Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständers Allmänna Besvärsoch Hest), och jGhon. Vtsh. Hetanlutitiden, 959 ! Ekonomi■ UtS1 otts Plenum vid Or tinea Edksdagen i Stockholm den 6 Juli 1818» S. D: Jngåfvos skrifteliga Anföranden 1:0 Af Fresidenten m. tn, FLrr Friherre Edelcrantz, så lydande: « ”Det är icke för att blott försvara imin enskilda tanka, icke en gång derföre att det mål, som nu af Utskotiet behandlas, är a£ stor vigt, som jag nödgas reservera mig emot både formen af den nu förrättade votering och det derigenom erliällne resultat. Det är För att söka bibehålla en rigtig tillämpning af sjelfva grundlagens både ordalydelse och esprit angående målens behandlingssätt 1 detta Utskott, o h för att ej försumma något enda af grundlagen lemnadt medel, till vinnande af det stora ändamålet t enighet i besluten, 56 §. i Regeringsformen säger bestämdt, och utan undantag för Ekonomiska Utskottet, att hvarje förslag, som icke första gången, och utan förändringar eller tillsatser, antageseller ock förkastas i Stånden, bör återgå till Utskottet, för att ytterligare granskas och iemkasj men att först, när det sålunda beredt till Stånden återkommer, äga de magt att detsamma oförändradt eller med förändringar antaga eller förkasta. I enlighet härmed måste .äfven 73 och 75 §§. i Riksdagsordningen förstås. Den förra bjuder, att genom ProtocollsUtdrag dö t)6a Bes.v, och Ekon. Utsk. Betänkande».• vid Ståndens Baslut uppkomna skiljaktiga rneningarne böra sedan cotnmuniceras Utskottet, för att, så mycket möjligt är, dem sammanjemka (hvarvid ingen skillnad är gjord, i fall rneningarne äro två, tre eller fyra); hvarefter Utskottet bör medförslag öfver jemkningen tili Plena inkomma, hvilka sedermera först clå definitivt besluta. Sådant har äfven förut verkeligen skett med flera i detta Utskott förekomna mål.
Lika litet som en upplyst fosterlandsvän lärer kunna bestrida den stora vinsten för vidsträckta landsorter och en talrik befolkning, att genom öfverskottet af deras arbetsförmåga underhålla och förkofra husslöjden, lika önskvärdt, billigt och nyttigt är det, att allmogen och de tjenande klasserne erhålla sina heklädnadsbehofver till billigaste priser. Om den förderfliga och till en otrolig höjd bedrifna olofliga införseln af bom ulisväfnader skall kunna hämmas, är det oundgängligen nödigt, att garnets pris icke får alltför mycket fördyra tillverkningen. Sedan den för en talrik befolkning högst maktpåliggande tullbestämmelsen å denna förnödenhelsartikel blifvit, med en rösts pluralitet, af utskottet uppdrifven ända till 3 sk. per skålpund, så anhåller jag vördsamt om allvarligt behjertande och godkännande utaf afdelningens förslag till 4 sk. per skålpund. Beoillnings-Utskottds Ullålande, N:u 13. n Garn, linne-. Denna artikel utgör jemväl en till ringa del förädlad råvara, behöflig för både husslöjd och fabrikation af linneväfnader. De derutaf uti handeln, i allmänhet förekommande sorter, kosta från 18 till 32 sk. per skålpund. Kongl. Maj:t har derå föreslagit en tull af 8 sk. per skålpund, hvilken af utskottet blifvit fördubblad till 16 sk., utgörande således fulla 50 procent af den dyrare varans verkliga värde; hvadan jag anhåller om godkännande af den lägre tullsatsen. Garn, linne-, färgadt, och tråd alla slag, hafva äfven af utskottet blifvit uppsatte, det förra från 12 till 24 sk. och den sednare från 16 till 32 sk., hvarföre, af skäl, som blifvit åberopade för den lägre tullen å garnet, jag vördsamt tillstyrker hvad Kongl. Maj:t och afdelningen föreslagit, nemi. 12 sk. å det förra och 16 sk. å den sednare.
