Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I betraktande häraf torde Utskottet icke behöfva vidare framställa nödvändigheten för Rikets Ständer, att under nuvarande förhållanden i förevarande vigtiga ämne ej fatta något för framtiden bindande beslut, utan förbehålla sig den närmare pröfning af frågan, som dessförinnan måste ega rum, men hvilken icke lärer kunna verkställas, förr än Kongl. Maj:t — om sådant finnes lämpligt — meddelat Rikets Ständer fullständigt förslag till de ifrågaställda befästningarnes utförande. På grund af hvad sålunda blifvit anfördt, hemställer alltså Utskottet, det Rikets Ständer måtte förklara sig icke finna skäl att bevilja det af Kongl. Maj:t till fortsättande af befästnings-arbetena vid Stockholm på landsidan för nästkommande statsregleringsperiod äskade anslag. Hvad härefter angår de af förutnämnde motionärer gjorde framställningar, dels att de medel, som ännu ej blifvit använde af anslaget för innevarande statsreglerings-pcriod, måtte till Statsverket indragas, och dels att den för ofvanherörda fästningsverk vid Skanstull exproprierade jord äfvensom inköpte materialier m. m. måtte försäljas, finner Utskottet, beträffande den sednare frågan, icke nödigt att Rikets Ständer derom särskildt besluta, enär det bör ankomma på regeringen att tillse, att såväl den exproprierade marken som de inköpta effekterna blifva på lämpligaste sätt använde, hvaremot, i fråga om det återstående kontanta beloppet af förra anslaget, Utskottet anser detta böra komma Statsverket till godo och således tillstyrker, att Rikets Ständer, i sammanhang med deras beslut i hufvudsak en, i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t behagade förordna om återlemnande till statskassan af den del utaf Bih. till B. St. Prot. 1859 Sf 1860. 4 Sami. 1 Afd. 29 Haft. 7 50 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 84. ifrågavarande vid förra riksdagen beviljade anslagsmedel, som icke blifvit för ändamålet använde.
Hade jag trodt, att man skulle vara så oförnöjd, och så behandla dem, genom hvilka man fått den stora allmosan, skulle jag ej hafva gifvit min röst dertill, och pluraliteten var så liten, att den kunnat vara af betydenhet. Men man behöfver erfarenhet, och jag skall af denna händelse taga undervisning alt vara sparsammare för Banken. Man har frågat, med hvad rätt Rikets Ständer taga från fadren, och gifva åt barnen ? Jag frågar, med hvad rätt raan vill föreskrifva den, som ger af barmhertighet, åt hvem han skall utdela allmosan. Herr Adlerstam borde med tack - Den 28 December e. in. samhet emottaga hvad lian får, och hvarken besvära sig öfver sättet eller beloppet. Jag kan ej medgifva, att man i frikostighet går längre än Utskottet föreslagit, och får på förhand begära votering, hvarvid Utskottets Utlåtande bör blifva Ja-proposition. Herr Uggla: Den siste Talaren har gifvit sig tillkänna såsom Fullmägtig i Banken, och den yngste deribland. Han har talat såsom sådan; men likväl sagt något, som jag ej kan erkänna, att nemligen Banken, i detta fall gifver en nådegåfva. Derom är icke frågan, utan om en sådan författningarnes felaktighet, att Domaren ej kunnat annat än fälla. Således är det icke en nådegåfva man begär, utan man vädjar till Rikets Ständers rättskänsla, huruvida den lidande skall få upprättelse för den förlust han gjort genom en lag, som Rikets Ständer stiftat. Alltså försvinner den definitionen på saken. Det vill säga att i stället för en nådefråga, blir det en rättsfråga, och att vi, om icke just såsom Domare, likväl i alla fall kunna lemna Herr Adlerstam upprättelse, och säga, att han blifvit lidande till följd af brist i författningarne, och således bör erhålla ersättning. Jag kan ej frångå hvad jag nu och förra gången proponerat, att nemligen Herr Adlerstam måtte få den ersättning, som öfverensstämmer med vår rättskänsla och den princip man bör följa.
