Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
R:dr 1 öre utaf anslaget till anskaffande af 16,000 stycken refflade infanterigevär, 600,000 R:dr; 3:o Tretton tusen ettbundrafemtiofem R:dr utaf den till anskaffande af 2,000 stycken kavallerisablar beviljade anslagssumma, 36,000 R:dr; 4:o Ett hundra tusen R:dr utaf anslaget till fortsättande af arbetena å Carlsborgs fästningsbyggnad, 300,000 R:dr; 5:o Femtio tusen R:dr utaf den till fortsättande af fästningsbyggnadsarbetena vid Carlskrona anslagna summa, 150,000 R:dr; 6:o Fyra tusen niohundrasextiotre R:dr 83 öre utaf fyllnadsanslaget till indelta Arméens utredning, 14,891 R:dr 49 öre; 7:o Tjugusex tusen trehundratrettiofem R:dr 34 öre utaf anslaget till förhöjning i beklädnads-passevolansen vid Svea och Andra Lifgardes-regementena, Lifgardet till häst, Husar-regementet Konung Carl XV och Sappörkompaniet, 105,341 R:dr 34 öre; 8:o Nitton tusen sjuhundrasextio R:dr 78 öre af de för tillökning i beklädnads passevolansen vid Svea och Andra Lifgardes-regementena, Sappörkompaniet, Lifgardet till häst och Husar-regementet Konung Carl XV beviljade anslagssummor, tillhopa 79,043 R:dr 10 öre, nemligen: för Svea och Andra Lifgardes-regementena samt Sappörkompaniet tillhopa R:mt 7,659: 09. för Lifgardet till häst 1,195: 50. för Husar-regementet Konung Carl XV 10,906: 19. tillsammans R:mt R:dr 19,760: 78. 9:o Elfva tusen trehundraniotio
Hvad sålunda blifvit anfördt och föreslaget, hafva Utskotten öfverväga!, och ehuru Utskotten icke kunna förneka, att en sådan behandling af alimänningarne skulle hafva de af motionären uppräknade fördelagliga följder för sjelfva skogarne, tro Utskotten likväl, att förhållandet icke skulle blifva lika fördelaktigt för de till utsyning berättigade, hvilka nu erhålla en visserligen ofia otillräcklig utdelning af skogsförnödenheter, men lik vä 1 äro fö rsäkrade att bekomma den, hvaremot det å skoglösa orter ieke vore utan anledning att befara, det vid försäljning å auction af skogseffecterne en förmögen person kunde göra det till en speculation att till högt pris inropa alltsammans, för att sedermera efter behag kunna taxera de öfrige intressenterna, hvilka icke hade tillfälle att hos någon annan förse sig med sine behof, och således uti den högre utdelningen i penningar torde få en högst otillräcklig ersättning för sin vanliga utsyning, möjligen också den fattigare icke blifva als i stånd att anskaffa sig sin nödiga vedbrand. I betraktande häraf och då i öfrigt uti gällande Författningar intet hinder synes var alt, vid uppgörande af hushålis-planer för allmänningarne, der inlressenterne sådant önska, det här ifrågaställde förvalllningssattet antaga och införa, hemställa Utskotten, att Herr af Ströms motion icke för närvarande måtte lill någon åtgärd föranleda. Stockholm den 3 April 1841 - STOCKHOLM, Elméus och Granbergs Tryckeri, 1841- Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Uiskottens Utlåtande, JSf:o 66. i N:o GG. Ank. till Exp.-Utsk. den 7 April 1841, kl. 11 f. m. Utlåtande, i anledning af åtskilliga inom de respeclive Ri/cs-Sländen väckta motioner, rörande en förbättrad Fångvård samt disciplinen inom Fängelser och Correetions-inrättningar, m. m. Till de sammansatta Utskotten hafva uti dessa ämnen blifyit remitterade följande motioner, nemligen: Från Högloft.
