Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständer* hafva nämligen, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga ProJtositi n och LagUt«kottets derefter ingifna Betänkande, hedutie, att LagCöinmitteen, vid ntarbeiringen af ina förslag till strafflagar, skall beräkna inrättningen af Corrections» Ivas, och derjemte hos Kongl. Majit i underdånighet anhållit, att Hans Majit i Nåd-r måtte vidtaga de anstalter, hvarigenom Arbetsoch Correctionsinrättningarne i den män förberedas, alt de, enär del nva Lagförslaget är färdigt samt blifvit gratokadt och artaget, må kunna vara färdiga a't begagnas, da den nya Lagen antage«. Dertill f< 1 rd,Éas nödvändigt, att anvisning inätte lemnäs på penningeanslag, och det ar allenast genom g! >m ka, som frågan derom rj kommit tinder Ständernas öfveiläggning, i synnerL t sorn bfd« Konungen1 Nådiga Proposition och Lagutskottet? Betänkande dertill gifvit full anledning. Jag lär derföre ödrniu* lea ! föreslå, , ad i sammanha g med Riksens S änder» förut fattade beslut, så väl Jiop-tberörde Nådiga Proposition smil LagUi kottets Betänkande måtte Stat Utskottet nitudelas, med anmodan, att detsamma Deu r4 Juli f. nu 7*5 mätte inkomma med förslag till de anslag, sorn till detta ändamål kunna anses nödiga. Uppå af Herr LandtMarskalken gjord Proposition ldef hvad Herr Silverstolpe föreslagit af Höglofl. Ridderskapet och Adda bifallet. Justerades följande Utdrag af Protocollet, hållet i Höglofl.
Till denna justering, eller som den vanligen benämnes “skrifning11, hvilken, såsom nyss nämndes, tager sin början med November, då tjenstehjons-flyttningen skall, enligt lag, vara på landet afslutad, kallar Pastor, genom pålysning från predikstolen, rotevis, på särskilda dagar och timmar, alla inom socknen varande hemmansegare och innehafvare, för att uppgifva de förändringar, som, genom flyttningen, skett med personalen, så inom deras hus. som på deras egor, och hvarvid då betygen för de hos dem, utsocknes ifrån, till församlingen inflyttade, medhafvas. Den personliga inställelsen af hvarje husbonde är hvarken vanlig eller nödig, utan meddelas stundom af en, någongång af två, och sällan af flera, uppgifterna och redogörelsen för en hel by, bestående af flera mantal. Inom mitt pastorat, der denna anordning under en längre följd af år egt rum, äfvensom öfverallt der den blifvit införd, anses och följes den med bifall och belåtenhet, både från Presterskapets och församlingens sida, och ialittages derföre och efterkommes så noga och ordentligt, att någon anledning till anmärkning, eller underlåtenhet i meddelandet af de äskade uppgifterna, sällan förekommer. Fördelar ne, som med denna anordning redan äro, och ännu mera kunna blifva förenade, och hvad nu förekommer som praxis inom en del församlingar upphöjdes till ett lagbud, gällande för alla, äro nog i ögonen fallande, för att icke behöfva vidlyftigare anföras. Först, skiljes nemligen från husförhören justeringen af husförhörslängden för roten, hvilken justering, der den ännu förekommer, antingen måste borttaga för mycken tid för hufvudändamålet med sammankomsten, eller ock uttänja denna till en tidslängd, som blir nog mycket tröttande både för läraren och åhörärne.
