Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man har visserligen häremot anmärkt, det olämpligt vore att låta någon i fängelse tillbringa ett lättjefullt lif, äfvensom det syntes vara en skyldighet för brottslingen, att med arbete i någon mån afbörda de kostnader, han tillskyndar samhället; men om man erkänner nödvändigheten, att dela frihetsstraffet i olika arter, i svårare och lindrigare, mäste man äfven medgifva att någon annan utväg, ännu omförmälde, icke finnes, att tillvägabringa denna skilnad. Ålade man arbetstvång i båda, så upphäfdes skilnaden utom till namnet; och dermed vore ej det ändamål vunnet, som Utskottet sökt, eller att, genom olika arter af frihetsstraffet, kunna lämpa samma straff efter brottens olika modifikationer, för att såmedelst uppfylla rättvisans fordran. Att ålägga arbetstvång endast på den grund, att de kostnader, som samhället får vidkännas i och för straffets verkställighet, dermed måtte ersättas, skulle hvarken låta förena sig med berörde fordran, eller med begreppet straff; och derföre har Utskottet ej ansett sig kunna lemna ett sådant tillstyrkande. För att emellertid denna art af fängelsestraffet må blifva ett ändamålsenligt straff, har Utskottet funnit den, sorn dÖmes till enkelt fängelse, alltid böra hållas i enrum om tillgång dertill är, och i öfrigt behandlas med lika allvar, som straffarbetsfånge. Rättigheten att arbeta bör deremot förvaras den, som dömes till detta fängelse; men om han vill arbeta, synes han i första rummet böra arbeta för det allmännas räkning, och blott i det fall att, inom häktet, tillgång på arbete ej finnes, fä sjelf förskaffa sig sådant. Härigenom kännes ytterligare straffets tyngd, samt att frihetens förlust icke blott består i ett till tid och rum inskränkt tvång. Och härmed har Utskottet uppgifvit karaktären af fängelsestraffets särskilda modifikationer. Uti fängelselagen omnämnes emellertid en art af fängelse, hvars hela svårhet ligger i frihetens förlust, nemligen det fängelse, hvartill böter, vid bristande tillgång skola förvandlas; men att för detta fall ordna en särskild art af fängelse anser Utskottet icke lämpligt.
49 32,000 R:dr måtte för instundande statsregleringstid till slöjdskolans behof anvisas, med rättighet att, derest skolans inrymmande i den nya lokalen skulle blifva fördröjdt utöfver den tid, som derför beräknats, den dorigenom besparade del af anslaget må kunna under följande år för ändamålet blifva att tillgå. Tillstyrkande Utskottet jemväl, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med hvad Kongl. Maj:t härvid föreslagit, att de besparingar, som under berörda tid kunna uppkomma å i förslaget beräknade specialsummor, må till andra utgifter för skolan få användas, med den inskränkning likväl, att till aflöning icke anvisas hvad i förslaget till andra behof afsetts. 53:o. Under förmälan att lärjungarnes antal vid den tekniska söndagsoch afton-skolan i Eskilstuna, hvilken för närvarande åtnjöte ett årligt statsanslag al 5.000 R:dr, på sednare tiden så betydligt ökats att detsamma nu utgjorde 76, deribland flore från omkringliggande landsort, har Herr J. A. Bovin uti en hos Borgare-Ståndet väckt och till Utskottet remitterad motion (N:o 79) föreslagit, att nämnda skola måtto varda utvidgad till fullständigt tekniskt läroverk, äfvensom att derför nödiga medel måtte anslås; men då motionären icke ens uppgifvit det belopp, som för sådant ändamål skulle vara erforderligt, än mindre åvägabragt någon sådan utredning af frågan, som för ett fullständigt bedömande deraf är af nöden, saknar Utskottet anledning den gjorda framställningen förorda, hemställande alltså, att densamma måtte lemnäs utan afseende. 54:o. Uti en hos Borgare-Ståndet väckt och till Stats-Utskottet remitterad motion (N:o 41) har Herr G. C. Witt hufvudsakligen anfört, hurusom i April månad 1860 uti Carlskrona stad öppnades en slöjdskola, der undervisning om aftnarna meddelades i vetenskaper och slöjder åt handtverkslärlingar och andra personer, som endast den tiden vore lediga från sina yrken.