Jag har icke allenast med kännedom om huru det tillgår, utan äfven med min upfatlning af huru snart sagdt meningen är att Bevillnis-Förordmn skall tillämpas, ansett denna edgång vara icke allenast ett oting, utan äfven någonting plågsamt för en hederlig och rättskaffens man att gä. Detta har också af Bevilln.Utsk. vid denna Riksdag blifvit erkändl. Utsk. har gjort en liten förändring i eden, hvarigenom man skulle komma alt gå denna ed, utan att vara så noga bunden att följa Bevillms-Förordms föreskrifter. Der står nemi.:: ”att vid tillämpning af föreskrifterna i Bevilln:s-Förordn:n påföra hvarje förekommande skattskyldig person den beskattning han bör vidkännas.” Detta kan sålunda lemna en latitud åt hvar och en, att påföra en person den bevilln., som han tycker att denne, enl. Bevillms-Förordms anda, bör hafva, men i sådant fall hemställer jag hvad vigt edgången då eger och om den icke då skall komma att blifva i oträngdt mål missbrukad. För en person, som icke kan parlamentera med sin känsla och sin upfattiiing af Bevillms-Förordms stadgande och sättet för dess tillämpning, blifver eden ytterst plågsam, emedan besluten gång på gång äro rakt stridande emot hvad han anser att efter Bevillms-Förordms bokstaf, besluten egentligen borde vara. Jag förenar mig således med Hr Printzensköld uti hans begäran derom, att denna ed - Den 27 Maj e. m. 403 gång måtte borttagas och har äfven sett att PresteSt. i dag på f. m. genom votering beslutat densammas borttagande. Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinhold: 1 öfverensstämmelse med den erfarenhet jag inhemtat i de Taxerings-Komitéer, uti hvilka jag deltagit, kan jag icke annat än förena mig med de ledamöter, som yttrat sig ur den åsigten, att taxeringsmannaeden borde borttagas. Taxeringsman nen tillförbindes der alt pålägga hvarje skattskyldig person den bevilln., som lian bör vidkännas.
Arbetsstyrkan varierar också ganska betydligt, emedan jordbrukare, torpare och deras tjenare, hvilka utgöra det största antalet, allt som oftast aflägsna sig för att i hembyggden fullgöra sina skyldigheter mot husbönder och jordegare eller uträtta egna angelägnare jordbruksgöromål, efter hvilkas verkställande de vanligen återvända till jernvägsarbetet. I öfverensstämmelse med hvad jag förut vid Heim tillfällen haft nåden anmäla, var äfven under år 1857 den bästa ordning rådande inom den betydliga arbetspersonalen. Denna lyckliga omständighet bör tillskrifvas såväl förbudet mot utminutering af bränvin utefter arbetslinien som den tillräckliga dagspenning, arbetaren genom flit och arbetsamhet kunnat förskaffa sig. Då han sålunda kommit i tillfälle att för framtida behof aflägga en del af sin arbetsförtjenst, har håg för sparsamhet och ordning med detsamma uppstått. Dagspenningen elléf," rättare sagdt, det belopp, arbetaren genom be - — 113 — ting vanligen förtjenar, varierade mellan 1 R:dr 25 öre och 1 R:dr 75 öre, och ehuru denna dagspenning för en vanlig arbetare synes nog hög, bör likväl besinnas, att arbetarne i allmänhet skaffade sig bostäder sjelfva och att Staten för dem icke hade någon annan egentlig extra utgift, än för sjukvård, hvilken, i anseende till en allmänt rådande god helsa, för år 1857 varit föga betungande. Det har synts väcka en allmännare uppmärksamhet, att arbetare vid Statens jernvägsbyggnader betalas något högre dagspenning än på landet i allmänhet, men man besinnar icke, att denne arbetare antages i Maj månad och afskedas i Oktober; att han användes under en årstid, då arbetsdagen räknas till 12 timmar, och att han på denna ena hälft af året måste förtjena sä, mycket, att han har något öfver till underlättande af sitt uppehälle under den andra; att han bekostar sin vandring från och till arbetet utan ersättning och här intet slags aflöning för helgdagar. En ganska låg dagspenning på landet, som räcker hela året om med hus och vedbrand, är lika mycket och mera värd, än en 6 månaders högre aflöning vid jernvä^ärne.
