Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Infanteriets och Kavalleriets organisation, i anledning af Kongl. Maj.Is Nådiga Proposition angående grunderna derför, om rättighet för den indelta soldaten eller rutaren till tidigare afsked, samt om arméens vapenöfningar och under-oflicers-bildningen: B. V. 463, 535, 539, A. 540, E. 699. Införsel för skatterätts-fordran i krono-säteriet Olstorp i Skaraborgs Län, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition i fråga om sådan: B. II. 297, 531, 535, A. 535, El 613. Inhemsk kredit, om jernvägs-fondens förstärkning medelst sådan; motion af Herr Garl Gustaf Danckvardt: se Motioner. Instruktion, förslag till ny sådan för Riddarhus-Direktionen och Riddarhusets tjenstemän: B. V. 636, 656, 657, A. 657, 658. — för nästkommande Riksdags Banko-Utskott, angående: B. V. 442, 458, 507, A. 507. Instruktionen för Landshöfdingarne samt de vid Läns-Styrelserna anstälde tjenstemän, i anledning af väckta motioner om ändring i vissa delar af nämnde Instruktion, och om förenkladt expeditions-sätt inom samma Styrelser, m, m.: B. I. 508,511; II. 4, A. 4. Instruktionen för Rikets Ständers Revisorer af Statsverket, i anledning af väckta motioner angående ändring i vissa delar af nämnde instruktion: B. II. 155, 158, A. 158. Instrumental-förlossnings-konst, i anledning af väckt motion om ändring i föreskrifterna rörande barnmorskas rättighet att utöfva sådan: B. I. 509, 512, A. 512. Internationel litterär eganderätt, i anledning af väckt motion om antagande af en lag derom: B. IV. 273, 361; V. 40. A. 40.
Det välsignade Buchara, emirens hufvudstad, räknar 80- à 100,000 invånare och är en af orientens egendomligaste städer. Intet europeiskt fördärfvar detta intryck. Gatorna, som äro krokiga, smutsiga och så trånga, att två arbor ej kunna köra förbi hvarandra, erbjuda hela serier af pen-selfrestande motiver. Basarerna, som likna hvälfda stentunnlar, äro mycket rika, och man finner där äfven gamla, dyrbara manuskript och böcker, vapen och mynt, konstföremål o. d. Buchara är en utomordentligt viktig handelsstad, och bland dess köpmän finner man representanter för alla Centralasiens folk. Perser, tatarer, sarter, tadschiks, kirgiser, turkmener, hinduer, afganer uppträda här i en brokig blandning på gatorna i sina hemlands dräkter. 360 moskéer och 100 medresséer eller andliga högskolor skåda från alla delar af. staden ned på ett otaligt virrvarr af tvåvånings lerhus. Här och där ligger midt i staden èn kyrkogård och bidrager om sommaren till att förpesta den redan osunda luften. Emirens palatser utmärka, sig för en viss prakt, men kunna på intet vis mäta sig med schahens. I afseende på landets styrelse har emiren icke mycket att säga, ty i verkligheten är det Rysslands diplomatiska agent, herr Lessar, som är dess styresman.x 68 EN RESA FRÅN TEHERAN TILL KASCHGAR. Samarkand, som på Alexanders tid kallades Marcanda, och sedan 1868 är i ryssarnes händer, sönderfaller i två delar, det sartiska med 30,000 och det ryska, guvernörens residens, med 3,000 invånare. Dess läge är hänförande vid den klara Sarafschanfloden, och det är omgifvet àf en särdeles rik vegetation. I den sartiska stadsdelen ligga de timuri-diska ruinerna, hvars blåa kupoler och smäckra minareter sticka upp bland grönskan och husen och synas på långt håll.
