Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då en ganska betydlig del af förvaltningens af SjöÄrendena nuv:de bestyr kunna från densamma öfverflyttas, erfordras endast en jemförelsevis ganska inskränkt personal till de återstående göromålens behandling. Om nu äfven desse tjenstemän gifves en efter tidens fordringar och ökade lefnadskostnader bättre afpassad löne-inkomst än den de nu äga, förvissande om möjligheten för denne personal att derpå hafva sin utkomst, så upstår i alla fall en jemförelsevis ganska betydlig besparing. Ett dubbelt ändamål kan således härmed vinnas. Slutligen har f) R. St:rs ofta förnyade framställning om en nödig reorganisation af StyrelseVerken gifvit en ökad anledning att lemna detta för Statens tjenst i alla afseende vigtiga ärende den upmärksambet det så väl förtjenar. Vid upgörande af förslag till en sådan förändring blir således först nödigt alt tillse hvilka af de ärenden, som nu tillhöra förvaltn:n af SjöÄrendena att behandla, kunna och böra till stationerna och andra verk öfverflyttas. Jemte redogörelsen derför, torde jag för hvarje särskildt fall få i korthet upgifva så väl motiverna till min åsigt om förflyttningen, som äfven sättet huru dessa ärender derefter skulle behandlas, der sådant icke af sakens natur förklaras. Vid upställningen har jag ansett den ordning af de förekommande ärendena böra lämpligast följas, som förvaltnms instruktion föranleder. De mål, som, enl. min åsigt kunna från Eörvaltnm af SjöArendena öfverflyttas, äro: a) g 6 mom. 2 & 3. Omsorgen för fartygens, byggnaders och inrättningars af alla slag tjenstbarhet och högsta förbättring; samt truppernas underhåll, utredning och beklädnad bör, såvidt derom i Staten är bestämdt eller K. M. derom serskildt finner för godt att något besluta, direkt öfverlemnas till StationsCheferna. Förvaltmn kan i närv:de stund ej annat göra än repitera till stationerna hvad grad ofvann:de
Ett svårt hinder för samfärden, i rigtning från norr tili söder och tvärtom, emellan menniskor i våra trakter möter i de otaliga strida strömmar, som från vester till öster genomskära Norrland. Man har naturligtvis ryggat tillbaka för de stora kostnader, brobyggnader öfver så forssande vattendrag skulle föranleda och derföre i det längsta sökt hjelpa sig fram öfver dem medelst färjor — så äfven i 422 Motioner i Bonde-Ståndet 1863. Sollefteå socken, belägen i en folkrik ort vid Åugermanelfven, * nii! nedanför det ställe, der densannna upptager Faxelfven samt 10 mil från Hernösand, mellan hvilken stad och Sollefteå liflig gemenskap underhålles på Ångermanelfven med icke mindre än sex ångbåtar. I närheten af Sollefteå finnas tvänne färjställen, det ena nedanom Sollefteå fors vid Skedums by intill Sollefteå rågång, det andra på en fjerdedels mils afstånd från Sollefteå ofvanom nämnde fors. Dessa färjställen äro, i anseende till den starka strömmen, städse svåra, ofta lifsfarliga att öfverfara; och hafva under de sednare åren på dylika färder åtskillige personer drunknat (ibland andra f. d. talmannen Nils Strindlunds 20:årige son). Åtskilliga tider af året, såsom vid isläggningen och islossningen, gifves intet sätt att komma öfver elfven, till stor afsaknad för trafiken, hvilken å nämnde ort (såsom enda öfverfartsstället för resande och lorbönder, som ämna sig från Sollefteå till norra ådalen och tvärtom) är mycket liflig. Under loppet af sju års tid hafva af ortens innebyggare blifvit påkostade mer än 40,000 R:dr för åstadkommande invid ena färjstället af en bro — och en dylik var redan färdig samt under loppet af år 1857 till begagnande öppnad, men bortfördes af strömmen. Vi stå nu utan ; skall det så förblifva ? — Jag fruktar det; såvida icke Staten skulle finna det lämpligt samt i sitt intresse att kraftigt mellankomma.
