Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Denna § innehåller en uppgift å de reparationsarbeten, hvilka på Riddarhus-reparationsfondens bekostnad blifvit verkställda under åren 1844 och 1847. Förstnämnde år uppgingo de lill en sammanräknad kostnad af 4,368 r:dr 8 r:st. och sistberörde år till 3,264 r:dr 34 sk. eller tillsammans 7,632 r:dr 34 sk. allt b:co. Dessa betydliga utgifter hafva erfordrats för reparation dels af Riddarhussalen samt Direktms sessionsrum, förmak och inre arkivrum, dels af Riddarhusets källarvåning, förstugor, SekretaUtsk:s rum, och lägenheterna å Riddarhusgården, dels af Riddarhusets koppartak samt taken å flygelbyggnaderna, dels af Riddarhusets södra facade, jemte ornamenterne å Riddarhustaket, samt slutligen för tillökning af sträckstensfolen vid torget och dervar. trappas omläggning och tillökning, jemte anläggning af en trottoire utanför Riddarhuset åt torgsidan; varande de 2me sistnämnde reparationerne, hvilka uppgått, den förra till en kostnad af 527 r:dr 10 sk. och den sednare af Den, 19 Februari e. ra. af 400 r:dr föranleckle af Riddarhustorgets nyligen verkställda omläggning, emedan torget dervid blifvit betydligen sankt samt försedt med trottoire-anläggningar, i följd af hvilken sänkning emellan torget och lägsta delarne af sträckstensfoten och trappan uppkommit ett ganska stort mellanrum, hvilken bristfällighets afhjelpande varit ovilkorligen nödvändig; och hvad trottoirerna anginge, hade Direktm ansett att da reparationsfondens tillgångar sådant medgåfve, det nyreparerade torg, som af Riddarhuset erhållit sitt namn, utanför detta hus borde vara försedt med en trottöire-anläggning af icke mindre prydlig och varaktig beskaffenhet, än ägare af enskilde, mindre betydliga hus derpå bekostat. Utsk., som, enligt utredningarne i Direklms prot. samt med instämmande i hvad
Med hänsigt till inre vigtiga förhållanden intaga frågorna om lagstiftningens förbättrande, skatteförenklingen, allmänna undervisnings-anstalternas reorganisation, ända ifrån universiteterna, allmänna försvars-anstalternas utbildande, handelsoch tull-lagarues förbättrande m. m. ett så vigtigt rum och sysselsätta allmänna uppmärksamheten till den grad, att för hvad Konungens rådgifvare i dessa afseenden tillgjort eller underlåtit, representationen med fog kan fordra redogörelse. Man hade då fått tillfälle att erfara, huruvida representationen i sjelfva verket gillar den retrograda rigtning i somliga fall och passivitet i andra, som man trott sig hafva bemärkt vara rådande, äfvensom för rådgifvarne sjelfva är lika angeläget försäkra sig om det förtroende och stöd, de hade att hos representationen påräkna, i händelse de kunnat tillstyrka Konungen, att uppgifva förut bekända och iakttagna grundsatser. Derhos skulle det tilläfventyrs icke befinnas vara representationen likgiltigt att erfara de motiver och principer, som vid befordringar till högre civila, ecklesiastika och militära embeten sökt att inför thronen göra sig gällande. Det töcken, hvilket omsväfvar alla dessa förhållanden, har efter min uppfattning icke blifvit af Höglofl. Konstitutions-utskottet skingradt, men då grannlagenheten förbjuder att uppenbara enskilda iakttagelser, nödgas jag inskränka mig att beklaga, att de få anmärkningspunkter, som igenom omröstningarnes slump kommit lill Rikets Ständers kännedom, hvarken kunna bära vittnesbörd om någon systematisk forskning uti Statsrådets protokoller eller bibringa Rikets Ständer all den kännedom, som varit er - 5g Konstitutions-Ut skottets Memorial, N:o 6. forderlig för tillämpning af de grundlagsbestämmelser, detta sä kallade dechargebetänkande äberopar.” F. d. Talmannen Anders Eriksson och ./. ./. Rutberg tillkännagåfvo, att, enär de, såsom frånvarande, icke deltagit i behandlingen af de ärenden, som uti detta memorial förekomma, de i följd deraf icke ansugo sig befogade, att vid detsamma reservationer afgifva.