Ridderskapets och Adelns rättighet att å frälseegor anlägga krogar; N:o K), i anledning af väckt fråga om anläggning af en köping i Wittsjö by af vestra Göinge Härad och Christianstads Län, samt inrättande af ett PoslContor derstädes; N:o 20, i anledning af väckt fråga, om inrättande af ett nytt Stift, bestående af Gestrikland, Helsingland, Herjeådalen och Medelpad; N:o 2i, i anledning af vackt fråga om Stapelstadsrätt för Staden Falkenberg; N:o 22, i anledning af väckt motion, om utlåning af BekladnadsCassornas medel; N:o 23, i anledning af väckt motion, om begagnande af Stenkol till eldning å Ångfartyg, i stället för ved; N:o 24, i anledning af väckt motion, om öppen rätt att i Staden Sigtuna anlägga Fabriker och om frihets-år för dylika anläggningar; N:o a5, i anledning af väckt motion, om förflyttning, af Gästgifveriet i Skiltingarurn lill Wimmerby Stad; N:o 27, i anledning af väckt motion, om utvidgad frihet för Presterskapet alt få Embetsbref till Kongl. Majrts Befallningshafvande genom Kronobetjeningens försorg fortställde; N:o 29, i anledning af väckt motion, angående verkställandet af arbeten för Kongl. Flottans i Carlskrona behof; N:o 3i, i anledning af väckt motion, om meddelande af så beskaffade privilegier för Trelleborgs by, som medlöra rättighet att hålla öppna Salubodar; och 102 Prot. Utdr. d* 24 April \83\* N:o 32, i anledning af väckt motion, alt Beväi ingsynglingarne icke mätte samlas lill vapenöfning, förr än de uppfordras lill Riktis försvar. S. D. bifölls efter ånyo skedd föredragning, Bevilln ngs , Lagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens Betänkande i\:o i, i anledning af Herr Gu t af Montgommerys motion, angående bnin vinsbränningens inställande. S. D.
Utskotten någon ytterligare föreskrift i detta hänseende icke erforderlig; hvadan Utskottén hemställa, att nämnde förslag icke må till någon åtgärd föranleda. >s \ •* \v> 'nv Vidkommande slutligen påståendet, att en af folkskolelärare-seminariernas föreståndare skulle i skol-revisionen deltaga; så och då denna revision, enligt ordalydelsen i Skol-lagens 5:te sektion ”är satt öfver elementarläroverken, " och egentligen har till uppdrag att undersöka, huruvida någon afvikelse från den för sagde läroverk utfärdade skolordning egt rum, äfvensom att föreslå de vid dem nödiga förbättringar, torde, så länge omfattningen för skolrevisionens verksamhet icke i vidare mån utsträckes, någon förändring i revisionens sammansättning icke heller böra förordnas. Utskotten hemställa alltså, att motionen äfven i denna del måtte lemnäs utan afseende. Slockholm den 17 Augusti 1854. 4 Lag• tamt Allmänna Bisvärsoch Ekonomi-Utikottem Memorial, N:o AS. Ank. till Exp.-Utsk. den 17 Aug. 1854, kl. 7 e. m. Memorial j i anledning af åter remiss af Utskottens Betänkande N:o 18, öfver väckt motion om förnyelse af stadgandet i 52 § af Kongl. Resolutionen på Allmogens Besvär den 29 Juni 1752, angående rättighet för allmogen att till Rikets städer få till försäljning afföra den afvel och de varor, dess hemman af sig kasta. Berörde Betänkande har Hedervärda Bonde-ståndet, enligt Protokolls-utdrag den 11 i denna månad, till Utskotten återremitterat; men som samma Betänkande blifvit af öfriga Riks-stånden bifallet och tre Stånds mening i frågor af förevarande art utgör Rikets Ständers beslut, lärer något yttrande i anledning af återremissen från Hedervärda Bonde-ståndet icke erfordras; hvilket Utskotten härmed skolat hos nyssbemälde Riks-stånd vördsamt tillkännagifva. Stockholm den 17 Augusti 1854. STOCKHOLM, tryckt hos N. MAECU8, 1854.
