Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En bro leder däröfver på karavanvägen, och i dess närhet finnes en källa med sött vatten, där turk-menerna på sina plundringståg gärna rastade. Från Abbasabad till Säbsevar red jag på 3 olika hästar, en sträcka af i 5 sv. mil på 27 timmar, emedan jag hade sällskap med posten. I Säbsevar blef jag vänligt mottagen af guvernören Mirza Ali Nagi, schahens brorson, och af några armenska köpmän. Tjugu sådana finnas här och exportera fårull och torkade frukter till Ryssland. Staden räknar 15,000 invånare och är hela Khorasans viktigaste handelscentrum. Gamla byggnader, rika basarer, stora komullsplantager och härliga fruktträdgårdar finnas i mängd. Staden är omgifven af en mur med 4 portar. Jag besökte här opiirökarnas aflägsna jordkulor, dar askgrå män med stora, glasartade ögon lågo rökande eller afdomnade på golfvet vid små oljelampor. I dessa trakter blåste det natt och dag med ytterlig våldsamhet en östanvind, som ej släppte ett ögonblick och jagade upp hela moln af dam ocli stoft, som ofta skymde bort landskapet och hade ett tröttande och förslappande inflytande. För att gifva ett begrepp om, huru stora karavanerna kunna vara, vill jag nämna, att jag utanför Säbsevar mötte en af 237 kameler; de skredo ljudlöst förbi oss i nattens mörker, och den ena kolossen efter den andra dök upp som en vålnad ur dammolnen. Blott klangen af derasx 68 EN RESA FRÅN TEHERAN TILL KASCHGAR. klockor och förarnes maningsrop förmådde då och då öfverrösta vindens tjut. Den 8 oktober framkom jag till Nischapur eller Schapurs stad, som är betydligt mindre än Säbsevar, men för öfrigt är af samma utseende, eger samma tränga, dammiga och smutsiga gator och samma låga lerhus med platta tak. I dess närhet ligga de berömda turkosgrufvorna, där 500 arbetare äro i verksamhet, men som tyvärr ej få besökas af européer. På den sista dagsresan från Sch.erifabad passerar man en bergstrakt.
Hans ExceJlence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att enär flere Ledamöter .begärt, att EkonomiUtskottets förevarande Utlåtande måtte ytterligare få hvila på bordet, komme detsamma ock att, enligt 4|9 §• Riksdagsordningen, derstädes förblifva hvilande. Herr von HartmansdorffAugust: Det torde icke obenägit upptagas, om jag, såsom Ledamot af BancoUtskottet, yttrar mig om detta Utskotts handlingssätt. Skälen dertill yoro: 1:0 Att Ekonomiutskottet icke äger någon rättighet att tillstyrka Lån från Banken; och 2:0 att Ekonomiutskottet är manstarkare än BancoUtskottet, hvarigenom ett sammanträde skulle ovilkorligt haft den följd, att BancoUtskottet blifvit öfverröstadt. Förhållandet hade alldeles blifvit så, som om 2:ne personer komma till den 3:dje, och säga, vi vilja låna penningar, men denne förklarar sig icke hafva några, och icke vilja låna. Om då de tvänne Lånesökande lyckas att få den 3:dje personen att gå in på votering Den i Augusti. 3i öfver saken, så är det klart för livar ocli en, att de 2 lånesökande öfverrösta den 3:dje. Detta hår BancoUtskottet bordt förekomma, och det är orsaken till BancoUtskottets handlingssätt. Företogos till pröfning och biföllos följande StatsUlskottets den 3 sistlidne Julii afgifne, och den 24 i samma månad f. m. på bordet lagde Utlåtanden: N:o 198. I anledning af väckt Motion om rättighet för en del Hemmansägare i VesterNorrlands Län, att, med andras uteslutande, få idka fiske af hvad beskaffenhet som hälst vid egen strand i Ångermannaälfven. I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående Sala Silfververk.
