Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
1:0 för reparationer å Kongl. CoinmerceCollegii hus under hegge åren . 325: 46. — 2:0 till Technologiska Institutet, 2 års anslag å i4>ooo R:dr 28,000: 3:o i följd af Kongl. Brefvet den 26 October 1833 afskrifne äldre fordringar, för hvilka, efter såväl låntagarnes som revers-utgifyarnes frånfälle, all utsigt till framtida återbetalning saknades, till ett belopp af 6,734: 12. 5. 4:o det, jemlikt Kongl. Brefvet den 18 Maj 1825, till ÖfverDirectören och Riddaren Schwartz utbetalde, behörigen redovisade förskott till inköp af böcker och modeller för berörde Institut å 2,000: — —- Tillsammans 37,060: 10. 5. och då denna summa afdrages från ofvannämnde 48,112 R:dr 34 sk. 11 r., har ManufacturDiscontfonden under åren i833 och i834 ökats med endast 1 i,o52 R:dr 24 sk. 6 r., och Fondens behållning, som vid i832 års slut utgjorde '789,156 R:dr 28 sk. 10 r., således vid slutet af år i834 uppgått till 800,209 R:dr 5 sk. 4 r* Under granskningen af ManufacturDiscontens räkenskaper hafva Revisorerne, lika med i832 års Revision och StatsUtskottet vid sistförflutue Riksdag, funnit angelägenheten deraf, att, då Fondens egentliga ändamål är Fabriksnäringarnes understödjande genom lån , samt, i följd af en alltjemt tillväxande production inom dessa näringar, låneprocenten år från år förminskats, så att den vid repartitionen af Discontens tillgångar innevarande år endast utgjorde 19! procent af tillverkningsvärdet, Fonden hädanefter, så vidt möjligt är, må till sin förstärkning oafkortadt få använda dess genom lånerörelsen tillkomna vinstmedel, hvilka äro Fondens enda inkomst.
"Siri, Siri; nå du sagtliga, som ändå kan vara en sådan der yrhätta. Du är ju ej bättre än sjelfva Hebla. Tänk om grenen brister." "Det vore väl ej så farligt, icke är det så högt." Nu hoppade Sigrid ner, och fru Ebba samtyckte till att låta göra ett försök att böja trädet i annan rigtning; om nemligen Hans ensam kunde åstadkomma det, ty hon ville ej göra någon annan uppmärksam härpå. Gamle Hans skyndade att anskaffa nödiga verktyg, snören och hvad annat han ansåg behöfligt. Sigrid grep äfven med sina händer i tågen och hjelpte af alla krafter. Stammen böjde sig något, men den var icke djupt rotad; rötter lösgjorde sig på ena sidan. Med de öfriga rötterna stod trädet dock fast; men lutade nu, som om det hade varit färdigt att falla. I denna ställning fastband gamle Hans det kära trädet vid hakar, som han inslog i remnor på stenarne, och en ensam tår rullade utför gubbens bleka kind. Så snart han fann tid dertill, skyndade han att bära mull på de lösryckta rötterna och att, så mycket som möjligt, sörja för det hans skyddsling ej skulle allt för mycket lida af den behandling den undergått. Gubben måste trösta sig vid tanken på, att han dock lyckats rädda trädet från att bli nedhugget; om än det nu blifvit vridet ur den rigtning, som han helst velat ge det. Sigrid hade emellertid helt och hållet tillvunnit sig den gamles hjerta och han visade henne sin vänlighet vid alla tillfällen, då han kunde göra henne någon liten tjenst. Enevald syntes icke rätt belåten, när han stundom mötte Sigrid vid hennes vandringar med fru Ebba. Svårt hade han att med ord göra anmärkningar öfver att Sigrid var denna följaktlig; men han sällade sig, när hans tid det medgaf, alltid till de båda fruntimmerna.
