Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De särskilda och tillfälliga utgifterna hafva också blifvit förökade med några sedermera tillkomna anslag, hvarigenom summorna blifvit rubbade. Alla dessa förändringar hafva blifvit iagttagna i Reglementet för Fullmägtige i RiksgäldsContoiret, och specificerade, så vidt sig göra låter, i den tabell, som åtföljer StatsUlskottets Betänkande N:o 442> i öfverensstämmelse hvarmed zilfercalculerna i denna underdåniga skrifvelse måste rättas, derest icke föreskrifterna för Fullmägtige, och underrättelserna till Kongl. Maj:t skola blifva olika. Till förekommande deraf anhåller jag vördsammast om återremiss. Uppå af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställd proposition, blef ExpeditionsUtskottets förslag, på grund af denna Herr von Harlmansdorffs anmärkning, till Utskottet återremitteradt. Upplästes till justering och godkändes 5 protocolls-utdrag, innefattande Ridderskapets och Adelns, i förmiddagens plenum denne dag fattade beslut. I9S Pen |6 Mars e. m, Upplästes följande, frän nedannämnde TJtskott inkomne Memorialer: Från ConstitutionsUtskottet: Af denne dag: N:o 77, Angående Ridderskapets och Adelns återremiss på Memorialet N:o 75, i anledning af återremisserna på Memorialet N:o 53. Från StatsUtskottet; Af den j5 dennes: N:o 442, Angående a:ne punkter, soot skola införas pti Reglementet för Riksgälds-: Contoret. Lades på bordet, Likaledes upplästes och lades på bor-: det 2:ne från Riddarhusutskott inkomne Memorialer, så lydande: Hörsamste Memorial! Under sisllidne gårdag bar Höglofl. Ridderskapet och Adeln behagat till'1 Riddar-. JiusUtskotlet remittera en den 13 dennes e. in. af Herr Bråkenhjelm, Pehr Reinhold, \äckt motion, att de vid kommande
Men då jag, vid minnet af denna föresats, med lätthet kan flytta mig fram 2:ne månader, är det ej som Ordförande för Götha CanalDirection, utan som medlem af Sveriges Lagstiftning jag i dag högt och lifligt önskar, att Sveriges Lagstiftare matte, med undvikande af allt personligt afseende, eller enskildt inflytande, besluta öfver ett företag, som kommer att fästa samtidens och efterverldens klarsynta och rättvisa blickar. Sorn, oaktadt allt hvad hittills blifvit sagdt, förmodligen ännu mången Anner de fordringar, man framställt som nödvändiga för Canalens fullbordan, öfverdrifna, så anser sig Directionen, för att på en gång möta alla inkast, berättigad att på Bolagets vägnar föreslå: det alla de förmåner af hvad namn de vara må, dem Bolaget redan innehar, elfer framdeles af de föreslag - io37 Den 22 Juli f, tn« na bidragen skulle hunna erhålla, jemte det redan förrättade arbetet, Byggnader, Inventarier, Instrument (dier, Bolagets fordringar och skulder, till Kronan öfverlemnas emot ersättning af det Capital, Bolaget redan inbetalt, stort 1,256,480 lid. nied för nugot öfver ett är upplupen renta, antingen i Contant eller genom obligationer med Benta att inlösas inom 1, 2 eller 3 år. Att Höglo/]. Utskottens Betänkande måtte i följd af mina här gjorda anmärkningar återremitteras, åtföljdt af detta vördsamma yttrande, får jag äran föreslå. Muntligen yttrade sig Grefve von Platen. ry. ■ Den mer an vanliga erfarenhet, det anseende samt den välförtjenta aktning, den näst före mig talande Ledamot äger, vållar hos mig mycken fruktan, att jag ej kan tillbörligen vederlägga eller rätta hvad jag uti dess tal funnit anmärkningsvärd!, heldst jag är utan all vana att munteligen framställa mina tankar för denna aktningsvärda samling, men i detta vigtiga ögonblick ser jag blott på min pligt, ej på gåfvan att utföra; jag hoppas utur detta skäl pä ett skonsamt bedömande af hvad jag går att framställa.