Beträffande sedan fragan om rättighet att äfwen utom inägor och rätter beteshage' fa swedja, der förr warit swedjat; finner Utstottet, till förekommande af det stadliga mifibruk, som den i sa matto sökte utsträcktare friheten kunde medföra, betänkligt, att tillstyrka annat stadgande i denna omständighet, än det allmänna förbud, Kongl. Skogs-Ordningen mot svedjelands inrättande och afbrännande a bergig och stenbunden mark och sandmo i 53 §. förestrifwer. Orebro den is Maji 1812. Pa Högloft. Ridd. och Pä Högw. Prest-StanAdelns wägnar, dets wägnar, äoli. lil. 6) l1enborZ. 6. v. liosensrsin. Pa Wällofl. BorgarePa Hcderw. BondeStänders wägnar, Ståndets wägnar, lL,. Lellman. OI. kk. Letiäre. ^.jex. I.2ZerZrea. Stor - Zs2 Den Lz Maji. Uppläst hos Ridd. och Adcln dcn 23 Maji. ? - Prest -Ständ't den 23 Borgare-Ständet d. 23 - Bonde-Ständet den 23 Stsrmägtigste AliernnöiZste Ronung! E^encm Nådig Proposition af dm 22 sistl. April har Eder Kongl. Maut till Riksens Stander öfwerlcmnat, huruwida den uil sölje af Rlcfms Ständers Bistut genvin Kongl. Förordningen den 23 Januari!' 18ii, angående förökade afgis,er till Wadstena Krigsmanshus-Casia pabudne Centonal-afgift as Skatteköpcstlilingar borde ana ruin »vid Skatteköp af Krono-Rusthäll samt Qwarnar och andra sadana lägenheter, hwarpa ieke finnas mantal, hunt »vid de tillfällen, da åborätt elle? besittning erhalles a lägenheter af samma beskaffenhet.
Det blir ett vackert hufvud; vinner du inte priset för den taflan, så vill jag vara skapad som en sjuk potatis. 46 HERMAN (suckande). Jag har inte gjort mycken lycka hittills med mina taflor. Långt bättre vore det att vara handtverkare. Aldrig, Herman! Da skall bli en stor artist, om vi också ska' lefva hvarenda dag på två aborrpinnar. Annars dör man just inte af fetma på det dagtraktamentet. Min gamla galanta har glömt oss totalt med middag i dag, och jag är för högfärdig, att gå upp och påminna. Men räcker det här länge ... så är jag inte högfärdig alls. Jag känner ingen hunger, min far. Ja, det tror jag rasande väl, du sitter der och lefver på din inspiration, men man blir inte inspirerad af att klippa tjugu nie skolpojkshufvudknoppar, inte. Nej, jag ä' född med det kroppslytet, att ha en strykande aptit, hvad för slags arbete jag än må ha för mej, och inte blir det bättre, om jag sätter mej ner och polerar mina skedar. Det ä' att kasta olja på elden (öppnar en ask på byrån). Om jag skulle ta i tu med att tvätta några par handskar (tar fram ett par glacéhandskar och synar dem). Ja, hvad har jag nu mer för det. Här står jag ju ändå så godt som med två tomma händer (sträcker handskarne med komisk svårmodighet framför sig). Min stackars, gamla far! Om ni längre nekar mig, att på egen hand ge mig ut i verlden, för att HERMAN (går fram till honom.). BERTHEL. HERMAN. BERTHEL. 47 söka min bergning, så svarar jag inte för, att jag inte en dag försvinner, och aldrig mera beträder detta hus. Jaså, du rymmer, du? Du öfverger din gamla fosterfar, som inte har någon annan vän än dig på jorden. Du har ridit ranka på mina knän, när du var en liten »parfvel», men nu rymmer du ifrån mej, se'n du vuxit mej öfver hufvu't. För hvem skulle jag då tvätta galoner och klippa hår, polera silfver och fiska braxen?
Det af Herr Kammarherren Silfverstolpe omarbetade 3 och sedan Beredningens sammankomst d. 4 Julii på bordet hvilande förslag, huru väckte motioner om förändringar böra behandlas, företogs nu 1 Stycket fr. o. m. orden Upplästes den etc. t. o. m. ordet öfverlemnas, återfinnes i C. U. M. 1810—1815, sid. 480. 2 Arosenius förslag är bilagt protokollet och avtryckes efter detta protokoll. 3 Stycket fr. o. m. orden Det af Kammarherren etc. t. o. m. orden enhälligt bifölls, återfinnes i C. U. M. 1810—1815, sid. 451 ff. Den 7 Juli 1812 267 till afgjörande; och sedan detsamma blifvit uppläst, yttrade Herr Assessor Arosenius: att vid den i nämde förslag antagne princip, kunde enligt dess tanka ingen anmärkning äga rum utan ansåg Herr Assessorn densamma vara den enda, som till vinnande af det åsyftade ändamålet kunde upptänkas — men hemställte om ej antalet af de Ledamöter, som till Constitutions Utskottets förstärkning blifvit bestämdt, borde något förminskas. Herr Kammarh. Silverstolpe förklarade, att antalet af denna Nämd vore af honom föreslaget till trettio personer af hvarje Stånd i öfverensstämmelse med Regeringsformens 69 och 71 §§, ej derföre att han icke ansett rigtigare att antalet af de tillökte Ledamöterne ställdes i förhållande till det mindre antalet af Const. Utskottets Ledamöter; men derföre att han fruktat, det Riksens Ständer ogerna skulle vilja öfverlemna förtroendet att yttra sig å deras vägnar öfver Grundlagsfrågor åt ett ringare antal personer än deras, som äga att afgöra Bevillningsfrågor.1 Herr Assessor Arosenius: Det torde möta svårighet vid att inom hvardera af de mindre talrika Stånden kunna utse ett antal af trettio Medlemmar, till hvilka Ståndet hade det utmärkta förtroende, att på de öfriges vägnar besluta om så vigtiga ämnen. Herr Kamm.