Inom Utsk. har en ledamot af BondeSt. gjort en stor mängd anmärkmr ronde hushållningen vid Tumba, och denna fråga har föröfrigt blifvit behandlad i dagblad och gjord till en slags opinionsfråga, hvarföre Utsk. trott sig skyldigt att derå fästa uppmärksamhet, emedan vid sakens utveckling de flesta anmärknme måhända torde förfalla. Emedlertid anhåller jag, att man icke alltför strängt fäster sig vid detta uttryck. Gr. Horn, Claes Fredr.: I anledn. af hvad Hr Akerman anfört, ber jag att lill prot. få förklara, det jag anser BancoUlsk:s majoritet icke conseqvent hafva förfarit, då de på samma gång underkänt Bancofulim:s åtgärder vid de så mycket omtalade silfverköpen, som de, utan Ständernas hörande, befallde Fullm. alt utgifva bancosedlar emot enkla depositionsbevis, utfärdade i Hamburg. Skulle det ena vara ett brott emot reglementet, så måste ovillkorligen också det andra vara det, och huruvida Fullm. handlat mera bankmessigt om de haft mera förtroende till dessa papperslappar, än till välkända hus inom fäderneslandet, det lemnar jag derhän. Var nu del ena fel, så har också just det Höglofl. Ulsk. gjort sig skyldigt till samma fel genom att gifva sådana ordres till Fullm., hvilka Fullmansågo sig icke kunna följa förr än Ständernas beslut derpå följde. Då nu öfverläggningen ansågs fulländad, hemställde Hr Gr. o. Ordföranden, om icke, oaktadt de åtskilliga anmärkmr, som blifvit gjorda emot BancoUtskts utlåt. N:o 42, II. o. Ad. funne att, dä iltsk:s under N:o 27 afgifna berättelse blifvit af K. o. Ad. gillad, det nu förevar, utlät, icke föranledde lill annan åtgärd, än alt läggas till handlingarne. Ropades ja. 3S4 Den 22 Februari. H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm, Carl
Bevillnings-Utskottet: l:o Herr Hjertås, Lars, denna dag väckta motion, om åtskilliga förändringar i nu gällande tulltaxa; 2:o Herr Flachs, Johan Fredrik Philip, den 28 dennes f. m. på bordet lagda motion, om åstadkommande af noggrannare kontroll öfver sanningsenligheten af uppgifterne till bevillnings-taxering; 3:o Densammes den 28 dennes f. m. väckta motion, att antalet af ledamöter uti Städernes Taxerings-kommittéer måtte för framtiden bestämmas lika af hvarje Riks-stånd äfvensom af ofrälse Ståndspersoner eller Embetsoch Tjenstemän. Banko-Utskottet: Herr £e/re»s, Johan Petter, den 28 dennes f. m. på ■ bordet lagda motion, med anmärkningar och förslag i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om decimalsystemets tillämpning på rikets mynt; tillika med de i afseende på denna motion nu afgifne yttranden. Lag-Utskottet: l;o Herr von Franckens , Georg Wolfgang, denna dag väckta motion, att ynglingar må förblifva omyndige tills de fyllt 25 år; 2:o Friherre von Schwerine, Adam Otto, den 28 dennes f. m. på bordet lagda motion, om beviljande af expropriations-rätt till erhållande af tjenligt vägläggningsämue. Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottet: l;o Herr Dahlmans, Fredrik Wilhelm Achates, denna dag väökta motion, angående upphäfvande af stadgandet i Kongl. Brefvet den 19 December 1759, 6m konfiskation af sådane handtverksvaror, som icke äro försedde med mästarens stämpel; 2:o Densammes denna dag väckta motion, att, med upphäfvande af Kongl. Kungörelsen af den 17 Mars 1780, det må blifva civila Embetsman med Kongl, fullmakt, tillåtet, att under en tid af åtminstone 14 dagar vistas ä utrikes ort, utan afbidan af Kongl. Majlis
