Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag anför detta , icke såsom någon anmärkning emot Utskottens Utlåtande; ty då pluraliteten hyser den opinion, att Bankens rella fond behöfver förstärkas, cederar jag gerna min tanka, men i afseende på de utvägar Utskotten påtänkt, för att till 1831 års slut hafva den felande fonden, utber jag mig, att få framställa några anmärkningar. Utskotten hafva beräknat, att kunna få köpa Silfver för den million R:drB:co, som utgjorde sista SpanmålsCreditivet, samt dels är betald, dels skall till Banken återbetalas; förde 66,666 R:dr 3a sk. B:co, sorn utgöra årliga inbetalningen på liquiden för förra Kongl. Familljens fordringar; samt för 266,666 R:dr 3a sk. B:co af den årliga Banco vins ten. Så fullkomligen jag är öfvertygad, att den Svenska handeln, om icke mellankommaude ovanliga olyckor bin - Den 9 J u 1 i i f. m. 35 dra Nationens framsteg deruti, skall lemna öfverskotter,och försäkra Banken om tillfällen till Silfverköp; kan jag likväl icke antaga för alldeles osvikligt, att man inom 3 år skall kunna handla Silfver för hela denna beräknade summa, då det redan är stadgadt, att Banken icke får betala mera än högst i3o sk. för Riksdalern. Om det skulle hända, att coursell genom oförutsedda händelser uppgick öfver 13o sk., så att 600,000 Silfverspecies icke kunde anskaffas, vore hela beslutet om intet, äfven örn Creditivet af £ million beräknas. Jag tror derföre, att detta förslag icke gör tillfyllest för att försäkra framgången. Deremot delar jag icke deras åsigter, som påstå, att Creditivet bör ökas; tvärtom anser jag det öfverflödigt och onödigt. I Utlåtandet N:o 3 föreslås, att Statens skuld till Banken för 1809 års Krigskostnader skall reverseras Banken i en sedel på 4,400,°00 R:dr. Jag delar den tankan, att Staten måste betala denna skuld, men icke, att förbindelsen derå skall gifvas sådan att den blifver oanvändbar, och blott ligger såsom ett chartek.
Beträffande först det för pensioneringens upprätthållande beviljade anslag, hade, på sätt af Statsråds-protokollet inbemtas, direktionen öfver Arméens pensionskassa i underdånig skrifvelse anmält, hurusom detta anslag, hvilket, — efter afdrag af det pensionskassan tillkommande förhöjda vederlag för de uti Wadstena krigsmanshuskassas äldre inkomster ingående, men till Statsverket indragna rusthållsafgifterna, — från och med år 1856 utgjort årligen 76,680 R:dr, till och med år 1860 varit för ändamålet tillräckligt och deröfver lemnat öfverskott för nämnda fem år af tillhopa 48,049 R:dr 34 öre, som blifvit till Riksgälds-kontoret återlevererade, hvaremot under åren 1861, 1862 och 1863 hela anslaget åtgått, och brister derutöfver uppkommit af tillhopa 20,925 R:dr 24 öre för dessa tre år; dock hade direktionen ansett, att sedan räntan å en del af kassans utlånta kapital under nästlidet år blifvit förhöjd från 5 till 6 procent, någon betydligare brist icke vidare borde kunna uppkomma. Från och med 1856 har ifrågavarande kreditiv varit bestämdt till 85,500 R:dr, med skyldighet för pensionskassan att till Riksgälds-kontoret afstå det pensionskassan för hvarje år tillkommande förhöjda vederlag för de till Statsverket indragna rustbållsafgifterna; och anser sig
Borgare-ståndet till Lag-Utskottet remitterade motion har Utskottet tagit i öfvervägande tillika med hvad, i anledning deraf, blifvit uti Ståndet yttradt; och som 22 §:n Regeringsformen uttryckligen innehåller, dels att i Högste Domstolen, som, enligt 17 §:n nämnde Lag, består af tolf Ledamöter, icke flere än åtta få på en gång vara tjenstgörande, dels ock att i alla vigtigare saker minst sju skola döma, och att för pröfning af ringare mål fordras fem Ledamöter, samt att i mål af nämnde beskaffenhet endast i det fall, att Ledamöterne äro omslutet ense, antalet af fyra är tillräckligt; alltså och då uppenbart är, att Högste DomBili, till R. St, Prut. i844< 7 Sami, 1 Afd, 14 Haft, 1 2 Lag-U(.skottets Betänkande, 7V:o j.6. stolen, med iakttagande af dessa Grundlagens bud, icke kan på två divisioner fördelas, enär det antingen skulle inträffa, att den ena divisionen, eller ock båda icke blefvo domföre, eller ock att det i ofvannämnde måtto bestämde högsta antalet af på en gång tjenstgörande Ledamöter skulle öfverskridas, samt en annan arbetsordning, än den, som i Högste Domstolen för närvarande eger rum, följaktligen icke kan införas utan ändring i Grundlagens ofvannämnde föreskrifter, hvarom det icke tillkommer Lagutskottet att uppgöra förslag, anser Utskottet sig i anledning af förevarande motion icke kunna tillstyrka någon Rikets Ständers åtgärd. Stockholm den 24 September 1844. Auk. till Exp.-Utsk. den 39 Hot. , kl. 1 e. m. Betänkande, i anledning af väckta motioner om förändring af 24 Cap. 8 §:h Missgernings Balken, i afseende pa ansvaret för den, som oträngd och af vredesmode drager och begagnar vapen. Herr Prosten Schröder bar uti ett hos Ilögv.
