Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Liksom hittills k o m m a vi hvarje vecka igen med ett 1 6 - ä 20-sidigt nummer; i vårt bildergalleri skola vi till föredöme och uppmuntran hugfästa kvinnlig gärning och förtjänst inom alla lifvets områ- den, i främsta hand genom svenska porträtt, men äfven genom mera intressanta utländska; alla intressen, som beröra kvinnan och hennes verksamhet i och utom hemmet, skola i vår tidning uppmärksammas och mångsidigt behandlas — vi vilja vara praktiska framför allt. Men dessutom skola vi äfven bjuda värdefull och odlande förströelseläsning, berättelser, kulturbilder, skisser och poem, en underhållande gåtafdelning, notiser från kvinnovärlden, frän litteratur och konst m. m. Bilagan skall allt fortfarande r y m m a den så högt värderade » Iduns Hjälpreda », hvilken under årets lopp omfattar hundratals anvisningar och rön för hus och hem på alla områden samt med sitt fullständiga sakregister utgör en oskattbar » fråga mig o m allting », en uppom en serie artiklar i hälsovård, populärt affattade och särskildt afsedda för hemmen. Denna serie kommer alltså att omfatta bidrag af: I&gt;:r A. A (Velins, hudsjukdomar; «l:r C Flensbnrg, barnsjukdomar; prof *. A. Key-Åbcrg, örats, näsans och svalgets sjukdomar; prof. F. Iienumalm, nervsjukdomar; «l:r A. I&lt;evertiu, badbehandling; d:r Astley Lewin, sjukgymnastik och massage; dir E. Xordenson. ögonsjukdomar; d:r E. S. Pernian. olycksfall och kirurgiska sjukdomar; d:r O. Sandberg, magsjukdomar; prof. R. Tigerstedt, våra näringsämnen; d:r F. W. Warfvinge, infektionsoch bröstsjukdomar; d:r O. O. Wetterstrand, hypnolism; d:r A. W i d e, kroppsliga missbildningar och snedheter; d * r K a - rolina Widerströiu, fruntimmerssjukdomar. Denna synnerligt värdefulla artikelserie införes under årets lopp, och iiro vi öfvertygadc, att densamma, i de vidaste kretsar skall framkalla lilligt och välförtjänt intresse.
Arik. till Exp. Utsk. den 5 Äug. 1844•» hl. 1 e. m. Rikets Ständers Stats-Utskotts Memorial, med Fullmägtiges i Riksgäldskontoret till Rikets nu församlade Ständer afgifne Berättelse. R:glds Jfd. I likhet med hvad som vid sednast förflutna Riksdag iagttogs, i afseende på Fullmägtiges i Riksgälds-Contoret då afgifna Berättelse om detta Verk, har Siats-Utskottet jemväl, vid nuvarande Riksdag, ansett sig böra lill Rikets Ständer öfverlemna bemälde Fullmägtiges, af Ulskoltet emottagna och genomgångna, Berättelse, angående Riksgälds-Contorets ställning och förvaltning sedan sisla Riksdags början. Stockholm den 5 Augusti 1844. Fullmägtiges i Rikets Ständers Riksgälds-Contor , vid början af 1844 års Urtima Riksdag, afgifna Berättelse, angående nämnde Contors ställning och förvaltning. Efter alt hafva till Rikets Högloft. Ständers, åren 1841 och 1843 församlade, Revisorer aflemnat de, i 163 § af nu gällande Reglemente för Riksgälds-Contoret föreskrifna, omständliga Berättelser, angående förvaltningsåtgärderna vid detta Verk samt dess ställning, under den tid, bemälde Revisorers granskning omfattat, få Fullmägtige härmedelst afgifva den ytterligare Berättelse om samma Verk, som det, enligt åberopade §, åligger Fullmägtige att, vid nu föreslående Riksdags början, aflemna. Då den i förstnämnde Berättelse intagne och Rikets Högloft. Ständer af Revisorerne meddelade redovisning för Riksgälds-Contorets förvaltning och ställning afser nästan hela den för denna Berättelse uti Reglementet utstakade tiderymd, hafva Fullmägtige ansett sig i de flesta fall kunna förbigå eller allenast åberopa, hvad uti de redan afgifna Revisionsberättelserna härom förekommer.
