Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af hvad jag nu nämnt är klart, alt jag hellre önskar bifall till Utsk:ns än Hr von Rosens redactionsförslag. Hr von Rosen: Ifall den meningen —”hvilken bör i möjligaste måtto befrämjas”, uti mitt redaclionsförslag skulle väcka skrupler hos någon, så medgifver jag alt samma mening må utgå. Hr Gripenstedt: Har är ingalunda fråga om det ena eller andra ordet låter mer eller mindre behagligt för örat; utan frågan är, huruvida, enl. Utsk:ns förslag, hemläsning bör ifrågakomma endast i de fall då skolgång icke lämpligen kan begagnas, eller huruvida, elter Hr von Piosens åsigt, tvertom skolgång bör ifrågakomma endast då hemläsningen icke motsvarar behofvet; och dessa meningar äro, såsom något hvar finner, så olika, att de icke kunna närma sig hvarandra genom utbyte af ett eller annat ord. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:ns förslag till 3 mom. Ropades ja och nej. Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Hr von Rosens förslag, lydande, efter den förändring, som Hr von Rosen slutligen deruti gjort, sålunda: ”Ofvan nämnda stadgande må ej anses lägga något hinder emot en mera utsträckt hemläsning; dock med det villkor, att barn, som den begagna, icke destomindre anses skyldiga Den 17 Februari e. m. 343 att å de tider, hvilka för sådana barn bestämmas, infinna sig i skolan vid samma ansvarspåföljd för uraktlåtenhet deraf, som i allmänhet är bestämd för försummelse af skolgångssky Idig helen.” Ropades ja och nej. Hr Landtm, förnyade sin propos. lill bifall å Utskrns förslag. Ropades starka ja, blandade med många nej. Då Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna alt ja öfverrösta! nej, begärde Hr von Rosen votering. Upplästes till justering och godkändes följande votertsproposilion :
Under en motsatt förutsättning iak Unges följaktligen mera stränghet, §a att t. o. m. i a 3 personer icke få vara tillsammans, SAkinda har i Paris handt, sorn i Stockholm, en gång, alt pn ovanligt corpulent person tillsades ’’a t t skingra sig” af en patrull, soin uisägtade sig dermed, att lian tagit honom för en grupp, Hr Dalman: Jng får den äran upplysa, att den §, mot hvilken jag riktade min sista anmärkn., icke var den 5 utan den i i i förslaget, hvilken icke innehåller något annat lagstadgande, än det som återfinnes uti 6 cap. 5 §:n Missg,- h:n af vår hundraåriga lag och icke stål’ i öfverensstämmelse nied de liberalare grundsatser, hvilka äro uttryckta i början af den K. propositionen. Frih, Boyes anmärkning pm utbyte af ordet eller mot och hade äfven afseende på samma §. Remitterades lill Lagutskottet. Hr af Scb midt, Goerg Lars: R. o. Adis Hrr Electorer, hvilka behagat invälja mig till ledamot uti Bevjlln.Utsk, hafva förbisett, att jag afsade inig det förtroende, hvarmed de hedrade mig, då de valde mig till ledamot i Ekon.Utsk. Eoskildta angelägna göromål nödga mig nu spur då alt afsäga mig den erhållna platsen. Hr Frih. o. Landtm, anmode Hrr Electorer att välja en ledamot | Revilln.Utsk, lill fyllande af den nu sålunda uppkomna ledighet. Ånyo föredrogs StalsUtsk:s den 4 och 8 dennes på bordet lagda utlåt. N;o 170, ang:de väckta frågor om förändringar yli grundräntorna och sältet för deras godtgörande, indelta räu~ Den i5 Juli f. m. 37 tornas oell tionde-spanmålens indragning till statsverket, samt ändring uti markegångssättningarna, äfvensom dermed sammanhang ägande åtgärder för räkenskaps-verkets förenkling. Hr von Rosen, Georg, uppläste följande:
Hos Kongl. Majit hafva åtskilliga å häradshöfdingebostället ett mantal krono, N:ris 4 och 6 Hvetlanda Thomasoch Kullagården, i Hvetlanda socken, Östra härad och Jönköpings län, bosatte handlande och andre näringsidkare, jemte utsedde koiniterade för nämnda härads innevånare, i underdånighet anhållit, att enär den lifliga varuomsättning och tilltagande rörelse, som på sednare tider vid Hvetlanda tingsställe uppstått, föranledt uppförandet derstädes af en mängd nya och kostsamma byggnader, såsom för apothek, postkontor, handelsbodar, fabriker och handtverkerier, hvilka byggnader, i anseende till egarnes af angränsande hemman vägran att afstå för ändamålet nödig jord, måst till största delen anläggas på egorna till häradshöfdingebostället, hvars innehafvare för sin tjenstetid upplåtit dertill erforderlig mark, men byggnadernas egare skulle äfventyra sin ekonomiska tillvaro, derest en blifvande boställshafvare fordrade en oskälig planskatt eller påyrkade åbyggnadernas bortflyttande, hvarigenom dessa skulle komma att förlora sitt egentliga värde, hvilket nu i brandförsäkring uppginge till en summa af 51,395 Riksdaler Riksmynt, Kongl. Majit måtte, för att bereda dels nämnda byggnaders egare framtida säkerhet i besittningen af byggnadsplanerna, dels tjenlig plats för uppförande af bostad åt distriktets i Hvetlanda staBih. lill B. St.
