Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jemlikt Kongl, brefvet den 17 Juni 1845 och i följd af Rikets Ständers beslut, biel" Kolonien S:t Barthelemy ställd under Sveriges allmänna drätsel och förvaltning »från nys berörde år»; och då Revisorerne trott det vara af allmänt intresse att lära känna i hvad mån stats-verket för nämnde Kolonis förvaltning fått vidkännas särskilda utgifter, — 281 — hafva Revisorerne, efter verkställd utredning, låtit upprätta nedanstående tablå, utvisande det bidrag, staten från och med 1846 till och med slutet af revisions-året fått lemna för betäckande af den årligen uppkomna bristen i öns förvaltningskostnad: Riksmynt. Utgörande i medeltal för hvarje år 18,200 R:dr Runt. Under den af Rikets Ständers Revisorer nu verkställda granskning af stats-verket hafva Revisorerne måst erfara huru svårt, för att ej säga omöjligt, det är icke allenast att fullständigt genomgå dessa digra, i omfång och mångfald årligen tilltagande räkenskaper, hvilka Revisorerne fått sig tillställda, utan ock att med tillbörlig noggrannhet öfverse och granska öfriga delar af stats-förvaltningen. Visserligen äro Revisorerne, jemlikt instruktionen, berättigade att få del af de utaf vederbörande verk och myndigheter till Kongl. Maj:t afgifna underdåniga berättelser, äfvensom, när framställning derom göres, de protokoll, som föras vid handläggningen af de inom embets-verken förekommande ärenden; men den för Revisorernes sammanvaro bestämda tid är alltför kort för att Revisorerne, all flit oaktadt, derunder skulle medhinna att taga erforderlig kännedom om ifrågavarande i allmänhet ganska vidlyftiga handlingar. Derigenom måste ock inträffa att mången gång frågor af vigt och förtjente af särskild uppmärksamhet blifva förbigångne, likasom det ofta nog torde bero af en tillfällighet när några så beskaffade ärenden göras till föremål för Revisorernes pröfning.
För min del skulle jag tro, att den ”tillfälliga” opinionen kommer på Utsk:s räkning, emedan jag hoppas, att ett Gonstit.Utsk., som tolkar grundlagarna så, sorn det nu var. gjort, aldrig mer kommer att framträda. Hr Cederschjöld, Pehr Gust.: Jag får tillkännagifva, att jag inom Utsk. reserverat mig emot betänk., och jag beklagar, att man inom Stånden väl talar vidt och bredt emot Utsk. och klandrar detsamma, men likväl icke vill begagna sin grundlagseriliga rätt att nedsätta Utsk. till dess behöriga underordnade plats, samt på egen hand afsluta frågorna. Vid sådant förhållande synes det vara föga värdt att komma med stora ord, hvarpå ingen handling följer. Gr. Horn, Claes Fredr.: Jag vill icke hafva att förebrå mig några stora ord utan resultater, och jag skulle gerna se den kraft utöfvas, hvarigenom Utsk. kunde återföras inom Jagen, helst jag sjelf påkallat verksamhet åt den ännu bestämdare kraft, att nemi. afsätta Utsk. Hr Hjärne: Jag tror mig finna, det Hr Cederschjölds anmärkn. var riktad emot mig i afseende å mitt förfarande vid föregående tillfällen, då jag motsatt mig, att vi här på egen hand kunna uppgöra voter:spropos:r. Jag ansåg och anser detta olagligt. Hvad den omtalade kraften beträffar, så tror jag icke, att mycket deraf fordras för att begå olagligheter; och jag tror icke, att man å någondera sidan kan skryta af särdeles kraft i dessa frågor. Frih, Cederström, Jac.: Åtskilliga ledamöter hafva funnit sig sårade af slutperioden i Utsk:s memor. Detta intryck härleder sig endast från den oriktiga uppfattning af grundlagens föreskrifter, som hindra dem att inse, det ett af Gonstit.Utsk. uppgjordt förslag till grundlagsändring icke kan vid första riksdagen ogillas; och hvad angår Utsk:s yttrande, att R. o. Ad. icke åsyftat förändring i sak, så, och då något förslag icke blifvit uppgifvet i stället för det man Ogillat, lärer berörde yttrande äga fullkomlig grund.
