Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag förklarar ännu en gång, att jag icke känner, huru förhållandet är med Westerbotten , men jag förmodar att der finnas maDga ställen, der kalk saknas, och då tror jag att det vore menligt, att de, som ej kunna hämta kalk ifrån Gottland, utan måste hämta den från kusten midt emot , skulle blifva tvungne att betala 50 eller 100 procent för en vara till lifvets our.dgängeliga behof. En Ledamot har yttrat, att Kongl. Majrt skulle äga rätt att för vissa orter sänka tullen ; 6a har jag likväl ej fattat Betänkandet. Friherre Wrangel: Jag tror att det fin uas varor, hvilka vissa orter kunna vara mera i behof af än kalk; Säd till exempel. Med samma skäl skulle man då äfven finna, att Westerbotten borde heldre få taga säd ifrån Finland än ifrån Sverige. Hvad angår, att ?44 Den 20 Augusti J. m. Konungsö skulle äga rätt, att för visaa provincer modifiera tullen , så tror jag det ej, men hsn kan sänka tullen , ont han finnér den för hög. Oin den princip vore antagen att handeln skulle vara fri , så att man kunde köpa der man linge för bästa pris , utan afseende på landets producter, sä skulle jag instämma med Grefve Spens; men sorn denna ptincipe ej blifvit följd, utan man tyckts vara ense om den principe att landets producter skola hafva företräde för utlänningens, så tror jag ock , att man med skäl kan bifalla Utskottets förslag. Herr Grefven och Landt Marskalken gjorde proposition till bifall af den å kalk utaf Utskottet föreslagne inkommande Tullprocent. Bifölls. ”Kläder, Gång, Linne och Sängkläder, ”nya af alla namn och slag; Inkommande ”Tuliprocent 50. Utgående Tullprocent 1.” Herr CederfchjÖld, Pehr Gurtaf: Jag hem ställer, om icke 25 procent voie tillräcklig för kläder, gå att det biefve en möjlighet att införskrifva stöflor.
Att hr Hedin trots sina år ännu eger ungdomens Humoristiskt bibliotek, upptagande urvalda och T ä n k nu p å detta o c h allt det öfriga, j a g framstående alster af skilda länders humoristiska fulla liflighet o c h sitt oförbränneliga humör i godt sagt, o c h d u s k a l l få se, att allt blir b r a. » behåll, fick man det angenämaste tillfälle alt konliteratur. Fru Hartman fyra band utkommit, innehållande: Humoresker, Literatur och konst. Teater och. musik. af F. o. Poon Schöntan; Ändtligen! af John som hans systerdotter Elsa var som alltid — fru ett småleende. » D e t skall inte b l i mitt fel, Hartman, d. v. s. förtjusande. Hr HiUberg — Habberton; Skämt och infall, af Josh Billings o m han ej betänker sig två gånger, innan samt Cressg, af Bret Harte. Afsedda att inom » räddaren » — kom med ett väl genomstuderadt han förnyar dagens uppträde. » gediget stycke arbete. Fru Rundberg ha vi ej på den närmare framtiden följa äro arbeten af den store ryske förf. Gogol, egendomligt nog hos oss länge sett så till sin fördel som i Hannas parti. F r u revisorskan R o s e n g r e n afiägsnade sig föga känd, Ernst Eckstein, kär bekant, och Henrik Hon vet att lösa den ganska vanskliga uppgiften med den stolta förkänslan a f den q v i n l i g a Wranér, en af våra egna få, inhemska humorister med en täckt naiv o c h behagfull moderation, som k l o k h e t e n s o c h taktens seger öfver den m a n - och derför särskildt värd alt taga vara på. var ypperligt, på sin plats. liga, råa styrkan. Efterpjesen, en fransk enaktsfars, » Trassel » benämd, är ett gladt upptåg, som eger, om icke Då Viktor Hunter denna d a g k o m in i
