Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I ögonblicket neddykte fågeln, grep ringen, innan den ännu hann bottnen, och flög emot mig med det fångade gullet. Flickan öfverhopade honom med smekningar: och jag insåg lätt, att jag, genom fågelns öfverlemnande, icke skulle göra någon oangenäm skänk. Jag tog då domherrn, satte den på hennes axel, och lät henne förstå, att hon skulle emottaga honom såsom ett minne af mig. Hon tackade mig med en vänlig blick, men förnyade afskedets tecken. Fågeln satt qvar på hennes skullror och betraktade henne med kloka, skälmska ögon. Då jag aflägsnade mig, uppflög han, kryssade några hvarf kring sin nya herrskarinnas hufvud, med den lilla näbben undankastande de lockar, som betäckte hennes panna. Jag begrep, att han der sökte den gullplåt, som Hindostanska flickor pläga bära mellan ögonbrynen, och hvilken är det vanligaste rof, som ynglingarne låta dessa fåglar stjäla åt sig. Knapt hade jag gått tio steg, förrän den lilla domherrn åter satt på min axel, liksom förtretad, att han ingenting hade röfvat. Jag bröt då en lång men fin gull-länk ur min turban, band ena ändan om fågelns fot, och räckte den andra åt hans och min herrskarinna. Fågeln satt sörjande, med det lilla hufvudet mellan vingarna, liksom han förstod, att han nu mistade sin förra herre. Hvarför är jag icke en Sadi2, att jag i vackra stancer kunnat besjunga detta lilla uppträde! Väl var jag icke alldeles oerfaren i diktkonst: men hvilken älskare har lust och mod att sjunga, då hans hjertas drottning icke förstår de ord eller de skrift-tecken, som tolka hans själs känslor? Den sköna aflägsnade sig med hastiga steg, under det hon med nya smekningar bemödade sig att trösta den lilla gunstlingen öfver hans förändrade fångenskap. För mig återstod icke annat, än att åter begifva mig till min båt. Hemkommen till staden, skyndade jag till holmens ägare, en shawl-handlare, för att af honom inhemta några underrättelser om dess nya bebyggare. Men till min stora ledsnad erfor jag, att han ett par dagar förut afrest med en karavan till Persien och Balkh.
Riksdags-ordningen, antagit en^Sekreterare, hvilket Utskottet skolat hos Rikets Ständer anmäla under vördsam anhållan, att denne Sekreterare mätte, från och med den 27 dennes, då han till tjenstgöring inom Utskottet sig anmälde och så länge hans biträde derutinnan erfordras, beviljas arfvode i öfverensstämmelse med de grunder, hvilka vid riksdagen i dylika fall tillämpas. Stockholm den 28 Mars 1863. På Högloft. Ridderskapet och Adelns vägnar: C. Leijonhufvud. På Välloll. Borgare-Ståndets vägnar: C. Fr. Carlson. Carl Hessling. På Högv. Preste-Ståndets vägnar: J. A. Säve. På Hederv. Bonde-Ståndets vägnar: M. Pehrsson. llih. till II. St. Prat. 1862 \ 1863. 7 Sami. 3 Afd. 1 Haft. HOLM, TRYCKT HOS S A M. RUMSTEDT, 1863, Särskilda Utskottets Betänkande M 2. I Uto Ä. Ank. till Exp.-Utsk. den 2 Sept. 1865, kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af Kongl Majlis Nådiga Proposition med förslag till Ny Sjölag. Högstberörda, den 17 Februari innevarande Sr beslutade och den 28 i samma månad till Rikets Ständer öfverlemnade, nådiga Proposition är af följande lydelse. »Med afseende ä det trängande behofvet af en ny sjölag, hafva Rikets Ständer vid sisllidne riksdag i underdånighet anhållit att, genom Kongl. Majus föranstaltande, få till innevarande riksdag emotse ett efter nuvarande tidsförhållanden lämpadt förslag till ny Sjölag, jemte stadgar i dermed sammanhang egande ämnen.