Förstärkta Konstitutions-utskottet har under denna dag sammanträdt för att, enligt 56 § Regeringsformen, rösta öfver nedanstående, i behörig ordning gillade voterings-propositioner, och får härmed till Rikets Högloft. Ständer vördsamt inberätta huruledes dessa omröstningar utfallit: r.sta Voterings-propositionen (Mern. Den, sorn vill, att Konstitutions-utskottets uti Memorialet N:o 5 afgifna förslag till ett tillägg til! 72 § Regeringsformen skall blifva hvilande till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag, röste Ja; den, det ej vill, röste Ner, vinner A ej, anses det föreslagna tillägget icke böra i grundlagen inrymmas. (Förslagets lydelse: Regerings f or men, % 72. »Riksens Ständers Bank — —* göras kunna. Dessa sedlar skola vid anfordran, efter deras lydelse, af Banken med silfver inlösas,.). Voteringen har, sedan en sedel blifvit kasserad, utfallit med: sextioett Ja, och sjutton Aej. D(li. lill R. St. Den, som vill, att livad Konstitutions-utskottet uti Memorialet N:o 16, angående Åtskilliga Bevillnings-utskottets åligganden, föreslagit såsom ändring eller tillägg uti 53, 69, 70 och 71 §§ K. F. samt 1 och 2 mom. 31 § R. O. skall, för ytterligare grundlagsenlig behandling, hvila till nästkommande riksdag, röste Ja; den, det ej vill, röste Nej; vinner Nej, varda dessa förslag icke antagna att hvila till nästa riksdag. (Förslagets lydelse: Re ge r ings f o r men, § 53. Riksens Ständer välje ; ett Bevillnings-utskott, att be handla bevillningsfrågor; ett Banko-utskott deruti Iöreslå. Uppstå antingen hos Riksens Ständers plena gemensamt, eller uti något af riksstånden, betänkligheter Riksgälds-kontorets styrel se och förvaltning; afgöres saken efter tre stånds beslut. Förena sig icke minst tre stånd uti sammanstämmande beslut • då skall —ouppbruten genast föi störas. Regeringsformen, § 70.
Mången anser denna fråga vara obetydlig, i synnerhet inom Evangeliska Kyrkan, der alla lagfrågor tyckas vara af den beskaffenhet, att de nära nog öfverleronas åt godtycket. Det finnes dock lagfrågor äfven inom denna Kyrka, som äro så beskaffade, att de allraminst kunna hänföras till godtycket. Bland dessa äro visserligen alla de, som äro grundade på Guds bud, och dessa hafva en alldeles egen natur. De lagar, som af Moses inskrefvos på stentaflorna, — och de inskrefvos der af Gud sjelf, ty Moses var blott en Guds tjenare, — dessa lagar skola ej, såsom äfven det Evangeliska förbundets gudomlige stiftare antyder, tillintetgöras, utan de skola icke allenast stå inskrifne i sten och på papper, utan äfven i menniskornas hjertan, och de skola vara tecknade på förbundets tjenare, hvilka böra hafva Guds vilja inristad ä sitt hjerta, och detta sker, då de genom försoningsblodet blifva renade. Då frågan således är om 10 Guds bud, stå vi på samma linie, som i alla tider. Ett af dessa bud har sin särskilda uprinnelse, nemi. det tredje; intet af de öfriga har ett så heligt ursprung y.ar som detta. Det heter, att det fanns redan i paradiset en lag, som man allmänt erkände vara redan på den tiden ett heligt bud, af Herran gifvet åt menniskan för meuniskans skuld från skapelsens första början. Ty det heter att på sjunde dagen hvilade Herran ifrån allt sitt verk och helgade och välsignade hvilodagen. Att menniskan, Guds afbild, i samma ordning skulle mottaga Guds ord, är tydligt. De sex arbetsdagarne fuunos icke då; men det var dock en skillnad mellan dem och den sjunde dagen. Denna helgedag var alltifrån skapelsens början invigd till menniskans eget gagn, på det hon skulle blifva i tillfälle att ära Gud och under - 142 Den 11 Mars e. m. ordna sin frihet ander sin Skapare. Ty menniska!) måste bero af honom oeh gifva honom fira. Derföre blef äfven, då lagen skrefs på l:sta taflan, 3:dje budet sabbatsbudet.
