Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För så vidt slutligen som, en fördel afsåges för de enskilda bankerna, torde denna kunna anses temligen tvifvelaktig. Emottagandet i Riksbanken vid liqvider och insättningar af deras sedlar, komme åtminstone icke att bidraga till ökande af dessas cirkulation, enär Riksbanken naturligtvis genast skulle förete desamma till invexling, och hvad beträffar bestyren med denna invexling samt med inlösen af postvexlar, så skulle sannolikt Riksbanken icke kunna åtaga sig dessa på sådana vilkor, att de föranledde de enskilda bankerna att föredraga Riksbanken framför de nuvarande kommissionärerna. På grund af det nu anförda, får Utskottet alltså hemställa, att Herr Ridderstads samt Riksdagsfullmägtige C. A. Larssons och F. A. Forssbecks ifrågavarande förslag icke må till någon åtgärd föranleda. Stockholm den 1 Mars 1866. Reservation: af Herr Friherre Nordenfalk, ,J, som, med åberopande af Banko-fullmägtiges utlåtande, hvilket var af följande innehåll: “De sålunda till Fullmägtiges utlåtande remitterade motioner upptaga dels det mera omfattande förslag, att Riksbanken skall åtaga sig ombudsskapet för de enskilda bankerna i riket och såsom följd deraf emottagandet af dessa bankers Banko-Utskottets Utlåtande Jfå 18. 7 såväl sedlar som vexlar, vare sig att sådana sedlar eller vexlar företes till vexling eller inlösen eller för insättningar eller liqvider och dels det mera inskränkta förslag, att allmänheten må beredas den fördel att kunna vid sist omförmälda transaktioner med Riksbanken begagna äfven enskilda bankers sedlar.“ “Enligt det förra förslaget skulle Riksbanken för de enskilda bankerna åtaga sig de bestyr, som för närvarande utöfvas af enskilda bankinstitutioner eller enskilda personer i hufvudstaden och hvilka hufvudsakligen afse att, med penningar, som de enskilda bankerna förskottsvis aflemna, från allmänheten invexla sedlarna och inlösa vexlarne samt för det hela inför vederbörande redovisa, i enlighet med träffade aftal. “ “Så beskaffade bestyr, om ock inskränkta inom nu angifna gränser, taga i anspråk ganska mycket arbete och uppmärksamhet samt kunna föranleda förluster.
Ll:r nu gä stt lemna, mäste "gc/vaL kc/gc^c-r 0/^ ett k,«/lägan^ c/e L-rg^uc/, som, genom Dcmrare mag/ens me//amkomLr, ^ ka/r, när som ää/Lt, sättas r verkLtä///g/ret/^ Itlen, under det Utskotten sälunds, ä ens sidan, förblikvit vid deras öfvertygelse om nödvändigbeten sf en förändrad Lagstiftning för Lanken, bslvs de, ä den andrs, ej beller funnit skäl sttlrangäden redan uti Letänkandet ld:o 1 ak Ltatsocb, Lanco-LItskottcn yttrade inening: stt "st en kommande tid mäste ökverlem"nss, stt i skseende pä Lankocb Lreditväsendets de"linitiva reglersnde görs erksrenbetens dvrt köpts läror "i sin Iielbet gällande;" eller krän den uti premisserue till Lank-Lagen uti Letänkandet ld:o 16 frsmställde satts: stt man bör tills vidare inskränks sig tili ordnande sk systemet, pä ett sätt, "crt det nian väeka kan t/// de^L ett bättre mö///geii n/i^okommcr, oc/r att det sednare e/ motverkas," bvacisn Utskotten ej Kunns sntags den ak en Ledamot slutligen yttrade Mening, stt tiden nu vore inne till stiftande sf en Lag, rom blikve lika gällande lör sils inom fäderneslandet uppkommande Lauker. Ä7«> Ltsts-, Lanesoek lag-IIlsKottea^ Uller att zäliuida lialva besvarat de anmärkningar, kvilia klilvit einst förslaget i allmänket gjorde, vilj» Dtskotte» nu till pröfning upptaga de vicl särskilde delarsl samma löislag gjoide erinringar.