Då hon går o m k r i n g m e d brickorna o c h serverar kommerserådets gäster, följes h o n af de unga männens beundrande blickar. H o n känner sig då nöjd, höjer ö g o n l o c k e n för att visa, att äfven h o n har ö g o n s o m duga, fast h o n är en simpel tjänarinna o c h fröken Gärda ur puppan utvecklats till en d a m af värld. — Mången gör jämförelser mellan dessa flickor. Den ena är m ö r k, ståtlig o c h lockande s o m natten, den andra ljus s o m dagen, ö p p e n, oskuldsfull, men också strålande skön. Det är den röda o c h den hvita rosen, framsprungna ur skilda rötter, men af odlaren vårdade i bredd, A r förgå. Gärda, nu en lycklig hustru i eget hem, är m e d sin man o c h lilla dotter på julb e s ö k h o s föräldrarna. Julljusen tändas. Julefrid hägnar det lyckliga h e m m e t. Lillans glada upptåg kring granen leda Gärdas tankar tillbaka till egna barndomsdagar. Då var det två par glada flickögon, s o m återkastade glansen från ljusen, det ena paret mörka, det andra ljusa. Då var det två jublande flickungar, s o m lekte nappatag m e d bror A x e l. Nu var d e n ena borta. H v a r? Ute i världsvimlet hade h o n snart försvunnit ur vännernas synkrets. Onda rykten h a d e gått, m e n ingenting hade man m e d säkerhet fått reda på o m hennes ö d e n. H a d e h o n af sin lust efter frihet dragits ner i djupet, eller hade väl en starkare hand räckts h e n n e till räddning, då det gått utför b r a n t e n? Också kommerserådinnan har gjort sina iakttagelser o c h funnit, att dåligt sällskap ingjutit tankar i A n n i s själ, dem h o n fåfängt m e d sitt inflytande försökt motarbeta. Lycklig i det närvarande, g l ö m m e r Gärda snart igen dessa sorgsna tankar.
Och hvad blir väl följden, om inbetalningen uteblifver? Hypotheksföreningarnas försättande i concurstillstånd skulle medföra samma tillstånd för största delen af delägarne, och sålunda hela provinser indragas i sådan olycka. Samma förhållande gäller i afseende på grunderna för meddelande af ereditiv till inrättande af privatbanker. Nyttan af hypotheksföreningar och privatbanker eller enskilda disconter, då de, bildade på enskildas tillgångar, aro oberoende af statscassan eller statsbanken i länder, der sådana finnes, är obestridlig; men att, på grund af lemnad credit i statsbanken, inleda enskilda uti sådana föreningar, då de icke kunna försäkras emot möjligheten af en ögonblicklig indragning af den lemnade erediten, synes mig lika sä påtagfigen skadligt och rent af vådligt, i den mån många låta sig af de påräknade fördelarna förledas att ingå i sådana föreningar och der pantsätta sin förmögenhet. Det är icke här stället att ingå uti en fullständig analys af förslagen till dessa föreningar; men deras inblandning i creditväg med Banken har, i förening roed Bankens öfriga functioner i låneväg, förmått R. o. Ad:s pluralitet att uti beslutet vid 25:te punkten ålägga Bancostyrelsen att i sista rummet, och sedan andra utvägar blifvit begagnade, äfven uppsäga Riksg.contrs ereditiv, då Bankens egen ställning sådant fordrar. En sådan åtgärd lärer omöjligen kunna öfverlemna* i händerna pä 12 af Landets Styrelse oberoende medborgare, så framt man icke vill öfverlemna till dessas skön att inställa Styran de-magtens funetioner och dymedelst bereda samhällets upplösning. Älla dessa beslut, hvarigenom Bancostyrelsen tillerkänts en hittills ohörd magt, äro så mycket me - Den 4 A ngu s ti f. m. 81 mera oförmodade inom ett land, der den styrande Konungen icke ens under de tider, då han styrt enväldigt, ägt en sådan magt, enär Banken jemväl då förvaltats under den för densamma fastställda lag, utan någon Kouungens inblandning. De missbruk, som tid efter annan uti Bankens förvaltning sig insmugit derigenom, att R.