Taxerings-komitén, som det tillkommer att pröfva och fastställa afgifter och som sitter först i September, vet icke om fartyget blifvit begagnadt eller icke; sålunda är det klart att det blir pröfnings-komitén, som egentligen kommer att tillämpa denna §, och blir egaren af ett fartyg för mycket beskattad, så är det klart att lian anför besvär. Har då fartyget icke blifvit begagnadt, så är det gifvet att någon afgift icke ifrågakommer. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder yrkats dels bifall till §:n med den förändring, att orden ”det förflutna” infördes emellan ordet »hela» och ordet ”årets», dels §:ns återremitterande, framställde H. Exc. propos. å bifall till §:n med ofvannämnda förändring och, då dervid svarades flere ja jemte ett eller annat nej, förklarade ja hafva varit öfvervägande. § 13. Gr. Mörner: Då det ännu icke är af Ståndet beslutadt, huruvida skeppare, m. fl. uti denna § uppgifne personer, skola på ifrågav:de sätt taxeras, får jag anhålla att denna § måtte återremitteras. Återremitterades. § i4. Gr. Mörner: Då jemväl den §, som bestämmer alla här uppräknade personers beskattning, är vorden af Ii. o. Ad. återremitterad, torde äfven samma åtgärd i afseende å nu föredragne § böra vidtagas. Tilläfventyrs skulle största antalet af de uppgifter, hvilka skola vederbörande handlande eller näringsidkare affordras, blifva öfverflödiga, om man, i likhet med hvad i några andra länder redan är påbjudet och eger rum, stadgade, att, sedan beskattning i behörig ordning blifvit verkställd, resultatet deraf allmängjordes genom tidningarne eller genom anslag å börsen. Återremitterades. § 15- Gr. af Ugglas: 2:dra mom:t af den nu föredragna 15:de §:n är härstädes upptagen uti ordagrann likhet med Adje mom. litt. d. af 7:de §:n, rörande förslag till bevillning för inkomst af kapital eller arbete.
R:dr årligt anslag; hvilken summa Rikets Ständer allt ifrån och med 1819 till och med 1829 lemnat till desse ändamål. Först vid senast löiflutne Riksdag nedsattes denna summa till 5o,ooo R:dr, men deraf komma ock de många klagomål, som från så många orter erfarits, och äfven vid denna Riksdag hörts, om utebtifnn anslag och bidrag från denna fond till redan inledda och såsom nödvändige erkände arbeten, och oaktadt Kongl. Maj:t äfven hade ansett sig på förhand kunna gifva åtskiliige conmuiner och enskilda hopp om allmänt biträde derför. Jag reserverar mig alltså emot den nedsättning af 3o,ooo Rall1 emot Konungens Proposition, sorn Stats-Utskottet föreslagit, osli anser 100,000 R:dr väl vara det allraminsta, som bort anslås, helst då derigenom minst en lika summa från enskilda framkallats tili detta allmänt vigtiga ändamåls befrämjande; samt Stats-Utskottets Utlåtande N:o 291. samt af Riksdags-Fullmägtigen Erik Nilsson från Jemil and: ”‘Emot Högloft. Utskoltets tillstyrkande af 70,000 R:dr årligen såsom strömrensningsmedel, nödgas jag reservera mig. Jag erkänner visserligen nyttan af lättade corn mun icationer, men jag liar trott mig finna, alt en del af de förut till detta ändamål anslagne me* del blifvit ganska ändamålslöst använda, och får såsom exempel derpå nämna den så kallade Djurgårds-canalen, som kostat Staten circa 36,5oo R;dr B:co efter livad jag funnit af Revisions-berätlelserna; det sä ges väl att Lidingöboerna hafva en förmon af denna Canal, men jag tror, att desse öboer äro ibland de lyckligaste i anseende till communicationen med Rikets hufvudstad, utom denna genväg, som de sällan lära begagna.