Utsk. angifvet*, såsom motiv för detta tillstyrkande, något som icke lärer vara hemtadt ur Statsråds-ledamöternes yttrande, nemi. att det skett för att skydda en annan stad i besittningen af en handel , som läget anvisade den ifrågavar.; och såsom resultat af den tillstyrkta åtgärden uppgifves, att den bidragit att hämma den sednare stadens förkofran, och att undanrycka hela Riket fördelar, som det med full rätt påräknade af en med betydliga allmänna medel understödd canal. Före mitt inträde i Statsrådet hade K. M. förunnat staden Söderköping rätt, att för de varor, som förtullades vid Mems tullkammare, få uppbära tolag, till lika belopp som i Norrköping utgjordes, och K. M. hade derefter, i anledn. af Riksd.fullmtns för Söderköping anhållan, att staden måtte anses berättigad att nedsätta tolagen under det af K. M. bestämda belopp, förklarat, att förra resolutioner skulle tills vidare lända till efterrättelse. Sedermera förekommo till pröfning särskildta förslag till taxor för vågoch stämpelpenningar m. fl. afgifter till stadens cassa, uppgjorda dels af magistraten och dels af stadens äldste; och K. M. beslöt, på mitt och öfrige närvar. Statsråds-ledamöters tillstyrkande, att dessa afgifter skulle i Söderköping, på samma sätt som förut var för Norrköping stadgadt, tills vidare utgå under de titlar och till det belopp, sorn af Commerce-colltm uti afgifvet utlåt, tillika blifvit föreslaget. Att afgifter af handel och sjöfart för två så närbelägna städer, som de ifrågavar., bestämmas lika, torde finnas temmeligen naturligt; äfvensom att sådana afgifter, af K. M. fastställda, icke få af den ena eller andra staden efter godtycke nedsättas. Att åter dessa afgifter, bestämda för Söderköping till icke högre men lika belopp som för Norrköping, skulle kunna utestänga den förra staden från en handel, som läget åt densamma anvisade, är icke rätt futtligt.
Jag tror, att Statskyrkan gör den Kristliga Kyrkan ringa tjenst, dermed att hon omgifver Kyrkan med för många lagar, författn:r, ordningar och bön-formulärer. Jag tror det vara rättare, att tillerkänna Herran Gud och Hans Hel. Ande, det ord och den kraft, som han bör och vill verka i församlingen. Det är tron, som är lifskraften, som tillegnar sig Guds ord. Trons kraft i församlingen yttrar sig på många sätt. I konventiklarne. är det uppenbart, hvilken stor kraft tron äger, ty den, som upträder i konventiklar, kan stundom vara rätt olärd, men ”han tror; derföre talar han”, och stundom talar han förunderliga ord, så att jag måste bekänna, att jag å konventiklar hört och lärt vida mera, än från någon katheder i Upsala, der jag studerade theologi. Det är äfven något, sora drifver dem, hvilka uplräda på konventiklar, och detta något är ansvarigheten för gåfvor, för andliga gåfvor, som de undfått. De äro beklädde med dessa gåfvor, och de kunna icke då, och få icke då för sina samveten sätta ljuset under skäppan. De äro upfyllde af Kristi kärlek, och derföre söka de att frälsa själar. Vi veta, att Guds ords tjenare frälsa själar, då de förkunna Guds ord, och jag har redan nämnt, att den, som undfått andliga gåfvor, Den 21 Juni c. m. 385 gåfvor, skall göra redo för det sålt, hvarpå han användt dem. Vi må derföre icke förtänka dem, hvilka upträda på andliga konventiklar, att de förkunna Guds ord. De måste det till följd af Guds bud och befallningar. Dessutom hafva vi intet annat att rätta oss efter än Guds ord, och hvad det föreskrifver måste vi i allo fullgöra. Om vi stifta lagar emot Guds ord, så komma vi derigenom på skam.