Låtom oss nu v å r lilla r e v y af I och D e t t a, h o p p a s j a g, skall blifva på n y t t kasta oss in Stockholms Fredrika sevärdt, folkskolors först husoch Det och hemslöjd. om ställningen. ädla förbundet tagit n a m n, få blicka ned öfver sitt en n y tids kvinnor, hvilka i m y c k e t fått förverkligadt hvad hon drömde om? Platsen blir i Nordiska m u s e e t, där Fredrika Bremers porträttbyst uppställes, af » minnestaflor ». I Nordiska museet k o m m a äfven stora der, och Anna och briljanta utställning konstmålning, slöjdsföremål, af glödritningar tillverkade fröknarna att a n o r d n a Meuhow. efter sin gyllenlä- och hemsamma användes vid Nääs. I f o l k s k o - l a n f å r d e n lilla flickan lära sig att stoppa sin strumpa, att laga sin klädning o c h själf sy sitt med intresse, linne, det unga kvinnan. kvinnlig land nog hos icke flere obligatorisk kvinnliga g e n, intressera sig d a m e r n a k. folkskolan följde tagit h a r till man i början den schallenfeldska metoden, men tyska denna befanns snart mindre lämplig och i n o m kort uppstod » stockholmsmetoden », mera användes hvilken nuså väl i f o l k s k o l a n s o m v i d högre och lägre läroverk för flickor. sin da metod vara » att öfva handen och ögat, skärpa och tankenstärka ordningssinnet, utveckla själfverksamheten, framkalla kärlek till ett noggrant och omsorgsfullt arbete s a m t sätta flickorna i stånd att fullgöra h u s - liga plikter. » fyra fröken Hulda är, Lundin Ja, sannerligen! med en alla hållning så stolt s o m en är e n s a n n s k y l d i g drifva docksömnad, skild o c h stor åtminstone såsom särindustri. Iduns f ö r f a t t a n d e t • af färdigandet i Nordiska och i Stockholm med komma verkligt Brunsons ståtliga utmuseet. Kanhända och beundrat därstädes.
Stockholm, den 20 jNov. 1834. STOG KHOLM, hos B. M. Bredberg, i834- Lagsamt Allm. Bes v.- och Oecon.-Utsk. Betänkande N.o 33. i N;o 33. Ankom till Exp.-Ulsk. den 3 December. Betänkande, i anledning af väckta frågor angående näringsfriheten. Uti detta ämne hafva Utskotten fått emottaga följande motioner, nemligen: från Högloft.
