Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den i5 Maji e. m. 525 möjligheten att bestämma olika flyttningstider för särskildta delar af Riket. Jag hemställer huruvida sådant kan stå tillsammans med vårt närvarande sarnhälls-skick, i kraft hvaraf hvar och en äger söka sin utkomst, och taga sin husbonde hvar sorn helst. Utvägen härtill blef genom en dylik method stängd, och den tjenstsökande nödgas vara lösdrifvare en viss tid på året. Grefve von Rosen har redan visat olägenheten för Landtmännerne att aflöna sitt Tj enstefolk Midsommartiden, då Bonden merendels är utan penningar. Detta är så sannt, att det knappt lär vara tvifvel underkastadt. Utomdess är sommartiden fisket i sitt flor vid Rikets alla kuster. Om detta skulle upphöra, derigenom att flyttningen just då inträffade, vore sådant visserligen ej nyttigt. Det är en allmän regel, att oeronomiska författningar ej böra ögonblickligt ömbytas. Det är bättre att härda ut, äfven med olägenheter, för att efter några års erfarenhet riktigt kunna bedömma å hvilkendera sidan de äro mest maktpåliggande. Det är otvifvelaktig!, att, då den nu gällande författningen vid togs, hvarigenom hände, att flere husbönder finge betala lön för några dagar mera än de haft tjenstehjonet i sin tjenst, uppkom en ordentlig förbistring emellan husbönder och tjenstehjon. Men allt detta är nu redan öfverståndet. Det är således bäst, att låta saken förblifva orubbad, åtminstone till nästa Riksdag, då man kan hafva inhämtat en tillförlitlig erfarenhet; och då härtill kominer, att det ostridigt är en förmån, att ej med flyttning upptaga de långa sommardagarne, till hvilket 324 Ben i5 Maji e. m. ändamål nu lämpligare användas de kortare höstdagarne, på hvilka icke något arbete af särdes vigt uträttas, anser jag Betänkandet kunna och bora bifallas. Slutligen har äfven blifvit yttradt om den olägenhet, som skall uppkomma deraf, att ett nytt tjenstehjon fortsätter den bränvinsbränning, som ett annat redan börjat.
— I sjelfva verket hafva således stadens innevånare måst Den 39 Ma j. på flerehanda sätt oell jemväl genom minskning i tilläfventyrs på någons hand förut samlad capita I-förmögenhet, eller genom ökad skuldsättning för nytt rörelse-capilal, genast vidkännas det öfriga af förlusten r:dr 206,mo; det oberäknad!, att byggnadslånet, med derå belöpande räntor, ehuru samma lån be red t en tillgång för tillfället, skall efter hand återbetalas. När oersatta förluster vid eldsvådan dermed ökas, öfversliger deri följaktligen trehundrade femtio tusende r:dr b:co, utom förminskade inkomster af handel oell näringar, åtminstone första året efter eldsvådan; och man torde då utan svårighet kunna rikligt bedomina samhällets ekonomiska belägenhet, sådan som den i verkligheten varit, är och länge måste blifva, nemi, högst bekymmersam. Emedlertid hafva stadens innevånare ansträngt sig (ill det yttersta, för att ånyo uppbygga deras stad på ett förståndigt och ändamålsenligt sätt. Resultatet deraf, med hänsigt till de uppförda byggnaderna, visar sig sålunda: 1 io nya lius och gårdar äro färdigbyggda, mångå bland de större af sten eller annat ej eldfarligt ämne, men de flesta af träd. 13o af dessa äro redan brandförsäkrade för tillhopa omkring 4^°>000 i-dr, för de öfriga 100 hafva ägarne icke mäktat bekosta brandförsäkring. Deras gemensamma värde kan utgöra omkring 60,000 — tillhopa 5io,ooo r:dr, hvilket ytterligare bevisar hvad tillförene ärsogdt 0111 innevånarnes betydligen nedsatta rörelse-capital och ökade skuldsättning. Frih. Nauckhoff, Joh. Otto: Jag får, till att hörja med, förena mig med den siste talaren i afseende på i:sta §:n, der Utsk. sjelft oriktigt, som mig synes, jemfört en årlig inkomst af 100 r:dr med ett värde af öfver 100 r:dr. Ett värde af 101 r:dr måtte vara fasligt olika med en bestämd inkomst af 100 r:dr. Delta matte vara ett misstag.
