Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För denna indelning låter sig anföras att så snart man sjelf afviker från auktoriteten, så snart man låter förnuft och kritik vara domare öfver trosfö remål, så är det afgörande steget gjord t, så har man tagit sig den friheten att fara vilse, som Augustinus kallade den värsta död och som påfven kallar delirium (i bullau af 1832); hvar och en som gör detta, är i principen fritänkarc; hur långt han derefter kommer att gå, det beror dels på hans tankelifs klarhet och kraft: dess förmåga att se ett särskildt antagandes vidt gående konseqvenser och dess dristighet att följa dessa konseqvenser, dels på hans känslolif i dess djupaste, ärftligt bestämda naturgrund, temperamentet och drifterna, som i sista instans kanske är det afgörande ior deu lifsåskådning hvari man ändtligen finner sitt lugn. Men icke heller den första af dessa indelningar saknar sitt stora berättigande. Ty när man ser på realiteten, på lifsåskåd-ningen, så låter det sig icke nekas, att den gifver det radikala kännetecknet; ser du tillvaron i fågelperspektiv från en guddom-lig ståndpunkt eller ser du den horisontelt från en mensklig? — detta är det sista stora spörsmålet, som praktiskt ofta är vida vigtigare än det andra: hur långt går du i förkastandet af de dogmatiska lärosatserna; från den ortodoxe till rationalisten är det en utvecklingsskala, från rationalisten till humanisten (såsom jag här begagnar ordet) ett språng. Under våra förhållanden får detta betraktelsesätt så mycket större vigt. som det just är det egendomliga med dem, att vi nästan helt och hållet sakna ett verkligt rationalistiskt parti som öppet hissar flagg, så att den stora massan af menniskor, hvilka mer eller mindre dunkelt eller mer eller mindre segt äro i sina hjertan rationalister, praktiskt gå in uti det ortodoxt-kyrkliga partiet (af hvilket de, om man kunde se rätta förhållandet, kanske icke utgöra någon liten minoritet) — de tiga och samtycka.
— Uti ofvannämnde kostnadsförslag voro icke inberäknade utgifterna för iståndsättandet af slottets alla utvändiga fönster, portomfattniugar och ornamenter m. m. af huggen kalksten, eller borggårdens förseende med trädplantering samt inhägnad; och hade Öfver-Intendents-embetet nu, beträffande de å slottets utvändiga sidor befintliga slenhuggeri-arbeten, yttrat, att embelet, med afseende på slottets tillkommande bestämmelse efter den numera fullbordade hamnanläggningen, icke funnit skäl att fästa uppmärksamhet vid obetydliga bristfälligheler, såsom mindre skador på kanter, hörn o. s. v., utan till iståndsättande endast upptagit alla sådana, af tidens åverkan förorsakade eiler genom vårdslös medfart åkomna skador, som vore synliga från närmaste omgifningarne kring 64 Bil. N:o 6 lill Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o L, om Statsverket 1856. slottet och deråt gåfve ett missvårdadt eller bofälligt utseende. Då emellertid de undersökningar af bristfälligheterna, som måste föregå en säker beräkning af kostnaderue för deras botande, mötte stora svårigheter i byggnadens höjd och beskaffenhet, hade det för Öfver-Intendents-embetet ej varit möjligt att göra annat än ungefärliga beräkningar öfver kostnaderne för det ifrågavarande arbetet; varande embetet dock af den åsigt, att de belopp som funnos upptagne uti ett förevarande underdåniga Memorial bifogadt, år 1851 uppgjordt kostnadsförslag, sedan dess slutsumma blifvit, med afseende å mellankommen prisstegring å byggnadsmaterialier och arbetsbiträden, ökad med 33*/* procent och med tillagdt arfvode för en pålitlig och skicklig Tillsyningsman 1,000 K:dr, till 14,842 R-.dr 32 sk. Banko, icke skulle komma att vid arbetets verkställande öfverskridas.