TjTRAN D E N STORA V A T T E N P A N T O M I M E N i - * - Norrström här o m dagen, livarvid sandpråmar satte på grund o c h bogserångare kolliderade m e d Norrbros stenpelare, bjuda vi i vårt dagsnummer en illustration, s o m visar stockholmarne talrikt församlade på första parkett kring den rörliga scenen i djupet mellan kajerna. Norrström har i alla tider kunnat påräkna stockholmarnes lifligaste intresse; ingen skådespelare å någon af våra teatrar kan glädja sig åt en tacksammare publik än norsfiskaren nedanför Strömparterren, som väfvar u p p sin t o m m a håf ur vatten - hvirflarne. Och skulle en bogserångare ej lyckas arbeta sig uppför strömmen eller, ännu bättre, leka ett litet hafveri, som har något af lifsfarans spänning, m e n intet af dess tragiska följder, då växa stockholmarne liksom u p p ur gatstenarne på Gustaf Adolfs torg o c h hänga klasvis öfver barriérerna. i säll glömska af fädernesland, bostadsbrist, obetalda i D U N 189Ö. — hyror o c h uteblifna dyrtidstillägg för att se, hur d e där nere » klara skifvan ». Panem et circenses var j u lösen i det gamla R o m. Får stockholmaren endast skådespel, är det ej så noga m e d brödet. MEDELTIDSBILDER. AF F Ö R IDUN A. EN KÄRLEKSSAGA. Björkarnas kronor skälfva för höstvinden, gulnade löf knastra under vandrarens fötter, o c h en snart utsinad bäck klagar tyst, m e n bittert öfver ljusa sommardagars snabba flykt. Säg, förstår d u att tyda granens susande o c h prasslandet i björkarnas k r o n o r? Hör d u ej. att den saga, träden förtälja, är brokig och skiftande s o m skogen o m hösten o c h likväl alltjämt densamma. Det är sagan o m människolifvet d e förtälja.
Skolans ändamål är alt göra barnet mottagligt lör undervisning, icke att bibringa det en massa kunskaper. Det kan icke nekas att i Grekland en gång fanns civilisationens vagga; man kan icke göra sig något begrepp om de vishetsskatter, som finnas förvarade inom denna litteratur, utan att hafva inträngt i dess språk. Man kan visst säga att dessa verk äro öfversätta, men det är icke detsamma. Uppstår hos mig vid mognare år lusten att läsa dessa författare på grundspråket, så möta mig nästan oöfvervinnerliga svårigheter. Hos barnet kan man lätt inlära detta alfabet, som är olika med vårt, men för en äldre person är delta ganska svårt, och detta rika språk förblir för honom en sluten bok. Alla dessa ständigt förnyade försök att äta ut de gamla språken, hvad innebära de annat än ett sträfvande att. utrota den klassiska bildningen; man vill börja med att uttränga grekiskan, för att sedermera vid lägligt tillfälle äfven kunna borttaga latinet. Jag har förut nämnt en man, som jag hyser den största vördnad för, och jag hoppas att R. o. Ad. skall med intresse höra hvad han säger i detta ämne. Hans Järta drog sig vid slutet af sin lefnad tillbaka och sysselsatte sig med studier. Han bodde i Upsala, der han gerna meddelade ungdomen upplysningar, hemtade från hans rika erfarenhet. Han yttrade en gång: En af stora idéer, som skapat Sveriges ännu bevarade inrättningar, uttrycker sig i systemet af dess offentliga läroverk, i dessas gemensamma rigtning att bilda ett folk med grundlighet i begrepp och allvar i lynne, i deras jemna stigande från elementarisk öfning af kunskapsförmågan till bestämda kunskaper. De klassiska studierna äro, oberäknadt den öfning för tankeförmågan och den lättnad för bibringande af den grammatikaliska undervisningen de medföra, bidragande till detta mål, och den åsigt, som velat utdöma dem och funnit tiden, hvars vinstberedande värde äfven under 420 Den 17 Mars f. m. barndomsåren man noga beräknat, onyttigt förspilld på dessa studier, dem England, detta företrädesvis praktiska land, fortfarande lägger till grund för undervisningen, torde förr eller senare komma att vika.