Det tillgick på det viset, att roteringen pröfvades provins efter provins, och sedau upprättades knekte-kontrakten lill en rättelse för rolen och soldalen i deras inbördes förhållanden. — Detta må nu vara en upplysning till härnäst. Den värde ledamoten har påstått att från 1810, då extra roteringen beslöts, och ända till 1816, aldrig någon fråga uppstod om förändring deruti. Det var likväl vid 1812 års riksdag i Örebro, som de Skånska possessionaterne begärde, att få slippa den extra roteringen, och att få utbyta den mot permanent. Anledningen dertill borde den värde talaren ej hafva glömt. Vid krigets med England utbrott måste nemi. extra roteringen uppställas och denna afskedades vid freden 1812, men när det derpå blef riksdag och ett krig syntes å nyo hota, så blefvo Skånska possessionaterne grufligen skrämde för att å nyo behöfva inom ett par månader uppsätta nya soldater, och derföre begärde de att få sin extra rotering förändrad till permanent mot | i nedsättning. —■ Detta min gunstig Herre, är rätta tillkomsten af ordinarie roteringen i Skåne. Den 12 Augusti f. m. 197 Provinsen Halland blef lika med all öfrig jord i Sverige, extra roterad, det är sannt. Men den värde talaren säger vidare alt jag icke framställt bevis pä hvad jag sagt om den ordinarie roteringens uppkomst och natur. Jag trodde mig icke behöfva anföra bevis på hvad Utskrn sjelfve vitsordat och ingen bestridt. Deo der reciten, om hvad som passerade 1720, och om orsaken, hvarföre icke de utsockne-frälsehemmannen blefvo roterade pä 1700-talet, voro öfvertlödiga att tala om, och det är endast på den värde talarens begäran, som jag nödgats återgå dertill. Den värde ledamoteu har ganska rätt uppgifvit anlednm till frågan vid 1823 års riksdag, men han har icke sä alldeles rätt uppfattat sjelfva beslutet såsom varande en mellanmening; ty det var ingen sådan, ty det var en riktig mening. Vid 1828 års riksdag uppstod frågan huruvida R.
Sätra gård i Bränkyrka socken jemte underlydande lägenheter skulle användas till fattiges underhåll; att, i följd al förändring i det primitiva sättet för denna afkomsts utgående, densamma blifvit hänförd till landtbo-räntor af Sätra gård med underlydande; att dessa landi bo-räntor, såsom tillhörande den år 1785 till allmänna barnhuset öfverflyttade husfattigkassan, blifvit ifrån denna tid såsom barnhusets tillgång beräknade, ehuru ingenting deraf ifrån år 1751 eller sedermera barnhuset tillflutit under denna titel; att den fortsatta debiteringen och tillökningen af 16 r:dr 32 sk. årligen uti barnhus-inrättningens räkenskaper skedde i stöd af direktionens den 10 Juli 1788 fattade beslut, samt slutligen att så mycket mindre någon inkomst af landtboräntor från Sätra gård vore att påräkna, som, efter hvad antagas kunde, ett utbyte skett af deni emot de ifrån Trogsta hemman i Upland inflytande frälseräntemedel, som vid husfattigkassans öfverlemnande jemväl kommit barnhuset till godo och derefter ordentligen ingått, hvadan ock direktionen hemställt, att omförmälda fordran hos Ståthållaren Skyttes arfvingar för landtboräntor af Sätra gård måtte afskrifvas. Beträffande barnhusets fordran hos Generalen, Grefve Löwens arfvingar, så vore äfven densamma dels grundad på Skytteska testamentet och dels år 1785 flyttad till barnhuset från husfattigkassan, hvarvid likväl förekomme, att bern alde arfvingar i äldre tider årligen inbetalt, såsom ränta af Kungshatt, 5 r:dr 20 sk. 8 rst, men sedan de dermed upphört, hade denna fordran, under en lång följd af år, blifvit under titel af nämnde arfvingars skuld med en lika stor, efter denna grund tillökad summa för hvarje år uti barnhusets räkenskaper upptagen, ehuru ingen del af fordringen under hela tiden influtit och allt hopp saknades, att något belopp under denna titel skulle någonsin komma barnhuset tillgodo.