Horn anfört röride vigten deraf, att utskylderna skulle kunna om hösten uppbäras af de personer, som då flytta från den ena orten lill den andra, får jag derjemte nämna, att desse personer utgöra en ojemförligt liten del mot dem, som skulle Lomma att på andra uppbördsstämman erlägga sina utskylder. Hr Grefven torde erinra sig, att fastän ombyte af tjenstefolk äger rum , så verkar det icke på uppbörden, emedan husbonden svarar för tjenarens utskylder. Denna uppbördsstämma skulle således icke hafva afseende på andra, än sådana lösa personer, hvilka icke hafva någon egentlig bostad, och som derföre att de vid mantalskrifningen finnes på orten, ovillkorligen måste der skaltskrifvas. Huru stort antal de utgöra lemnar jag derhän. Jag har redan nämnt, att antalet är ringa, och för att bevisa huru litet Slaten lider genom det som af des - Den 7 November f. m. sa personers utskylder icke ingår vid nuvar. uppbördsstämmor, bör jag upplysa R. o. Ad. derom, att under loppet af år l838 bär summan af kronoutskylder som af Kammarrätten blifvit till afskrifning beviljade för sådana personer, sorn flyttat från en ort till en annan, utan att kunna upptäckas, utgjort i53i r;dr sk., och deraf minst -Jtdel eller ungefär 5oo r:dr för sjömän, som begifvit sig lill utrikes ort och icke vid uppbödsterminen återkommit till fäderneslandet, hvilka restantier måste blifva enahanda, ehvad uppbördsstämman blir i September eller någon annan månad, ty sjöfarten lärer ej deraf kunna lida något hinder. Detta bevisar att en särskild uppbördsstämma för dessa personers utskylder är alldeles onyttig och ändamålslös, emedan ett så ringa belopp derigenom skulle inflyta, att statsverket deraf icke hade någon synnerlig fördel, utan enda påföljden blefve ökadt arbete och besvär för dem som besörja uppbörden, hvarföre man också numera borttagit den uppbördsstämma, som tillförene hållits i November och December månader. Hr von Rosen: Jag gillar för min del syftningen af StatsUtsk:s betänk, i denna del.
Memorial, i anledning af återremiss af Sammanfatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 27, öfver väckta motioner om af skaffande af prestor h pastoralexamen inför Konsistorierna m. m Enligt från Riks-Stånden ankomna protokolls-utdrag har ofvannämnda Betänkande blifvit af Bonde-Ståndet till Utskottet återremitterad!, men af de öfriga Riks-Stånden bifallet; vid hvilket förhållande och då i frågor af förevarande beskaffenhet tre Stånds mening utgör Rikets Ständers beslut, Bonde-Ståndets återremiss icke kan till någon Utskottets åtgärd föranleda, hvilket Utskottet [år för Bonde-Ståndet härmed vårdsamligen anmäla. Stockholm den 27 Oktober 1863. Bih. till ti. St. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskoltels Betänkande JYi 39. Ank. till Exp.-Utsk. den 28 Okt. 1865, kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af väckta motioner om forändrade stadganden i afseende å frejdebetyg. Motioner i detta ämne hafva blifvit väckta inom Hfögvördiga Preste-Ståndet af Komminister Afzelius [JVs 83), inom Yäliofl. Borgare-Ståndet af Herr J. Sundvallson (JV2 62) samt inom Hedervärda Bonde-Ståndet af Riksdagsfullmägtigen Ola Olsson från Blekinge län (JV2 179) och Riksdagsfullmägtigen J. Fredrik Hallström från Stockholms län (JV2 338), hvilka motioner, tillika med den vid remitterandet af Komminister Afzelii motion hos Högv. Preste-Ståndet hållna diskussion samt ett af Herr L. V. Henschen i anledning af Herr Sundvallsons motion hos Yäliofl. Borgare-Ståndet hafdt yttrande, blifvit remitterade till Lag-Utskottet, men jemlikt 43 § Riksdags-ordningen behandlats af Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet.
Och dessutom, när korna släppas ut, då vet man, att sommaren kommer snart, och att aftnarna blifva ljusa och långa. Den mörka vintern är förbi, när de enformiga aftnarna, som börja klockan fyra skulle nötas bort inomhus, med hvad man för tillfället kunde hafva till hands af arbete, med kaffedrickning, prat eller sömn, och nu fick man gå ute i arbete. Det var kanske ofta tyngre. Men det var muntrare, friskare och roligare, hälst när lördagsaftonen kom efteråt med dans, dryckjom och kärastelek. Madam Berg är en amper kvinna och en dugtig kvinna, med breda skuldror och höfter, ett på en gång gladt och något stolt leende. Hon är kommen ett godt stycke in på fyrtitalet, är fet och satt, med stora, grofva händer, ansigtet något rynkigt. Ett par små påsar på båda sidor om munnen skvallra om vällefnad och smak för god mat. Hon mönstrar kreaturen, alt efter som de gå henne förbi, en och en, räknar dem i tankarna för att njuta af antalet och ropar åt pojken, som visar benägenhet att med ett spö sätta korna i språngmarsch: »Låt bli det där, Jonas. Hvad skall det vara till? Slå korna. Kan inte de få vara? Spring inte med dem, säger jag. Välsignad pojke, som inte hör, hvad en säger. Hvad ska’ du vara så där djäklig för?». Jonas svarade ingenting, han tog ett tag i byxlinningen och gick långsammare, öfvervägande möjligheten att få se korna springa, när han kommit ut på landsvägen. När kreaturen kommit ut, såg madam Berg ännu en gång ut öfver himlen för att se, om vädret stod sig, och gick därefter tillbaka in i stugan, medan Karin och Jan Nils stannade kvar för att stänga porten. – Nå, Karin, ska’ vi munnas nu? sade Jan Nils, när de stodo ensamma därute. Han var en lång karl med ett litet i förtid gammalt ansigte, bredt öfver käkbenen, med ett par vackra ljusblåa ögon, ett kort, tunt skägg omkring en godsint leende mun och ljust slätt hår öfver en välbildad panna, hvilken redan fårats af ett par jämnlöpande linier. – Ja, försök, sade Karin, och stälde sig i position.
Jag vill nu icke ingå i denna fråga, såsom ej tillhörande ämnet; jag vill blott hålla mig dervid, att sedan StatsUtskoltet redan gjort så mycket afseende på anmärkningarne mot dess förra Betänkande, att beräkningen blifvit ansenligen förhöjd, tror jag ock, att Rikets Ständer böra stanna härvid; och jag tillstyrker derföre bifall å Utskottets senare Utlåtande* Herr Lagerhjelm: Det är onekligen en ganska glädjande tafla, rörande SjöTullsmedlen, som en Ledamot af Bevillningsutskottet här framställt, men jag tror, att det å andra sidan måste med gifvas, att denna tafla är underkastad inflytelsen af tillfälliga omständigheter. För öfrigt lager jag mig friheten fästa uppmärksamheten på de tvänne olika förhållanden, som komma alt äga rum till följd af de beslut, som kunna tagas i ämnet. Om StatsUtskottets förslag till beräkning af SjöTullsmedlen antages, blir följden, att öfverskott möjligen uppkomma. Men nu har StatsUtskottet sökt noga följa den princip, alt icke hänvisa några anslag på öfverskotten, på det de verkeligen må, i öfverensstämmelse med Rikets Ständers beslut, öfverleranas till Riks 7* - 100 Den 3o April f. m. gäldsContoret, och då RiksgäldsConloret lärer få sig ålagt att bestrida hvarjehanda utbetalningar, hvartill lån troligen blir sista resoursen, så leder ett större öfverskott endast till en minskning i lånet. Om åter den andra åsigten, eller en högre beräkning, skulle blifva gällande, och Tullinkomsterne sedermera något år icke uppgå så högt, blir följden, att Statsbrist uppkommer. Jag hemställer nu, då en osvikelig beräkning icke är möjelig, hvilkendera är bäst, antingen den som leder till öfverskott, hvilka underhjelpa RiksgäldsContorets tillgångar, eller den, sorn leder till Statsbrist, hvaraf en Urtima Riksdag kunde blifva följden. Friherre Hermelin_, Carl:
- Den omständighet, att Borgareoch BondeStm hafva uti denna fråga fattat ett beslut, som är skiljaktigt ifrån hvad R. o. Ad. efter grundlig öfverläggning beslutat, innefattar icke, enl. mitt förmenande, eli giltigt skäl för R. o. Ad. att frångå sitt beslut, hvarföre jag vördsamt anhåller, det R. o. Ad., nied vidblifvande af sitt förra beslut, mätte lägga prot.-utdr. till handlingarne. Uppå härefter framställd propos., fann R. o. Ad. för godt att, med vidblifvande af sitt i ämnet förut fattade beslut, lägga förevande prot.-utdr. till handlingarne. Föredrogs, men bordlädes ånyo, efter derom af flere ledamöter gjord och af R. o. Ad. bifallen begäran, Vällofl. BorgarcSt:s den 26 dennes på bordet lagda prot.-utdr. N:o 608, med inbjudning till de öfriga RiksStånden att förena sig om den af BorgareSt., vid föredragning af StatsUtsk:s Mern. N:o 357, antagna redaktion af 168:de §:n i Riksg:sK.onl:s Reglemente. Föredrogs och bifölls Lagsamt Allra. Besv.-o. Ekon.Utskms den 26 dennes på bordet lagde Betänk. N:o 35, i anledn. af väckte motioner, ang:de dels utarbetande af ny Expeditions-taxa, samt dels ändringar uti nu gällande Expeditions-taxa. Föredrogos, men bordlädes' ånyo, på begäran af flere ledamöter, Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.Ulskms den 26 dennes på bordet lagde Mern.:- 1 , JVs 36, i anledn. af RiksStåndens skiljaktiga beslut, i fråga om 16:de punkten af Ulskms Betänk. N:o 20, öfver väckte frågor om ändring i de ang:de fattigvården i riket gällande föreskrifter; och JV2 37, i anledn. af RiksStåndens skiljaktiga beslut, i fråga om 2:dra punkten af Ulsk:ns Betänk.