Vid förnyad föredragning af Bevillningsutskottets den 16 Juli afgifna och den 17 på bordet laggda Memorial, i anledning af anmärkningar emot Betänkandet och förslaget till en ny Bevillnings stadga, fann Borgare-St{jndet för godt att bifalla Utskottets första förslag till Bevillnings-stadgan med de förändringar, det sednare Memorialet innehåller, utom hvad angår dels 4 Art. 3 §. 18 Mom. om tiden för Debet-Sedlarnes utfärdande i Stockholm och Götheborg, hvilka Städer Ståndet ansåg böra från det allmänna stadgandet i detta hänseende undantagas, dels ock 2 Art. 6 §. om det föreslagna frikännandet från Bevillnings-afdraget å rentorna för de 6 proCents Lån , Riksgälds-Contoiret uppburit, hvilket frikännande Ståndet ansåg icke böra äga rum; och skulle Respectiva Med - Stånden vördsamt och vänligen inbjudas, att i dessa af Ståndet gjorda förbehåll instämma. Ut supra. Ex Protocollo Carl Magn. Robsahm S. D. Deri 20 Julli, S. t). U ppl astes Stats-Utskottets inkomna Betänkande, af den 18 Juli, och förslag till reglering af åtskilliga omständigheter, hvilka aga gemenskap n^ed Rikets Penningeväsende m. m.; och blef detta Betänkande öfveflemtiadt till Banco-Utskottet, med anmodan, att deröfver .skyndsamligen sitt Utlåtande afgifva. Ut supra. Ex Prötbcölib Carl Magn.
St., i händelse Regeringen är af den åsigt, alt den civila lagstiftningen bör utgå från folket, undfå ett tillkännagifvaride, alt Regeringen antager, hvad folkets representanter i delta afseende besluta, på det alt tiden icke onödigtvis må förspillas med granskning af en sådan ”lunta” som nya lagen, tilläfventyrs endast för att lemna Regeringen tillfälle att genom vägrade bifall till de beslutade förändringarna visa, huru litet hon älskar nouveaute'er och huru omogna de ifrågaställa reformförslagen varit. Mina anmärkningar sammanfattas sålunda i följande punkter. För det första ogillar jag de skäl, uppå hvilka Utsk. underlåtit att företaga lagförslaget till granskning; för det andra instämmer jag i Utsk:s uti 2:dra punkten framställda förslag, att R. St. måtte till K. M. ingå med und. anhållan om uppgörande af en tableau öfver lagförslaget, likväl med det tillägg, att denna tableau måtte innehålla icke blott hänvisning till de i lagförslaget upptagna motiver, utan äfven dessa motiver i kort sammandrag; för det 3:dje äfstyrker jag en und. anhållan om codifiering af författningarna och lagboken; för det \'.de önskar jag, att Utsk. måtte fästa närmare uppmärksamhet vid sättet, huru lagförslaget vid en kommande riksdag skall behandlas, och huruvida någon väg till detta mål kan beredas genom en grundlagsförändring, och för det 5:te anhåller jag, att Utsk. äfven ville fästa sin uppmärksamhet derpå, att R. St. vid en kommande riksdag icke, såsom vid denna, blott må få emottaga ett naket lagförslag af en committé', utan en fullständig propos., efter hvilken R St. kunna ordna sina arbeten i denna vigtiga fråga. Uppå dessa skäl anhåller jag om återremiss af utlåt. Frih. Ehrenborgh, Casp. Wilh.: Äfven jag anhåller om återremiss af detta LagUtskrs utlåt. Med den lifliga önskan, jag hyser, att en gång se våra lagar förbättrade och förenklade, är det naturligt, att äfven jag högligen önskar att få se detta lagverk, som till en del, nemligen civillagen, blifvit öfverlemnadt till R.
Jag tror, att det varit lyckligt, om vi haft ett sådant stadgande, som det nu föreslagna, emedan dylika motioner, hvilka icke förtjenat att lefva ett ögonblick, då hade vid födseln aflidit. Den otydlighet, Frih. Palmstjerna omnämnt, kan jag deremot icke bestrida, och afgifvandet af en gemensam tanka i det afseendet vill jag derföre icke motsätta mig men att man skulle förklara förslaget onödigt ock onyttigt, deraf tror jag det icke vara förtjent. Hr von Hartmansdorff: Frågan, huruvida man må väcka en motion muntligen eller skriftligen, hörer till nästa mom. Jag tror således, att man icke bör inblanda henne här. Hvad åter angår frågan, huruvida remiss af en väckt motion må ega rum, om än 4 andra ledamöter icke instämt med motionären, synes Gr. Lagerbjelke hafva medgifvit, att anmärkn. i detta hänseende är riktig, och att lättelse bör ske. Om Gr:n icke vill, att förslaget skall anses onödigt och onyttigt, hoppas jag att han uppgifver hvad, som i stället skall utgöra Ståndets gemensamma tanka, för att fä den rättelse, han anser behöflig. 302 Den 28 Juni e. m. Gr. Lagerbjelke: Det förslag till gemensam tanka, som Frih. Palmstjerna uppgifvit är enl. mitt förmenande alldeles tillfyllestgörande. Delta förslag till gemensam tanke var, att det nu gällande stadgandet ang:de hvarje Stånds rätt att, utan remiss till Utsk. genast afslå motioner bör bibehållas, äfvensom att bestämt bör uttryckas, att motionen skall skriftligen afgifvas och, för att erhålla remiss derå vara understödd af minst 4 ledamöter. DånuHr von Hartmansdorff anhöll att få höra Frih.