Jag får yttra min öf vertygelse, att sedan StaisUtskottet icke ansett Kronobetjeningen värdig att erhålla något anslag, hoppas jag att om Ridderskapet och Adeln icke instämmer i samma öfvertygelse,4?det af Grefve Posse gjorde förslag, att genom HofCanzleren infordra upplysningar i detta ämne, icke skall draga ut mer än högst en månad, inom hvilken tid Riksdagen säkerligen icke lärer vara slutad Jag får äfven upprepa hvad Grefve Posse yttrat , att då Landshöfdingarne här voro samlade, uppstod fråga om, att i detta ämne ingå med en underdånig skrifvelse till Kongl, Majtt, men som motion derom redan var gjord, ansåg man detta såsom öfverflödigt. Friherre of Nordin, Carl Johon-, Titeln af extra utgifter gifver tillkänna dess ändamål, och jag kan ej annat am.e än att det nu ifrågavarande mindre bidrag, bör höra till denna titel, så mycxet snarare, som besparingar finnas för De n 18 Junii f m, 4S7 närvarande på berörde titel att tillgå, och jag tror således något hinder icke vara för bifall å Betäokandet, då det derjemte är öppet för Herrar Landshöfdingar, att hos Kongl. Msj:t anmäla detta ämne. Om , som Grefve Posse föreslagit, det skulle åläggas StatsUlskottet att hos HofCanzleren begära upplysningar, rörande beloppet af utgiften, komme Utskottet ändå alltid i saknad af Kongl. Maj.ts pröfning, huruvida Han anser anslaget nödigt , hvilket jag dock tror vara af vigt att känna, ty, då det är fråga om bidrag af Staten, anser jag det vara angeläget att deras nödvändighet alltid förut af Kongl. Majit pröfvats. Friherre duckar/värd: Friherre Cederström har origtigt fattat min mening, om han trott mig hafva velat hänvisa på Extra utgiftsmedlen, uti anvisningsväg; sådant är icke möjligt då inga anvisningar kunna af Ständerne göras på en titel, hvars benämning bestämmer dess egenskap; men jag förenar mig med Friherre af Nordin, så mycket mera , som han yttrat möjligheten af hvad Friherre Cederström betviflat.
Erfarenheten har ådagalagt, att arrende-afgifter, utgående efter nu gällande författning, icke hvarken för räntegifvarne eller för kronan medfört någon olägenhet. Hvarföre skall man då ouphörligt lappa på lagarne och förändra dem, då sådant icke är af den ringaste nytta? Jag förenar mig således med Gr. Mörner i tillstyrkandet att, i likhet med hvad, som skedde vid sista riksdagen, Ståndet måtte afslå den ifrågavande punkten, emedan den, efter mitt förmenande är af beskaffenhet att kunna afslås; hvarom icke så anhåller jag om Hr Frihm o. Landtm:s propos. på återremiss. Gr. Mörner: Det var en annan omständighet, hvarvid jag äfven fästade någon vigt, men som jag förbigick att nämna, dä jag sist hade ordet nemi. att, genom det i denna punkt föreskrifna stadgandet, att spanmålen alltid skall, efter det här ofvan föreslagna medelpris lösas med penningar, sätter man arrendatorn i likhet med räntegifvaren. Det är redan vid föreg:de riksdag ett och annat steg tagit för att så småningom kringskära Statens egande-rält till dessa utarrenderade lägenheter. Delta är gjordt genom den förordning, hvarigenom options-rätt är arrendatorer medgifven. Nu vill man gå ännu längre, och gifva dem rättighet, att ovilkorligen gifva ut sina räntor i penningar. Detta är ytterligare ett steg för att förminska, begränsa och öfverflytta egande-rälten ifrån kronan till arrendatorn, och detta sker ännu mera påtagligt, derigenom att man behandlar saken i samma betänk., der man behandlar skatteförenklingen. Det är en annan omständighet, som jag äfven lade vigt på och som var för mig ett af de hufvudsakligaste skälen, nemi. att jag önskade att få denna punkt ur betänk, utstryken just på det att icke någon förenkling af begreppen af jordegare och arrendator måtte kunna ega rum till stort men för Staten. Jag förnyar min anhållan att denna punkt må blifva afslagen. Frih. Palmstjerna: Jag kan icke lika med Gr.