väft en hel linnevaf för att vinna ett vad och kunna köpa sig en svarfstol, viinder juridiken ryggen, ehuru lian redan tagit sina examina, men ej lyckas erhålla n %gon plats, ocli blir landtbrukare pk en nyodling. Vi beklaga blott, att alla unga jurister, som kanske önskade göra på sarnina sätt, ej ha en onkel, som försträcka dem räntefria lan, ty på nyodlingar skär man ej guld med täljknifvar. Hjart, soni också uppgifvit sin studentexamen och ej bryr sig om att genom sina studier blifva %familjens stolthet; o, blir Göstas lyckliga maka. Ädlare ii11 kostliga perlor. Berattelse af Mvms Mackamess. Ofversättning från engelskan. Pris 2 kr. Böcker, som särskildt äro afsedda för unga .flickor, äro vanligen öfversatta från engelskan. Jämte allt det goda, som finnes på detta språk, finnes des en uppsjö på intetsägande och långtrågiga böcker, 284 som skulle vara tämligen oskadliga, om man ej sökte inbilla unga, flickor, att detta ar den andliga föda, som passar dem bäst till ombyte med ledasningen eller d % denna är undanstökad. Låt oss se till hvad, Ädlare an kostliga perlon, som ar n: o 27 i biblioteket ~ L ä s - ning för unga flickor~, innehåller. Vi behöfva blott slå upp boken för att se, att dennästan uteslutande innehåller samtal, och att dessa företrädesvis röra sig om förälskelser och förlofningar, eller om de svårigheter, som uppsta, därigenom att, de ratta, ej genast f&amp; hvarandra. För att bryta enformigheten förekomma också &amp; ra hemska kapitel om ett bortröfvadt barn o. d. Besattelsens tre hjaltinnor äro alla förälskade i hjalten, Cecil Wentwoi * th. Xina, huf vudhjaltinnan, är en i allo förträfflig ung flicka, som likväl, innan hon träffar Cecil, gifvit sitt hjärta ht styckets ~mauvais sujeb, som för dåliga affärer måste lämna sitt fädernesland.
Å ena sidan har man nemligen bestridt riktigheten af den princip, som legat till» grund för Utskottets tillstyrkande, att ofvanberörde Kongl, förordning ej måtte hafva inflytande på makars rättigheter i de äktenskap, som blifvit ingångna innan denna författning blef till efterlefnad kungjord; hvaremot man åden andra, godkänt principen, men funnit densamma böra gifvas en vidsträcktare tillämpning än Utskottets förslag innefattar. Till stöd för förra åsiyten har hufvudsakligen blifvit anfördt: att då man icke utan ett förnekande af äktenskapets högre betydelse, som ej står tillsammans med enskilda ekonomiska beräkningar, kan anse detsamma såsom ett emellan makarne afslutadt kontrakt, det skäl Utskottet hemtat från ett dylikt antagande således förfaller; — att den i alla lagar, med samma ursprung som Sveriges, antagna grundsats det makarnes egendom utgör en familjens samfällighet, hvartill hvarje medlem blott har en presumtiv rätt, den der törst inträder vid samfällighetens upplösning och följaktligen måste bestämmas efter de lagar, som då gälla till efterrättelse, så mycket mindre kan anses frånträdd i 1734 års lag, som, hvad giftorätten angår, denna rätt, efter berörde lag, af hvarjehanda anledningar kunnat under äktenskapet förändras, såsom om bonde flyttat till stad, eller borgare till landet eller om ofrälse person upphöjts i adeligt stånd, hvilket tydligen skall ådagalägga att giftorätten blifvit gjord beroende af förhållanderna vid boets delning och ej af Bih. till R. St.
Dertill skulle dock Athanasios visst aldrig förmå sig, om än han icke tvekar att gömma sig i filosofmantel och låta skägget vexa. Mannen är utan tvifvel en filosof, en af de hundiske, att döma af den grofva manteln. Men nu beträffande den märkvärdiga konsten, så ... – Är hon för dig alldeles öfverflödig, anmärkte agenten skrattande, – ty bara du ej glömmer att taga halsen med dig, när du går ut, så är du tillräckligt oigenkänlig. Ha ha ha! Förlåt mig! Jag vill icke såra dig. När man af naturen är qvick, så komma sådane infall af sig sjelfva. Vi öfvergifva de begge samtalande, presten och den hemlige Athanasianen, samt återvända till filosofens hus. Men denna gång stanna vi ej i aulan, der vi lemnade den mystiske främlingen, utan fortsätta vår väg till fruntimmersgården. Likasom aulan, omgafs denna af joniska pelare, som buro en med bildstoder smyckad altan, till hvilken man utträdde från öfra våningen. Oafsedt vissa mellanrum för fri förbindelse, var altanen uppfylld med praktvexter och öfverdragen med ett fint, från gården omärkligt nät, inom hvilket fladdrade sångfåglar och andra, på hvilkas metallglänsande fjädrar naturen hade slösat sina bjertaste färger. Marken eller rättare golfvet – ty dessa gårdar voro under årets flesta månader boningsrum med himmelen till tak – var rutformigt belagdt med svarta och hvitgula stenar, utom i midten, som betäcktes af en gräsmatta, öfver hvilken den förutnämnda springbrunnen kastade sina strålar i en marmorbassin. I granskapet af denne finna vi Krysanteus’ dotter Hermione och några på besök hos henne varande väninnor. Aftonen är vacker. Himmelen hvälfver hög och skyfri öfver denna täcka, från stadsbullret afskiljda plats, der blommor dofta och fågelsång blandas med sorlet af kaskader. Solen skiner ännu på den östra pelarraden och vattenkonstens högsta krökning: värmen är sådan, att svalkan i springbrunnens grannskap behagar, utan att man åtrår den fulla skugga, som den vestra pelargången erbjuder.