det är mitt ideal, om du så vill, och det har ståtligt, det för ett ideal! Hvad har du jag nu lyckats realisera i ett år. Det är ganska månne under tiden gjort för ditt, för den där framtiden, som du en gång talade om? Skulle du verkligen ha haft något gagn af, att 178 du skrifvit i min tidning? Det är en ära, som jag aldrig drömt om. Nej, min bästa är min sak du tjänat, den sak, som du en arbetat för brödet, för de tre målen om RICHARD. Det skall vara slut nu. GROT. tidens sak på nytt. Hå hå, min gosse, Så, du tänker kanske ägna dig åt fram Dick, det är mina ärenden du gått, det gång med förakt kastade ifrån dig, du har dagen, du som jag! Så ser sanningen ut! det går inte så lätt, det! Har man en gång vändt framtiden ryggen, så har man den också för alltid bakom ryggen på sig. Och så godt är det! Gör du som jag, strunta i Slå bort de där fantasierna! Bråka nu inte, Dick, nu var ju allt så bra! RICHARD. Tycker du verkligen, att allt var så bra? GROT. jag. Ja, herre gud, jag är inte så bortskämd, Vi grälade en smula ibland, nå, hvad framtiden, den struntar i alla fall i oss! gör det? Det hindrar inte, att vi i alla fall trifts ganska bra tillsammans, och uppriktigt 179 sagdt, Dick, så tycker jag verkligen om dig ändå, och jag vet knappt, hur jag skulle kunna undvara dig. RICHARD. dig, så Åh nej, nu se'n du fått mig ned till GROT. hållit mig för god till att puffas ned? Jag Var du för god till det då? Hvem har var också en gång en framtidsman, jag! Nå, strunt i det, låt oss inte bli sentimentala. jag tycker, vi ha det rätt bra här i vår lilla Nu är jag gammal, jag har inte så stora anspråk, vrå, jag, där vi inte äro alldeles bortglömda ändå, göra oss påminta ibland, hva? Herre gud, tycker du, att det är en tröst att förakta mig, så gör det, gör det gärna, jag är bara inte nu! gammal, jag, och inte så ömtålig.
Ridderskapet och Adeln lemnade Memoral, i anledning af Kongl Maj:ts Nådiga proposition till Riksens Ständer om nödvändigheten af den så kallade 3 skillirigs afgiftens fortfarande, innefattar, enligt min öfvertygelse ämnen af så allmän nytta, och af så betydlig vigt till vinnande af en behörig hälsovård inom Provincerna, att jag ansett mig böra understödja hans förslag, medelst några få tilläggningar, hämtade af erfarenheten uti en verkningskrets, där frågan om anstalter till hämmande af veneriska smittan, och befrämjande af en behörig hälsovård öfverallt i Riket, höra till de mäst magtpåliggande mai? som där förekomma. Den myckenhet af veneriska och dermed beslägtade sjukdomar uti de fleste provincer af Riket, som ännu fordrar Riksens Högloflige Ständers uppmärksamhet och som tid efter annan gifvit anledning till flere af Kongl. Majt och Rikets Ständer, till deras utrotande vidta» ne åtgärder, har äfven förmått Riksens Ständer, att vid 1818 års Riksdag besluta ”att, i stället för de förut åtagne frivillige afgifter till veneriska smittans hämmande, Lazarettet anläggande och Curhus-anstalters utvidgande, hvarje mantalsskrifven person skulle intill nu varande Riksdag årligen erlägga 3 SkiUingår 446 Den 17 Fehr uarii. Banco: hvaraf inkomsten i det hela ansågs bö ra uppgå till 86,115 R:dr 42 sk. Banco årligen och hvarföre 8000 R:dr blefvo indragne, som för samma ändamål, sedan år 1815, å medicinal-staten varit uppförde. Af Kongl. Seraphimer-Ordens till Kongl. Maj:t den 3 December sistledne år inlemnade berättelse, angående Län*-Lazaretterne och denna 3 skillings afgift, inhämtas ock, att summan, hvilken till följd af nämnde afgift blifvit iefvererad uti de samfälte länen , uppgått år 1819? till 69,797 R.dr 6 sk., och år 1820 till 80,836 R:dr 41 sk.