Den, som blifvit till Sladsfullmägtig vald, må kunna uppdraget sig afsäga, om han icke är i staden eller inom dess område boende, om han uppnått sextio års ålder, eller förmår uppgifva annat förhinder, som al öfrige Fullmägtige godkännes. Skall fyllnadsval ske, sammankalle Magistraten för sådant ändamål stadens röstegande medlemmar. § 51. Sladsfullmägtig tjenstgöre i fyra år. Halfva antalet fullmägtige utträde hvarlannat år. Är antalet cj jemnt, utträde första gången den del, som är närmast under hälften, och derefter skiftesvis. Hvilka första gången skola afgå, bestämmes genom lottning. Algar fullmäglig under den för honom bestämda tjenstgöringslid, må fyllnadsval anställas, och tjenstgöre den sålunda valde under den tid, sorn för den afgångne återstått. § 52. Sladsfullmäglige välje bland sig en ordförande och en vice ordförande. Underrättelse om dessa val skall genom Magistraten till Konungens Befallningshafvande insändas. § 53. Tre ordinarie sammanträden skola af Stadsfullmägtige år - ligen hållas å de tider och för de ändamål, som i § 16 äro bestämda för allmän Rådstuga i stad, der Stadsfullmäglige icke finnas. § 54. Stadsfullmägtige sammanträde ock så ofta Konungens Befallningshafvande, Magistrat, eller Stadsnämnd del äskar, eller då ordföranden sådant nödigt finner. § 35. Kallelse till sammanträde skall af ordföranden skriftligen utfärdas och minst två dagar förut en hvar fullmägtig delgifvas. Kallelsen hör, såvidt möjligt är, upptaga de ärenden, som till öfverläggning skola förekomma. Magistraten skall särskildt skriftligen derom underrättas. § 36. Vid Stadsfullmägtiges sammanträde är en hvar bland dem berättigad alt väcka förslag rörande stadens gemensamma angelägenheter; dock må sålunda väckt förslag ej lill omedelbart afgörande företagas, utan skall det först till utredning åt Stadsnämnden öfverlemnas.
Och då Balancer af allmänna Bevillnings-medel icke kunna afskrifvas, utan i följd af Rikets Ständers Beslut, hafva Ilerrar Fullmägtige föreslagit och hemställt, att Kongl. Kammar-Rätten kunde få sig uppdragit att, genom dess Tjenstemän, låta undersöka förhållandet med oftaberörde Bevillnings-medel. Uti det underdåniga utlåtande, som, på Kongl. Maj:ts Kådiga befallning, Kongl. Kammar-Rätten afgifvit, har Kongl. Kammar-Rätten andragit, att sedan 2:dra Pvevisions-Contoiret, der de Lands-Boks Räkenskaper granskas, hvarutur möjligen den saknade utredningen kunnat hämtas, genomsett Räkenskaperne för Götheborgs-och Bohus Län, ej mindre för de år, då medlen uppgifvits vara redoviste än äfven , med anledning af ofvanomförmäldte af Brulin företedde afskrift af en utaf Wetterstén den i56 Stats-Utskottels Betänkcinden. i5 April 1811 upprättad Liqvid, Räkenskaperne från och med samma år till och med 1819 års Räkenskaper, har likväl hvarken sådan Liqvid eller någon annan redovisning för de ifrågavarande medel kunnat igenfinnas ; att i sistnämde års Lands-Bok väl halanceras Bevillnings-medel för Bohus-Läns Regemente för 1799, 1800, 1801, 1802 och 1804, till ett sammanräknadt Belopp af 78 R:dr i5 sk.; men att, då Restlängden som skulle specificera posterne, icke Blifvit Räkenskaperne Bilagde, deraf icke eller utrönas kunde, huruvida ifrågavarande Officerares Utskylder voro Bland samma poster inbegripne; hvarförutan Kongl. Kammar-Rätten infordrat yttrande i ämnet af Advocat-Fiscalensom förmält, att han enär ifrågasatte medel, i anledning af vederbörande Regements-Skrifvares vid Bohus Läns Regemente sökte handräkning, lärer tillhört Krono-Betjeningen i Norrvikens Fögderi, att infordra och redovisa, samt A. M. Greiffe och J.