Då nu å andra sidan ännu inga sådana förhållanden uppstått med privat-bankerna, att någon farhåga för deras fortfarande soliditet är berättigad, kan jag icke finna annat än att det förev:de förslaget erbjuder större säkerhet, än som finnes under Sedan öfverläggningén förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att derunder hade blifvit yrkadt dels'bifall till (Jtskrts förev:de hemställan oförändrad och dels bifall dertill med den förändring, att, i stället för orden »bankinrättningar, sorn K. M. oktrojerat, äfvensom af deras direktioner behörigen bemyndigade kontor», infördes orden »behörigen oktrojerade filial-bauker.» 148 Den 14 Januari f. m. Härefler framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Ulsk:ts hemställan ulan förändring och sedermera propos. på bifall lill densamma med förrberörde förändring, hvilka bada propos:r med blandade ja och nej besvarades; hvarefter och sedan förnyad propos. på bifall lill merberörde hemställan utan förändring blifvit framställd, samt med starka ja jemte många nej besvarad. Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig nu hafva lunnit ja öfvervägande. Efter det votering blifvit begärd, uppsattes och justerades följ:de voter:s-propos.: »Den som bifaller Sfats-Utsk:ts uti sednare delen af 10:de punkten i Utlåtit N:o 21 gjorda hemställan, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner nej, bifaller R. o. Ad. berörde hemställan med den förändring, att, i stället för orden »hankinrättningar, som K. M. oklrojerat, äfvensom af deras direktioner behörigen bemyndigade kontor,» införas orden »behörigen oktrojerade filialbanker.» Sedermera företogs voteringen och befunnos vid dess slut rösterna halva utfallit sålunda: Ja—45. Nej—41.
Emellertid är staden nästan helt och hållet åter bebyggd med vackra och väl underhållna hus, för det mesta af träd, äfvensom planeringen af torg, gator och allmänna plaiser, i öfverensstämmelse med nya regleringen, fortgått med oafbruten drill, så att staden nu företer ett ganska prydligt yttre, med rymliga torg och öppna platser samt reguliera och till en del ovanligt breda gator. 37 Under detta qvinqvennium hafva Borås stads fabriker blifvit tillökade med tvänne garfverier på engelska sättet och ett kattunstryckeri. d) Ulricehamn. Har vackert läge vid sjön Asunden, ej långt från stället, hvarest den gamla staden Bogesund varit belägen. I anseende till donationens uråldrighet saknas all upplysning om hemmantalet på den jord, staden nu innehar; varande den dock i sednare tider ansedd svara emot 5 mantal, och utgöres den af 64 tunnland 14 kappland öppen åkerjord, 410 tunnland 8 kappland ängsmark och 1,115 tunnland 8 kappland skogsoch betesmark. Lika med Borås idkar Ulricehamn en vidsträckt rese-och gårdfarihandel, som äfven utgör egentliga grunden för stadens bestånd, i öfrigt beroende af vanlig stadsmanna-handel samt fabriker och handtverkerier, jemte något jordbruk. Inom staden tillverkas med utmärkt färdighet en mängd hus väfnader, hvilka, jemte dervarande bomullsoch ylle-fabrikers tillverkningar samt på landet särskildt uppköpta betydliga partier inhemska varor af dylik beskaffenhet, vinna afsättning genom reseoch gårdfari-handeln. Stadens öfriga handel är mindre betydlig och handtverksrörelsen ringa samt jordbruket, som annars med omsorg skötes, ej heller af särdeles mycken betydenhet. Tillförseln af spanmål, egentligen från Skaraborgs län, och af viktualier från den staden kringliggande landsort är mer än tillräckligt svarande emot behofvet för staden; dock tryter det oaktadt icke afnämare, emedan stor del af invånarne inom de tillgränsande häraderne, som hafva rättighet till gårdfarihandel och den utöfva, årligen köpa spanmål.