Det omedelbara intresse deremot, som framkallas af den omedelbara nytta, man af sina ansträngningar emotser eller hemtar, är af en annan art och kan så mycket mindre antagas såsom uti ifrågavarande sammanställning synnerligen lifligt eller verksamt hos städerna, som den särskilda beskaffenheten af de yrken, hvilka egentligen tillhöra dessa, i så många afseenden skiljer dem från landets, och gör hoj städerna fyrfaldiga stående kommunalutskylder nödiga, som ej inom kommunerna på landet förekomma. Städerna skulle ock derföre mindre lätt kunna vidkännas afgilter till landstingskassan, än de på landsbygden belägna kommuner. Det kunde dessutom väl härida, att företag, föreslagna af landstinget, såsom uppenbart nyttiga för landsbygden, kunde till och med stundom befinnas blifva af menlig inverkan på städerna och de der idkade näringars välbefinnande. Om, till exempel, nya vägriktningar, i följd af nya förhållanden inom rikets kommunikationsväsende, pröfvades för landsbygdens afsättning blifva så nyttiga, att landet obetingadt ville åtaga sig de dertill erforderliga kostnader, men dessa företag uppenbarligen skulle för en eller annan stad hafva till följd , att minska den handel, som hittills på dessa städer bedrifvits, så vore det minst sagdt obilligt, att af deni fordra direkta kostnadsbidrag till åstadkommande af en sådan på deras framtida välstånd så mycket inverkande förlust. Och åter på andra sidan, om en stad, under bemödandet för sina materiela intressens förkofran, vände sig till landstinget med anhållan, att hela länet måtte beskattas för att tillvägabringa en viss för staden i sådant afseende erforderlig summa, så har det ej mycken sanolikhet för sig, att en dylik anhållan skulle vinna bifall af landstinget och än mindre af landsbygdens innevånare. Den under seklers lopp utbildade uppfattningen af förhållandet emellan land osli stad skulle uti en sådan anhållan finna ett onaturligt anspråk, och likväl vore den ej annat, än en enkel följd af den ömsesidighet, hvaruti man vill ställa tvänne i så många afseenden olika elementer til hvarandra, och på grund af hvilka man fordrar, att städerne skola kontribuera till fördel för alla de företag, landstinget kunde för landsbygden inom länet finna vara nyttiga.
1782 blef han underlöjtnant, men tog — då garnisonslifvet i Strassburg var outhärdligt för honom — efter sex månader afsked för att i Paris fortsätta sina grekiska studier. 1784 — 86 reste han för helsans skull i Schweiz, Italien och Grekland samt till Konstantinopel. Slutligen, nödgad af familjen, afsade han sig med tungt hjerta sin dyrbara frihet (se idyllen » La Li-btr / éi) och mottog 1787 plats som ambassadsekreterare i London. 1790 återvände han till Frankrike och uppträdde här — såsom entusiastisk vän till friheten och häftig fiende till anarkien — likaväl mot ultrarojalisterna som mot giron-disterna och jakobinerna, utan att likväl ihållande och kon-seqvent sysselsätta sig med politiken. Den 7 mars 1794, då han i sällskap med en dam aflagt besök i Passy hos M: me Piscatory samt var på väg att föra sin reskamrat i säkerhet i Versailles, mötte han utanför M: me Piscatorys port medlemmar af revolutionskomitén, togs i förhör och häktades. Han fördes till Paris och insattes i fängelse först i Luxembourg, sedan i Saint-Lazare, på hvilket sistnämda ställe han diktade de af oss i öfversättning meddelade gripande sångerna. Han guillotinerades den 25 Juli 1794.Under » Ancien Régimes » välsignelserika hägn. Strödda drag sammanförda af Erik Thyselius. Uti den pjes af Artur Fitger, » Häxans » förf., som benämnes » Von Gottes Gnaden », förekomma nagra scener, hvilka kunna på sätt och vis betraktas såsom en diktens och scenens illustration till det motbjudande kapitel, som i verldshistorien har till rubrik: Ancien régime, och särskildt till den underafdelning af samma kapitel, som berör de lägst stående samhällsmedlemmarnes ställning under det sy-stemets hägn. Nämda pjes spelar i en tysk småstat under revolutionskrigen. Franska republikens segrar ha skaffat luft åt de länge hämmade frihetskänslorna hos det lilla fur-stendömets invånare.