Maut har öfwerlämnat till Riksens Ständer, att, lii! undwikande af betungande sorslingar genom landet, särchildta förwanngsstallen, för bewäring, beklädnad och Utredningspersedlar, i orterne mä nprättas. Denna punct, sa särdeles wiglig genom den lindring landet erhåller för en dryg skjutsning och ännu mera hnswndsakelig genom der dyrbara talande bcwis den lemnar vä Kongl. Maj:ts erkända omsorg för landels förswarare och som försäkrar dem om undgående al en behandling stämplad af nöd och oupsylde behof, larfwar all noggranhet i Upfyllandet. Utskotten har wal uti sitt betänkande tillstyrkt bifall till punclen, men ej yttrat sig rörande »verkställandet af nämnde punct rörande detta ämne. Jag får salunda hos Walborne Herr Landt-Marskalken och Höglosiige Ridderchapck och Adel» begära ärerremisi ä Utskottets den n dennes afgtf» ne betänkande med begäran, att ät dcsie anmärkningar lämna den upmärksamhek, som detta högst wigtiga ämne ännn fordrar. -Axxx Körsta Del^ N'o 13. 194 Den iZ Naji> Aerr 8cb>ö!c!c>brat»6, IVIntlrias ^rckiimhol 6ur, anförde skriftcltgcn till Prokocellct: Walborne Herr Landt-Marskalk, Höglofiigc Ridderskapet och Adeln!
Om uti någon Socken, utom Pastor, icke -finnes syra desumo personer, hwilka till Ledamöter i Berednings-Committäen kunna waljas, stall denna Socken wara förbunden att förena sig med någon nästgränsande Socken, helst inom samma Pastorat, till gemensamt wal as Ledamöter i Berednings - Committeen, hwilret wal da förrättas i den Socken, som äger största Hemmantalet: Och äga dessa bada Socknar, i händelse fullt antal Ledamöter ändock icke stalie kunna erhallas, fylla bristen genom wal af besutne personer fran andra Socknar, pa satt stulet af r Mom. innehåller. Skulle sadane Socknar, hwilka af nyssnämnde rrsaker om en Berednings-CommittLe sig förenat, hafwa sarstilde Pastorer, äro desse alltid sjelsffrifne Ledamöter i Committäen, hwar för sin Socken. 9 Mom. Pastor ware pligtig att säsom Ledamot i Berednings-Commitlöen biträda, derest icke alder, sjuklighet, eller annar wigtigt hinder möker; I hwitkct fall Pastor mä utse någon ibland Församlingens Presterskap, som han finner mast tjenlig au dess ställe företräda. ^ ro Mom. Slnncxe-iZMnar och ds med egne Prester försedde Capell-gäst stola anses lika med Socknar, och till följe deraf wara berättigade att, med iakttagande af hwad förut stadgadt är, utse egen Berednings, Committé, vm de döt åstunda. Bihang. N:v »74. ii Mom. 277" Den !8 Augusti. Mom. Hwakje Berednings - Committöe wäljer main sig Ordförande. Ubpstar harwid skiliaktighet, anstalleS omröstning, da den som erhållit siesta rösterne blir Ordförande; Men i bandeste rösterne lika utfalla, sser lottning emellan dem som erhållit lika röst-antal. i2 Mom.
Statens tillgångar tagas i betydlig mån i anspråk för utgifter, som torde vara ändå angelägnare, och jag för min del kan icke annat än yrka bifall till Stats-Utsk:ts framställning. Hr Reuterskjöld: Utsk:t har, såsom Gr. Rjörnstjerna nämnt, fäst sig vid det förhållande, att K. M. icke afgifvit Pro - Din 26 Man f. m. 313 pos. i ämnet. Visserligen har Hr Gr:n tagit skulden på sig, för det han icke fästat K. M:s uppmärksamhet på behofvet af en reg:ts-pastor vid hussar-reg:let Konung Carl XV; jag får dock erkänna att jag ganska val har mig förhållandet bekant, men att K. M. ansett sig icke böra äska anslag för tillsättande af reg:ts-pastor vid nämnde reg:te af det skäl, att K. M., som vid denna riksdag icke velat framlägga någon organisationsplan, endast begärt anslag till högst oundgängliga behof. Vår armés tjenstbarhet beror mycket på den varma religionskänsla, hvaraf denna armé är genomträngd. Hos utländningen väcker det mycken uppmärksamhet att se med hvilken vördnad Svenska soldaten åhör ordet och deltager i den offentliga gudstjensten. Ingen sed kan vara vackrare än den att bereda sig till en batalj, med att samfäldt uppsända en varm bön till Honom, som styr folkens öden. Denna religionskänsla är från hemmet medförd och får icke, af hvilken det vara må, afsvalas. K. M. har emellertid, af skäl, som jag nämnt, icke velat göra framställning i ämnet, och då det torde vara tvifvelaktigt om någon framgång kan vinnas åt förslaget, då det icke understödes i de andra Stånden, vill jag icke yrka afslag å Utsk:ts framställning. Jag vill blott lemna den upplysning, att K. M:s tillbakahållande af Propos. i ämnet icke härrört deraf alt K. M. icke ansett behofvet förefinnas. Frih. af Ugglas, Gustaf: Jag var frånvarande, när denna fråga inom Utsk:t förevar, eljest skulle jag hafva understödt motionen.