Som orsak till att Särö, olikt den omgifvande kala skärgården, eger en sådan yppig vegetation, förmäler sagan, att då under förgångna tider fiender härjade Hallands kust, en ung officer bland fienderna förälskade sig i dåvarande Särö-egarens dotter, och att denna vestkustens perla till följd deraf förskonades från brand och plundring. Floran är särdeles rikhaltig på sällsyntare växter; bland dem må dock endast nämnas Linnea borealis och Pyrola uniflora; vid stränderna återfinnas jemte de vanliga strandväxterna flera rara varieteter. (Forts.) Qvinnogymnastik. En serie uppsatser efter » Vört Hjem ». • e öfningar, till hvilka vi här vilja gifva anvisning, höra icke till något visst, strängt begränsadt gymnastiksystem, vare sig svenskt eller utländskt. Syftet är ju endast att skaffa utöfvaren den bästa möjliga kroppsliga utveckling; derför äro ock de egentligen svenska rörelserna supplerade med en stor del öfningar, hemtade från dansk, tysk och fransk gymnastik, så att de alla till sammans bilda ett organiskt helt, hvari de skilda elementen ömsesidigt understödja och utfylla hvar andra. Vi skilja mellan fristående öfningar och apparalöfningar. Det är naturligtvis närmast de förstnämda, som egna sig för bruk i hemmet; men vi skola dock medtaga en del öfningar på det så kallade » räckets ». Denna apparat kan nämligen m e l lätthet anbringas i hvilken som helst dörröppning utan att skada och utan att lemna märken efter sig vid borttagandet. När apparaten ej är i bruk, kan den ställas undan i en vrå. Den är så godt som outslitlig och kan anskaffas med ringa utgift. För utvecklande af armoch bröstmusklerna är .-räcket » ovärderligt, och vi uppmana derför på det varmaste våra läsarinnor att anskaffa det. De skola helt säkert icke ångra sig. Till att börja med vilja vi emellertid hålla oss till de fem » fristående rörelser », som, så att säga, utgöra gymnastikens abc, och som dagligen borde utföras af hvarje någorlunda rörlig menniska. De äro icke mera invecklade, än att de alla till sammans kunna utföras på en minut; men vi skynda oss dock att
1 Vidare får Utskottet, i afseende på de gjorda anmärkningarna vid förslagen om terminernas förändring för Markegångs-sättningarne och tillsägelserna om Renté-persedlarnas levere» ring, äfvensom yrkandet, att dessa terminer och de öfriga, som deraf på något sätt bero, borde till vinnande af större säkerhet vid prisernas bestämmande , flyttas till en sednare årstid, vördsamligen åberopa Betänkandet jemte de deruti anförda skäl, med tillägg, att en kortare tidrymd, än 2 månader, icke synes kunna utstakas imellan Markegångs-sättningen och tillsägelserna , i anseende till den osäkerhet om priserna, som nödvändigt måste inträffa vid alla de tillfällen, då besvär anföras och prisernas bestämmande af vederbörandes pröfning beror, och hvilken pröfning således bör vid tillsägelse-tiden vara 66» Den 5 Juli - •vara verkställd och kungjord; hvaremot, enligt Utskottets förslag, en tiderymd af allenast 40 å. 50 dagar imellan tillsägelse-tiden och Spannemålens utförande kommer att inträffa, hvilken Utskottet, för sin del, icke eller anser kunna tåla någon förkortning, på det Rentegifvaren ej matte bringas uti förlägenhet om att anskaffa Spannmål, i de fåll, då han trott sig kunna'undgå att leverera densamma in natura, men blifvit om en sådan leverering tillsagd; och torde i öfrigt tiden för Spannmålens utförande ingalunda böra framflyttas till sednare än den 24 Febr., emedan väglaget efter denna lid plägar blifva sämre än förut, och en tiderymd af 18 dygn imellan Spannmålens forslande och fardagen, d. 14 Mars, synes vara ganska erforderlig. I sammanhang härmed, anser Utskottet sig ock böra afstyrka Riksens Höglofl. Ständer antagande af det förslag, att föregående årets MarIcegångs-priser skulle tjena till grund vid liqvidpr , Rentegifvare och Rentetagare imellan, heldst icke allenast
Tvärtom: alla de nuvarande Comittéer i Riket åstadkomma en onödig dagspillan för flera hundrade menniskor och lika mångå hästar, då dessa oftast från mycket aflägsna trakter skola infinna sig till Taxeringsoch PröfningsComittéerne. Huru mycket större hushållning skall ej uppkomma derigenom, att all denna dagspillan på fem år försvinner. Om man antager hvarje dag för en karl vara värd en R:dr, och lika mycket för en häst, så torde, då man noga kalculerar, allt detta tillsammanlagdt utgöra något öfver en Million på fem årstid, och således, om denna onödiga omväg skulle undvikas, inom fem år uppstå en besparing af mera än en Million. Men uppå en så betydlig besparing gör ingen afseende, och täger jag mig derföre friheten, att då BevillningsUtskottet påstår, att det af mig uppgifna förslaget skulle medföra större kostnader, med ofvanstående factiska bevis framställa den ovilkorliga besparing, som genom verkställandet af mitt förslag skulle uppkomma. Jag kallar denna besparing ovillkorlig, emedan jag anser den vara ett lika klart axiom, som det, hvilket bör ligga lill grund för principen af bevillningens fördelning. 3i4 Ben 3o Mars f. m. De af Utskottet omnämnda svårigheterna kan jag ej heller fatta, då de af mig föreslagna Committéer lika så lätt kunna samlas, som de enligt 1812 års BevillningsFörordning fastställde. Jag får derföre anhålla, det Utskottet behagade, i händelse af återremiss, i detta afseende explicera sig, och härutinnan, så väl som i allt öfrigt motivera sina yttranden, emedan det annars så väl för mig, som för hvarje annan, den der är van vid, att gifva med endast för skäl och sanningsenlig bevisning, är omöjligt att inse värdet af Utskottets Betänkande. Eller skulle val Utskottet med dessa svårigheter, som förmodas möta, endast åsyfta svårigheten af Bevillningens utgående från städerna? Jag vill presumera detta fall. Redan för längre tider tillbaka äro, såsom för allom bekant är, Städerna i Sverige classificerade uti en viss ordning.