Af de till oss inkomne Handlingar samt Herrar Fullmagtiges afgifne utlåtande bafve vi inhemtat, att sedan Discont-Verkets förre Commissionair i Stockholm, Handelshuset Pehr Falk & Comp. utaf de Handelshuset ombetrodde 3 Procents-Reverser, uti Drätsel-Commissionen, hypothicerat dylike Pieverser till ett Capital af 12,000 R:dr för ett derstädes för egen räkning upptaget Lån, af 8,000 R:dr. så har Commerce-Rådet Björnberg, å DiscontVerkets vägnar, och för dess Räkning, inbe - 8o 6 Riksens Ständers tält detta Lån, hvartill Commerce-Rådet af egne medel förskjutit 6,000 R:dr, hvaremot Commerce-Rådet satt sig i besittning af de utlöste 3 Procents Rcverserne, dem Commerce-Rådet låtit uti Discont-Contoiret härstädes till Liqvid ingifva, samt öfverlemnat de uti Liqviden erhåilne Riksgälds - Contoirets Obligationer till Banco-Commissarien och Riddaren Kjellin, som derutaf mot 8 Procents Rabatt förvexlat 4,600 R:dr, hvilket Agio, utgörande 368 R:dr Banco, Banco-Commissarien, uti dess under den 2 Marth 1819, till Directionen afgifne Redogörelse för om händer hafde Discont - Inrättningens medel, alfort; äfven som Banco - Commissarien uti samma Redogörelse alfort under Tittel: Återstående arfvode j5o R:dr B:co, eller 6a5 R:drmera, än hvartill Commissarien skall varit berättigad; och är det desse 2:ne Poster, hvarom nu är fråga.
Utaf de till fortsättningen af statens jernvågsanlåggnwyar vid sednaste riksdag beviljade <inslag å tillsammans 25,000,000 K:dr, hafva, till följd af Kongl. Maj:ts derom aflåtna nådiga bref, följande af Chefen för statens jernvägsbyggnader begärda summor blifvit, uppå Stats-koutorets reqvisitioner, från Riksgälds-kontoret utbetalda, nemligen: - under April månad 1860 R:dr 250,000: — » Maj » » ... 850,000: — » Juni » » 1,000,000: — » Juli » » 1,050,000: — » Augusti » , » 450,000: — » September » » 1,125,000: — » Oktober » » 1,000,000: — » December » » ... 1,025,000: — under Februari månad 1861 * R:dr 1,000,000: » April » » 1,500,000: — » Maj » 1,000,000: — » Juli » » 1,000,000: — » Augusti » » ... Det återstående och af Rikets Ständer till utgående under nästa år anvisade beloppet af ifrågavarande anslag utgör således 4,750,000: Summa R:dr 25,000,000: Enligt de i afseende på liqmdationsoch amortissements-fonderna för jernvägslånen meddelade stadganden, skola de till sagde fonder influtna medel, »så vidt ske kan »och dessa fonder åliggande liqvider medgifva, städse på säkert och ändamålsenligt sätt »göras fruktbärande.»