Intet således åt alla våra husmödrar, som ha sin lilla verkningskrets gifven och alls icke vilja ha den utvidgad, men väl kunna behöfva en liten uppmuntran eller en och annan vink för sin i vårt lif så djupt ingripande och aldrig tillräckligt påaktade gerning. Ingenting heller för hustrurna, som, nöjda med sin lott och sin ställning, mera tänka på att behålla och göra det så godt de kunna för den man, de med förtroende redan valt, än på att göra sig oberoende och skapa sig en ställning på helt och hållet egen grund. För alla dessa vill Idun vara en kärkommen och omtänksam vän och rådgifvare. Men icke ensidigt, om jag har förstått utgifvarens mening rätt. Tvärt om, de moderna rörelserna och sträfvanden a skola få sin belysning, de sociala spörsmålen sin behandling och äfven de vigtigaste af dagens händelser » hemma och ute » torde i sammanträngd form komma att meddelas, på det de af vårt kön, som ej hafva tid eller lust att läsa igenom de stora tidningarna, dock måtte hållas à jour med hvad som händer och sker. Och så läkareråd och husliga råd samt skönliteratur till förströ- else i familjekretsen, när vi sitta kring qvällslampan, och mycket annat smått och godt, som du nog så småningom får del af. klok qvinna på sin tid, och då för tiden utöfvade qvinnorna i allmänhet betydligt större inflytande på reformationsverket, än de någonsin tillförene gjort beträffande kristendomens utbredande. Sålunda brefvexlade han flitigt med ingen mindre än sin mäktige motståndares, kejsar Karl den femtes egen syster, drottning Maria af Ungarn, äfvensom med en annan förnäm fru, friherrinnan Argula af Grumbach, hvilken ej blott var den ifrigaste anhängare af den nya läran, utan äfven blef af stort inflytande på Luthers giftermål med Katarina von Bora. För öfrigt bör man ej glömma, att Luther i sin » älskade Käthe » hade en hustru vid sin sida, hvilken ej blott var en dugtig och huslig maka, utan derjemte en högt bildad qvinna, väl skickad att vara följeslagerska åt en sådan man som Luther. Med ett ord — Idun vill riktigt bli vår egen tidning.
Det hufvudsakliga af de invändningar Under-styrelsen uti förevarande fråga framställt, torde med det anförda vara bemött, men oanmärkt torde icke böra lemnäs föreställningen att en förändring i den afsedda syftningen skulle i den allmänna opinionen nedsätta Bankens tjenstemän. Korporationens anseende lärer i sjelfva verket föga bero derpå, att kameraleller annan embetsexamen af dess medlemmar aflagts, hvilket ock bestyrkes deraf, att hvarken mindre eller mindre berätligadt anseende tillerkännes samhällsklasser och yrkesidkare, som annorstädes än vid universiteten inhemta! bildning och duglighet. Med uteslutande af sednare punkten i § 50, om infordrande af Under-styrelsens yttrande öfver ansökningar till anställning såsom extra-ordinarie tjensteman, föreslår alltså Utskottet följande stadgande: 23:o. Tdl extra-ordinarie tjenstemän inom Banko-verket ega Fullmägtige att, i mån af behof, antaga skicklige och lämplige personer; börande dock vid ansökan om anställning företes intyg om allagd sådan examen, som fordras för att såsom studerande vid rikets universiteter antagas. Med åberopande af hvad ofvan i punkten 10:o rörande Tryckeriföreståndaren och Sedeltryckarne föreslagits, hemställer Utskottet att, i stället för hvad nu i 51 och 52 angående nämnda konstidkare samt antagning al Vaktbetjening är före skrifvet, följande må stadgas: 24:o. Öfvervaktmästare, tillika Brandmästare, samt nödig vaktbetjening tillsättas medelst konstitutorial af Fullmägtige. Verkställande Direktör eger att, i samråd med Chefen för Revisions kontoret, utse och antaga extra vaktbetjening. 36 Banlio-Utskottets Memorial N:o 44. Med uteslutande af hvad § 53 innehåller, angående Under-styrelsens beslut i befordringsmål samt besvärs anförande öfver dylika, torde berörda § i öfrigt få bibehållas oförändrad, så lydande: 25:o.
