Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nämnden beslutat, skall till ekterrättelse lända. kj wä i Nämndens beslut ändring nägorstädes sökas, ver sä banda skulle, att Nämnden satte ut värdet bögre, än ak ersättningstagande ^ikadt, eller lägre än ak ersättningssk^Idig medgikvet varit; gälle doek beslutet, bvad desse personers rätt angär» icke i det, som strider emot deras äsämjande." § 20. "Vill egare ak jorden eller lägenbeten klaga deröfver, att Iian ieke varit i mälet stämd, eller vill annan klaga pä den grund, att ärendet ieke blikvit enligt H 1 krän predikstolen eller genom allmänna tidningarne rätteligen kungjordt, eller vili nägon klaga olver kättens pröfning ak jäk emot den, som i Nämnden suttit, eller pästär nägon eljest, att vid Nämndens sättande ej sä tillgätt , som nu köreskrikvet är, den talan wä, sedan Nämndens beslut är efter H 18 parterne meddvladt, i Hök-Katten köras genom besvär, inom den tid, som i 25 vsp. 5 H kättegängs-kalken sägs. Varder den talan gillad, korkalle all verkan ak Nämndens beslut, sä vidt det pä klagandens rätt verkar, oeb körordne vok-kätten, att Nämnd än^o sättas skall, kj mä vok-kätten till pröfning upptaga jäk, som ieke vid vnderkätten ^ppadt varit, innan Nämnden sitt beslut gak. Olver Idok-kättens beslut mä klagan körss, i den ordning ken köreskrikver." , § 21. "Var part krän kätten borta, när Nämnden valdes, oeb vill ban sedan viss, att ban dä bade laga förfall, oeb att ban ej kunde gifva det katten tillkänna, stände bonom klitt att, inom en mänad derefter, ä sin vederpart till samma kätt uttaga stämning; gitter ban, sedan sä stäwdt är, be - z - Long/.
1 allt fall torde den omständighet förtjena afseende, att i samma mohn som Tullafgifterne från det ena året till det andra förändras, måste äfven handelsspeculstionerne underkastas hinder och tvång, då vid skeende införskrifningar Tul - 2X2 Den 28 Juni i f m. lens rätta belopp ej kan med tillförlitlighet calculeras. Icke mindre opålitlig blefve den af Utskottet föreslagne anstallt, att genom besigtningsmäns tillkallande, genom JuryDomstolars pröfning och sluteligen äfven genom offenteliga Auctioner bestämma Tullafgifternes belopp på sådane varor, hvilkas värde ej kunde på ofvan anförde sätt utrönas, eller som ej voro i Taxan specificerade, I Stockholm och Götheborg, der under seglationstiden angifningar och förtullningar måste utan uppehåll fortgå, så framt ej alltför stora hinder i handel och sjöfart skola uppkomma, skulle svårligen en controll kunna verkställas, som medförde så mycken omgång och tidsutdrägt, och i de fleste mindre Stapelstäderne, der en inskränkt rörelse gjorde densamma verkställbar, blefve den säkerligen i de fleste fall utan åsyftadt ändamål, i synnerhet vid de tillfällen, då Besigtningsmännen saknade den kännedom, som fordrades för att bedöma varans verkeliga beskaffenhet, hvilket fall troligen skulle på flere ställen inträffa. Den mångåriga erfarenhet man äger om förhållandet i denna del vid förekommne frågor om värderingar af förbrutne dömde, till införsel ej tillåtne, varor, skulleidetta ämne kunna tjena till någon upplysning för alla dem, som, med nit för saken, draga i betänkande, att alltför mycket räkna på verkan af en opinion, med hvars grundsatser det anses öfverensstämma, att Tullförsnillarens företag med stränghet beifras, un - Den 28 Junii f. m. 2i5 der det att Lurendrägaren gynnas eller atmin; stone med skonsamhet behandlas.