Wid 1765 ars Riksdag inskränktes detta arrende jemwäl pä 15, är, med förordnande, att räntan emedlertid borde utgöras efter sörwandlmq och är» lig markegänq; men comracts wilkoren äterstäldeS i de» ras förra skick wid 1769 ars Riksdag. I förmäqo as 7 Art. uti del emellan nu warande Hans Majtt Konungen och Hennes Majit Drvlmingrn flumé Giftermåls-ryntract »ch Kongl. Bref» IO2H Deil i6 December. Breswer tili Kongl. Kamntar Collegium ven 6 Aug. 1774 är venna -Kungs Ladugärd jemte Wastena Skolk onstague nl! Enkr-Säte, i den händelfe Hennes Kongl. Majit slulie försäkras i Enks-stänv. Enrevleriid iiuie-hafwes besagte Kungs-.Ladugarv, utan hinder doros, under arrende af Majoren och.Riddare» af Kongl. Swärds-Oroen l-lenne Tisstasiian ^ u!r vo» Zreijsin pä ZO äcs lid ifra» niivsafta» izoz kill samma lid IZZZ enligt Kongl. Brcfwcu Ve» 12 Februarii och Veu 27 Oktober -zor sann Kongl. Kammar» och Commerce Colll.ögicrnes arrende contrakt af v. Z December samma är, emot ärlig afgift af^ LOo Tunnor säd, med skyldig bet derjämrc, att .underhålla en Får bngue för damastdräll sann anvre finare och gröfre wäfnadcr, janne flere dermed förknippade Eyldighcrcr; och har-Kongl.
Hon var uppe och fullt påklädd då han kom hem, tog emot honom ”inte som en furie – det vore för lite sagdt – nej som ett mythologisk[t] väsende.” Hon grät, hånskrattade, jublade öfver att ha ertappat honom, ”hylede” och slamrade. Hon hade legat i fönstret i ett mörkt rum för att hålla utkik efter honom och hon hade sett honom komma öfver St. Annæ Plads med frk. Lønborg ”men fra den forkerte Vej”; hon trodde att hon och han varit ute i stan på ett eller annat rum tillsamman. ”O så ömt, så ömt!” som de gingo tillsamman. Och så hela svartsjukans raseri så att han blef så upprifven af att ”höre paa hendes Hyl” att han måste ta Kloral för att få sofva.306 För kort tid sedan hade hon varit hos hans mor, tjutit och gråtit och frågat modern om hon inte trodde att han stod i brottsligt förhållande till Josepha Schebeko. – ”Spørge Mor om det! For det første, hvis det var saa, vilde jeg naturligtvis ikke have betroet mor det” och så dertill misstänka en ung polsk familjeflicka, som vistas i sina föräldrars hus. Fröken Lønborg spökar dock mest för den stackars förälskade varelsen. ”Ända sedan i December månad har jag beständigt fått anonyma bref om ditt förhållande till henne,” säger hon. Före jul när fru B. reste till Berlin hade hon i kupéen träffat en polsk dam. Hon satte sig (hustrun!) att läsa i en af B.s böcker. Så visade hon namnet för sin reskamrat och frågade om hon kände det. ”Oh Gott ja! Dass ist ja unser Brandes!” hade polskan utropat. Och så hade hon (efter hustruns berättelse) talat om att B. så gerna ville gifta sig med fröken Schebeko, och han skulle vid ett aftonvardsbord hos Schebekos ha sagt(!) att han var så olyckligt gift. Josefa hade fått ett helt ”bibliotek” af honom. Han hänkastade i parentes att han efter hand skickat henne en ”tyve Bind” i korsband, derför att hon inte kan få danska böcker att köpa i Warschau.
