Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Liksom det skulle behöfvas att en hel mängd riksdagsmän yttra sig, för att Utsk. derå skall göra afseende! liksom det ej vore nog, att en eller tvenne talare framställt verkliga skäl, som ägt den kraft, att de förmått ett helt RiksStänd återremittera frågan; liksom delta ej borde vara nog för att förmå Utsk. att äter upptaga saken! liksom man ej borde pröfva skälens vigt, snarare än personernas antal! —• Likaså har, i fråga om filialkontors inrättande i landsorterne, Utsk. förfarit på ett i min tanke högst underligt sätt, då det säger att, då ”Utsk. ej är i tillfälle att föreslå någon ort, hvilken företrädesvis skulle vara i behof af serskildt lånekontor,” sä anser Utsk. sig ej böra göra afseende pä denna fråga. Jag hade i sanning ej förmodat, att Utsk:s ledamöter skulle med så mycken anspråkslöshet vilja vidga en bristande kännedom om de geografiska och statistiska förhållandena i landet, hvilken synes hafva föranledt en sådan bekännelse som den ofvanberörde. För min del är jag visserligen öfvertygad att dylik kännedom i sjelfva verket ingalunda saknades; men man ville icke saken, derföre grep man till ett skäl, som råkade blifva bland de mest besynnerliga, för afstyrkandet till undanrödjande af allt verkligt och grundligt vidrörande af det misshagliga förslaget. För att nu hälla mig vid förevarande fråga, så och då blott ett Stånd bifallit, men 3 Stånd återremitterat Utsk:s förslag, tror jag det hade varit skäl, att något närmare göra afseende på de grunder, som föranlåtit återremissen, men det har Utsk. ej ansett sig behöfva göra, utan det har endast förklarat: ”att den föreskrift, om hvars bibehållande nu är fråga, vid sednaste riksdag tillkom allenast på grund af det dä befarande förhållandet, att den nya lagstiftningen för privatbanker skulle tvinga dem att vid octrojtidens slut upphöra.” Att grunden allenast var den uppgifna, är likväl en alldeles obevisad sak. Många andra orsaker, än just tilländlöpande af octrojtiderne kunde, dä likasom nu, tänkas såsom verkande i sådant fall.
E. 3o3. — N:o 5. till Rikets Ständer, i fråga om ändring af Kongl. Förordningen den ig December 1827, angående grunderna och villkoren för hemmansklyfning samt afsöndring af jord eller andra lägenheter från hemman. 4c 72i 1'8, <20, 75g. XXI. 72. XXIII. A. 108. XXIV. U. 014. XXV. 24. A. 69. U. 316. A. 463. XXVI. U. 1 16. A. 128. E. 237. — N:o 6. till Rikets Ständer, angående kronohemmanet KarJebys anslående till boställe för Kronofogden i Wadsbo fögderi. I. 2q5. R. 373. X. B. 42^. XI. A. 24. XIII. TJ. 461. A. 552. E. 714. — N:o 7. lill Rikets Ständer, rörande allmänna stadgandeu och anslag af allmänna medel till folkundervisningens befrämjande. I. 2.g5. R. 318, 362. Propositioner och Skrifvelse!*, Konungens nådiga: — l\:o 9. till llikels Ständer, med fnisiaglill ny Förordning 0111 sockenstämmor och kyrkoråd. I 3o2. R. 4°tXII. — N:o 10. till StatsUtskottet, om medels anvisande till gevärsfabrikationen och till forGättande al Carlsborgs fästningsbyggnad innevarande år. II. B. 54i. IX. B. 323. A. 376. XI. U. 63 E. 6 3. XII. E. 398 XIII. E. 422. — N:o 11. till StatsUtskottet, om anvisande af ett särskildt anslag till valtencominunicationer och andra allmänna arbeten för år 1840. II. B. 354, 4a7- Å. 4?5- VII.