detta utmärkte en allt för ringa tillit til! eget omdöme; att, som Häradsrätten, genom sitt i fråga varande utslag, för begagnande af lifsfarligt vapen, — och detta, enligt Justitie-Ombudsmannens omdöme, på fullt giltiga grunder •— dömt Hans Bengtsson att straffas med arbete å fästning i tre månader, så hade Häradsrätten, med tillämpning af 4 Kap. 2 § Straffbalken, jemväl bordt förklara Hans Bengtsson skyldig att till dess annorlunda kunde i vederbörlig ordning varda stadgadt, i häkte förblifva; att den nu förelupna motsatta lagtillämpningen äfven haft med sig den menliga påföljd, att Hans Bengtsson icke kunnat ertappas, sedan Kongl. Hofrätten meddelat det utslag, hvarigenom han förklarats skyldig att träda i häkte; i följd af hvilket allt och då tillförordnade Domhafvanden yttrat sig i förevarande hänseende hysa helt andra åsigter, än dem Justitieombudsmannen ansåge med lag öfverensstämmande, det vore nödigt, att frågan i behörig ordning komme under pröfning, Justitie-Ombudsmannen föranfäts att genom skrifvelse den 28 Oktober 4 859 uppdraga åt Advokat-fiskals-embetet i Kongl. Göta Hofrätt att emot bemälde t. f. Domhafvande för hvad sålunda anmärkt blifvit anställa laga åtal. Sedan Advokat-fiskals-embetet afgifvit memorial i ämnet, hade t. f. Domhafvanden uti deröfver infordrad förklaring anfört, bland annat, att, om han, då han af Justitie-Ombudsmannen tilläts att i saken meddela yttrande, haft kännedom om Kongl.
Utskottens förslag i tredje punkten antogs 1 så måtto, att det ytterligare Bidraget af Staten likväl ej skulle för nästa år eller för något af de påföljande åren utbetalas, innan Revisionen, för det nästföregående året, intygat Byggnadens fortsättning med full drift efter den stadgade planen, och tillika, att af det tecknade Actie-Capitalet blifvit infordrade, i den ordning Reglementet föreskrifter r nemligen 1815 Tio procent, 1816 likaledes Tio procent, samt 1818 och 1820 hvarje år Tio procent. i ■ 5:® Af de framstäjdta Alternativer, i af. seende på beloppet af årliga bidrags-summan, stadgade Bonde-Ståndet enhälligt densamma till Tvåhundradefeintio Tusende Biksdaler Banco. 6:0 Beträffande de Alternativer Utskotten framställt, angående granskningsoch anmärk, nings-rätt för Banken och det Verk, hvarifrån bidraget utgår, antogs sednare Bedactionen, eller att Banken och det Verk, hvarifrån bidraget utgår, skulle tilläggas ovilkorlig rättighet, att erhålla fullständiga upplysningar och förslag öfver det verkstäldta och tillämnade arbetet samt att anmärka allt hvad som finnes strida emot de vilkor, hvarunder Bolaget erhållit bidraget eller afvika från den af Kongl. Majit, för hvarje år, fastställda Arbets-Planen, äfvensom allt, hvaruti misshushållning kunde förspörjas,^-med rättighet att innehålla anslagen, intill dess förklaring, sorn afBaricoStyrelsen godkännes, blifvit afltmnad, eller nödigt afseende gjordt å det som till rättelse varder uppgifvet. 7:0 I enlighet med hvad Utskotten föreslagit, antogs enhälligt och stadgades: att om, under denna tid, allt påräknadt arbete icke skulle kunna utföras, den besparda summan må, det påföljande året, få begagnas; men den del af anslags-summorna, som år 1820 icke är till arbetets fortsättning disponerad, ingalunda anses såsom en Bolagets ovilkorliga fordran: att, mot förestående biträden, all af Canal-Bolaget uppgifven pretention på ersättning af Stats - 45& Den 2 g Juli.
