Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den Hornska ministèrens republikanska mystification kan ej mera träffande skildras. Han tillägger den anmärkning, ”att kännedom af menniskor aldrig bättre i stort kan inhämtas, än der många tro sig deltaga i höga riks-beslut”. Från ett annat håll åter närmade sig det förnäma sällskapslifvet, och inbjöd till ej mindre lärorika taflor. Lägenhet dertill gafs genom en befattning, som Dalin mottog kort efter sin andra ankomst till Stockholm. Landshöfdingen Friherre Rålamb hade anmodat Rydelius, att utse någon skicklig handledare i studier för hans söner. Dalin blef den utsedde; valet gillades; och gillandet stegrades innan kort till ynnest. Så inträdde han i den högre sällskapsrymd, hvilken sedermera så för alltid behöll honom, att Sveriges hufvudstad blef hans bostad för lifstiden. Främsta rummet bland de bekantskaper, som nu förvärfvades, intog dock Presidenten i Bergs-collegium, Friherre Ribbing; som öppnade för den unge Lärde, på det innerligaste vis, ”tillika med sitt hus, äfven sitt hjerta”. En synnerlig gåfva, att kunna skicka sig bland menniskor och tillvinna sig bevågenhet ehvar han det önskade, var hos Dalin, oaktadt hans ordnjugghet, märkbar alltifrån barnaåren. Han var, till sin natur, en aktgifvare; lika klok, som qvick. I hans lynne, under en yta af det stillaste lugn, låg en stor förmåga, att klart uppfatta beskaffenheten af menniskor och förhållanden; det salt, som hans sparsamma tal alltid tillräckligt innebar, förstod han att måtta efter omständigheterna; i hans umgänge var en med slughet blandad enfald, ett i sjelfva de hvassaste infallen bibehållet sken af menlöshet, af omedvetenhet, som ej kunde förfela, att göra hans umgänge behagligt och eftersökt. – Vid denna tid (1731) blef han ock i Kongl.
Med anledning häraf, ber jag då att först och främst få hålla mig till lagligheten af Hr Tersmedens motion. Det är obestridligt att 56 § Riksd.-Ordn. gifver rätt att väcka motioner i sammanhang med ett redan uplaget ärende; och att nu så är förhållandet kan 60 Den 7 Juni f. m. icke förnekas; men en sä beskaffad uiolion blifver då eli allmänt ärende, hvilket måsle behandlas i enlighet med 49 § Riksd-Ordn. Vid sadan! förhållande, och om man ser på den behandling, som nämnde § föreskrifver för en allmän fråga, måsle den onekligen remilleras lill Ulskotl. ! Vu säger man, att denna fråga icke är al beskaffenhet all behöfva remilleras, och della påstående grundar man pä ordalydelsen i 2 mom. af nyssbemälde §, der del heler: ”Hvar och en håga af annan än allmän beskaffenhet, äfvensom preliminära hemslällanden och förfrågningar ifrån Utskotten, må genast kunna afgöras, sä vida den eller de af någon Ståndets ledamot ej begäres på bordel.” Om den nu föievande frågan vore en fråga, som icke vöre allmän, så kunde den afgöras genast; men onekligen måsle den vara allmän, enär del är fråga om all falla eli beslut, som inverkar på hela riket, och ett beslut, som icke eger någon kraft och verkan med mindre än att Ire Stånd derom sig förenat. Då frågan således är af allmän beskaffenhet, måsle den behandlas efter 3 mom. af 49 §, d. v. s. raan kan betrakta den såsom en förändring i ett Utskotts Betänk., efter ett Ständ eger all göra sådana. Men en förändring af den beskaffenhet, som denna motion åsyftar, skulle jag föreställa mig vara otänkbar att göra; enär den ovedersägligen innefattar ett fullkomlig! uprifvande af hvad R. Sl:r och K. M. vid förra riksdagen beslutat. Jag vill härmed ingalunda hafva sagt, alt de Irenne afdelningarne under Lill. A, B och C r Exped.-Ulsk:s skrifvelse N:o 179, vid förra riksdagen, dä voro hvar för sig serskilda frågor.