Den i dem rådande hufvudsatsen är afskrifven ur en annan nådig Dom, gifven den 13 April 1829 och införd i det under titeln af Ny Lagsamling utkomna arbete, som innehåller lag, författningar och prejudikater. Orden lyda der, såsom i 1851 års Dom, att »all afhandling, innefattande ömsesidig förbindelse, för att elter lag vara gällande, måste vara sådan, att vid bristande fullgörande å ena eller andra kontrahentens sida lagens biträde må kunna äskas och erhållas för uppfyllande af hvad aftaladt blifvit»; och en omyndig fråndömdes äfven då, hvad han af en fullmyndig person sig betingat. Afven då hade Hofrätt och Underrätter dömt annorlunda och ansett aftalet vara för den hillmy ndiga förbindande. — 24 — Domslut af denna beskaffenhet kunna således ytterligare vara att förvänta; och den. som känner de redan gifna, kan taga sig till vara. Ölyckan är dock, att det är omyndiga, sorn behöfva vara underrättade, emedan det alltid är deras fördel, som lider, när fullmyndigas förbindelser till dem tillintetgöras; och man kan icke hoppas, att omyndige i allmänhet, eller ens deras rådgifvare, följa lagskipningens gång. Oftast uppgöras deras angelägenheter efter det obildade förståndet och på sin höjd någon liten lagkunskap. Men det obildade förståndet fattar aldrig, hvarföre en fullmyndig persons förbindelse till en omyndig icke skulle gälla; och då man lika förgäfves härom rådfrågar den beskrifna lagen; lärer det alltid komma att hända, likasom hittills, att de omyndige blifva de lidande, så framt ingen ändring i lagskipningen till vägabringas.
M:ts Propos. blefve antagen. Jag erkänner visserligen att Hr Lallerstedt sagt, det han vederlagt mig, men sjelfva detta faktum måste jag bestrida och anser det icke bevisadt, derföre att jag vid de gemensamma öfverläggningarne, då tiden redan var långt framskriden och 10 å 12 personer endast närvarande, icke upptog till besvarande hvad han yttrade. Nu finnes icke öfver dessa gemensamma sammanträden något protokoll fördt, hvaremot E. o. Ad:s protokoll således skulle förvara ett dylikt påstående, somjag genom min tystnad skulle synas medgifva. Jag nödgas derföre i största sammandrag förnya hvad jag då yttrade, för att dermed ådagalägga att jag icke blott icke blifvit vederlagd, utan icke en gång kunnat vederläggas, emedan mitt yttrande var grundadt på offentliga handlingar. Jag började dermed: att likasom i den Svenska Reg.-Eormens 16:de § religionsfrihet vore oss tillförsäkrad, så innehåller i ännu vidlyftigare måtto den Franska grundlagen en försäkran otr religionsfrihet för alla Franska medborgare. I detta afs:de är friheten i Frankrike sä obegränsad, som den kan vara, men man har der förstått att genom andra lagar helt och hållet tillintetgöra den frihet, som genom grundlagen är medborgaren tillförsäkrad. Början dermed skedde då code pénale antogs. Jag citerade ur den lagen 291 :sta artikeln, som säger att ingen samling af mer än 20 personer, hvars ändamål är att sammankomma på alla eller bestämda dagar för att sysselsätta sig med religion, litteratur, politik elier andra ämnen, får bildas utan särskildt tillstånd af styrelsen samt endast under vilkor att de underkasta sig de fordringar, som vederb:de myndigheter finna för godt föreskrifva dem. 294:de artikeln tillägger derefter: hvarje individ, som utan särskildt tillstånd öfverlemnar sitt hus eller särskilda delar deraf till hållande af sammankomster, äfven annars tillåtne, eller till religionsöfningar, fälles från 16 till 200 frs böter.