Staaff gjorda begäran om undsättningslåns erhållande af statsmedel, blifvit upläst, så tillfrågades socknemännen huruvida de då, enligt denna upplästa skrifvelese, ville emottaga det erbjudna låneunderstödet af 3.800 riksdaler banco, dels i contanta penningar, dels i 200 tunnor fröbart korn. Hvarvid yttrades att som nu redan de fleste af dem som begärt låneunderstöd dels skaffadt sig, dels betingadt sig frökorn, i hopp om lånebidrags erhållande af statsmedel till dess betalande, så kunde och ville ingen af dem emottaga undsättnings och nödhjelps committeens anbud på frösäds afhemtande i Ångermanland, utan ville de ödmjukast anhålla om att enligt sin förut gjorda begäran erhålla låneunderstödet i contanta penningar. Wid samma tillfälle utågs en commitee, bestående af följande personer, nemligen ordföranden orgelnisten Mich. Öberg, bönderna Jon Olsson från Wike, Eric Nilsson från Tomton, Carl Hemmingsson från Nyland, Nils Nilsson från Westerkjälen och Nils Johansson från Wejmon, hvilken vi vilja befullmägtiga att å våra låntagares vägnar utförda låneförbindelsse, de emottaga och qvittera de undsättningsmedel som Kongl. befallningshafvande möjligtvis komme att bevilja. 104 År och dag som ofvan. Å socknemännens vägnar: Johan Larsson i Silje, Eric Zachrisson i Wike, Eric Pehrsson i Häste, Måns Pehrsson i Trusta, O.A. Staaff S. M. adj. Olof Andersson i Dvärsätt, Jonas Jonsson i By, Lars Ersson i Silje, Hemming Pehrsson i Krogsgård, Olof Ersson i Trusta, Eric Ersson i Trusta, Hemming Nilsson i Bergom. Rödöns kyrkoarkiv, vol. K I:1, s. 120, ÖLA. Protocoll hållet vid allmän sockenstämma i Rödön den 3:dje martii 1850.
Hvad hon nu visade i Ofelias roll, hvilken hon spelade mot Rossis Hamlet, var ej tillräckligt för att fullständigt uppfatta hennes konstnärskap. Det är icke alla som » svära på magisterns ord », såsom det heter, och låta inverka på sig af de väldiga puffar, som föregingo hennes uppträdande, hvilka hunno sin spets i ett morgonblad och en aftontidning samma dag föreställningen skulle försiggå samt under föreställningen uppenbarade sig i ett öfvermått af blommor och i vänfasta landsmäns näfstarka, envist uthållande bifallstecken, hvilka icke saktade sig förr än de genom skådespelerskans framkallande inför öppen ridå fått förstöra en scen och åter upptaga ett förut lyckligtvis utrotadt oskick. Att sådan oförståndig hyllning af en okänd, tämligen ung skådespelerska skulle väcka ovilja och motstånd, är ej att undra öfver, men det är så mycket mera att glädja sig åt vår teaterallmänhets opartiskhet, då motståndet ingalunda drabbade den älskvärda gästen. De som med opartiska ögon och opåverkad uppfattning sågo hennes Ofelip, funno denna ganska färgrik, fastän fargema just ej föreföllo vara alldeles sanna alt igenom. Det hela var alt för nervöst, och intrycket af hennes spel vardt för flyktigt för att fasta sig hos oss. Att fröken Aalberg uppträdde på finska språket, under det Bossi spelade sin roll på italienska, bidrog otvifvelaktigt att göra verkan mindre tillfredsställande. Det är onekligen för mycket att i ett och samma skådespel finna tre olika språk, af hvilka blott ett förstås af hela salongen, ett annat endast af några få och det tredje kanske af ingen, icke ens af landsmännen till den som talar det på scenen. Sådana försök komma väl häller aldrig att upprepas här, ty det är allmänt bekant, att vår kgl. teaterstyrelse hyser alt för stor aktning för den kgl. scenens pligt att omhulda vårt eget modersmål, för att hon skulle ännu en gång tillåta att det på detta satt undanskuffades på scenen.Styrelsen medgaf ej häller företrädarinnan af det finska tungomålet att uppträda mer än en gång. Dramatiska teatern har icke gjort mycket väsen af sig under de två senaste månaderna, men arbetat ihärdigt och samvetsgrant under ej synnerligt gyn samma omständigheter.