Sådane männers drott, Stridpröfvade kämpars, drap du, o Tyndareus' Dotter, din egen gemål, vanartade qvinna! Thy skola de himmelske dig en gång Nedsända till underjorden, och jag Skall se ur den blödande strupen Med svärd utgjutet, ditt blod. GUBBEN. Hvar är hon, hvar min unga, vördnadsvärda fru, Agamemnons dotter, som jag fordom fostrade? Hur brant är ej uppgången hit till hennes hus, För sammankrumpen gammal man, att trampa på! Till sina vänner måste man dock, tänja ut Refbenen ömsesids och krökta knäets veck. Ack, dotter min, jag ser du nyss hemkommen är, Jag skyndat hit, att bringa dig ett litet lamm, Som jag ur hjordarna åt dig utplockade, Och blomsterkransar, jemte ostar, som jag valt; Dessutom ock en gammal skatt ur källaren, Till doften ljuflig, njugg, men kostelig likväl, Att blanda ut en skål med krukans svaga dryck Man bringe detta till de fremmande, du fått, Men jag med fliken af min kappa ögonen, Dän tårar välla, torka vill emellertid. ELEKTRA. Hvad är, du gamle, som ditt öga fuktigt gör? Du minns kanske min ofärd, sedan fordomtid? Kanske Orestes' usla landsflykt smärtar dig? Kanske min fader, som du förr i famnen bar, Och gagnlöst fostrade för dig och vännerna? GUBBEN. Visst gagnlöst! nu jag dock ej kunde hejda mig. Ty då af händelse jag lände till hans graf, I ensamheten föll jag ned derpå, och gret, Och öppnande på legeln, offergjöt derur, Och myrtenqvisrtar ställde kring på kumlets rand På sjelfva bålet såg jag då svartulligt får, Nyss slagtadt, och ej längese'n utgjutet blod, Och blonde hårets lockar såg jag, skördade, Samt undrade, min dotter, ho bland menniskor Tordts grafven nalkas; det ej en Argeier var. Men kanske kom din broder hem i hemlighet, Och hyllade dervid sin faders olycksgraf.
Propos. afgifvit 12 olika persedlar, hvilka borde såsom lmfvudräntepersedlar anses, och dessa persedlar äro till deras belopp efter medium af de föregule 20 årens markegång uptagna af föredragande Departrts-Chefen. Jag ber specielt här få nämna, alt af de artiklar, som uti afgifna circulärer till länen blifvit föreslagne såsom lmfvudräntepersedlar finnes t. ex. för Upsala län i Depart:ts-Chefens anförande förslagsvis uptaget att bibehållas Spanmål R:dr 189,015: 24. 6. Smör » 5,731: 29. 10. Hö » 11,131: 30. 7. Dagsverken » 30,557: 14. 7. Hvaremot skulle komma att såsom ständig penniugeränta utgå, dels beloppet af gamla penningeräntan 10,381: 26. Maj f. m. hviken sednare summa ungefär motsvarar 4^ proc. af hela ränteheloppet. På samma sätt finnes uti de dessa circulär åtföljande förteckningar för hvarje serskildt län upgift pä hvad, som bör vara hufvudpersedel för länet. Jemför man nu dessa för länen upgjorda beräkningar, så visar sig att deras sammanlagda summor öfverensstämma med den sammanlagda summa, som finnes i K. M:s Nåd. Propos. uptagen. Mig synes således, att derest man vill se saken ur sin rätta synpunkt, derest man icke med advokatorisk spetsfundighet söker bortresonnera, hvad som är tydligt och klart, så kau icke något tvifvel upstå om hvad som bör såsom hufvudpersedel antagas. Man har klandrat, att Utsk. föreslagit förändringar i detta hänseende. Med undantag af den i afseende på dagsverksräntor, så äro alla öfriga förändringar föreslagna af deputerade och så som de deputerade funnit den för länen ändamålsenligast. Dertill kommer att den Utsk:s-afdelning, som haft frågans första behandling sig anförtrodd i detta hänseende, sökt att med största möjliga samvetsgrannhet tillvägagå.