JV2 467) på anförda skäl föreslagit, att stambanan från Sjöberg norr om sjön Salen måtte utläggas i så ostlig rigtning, som omständigheterna medgåfve, för att vinna den kortaste förening mellan Malmö och Linköping; att med byggandet af den föreslagna jernvägssträckningen mellan Nässjö och Jönköping skulle anstå intilldess stambanan genom Östergötland och norra Småland blifvit bestämd och utlagd; samt slutligen att de medel, som blifvit afsedda för sträckningen mellan Nässjö och Jönköping, eller 2,803,120 R:dr, må anvisas för Östgötavägens fortsättande. I motsats härtill har Riksdagsfullmägtigen Sven Gustaf Johansson, uti en likaledes inom Bonde-Ståndet väckt motion (J\s 225), yrkat, att Rikets Ständer måtte Stats-Utskottets Utlåtande JW 29. 5 besluta, att arbetet å Nässjö-linien Icke skall fortsättas, utan undersökning först verkställas på olika af motionären uppgifna linier, nemligen: dels från sjön Salens norra ända öfver östra delen af Rydaholms socken samt Ohs jernbruk i Gällaryds socken, öfver Nydala och Linnefors jernbruk i Svenarums socken till Stigoms gästgifvaregård, der linien sammanträffade med den förut utstakade Laga-Iinien åt Tenhult, dels från sjön Salens norra ända i närheten af hemmanen Sjöatorp och Hjelsjö i Hjortsberga socken, vidare i närheten af hemmanet Granstalia i Rydaholms socken samt söder om Rydaholms kyrka och Nederlids gästgifvaregård i närheten af egendomen Hjelmsänga samt hemmanet Fornboryd i Rydaholms socken, förbi Yxkullssund och Edh genom Woxtorps socken till Wernamo köping, der linien sammanträffade med den förut utstakade Laga-limen; och har motiODären, under förmälan att båda de af honom föreslagna linier skulle vara kortare och för en jernvägsanläggning mindre kostsamma, än Nässjö-hnien samt derjemte lemna större trafik, än denna, hemställt att, sedan vederbörlig undersökning skett, den linie måtte antagas, som kunde anläggas för minsta kostnad och som ansåges för Staten inbringa den största inkomst.
Då man sålunda ändtligen , efter förloppet af nära go år, hunnit till en rak, synbar och erkänd motsägelse med den mening och anda, som uttalat sig i 71 §. af 1668 års Banco-Ordning, och infört ett system, såvida längre utsträckt än i Palmstruchska Bankens, att, då dennes minsta Creditiv-Sedlar voro i värde motsvarande i5 R:dr Banco , Rikets Ständers Banks lägsta Kopparmynts-Sedel å 6 D:r motsvarade, vid 108 m:krs cours, endast 28 ^ skilling; ar Banco efter nuvarande Sedelvärde, forlfor likväl benämningen Transportsedel, och! i sammanhang dermed en stilisation af attest eller bevis öfver verkligen insatte penningar, hvilken också, under alla skiften, sedermera funnits bibehållen. För expeditions-sältet hade emedlertid, allt ifrån början, den olikhet blifvit införd, att de större eller Keocel-Banco-TransportSedlarne förfärdigades och annullerades för dagen, men deremot de mindre eller Gener al-Cassa-Transport-Sedlar ne tillverkades på förhand, samt utoch invexlades genom Bankens Cassör. Och samma åtskill - Fanco~Utskottets Memorial N.o go. 23 nåd biet' allt framgent, samt äijännu för n ä rv a rand ei n k t. ta ge 11. Större delen af tidrymden från 1747 till 1776 års Realisation utmärkte sig af en mängd, lill sina resultat ombytliga, men oftast misslyckade försök att motarbeta Vexel-coursens höjd och ostadighet. Kongl.
Jag har väl, såsom exempel att dödsstraffs afskaffande minska brott, hört många föregifva, det barnamord varit me-5 ra sällsynta, sedan, genom Förordningen den 20 Januarii 1779, straffet derföre i flera afseenden blifvit mildradt; men jag tror icke att mildringen i straffet medfört minskning i brotten, ty jag har under de många Ransakningar, jag hållit angående barnamord, nästan aldrig hört någon derföre anklagad uppgifva annat mof tiv till brottet, än blygsel öfver sitt hafvand de tillstånd, som hon således sökt döljas och dräpt fostret eller lagt det å lön; men sew dan lägrad Qvinna fann sig, genom Kongl Brefvet den 17 October 1778 , icke allenast fredad från all förebråelse för den förseelse, som för.; ut ådrog henne så mycken skymf i Samhället, utan ock berättigade henne till lika heders bevisningar, som den dygdiga; och sedan hon således nästan saklöst kunde förnöja sina begär, så har äfven för henne försvunnit det hufvudsakligaste motivet, att dölja sitt till? stånd och att dräpa fostret eller lägga det ä lön. Det synes således vara förderfvade seder och den derpå följande skatnlösheten, men ici ke dödsstraffets afskaffande, som minskat barnamord. Det hörer icke hit att utreda, huru; 24 Den 21 Maji. vida Samhället förlorat flere eller färre Medlemmar genom sådana mord, än genom den, sedan 1778, tilltagande skörlefnad, den oell lösagtigheten, som naturkunnige påstå, hindra Folkökningen» Många har jag väl ock hört yttra den tankan , att tjufnader skulle mycket minskas, om lättingar insattes i så kallade Cot» rectionshus; men jag har många anledningar tro detta medel icke hjelpa för längre tid, än den vanartige är innesluten i ett sådant hus, ty jag har sett ganska många, som med bevis om vunnen förbättring kommit från det i Carlskrona inrättade Correctionshus, genast derefter begå stölder och andra brott, hvarom de under den såkallade Corrections tiden blifvit underviste af andra mera vanartiga; hvilka aldrig kunna rättas eller förbättras.