Dixi et salvavi animam meam. Mer har jag ej kunnat göra; min öfvertygelse är emedlertid uttalad, och förblifver jag dervid. Den 21 Juli. Föredrogos StatsUtsk:s d. 19 dennes f. m. på bordet lagde mern. N:d 230, i anledn. af återremisser å utlåt. N:o 141, ang:de låneunderstöd för upbyggandet af den nedbrunna delen af staden Lidköping samt verkställandet af den nya tomtregleringen derstädes; och N:o 231, i anledn. af återremisser å utlåt. N:o 158, ang:de ett lån för ålerupbyggandet af den nedbrunna kyrkan i Lidköping. R. o. Ad. beslöt att, med vidblifvande af sina uti dessa frågor förut fattade beslut, lägga förevar-.de mern. till handlingarne. Föredrogos och biföllos SlalsUtsk:s nedannämnde d. 19 dennes f. m. på bordet lagde utlåtin och mera.: N:o 232, ang:de sökt anstånd med ränteoch kapitai-inbes talningarne å de för hamnbyggnads-arbetena i Cimbritshamn beviljade lån; N;0 233, i anledn. af väckte motioner om odlingslån åt innehafvare af mindre jordegendomar och lägenheter; N:o 234, i anledn. af väckt fråga om en utredning för jemn förandet af nuvar:de
Att sådant icke varit händelsen, ådagalägges nogsamt deraf, att anvisningarna på ereditiven, hvaraf behofven hufvudsakligen blifvit föranledda, hvarken till tiderna eller beloppen varit för Fullmägtige i förväg kända, hvarigenom möjligheten att en sådan beräkning på förhand uppgöra, och att i följd deraf kunna lånenegociationerna längre förut vidtaga, varit Fullmägtige betagen; vid ett sådant förhållande hafva Fullmägtige i sättet och vilkoren för dessa låns upptagande valt den väg, som Fullmägtige ansett närmast befordra ändamålet: lånens erhållande emot så låg ränta, som naturen af så beskaffade lån, hvilka, enligt gifna föreskrifter, borde ställas på längre förfallotider, med Riksg.cont., men icke långifvarén, förbehållen rättighet af en kort uppsägningstid, möjligen kunde medgifva. I afseende på lånet i silfver, motsvarande i millioner i Svenskt specie, hvars upptagande blifvit åt Fullmägtige uppdraget, nar Utsk:s pluralitet, efter gjord framställning af Fulfmägtiges, efter dess åsigt, klandervärda åtgärder i denna del, ”yttrat den öfvertygelse, att Fullmägtige vid detta tillfälle väl uppfyllt ordalydelsen af de föreskrifter, R. St. deni gifvit, men ändock icke befordrat R. St:s afsigter med det nit oell den omtanka, som af Fullmägtige kunnat förväntas. Om och i hvad måtto någon underlåtenhet i nit och omtanka vid ifrågavarande låneoperation kan med rättvisa och billighet Fullmägtige tillvitas, eller icke, derom är det mig ej tillständigt att på detta rum fälla ett omdöme; men då Utsk. med framställningen härom förenat det vitsord, ntt Fullmägtige uppfyllt ordalydelsen af de dem af R.
Ständer ville bevilja två tredjedelar af anläggningskostnaden, eiler 720.000 R:dr, hälften såsom anslag och hälften såsom län på möjligast bästa vilkor; inom Borgare-Ständet: al Herr C. Bohmansson, hvars motion (N:o 180) innefattar anhållan att, ifall anslag till någon bibana beviljas, för bibanan Hessleholm—Christianstad må erhållas ett sådant lill belopp af 270,000 R:dr, motsvarande en fjerdedel af anläggningskostnaden, samt lån på fördelaktigaste vilkor för hälften af samma kostnad, 540,000 R:dr — eller ock så, att detta sammanlagda belopp, 810,000 R:dr, må såsom lån utgå på så förmånliga vilkor som möjligt; inom Bonde-Ständet: af Riksdagsfuilmägtigen Sven Nilsson från Christianstads län, som (uti motion N:o 298) föreslagit att, såvida anslag lemnäs till någon så kaliad bibana, sådant beviljas äfven till byggandet af den ofvannämnda till eli belopp af 360,000 R:dr, Bih. till B. St. Brot 1862 <å 1863. é Sami. 1 Afd. 2 Band. 4 Haft. 3 18 StatsUtskottets Utlåtande N:o 88. och lån 360,000 R:dr, eller tillsammans 720,000 R:dr, så att två tredjedelar af projekterade kostnaden erhålles antingen såsom anslag eller lån. Enligt till * Utskottet öfverlemnade handlingar, har för ifrågavarande jernvägsanläggning inom orten bildat sig ett bolag, grundadt på 1 1,800 aktier, hvardera å 100 R:dr, af hvilka 7,878 aktier, motsvarande tillhopa 787,800 R:dr, eller mera än två tredjedelar af den beräknade kostnadssumman, redan blifvit tecknade.