För beslut i alla öfriga ärenden, bestattningsmäl undantagne, hwarom särskildt förordnadt är, gälle, jämte Konungens samtycke, Tre Ständs mening; men skulle twä Ständ stadna emot twä, förfalle frägan och förblifwe wid det som tilförene stadgadt warit, utan at samma fräga mä kunna den Riksdagen ä nyo wäckas eller uptagas. 8- 7Z - 760 Den 8 Augusts. §. 7Z. All af Riksens Ständer werkstäld granskning bör anses innebära decharge i afseende pä det granskade, och ingxn np til answarighct förbindande granskning af nya Ständer wara tilläten. §. 76. Blifwer nägon Riksdagsman under pästäende Riksdag eller under desi resor til och frän Riksdagen med ord eller gerningar ofredad, sedan hm. tilkännagifwit, at han i sädant ärende stadd är, eller ock efter Riksdagen pä wäldsamt sätt, i och för Riksdagsgöromälen antastad, dä stall sädant sä'om Edsöresbrott anses och straffas. Skulle nägon enffild man eller nägon corps eller menighet försöka at wäldföra Riksens Ständer eller deras Utstött eller enskilda Riksdagsmän, eller störa friheten i deras öfwerläggningar och beslut, ware sädant, jämnlikt Regeringsformens 1 ro §. ansedt som förräderi, och ankomme pä Rikkns Ständer, at silka förbrytelser i laga ordning beifra läta. tz77. Ej mä Riksdagsman kunna under tilta! ställas eller sin frihet beröfwas för desi ger, »ingar och yttranden uti Riks Ständen eller nägot Riksens ständers Utskott, utan at det Ständ, til hwilket han hörer, sädant tillätit genom uttryckeligt beslut, deruti mindst fem sjeitedelar af Ständets wid omröstningen ln p!er>c> tilstädes »varande Ledamöter instämt.
9Jtaj:t mib n^[cD^|taur orbitanbet af ben mebtcinffa unbermidningeit funnit gobt antaga i fråga infututet. om be mebiciitjfa läromerfend förhåtlanben och merffamhet, hafma ttpa flabgar för Äarotinffa mebico*firurgiffa injlitutet blifmtt imber ben 26 2lprit 1861 ittfärbabe. £)et anflag af 6,ooo 0?:br, font fftitetd ©tänber bemitjat tift ett tibéenligt orbttanbe af inftitutetd laboratorium, är för änbamåtet ait* 124 Serättelfe om fnoab i 9iifet och befö toättöt. SSeftgtning å ben gjoröa föränbrtngen af laböratorti Snftitutct för ^öreflageti ritning till ut) bpggttab toib lägenheten Öfra danilla böfpumma. på Äongl, Djurgården, få toäl för intpinmanöe af injiitutetd famtliga öOfftumma elever, font för erforberliga läro Då en methob, att bibringa bofjtumma fttnffap otti fättet att genom talanbe uttrpcfa fina tanfar, toib ngftati alla tpjfa inrättningar för fåbatta perfonerö unbertoidtting uteflutanbe och meb framgång an Dpfllanb t änbamål att toib be förnämfla bertoaranbe institut för bOfftumma inhemta länttebom otti ifrågatoaranbe methob. sttjot^eisDe npa apothef, till hnrillad inrättanbe jfongl. SJiajtt giftoit nåbig tuafcnbct. utgöra ett antal af 23. Slättö öefia äro be Seda beftämba att aitläggaö toib jtationer för tilltomna lipa prooinciaMäfare. 3 ättledning af toäcft fråga, att i be tre ffanbittaoiffa filena fo
Men det ovanliga i detektivens tilltag gör, att händelsen skall förefalla en och annan diktad i syfte att åstadkomma en effekt af dramatisk verkan, hvilket ej i den ringaste mån varit meningen. Man må härvid komma i håg, att Hammar ej såg någon annan utväg att nå sitt mål än att genom en öfverrumpling förmå brottslingarna att erkänna, då några vittnen ej stodo att erhålla, sedan Strömberg tagit lifvet af sig, och hans bevismateriel inskränkte sig till brefven, som egentligen bevisade ingenting alls, och helvetesmaskinen, en hypotes, som han sjelf konstruerat. Vidare, Hammar hade ej uttänkt eller uppgjort planen att genom en teaterkupp komma närmare sitt mål. Det var en slumpens ingifvelse. Först, då Francisco nämnt, att han numera »gjorde» i spiritism, hade Hammar tänkt sig möjligheten af att bringa Brauner ur koncepterna genom att låta denne förstå att hans förhållande till Danielsson ej längre var en hemlighet som endast kändes af de två brottslingarna. Då det var nödvändigt för honom att sjelf åse verkan af ett plötsligt uttaladt ord, hade han med glädje accepterat Franciscos förslag att blifva dennes medhjelpare. Hammar bygde ej synnerligen mycket på seancen. Det enda han hoppades var, att Brauner genom en åtbörd eller ett utrop