Förestående upplysningar har jag ansett mig vördsamt böra underställa Rikets Ständer till nödig ledning vid frågans slutliga afgörande. Uti denna reservation instämde Herr Möllerhjelm. Af Herr Schartau och Herr Norin. Bilt. till R. St. Ank. till Exp.-Utsk. d. 28 Febr, kl. 1 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion, angående tillstånd för åboerne å åtskilliga till Kongl, och Hvitfeldtska Stipendii-inrättningen hörande hemman att förvärfva sig eganderätt till samma hemman. a. a.) Uti ett hos Bonde-Ståndet afgifvet och till Stats-Utskottet remitteradt memorial, har Riksdagsfullmägtigen M. Hjort från Götheborgs och Bohus Län, med hvilken Lars Rasmusson. J. Johansson, Olaus Eriksson och Tobias Lind från samma Län sig förenat, anfört, hurusom inom Bohus Län funnes omkring 140 hela hemman, oberäknadt 6 mantal säteri, hvilka samtlige under full egande-rält innehades af den i Götheborg varande Kongl, och Hvitfeldlska Stipendii-inrättningen till understöd för medellöse studerande vid Gymnasium i nämnde stad. Af dessa hemman, hvilka ursprungligen blifvit af Fru M. Hvitfeldt år 1064 donerade till berörde Läroverk, hade en del vid den under Konung Carl XI:s regering verkställda reduction till Kronan indragits, men likväl sedermera, med afseende å dispositionens välgörande ändamål, blifvit till Gymnasium återställde; i följd af hvilken omständighet denna del af ifrågavarande hemman erhållit egenskap af en Kongl, donation. På grund af ett under den 18 Mars 1815 aflåtet Kongl. Bref, hade samma år en convenlion blifvit med åboerne å dessa hemman afslutad, enligt hvilken bemälde åboer förbundit sig att under trettio års tid. i stället för dem dittills åliggande arbetsskyldigheter, till stipendii-cassan erlägga vissa tunnor korn efter årets markegångspris, oberäknadt den i penningar utgående gamla grundränta.
Jag har inga lysande egenskaper, men det fins en bottenfasthet i mina böjelser, som är något att bygga på. Om jag ihärdigt sträfvar efter det, så tror jag, att jag kan bli en någorlunda sjelfständig individualitet. Arbetet har makt. Arbetet är både gud och satan, ty arbetet är allt hvad ljust och mörkt som fins ini dig. Men man ger sig helt, man delar sig icke. Hör du, man delar sig icke! Ty då blir man ett tomt skal, som arbetet vrakar och kastar bort. Det fins något inne i mig som gråter och ropar. Blödigheten qvinnonaturen. Lägg dina händer om den gråtandes strupe och qväf henne. Det jag begär, det qvinnan i mig ligger på knä och tigger om, det måste vara en bisak, något som arbetet helt vårdslöst skänker liksom till på köpet, det får inte taga rum. Det fans en qvinna, som i alla sådana förhållanden var liksom det manliga elementet. Derför var hon stor. Ty hon offrade allt för sitt arbete. Och arbetet fordrar blod för att bevilja något. Molok, jag är beredd att kasta allt i ditt gap. För ära? Äran är humbug. Nej, för det, som för mig är lifvet efter döden, som är himmel och salighet, det enda stora, det högsta, min tanke kan nå: ro. Ro, det är icke slapphet; ro, det är sammanfattningen af all kraft; ro, det är den fullständigaste harmoni, der allt väger jemt och der det icke fins missförhållande. Ro, det är den vises lugn, det är hvad de kristne kalla hvilan i Gud. Älskade gamla bok! Du är mig mer än fränder och mer än vänner – surrogat, som du är för en menniska att sluta mig till. Jag älskar dig som vore du något utanför mig stående. I hela verlden fins det icke en, som kan sägas stå mig verkligt nära. För alla står jag i andra rummet. Ja, säg sanningen en gång, jag skulle sticka min hand i elden, om det kunde skaffa mig detta främsta rum, som jag aldrig fullständigt egt. Den obetydligaste qvinna kan intaga det – men icke jag. Och hvad är det för varelser, som kräla omkring mig? Svaga, dubbla, fega, falska. Omyndiga barn eller halffjolliga narrar.