De öfriga kostnader, som medfölja ett sådant hof, uptaga så nära återstoden af det äskade anslaget, att endast 12,000 R:dr kunnat årligen beräknas för välgörande ändamål, såsom till fattiga, till artister, o. s. v. samt till en mängd andra ändamål, som en hvar efter sin samhällsställning måste bidraga till, och en Furste mera än andra. Efter denna beräkning skulle det årliga anslaget icke lemna större öfverskott än 10.000 R:dr E:mt, det enda som kunde första året besparas tills dess Familjen — det Gud gifve! — förökas. Som jag har allt skäl att anse dessa upgifter riktiga och tillförlitliga, måste jag frångå hvad jag på f. m. yttrade, då jag saknade kännedom om verkliga förhållandet; och kan nu icke annat än anhålla om bifall till Utsk:s Betänk. Frih. Stael von Holstein, Fabian Wilh.: Då jag redan förklarat mig anse att något särskildt anslag till hofhållning för Prins Oscar icke bör beviljas, utan ingå i det som till K. M:ts Den 21 Mars e. in. 8(51 disposition ställes, så anser jag mig nu, sedan detta vilkor förfallit, befogad att vägra allt anslag, och förenar mig derföre med Frih. Cederström. Hr Stjernsvärd: Vid jemförelsen mellan de inkomster som kunna anses nödige för Prins Oscar och den lön som är begärd för Utrikes StatsMinistern, har Frih. Hamilton bland annat anfört, att den sednare har möblerad våning på Stat. Jag tror likväl icke att detta möblemang går till så stor summa som nu är begärd för Arffursten. Frih. Hamilton har lemnat noggranna upgifter om det blifvande hofvets inrättning, och derigenom besannat den fruktan jag nyss uttalade att det icke skall blifva nog med detta anslag, utan att äfven andra HufvudTitlar, såsom den 4:de, skola få kontribuera till hofhållningen. Frilen har nemi. nämnt lönen för de Officerare som skola blifva hos H. K. H. upvaktande.
Blekinge Province, bestående af omkring 900 Hemman, fick altså emottaga att utgöra och underhålla 1500 Båtsman; likvälj och som en så stor Rustning detta' Stats-Utskottets Petänkandeni 1229 antal Hemman ej med Landsortens bestånd och billighet kunde, jemte öfrige utskylder, åläggas, måste utvägar vidtagas att, i någon del , komma de Rustningsskyldige till hjelp; Blekinge fick altså efter grunderne för dess Indelning och till den samma anslagne Kongl. MajUs och Krojians af Provincen utgående Ordinarie Ränta och Terminsamt Saltpetters skatt, efter LandsContoirets uppgift till ett belopp af 9453 R:dr 3 sk. Dessa räntor, som efter Malmö Recess och de Författningar, hvilka försäkra de så kallade Conqveterade Provinserrie från Jordeboksoch Hemmantals-Räntans utgörande uti Persedlar eller med penningar efter förvandlings - grunden , Sro derföre att anse såsom ett anslag uti penningar till underlättnad af en Rustning, den der uti Persedlar till större delen måste fullgöras, utan att amlaget sedan den tiden undergått annan emot stigande varuvärden lämpad förhöjning, än att, enligt Mynt-evalvationen, 3 Daler" Silfverrnynt beräknas på hvarje Riksdaler eller x6 Skilling för hvarje Daler Silfverrnynt.
Härvid få Utskotten tillkännagifva, a tt de, lika med motionärerne, anse berörde författningar, syrinerligast så vidt genom desamma bestämmes ett vist varde å den ersättning, stamrotarne vid en del indeldta Regementen skola för upplåtande af torpjord åt soldaterne af sine hjelprotar uppbära, icke hafva medfört den jemkning mellan stamoch utrotarnes i denna del af roteringsbesväret åliggande ömsesidiga skyldigheter, som varit åsyftad och af behofvet påkallad; men då Utskotten således erkänna, att ytterligare åtgärder för beredande af en sådan jemkning erfordras, äro Utskotten, i afseende å medlen dertill, af skiljagtiga tankar nied motionärerne. Utskotten anse nemligen — och hemta dertill jemväl stöd af Rikets Ständers, enligt hvad här blifvit omförmäldt, uttryckta åsigter, — att grunden för bestämmandet af stamoch utrotars ifrågavarande skyldigheter bör sökas i Regementenas kneekte-contracter, hvilka äfven utstaka de förmoner, soldaten i förevarande hänseende eger af roten utbekomma. Hafva dessa af en eller annan orsak ökats utöfver kneckte-contractets lydelse och liar sådant skett till föllust för stamroten, så synes antingen denna tillökning böra återgå, eller stamrotarne äfven å sin sida erhålla tillökning i den enligt sagde contract dem tillkommande ersättning af utrotarne, hvilka ingen förlust drabbat. Hvad angår indragningen af de ökade förmonerne för soldaterne, så har vid flere tillfällen öfverklagats de inkräktningar å stamrotens enskilda eller rotelagels gemensamma mark, med hvilka soldaten ökat torpets ego-område. Redan år i^Zi förordnades, att inkräktningarne skulle utläggas; men en sådan föreskiilt synes hafva blifvit utan väsendtlig påföljd, helst genom Kongl. Brefvet den 11 Juli i^So det blifvit soldat eller dragon, under vissa vilkor och bestämmelser, tillåtet att vid sitt torp verkställa uppodlingar af jord, utöfver hvad honom rätteligen tillkomme.