Utskottet på sådan grund ansett sig böra fastställa, såsom med Rankens sanna fördel närmast öfverensstämmande, att den vidtagne inskränkta Realisationen, ehuru för Opinionen om Bankens verkliga solidité troligen öfverflödig, samt uti sitt närvarande skick föga lämplig, likväl må af ofvananförda skäl tills vidare fortfara; i öfrigt underlåter ej Banco-Utskottet att uti detta financiella ämne i afseende på verkställigheten meddela Banco-Fullmägtige de föreskrifter, som efter noggrann öfverläggning befinnas för ändamålet närpiast tjenande. Stockholm den 35 Maj 1815. På Höglofl. Ridd. oell På Hög v. Prest-Ståndets Adelns Ledamöters Ledamöters vägnar vägnar Joli. Henning Gyllenborg. JE. A. Almqvist. På Vällofl. BorgareStåndets Ledamöters vägnar. Gust, DWilche. På Hederv. BondeStåndets Ledamöters vägnar. Daniel Andersson. G. Helsingiusl Upj.- 764 Den 19 Juni. Uppläst hos Högloft. Ridd. och Äd. d. 19 Juni. Hö g voi d. Prest-Ståndet d. 20 Vällofl. Borgare-Ståndet d. 19 HedervBonde-Ståndet d. 19 —»• Vördsamt Memorial! Från Högloft. Ridderskapet och Adeln har till Banco-Utsköttet under den ti sistledne Maj blifvit remitteradt ett Memorial af Herr G. A, Liljehorn, rörande åtskilliga Financiella ämnen. Herr Liljehorn utgår från den satsen, att Silfver är den mest ofjenliga Fond för ett representativt mynt; att med ett Rörese - capital af 20
Silwerstolpe den grundsats uti Banco, Förwaltningen, såsom oumgängelig, att Werket aldrig bör inga, eller deltaga uti Disconkering, och Lans bewiljande pä blotta namn, eller endast Personlig säkerhet: yrkar pa sadan grund en ofelbar successiv indragning af allt, hwad Banken till närwarande tid i sadan wäg anwändt: och i den oförmodade händelse, att före nästa Riksdag någon werkelig stagnation i Penninge - rörelsen, genom berörde indragning, jemte inbetalningarne pa Bankens förskott till Stats - Werket, skulle förmärkas, Banco - Fullmägtige ma wara berättigade, att till afhjelpande, deraf, bewilja Län pä åtskilliga Rudimaterier, och jemwäl en wiss Summa pa Fastigheter; dock att af Banco-Urstottet borde bestämmas, i hwilket fall, och under hwad »vilkor, ett sadant bewiljande af Län, bör wara Fullmägtige tillåtit, samt till chwad Summa det högst finge sträckas: Bankens ändamål, såsom Länc-Bank betraktad, wore att läna ut pengar pä säker Pant, och emct sa lag Ränta; att allenast, först Bankens omkostnader derwid iZb4 Den 9 Julli. ersattes, och för det andra småningom en del af Pantens warde indrages, i fall att Panten möjeligen till flut för Bankens räkning stuve komma att föcsähas, och belånings, summan ei derföre erhallesUppå oswar, anförde grunder, förklarar Herr Silwer stolpe sig pa det högsta emot förslaget, att Banken stuve, ester Distr nt-Octrojens slut, ensam, utan Priwate Actie-Agares deltagande, halla Dist anten öppen. I anledning af denna emot Banco-Utskottets wördsamma hemställan, gjorde anmärkning, får Utskottet äran förklara, att da en noggrann undersökning för det närwarande syneS onyttig, huruwida en Discont, rörelse i sin början, bordt genom Bankens tillstött understödjas?