Jag skulle likväl tro, att inbrott, äfven utan att något tillgripes, förutsätter ett i hög grad koncentreradt upsåt att vilja skada en persons egendom, och får derföre hemställa att §:n måtte återremitteras, i syftning att inbrott första„resan blefve straffadt t. ex. med arbete från 2 månader t. o. m. 1 år, andra resan från 2 år t. o. m. 5 år, samt 3:dje gången lifsstraff, hvilket äfven vöre öfverensstämmande med vår nu gällande lag, der serskildt straff för 4:de resan inbrott icke förekommer. Gr. Sparre: Jag ber att få fästa R. o. Ad:s upmärksamhet deruppå, att inbrott, utan verkstäldt tillgrepp, är endast ett försök till brott, samt att i allmänhet uti vår lag försök till brott icke straffas efter den gamla regeln ”holt är med intet bott.” Emellertid har inbrott i alla tider utgjort ett undantag, emedan upsåtet är så tydligt och det ligger en brottslighet i sjelfva åtgärden. Då inbrott i sjelfva verket icke kan betraktas annorlunda än som ett försök till en qvalificerad stöld, har Utsk., i likhet med föreg:de lagstiftare, ansett det böra allvarsamt bestraffas, men att bestraffa försök till stöld hårdare och strängare än en verkligen fulländad stöld, har synts Utsk. icke vara lämpligt. Jag tillstyrker bifall till tj:n. Hr von Hartmansdorff: Jag vill blott förklara, det jag anser spöstraffet böra användas för sådane förbrytelser som här äro i fråga. Hr Gr. o. Landtm., som härefter framställde propos. till 350 Den 14 Augusti. bifall å förevar:de §, förklarade, sedan svaren dervid utfallit med starka Ja, jemte några Nej, att han funnit Ja hafva öfverrösta! Nej. § 17. Bifölls. § 18. Flr von Hartmansdorff: DA man ingenting vinner i sak, vore det godt, om man kunde vinna något i språk. Jag hemställer om det icke borde heta ”njöte det åter af hans gods”, i stället för ”njöte det åter af dess gods”, såsom Utsk. föreslagit. Gr. Sparre:
Ifrågavarande redogörelser hafva, så vidt Rcvisoreme hunnit granska desamma, icke föranledt någon erinran från Revisorernes sida. l är fvade Jtegemeiiternas aflönings-, mathållnings-, fourageringsm. 11. räkningar äro i Kongl. Kammar-rätten granskade för båda åren 1846 och 1847, lill större delen, utan anmärkningar. Revisorerne, som icke, utan att åsidosätta andra och långt vigtigare arbeten, medhunnit revision af alla dessa redogörelser, få endast tillkännagifva, att den del af desamma, som blifvit af Revisorerne granskad, icke påkallat någon erinran från deras sida. Kongl. Topografiska Corpsen. Räkenskaperna, granskade i Kongl. Kammarrätten för år 1846 med och för är år 1846. år 1847. 1847 utan anmärkning, utvisa: Balans från föregående året: Uppbörd: Statsanslag till löner, arfvode, tjenstgörings och inqvarterings-penningar, expenserm.m Extra statsanslag till topografiska arbeten Karte-försäljningsmedel Credit. Utgifter: Till triangelmätningar, rekognosering, karte gravyr m. fl. topografiska arbeten 13,370: 18. 6. 11,160: 24. Balans till påföljande året: Dessa räkenskaper hafva icke tili någon anmärkning från Revisorernes sida föranledt. Telegraf-inrättningen. Af de uti Kongl. Kammar-rätten, utan anmärkning, granskade räkenskaperna för båda revisionsåren inhemtas: år 1846. ur 1849. Debet. Balans från föregående året: Uppbörd: Credit. Utgifter: I.efverering till Postverket • 1,083: 1,120. — Balans till påföljande året: Dessa redogörelser hafva icke till någon erinran från Revisorernes sida föranledt. Mon^l. Iiagcnlör-corpsen. Af räkenskaperna, hvilka blifvit i Kongl. Kammar-rätten granskade för båda åren utan anmärkning, inhemtas: år 184©. år 1844. Debet. Balans från föregående året: Uppbörd:
