra fots spårvidd för lokomotiv, uppgå till 1,540,000 R:dr, af hvilken kostnad adelar troddes böra beviljas såsom lån åt det bolag, som kunde vilja försträcka återstående tredjedelen, åtaga sig utförandet af anläggningen, framtida underhållet och besörja trafiken efter fastställd taxa.
Wi wele således denna af Riksens Ständer samtyckte Regerings-Form härmed antaga, gilla och bekräfta, aldeles såsom den ord för ord härefter följer: Wi Efterskrifne Swea Rikes Ständer, Grefwar, Friherrar, Biskopar, Ridderskap och Adel, Klerkeri, Borgerskap och Menige Allmoge, som nu, å Egne och Wåre hemmawarande Medbröders wägnar, til allmänt Riksmöte församlade äro, göre weterligt: at, som genom den nyligen timade Regementsförändringen, åt hwilken Wi Wår enhälliga Stadfästelse gifwit, Wi Swenska Folkets Fullmägtige inträdt i rättigheten, at sjelfwe, genom uprättande af en förändrad Statsförfattning för framtiden förbättra Fäderneslandets belägenhet; Altså hafwe Wi, med uphäfwande af de intil denna dag mer och mindre gällande Grundlagar, nemligen Regerings-Formen af den 21 Augusti 1772, Föreningsoch Säkerhets-Acten af den 21 Februarii och 3 April 1789, Riksdags-Ordningen af den 24 Januarii 1617, så wäl som af alla andra sådana äldre och nyare Lagar, Acter, Ordningar, Stadganden och Beslut, hwilka under namn af Grundlagar inbegripne warit, öfwerenskommit och belefwat, at för Swea Rike och thy underliggande Länder stadga följande Regerings-Form, hwilken ifrån denna dag skal såsom Rikets främsta Grundlag gällande wara: Förbehållandes Oss derjemte, at de öfrige Grundlagar, hwilka i 85. af denna Regerings-Form upnämnde äro, på der föreskrifne sätt, innan detta Riksmötes slut, stadga. Vi Carl, med Guds nåde, Sveriges, Götes och Vendes Konung &amp; c. &amp; c. &amp; c., Arvinge till Norge, Hertig till Schleswig Holstein, Stormarn och Ditmarsen, Greve till Oldenburg och Delmenhorst &amp; c.
Memorial i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut öfver Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om uppskof till nästa Riksdag med af görandet af de hvil ande Grund lagsfrågorn a. Genom Protocolls-Utdrag af den 22 si aflidne Maji hafva samteliga Riks-Stånden ålagt Constitutions-Utskottet, att, till befordrande af ett fogande till enstämmighet Riks-Stånden emellan i den frågan, huruvida de sedan förra Riksdagar beredda förslag till ändringar och tilläggningar i Grundlagarne vid innevarande Riksdag skulle till afgörande företagas eller förblifva hvilande till den nästa, hvaröfver alla RiksStånden stadnat i skiljaktiga meningar, Constitutions-Utskottet, så fort sig göra läte, skulle till Riksens Ständer upplysningsvis aflemna sina tankar om grunderna, hvarefter den sålunda i skiljaktigt skick Stånden emellan befintliga preliminäre frågan om Grundlagsförslagens hvilande eller upptagande må, i brist på ett bestämdt stadgande, särskildt för det nu inträffade fall, likväl i full enlighet med Constitutionens hufvudsakliga föreskrifter, anses och behandlas. Constitutions-Utskottet skyndar härmedelst att hörsamma denna Riksens Ständers anmodan och framställa de grunder, detsamma anser i Grund - Memorial N:o 5. 803 lagen redan vara lagde, enligt hvilka, i saknad af ett bokstafligt lagbud för detta nu inträffade särskilda fall, en sammanjemkning emellan RiksStåndens skiljaktiga meningar nu må kunna äga rum. 81 § Regerings-Formen stadgar bestämdt den tid, innan hvilken öfver ett i laglig ordning beredt förslag till ändring i något Grundlagsstadgande Riksens Ständer ej må kunna besluta. Denna tid infaller ej förr än Riksdagen efter den, då förslaget af Constitutions-Utskottet till Riksens Ständer blifvit inlemnadt; häraf anser Utskottet följa, att, enär denne Riksdag infallit, Riksens Ständer äga en ovilkorlig rätt att öfver sålunda beredda förslag, som den i lagen bestämde tid hvilat, besluta med bifall eller afslag.