Lades till handlingarnev 944 Prot, Vtclr. d. 21 Dcc, 1840, och N:o 126, i anledning af väckt motion om upphörande af böter för uraktlåten leverering till Stora Kopparbergs Bergslag af ränteoch mantalskolen. I sammanhang härmed, förekom Stats-Utskottets på Ståndets bord hvilande Utlåtande N:o 235, i anledning af väckta motioner om upphörande af Tredskoböter för uraktlåten leverering tili Stora Kopparbergs Bergslag af ränteoch mantals-kolen. Utlåtandet N:o 235, återremitterades till Stats-Utskottet, och Allmänna Besvärsoch Ekcciomi-Utskottets Utlåtande N:o 126, blef till handlingarne lagdt; hvarjemte Ståndet förklarade, att en af Hederv. Bonde-Ståndet, i Protocolls-Utdrag af den 17 sistlidne Oclober, framställd inbjudning att biträda dess beslut om föreläggande för Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet alt, inom bestämd Lid, med Utlåtande inkomma, i anledning af dit remitterade motioner, rörande kolböter för bristande leverans af de så kallade hemmans ränteoch qvarntulls-kolen, numera, då omförmälda motioner äro besvarade genom Utlåtandet Njo 126, icke föranleder till någon åtgärd. S. D. Föredrogos ånyo Lag-Utskottets nedannämnda bordlagda Utlåtanden: N:o 157, öfver gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 113, i anledning af så väl Kongl. Majrts Nådiga Proposition, med förslag till förändrade stadgande!), rörande besättning, sorn ock serskildt i detta ämne väckta motioner. Ståndet biföll Lag-Utskottets i Utlåtandet, N:o 113 afgifna och, i Utlåtandet N:o 157, vidhållna förslag till sladganden, angående bysältning. N:o 158, i anledning af återremiss utaf Utskottets Betänkande, N:oll7, öfver väckt motion, angående vilkorlig» utmätnings-resolulioner.
Ty huru vigtigt är icke Kaptenens förhållande till tullbetjening, karantänoch polisauktoriteler, äfvensom vid allt som fordras af en supercargue? Men hädanefter rpåste vål redarne, om de på dessa aflägsna trakter vilja göra sig alla dem till hands slående förmåner tillgodo, sjelfve åtaga sig dessa vigtiga kaptensplatser eller också åt sina söner och närmaste anhöriga anförtro dem, Då blifver vinsten så mycket större, ty många utgifter kunna då besparas. Härpå fäster jag serdeles R. o. Ad:s upmärksamhet, som redan nu icke tvekar att som förvaltare af jord-eller bergsbruk eller också som kofferdikaptener se sina barn anställda; och jag inser icke, hvarföre den välmående skeppsredarn skall i denna punkt ega något företräde framför Adelsmannen. Vi äro alla pligtige att nyttigt använda den af försynen oss lemnade förmågan ! Genom alla dessa framlagda skäl, tror jag mig hafva visat hurusom Sveriges sjöfart icke behöfver några undantagslagar, för att vid hvarje täflan i verldsnavigationen alltid kunna inlaga ett af de första rummen. Jag har sökt visa huru dessa s. k. tull-lindringar på sin tid voro ett bihang till det då i verldsnavigationen herrskande systemet, och att, sedan ett nytt system hos de sjö - Den 4 juni f. m. 495 farande nalionerna blifvit antaget, Sverige icke kan, utan alt allt för mycket skada sin sjöfart, derifrån utesluta sig. Äfvenså har jag på samma gång visat att, enär Sverige kan navigera billigare än någon annan nation, det icke vore statsekonomiskt rigtigt att bibehålla dessa tull-lindringar då de äro en orättvisa emot den delen af vår skeppsrörelse, som sysselsätles i de europeiska farvattnen, som derigenom förhindras ifrån ali erhålla returlaster, då fartygen återvända till hemmet; och utomdess då dessa lulllindringar ofta fördyra frakten af det Svenska jernet till de tropiska länderna. Jag kan dock icke underlåta, att här vidröra den sats, som för oss framhålles beträffande denna export: att dessa tull-lindringar bidraga alt öka afsätlningen af vårt jern på dessa aflägsna trakter.