Hvad sjelfva saken beträffar, bekänner jag, att, sedan R. o. Ad. antagit i mom. i denna punkt, jag skulle anse det vara R. o. Ad. mest värdigt att tillstyrka uppförandet å stat af allt, som, efter R. o. Ad:s förmenande, hittills oriktigt blifvit å besparingarna anvisadt; men då denna mening troligen icke lärer göra sig gällande, förklarar jag för min del, att, då jag anser 2:dra mom. icke antyda mera än det forsta, detsamma, till det minsta sagdt, är öfverflödigt. Utsk. bar tillstyrkt: ”att vid de embetsverk och corpser, som se”dan sista riksdag blifvit reglerade med högre aflöningssta”ter, än de af R. St. fastställda, må fortfarande, så länge ”tjensternas nuvar. innehafvare qvarstå, det högre afiönings”beloppet få tillgodonjutas, och skillnaden deremellan och ”den gamla staten, såsom hittills skett, utgå af de på huf”vudtitlarna uppkommande besparingar.” Mig synes, att allt detta är uti förra mom. uttryckt i det enda ordet: ”hädanefter. Deruti innefattas ju förutsättningen af medgifvande, det de löner, som hittills blifvit anvisade, få qvarstå. Ingenting nytt är således med detta morn. uttryckt, och då vet jag ej heller, hvarföre det skall bibehållas. Skulle det uttrycka något, måste åtminstone redactionen förändras; men antages denna åter sådan, som Frih. Åkerhjelm föreslagit densamma, måste 3:dje mom. försvinna. Om det är R, o. Ad:s mening att uttrycka, att hvad som är gjordt 270 Den 8 Augusti c. m. icke skall rubbas, så bör förklarandet häraf ske uttryckligen; men moni., sådant det nu är, innefattar icke detta. Jag anser således tjenligast vara att antaga Frih. Åkerhjelms förslag, men deremot borttaga 3:dje mom. helt och hållet.
Der liar Committeen stölt på elfecten af en princip, som tålL litet närmare undersökning, men som, då den en gång blir etablerad, äfven bör utsträckas till andra Undervisnings verk ; jag bar ansett, att jag vid detta tillfälle icke borde fördjupa mig i utredandet af det rätta eller orätta i denna princip. Denna fråga är dock af så mycken vigt, att jag icke kan begripa, burn man, innan densamma blifvit afgjord, oell således innan mankommit till något resultat, kunnat af oss begära några medel. Ibland de Undervisningsverk, åt hvilka man begäranslag, äro Aeademierne och ElementarSkolorne. Dessa Undervisningsverks löner utgå i spannemåL Klagan öfver desse löners otillräcklighet är en följd af spannemåleus fallna värde, hvilket åter till stor del torde härröra af Nationens minskade förmögenhet, af minskad consumtion, minskad rörelse. Är det val billigt, att en lönetillökning i synnerhet af sådan art skall beviljas, då Nationens egen förmögenhet aftynar. Stiger den sednare, så stiga äfven spannemålsprisen, och då öka sig lönerne i samma mån, som Nationens förkofran fortgår. Att lemna uppfostran alldeles kostnadsfri, såsom Committeen yrkat» då den begärt, att Staten skulle underhålla Undervisningsverken utan några bidrag från dem, som njuta undervisningen, är en annan stor principfråga, underordnad den förra, men som nödvändigt borde afgöras, in - Den 11 Maji e. m. 221 nan några bidrag beviljas. Dessutom må vi.ihogkomma, att om vi bevilja de begärde 60,000 R:dr, så synas vi erkänna de facto sjelfva de principer, som ännu äro opröfvade. Vi gifva derigenom en slags sanction åt Committeens åsigter, som Kongl., Maj:t förklarat tåla närmare skärskådas, och måhända blir det dä en gifven följd, att vi vid nästa Riksdag fä bevilja alla de 168,000 R:dr B:co, som Commilteeu föreslår.