skulle förråda, att han känt sig träffad. En följd häraf – en oundviklig, en säker följd – skulle blifva, att Brauner så fort det läte sig göra skulle vidtaga åtgärder för att sätta sig i fullkomlig trygghet för en eventuel anklagelse. Han skulle alltså röra på sig, han skulle meddela sig med Danielsson. Antingen skulle han resa till E–tuna eller Danielsson komma till Stockholm, och Hammar skulle då lättare än förut kunna följa deras göranden och låtanden. Att underrätta brottslingarna om att de förföljdes vore ett farligt steg, och i regeln undvikes en dylik taktik af detektiva polisen. Hammar resonnerade emellertid som så, att i utomordentliga fall måste utomordentliga medel användas. Han hade vunnit den erfarenheten vid föregående mera uppseendeväckande mål att tvenne brottslingar – isynnerhet då de hafva Brauners och Danielssons lefnadsställning, vanor och sjelfständiga karaktärer – äro hvarandra till hinders då det gäller att antingen rymma eller på annat sätt trygga sig mot efterspaningar.
Enäp Harppa, Lin och tJll, samt flera tilj beklädnad tjenliga artiklar och fabrikater, böra kunna inom Riket i tillmäcklig myckenhet produceras, hafva Riksens Ständer funpit, att Jnn-r och Hampplantering ber uppmuntra?, och i synnephpt på den dej af Städernas jord, sorn i dessa ändamål blifvit dem donerad; att Isländska eller andra gföf-ulbga färs kringspridande ochfortplantande i landet må, i likhet med hvad j Jemtland redan skett, genom stamm-schäferiers; inrättande med understöd af publika medel be^ fordras, Samt att-, till ytterligare uppmuntran för I Dan 7 Augusti för den fin-ulliga eller så kallade Spanska får* afveln, Tullen på utländsk fin ull efter omständigheterna förhöjes. Härvid häfva Riksens Sfähder fastat särskild uppmärksamhet på de lockli fördelar, Gothland erbjuder till färskötseln , i synnerhet livad grofulliga får angar. Då af sednare årens erfarenhet med visshet lärer kunna slutas, att Höganäs Stenkolsgrufyå hädanefter ej allenast furina r fylla det inhemska béhofvet, titan äfven lemna ett öfverskott tiH Export, hafva Riksens Ständer velat i underdånighet föreslå, att Tullen för Engelska Stenkol ma i allmänhet utsättas till 25 procent af värdet, bejtäknadt till 2 R Åtskilliga andra Varu^artiklav förekomma afven, hvilkas införsel synes böra, till lättnad för handelsvägen och deri inhemska prgductionens befrämjande, antingen alldeles förbjuda*, såsom karfvad Tobak och gröfre pappers sorter samt alla slag af beredt läder, med undantag pndast af Engelskt, hvilket för särskildta behof vid vissa inrättningar är nödvändigt, eller ock genom betungande.
Hon eger halskedjan Brising (fn. Brísingamen) och en falkhamn samt åker i en vagn, som drages af två kattor. Fröja gifte sig med en man, som hette Od (fn. Oðr). Deras dotter Noss (fn. Hnoss) är så fager, att allt hvad fagert och kosteligt är uppkallas efter henne. Äfven säges Gerseme (fn. Gersemi) vara deras dotter. Od drog långt bort, och deröfver gråter Fröja tårar af guld samt drager under olika namn omkring bland okända folk för att leta efter sin make. Freyja, fem. af Freyr, betyder fru, gmsv. fruva, fruga; deraf husfröja, husfru, sedermera förvandladt till hustru. Fólkvangr, folkens vång, äng, mark. Sessrymnir, den sätesrymliga, af sess, säte, och rýma, rymma, upptaga en viss rymd. Brisingamen, Brisingarnes (en dvergslägts) kedja; eller kan Brising (enligt Säve) betyda »det sammanvridna»; jfr gotl. brisugur, vresig, bris, bröstkörtel på kalf, kalfbress; men, halskedja, halsband. Óðr; se Oðrærir, sid. 63. Hnoss, klenod. Gersemi, kostbarhet, klenod. Vanadis (fn. Vanadis), vanernes gudinna, kallas Fröja såsom dotter af vanen Njord. Hon har också flere andra namn, af hvilka Mardöll (af mar, haf), »den på hafvet dallrande, gungande», synes hänvisa på en märklig öfverensstämmelse med grekernas Afrodite (Säve). Hon kallas ock »den gråtfagra gudinnan», emedan de tårar, som hon fäller öfver förlusten af sin make, äro det röda guld. Fröja delar med Odin de fallna hjeltarne, ty hjeltens sinne har två hufvudlidelser, strid och qvinnokärlek, och de älskande tillhöra henne. Salen Sessrymne är stor och har många säten, ty kärleken är tillgänglig för alla.