OfverlntendentsEmbetet har derefter, med ledning af ett utaf Kongl. Bibliotekarien meddeladt program och i samråd med honom, låtit för berörda ändamål uppgöra ritningsoch kostnadsförslag, det senare slutande på en summa af 742,554 riksdaler riksmynt, hvilka förslag Embetet med underdånig skrifvelse den 10 innevarande månad öfverlemnat till Eders Kongl. Maj:ts nådiga pröfning. Enligt dessa förslag skulle byggnaden, som är afsedd att uppföras hufvudsakligen af sten och jern, komma att innehålla följande lägenheter, nemligen i souterrainen: magasiner och plats för värme-apparat, äfvensom bostadsrum för vaktbetjening m. m., derest sådant skulle pröfvas lämpligt; i lottenvåningen: två boksalar för svenska samlingen, en läsesal och en förevisningssal; i midtelpartiet: expeditionsoch arbetsrum, jemte tamburer och vaktmästarerum; samt i öfra våningen: en enda stor boksal för utländsk litteratur, hvilken sal ansetts för närvarande behöfva e» däst till en del inredas, för att sedermera i mån af behof fullbordas. Till plats för ifrågavarande byggnad hafva hos ÖfverlntendentsEmbetet följande tomter blifvit föreslagna: l:o en kronan till inlösen för ett belopp af 240,000 Riksdaler erbjuden tomt, utgörande qvarteret ”Grönlandet södra” i Adolf Fredriks församling och belägen emellan Drottningoch Holländaregatorna samt Adolf Fredriks vestra och södra kyrkogator; 2:o den kronan tillhöriga Humlegården; och 3:o den Stockholms Stad tillhöriga, bredvid Nationalmusei-byggnadens område belägna s. k. Sillhofstomten å Blasieho!» Bil. N:o 7 till Kongl. Maj:ls Nåd.
Utaf dessa allmänna arbeten böra, efter mitt omdöme, de till befordrande af de inre landcommunicationerne i allmänhet få sättas i främsta rummet, och äfven äro häraf i ganska stort behof; ty fastän landsvägarne i Sverige äro på många ställen uti godt stånd, äro de likväl å de fleste orter vida sämre, än hvad man efter nutidens kraf eger anspråk på att de böra vara uti ett bildadt och civiliseradt land. Jag har uti serskild motion föreslagit, att, till landsvägarnes förbättrande uti landet, följande åtgärder borde vidtagas: l:o Upprättande inom hvarje Län i Riket af en så kallad Yäg-Comite, efter samma grunder, som nuvarande Pröfnings-Comite, under Landshöfdingen, eller’ den han i sitt ställe förordnar, ordförandeskap, hvilken Bevillnings-Utskoltets Betänkande, N.-o 12. 45 Comité eger laglig rättighet att, på lika sätt, sorn fortgår för erläggande af Curhus-afgift, kunna uttaxera af hvarje mantalsskrifven person inom Länet högst 4 skillingar b:co, eller mindre belopp om året, till omläggning af inom districtet befintlige mindre tjenliga vägar, så att de blifva mera jemna och raka, efter förut gjord undersökning och af Landtmätare eller annan sakkunnig person upprättadt kostnadsförslag. 2:o
Derjemte var det icke goden allenast förbehållet att för gudarna frambära offer, ty det tillkom hvarje husfader. Men i det gamla Norden, der i hvart större område bodde en stam, som kände behof af sammanslutning och af en medelpunkt, torde det aldrig hafva saknats en offentlig gudstjenst. På Island, der icke den folkliga sammanhållningen fans inom de särskilda distrikten, utbildades den offentliga gudstjensten ur den enskilda i öfverensstämmelse med förhållandena i hemlandet. Någon mäktig nybyggare uppförde ett tempel, stort och präktigt, och der blef då en naturlig medelpunkt för bygden. Dit sammankom man till