Att ett öppet uttalande i en broschyr skulle medföra det ansvar, som alltid är förbundet med att kasta ut bland menniskorna frukter från kunskapens träd på godt och ondt, hvarigenom särskildt de oskyldiga barnen och de oskyldiga unga kunna äta sig döden, det är tyvärr i våra dagar en alldeles onödig farhåga, en förblindelse hos äldre, aktningsvärda menniskor, som, sjelfva i sitt inre främmande för det onda i tiden, aldrig kunna sätta sig in i huru allmänt det onda är utbredt och aldrig kunna förstå, att häremot ingenting annat hjelper än att gå bröstgänges till väga – såvida någonting hjelper. Tack vare oblyga skriftställare och skriftställarinnor är vår tids ungdom i allmänhet fruktansvärdt underkunnig om det onda, om det orena och smutsiga. Slutligen vill jag förklara, att jag, såvida jag finner det nödvändigt, är beredd på att icke låta denna broschyr vara mitt sista ord i ämnet. Möjligheten att jag måste fortsätta, då jag en gång börjat, hade jag tagit med i beräkningen, när jag satte mig ned att skrifva. Osedligheten bland skolungdomen. I början af år 1885, således för två år sedan, skref jag, i samråd med andra lärare vid det läroverk jag tillhör, en artikel med samma syfte som denna broschyr. Jag lemnade den till en Stockholms-tidning, hvars redaktion lofvade intaga den. Men detta blef icke af. Tidningen drog sig för att öppna sina spalter för en artikel med sådant innehåll. Och dertill kunde den ju hafva sina skäl. Jag nämner detta för att redan i början betona, att det visst icke är upptäckter från i går, som drifvit mig att nu fatta pennan. När man lefver i den lugna tron, att allt är som det skall vara, och så det plötsligt visar sig, att man lefver i en illusion, då öfverrumplas man lätt af den menskliga svagheten, att öfverdrifva och att handla i öfverilning. En och annan, hvilkens hjerta klappar lika varmt som mitt för skolungdomen, torde nog känna sig benägen för att i min broschyr se en produkt af denna menskliga svaghet. För att minska den benägenheten, aftrycker jag nämnda tillämnade tidningsartikel, så mycket hellre som vi genom den genast föras in i den sak vi nu vilja behandla. Artikeln hade följande lydelse:
Plenum klockan half lill 6 eftermiddagen, Fortsattes den i förmiddags Pleno började pröfning af Bevillnings-Utskottets den 7 sisilidne Junii under N:o 10 afgifne, samt den a5 i samma månad eftermiddagen på bordet legde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets den 28 sistlidne April under N:o 6 meddeldte Betänkande , angående grunderne för den blifvande Bevillningen. 8.de punkten. En bevillning, beräknad efter värdet, bor utgå af all faft egendom, utan affeende på defs natur, och i famrnanhang dermed bör dels bevillning å Rufttjenfi-marker, äfvenfom Rote frihets-af giften JortJara, dels ock Bevillning af qvarnar utgöras, enligt nu gällande grunder, af värdet. Hvilken punkt, uppå gjord proposition, af Ridderskapet och Adeln bifölls. g\de punkten. Bevillningen bor hädanefter utgöras af Handlande, Fabrikörer, Skeppsredare, få väl på Landet forn i Städerne, Handtverkare, Borgare och , andre Städernas innevånare, jq Ben 2 Julii «. m. förhållande till deras rör elfe, hvarvid en perfonel Minimi fumma bår, med anledning af hvad nu gällande Bevillnings-för fattning i 2 Art. 2 §. 2 och 5 Momenten Jtadgar, bejtåminas inom hvarje Stad efter defs olika Clajfification. Denna punkt blef, uppå gjord proposition, af Ridderskapet och Adeln bifallen. 10'.de punkten. Bevillning bor utgå af Bergverk, sd ock af fårjkilte Manufadur ier, Verk och Inrättningar på Landet, efter det derå fatte värde, men efter en vifs Claffification får fddane Bruk och Inrättningar, forn hittills, enligt 2 Art. 4 §. af 1818 års Bevillningsförordning, varit Clajfificerade. Och blef denna punkt af Ridderskapet och Adeln gillad. nite punkten. Bevillning bör afven hädanefter utgå af de inkom fler, forn, i egenjkap af
— B — 2 7 Bankens vexel-affärer, angående en hemställan till Banko-Utskottet i afseende å utvägarne att erhålla fullständig kännedom om det sätt, hvarpå nämnde vexel-affärer bedrifvits; motion af Herr Johan Predrik Philip Flach: se Motioner. — vexel-handel, angående gemensamma öfverläggningars hållande öfver Banko-Utskottets Betänkande rörande densamma: I. 273, 463, A. 473. — vexlings-, kassaoch depositions-rörelse, angående förändrade föreskrifter rörande: B. VIII. il, 163, 171, A. 171, 17o, 176, 177; U. IX. 166, 366. A. 366. Banker, enskilda, angående förändringar i och tillägg till den af Rikets Ständer vid sednaste Riksdag beslutade lag för —; motion af Grefve Gustaf Fredrik Liljencrants: se Motioner. Banko-Diskont-Verket, angående förrättad revision af dess räkenskaper och förvaltning för år 1859: B. VIII. 91, 166, 223, A 224. — angående en gratifikation till Yaktmästarne vid —: B. VIII. 91, 166, 224, A. 224. Banko-Fullmägtiges Berättelse, till Banko-Utskottel afgifven: se Berättelse. Banko-Reglementet, angående ett tillägg till 1 68:de §:n deri; motion af Herr Gustaf Herman von Ehrenhoff: Se Motioner. —, angående åtskilliga förändringar deri; motion af Herr Gustaf Herman von Ehrenhoff: Se Motioner. —, angående införande af ett stadgande deri, rörande inskränkning af Bankens lånerörelse vid tillfällen af sedelstockens alltför stora förökning; motion af Grefve Gustaf Fredrik Liljencrants: Banko-Utskottet, angående dess åläggande att, utan hinder af föreskriften i 2:dra §:n 4:de momentet af den för detta Utskott gällande Instruktion, genast till behandling företaga Kongl.