]När varor af ifrågavarande egenskap införas till riket för att användas till fartyg, hvilka för utländsk räkning å svenska skeppsvarf byggas, .eller så som nya til! utlänning försäljas, böra vid godsets ankomst derför erläggas stadgade införseisafgifter; men vid det nybygda fartygets utklarering blifva samina afgifler, med afdrag af ett nederlagsrekognitionsafgiften motsvarande belopp, godsägaren restituerade, under förbindelse för denne att ställa sig till efterrättelse de särskilta kontroller i afseende på effei,ternes användande för det uppgifna ändamålet och återutförseln deraf, sorn af Wår Generaltullstyrelse föreskrifvas. Varuprof, i ringare qvantitet af hvart slag, äfvensom modeller, må med Kommerskollegii tillåtelse tullfritt införas af inhemsk slöjdidkare, som åstadkommer likartade tillverkningar. § 14. Allt hvitt socker, ankommande från någon hamn i Europa, hvilket icke är angifvet .såsom toppsocker, krossad t lumpeller havanaterres-, elier annat 54 under samma tullbestämning hänförligt slag, skall underkastas besigtning af sakkunnige och ojäfvige personer i tullkammareeller packhusinspektionsföreståndares närvaro. Yppas dervid olika meningar om varans rätta beskaffenhet, hänskjutes frågan till Generaltullstyrelsen, då prof å sockret jemväl bör insändas. § 15. Vid utförsel sjöledes från stapelstad af följande utål utländskt råämne inrikes tillverkade varor, beviljas restitutionsvis af tullmedlen: för 1 skålpund topp-, kandioch kaksocker 4 sk, * 1 skålpund kardus-, eller karfvad tobak, äfvensom pressad och rullad tobak 4 „ „ 1 skålpund snus 5 „ „ 1 st. segelduk af hampa till minst 50 alnars längd 8 „ 1 st. segelduk af lin till samma längd . 32 „ „ 1 st. packväf af hampa till minst 50 alnars längd 6 „ „ 1 st. packväf af lin till samma längd 24 ,.
Ilo 2:dra och 3:dje momenterna i § 1 utbytas emot de stadga liden som finnas införde i lista och 2:dra momenterne af § 2 utaf Utskottens, i betänkandet N:o 1 afgifna, förslag till förordning angående tillverkning och omdistillering af bränvin; 2lo § 4 utbyttes emot § 4 i nu gällände förordning angående villkoren för tillverkning och försäljning af bränvin; 3:o De i § 8 förekommande orden! ”eller för en eller två terminer deraf” utbyttes emot orden ”eller för en eller flere”; 4:o Nästefter § 8 infördes, såsom serskild §, den i nu gällande förordning angående tillverkning och försäljning af bränvin, intagna § 9, med den redaktions-förändring, att orden: ”med afdrag af kokrum för hvarje panna,” utbyttes emot ordein ”med afdrag af kokrum för pannerymden”; 5:o lista momentet af § 11 ansågs böra erhålla följande lydelse: ”med enkel bränvins-brännings-redskap förstås en sådan, som består af Prot.-utdrag den 4 Juli 4Så8. 495 en panna för mäskens kokning, af en till pannan hörande så kallad hatt, och afkylnings-redskap för den uppkommande bränvins-immans afkylande. Pannan får ega hvad form som helst, med iakttagande deraf i afseende på pannor som hädanefter stämplas, att höjden, mätt å lägsta stället af densamma, skall vara minst ^:del af diametern. Hatten, inberäknadt löst eller fastsittande rör, som sammanbinder pannan med afkylningsredskapen eller mäsk värmaren, får icke, utan med villkor som i 16 § 2 mom. säges, innehålla mer än tre fjerdedelar af pannans rymd.” 6:o