(4) om ett hem förekomma, finnes till hösten plats hos tjänstemansfamilj i Östergötland. Goda referenser fordras. Ansökan jämte åldersuppgift och löneanspråk till » X. Y. », Åtvidaberg. Centraldepot för Skandinavien: Fabriken Farma, Campagnestraed34, AN KVINNLIG GYMNAST önskar anställning. Äfven van vid sjukvård och husliga göromål. Idun Stockholm, Iduns Tryckeri Aktiebolag. Byrå: kr. 5: — Klara södra kyrkog. 16, l tr. Prenumerationspris pr är: Idun ensam ' Iduns Modet., fjortondagsuppl. Iduns Modet., mänadsuppl. Barngarderoben » 5: — » 3: — » 3: — Allm. telef. Prenumeration sker ä alia postanstalter i riket. Redaktör och utgifvare: FRITHIOF HELLBERG. Träffas säkrast kl. 2 — 3. Redaktionssekr. : J. Nordling. Hilda 9:de årg. Utgifningstid: hvarje helgfri fredag. Lösnummerpris 15 öre (Iösn:r endast för kompletteringar.) Annonspris: 35 öre pr nonpareillerad. För » Platssökande * o. » Lediga platser. 25 öre för hvarje påbörjadt tiotal stafv. Utländska annons. 70 öre pr nonp.-rad. Blanche. V i nämnde redan i förra veckans nummer om fröken Hilda Blanches i dagarne timado frånfällc, vår oförgätlige August Blanelics yngsta syster, hvilken under det sista tioärsskedet af författarens lif förestod lians hem ocli var den kvinnliga själen däri. Då vi i dag äro i tillfälle bjuda våra läsarinnor den bortgångnas porträtt, beledsaga vi dock icke detta med en biografi i vanlig bemärkelse. Till en sådan lämnar Hilda Blanches på yttre händelser fattiga lif ringa stoff; hennes gärning var en inre: att stå vid broderns sida som hans hems goda genius. En lämpligare ram kring hennes bild än följande skildring från det hem, hvari hon då lefde och verkade, kunna vi därför icke önska oss; och vi tro, att dessa interiörer frän Blanches Malmgård med sin egendomliga, trefna gammaldagsstämning äfven skola intres-.
Dessutom betalas af Församlingens Fattighus till denna Skola årligen 4^0 R:dr B:co, såsom kostnads-ersättning för 25 fattiga Flickors undervisning, hvilken det ifrån längre tider tillbaka ålegat att besörja. g) Catechet-Skola , med 1 Lärare och omkring 3o Elever. 3:o Jacobs och Johannis Församlings: h) Handtverks-Skola, med hvilken år i836 sammanslogs Redliga Förbundets Borgare-Skola, och hvarest undervisning meddelas Onsdagar och Lördagar, tvenne timmar hvardera dagen, uti renläsning, Svensk Historia, 78 Geographie, Arithraetik, Bokhålleri och Calligraphie. Denna Skola räknar omkring 35 Lärjungar, med x Lärare, som njuter i årlig 100 R:dr af Skolfonden och derjemte en lika summa af nämnde Sällskaps medlemmar. i) Frioch Fattig-Skola. Lärare-personalen utgöres af 2:ne Lärare för läsning och skrifning, r Lärarinna och serskildt i Läromästare för Handtverk. Lärjungarne, (Gossar och Flickor,) uppgå tillsammans till omkring 197. Skolans Capital och Fastighetsvärde utgjorde, enligt 183■y års Bokslut, 6zj,o36 R:dr 1 sk. 5 rst. Inkomsterne under berörde år voro 3,41 o R:dr 25 sk. 4 rst-> °ch utgifterne, deribland aflöning till Lärarepersonalen, I,o95 R:dr 16 sk., inberäknad, 3,740 R:dr 3i sk. 3 rst; utvisande detta således en förlust af 33o R:dr 5 sk. 11 rst. Sedan år i836 njuter denna Skola i understöd af Församlingens Fattigvård 700 R:dr för året. k) Catechet-Skolaj med 1 Lärare och per medium 80 Lärjungar. 4:0 Mariae Magdalence Församlings : I) Handtverks-Skola, som har 1 Lärare, med 5o R:dr årlig lön af Faltigmedlen, och omkring 3o Lärjungar. m) Fria Lärooch Arbets-Inrättningen, eller Philipsenska Skolan.