Men sedan jag nu fått del af Herr Nordenskjölds munteliga anförande till Protocollet nämnde dag, sådant det till vederbörligt Utskott kommer att aflemnas, och det således lärer böra anses åtminstone af honom justeradt, finner jag mig skyldig mig sjelf, och ännu mera det Stånd jag har den äran tillhöra, att inom samma rum, der man IO Den 19 Mars f. m. velat angripa mig, besvara detta besynnerliga anfall; utan att likväl ingå i scientifika detaljer äf ämnet, eller sådana, som endast ligga under administrationens pröfning och afgörande, Som förfaltare har jag underkastat mig allmänhetens dom. Som Medborgare och Riddersman ställer jag mina tänkesätt och mitt förhållande under denna samlings, och är sjelf för ingen del skakad af det vanmägtiga försöket att på min person kasta en digtad skugga, Oväntadt var det mig, att i den förstnämnde egenskapen här framkallas; och lika förvånande var det, att hos en man med afgjord praktisk erfarenhet i krigsyrket, sakna nödigt lugn att förstå, hvad han förmodligen läst, nemligen den skrift lian bedömmer. Detta lugn väntar jag hos de flesta af mina Läsare, För dem behöfves ingen ytterligare uttydning. Men förde många, som troligen aldrig läsa sjelfva af handlingen, anser jag mig böra, till förekommande af misstydning, äfven med obehaget, att bär åter upprepa, hvad jag förut yttrat, en gång för alla förklara hvad jdenna tydligen innehåller, nemligen; 1:0
/) att, då större eller mindre del af beväringsmanskapet till vapenöfning i fredstid uppbådas, den ordning skall dervid iakttagas, alt de, sorn höra till första klassåldern, först utgå och derefter de öfrige klasserna elier Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.-Vtsl.ottrns Betänkande, y-.o 5. Aldein, de yngre klasserne framfor de aldie, lills del anlal är fvhlt, som hehofvet fordrar; hvaiemol, när beväringsmanskapet lill tjenstgöring i krigstid uppbådas, af alla klasserne de, sorn undergått vapenöfning, först må klassvis uttagas i den ordning, sorn här förut är sagd, och sedermera de, sorn lill höra reserven, likaledes efter samma ordning deni emellan; 'yrde Den på Gottland antagna oell upprättade allmänna beväring kommer att i dess nuvarande skick fortfara. Och som de sålunda uttalade grunder för beväringsskyldighelens utgörande, dels i hvad de afsåge landets fördelning i vissa områden för utgörande af beväringsmanskap serskildt för armeens och serskildt för flottans behof, dels ock i fråga om sältet och ordningen för uttagandet af viss del utaf beväringsmanskapet inom samma eller serskilda ålders-klasser, äfvensom dess indelning till vapenöfning eller annan tjenstgöring innefattade ändring uti de för utskrifningssältet och inrättningen af allmänna beväringsmanskapet förut stadgade grunder, har Kongl. Majrt i nåder velat inhemta Rikets Ständers yttrande i berörda hänseenden.
Alla öfrige Riksdags frågor utgå fran Rik. sens Ständers plena. De kunna, enligt 56 §. Regerings-Formen, efter remisi kill Utskott, därefter bordläggning, däruppä möjligtwis ny remisi och ny bordläggning, ofelbart afgöras inom fä plena wid samma Riksdag, dä de blifwit wäckta. Äro besia upgifter ur Grundlagarne rigtige, sä kunna wäl alla desie g:ne fla,ch allmänna frågor j öfrigt lika behandlas, nemligen äterförwifas, läggas en och kwa gänger pä bordet, antagas elier förkastas, emedan intet hinder kan wara emot anwändningen af lika principer för dem alla, i alla de fall bär Lagen ej sädant förbjuder? men i afseende pä stället, hwarifran någondera stags frägan fär uigä och tiden dä den får afgöras, kan, efter min uppä de nysi anförde lagens stadgande, grundahe öfvertygelse, ej ett lika, utan ett aldeles stiljaktigl behandlingssätt aga rum. Häraf mäste äfwen följa, att om i ett och samma Ii> Den 3 Julli. samma betänkande förut hwilande GrundlagS-fragor aro med nywäkta sammanblandade, sä kan, i afseende pä den för hwardera flaget stadgade elika afgörinas lid ieke hela betänkandet wid en och samma Riksdag definikift behandlas; äfwensom af samma skjäl nemligen liden en redan beredd G undlags-fräga icke kan såsom andra allmänna frågor nied förändringar antagas, emedan förändringar innebära nya frägor, hwilka ej wid en föregäende Riksdag warir beredde. Sä har jag förstått wära grundlagar, mine Herrar, denna förklaring, som synes mig winna ett stöd deraf, ait Ridderstaper och Adeln antog min pä besia principer grundade conira proposition, mä för min rakning stä antecknad i Högloft.