Och Barn välsignade sin son och sade till sin hustru: „Herren vare med dig Simrith, jag går till Jerusalem“. Men Simrith svarade: „Herren gifve dig en lycklig hemkomst; mitt hjerta är tungt!“ Och Bani gick upp i staden och satte sig jemte allt folket inför Guds hus. 1 Och Esra, presten, stod upp och sade till dem: „J hafven förtagit eder i det att J hafven tagit „främmande hustrur, på det J skullen ännu föröka „Israels skuld“. „Så bekänner nu Herren edra fäders Gud, och „görer det honom ljuft är och skiljer eder ifrå land„sens folk och ifrå de främmande hustrur.“ „Då svarade hela menigheten och sade med „höga röst: ske såsom du oss sagt hafver“. „Men folket är mycket, och regnväder, och „kan icke stå ute: så är det icke heller ens eller „två dagars gerning: ty vi hafve sådane öfverträ„delse mycken gjort“. „Låt oss beställa våra öfverstar i hela menig„hetene, att alle de i våra städer, som främmande „hustrur tagit hafva, komma på bestämd tid, och „de äldste i hvar stad, och deras domare med: till „dess vår Guds vrede må från oss vänd varda i „denna saken“. Men Bani satt stilla såsom slagen af åskan, och rörde hvarken hand eller mun. Men när folket begynte skingras, då steg han opp. Han var till utseende som en eldslåga, och hans drägt fladdrade för stormen, men hans långa lockiga hår nedföll nu raknadt kring hufvudet och vattnet strömmade der utföre. Så trädde han fram för presterna och de äldste och sade: „Håll, utöfven icke orättvisa i Herrans Israels Guds namn! Skall väl den oskyldiga lida med den skyldiga? Må de som bedrifvit afguderi och otillbörligt väsende, må de fördrifvas; men se, äfven jag har en moabitisk qvinna till hustru, hvem känner icke hennes fromhet och gudsfruktan; skall det oskyldiga lammet förjagas med rofdjuret“. Men då ropade allt folket:
Af dessa vägar, hvilka faktiskt bäggedera äro af oundgänglig vigt för orten, har också Kongl Styrelsen för Vägoch Vattenbyggnader i sitt generalförslag upptagit den Motioner i Borgare-Ståndet 1865. N:o 46. 103 mellan Åsele och Wilhelmina i första rummet bland de nödvändigaste väganläggningarne, med förordande af ett anslag, stort 50,000 Riksdaler Riksmynt, hvilket, då orten åtagit sig att ansvara resten, är tillräckligt; ätvensom samma generalförslag i andra klassen upptager vägen mellan Åsele och Dorothea med ett föreslaget bidrag af 40,000 Riksdaler. Åberopande sålunda nyssnämnda generalförslag med dervid fogade handlingar, som lära blifva till Höglofliga Stats-Utskottet öfverlemnade, vågar jag derföre vördsamt hemställa, det behagade Rikets Ständer under de förbehåll, som kunna finnas lämpliga, bevilja, dels för anläggning af väg mellan Åsele och Wilhelmina ett anslag af 50,000 Riksdaler Riksmynt, och dels för anläggning af en väg mellan Åsele och Dorothea ett anslag af 40,000 Riksdaler Riksmynt. Om remiss till Stats-Utskottet anhålles. Stockholm den 11 November 1865. »- Pehr Staaff. N:o 46. Af Herr StäSLff, Pehr, om utvidgning af Hudiksvalls högre Elementarläroverk till fullständigt, äfven på den klassiska hildnings-linien, samt anslag till en Lektor i klassiska språk vid nämnda läroverk. Läroverket i Hudiksvall, som räknar sin upprinnelse från 1650 och under 1700- talet intog en omfångsrik och aktningsbjudande ställning, blef i början af 1820-talet förvandladt till vanlig trivialskola samt derefter vid riksdagen 1856—1858 åter upp flyttadt till högre elementarläroverk på reala linien. — Redan vid sistnämnda tidpunkt utgjorde de ynglingar vid läroverket, som läste klassiska språk, ett betydligt större antal än de, som icke läste desamma. Och detta förhållande har sedan visat sig så 104 Motioner i Bory are-Ståndet 1865.