Litt. A. RULLA öfver den i och för Första vapenöfningen verkställda mönstring Beväringsmanskap inom stad härad Regemente (Corps) (Båtsmanskompani) anslagna län år 18 D e beväringsskyldiges hemvist. födelse. I stad, qvarter; landet, socken och by och hemman. Är månad dag. yrke eller näringsfång. för och tillnamn utan förkortning. t-1 p: 3 CTQ Q - Approberade 3 till förstärkning. Antal. Klassen. till reserv. Antal. Klassen. ss a> Uttagne till Frånvarande -3 3 o: o: 3 3 oq oL o: ET o: c 3 3 i ■5Ö . ö - Anmärkningar. Anm. Anteckning om dem, som uteblifvit från öfningsmöte, sker, sedan uppgiften derom inkommit från vederbörande Chefs-embete. T; n , . i Bil. M 5. Litt. B. RULLA öfver den i och för Andra vapenöfningen verkställda mönstring Beväringsmanskap inom stad härad Regementes (Corps) (Båtsmanskompanis) län år 18 T) e beväringss kyld iges Hemvist. Födelse. 1 stad, qvarter; ! 3 O | “ GJO i landet, socken och • ~ 3. i O ^ by eiler hemman. | “ » Ar månad dag. Yrke eller näringsfång. För och tillnamn utan förkortning. Approberade C/Q Q. till undergående af 2:dra vapenöfningen. Antal. Klassen. i 40:de året gamle, som blifvit i reserven öfverförde. Antal. Klassen. T, Frånvarande a. o: UQ 3 C: 5" Anmärkningar. Anm. Anteckning om dem, som uteblifvit från öfningsmöte, sker, sedan uppgiften derom inkommit från vederbörande Chefs-embete. Bil. M 5. Litt. c. NAMNRULLA å det beväringsmanskap från läkarebesigtning å mönstringsstället Do bevärinssskyldises h e m v i s t. I stad, qvarter; å landet, socken oell by eller hemman. c ^ 5
Ifrågavarande, enligt Rikets Ständers åsigt, emot begreppet af en rätt ordnad förvaltning helt och hållet stridande uppbördssätt har visserligen, enligt hvad Rikets Ständer inhemtat, äfven varit föremål för anmärkning hos Krigs-kollegium, som, med anledning af en dylik anmärkning vid 1854 års redogörelse, under den 17 Juli sistlidet år förständiga! vederbörande, att vid derefter skeende auktioner lill upphandling af hö för fästnings-byggnadens behof ej må tillkännagifvas eller föreskrifvas, att samma vara skall levereras med 25 skålpund på lispundet eller i så kallad fast vigt; men enär ett sådant tillkännagifvande eller föreskrift sannolikt ej tillförene egt rum, och förbudet deremot i allt fall icke utgör hinder för det anmärkta missbrukets fortfarande, hafva Rikets Ständer ansett andra åtgärder böra till förekommande deraf vidtagas. iMed afseende å de förändrade grunder för mått och vigt, hvilka, jemlikt Kongl. Stadgan den 31 Januari 1855, efter några års förlopp skola allmänt tillämpas, synes det likväl icke lämpligt, alt någon bestämd beräkningsgrund i detta hänseende föreskrifves, utan anse Rikets Ständer lör nu ifrågavarande ändamål endast erfordras del stadgande, att vid utlemnande från Kronans förråder och magasiner af så väl hö, som andra varor och artiklar, äfvensom vid dessa varors redovisning, bör iakttagas samma beräkningsgrund i afseende å vigt och mått, hvarefter varorna blifvit upphandlade och till Kronans magasin levererade, hvadan Rikets Ständer hos E. K. M:t i underdånighet anhålla, alt Nådig föreskrift, i öfverensstämmelse härmed, måtte varda vederbörande lill iakttagande meddelad. Amiralitets-Krigsmuns-kassan. Under omförmälande hurusom Revisorerne atisågo nödigt, alt Rikets Ständer, för att tillförlitligt kunna bedöma till hvilket belopp stats-anslag för Amiralilets-Krigsmans - 124 Expeditions-Utskottets Förslag till anderd.
