Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
4. öfverstiger den årliga bevillningssumman, som i 1851 års bevill nings-förordning finnes upptagen, eller » 1,900,000: med Ruhr 146,111: 43. 4. Å de tvänne ränteri-balanser utaf Riksgälds-kontorets medel, som sedan längre tid tillbaka finnas i revisions-berättelserna angående Riksgälds-kontoret omförmälda, har någon ytterligare afbetalning icke skett under den efter sednaste stats-revision förflutna tid; hvarföre dessa belanser, hvilka aflidne Landträntmästarne i Östergöthlands och Wester-Norrlands Län M. Tollin och E. G. Harlin i lifstiden sig åsamkat, fortfarande äro i summariska räkningarne och månadsförslagen upptagna med samma belopp, som i 1853 års revisions-berättelse uppgifvits, eller Tollinska balansen med 1,845 lt:dr 7 sk. 10 r:st och Harlinska balansen med 9,514 R:dr 45 sk. 6 r:st. Riksgälds-kontorets för de 2:ne sednast förflutna åren upprättade och afslutade samt i detta verks Revisions-kontor utan anmärkning granskade hufvudböcker hafva, vid desammas nu verkställda granskning, ej heller å Revisorernes sida föranledt någon anmärkning, utan funnits förda med ordentlighet och noggrannhet; instämmande Revisorerne i 1853 års Revisorers afgifna yttrande, angående enkelheten, fullständigheten och ändamålsenligheten af det inom Riksgälds-kontoret numera föreskrifna och iakttagna bokföringssätt; enligt hvilket alla, i egenskap af anslag utan återbetalningsskvldighet, af Rikets Ständer beviljade och til utgående från Riksgälds-kontoret med visst bestämdt belopp anvisade stats-utgifter uppdebiteras å sina särskilda conti uti hufvudböckerna för de år, derunder Riksgäldskontorets skyldighet att utbetala eller tillhandahålla de beviljade anslagssummorna vidtager; hvaremot å samilia conti afföres hvad utaf dessa utgifter under årets lopp blifvit utanordnadt; hvadan följaktligen det återstående beloppet utbalauseras till nästföljande år såsom en Riksgäldskontorets förfallna och oliqviderade skuld.
Någon högre siffra har nemligen Utskottet härvid ansett sig icke våga bestämma, men ej heller trott sig böra stadna vid en lägre, för att ej den, som blott af okynne eller i följd af en tillfällig frestelse gjort sig skyldig till ett brott mot eganderätten, måtte drabbas af den vanfrejd, som benämningen tjuf medför. Till man anse äfven denna siffra för 32 Lag-Utskottets Betänkande N:o 35. hög och befarar man att den någon gång kan komma att från ett rättvist straff skydda den, hvars gerning uppenbarar ett redan inrotadt moraliskt förderf, så får Utskottet dertill svara, att denna våda är ringare än om man äfventvrade att såsom tjuf stämpla den, hvilken eljest skulle haft både vilja och kraft att återvända från brottets väg. Af enahanda skäl har Utskottet ock ansett en återgångnödig till 1734 års princip, att icke andra, utan först tredje resan snatteri tager karakteren af stöld. Emellertid och med afseende å de sålunda vidtagna förändringar har Utskottet ansett maximum af det för snatteri stadgade straff böra höjas till högst ett hundra Riksdaler i böter eller fängelse i högst sex månader. Minimum deremot skulle enligt Utskottets förslag blifva oföräudradt; men genom höjandet af maximum vinnes ett korrektiv emot det missförhållande emellan brottet och straffet, som kunde befaras uppkomma genom förut föreslagna ändringar. I enlighet med nu uttalade åsigter har nödig rättelse blifvit iakttagen i de §§ af Utskottets förslag, som motsvara 1, 2, 9, 12 och 14 §§ i det Kongl, förslaget. Till 3 § har Utskottet från § 5 uppflyttat dess 4 morn., angående mjölkande af annans ko, m. m.
Mankön 349 Qvinkön 330 679 i Skellefteå stad Mankön 51 Qvinkön 33 84 Transport 58,829 6 Transport 58,829 i Lappmarken, hvarest mantalsskrifning ej förrättas, utgöres befolkningen af a) Svenskar: Vid 1850 ars slut uppgick länets folkmängd lill 65,619 och har således under ifrågavarande fem är ökats med 6,950 personer, hufvudsakligen en följd dels af vaccinationens befrämjande och dels deraf, att landet under dessa år varit förskonadt från härjande sjukdomar. Folket inom kustlandet, som i upplysning och bildning ingalunda gifver andra läns invånare efter, är i allmänhet sedligt, härdad t och arbetsamt samt äger fallenhet för slöjder och handtverk, deruti mången förvärfvat sig stor skicklighet, utan någon handledning. De sednare årens dels goda och dels medelmåttiga skördar, samt den större omhugsamhet som inträdt bland allmogen, hafva förbättrat jordbrukarens och folkets belägenhet i allmänhet. I följd häraf och den förtjenst allmogen under sistförflutna åren haft genom hygge och försäljning af skogseffekter utaf flere slag, i förening med de högt uppdrifne arbetsoch daglönerne, hafva betydliga penningetillgångar fallit på mängas händer; men, enär födoämnena äfven stigit i pris och öfverflödsoch lyxartiklars förbrukande tilltagit, samt den ofta lätt förvärfvade penningen icke synes vara så dryg, som den, hvilken sam las med svett och möda, har välmågan bland allmogen icke gjort så stora framsteg, som man haft skäl att hoppas. De jordbrukare, hvilka användt hufvudsaklig verksamhet på binäringar, hvaribland skogshygge inlager främsta rummet, komma troligen, i en närmare eller fjermare framtid alt, genom saknad af skog och genom försummadt jordbruk, få med hög ränta återgälda den nu möjligen förvärfvade penningetillgången. Förhållandet är nära enahanda i afseende å den Svenska befolkningen i Lappmarken, som likväl i åtskilliga fall kan äga mindre upplysning.
M-, för det der förekommande stadgandet, att taxeringsmännen ega att för personer, som på landet idka någon borgerlig näring, utsätta afgift efter 2:a artikeln under den fastställda minsta, föreslagit en i viss mån förändrad redaktion, hufvudsakligen åsyftande, att Bevillnings-Utskotlets Betänkande, N.-o p. 23 åt den i sammanhang härmed intagna föreskrift, det en slik åtgärd bör i protokollet antecknas och genom utdrag af taxeringslängden pröfnings-kommittéen underställas, gifva mera bestämdhet, sålunda, att dervid tillika uttryckligen stadgades, det lindringen ej finge tiligodonjulas förr, än densamma blifvit af sistnämnde kommitté godkänd; men då, enligt 128, 129 och 132 §§, debitering af bevillnings-afgifter icke kan ega rum förr, än både taxeringsoch pröfningskommittéerna fulländat sina arbeten, och således icke förr, än ail på den sistnämnda kommittéen beroende granskning af taxeringsmänuens åtgärder egt rum, samt den nuvarande ofvanberörda föreskriften, att serskildt medgifven lindring äfven skall pröfnings-kommittéen serskilt underställas, redan synes innefatta all den bestämdhet, som erfordras, så anser Utskottet någon ändring af paragrafens lydelse i denna del icke behöflig. Vidare har samma motionär yrkat, att paragrafens sednare moment, angående befrielse från bevillning för landtmät!, som afyttra egne husslöjdalster och andra sådana varor och tillverkningar, med hvilka, enligt Kongl, kungörelsen af den 28 Augusti 1834 jemte flera serskilta författningar, fri handel för landtmän är medgifven, bör utgå.
'Stats-, Lagsamt Oeconomic-Ut skottens Utlåtande if;o 27, tili ex. a procent, och vanlig säkerhet af tvänne vederhäftige Borgesman, eller inteckning i ograverad fastighet, vara att, under goda år, 'begagna lili uppköp af säd, och med återbetalnings-skyldighet inom 10 år, dock endast ai räntan under de feni första åren, och derefter en femtedel af cnpitalet, jemte ränta årligen; äfvensom att en lika räntebeiäkning för försträckning i spanmål matie för enskilde personer i allmänhet stadgas, som för närvarande finnes för District-Magasinen med gifven; jemväl i den händelse tillgångar för närvarande ej skulle vara disponibla till lånefond, hvilken, efter Motionairens åsigt, borde motsvara värdet af 20,00® tunnor korn å 7 Rdr Banco tunnan, -Hvad' sålunda föreslaget blifvit hafva Utskotten tagit i öfvervägande, och få, i afseende på framställningen öm bildande af en lånefond för spanmålshandel inom Jemtland, anföra, att em än på ifrågastälide sätt en ständig tillgång på säd skulle kanna tillvägabringas, oell stegring af prisen derå efter mindre fördelaktiga skördar alldeles förekom mas, hvilket Utskotten ej med visshet kunna förutse eller bedöma, samt äfven om nödige controler å fondens begagnande endast till åsyftade ändamålet kun de beredas, saknas likväl för närvarande medel till det yrkade anslaget, helst Statsverkets alla tillgångar måste till' angelägnare behof anvisas; och, beträffande en allmän förhöjning af ränta å försträckning i Spanmål, anse Utskotten en sådan, till afvikelse från de i 9 Cap. Jlandels-Balken stadgade grunder för räntebeiäkning å ali slags försträckning ledande lag förändring sä mycket mindre antaglig, sorn angifne ändamålet, att för nödställde jordbrukare på lindriga vilkor bereda understöd, ej med säkerhet synes vara att påräkna, enär, vid flere efter hvarandra möjligen inträffande missväxtår, den, genom förhöjd ränta, tillökta gälden, torde blif va tili sine följder mera tryckande, än de utvägar, sorn under nu varande förhålländen begagnas; och det dessutom ej är lämpligt att endast fcr ett slag af försträckning medgifva förhöjd räntefot, runan räntan i allmänhet frigifves och öfverlemnas till bestämmande, lika med öfrige låne-vilkor, efter contrahenlemes godtfinnande och pröfning af ömsesidige fördelar.
Äfven synes det Rikets Ständer att Haparanda af Eders Kongl. Majit under Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 222. 31 N:o 3 ensamt uppförda Skula, lämpligen kan hit räknas, dock med rättighet för denna Skola alt erhålla ytterligare en lärare i anseende lill det för densamma egna förhållande, alt en del af dess lärjungar endast känna Finska språket. Eskilstuna stads Skola, som i Eders Kongl. Maj:ts nådiga förslag blifvit uppförd bland läroverk med endast 2 lärare, ehuru den för närvarande eger Irenne och som nu är besökt af ett betydligt antal lärjungar, har, med afseende derå, alt så väl staden som den omkringliggande orten, befinner sig i ett starkt framåtskridande, funnits böra bibehållas vid sin nuvarande verksamhet och således få sin lärarestat bestämd till en Rektor och 2 Kolleger. Vidkommande Christinehamns pedagogi, af Eders Kongl. Maj:t föreslagen alt, lika ined de andra pedagogierna, erhälla 2 lärare eller 1 Rektor och 1 Kollega, är ostridig!, att nämnde stad, som eger öfver 2,000 invånare och är belägen i en bördig och mycket befolkad ort samt tillika utgör hufvudpunktcn för 2:ne bergslagers rörelse, befinner sig i en alltjemt stigande utveckling och att ett Elemenlar-Läroverk derstädes således är al behofvel påkalladt. Detta behof bekräftas ytterligare af det icke obetydliga antal lärjungar, som besöka den nuvarande liiro-anstallen. Och då dertill kommer, att undervisningen uti förevarande Skola nätt en jemförelsevis hög utveckling, hafva Rikets Ständer ansett att eli Elemenlar-Läroverk med 1 Rektor och 2 Kolleger i Christinehamn bör inrättas. 1 afseende å denna pedagogi, likasom andra dylika sladsskolor, hvilka kunna komma att bland Elemenlar-Läroverken uppflyttas, hafva Rikets Ständer likväl funnit böra såsom vilkor stadgas, att hvad till pedagogierna i anslag
Vidare bör härvid afseende lemnäs åt följande, på Privilegier och serskilda Författningar grundade, förhållanden: nemligen att Qvarnar på Frälse-Säteri grund, med dammfäste derå vid bägge sidor, äro frie från Grundränta, men att å FrälseHemmans grund, med dammfäste derå vid bägge sidor, eller å Frälse-Säteri grund med dammfäste vid Frälse-Hemmans egor, eller å Frälse grund med dammfäste vid ena sidan å Frälse-Sä teris egor, Räntan förvandlas i Rust-tjenst, och derefter på föreskrifvit sött utgöres; att några få Sågqvarns-Räntor äro indelte och anslagna till vissa allmänna behof; att en del Sågqvarnar ingått vid Hemmanens skattläggning och blifvit inbegripne i deras Mantal och Ränta, andra skattlagda till gemensam Ränta med Mjölqvarnar eller Fisken eller andra Verk, och några få från Mjölqvarnar till Sågqvarnar förändrade, med bibehållande af förra Räntan eller under Bih. till R. St. Majds Nådiga, Propås. N.-o 10. arrende för Kronans räkning upplåtna med vilkor af serskild Räntas utgörande; att för Salu-sågar, grundade, till mer eller mindre del, på Hemmanets egen i skattläggningen inbegripna skog, enahanda och på vissa ställen högre Ränta, än å sådana Sågar, grundade på köpetimmer blifvit beräknadt; att den Stubbe-öre-afgift, sorn erlägges af de på stockfångst från Kronans skogar grundade Qvarnar i Rikets Norra Provincer icke med sjelfva Qvarn-räntan har sammanhang ; och, då angeläget är, att genom det ifrågavarande förslaget egande-rätten icke förnärmas eller sådana förhållanden, som lämpligen böra qvarstå, rubbas, anser Kongl. Maj:t, i följd häraf, följande föreskrifter vara nödige: i:o Att de Sågqvarnar, som, i grund af nuvarande författningar, icke hafva någon Ränta sig åsatt, endast böra erlägga Bevillnings-afgiften i likhet med hvad hittills stadgadt varit eller under sådan synpunct hädanefter stadgas kan. 2:0
Räntor Af å samma Hufvud-Titel utbetalde Förskolter Minskade Reservationer å 3:dje, 8:de och io:dc Hufvud-Titlarne samt Allmänna Indragnings-Staten Depositioner Icfvereringar utom Stats-Ecrket Balance den 3l Återstående Utgifter enl. Baland! från den 31 December lS34•' Återstående Utgifter enl. Ordinarie Afkortning I, Extraordinarie Afkortning Anordning utom Stat . - Anordning efter iSop och förra årens Riks-Staler Anordning efter l83S urs Riks-Stat: Anslagne Medel 12,403,077: 15. 5. afgå: Besparingar 14,285:42.10. Anordningar, utgångne 10,505,102: 1. 4.1 återgångne i Krono-Uppbörden 239,304: 2. 8.J Anordning enligt Extra Stats-Regleringen Riksgälds-Contorets Andel i Ofverskotter och Besparingar Öfverlåtelse af Inventarier och Fastigheter till Allmänna Maga sin s-Fonden Afskrijningar Af å gtde Hufvud-Titeln inbetaide Lån jemte Räntor . Ökade Reservatiomr å i:a, 2:a, 4-'de, 6:te, 8:de och io:de Hufvud-Titlarne Återlyftade. Depositioner Lefvereringar utom Stats-Ferke Balance den 3i December i835: Contant Behållning 1,460,567: 46. Behållning på Vågarne 154,185:42. D:o af Fastigheter 309,626:45. D:o af Inventarier 113,265:43. D:o af Spanmål m. m. 142,717:44. Inneslående Krono-Uppbörd: Resterande d. i Sept. l836 360,824:29. Stats-Medel. Utlånte Medel Inneståendc Krono-Uppbörd: Lefvererad inom April D:o inom Augusti Resterande d. 1 Sept.
Detta blef, sedan, i följd af lieloimsriorien, Konungen förklarades för Kyrkans Afwerhufwud, i sä mätto ändradt, at ehuru Dispenser i sädane Arender troddes kunna äga rum, magten at dem meddela förbehölls Konungen, som dels omedelbarligen, dels genom Dom-C-,pirlen densamma utöfwade. Pa sadan grund äro cltpi n er i dessa mäl äfwen i i? Z4 Ars Lagbok bil ehällne; men da grunden häctil är den, at desse Arender ansetts lyda under Kyrkans äunEtiun, hwilket pä egentligen Civila mäl icke intraffbr; sa kan i de sistnämnda 6i-.pe»8e-rättighet ej presumera», utan at Lagen densamma mcryckeligen etablerat. Och hwad i synnerhet frägvr om myndighetseller omyn - n5o Dm 29 Mars. omyndighets-tilftand beträffar, sä hafwa de altid hört lil wexlbslia Rätt: och dä i Z8 Momentet af 1669 Ars Förmyndare ^Ordning fradgas: att ther nägon omyndig wilie trakta ester att slippa förmynöersfapet, fadant hemftäiles alt til Rättens skälig» rättelse; sä ar deraf nog tydeligt, at man annu pä den tiden icke fallit pä den tanke, ar desse mål wore ibland dem, som pä Konungslig cliLpLnss kunde ankomma. Konung c/lkl. XI, som genom sin StatsReg!srin§ nogsamt wisat, det Han insäg nödwändigheten deraf, ar Hans Embetsman mätte äga sin goda utkomst, förklarade dock genom siere cmer de af enstilda personer gjorda försök, ar i (livija mål omedelbarligen Lollicitera Kongl. Majit, för mitz ruk, hwarigenom Konungen för mycket vfwerhopades och Allmänheten mera stada än fördel rilstyndades. "Det af Kongl, försorg harflytande arbete," heter det i Kongl.
Svartlings ofvanberörde förslag om egograderings upptagande bland de frågor, som före laga skiftes verkställande höra vara afgjorde, föreslagit följande stadgande att intagas såsom 3 § i 11 kap: ”Sedan egograderingslängd, med beskrifning deröfver, blifvit af skiftesmannen upprättad och inför deiegarne justerad, samt del deraf lemnad, underrätte skiftesmannen, att den dermed missnöjde eger att hos Ordföranden uti' Egodelningsrätten deröfver anföra besvär inom trettio dagar derefter; och må skiftesmannen ej skiftet fortsätta före nämnde klago lids utgång eller, der besvär blifvit anförda, förr än Utslag deröfver vunnit laga kraft." Varande häremot anmärkt af Ola Mänsson frun Christianstads län och Anders Eriksson frän Elfsborgs län, att den föreslagna förändringens antagande skulle, i stället för att minska, tvärtom öka antalet af rättegångar angående skiften, emedan klagan komme alt föras serskilde gånger öfver samma förrättning, först i kaga om egograderingen och sedermera angående skiftesläggningen. Lagsamt Allm. Bes v. och Eko n.-lltsko t tens Betänkande, N.-o 15. 35 af Per Hansson frän Wermlands län, hvilken, pä hufvudsakligen enahanda grunder, sorn af förenämnde motionärer blifvit anförda, föreslagit, "att'delegare i skifteslag, så vida han under pågående skifte vill öfverklaga af skiftesman och gode män verkställd egogradering, bör deremot anföra besvär inom den lid 18 kap. 13 § Skift essia dg an utsätter, räknadt från den dag skiftesmannen förklarat egograderingen a/slutad." af Herr von Knorring, B. G. K., sorn efter framställning om de kostnader oell den tidsutdrägt, som uppkomma då skifte, til! följd af ändring i egograderingen, mäste helt och hållet omarbetas, dels anmärkt, att egogradering beror af hvars och ens olika erfarenhet och omdöme, och att den ändring i egograderingen, som af Egodelningsrält vidtages, äfven är underkastad klander, och kan af Kongl.
Hon besvarar vänligt och utan pryderi den skeppsbrutne frallllingens anhållan oin skydd, ledsagar honom till staden och visar honom vägen till sina föraldrars Iius. Afveni diir saintalalhon med honom fritt och otvunget. Efter dessa korta antydningar om kvinnans stiillning, sådan den framträder i de homeriska dikterna, ink vi ofverspringa de iirliiiiidraden (ovisst huru många), som skilja den tid, som triider oss till mötes i nämnda dikter, från den tid, d&amp; historiens dag börjar niigot klarare belysa det sociala tillstindet i Grekland, iiiiinligen det femte årliuudradet f. Kr., de persiska krigens, Perikles och de pelopouesislra krigets tidehvarf, och nia vi med afseende p&amp; denna tid siirskildt fasta oss vid Athen, hvars förlihllandeu. b %de äro bast kanda och erbjiida största intresset, enar Athen då var den grekiska världens s i val andliga som politiska iiiedelpunkt. Vi möta här en anblick af helt annan art an hos Homeros. Deii athenska borgarinnan lefde i ett tillstånd af ofrihet och iiuderordning, som narmar sig till hvad förhkllaiidet ar hos de inohaminedanska folken i viira dagar. Vi känna för litet om de mellanliggande %rliiindradena för att kiinna utröna hviika orsaker ledt till en shdan tillbakagang med afseende pk Irvinnans stallning, samtidigt med att ett väldigt framitskridande ägt rum i andra afseenden. Det ink do&amp; besinnas, att hvad de homeriska dikterna gifva oss %r en af den poetiska fantasien skapad idealbild af manniskolifvet. Hufvuddragen i sin teckning har skalden naturligtvis liemtat fran den honoiii omgifvande verkligheten, men det ar icke lätt att arskilja lxilka drag han kan h s tillagt ur egen uppfinning för att göra bildert i lians ögon mera poetiskt tillfredsställaiide. Det ar darföre ej omöjligt, att kvin.
Som aktieegare i privatbanker äro underkastade solidarisk ansvarighet, har sådan antagits äfven för aktieegare i filialbank. Att bestämma minimum eller maximum för hvarje serskild filialbanks teckningssumma, har Utskottet ansett icke vara lämpligt, enär derigenom skulle inträffa, antingen att på något ställe, der en dylik bank kunde vara af högsta behof påkallad, densammas uppkomst hindrades, eller ock, att, der större tillgång på penningar funnes hos enskilde, denna tillgång till en del icke komme filialbanks rörelse till godo. Utskottet torde nemligen härvid böra fästa uppmärksamhet derå, att enär filialbank icke skulle ega rättighet att röra sig med annat mynt, än riksmynt, samt då af det tecknade beloppet \ eller 25 procent borde erläggas i nämnde mynt och för återstående § eller 75 ställas säkerhet ; men riksbanken, enligt förslaget, icke finge till någon filialbank lemna högre lån än 500,000 Rdr, filialbankens rörelse i sjelfva verket blifvit begränsad inom en summa af 666,6t56 Rdr 32 sk. BankoUtskottets Betänkande, N:o 43. 19 banko, oberäknadt det rörelsekapital, som kan uppkomma till följe af rättigheten och skyldigheten att hålla uppoch afskrifningsräkning, samt att någon förhöjning af filialbanks rörelsekapital utöfver nämnde summa icke kan åstadkommas annorlunda, än förmedelst en större kontant insatts af aktieegarne, hvilket genom bestämmelser af ett maximum för teckningssumman icke torde böra motverkas.
Hade Landstingen redan någon tid varit i verksamhet och visat sig med användande af lika mycken försigtighet som kraft vara på god väg att uppfylla de ändamål, som dermed afses, och hvilka ändamål endast kunna uppnås medelst utöfvande i ej obetydlig mån af den Tingen tillkommande beskattningsrätt, och om Landstingen sålunda redan då de först komme i utöfning af sin nya funktion, att utse ledamöterne i den Första Kammaren, förvärfvat sig inflytande och betydenhet i afseende å länens kommunala angelägenheter och haft flere eller färre sådana mera eller mindre vigliga angelägenheter under behandling, — så vore härom mindre att säga. Nu synes man ej sakna skäl att befara, att Landstingen redan från början komma att betraktas hufvudsakligen såsom valkollegier eller att åtminstone en sådan åsigt snart skulle göra sig gällande; dertill ock i sin mån måste bidraga att Landstingen i afseende å sin befattning såsom Kommunal-myndigheter äro underkastade kontroller från Regeringens och underordnade myndigheters sida, hvilka lätt nog kunna förlama deras verksamhet och minska allmänhetens intresse för dessa institutioner, i annan egenskap än den, der någon sådan kontroll enligt lag ej får ega rum, nemligen i afseende å valen till Riksdagen. Och i detta fall försvinner största delen af de fördelar, man velat vinna genom att låta Första Kammaren af dessa Landsting utses. Den andra bestämmelsen, att ledamöterne i Första Kammaren få väljas öfver hela riket och ej skola åtnjuta arfvode, är utan tvifvel af vigt och måste utöfva ett betydligt inflytande å beskaffenheten af de personer, hvilka deri insättas.
Tverlom, jag har förklarat, att statsverket aldrig ägt någon sådan fond, och då lärer det falla sig klart, alt jag icke eller kunnat påstå, det den skulle genom den föreslagna åtgärden försvinna. — Samme värde ledamot har i afseende på Riksg.conl:s räkenskaper till mig framställt den frågan, hvarföre jag icke förslagit en rättelse i formen derför. Det kan likväl icke vara möjligt, att icke Hr von Hartmansdorff erinrar sig, all Riksg.- conl:s räkenskaper upptaga bevillningsmedlen såsom tillhörande det år, för hvilket de böra inflyta, fastän de i sjelfva verket icke inflyta förr än äret derpå. Efter den upplysning, som Frih. Palmstjerna lemnat, att 3:ne Stånd redan skulle hafva bifallit betänk., är naturligtvis likgillligt huru R. o. Ad. öfver detsamma beslutar. Jag har dä icke någonting vidare derom att säga, än att lill prot. förklara, att hvad R. St. sålunda hos K. M. komma att begära, i min tanka icke kan medföra någon den ringaste reda i Sveriges räkenskaper, utan tvertom kommer att ännu någon lid förvilla begreppen om huru dessa böra för en ordentlig förvaltning af Svenska statsmedlen vara inrättade. Ofverläggningen förklarades härmed vara fulländad, hvarefter D«n 9 April f. m. 165 R. o. Ad., uppå af H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställd propos., biföll StatsUtsk:s utlåt. Ånyo föredrogs SlatsUtsk:s d. 29 och 31 sisll. Mars på bordet lagda utlåt. i\:o 243, i anledn. af vackt motion, att statsverkets samtliga räkenskaper måtte omfatta samma tid, som uppbördsåret. Frih. Cederström, Jacob: Efter det beslut, som R. o. Ad., i öfverensstämmelse med de öfrige Stånden fattat i afseende på Statsl’tsk:s betänk. N:o 242, förundrar det mig visserligen icke, att Utsk. kommit lill det resultat, som synes utaf betänk.