Derjemte har Utsk. föreställt sig, att i följd af de förändrade föreskrifter, som i fråga om uppoch afskrifningsrörelsen tillkommit, betydliga summor skulle insättas, hvilket äfven skett, och dessa summor skulle utlånas vid hufvudkontoren. Derigenom skulle för Handelsoch NäringsDiskonten upstå så betydliga tillgångar, att man icke behöfde dertill anslå några medel af Bankens tillgångar. Jag åtminstone kan icke inse något skäl, hvarföre man skall företrädesvis anslå medel för utlåningen på de 3 stora hufvudpunkterne, som i alla fall disponera landets största penningetillgång, utan det är väl mera skäl att sprida dem. Detta är en naturlig åsigt hos en industriidkare, som bor aflägse från de tre hufvud-kontoren, och jag hade föreställt mig, att man skulle ega anspråk - Den 13 Juli. 305 språk på, att det goda, som kan hämtas af de 3 hufvudkontoren, äfven skulle kunna spridas till de mera aflägse och icke de närmast boende närings idkarne. Men jag har misstagit mig i denna min åsigt. Uti den uplästa reservationen har blifvit omnämnd den grund, på hvilken man kan antaga, att kreditiv skulle möjligen kunna beviljas utöfver ett bestämdt krediti vförlag, och att i Banken borde då upläggas en kreditivet motsvarande, summa, som komme att ligga der räntelös. Jag anser oriktigt, att så använda Bankens medel, och tror det vara ändamålsenligt, att. om kreditiverne icke begagnas, man använder befintliga medel till diskontering och så, att de lätt kunna vara tillgängliga i händelse af behof. På grund häraf har denna Reservfond gifvits en likartad organisation som den, hvilken blifvit lemnad Diskontverken. Fullmäktige skulle derigenom få tillfälle att köpa vexlar o. s. v., och fonden följaktligen få samma egenskap som de enskilde Bank-inrättningarne. Jag anser detta vara en väsendtlig förbättring, då man ordnat Bankens medel och sammanslagit dem till 3 eller 4 poster.
I öfrigt får jag upplysa, att R. o. Ad. verkligen har, då LagUtskis förutnämnda betänk, förevar, stadgat att en så beskaffad förklaring, som den ifrågavar., nemi. att hemställan om åtalets fullföljd alltid bör hos K. M. äga ruin, skall uti allm. lagen intagas. Skulle R. o. Ad. det oaktadt anse sig kunna förkasta ifrågavar. förslag, som jag yrkar mätte antagas, på det Konungen måtte bibehållas vid sin obestridliga rättighet alt yttra sig om åtalets fullföljd; så skulle jag önska att förslaget kunde blifva sådant sorn H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm tillstyrkt, nemi. att åtal uti mål enl. 3 §:n 4 moni. Tryck fr.lagen skola ske utan att Konungens tillstånd dertill erfordras. Jag önskar detta, på det att all tvekan mätte försvinna derom huruvida 1777 års K. bref skall tillämpas på tryckfrihetsmål. Gr. Horn: En värd ledamot, som framkommit medell hufvudsakligt skäl för sin åsigt, har trott sig mäktigt kunna verka på min öfvertygelse, då han förklarat det vara af bogsta vigt för den constitulionella ansvarigheten, att Just.- statsministern kunde af ConstUtsk. klandras eller ställas till ansvar för uraktlåtenhet af sin embetspligt, i händelse 1777 års K. bref hlefve gällande, på sätt ConSt.LJlsk. föreslagit. Jag får bekänna, att sådana skäl verka ännu mera att stadga min öfvertygelse, sådan jag uttryckte densamma; emedan jag icke anser för någon lycka att en sådan snara utlägges för någon af Konungens rådgifvare, hvarigenom det blefve ett ännu mera ökad t tillfälle att söka aniedn. till juridisk ansvarighet mot dessa rådgifvare, Denna ansvarighet anser jag icke böra ifrågakomma för annat än verkliga statsbrott. I opinionsfråga är det oriktigt oell oklokt alt ställa lagarna så, att juridisk ansvarighet kan komma att tillämpas.