Lomproml88-Räkt skall utgöras af 5 personer, nemligen anie som Landshöfdingen förordnar, af sadane som icke warit Ledamöter uri den 1542 Den zi Mars. den laxermA?-Lommittee, hwars åtgärd öfwer» klagas, men inom v-str-Ket stro boende, och ame andre af den tsxo-aös Parten; men den ;:re bör, pa det nödige underrättelser ej ma saknas, hwarje laxermos-LommittLö Utnämna bland sine Leda» möter, förrän den äcskiljes. Z. klom. och Haradsstrifwaren bör a dem, hwar i sin orr, hwilka äskat Oompromi88. styndsammeligen meddela upaifl til den bland eompromi-.-.-ii-ieime af Landshöfdillgen til Ordförande utsedde, som ater sa fort ste kan, genom wederbörlig kungörelse, underrättar om den för Oompromi^enx sammanträde Utsatte tid och ort, jemte föreläggande för den klagande, at, wid talans förlust, sig inställa, tillika med sine walde,amegodemän. 4. Klom. (mm^romizxLl-ierns astägga wid sin förrättnings början samma Ed som luxsriuZLMannen, och ställe sig til noga efterrättelse allt hwad denna Bewillnings^ Författning innehaller, hwars bokstafweliga förestrift således stall tjena ej mindre dem, än laxerinAg Mannen, ware sig i Siad eller pa Landet, til rättesnöre, sa at icke någon, eho den wara ina, upföres kil mindre eller större Afgift, än dermed öfwerensstämmer. 5. Klom. Inom fjorton dagar, frän den dag dompromisz-Rätten ett
Att några vissa grunder härföre icke linnas stadgade, bar redan fästat 1827 års E.evisorers uppmärksamhet, och Utskottet, som lika med dem, anser nödigt att denna brist genom bestämde föreskrifter aflijelpes, åberopar hvad Utskottet uti dess afgifne Berättelse om revisionen af Förvaltningens af SjöÄrenderne Räkenskaper för dr 1826 i denna del yttrat. 2 §- Lika med hvad bemälte Revisorer, vid granskningen af 1825 års Räkenskaper anmält, har Utskottet uti 1826 års Hufvud Böck er funnit afskrifningar, hvilka grunda sig på K. Bref för en sednare tid än Redogörelse-året. Uti Utskottets Utlåtande, N:o 62, öfver nämnde Revisorers Berättelse, är likväl redan tillstyrkt, att R. H. St:r ville hos K. M:t göra underd. anhållan om Nådig föreskrift till K. KrigsCollegium, 3^o Stats-Utskottets att afskrifningar böra verkställas i Räkenskaperne för det år, då de aT K. M:t bifallas; Och fordrar derföre det nu befunna förhållandet ingen serskild åtgärd. 3 §. U trednings-Departementet. Detta Departements HufvudBok för Anslagen till Arme'ens Beklädnad, Tross och Utredning samt Fästningsfångarnes Beklädnad och Sängkläder, har uti K. KammarRätten undergått granskning, hvarvid anmärkningar blifvit gjorde. Då desse komma att, i stadgad ordning, pröfvas och afgöras, har Utskottet ansett samma ämnen icke böra blifva föremål för dess handläggning; och hafva, utom de här förut omnämnde för alla Departementerne gemensamma, några anmärkningar vid berörde HufvudBok icke hos Utskottet förekommit. Bokslutet utvisar följande förhållande; Debet. Uppbörd: 1826 års StatsAnslag för detta Departement. , 363,363: — 7. och för de aleandra Militaire Departementerne 264,532:43.7.^ 8^. Utgifter:
Alströmer har sagt, att R. o. Ad. ansett beslut i denna fråga vara fattadl af tre Stånd. Om R. o. Ad. då ansåg det vara så, är det klart, alt R. o. Ad. jemväl ansåg, att det var ett beslut, som var gemensamt för tre Stånd, men icke att ordet ”gemensamt”, hvilket endast af BondeSt. blifvit tillagdt, kunde anses såsom tre Stånds beslut. Frih. Alströmer har vidare sagt, att detta ord blifvit infördt för att sammanjemka de eljest likartade besluten. Della anser jag oriktigt; ty eo sammanjemkniug kan åtminstone icke jag kalla det, att man inför endast ett Stånds beslut, och här kunde dessutom icke någon sammanjemkning ega rum, då det en dast var fråga om ett ord. Hade man deremot inbjudit BondeSt. all instämma i de öfriga Ståndens beslut, hade frågan blifvit nöjaktigt löst; ty jag vet bestämdt att detta Stånd hade gått in derpå. Nu har emellertid frågan blifvit bringad på en annan punkt, och jag ser knappast, att den kan lösas pä annat sått, än genom votering i Förstärkt Ulsk. När två Stånd godkändt Otsk:s förslag och de andra tvenne ogillat detsamma, har det understundom handt, att Utsk. frångått sitt första tillstyrkande; men då blott ett Stånd fattat ett skiljaktigt beslut, anser jag verkligen oriktigt att gilla detsamma, och frånträda de öfriga tre Ståndens gemensamma beslut. Att det af BondeSt. gillade beslutet verkligen innefattar en förändring, har Hr Tersmeden visat. Det är en stor skillnad emellan grunder, som äro gemensamt af Konung och Ständer gillade, och grunder, som K. M. serskildt och R. St. särskildt gillat. Ge nom del förra beslutet sades icke, att grunderna skola vara gillade gemensamt af K. M. och R. St., och att detta innebär en betydlig olikhet emot det föreg:de, tror jag att till och med de ledamöter, som önskat det ifråga varule tillägget, insett; ty eljest förstår jag icke, hvarföre de skulle vara så ifriga att få in detsamma. Frih.
Motionären har nu framhållit, huru löljden deraf måste blifva, att i de endast på reallinien fullständiga läroverken det möter svårighet att få skickliga lärare, emedan sådane, som dertill äro qvalificerade, heldre söka vinna anställning såsom Lektorer vid ett på båda linierim fullständigt läroverk, eller, om de i början antaga Adjunktsbeställning, dock snart söka sig från densamma, för att vinna en af förra slaget. Han föreslår derföre, att vid de blott på real-linien fullständiga läroverken åtminstone 2 Adjunkter måtte upflyttas till Lektorer, med den för desse bestämda lön. Att den följd af det nuv:de förhållandet, hvilken motionären således angifvit, skall komma att upstå, är verkligen att befara; och hans framställning kan således synas hafva skäl för sig. Det torde dock tillåtas mig att vid densamma göra ett par anm:r. Här har, på detta rum, en gång blifvit yttradt, att Statens och den enskildes hushållning skilja sig deri, att den enskilde bör först undersöka sina tillgångar och derefter bestämma sina utgifter, hvaremot Staten borde först beräkna sina utgifter, och sedan anskaffa tillgångar för deras betäckande. Denna regel är fullkomligt riktig, då frågan är om sådana utgifter, som en nation icke kan och icke får undandraga sig: när t. ex. ett folks sjelfständighet är hotad, finnes icke någon annan gräns för upoffringarna än det sista öret och den sista blodsdroppen. Men helt annat är förhållandet under lugnare och jemnare tider, då sådana utomordentliga fordringar icke komma i fråga. Man är då både berättigad och förpligtad att Den 26 November f. ui 376 undersöka, huruvida icke ökandet af Statens utgifter, och följaktligen äfven af beskattningen, är en så stor olägenhet, att den fullkomligt upväger gagnet af den institution, som skulle genom den ökade tillgången bekostas. Regeringen har föreställt sig, att förhållandet f, n. verkligen vore sådant, och man har derföre vid Statsregleringens upgörande iakttagit den grundsats, att inga förslag borde framställas om vidtagande af åtgärder, som vore af jemförelsevis mindre vigt. En sådan utgallring möter naturligtvis sina svårigheter.