Under åberopande af de motiver, som igenfinnas uti min motion N:o 2i,9, hvilken slutar med hemställan alt det såkallade kreditivet i Rikets Ständers Bank till Manufaktur-diskonten måtte minskas, tillåter jag mig föreslå, att Rikets Ständer ville hos Kongl. Maj.-t. med anmälan om deras nämnda förfogande, i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit, medgifvande att Manufaktur-diskontinrättningen och dess allmänna lånerörelse finge upphöra, täcktes i nåder förordna om de förberedande åtgärder, sorn kunde påkallas i detta hänseende och för det syfte att denna inrättnings egna behållning må varda öfverflyttad till vård af Stats-kontoret., för att, enligt Kongl. Majits föreskrifter, fortfarande användas till förlagslån eller annorledes till ett tidsenligt främjande af industriela företag. Och torde denna min motion blifva till Höglofliga Stats-Utskottet remitterad. Fl allenberg. Af Herr Wftllcilfrfirg: Örn upphörande af UIldiskontens kredit'ivrätt i Mikels Ständers Riksgälds-konlor och andra åtgärder lill upplösning af förstnämnda inrättning. Jag har redan framställt ett. förslag derom, att den under Kommers-kollegii tillsyn ställda Manufaktur-diskonten måtte upphöra, såsom icke vidare motsvarande sitt ändamål. Af samma orsak hemställer jag ock, att den till sammma embetsverk förlagda, af Manufaktur-diskontens tjenstemän närmast förvaltade, Ull-diskonten må blifva indragen. Med ett tilldeladt anslag af den då ännu befintliga, sedermera upplösta s. k. Manufaktur-fonden, .stiftades Ulldiskonten genom Kongl. Brefvet den 1!) Maj 1781, för att genom lån främja upphandlingen af inhemsk ull och understödja den mindre förmögna fabriksidkaren. Men den, i öfverensstämmelse härmed, bedrifna lånerörelse ansågs ej Svarande mot ändamålet, enär ullproducenterne voro utestängde från låns erhållande, samt den fördel, hvilken genom lånen tillskyndades fabrikanterne, i allt för ringa mån delades af landtmannen.
Vid skolfrågor, så vidt dessa tillhöra Domkapitlen, om icke af alla ledamöter, hvilket i afseende på folkskolorna bör vara fallet, åtminstone af läroverkets Rektor och Theologie Lektor. Vid tillsättningar af embeten bör sakkännedom kunna påräknas för kyrkliga embeten af alla, kanske med undantag af läroverkets Rektor, således i allt läll fyra. Vid tillsättning af lärare vid elementar-läroverken äro Domkapitlen berättigade att vid profs alläggande och bedömande till biträde kalla sakkunnig person utom Konsistorium. Då således icke heller de af Utskottet särskildt emot detta förslag riktade anmärkningarne ega giltighet, hemställer jag att antingen Utskottets Betänkande måtte ogillas och Domprosten Knös’ förslag godkännas, eller Utskottets förslag återremitteras, med föreläggande för Utskottet att inkomma med förslag lill Domkapitlens organisation, utarbetadt i enlighet med de i Domprosten Knös’ motion framställda grunder.» Herr Domprosten Björling har anhållit få antecknadt, det han i Utskottets beslut ej deltagit. Stockholm, tryckt hos Sam. Ank. till Exp.-Utak. den 1 Sept, 1860, kl. 1 midd. Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar samt skiljaktiga beslut inom Riks-Slånden vid förehafvande af Utskottets Betänkande JVs 33, i fråga om antagande af ny Konkurslag samt nya lagar angående boskilnad och urarfvagörelse. Särskilda delar af nämnda Betänkande hafva, enligt till Utskottet ankomna protokollsutdrag, blifvit, på grund af gjorda anmärkningar, från ett eller flera Riks-Stånd till Utskottet återremitterade: de öfriga delarne åter äro af Riks-Stånden godkända, antingen oförändrade eller med mindre väsendtliga redaktions-förändringar. Men äfven i de sålunda godkända delar hafva Ridderskapet och Adeln samt Presteoch BondeStånden lemnat Utskottet öppet att föreslå de jemkningar, som kunna finnas nödiga.