Också äro nu Håffmans leder allestädes brutna; öfverallt synas kastade vapen, öfverallt förskräckelse och flykt. Endast honom sjelf ser man ännu, förtviflad, ”mot Ödets domslut streta”; men ”han muntrar utan hjelp och strider utan hopp”; raseriet, hällregnet och fiendernas öfvermakt hafva utmattat hans arm. Ändtligen, liksom sedermera Napoleon vid Waterloo, bortrycks han ifrån slagfältet ”af en flyktig svärm som vördar än hans namn”; lik en högväxt alm, som, ehuru djupt i flodbrädden rotad, af en våldsam öfversvämning uppryckes med rötterna och bortförs. ”Luftens mörka qvalm och regnets strida bölja” fortfara jemntupp så länge, att de göra allt förföljande omöjligt. En vink af Jofur: stormen tystnar; lätta väder kringfladdra ånyo och klyfva luftens tyngd med spända vingar. De störta sig i skyn: och molnen om hvarann Förmängas, ljusna opp och ta ny bildning an. De svarta dimmeberg till smärre sönderrifvas; Zephiren jagar ett, af östan andra drifvas. Allt mörker, alla moln från horisonten flytt, Och himlens dunkla färg är nu i glans förbytt. Strax ljungar solen fram; uppå det höga, vida, På böljan, öfverallt får hon sin klarhet sprida; Uti ett eldlikt haf dess glob sig sänker ner, Och på en bister dag den skönsta afton ger. Trötte, men belåtne på samma gång öfver stormens och drabbningens slut, sprida sig Boråserne 223 öfver tummelplatsen att uppleta sina våta hattar och peruker. Nu kan en vän sin vän, en bror sin broder finna; Här delas handslag ut, och glädjetårar rinna. Du, rena vänskaps-eld! du lifvar alla bröst: Ett sorl kring fältet går af glada munnars röst. En bullrar om den frejd, som han i striden vunnit, En ann åt faran ler, som hotat och försvunnit. Borgmästarn, stolt och glad, man midt i hopen ser; Bland alla tapprast sjelf, han allom loford ger. ”J kämpar”! ropte han: ”att långsamt er berömma,
Här göra tvärt om i regeln de gamle allt för att draga de unge tillbaka till sig. Men ungdomen har nu äfven hos oss sjelf tagit saken om hand, och det under förhållanden, som låta oss hoppas en lång utvecklingstid för det började nydaningsarbetet. Snart skall väl då också den tid, som redan är att betrakta såsom de öfvervunna ståndpunkternas, kunna räknas bland de helt och hållet flydda.G. af Geijersstams skizzer och berättelser. Bedömda af Oscar Levertin. “ Gråkallt “ hade redan länge legat i bokhandelsfön-sterna, innan jag kom mig för att läsa den, legat der ny och ouppskuren med detta vissa, egendomligt frestande, som är öfver ett förstlingsarbete, om hvilket man har anledning att hysa goda förhoppningar, och som låter en vika in sidorna med något af den spända stämningen på en förvänt-ningsfull première. Så kom kritiken, den muntliga och den tryckta och gjorde mig nyfiken, och när jag sedan en vacker dag läst den säkerligen ytterst välmenta lexa, som särskildt herr Geijersstam, men också hela den svenska ungdomen i gemen fick af den konstdomare, som ensidigast, ofördragsammast kämpar mot alla moderna strömningar inom vår literatur, beslöt jag mig för att göra herr Geijersstams bekantskap, och det beslutet ångrar jag icke. Hans bok grep mig, den tilltalade mig på många ställen, sporrade mig till opposition på andra, men den lemnade mig aldrig likgiltig, aldrig passiv, och det första intrycket af den gifver jag här, det första intrycket med dess omedelbara, ännu helt och hållet friska symoch antipatier, det första intrycket, som kanske ej är så distinkt, att det icke kräfver en retouchering, men som dock äfven vid förnyad läsning för-blifver resonansbotten för alla kommande domslut — några anmärkningar och synpunkter vaknade till lif under läsningen och flyktigt upptecknade till vägledning. Slägtet är trött, luften tung och qvaf, så tryckande, att man riktigt längtar efter ett oväder.