Då jag derföre ser en privat man bo i ett nära Furstligt palats; då jag i detta palats ser forgylda och med siden beklädda divaner, oltomaner , imperialsängar och i öfrigt de dyrbaraste möbler af alla slag, samt dessutom ett bord sorn dignar under de läckraste rätter och de finaste viner, så tänker jag naturligtvis, och det vöre inconsequent octa Bevillning^- Ui slottets Betänkande N:o 5. 29 oartigt att tänka annorlunda: här bor en rik och mägtig man, sorn måste hafva god tillgång att erlägga årlig Bevillning, för all denna herrlighet-. Man invänder: hvar och en bör lefva efter sitt stånd; och hvad som är öfverflöd för de lägre, är blott tarflighet för de högre. Jag medgifver det, och inser allt för väl, att Statens högste Embetsman, hvilka äro skyldige att representera, måste föra en viss yttre prakt; men desse höge Embetsman och desse verklige Excellencer äro ganska få emot desse många, hvilka, ofta ringa både till kall och börd, lefva som Excellencer, och det är i synnerhet desse senare, som lefva förnämt och stort, hvilka böra årligen och hederligen betala för denna fåfänga och för denna yppighet, äfven derföre att de genom sina efterdömen bereda en viss luxe, sorn smittar nedåt och går ifrån dass till dass ända ned tilt dagakarlen. Man påstår att all öfverflöds-afgift bör förkastas, emedan den alltid mer och mindre blir orättvis; i sin tillämpning. Jag svarar: nästan alla våra beskattnings-författuingar hafva mer och mindre samma fel, och min öfvertygelse är och har länge varit, att den fattige, relativt till sina tillgångar, merendels betalar mera än den rike, stundom mångdubbelt. Man påstår ock, att ett dylikt beskattnings-system för öfverflöds-artiklar leder tili mångå chicaner, rättegångar och inqvisitoriska åtgärder. Jag medgifver det, men felet ligger då vanligen ock till en början hos den som söker eludera Författningen och icke är redlig i sina uppgifter.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla 101 §. Ropades starka ja, blandade med nej, hvarefter II. Ex. förklarade, att ja öfverröslat nej. 102 §. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Jag anser Utsk:s i denna § gjorda tillstyrkan icke vara på sådane skäl grundad!, att samma § bör bifallas. Om det en och annan gång befunnits, att pastorer innehaft mera än 50 r:dr i cassan, så har troligen detta varit förorsakadt deraf, att medlen icke hunnit utlånas, eller ock har denna incassering skett till bestridande af större förestående utgifter. Då deremot upplyst blifvit, att pastorerue ofta äro nödsakade att gå i förskotter innan medel hinna inflyta, så är i min tanka de i denna § gjorda anmärkmr så mycket mindre grundade på skäl, som böra verka till bifall å samma paragraf: Hr von Rosen: Jag tillstyrker afslag å denna punkt, äfven af det skäl, att densamma egentligen innehåller ingenting, enär de orden ”så framt sig göra låter” deruti ingå. Hvem, utom kyrkoherden, kan väl controllera huruvida möjlighet förefunnits till medlens utlånande? Det kan ingen tvinga folk att låna, som ej vilja låna, och skulle någon försumlighet å pastorernas sida härutinnan äga runi, så äro församlingarne i min tanka de mest competenta att bedömma en sådan. R. o. Ad. afslog 102 §. 103 §. i Gr. Posse, Erik Arvidsson: I anledning af det beslut, 544 Den 27 November e. m. sorn R. o. Ad. fattat, alt Revisorerne icke borde befatta sig med kyrkorues räkenskaper, tyckes skäl vara alt alsia denna 103 §. Fril). Cederström: Mig synes det vara ganska orätt, att föreslå åtgärder lill bestämmelser af räkenskapsformer inom våra provinser, pä grund af de former, sorn för delta afseende iakltages i andra provinser. Då K.