Majit behagade, jemlikt Statsrådets underdåniga tillstyrkande, till denna Wisbv Domkyrkoråds underdåniga anhållan lemna nådigt bifall. 39:0 I egenskap af Domkyrkans i Wexiö tutorer, hafva Eders Kongl. Majits befallningshafvande i Kronobergs län och biskopen öfver Wexiö stift, uti skrifvelse den 4 innevarande månad, hos Eders Kongl. Majit i underdånighet anhållit att, då, i anseende till bristande utrymme för Wexiö domkyrkoförsamlings, synnerligast i de sednaste decennierna, betydligt ökade folkmängd och det förfallna skick, hvaruti domkyrkans vattentak sig befunne, tillbyggnader och förändringar å kyrkan vore af bebofvet oundgängligen påkallade, hvartill ock af öfverintendentsembetet uppgjorda ritningar blifvit, under den 11 Augusti nästlidet år, af Eders Kongl. Majit i nåder fastställda, men kostnaderna för dessa tillbyggnader och förändringar uppgingo, enligt öfverintendentsembetets förslag, till en summa af 43,557 Ridr 32 sL banko, vida öfverstigande domkyrkokassans närvarande tillgångar, som vid sista 57 sisla bokslutet, den 1
Att ändamålet med desse senare föreskrifter sistlidet år förfelats, och att den då inträffade olyckan äfven hädanefter kommer att förnyas, skall, enligt Motionairens förmenande, befaras af alla, hvilka ej föreställa sig, att cholera-sjukdomenj, deraf Sverige tillförene aldrig varit hemsökt, utvecklas af sig sjelf, jemväl på jordklotets nordliga trakter, helst den öfvertygelsen skall af många delas, att choleran inkommit till Götheborg och Stockholm från Hull i England. Såsom en brist i lagstiftning har Motionairen jemväl anmärkt, att nnsvars-bestämmelse saknas för underlåtenhet af den i 2 §. af 1806 års Quarantaines-Förordning Handels-Agenter och Consuler ålagda tjenstepligt, att, så snart smittosam sjukdom utbrustit inom deras district, derom till Kongl. Commerce-Collegium insända rapport; likasom det skall vara fara värdt, att Consuler, i senare tider utnämnde och serdeles utländningar, sakna kännedom om denna del af deras åligganden, åtminstone torde en af desse omständigheter böra få antagas såsom orsak dertill, att t. ex. Coniin erce-Collegii Kungörelse sistlidet år, om cholerans utbrott i Spanska, Portugisiska och lill England hörande släder utfärdades två eller tre veckor senare än berättelse derom funnits att läsa i Svenska Tidningar, och hvaraf följt, att fartyg från smittad ort kunnat i Svensk hamn inkomma, utan att behöfva anlöpa quarantaines-plats, eller dit få afvisas; och skall det till och med påstås, att Skepparen Bias från Hull, om bord på hvars fartyg choleran i Stockholm först utbröt, haft rent sundhets-pass, samt att han ej skall undergått quarantaine, fastän orten derifrån han kom var för smittad misstänkt. Vid sådane förhållanden har Motionairen ansett liden vara inne att föreslå, det Rikets Höglofl.
Alltså skall Herren din Gud göra allom folkom, som du fruktar före. Dertill skall Herren din Gud sända ibland dem getingar, intilldess förgjordt varder hvad som qvart är, och sig för dig förgömmer. Grufva dig intet för dem; ty Herren din Gud är ibland dig, den store och förfärlige Guden. Han, Herren din Gud, skall utrota dessa folken för dig, med tiden, det ena efter det andra; du kan icke hastigt förgöra dem, på det att djuren icke skola förökas emot dig på markene. Herren din Gud skall gifva dem för dig, och skall slå dem med stort slag, intilldess han förgör dem; Och skall gifva deras Konungar i dina händer, och du skall förgöra deras namn under himmelen; ingen skall kunna dig emotstå, tilldess du förgör dem. Deras afgudars beläte skall du bränna upp i elde; och skall intet begära utaf silfret eller guldet, som deruppå är, eller taga det till dig, på det att du icke skall förtaga dig derutinnan: ty sådant är Herranom dinom Gud en styggelse. Derföre skall du icke föra den styggelsen in uti ditt hus, att du icke varder tillspillogifven, såsom ock det är; utan du skall hafva en vämjelse och styggelse dervid; ty det är tillspillogifvet. All de bud, som jag bjuder dig i dag, skolen I hålla, att I gören derefter; på det I mågen lefva och förökas, och komma in, och intaga det land, som Herren edra fäder svorit hafver; Och skall tänka på allan den väg, genom hvilken Herren din Gud dig ledt hafver, i dessa fyratio åren i öknene; på det han skulle späka och försöka dig, att kunnigt skulle varda hvad i dino hjerta var; om du hölle hans bud eller ej. Han späkte dig och lät dig hungra, och spisade dig med Man, det du och dine fäder intet känt hade; på det han skulle låta dig veta, att menniskan lefver icke allenast af bröd, utan af allt det af Herrans mun går. Din kläder äro intet förslitne på dig, och dine fötter äro intet svullnade i dessa fyratio år.