Ull. N:o 93.) S. A. K. Genom Nådig Remiss af den 15 sistlidne Februari har E. K. M. till Rikets Ständers Stats-Utskott öfverlemnat en af Protocolls-Secreteraren m. m. G. M. Stuart till E. K. M. den 3 November 1838 ingifven skrift, deruti lian, som, enligt af Kongl. Kammar-Collegium upprättadt Contract af den 1 Mars 1837, under arrende på 30 års tid, räknad från midfastan sistnämnde år, innehafver det uti Solna socken af Sockholms Län belägna Kronohemmanet Neder-Jerfva N:o 2 om frdels mantal, lägenheten Herr-Jerfva derunder inbegripen emot skyldighet att derför erlägga en årlig arrende-afgift af 105 tunnor spanmål, hälften råg och hälften korn, i underdånighet anhållit, dels att, som genom inträffad eldsvåda den 15 Juni 1838 det å hemmanet befintliga ansenliga boningshus hvilket sökanden med betydlig kostnad under näst föregångne år låtit reparera och förändra, nedbrunnit, hvarvid jemväl, med få undantag, alla dervarande möbler och annan lös-egendom gått förlorade, samt då, i följd häraf, sökanden blifvit beröfvad den inkomst, han af det till sommarställe passande rymliga boningshusets uthyrande påräknat, sökanden måtte för den återstående arrendetiden i Nåder förunnas nedsättning uti det åtagna arrendet till 41 tunnor 3 kappar, motsvarande det viel en föregående auction å samma lägenhet erbjudna, men icke antagna, arrendebelopp, dels att, då ifrågavarande egendom under år 1838 lemnat ingen eller högst ringa afkastning, enär, i saknad af boningsrum, arrendatorn då icke kunnat bo derstädes och vederbörligen besörja hemmanets skötsel, hvartill komme, att vårsäden samma år, i följd af ovanligt tidig vinter, blifvit nästan helt och hållet förstörd, E. K. M. täcktes, med afseende härå, i Nåder bevilja sökanden eftergift af hela arrendet för år 1838.
Då det nu är gifvit, att äfven denna utväg icke gäller, så måste nödvändigt ojämnhet uppkomma i betalandet af dess skulder. En del persöner kunna nemligen erhålla valuta för Dis cont-reverserne, under det en annan del mäste ännu gå miste derom. Om derföre Disconten vill göra alla lika tätt, måste den förklara sig i ett lagligt och fullkomligt suspensions-tilistånd, hvilket redan den dag då den upphörde att ;n. fria sina sedlar, bordt taga sin begynnelse Ju längre dermed fördröjes, desstomera äfventyrnr, likaså väl Bankens rätt, sorn en mängd enskildtes. Nu är det Banko-styrelsens ovillkorliga pligt att både bevaka Bankens säkerhet, och tillika gifva Discont-Direktionen bestämda föreskrifter för dess föihållande, och det är tillika säkert, att Banko-styrelsen, i denna dubbla egenskap, både måste se på egen säkerhet, och på en jämn utdelning af rättvisan åt de uti DiscontAffaireine inveklade medborgare, samt tillse, att ej den ena vinner fördelar som den andre saknar. Det följer således deraf, att för ernie n - Banko-Utskottets Betänkanden. 55 mendet af bada dessa ändamål, Banko-styrelsen mäste så fort sorn möjligt, sätta Disconten i det skick, att alla erhålla lika utdelning, antingen den blir full eller icke, det är, försätta Discon. ten i ett lagligt concours-tillstånd. Den enda grund jag ännu bort anföras, emot ett sådant steg, är att derigenom en mängd låntagare skulle nödsakas att genast utbetala sina lån, då de annars äga att småningom, genom insättningar göra det. Om detta vore en nödvändig följd, så skulle jag visserligen draga i betänkande, att yrka min särkildta mening; men jag anser den, långt ifrån att vara nödvändig, tvert om ganska lätt förekommen, endast genom en så långt uppskjuten proklama-dag, att Stäriderne innan dess hinna att besluta orri alla privata Disconters tillkommande öde.
