Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag känner likväl intet land, der beväringen, så litet öfvad sorn hos oss, kan jemnföras med vår beväring. Man har omtalat det Preussiska landtvärnet; meri det lutade sig mot en gammal stam, och det var då det lärde sig att slåss som hjeltan och dö som män. Jag inlåter Den i5 Augusti f. m. »9 mig icke uti bedömandet af centralförsvaret. Jag tror, att den, som beredt vårt centralförsvar, haft goda skäl derför. Jag förlitar mig på den erfarenhet, som legat till grund derför, en erfarenhet, som icke endast har blifvit ådagalagd, utan sorn blifvit pröfvad i practiska saker. Jag känner lika väl som den värde talaren, hvad de blå rockarna uträttade under Car^XII; men jag känner äfven, att dessa blå rockar icke slogos såväl, då, efter hjeltekonungens död, ordens tidehvarf böl jat inträda i det gamla hjeltelandet, och de blå rockarnas segrar på slagfältet sökte ersättas genom ordens segrar på de blå bänkarna. Åtskilliga hördes härtill yttra deras bifall. Gr. Cronhjelm: I den ordning de sista talarne yttrat sig anhåller jag att få besvara dem. Gr. Gyldenstolpe bar trott, att jag begagnade närvar, tillfälle för att yttra mig öfver extra budgetten, af fruktan att jag skulle sakna tillfälle dertill, då detta ämne förekommer. Deruti har Hr Gr. rätt; ty oaktadt jag varit i selen sedan klockan 6 idag, liar jag icke förrän nu haft tid att bevista Riddarhusets öfverläggningar, och då måhända förhållandet blir detsamma, när extra budgetten förekommer, kan jag icke finna det vara orätt, att jag begagnar tillfället att på förhand yttra mig uti ett ämne, som står i så nära sammanhang med det förevarande. För att återkomma till H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedts yttrande, som alltför mycket påminner om ordens tidehvarf, ber jag att äfven få gifva några ord till svar. H. Ex. har påstått, att jag tyckt mig finna uti Regeringens handlingssätt en viss tactik att icke begära hvad som skulle fordras, för att sedermera motse möjligheten att få något.
Utskottets den 4 dennes under Ntris 8? och 89 afgifne samt den 18 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde Utlåtanden, i anledning af gjord* anmärkningar vid Utskottets den 25 sisUedne Februarii och den 18 sistledne Mars under N:ris 4 och 20 meddeldte Betänkanden. 1:0 Angående hembud, då Frälseskattehemman utom Börd försäljas. 2:0 Rörande tjenlige Författningar mot allmänna förbrytare; fann Ridderskapet och Adeln, att, enär sistnämnde Betänkanden redan blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallne, Utskottets ifrågavarande Utlåtanden borde läggas till handlingarne. Ut Supra. S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Lagtamt Allmänna Besvärs och OeconomieUtskottens den 26 sistledne Maj under N:o 83 afgifne samt dea 11 dennei eftermiddagen på 6 >4 Den 25 Junit e, m. bordet lagde Betänkande, öfver yrkade utvägar, att förekomma löse men arbetsföre personers kringstrykande och bettlande i skydd af de Pass, som i ett eller annat lagligt hänseende samt i stöd af gällande Författningar, kunnat för dem blifva utfärdade. Ut Supra. S. D. Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärs och OecanomieUtskottets den 31 sistledne Maj under N:o 101 afgifne samt den 11 dennes eftermiddagen på bordet lagde Betänkande, öfver föreslagne ändringar uti Författningarna, rörande husbehofsbränvinsbrännningen och dermed gemenskap ägande ämnen ; blaf samma Betänkande, på grund af de, utaf åtskillige Ledamöter, dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteradt. Ut Supra. S, D.