Af en annan värd talare, för hvilken jag äfven hyser all aktning, har jag hört yttras i afseende på lånoch creditrörelsen, att det skulle vara bäst att bibehålla den in statu quo; hvilken term i detta fall betyder detsamma som att återhålla all utveckling, hvarigenom Sverige skulle komma att qvarstå på prosperi tetens lägsta ståndpunkt och småningom nedsjunka i vanmakt. Om uti våra dagar någon förnuftig anledning kan gifvas att med afseende på Sveriges inre förhållanden tillämpa det Romerska uttrycket: Republiken är 1 fara, så är det visserligen endast då, när man får böra sådana satser göra sig gällande. ”Ett af de förnämsta ändamålen för menniskans inträde ”i samfundstillstånd är alt, genom äganderättens omskansan”de med oöfvervinnerliga garantier, gifva stadga åt nationalförmögenheten och lif ät dess p ro d u c t i o n s k r a f t.” Denna sanning, lika sorn de grundsatser, hvilka jag haft äran framställa för ordnandet af creditväsendet, äro tagna ur Financecommitte'ens betänk, för är 1823. Det är till de upplysta, utmärkta och inflytelserika män, hvilka genom deras underskrift af nyssnämnda betänk, redan hafva erkänt 6 i5 Den 5 Maj f. m. dess sanningar, det är till dessa högt uppsatta män, som jag hyser ett förtröstansfullt hopp, att de ej skola underlåta att såväl hos den ena sorn hos den andra af Statsmagterna understödja alla bemödanden för denna sak, hvars utförande nu är af yttersta vigt. Den skulle betrygga Nationens förkofran i näringsföretag och trefnad i hushållning, hvarigenom välmågan Liefve mera allmän, och utsigten till egen bergning komme att lifva hågen att arbeta, hvilka äro de första vilkor, sorn oundgängligen måste uppfyllas, så framt Nationen skall kunna göra framsteg i bildning och moralitet. Härigenom skulle förtroende återställas medborgarne emellan samt äfven lill statsinrättningar, hvilka erbjuda hvarje medborgare de gladaste utsigter till sällhet och sjelfständighet.
Stjernstedt föreställt sig, att detta förhöjande till 75 öre pr kanna kommer att utöfva något så särdeles stort inflytande i sedligt afseende, ty en förhöjning af 15 öre pr kanna åstadkommer ej mer än ^ öres högre pris på en 3 tums sup. Hvad jag egentligen afsett är, att få en högre stats-inkomst, hvilket icke allenast jag, utan äfven hvar och en, örn han tänker på saken, anser lör det vigtigaste; och jag hesiterar icke, äfven om det skulle medföra olägenheter i ett eller annat afseende, att bestämma afgiften till det ifrågasatta beloppet af 75 90 Den 6 Maj e. m. öre pr kannan, hvarom jag anhåller att Hr Gr. o. Lndtm. ville framställa propos. Hr Fåh roeus, Johan Fredrik: Hr Gr. Mörner har äskat upplysning från Bevilln.-Utsk:t, huru Utslct förfarit eller ämnar förfara med hänsigt till införseltullen för bränvin. Jag får i ani. deraf äran upplysa, att Bevilln.-Utsk:t, som i dessa dagar justerat sitt Betänk, rörande tullbevillningen, beslutit att låta anstå med pröfningen af frågan om bränvinstullen och i Betänk:t hos B. St:r begärt att få inkomma med särskildt yttrande derom, så snart R. St:r i afseende på bränvins-tillverknings-afgiften fattat beslut. JJet är naturligt att tullsatsen måste göras beroende af tiilverknings-skattens belopp. En annan af de föreg:de talarne har, till styrka för påståendet att införselstullen å bränvin är för låg, anfört, att Preussiskt bränvin i närv:de tid kan, vederbörligen förtulladt, i Sverige säljas till lägre pris än det här i landet gällande. Jag har ock i dessa dagar hört af bränvinstillverkare försäkras, att Preussiskt bränvin nyligen blifvit i Norrköping efter införtullning försåldt för 1 rdr 29 öre pr kanna.