För segelled från Hattefura hamn till sjön Stora Lee . ... t. För kanaloch slussanläggningar mellan sjöarne Vestra och Östra Silen För utsträckning af Kinda båtled d) Sjösänkningar oell Vattenaftappningar: Till särskild fond för myrutdikningar inom de sex nordligaste länen, jemte fyra härader af Till fond för understödjande af utdikningar och aftappningar af sanka trakter och sjöar inom För sänkning af Lida-ån För rensningar i Umeå eif ,r För utdikning af Långebro mosse på Öland gar Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 83. 25 gar och vägförbättringar, hamnarbeten, kanaler och andra vatteijkommunikationer samt ningsföretag. Anslag. Lån Af förestående anslagsoch lånesummor äro nedannämnda belopp anvisade att utgå under år 1867, nemligen: Anslag. Lån. mindre goda vägar Bik till R. St. Skrifvelse, N:o 84. \ l JV:o 84. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 18 Juni 1866. » » » » Preste-Ståndet den 18 » » » » » » Borgare-Ståndet den 19 » » » » » » Bonde-Ståndet den 19 » » Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse angående allmänna vilkor och stad_ ganden i afseende på de under denna Riksdag beviljade statsbidrag för väg anläggning ar och väx}förbättringar, hamnbyggnader och vattenkommunikationer m. m, (Stats-Utsk:s Uti. N:o 79.) S. A. K. I sammanhang med de af Rikets Ständer vid innevarande Riksdag fattade beslut angående beviljande af statsbidrag för vägars anläggning eller förbättring, hamnbyggnader samt kanaler, strömrensningar, sjösänkningar och andra vattenaftappningsföretag, hafva Rikets Ständer ansett nedan intagna allmänna bestämmelser och stadganden böra tillämpas i afseende på medlens lyftning och användande, äfvensom beträffande deras återbetalning, der sådan bör ega rum. Som erfarenheten ådagalagt, — hvad jemväl
Till förekommande af oordning ibland Ärterna, anser jag denna föreskrift högst nödwändig, häldst hädanefter, Va man sä snillrikt påfunnit att Aveliga wärdigheken enbast stall tillfalla en person i sender i rätt "nevstiganoe led, hvarigenom en sammanblandning af en nyadlad med en äldre Ätt, sturle förorsa a de största ore. dor. En utdöd Atrs Nummer bör för öfrigt aldrig kunna upplifwas och hwarken utdöd elle'- lefwande Ätts wapen af en annan upo-lagas Detta har förr till alia delar blifwit iagttagit och i agttages ännu hwad wapnen beträffar. 2:0 Huru Ledamöter till de i Regeringsformen och Riksdagsordningen fä kallade nämnder stola rväljas och huru derwid stall förhällas, t. ex. dä Rege - Dm n November 64 r Regeringsformen eller RikSdagsOrdningen stadga akt vesta W,l stola förrättas genom Electorer, om vesta Electorer för hwarje tillfälle stola särstitdt wäljas, svin jag tror wara del rätta, eller om de manliga Electorer stola anställa desta wal. U.i nägra fall synas berörde Grundlagar fadanc beftäinma; men. det borde icke derföre härifrån uteslutas. z:v Wal till Banco o b NiksgäldsFullmägtige: Ehuru härom stadgas i Riksdag Mrdningen, synas d/sta wal i RiodarehuSOrdningen likwäl böra fä ett rum. 4:0 Wal till Rewisorer öfver SlatsWerker, Bancooch RrksgäldsWerken. 5:0 Huru förhällas stall wid Wal rist Leda» möter i TryckfrihetsComi'Len; 108 Z i Regeringsformen gifwer anledning att det stall ste genom sär» flildte Electorer. 6:0 RiddarehusDirecstonen: M huru manga Ledamöter den stall bestä, samt om RiddarehusBetjeningen.
Ofta komma de äfven närmare, sätta sig bredvid en och börja med det vanliga tajibin, hvarefter det går oupphörligen: kef kefek och alham do lillah &c. Jag blef slutligen dock något trött, isynnerhet i mina knän, då jag oupphörligen sutit hela aftonen på de höga trädsofforna mastabeh. Vi kommo något sent hem och jag gick genast till sängs. Var om morgonen som hastigast hos Murad, gick snart hem för att vänta på Abdelkhalik, som dock ej kom förän någon timma efter middagen, men blef sittande här ända till nära maghrib. Vi pratade om ett och annat, han var glad, roade sig åt minsta småsak, såsom alla hans landsmän, och hade samma enkla, barnsligt oskyldiga karaktär man här finner öfverallt. Jag ämnade skrifva upp till pappers det jag skulle lära mig af här brukliga complimenter, men det ville han ej, sägande att det vore bättre lära sig dem utantills. Om priset ville han ej höra talas; han ville komma alla dagar till mig för intet, ty han vore min vän och vänskap passade ej tillsammans med pengar. Men det är blott ett vanligt talesätt och ej mycket att rätta sig efter. Han tog mig på allvare för moslim, och skulle skaffa mig en handskrifven Koran, ty den tryckta jag hade var battal. Så var äfven mitt qvarter ibland Kufsar och Nosara, han ville skaffa mig ett annat i sitt granskap. För öfrigt tyckes han ej vara särdeles bevandrad i sitt språks litteratur, men det är ock detsamma för mig. Sedan han gått kom Murad som hastigast till mig, men var litet opasslig och tråkig samt gick snart bort. Sedan jag således ensam haft ledsamt hemma, gick jag ut till Murad, som lagt sig till sängs och var tråkig. Jag lemnade honom derföre snart och gick hem. Gick om morgonen till Bokti, dit nu mina pengar ändtligen hade kommit från Alexandria. Jag tog en del och deponerade det öfriga hos honom. Gjorde små uppköp, tyg till koftan och tobak &c. På eftermiddagen kom Abdolkhalik och satt hos mig.