Utskottet föreställer sig fördenskull, att privatbankerna, dertill manade ej allenast af fosterlandskärlek utan äfven af omtanka om egen fördel, som bjuder dem att söka förvärfva allmänhetens välvilja, derest de skola kunna påräkna att fortfarande få utöfva den vinstgifvande rättigheten att utsläppa sedlar, skola vidtaga sådana åtgärder att ofvanotnförmälda olägenheter för allmänheten undanrodjas, och att de vilkor privatbankerna vid begäran om förnyad oktroj erbjuda, blifva härpå beräknade, hvarmed tillfälle yppas att lemna företräde åt dem, sorn visa sig rigtigast uppfatta sina förbindelser mot det allmänna. Med stöd af det anförda, anser sig Utskottet emellertid för närvarande sakna giltig anledning att understödja Pehr Erikssons ofvanberörda motion. Vidkommande Per Perssons förslag, att privatbankerna skulle åläggas till det allmänna afstå den vinst, som öfverstigpr 10 procent å det af delegarne insatta kapital, torde Utskottet kunna undgå att ådagalägga den påtagliga orättmätigheten af ett så ovanligt beskattningssätt, hvilket motionären sjelf sannolikt ej skulle önska tillämpadt på näringar och industrigrenar i allmänhet; utan hemställer Utskottet, att denna motion må lemnäs utan afseende. Hvad slutligen angår Liss Lars Olssons motion, må till en början anmärkas, hurusom det förslag, som deri framställes, leder till just det, som de begge öfriga motionärerna velat förekomma eller minska, nemligen en oerhörd vinst för privatbankerna. Den vinst de nu draga på sin sedelutgifning — förklarlig ur det enkla faktum, att dessa sedlar, som ej äro annat än privatbank-bolagens skuldförbindelser, löpa utan ränta — komme naturligtvis att ökas i samma mån, som bankerna undginge att dessa sedlar invexla. En sådan invexling skulle mera sällan ifrågakomma, än då man åtminstone för att kunna verkställa liqvid Allmänna Besvärsoch Ekonomi Utskottets Betänkande N:o 59. 13 ned Kronan nödgas förskaffa sig verkligt mynt.
Utskottet hade tillstyrkt, att Speldosor, nu i noten hänvisade till tullbehandling Speldosor. såsom slöjdvaror, ej specificerade, skulle upptagas under rubriken Inslrumenler, musikaliska, och beläggas med 1 R:dr 16 sk. införselstull per stycke, med den anmärkning, att om infattningen utgöres af guld, silfver eller sköldpadd, hela dosan bör tuilbehandlas såsom arbeten af nämnde slag. Presteoch Borgare-Stånden hafva godkänt detta förslag, men Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet hafva, med vidblifvande af gällande tulibestämmelse, detsamma ogillat. Utskottet inbjuder sistbemälde två Stånd, att instämma med de båda öfriga, hvilka godkänt ifrågavarande förslag. Skulle denna inbjudning icke antagas, föreslår Utskottet följande omröstning: 106:o. Den, som bifaller Utskottets förslag, att Speldosor införas under rubriken Instrumenter, musikaliska, och åsätlas införselstull af 1 R:dr 16 sk. stycket, samt med anmärkning, att om infattningen utgöres af guld, silfver eller sköldpadd, hela dosan tuilbehandlas såsom arbeten af nämnde slag, röstar J a; den, det ej vill, röstar Nej; 68 Bevillnings-Utskottels Memorial, JM 14. Vinner Nej, komma Speldosor fortfarande att hänvisas tili slöjdvaror, ej specificerade. SpännhalsPresteoch Borgare-Stånden hafva bifallit, niea Ridder skåpet och Adeln samt 1 ' Bonde-Ståndet, under vidblifvande af gällande tulltaxa, ogillat Utskottets förslag, att i införsels—tarifen intaga artikeln Spännhalsdukar, med indelning i »af heloch half siden», 4 skålp. 3 R:dr, »af andra tyger», i skålp. 1 R:dr 16 %sk., och »af läder», i skålp. 24 sk. införselstull.