St. blefvo antagna, skulle omkullkasta och nedgöra det goda syftet, som i denna inledning afses. Tiden för bränvinsbränningens bedrifvande har nemi. blifvit utsträckt till 3 månader af året och pannerymden för husbehofsbränningen föreslagen ända till 27 kannor. Om dessa tvenne fördelar skulle af R. St. beviljas, är jag och många med mig fullt öfvertygade derom, att det goda åsyftade ändamålet, som i inledningen förespeglas, skulle fullkomligt förfelas, i thy att vi förutse det på denna tid och med denna pannerymd skulle mer bränvin afverkas än hvad de föregående åren skett under 6 månaders bränningstid; genom den förhöjda skatten skulle bränningen forceras för att härigenom vinna någon ersättning och såmedelst kunna sälja bränvin för lägre pris, till båtnad för superiet. Kort före min afresa från hemorten ankom K. M:s ofvaunämnde Nåd. Propos. och jag nödgas, i förbigående, uttala den sanningen, att i min hemort Östergöthlands skogsbygd oeh i de orter jag genomreste, äfvensom här i Stockholm, har densamma i flere delar ej vunnit serdeles sympatier. Ilvad sjelfva husbehofsbränningen beträffar, så ogillas den väl 312 Den 31 December f. m. af manga, men dess motståndare böra betänka att della, efter min tanka, var ett ganska välbetänkt förslag i den Kongl. propos:n. Elt tvärt afbrott från detta s. k. behof, som frän längre lider varit Svea Rikes allmoge medgifvet eller alltsedan den olycksbringande brän vinsbränn ingen för omkring 300 år sedan blef känd i vårt land och, med undantag af den förhatliga kronobränneriliden, detta, säger jag, skulle åstadkommit stort missnöje bland allmogen och föranleda en mängd lagbrott, jag menar lönnbrännerier. Låten den således få fortgå till nästa Riksdag! Hvad åter beskattningen beträffar, så anser jag att den för fabrikbränvinsbränningen bestämda lill IG sk. och för husbehofsbränningen till 12 sk. per kannan, icke harmoniera. Skillnaden är alltför ringa relatift till fördelen för den förre.
De i så många hänseenden gynsamma förhållanden, som under detta krig företedde sig för Svenska arméen, hade emellertid till påföljd, att de som fordrade vård å sjukhus, vare sig på grund af erhållna sår eller sjukdom, voro jemförelsevis få, hvilket gjorde bristen på läkare mindre känbar, än annars skulle hafva varit fallet. Då sedermera ett långt fredslugn följde, alstrades hos mängden tilläfventyrs den föreställningen, att 1808 och 1809 årens förluster vållats af tillfälliga omständigheter, samt hade sin egentliga rot i krigsadministrationens oskicklighet, men icke i någon väsentlig mån föranledts af den nästan fullständiga brist på läkare och sjukvårdsmateriel, som under hela detta krig förefanns. Afven 1833 års lönereglering för indelda arméen verkade ofördelaktigt på arméens sjukvård derigenom, att regements-läkarelönerna, genom indelningarnes upphörande, flerestädes nedsattes; och då derjemte bataljons-läkarnes löner bestämdes alltför lågt, utgjorde löneförmånerna icke någon lockelse för landets läkare att söka anställning vid arméen. Ifrågavarande förhållande, jemte sjukvårdsutredningens ofullständiga skick, föranledde Kongl. Maj:t att 1839 nedsätta en komité, med uppdrag att utarbeta förslag till sådana förändringar i arméens medicinalväsende, som, efter senare liders i ämnet vunna erfarenhet, kunde anses behöfliga. Denna komité, som bland annat hade till uppgift att beräkna antalet af de läkare, som 50,000 man, ställde på krigsfot, skulle erfordra, ansåg en läkare vara nog för en fältbataljon på 830 man, beräknande derjemte krigsbehofvet af läkare för arméens sjukhus efter en sjuknummer, uppgående till endast 10 70 af d en befintliga styrkan. Oaktadt dessa låga beräkningar, kunde arméens läkarebehof icke af komitén nedtryckas lägre än till 190 legitimerade läkare och 180 underläkare.