Protocoll för i8x5 års Riksdag måtte utan betalning till BondeStåndets Ledamöter, cå vidt deras antal erfordrade, utdelas, sorn ock att en lika beskaffad utdelning af BorgareStåndets Protocoll för nämnde Riksdag bland BorgareStåndets Ledamöter kunde äga rumj fann Ridderskapet och Adeln, för godt, att äfven för sin del uti berörde beslut instämma. Ut supra. Den 5 Junii, Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskildes klockan * till 2 eftermiddagen.' In fidem Protocolli O. I. Lagerheim, Fredagen den 5 Junii. Plenum kl. 9 förmiddagen. Upplåstes till justering och godkåndes föl.5 jande från ExpeditionsUtskottet insände Förslag till Riksens Stånders underdåniga skrifvelser till Kongl. Maj:t: 1:0 Om hushållning vid Strömsholms Kungsgård och dervarande Stuterilnråttning. 2:0 Om en del af Kongl. HofStatens öfy vertagande på Rikets Allmänna IndragningsStat. 3:o Om Sala Silfververk. 4:o Om anstalter till förmon för ManufakturSmidet i Eskilstuna. l4o Den 5 Junii. 5:o Om understöd för Höganäs Stenkohlsj yerk i Skåne. 6.0 Om BåtsmansRoterings införande i Färentuna Hårad af Stockholms Län. 7:0 Om kostnaden till en Minnesvård öfver Högtidlig H. K. H. KronPrinsen Carl August. 8:0 Om tillökt Vaktbetjening vid Götheb borgs Länsfängele. g:o Om sökt ersättning till HäradsSkrifvarne i Jemtland för dem anslagne men ännu icke tillträdde Boställen. 10:0 Om reglering af Löningssättet för LandsSecreteraren och LandsKamereraren i Jemtland. 11:0 Om insändande till Justitiae Ombudsmannen af beslut, hvarigenom Personer dömas tili arbete å Förbättringshus eller å Fästning. 12:0 Om Tryckning af Landshöfdingarnes Berättelser om årsväxten. i5:o Om förklaring i vissa delar öfver Kongl.
Det lärer icke kunna upptäckas någon ställning i Samhället. der utöfvandet af rättvisans heliga interesse Därmare kan vara förenadt med den en • skilta mannens , än i Konungens höga person, hvars sanna Fördel är oskiljaktig från Natia - 214 Den 5 September /. nt. trens. I stora Riken , der den öfriga administrationen är så vidt omfattande och Lagskipningen så vidlöftig, att Monarken omöjligå kan medhinna sjelf dermed befatta sig , der är det nödvändigt, som correctif mot DomareMagtena interesse att blifva sjelfrådande, att Lagen och dess tillämpning grundas på praxis och praejudicat, och det tillhörer då, i civile mål, offentelige Advocater att uppsöka och jemföra dessa prsejudicat, men framställda och bevista^, afgöra de såsom en Fatalitet Utslaget. I brottmål fordras der en Jury , som förklarar den anklagade fri eller skyldig ; och ett pr rifve do* maren skal] således der så litet som möjeligt förekomma. Men Sveriges Lag är icke skrifveri uti samma anda , och är just derigenom rättvisare och fullkomligare, då det icke är den döda bokstafven , eller en forntida dom , sorn fäller utslaget , utan det i de flesta fall är öfverlemnadt åt Domaren , att efter målets pröfning tillämpa Lagen i likstämmighet med dess anda. Hittills har också i vårt land funnits en stark driffjäder, att göra våra domare in-: sigtsfulla och oväldige , den nemligen , att deras åtgärder dragas under Konungens ögon % som kan befordra och belöna dem efter af honom sjelf befundna förtjenster. Intet beskydd eller förföljelse af ett gynnande eller ogunstigt partie i de Högre Domstolarne hafva väre Underdomare hittills behöft äga eller frukta. Vägen till Konungen står dem ännu öppen, till en Konung , med förmåga äfven i Juridisk väg både att skydda och att bestraffa. Men hurudant skulle ater förhållandet blifva 3 om Kon - Dea 5 September f /», 215 nungen undandrog sig den rätt, han nu äger 3 att omedelbart bevaka Lagskipningen.