För sjöförsvarets ordnande hafva Rikets Ständer, utom de under rikssLateus femte hufvudlilel uppförde anslagssummor, beviljat nedanstående, till ständiga behof icke hänförliga, anslag, hvilka, efter Kongl. Stats-kontorets reqvisitioner, böra utbetalas af Riksgälds-kontoret under åren 1848, 1849 och 1850, med en tredjedel under hvarldera åfet, nemligen: l:o för fullbordande af nya dockbyggnaden i Carlskrona åttioåttåtusen femhundrasextio riksdaler, eller 29,520 r:dr årligen, häruti inberäknadt det utaf 1848 års anslag redan utbetaldta belopp trettontusen femhundra riksdaler; 2:o för nybyggnad af en ångkorvett eller tvänne ångbogseringsfartyg, trehundratusen riksdaler eller 100,000 r:dr årligen; 3:o till anskaffning af stenkol för flotlaus behof, tiotusen riksdaler eller 3,333 r:dr 16 sk. årligen; 4:o för bombkanoners och projektilers anskaffande, tretliotretusen sjuhundra riksdaler eller 11,235 r:dr 16 sk, årligen; 5:o för reparerande och förändring samt anskaffning af gevärj tretiolusen riksdaler eller 10,000 r:dr årligen, häruti inberäknad den summa af 2,500 t:dr, som i afiäkning å 1848 års auslag redan utbetalts. § 76. Jemte andra för allmänna arbetens befrämjande vid denna riksdag beviljade statsbidrag, hafva Rikets
(Se Rikets Ständers Skrifvelse till Kongl. Maj:t af d. 10 Oclober 180g, Kongl. Majrts i följd deraf gjorda Nådiga Proposition till Rikets Ständer om medel att verkställa den föreslagna Götha Canal-anläggningen, af d. 10 November 1809, och Rikets Ständers svar af d. 22 Februari 1810, alla förutgående och föranledande kungörelser opi upprättandet af det Den 26 Mars e. m. så kallade Götha CanalBolag). — Huru visar oss erfarenheten i detta afseende, att man hos oss och i andra länder behandlat sådane Canal-företagj framkallade af Staten genom enskilta Bolag? — Böljar jag med Frankrike, finner jag en mängd Canaler, dels började under Napoleon, dels först under närvarande Regering bragta å bane, till hvilka Regeringen och Hamrarne — i det på kapitaler mycket rikare Frankrike — genom stora fördelars beviljande framkallat enskilt biträde. Jag har just för mig ett arbete, innehållande bestämda upplysningar i detta ämne. Jag finner der t. ex. CanalMonsieur, som fullbordar en redan till två tredjedelar af Napoleon färdiggjord Canal, öfverlemnad åt enskildt Bolag, som tecknat 10 millioner Francs. Regeringen beviljade detsamma 5 procents ränta, ett premium af 25 procent förfallit efterhand genom årligt utdragande af visst antal actier, och inkomsten för 99 år af Canalen. På lika sätt har Regeringen genom stora fördelars beviljande, utom säkerhet förränta å actie-capitalet, framkallat enskilta Bolag för anläggning af Canal du Duc d’ Angouleme , Canal d'Aire a la Nassée, Canal d’Arles a JYoue, Canal des Ardennes, Canal du Bourgogne, Les Quatre Canaux &c., och har dessutom Regeringen iklädt sig ansvaret för Canalernes fullbordande med de anslagna medlen, så att, då brister visa sig, FinanceMinistern redan för - Den 26 Mars e. m. i43 lidet år förekommit Kamrarne, alt man för att belacka dessa brister måste föråri83o vara beredd på ett tillskott af 3o millioner Francs.
Jag tillstyrker således bifall till Utsk:s betänk. Fortsättningen af detta mål uppskjöts till eftermiddagsplenum. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. J; till 2 e. m. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Den 3 Februari e. m. Tisdagen den 3 Februari 1835. Plenum kl. 6 e. m. Fortsattes den på f. m. i dag började pröfningen af StatsUtsk:s utlåt. N:o 4°5 öfver anmärkn:r vid betänktna N:ris 366 och 367 öfver K. M:s propos. om låns upptagande till hypotheksinrättningars befrämjande, samt Riksdagsm. And. Danielssons i anledn. deraf gjorda särskilda förslag. Hr Rosenblad, Rernh.: Då på f. m. ett skarpt och orättvist yttrande blifvit fäldt om den ifrågavar. K. propos:n, och detta yttrande undgått en annan värd talares uppmärksamhet, som i andra delar till besvarande upptagit Hr Cederschjölds anförande, anser jag mig till en början böra yttra några ord härom. Hr Cederschjöld har sagt, att den K. propos:n vore stridande mot tankelagarna, och till stöd för detta påstående framdragit 2:ne saker: för det första, att lånet, enligt K. propos:n, skulle upptagas på enahanda vilkor, som vid sista riksdagen bestämdes, ehuru dessa, elter talarens förmenande, voro af den beskaffenhet, att något lån utan förlust icke kunde erhållas. Till bevis härom har talaren åberopat, att dä Riksg.cont., enligt de vid sista riksdagen stadgade vilkor, blott skulle få 92 proc. af capitalet, men de enskilda låntagarne ej skulle vidkännas någon rabatt, fanns ingen tillgång till ränta och amOrtissement för de 8 procent, hvartill Riksg:scont. förskrifvit sig utöfver det erhållna beloppet.