AuctionsWerk P. M. Loström gjord anhållan, om utbekommande af 2,000 R;dr, som till en Bankens Casseur mot särskild recipisse blifvit aflemnade, blef vid förnyad föredragning af BondeStåndet bifallet. S. D. ConstitutionsUtskottets Memorial. Med föreslående af tillägg i 7 mom. I §. och 4 mom. 2 §. Tryckfrihetsförordningen; och N:o 52 med förslag till ändring i 63 §. Regeringsformen, blefvo vid förnyad föredragning antagne tiii grundlagsenlig behandling nästa Riksdag. S. D. BiföIIos vid ytterligare föredragning, Allmänna Besvärs och EkonomiUtskottets Utlåtande N:o 168, om förändrade grunder för ett nytt Beskattningssystem. S. D. Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi Utskottens Betänkande N;o 185, angående Lagfarts beviljande å sådane Lägenheter, som blifvit inköpte för att derå uppföra mechaniska inrättningar, föredrogs å nyo och gillades. S. D„ Wid föredragning i ett sammanhang dels af StatsAllmänna Besvärsoch Ekonomi - Proc. Utdr. d. 30 Septemb. töej. 1045 nomi-Utskottens Utlåtande N:o 41?, dels a£ StatsUtskottets N;o 4.90, begge rörande Passevolance afgiftens upphörande eller nedsättning, fann BondeStåndet, med afseende å de underrättelser det sednare yttrandet gifva vid handen, skäligt vid Utskottets åtgärd låta bero. S. D. Föredrogs och biföllos följande Utlåtanden: - StatsUtskottets: N:o 456. Rörande sökt liquid för Greflig* Gyllenstiernska Familjens påstådda fordran efter Konung Carl VIII Knutsson. N:o 47g Om KronoUtskyldernas debiterande och qvittering m. m. N;o 479 om begrafningshjelp för Capitainen Carl Åke Sabelfeldt. N;o 489 rörande nedsättning i arrendet för betesmarken Rebbelberga broar i Christianstads Län.
Ollo: Utsk. har i det afgifna Betänk, anfört de skäl, hvarföre det icke ansett sig kunna tillstyrka någon åtgärd i anledn. utaf den af Ilr Stjernsvärd väckte motionen, och jag kan icke finna att dessa skäl blifvit till någon del vederlagde genom hvad här nu blifvit anfördt, hvarföre jag vördsamt anhåller att Hr Gr. o. Landtm, ville framställa propos. på bifall till Utsk:s Betänk. Hr Ribbing, Arvid: Om den siste värde talaren icke funnit de skäl Utsk. anfört hafva blifvit på något säll vederlagde af Hr Stjernsvärd, så får jag deremot å min sida förklara, att jag anser de skål Utsk. anfört, sora egentligen bestå deruti att: "K. ftl., såsom arméens högste befälhafvare, är bäst i tillfälle att bedöma dessa frågor och när tiden må vara inne alt utfärda sådana nya sladganden för arméen, som motionären åsyftat■” icke på något sätt vederlägga motionärens anförande till stöd för sitt påstående, nemi. att: ”Hvad anginge Krigs-art:ne af år 1798, så hade dessa med sina qvarstående straffbestämmelser af degradation, gatulopp och spö, redan år 1828 befunnits icke motsvara tidsförhållandena, ändamålet och de på dem grundade fordringar, i anseende hvartill nämnde år förordnats en komité för Krigs-art:nes omarbetande, hvarefter och sedan ett förslag dertill blifvit upgjordt, men icke haft vidare påföljd, en komité i samma ändamål år 1845 ånyo 32 Den 1 Mars f. m. blifvit nedsatt, hvilken likaledes skulle i ämnet afgifva elt förslag, nian alt vid saken blifvit något vidare åtgjord!.” Samma förhållande är med Tjehstgöringsreglemenlet af 1819, för hvars omarbetande visserligen en komité år 183(5 förordnades, hvilken äfven afgaf ett förslag, men dervid stannade saken.