''Den af Herr Riddarehem-Secreterare»» Zilverstolps föreflagne Lagoch Hushällnings Beredning, är ger>o»,r sjclfma Förflaget, och de i desi 4 Pun.ter gifna förestrif ter, till sitt ändamål och sill besatt'ing, sä noga bestämd? och till sin mcrkningskrcts sä gränsad och inskränkt att det icke för mig ar mchttigt inse, i hwad mäl, och pä hway sätt, en sä beskaffad Inrättning kan gifwa nägon anledning till farhäga för misibruk, och för wädliga följder. Men deremot har hoS mig denne Riksdag och ett ärs wida - Z10 Den ir April. widare erfarenhet stadgat, an mera öfwertygclfe än jag förut hade om nyttan och nödwändigheten deraf. Att ätffillige af wara nuwarande Lagar och Författningar hafwa betydliga fel och brister, har af alla som med riägon erfarenhet följt dem, lange warit erkändt och be^ klagat. Man finner latt ivid granskandet hur de ofta, utan öfwerwägande af allmänna ratts grunder, utan tillr'ächel!g kann dom af det särffildta ämnet, utan allmän vfwcrsigt af det helas behof, endast under smärre inskränkte afgifter, stundom med cnstildta Jntcrcsten, förhastadt och lika fclagtigt till redaction som till sak, blifwit widtag» ne och utfärdade. Och deraf har följt dels en ojemn rattrvisans fördelande Medborgare emellan, dels betydliga hinder (Mot den allmänna och cnstildta walmägans förkofran. Kan det wara likgiltigt om ett sadaut förhallan-' de äfwen framdeles fortfarOch förändras det Mone hädanefter an hittills af sig sjclfwe. Uti hwilkcn nästan total och beklagelig brist äro wi ej äfwen af alla säkra statistiska uplysningar om Landet, äfwen i de wigtigaste oH angelägnaste delar.
Vid denna tid inträffade fadren, Dom Ignazio, från San Paolo. Man erböd honom främsta rummet i Senaten, men han emottog det icke. Just derigenom steg hans anseende, och Brasilien erkände honom för den mäktigaste i hela landet; hvaremot Regentens popularitet med hvarje dag mer och mer sjönk, utan att han sjelf visste hvarföre. Tidningarne berättade, att vid den åldrige Patriotens inträde i palatset, hade Infantinnan Leopoldina, med sin treåriga dotter, Maria da Gloria, vid handen, mött den gamle och, i det hon upplyftat barnet på hans arm, utlåtit sig: ”Beskydda denna värnlösa: hon är landets barn, liksom ni, och behöfver eder tjenst; Brasilien och min gemål taga era insigter och er fosterlandskärlek i anspråk.” Öfver Dom Pedros deltagande i alla dessa rörelser hvilar ännu en djup slöja. I sina bref till sin fader hade han framställt sitt qvarblifvande och sitt öfriga beteende såsom ett verk dels af tvång, dels af statsklokhet, och blef af honom äfven trodd. Detsamma står att läsa i många samtida eller kort derefter utkomna skildringar; men många funnos dock, som ansågo allt detta såsom en mellan honom och patrioternes anförare öfverenskommen plan, hvarigenom Infanten skulle synas blifva tvungen till hvad han sjelf gerna önskade. I fall allt detta och hvad sedermera hände verkligen var en följd af hemliga ränker å dennes sida, så påskyndades fullbordandet af hans yttersta önskningar genom ett beslut af de portugisiske Cortes, som ovilkorligt befallte Infanten genast återresa, förklarade hans alla föregående åtgärder för ogilltiga, upphäfde alla högre myndigheter och inmante alla ministrar i häkte, som afstyrkt prinsens afresa. Då upphof sig ett allmänt rop om landets politiska oberoende; alla partier syntes hafva glömt sin tvedrägt; i Pernambuco utropades Dom Pedro först till Regent, och detta föredöme följdes snart af hela landet, hvars enthusiasm för honom återigen med dubbel styrka upplifvades. Kort derefter utgaf Prinsen-Regenten ett manifest, hvaruti Brasilien förklarade sig för ett eget sjelfständigt rike.