Om vi då finna, alt det icke är möjligt och icke eller så önskeligt, att underkasta handeln stora inskränkningar, för att framkalla genom en konstlad lagstiftning sådane handteringar, som alltid jemförelsevis måste blifva svaga, fastän de draga bort sin del af det ingalunda öfyerllödign rörelsecapilalet; Den 11 Januari f. m. 177 <lå kan man vidare fråga: är det icke en fördel för ett land att kunna få så stort qvantum som möjligt af en utländsk vara för en viss summa penningar? Man talar om handelsvågens lutning till underbalance; men vi veta, alt detta är någonting, som man kan säga om alla länder, ulan undanlag. Ty det (innes icke något land, hvars innevånare icke i lika bredd med civilisationens framskridande och alstrandet af nva behof och nya varuartiklars uppkomst genom en förädlad industri, äfven söka att tillegna sig producterne af denna industri så långt deras förmåga räcker. Uti eli land, som har slör export, och som således får in penningar för denna export, skola dessa penningar alltid användas lill förhöjning af folkets Icfnadsnjutuingar; ty den stora massan kan icke finna någon njutning uli att endast skrinlägga sine penningar; den mäste söka använda dom, och sjelfva ändamålet med all production blir sålunda för samhället i det hela, om man rätt tänker efter, alt denna, i utbyte mot öfverskotta utöfver eget behof af den producerande varan, consuraerar andra. Derföre har äfven nyligen en af de utmärka tasle talarne i Engelska parlamentet utvecklat den lära, som, om man ser på dess mathcmatiskt bevisande egenskap, icke lärer kunna jäfvas, att det mäste vara en ren fördel för ett land ju mera utländska varor det kan importera i utbyte mot sina egna. Men nu är det äfven klart, alt i samma mån, som man lägger'hög tull på den utländska importen, i samma mån gör man varan dyrare och minskar denna fördel samt drager den i synnerhet ifrån den dass, som har minst alt betala med, och således de minsta medlen alt beslå sig lefnadsnjutningar.
B:co, för det han ämnade förfärdiga Kröningstaflan, men med Arbetet, Gud vet af hvad för orsak, aldrig fortsatt — Gerna skulle jag vara benägen uppgifva källan, hvarifrån jag hämtat rygtet, att Herr Professoren förskottsvis på förenämnde Kröningstafla, eller Arbetet, som lian lofvat, men icke fullbordat, uppburit Penningar af Statens Medel, om det för Ridderskapet och Adeln vöre af nöden att veta mera, än att källan troligen uppsprungit från en ådra, 666 R:dr 32 sk. B:co, som Herr Professorn sjelf vet hafva flutit från StatsCassan directe till Herr Professorn. Med Ridderskapets och Adelns tillåtelse får jag här uppläsa den Kongl. Maj:ts Nådiga Resolution af den 18 Februarii 1801, i grund 334 Den 27 Januarii. hvaraf oftanämde Arbete uppdrogs åt Professor von Breda, så lydande: "Kongl. MajUs Nådiga Besolution uppå den af Professorn vid Kongl. Målareoch BildhuggareAcademien von Breda gjorde underdåniga ansökning, att för den Tafla honom i Nåder blifvit anbefalt, att förfärdiga, och skall föreställa Kongl. Majlis och Dess Höga Gemåls Kröning i Norrköpings Kyrka, erhålla eil belöning af 10,000 R:dr, att betalas vid Arbetets början med 2000 R:dr, de fyra följande hvardera i5oo R:dr och det sisla året 2000 R:dr, samt dessutom 5oo R:dr årlig Pension; gifven Stockholms Slott den 18 Februarii 1801. Kongl. Maj:t vill i Nåder hafva beviljat det af förenämde Professor för Kröningstallans förfärdigande uppgifna pris, på följande sätt, att till honom betalas vid Arbetets början näst - kommande Junii Månad m 6m 2000 R:dr Dito — 1802- m j5oo
