Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Gr. von Platans anmärkning är ganska riktig, men af slutsummorna för spanmål och riksdaler synes tryckfelet tydligen, hvadan jag an - Den 3 Juni. 49 anser något misstag icke kunna äga rum. Emedlertid är det ganska val, att en af StatsUtsk:s ledamöter fästat uppmärksamheten härpå, ifall tvist skulle uppstå. It. o. Ad. biföll StatsUtskts meni. Lades till handlingarna, vid förnyad föredragning, StatsTJtsk:s den 2 dennes på bordet lagda memorialer: N:o 546, i anledn. af återremiss å mern. JNT:o 5rg, med förslag till en voterts-proposilion; N:o 547, i anledn. af återremiss å de i meni. N:o 4g4 föreslagna reglemenlariska föreskrifter för Puksg.contts framtida förvaltning. Vid förnyad föredragning af Bevilln.- och LagUtsktns den 2 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 21, i anledn. af erhållen återremiss af betänk. N:o i3, ang:de väckta motioner dels om controller emot missbruk vid fribrefsrätfighetens ulöfvande, och dels om fribrefsrätt för länsmän, blef nämnda utlåt. N:o 21 lagdt till handlingarna. Föredrogs ånyo och godkändes Bevilln.-, Logsamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utsktns den 2 dennes på bordet lagda mern. N:o 22, i anledn. af RiksSltns skiljaktiga beslut, angtde föreslagna förändringar uti K. förordningen, till förekommande af oloflig införsel eller utförsel af varor, af den 12 Dec. i835. Ånyo föredrogs BancoUtskrs den 2 dennes på hordet lagda mern. N:o 182, med förslag tilt åtskilliga förändrade stadgande:! uti 5 artikeln af nu gällande bancoreglemente. Hr von Hartmansdorff: Aug.: På sidan 6 förekommer i i4:de punkten följande stadgande:
Rikets Ständers beslut, att besparingarne på Riks-Statens öfriga hufvud-titlar ej vidare finge användas till 3:dje hufvud-titelns förstärkning, fann Kongl. Maj:t åtminstone icke bordt föranledas af förhållandet de förflutna åren, enär, sedan 1818 års Riksdag, endast 11,189 R;dr. 5 sk. 4 rst* blifvit från förstnämnde besparingar till'3:dje hufvudtiteln öfverförde. Kongl. Maj:t förordnade i sammanhang härmed, att StatsContoret skall, ifrån och med 1824, efter det 4;de qvartalets afbetalningar blifvit anordnade, årligen till Kongl. Maj:t aflemna uppgift på alla de kända besparingar å utgifts-titlarne. Rikets Ständers anhållan, att några anvisningar hädanefter ej må göras på Bil. t. B. St. Just. Ombins Emb.-Bcr. d. 4 Nov. 1828* 23 8:de hufvud-titelns besparingar, fann Kongl. Maj:t skäl i Nåder bifalla. Kongl. Maj:t fann ej skäl, att nu, i afseende på Dispositionen af <):de hufvud-titeln, meddela annat beslut, än det Kongl. Maj:t under den 23 Jan. 1819 i Nåder fattat. Af Rikets Ständers ytrande om Dispositionen å Allmänna Indragnings-Statens besparingar till förmon för enkor, hvars manner å nämnde besparingar innehaft pensioner, fann Kongl. Maj:t någon påföljd icke kunna uppkomma i afseende på de pensioner, sorn blifvit i Nåder tillagde Enkefru Grefvinnan Adlercreutz och v. Presidenten Wallens enka. Den gjorda anmärkningen, att åtskilliga utbetalningar blifvit Stats-Contoret, genom Krigs-Expeditionen, anbefallde, ulan föreskrift af hvilken Stal eller Titel medlen borde utgå, skulle bemälte Expedition meddelas. Kongl.