Barthelemy, Rio Janeiro och Alexandria, hvarefter paketfarter kunde inrättas på Söderhafvet och till Batavia genom den kanal, som komme att gräfvas öfver Panama-näset: och borde vid organiserandet af omförmälde paketfart, iakttagas följande hufvudgrunder: att byggandet, utrustande, befraktning af paketfartygen, m. m., öfverlemnades till sådana enskilda bolag, som kunde bilda sig för att utföra och i verket sätta berörde paketfart antingen för en linea serskildt eller för alla samfäldt; att staten åtminstone under tio år gåfve ett årligt bidrag för hvarje paket-fartyg, beräknadt för de första 3 åren till 8,000 Rdr och för de sednare till 6,000 Rdr årligen ; alt fartygen i fredstid bemannades med flottans personal och fördes af dess befäl, samt att fartygen så inrättades, att de i krig kunde bära ett någorlunda effektivt artilleri; anseende motionären följande antal pakeifartyg för ändamålet erfordras, nemligen 6 st:n till hvardera Städerna Newyork, St. Barthelemy och Alexandria, samt 4 stycken till Rio Janeiro. Ofvanberörde motion, hvilken Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet ansett sig böra behandla gemensamt med Stats-Utskottet, hafva Utskotten tagit i öfvervägande; och ehuru Utskotten icke vilja förneka, att inrättandet af en så beskaffad paketfart, som motionären föreslagit, skulle kunna i flera hänseenden bidraga till en ökad kommunikation med de platser, för hvilka paketfarten kunde afses, och till afsättningen af åtskilliga inhemska produkter och slöjdealster, hafva Utskotten dock i det outredda skick, hvaruti fia I gan sig tor närvarande befinner både i afseende på beräkningen af de varuqvantiteter, sorn för en eller annan af de föreslagna paketlinierna kunde finnas att utskeppa, och beträffande allmänhetens benägenhet att inlåta sig i sådana företag, som de ifrågasatta, ansett sig icke Slatssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Utlåtande, N:o 40. 3 böra understödja motionärens omförmälde förslag. Så beskaffade företag, som de, hvarom motionären väckt fråga, tro
Domkyrka åtgått ej allenast dess under en: lång tid hopsparda tillgångar, utan ock serskildt låntagne 20,000 R:dr B:co, hvarförutan: ett statslån å 40,000 R:dr vore begärdt; men att kyrkan för närvarande dock. ej egde i årlig inkomst mera än 33 tunnor 1 3/4. kappe korn; hänvisande motionären för öfrigt till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets utlåtande i frågan vid sista Riksdag; och hafva Herr Professoren Grafström, samt Hery Prosten Säiye uti Herr Prosten Sidners motion sig förenat; ltos Vallod. Borgare-Ståndet af Herr Boberg> sorn påyrkat, att'Hernö?- sands Stift måtte få disponera ofvanberörde 124 tunnor spanmål, hvilket motionären ansett desto mera billigt, som bland de skäl, hvilka skola legat till grund för Kongl. Majrts afslag å de framställda samt af Rikets Ständer understödda, anspråken uti denna fråga, varit hufvudsakligen det, att; Upsala Domkyrka hittills tarfvat betydliga reparationer, men hvilket skäl, sedan dessa? reparationer nu mera torde hafva för sig gått, icke längre kunde åberopas; och har, vid föredragning af denna motion, Herr Gillberg anfört, att Upsala Domkyrka säkerligen skulle afstå från ifrågavarande Domkyrko-tunnor, derest Rikets Ständer ville bevilja ett årligt anslag, motsvarande värdet af samma tunnor; samt hos Hederv. Bonde-Ståndet af Riksdags-fullmägtige Nils Strind lund och G. F. Huss från Wester-Norrlands Län, af hvilka dem förre, på grund af Rikets Ständers, vid frenne föregående Riksdagar, meddeläufebeslut och såsom med billighet och rättvisa? öfverensstämmande, yrkat, att omförmälde tionde-spanmål mätte tillkomma Hernösands Domkyrka, samt, till ytterligare skäl derför åberopat det förhållande, att. ”då Carlstads Stift skiljdes’ från Götheborgs och Gottlands från Linköpings Stift, de frånskiljda Stiftens Domkyrkor alltid fått uppbära? de