Erik hade vid afskedet förärat henne en käpp, som han skurit af en vacker pilqvist, och sett efter henne med saknad i sina stora svårmodiga ögon. Också Hanna kände det ledsamt att skiljas vid honom, de hade varit så mycket tillsammans den sista tiden. Hon lofvade sända honom en riktigt bra knif från Helsingfors, så han kunde förtjena litet genom slöjd under vintern. Vägen gick mellan åkerfält, der folket bergade den försenade rågskörden, och ibland gick den tvärs igenom en gård, der Hanna ej kunde låta bli att prata med de små smutsiga ungarna. Middagstiden först unnade hon sig en ordentlig hvila, efter att ha gått i sju timmar och tillryggalagt nära tre mil. Sedan hon ätit sin middag i en skogsdunge, lade hon sig att sofva i en lada. Det färska höet doftade starkt; utanför sorlade en liten bäck med klart vatten, i hvilken hon sköljt sina heta fötter. Men för öfrigt var allt tyst, så tyst, att hon kunde höra sina egna tankar. Denna ensliga stillhet vederqvickte henne, som om hon länge längtat derefter. Och dock hade hon varit mycket ensam. Men hennes tankar voro ständigt fästade vid det arbete hon höll på med, de hade ej ofta tid att tillhöra henne sjelf. Var det ej sjelfviskt att hon så gerna var ensam? Prostinnan sade så. Hon sade att en menniska ej får lefva för sig sjelf, att hon har pligter mot hvarenda varelse, som kommer i hennes väg. Att ensamheten frestar till högmod, lättja och andra dårskaper. Nej, detta sista var ej sant. Ensamheten var hennes bästa vän, hennes klokaste rådgifvare, hennes skickligaste läkare. I ensamheten talade Gud till henne och hennes hjerta öppnade sig som under beröringen af en lätt och mild hand, för allt godt och stort, som hon kunde nå med sina tankar. Gud var henne närmast i dessa stunder af ostörd stillhet och böjde henne till ödmjukhet långt mer än menniskors ord. Ensamheten var som ett uppfriskande bad, som bortsköljde vägens qvalm och dam ur hennes sinne. Hon somnade midt under sina betraktelser och sof en lång stund. När hon vaknade var klockan 6 och hon kunde således icke hinna fram i qväll som hon hoppats, då det mörknade redan klockan 8.
Jag har aldrig sett dess bild skonsammare, ljufvare. Sjelfva sorgen borde här bygga en minnesvård med inskrift: Jag vördar tidens läkande hand. Ställets egna behag ökes genom utsigten. – Du har staden under dina fötter – med den vackra bryggan öfver floden, – midt emot Heiligenberg med sina acacier och mandelträn, – framför dig den sköna af Neckar genomströmmade slätten, med blick öfver Schweitzingen, Manheim m. m., – Rhen framskymtar såsom ett silfverband – bortom den de blå Vogeserna. – Det dugde att se i aftonsolen. Mina besök här voro hos den berömde Philooch Mythologen Creuzer och hos Historikern Schlosser, som bägge emottogo mig med välvilja. Den förre har någonting mildt, ja vekt i sin yta, den senare tvertom. Vänner äro de ej särdeles. Schlosser har tagit parti i den gamle Vossens med grekisk eld förda krig mot Creuzer, och är både i politik och critik en Vossian. Hos Schlosser åt jag en glad middag. Det är en man ända fram. I Historien kan hvar och en lära af honom. En vänlig Läkare Hofrådet Nägele, hos hvilken Amalia anmält oss till det bästa, har för öfrigt i Heidelberg varit vår vän och ledsagare. Hemkommen om qvällen träffade jag i mitt rum det första Fortepiano jag vidrört sedan i Upsala. Jag var törstig efter musik och, jag blygs ej att säga, grät vid mina egna melodier. En Fortepiano-qvartett ur E moll har arbetat i hufvudet på mig under hela vägen. Jag skall skrifva upp den när jag kommer hem. Den 15de middagstiden lemnade vi Heidelberg – olyckligtvis i hällregn, som fortfor, så att vi föga fingo njuta af den sköna vägen genom Neckardalen och till Heilbronn, der vi lågo om natten. Vi anlände den 16de om aftonen hit till Stuttgard. Nürnberg d. 21 Aug. Hvad jag ytterligare har att säga om den gamla Tyska målarekonsten, kan ej bättre meddelas än från detta hufvudsäte för densamma – det andra näst Cöln, och dock huru olika!