Utskotten hysa ock den åsigt, att med den, genom fattigvårdens öfverlåtande på socknarne, antagna fördelning af detta allmänna bestyr lämpligast skulle förenas den bestämmelse, att till hvarje fattigvårdssamhälle höra alla, som derinom hafva sin bostad, samt att denna bestämmelse åter, för att förekomma dess missbrukande, skulle erfordra, icke allenast det stadgande, att hvar och en skall anses hafva sin bostad, der han är eller sist varit mantalsskrifven, utan ock medgifvande för de serskilda fattigvärdssamhällena, att, då personer, hvilka icke kunde visa sig ega utväg till bergning, anmäldes till mantalsskrifning inom församlingen, mantalsskrifningen förhindra eller åtminstone vid dess beviljande fästa sådana vilkor, som för någon viss tid kunde betrygga fattigvården mot betungande med dylike inflyttande personers försörjande. Med tillkännagifvande häraf, anse Utskotten sig böra derjemte upplysa, att, enligt hvad Utskotten inhemtat, Kongl. Maj:tj i anledning af Rikets Ständers vid sist hållna riksdag gjorda underdåniga anhållan om utfärdande af stadganden af enahanda syftning med ifrågavarande förslag infordrat utlåtande från Konungens Befallningshafvande i rikets samtlige län; och att, sedan de fleste Konungens BefallningsBih. till R. St. Prot. 1850—51. 7 Sami., 2 Afd. 8 Haft. 3 18 Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonom iUtskottens Betänkande N'.o 27. hafvande förklarat sig, i anseende dertill, att ifrågavarande författning då ännu varit allt för kort tid gällande, icke kunna meddela bestämda utlåtanden angående de verkningar, de uti densamma meddelade stadganden medfört, Kongl. Maj:t funnit Sig icke kunna Rikets Ständers berörde anhållan bifalla.
M:l i underdånighet anhållit, dels att det belopp, 72,617 R:dr 17 sk. 8 rst., sorn, jemlikt värderings-förteckningar och kostnadsförslag, skulle erfordras till inlösen af jord och byggnader samt källare, äfvensom till husflyttningar och planering jemte arfvoden m. m. för den af E. K. M:t i nåder beslutade reglering af tomterne inom nämnda stadsdel, måtte utaf allmänna medel nådigst anvisas, dels ock att ett lån å 200,000 R:dr måtte varda staden heviljadt, för att användas med ena hälften till uppbyggande af stenhus och med den andra till uppförande af trädbus ; varande, vid de härom gjorda underdåniga ansökningarnes öfverlemnande, stadens behof af de sökta understöden vitsordadt utaf E. K. M:ts Befallningshafvande, som derjemte upplyst, att taxeringsvärdet å de vid omförmälda eldsvåda afbrända tomter uppgått till ett sammanlagdt belopp af 158,113 R:dr 40 sk., oberäknadt värdet å de lill komministeroch klockare-boställen samt skolhus använda tomterna ; att detta taxeringsvärde i allmänhet betydligt understege det verkliga värdet, samt att deu erhållna b,randskade-ersättningen utgjorde 138,976 Rdr 44 sk.; och har E. K. M:t, vid jemförelse med beskaffenheten och beloppet af de allmänna understöd, som blifvit beviljade åtskilliga andra af större eldsvådor hemsökta städer, i nåder föreslagit Rikets Ständer att bevilja staden Lidköping' ej allenast ett byggnadslån af 66,666 R:dr 32 sk., under samma vilkor, som bestämdes för det, under sistlidne riksdag, åt staden Christianstad anvisade enahanda lån, utan äfven ett serskildt låneunderstöd af 13,333 R:dr 16 sk. till bidrag för de af lomt-regleringen föranledda kostnader, hvilket sistnämnda lån Lidköpings stad, derest staden ville sig deraf begagna, borde erhålla emot lika säkerhet samt ränteoch återbetalningsvilkor, som E. K.