Uti min famn, de tryckas åter. Jag mig åt känslor öfverlåter, Som öfverlefva nattens flykt. Ja, dessa drömmar ej bedraga; Som aning om ett högre väl Och vän af en odödlig själ, De ej förgäfves mig betaga. Men till min ålders sanna ro En evig sällhet mig förnöjer, Dit, lifvad af en helig tro, Jag mig på hoppets vingar höjer. Den gamla mannen. Af er saknad, döda vänner, Kallas jag att följa Er, Men af ungdom, jag bekänner, Mig förlikt med lifvet ser. Brottsligt vore att försaka Någon fyllnad i min brist, Men hvad nöje kan jag smaka Utan brott mot dem, jag mist? Döden mina likar slagit, Jag till deras samfund hör. Ungdom! Deras rum du tagit, Men mig ej tillfyllest gör. Bör ditt smicker mig bedraga, När jag dig ej dåra kan? All min konst att dig behaga Döljer ej den gamla man. Till Stenhammar150 under en svår crisis af dess långvariga sjukdom. Nöjd och leende, vår vän, Under ögonen af döden, Du en tröst oss skänker än, Den du själf ej har af nöden. Solen lik vid himlens bryn, Där hon i sin nedgång dröjer Och till slut oss än förnöjer Med en mild och ljuflig syn. Med fördubblad ömhet vi Se det lidande, du döljer, Och det moln, din uppsyn höljer, Öppnadt af en stråle bli, Där din oförskräckta själ, Rena vett och jämna sinne Lemna ett odödligt minne Af ditt stoiska farväl. Må du öfver ödet råda Med ett mod ådagalagdt Och man än en Orpheus skåda, Segrande på dödens makt. Vid det spel, han låtit höra, Öppnades dess tunga port. Må din sinnesstyrka göra Hvad hans ömma klagan gjort. ANMÄRKNINGAR. Register öfver i texten förekommande personnamn. Beijer, Marg. Eleonora v., s. 19. Berch, s. 54. Bergius, s. 9. Bergklint, s. 63. Bergman, Ebba Maria, s. 9. Beronius, s. 96. Beylon, s. 103. Boileau, s. 87. Breteuil, s. 68.
Som våra läsarinnor måhända känna, träd hade fått fast rot och gåfvo en behaglig ning och en så värderik som den, hvilken nu begagnade sig prins Eugen under sin vistelse i skugga, men rabatterna på den dåliga gräsplaParis för några år sedan af hans utmärkta lednen voro af den rena, hvita hafssanden, och jag vid vår stora konstoch industriutställning såg med medlidande på de stackars plantorna, bländar våra ögon. Att så framstående konstning. Bonnat har hitsändt en tafla som bör vara som voro satta där. På eftermiddagen gjorde närer med europeiskt rykte som en Bonnat, honom särdeles kär, nämligen porträttet af hans vi en promenad längs hafstranden — denna långa en Bouguereau, en Detaille och en Watts, den egen mor. Se blott på dessa gamla ögon, som sandstrand, som följer hela Europas västkust senare Englands nu lefvande största färgkonstblicka med så oändlig kärlek fram där ur den och som under namn af La ' plage är så mondain vid de belgiska och franska badorterna, när, låta sig representeras med några präkmörka ramen. Det är moderskärlek, känd och men som man föga aktar på i Skåne och Dantiga dukar, därför hafva vi sannerligen icke förstådd, och man ser tydligt den sonliga, varmark. Den lägsta delen sköljes alltid af vågoross själfva att tacka. Förtjänsten däraf tillma känsla, som under verkets fullbordande inna, så att den ständigt är fuktig; här var lättast kommer helt och hållet prins Eugen, den älskspirerat konstnären och fört hans säkra och att gå. Jag var alldeles hänryckt öfver denna fina sand, som rann genom fingrarna, när man värde furstlige konstnären, som under sin uteleganta pensel. tog den i handen. Den var så mjuk och hvit, rikesresa i fjor lyckades intressera de förnä- Ett annat porträtt af Alex Dumas fils tycman frestades att gå barfota och låta foten sjunka ma storheterna inom konsten för vår utställkes icke vara riktigt fullbordadt, men äfven djupt ned i den. Stranden var betäckt af tång, musselskal och snäckor, af hvilka många för ning och förmå dem att frångå sin vanliga det röjer den store mästaren. mig ovanliga.