Om man beräknar ett visst antal Officerare och Underbefäl med manskap för stora Flottan och beräknar exercis och öfning derefter, huru vill man då försvara, att man sedermera kastar ett stort antal befäl, som man afser för Skärgårdsflottan, på stora Flottan. Denna mängd Skärgårdsflottans Officerare, som icke hafva behof af en sådan öfning, hindra ganska väsendtligt öfningen för stora Flottans befäl, som derigenom förlora i tjnnstduglighet. Derförutan visar oss erfarenheten att stora Flottan alltid slukar den lilla, ehuru väl den lilla är fullt lika nödig för vårt försvar, som den stora. Tjugu Angkanonbåtar, som K. M. föreslår i Sin Nåd. Propos, att vara färdiga till 1872, äro i sanning en ganska obetydlig förstärkning af Skärgårdsflottan. Ängkraftens användande har gjort roddbåtarna numera utan värde, odugliga till krigsbruk, hvarför något mera borde göras för Skärgårdsförsvarel. För öfrigt må man betrakta denna sak från hvad synpunkt som helst, så tror jag det vara bäst, om Skärgårdsflottan hade sin egen Stat och serskilda anslag. Med anledning af hvad jag redan haft äran yttra och mycket mera som härtill borde läggas, så tror jag för min del en omorganisation af Flottan vara nödvändig. Hvilket antal skepp vi rätteligen borde äga, tilltror jag mig icke bestämma. Egde vi 6 Linie-ångskepp med nödiga andra fartyg, alla i tjenstbart skick och en derefter lämpad Corps af befäl och manskap, så tror jag vi skulle göra mera gagn med denna flotta, än den vi f. n. äga. Häraf följer icke, att de anslag K. M. äskat, kunna derför f. n. förminskas, emedan ångans användande på krigsfartyg är oundgängligt behof, och vi för sådant ändamål i alla fall måste bringa vår Flotta till 6 Linieskepp med propeller. Men för framtiden borde det äskade förslaget vara tillräckligt, och vore genom denna princips uttalande åtminstone vunnit det syftemål, att man bestämdt visste, huru många skepp man borde äga och underhålla.
intet till mig! Nåja, inga bref äro goda bref, och jag får nöja mig med tiduingarne. Posten, Dagbladet och Idun med Modetidning. Nå, det var bra, så att jag kan få min nya klädning riktigt modern. Och så är det väl slut på berättelsen i det här n u m r e t. » Och medan de öfriga öppnade sina bref, kikade hon mellan bladen i fdun och var snart på stå- ende fot fördjupad i läsningen. Efter en stund lade hon ifrån sig tidningen och sade med en liten belåten suck: » Den slutade bra » samt gick därefter att få del af de öfrigas post På golfvet bredvid grefvinnans plats syntes embalieringen till hennes paket, ett par tjocka pappskifvor och en hop omslagspapper. Den gamla damen v a r djupt försjunken i läsningen af ett långt bref. Framför henne låg, stödd mot knyppeldynan, en ovanligt stor fotografi. Elsa fattade denna med båda händerna och höll upp den framför sig. » Har Nils skickat den här? » frågade hon och tilllade lifligt: » En så förtjusande flickal Hvem är det? » Grefvinnan dröjde ett ögonblick och svarade sedan med låtsadt lugn: » Det är hans fästmö, Isabella Gutheimer. » » A h », ljöd det från systrarnas läppar. Modren väntade en stund, men då ingen sade något vidare återtog hon sin läsning af brefvet. Elsa lade tillbaka porträttet och gick ut till sitt rum. Slutligen var brefvet genomgånget, det sammanveks omsorgsfullt, och grefvinnan tog åter porträttet i betraktande. » Det gick således ändock därhän , sade hon med en suck, oviss om den gällde själfva saken eller den strid hon förutsåg. » Vill du ej se på hennes porträtt, Blenda? » tillade hon. Dottern reste sig lydigt o c h gick fram samt mottog bilden. » Nå, hvad tycker du? » frågade den gamla med någon oro. » Hon är utmärkt vacker », ljöd det lugna svaret. » Det är ett österländskt utseende. Kanske hon är judinna? » » Ah, hvad tänker du på. » » På civiläktenskap och kontrakter och allt det där, som j u hör till giftermål mellan olika trosbekännare », sade flickan med ett mörkt leende.