Mörner uppläste vidare två motioner, nemi.: N:o 105, ang:de pension åt Biskopen, f. d. Stats-Rådet, Doktor Christoffer Heurlins enka, Elisabeth Heurlin, född Lilljewalch; och N:o 106, ang:de pension åt..f. d. Ryttmästaren J. F. Omans enka, Gustafva Christina Sofia Oman, född Wallberg. Båda motionerne remitterades till Stats-Utsk:t. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof, afgaf en motion, N:o 107, ang:de pension åt frami. Sekreteraren i K. Landtbruksakademien, Johan Theophil Nathorsts döttrar, Ida Mathilda, Emma Amalia och Bertha Diona. Remitterades till Stats-Utsk:t. Hr Lilliehöök, Carl Bertil, uppläste två motioner, nemi.: N:o 108, att det af K. M. äskade anslag till exercis af flottans bemanning måtte odeladt ställas till K. M:s disposition; och Den 28 November e. m. 213 N:o 109, om anslag till Riksmusei palseontologiska afdelning. Dessa motioner lades på bordet. R. o. Ad. åtskiljdes kl. J 3 e. m. In fidem, 0. Brakel. Fredagen den 28 November 1862. Plenum kl. 6 e. m. Justerades 8 prot.-utdr. för förmiddagens plenum. Hr Nordenfelt, Enar Wilhelm, uppläste en motion, N:o 110, om förändring af K. Förordnm d. 12 November 1858, ang:de ändring i föreskrifterna rörande hemmansklyfning och jordafsöndring. Lades på bordet. Hr von Koch, Nils Samuel, afgaf två motioner, nemi,: N:o lil, ang:de alla export-tullars afskaffande; och N:0 112, ang:de skjutsningsbesvärets ordnande. Äfven dessa motioner bordlädes.
I det förra afseendet utgör den genväg, som genom uppmuddringen af Stäket skulle blifva en följd, något öfver 7 sjömil, enär yttre vägen till Dalarön är 11| sjömil, då den inre vägen blott utgör 4 sjömil, och när det lill befarandet af den ena vägen under gynsamt väder fordras 2 ä 3 dagar, kan man kpmma den andra på några timmar. Under ogynnsamt väder, storm och motvindar blir fördelen af Stäkevägcn ändå påtagligare, enär denna väg alltid på en dag kan passeras, då deremot den andra stundom fordrar flere veckor. Men farbarheten af denna väg är måhända, betraktad från militärisk synpunkt, ändå vigtigare, om man besinnar, det Stockholm under krigstid af en ganska ringa sjömakt eller flotta kan hindras från all tillförsel utifrån, genom blockad af inloppen till Washolmen, Fredriksborg och Södertelje, dä deremot en blockad utan en högst betydande flotta omöjligen kan till väga bringas om vägen genom Stäket för handelsfartyg vore farbar, enär under detta förhållandet den fiendtligt flottiljen, som vore bestämd att förhindra genomfarten af Stäket, antingen riskerade alt, om den inträngde i Raggensfjerden, blifva instängd och afsk uren från den öfriga styrkan, eller ock mäste bevaka en sträcka af 14 sjömil, utsatt för stormar på en af klippor och grund tält besådd redd. Hela den sträcka, som bchöfver muddras, gör circa 1800 alnar, måhända något mindre om man blott vill hafva 18 fots djup; vill man hafva 24 fots djup, så utgör längden 2057 alnar. Med de förädlade redskap och arbetsmethodcr, som på sed - Den 7 Augusti. nare tider vid canalgräfningar blifvit begagnade, bör kostnaden ej pä långt när komma att svara emot den inkomst, som denna canal skulle inbringa, om den vore farbar för 16 lill 18 fois gående handelsfartyg. Af dessa skäl, och då jag hört, att II. M. Konungen såsom