Då jag således anser detta stadgande i 14 § visserligen vara strängt, men välgörande och icke farligt, sä tillstyrker jag bifall till Utsk:s förslag. Frih. Cederström: Jemväl jag tillstyrker bifall lill §. Det vill förutsättas en stor vårdslöshet hos bancodireclionen, om den kommer i den ställning, alt icke kunna inlösa sina sedlar, och dä de i denna § hafva fått den förmån, att nian icke kan vända sig till domaren directe för att genast fä banken försatt i coneurslillstånd, ulan man skall anlita Konungens Bef:h:de att revidera bankens ställning och tillse huruvida den efter en kort lid kan fullgöra sina förbindelser, så vore det mera än obilligt att nedsätta en sådan ersättning lill vanlig ränta. O Hr Akerman: Den som besinnar hvilka ofantliga olyc kor, som kunna inträffa för det allmänna i händelse privatbankerna skulle förklara sig för iusolvenla, skall ulan tvifvel finna nödvändigheten för Ulsk. alt stadga garantier lill förekommande deraf. Har man nogare följt Utsk:s bemödanden i denna fråga, så lärer man finna, att hvad som förekommer i denna § oin en till 8 proc. förhöjd ränta för den lid, som inlösningen af sedlarne fördröjes, är en af de mindre garantierna, som visserligen icke bör möta motstånd. Jag (illsyrker bifall till denna §. Hr Aminoff: Jag kan icke glädja mig, såsom Frih. Raab, med att nu få instämma med Hr von Hohenhausen, men det oaktadt anser jag mig böra förklara, att det sätt, hvarpå man nu vill gå tillväga, dä man jemför del med deh 11 §, är eli slags procenteri från allmänhetens sida. Jag tror, alt man i den ena § bör vara lika sträng som i den andra. Man har ill § förklarat, att då en låntagare icke uppfyller sina för10 H. 10 74 Den 23 A pri l e. m. bindelser, så skall han i två månaders tid plikta med 8 procent, men sedermera blott erlägga 6 proc., oell jag tillstyrker, att man å bankens sida meddelar i denna § samma föreskrift.
Län boende afradsoch kronotionde-gifvare, hvilka, då spanmålen skall utgå in natura, ej vilja leverera korn, må vara berättigade att, i stället för detta sädesslag, lemna råg till så stort qvantum, som, efter årets markegångspris, i värde motsvarar det korn de äro skyldige utgöra, samt att, i sammanhang härmed, kronotionde-gifvare på de orter inom Länet, der korn med mera fördel än råg odlas, äfvenledes må tillåtas alt i stället leverera korn till ett belopp i markegångsvärde motsvarande den råg de böra erlägga. 14:o Af Rikdagsfullmägtigen Tufve Månsson frå Malmöhus Län: att den till löntagare samt allmänna inrättningar anslagne kronotiondespanmål måtte få lösas efter medium af föregående fem årens markegångspris med förhöjning af 16 sk. för en tunna råg eller korn samt 12 sk. för en tunna bafra. i5:o Af Riksdagsfullmägtigen Nils Strindlund från Wesler-Norrlands Län: att, då uti äldre Författningar icke finnes någon grund till den fördel tiondetagare i senare tider fått sig tillagd, att alltid erhålla afradsgild säd, äfven om tiondegifvaren icke kan utaf sitt hemman sådan åstadkomma, funne Motionairen sig I Öra it
Nu stora att se delar pris, kunna vi få ett uttryck för den olika billigheten hos dessa födoämnen genom efter, huru många gram närande beståndsvi få i hvart oeh ett af dem för samma t. e x. V i finna då följande: ur benfritt kött 290 gr närande beståndsd. » kött med ben 349 » spisbröd 2286 » oskummad mjölk 1000 » » » » » » » » » » skummjölk » smör » » » » » » 2040 569 Enligt denna beräkning är, bland här anförda födoämnen, tydligen spisbrödet billigast, sedan följer skummjölken, s o m icke är m y c k e t dyrare, därpå den ungefär dubbelt så dyra oskummade mjölken, så smöret och sist de begge köttslagen. M o t denna beräkning kunna vi emellertid göra en viktig anmärkning. V i veta att födans organiska näringsämnen tjäna till att underhålla den i kroppen skeende förbränningen, o c h de hafva därför sin förnämsta betydelse genom den värme de utveckla. N u förhåller det sig så, att hvarje brännbart ämne vid sin förbränning utvecklar en alldeles bestämd mängd värme, hvilken mätes genom värmeenheter. * 1 gr ägghvita alstrar vid förbränningen i kroppen 4.i värmeenheter, 1 gr kolhydrat lika mycket, men 1 gr fett 9.3 värmeenheter. D e t gör således en väsentlig skillnad o m vi för en krona få 100 gr kolhydrat eller 100 gr fett, ty 100 gr kolhydrat motsvara 410, men 100 gr fett 930 värmeenheter, således mera än dubbelt. O m vi ur denna synpunkt omräkna den nyss anförda sammanställningen, så få vi följande resultat: F ö r 1 krona erhålles: ur benfritt kött 1900 värmeenheter. V. Om v å r a billiga eller dyra. T y då födans betydelse ligger i de närande beståndsdelar, som hon innehåller, är det tydligt att endast det födoämne kan betecknas såsom billigt, i hvilket vi för ett lågt pris få en stor mängd närande beståndsdelar. Kunskapen om sammanhanget mellan näringsvärde o c h inköpspris är dock, trots sin utomordentligt stora praktiska betydelse, tyvärr alldeles för litet spridd.