Då Krut icke kan tillverkas utan Salpeter, och Saltpeter af sådan orsak, lika med Krut, alltid räknats ibland de varor, som icke få transporteras till krigförande Magter; så är ock en tillräcklig inhemsk tillverkning af Salpeter ett oeftergifligt vilkor för ett fullständigt, af utländsk hjelp oberoende, försvars-verk. För att åter bereda all möjlig Kongl. Maj.ts Nådiga Skripv. N-o 80. 27 säkerhet på en tillräcklig Salpeter-tillverkning, då den hvarken, såsom förr, bedrifves för Kronans egen räkning, eller, såsom den senare tiden egt rum, blifver ett åliggande för jordegaren, utan helt och hållet öfverleronas åt den enskilda industrien, erfordras följaktligen, sedan konsten att tillverka Salpeter nu mera är allmänt känd, att tillverkaren försäkras, ej mindre om snar afsättning, än om ett försäljnings-pris, som, öfverstigande tillverknings-kostnaden, bereder en billig och uppmuntrande vinst. I förra afseendet är det nödigt, att Kronan inlöser all den Salpeter, som inom Riket tillverkas, helst allt annat tillfälle till afsättning deraf saknas, och, i det senare, att det en gång fastställda priset af 7I R:dr Banco för Lispundet icke nedsättes. På dessa grundsattser, hvilkas antagande och vidhållande hitintills beredt näringens framgång till dess nuvarande höjd, och hvilkas frångående sannolikt skulle förorsaka dess aftagande och förfall, anser Kongl. Maj:t höra grundas beräkningen af det anslag, som i stället för Salpeter-gärden erfordras.
I hufvudsaklig öfverensstämmelse med Utskottets tillstyrkande, beslöt Ståndet, ”att den föreslagna pensionen, 2,000 R:dr Riksmynt årligen, må varda Grefve Thorsten Budenschöld för bans återstående lifstid tillagd, att från och med nästkommande år af Allmänna Indragnings-staten utgå; dock alt, derest han inträder i sta tens tjenst, så stor del af pensionen afdrages och af stats-verket behålles, som motsvarar den lön, han af staten uppbär”. N:o 21, i anledning af väckt motion om förändradt papper till de nu brukliga skrifkartorna. Bifölls. N:o 22, i anledning af väckt motion om införande af ett medelporto för skrifvelser, som inom riket genom elektriska telegrafen befordras. Bifölls. Frän Vällofl. Borgare-Ständet. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 114, i fråga om indragning eller förändring af Krigs-aka demien på Carlberg. S. D. Föredrogs ånyo Sammansatta Stats-, Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande N:o 20, i anledning af väckt motion om beviljande af pension åt Grefve Thorsten Budenschöld. En årlig pension beslöts, att utgå af Allmänna Indragnings-staten, ifrån och med nästkommande år, till Grefve Thorsten Budenschöld, för hans återstående lifstid, med en summa af 5,000 R:dr Riksmynt; och beslöts vördsam och vänlig inbjudning till Med-Stånden att i detta Borgare-Ståndets beslut sig förena. Frän Hederv. Bonde-Ståndet. S. D. Föredrogos och godkändes Sammansatta Statssamt Allmänna Be svärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtanden: 564 Prot.-Utdrag den 3 och 7 Oktober 1857.
M 127. ningen af länets inre angelägenheter, en bildad länskassas inkomster och utgifter, framställningar af de ämnen, som Konungens Befallningshafvande ansåge sig böra föreslå lill behandling och afgörande; utvälja inom sin krets ordförande och protokolls-förande samt, enligt en stadgad lörrättnings-ordning, upptaga och afgöra frågor om hvad de ansågo för länet nödigt och nyttigt. Om Konungens Befallningshafvande hade rätt och pligt att öfvervara deputerades öfverläggningar för att lemna upplysningar och råd, torde detta kunna lända till nytta; och om Konungens Befallningshafvande funne sig böra i beslutet instämma, syntes detsamma kunna befordras till verkställighet i alla de fall, då saken icke vore af beskaffenhet att böra underställas regeringen. 1 de fall åter, då, efter Konungens Befallningsbafvandes vägran, deputerade ansågo deras beslut kunna förfalla, borde sådant ske; meri yrkade de beslutets fullföljande, borde det, jemte Konungens Befallningshafvandes utlåtande, insändas till vederbörande stats-departement för att Kongl. Maj:ts pröfning underställas. Skulle beslutet röra något som hade samband med ekonomiska lagstiftningen, borde Högsta domstolen eller vederbörande kollegium, allt efter ärendets beskaffenhet, böras, innan ärendet inför Konungen loredroges. Bifölle Konungen hvad deputerade hemställt, skulle Konungens Befallningshafvande utfärda kungörelse derom, så framt ej Kongl. Maj:t, i anledning deraf, funne allmän författning böra utfärdas. Likaledes har motionären föreslagit, att en myndighet, utgången från det allmänna förtroendet, borde vid länsstyrelsernas sida ständigt bevaka deras verksamhet och i vissa afseendeu deltaga deruti. I samma mån som inrättningen utaf länsnämnderna medförde en mängd åtgärder och företag som åsyftade förbättringar och nya inrättningar m. m., blefve det äfven af vigt att verkställigheten af dessa samt af de förvaltnings—åtgärder, som rörde länets ordningsmål och ekonomiska angelägenheter, skedde under någon från länsnämnden utgående kontroll.