Jag, med ganska många anmärkare emot denna nya Lära, dt-lat tift fide, att Höglo fl. Lagutskottet i dess sednare Memorial ej funnit mödan värdi med någon fullständighet ens omnämna, mindre besvara vara anmärkningar, utan afgörande . förklarat, att desamma, dels genom Kongl. LagCommittéens utlåtande, oell dels genom LaeUtsknttets första yttrande, redan äro vederlagda, hvilket jag, efter egen och andras tanka, som läsa dessa ömsesidiga skrifter, förmodar innebära verklig motsägelse; men hvarom jag för närvarande ej med någon vidlyftighet vill upptaga Höglofl. Ridderskapets och Adelns återstående korta och vigtiga tid af detta Riksmöte, heldst jag, fastän, med ännu oöfvervinnelig stridig öfvertygelse om ämnet med Höglofl. Lagutskottet, likväl icke delar motsvarande in Poll i Lili tet, att kunna anse mig få annan öfvertygelse, i fall jag vinner säkra och nationliga upplysningar om förmånen af ofvannämnda Domstolars förändrade antal och organisation, emot deras ganska lång tid, utan anmärkning, i sitt nuvarande skick, erkända och värderade tillvarelse, den jag trott och ännu tror, hvad Häradsoch LagmansRätter beträffar, i synnerhet vara väl inrättad för Svenska BondeStåndet* Pättegångs-ärender, som egentligast upptaga Dnmstolarnes tid, och hvilket Stånd, med betydlig skillnad från andra länders, > Den 20 Juli €• Tit• 947 vårt fädernesland sjelfständigt äger och innehafver jord och fastigheter. Likväl och som Höglofl. Lagutskottet i dess slutliga Betänkande synes heldre vill ja hafva frågan, till annan tid, hvilanda; än att den hos öfriga RiksStånden, liksom hos Hedervärda BondeStåndet, skulle blifva afslagen, uti hvilken tanka jaz för min del instämmer, på det hemmavarande medbroder måtte vinna kännedom häraf;så vägar jag nu, som förut, vördsammast föreslå, att Eders Exoellence samt Höglofl. Ridderskapet och Adrin behagade, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts den 19 nästlidne April Nådigst afgifna utlåtande, icke fästa annat afseende på Höglofl.
Sorn emedlertid hospital-fondens tillgångar icke medgåfve att gälda större eller mindre del af de belopp, hvilka för nybyggnader vid nu ifrågavarande tvänne hospitaler erfordrades, utgörande tillsammans 200,000 R:dr, menbehofvet ovilkorligen fordrade, att dessa Statens sjuk vårds-anstalter försattes i ett skick som visade, att Sverige ej eftergåfve andra länder i en ömsint vård om sådana vanlottade medmenniskor, hvilka framför andra fordrade en mild och noggrann behandling, anhöll i underdånighet Serafimer-ordens-gillet, att Kongl. Maj:t måtte täckas hos Rikets Ständer äska nyssberörda för ändamålet erforderliga summa. Angående åter frågan om beredande af tjenlig hospitals-vård för sinnessjuke från hufvudstaden och dess närmaste orngifningar, hade Kongl. Maj:t öfver det al Rikets sednast församlade Ständer framställda ofvanomförmälda förslag inhemtat underdåniga yttranden af Serafimer-ordens-gillet, Öfver-ståthållare-embetet samt Direktionen öfver Danviks Hospital. Af Serafimer-ordens-gillet upplystes dervid, att uti Upsala Hospital, beräknadt för emottagande af vansinnige från Uplands, Westmanlands, Stora Kopparbergs och Gefleborgs samt norra delen af Stockholms län, för närvarande funnos nära 200 patienter, eller det antal, som i derstädes nu befintlige byggnader kunde utan en för de vansinniges kurativa behandling menlig trängsel inrymmas, samt att, dä hospitals-hjonens antal årligen ökades, en nybyggnad för berörde läns behof troligen kotnme att framdeles företagas, hvilken byggnad dock, med afseende å lokalens vidd och beskaffenhet, ej kunde gifvas större omfång, än söm erfordrades för beredande af utrymme åt högst 250 sinnessjuke inom hela hospitalet; och då detta utrymme vore behöfligt för emottagande af patienter från det för hospitalet redan bestämda distrikt, saint lokalen icke medgåfve uppförande af någon särskild tillbyggnad för Danviks Hospitals behof, afstyrkte Ordens-gillet bifall till Rikets Ständers framställning.