Härigenom skulle, efter författarens uppgjorda calcul, skjutsningsbesväret minskas med -f-dar af nuvarande Hållskjutsen, och afskaffandet af hela Postföringsbesväret; hvaremot Skjutslegan, som tillfölle Skjutshållaren, om den, efter verkställd beräkning, skulle förslå till Hästars inköp och utfodring, formans föda och aflöning, Vagnars underhållande rn: ro: borde till 18 Sk. Banco milen för hvarje person förhörs. Men, då författaren befarar; att i b ijin tilläfventyrs vid åtskilliga Stationer skulle saknas personer, sorn vågade åtaga sig den ännu oförsökta befattningen, att på sådana villkor vara Skjutshållare, har han föreslagit, att Förväg - 724 Besv. och Ekon, Vtsk, Betänk anden, narnes framskaffande vid de Stationer, der dugelige Skjutshållare ej vore att tillgå, skedde med Hållhästarne, sorn förut varit till Giistgifvaregårdarne anslagrie, dä Gästgifvaren borde erhålla 150 Rd., hvilka anses motsvara Vagnens underhållande, hvaremot Staten ägde tillgodonjuta den besparda Postafloningen, jemte afgiiten för sådana paketer och kappsäckar, som af andra än resande medsändas. Sådant skulle för de skjutkände, utom åtskilliga andra, äfven medföra den förmon, att de på bestämd tid li ge verkställa skjutsrsingen, och det vanliga väntningsdygn.et försvunne, derigenom en mängd Mans-och HästedagsverJsen öfver Riket sammanlagdt bespardes, hvarförutan det icke skulle vara af ringa vigt för de skjutsande, att sjelfve få köra och vårda sina Hästar. Memorialets författare har likväl insett behofvet för en del resande att anställa resor med egna åkedon, och» med afseende derpå, förslagit, att reserveskjutsen till detta ändamål, på Sätt som hittills, bibehölles, men skjutslega!! för dess. begagnande skulle till 50 eller 100 procent emot Forvagnslegan förhöjas, och således med 27, eller till och nied 36 Sk. Banco utgå.
Hvad åter angår Hr Rosenblads förslag, att en bokhållaretjenst, då någondera af de nuvar. äldre bokhållarne afgår, ovilkorligen bör indragas, så instämmer jag deruti, och jag 2i H. 7 5o Den 6 April e. m. skulle äfven i detta fall hafva sökt att göra min åsigt gällande inom Utsk., i händelse jag varit tillstädes, då frågan härom der sista gången förevar. Det uppdrag, Utsk. i detta hänseende velat särskildt lemna Fullmägtige, anser jag nästan öfverflödigt, då de generelt fått sig ålagdt att söka åstadkomma alla möjliga besparingar i allÖningskostnaderna vid Baneodiscontverket. Slutligen får jag tillkännagifva, att Hr Rosenblads anmärkn. i afseende på tryckfelet, rörtde gratificationen för lägsta bokhållarelönen, äger sin riktighet. Då jag således i några delar instämmer uti Hr Rosenblads yttrande, men i andra åter är af alldeles motsatt mening med honom, får jag vördsamt anhålla, att Hr Gr. o. Ordför. täcktes punktvis till afgörande föredraga det af Hr Rosenblad nu afgifna förslag till aflöningsstat för Discontverken. Hr Rosenblad: Jag vill endast till hvad jag förut anfört lägga det, och jag skall i detta fall tillåta mig att vädja till Hr Stuart sjelf, hvars verkliga nit att göra sig underrättad om sakens förhållande jag på det högsta erkänner, äfven då våra meningar äro olika — och det skulle oändligen fägna mig, om alla de ledamöter af BancoUtsk., med hvilka jag kommit i strid i afseende på bancoordningen, deråt egnat samma nit —: månne BancoUtsk. tagit tillräcklig kännedom om, huru staten borde vara inrättad. Jag för min del, såsom ledamot af Directm och till en betydlig del författare till den arbetsordning, som nu gäller inom Bancodisconten, vågar icke säga mera om den föreslagna organisationen af staten, än att det förekommer mig såsomen alldeles oförklarlig anomali, att då den förste ombudsmannen erhåller 800 rrdrs lön, får den lägste bokhållaren 666 r:dr 3a sk.