I sammanhang med 3 mom. i förestående procoll af den 23 april, hvilket nu justerades, proponerades att här i socknen, liksom på många andra ställen, en så kallad nykterhets förening måtte inrättas, och ehuru ingen af den församlade menigheten nu anmälde sig till anteckning såsom medlem deruti, så yttrades det den enhälliga föresattsen, att så mycket i hvar och ens förmåga står, motarbeta fylleriet, afhålla sina barn från förtärande af starka drycker, aldrig hedanefter nyttja arrach, ruhm eller så kallad toddy; äfvensom att hvarken sjelfva hitskaffa eller af andra mottaga brännvin till försäljning, uti större eller mindre partier. Sluteligen uppmanades hvarje rättsinnig medlem af församlingen att medelst sjelfvilligt afsägande af brännvin och andra rusgifvande dryckers förtärande, …[?] sine svagare medbröder och der medelst lägga grunden till en förening, som onekligen skall medföra de rikaste välsignelser till närvarande och kommande slägter. In fidem N. S. Edlund 1832 den 10:de junii är förestående protokoll uppläst och erkändt, intyga, Häggenås sockenstuga, på församlingens vägnar: Johan Mattesson. Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protocoll, hållet vid allmän sockenstämma i Häggenås sockenstuga d. 8 julii 1832. § 1. Upplästes, godkändes och underskrefvos kyrkooch fattig-cassornes räkenskaper för sistl. år. § 2. Beslöts, att följande utfattige skulle tilldelas de sedan sista utdelningen öfverblifna kapper korn, inköpte för fattig-cassans medel, nemligen 47 Per Hansson Ferm i Halasjön Torp. Pål Nilsson i Högen Inhys. M. Fjell i Ollsta d:o Pär Olsson i Jonsgård
Har icke allm. opinionen längesedan erkänt, att detta steg var förhastadt? Vi hafva vid 1823 års riksdag sett ett annat dylikt exempel, då riksdagsmannen Rutberg blef föremål fölen motion om utvotering, för det lian gjort ett förslag till förändring af Armeens organisation. Vi hafva dock sedermera sett BondeSt. med mycket lugn hysa Rutberg i sitt sköte. Sådana händelser hafva äfven inträffat i detta Stånd, och R. o. Ad. torde erinra sig, huru Frih. Stael v. Holstein år 1812 blef föremål för en hotelse att kastas ut genom dörren eller fönstret, jag minnes ej hvilkendera vägen. Det numera rådande allm. ogillandet af dessa tilldragelser måtte bevisa, att en annan tid kan komma, då man skall anse sig hafva gjort väl, om man nedlagt ett sådant åtal som detta; och jag förenar mig derföre med de Hrr, som talat för sakens nedläggande, och tillstyrker vördsamt, att R. o. Ad. måtte öfvergå till ordningen för dagen. Hr Dalman: Jag vill icke tvista med Hr v. Hartmansdorff öfver begreppet om hvad sorn verkligen är riddersmannadygd eller riddersmannavärdighet. Det kunde hända, att vi äfven i detta afseende stadnade i olika tankar; men jag är fullkomligt säker, att det begrepp, jag derom gör mig, tillfredsställer mitt eget samvete. Jag vill således icke i något afseende påstå, att Hr v. Hartmansdorff med vett och vilja riktat en personlig förolämpning emot mig genom det sätt, hvarpå han åberopat riddersmannadygd och värdighet; men Hr v. Hartmansdorffs yttrande angrde hvad 3^o Den 3o April f. m. som skulle komma alt sagas i tidningarna, i händelse Ståndet låter denna fråga falla, anser jag vara grundadt på en gissning, den talaren ej bort tillåta sig.