Herr Tham har trott, att stadgandet i 1660 års RegeringsForm emot Adelns ökande varit en följd af aristocraternas då varande öfvervälde. Jcg kan icke annat ån betvifla det. Redan i655 gjorde de Ofrälse Stånden de alfvarsammaste föreställningar mot Adelns företräden, och 1660 års RegeringsForm, torde ej böra anses annorlunda ån såsom en förening, hvarigenom de Ofrälse Stånden emot Adeln betingade sig ett bestämdt sätt för Regeringens förande, intill dess Konungen sjelf upphunnit myndiga år. Flera stadganden i denna act synas mig bevisa en så reserverande och inskränkande syftning mot Adeln, att de Ofrälse Stånden säkert haft ett stort inflytande på dess författande. Jag tror mig nu hafva besvarat de hufvudsakligaste anraårkningarne, som mot min motion blifvit gjorda, och öfverlemnar den till det afseende, den kan anses förtjena. Jag har uppfyllt min pligt såsom Riksdagsman, då jag anmärkt hvad jag funnit anmårkningsvårdt. Ridderskapet och Adeln tillhör det att bedömma min framställning och jag kan icke lemna pröfningea deraf i bättre händer. &93 uen ju mai int Herr Grefven och Landt-Mar skallen för-* klarade det han, dels af den i ämnet förefallna discussion, dels och i synnerhet af de sistaorden Uti Herr von Hartmansdorff^ nyss meddelte anförande, ansåg sig åga anledning, att innan Herr LandtMarskalken framställde någon proposition, inhämta Herr von Hartmansdorffs yttrande, om han icke behagade medgifva, att ifrågavarande motion hnge förfalla. Friherre Cederström: Hå 56 §. Riksdagsordningen stadgar, att intet ärende må nedläggas utan Ståndets uttryckejiga beslut, anser jag deraf följa, att motionnairens begifvande till ett måls nedläggande icke är behöfligt, Oin nu Ridderskapet och Adeln skulle anse ärendet vara af den beskaffenhet , att detsamma icke bör Upptagas, tror jag att det således bör förfalla. Herr von Hartmansdorff Om det är Hög-.
Sedan ett större antal hemmansegare inom Wiby, Hockvads, Hardemo och Edsbergs sooknar af Örebro län bildat sig till bolag för Skarbysjöns och W/a-åns sänkning, för hvilken sänkning kostnaden enligt uppgjord plan och kostnadsför - 72 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 141. slag skulle uppgå till 46,500 R:dr, förutom inlösen af Wia qvarn, men det, sedan ett belopp af omkring 30,000 R:dr blifvit på arbetet nedlagdt, visat sig, att kostnaderna skulle komma att högst betydligt öfverstiga det uppgjorda förslaget, hafva, inom Ridderskapet och Adeln, Herr von Hofsten, S. E. (uti Mot. N:o 176) och inom Bonde-Ståndet Riksdagsfullinägtigen C. G. Sköldberg (uti Mot. N:o 361) föreslagit, att Rikets Ständer måtte bevilja nämnda bolag ett lån af 35,000 R:dr, på de vilkor Rikets Ständer kunna bestämma. Då för ifrågavarande arbetsföretag uppgjord plan och kostnadsförslag icke, så vidt af handlingarne kunnat inhemtas, varit underställda Styrelsens för allmänna Vägoch Vattenbyggnader granskning, samt den omständigheten, att intressenterne, hvilka på detta arbete redan nedlagt en betydlig kostnad, under arbetets fortgång kommit i erfarenhet deraf, att kostuadssumman blifvit för lågt beräknad, icke i och för sig torde utgöra tillräckligt skäl för Rikets Ständer att anvisa statsmedel för att till större eller mindre del fylla bristen, 48:o. anser sig Utskottet till de i förenämnda motioner gjorda framställningar icke kunna tillstyrka bifall. Under hvar och en af de fyra riksdagar, som inträffat från och med 1847 till och med 1856, har Fullmägtigen från Albo, Gärds och Willands härader i Christianstads län inom Bonde-Ståndet väckt motion om statsbidrag för sänkning af den inom sistnämnda härad belägna Ifö-sjön; och äfven vid innevarande riksdag har ortens riksdagsman, Sven Nilsson, hos Bonde-Ståndet på det sätt förnyat de i detta ämne förut gjorda framställningar, att han (uti Mot.