Udgivne ved F. L. Liebenberg. Tredie Oplag. Forlagsbureauet i Kjöbenhavn. Nicolai Klimii iter subterraneum, opus Ludovici Holbergii. Re-cognovit, notis illustravit, indice instruxit D: r Carolus Guil. Elberling. Havniae. Siumpt. Soc. ad. promov. lit. dan. cond. MDCCCLXYI. Niels Klims undeijordiske Reise ved Ludvig Holberg. Oversai efter den latinske Original af Jens Baggesen. Kjbvn. Udg. af J. Levin. Forl. af J. H. Schubothes Bogh. Niels Klims undeijordiske Reise ved Ludvig Holberg. Oversat efter den latinske Original af Jens Baggesen. Kjbvn. Nyt dansk Forlagskonsortium. 1880.Niels Klims undeijordiske Rejse af L. Holberg. Fra Latin oversat af N. V. Dorph. Med hist, og liter. Oplysninger af E. Tredje gjennemseete Udgave ved Chr. Dorph. Kjbvn. Andr. Fredr. Höst &amp; Sons Forlag. Nils Klims undeijordiska resa af Ludvig Holberg. Tredje svenska upplagan i fri öfversättning. Stockh. Bokf. För. Svea. Ludvig Holbergs Mindre Poetiske Skrifter. Udgivne af F. L. Liebenberg. Kjbvn. Forlagt af Samf. t. d. danske Lit. Fremme. Ludvig Holbergs Epi-stler. Udgivne med oplysende Anmaerkninger af Chr. B mun. Kjbvn. Forl. af Samf. t. d. danske Lit. Fromme. Udvalgte Epistler af Ludvig Holberg. Udgivne af Fr.Winkel Horn. Kjbvn. Chr. Steen &amp; Sons Forlag. Ludvig Holbergs Helte-Historier. Udgivne af F. L. Liebenberg. Kjbvn. Forlagt af Samf.
Linnelrud uptagas till alltför orimligt hög tull, hvilket bevisas deraf att oaktadt ej obetydligt Engelsk finare Linnetråd behöfves och åtgår, har deraf sistlidet år endast förtullats 302 U oblekt och 238 U blekt. Jag föreslår derföre att efter en nödig jemkning i tullen pä Linnegarn, tullen å tråd må rättas, derefter, med 10 procis förhöjning. Artikeln Väfnader innefattar i och för sig sjelf ett så vidlyftigt kapitel, alt detsamma svårligen kan fullständigt afhandlas i en motion: och så vida enl. hvad man torde kunna antaga R. St. vid denna Riksdag stanna vid den öfvertygelsen, att de införselförbud som ännu 208 Den 29 December, gälla å en del väfnader må uphöra, så erfordras utan tvifvel en närmare pröfning oell jemförelse mellan de olika slagen deraf samt ungefärlig kännedom om deras priser, användbarhet och förbrukning, än hvad på förhand eller efter en ytlig öfversigt kan upgifvas, för att derefter kunna bestämma införseltullen. Jag tror det derföre också vara rättast för den enskilde riksdagsmannen att icke innan frågan förevarit i BevillmsUtsk. föreslå någon viss siffra för hvarje af dessa slags artiklar. Men såsom en grundsats, sorn med allt skäl bör vidhållas, anser jag den meningen böra göra sig gällande å ena sidan att införseltullen icke bör sättas så hög att den Olifver helt och hållet illusorisk, d. v. s., alt den bestämdt upmuntrar till tullförsnillning, och å den andra, att afgiften icke heller blir så ringa; att de inhemska fabrikanterne på en gång sättas ur stånd all konkurera med det företräde i arbetsskicklighet, kapital, teckniska upfinningars fullkomnande och arbetsfördelning, som man mäste tillerkänna de utländska fabrikerna af detta slag framför en en del af våra egna.
I följd af desta enkla sanningar, af medborgligheten dicterade och hwilkas tillämpning i detta uplysta patriotistt sinnade ständ icke kan blifwa rwekydig, instämmer jag i det af en wärd Ledamot ViceAmiralen Friherre Le6er8tröm pä sä liberala och »verkställbara grunder gjorde anförande, och anhäller ödmjukast, att delta mätte med de öfrige respective Ständen kommuniceras. Herr L^jlanscirolä tilläde mundteligen det h«n förenade sig med Friherre Leci6r8tröm, och likasom han önstadc nialets reniitterande samt att med de öfrige Stände» fä communicera sitt dictamen. Herr Gresivcn och Landt,narskalken gjorde derefter proposition, att det mätte tillätas Friherre Lefliström, t^uciojf, sa wäl som Herr 6zr1len8ckölcf, Larl, att »ned de öfrige respective Ständen kommunicera sina nvst upplästa diktamina. Bifölls. Herr L8 Vcn 2 Zlprik. Herr Ike IL Lianus, 6ec,7§, uppläste tik! Pros tscollet följande: E.
