Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då härtill kommer, att valet af examens-ämnen är för den blifvande filosofie kandidaten i det närmaste fritt, endast han undfår sammanräknadt det stadgade antalet af 12 be tyg, torde det vara tydligt, att filosofiska graden, hvilken sökes af många som 24 Kongl. Maj:ls Nåd. Proposition N:o 7-i. ej hafva för afsigt att egna sig åt elementar-undervisningcn, numera icke ensam ger visshet derom, att hvarje graduerad är i besittning af den bildning, sorn för skollärarens magtpåliggande kall är fullt ändamålsenlig. En annan garanti för lämpligheten af elementar-lärarens theoretiska bildning måste derföre sökas, och härvid framställer sig visserligen i första rummet den utväg, att för hans såväl theoretiska som praktiska utbildning inrätta särskilda, fristående anstalter. Kongl. Maj:t har likväl ansett dylika bildnings-anstalter sä mycket mindre här böra sättas i fråga, som, på sätt Kommitterade anfört, sådana ej utan betydliga kostnader och stora svårigheter skulle kunna åstadkommas, och de ej heller annorstädes, der de blifvit försökta, motsvarat de förhoppningar, man dervid fästat. Deremot torde det af Rikets Ständer afsedda ändamål på ett fördelaktigare sätt kunna vinnas genom anlitandet af redan befintliga läro-anstalter sålunda, att åt dem, hvilka egna sig åt lärarekallet, tillfälle beredes vid universiteten att erhålla den theoretiska bildning, och vid rikets elementar-Iäroverk att förvärfva den praktiska insigt, som båda äro för dem lika nödiga att i viss mån besitta, innan de på eget ansvar ikläda sig en lärares mångsidiga pligter. Hvad den theoretiska bildningen beträffar, så, ehuru den filosofiska graden, såsom ofvan blifvit anfördt, icke ensam kan anses tillfyllestgörande, äro dock, äfven i dess nuvarande organisation, studierna till densamma af den beskaffenhet, att de utgöra en kärna, kring hvilken de speciela vetenskapliga öfningar, som för lärarekallet äro behöfliga, lämpligen kunna sluta sig.
Jag blotkstäilcs genom min anklagelse än mera för fienders grin och liknöjdas åtlöje __ allmänna rösten blir — hwarföre tog han ät sig — dm sig urstuldar han anklagar sigProlocollerne tryckas, och rättegången blir en uy och rikhaltigare malmädra till smädelser för den anfalUe och til penningar för angriparen. Nu will min fiende pä en annan, kika saker wag, utföra sitt anslag: han nämner mig, men ha» anklagar mig ej rakt: han inskränker fig inom sädane insimulationer, som i allmänna opinionen göra samma werka», oM ej mera. an Uttryckelig» beffyllningar, och om hwars gräns ha» as lagens blotta genomläsande nogsamt mhämkar den kännedom, hans säkerhet fordrar. Äfwen i detta fall sister min domare bunden af lagens nyfi citerade uttryck, och jag utan möjlig åtkomst af min rätt. An försigtigare och lika säker om sitt ändamål kan smädaren förena besia bada mekhoder, och med den nyHnämnde glesa täckelse» öfwer personen förena den twerydighct i beskyllningen, an domaren allena ej får första. För att med facta styrka detta, frägar jag om Författaren sill Rastvarne bliswit känd, hwad hade wäl lagen emot honom kunnat uträtta? Men, hade nu domaren rättighet art gripa igenom den genvmsignga töcken med hivilkrn en feg och lömsk illffa omgifwer sig i de himls Inräknade fall, äterstar ännu cn Ntwäa gtk förgifs ra Den i Jun!!. ta medborgarens lugn och trefnad. Den består r beskyllning för sadane laster och fel, som, ehuru de förringa menniskans wärde, icke hoka allmänna säkerheten, och således af lagen ej kunna äkalas; beskyllning för sadant, som efter lagens bokstaficke ä ära gar, eller för den smädades borgerliga namn och rykte icke förklenligt är, men i werldens ögon icke dest mindre förstör allmän aktning. Här torde inwandas, akt emot anfall af Venna beskaffenhet Hade man före tryckfrihetslagens urgifwande ej mera säkerhet än nu.