En omständighet, som äfven torde böra tagas i betraktande, är, huruvida icke räntan för Riksbanken och andra banker möjligen under innevarande Riksdag skulle kunna för vissa fall frigifvas. Detta är dock en ganska ömtålig fråga, då vi redan under denna Riksdag förkastat frågan om räntans frigifvande, hvilket kanske mången nu ångrar; i detta nu förbjuda oss således våra former att återkomma till densamma i sin helhet, men det torde vara möjligt alt exceptionella förhållanden skulle under denna Riksdag kunna leda till frågans partiska uptagande ånyo. Jag framlägger denna tanke till sakkunniga mäns ompröfvande, ty det torde vara af vigt att så skedde, emedan eljest silfret blefve ytterst svårt att bibehålla, allraheldst då andra banker höjt sin diskont till 8 proc. Efter denna digression och de vidlyftiga anmärkmr som dels blifvit dels förmodligen framdeles blifva afgifne, skall jag i afs:de på de mera speciela anmärkmne' mot förevtde Betänk, fatta mig helt kort. Dessa anmärknir äro isynnerhet formela. Jag tror att StatsUtsk., hvars välmening jag erkänner, skulle hafva handlat bättre om Utsk. icke sammanblandat sådana frågor som gerna kunnat behandlas särskildt. 1 detta Betänk, äro nemi. hopblandade frågan om sättet för utlåningar från Riksg:sKont. hvilken innehålles i den 7:de punkten, och hvarom utan tvifvel R. St:r ega att ensamt besluta samt några andra frågor om hvilka icke, enligt mitt förmenande, på sätt StatsUtsk. antagit, det tillhör R. St:r ensamt att besluta. Föregående talare har redan gjort anmärkn. mot slutet af detta Betänk., hvilket lyder så: »På det att de beslut och sladganden som i anledn. af StalsUtslcs nu gjorda framställning varda utaf R.
har utkommit 1881 i Newyork ^Ulysses Grants militära lif från 1861 till 1865 » .landsman. Han förde mig till Craig Ellachie, en klippig höjd, som låg helt nära, och der, i Gaeliska dagar, det bål påtändes, som skulle varsko clanen Grant om att krig var for handen. Clanens devis är än i dag ett brinnande berg, och dess stridsrop har i alla tider varit i » Stand fast Craig Ellachie ». En Grant måste vara orubblig som sjelfva klippan. Ungefar vid denna tid var jag näi * varande, då clanema samlades vid Broemar, som ligger midt inne uti Högländerna. Sonen till earlen af Fife var der i spetsen för clanen Duff; clanen Jar&lt;fgharson var " tillstädes med sin chef; hertigen af Athole hade fört sina män tvärs öfver Grampian bergen, och hertiginnan, en strålande skön qvinna, hade följt med, ridande vid hans sida. Markisen af Huntley, earlen af Airlie samt lord Kilmarnock, alla voro de der, iklädda den hög-ländska drägten, och jag fann clanerna Duff, Gordon och Stewart-Murray lika redo som clanen Grant att räkna släktskap med en amerikansk president. De drucko hans välgång med högländska hedersbetygelser och förklarade, att den kloka skarpsyntheten, den fasta beslutsamheten och den uthärdande själskraften, som de hört honom ega, bärrörde alla från hans caledoniska ursprung. General Grants fader var född i Pennsvlvanien, men utvandrade tidigt till vestern och slog .sig slutligen ned uti Ohio. Han var känd som en intelligent och energisk man, som i all sin vandel bibehållit sitt namn utan fläck. Vid den tid, då Ulysses föddes, dref han en betydande handel med läder och egde flera garfverier. Hans inor härstammade också från Pennsylvanien.
Stals-UlskoUels Utlåtande N:o ISO. 7 Dessa Utskottets yttranden äro af Borgareoell Bonde-Stånden godkända, men afslagna utaf Ridderskapet och Adeln saint Preste-Ståndet. hvilka sednare Riks-Stånd, ined bifall till Kongl. Ma j:t.s nådiga Proposition i ämnet, beviljat dels ett anslag å 3,200 R:dr, att. användas till det af Kongl. Majit dermed afsedda ändamål, dels ock det anslag å 1,200 R:dr, sorn Kongl. Majit till beklädnadslijelp för ifrågavarande nya Under-officerare begärt. Efter hvad sålunda förekommit får Utskottet, för förstnämnda frågas afgörande genom votering, föreslå följande proposition: ”Den som godkänner Utskottets hemställan, att Rikets Ständer, utan att ingå i pröfning af det utaf Kongl. Majit framställda förslag om Under-officerares anställande vid Topografiska korpsen, måtte för nästkommande statsregleringsperiod till Kongl. Maj.ts disposition anvisa ett belopp af 3,200 Rdr årligen, att användas till aflöning åt den ökade arbetspersonal, sorn erfordras för det militära karteverkets skyndsammare utförande, — röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, hafva Rikets Ständer, i enlighet med Kongl. Majits nådiga Proposition, anvisat ett årligt anslag af 3,200 Rdr för anställande af 8 Underofficerare vid Topografiska korpsen.” I sammanhang härmed och då frågan om beviljandet af det särskilda beklädnadsanslag, Kongl. Majit för ofvanbemälda Under-officerare äskat, torde anses hafva förfallit i den händelse att.