De segelbara sjöarne äro i andra länder mera sällsynta än i Sverige; men äfven sådana kunna anföras, vid hvilka ingen tvekan uppstått att framdraga jernväg: så t. ex. är en jernbana beslutad att utföras längs hela norra stranden af Geneversjön i Schweiz och en annan redan byggd utåt södra sidan af den stora Eriesjön i Amerika. Ja, andra länders jernvägsbyggare hafva ieke ens skytt hafvet. Kartan öfver England visar, huru detta lands kuster nästan oafbrutet och på ringa afstånd äro åtföljda af jernvägar. Också finner man af dem, som med noggrannhet behandlat ämnet, icke sällan såsom grundsats uttaladt, att ((jernvägar parallela med mycket trafikerade segelbara vatten hafva på några undantag när förtjent i första rummet utföras«. Hemligheten synes vara den, att dessa tvenne kommunikationsmedel erfordra såsom gemensam förutsättning en stark trafik, (hvilken är att finna företrädesvis i floddalarne och i allmänhet de mera bebodda orterna i närheten af segelbara vatten) men för öfrigt samverka derigenom att de fylla olika behof. På jernvägarne transporteras med stor hastighet personer och lättare varor, under det tyngre och skrymmande varor för den mindre kostnadens skull föras vattenvägen: hvarföre, såsom en författare yttrar, dessa vägar, långt ifrån att vara rivaler, låna hvarandra ett ömsesidigt stöd. Bil. lill Stais-Utskottets Utlåtande M 62. Skalle någon allmän regel här uppställas, synes på anförda grander snarare det motsatta förhållandet mot det af Utskottet antagna ega rum. Men i sjelfva verket förefaller det icke rätt klart, huru i närvarande fall så mycken vigt kunnat fästas vid denna grundsats, då Jernvägs-kommittéen, som först uttalat samma åsigt, — ehuru den i dess betänkande icke är uppställd såsom hufvudgrund för jernvägssystemet, — icke ansett den utgöra hinder för vestra banans förläggande genom mälaredalen och vidare. Likaså har Ofverste Ericson, som på samma allmänna grundsats lagt ännu större vigt, icke funnit den hindra aötagandet af en annan jernvägssträckning på eli ännu ringare afstånd från Mälaren, och lika litet en som under icke få mil går helt nära utmed Yenern.
Då dessa stadganden äro ovilkorliga, och således äfven torde höra tillämpas i brottmål, synes deraf följa, att då allmän åklagare, å tjenstens vägnar, i gröfre för allmänna säkerheten vådlige brottmål påkallar vittnen, Staten, hvars talan åklagaren förer, jemväl är pligtig att ersätta från Domstolen aflägse boende vittnens inställelse-kostnad i de händelser, då den tilltalade antingen icke kan till ansvar dömas, eller ock sakfälles, men saknar tillgång att ersättningen gälda, i sistnämnde fall af det skäl, att, då den som vittne påkallat, bör dess inställelse kostnad betala emot rättighet att af den, som saken tappar, derför erhålla ersättning, den sakfälldes oförmåga att godtgöra hvad åklagaren bordt till vittnen förskjuta, synes böra falla Staten, men icke vittnet, till last; hvaremot ifrågavarande ersättningsskyldighet lärer böra drabba åklagaren sjelf, om han finnes utan skälj hafva åtalet anställt. Då nu en sådan Lagens tolkning är öfverensstämmande med både rättvisa och billighet, enär Staten utan tvifvel, icke mindre uti förevarande, än andre likartade fall, såsom i fråga om ersättningar för Medico-legala besigtningar m. m. d., bör vara skyldig att af allmänna medel bekosta hvad, som till allmänna säkerhetens upprätthållande erfordras och att hålla den enskilde skadeslös för de kostnader, honom i sådant hänseende drabbat, och hvilka uti ifrågavarande fall mången gång kunna för mindre bemedlade vara ganska känbara, finna Utskotten af nöden, att en lagförklaring i öfverensstämmelse härmed varder utfärdad och att tillgångar af Staten beredas till bestridande af de utgifter, som deraf blifva en följd. Utskotten få således vördsamt föreslå Rikets Ständer: dels att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att, genom utfärdande af allmän Kungörelse, det måtte varda förklaradt: att lagens stadgande iy Cap. 5 §.