Vöre emellertid densamma icke i lagen uttryckt, kunde dock tvifvelsmål lätteligen uppstå huruvida den existerade — ty <jå det hörer till det lagbundna samhällsskicket, att så väl styrande maktens som medborgarnes rättigheter i lag utstakas, skulle ovilkorligen den frågan framkallas, om Konungen, sedan genom lag blifvit stadgadt att aktiebolag må bildas i enlighet med vissa bestämda grunder, eger att för bildandet meddela ytterligare föreskrifter, än dem, hvartill lagen föranleder? Och sorn svaret på denna frä ga ej kunde blifva jakande, är behofvet af förenämnde stadgande dermed ådagalagdt. Då ett aktie-bolags ordning ej lärer kunna hänföras till civil-Iag, påkallar herr Bråkenhjelms anmärkning ej vidare yttrande; och ehuru Utskottet härmed tror sig hafva vederlagt de särskilda anmärkningar, som blifvit framställda emot ifrågavarande lagförslag, anser sig likväl Utskottet såsom ytterligare stöd för sin härmed uttalade åsigt, böra åberopa det godkännande samma förslag redan af två riksstånd vunnit. Det återstår således för Utskottet att bedöma huruvida ett stadgande i den syftning, herr Agrell föreslagit, bör uti lagen inflyta. Frågan derom förbisågs ej under de öfverläggningar hvilka föregingo beslutet om Utskottets afgifna betänkande. Utskottet fann likväl då ett dylikt stadgande obehöfligt. Då nemligen innehafvaren af en aktie i ett bolag ej har rätt till någon viss del af bolagets gemensamma egendom och således ej att fordra utbrytning af den del, som vid bolagets upplösning kan falla på hans lott; och då inteckning i bolagets gemensamma fasta egendom de • stomindre kan beviljas för enskild delegares gäld, som denna ej kan erhålla uppbud på någon del af egendomen, derförinnan inteckning ej heller får ega rum, — syntes det Utskottet uppenbart att ett stadgande i omförmälda syftning ej erfordrades till förekommande af de åtgärder, dem man med samma stadgande vill afvärja.
Uti författningen af d. 20 Oct. 1680 säger K. M.: ”att hvar och en Öfverste hör hålla de gemena flitigt till alla militairiska exercitier; serdeles mäste han åtminstone en gång om månaden låta hälla kompani-möten, och sedan en gång om året vid d. 20 eller sist uti Augusti månad draga hela Reg:tet tillsammans”. K. M. ansåg nyttigt att sedan rekryten hade förvärfvat kännedom om sitt yrke och blifvit approberad till soldat, han genom dessa möten årligen skulle så väl öfvas i sin exercis, som påminnas om sin pligt såsom krigare, och jag tror hvad jag äfven hört flere utmärkte militärer yttra, att de företräden och den styrka, som Svenska arméen egde då Carl XII utmarscherade med densamma till ett adertonårigt krig, hvarifrån han aldrig återkom, hufvudsakligen berodde på den öfning denna armée under de föreg:de tiderna fått på de årliga reg:tsoch kompani-mötena, synnerligast vid de sednare, samt att detta i väsendtlig mån bidrog dertill att denna armée kunnat utföra sådane bragder, som historien om 28* 436 Ben 23 Mars e. m. Cail XII:S fälttåg har att förtälja. Jag tror således, att det Sr betänkligt att betaga K. M. möjligheten alt åter införa dessa kompani-möten genom att nu återskänka åt knektarne vid Infanteri-Reg:tefie denna obetydKga afgift, sorn f. n. endast upgår per effectiv nummer till 8 Sk. b:ko. Samman är alltför ringa, att jag derom vill tala, den utgör icke mer än omkring 1,900 R:dr b:ko. Då jag yrkar afgiftens bibehållande, så är det endast för deh grundsats, som är uttalad derigenom att knekten genom erläggande af dessa 8 sk. b:ko friköper sig ifrån kompani-mötena intill dess K. M. kan finna för godt att dessa möten äter påbjuda och jag tror i öfrigt att R.