Maj:t föreslagit, anvisa ett till 4,000 R:dr R:mt ökadt årligt anslag till understöd för Trädgårds-föreningens i Slockholm elevskola. 24:o Till Utskottet äro från Rorgareoch Bonde-stånden remitterade följande, inom bemälda Riks-stånd väckta, motioner, nemligen: af Herr Oskar Schenström, hvilken, jemte förmälan, hurusom inom Skaraborgs län en förening bildat sig, hvars hufvudsakliga syftemål vore att sprida håg för trädplantering och trädgårdsskötsel, dels genom att ,bereda tillgång på ädlare trädslag och buskvexter m. m., dels genom att förskaffa fri undervisning i hithörande ämnen åt dem, som dertill visade håg och fallenhet, anhållit att, då omförmälda förening icke kunde komma i någon mera gagnande verksamhet med mindre densamma erhölle medel för inköp af härtill passande jord, Rikets Ständer för nyssnämnda ändamål måtte för en gång bevilja ett anslag af 5,000 R:dr B:ko; af Riksdagsfullmäktigen J. M. Lundahl från Skaraborgs län, som, med afseende å de stora olägenheter, allmogen, synnerligast åboer å kronooch kronoskattehemman inom nyssnämnde, Jönköpings och Kronobergs län, finge vidkännas af åker jordens stenbundna beskaffenhet, och enär, efter motionärens förmenande, denna omständighet utgjorde det väsentligaste hindret för jordens tillbörliga häfd och införandet af ett förbättradt åkerbruk i dessa trakter, hemställt, att anslag' till premier för stensprängning i åkerjorden inom berörde län måtte beviljas till belopp af 18,000
Man eller Qvinna, der hon Enka ”är, eller giftoman å mös vägnar göra Förord ’’sig emelian före ägtenskapet; då skola de det ”skriftligen och med tvenne vittnen upprätta, ”innan vigsel sker. Ej må Förord göras om ”annat, än makarnes giftorätt, eller till förfång 33för dem, som bättre rätt till egendomen adert ’tid hafva. — Ägtenskaps - Förord skall öppet ”ingifvas till Hatten i den ort, der Makarne ”hafva sitt bo och hemvist, eller sätta sig ne”der att bo, i Staden inom åttonde dagen, och ”på Landet å nästa Ting, sedan vigsel skett; 3’Och late Rätten det i Protocollet införas: är ”vigsel å annan ort förrättad, och kan förty den ”lagföljd ej ske, som nu föreskrifven är, då skall ”Förord, inom sagde tid , hos Rätten i vignings”orten företes, och varde det, då Makarne till ”bonings-orten kommit, sist inom en månad i ’’Stad, och å Landet vid det Ting, som näst ”efter tre månader infaller, till rätter Domstol ”ingifvit, med bevis af Rätten i vignings-orten, ”att det der företedt varit: är ej med förord ”så förfarit, sorn nu sagdt är; vare det kraftlöst. ”Hvar, som begär, äge att hos Rätten undfå ”del af ägtenskaps-förord.3’ Detta varder dock till Riksens Höglofl. Ständers vidare granskning vördsamt öfverlämnadt. Stockholm den 13 April 1818- Lag-Utskpttets Betänbanden. Riksens Högloft. Stunders Lag-Utskotts Betänkande , rörande förslag till ändringar uti 7.de Capitlet Rättegångs-Balken, hvarigenom dess förra stads*anden, tillika med Kongl. Förordningenj den 15 October 18I0, angående vissa omständigheter i afseende å Inteckning i fast egendom kommo att till deras verkan upphöra. Jemte det Kongl. Maj:t, uti Nådig Proposition den ig:de näst!idne Februarii, till Riksens Högloft.
Juslitiae-Departcrnentets Expedition} Öfver» och Under-Rätter m.- m.- Stockholm den 2 September iöo4* Reservat i 0 ner: Åf Biskopen, Doctor af Wingård v ”Justi tiae-Ministern? anser jag böra vara förman för' hela Juslitise-lönjélningen, eller 1:0 ega beredningen och föredragningen af alla frågor, rörande Grundlag, allmän Eng och Lagförklaringar; 2:0 föredraga alla Justi tiee-Ärenden äfvensom befordringsmål i denna väg; och 3:o hafva inseendet öfver Lagskipningen, Policen, Åklagaremagten och Fångvården. Hans deltagande i Högsta Domstolen bör upphöra, emedan det är irrationell, att ett Konungens Stats-Råd är på samma gång, såsom Domare, oafsätlligt, ulan genom ransakning och dom, eller genom Opinions-JNämndens förvållande. Det är ock öfver en mans höfva att fullgöra dessa amphibiska förrättningar. Genom mitt förslag skulle Ju sl i t ias-Ga 11 ce 11 ere 11 blifva öfverflödig. Till första Stats-Råd och primus inter pares