firande af de stora offerfesterna. Bönderna samlades till gudahuset, förande med sig hvad som var nödigt för gilletiden. Allahanda boskap, äfven hästar, slagtades. Blodet, hlaut kalladt, samlades i offerskålen och med löt-tenen beströkos gudarnas säten och gudahusets väggar både utoch invändes. Eldar tändes på härdstenarna och öfver dem upphängdes kittlarne med köttet, öfver dem fördes, troligen för att helgas, dryckeshornen, som dock sedan, liksom maten, särskildt vigdes af offrets föreståndare, på hvars bekostnad offermåltiden ofta skedde. Först dracks Odens skål, så Njärds och Frös för godt år och frid. Dernäst plägade månge dricka bragebägaren och äfven “minnen“ efter märkligare fränder, som bortgått. Det måtte ha varit en underlig syn för enhvar af oss, som hade kommit att bevitna ett af dessa offergillen. I högsätet satt den förnämste på stället; de andre hade intagit sina rum på bänkarna, efter rang och anseende. Maten bars kring i de från elden tagna kittlarna, drycken i de välbekanta hornen. Det är icke troligt, att man i dessa högtidsstunder hade bortlagt alla förbindelser med ytterverlden, tvärtom torde tankarne på dess förhållanden, dess fiendskap och vänskap, hafva följt in i templet och gifvit färg åt samtalet.
Resolutionen den 5 Mars 1805 blifvit, emot då beviljad förmedling i kopparräntan, indragne, ordinarie grufvehjelpsräntan af Ofvan Siljans fögderi 1,400 stafrum ved, extra ordinarie grufvchjelpen i dagsverken och stockar af Kopparbergs, Säthers, Ofvan Siljans och Nedan Siljans fögderier, samt kolräntan från häradsfjerdingen i Leksand 1,150 stigar kol till konst-staten i Fahlun, tillförene af bergslaget tillgodonjutits utan all lösen, hvadan bergslaget genom desammas indragning gått miste om deras fulla värde, utgörande, efter 1S43 års •markegång, för ordinarie grufvehjelpen ; » i , 3,004: 8. — för extra grufvehjelpen 4,188: 23. 8. och för kolräntan till konst-staten . , 2,011: 22. — 9 804- 5- 8. äfvensom då, hvad öfriga genom nyss åberopade Kongl. Resolution, indragne förläningar vidkommer, lösen för dagsverksräntan eller kronans behållna dagsverken af Kopparbergs, Säthers och Nedan Siljans fögderier, 5,009 A:dels dagsverken, tillförene crlagts med 5 sk. 4 r:st. bauko, bergslaget, enär markegångspriset för ett dagsverke år 1843 utgjort 25 sk., uppfört skillnaden 19 sk. 8 r:st. per dagsverke såsom förlust genom indragningen af denna ränta med 2,298: 7. 7i. rå att bergslagets sammanräknade förlust, i följd af ofvannämnde indragningar, skulle bestiga sig till R:dr B:ko 12,102: 13. 3. ett förhållande, hvilket kommitterade desto heldre ansett vara obestridligt och nu böra komma i betraktande, som Kongl. Maj:t genom nämnde
Ständer lärer blifva möjeligt, att kunna förutse alla inträffande serskildte omständigheter och förhållanden, och således icke eller' kunna till Kongl. Maj;t i underdånighet föreslå bestämde föreskrifter, lämpelige till alla särskildte Casus; så har Stats-Utskottet endast trott sig böra föreslå de allmänna grunder, som, i Stats-Utskottets tanka, skola bereda det åsyftade ändamålet; Och i detta afseende får Stats - Utskottet altså nu till Riksens Höglofl. Ständer vördsammeligen hemställa följande, nemligen: ilo Att Stadgandet uti arsta puncten af Kongl. Förklaringen den 24 November 1724 öfver 172 3 års Nådårs-förordning , att den, som avancerar sedan den lista JaRuarii och inom den lista Julii samt tillförene haft tjenst, borde tjena till det årets slut med sin förra Lön, Stats-UtsKottets Betänkanden. 