Ehuruväl en dylik åtgärd onekligen vore i flere hänseenden nyttig och önskvärd, möter likväl deremot så många ooh stora hinder i de traditionela förhållandena, att denna frågas ställande i sammanhang med den om presterskapets aflöning ofelbart skulle till en allt för aflägsen framtid undanskjuta den sednare. Och anser Utskottet sig endast af detta skäl ega tillräcklig anledning att icke föreslå något annat sätt för uppnåendet af det 32 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 93. åsyftade ändamålet, än det hittills följda, alt ifrågasatt förändrad reglering af pastorat må bero af pröfning vid hvarje särskildt fall.
Riddare af Konung CARL XIII:s Kongl. Maj.ts Nådiga Fullrnagtcr pä Embeten.- För Civileoch Militair Stånden, efter Sex för hundradet af penningelön och efter Tjugusju Orden Riddare af Svärds-Orden - Riddare och Ledamöter af Nord - 6: — stjerne-Orden Riddare af Vasa-Orden * Afskrifter och Bevis från Kongl. Majtts Cancellie, hvarje ark 6, . för 463 Ilen 5 Juli. för hundradet af-irjdelt lön, efter vanlig beräkningsgrund af gauila Kronovärdet , Trettiosex, skillingar, Tunnan, äfven om de förut innehafva Caraeter å den Tjenst de sedan på Stat er* hålla. För Ecclesiastique-, Acadernie-, Gymnasii* och Schole-Staterna, likaledes efter enahanda be-! räkningsgrund för hvad af Kronan bestås och Sysslan åtföljer eller tillslås i penningelön eller ©ck i Spannemål, Hemman och rente-persedlar. För Past o rum inkomster af Församlingarna beräknas och tillägges särskildt: for LandsPast-orater, Aderton skillingar för hvarje helt mantal, och proportionaliter för de mindre, hvaraf Pastoratet består, sedan Prestoch Ctpellansborden samt de under nyssnämnde Löne-beräkning begripne Hemman blifvit afdragne. För Stads-Pastoraterria, den Stämplade Pappers-afgift som för hvarje Stad eller Stads*Församling på den vid denna Författning bifogade Förteckning ä? uppförd. För Constituforialer till verklig Syssla och Lön pä S/at, lika Charta som för Fullmagter; men för Constituforialer på behaglig tid till någon förrättning med derefter lämpadt arfvode, till Tre för hundradet. Transporter och Byten sorn af Kongl. Maj:t beviljas, till enahanda .Beställningar, skrifvas på Stämpladt Papper, som vid andra befordringar, ehvad Lönerna äro lika eller ej. Kongl.
I afseende å sådana förslag, som åsyfta dels enahanda ändring, dels ock ändringar i olika delar af samma grundlags-§, dessa sednare af den beskaffenhet, alt de, så i hänseende till sak som ordalag, kunna stå tillsammans, hafva Rikets sednast församlade Ständer, med bifall till dåvarande Konstitutions-Utskotts Memorial N:o 73, beslutat, att antagandet af ett utaf dessa förslag icke utgör hinder för bifall jemväl till öfiiga förslg, som röra samma lagrum. 2:0. Om det tillägg tili 12 § Regeringsformen, att Konungen icke må, utan Rikets Ständers samtycke, blifva regerande Furste af utländsk Stat. Regeriugs-Formen. § 12. l:o. Konungen äger att i Afhand 2:o. Ej må Konungen utan Riksens Ständers samtycke blifva regerande Furste af utländsk Stat. Hänvisning: Konst.-Utsk. Memorial N:ris 7 och 73. Ridd. och Adelns Prot. den 31 Mars och 26 Okt. 1860. Preste-Ståndets Prot. för samma dagar. Borgare-Ståndets Prot. den 28 Mars och 24 Okt. 1860. Bonde-Ståndets Prot. den 28 Mars och 26 Okt. 1860. Obs. Se anm. vid föregående förslag. 3:0. Konungen äger att i Alhandlingar — Om den ändring i 28 § Regeringsformen, att till vissa beställningar må kunna utnämnas bekännare af annan troslära, än den rena Evangeliska. Konslitulions-Ulskoltels Memorial M 2. Regerings-Formen. § 28. l:o Konun"iu äger alt i Stats-Rådet utnämna och befordra in födde Svenske män till alla de Embeten och Tjänster inom Riket, högre och lägre, hvilka äro af den egenskap, alt Konungen fullmakter derå utfärdar, dock böra vederbörande förut med förslag hafva inkommit, der sädana hittills ägt rum.