Icke heller tror jag fara upkommer deraf att uti en stad i närheten af en större fabrik borgare anlägga mindre brännerier endast för att supa eget bränvin, ty otvifvelaktig! är, att då de från den större fabriken kunna till bättre pris erhålla en bättre vara än de sjelfve kunna tillverka, skall frestelsen för borgare i städerna att anlägga dylika brännerier icke blifva serdeles stor. Deras ladugårdar äro för öfrigt så små, att det icke lärer löna sig att ensamt för deras skull anlägga dylika brännerier. Man har befarat, att landthandlande skola blifva bräDvinsbrännare, men äfven denna farhåga synes mig ogrundad, ty då de icke få utminutera bränvin, förmodar jag, att de icke heller egna sig åt tillverkningen deraf. Jag skulle visserligen hafva åtskilligt att tillägga, men vill icke trötta Ståndet längre, utan anhåller om bifall till §:n med de förändringär Gr. Mörner och Frill. Haab föreslagit. Hr Braunerhjelm, Ferdinand: Jag erkänner att jag inom Utsk. röstade emot detta förslag till bestämmande af den vidsträckta bränvinsbränning 1 § medgifver, icke derföre att jag ansåg någon genom förslaget beröfvas en rättighet, utan derföre, att enl. min upfaltning, rättigheten till idkande af bränvinsbränning utsträcktes alltför långt, då den lemnades till en hvar. Men ehuru jag således ansåg förslaget motverka hvad man önskar eller en inskränkning i bränvinslillverkningen så och då de sednare bestämmelserna i författningen, såsom skattens erläggande i förskott, bränningstidens förkortande m. rn., förminska olägenheterna af den utsträckta rättigheten, så vill jag nu äfven för min del biträda Utsk:s mening, heldst med den dervid föreslagna förändring, att i stad bränvinstillverkning med enkel redskap ej må få ega rum. Denna förändring kommer väl ej att mycket minska qvantiteten af tillverkningen, men förekommer den olägenhet som eljest i stad måhända lätt kunde upkomma, nemi. att de flesta af dem, som idka bränvinsbränning med sådan redskap blifva på samma gång lönnkrögare — ett missbruk som shulle blifva svårt om ej omöjligt att förekomma.
173 af landtmätarnes pensionerande, men jag vågar befara, att denna nöd icke förekotnraes på det af Kongl. Maj:t i nåder föreslagna sättet, dels derföre, att storskiftesoch afvittrings-landtmätarne blifvit helt och hållet förbigångne, utan att något skäl härför uppgifvits och fastän desse landtmätare äro de, som hafva den mödosammaste tjenstgörmgen samt omedelbart och uteslutande stå i Statens tjenst ända derhän, att de äfventyra förlust af sina befattningar, derest de sysselsätta sig med landtmäteri-göromål för enskilde, — och dels derföre, att andre landtmätarnes pensioner blifvit föreslagna till, såsom det synes mig, allt för ringa belopp. Hvad härvid först beträffar storskiftesoch afvittrings-landtmätarne, så anser jag mig icke behöfva mer än dels åberopa Landtmäteri-styrelsens yttrande i ämnet, dels hänskjuta desse till granskning och samvelsgrannt behjertande af, i främsta rummet, de Stats-Utskottets Herrar ledamöter, som äro nksdagsfullmägtige från de nona länen, och dels hemställa, att storskiftesoch afvittrings-landtmätarne må komma i åtnjutande af åtminstone samma pensionsvilkor, som alla andra Statens tjenstemän, det vill säga, att, då de äro lagligen berättigade till pension, erhålla en sådan å rikets allmänna indragningsstat till lika belopp med innehafvande årslön, derest ej denna, som den visserligen icke på långt när gör, öfverstiger 3.000 R:dr; varande det min öfvertygelse, att om så icke sker, de ifrågavarande landtmätarne blifva rent af orättvist behandlade. Hvad härefter vidkommer andre landtmätarne. så är det kändt, dels, att de hafva 900 R:dr i årlig lön och dels att de. enligt Kongl. Brefvet den 30 December 1864, hafva lika embetsvärdigbet med häradsskrifvare.