St:s pröfning nu kunnat utsträckas äfven derhän, att frågan i hela sin vidd blifvit åter upptagen och inom RiksStånden från dess alla sidor skärskådad, hafva dock R. St., i afseende på det hufvudsakliga deraf, eller de olågenheter, som tillskyndas handel och allmän rörelse, medelst mångfalden af de inom Riket brukliga Mått, Mål och Vigt, samt behofvetoch fördelarna af en på vetenskapliga grunder utarbetad och till enhet reducerad Författning i detta hänseende, funnit sig böra till alla delar instämma i de åsigter, som länge, mera allmänt gjort sig gällande, samt vid senaste Riksdag blifvit godkände och då föranledt R. St. att begära den förändring, hvartill Förslag nu fått eraottagas. I följe häraf hafva ock R. St. nu ansett sig böra endast ingå i pröfning af Förslagets Exp. Utsi. Förslag till und. Skrifa. N:o 339. 117 detailer, och få, såsom resultatet af en sådan åtgärd, hår i underdånighet framställa följande gjorda anmärkningar vid den föreslagna Stadgan om Rikets Mdttj Mell och Vigt. §. 2. i:sta Momentet. Enär den hår förekommande jemförelsen af långdemåttets enhet med secundpendelns längd synes mindre. tydligt uttryckt, få R. St., för mera redighet och till afböjande af misstydning, äfven i afseende på de olika slags secunder, som Astronomerne råkna, föreslå följande förändring: Fotens mått skall vara sådantj att längden af den pendel, som vid hafvets yta och i lufttomt rum vid Stockholms latitud fullbordar hvarje svängning på en medeltids secundj svarar mot etc. aldra Momentet torde, i anseende dertill att cubikfot hår omnåmnes första gångén, böra erhålla följande lydelse: Kannans rymd skall vara tiondedelen af cuben pä en sådan fot. 3:dje Momentet fordrar endast rättelse af felaktigheten i det der förekommande decimalbråkets skrifning och afdelning. f:de Momentet, hvarvid R. St. dels funnit, att Rikslikaren ej må benämnas för yttersta con - 118 Exp. Utsi.
Stats-Contoiret i dess infordrade och den a3 November 1819 afgifne underdåniga utlåtande i detta ämne anfört, Hospitals-Sysslomannen Myrén, så väl som andre Tjenstemän, hvilka af nämnde Inrättningars Fond lönas, icke böra hänföras till ofvannämnde Pensions-Stat, utan, då de pröfvas till understöd berättigade, dermed förses af det Verkets Medel, hvartill de höra, heldst Riks-Statens anslag, afpassadt efter Tjenstemanna-personalen på samma Stat och i alla fall otillräckligt, sedan Löntillökningarne tillkommit, för sådant utgift icke lemna någon tillgång, utan med förfång för dem, som egentligen blifvit af Kongl. Maj:t hugnade att derutaf njuta förmån. Revisorerne hafva alltså, enär Stats-Verket sålunda blifvit belastadt med en Pensionair, hvilken, efter anförde grunder, icke bordt af dess Medel erhålla understöd, ansett sig dessheldre böra sådant hos Riksens Högloft. Ständer anmäla, som det icke eller synes instämma med det af Kongl. Majit i Nåder vidtagne beslut, att Räkenskaperne och Redovisningen för Hospitalsoch Lazaretts-Inrättningarnes Fonder ej måga af Riksens Ständer eller deras Revisorer granskas, på den grund, Riksens Ständers att desse Fonder icke skulle tillhöra Statens allmänna Medel.