Det enda fall, der ännu ett slags . likhet med detta tillstånd eger rum, är vid intägter på allmänna marker; och omkring dem blir innehafvaren alltid pligtig att ensam hålla hägnad, då det är ett villkor, som med upplåtandet af sådane intägter förenas och hvilket derföre ej beliöfver i allmänna Lagen införas. Om billigheten någon gång synes tala för den lag, att åker eller äng skall stänga mot skog eller betesmark, gifvas deremot flera händelser, då denna lag blir en verklig hårdhet. Det låter t. ex. svårligen för* svara sig, att den, som eger ett gammalt åkergärde, skall i evärdliga tider ensam be - 48 Bil. t. K. M. Nådig* V;»post Nw 43. tungas af hägnadsliållningen, blott derföre# att det sädesfält, sora ligger intill delta gärde, fordom varit betesmark: ännu obilligare är det, om det gamla åkergärdet under en senare tid varit till betesmark nyttjadt. Men uti båda fallen måste, enligt 5 af 1802 års stängsel-lag, hägnads-åliggandet förblifva det samma. Om lagstiftningen allt framgent står fast vid den princip, att ”de förändringar skog och utmark kunna undergå genom uppodlingar ”till åker, äng eller planteringar, ej böra ”verka till annat förhållande i skyldigheten ”till hägnads upprättande och underhållande, ” så skall ännu efter århundrgdens förlopp, det uråldriga' cultur-tillståndet komma att bestämma stängsel-skyldigheten. Utmarkerne ligga ej mera öde: vid skiften eller hemmansklyfningar äro de tagne i vederlag mot åker eller äng: i allt öfrigt bar odlingen helt och hållet omskapat dem: i fråga om stängsel allena skola de o för än* derligen betraktas såsom utmarker; ty enligt den antagna principen beter det; ”varde jorden eller marken, oaktadt sina 'förbättringar, ansedd efter dess förra ”beskaffenhet.” Motivet till denna lag bär tvifvelsutan varit farhågan, att odlingar skulle kunna hämmas, om man genom dem ’ ådroge Sft t. K. M. 'i ropar.
SD^öid justering af Expeditions-Utffottets insände Project till underdånig ffrifwelse, angående Beivillnings-Försatknlngarne, beftöt Borgare-Scändek anmoda Utffottet, att i denna Expedition tillägga, det Kongl. Majit i Noder täcktes »vidtaga den i Bewillnings-Stadgans 4 Art. föreslagne Författning om conttoll i afseende pä afgifterne för Kork, samt jemwäl lata utarbeta Tariff öfwer Bränwinsbrannings-afgifterne, för att, i sammanhang med Författningen, till trycket befordras. bit supra. Lx krotocollo, p p Lerg ström. Utdrag af wälloflige Borgare - Ståndets protocoll, haller wid Urtima Riksdagen i Orebro den 14 Aug. 1812. SDskedd hemställan af Herr Lagmannen Landberg och Herr Commerce-Nädet Santesson, som haft stg uppdragit, alt pä Ståndets »vägnar deltaga i Redactionen och justeringen af Stad, gar om Allmänna Bewillningcn, fann Borgare Stän - 2698 Den i? Augusti. Ståndet för godt, att öfwerlämna till Fullmägtige i Riksgälds, Contoiret, att uppgöra de Formulairer, som böra atföljg Bewillnings, Författningen och de samma i fadant afseende till Kongl. Mai.t i underdånighet insända, hwilkct Expeditions,Utskottet skulle anmodas, att tillägga i ffnfwelsen med Författnim gens öfwerlämnande. Ut supra. Lx krotocollo, Lerjström. Utdrag af Wällöf!. Borgare-Ständets protscoll, hållet wid Urtima Riksdagen i Orebro den 17 Aug. 1812.