Man betänke de mångfaldige kunskaper, den långa practik och den ständiga öfning, sorn sjö-oflicerare och sjöfolk behöfva för att kunna anses rätt skicklige, i synnerhet då de, såsom nu hos oss, skola tjenstgöra på ä:ne alldeles olika Flottor, nemligen på linieskepps och skärgårdsflottan, hvartill ytterligare kommer att sjötactiken och alla våra sjö-exercisoch hushållsreglementen vid bägge Flottorne nu äro omarbetade enligt sjökrigens nyare esprit, och att våra många sorter krigsfartyg undergått betydliga förändringar och förbättringar, i synnerhet hvad skärgårds-fartygen beträffar, hvarigenom allt större exercis-expeditioner i sjön och i skärgården äro så mycket nödvändigare, på det befäl och manskap måtte blifva fullkomligt vane vid alla nya regleringar, inrättningar och det nyare sjö- i synnerhet skärgårdskrigssättet samt tillika få lära sig att med säkerhet känna våra inlopp, farvatten och invecklade skärgårdar, emedan skärgårdsflottans förnämsta styrka och nytta beror på skärgårdslocalens fullkomliga kännedom, öfver och under vattenytan och dess strategiska användande, hvilken kunskap icke är så lätt för allom, och fordrar derföre mycken öfning och djupt begrundande. Man betänke derjemte, att våra Flottor på 20 års tid, eller allt sedan sista kriget, icke mer än 2 gånger alltför kort fått exercera i skärgården med ett par batailloner, och likaså alltför sällan med blott 1,2a 3 seglande fartyg i öppna sjön.
Bih. till II. St. Prot. i8/£o. lo Sami. t Afd. 5© 394 Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, N:o ijg. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 29 Dec. 1840. Preste-Slåndet den 3o Borgare-Ståndet den ;g — —• Bonde-Ståndet den 3o Rikets Stunders underdåniga Skrifvelse j angående Arme ens för• seende med byxor af blått med hvitt meleradt kläde. (Statssamt Allm, Besv. och Ekon. Etsk. Bet. N:u 56.) S. A. K.
Som Stats-Utskottet vid föregående riksdagar, till följd af inom Riks-Stånden derom väckt Iråga, algilvit memorial angående riksdags-kostnadernas bestridande direkte al Riksgälds-kontoret, får jag, af sådan anledning, väcka den motion, att nämnde Utskott måtte åläggas att inkomma med yttrande i berörde afseende, i hufvudsaklig ölverensstämmelse med vid sednaste riksdag föreslagna bestämmelser, nemligen: 14 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862. N:o 12. f:o. Att alla, på Rikets Ständers beslut grundade, utgifter för nuvarande riksdag må utgå af Riksgälds-kontorets härtill disponibla medel och, under behörigt iakttagande af samma beslut, omedelbart från detta Verk till vederbörande utbetalas. Att likaledes sådana, af denna riksdag föranledda, utgifter, som, i anse ende till deras föremål eller beskaffenhet och i likhet med hvad under Rikets Ständers sednaste sammanvaro egde rum, dels redan blifvit, dels framdeles, under riksdagens lopp, varda af Kongl. Majit i nåder godkända och å Kongl. Stats-kontoret anvisade, må, efter erhållna reqvisitioner och anställd granskning af derför aflemnade verifikations-handlingar, Kongl. Stats-kontoret af Riksgälds-kontoret godtgöras. 3:o. Att, beträffande särskildt utbetalningarne af de Riks-Ståndens och Utskottens Sekreterare, samt Kanslioch Vaktbetjening tillerkända arvoden och traktamenten, dessa utbetalningar må verkställas i enlighet med specifika uppgifter å bemälde betjening, undertecknade för Riks-Stånden af hvarje Stånds Talman och för Utskotten af hvarje Utskotts-ordförande; och 4:o. att, då tillfälliga utgifter, som till riksdags-kostnaderna måste hänföras, inom Riks-Stånden eller Utskotten förekomma, räkningarne derå böra, före desammas liqviderande af Riksgälds-kontoret, varda attesterade af vederbörande Talman eller Utskotts-ordförande. Stockholm den 8 November 1862.