J voren döde genom — sig. 4 Sond. e. Trin. Jesus sade lill sina lärjungar: Dömer eder. Aftons.: Den svaga — förargar. 5 Sond. e. Trin. Högm.: Då kom himmelen. Aftons.: A. G. 26: i—29. Då sade banden. 6 Sond. e. Trin. Högm.: Jesus sade till sina lärjungar: J håfven af dig. Fullborden — död. 7 Sond. e. Trin. Högm.: Luc. 14: 12—is. Sade Jesus ock — rike. Christi För k ta rings dag. Högm.: Och när de Döparen. 8 Sond. e. Trin. På den dagen — Skriftlärde. Aftons.: 1 Joh. 4: t—6. Mine anda. ExpeditionsU Isko Hets Förslag till anderd. Trin. Högin.: Den der trogen falla. Aftons.: 2 Thess. 3: io—13. Och då godt är. 10 Sond. e. Trin. Högm.: Då begjnte Jesus till — dig. Ser skull. 11 Sond. e. Trin. Högm.: Då talade upphöjd. Aftons.: 1 Joh. 1: s^-2: 2. Sage verldenes. 12 Sond. e. Trin. Hö gm.: Så kommo Jesus och hans lärjungar öfver sig. Aftons.: 1 Cor. 2: 9—16. Det intet sinne. 13 Sond. e. Trin. Högm.: I den tiden lätt. Aftons.: 1 Tim. 1: 5—16. Hufvudsumman amen. ii Sond. e. Trin. Högm.: Då sade Jesus till folkel: Visserliga väg. Aftons.: 2 Tim. 2: 19—21. Men verk. 15 Sänd. e. Trin. Högm.: Jesus sade till sina lärjungar: J skolén sjelft. Aftons.: 1 Cor. 7: 17—35. Hvar och en såsom hinder. 76 Sond. e. Trin.
Det var också cn artistiskt anlagd kvinnas arbetsrum. Husets yngsta dotter, den tjuguåriga Elsa, hade redan som barn visat anlag för teckning, och då hon, efter att hafva genomgått en pension i den närliggande residensstaden, någon tid vistades på besök hos släktingar i Stockholm, hade hon utvecklat sin talang därhän, att, o m hon än ej kunde kallas artist, var hon likväl en mycket långt kommen dilettant. Då hon vid hemkomsten skulle hafva en » atelier », bad hon att få detta rum, möblerade det med gamla, kasserade möbler, som hon letat på i skrubbar och på vindar, samt åtog sig att, som ersättning för det egna rummet, fungera som » mammas portvakt », som hon uttryckte sig. Innanför ateliern låg ett mindre kabinett och där innanför en mycket stor salong, sträckande sig öfver husets hela bredd. Därpå kommo ett förmak och så matsalen, hvarefter köksdepartementet vidtog. Öfver det hela hvilade en förnäm, ehuru förbleknad elegans. De hvita möblerna hade gulnat, förgyllningarne svartnat, de enkla randiga bomullsöfverdragen snarare skylde än skyddade det fordom dyrbara, nu nötta o c h bleknade sidentyget, och likväl erfor ingen, som beträdde dessa rum, den känsla af obehag, som stundom fattar en, då man befinner sig i närvaro af en förgången storhet, som ännu försöker hålla skenet uppe. Det var tvärtom med en viss vördnad man rörde sig på de bonade golfven, belagda med bländhvila gångmattor, genom de höga, luftiga rummen, uppfyllda af dyrbara minnen från fordom, o c h däri luften var mättad med en lin, svag parfym, som påminde om rosor, ehuru deras tid ännu ej var kommen. Vid de båda salongsfönstren, s o m vätte utåt strandvägen, sutto två damer vid sina arbeten. Det var grefvinnan själf och hennes äldsta dotter. Den gamla damen var en liten fin gestalt, hvilken nästan försvann i den stora länstolen, hvari hon likväl ingalunda hvilade, utan satt rak som ett ljus. Hennes magra, fårade ansikte omgafs af snöhvita lockar, så kallade korkskrufvar, och hufvudet var betäckt af en hvit spetsmössa med grå band, knutna under hakan.