(U. A.) Uti nämnde Betänkande hade Utskottet, på anförda skäl, föreslagit, dels att stadgad lösen för den bränvinsredskap, hvilken, till följd af de förändrade vilkoren för bränvins-tillverkning, i behörig tid och ordning till inlösen för allmänna medel aflemna des, skulle af hvar och en dertill berättigad, uppå skeende anmälan, å vederbörande Landt-ränteri utfås 3 månader efter redskapens allemnande, samt att de härtill erforderliga medel, på Stats-kontorets reqvisition, från Kiksgälds-kontoret utbetaltes så tidigt, att den belöpande lösen kunde vid berörde tid redskapens egare tillgodokomma, dels att Rikets Ständer mätte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att den bränvinsredskap, som hlefve för allmänna medel inlöst, försåldes för Statens räkning, på det sätt Kongl. Majit, efter vederbörandes hörande, kunde finna lämpligast och med Statens fördel mest öfverensstämmande, dels ock att det förskott, som för ofvanbemälda ändamål af Riksgälds-kontoret lemnades, finge ersättas af bränvins-bevillningsmedlen, i den mån desamma inginge till högre belopp, än som för den ordinarie stats-regleringen påräknades, samt af försäljningsmedlen för hränvins-redskapen, allt efter som dessa medel infiöte. Enligt Utskottet tillhandakomna protokolls-utdrag, är förenämnde Betänkande bifallet af Preste-ståndet, men återremitteradt af de öfriga 3:ne Riks-stånden.
Herr von Francken, Augujl: Uti Friherre Cederströms mening, att tidspillan borde hindra o s från väljande af Suppleanter, kan jag ,ej förena mi. 3 utan önskar, att på tidsspillan ej må göras afseende, i fråga om en nyttig sak. Jag tillstyrker dock att valet af Suppleanter ej må iöretagas förr, än några dagar ibfter, Fullmägtigs-valet lör sig gått. Herr Grefven pcb Landt-Marskalken hemställde om icke med pröfningen af Herr von Jdohenhauseps motion, kunde tills vidare anstå, Bifölls. 74 D«n l Luguslii et m. Hvarefter Herr Grefven och Landt-Marjknlken föreslog, att valet till Ridderskapets och Adelns Fuilmägtige i Banken , måtte på förmiddagen, samt valet till Fuilmägtige i RiksgäldsContoiret, pä eftermiddagen i morgon verkställas. Bifölls. Företogs till pröfning Bevillningsutskottets den 16 sistledne Julii under N:o 21 afgifne samt den 19 derpå följde eftermiddagen, på bordet lagde Memorial, rörande sättet för kostnadernes bestridande till Hans Kongl. Höghet Kronprinsens förmälning och verkställde utrikes resa. Grefve af Ugglas, Gnjlaf: Jag får under ställa Riddefskapet och Adeln till hvad ändamål dan af BevillningsUtskottet föreslagna remiss till StstsUtskottet skulle tjena. StatsUtskottet har från början behandlat målet. Det bl ef dit återremitteradt. Utskottet svarade, och Riksens Ständer stadnade uti lika beslut. Utskottet har sedan sökt, att sammanjemka besluten.
Resolutionen af d. 21 Julii 1795, samt då man af drager den kostnad, som skulle hafva uppgådt till en Couriers afsändande ifrån Genua och tillbaka med aflörandet af de till 1801 års låneomsättning hörande documenter (innehållande Statsobligationer för 8 millioners värde, som Lagersvärd ansåg säkrast att personligen medföra, och hvilket motiverat hans *) Hvilket äfven kan bevittnas af Kongl. Secret. och Ridd. Sylvan, då han förmodligen commissionerad af RiksgäldsContoiret, frågade i Stockholm Lagersvärd med hvad gratification eller resekostnadsersältning, han skulle anse sig vara belåten, och hvarpå denne svarade; att han åtnöjde sig med allt hvad som RiksgäldsContoiret kunde anse billigt och skäligt för dess reseomkostnaders betalande. ben I Martii. resa till Sverige) så reduceras dess i contanta penningar erhållna gratiiicationer till hvad här ofvanföre är antordt* eller en fjerdedel mindre än dess lagliga fordran i GenUesiska lånen, hvilka ej kunna compensera för - lusten af liqvidationssättet. Enligt den år 1818 gjorde utredning af Lägersvärds fordran uti Genuesiskä Lånet var den, den 5 Augusti 18x6. Herr Kul [fr atil, Carl Gustaf Herman: Vid nuvarande Riksmöte hafva redan tvänae varda Ledamöter inom detta Hus, fästat uppmärksamheten på behofvet af ett stadgande, som kraftigate, än våra förut gällande Författningar , med Lagarnes hägn omgärda våra Den 1 Martn - skogar: afven jag inser nödvändigheten häraf* irnen med dessa värde Ledamöter kan jag likväl icke instämma i sättet för denna Lagförandring. Jag är derom innerligen Öfvertyga d, att den skillnad Lagstiftaren gjort emellan stöld och åverkan är god oell fordrar att bibehållas, __ De vådliga följderna af straff som skulle väcka förakt för lagarne och i följd deraf bidraga att öka brotten, halva vid Lagstiftningen ingått i beräkning. _ Man