— Nio 1. till Rikets Ständers Stats-Utskott, angående Stats-Verkets tillstånd och behof. I. B. 13. — NiO 2. angående uphörande af den åtskilliga hemman åliggande skyldighet alt utgöra dagsverken in natura lill Kungsgårdar och andra kronolägenheter. I. 48. R. 123. VI. B, 324, 397. VII. 144. A. 146. X. U. 162. A. 246. XI. E. 3. — Nio 3. angående anslag till erforderliga ersättningar för beredande af rättelse uti Salpeter-hjelpens beräkning inom Kalmar, Krono - ( 143 ) bergs och Jönköpings Län. I. 48. R. (23. V. B. 257, 325, 341. A. 362. VI. É. 11. Propositioner och Skrifvelse!', Konungens Nådiga. — N:o 4. angående Statens medveikan för anläggande af jernvägar i landet. I. 49. R. 127, 258. XI. B. 373. XII. 63, 127, 167, 193, 249. A. 289. XIV. II. 48., 168,200,210. A. 241. XV. E. 20. A. 61. — N:o 5. rörande anslag till ombyggnad af Nockeby bro, å vägen emellan Slockholm och Kongl. Lustslottet Drottningholm å Lofön i Färentuna Härad af Stockholms Län. I. 48. R. 123. VIII. — N:o 6. i fråga om förmedling af räntan för lägenheter å förra kronoparken Strandskogen på Öland. I. 48. R. 124. III. B. 186, 191. Å. 200. — N:o 7. i anledning af väckt fråga om inbetalning till Rikets Ständers Riksgäldskontor af en mot köpeskillingen för f. d. Hofbageri-egendomen i Slockholm svarande summa af Myntverkets tillgångar. I. 49. R. 127.
Vidare inrättades, för ' beredande af arbetsförtj änst å t bil.- dade kvinnor, By-692, för ~wzs7mif~zing och öfversuttning (1863), hvilken sed. flere år kan sägas hafva en betryggad tillvaro. Den lifliga uppmärksamliet, som fralnkallades i hela den civiliserade världen af M. Dunants broschyr .Un souvenir de Solferino »: torde äniin vara i friskt niinne. Reslirifningen på de gräsligheter, slagfältet företer efter en batalj, föranledde, som inan vet, samnian~allandet af den första internationella sj ~~kvårdskongresse~~ i Genkve (1863). D: r Sven Sköldberg, som deltog i dess förhancll.ingar, nfgaf diiröfver en redogörelse, hvilken lifligt anslog Sophie och föranledde henne att med den diidkraftiga ent~~siasni, som iitnlarkte henne, d % en ny ide fick insteg i hennes sinne, gifva form &amp; t tanken att bilda en sjukvårdsfbrening i Sverige. I ett referat af d: r Sköldbergs berättelse, som %terfinnes i tidskriftens 6: te häfte, uttalar hon så- l ~ ~ i i d sin a åsikt och sina önskningar: F ö r vår del, ehuru varmt intresserade för ~enkverkon~ressens. storartade förslag och öfvertygade, att Sverige f~timcleles skall lc~mna ansluta sig där. till, yrka vi dock ifrigt pa, att vi ej nia ' gå » öfver ån efter vattens, ej utom våra egna gränser uppsöka 1.iclanden o&amp; olyckor att afhjälpa, innan vi beslutit oss för att i första rninmet lindra dem, som mer än en gång hotat och i en kanske föga dägseii fraintid kiiniia drabba oss själfva, Hvad vi skulle vilja förorda ar därföre: l: o en på fosterländsk grund byggd frivillig sj~&amp;vårdsförening för vår egen arme och frivilliga vapenstyrka, 2: o ett knslntande af denna förening till den stora internationella B.