Kronan eger nemligen i Norrbottens län vidsträckta odisponerade marker, uppgående 1859 (och sedan dess kan förhållandena ej särdeles hafva förändrat sig), efter Afvittrings-styresmannens intyg, till 16,806,510 tunnland, deraf ansenliga vidder äro odlingsbara. Dessa ofantliga sträckor hafva för närvarande så godt som intet värde. Skulle åter genom något bidrag från det aiimäunas sida, i form af odlingshjelp eller på annat sätt dessa trakter genom inflyttningar i större skala hastigare kunna koloniseras, så vanns derigeuom i stats-ekonomiskt hänseende stora fördelar så väl för det allmänna, som isynnerhet för provinsen, enär landet derigenom blefve befolkadt och uppodladt på samma gång, som tillgång på arbetskrafter under den långa tid af året, då desamma ej kunde vid jordbruket användas, möjliggjorde ett, säkert inom kort, uppblomstrande bergsbruk, hvartill alla materialier af ädlaste beskaffenhet finnas. Men för hela fosterlandet kunde en sådan kolonisation en gång blifva af den aldrastörsta vigt. Norrbotten är nemligen den provins, hvarmed Sverige uti en högst olämplig och vådlig gränslinie sammanhänger med Ryssland och hvarest fiendtliga inbrott i händelse af krig med denna makt, med all säkerhet kunna förväntas — aldra helst om genom ett blifvande kraftigt sjöförsvar, detsamma (som vi skola hoppas) lyckas afhålla fienden från våra kuster. — Väl vore det i sanning då att i farans stund utmed gränsen ega en manstark befolkning härdad för kriget, under striderna emot liih. till R. St. N:o 80. ett hårdt klimat, väpnad och färdig att kasta fienden tillbaka öfver gränsen, om han vågade öfverträda densamma — eller afskära honom återtåget, om han olyckligtvis skulle hamna någonstädes utmed Bottniska vikeus strand, hvarest tillräcklig trupp styrka att med hopp om seger möta en landstigning öfverallt i närvarande stund fattas.
Pastor å landet vare pligtig, att, hvarje år, vid Wahlborgsmässosocknestämma, inhemta socknemännens yttrande, huruvida något värdshus, spisqvarter eller näringsställe med ofvannämnde minuteringsrättighet, inom socknen bör indragas, och i sådan händelse göra anmälan derom hos Kongl; Maj:ts Befallningshafvande. SevilluZrt"- samt Allin. Besv.- och Ekon.-Ut skottens Betänkande, IV.-o 7. 7 Om, vid grufvor, större bruk oell herrgårdar r samt manufacturier, värdshus för resande erfordras och. rättighet åslundas att, under förutnämnde vilkor, der utminutera bränvin , skall tillstånd r för inrättande af dylika värdhus, sökas hos Kongl. Majus Befallningshafvande, sorn, efter Pastors oell socknemännens hörande, derom förordnar. Genom de i denna Förordning gifne stadganden om brä n v ilis försa 1 j 11 ing, afses icke någon rubbning af den försäljningsrätt, sorn Destillerings-bolagefc i Slockholm, enligt contract,. tillkommer. § 44- Bränvin må väl i liela fastag, större eller mindre, försäljas, men icke utdelas eller uppmätas å öppna farvägar eller offentliga samlingsplatser p& landet, i segel-leder, i utoch landt-hamnar samt vid stränder; ej eller å torg, i hamn elfer å öppen gata inom städ'» icke eller vid marknad i stad och på landet. Den, häremot bryter, böle Tjugu Riksdaler Banco, och blifve derjemte, vid hvarje sådant fall, förlustig det bränvin, lian dit medfört. Då, i stöd af serskildt fattadt beslut, menighet i en eller flere socknar, der rättigheten lill bränvinsbränning allmänt är afsagd , hos Kongl. Majrts
Besvärsoell Ekonomi-Utskottet. S. i20d> i283. >— af Kronopå Visingsö; Motion, rem. till Ekonomi-Utskottet, s. i2o5. — om Härads, i Stockholms Län; Motion, rem. till Statsoch Ekonomi - U tskottet, tet. s. 1234. Anmärkning, anledning till, mot Hans Excellens Stats-Ministern för Utrikes Ärenderna, rem. till Constitutions-Utskottet. s. 1334- . mot Konungens Rådgifvare i Gömmando Mål för Landt - ArmeEn, rem. till Constitustions-Utskottet. s. i363. Anslag från Banken eventuellt utgående, s. 747“ 749- . • ■— oin bestämmande af,. för Lag-Committeen, m. m.; Motion, rem. till Stats-Utskottet. s. 1174- Ansvarighets-Lagen * om tillägg i, för Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret; Motion, rem. till Constitutions-Utskottet. s. 1367. 5 Sami. 2 B. 88 1376 Arbets-Commenderingar, om; Motion, rem. till Allm. Besvärsoch Ekon.-Utskottet. s. 1212. — Domars återinförande , om nödvändigheten af; Motion, rem. till Lag-Utskottet, s. 1237. ^— hus-Fonden, allmänna; anmärkning i afseende på dess Förvaltning, s. 167- i59. Särskild mening, s. 176-178. Stats-Contoirets Utlåtande, s. 192-201. Utdrag af Räkenskaperne för åren 1817 - 1819. s. 175. års Revisorer, s. 555-558. Utdrag ur Räkenskaperne för åren •»1820, 1821. s. 571.