Vid granskningen af 1864 års särskilda redogörelser öfver ej mindre de till fortsättningen af statens jernvägsbyggnader upplånte medel än de fonderade statslånens liqvidationsoch amortissementsfonder, har någon anmärkning ej förekommit; likväl hafva Revisorerne, vid genomseendet af de med BaDkirhusen J. H. Schröder & Komp. i London och R. Erlanger & Söhne i Frankfurt am Mayn upprättade konti, funnit, att de med bemälte Bankirhus uppgjorda liqvider för sistlidet års transaktioner med Riksgälds-kontoret vid räkenskapens afslutning ännu ej, i anseende till förekomne anmärkningar, blifvit godkända, hvilket förhållande, vid nämnde liqviders slutliga fastställande, kan åstadkomma förändring i nu bokförda belopp. De af Riksgälds-kontoret åren 1855 och 186 i upptagna fonderade statslån samt likaledes fonderade jernvägslånen af åren 1858, 1860 och 1864 äro i afseende på ej mindre liqvidationsoch amortissementsfonderna än kapitalskulden för dessa lån upptagna i 2:ne särskilda redovisningar Den ena af dessa redovisningar, innefattande liqvidationsoch amortissementsfonderna, utvisar för 1855 års inhemska statslån en behållning vid 1863 års slut af R:ör 3,254: 77. efter afdrag af dess skuld för obetalda förfallna räntor å 3^ och 4 procent, » 2,555: — g99; 77. Fondens inkomster för år 1864 bestodö af samma års ränteoch amorteringsanslag R:dr 13,655: — samt andel i de ränteoch kapitalvinster, som för samtlige liqvidationsoch amortissementsfonderna uppkommit å deras genom utgifna lån eller köpta obligationer förräntade behållningar, » 62: 33. 13,717: 33. _ R;dr "“”lRllRla Om denna summa minskas med 1864 års ränta, enligt förfallna kuponer, R:dr 9,304: — uppkommer fondens behållning vid samma års slut, efter afdrag af dess skuld 3,626
N:o i o. Ankom till Exp. Utsk. d. 27 Mars, kl 8 e. m. % Utlåtandei anledning af gjord motion om högre arfvode till Nämndemän för deras förrättningar i tjensten. Hedervärda Bonde-Ståndet har, tili Protocolls-Utdrag af den 3 i denna månad, till Allmänna Besvärsoch Oéconomie-Utskotlet remitterat Riksdags-Fullmägtigeii lian Öland Per Jonssons Memorial, deruti blifvit hemstäUdt att, sorn Nämndemän i allmänhet med gode män eller Egodelningslätts Ledamöter kunde jemföras, de jemväl, vid förefallande Härads-Svner eller eljest, då deras biträde påkallas, mätte njuta lika arfvode med gode män, eller 1 R:dr B:co om dagen samt skjuts för en häst. Vid öfvervägande häraf har Utskottet funnit, att den af Per Jonsson framställde jemförelse emellan Ledamöter i Egodelningsrätt och gode män samt Nämndemän icke är fullt tillämplig. De förstnämndes befattningar inskränka sig till behandling af mål, som förekomma vid Egodelningsrätt eller röra Skiftesverket, och det är icke föreskrifvet, att dertill skola väljas personer af Bonde-Stcåndet. De undfå för sitt besvär ingen annan vedergällning, än skjutsoch tractamentsersättning till ofvan anförde belopp, då deremot Nämndemän, försina tjensteåligganden, äro i åtnjutande af flera slags inkomster och personela friheter. Nämndemännen ega nemligen andel i Sakören och Tingsgästningspenningar, samt äro, genom Kongl. Majrts Taxa på Expeditionslösen den i5 Maji 1821, i extra förrättningar tiilagde skjulsersättning för en bäst samt i dagtraclamente 24 sk. Banco, hvilken fördel, genom Kongl. Kungörelsen den 21 October 1817, äfven tillkommer dem för extra ordinarie förrättningar i privata ärenden, och hvarförutan, enligt högstbermide Taxa, de ega att undfå 8 sk. B;co i lösen för första och 4 sk.