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 7 Okt. 18S7, kl. ia m. Betänkande, i anledning af väckta motioner rörande Seglations-ordningen den 15 Maj 1845. Uti om förmälde syftning hafva motioner blifvit väckla inom Hedervärda Bondeståndet af Per .Mattsson från Vesternorrlands, Håkan Pettersson från Blekinge och Joh. Johansson samt A. P. Andersson från Östergöthlands län. Den förstnämnde har anfört, att, enligt 2 § i ofvanberörde förordning, egde icke från utrikes ort kommande, med last försedda, fartyg att inlöpa i andra än stapelstadshamnar, oell de, som blott medförde barlast, endast i vissa uppräknade, med särskild tullbevakning försedda köpingsoch landt-hamnar, deribland Nyland i Ångennanelfven, Nordmaling, Rathan, Skellefteå och Näsby, belägne norr om Sundsvall. 1 öfverensstämmelse med denna föreskrift stadgades jemväl i nämnde § att fartyg, som i någon af dessa hamnar intagit last, vare sig pä ineller utrikes ort, icke Ange hos den der på stället befintliga tullstation utklarera, utan skulle delta ske från Nylands hamn vid Hernösands, från Nordmalings och Ralhans vid Umeå, från Skellefteå vid Piteå samt från Näsby vid Haparanda tullkammare. De häraf föranledde följder voro ganska menliga, ty om ett fartyg, lastad t med spanmål, salt eller andra lifsförnödenheter, ankom lill någon af nämnde hamnar, finge det icke inklarera vid deslinätions-ortens tullstation, utan måste afgå tili närmaste stapelstads hamn, för att vid dess tullkammare 38 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Ulskollets Betänkande N:o 121. erlägga tull och andra umgälder, oell oaktadt denna omväg finge fartyget icke alltid vidare gä till bestämmelse-orten, emedan, om detsamma icke vore Svenskt eller tillhörde någon af de nationer, som egde rätt alt idka kustfart emellan våra hamnar, lasten mäste lossas i den hamn, der det klarerat.
Medgifvandet af den vidslräckta beskattningsrätt, som blifvit läns-nämnden uppdragen, synes Utskottet synnerligen betänklig, hvarförutan åtskilliga af de närmare bestämmelser i reglementet lära finnas overkställbara, såsom stående i strid med gällande författningar; och får Utskottet, som anser hushållningssällskaperna i viss mån tillräckliga för att bereda länens invånare tillfällen till gemensamt rådslående om orternas vigtigare angelägenheter och dessutom tror, att allmänheten, under nuvarande förhållanden, skulle ogerna mottaga en förökning i kommunala bestyr, uppå samtliga dessa skäl, vördsamt hemställa, att hvad motionären i ofvan omförmälda afseenden föreslagit icke må af Rikets Ständer bifallas. Stockholm den 24 Mars 1851. Emot detta Utskottets beslut anfördes reservationer af: l:o Herr grefve Liljencrants, G. F. “Ehuruväl jag med Utskottet delat den öfvertygelse, att det af motionären framställda förslag äfven i dess inskränktare forin ej borde vinna understöd, hade jag likväl trott, att, med föranledande af motionärens eget medgifvande, Utskottet både bordt och kunnat framlägga ett förslag, som, hufvudsakligen grundad på redan befintliga förhållanden och utan att medföra för det allmänna någon betydfigare kostnad, likväl kunnat bereda länsstyrelserne en möjlighet att utan särskild kallelse af deputerade från kommunerne, hvilken åtgärd för dessa alltid medför kostnad och derföre med skäl undvikes, få inhemta råd och upplysningar eller bibringa och kringsprida öfvertygelse!) om angelägenheter af sådana åtgärder, som för länet anses gagneliga. Af sådana skäl b|- Bih. till B. St. Besvärsoch Efcon.-Utsk. Betänkande, N:o 72. drog jag, vid ärendets förberedande på afdelning, till utarbetandet och framställandet af det förslag, som, ehuru af Utskottets majoritet förkastadt, jag anser vara värdt att till Rikets Ständers kännedom öfverlemna», och som derföre här nedan bifogas. FÖRSLAG till Reglemente Jör Läns-nwunder. 1 §■ Inom hvarje Län skall finnas en Läns-nämnd. 2 §•