Klockan blef nio, hon blef half tio och närmade sig slutligen tio, men ingen pastor syntes till, och dörren förblef stängd. Man undrade, först tyst, sedan alt mera högljudt öfver orsaken till den långa väntan, och ju mera man i de olika grupperna utbytte tankar därom desto mera förvånade började minerna bli. Slutligen tog Salmela Heikki, som med största otålighet väntade ett berömmande ord af pastorn för sin vackra idé med flaggan, mod till sig och stretade upp längs hörnpålen under pastorns rum, som låg ut öfver sluttningen och därför några fot öfver marken. Utmed den smala, utskjutande listen vid golfvet praktiserade han sig sedan, hållande sig med händerna vid fönsterkarmen, ett steg åt sidan och kastade en blick in i rummet. Hans ansikte fick ett skrämdt uttryck och händerna släpte genast sitt tag så att han tungt föll till marken. Hvad har du för dig? frågade hans far strängt. Han satt på en stubbe nära till, språkande med fredsdomare Tuhkala och märkte först nu, hvad sonen tagit sig före. Pastorn är sjuk, svarade pojken med häpen min. Han ligger på golfvet. Ah hm, hostade fredsdomaren. Han anade genast hvad det var och uppmanade därför Salmelahusbond att komma med honom in och se huru det var fatt. Dörren var stängd inifrån, men endast med hake, hvarför Tuhkalas knifblad utan svårighet öppnade den. I det inre rummet låg pastorn ganska riktigt på golfvet nära tröskeln. Han är död, hviskade Salmelavärden häpet. Var inte rädd, svarade fredsdomaren, han kvicknar nog till igen. Därmed gick han fram till pastorn, som var iförd sin prästrock och tydligen ämnat sig ut då han föll, och klef med ett långt steg öfver den liggande kroppen samt såg sig omkring i rummet, medan Salmelavärden från dörren tog en öfverblick af situationen. Full är den f n, sade Tuhkala, i det han pekade på det mindre kruset, som kommit dagen förut och nu låg tomt på golfvet invid pastorns bädd. Ur det stora kruset med nattvardsvin hade han också sökt hälla något i muggen, men om för att användas i kyrkan eller för att skölja ned whiskyn med, kunde åskådarne inte afgöra.
Nå, då ger jag de unga tu min välsignelse. Kom hit nu min lilla Majken. Vet du, att jag är alldeles uttröttad, jag har blåst hela dagen derborta hos Mäster Nilses. Der har gått friskt till i dryckjom... Så ... var inte rädd (han drar henne till sig). Hvad tror du väl jag tänkte, derborta skiljd från dig? Jag trodde att du längtade och sörjde efter mig; Det var ej sannt, det ser jag, då jag är hos dig här, Ty kall är lilla vännen och skyggt dess öga är. Sin vän skall man ej dömma, så tänker alltid jag. Man får sin kärlek tysta för tvångets hårda lag. Mitt hjerta är så sorgset, min själ är så betryckt, Min moders stränga blickar, mitt öga göra skyggt. TIONDE SCENEN. DE FÖRRA. LÖJTNANT HENRIK GYLLENSTORM, uniformsklädd. OLOF (lemar hastigt Majken och gör MAJKEN. (Mel.: Folkvisan »Om dagen i mitt arbete»). Gud bevare nådig Löjtnanten! GYLLENSTORM. militärisk helsning). Tyst för all del God afton Majken ... är fröken här? 21 Nej, inte ännu... MAJKEN. GYLLENSTORM. Min Gud Hela verlden drager sig hitåt för att höra Bellman, som lär vara här ... hur skall hon komma in bara Jag vågar ej ledsaga henne... Jag smög mig genom salen utan att någon märkte mig ... de voro alla så sysselsatte och din mor var ute... Om jag blott visste hur Eva skulle komma in hit. Herr Bellman har sjelf gått ut för att hemta nådig fröken, men jag vet ej hur hon bara skall komma genom salen ... här skall vara bal i afton... Allt värre och värre... Hvilket vågspel jag narrat henne till. (Till Olof) Nå, hvad gör du här? Detsamma som nådig Löjtnanten, fast jag ej har vågat komma samma väg för att träffa min hjertas kär. Vi äro således kamrater i lycka och olycka... Nå, du har väl ingenting att frukta? hvarför kommer du på smygvägar?
Utsk. har också ansett att det icke vore rättvist att den ena skulle få understöd och den andra icke, ty icke lärer väl någons mening vara att alla ansökningar örn kruts erhållande skola beviljas och har derjemte föreställt sig att vederbör:de myndigheter skulle komma i en ganska obehaglig ställning om de ouphörligt skulle få pröfva hvilka ansökningar om kruts erhållande skulle förtjena mesta afseendet. Med anledn. häraf har Utsk. yttrat, såsom af dess utlåt, inhemtas, att det ”utan att vilja i någon mån klandra de hittills i sådant afseende efter K. M:s Nåd. förordnanden vidtagne åtgärder” anser sig böra tillstyrka den meromtalta underd. skrifvelsen. Jag ber att få fästa Hrr:nes upmärksamhet derpå, att då nu jernvägsanläggningar eller andra dylika större företag komma att ega rum och dessa möjligen få tillskott af Staten, så kan det icke vara skäl att dessutom, genom kostnadsfritt utlemnande af krut gifva dem ett annat tillskott från Statens sida, hvilket icke varit på förhand pröfvadt. Då man fördelar Statsanslag lill åtskilliga « Den 1 Februari e. m. 207 dylika arbeten, så bör man väl veta huru mycket det ena eller andra får. Om nu till det ena företaget, utöfver hvad som blifvit ät detsamma vid en sådan fördelning tillslaget, gifves ett tillskott af krut, söm alldeles icke är någon obetydlighet, så har detta fått ett plus, sorn om man vetat det förut, kanske bade föranledt att man gifvit åt detsamma ett mindre tillskott af Statsmedel. Jag vågar således tro, att den af Utsk. föreslagna skrifvelsen hvarken kan vara skadlig eller olämplig. Icke heller finnér jag att någondera Statsmaktens värdighet derigenom blifver för nära trädd, ty det synes mig vara ganska rigtigt att, då det är fråga om sådana saker, som röra hushållningen, man noga afväger äfven, de minsta detaljer; jag anhåller således om bifall till Stats Utsk:s förslag i denna punkt. Herr Fåhraeus, Olof Immanuel: Lika med Hr von Troil bar jag inom Utsk. varit skiljaktig från pluraliteten. Jag bar icke kunnat anse de dispositioner, som af R.