Men som Läntagare» för fulla wärdet af sin Fasta Egendom eller Närings-Idkare» för sin Rörelse, ehuru bada med ssulder behäftade, likwäl utan afdrag kommer att erlägga årets Bewillning och derför böra af Langifmaren winna ersättning till sa stort belopp af Räntan som emot Bewillningen pa det »antagne Capikalet swarar; sa äro Läntagare berättigade att ifrän och med nästkommande är iZizärs början, wid liquider med Längifware VM upplupne Ränte-medel, godtgöra sig ofmanstäende belopp och hwilket afdrag Borgenär icke fär wägra wid påföljd att anses lika med den som tager högre an 6 procents Ränta. Fran detta stadgande undantages ej Statens almänna Castor, hwilkas inkomster af Räntor uppgå till 6 procent, hwaraf följer att afdrag a intreste-beloppet för Galdenärer i dylike Castor ager rum, utom hwad Discomerne anga, der Län blott gifwas pä kortare tid, och hwaraf Räntan utom test alltid förut erlägges. Såsom Räntegifwande utöfwer Sex för Hundradel k. mina följande Capitaler att beffattaS. Insatte Capitaler i Trollhätte Gamla Slustwerks-byggnad för hwilka Tolf procent af Kongl. Mast och Kronan betales cn fjerdedel af samma Ränta. - Prk - Den za Julik. 2157 Private Actie,Ägare k Discont-Werk, TullArrendcn med flera dylika allmänna Bolag, dera ärliga utdelningen kunde öswerstiga 6 procent af insatte Capitalet, erlägga i Bewillning tionde penningen af detta öswcrlkott. Winsten pä Nummer-Lotteriet eller dylika inrättningar, enar de uppgå till Femtio Riksdaler eller der utöfwer, tionde penningen, sedan insatte beloppet bliswit afdragit. Harwid iagttagcs att al! sädan särskild Bewillning innehälles der utdelningen ffer eller afkastningen af winsten utfaller. Dykeri-Compagniet betalar zooo Riksdaler.
Exc. Hr Gr. o Landtm, yttrat, att i afseende å förevarande Betänk, endast yrkats bifall dertill med den förändring, att ordet »inskränkas» utbyttes emot ordet »uphöra», framställde H. Exc. propos. å bifall till Betänk, med berörde förändring, hvartill svarades ja. Hr von Ehrenheim: Då, som jag nyss nämnde, Borgare* St:t bifallit Betänk:t med den af R. o. Ad. nyss beslutade förändring, men Presteoch BondeStrn bifallit detsamma olörändradt, anhåller jag att K. o. Ad. måtte besluta att inbjuda dessa sistnämnde Stånd att i sitt nyss fattade beslut instämma. Afven härtill lemuade lt. o. Ad. sitt bifall. Föredrogs ånyo, företogs punktvis till afgörande samt bifölls Allm. Besv.- och Ekon.Utsk:ts den 14 och 21 dennes bordlagda Betänk. N:o 43, i anledu. af väckta motioner om ändringar dels i K. Stadgan den 21 Januari 1855 om mått och vigt, och dels i K. M:s under samma dag utfärdade Nåd. Instruktion för Justerare af mått och vigt. Föredrogs ånyo Sammansatta Bevilln.-, Lag-samt Allm. Besv.- och Ekon.Utsk-.ts den 17 och 21 dennes bordlagda Betänk. N:o 4, angående vilkoren för bränvinstillverkning, i sammanhang hvarmed jemväl föredrogs BondeSt:ts prot.-utdrag N:o 245, innefattande inbjudning till de öfriga RiksStånden att förena sig uti BondeStrts vid behandlingen af ifrågv:de Betänk, fattade, så lydande beslut: »Ståndet återremitterar till förnyad behandling Sammansatta Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.Utsk:ts Betänk.