Nikifors fasta beslut, att moget öfverväga sin plan till resans fortsättande, vann tröttheten öfverhand och han insomnade, han också. Den vördnadsvärda domkyrkans i Abo tornur slog tolf innan Nikifor vaknade. Han hoppade raskt ur sängen, korsade sig, som sig bör, och började göra sin toilett, så godt han kunde. Han log åt sin skrynklade frack, men han såg förnöjd ut, då han vårdslöst bläddrade i en packe af hundrarubelsedlar. "De der skola hjelpa", mumlade han för sig sjelf. Nu klappade han sakta på Nadeschdas dörr. "Duschinka (min själ), sofver du än?" "Duschinka, jag sofver icke mer", klingade Nadeschdas svar. "Då måste jag helsa god morgon", sade Nikifor och steg in. Det första, han såg, var en vred men präktig blick, det andra redan en försonlig slängkyss af Nadeschdas vackra hand; men sedan blef allt svart, svart som natten, ty Nadeschda slog sitt yppiga hår öfver sitt rodnande anlete. Nikifor gick tvekande fram till sängen. "Får jag lyfta en flik af del mörka molnet för att se dina läppars morgonrodnad?" Intet svar, blott ett knappt hörbart skratt. Molnfliken lyftades och en förtjusande morgonkyss lyckliggjorde den genast derefter bortilande unge mannen. "Nadeschda", sade han när han väl kommit inom sin dörr, "nu söker jag upp en jude, han skall skaffa oss ett pass, det må kosta hvad det vill, och i morgon bittida resa vi af till " "Till Sverige, till Sverige!" jublade Nadeschda och, imiterande Dumas' Valentine i Monte Christo, stack hon fram ett finger genom den något mer än en hårsmån öppnade dörren, Nikifor kysste fingret och gick ut. Efter en sådan morgon måste ju dagen bli lyckosam. Nikifor råkade nu visserligen bland den i Abo förlagda ryska militären på nog många judar, men judarne spela i Finland icke samma roll som i Ryssland och Polen. Kommissionärer äro de äfven här för allehanda saker, men de förmå icke att, såsom der, "göra allt för pengar".
Skön jungfru! gifven mig edert förkläde, vi torde kunna få gagn deraf.» Konungadottern gjorde såsom han bad, och svennen skar, med sitt svärd, klädet i tolf stycken. Nu blef ett hiskeligt dön i vattnet, så att böljorna drefvos högt upp på torra landet, och fram kom ett förfärligt hafs-troll, som hade tolf hufvuden, det ena styggare till åsyn än det andra. Trollets hund var stor, som den största tjur. Vidundret sporde: »hvar är prinsessan, som blifvit mig lofvad?» Pojken genmälte: ’hon finnes här; men du må väl gå så nära, att vi kunna talas vid.’ Trollet tog till orda: »kanske vill du, lille byting! dräpa mig i dag, såsom du förut dräpt mina bröder?» Heren gaf till svar: ’det är fördenskull jag har kommit hit.’ Trollet sade: »bida! här träffar du din öfverman. Dock skola vi låta våra hundar dragas först.» ’Dermed är jag tillfreds’, genmälte heren. De hetsade nu sina hundar till strid, och der blef ett argt slagsmål. Men leken fick en hastig ända, ty troll-hunden grep herens hund med tänderna, och uppslukade honom i en enda munsbit. Detta blef Trogens bane, och tycktes vara ett dåligt förebud. Heren lät dock icke skräma sig, utan gick fram, och högg manligen till med svärdet, så att alla trollets tolf hufvuden föllo i sjön. Men trollet hade en underlig art, ty när ett hufvud var afhugget, och kom i vattnet, fick det åter lif, hoppade upp och blef genast sittande såsom förut. När heren förnam detta, ropade han till konunga-dottern och sade: »ädla jungfru! nu äro goda råd dyra. Lägg en flik af ert förkläde på hals-ändan, så fort jag afhugger hufvudet, eljest qvicknar det åter vid.» Svennen högg derefter andra hugget, så att ett hufvud föll till marken; men konunga-dottern var genast redo, och gjorde såsom han hade tillsagt.