Precis tio minuter före sex kastade hon på sig kappan och skramlade i väg med skridskorna nedåt Nybroviken. Vid nedgången till banan stod Knutte troget på post. » Jaså, du kom ändå. Det var väl inte för min skuil, inte! » » Nej, det var för musikens, » log Elsa med gryende koketteri. Så åkte de oförtrutet omkring musikestraden i två runda timmar, och när Elsa blef trött, åkte de bort till en bänk. Medan hon så hvilade sig, åkte Knut baklänges ytterskär och gjorde de mest äfventyrliga amerikanska treor, eller hvad det nu heter — allt för att imponera på det oerfarna, beundrande flickhjärtat.i Läsarinna, du kanske skänker de unga tu ett modernt sarkastiskt leende — det gör du orätt i. Hvem tror du var stoltast, Napoleon efter slaget vid Jena, eller den af dig en gång omhuldade sjätteklassisten, när han som segrare återvände från sitt första snöbollskrig, hvem tror du var lyckligast, lilla Elsa-, när Knutte åkte baklänges ytterskär för henne, eller stolts jungfrun, då den nyslagne riddaren med hennes färger segrade i torneringen. Innocenceordens bal på Stora Börssalen. Receptionen har nyss försiggått, och de nyintagna sprida sig åt alla håll med de små ordensstjärnorna på frackar och sidenklädningar. » God afton, Elsa. » » God afton, Knut. » » Har du någon dans ledig åt mig? » » Låt se, nej, jag tror bestämdt, att alla äro upptagna — så tråkigt det var då. Men vänta, andra polkan tycks vara ledig och. och. damernas vals. Vill du ha den, Knutte lilla? » » Åh, charmerad! Det är ju en stor ynnerst att få dansa damernas vals med balens drottning. » » Charmerad. ynnest ... » » Ja visst, hela världen har ju endast ögonen fastade på dig. » » Säger du det, » sade Elsa så där kokett likVigseln är slut, och bröllopsgästerna närma giltigt. sig för att lyckönska.
Med beräkning deraf, att trädesjorden, såsom vanligen antages, skall motsvara en tredjedel af den sädesbärande öppna åkern, skulle således hela beloppet af den under plog varande jorden på landsbygden utgöra allenast 303,585 tunnland, en siffra, som uppenbarligen är allt för låg oell med ej mindre än 132,659 tunnland understiger åkerarealen, enligt Hushållnings-Sällskapets ofvanomförmälda till Finans-Komitén afgifna tabell. Oaktadt tabellerna angående jordbruket från fyra fögderier blifvit till Fogdarne återremitterade, och de sistnämnde, sedan Länsmännen enligt erhållen föreskrift sökt att insamla så noggranna uppgifter, som ske kunnat, underkastat desamma sträng revision, har likväl icke annat resultat kunnat erhållas. Detta förhållande kan svårligen på annat sätt förklaras, än att i ofvansistberörde areal icke är inberäknad dels under plog varande och till vall utlagd åker, dels ock större delen af den till andra rotfrukter än potatis använda jord, som visserligen icke innefattar betydlig vidd, men dock i sin mån bidrager att öka totalinnehållet. Af Hushållningssällskapets uppgifter om utsäde och skörd, på sätt här nedan omförmäles, måste nemligen antagas, att det 12 Skaraborgs län. Jordens beskaffenhet. tunnlandtal sällskapet beräknat till odling af de särskilda sädesslagen uppgår till mindre belopp, än det i nu bilagde tabell omförrnälda. En i öfverensstämmelse med berörde tabell Litt. G verkställd uträkning af skördebeloppet år 1860 efter afdrag af utsäde, kreatursutfodring och förbrukning inom länet, visar i fråga om öfverskott eller brist af de Tal). Litt. F. Summarisk uppgift å de särskilda jordarterna. Lera. Lera och Sandmylla. Lera och Sandjord. Lermylla och Lera. Lermylla. CO o p. Skog. Aker och Ang m.m. C/l o Skog. Åker och Äng m.m. cn o o Skog. Aker och Äng m.m. CO c O sr Skog. ÄkerochÄngm.m. Cd o o sr Skog. 0 _ ••