Jag ber ali få fästa upmärksamheten derpå alt del icke äi sagdt, att del skulle beliöfvas en kontrollör för hvarje fabrik. Utsk. har också i sill förslag (ill lagstiftning icke heller utgått ifrån den grundsatsen att det ovilkorligen skulle finnas en sådan för hvarje, ulan man har trott alt flera fabriker skulle kunna ställas under en kontrollörs upsigt och om man vid de mindre fabrikerna föreskrifver att sprithållarne skola vara så stora, att de berymma flera dagars tillverkning, så är det klart att ju mindre fabriker, dess flere kunna ställas under samma kontrollörs upsigt. Det är icke sagdt att en kontrollör ovilkorligen behöfver dagligen vara på stället. Vidare har Frih. von Kraemer sagt alt förslagets slöra värde har visat sig deruti, att både stora och små bränvinsbrännare äro misnöjda. Ja! det är visserligen sannt, att tvänne negativa äro jakande, men jag hemställer dock huruvida detta kan vara fördelaktigt för förslaget, och om det icke varit lyckligare, i händelse man kunnat vinna sitt hufvudsyfte genom en lagstiftning, sådan att både stora och små bränvinsbrännare hade blifvit dermed belåtna. När det likväl icke varit möjligt, att sådant åstadkomma, så tror jag det rätta är, alt så litet som möjligt, gå den enas och andras verkliga eller förmenta intresse för nära och söka att göra missnöjet så ringa som man möjligtvis kan. Detta tror jag vara rätta sättet att gä tillväga. Hr Hjärne har trott alt skälen för nedsättning icke skulle kunna tagas ur någon annan grund än den nuvande bränvinsbrännarens intresse och att man dermed åsyftar att skona bränvinsfabrikanterne ifrån besvären att göra om sin redskap. Hr Hjärne, som sjelf har idkat bränvinsbränning, borde känna, att en ny pannas insättande är en så underordnad del af sjelfva kostnaden för ett bränneri, att ingen bränvinsfabrikör derpå gör afseende, och det förundrar mig att detta skäl kunnat framställas af en man, som gör anspråk på att känna näringen. Hr Braunerhjelm fästade upmärksamheten på ett skriffel eller tryckfel i min reservation.
Jag tillstyrker fördenskull, alt till den förändring Utsk. föreslagit måtte fogas det stadgande, att om någon vill tillägga omyndig något gods genom gåfva eller testamente, bör anmälan derom göras hos domstolen, som förordnar huruvida den omyndiges fader eller moder eller någon annan person bör under förmyndareansvar emottaga egendomen, och alt blott i det fall ett sådant förordnande är meddeladt, förmånsrätt må äga rum. Härigenom skall bedrägerier i detta hänseende kunna förekommas. I afseende å faddergåfva har Utsk. föreslagit, att den bör hafva förmånsrätt äfven ifall faddergåfvan icke finnes qvar i dens bo, som densamma emottagit. Lagen är tydlig och klar, alt der egendom finnes i boet och hörer annan lill, skall den derifrån uttagas; faddergåfva hörer annan till och skall således uttagas in natura; men så snart den är förvandlad lill penningar, blir den en fordran, hvarför förmånsrätt ej synes böra äga rum. I afseende på redactionen får jag göra en anmärka. Uti ( §:n förekommer, att förmyndare hvart 3:dje år skall tillställa gode männen sluten räkning. Hvad med ordet ”sluten” egentligen menas kan jag ej rätt förstå. Menas dermed en a fs lutad räkning? Jag skulle tro det; ty en sluten räkning är motsatsen af öppen; och är räkningen i denna mening sluten, d. v. s. förseglad, så kan elen icke granskas. Uti 2 Jin omtalas ersättning till gode männen för nödiga kostnader: men hvem skall betala dessa kostnader? Skola gode männen hafva ersättning, så böra de äfven veta, huru de skola få densamma, och någon auetoritet finnas, som tillser att alla sker rätt. Antingen bör man utesluta detta stadgande aug:de kostnaderna, eller också bör Utsk. bestämma huru med betalningen bör tillgå. Frih. Cederström, Anders: Jag vill nu icke upptaga till besvarande de anmärk ;r, som blifvit gjorda mot Utskts betänk., då jag inom Utsk., dit detsamma troligen Den 22 Augusti f. m. återförvisas, blir i tillfälle att yttra mina tankar deröfver. Endast i afseende på Frill.