Hvad åter angår Kongl. Maj:ts förslag om tillökning i den för uppfordrade båtsmän hittills bestådda aflöning, finner Utskottet denna förhöjning vara af billighet påkallad, och får, på grund häraf och de skäl, som af Kongl. Maj:t i öfrigt blifvit andragna, tillstyrka, att den till förbättring af uppfordrade båtsmäns aflöning och underhåll af Kongl. Maj:t äskade summa, 38,836 R:dr 47 öre, må af Rikets Ständer anvisas. 29:o. Reträffande Kongl. Maj:ts i sammanhang härmed gjorda framställning, att anslaget till flottans underhåll måtte sammanföras med anslaget till »Flottans nybyggnad», så, enär Rikets Ständer vid 1850—1851 årens Riksdag, uppå Kongl. Maj:ts derom då väckta förslag, beslutat, att bestämd fördelning af anslaget för Stats-Utskoltels Utlåtande Jtf 72. flottans underhåll och nybyggnad skulle cga rum och beloppen uppföras i de 2:ne särskilda rubriker, hvarunder de nu å Riks-staten förekomma, och, så vidt Utskottet erfarit, någon olägenhet af berörda föreskrift hittills icke uppstått, (inner, vid sådant förhållande, Utskottet sig förhindradt tillstyrka Rikets Ständer alt vidtaga den af Kongl. Majit i berörda hänseende föreslagna åtgärd, utan hemställer, att det derom framställda förslag icke må vinna Rikets Ständers bifall. Och har Utskottet, i öfverensstämmelse härmed, uti den öfver Hufvud—titeln upprättade tabell JVs 14 låtit å anslaget lill flottans underhåll uppföra de af Utskottet i 26, 27 och 28 punkterna tillstyrkta förhöjningar, efter afdrag, i enlighet med Kongl. Maj:ts förslag, dels af de lill ett belopp af 3,934 R:dr 50 öre reserverade medel lill timmermäns m.
Jag bör derjemte vördsamt upplysa, att Lagutskottet lärer vara beredt, att snarligen afgifva ett yttrande, angående min motion ; och jag anser derföre en skyndsam återremiss af de nu förekommande Utlåtanden i samma ämne, vara än mera af nöden. t Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus: Herr Thams anförande har föranledt mig att begära ordet, Under Finance Comitéens öfveriäggningar, öfvertygades man om den sanning, att ingen Finance reglering är möjlig, med m'indre ieke våra felagtiga intekningslagar förändras De äro beräknade på varucredit förhållandet, eller på handels-Fö r h äl t a ridet, icke på det förhållande som nu äger rum, att nemligen capitaler finnas, sorn man önskar att förränta och att säkert placera. Comitéea ansåg sig böra i underdånig skrifvelse till Den 11 juni i f, m. Kongl. Maj:t, hemställa, att Högsta Domstolen eller Lag-Comitéen måtte höras i dessa ämnen. Jag vet ej, om det skett. Men då nu Betänkandet lärer återremitteras och Utskottet torde från en vidsträcktare synpunkt betrakta frågan, får jag anmäla min önskan, att Utskottet behagade hos HofCanzleren göra förfrågan, huruvida de ämnen; uppå hvilka FinanceComitfeett, sökt fästa Kongl. Majtts uppmärksamhet, redan blifvit handlagde. % Tillika anhåller jag att få bifoga tvenne af mig till Finance-Comitéen ingifne yttranden. Det en* innehållande en historia af vårt inteknings-verk; och det andra rörande sättet att gifva intecknade skuldsedlar samma cours som actier och andra publika papper äga. Då nu Utskottet anmodas att betragta frågan i sin helhet, toras Utskottet åt dessa arbeten lemna den uppmärksamhet, som de kunna påkalla. Herr Ribbing, Arvid:
Jag har aldrig skådat en sådan bröllopsvagn, som den du skall åka i. Det är en sjuglasvagn, klädd med hvitt siden, och hästarne i spannet äro engelskt fullblod, kolsvarta utan minsta hvita fläck eller strimma. Se här, tag brudbuketten! Det finns inte maken till Gunneborosorna. Se på den här och den här! Tänk sådana rosor den nittonde november! John Hall bad mig att egenhändigt lämna dig den här buketten. Månne den innehåller någon syrpris? Så tag den! – Nej, nej, jag går icke ner. Det kom bud från friherrinnan, att allt var redo, att biskopen väntade och att gästerna började bli oroliga. – Kom nu, Constance, sjåpa dig inte! Tag brudbuketten! Hvad är det här, det ligger en biljett instucken bland rosorna! Det är ett påfund af den förälskade brudgummen. Skola vi läsa den för att ge dig mod? Ja, hvad sägs? John Hall ville partout skicka morgongåfvebrefvet i brudbuketten. Och hvilken morgongåfva! Femti tusen riksdaler banco, som du fritt äger att disponera öfver. Skrifver han inte, att det är till nålpengar? – Jo, han skrifver ganska vackert och rörande. Om det blott inte vore John Hall! – Om det icke vore John Hall, vore det icke femti tusen riksdaler banco. Det kom ett nytt bud nerifrån. Hvarför dröjde bruden? Man väntade och undrade. – Så där ja, Constance. Det var rätt, håll upp hufvudet! Du är alldeles charmant, om du blott vill småle. Du vet hur det klär dig, när groparna i kinden komma till syne. Småle, Constance! – Jag kan alltid säga nej i brudstolen, sade bruden, medan hon vid faderns arm gick ned för den mattbelagda trappan. – Ja visst, det återstår dig alltid. Men om du par hasard säger ja, så laga blott, att du säger det högre än brudgummen säger sitt ja, i annat fall kommer han att bli herre i huset. Du småler, Constance. Det var rätt, min flicka. Nu är du alldeles gudomlig. – Slå upp dörrarne på vid gafvel! Dörrarna till bröllopssalen slogos upp.