Bleknade och rodnade efter behag, fick upp tårar i ögonen, var ömsom sig sjelf, krigarn med hela sin corps' ömtåliga heder i händerna, och ömsom den andre, civilisten, pultronen, narren, den käringaktiga plockfogeln i all sin löjlighet och all sin feghet. Nadja skrattade så hon grät. Hon slängde upp kängorna på bordet, tände en ny cigarr och drack nya glas. Hon påklädde den inspirerade aktören sin hatt, sin stoppade ylleväst och skrattade ännu mer, när han rörde sig i den kostymen. Slutligen löste hon ifrån höfterna en liten snäf stickad yllekjol och trädde den på honom. Så nätt han var! En så söt flicka! Och hvilken grace i rörelser och steg. Apropos, min Natuschka ropade han efter en liten cancan mellan stolarne hvarför visar du alltid den här lilla röda ullkjolen, när du synes på scenen? Nog är den söt, men inunder en hvit sidenklädning, så... Det förbannade släpet sade Nadja man skall ju ha det undan, då man svänger sig. Det ser toujourt ut, tycker jag. Och de randiga ullstrumporna löjtnanten hade kommit på sitt kritiska humör dem visar du också. Som hofdam, min engel, döljer man sina strumpor, åtminstone i kungasalen, vid tronens trappa! Åh bevars, hofdamer må väl kunna ha' ben, de också, fast de inte behöfva vara några stickor eller tuppben som dina bekantas... Nå lemna nu det der, hvad blef det se'n med Atte? Nadja satte sig ned, han lade sig på golfvet framför henne, med hufvudet i hennes famn. Jaså, du vill höra om Adolf! Nå, han gjorde bekantskap hos en generalsfamilj. Dottern var ung, enka efter en kapten. Naturligtvis vacker. Vackra äro de vanligtvis, ryskorna! Åh ja, jag kan det der utantill, alltsamman! Vacker och vacker! Vackra ä' di allihop, bara di ha lite pengar och bildning och tocke der annat slarf. Siså! Nå, blef han kär? Lugna dig, min rosenknopp! Hon blef kär i din vän, kusin Bäck. Hon friade en vacker dag.
Hos Ridderskapet och Adeln har blifvit anmärkt: att besvär öfver Taxerings-Comiteernes åtgärder borde inlemnas senast klockan 10 å den dag, Pröfnings-Comiten sammanträder, eller ock, hvilket syntes lämpligast, 3 å 4 dagar före sammanträdet till Konungens Befallningshafvande ingifvas; samt alt i denna §. borde tydligen uttryckas, att endast besvär öfver 56 Be villnings-Utskott el s Utlåtande} N'.o sy. taxeringen, men ej uti debiteringsmål, må hos Pröfnings-Comitéen anföras.
Handels-skolor, angående anslag lill inrättande af. Se Slats-Utskottels Utlåtande N:o 71. Handels-varor, om förbud för Utländoingar att dermed kringresa. III. B. 385, 441. IV. A. 136. Handlande och Näringsidkare i Jönköping, om beviljande af ett låta lill förlag åt. V. 517. VI. R. 7. Handlande, Landt-. Se Landthandlande. — Landt-, Stapelstädernas, om återuplifvande af de tills vidare inställde förfallningarne om dessas skyldighet alt årligen införa vissa ( 89 ) vissa saltbelopp och hålla ständiga salluplag. II. 363. III. R. 78. B. 386, 441. IV. 136. A. 160. Handtverks-Ordningen. Se Fabriksoch Handtverks-Ordningen. Harmens, Henrik Otto af, yttranden. III. 113, 129. VI. Hartmansdorff, Edvard August, yttrande. XIII. 172. Hedenstjerna, Carl Johan, yttrande. Heidecken, J. G., Lärare vid Fria Konsternas Akademi, om pen sion ål. Se Ståls-Utskottets Utlåtande N:o 74. Helge å, om anslag lill brobyggnad öfver. Se Stats-Utskottets Utlåtande N:o 158. Helgedag, om förbud mot förrättande af auktion å dag, som föregår sådan. Helgonskylden, om förändradt användande af den inom Lunds Stift och Halland utgående. IX. E. 256. X. U. 162. A. 246. Ilemkalls-afgiften till Regementena, angående förändring i sättet för utgörande af. VII. B. 514. VIII. Hemligt Utskott, Kongl. Maj:ts Skrifvelse om val af ett. J. A. 209. — om aflöning för dess betjening. Se Stats-Ulskottets Memorial N:o 348.