Hessa hafva vid 1810 års Riksdag blifvit ansenligen lindrade, genom Kongl. Maj:ts Nådiga eftergift af Fördubblingsinanskapet, men den mest betungade rustningsskyldiqe af Indelningen bibehållen vid dess alltför kanbara onus , såsom beroende på ingångna contracter. Skånska provinserna ha dock sedermera, genom Ständernas medgifvande ogh Konungens rättvisa beslut vunnit befrielse från den, genom contract, elem alagde Vargerings skyldigheten.” ’’Den med sanning enliga beskrifning , hvilken jag nu framställt, har icke för ändamål att Undandraga mig och de mina hemmavarande skyldigheten att försvara Fäderneslandet; hvilken hvarje Svensk bör i nodens stund eftersträfva och efter yttersta förmåga uppfylla min afsigt är endast den, att leda det Hedervärda Ståndets uppmärksamhet på den anhållan , hvilken jag härigenom vördsammeligen vågar framställa, nemligen, att hela den lön och persedlar, som för hvarje Båtsman bestås , och årligen in natura enligt 1685 års Stadgar och derefter utfäS' * 848 Dm 7 Juli. utfärdade polett utgöres till 44 Dal. Sunt 4 3 Daler Riksdalern, matte af Hemmansoch Jordeboks-Rentan blifva anslaget på hvarje Båtsmaris-nummer, hvarigenom de indelte Båtsmän.» nens antal mindskades till -^del eller *:def; och, genom nedsättning af denna obetydliga numme* rering, kunde Rustliållarne blifva försatte i tillfälle att med mera säkerhet än som hittills skedt, till Kongl. Maj:ts och Kronans tjenstgöring underhålla bättre utrustade karlar, och hvarigenom denna nu begärta obetydliga förmindskning blefve fullkomligen ersatt, samt den för Landets säkerhet nyligen vidtagna Bevärings-inrättningen med mera billighet kunde utgöras, hvilken uti behofvets stund från denna landsort i mångdubbel mån ersätter denna yrkade rustnings nedsättning och för dess frimodiga utgörande då undanrödja flera nu dermed förenade svårigheter.
två ångbåtar, som befara denna inre trade, Men hur gå till väga, spörjer man, vid var den ena redan till och med veckan efvalet af lärarinna, då betygen ej äro några ter midsommar så för hvarje resa upprättesnören? På detta spörjsmål må det här tagen af andra slwllofskolonier, att intet tilltåtas en person med rik och mångårig utrymme kunde beredas för Iduns. När då erfarenhet att lemna ett svar. Man bör ej befälhafvaren å » Väddö kanal », kapten tilltro sig att vid utväljandet af sina barns A. E. Wancke, godhetsfullt gick oss tillmötes uppfostrarinna utan ledning af i dessa saker med att för ett synnerligen lågt prismed,- erfarna personer bedöma ofullständiga eller taga kolonien till dess bestämmelseort, och för öfverdrifna betyg. Saken är ju af en för denna utväg var den enda, som möjliggjorde den kvinliga ungdomen så utomordentligt stor utflyttningen före midsommar, ansågo vi vikt, att det säkerligen bör ligga alla föräldrar oss tacksamt böra begagna oss af densamom hjärtat att tillförsäkra sig en garanti för, ma under iakttagande af, att barnen medatt valet blir det bästa möjliga. Denna garanti togo varma och tillräckliga kläder, och alt bör man j u erhålla, om man exempelvis vänder för deras sömn ombord så tillfredsställande sig med begäran om råd och upplysningar i arrangement som möjligt vidtogos. frågor, som röra valet af lärarinna till sådana Och nu, ärade läsarinnor, försvinner institutioner som Högre lärarinneseminariet och den glada, sorlande barnaskaran, som ej folkskoleseminarierna, till de högre flickskoloralls tyckes motse den korta sommarnattens na, eller till Fredrika-Bremer förbundets byrå, resestrapatser med skymten af bekymmer, som står i förbindelse med ofvan nämnda så småningom ur sikte för oss, som dröja anstalter. L. på kajen, tillviftande de unga kolonisterna §duns skollofskoloni. Älskvärda läsarinnor, när dessa rader ligga framför edra ögon, är redan utflyttningen af vår lilla koloni ett fullbordadt faktum.