Emedlertid har, såsom nyss sades, Hr Adelborg medgifvit, alt här, bland andra, existerar en art af tidningar, som till sitt innehåll är skadlig och som bör motarbetas; men på sitt vanliga sätt afslår han icke desto mindre ett förslag, som skulle kunna, fastän visst icke alldeles tillintetgöra, dock betydligt hejda skadligheten af denna slags press, derigenom att åt menigheten erbjödes en bättre läsning, som likväl, medelst delgifvande af faktiska upgifter om tidshändelser och hvarjehanda tilldragelser af allmännare intresse, tillfredsställde en numera ganska mycket spridd vetgirighet, eller om man heldre så vill kalla den, nyfikenhet hos allmänheten, äfvensom den ärelystnad, som genom en mera vidgad läsekunskap nu för tiden i folkskolorna inhemtats. Hvad angår den misstro, sora skulle väckas ge - Den 27 September f. m. 349 nora bemödanderne alt motverka illvilliga angrepp å pressens sida, så gäller härom detsamma jag förut sagt i afseende å vådan alt reta motståndarnes hätskhet. Ingendera farhågan får gälla såsom skäl alt lägga armarne i kors oeh förblifva overksam, när man ser klanderbegäret och lättsinnet ständigt ökadt och kringspridt. Den enskildes välvilliga försök alt i sin krets bibringa uplysning och rättelse lemnar jag i sitt fulla värde; de blifva aldrig öfverflödiga, men de blifva otillräckliga, att i vidsträcktare mån gagna, när det vilseledande ämnet sprides genom tusentals organer. Man måste anlita kraften af större omfång och större verkan, motsvarande den häfstång, sora ger fart åt det man vill och bör bekämpa. Hvad jag icke kan med lystnad lemna å sido, är den ogrundade upgift, att officiella, samt af Staten bekostade eller understödda blad egentligen tillhöra despotiska stater; ty då skulle man i och med detsamma påstå eller medgifva, att t. ex. Belgien, hvarest på Statens bekostnad le Moniteur Beige ulgifves, och att Frankrike, der under den s. k. Reslauralions-perioden och under den s. k.
Utskottet har, af alla förenämnde skäl och omständigheter, funnit sig äga grundad anledning tillstyrka att Riddarhus-Kamererarens aflöning må från detta års början bestämmas till lika belopp med hvad Kgl. Maj:t 4 Riddarhus-Utskottets Utlåtande N:o 10. föreslagit för Kamererare i Statens embetsverk eller i ett för allt till 3,500 R:dr R:mt årligen, deraf 1,800 torde böra utgå från Kiddarhuskassan såsom lön, och återstoden, 1,700 R:dr, beräknas såsom arfvoden från öfrige under Direktionens förvaltning ställde kassor och fonder, efter den fördelning Direktionen kan finna lämplig. Stockholm den 21 Februari 1857. Rättelse. Uti Riddarhus-Utskottets Memorial N:o 8, i anledning af Hr Anreps, Gabriel, motion om ett förlagslån från Riddarhuskassan, för utgifvande af Svenska Adelns Attartaflor, pag. 1, 15:de raden nedifrån står: 875 R:dr, läs: »875 R:dr årligen»; 18:de raden står: 7,825 R:dr allt R:mt, läs: »7,875 R:dr allt R:mt årligen». Utlåtande angående väckt fråga om inköp af ett brandfritt skåp till förvarande af Riddarhusets Genealogier. Hörsamt Memorial. Uti ett till Ridderskapet och Adelns Protokoll afgifvet anförande har Hr Ehrenhoff, Gustaf Herman, väckt det förslag: att som, i händelse af eldsfara inom Riddarhuset de genealogiska tabellerna, pä sätt de nu äro förvarade, svårligen kunna räddas, Ridderskapet och Adeln måtte besluta att ett brandfritt skåp, lämpligt för inrymmande af dessa tabeller, på Riddarhus-kassans bekostnad anskaffas, hvilken motion föranledt ett yttrande af Hr Anrep, Gabriel, hvari han väl understödjer motionen men tillika hemställer att med afgörandet deraf måtte anstå till dess Höglofl.