Med fullkomligt bifall till Herr Asiesiorens^ förslag har Utskottet jämwäl med honom delat Böjelsen, att leda detsamma till fullbordan; men under öfwerwägande af de författningar, som i förewarande ämne tid efter annan utkommit, och huru de blifwit efterlefde, har Utskottet funnit Fattigwärden i Riket tarfwa en närmare öfversigt och allinänuare undersökning innan nägra Neglor kunna gifwas för en bättre ordning derutinnan, och kraftigare utwägar widtagas atc bringa den i werksiällighet. Till tvinnande häraf, har Utskottet trodt sig böra wördsammeligen föreslå, att Rikets Högloflige Ständer, wille hos Kongl. Masit i underdånighet anhälla, att en Comité kunde utses, hwilken feck sig uppdragit. att ofördröjligen inga i undersökning om alla särskildta Fattig inrättningar i Riket, sä ival pä Landet som uti Städerne, hwarwid noga uppmärksamhet borde lemnäs dertill, huruwida någre fädane enjkildte Hushällsairstalter finnas, hwilka kunna hafi »va till följd akt öka Tiggerier.
Prot. 184^ och 1848, to Sami. / Afd. 4 26 Expeditions-Uiskottets Förslag till tind. Skrifvelse, IV.-o 7.1. rövda upplysningar i ämnet, ej tilltrott sig med säkerhet kunna antaga, det ju förhållanden möjligen kunna ega rum, hvilka lägga hinder i vägen förden sökta stapelfrihetens beviljande, för bedömande hvaraf Rikets Ständer sakna erforderlig närmare kännedom om dithörande speciela och lokala omständigheten, få Rikets Ständer i underd. anhålla, det E. K. M. täcktes i nåder föranstalta om vederbörlig undersökning i ämnet, samt att E. K. M., i händelse något hinder deremot icke skulle möta, behaga nådigst bevilja staden Sölvitsborg den sökta stapelfriheten. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 2S Februari 1848. Uppläst och goclkändt hos Ridd. och Adeln den i3 Febr. 1848. Preste-ståmlet den Forgare-ståndet den a3 Bonde-ståndet den 28 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse , i anledning af Kongl Maj:ts nådiga proposition, rörande den till skolorna i åtskilliga städer inom Lunds stijt utgående helgonskyld. (Stats-Utsk. Uti., N:o 35.) t S. A. K. Jemte det, uppå E. K.
Den koncession man här gjort, ät icke prester är föröfrigt vida större än den man i näst föregående § gjort åt icke-adelsmän, dä antalet af det ovigda läroslåndets medlemmar så betydligt understiger deras, hvilka äga rang och jord ulan adlig börd. f BorgareSl. åter har man inrymt plats åt husegare, men man har icke bestämt deras antal till en viss gifven minoritet, såsom i de två första Stånden. Härigenom är en vida mer utsträckt förändring tillvägabragt i BorgareSt:s sammansättning. Jag är långt ifrån att klandra detta, men kan blott ej inse, hvarföre icke detta äfven fått ega rum, om icke för Riddarhuset, som det igenom skulle hafva förlorat hela sin karakter, åtminstone för PresteSt., hvilket i alla fall ej skulle lia uphört att vara lärostånd. Måhända har man härigenom åsyftat en inskränkning i borgerskapets ståndsmässighct; men utan att tala om den inkonseqvens, som en sådan syftning skulle innebära hos ett pä Stånd bygdt representationsförslag, synes väl stads* mannanäringars idkares exclusivitet såsom Stånd, — då man vill låta ståndsprincipen förblifva gällande — vara mera afgjord ån någon annan korporations. Geuom stadgandet i 15 §, att hemmansegare af allmogen skola välja inom sig, synes väl vid första påseende BondeShs oblandade renhet vara bibehållen, men genom borttagandet af nästan alla de kategorier, som i 15 §:n af nuvar:de Riksd.Ordn. betrygga en sådan renhet, blir det egentligen endast benämningen allmoge, som nu skall konstituera BondeSt:s organisation, och en sådan benämning är redan och blir alltmera nog myckel sväfvande för alt kunna fullständigt bestämma karakteren af ett Stånd. Af en nyligen inom detta Stånd utdelad brochyr, innehållande förklaring och försvar af detta förslag, synes åter benämningen ”allmoge” egentligen icke hafva någon betydelse, utan att temligen brokiga elementer skulle kunna inrymmas inom BondeSt.; hvilket likväl svårligen torde kunna försvaras utur Ståndsprincipens synpunkt, och icke heller inför dem, som ej älska ständsdelningen.