Då nu å nyo föredrogs förstärkta Stats-Utskottets, den 21 dennes, under N:o 40g, aflåtna och, den 23 derpåföljde, på bordet lagda Memorial, angående den allmänna Bevillningens fördelning; fann Ridderskapet och Adeln, att berörde Memorial borde till Bevillnings-Utskottet öfverlemnas, S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Ban* co-Utskottets, den 12 dennes, under N:o 118, aflåtna och, den 15 derpåföljde e, m. , på bordet lagda Memorial, med förslag, angående vissa bestämmelser, sorn Utskottet anser böra finnas tydligen uttryckte i texten å de nya sedlar, hvilka, efter dess gifna förslag , komma att af Banken utgifvas, S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Bani co*Utskottets, den 16 dennes, under N:o 124, aflåtna och, den 22 derpåföljde e. m., på bordet lagda Memorial, med förslag, angående några uti Banco*Reglementet erforderliga närmare bestämmelser, i samband med den af Rikets Ständer beslutade Upp. och Utlåning. SD. Föredrogs å nyo Banco-Utskottets, den 11 dennes, under N:o 117, afgifna och, den 15 derpåföljde e. m. på bordet lagda Utlåtande, i anledning af gjorda anmärknin - Prot.-Utdrag den 24 Februarii 1830. 243 gar vid Utskottets, under Ntogo, förut med. delade Memorial, angående vissa förändringar af Bankens sedlar, till deras valeurer , text, format m, m., garantierne emot missbruk och förfalskningar, samt ordningarne inom
Dessa behållningar hafva under sednare tider betydligen stigit, till följd af de indragningar, Riksgälds-kontoret verkställt af det utaf Staten, i och för jern vägs-anläggningar, å utrikes ort upptagna lån, och Riksgälds-kontoret har således kommit i tillfälle att än vidare utsträcka denna sin låne-rörelse. Revisorerne vilja visserligen icke bestrida, att fruktbargörandet af Riksgäldskonrorets i kassa varande kapital utgör för Staten en fördel på samma gång, som derigenom för allmänna rörelsen beredes lättnad; men Revisorerne betvifla, att det sätt, hvilket nu af Riksgälds-kontoret begagnas för nämnda fruktbargörande, är det lämpligaste, i betraktande deraf, att Riksgälds-kontoret är ett Rikets Ständers Verk och, såsom sådant, bör handla i full öfverensstämmelse med det Rikets Ständers Verk, eller Banken, som har det vigtiga åliggandet att upprätthålla myntvärdet i landet. Det är nemligen naturligt, att då det sednare Verket, för uppfyllandet af omförmälda dess förnämsta bestämmelse, ovilkorligen måste minska siri sedel-ansvarighet genom indragning efter hand af den lånerörelse, som Banken genom Diskont-Verken bedrifver, när metalliska kassan nedgår till sitt minimum, det andra af Rikets Ständers Verk deremot, bibehållet vid rättigheten och skyldigheten att utlåna sina kassa-behållningar, endast skall afse att bereda sig vinst, obekymradt för Bankens bemödande att minska den sedelansvarigliet, som trycker på metalliska kassan, och således, genom sin utlåning, sätta sedlar i omlopp, hvilka motverka det ändamål, hvartill Banken nödgas att sträfva, eller minskad påkänning å den metalliska valutan. Dylika exempel hafva under framfarna tider icke saknats, och det torde ensamt få tillskrifvas mellankomna lyckliga omständigheter att skada för realisationen deraf icke följt. Vid sådant förhållande, hafva Revisorerne ansett sig böra å detta ämne fästa Rikets Ständers uppmärksamhet och derjemte föreslå sådana 61 förändringar, som, enligt Revisorernes förmenande, skola leda till bägge Verkens gemensamma fördel.