O m genom den enes försumlighet eller slöseri ekonomin kommer på obestånd, få båda lida; om hemmet vanvårdas, få båda känna vantrefnaden, om den ena parten är slarfvigt klädd, är det bådas skam. Idealet vore, att alla familjemedlemmarna handlade liksom drifna af en gemensam vilja, icke någon enskild medlems, utan så att säga den gemensamma familjeviljan. Men därhän kommer man icke genom ett enda steg. Innan man lärt sig, att man måste pruta af på sina önskningar som enskild person, att man måste ta hänsyn äfven till andras mening, uppstå många svå- righeter. Huru skall nu denna penningfråga ordnas? Enligt mitt förmenande sålunda: Innan vare sig mannen eller hustrun gör nå- gon i förhållande till deras inkomster afsevärd utgift, böra de i vänlighet rådgöra med ' hvarandra om behofvet, tillgångarna och lämpligaste sättet att anskaffa det önskade o. s. v. O m då den ena parten skulle anse utgiften onödig, bör icke detta ensamt för sig vara afgörande skäl emot. Hvad den ena parten finner nöje i bör motparten icke utan vidare förkasta, utan detta först då äfven andra skäl tala däremot. Sedan enighet uppnåtts, böra de penningar, som äro afsedda för hushållets utgifter, finnas för båda parterna tillgängliga, så att icke den ena behöfver be om penningar, utan kan taga det behöfliga. Den där rådplägningen kommer nog att i många fall åstadkomma misstämning, men den är icke dess mindre nödvändig. Och, låtom oss komma öfverens därom, att lika ofta som tvisten härleder sig från mannens gnatighet och egoism, lika ofta ligger orsaken i hustruns oförmåga att rätta sina önskningar efter de för handen varande omständigheterna. Det finns dock kvinnor, som äro oförståndiga och tänka allt för mycket på sina kläder och på detta » att vara med ». Jag finner alltså förslaget, att hustrun skall få en bestämd årlig summa såsom ersättning för sitt arbete, teoretiskt sedt motbjudande och härledande af bristande gemensamhetskänsla hos både man och hustru och anser, att det icke annat än undantagsvis kan leda till det åsyftade målet, hvilket uppnås endast genom denna känslas fullkomnande. * Böcker och öden. K ur behandlar du månne lånade böcker?
Då likväl 1 mom. af denna § stadgar, att den som ej är borgare, skall, i stället för fullgörande af de med burskapet förenade personliga skyldigheter, en deremot svarande lämp - Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande, N:o 106. 5 lig afgift till stadens kassa erlägga, och deraf måste vara en följd, att om borgare icke har någon sådan skyldighet, den förre icke eller kan åläggas att den ifrågavarande afgiften till stadens kassa erlägga, får Utskottet, med afseende jemväl derå, att 2 mom. börjar med orden, ”likaledes skall till stadens kassa erläggas," och att, Utskottet veterligen, någon annan tydning af stadgandet i omförmälde hänseende än den Utskottet sålunda antagit, ej gjort sig gällande, afstyrka detta förslag. Det uti samma mom. under litt. b förekommande stadgande, att den, som på sätt i § 10 föreskrifves, uti stad, der lian ej bosatt är, liandtvcrksarbitcn verkställer, skall till stadens kassa erlägga en efter tillverkningens beskaffenhet lämpad afgift, har Herr Bosceus yrkat måtte utgå, dels emedan en sådan beskattning blefve svår att tillvägabringa, och dels emedan en handtverkare uti en stad eger uti en annan, utan dylik afgift, försälja af honom tillverkade varor, samt stadgandet dessutom afskräckte mången att betjena sig af skickligare handtverkare från andra städer än dem, der arbetet skulle verkställas, enär sådant, i anseende till omförmälde afgift, blefve dyrare.
Vid föredragning i ett sammanhang af till Bonde-Ståndet ankomna Protokolls-utdrag från dels Högvördiga Preste-Ståndet för den 26 nästlidne Mars, JM 242, dels ock Höglofliga Ridderskapet och Adeln för den 28 i samma månad, JM 234, innefattande inbjudning till Med-Stånden, att förena sig i bemälda båda Riks—Stånds, vid behandlingen af Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, JM 21, i anledning af motioner om skjutsningsbesvärets ordnande, fattade beslut, beslöt Bonde-Ståndet, enär Ståndet den 1 i deuna månad afgjort ifrågakomna Betänkande och således fattat sitt beslut i ämnet, det skulle berörda Protokolls-utdrag, såsom numera icke påkallande annan åtgärd, läggas till handlingarne. S. D, Vid ånyo skedd föredragning af Expeditions-Utskottets Memorial, JM 9, angående upprättande af register öfver de inom Riks-Stånden väckta motioner, blef »amma Memorial of Ståndet godkändt. S. D. Lades till handlingarne Konstitutions-Utskottets, sedan den 1 innevarande månad på Ståndets bord hvilande Memorial, JM 13, i anledning af RiksStåndens beslut, rörande det i samma Utskotts Memorial JM 8 framställda förslag till ändring i 1 § 12 morn samt 4 § 11 mom. Tryckfrihets-förordningen, Den 4 och 8 April. Från Vallofl. Borgare-Sländet. S. D. Föredrogos ej mindre Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Batänkande, JM 108, i anledning af väckta motioner om förändrade bestämmelser rörande militär-undervisningen i riket, än äfven utdrag af Höglofliga Ridderskapet och Adelns Protokoll den 1 dennes (JW 242), innefattande, bland annat, inbjudning till de öfriga Riks-Ståuden att förena sig i Ridderskapet och Adelns beslut i afseende å Utskottets första hemställan.