Af detta kreditiv hafva 163 personer kommit i åtnjutande af fyllnadspensioner till sammanlagdt belopp af 79,815 R:dr. Redogörelsen för de till militäre embetsoch tjenstemäns samt underofficerares enkors och barns pensionerande å riks-statens nionde hufvudtitel anslagna medel liar i Kongl. Kammar-rälten blifvit granskad utan anmärkning och utvisar följande förhållande: Deb et. Balans från år 1860. Tillgångar . Statsanslag. Utgifter: Pensioner Gratifikationer Annonskostn ader.. Balans till år 1862: Kontant behållning.. Från Direktionen har följande utredning blifvit Revisorerne meddelad: (Bil. Litt. P.) Bil. Litt. P. till 1863 års revisionsberättelse, angående statsverket, sid. 104. Fortsatt utredning för år 1861 öfver de bidrag, statsverket lemnat till Kongl. Arméens Pensionskassa och de af Kassan bestridda utgifter till pensioner m. m., samt öfver Kassans vid årets slut egande förmögenhet. För åren 1758 med 1860, enligt Arméens Herrar Fullmäktiges protokoll den ‘27 Februari 1857 och utredningen af den 11 September 1862, Fortsättning för år 1861: Statsanslag och kreditiv Ränia, å 5 %, å det från Wadstena Krigstnanshus-kassa aflemnade kapital Kassans utgifter: Pensioner, efter afdrag af besparade 16,758: 75, Förvaltningskostnader m. m Summa Vtbetalningarne utgöras af: Pensioner och begrafningshjelp Ackordsersättning, enligt Kongl. Brefvet den 24 April 1774, Förvaltningskostnader s/5:delar af Wadstena Krigsmanshus-kassas äldre medel. 5,819,326 103,804 10,265 55 5,933,396 66 Vakansoch liggetids-besparingar.
Uti ett ifrån Ridderskapet oell Adeln till Stats-Utskoltet remitteradt memorial, har Herr Montgomery, Gustaf, med erkännande af det nit och den rastlösa verksamhet, hvarmed nuvarande Styrelsen för Fängelsena och Corrections-Inrättningarne i Riket sökt uppfylla sin bestämmelse, tillika omnämnt den billiga farhåga, som utom och inom Hufvudstaden spridt sig, i följd af på senare tid inträffade händelser, genom härvarande Correctionisters lyckade ^v innings forsö k och derefter föröfvade tjufnader och våldsamheter; och då det vore en pligt, så väl emot Fång-Styrelsen, som emot allmänheten, att få förhållandet i denna del upplyst, har Herr Montgomery anhållit, alt Stats-Utskottet ville taga noggrann kännedom derom, huruvida de vid Hufvudstaden befintlige Correclions-anstalter äro ändamålsenligt fotade, och huruvida de kunna befinnas vådliga eller icke, för den enskilda, personliga och egendomssäkerbeten i och närmast omkring Stockholm, och om de icke, i händelse de skulle ega någon fruktansvärd egenskap, borde härifrån aflägsnas. Vid denna motions föredragning lill remiss, har Friherre Åkerhjelm, G. F., utiafgifvet införande redan besvarat den del af motionen, som angår de omnämnde rymningsförsöken och i afseende derå upplyst; att sådane visserligen egt rum, men att endast några få vittnat om mindre omtanka hos den närmare tillsynen öfver ordningen på stället; att de fleste förrymde till Inrättningen återkommit, och att i öfrigt de brott och våldsamheter, som väckt den oro i Hufvudstaden och nästgränsande landsorter Motionairen omnämnt, ganska sällan föröfvats af förrymde Correctionister, men väl af sådane, som ifrån Inrättningen af enskilde uttagits. Uti den år 1819 utgifne