För det i 21 puncten, under hufvud-rubriken vatten-communicationer omtalade föremål, blef allt anslag af Ridderskapet och Adeln afslaget. 7:o Med afslag å Utskottets förslag i 22 puncten, under hufvud-rubriken vatlen-communicaljoner; beslöt Ridderskapet och Adeln, det Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t anhålla om verkställande af förnyad undersökning angående lämpligaste sättet för åstadkommande af en Canal-led ifrån Wenern till Stora Lee och dermed sammanhängande vattendrag uti det inre af Dalsland, samt alt Kongl. Maj:t läcktes till nästsammanträdande Rikets Ständer afgifva Nådig Proposition i ämnet. 8:0 Med ogillande af hrad Utskottet i 25 puncten, under hufvud-rubriken vatlen-communicationer, hemställt, beslöts, att den summa, stor 79,899 R:dr 5 sk. 8 rst., som blifvit från hamnbyggnads-fonden disponerad till dragvägars anläggning uppefter Götha eif m. m., må af Stats-medel varda Götheborgs hamncassa ersatt, med vilkor att användas till hamnbyggnaden. 9:o För det uti 27 punkten, under hufvud-rubriken vatten-coinmunica» tioner, föreslagna lån till Staden Linköping bestämdes, att från den tid, medlen lyftas, årligen skall erläggas 5 procent af det primitiva capitalet, hvaraf 3 procent beräknas såsom ränta å det vid hvarje liqvid återstående capital och de öfriga 2 procent såsom afbetalning, till dess hela summan sålunda Blifvit återgulden. 10:o
Af Herr Norin, som åberopade Inkomst-Afdelningens förslag, så lydande : ”Af hvad sålunda blifvit anfördt, visar sig: att, genom flere Kongl. Resolutioner och Riksdagsbeslut, staden Nyköping fått sig tillerkänd rättighet lill erhållande af vederlag för dess i följd af bortmistad fast egendom uppkomne Kronofordran, hvars belopp likväl numera icke lärer kunna bestämdt uppgifvas; att staden alltsedan år 1642 tidtals varit i åtnjutande af dylikt vederlag, ehuru detsamma under serskilde tider till beskaffenhet och värde omvexla!, samt’ att för närvarande och sedan det år 1770 utan föregången arrende-auction medgifna tretioåriga arrende af den vid staden belägna Lilla eller Tyska Kungsladugården, vid 1802 års midfasta, tilländagått, staden i berörde alseende icke åtnjuter annan godtgörelse, än afgiftsfritt begagnande af en ladugården tillhörande beteshage, äfvensom af en del utaf den så kallade Hemängen. Vid sådant förhållande och då förlusten för Nyköpings siad af arrende-rättigheten till sistnämnde Kungs-ladugård icke förorsakats Stats-Utskoltcts UtlätaniUu N.-o 201. 7 peno in någon uraktlåtenhet A slädens sida alt uppfylla de uti arrende-eonIraetet bestämde vilkor, anser Utskottet billigheten fordra, att. efter utgången af det nuvarande arrendet, staden må ånyo komma i besittning af nvssberörde arrende-rätt.