Nåden anföra, ofelbart skola befrämja ordning och säkerhet derutinnan: och det är möjligt, att göromålen, då de betraktas i sammanhang dermed, till, deras art och beskaffenhet samt årstiderna , på hvilka de egentligen böra förrättas, tillbörligen skulle kunna bestridas af ett bättre lönadt men mindre antal Tjenstemän, än det, som Den II Juli. 1091 som nu synes komma alt bestå af sex MantalsCommissarier med sina Skrifvare eller skrifvarhjelp , samt sju Uppbörds Cornmissarier och lika manga Uppbörds-Skrifvare ; så hemställes i underdånighet, om icke Herr Grefven och ÖfverStåthållaren må äga, att, efter vederbörlig öfverläggning och pröfning, inkomma med underdånigt förslag till de ändringar, som i detta afseende finnas lämpeliga och sorn , i händelse af Nådigt bifall, kunna i deri mån sättas i Verket, sorn Tjenslernas nu varande innehafvare afgå. Hvad sluteligen beträffar Herr Grefvens och Öfver-Ståthållarens underdåniga anhållan, att af Stats Contoiret få reqvirera provisionen för nästlidet års Mantalsskrifning'härstädes , till godtgörande af den betalning, Herr Grefven och Öfver-Slåthållaren funnit sig nödsakad att utlofva, för att få detta års Mantals-Uängd så tidigt renskrifven, att Taxerings-forrättningen nu kunnat börjas och den ordning här vinnas, att Uppbörden i Hufvudstaden må kunna förrättas på samma tid, som all annorstädes i Uikqt; så, och ehuru Siats-Beredningen, på skäl , som andra punkten här ofvan innehåller, icke kan i underdånighet tillstyrka sådan provision för framtiden, öfverlemnas dock till Eders Kongl, Majrts Nådiga pröfning och godtfinnande, om icke, då anledning kunnat vara af 2 §. 2 Morn. i Kongl.
Pro t. i S62 fy 1863. iO Sami. i AJd. 6 Hejl. 4 26 Expeditions-Ulslrottets Förslag till underd. Skrifvelse. N:o i 02. men återstoden för dermed förenade öfriga förmåner, äfvensom att 19 åbyggnader funnes å egendomen uppförda, — för öfrigt anfört, all, ehuru emot 5:le punkten i Kongl. Kungörelsen den 17 Juli 1847, arrendatorn Callsson icke på grund af sin optionsrätt egde lägga något hinder i vägen mot lägenhetens upplåtande på föreslaget sätt, Kollegium likväl, enär, i det skick frågan förekomme, påtagligt syntes alt icke hela lägenheten med alla dess åbyggnader kunde för ändamålet erfordras, utan blott en inskränkt del deraf, hvilken arrendatorn erbjudit sig upplåta, ansåge den underdåniga ansökningen icke böra till annat nådigt afseende föranleda, än att blott sjelfva hamnplatsen, sådan den kunde komma alt erfordras, måtte åt sökanderne upplåtas emot den afgäld till arrendatorn, som kunde emellan honom och sökanderne öfverenskommas eller af mätismän bestämmas.
Med tillägg till förut fattadt beslut rörande 31 .sta punkten i Utlåtandet JV2 141, antog Ståndet Utskottets å sidan 8 framställda förslag oföräridradt ifrån början till och med ordet »fullbordande» å raden 7 nedifrån, hvaremot det följande af förslaget ändrades till denna lydelse: »och skall aktieteckningen uppgå till minst Tvåhundra tusen Riksdaler; börande den behållna årliga trafikinkomsten forst, och innan någon utdelning må aktie-egarne tillgodo/tomma, användas till den inbetalning å lånet, som för året bör ega rum, hvaremot, om inkomsterna icke härtill blifva tillräckliga, aktie-egarne frikallas från ali skyldighet att, utöfver det tecknade aktiebeloppet, vidkännas någon utgift; egande Fu/lmägtige i Riksgälds-kontoret, så fänge lånet ännu icke blifvit till fullo betaldt, utse en Revisor att deltaga i de årliga revisionerna af bolagets styrelse och förvaltning. Skulle kommunikationsleden, efter dess fullbordande, icke behörigen underhållas, eller skulle betalningsskyldigheten för del erhållna länet icke af bolaget fullgöras, kommer kommunikationsleden alt hemfalla till Staten ulan rättighet för aktie-egarne att, till större elter mindre del, utaf det allmänna erhålla ersättning för de tillskott lill detta företag, som dessförinnan blifvit af dem utgjorda» Utskottets hemställan vid slutet af sidan 11 och början af sidan 12 bifölls. Förslaget till voteringsproposition å sidan 13 godkändes. Det vid slutet af Memorialet förekommande yttrande, jemte dermed förenad hemställan till Bonde-Ståndet, lades till handlingarne; S. D. Föredrogs ånyo Stats-Utskottets Memorial, JVs 170, med förslag till sammanjemkning eller voteringspropositioner, i anledning af Riks-Ståndéns skiljaktiga beslut rörande åtskilliga af de Åttonde Hufvudtiteln tillhörande anslagsfrågor. Härvid förékommo: Punkterna 1 och 2 De uti dessa punkter framställda förslag till voteringspropositioner godkändes. Lades lill handlingarne. Punkten 4 Voteringsproposition en godkändes Punkten 5. Utskottets hemställan bifölls. De föreslagna voteringsproposiliouerna godkändes. Lades lill handlingarne.