Dessa omständigheter hade Departements-chefen väl funnit innefatta ett hinder för bifall till den gjorda framställningen i sin helhet; men då det emellertid otvifvelaktig! skulle för den kliniska undervisningens fullkomnande vid universitetet vara en fördel, om frågan redan vid inne - Stats-Utskottets Utlåtande M 123 (Fortsättning). 3 varande riksdag sattes i det skick, att en öfverenskommelse emellan universitetets och länets innevånare derpå kunde grundas, hvilket ändamål kunde vinnas, om Kongl. Majit läcktes bifalla Consistorii framställning, att det nuvarande exercitii-huset måtte få användas till ett för Upsala län och universitet gemensamt sjukhus, samt den förut för den kemiska institutionen begagnade gården disponeras till lokal för exercitii-mästarne och deras institutioner, hade Departements-chefen i underdånighet hemställt, att Kongl. Majit, med godkännande af det väckta förslaget rörande de befintliga byggnadernas användande, behagade föreslå Rikets Ständer beviljandet af det anslag, som för exercitii-institutionernas förflyttning erfordras; — och har Kongl. Majit, med bifall till hvad Departements-chefen sålunda hemställt, af Rikets Ständer begärt, att för erforderliga förändringar i husen på den Upsala universitet tillhöriga gård, der kemiska institutet förut varit, äfvensom nybyggnader för inrättande af en lokal för exercitii-mästarne och deras institutioner måtte beviljas ett anslag för en gång af 32,000 Ridr. Som det i ofvanberörda hänseende af Konsistorium framställda förslag afser att bereda en väsendtlig och med betydliga kostnader förenad förändring i den kliniska undervisningens anordnande vid Upsala universitet, synes det Utskottet, att, innan frågan om den medicinska undervisningens ordnande i sin helhet blifvit af Kongl. Majit i nåder pröfvad, Rikets Ständer svårligen kunna bedöma ändamålsenligheten af det väckta förslaget; — men äfven om denna omständighet skulle anses ej utgöra hinder för att tillstyrka det nu äskade anslagets beviljande, så förekommer härvid, att, såsom
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om, då propos. i alla fall göres på hvarje punkt särskildt, R. o. Ad. skulle tillåta, att discussionen finge omfatta fr. o. m. den 3:dje t. o. m. d. g:de punkten? Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag kan icke finna något hinder deremot, att It. o. Ad., på sätt Frih. Ehrenborgh föreslagit, må under öfverläggningen om en punkt kunna åberopa livilketdera af Utsk:s öfriga förslag, som talaren finner dermed äga sammanhang; men jag anser hvarken nödigt eller lämpligt att framställa alla punkterna, eller så många, som man nu föreslagit, under ett klubbslag. Jag kan t. ex. icke finna, hvad sammanhang frågan om creditiven äger med den om lånerörelsens indragning, hvarom yrde punkten handlar. Men vi torde icke behöfva härom mycket orda, sedan Hr Gr. o. Landtm, förklarat, att endast discussionen, men ej besluten må utsträckas till flera punkter på en gång. Gr. Frölich, Dav.: Då jag förmodar, att It. o. Ad. samtycker till det behandlingssätt af frågan, som jemväl den siste talaren för sin del ansett lämpligt, ber jag nu att få ingå i discussion. Hvad då beträffar 3:dje punkten, går det för det första icke an att bibehålla samma uppställning deraf, som Utsk. föreslagit, enär deri afses det afUtsk. utfästa förhållandet af 1 till 3, hvilket R. o. Ad. beslutat böra försvinna. Äfven i y:de punkten förekommer ett dylikt behof af redactionsförändring; och jag för min del skulle tro, att, om R. o. Ad. tilläte beslutet vid denna punkt i mer eller mindre roan omfatta nästföljande 6 punkter, kunde både den ena och andra oriktigheten rättas; man kunde då jemväl få uteslutet från denna artikel, hvad som egentligen icke hörer dit, nemi. omnämnandet i y:de och 8:de punkterna af lånerörelsen, derom en särskild artikel efteråt förekommer.