Med ett öfverlägset leende betraktade Nadja sakerna. Han är alldeles galen i mig, sade hon skrattande, och det fastän barnet icke var hans! Men han är snäll, token, säg honom det. Åh, der är hans porträtt! Usch, hvad han ser bondisk ut, ett riktigt landsansigte! Och så beskedlig se'n! Som han inte skulle kunna göra en mask för när. Patron är mycket nöjd med honom ... han blir visst inspektor till sommarn. Så, lycka till! När han fått inspektörsplatsen, kan han få komma hit och hälsa på mig, inte förr. Nå, Nadja, Kajsa talade långsamt och försigtigt, när det blir slut med det der, hvad skall du då ta dig till? Det der, hvilket det der? Ammandet, förstås... Hm då det får vi se då! Jag får väl alltid någon råd... Då blir din lön liten, och du har fått vanan att vara förnäm, krusas för och firas, lefva stort och vara hög af dig. Nadja blef blossande af vrede. Kom inte och skäm ut mjölken för mig, ropade hon. Då det är slut med det här, får jag en annan. Tror du det inte fins herrar nog här i sta'n? Jag får hvem jag vill, jag är både ung och vacker nog för hvem som helst! Vill vi lefva, vi fattiga flickor, så ha vi ingen annan utväg. Svälta eller njuta. Nå, jag har valt. Adjö med dig, mor! Du har valt det andra slaget. Hon stod rak och stolt i midten af rummet. Hennes kinder blossade, munnen svalde af lefnadsfriskhet. Hon var hvithylt och välskött, drägten vårdad och dyrbar och hon var en vacker illustration till sina egna ords sina egna lefnadsåsigters riktighet. Modern stod vid dörren, blek, böjd och nedslagen. Adjö, barn, sade hon, när du kommer i nöd, så är min stuga öppen. Mitt hjerta likaså. I din säng har jag alltid de finaste lakanen, de med hålsömmen. Så länge jag kan, skall jag arbeta för dig, det skall kanske en gång behöfvas.
Jag har försökt redogöra för åtskilliga af de förmenta olägenheter, som genom bifall lill motionen skulle upkomma, men jag hemställer lill eder, mine Hrr, om det också icke är en betydlig olägenhet för en enskild person alt nödgas göra ansökning hos K. M. och begära sådant, som han borde tillgodonjuta utan någon framställning, nemi. att hans barn mätte få undervisas efter den gamla katechesen. Ett sådant besvär underkastar sig icke någon af nyck utan af innerlig öfvertygelse och kärlek om hvad som är rätt. Man har citerat och anfört de bedröfliga följder, som på sednare tider yppat sig, derigenom att personer blifvit lagförde och undergått borgerliga straff derföre att de genom sina religionssvärmerier upväckt allmän förargelse och stört den allmänna ordningen. Ja det är också min öfvertygelse alt det är ganska bedröfligt, men jag är långt ifrån alt påstå att det icke kan finnas stora skäl för alt någon gång tillämpa borgerliga straff, dock böra de icke tillämpas förr än det ådagalägges att verklig tredska är för handen, samt under största varsamhet, på det att icke någon må förebära, att borgerliga straff blifvit i oträngt mål begagnade. Det är och blir en bedröflig sak, att sådant måste komma i fråga; i längden torde det blifva omöjligt att tillämpa dessa straff, ty de skola, på sätt en talare före mig yttrat, mångfaldiggöras i den mån, som R. St. visa sig mer eller mindre (jag ber om ursäkt att jag nyttjar detta ut - 32 Den 1 Juni. tryck) förstockade i afseende på den andliga lagstiftningen. Det är en sanning att det är svårt för dem, för hvilka kristendomen äten likgiltig sak, alt inse hvad kärlek och ömhet den åstadkommer uti den själ, der den är lefvande; och ly värr torde del vara så att mångå af dem, som döma i dessa ling äro mer eller mindre, ja kanske fullkomligt likgiltiga för det kristliga lifvel, hvarföre också sådane resultater, som icke bära någon god frukt för samhället, framkallas.