Borgen, örn Löftesmäns ansvarighet för, å Skuldsedlar; Motion, rem. lill Lag-Utsk; S; 1230; Bor - i 383 Borgerskap* om förändrad classificatioli af Stockholms, till Bevillnings utgörande, m. m.; Motion, rem. till Bevillnings - Utsk. s. 1228* Borg-Bätterire > om upphäfvaiide af Öfre och Nedre &c, , Lag - Utskottets Betänkande, återrem. af Borgare * Ståndet. s.i3o^. Borås * om Byggnadshjelp för Staden; Motion, renn till Banco-Utsk. s. i23o, Boskapsskötselns uppmuntran, om nödiga medels anslående till; Motion, rem. till Bancooch Ekoiiömi-Utsk. s. 1270. Boskillnad, om ändring i Conciirs-Lagens Stadgande* angående; Motion, rem. till LagUtsk. s. 1197. Boställen, angående befrielse från skyldigheten att nybygga och underhålla dlus å Kyrkoherde^; Motion, rem, till Ekonomi-Utsk. s. 1290. — otti nödvändigheten af Ekonomiska besigtningar å Kyrkoherde-; Motion, rem. till Ekonomi-Utsk. s. 1290. Boställe om, för Häradshöfdingen i Barne, Wiste och Kållands Häraders Domsaga; Motion, rem. till Stats-Utsk. s. 119c). >— för Krono-Fogden i Sollentuna &c. Härader; Motion, rem. till Stats-Utsk. s. iao3. •—* för Fjerdingsman; Motion, rem. till Ekonomi-Utsk. s. 1204. *— om Husesyn å Öfver - Officers*; Motion, rem. till Lag-Utsk. s. 1226.
Nu ser han att allt det svåra ännu återstår att göra en andra gång, han sjunker nästan ihop för den upptäckten, men snart får hans öga glans igen – det är fantasien och viljekraften som återvända från sin himmelsfärd. Men det tycks som om de hämtat med sig något af fjällörnens spänstighet, ty han reser sig vigt som en ung gosse, stryker sig öfver pannan och går med säkra, energiska steg öfver gårdsplanen till terrassen. Där möter han pensionsföreståndarinnan och ber henne om sin räkning ännu i kväll. Han är besluten att resa i morgon bitti, säger han. Vid dinern ser han igen fru d’Ottange, som hälsar på honom med ett litet löje af hemligt förstånd, men han förblir stel och allvarlig utan att kunna förmå sig att besvara det. Hon ser förvånad och envist på honom en stund, men han undviker hennes blickar med ett så tydligt uttryck af lidande, att hon hör upp med sin uppmärksamhet och börjar i stället ett forceradt glädtigt samtal med sina grannar. Dinern förefaller Klercken ofantligt lång. Han brinner af otålighet att genast få gå upp på sitt rum och ställa sina saker i ordning för afresan. Så snart han fått sig en bit af steken, gör han sin ursäkt, skjuter sin stol från bordet och lämnar bordssällskapet med en bugning, hvilken han riktar specielt till fru d’Ottange. Hon svarar på den med stora, undrande ögon och en frågande nickning, som betyder: hvad tänker ni nu göra för dårskaper igen, min stackars vän? När Klercken kommit upp på sitt rum, tager han ifrigt ihop med sin kappsäck och gör den i ordning på en half timme. Sedan ringer han på uppasserskan och ger henne order om att bli väckt i god tid följande morgon för att hinna med morgonsnälltåget norrut. När det är gjordt, faller han trött ihop i sin länstol. Det är som om han uträttat ett arbete så kolossalt, att han aldrig i lifvet ännu gjort motstycket. Han kan icke låta bli att beundra sig för det, fast han godt vet att en annan skulle finna hela hans hjältedat mycket obetydlig, icke större än den, som första bästa skoborstare på ett hotell kan utföra på hälften kortare tid.