råttab $£uKtajra att tillämpas från o cl) meb början af år 1864, tiar, i anlebning af ©tänbernaS beröm framftäUba begäran, en fornité marit tillf att för utarbetanbe af en np fåban tapa od) aflemnat ett i öerörbe bänfeenbe nppgjorbt fullftänbigt förflag, Ijmilfet femmer att unberftallas diifetS ©tänberS pröfning. ©mellerttb od) bå be nebfättningar i pärftäbeö enligt förut nämnba gemnfmng i tulltara gällanbe tullafgifter, forn genom ben i början af innemaranbeJ^fi^ötiM år meb rån Mfe afflutabe •'oanbelötrdftaten b lif mit till förmån för betta ®aten mtf* lanb mebgifna, ide blott i följb af älbre traftater meb anbra matter, Sranfnteutan od för att ej åt ^anbeln meb mifja tänber bereba färffitba förbe Stpril marit till efterrättelfe gällanbe. ©eban, genom afffaffanbe af ben förut påbjubna ftämplingen afsuttjiätnpiin gen8 upifjö* ©senfia faorifö* ocfy §anbtmerf Smårör, tuttftäm^Iingen få]om fontroli i ränte, affeenbe på oloflig införfel af utlänbffa maror till ftörfta belen förlorat fin betpbelfe, pär Äoitgl. 3ftaj:t, meb affeenbe jemmäl å be meb fiftbe* rörba ftämpling förenabe foftnaber od) olägcnpeter, förorbnat örn upp* pöranbe från ocp meb år 1864 af ali fåban ftämpling.
De som framställa dessa inkast åberopa såsom ett practiskt bevis för dem, de olägenheter England fått vidkännas", i följd af sin senaste mynt-bestämning, och tillägga: huru skall det fattiga Sverige våga göra hvad som ej lyckats för det rika JfrittanienP Committéen har ansett följande kunna framställas till svar på de nu anförda inkasten. Ett allmänt och skyndsamt erkännande af ett tillstånd, som de facto redan eger ruin, och sorn icke med någon rättvisa kan återföras till hvad som var, innan oredan begynte, måste vara mera moraliskt, än att stillatigande låta det 37G Betänkande om Rikets Fenninge-Verk, fortfara och förvärras , afven som det bör mera stärka bade' anseendet och crediten, när man uppgör en ren räkning, och visar, att, oaktadt ali ordning i förvaltningen, uti sjelfva institutionens grunder och för öfrigt i tids-omständigheter legat oundviklige anledningar till hvad som skett, samt begagnar för handen varande medel till beredande af rättelser, som billighet och omsorger för samhällets väl påkalla. De förra realisationerna hafva fört till ordning i penninge-verket, så långt deras beskaffenhet och Eanquens grund-inrättning det roed. gifvit, och så länge de blifvit fullföljde. Silfver eller metalliskt mynt haE rätt val trifvits i allmänna rörelsen äfven under krig och olyckor, så länge Statsskulden eller enskilda skulder ej fått antaga formen af mynt; men när det skett, så bar metalliska myntet försvunnit och icke i rörelsen återkommit eller kunnat återkomma, om än krigen och olyckorna upphört, emedan det strider emot sakens natur, hvilket närvarande tidpunct ock antyder. Två olika alne-mått kunna ej vara mätare under den gemensamma benämningen af aln. Säljaren skulle alltid vilja, mäta ut med dea korta, och köparen ha sig tillmätt med den långa..