Cederström att sig med honom förena, i hvilket fall nemi. alla de, sorn vidhålla Frih. Cederströms enskildhet om tiden, äfven skulle gå in på Frih. Palmstjernas önskan i sjelfva saken. Bien nu är frågan, huruvida R. o. Ad. och den majoritet, som jag hoppas skall förklara sig för Hr Skoguians ide', finnér någondera af dessa utvägar lämplige, eller om R. o. Ad. helt enkelt behandlar saken så, att om icke Friherrarne Palmstjerna och Cederström vilja jemka sig till hvarandra, så anställes först votering emellan deras förslag som contra-propos., emedan ja-propos. redan är afgjord. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att då Frih. Cederström yrkade, att endast en del af hans förslag må inflyta i contra-proposm, så blefve deraf en följd, alt om vid voteringen denna propos. vunne bifall, Utsk:s hemställan, utan annan förändring än i afseende på tiden, blefve bifallen. Frih. Raab: Jag anhåller vördsamt att få upptaga den af Frih. Palmstjerna uppgifna propos. till contra-propos. II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att han följaktligen borde utröna R. o. Ad:s vilja i detta afseende, och derföre finge hemställa, om R. o. Ad. lii föl le, alt första delen af Frih. Cederströms förslag, såsom han begärt, må intagas i contra-proposm. Ropades starka nej, blandade med ja. H. Ex. hemställde vidare, om R. o. Ad. ansåge det af Frih. Palmstjerna uppgifna förslag böra införas i contra-proposm. Ropades ja; hvarvid dock Den 14 Januari f. m. 203 Frill. Cederström anmälde sig och ytlrade: Jag skulle icke förmoda, att R. o. Ad. är i tillfälle att kunna besluta, att den af mig framställda fråga icke skall komma under votering, då del är jag, som begärt votering.
Motionären yttrade blott hvad han önskade, men icke något om sättet, huru denna önskan skulle verkställas. Sedan jag nu haft tillfälle att derom med honom samråda, tager jag mig friheten föreslå att den ifrågavar. tacksamhels-betygelsen för H. Ex. Hr Gr. De Geer mätte frambäras genom 6 ledamöter af detta Stånd, t. ex. 1 Grefve, 2 Friherrar och 3 Adelsmän, hvilka Hr Frih. o. Landtm, torde behaga utse. Hr Aminoff: Joli. Fredr.: Någon ofullständighet i min motion kan jag icke medgifva, emedan mitt förslag innehåller, att R. o. Ad. behagade utse vissa af dess ledamöter, som skulle frambära Ståndets tacksamhet till H. Ex. Gr. De Geer, men sedan Hr 356 Den 5 Mars f. m von Hartmansdorff återtagit sin begärda bordläggning, instämmer jag med honom i den nu gjorda framställningen. I anledn. häraf yttrade H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, all sedan il. o. Ad. redan, till följd af Hr von Hartmansdorffs begäran, hvilken ej heller nu blifvit uttryckligen återkallad, beslutat att Hr Aminoffs ifrågavar. motion skulle hvila på bordet, denna fråga icke nu syntes kunna företagas till afgörande, utan borde blifva hvilande till nästa plenum. Iir von Hartmansdorff: Hr Frih. o. Landtm, liar uttalat sin mening på samma sätt som jag upfattat saken. Sedan motionen med Ståndets samtycke blifvit lagd på bordet, tror jag mig icke kunna återkalla min anhållan derom.