841 mätte t sl matto upphäfvas, att ingen, ehvad tid på året befordran än sker, bör tjena mer än Sex månader med sin förra Lön, räknadt ifrån nästa månadens början efter den, i hvilken befordran skett, äfvensom att enahanda förhållande bör iakttagas för dem, vinna befordran, vare sig till ny eller gammal tjenst, och förut icke haft någon lön. 2:0 Att efter alla, som ifrån och med nästa års början vinna befordran, och dervid komma, att, till besparing för Nåde - fonden, tjena 6 inånader, antingen med förut innehafd, eller ock utan lön, skola sterbhusen vara berättigade, att vid Dödsfallet utbekomma den aftjente 3^egrafningshjelnen till lika numerairt belopp, sorn den blifvit innehållen, ehvad dödsfallet skjer såsom i tjenst varande eller afskedad. 3:0
Ad:s beslut i afseende å § 4 föranledda förändring, att efter orden: »Förbrytelse mot» infördes orden: »§ 4 mom. 2». §§ 48, 50, 51, 53, 55 och 56 tillkännagåfvos vara oförändrade. §§ 57 och 58. Utsk:ts hemställanden och redaktionsförslag biföllos och godkändes. §§ 59 och 60 anmältes vara oförändrade. Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Stats-Utsk:ts den 1 dennes bordlagde Ut!åt:n: N:o 121, i ani. af väckta motioner i fråga om grundräntornas kapitalisering; och N:o 122, i ani. af dels K. M:s Nåd. Propos. ang:de försäljning till skatte af de s. k. Halländska kyrkohemmanen, och dels enskilda motionärers framställningar i ämnet. Föredrogos och bilöllos Stats-Utsk:ts den 1 dennes bordlagde Uttlåt:n: N:o 123, i ani. af dels K. M:s Nåd. Propos. ang:de afsöndring af jord från häradshöfdinge-bostället Hvetlanda Thomasoch Kullagården i Ostra härad af Jönköpings län, dels enskild motionärs derom gjorda framställning; N:o 124, i ani. af K. M:s Nåd. Propos. i fråga om ned sättning \ räntan lör åtskilliga skogslotter å kronoparken Rella Tall på Öland; samt N:o 125, i ani. af väckt motion ang:de närmare bestäm melser i afseende å sättet för erhållande af skatterätt å krononybyggen. Föredrogs, men begärdes af (lere ledamöter ånyo på bordet, Stats-Utsk:ts den 1 dennes bordlagde Utlåt. N:o 126, i ani. af väckt motion ang:de frånträdande af kronans ratt till återlösen af de s. k. Trippiska hemmanen i Halland. 342 Den 4 Juli e. m.
Rector i Kalmar, 45 T.*r Spannmål in natura å 5 R:dr GymnasiiStaten i Götheborg, 66T:r 3 fjerd. 6 kp. dito å dito Undervisningen i Wermlands Finnmarker Mekaniska Skolan .. Biskopens å Gothland Lön Vexclundervisningens Normal-Schola . Upsala Acaderaies Ridskola Lunds Academie Läroverken . Enligt StatsReglcringen vid 1823 års Riksdag. - Sp:ml in natura 3,476 Kongl. Vetenskaperna och Sköna Konsterna. Svenska Academien VitterhetsHistorie&c Antiqvitets-Academién Fria Konsternas Acaderaie, hvaribl. 2.000 K:dr Harab. B;eo k sk Musikaliska Academien Mechaniska Skolan under Landtbruks-Acaderaien . Kongl. Musxum RiksMusxum StatsUtskottets förslag vid 1828 och 1829 årens Riksdag. l,5oo — - vT Sjette Hufvud-Titeln. Milda Stiftelser. Enligt Stat Reglcringe vid 1823 å Riksdag. s1 rs Kongl. Propositionen föreslår. StatsUtskottcts förslag vid 1828 och 1829 årens Riksdag. Pen sionsStateme. Pensioner för Civile Ernbetsoch Tjenstemän < . < Enligt StatsRcgleringen vid 1823 års Riksdag. Kongl. Propositionen förcslåri Sta tsIJ tskottets förslag vid 1828 oell 1829 årens Riksdag.