Mars månad ödeläde den tätast och bäst bebyggda samt folkrikaste delen af nämnde stad, i flera rigtningar inträffat, bos E. K. M:t underdånigst framställt behofvet att, på vissa vilkor, erhålla Statsanslag för slädens skyndsamma återuppbyggande samt dervid tillämnad reglering af gator pch tomter derstädes, så har, uti en till Rikets Ständer aflåten Nådig Proposition, och i betraktande af de högst käubara förluster, hvilka genom förbemälda vådeld blifvit en stor del af Örebro stads invånare tillskyndade, äfvensom af de betydliga uppoffringar, detta samhälle nödgades i och för ny tomtreglering samt stadens återuppbyggande vidkännas, E. K. M:t, som ansett, närvarande tidpunkt böra begagnas för att på ett fullt ändamålsenligt sätt ordna stadens gator, törg och byggnads-tomter, påkallat Rikets Ständers biträde till underlättande af en dylik gatuoch tomt-reglering, äfvensom till återuppbyggande af meranämnde stad, hvilken utgjorde medelpunkten för flera provinsers affärsrörelse, samt i sådant afseende behagat föreslå Rikets Ständer, dels att, för åstadkommande af den gatuoch tomt-reglering inom senast afbrända delen af Örebro, som, efter det en tomt-reglerings-plan blifvit af E. K. M:t i Nåder fastställd, genast kunde verkställas, bevilja staden så väl ett anslag, utan återbetalningsskyldighet, af 25,000 R:dr, som ock, emot gemensam ansvarsskyldighet af stadens invånare, ett amorterings-lån till enahanda belopp, på samma vilkor, som för det vid senaste riksdag, såsom bidrag, till tomt-regleringen i Lidköping, beviljade lån varit fastställda; dels ock att för återuppbyggande af den del af örebro, sorn vid ifrågavarande eldsvåda nedbrunnit, meddela samma stad ett lån å 250,000 R:dr, emot de för dylika lån vid senaste riksdag, i afseende på ej mindre lånemedlens lyftning och användande, än desammas återbetalning och räntans beräkning, stadgade vilkor och för - Expeditions-Vlskotlets Förslag till underd.
Han var tjock och klumpig med en liten trind näsa och ett par små ögon, som lågo djupt in och glödde. Han beundrade Erik och såg upp till honom och lydde honom som en förman. När det någon gång hände, att Erik blef alt för despotisk, opponerade han sig. Och då ledde det altid till frenetiska slagsmål. De lekte för det mesta krig, och det var ej några vanliga småkrig, som det gälde, utan från det att Erik var sex, och tills han blef elfva år, räckte detta krig. Det var ett stort krig, som fördes mellan Sverige och Ryssland. Och genom lyckliga fälttåg hade Sverige underkufvat andra länder och gjort dem till sina lydstater, så att konungen kunnat göra Erik till fältmarskalk öfver Finland och Adolf öfver England. Det var Erik, som utdelat länderna, och han hade föreslagit Adolf ett så mäktigt rike som England, egentligen för att Adolf inte skulle vara ledsen, öfver att han själf behöll Finland. Ty Finland ville Erik behålla för egen del, och hans undergeneraler buro stolta namn. Döbeln, Adlercreutz, Sandels och Drufva hette de, och hans adjutanter kallades Zidén och von Schwerin. Vid gafveln af den ena flygeln, bredvid trappan, som ledde in till strykkammaren, på den plats, där under Eriks flydda barnaår sandhögen stått, i hvilken han då brukat leka ladugård med grankottar till oxar och kor och tallkottar till får – där var nu de båda fältmarskalkarnas stall beläget, och där stodo i en imponerande rad hvita, gröna och svarta trädgårdskäppar med segelgarnståtar till grimmor och tyglar, stälda i stark lutning mot väggen. Fältmarskalkarna läste för samma guvernant, som bodde på herrgården, och när läsningen på förmiddagarna var slut, då spände de träsablarna vid sidan, stucko pistoler i bältet, slängde en karbin öfver axeln och trummade ihop trupperna. Erik utdelade befallningarna, och adjutanterna förde dem fram till Döbeln eller Sandels, åt hvilka försvaret af ett par af de vigtigaste fästningarna var anförtrodt.