Skulle brännerikontrollör eller den, hvilken tillsyn vid bränneri såsom tjenstepligt eljest åligger, eller den, som är pligtig att förbrytelser mot denna författning 20 åtala, sjelf beträdas med oloflig bränvinstillverkning eller destillering, eller att hafva främjat sådan förbrytelse eller tillverkares försnillning af deri afgift, han erlägga bör; varde dömd till straffarbete från och med sex månader till och med 3 år. Visar någon, hvilken det åligger att tillsyn vid bränneri bålla eller förbrytelser mot denna författning åtala eller redskap under försegling ställa, försummelse eller vårdslöshet i dessa åligganden; varde antingen för alltid eller under viss tid från tjensten eller befattningen skild eller ock fälld till böter efter domarens bepröfvande. § 79. Varder, till utrönande af förbrytelse mot denna författning, undersökning hos någon anställd emellan klockan 9 om aftonen och klockan 5 om morgonen, men sådan förbrytelse ej upptäckt; bote förrältningsmannen från och med 3 r:dr 16 sk. till och med 33 r:dr 16 sk., der ban ej finnes hafva till undersökningen giltig anledning baft. Vägrar den, som undersökning i bränneri anställt, att betyg, som i 91 § sägs, åt bränvinstillverkare genast utfärda; bote 10 ndr. § 80. Varder vid undersökning eller i anledning deraf förrättningsman våldförd, eller föröfvar ban sjelf våld i oträngdt mål; gånge dermed efter allmän lag. § 81.
Jag hade ofta hört dessa fåglars läten, men denna natt var det mig omöjligt att känna igen dem som de tjut, hvilka jag så ofta förut hört, utan att därvid fästa det ringaste afseende. Då hörde jag plötsligt ett starkt skrapande ljud. Om det kom från fönstret eller dörren, om det var på väggen eller i närheten af kakelugnen, var mig omöjligt att urskilja. Allt hvad jag förut legat och ansträngt mig för att höra, försvann ögonblickligen ur min öfverretade så att säga hörselfantasi, och jag förstod med ens, att nu hade jag ändtligen att göra med en realitet. Jag förstod, att det nu verkligen fanns något, som jag till hvarje pris måste utforska hvad det var, och jag tyckte på samma gång att det var besynnerligt, att något sådant skulle inträffa just nu – som i en spökhistoria – när jag var förberedd därpå som genom varsel. Min tankegång syntes mig nu vara alldeles klar, och jag trodde mig hafva jagat all mörkrädsla i vanlig mening på flykten. Jag beslöt mig helt enkelt för att hålla mig stilla, så att den som försökte bryta sig in icke skulle störas i sitt förehafvande, och när jag nu lyssnade, skedde det med fullkomligt klar beräkning att utleta hvad som försiggick, och därefter lämpa mina mått och steg. Ljudet förnyades emellertid icke på en stund, men i stället hörde jag tydligt trippande steg i snön utanför fönstret. De upphörde för ett ögonblick, och i nästa sekund urskilde jag samma skrapande, hvilket nyss kommit mina fantasier att försvinna. Denna gång tyckte jag mig tydligt höra, att någon var sysselsatt med att bereda sig inträde genom fönstret i mitt yttre rum. Jag grep revolvern, och i den öfvertygelsen, att ljuset, om det tändes, endast skulle blottställa mig, satte jag mig upp i sängen för att bättre kunna höra och på samma gång vara beredd på försvar. Min lediga hand sträckte jag ut efter tändsticksasken, hvilken jag antog mig vid något tillfälle kunna behöfva, och jag kunde ej återhålla en ed, när jag af ovarsamhet stötte ned den på golfvet.