Kapten har ju en god revolver, sade han och med en sådan hund behöfver man väl inte vara så nogräknad. Hvad göra vi dessutom med honom, om vi taga fast honom. Skjutas borde han! slutade Taivalmaa med lugn blodtörstighet. Vi ska inte bry oss om skinnet, innan vi ha björnen. Kalla nu på förman Parviain till fjärde man, afklippte jag vidare diskussion. Förmannen infann sig oförtöfvadt, upplystes om hvad som var på färde och fick sig anförtrodt ett af spåren, medan tysken begaf sig till det andra och jag åtog mig det tredje, det, som ledde nära förbi den misstänkta stenen. Den anhöll Taivalmaa att få på sin lott, nästan som om han ansett det vara sin rätt. Men var försiktig, varnade jag. Om han redan hunnit få tag på sin dynamit, kan det lätt bli obehagligt. Strunt! sade ordningsmannen föraktligt. Så mörkt som det är, kan han inte se att kasta. Och inte är man nu väl rädd för en polack häller! Det var värkligen så beckmörkt, att endast gammal bekantskap med terrängen gjorde det möjligt för oss att finna våra poster, till hvilka vi smögo oss så tyst omständigheterna medgåfvo. Vi kunde icke ens se den stora stenen, men Taivalmaa, som noga visste hvar den låg, lämnade mig, då vi passerade förbi, och några ögonblick därpå var jag själf framme vid den punkt jag skulle bevaka. Spången, där jag var posterad, var så smal att knappast en katt kunnat obemärkt smyga förbi mig, säkert ingen fullvuxen karl. På båda sidor stod skogen som en vägg, såsom all tropikernas skog så ogenomträngligt hoptrasslad af lianer, buskar, klängväxter och parasiter af tusen slag, att man icke ens krypande kunde lämna de trånga vägar, som huggits upp för att förmedla samfärdseln med lägret. Men då man vände ryggen åt skogen, var mörkret ute på den rödjning af några tunnland, som gjorts för vårt läger, på långt när icke så svart som det förefallit, när vi kommo ut ur kommissariatbutiken.
Å denna skuld, som år 1823 utgjort 2,258,465 R:dr 32 sk. 1 rst., men vid slutet af 1843 nedgått tili 925,000 R:dr, hade under de följande åren, sednast 1851, afbetalningar lid efter annan egt rum med tillhopa 45,000 R:dr, så att vid 1853 års utgång den återstående skuldeu utgjorde förstnämnde belopp 880,000 R:dr. Vid samma tid hade fondens tillgångar och fordringar efter afräkning af värdet af inventarier, uppgått till eli sammanlagdt belopp af 16,396 R:dr 2 sk. 1 rst., deraf 1,151 R:dr 21 sk. kontant behållning, hvilken efter revisionsåren ökats till 1,573 R:dr 30 sk. och vore den enda tillgång, förutom möjligen inflytande belopp af fondens fordringar, Sorn till liqviderände af ofvannämnda skuld till Ranken kunde användas. Vid sådant förhållande och då ifrågavarande skuld, i enlighet med Rikets Ständers beslut, redan blifvit i Bankens räkenskaper förd inom linien, hafva Revisorerne funnit sig föraniåtne Slats-Utskottels Utlåtande N:o IS - IS till den, af Kongl. Stats-Kontoret uti (less underdåniga förklaring biträdda hemställan, att förenämnde belopp 880,000 R:dr, finge äfven i Stats-Verkets räkenskaper föras inom linien.
Maj:ts uti Nådigt Bref den 16 Mars 1860 meddelade afslag å nämnde Läns Hushållnings-Sällskaps ansökan, om nådig fastställelse å ett upprättadt förslag till ett dylikt Reglemente; motion af Herr Didrik Gillis Bildt: se Motioner. —, Riksgälds Kontorets, angående förslag till stadganden deri, rörande anslagen för tolk-undervisningen, aflöningeu för Justitieombudsmannen samt de ordinarie stats-regleringen tillhörande utgifter och å detta verk anvisade kreditiver: B. XI. 320, 336, 338. A. 338 — —, rörande förslag till stadganden deri, angående detta verks inkomster och upplåning m. m., samt angående uppbörden och redovisningen af dit ingående bevillningsjemte andra medel: B. XI. 378, 379, A. 379. — —, sorn före denna Riksdags slut skall utfärdas, angående förslag till de 2:ne sista afdelniugarne deraf: Ii. XI. 378,379, A. 379. — —, rörande förslag till reglementariska stadganden, angående några, vid uppgörandet af förslaget till nämnde Reglemente, af Rikets Ständer icke slutligen behandlade ämnen: B. XI. 378, 379 A. 379. — —, det nya, angående dess öfverlemnande till Kongl.
Det har blifvit anmärkt emot mitt förslag, att man skulle få svårt att erhålla viee-consuler, om consulad-afgifterna borttogos. Delta är eli irring, tv på stället erhåller man till vice-consul en skicklig, ansedd och oberoende handlande, — och andra böra aldrig utväljas, — förde ringa consulad-afgifterna, hvilka han måste dela med generalconsul. Ett dylikt uppdrag emottages endast derföre, alt det är hedrande i sig sjelf alt äga en främmande makts förtroende; derföre att det medför möjligheten till handels-förbindelser med det främmande landets innebyggare; och ändtligen, derföre att uppdraget befriar vice-consuln från en mängd municipala bestyr å dess boningsort; hvilka bestyr, der, hvarest communal-väsendet är mera utbildadt än i Sverige , oftast äro ytterst besvärande. Skulle å någon viss ort ett särskildt förhållande inträffa, eller svårighet möta alt finna en skicklig vice-consul. så må general-consuln af de honom anslagna inkomster tilldela denna vice-consul någon lämplig ersättning för sin möda. Det af mig gjorda förslag åsyftar icke tillskapandet af nya tjenster, utan blott en bättre organisation af de redan existerande, samt indragning af en mängd öfverflödiga. Det åsyftar ännu mindre någon ny beskattning eller tunga för statsverket. Det åsyftar endast handelns och sjöfartens befrielse från en af de begge nu existerande dubbla afgifterna, hvaraf den ena till liatidelsoch sjöfarts-fonden svårligen kan eller bör upphöra, men deremot den till consulerna, utan någons förnärmande, kan försvinna. Jag anhåller, att detta mitt anförande må få åtfölja motionen till StatsUtskottet. Remitterades till StatsUtsk., i sammanhang med Hr von Stahls förut till Utsk. remitterade motion, angtde en förändrad fördelning af consulad-districterna, m. m. Ilr Frih. o.