Om äfven oppositionen i närvar, stund ej anser lämpligt att betala skulden, om den, såsom Gr. Anckarsvärd yttrat, först önskar garantier för Regeringens framgående i liberal anda, gifves det dock en utväg att förlika denna fordran med det intresse, som ansett något i och för Statens värdighet uti detta fall böra göras, den nemi., att anslå en räntebetalning utan amortissement och med detsamma, i händelse de ingångna förbindelserna ej sålunda kunde uppfyllas, åt den andra statsmakten lemna rättighet att ingå andra contracter, hvarigenom den kunde komma ifrån de onerösa villkor ,34 Den 27 Februari e. m. den För närvar, åtagit sig. Om oppositionen äfven endast bifaller detta, så skall den bestämdt tillvinna sig aktning af alla partier och Svenska folkets evärdeliga tacksamhet, samt blifva en föresyn för en kommande opposition. För mig finnes äfven ett annat skäl, hvarför jag ej skulle önska att denna fråga likgiltigt behandlades. Vissa ledamöter hafva redan ordat emot dem, som inblandat Konungens person i denna fråga. Deras exempel vill jag ej följa; men om man betraktar Sverige nu och Sverige för 20 a 3o år tillbaka, måste man finna en betydlig skilnad, och tror jag med afseende härå, att tacksamheten borde göra sig gällande. När man länge uttryckt denna tacksamhet, såsom förhållandet verkligen varit, är det väl då, när 77 år bleknat denna hjessa, när den fordna kraften kanhända något förminskats, är det då, säger jag, som man, liksom uti fabeln, skall trampa på det gamla lejonet? Jag tror ej detta vara värdigt, och röstar för återremiss af betänkandet. Hr Ihre, Albrecht Elof, uppläste följande: Anmärkntr hafva i f. m:s plenum blifvit gjorda i afseende å de åtgärder, som, efter Hr Frih. Stjernelds frånträdande från Slatsministers-embetets utöfning, blifvit af mig å samma embetes vägnar vidtagna i frågan angtde framläggandet af cabinettscassans tillstånd.
Ständer ansett böra heligt hållas; ja, jag vågar äfven tillägga, att Vore sådant en möjelighet, den jag För min del åtmindstone icke kunnat på något sätt leda i fattning, så öfverginge det onekeligen äfven begreppet om den visa urskillning och rättrådighet i handlingssätt, sorn alltid ansetts Vara oskiljaktiga från vårt Rikes vördade Ständer. Dessutom har 1812 års Stats-Utskott, i dess ofvan berörde betänkande, under medgifvande af detsamma förhållande med Allestad, sorn jag nu anfört, och hvilket derföre icke bör vara något tvifvelsmål underkastadt, förklarat det Utskottet icke kunde och således icke kunnat utreda af livad anledning Riksens Stander 1809 icke dessrnindre till Classen af Kungsgårdar hänfört Allestad, hvilket i förening med den af Utskottet vidare gjorda anmärkning, att samma Ständer icke tagit något särskildt beslut i frågan om Skatteköp derå, måste ännu mera tydeligen be v i - Den 2 s Juni« bevisa det Riksens Stander då Icke grundat den anmärkta åtgärden på annat än felaktig och bristande fullständig kännedom om Allestads rätta beskaffenhet. Att således ifrån ett uppenbart missförstånd, utan verklig afsigt att ncigons rätt förmena söka leda händelsen af Allestads hänförande bland de Kungsgårdar, som år 1809 till Riksens Ständers förordnande och disposition kom att höra, har jag derföre trott vara i alla händelser det rätta, desto heldre som erfarenheten särskildt visat, att Riksens Ständer då äfven, i afseende på afgälden utaf andra verkliga Kiingsgårds-lägenhetev, genom origtiga uppgifter blifvit ledde till sådana misstag som Kongl. Maj.t funnit oundgängeligen nödigt och ansett sig vara förbunden, att efter hand omedelbart rätta, då deremot i afseende till det i frågavarandes särskilta egenskap Kongl.