Elementarläroverket vid dess förestående förändring Klefve så regleradt, att nuvarande Apologistoch Lärdomsskola, äfvensom Gymnasium, komrne att utgörs en enda fullständig Skola, hvarigenom, enligt Utskottets förmenande, •11 anledning är att hoppas, att de brister, som ännu måhända vidhäfta Apologi st-skolornas organisation, böra kunna utan nya anslag afhjelpas, si •ynes det Utskottet, för dess del, som några smärre, af högsta behofvet ej påkallade, förändringar i denna del ieke böra för närvarande vidtagas; och hemställer Utskottet derföre, att ifrågavarande motion icke må till någon serskild Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholn# den 23 December i84i - Bih. till R. St. Prat. 18U. 8 Sami. 2Q Bäft. 18 Allm, Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, iV;o i 19. Ank. till Exp. UtsL cL 9 Jan., hl, 1 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om bildande af ett & kol li åd för hvarje Lärdomsskola, samt inrättande af Apologisteller Realoch Söndags-skolor l städerna.
Slutligen ligger väl ock någon skilnad emellan om man i protrn finner att tillåtelse för utlänningar att köpa svensk jord lemnats efter mogen pröfning, eller om man uti samma prot. vid dessa ärendens föredragning icke finnér något annat, än blott anmälandet och namnet, och understundom icke ens detta. Sä finues t. ex., enligt hvad Utsk. äfven upgifvit, icke i StatsRAds-prot. uptaget namnet på en person, sora här i Riket köpt en betydlig 424 Den 18 Juli. egendom, utan det är blott upgifvet, att det var en utländsk handelsfirma. Det lärer således icke kunna förnekas, att, i afs. på tillåtelsen att köpa svensk jord, icke så ringa missbruk egt rum, och alt detta missbruk varit i stigande, intygas af Utslcs Betänk. Beträffande 3:dje punkten, angalo uplåtnnde af en del af en Kronopark till utvidgning af en mötesplats, så liar man försvarat denna åtgärd dermed, alt ifrågavide jordrymd icke blifvit Kronan afhänd. Detta är sannt; men för icke så långt tillbaka behötde ett hospital några tunneland af samina kronopark, och då ansågs det behöfligt, att en Kongl. Propos. afläts till Ständerna derom. Det må likväl härmed förhålla sig huru som helst, så är dock gifvet, att när 77 g R:s Kai föreskriiver, att Kronan tillhöriga parker m. m. skola förvallas efler de grunder, R. Sl:r derom bestämma, kan K. M. icke, utan Ständernas medgifvande, förvandla en kronopark till en mötesplats, i st. f. att odla den till skog. Det är visserligen sannt, att någon stor skada icke inträffat; men att Grundlagens bud ieke blifvit i alio följdt, lärer icke heller kunna förnekas, och det ärat' vigt, att så väl sjelfva principen som Ständernas rätt uppehälles. å 5:te punkten har blifvit framstäldt, det K.
Jag yrkar således på bifall till Utskrts förslag. Hr Cederschiöld: Hvad beträffar frågan om ordet »bosatt», anser man i allmänhet att man är bosatt, der man är mantalsskrifven. Detta gäller såväl hustru som barn. Följden skulle kunna blifva helt annan än den Hr Nordenfelt föreställt sig. Vidkommande derefter landthandeln, är bekant, att densamma icke får bedrifvas utan dertill erhållet särskildt tillstånd. För erhållandet af denna rättighet tror jag äfven att man måste hafva gått till Herrans Nattvard och för sådan händelse kunna ju icke Judarne dertill ifrågakomma. Jag fortsätter således mitt yrkande om den förut begärda amplifikationen af Utsk:ts förslag. Sedan öfverläggningen härmed ansetts afslutad, yttrade H. Exc. Hr Gr. o. Landtm., att derunder yrkats dels bifall till Utsk:ts förslag oförändradt och dels bifall dertill med den förändring, att slutorden »köpa och besitta fast egendom å landet» utbyttes emot orden »bosätta sig å landet, äfvensom der köpa och besitta fast egendom.» Härefter framställde H. Exc. propos. på bifall till Utsk:ts förslag oförändradt och, då dervid svarades många ja jemte ett eller annat nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. Föredrogs ånyo Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:ts d. 14:de och 17:de dennes bordlagde Betänk. N:o 118, i ani. af väckt motion om profs afläggande för erhållande af ledig folkskolelärarebefattning. Gr. Lagerbjelke: Hvad motionären och Utsk:t här före slagit finnes redan föreskrifvet genom K. M:s Nåd.