§. följd är, de sä kallade wäntepenningar böra sf den Resande til GästLifwaren utbetalas, ehwad twist derom upstär elter icke, och at den Resande bör Åligga at söka dem ater inom Tre mannder derefter, sä wida han af en sädan förman sig gagna will, efter hwilken tids förlopp betalningen kunde af Gästgiswaren til Skjutsbonden erläggas. Wid 26. §. yrkas, at någon inom twa mil Lfrän desi hemwist ej mä taga skjutshästar, de undantag likwäl sörbehällna, som §:n särstilldt utsätter. Wid 23. §.t at under Foror, til hwilka GästDifwarefljnts ej fär fordras, mätte hänföras, ej allenast Fogel, Ostron-och Hummer-last, sä wida de med förpasining ej styrkas wara för Kongl. HofwetS räkning anstaffade, utan äfwsn.marknadslast ifrän Städerna, enligt Kongl. Keiolutione» den 1762, samt de wagnar, med hwilka Judar i Landet färdas och medhafwa deras säljegods. Hivarjämte östas, at såsom i förra Gastgifweri-Författningar stadgas, Grstgifwerier icke mätte af någon ortens Krbno - Betjening fä innehaft was, hwilket för Allmogen leder lil twang och hinder at i förefallande vordningar loinna rättelse. Och Hille ej allenast underdånig anmälan fte hoZ Kongl. Magt, at Bonde - Ständet, med iakttagandei af cfwannamnda anmärkningar, godkänt IWottets Betänkande, utan äfwen k^elxeckivs Med - Ständer, genom Utdrag af krotocoUet, wördsaPi och manligen derom underrättas. klx krotocollo I^ars LsZeriiröm. 1. §. uplastes och bifölls» 2. §. likaledes. Grefwe kalling, ksbr, gjorde blott den erinran, at da i denna §.
— Nå min Gud, man läser väl tidningarna, kan ni förstå, och hofmästaren har dessutom berättat mig saken; och William säger, att det är derför som mylord har förlorat sitt hurtiga lynne, sedan han sist var här. — Men min kära mrs Banks, det skulle då vara tjufvar och mördare, som göra anspråk på lord Hawerfields namn och gods. — Ja, hvad vet jag? Nog såg den, som jag misstänker, rätt besynnerlig ut. — Den ni misstänker? Hvem menar ni då? — Jo, ingen annan än den der simpla karlen, som icke ens kan tala en riktigt kristlig engelska en gång, som sökte mylord i morgse. — Har någon främmande sökt honom i dag? Grindvaktaren sade mig, att ingen gått in parken. — Det tror jag nog, sådana personer gå minsann icke stora vägen. Han kom genom lilla grinden åt skogen till. Tom, en af trädgårdspojkarna, såg honom komma derifrån. — Men hvem var det då? — Jo, det var just den samma lilla procentaren, som mr Cameron nog minnes, att jag talat om, som kom hit för ett år sedan, som grälade och som blef utkörd. Han sade ju då att han skulle taga hela mylords arf och att mylord skulle ångra sig och allt det der. Jag minnes det nog, och om lord Astley är dödad eller sårad, så är det ingen annan än han, som gjort det, det är jag säker om. — Har han varit på slottet i dag och sökt Hawerfield? — Ja, han kom helt tidigt, strax efter sedan mylord ridit ut. Jag kände genast igen honom och påminde mig strax mylords befallning att visa bort honom, och det gjorde jag också i rätt allvarsamma ordalag. Imellertid så hindrar icke det, att han kunnat få reda på hvart mylord ridit och gått att möta honom. Astley och hans vän vexlade åter en blick af den mest lifliga oro och båda frågade nästan på en gång: — Har gossen beskrifvit den främmandes utseende? — Ja, det är just hvad han gjort, jag kände genast mina misstankar vakna och jag lät honom derför så noga och ordentligt beskrifva mördaren, som om han stått inför bydomaren sjelf.
I denna reservation, med nedsättnig af de föreslagne böterne, för första gången till 25o R:dr och andra gången till 5oo R:dr, instämde Herrar Prostarne Ahnqvist och Sandberg och Herr Stenström samt, ulan någon inskränkning, Herrar Gillberg och Wahlgren samt Petter Classon från Elfsborgs Län. Bcvillnings-, Lagsamt Allm. Bcsv. och Econ. Utsk. Bet. Ani. till Exp, Utsk. den 3 Dec. kl. 11 f. m. Betänkande, i anledning af väckta motioner om ändringar i TulIförfattningame I dessa afseenden har blifvit an ford t och föreslaget: af Herr Sundler Fr., att rättigheten att i boningsrum anställa undersökning efter olofligen infördt gods, inginge temligeb nära på det skydd, lagarne borde lemna, och ingrepe i den heligaste rätt, en fri och laglydig medborgare egde, samt att derföre 33 §. i Kongl.