Jag är åtminstone i fullkomlig saknad af ali kunskap om hvad Regeringen tänker i afseende å Uppfostringscommitteens förslag, och jag kan icke derpå grunda några åtgärder, förrän jag förvissat mig om hvad Styrelsen hyser för åsigter i frågan. StatsUtskts utlåt. N:o 88 återremitterades. Upplästes och lades på bordet nedannämnda betänk:n och utlåt:n från StatsUtskottet: Nro 118. om den af Utsk. förrättade granskning af Riksgäldscont. , f. d.
Den ig Juiri e. mk sin del inom årets slut, hos Directionen anmäler hvad härutinnan kan vara underlåtit, på det Directionen må * vara i tillfälle utfärda påminnelse om fullgörandet. 4 §• När större eller mindre Svarar mot 4 §. reparationer å Riddarhuset och dertill hörande byggnader skola företagas, låter Directionen genom erfarne Byggmästare och Handtverkare upprätta kostnadsförslag» som vid Directionens sammanträde granskas; men skulle serdeles betydliga reparationer å Riddarhuset vara nödige, bör arbetet i Tidningarne kungöras, och på Auction vid utsatt tid utbjudas, mot borgen för fullgörandet af den, som stadnar för minsta budet j varandes Directionen skyldig att undvika alla Extra utgifter, som icke för Riddarhuset äro oumgängelige och ej eller ingå i kostnader vid allmänna fröjdebetygelser i Hufvudstaden, efter sorn Riddarhuset är sedan dess upp - Den 19 fulii e, m. förande ansett såsom Locus Publicus, och på sådan grund fritaget från utgifter af denna egenskap. Likväl äger Directionen »tt härvid göra undantag vid de tillfällen , då till firande af märkvärdiga händelser andre Publiquehus och byggnader i Staden eclaireras, med fästadt noga afseende på all möjlig besparing i kostnaden. Hvarken RiddarhusSalen eller något inom Riddarhuset varande rum upplåtes hädanefter till begagnande af något sällskap eller någon Comité eller till Concenters uppförande, utom för Frimurare Barnhuset, hvars Direction erhållit Ridderskapets orh Adelns tillåtelse, att årligen å LångFredagen i RiddarhusSalen låta uppföra Concert, emot vilkor, att ersätta allt hvad som derigenom kan komma att skadas. Likväl må det ankomma pä Directionens pröfning, att vid något serskildt tillfälle göra undantag från detta allmänna stadgande. Den 19 Julii e, m. 383 5 §■
Då StatsUtsk. i denna fråga verkligen gått något ifrån den grundsats, som Utsk. i allmänhet antagit, nemi. att icke tillstyrka beviljande af anslag, hvarom Konungen icke funnit skäl att till Ständerne framställa propos., så anser jag, att R. o. Ad. icke eller bör gå längre än Utsk. Om af de professorer, som nu blifvit till löneförhöjning föreslagne, till ett antal af 15, 5 skulle åtnjuta något lägre lön än de öfrige 10, så är det ett förhållande, som inträffar vid de fleste läroverk. Desse 5 s. k. yngre professorer innehafva likväl enahanda löneförmåner, som tärarue vid Carolinska institutet i Stockholm, och äro således icke försatte i sämre eller lägre ställning än deras vederlikar i allmänhet. Jemför man dem med tjenstemannacorpsen, så finuer man, att de, i afseende på löneförmåner, äro i samma eathegori med statscommissarier och kammarråder, hvarföre jag för min del anser, att intill dess Konungen finner behofvet af löneförhöjning inträda, de ganska väl kunna åtnöja sig med nu innehafvande förmåner och villkor. Om dessa icke uppfylla allas önskningar, ja, icke uppfylla ens de behof som förefinnas, närman, på sätt Frih. Kramer ansett, bör öppna sitt hus för den studerande ungdomen, så är det ju derföre icke omöjligt att inkomsterne förslå, om man låter bli att öppna sitt hus, låter bli att föra ett lefnadssätt, som ej svarar mot tillgåugarne. Om R. St. bevilja ett ökadt löne-anslag till en del professorer vid universiteten, kan jag derföre ej finna billighet och rättvisa vara åsidosatta, om ej denna Ständernes välvilja sträcker sig till samtlige, såväl gamla som unga. Jag tillstyrker bifall till Utsk:s betänk, i denna punkt. Frih. von Krtemer: Ehuru jag icke godkänner den af Frih.