Tdl grund för ett sådant ordnande kan, enligt min förmening, endast läggas en allmän folkbeväpning. Denna princip är uttalad redan i 1812 års beväringslag. Den har icke blifvit till fullo utvecklad, men jag anser den dock vara så sann, så riktig, att den aldrig bör lemnäs ur sigte. Om man således skulle bjuda mig att välja mellan, å ena sidan, den nuv:de allmänna bevärings-inrättningen med dess otillräckliga öfning, och, å andra sidan, hvad af K. M:t blifvit föreslaget, en utsträckt öfning för en del och ingen för de återstående f:delarne, skulle jag icke ett ögonblick tveka att gifva företräde åt den nuv:de organisationen. Må man komma ihåg, att, Den 7 Maj f. m. 95 när allmän beväpning är antagen regel, då kan man hoppas att tiden för öfningen småningom utsträckes. Så harju för icke länge sedan här skett, då bevärings-öfningarne fördubblades. Säkert är deremot, att om man en gång frångår denna princip och fritager större delen af nationen från Vapenpligten, då får man den aldrig åter. Beväringsexercisen, sådan den nu är, är visserligen otillräcklig för landets försvar, men den är derföre icke, som man vill låta påskina, onyttig. Med den fallenhet för krigiska öfningar, som Svensken besitter, med det nit, som det Svenska befälet utvecklar, och hvartill något annat land icke kan uppvisa motstycke, måste man medgifva, att 30 dagars öfningar med 8 å 10 timmars exercis hvarje dag skall leda till något resultat. Jag hemställer också till hvar och en, som sett en uppvisning af andra klassens bevärings-ynglingar, om icke dessa ingifva en glad förhoppning att de, efter en lämplig ytterligare öfning med gamla stammen, skulle med heder kunna föras emot fienden. De allmänna vapenöfningarne medföra dessutom den fördel, att de hos nationen väcka håg för krigsyrket, att de, om jag så får säga, gifva hela folket ett slags begrepp om manöverne, hvilket, underhållet hos de frivilliga skarpskyttarne, kan blifva af yttersta vigt för landstormen.
Datum ut supra. In fidem N. S. Edlund Uppläst i allmänn sockenstuga den 7 maji 1834 och till alla delar erkändt, underskrifva å socknens vägnar Erik Svensson i Nygård Pehr Petersson i Huse Johan Mattesson Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. År 1834 d. 22 junii, vid så kallade majistämman uti Häggenås sockenstuga. § 1. Upplästes, erkändes och underskrefvos kyrkooch fattig-cassornes räkenskaper för förlidet år. § 2. Som sexmännen b. Erik Olsson Grötom flyttat utur socken samt Johan Larsson i Lassgård och Erik Jonsson i Österåsen lämnat ifrån sig hemmanet, valdes nu uti dessas ställe till sexmän uti så kallade Utbygdrotan bond. Olof Nilsson i Kougsta, uti Norderåsen d:o bonden Pär Håkansson i Backegård samt uti Österåsen dito bond. Erik Olofsson i Svengården i Österåsen. Datum ut supra. In fidem N. S. Edlund Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protokoll, hållet i allmän sockenstämma med Häggenås socken i dess sockenstuga d. 21 sept 1834. S D. Till följe af Konungens befallningshafvandes kungörelse af d. 26 sistl. augusti, hvilken fjorton dagar idag sedan från predikostolen, och nu ytterligare här i socknestugan upplästes, samt till underdånigste åtlydnad af Kungl. kungörelsen d. 12:te november 1831, om hvad i händelse af cholerans utbrott inom riket iakttagas bör, hvilken nådiga kungörelse äfven nu ytterligare upplästes, voro nu församlingens ledamöter samlade för att öfverens komma om förberedande åtgärder emot nämnde smittosamma och dödande farsot, hvilken beklagligen redan härjar uti rikets södra provinser och städer, då till så kallad sundhetsnämnd enhälligt utsågos samma personer som dertill valldes den 4:e september 1831 och finnas nämnde i samma dags sockenstämmo-protokoll, men till deras biträde eller så kallade uppsyningsmän utsågos nu: 56 Bönd.