Med anledning häraf får Utskottet erinra, att, med den utbildning folkundervisningen nu mera vunnit, på ganska många ställen skollärarens kall svårligen, eller icke utan skada, låter förena sig med annan befattning, och att det således i dylika fall skulle vara ändamålslöst att hos de sökande till klockarebefattningen fordra äfven sådana egenskaper, som församlingen icke kunde tillgodogöra sig; att, der åter en förening af klockareoch skollärarebefattningen kan ega rum och blifvit af församlingarne beslutad, det ligger i sakens natur, att för dylika förenade befattningar erfordras att vara fullt kompetent till så väl den ena som den andra utaf dem; samt att, då redan gällande stadganden, i fråga om förslag till klockare svssla, innehålla, att de mest tjenlige och i alla afseenden skickligaste skola å förslaget uppföras, intet tvifvel torde förefinnas, att, der en skollärare i allt öfrigt är fullt jemngod med öfriga sökande, han, såsom derförutan lämplig att, under tillfälliga förfall för folkskoleläraren, företräda dennes ställe, varder framför de öfriga å förslag uppförd. Af dessa skäl får Utskottet vördsamt hemställa, att Johan Erickzons ifrågavarande motion icke må vinna Rikets Ständers bifall. Stockholm den 4 Juni 1866. Reservationer: af Herr Henschen; samt af Riksdagslullmägtigen Sven Rosenberg från Christianstads län; »De skäl, Utskottet anfört för afslag å motionen i dess helhet, kan jag icke godkänna. Huru än Utskottet resonerar, står dock klockarens undervisningsskyldighet qvar i kyrkolagen, likasom hans skyldighet fortfar att vid ansökan foga intyg om kännedom af 4 Summans. Lagsamt Allm. Bese.- och Ekon.-Ulskoltets Betänkande N:o 26. den numera allmänt utdömda vexelundervisningsmelhoden.
En sådan inflytelse utöfvade Goethes konstnärs-verksamhet i hög grad äfven på uppkomsten af den esthetiska Skola, hvilken, förnämligast representerad af Bröderna August Wilhelm och Fredrik Schlegel, Tieck, Novalis m. fl., mot slutet af det sistförflutna och i början af det närvarande århundradet gjorde sig rådande inom den Tyska Litteraturen. Närmast föranleddes dock denna Skolas esthetiska lära genom en historisk öfversigt af konstbildningens särskilda hufvudperioder, och en granskning af Konstens till hvar och en af dessa perioder hörande alster. Schiller hade i sin bestämning af motsatsen mellan hvad han kallade naiv och sentimental Poesi förnämligast reflekterat på förhållandet mellan den antika Skaldekonsten och den egentligen så kallade moderna; det var hufvudsakligen denna sistnämnda han charakteriserade såsom sentimental. Men snart började man fästa en närmare uppmärksamhet äfven på den mellan den antika och den moderna fallande bildningsperiod, hvilken bereddes genom Christendomen och dess inflytelse på de Germaniska folkens charakter; hvarigenom man leddes till angifvandet af motsatsen mellan den antika och den romantiska konstbildningen. Utvecklingen af denna motsats förmedelst ett grundligare studium af så väl det Grekisk-Romerska, som det Romantiska tidehvarfvets konstalster, från hvilka man snart öfvergick äfven till betraktandet af den Orientaliska, och i synnerhet den Indiska, bildningen, hade till sitt resultat en på en gång mera omfattande och djupare inträngande konstkritik, om ock denna ej kan frikännas ifrån den förebråelsen, att, åtminstone i början, icke hafva gjort full rättvisa åt en stor del af den egentligt moderna konstbildningens alster. Denna esthetiska kritik grundade sig väl icke omedelbart och hufvudsakligen på egentlig filosofisk spekulation; men den stod dock i ett omisskänneligt sammanhang äfven med de filosofiska forskningarnes samtidigt med densamma fortgående utveckling. Den Kantiska Kriticismen hade af Fichte blifvit utbildad till en Idealism, i hvilken den på den inre rigtade reflexionen kan sägas hafva uppnått sin kulminationspunkt. Fichte sjelf sysselsatte sig väl nästan endast med