Väl anfördes besvär deröfver, men beslutet fastställdes. Beträffande anmärkningen emot Hr Schwarz’s förslag, att det leke skulle medföra någon egentlig förändring i nuv:de förhållanden, ber jag att få anmärka, att man väl kan antaga, att de flesta statdrängar på landet, ehuru de i allmänhet hafva en årlig inkomst af 300 rdr, dock icke hafva 400 rdr; till denna klass höra arbetare, och det torde icke vara skäl, att hopblanda dessa med dem, som skola beskattas efter inkomst. Jag anhåller fortfarande om bifall till Hr Schwartz’s förslag. Hr Printzensköld: Jemte det jag till alla delar förenar mig i de anm.r, som blifvit anförda af Gr. Mörner, ber jag att få tillägga, att efter hvad erfarenheten visat, måste det komma att höra till undantagen, att, bland den stora industriälskande mängden af menniskor, inkomsten kommer att upgå öfver det belopp, eller 1,800 rdr, hvilket, är bestämdt såsom det, då 300 rdr komma att från beskattningen undantagas. Jag anser det nemi. gifvet, hvilket ock af erfarenheten bekräftats, att ett allmänt bemödande då skall upstå, att aldrig upgifva sina inkomster till högre belopp, och om Hr Schwartz’s förslag antages, är jag öfvertygad om att många handtverkare, som nu betala bevillning till staten derföre, att en viss summa klassvis är bestämd, för hvilken skatt skall erläggas, dä komma att städse uptaga sina inkomster till det belopp, som berättigar till fullständig befrielse. Hvad staten skall komma att förtjena på en författning, som hvilar på sådana grunder, det hemställer jag till Eder, Mine Hrr, att bedöma. För min del tror jag att just de grunder, som man här vill tillämpa, skola motverka det dermed åsyftade ändamålet, och jag hade derföre önskat, att man med mera varsamhet, än nu skett, vidtagit förändringar i de af mångårig erfarenhet pröfvade stadganden, som nu gälla för bevillningens uttaxerande af den stora allmänheten. 218 Den 22 Augusti e. m. Hr Stuart:
Jag har noga afhört ofwerläggningarn.a j detta mål, och tror, at det korrtaste wore, om Herr Gresweu och Landt - Marskalken behagade proponera bifall pä Lsnco UiskotictS Betänkande ti! alla delar med de undantag, som nu ars föreslagna. Friherre loll, fl o b an Lstristoxster. Den as Herr Grefven och Landt-Marskalken framställda prax, istia» instämmer alldeles med min wördsamma tanka. Herr lVIuncst aklsto1enfcst5lä,stlster st arä , anhöll, at äfwen »ti xroxolitionen matte införas de skal, hwarföre Nidderskaper och Adel» gjort förbehåll om xluraliteten^beräknande, nämligen för at undwikg den skada, som skulle kunna ske i han« heise af paria vulä. Hans kxcel I en cs Herr Greswen och LandtMa! sk alken gsords följande propostkion t Bifaller Ridderskapet och Adeli, Bonde-Ständeis intagande i kaninen, sa ival til Fullmäo.tiga, som ril Lävitorer, utan ak erlägga den af Lsnco-Utskottet ^föreflogna afgift, men at inga andre, än sadane, font af Bonde-Standet kunna wäljas til Riksdagsman > hertil ucseö, och at i händelse inom Lsrxsnsn eller »vid kioviliimer, samt ivid Riksdagarna uti LaneaUtskottet, wid omröstningarna, cwä . Stand stadna emot liva Ständ, den mening, de twä aldre §srsn« kersnäs Stånden äro utaf, bliswer bcstutet, och at Bonde-Standet med all sin egendom gsrsmersr 6sn^usn, pä satt Lsnco-UlskotietS Betänkande söreskrifwer. Beswarades enhälligt med Ja.