anser jag Ministern för Utrikes Ärendena böra antagas, med benämning af Slats-Canceller. En bör finnas, som, så vidt med våra former kan sararnanstå, motsvarar Conseljens President eller PremierMinistern i andra Länder Jag föreställer mig, alt Grundlagens Stiftare egentligen derföre bibehöllo Hof-Cancellers-Embetet, emedan det förefanns. Imätlningar gålvos'det, hvilka genom intet band, utom godtyckets, äro förenade. Mig synes Erabetet kunna upphöra och förrättniogarne öfverlemnas åt dem, de rätteligen tillhöra. Af Trvckfrihels-Årenden bör således den juridiska delen tillkomma Juslilias-Minislarn, eller Justitia>Cancelieren, om denne bibehålléss samt vården om pressen ingå bland Ecclesiaslik-Föredra - Comiilutions-Vlskotlels Memorial N:o 34" st gandens omsorger. Skulle Konungen anse
Flirstarkta Stats-TJtskottets Memorialj N;0 505, Andra voteringen, (enligt 5:te voterings-propositionen): Den, sorn instämmer i Utskottens af Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Borgare-Stånden gillade förslag, att brånyinsbrånnings-afgiften skall erläggas förskottsvis, och att ingen må ega att, under annat vilkor, brånvinsbrånning utöfva, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, kommer frågan om bränvinsbrännings-afgiftens erläggande förskottsvis att förfalla. Som voteringen utvisat 4g Ja och 70 Nej, så har det ifrågaställa stadgandet förfallit. Stockholm den 27 April i84i. Ank. till Exp. Utsk. den 28 April 1841, kl. knif 3 e. m. Memorial, angående verkställd omröstning, i följd af RiksStåndens olika heslut, i afseende å stämplade pappersafgiften. Sedan Ridderskapet och Adeln, enligt Protocolls-utdrag af den 24 innevarande månad, funnit godt antaga den uti 4:de puncten af Bevillnings-Utskottets Memorial N:o 44, i anledning af Riks-Ståndens skiljagtiga beslut, i fråga om stämplade pappers-afgiften, framställde inbjudning att med de öfrige 5:ne Riks-Stånden sig förena, i afseende å beräkningen af Chartae-Sigillatae-afgiften för Caracters-fullmagter, och, såsom följd häraf, den uti nyssnämnde punct föreslagne voterings-proposition förfallit, hvaremot de öfriga uti Memorialet N:o 44 framställde voterings-propositioner blifvit, med afslag å Utskottets i vissa delar gjorde inbjudningar, af samtlige Riks-Stånden godkände, har Förstärkta Stats-Utskottet, på sått 71 § Regerings-Formen föreskrifver, denna dag öfver sistnämnde propositioner anställt votering i följande ordning: 1 :s ta vo teringen:
Stats-Contorets utlåtande föredraget deri 26 Maji 1824, hvarvid Kongl. Majit förklarade Dess Nådiga vilja vara, att, när Statsmedel förskottsvis utbetalas, redovisning: alltid må af den, som anordningen emottagit, genom verificationers företeende afgif - Bil. i. R. St. Just. Omb.ns Emb.-Bev. d. 4 Nov. 1828. 85 vas, med undantag af de fall, då medel för serskildta, af Kongl. Maj:t kända, behof anvisas, och då redovisningen sker inför Kongl. Maj:l. Äfvensom Kongl. Maj:t biföll Rikets Ständers hemställan, att den för anslaget för oförutsedde militaire utgifter afsätta Summan å fri-Cadetters underhåll må, såsom förskott, emot framdeles ersättning i räkenskaperne balanceras. Hvad Rikets Ständer i öfrigt anmärkt fann Kongl. Maj:t ej löranieda till någon åtgärd. 155. Angående Svenska Sjöfartens skyddande emot Spanska Kapare. Anmäld den 8 Januarii 1824» och lagd till Ilandlingarne. 156. I fråga om inrättande af ett Handels Låne-Contor i Götheborg. Anmäld den 8 Januarii 1824, och lagd ad acta. 107. Angående Höganäs Stenkols-Verk. Anmäld den 8 Januuarii, och communicerad delegarne i Stenkols-Verket lill un - 85 Bil. t. /? St. Just• Oml:n& Emb.-Ber* d. 4 Nov. 1828. derdåiligt yttrandes afgifvande. Bolaget har sedermera hos Kongl. Maj:t anmält, att det med tacksamhet einottagit Rikets Ständers anbud, och att den föreskrifna nya Actie-teckningen i behörig ordning för sig gått. 158- Angående fortfarande af Convoij Commissariatets Creditiv. Anmäld den 8 Jan., och Convoij-Commissariatet underrättadt om innehållet. i5g. Angående begärd ersättning af Allmänna medel för kostnaderna vid tryckningen af Landshöfdingarnes Embetsiungörelser.