Landtfåren bör hafva till hufvudsakligt föremål, Ullens förökande, och att riktningen af den finare Fårskötseln deremot bör ställas på ernående af Ullens högre finhet; att tillgång inom Landet ännu i allmänhet saknas på sådane Får-racer, hvarigenom förenämnde 2:ne ändamål kunna vinnas; att den ull rik het, som utmärker flere af de inhemska hjordarne af medelfina Får, lemnar lika lefvande utsigter för en starkare production af grof Ull, som den finlietsgrad, Ullen redan eger vid åtskilliga Possessionaters Schäferier i flere Län lemnar förhoppningar om en hastigare öfvergång till finare Ullproduction, än i allmänhet förmodas; att, om en gräns för den gröfre Ullproductionen gåfves inom Landets egna behof, någon öfverproduction af den finare Ullen så mycket mindre beböfde befaras, som andra Länders, och isynnerhet Englands och Frankrikes behof deraf, hvilka, efler alla anledningar, måste ännu för många år fortfara i ständigt tilltagande, lernnade producenten en säker utväg till afsättning; att den brist på afsättning å inom Landet fallen finare Ull och dess vanpris, hvaröfver klagan föres, härleder sig förnämligast från bristande kunskaper hos Schäferiegarei productioneu af Ull osli dess tvättning, K. M. Nåd. Skrifvelse. S sortering, med flere operationer, börande lill dess beredning till handelsvara, likasom hos Fabrikanter i bedömande af Ullens rätta användande efter dess olika egenskaper; att, ehuru inrättning af ordentliga Ull-marknader ännu är en förtidig åtgärd i de flesta Rikets Landskaper, anstalter likväl redan syntes kunna, för lättande af Ullens afsättning, vidtagas i de Provincer, der antingen Yllefabriker nu finnas, eller en utväg till export utan svårighet kan beredas; samt att, örn afseende fästes på Landthushållningens framsteg i allmänhet, och åkerbrukets i synnerhet, hvaraf ökad tillgång och lägre pris på spanmål äro naturliga följder, och om man tillika öfverväger
Då det nya universitetet i Bonn just vid den tiden börjat sin verksamhet, och den juridiska fakulteten derstädes räknade bland sig ett par högst berömda professorer, skickades jag af min mor ofördröjligen till Bonn, der jag snart satt vid Mackeldeys och Welkers fötter och insöp deras visdoms manna. Af de sju år, jag tillbragte vid tyska universitetet, förslösade jag tre af mitt lifs blomningsår med att studera den romerska kasuistiken, juridiken, denna den mest illiberala af alla vetenskaper. Hvilken fruktansvärd bok är icke Corpus juris, egoismens bibel! Det romerska folket såväl som dess rättskodex har alltid varit mig förhatligt. Dessa röfvare ville bringa sitt rof i säkerhet och sökte derför genom sina lagar skydda det byte, de tagit med svärd i hand; derför var röfvaren samtidigt advokat och soldat, och deraf uppstod en blandning af vedervärdigaste slag. Det är verkligen de der romerska tjufvarne, som vi ha att tacka för egendomens teori, hvilken förut existerade blott som faktum; och utvecklingen af denna lära i dess snödaste konsekvenser är just den der så lofprisade romerska rätten, som ligger till grund för alla nuvarande lagsystem, ja för alla moderna statsinstitutioner, fastän den strider mot både religion och moral, menniskokänsla och sundt förnuft. Jag afslutade lyckligt och väl dessa fördömda studier, men jag kunde aldrig besluta mig för att göra något bruk af de sålunda förvärfvade kunskaperna. Kanske hade jag också en känsla af, att andra lätt skulle öfverflygla mig i advokatoch rabulistknep — nog af, jag hängde min juridiska doktorshatt på väggen. Min mor satte dervid upp ett ännu mycket allvarligare ansigte än vanligt. Men jag hade blifvit en ganska vuxen menniska och var i den åldern, då man måste lefva utan föräldravård. Den kära gamla hade också blifvit äldre; men då hon nu efter så månget fiasko afstod från den högsta bestämmanderätten öfver mitt lif, ångrade hon, att hon icke egnat mig åt det presterliga kallet. Hon är nu en matrona på 84 år, men hennes själsförmögenheter ha på intet sätt lidit af den höga åldern.