Län anförande, i anledning af Utskottens Utlåtande, N:o t, angående Myntvärdets upprätthållande S. D. Beslöts en serskild underdånig Skrifvelse till Kongl. Maj.-t, i afseende på det af de öfriga trenne Riks-Stånden fattade beslut om rättig - 64 Proti Utdrag deri I7 Julli 182c). b et för extra Roteringsskyldige att prasstera hästar i stället för manskap. S. D. Remitterades till Lag-Utskottet KongL Majus, under den 16 sistlidne Junit, aflåtna Nådiga Propositioner till Rikets Ständer: 1:0 angående rättighet för Patrouille, Post, Vaktkarl, eller Fångförare, att genom bruk af Skjutgevär söka förekomma fånges flykt; 2:0 angående ordningen och sättet för öfverklagandet af Underrätts beslut uti tvister om Husesyn och Fardag å Krono-HemmanJ och 3:o angående ansvar för den, som bortför och undanhåller annans minderåriga barn. S. D. I anledning af gjorda anmärkningar, återremitterades Lag-Utskottets Betänkande, N:o y3, öfver Anders Ericssons från Örebro Län Motion om stadgande, att den, som beträdes med stöld utur täckt jordgraf, der jordfrugter förvaras, skall straffas enligt 6 §• 4° Cap. Missgernings-Balken.. S. D. Vid förnyad föredragning, bifölls StatsUtskotteis Utlåtande, N:o 187, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande, N:o 43, angående ändring i Kongl. Placatet den 27 Augusti 1723, angående vilkoren för Bergsbruks anläggande. S. D. När nu till handläggning förekom StatsUtskottets, under N:o 189, afgifna Utlåtande, angående anslag af allmänna medel till tryckning af Lands - Prot. I tdra» elen i n Julli i $?.</). Landshöfdingarnes Embets-Kungörelser Lief detsamma af Ståndet afslaget. S. D.
En annan talare har framställt den olyckliga belägenhet, hvaruti - Den 19 April e. ni. uti åtskilliga Bergsfogdar befunno sig, hvilka tjena! en längre tid på förordnande, en af dem, efter hvad talaren uppgaf, i 19 år. Om en orättvisa emot desse tjenstemän skulle begås, så ligger .icke felet hos StatsUtsk., ty antingen R. St. bifalla de af K. M. begärda 800 R:dr till pensioner åt Bergsfogdar eller icke, så blifva de tjenstemän, som den värde talaren omtalar, lika olyckliga i alla händelser, så snart den nya organisationen träder i verksamhet, ty K. M. har begärt dessa 800 R:dr för de Bergsfogdar, hvilka tjena med fullmakt, men K. M. har icke begärt ett runstycke för de Fogdar, som tjena på förordnande, om hvilka den värde talaren här ordade, så att hvad han om dem yttrat, i händelse det faller någon till last, icke blir det StatsUtsk. Jag yrkar fortfarande bifall på denna punkt. Frih. Åkerhjelm, Carl: Emot den nu föredragna punkten hafva af ålskillige talare inkast blifvit gjorda, hvilka till en del af föreg:de talare redan blifvit besvarade. Jag anhåller således endast få besvara de anmärkmr, som icke blifvit af andra talare uptagne. En värd talare har sagt, att frågan om Bergs-Colhii organisation borde vid denna öfverläggning helt och hållet frånskiljas. Jag kan icke förstå hvarpå han grundar detla påstående, enär K. M. uti Sin Nåd. Propos. just framhåller organisationen såväl af Collini som af Bergslags-Staterna i ett sammanhang, derföre att de sednare äro det förra underordnade och i följd deraf måste såsom ett helt behandlas. Och om man närmare betraktar förhållandet, så finner man, att K. M. i det Dess Nåd.