Och när han snart kommit till klarhet om, hvad klockan för honom var slagen, och hoppades att ungmön icke heller var likgiltig för honom, anhöll han om hennes hand. Den 25 maj 1844 firades bröllopet, och från denna dag är det med fru Betty Linderoth vi hafva att fortsätta vår b e k a n t s k a p. Den s o m. nu tänker sig den unga makan såsom en välbeställd borgarfru, endast upptagen af sitt hushåll, sin toalett och sina visiter, under det hon lämnar åt mannen ensam att sörja för familjens utkomst, misstar sig storligen. Sådan var icke den kvinna, som från barndomen ägnat sitt lif åt ett ihärdigt och framgångsrikt arbete. Då Linderoth dagen efter bröllopet öppnade fönsterluckorna till sin egen verkstad, yttrade han med gladt m o d: » Nu börja vi vårt arbete, och Gud gifve att det ginge oss väl. » 1894 Handling bättre är än ordprål, Mäktigare är än högmod. 1 H. W. Longfellow. H e m m e t var inredt på enklaste vis, och lefnadssättet ställdesdärefter. » Vi ha icke råd att hålla särskild verkmästare, » sade mannen, » det hoppas jag du Betty åtar dig a t t vara. » Och den unga frun åtog sig detta och förblef sin mans trogna medarbeterska i yrket, så länge han lefdc. Efter tolf års sträfsamt arbete företog fru Linderoth sin första utländska studieresa år 1856. H o n var då 34 år gammal. F ä r d e n ställdes först till världsstaden vid Seinens strantL H ä r stannade hon flere m å n a d e r och lyckades få tillträde till de förnämsta urfabrikerna. F r å n P a r i s begaf hon sig till Schveisi och flere andra orter, kända för urtillverkning. F r å n denna färd återvände hon till hemmet, riktad med nya idéer, dem hon framgångsrikt tillämpade i den alltmer utvidgade affären. Genom för mycket stillasittande började emellertid hennes hälsa blifva vacklande, hvarför hennes läkare föreskref ett mera rörligt lefnadssätt och framför allt motion i fria luften.
Ett sådant beslut skulle på intet vis lägga hinder i vägen, för löntagarne att till fullo utfå sin rätt, eller vara menlig för densamma. Äfvenså hindrar det ej att ju alla anslag lill arméen, till kyrkor, verk och inrättningar af hvad namn som helst, kunna varda dem krediterade och utgå lill följd af förvandling efter markegångspris, såsom förut, med undantag endast af de småpersedlar, hvilka hittills måhända icke under sekler varit uppsagt till lefverering in natura. Följaktligen skulle så väl uppsägningsrälten som forsellönen upphöra, för hvilken sednare räntetagaren skulle få ersättning af statsverket. Derigenom blefve det också en möjlighet ali ordna markegångssältningarne så att de blefvo sanfärdiga och rikliga. Billigheten synes mig derjemte påkalla att ränletagarne kunde få halfva sitt anslag om hösten och det andra såsom nu om våren. Den första hälften om hösten finge Staten förskjuta. Om Utsk:s förslag om en särskild höstuppbörd bifalles, sä finnes medel dertill, eller också hör någon annan åtgärd vidtagas. Det är nemi. billigt att löntagaren hvilken på sätt och vis kan genom förslaget anses lida inskränkning i sina nu ägande rättigheter må derföre erhålla en ersättning, som icke blott i afseende till penningebeloppet vore fullt tillfredsställande, utan äfven fredade honom från allt det trassel, som nu ofta inträffar vid uppbörden af de indelta räntorne. Sedan jag sålunda tagit mig friheten utveckla mina åsigter i detta ämne torde det nu tillåtas mig framställa det förslag till beslut i fråga om denna punkt jag uppgjort. Det lyder så: ”Af nuvaride med förvandling efter årligt markegångspris utgående hemmantalsoch jordeboksräntor, skola hufvudräntorne spanmål af alla slag, mjöl, smör, hö, fläsk, jern, kol, ved och dagsverken, fortfarande oförändradt debiteras de skattskyldige uti persedlar, att efter markegång, på sätt serskildt stadgas, utgöra. Allt öfrigt af förenämnde ordinarie räntor utgöres hädanefter i penningar, till det belopp, hvarmed det skolat utgå om medeltalet för markegångsprisen från och med år 1828 lill och med år 1847 derföre tages till grund.