Tryckfi ihets-förordningen icke ett enda ord om huruvida den tilltalade skall i häkte inmanas eller icke. Derom gälla allmänna lagens stadgandet), hvilka igenfinnas i Straff-b:n. Jag vill ytterligare, för att visa riktigheten häraf, återkalla i den värde talarens minne, att då fråga uppstod örn ändring i 5 cap. 1 §:n Missg.-b:n, så väckte ingen fråga om att Tryck fri hets-förordn:n derjemte borde ändras, på det att det nya lagstadgandet äfven skulle blit - I) e n 4 Jul i - blifva tillämpligt i tryckfrihetsmål. Vi hafva också sedan sista riksdagen haft tillräcklig erfarenhet deraf, att denna ändring i 5 cap. i §:n Missg.-b:n blifvit af domare tillämpad i tryckfrihetsmål, eluira Tryckfrihetslagen ej undergått förändring. Derom kunna likväl meningarna vara delade, emedan Tryckfr.fcirordn:ti i detta afseende hänvisar till ett bestämdt lagrum; men då samma förordning, såsom jag nyss nämnde, icke innehåller ett enda ord om huruvida häktande skall äga rum eller icke, så måste allmänna lagens stadganden derom, och de förändringar, sorn deri äga rum, vara tillämpliga äfven i tryckfrihetsmål. Frih. Boye: Jag begärde ordet egentligen för alt få rätta min begäran om proposition. Jag erinrade mig icke, att LagUtskrs betänk, första gången är före, och derföre begärde jag propos. till bifall, men begär nu att få förändra mitt yrkande lill anhållan om återremiss. Efter mig har Frih. Cederström talat. Hvad han yttrat har efter mitt begrepp blifvit fullkomligen vederlagdt af den sista värda talaren. Jag begriper rätt väl, att af Frih. Cederströms framställning kan den, som icke känner hvarken den ena lagen eller den andra, blifva confunderad i sitt begrepp; men jag förstår alldeles icke, huru man kan förblanda frågan om tryckfriheten med denna fråga, som rörer något helt annat; och ville jag gå till väga på det sätt Frih. Cederström ansett nödigt, skulle jag kunna anse mig hindrad att besluta om förändring i alla frågor, som angå brottmål. Frih. Cederström, Gust. Carl:
längre bor t belägn a vid a hafve t smekt e ditt öra, Sådant ä r i störst a korthe t skildrad t de t he m då fåglarn a frå n morgo n til l kväl l bragt e si n Z. Topeliu s had e utval t til l sit t otiu m på gamla kärleksfulla vårdar e oc h vä n si n enkl a hyllnin g dagar oc h dä r ha n had e de t s å lugn t oc h frid - i toner, d å skalden s hjärt a änn u klappad e fö r fullt lång t bort a frå n världslifvet s bulle r oc h allt godt, sant, stor t oc h ädel t i lifvet, fö r all a jäktan oc h dä r ha n n u sluti t sin a ögo n fö r all - lidande oc h förfördelad e t. o. Öfverall t härskad e de n frid, so m blifvit hogen förgätn a djuren. D u skull e hafv a vari t p å nom s å kär, oc h angåend e hvilke n ha n vi d et t Björkudden då! besök til l sin a gäste r yttrade: Nåväl föl j me d mig, ja g skall sök a ledsaga dig » Då 1 blifven gamla, skole n I finna, hu r god t genom des s salar, dess a salar, därifrå n hvarj e det känn s at t hafv a de t lugn t oc h fridfull t om - onödig, tyngand e ly x ä r bannlyst, me n dä r all t kring sig. hemtrefligt. I midte n a f densamm a stå r et t bor d beströd t med böcker, äldr e oc h nyare, de flesta tillägnade skalden a f resp. författar e båd e i in - oc h utlanS m å studie r fö r Idu n det. Därinvi d varsn a v i de n sinnrik t konstru - erade konversationsstol, skalde n mottagi t so m af Emil Linders. gåfva a f si n mångårig e förläggar e A. Bonnier i Stockholm. Vidar e finna v i hä r e n flygel oc h IX.