I den berättelse, som Rikets Ständers Revisorer den 14 sistlidne Oktober af gifvit, angående granskning af statsverkets med flere allmänna fonders tillstånd, styrelse och förvaltning år 1859, förekommer, hurusom llevisorerne vid granskning af Laridtbruksakademiens räkenskaper funnit, att af Akademiens vid experimentalfältet befintliga boningsoch uthus, nio blifvit brandförsäkrade, men att detta ej vore förhållandet med en del andra byggnader derstädes, hvilket förefallit Revisorerne destomera anmärkningsvärd!, som bland sistnämnde byggnader befunnes spanmålsmagasinet, hvilket åter i räkenskapen upptagits till ett värde, öfvcrstigande feni af de redan brandförsäkrade lägenheternas; uttalande Revisorerne den åsigten, att då många tillfällen nu för tiden erbjödo sig till erhållande af brandförsäkringar på billiga vilkor, Akademien icke borde lemna dessa obegagnade, för att låta försäkra åtminstone de byggnader, hvilka äga något större värde, och derigenom betrygga Akademien för förluster, sorn vid en inträffande olyckshändelse eljest så lätt kunde uppstå. Öfver hvad sålunda anmärkt blifvit har Eders Kongl. Maj.t, genom nådig remiss den 18 nästlidne Oktober, infordrat Akademiens underdåniga utlåtande, till följd hvaraf Akademien i underdånighet får andraga följande: — 321 — fi (» JL* Enligt de vid experimentalfältet förda räkenskaper, äga dervarande åbyggnader ett värde af R:dr 57,670: 42. hvaraf mot brandskada försäkrats „ 44,485: 50. så att oförsäkrade värdet utgör R:dr 13,184: 92. I senare tider verkställda reparationer och tillbyggnader vid de äldre, brandförsäkrade husen bokföras emellertid för ett belopp af „ 10,810: 79. hvadan byggnader för allenast återstående R;mt R:dr 2,374: 13. ännu icke mot brandskada försäkrats; varande dessa byggnader ett spanmålsmagasin, en smedja, ett öppet skjul och ett afträdeshus.
I afseende å vilkoren för folkskole-lärares antagande har blifvit yrkadt: dels att. oexaminerade lärare och lärarinnor måtte vid småskolorna anställas, dels ock att fruntimmer med lämpliga egenskaper matte företrädesvis användas till bestridande af undervisningen i folkskolorna i allmänhet. Yrkandet, att oexaminerade lärare eller lärarinnor måtte användas, åtminstone vid småskolorna, kan naturligtvis icke afse obehöfligheten af de examinerade lärårnes möjligen högre kunskapsmått, utan afser i första rummet, att för en icke alltför stor kostnad erhålla det stora antal af lärare, som för eli fullständigt småskolenät erfordras. Då nu för den undervisning, som i småskolorna tillsvidare förekommer, hos läraren icke erfordras högre kunskapsmått, än som lätt och hastigt kan förvärfvas, eller redan ofta förefinnes hos för barnlärare-kallet hugfulle personer af allmogen, utan att dessa förut hafva genomgått någon bilduings—anstalt, har Utskottet ansett detta yrkande hafva mycket skäl för sig. Dylika personer hafva dessutom små lefnads-anspråk och besitta ofta någon slöjdskicklighet, sorn bidrager till uppehället och betryggar framtids-bergningen. Sädane oexaminerade personer kunna alltså till lärare i småskolorna erhållas på betydligt billigare vilkor, än de vid nuvarande seminarier bildade och examinerade skollärarne. Men äfven för lärareplatser vid de fasta skolorna torde icke vara nödvändigt eller ens lämpligt att nu stadgade fordran, det lärarne skola hafva genomgått seminarium, ovilkorligt qvarstår. Genom detta stadgande går folkskolan i mistning af mången för lärare-kallet med håg, skicklighet och erforderliga kunskaper utrustad person. Antalet af vid seminarierne inskrifne elever har dessutom, såsom ofvan anmärktes, under sednare åren varit i ständigt aftagande, så att i framtiden svårighet möjligen torde uppstå alt erhålla så beskaffade sökande till de ifrågavarande platserna.