I anledning hvaraf Hans Excellence förklarade, det han af Ridderskapets och Adelns svar icke kunnat tillförlitligen utröna Ridderskapets och Adelns pluralitet. Friherre Åkerhjelm: Jag vill icke bestrida riktigheten af Herr Grefvens och LandtMarskalkens uppfattning utaf de senast afgifne svaren, ehuru det förekom mig, som Ja varit öfvervägande vid den sista eller afslags-propositionen; jag vill blott förklara, att jag för min del ej har något emot ett sådant afslag, och afstår ifrån milt förslag, emedan jag befarar för många ti lisa t Iser, om saken skulle komma under ny ventilation, och jag heldre ser att förslaget förfaller, än alt det skulle förvridas. Det bess H. 12* Den 22 J a n u a r i i e. m. ror likväl på Ridderskapet och Adeln, huruvida den ifrågavarande punkten härigenom må anses förfallen. Uppå derefter förnyad proposition, fann Ridderskapet och Adeln för godt afslå den ifrågastäldte 5:te punkten. 6:0 Att Resande, som endast föra egne kläder och persedlar, ej äro visitation underkastade, utom vid Tullplats. Herr Cederschjöld: Sedan Ridderskapet och Adeln afslagit Morn. Litt. a. i andra punkten, rörande rättighet till visitation, utom Tullplats, å gator och torg i städerne samt allestädes å landet underbar himmel, synes det mig falla af sig sjelf, att den 6:te punkten bör dela samma öde; ty jag vet icke, hvarest en resande skulle kunna vara blottställd för visitation utom Tullplats, om icke på något af de i Litt. a. omnämnde ställen. Grefve von Fersen: Jag skulle väl biträda propositionen till afslag på den ifrågavarande 6:te punkten, emedan följden deraf blef, att man qvarstod vid det nu gällande stadgandet; men jag har tyckt mig finna, att Herr Cederschjöld med afslaget åsyftat, det resande ej skulle vara underkastade någon visitation. Friherre Åkerhjelms förslag synes mig innefatta en billig medelväg, den nemligen: alt resande väl må vara visitation underkastade, men icke på öppen väg, utan endast vid Tullplats.
Jag påstår ingenting, men jag vet, att mam EK. har du sett efter din dotter? Hon gör väl så tusan heller! Katrina, hur EK. spott och spe ur huset. Om ej Inte ett ord vidare. LUNDELL. Har jag misstagit mig jaga mig då med daste jag hört! En sådan der skrifvarpojke fria till min till borgmästarens dotter. EK. Det var det oförskäm en fattiglapp, som jag tagit upp af barmhertighet barmhertigheten förnekar jag. Ack, herr borgmästare vi äro unga, vi kunna vänta. Jag lig utkomst ska' arbeta jag har inga skulder och en tarfLUNDELL. Min fattigdom har jag aldrig förnekat, men Den lär väl bli efter inkomsten, kan jag tro. Ropar:) Ann' Sophie, Ann' Sophie! Hvad ämnar du? KATRINA. Hvad tusan bryr jag mig om herrns utkomst! hvilken oförskämd, egenkär lymmel han är. Hastigt sinne ger okloka råd. LUNDELL. KATRINA. Låta honom af hennes egna läppar få höra LUNDELL. hvila till i morgon, Lundell. Låt saken Ann' Sophie, Ann' Sophie! Nej, just nu ska' den afgöras! _________ (Ropar:) Trettonde scenen. DE FÖRRA. ANN' SOPHIE. Hvad befaller pappa? ANN' SOPHIE (gråtögd, från höger). Sandberg. Du har burit dig opassande åt mot herr ANN' SOPHIE. LUNDELL. LUNDELL. Än han mot mig! du. Men om det der få vi tala sedan. Der i honom. Det är skilnad, det du är bara en flicka, borta står en herre, som påstår, att du är kär ANN' SOPHIE. Ni, herr Ek! nyss hos herr borgmästaren anhållit om er hand, och då vågade jag säga, att jag hoppades ni delade mina känslor. LUNDELL. Förlåt mig, mamsell Ann' Sophie, men jag har EK. Men så säg honom då Han har sagt sanning, min far. Gud ske pris! KATRINA. ANN' SOPHIE (med fasthet). säg då något, Katarina. Sanning! Hvad är du för en flicka!