Sverige är ett af de få länder, hvilka varit nog lyckliga alt hittills hafva kunnat undslippa denna på eli lands Gnancer lärande kräfta, och ehuru jag visst icke är rädd att sälta Staten i skuld, då det gäller dess sjelfbestånd eller något annat lika heligt ändamål, måste jag tillslå, alt jag anser delta medel vara så farligt, alt det endast bör i yttersta nödfall anlitas. Egen och andra länders historia hade bordt visa oss hvart ett sådant förfarande slutligen leder, statsbankrutt, tvångsmynt, ingrepp i enskild egande rätt stå i bakgrunden, och då hör man väl något betänka sig och icke handlöst kasta sig uti en sådan afgrund. Frih. v. Stedingk har visserligen åberopat främmande länders exempel, hvilka för befrämjandet af industriella företag iklädt sig en ofantlig statsskuld, och trott att äfven Sverige kunde något försöka sig i den vägen. Frankrike har visserligen, såsom bekant är, under Ludvig Philips regering, ökat sin statsskuld med den lilla nätta summan af 2,500 mill. francs, men deraf äro endast 400 mill. för jernvägsanläggningarne i landel. Således år denna sednare summa icke så stor i jemförelse med totalsumman, men den lid torde kanske komma, då man behöfde dessa penningar för vigtigare ändamål och skulle önska alt roan icke på förhand så starkt anlitat landets kredit. Vi veta äfven att Österrike i och för jernvägsanläggningar åsamkat sig en så stor statkskuld, att riket vid utbrottet af 184S års oroligheter var i bankrutt-tillstånd. När Preussens ädle Konung, Fredrik Wilhelm, år 1840 tillslöt sina ögon, lemnade han en full skattkammare och rikets kredit var icke förspilld; nu deremot är skattkammaren tom och krediten förminskad genom för starkt anlitande, ehuru blott en del jernvägar fått bidrag af Staten. Jag kan således icke tillstyrka Sveriges Konung och Ständer att beträda denna bana, äfven om 430 Den 27 Augusti f. m. jag visste hvarifrån dessa 10 mill. skulle lagas, och jag anser denna summa vara så betydlig, att jag icke anser det vara med min pligt som
Ståndet, att målets beskaffenhet ej medgaf någon annan åtgärd, än att läggs detsamma till Handl ingarps. S, D, Föredrogs å syo och bifölls Lag - 3* Fröt. Vt dr, d. 12 Satt, igs$. Utskottets den 9 Januarii på bordet lagda Betänkande, N:0 1, öfver Herr Fredrik Leonard Rosenqvists förslag till ändring af g:ae Capitlet H §. Handels - Balken. Från VäUofl. Borgare-Ståndeté S. D. Föredrogs a nyo oell bifölls Expeditions-Utskottets Memorial, N:o 10, angående de öfrige Utskottens förständigande om iakttagelser i afseende pä tryckningen af Bihanget till Riks,-Ståndens Protocoll, i följd hvaraf: i:o till de öfrige Utskotten skall genom protocolls-Utdrag meddelas, att af deras Betänkanden, Protocolls-Utdrag eller Förklaringar, tvänne exemplar, efter skedd justering, genast böra utskrifvas, och, jemte tillhörande Bila» gor, till Expeditions - Utskottet uti hvarje sådan Act åsatt Nummerföljd aflena» nas, det ena, utan afvaktan af underskrifter, för att med möjligaste skyndsamhet vid tryckningen användas, och det andra, med underskrifter försedt, för att såsom Original begagnas vid det tryckta Rättelse* arkets genomläsning, och derefter bland Expeditions-Utskottets handlingar förvarasj och *:o Genom Protocolls-Utdrag till Statsutskott^ - Frel. Uldr. d. rt ifan, tsij. n Utskottet skall RiksgäldsContoret meddelas, till kännedom och iakttagande, att Rikets Ständer bifallit, det de, eftet utdelning bland Riks-Ståndens Ledamöter, af det till tryckning fastställda antal öfverblifvande Exemplar af Bihanget till Riks.Ständens
2)å till ofmanttäntitbe 28 millioner lägged bet tapital af ungefär 60 millioner ritdbaler, font ntotfmarar tecEntngdfumntan i be attiebolag, Ijmilfad ftprelfe fig tillbragit feban fifta Siifébag. 65 Iftoilfaé reglementen före år 1860 loitnnit nåbig fafiflädelfe, loifar betta ett fammantagbt belo}))) af nära 90 millioner riféöaler. ©punt mifiertigeu några af be tillämnabe aftiebolagen icfe tomrnit tid fiåttb, famt inom åtffidiga anbra icfe Ifela bet tecfnabe aftiefapitalet torbe l) a floa blifioit inbetatbt, ocfo jemtoäl ett eller annat aftiebolag ett Diifeté erport ocb import imber åren 1855, 1856 ocb 1857 upp Ér 1851 beräfnabeé fammanlagba export* ocp import* loärbet till enbaft; 81 millioner. Sidöfningeit unber be påfötjanbe åren uppgår fålebeö tid omfring 123 procent. @ioenffa fartpgö anbel i benita rörelfe fpneö af nebaujiåeitbe: £id utrifeé ort afgingo från @ioerige meb lafi: “Är. ©tocitffa fartyg. Säfler. gfriitrratanbe fartyg. fartyg, tymlfaé fammanlagba läfletat uppgift ttd 41,544 läfter, begagnabeö år 1859: 2,041 fartyg af tidfammané 42,405 läfter, » 1860: 1,929 bito btto 40,822 bito, » 1861: 2,061 bito bito 42,884 bito. Äanaifartcn.