Föredrogs och lades pä bordet Lag-Utskottets uti memorial af den 27 Junii afgifne yttrande öfwer Riksdagsmännen Lric Mattsons, l^ils WalliLer§8 och ssan lläatt880N8 frän Stockholms Län memorial, angäende yrkad frihet till husbehofs mjölvch säg-, wädereller watten-qwarnars anläggande utan föregången syn eller undersökning, hwarwid Utskottet under Åberopande af desi yttrande öfwer den förur i Hederwärda Bondeståndet wäckke fråga om frihet till mjölqwarnars anläggande, samt dä enahanda skäl med de benni anförde i afseende pä sägqwarnars anläggande sig företedde, tillkännagifwit sig icke kunna tillstyrka den äskade förändringen uti 2o Cap. Byggn. Balken. Uplästes Lag - UtskotterS memorial af den 2 JM Den 6'Julli. Iulii, hwaruti i andledning af Herr Häradshöfdingen I^uclv. 8tjernliam8 memorial angående tjufwars lagförande, Utstottec tillstyrkt den förklaring öfwer 2 mom. uti 21 tz. ic> Cap. Rätteg. Balk., att dä en häcktad person inför Rätta tilltalad för stöld, upgifwer sig ä annor ort hafwa begätt ett eller flere lika bestaffade brott, eller dertill af ransakningen annars blott sinnes anledning, stall det pä Domarens pröfning, efter sig föreieende omständigheter, ankomma, huruwida han innan den tilltalade förwises till ransakning under annan domstol, bör genom striftwäxling med wederbörande först söka inhämta all mö-clig uplysning om det föregifne brottets tillvarelse och werklighet, lemte öfrige nödige omständigheter; hwarefter Domaren har att efter lag och sakens beskaffenhet förfara. Lades pä bordet. Efter upläsande af Lag-Utstottets memorial af den 2 Julii, angående af Riksdags fullmägtigen frän Wisby Stad Grosshandlaren 1.
Exc. Hr Gr. o. Landtm., att uti förev:de Mern. förekomme till en början en inbjudning till R. o. Ad. samt PresteSt:t att antaga Utsk:ts af de öfriga RiksStånden godkända förslag, å hvilken inbjudning, för så vidt den rörde R. o. Ad., Hr Munpk af Rosenschjöld yrkat afslag; och hemställde H. Exe., huruvida R. o. Ad. afsloge ifrågav:de inbjudning. Ropades ja. PI. Exe. förmälte vidare, att Utsk:t, för den händelse dess nyssomnämnde inbjudning ej skulle antagas, hemställt till R. o. Ad. samt PresteSt:t, -att de, hvar för sig, behagade verkställa en sådan redaktion af sina särskilda meningar, att dessa måtte kunna oförändrade intagas uti de blifvande voter.-propos:na; och hade Hr Munck af Rosenschjöld, i ani. häraf, framställt följande förslag till ändring i I3:de och 16:de §§:na R.O., nemi.: § 13. »l:o Jemte ErkeBiskopen, Biskoparne och Pastor Primarius i Stockholm, hvilka af Konungen till riksdagen kallas, välje hvarje stifts Kyrkoherdar samt de ordinarie lärare vid stiftets Elementarläroverk, hvilka för sina befattningar ega presterlig befordringsrätt, gemensamt och inom sig, på sätt de öfverenskomma, följande antal ledamöter i PresteSt:t, nemi. för: Comministrarne Fullm. 2:o Oförändrad. § 16. Underlåter något Stift, Universitet, Stad den omkostnad, som ett annat och jemlikt Stift, Universitet, Stad Ståndets kassa.» Härefter framställde H. Exc. propos. derå, att R. o. Ad. såsom sin gemensamma tanka skulle antaga Hr Munck af Rosen - Dell 20 Juli. schjölds afgifna förslag till ändring i 13:de och 1 6:de §§:na R.O.; och biet denna propos. med ja besvarad.