Allmänning i Allbo Härad är, sedan angränsande Hemman fått sig nödig muhlbetesjord tillskiftad, skattlagd till 7/8 Mantal i 3:ne serskilta hemmansdelar, och till Skatte försåld med 12 å i5 frihets-år. Hössö Allmänning i Kinnevalds Härad är uppmätt och skattlagd till ett Mantal i fyra serskilta Hemmans-Nummer, men har ej ännu kunnat försäljas, emedan skattläggningen blifvit af Kongl. Kammar-Collegium underkänd, och en ny sådan åter uppsänd i näsllidne Augusti månad. Allmänningarne Möcklehult i Kinnevalds, A/lgunnen i Norrvidinge och, Ideberg i Allbo Härad äro nu under uppmätning och skattläggning, för - 13 — atl i särskilta liemmanslolter indelas och försäljas, i öfverensstämmelse med Eders Kongl. Maj:ls derom lemnade Nådiga föreskrift. Förenämnde Allmänningar hafva fordom varit med större skog beväxte; men de täta åverkningarne, hvilka å en del gynnats af läget utmed sjöar, hvaröfver transporten af skogseffecter vintertiden gått lätt och obemärkt. hafva vållat mycken förstörelse, oansedt Kronooch Jägeri-Betjente icke underlåtit hvarken tillsyn eller åtals anställande, och Idäradernes innevånare hafva derföre, lika med Eders Kongl. Majrls Befallningshafvande, ansett lämpligast att me.d dessa Allmänningar Loide fortfaras på sätt som skett. Bergsoch Bruksrörelsen utgör en vigtig näring för orten, och är, i anseende till kolhandeln med Allmogen och malmforslingar, den hufvudsakliga inkomstkälla, hvarifrån folket i Bruksorterne hemta penningar till skatten och sädesköp; såsom bevis hvarpå må anföras, att Allmogen i dessa orter alltid först och oftast restfritt betala sina Skatter. I Länet finnas 12 Bruks-egendoraar, alia i goda händer. De största äro Lessebo, Huseby, Orraforss och Klafveröström.
Utskottet har, efter verkställd granskning af de ingifna hanlingarne, tagit detta ärende i noggrannt öfvervägande; och som Utskottet dervid funnit att sänkning af ifrågavarande sjöar, hvarigenom en betydlig jordvidd kan göras fruktbar och inbringa stor afkastning, bör blifva af ganska vidsträckt nytta för denna ort, som för utförande af odlingsföretag hittills icke erhållit något understöd af allmänna medel, har Utskottet trott sig böra den väckta motionen understödja; men då Utskottet anser billigt att intressenterne i större mån än motionären föreslagit deltaga i kostnaden för arbetets utförande, inskränker sig Utskottet att föreslå, det Rikets Ständer måtte för sänkning af sjöarne Långhalsen, Yngaren, Hallbosjön med flera mindre sjöar i Södermanlands län bevilja ett lån af 50,000 R:dr, under iakttagande af de vilkor och föreskrifter, som, i afseende å låns erhållande, blifva af Rikets Ständer för dvlika företag meddelade. «i O 23:o. Hänvisande till den af Riksdags-fullmäktigen A. IF. Uhr, vid sednaste 20 Slals-Utshollels Utlåtande, M 158.