Mörner, har sagt, att meningen med förslaget icke bar varit någon annan än att trygga hvarje Svensk medborgare i den rättigheten, att, om han anfalles i en tidning, der få försvara sig. Om Gr. Mörner Don 13 December f. m. 639 hade gjort denna sin åsigt gällande och bragt å bane ett sådant förslag från Regeringen, skulle jag hafva varit den förste som röstat derför; och lika ifrigt sorn jag nu stridt emot förslaget, skulle jag då hafva kämpat för detsamma. Hvarföre har icke Const.Ulsk. under de tre eller fyra Riksdagar, hvarunder Gr. Lagerbjelke varit dess Ordf:de, framkommit med ett förslag till de ändringar i Tryckfrihets-förordn:n, -som ansetts vara af behofvat påkallade? Om man också icke kunde vänta sig, att 13 förändringar på engångginge igenom, så vore det dock redan mycket vunnet om det kunde lyckas med fyra. Jag kan således icke instämma uti den anmärkn., som Hr Gr. Mörner framkastat mot Ordfiden i 1840 års Const.- Utsk. derföre att han bland 13 föreslagna grundlags-förändringar ej lyckats genomdrifva mer än fyra; jag skulle till och med hafva varit nöjd om, under hvardera af sistförflutne 4 Riksdagarne endast en förändring blifvit antagen uti Tryckfrihets-förordnm, helst vi skulle då hafva ägt förhoppning, att alla af behofvet påkallade förändringar i samma förordn. snart voro tillvägabragte. Hvarföre har man icke gått tili väga på detta sätt? Jag för min del vill icke, lika med Gr. Lagerbjelke, lägga Regeringen till last, att hon underlåtit att framkomma med förslag i denna väg; ty det är egentligen Const.Utsk. som det tillhör att föreslå de ändringar i grundlagarne, som kunna finnas vara nödiga. I fall Utsk. framkommer med sådana förslag i afseende på Tryckfriheten, är jag öfvertygad att de med tacksamhet skola af represenationen emottagas; men må man icke undskylla sig dermed, att man icke kan få fram dylika förändringar; ty i sådant fall tror jag, att felet ligger i sjelfva sammansättningen af Const.Utsk.
Föredrogs, men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, Sammansatta Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s d. 9 dennes på bordet lagda Betänk. N:o 14, i ani. af väckte motioner, rörande ändring och tillägg till 4 Kap. 2 §:n samt 6 Kap. 2 och 3 §§:ne Byggn ingaBint Föredrogos och biföllos Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s nedannämnde d. 9 dennes på bordet lagde Utiåt:n: N:o 90, i ani. af-väckte motioner om ändring af åtskilliga sladganden i K. Förordmn om sockenstämmor i Stockholms stad d. 16 Mars 1847; och N:o 91, i fråga dels om förändradt stadgande rörande den ålder rustningsbäst vid antagandet bör innehafva, och dels om föreskrifter ang:de häst-läkares åligganden vid remonterings-förrättningar. Den 13 M sj e. m. Cl 7 Anj'0 föredrogs Riddarh.Utsk:s d. 4 och 9 dennes på bordet lagda Utlåt. N:o 12, med förslag till gravering och inskriptioner å en medalj öfver frami. Presidenten von Hartmansdorff. Frih. Stjernstedt, Au g. Wilh.: Mot Utsk:s i förev:de Utlåt, framställda förslag till medalj öfver frami. Presidenten von Hartmansdorff anhåller jag att fa göra. några anmärkn:r. I afseende å medaljens åtsida har Utsk. föreslagit att den skall hafva följande inskrift: Aug. v. Hartmansdorff. Presid. i K. KammarRåltcn. F. i792, D.18S6.