Ridder skåpet och Adeln, med utlåtande om Grundlagsenligheten af en väckt fråga, hvarå Herr Landt-Mar skalken vägrat Proposition till Remiss. Af Höglofl. Ridderskapels och Adelns Protocolls-Utdrag, för den 11 dennes, hvilket den 15 kommit Constitutions-Utskottet tillhanda, har Utskottet inhemtat, att hos Ridderskapet och Adeln Motion blifvit gjord derom att Riksens Ständer måtte, uti underdånig Skrifvelse till Kongl. Maj:t framställa nedannämnda önskningar : i:o Att Kongl. Maj:t täcktes i Nåder Constitutions-TJstkottets betunkanäen. igi tillsätta Ordinarie Stats - Secreterare och Justitie-Canceller ; 2:0 Att Kongl. Maj.ts Rådgifvare, enär omständigheterna påkalla åtgärder mot Utgifvare af Tidningar, måtte i Sina tillstyrkanden vara tolerante ; 5:0 Att de i Sina tillstyrkanden måtte sorgfälligt respectera gränsen, som Lagstiftningen uppdragit emellan Domaremagten och den Administrativa ; 4:0 Att de i sina tillstyrkanden af utgifter till allmänna behof, måtte i akttaga den nogaste hushållning med Statens medel, samt, i afseende på dessas disposition och redovisning, hvad Grundlagen och Riksens Ständers beslut föreskrifva ; A hvilken motion Remiss begärts till Constituiions-Utskottet; Men att, då Herr Grefven och Landt-Marskalken ansett Motionen icke öfverensstämma med 107 §. Regerings-Formen, utan innefatta en åtgärd , som syntes medföra ett tillägg uti berörde §., och sålanda icke vore till formen med Grundlagen enlig, Herr LandtMarskalken, enär Grundlagarna borde jemlikt 83 §•
åstadkomma cyankalium, så är det ett säkert och bra medel att borttaga lapisfläckar. Behandlas på samma sätt som bläckpuifver, men är ytterst giftigt. I. E — n. Det har lyckats mig att fördrifva myror från rosenbuskar i trädgården genom att hälla rundtomkring dessa det varma spadet, hvari kräftor nyss blifvit kokta. (Fiskspad lär ha samma verkan). Roligt var att skåda, huru de små krypen skyndsamt togo till flykten. Stenia. Boken » Det passar sig inte&gt; passar kanske. Pris onikr. i alla boklådor. Ignatia. När jag kokar förlorade ägg, så häller jag alltid ett par droppar ättika i vattnet. Derigenom drager sig hvitan som en fin hinna öfver gulan, och de gå ej sönder vid uttagningen. Stenia. — En stekpanna sättes på elden, med helt litet vatten. Dä vattnet sjuder, iläggas små friska ägg bredvid hvarandra. De upptagas med flat sked och läggas på fat i kallt vatten och afrundas med dricksglas. Ligger hvitan öfver gulan, är felet for mycket vatten i pannan. A. Se här en af mina bepröfvade satser till mjuk pepperkaka, gräddad i form eller på plåtar med 3 cm. höga bleckkanter (hvilkas långsidor äro c. och bredsidorna 10 cm.). V / i kg. hvetemjöl, lty kg. sirap, 200 gr. smör, 100 gr. ister, 12 gr. renad pottaska, 1 tesked kanel, V2 d:o kryddpeppar, ty d:o nejlikor, Va d:o pomeransskal (allt finstött), skuren mandel och succad efter behag. Sirapen värmes tillsammans med fettet, dertill blandas den i vatten eller litet grädde upplösta pottaskan, derefter kryddorna ocb sist mjölet. Degen arbetas och knådas dugtigt i träget och får sedan hvila 1 ä 2 dagar i varmt rum. Vid utkaflingen tillsätter man något hjorthornsalt samt den skurna mandeln och succaden, formar kakorna efter bleckkanternas storlek, garnerar dem med halfva mandlar ooh gräddar försigtigt, så att de ej bli degiga.