Till Stats-förvaltningens fullordnade skick och det grannlaga handhafvandet deraf hörer ovedersägligen i allmänhet, att, vid inträffande ledigheter, ordinarie embetsman utnämnas utan annat uppehåll, än det, som är en följd af den ordning, som för utnämningen är föreskrifven; men det gifves likväl förhållanden, då undantag härifrån äro oundvikliga, och påkallade af vården om Rikets sannskyldiga nylla. Ett sådant förhållande af mera vidsträckt omfattning, som i synnerhet vid detta tillfälle icke bör förbises, är den förändrade reglering af Embets-verken och deras personal, som, af Rikets Ständer längesedan påyrkad, till en del är verkställd och än vidare lärer böra fortgå, synnerligen i följd af den nya organisationen på Departementet’. Intilldess den hunnit fulländas, är det nödvändigt, att de embeten, som komma i fråga att-indragas, hållas ledige, så vida icke regleringen skall uppehållas eller Staten belastas med fortfarande aflöning för embetsman, som icke komma att användas. För öfrigt är det icke möjligt att förut beräkna hvarje fall, då tillsättningen må fördröjas eller icke, och ännu mindre kan tiden för dröjsmålet bestämmas, utan måste sådant bero på serskildt pröfning vid hvarje inträffande ledighet och, äfven i detta afseende, säkerheten för det grannlaga förfarandet hvila på Konungens Rådgifvares ansvarighet för sina rådslag; derföre Utskottet hemställer, att förslaget om bestämmande] af viss tid för återbesättande af lediga sysslor ej för närvarande må leda till någon Rikets Ständers åtgärd; Allm. Besv. och Ekon. Utsk. 11 4:o alt Kongl. Maj:t måtte återgifva åt de serskilda Embets-verken den rättighet, som i senare tider blifvit dem betagen, att förordna om åtskillige lägre tjenste-befattningars fyllande.
Derutöfver för hvarje fulla 50 £K:Dr , . — 3 3 l)änDclfe gaflebref anmäleö mara förfomntet, Då Det inför Domaren fTail ttppmtfaö, bör Det bemié eller protofoHémtDrag, font i flället företes?, om Det jfall gälla, mara meD flämplaDt papper förfeDt till lifa belopp font Det, IjmarmeD Det förfomna fafle* brefmet borDt mara belagDt. SiDei#€ommifg»bref ocf) anbre bpltfa förorbnanben för* feö meD flämplabt pappet till trefjerbebelg procent af Den bortgifta egenDomen, beräfnabt, för faft goDö efter egenbomeng »ib be»illningg»taperingen uppjfattaDe »är» De, men för lösören, efter boupptecfningg»ärDe, matté» manna*orDom eller ©omareö pröfning. §örmeDltngg»bref, font i *2Bårt od> 3cifeté dammar» kollegium be»iljaö, antingen De utfarDaö genom bref eller utjlag, för 1)» att fyelt Remman efter förmeDling — ocfy få i förtjallanDe meD De minDre, Docf för fyern» manöDelen ej unDer — 9)forgongåf»o»bref beläggaö meD ftamplaDt papper till en fjerDcDeté procent af gåfraatté »arbe. Privilegier eller £illftånDg»bcraig till fyanbeté iDfanbe cfyarteraö meD 5: — till anlägganDe af bergraerf, manufacturier, fågar, papperö» ocfy anDra bruf meD io: Privilegia epclufiva (patenter) meD 15: