Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I Sollentuna Fögderi, som utgöres af 4^0tö mantal, bruka ägarne sjelfve 167 g i mantal; boställen äro 3o-S| mantal, samt åt arrendatorer och landtbonde!- upplåtne 20211 mantal. I Långhundra fögderi, bestående al' 75mantal, bruka ägarne sjelfve 38i?3g mantal; 43| mantal äro boställen och 327 mantal åt brukare upplåtne. 1 Frösåkers fögderi, bestående af 570T mantal, brukas 33o mantal af ägarne sjelfve, af Embetsoch Tjenstemän innehafvas såsom boställen 24{| mantal och 2i5 mantal af arrendatorer och brukare. I Lyhundra Fögderi innehållande 720^ mantal, brukas 4^92 af ägare, boställen 421 mantal och åt arrendatorer och brukare upplåtne i88| mantal. 23 I Åkers fögderi, beslående af 572A mantal, innehafvas 3611 mantal af ägarne sjelfve, i5^ äro boställen och ig5 äro upplåtne åt brukare och arrendatorer. I Sotholms fögderi, som innefattar 377? mantal, bruka ägarne sjelfve 171? mantal, 6 mantal äro boställen, 200 mantal åt andra personer upplåtne. I Svartlösa fögderi, bestående af 400iä mantal, brukas 179/5 mantal af ägarne, 17?! äro boställen och 203/5 innehafde af arrendatorer och brukare. I Färentuna fögderi, som beslår af 1 y5i mantal, bruka ägarne sjelfva joi| mantal; boställen äro 3i mantal, och åt brukare och arrendatorer upplåtne 90 mantal.
St:s underd. skrifvelse!- till K. M., nemligen: ]V:o 22, i anledn. af gjord ansökning om nedsättning i arrendet af hemmanet iNeder-Jei fva N:o 2; JN:o 23, nng:de f. d. Arrendatorn af Rinkeby hemman i Stockholms län, Kamererare!! fl. H. Krutmeyers ansökning 0111 befrielse från skyldighet alt ersätta den genom hemmanens sed nate utarrendet ing Kronan tillskyndade förlust; N:o 24, ang:de tillåtelse för sällskapet till vexelutidervisningens befrämjande, att bibehålla den åt normalskolan upplåtna Mariae f. d bränneri-byggnad; N:o i5, ang:de anslag af allmänna medel till cathedralskolan i Lund, i stället för dertill anvisade 1047 tunnor klockare-h elgon sky I ds-koin ; N:o 26, ang:de öfverlåtande till Malmö faltigarbetsinrättning af Kronans rätt till ett derstädes fallet danarf; N:o 27, ang:de väckt fråga om arfvode!) åt rådhusrätterna lör behandlingen af tullmål; JN:o 28, i anledn. af Majoren H. E. von Konows ansökan om åtnjutande af pension; N:o 2g, ang:de beräkningen af tractamenten till städernas magist 1 atspersoner oell borgare vid syner och andra förrättningar för Kronans läkning; N:o 3o, ang:de Lagmannen J. Wulffs ansökning om rättighet att vid afskedstagandet erhålla pension till fulla beloppet af innehafvande lön; N:o 31, ang:de ändring och förklaring i 2 och 3 §§:na af 12 cap. Rättegångs-balken; N:o 32, om indragning af vexelcontrolleurs-befattningarna. Hr Danckwardt, Carl, uppläste följande: Högled. StatsUtsk. har i dess betänk. N:o 108 förmält, att K.
"Verktyg för fabriker, handtverk och jordbruk, ej specificerade R:dr 100 r:mt 5 R:dr”; b) att artiklarne liar, sky/lar, skaror och spadar, hvilka nu äro i noter under linien upptagna med hänvisning till ”jern: manufakturoch handtverkssmide, ej specificeradt’’, måtte, ehvad de äro försedda med skaft eller ej, likasom yxor, i larifen uppföras till behandling såsom verktyg”; c) att till enahanda tullbehandling mätte hänvisas skräddaresaxar samt trädgårdsoch ullsaxar, nu till särskildt drygare afgift upptagna; d) alt till afhjelpande af den oegentlighet, som nu mötte derigenom, att de för sågblad och sågbladsämnen bestämda tullsatser möjligen kunde i verkligheten öfverstiga hvad sorn belöper för sagar, försedda med skaft, hvilka redan vore till ”verktyg” hänförda, alla dessa effekter mätte till sistnämnde taxerubrik hänvisas; e) att likaledes murareoch målareborstar, om hvilkas hänförlighet antingen till ”borstbindare-arbeten’’ eller till särskildt i taxan upptagna ”penslar”, tvekan hittills förekommit, måtte, äfvensom penslarne, till ”verktyg” hänföras: f) att den under tulllaxerubriken "redskap och maskinerier” vid sednaste riksdag införda ofvanberörda anmärkning, måtte alldeles uteslutas; samt g) att nyssnämnde rubrik således måtte, utan inskränkning, erhålla följande lydelse: ’’Redskap och maskinerier eller delar deraf, ej specificerade, till begagnande vid fabriker, eller handtverk eller för jordbruket fria" Rikets Ständer, som godkänt det af embetsverken framställda förslag till redaktion af taxerubriken ”verktyg” och hänvisning lill nämnda rubrik af här ofvan uppräknade artiklar, hafva, med biträdande i öfrigt jemväl af embetsverkens förslag angående rubriken ”redskap och maskinerier”, ansett att, i likhet med hvad vid fjedrar blifvit bestämdt, till nämnda rubrik bör näst efter ”jordbruket” tilläggas orden : samt för jernvägarnes behof.” Expeditions-Utskottets Förslag till anderd.
Då Eder Kongl. Maj:t genom särskilde Nådige Resolutioner behagat tillägga åtsjkillige dels Stämpelbare men i Diskont-Reglementet ej upptagne och dels ostämpel bäre Tillverkningar Biskontxättj samt Riksens Ständer uti sitt här ofvan upp - 68® Underdåniga Skrif vestr'. gjorda Öfverslag intagit sådane till beräknande af lika Lån-andél , sorn öfrige enligt Reglementet lånberättigade tillverkningar, hafva Riksens Ständer, öfvertygade att Eder Kongl. Maj: i sin vishet bäst inser hvilka för Landet medföra storsta nyttan och sålunda böra. understödjas, redan funnit sådane af Eder Kongl. Maj:t lill Lån berättigade Fabriks-tillverkningar, fastän ostämpelbara, böra orubbadt dervid förblifva och således erkänt vigten af hvad Eder Kongl. Maj:t på berörda sätt framställt ; Men, enär uti åberopade Fiådiga Proposition bland öfrige till Lån oberättigade endast Glas-tillverkningen är bestämdt uppgifven och till understöds erhållande anmäld , hafva Riksens Ständer ansett sig icke böra utsträcka sin granskning till andre tillverkningar och förädlingar, än den sålunda uppgifne Glastillverkningen. T afseende på Glastillverkningen inse Riksens Ständer, lika med Eder Kongl. Majit, densamma vara af mycken nytta, såsom förenande de bägge vilkoren att hufvudsakligast begagna inhemska råämnen och lemna en allmänt brukad och behöflig vara, hvarför ock det är Riksens Ständers öfvertygelse och önskan , att den bör uppmuntras och understödjas.
Ståndspersonerna visar sig således en förminskning i det förra af 45 manoch 654 qvinnkön, oell ibland de sednare af 462 manoch 652 qvinnkön, men i alla öfriga Classerna och särdeles bland Allmogen tillökningen. 336 Riksens Ständers Då de förändringar Stånden och Folio Classerne tunna undergå utgöra ett ibland Tabell-Verkets vigtigaste föremål, har Cominissionen trott sig i underdånighet böra härhos bifoga en tipprättad jämnförelseTabell N:o XV *), sorn icke allenast styrker det nu uppgifna förhållandet emellan åren i8i5 och 1820, utan ock ådagalägger de förändringar Folk-Classerne under loppet af sist framflutna i5 år undergått, och således visar, att sedan år r8o5 har LäroStåndets personale förminskats med 262 personer, Ståndspersonernes med 434-5 och Borgare-Ståndets med 2008, hvaremot Ridderskapets och Adelns blifvit ökadtmed 646} Bonde-Ståndets med 100234 och den öfriga under namn af alla andra i Tabell-Verket intagne folknummern med 72653, men Rikets hela folkhop under alla 15 åren endast med 17191S personer, hvartill förnämsta orsaken härleder sig ifrån det stora antal medborgare, som under de olyckliga krigsåren 1808 och 1809 i Fält och på Lazaretterna omkommo, hvarförutan, så.- som förut af Commissionen i underdånighet blifvit inberättadt, Giftermålen under samma år betydligen funnos minskade, hvilka omständigheter, jämte ett tilltagande Celibat - *) Se Bilagan Litt. B, Revisorers Berättelse. 33'j libat såväl i Lärosom Borgare-Ståndet, men aldramest ibland Stånds-personerna, föranledt till det bedröfliga resultat Tabellen äfven utvisar, att nemligen de Giftas antal, de nu framflutna io fredliga år oaktadt, likväl icke ännu åter uppnått det belopp uti förenämnde 3:ne Folk-Classer sammanräknade, som år i8o5 beräknades, utgörande Giftermålens tillväxt ibland
Deraf följer åter, att gränsorne för den politiska friheten bestämmas igenom detta dess ändamål, och att deruti igentinnes den måttstock, efter hvilken man kan dömma, huruvida den enskiltas inflytande uppå Lagstiftningen är för litet oller för mycket inskränkt. Likasom vid Lagens verkställighet eller tillämpning det är angeläget, att icke Domarens eller Regentens vilja sättes i stället för Lagens föreskrifter, likaså är det vid sjelfva Lagstiftningen af vigt, att icke dess gång hindras eller förvirras af enskilta viljors obehöriga inflytande, att alltid Lagen måtte vara ett uttryck af allmän vilja öfver ett allmänt kändt behof, och att den enskiltas rättigheter eller verkningssätt såsom medlem af Lagstiftningen icke måtte rubba de allmänna förhållanden, hvilka, för samhällsordningens bestånd och dess öfriga medborgares säkerhet, äro stadgade och införde. Då jag med dessa allmänna fordringar jemför de uti 56 och 110 §§ Regerings-Formen och 49, 57 och 78 §§ Rikdags-Ordningen innefattade stadganden, bekänner jag, att jag finner deruti, dels en sådan utvidgning af individuens verkningssätt uppå det hela af Lagstiftande Corpsen, som synes mig öfverskrida gränsorne af dess billiga fordringar, dels en öfver verkeligabehofvet utsträckt frihet för dess åtgärder, hvilken då den går öfver ändamålet, betager möjligheten af den controll, hvilken individuen, ehuru väl en del af Lagstiftaude Magten, icke mindre bör vara underkastad än individuen såsom embetsman. Grunden till det förra af dessa anföranden finner jag uti den tolkning, man gifvit åt 56 § i Regerings-Formen, och hvilken genom 49 § af Riksdags-Ordningen blifvit ännu närmare bestämd. Det var visserligen en lika så klok som billig föreskrift, det stadgande uti Den 22 September 1810 67 56 § af Regerings-Formen, att inga mål skulle afgöras, innan de blivit remitterade till behörigt Utskott. Derigenom förekommes allt förhastande uti de Respective Ståndens beslut och man förskaffade sig en utväg att till Ståndens öfverläggniugar altid återfå ärenderne utredde och till fullständig pröfning närmare mognade.
Den första af dessa utvägar medför en Disposition af Banquens medel till Disconternas upphjelpande , som icke är enlig med Banco-Författningarne. Det ämne hvarom fråga är innehål ler trenne serskilte Puncter, nemligen: i;o Att upphäfva Fullmägtiges lagstridiga Åtgärd; 2:0 Att söka Banquens säkerhet; och 3:0 Att afhjelpa de oredor hvarom jag nyss talat. I den första af dessa Puncter, är jag alldeles af samma tanka, som Höglofl. Utskottet; i afseende på den andra kan jag ej undgå det yrkande, som jag redan då Höglofl. Utskottets Betänkande första gången föredrogs, inför Höglofl. Ridderskapet och Adeln vördsamt anmälte, att nemligen Banquens Advocat-Fiscals-Embete borde sättas i Activitet, och hvad sluteligen vidkommer tredje Puncten; så lärer Rikets Högloflige Ständer, enär ett Utkott färt sig uppdragit att öfverlägga om medel till förtroendets återförande i allmänna Penninge-rörelsen samt upprätthållandet af Myntets varde, icke förr än Utskottet hunnit med sitt Utlåtande inkomma, något Beslut i denna del fatta. Med anledning häraf, får jag vördsamt föreslå, att Banco-Utskottets Betänkande punctevis föredtages. 88 Den z Februarii. Friherre Stael von Holstein , Corfitz hildvig: Detta Ämne är mycket ömtåligt; men innan Riksens Ständer tager någon befattning dermed, anser jag först frågan måste afgöras: Böra Ständerna ersätta det deficit, som hos Disconterne uppkommit och således honorera deras Assignationer och Skuld-Sedlar eller icke? Besvaras första frågan med ja; så tillhörer det visserligen Ständerne, att taga de Messurer i denna sak, som de kunna finna tjeniigt, i motsatt fall åter träda de Borgenärernas rätt för nära, och sätta sig derigenom i förbindelse att ersätta deni all den förlust dem kunde tillskyndas, ge. nom de B slut, som tagas.
Dessa förhållanden, hvilkas verklighet, enl. mig lemnade upgifter, jag härmed, på svenskmannatro, betygar, torde tillräckligt förklara min åsigt, all den homöopalhiska sjukbehandlingen väl förIjenar, all i vidslräcklare mån och under offentlig kontroll, blifva pröfvad. Frih. Leijonhufvud har visat, att denna läkemethod i andra civilicerade länder till betydlig utsträckning användes. Han har till bevis derpå upgifvit antalet af homöopathiska läkare, sjukhus, tidskrifter tn. m. Jag vill härvid endast anmärka, att hans siffror, sannolikt från åren 1853 och 1854, äro allt för låga. Jag har här i min hand en 1856 utgifven förteckning, som visar, att antalet af homöopathiska läkare i Europa då utgjorde 920, i Amerika inemot 3,000; således tillsammans nära 4,000. Men äfven dessa upgifter hafva redan befunnits så ofullständiga, att en ny uplaga af förteckningen blifvit begärd och nu är under utgifning. Det synes ej otroligt, att antalet dervid skall visa sig upgå till det af motionären angifna, eller omkring 6,000. Ibland dessa äro icke få hos Kejserliga, Kongliga och Furstliga personer tjenstgörande Lifmedici, vid Universiteter anställda Professorer, Ofver-, Fältoch Garnizonsläkare m. m. Detla måtte bevisa, att homöopathien ej är ett sådant »vanvett», en så »rnot allt förnuft stridande» lära, som här blifvit påstådf. Men mer än läkarnes antal och personliga anseende synes sådant ådagaläggas deraf, -att uti Österrike, hvarest, såsom Frih.
Eli för afsättningen tillräcklig och oftast öfverflödig tillgång på förbudet utländskt gods, har aldrig här saknats och kommer troligen aldrig att saknas, ehvad författning derföre än stadgas, så länge fattigdomen och detta slag a£ Industrie finnes i vårt land och om hvars förintande vi på alltför långliga tider icke kunna skäligen hoppas, derföre anser jag man bör ändtligen börja draga någon fördel af det, hvaraf man hittills endast lidit skada. Deri 3 Martii. SI/ N;o l8. Herr Treffenberg, C. G. Det är en allmänt känd sanning, att den delen af EmbetsmannaCorpsen, som blifvit försedd med indeldta löner, beroende af Spännemålspriser och Markegångs-taxor, förlorat en tredjedel __ ja nära hälften af hvad de i årlig inkomst förut innehaft, utan att kostnaderna för hvarje sysslas erhållande, ifrån och med studierna till och med uniformen, på något sätt minskat sig. — Det finnes visserligen ett medel, hvars användande till en viss grad balancerar detta förhållande, och hvilket endast är beroende afEmbetsmannen sjelf, det nemligen: att i samma förhållande som inkomsten aftager, minska utgiften, saint aflägga all luxe och allt Öfverflöd af hvad namn som helst; men, äfven denna sparsamhet äger en gräns, hvarvid hvarje bemödande måste stanna, jag menar möjlighetens. Det är derföre nödvändigt att tillgåu garne motsvara de oundvikliga utgifterne, så vida Embetsmannen skall lugnt och redligt kunna framgå på den bana pligten för honom utstakar, och ej af behofvet sättas i frestelse att ty_ sta rättskänslans röst. Men jag känner full komligt, att
Då det likväl är att förmoda, alt StatsUtsk. kommer att egna ål detta ärende en skyndsam handläggning, så har jag trott mig icke böra dröja att aflemna åtskilliga yttranden rörde organisationen af vårt landi försvar, på det att StatsUtsk. må komma i tillfälle att, i sammanhang med utlåt, ronde den Kongl. propos:n, deröfver yttra sig. Hr Stjernsvärd upläste härefter följande meni.: De dyrbaraste institutioner uti ett fritt och lagbundet samhälle äro, ett pä sanning, rättvisa och naturliga politiska rättigheter grundad! representationssätt, samt ett ändamålsenligt ordnande af försvarsväsendet. Det förstnämnda utgör den enda sanna och tillförlitliga grundvalen för inre lugn, trefnad och belåtenhet; genom det andra betryggas uteslutande den nationela sjelfständighelen. Djupt genomträngd af dessa sanningar äfvensom deraf, att förenämnde institutioner bos oss icke motsvara hvad antydt blifvit, har jag icke tvekat att i dessa omständigheter finna riktningen (or min politiska verksamhet. Det har blifvit sagdt, att representationsfrågan ”icke mera kan falla” och derom är jag äfven öfvertygad. Men lika säkert kan man också antaga, att detta blifver fallet med försvärs-frägan och att nationens ombud med allt mer och mer allvar skola återkomma dertill. Tiden är således, hvad den länge varit, inne, att öfvergifva alla, af underordnad natur varande och från det egentliga målet afledande förändringar inom arméen, för att i stället komma till det 3* mera maktpåliggande: sjelfva försvar svåsendets grunder och den praktiska utvecklingen deraf. Det var af denna anledning och i öfverensstämmelse med hvad ofvan blifvit anfördt, som jag vid föregtde riksdag afgaf ett ”Förslag till förändrad organisation af landtförsvaret”.
minnas de dagar, dti eii skifva flitsk till frukosten varit en eftertraktad ' lyxartikel för 1Lrare och elever vid hospitalet; d&amp; ett Arligt teaterbesök varit all den förströelse de unnade sig och d i de varit hanvisade till att söka sin praktik bland de lagsta lagren af befolkningen, bland fattiga irltindskor, som pti samma - g h g de begagnade sig af de bildade damernas bjalp, dock med uppbliiss ringaktning s4go ned ph de " emanciperade fruntimren! ' De unga kvinnor,. som sutto rundt omkring Marie Zakrzemska tilljublade henne sitt bifall och sin gladje öfver de segrar hon vunnit. För dem Mg nu vagen öppen; men hennes breda panna med det glatta, At sidorna nerstrukna haret bar pragel af att hvnd hon kommit till, det hade hon niátt genom kamp. Det var i Nem York som Marie Zakrzewska tillsamman med systrarna Blackwe71 (Emilg och Elisabeth, den sistngmada kand af ve^ hos oss som författare till Moral Education) tillkampat kvinnorna rätt till praktisk utbildning, hvilket dittills varit dem f6rnekadt trots det att enstaka liikareskolor gifvit dem tillfitlle till teoretisk utbildning och examen. Men för att fil medel till sjukhusets upprattande hadc hon mast vanda sig till Boston, sh att denna stad afven i förevarande fall hafdat sitt rykte för att vara den axel, som drifver fram&amp;ts&amp;ridandets hjul i Förenta Staterna. Bon hade skaffat sig tilltrade til; förmögna familjer, om hvilka hon visste att de hade hjarta för en stor sak; der hade hon talat för sin s$ varmt och öfvertygande, att mar? icke blott öppnat sin pung för henne ntan ccksä nagra 2f döttrarnc i dessa hus gifvit sig i lara hos henne, unga kvinnor för hvilka tanken p&amp; att blifva Iakare varit lika främmande " som den i detta ögonblick skulle vara för en prinsessa af blodet i Europa. "
Detta är en tolkning, som icke innebär något annat än en spetsfundighet, och om den värde talaren vill hafva reda uppå, huruvida medlen influtit eller icke, torde genaste vägen vara att förfråga sig hos Slats-Kont., då han skall få ett bestämdt besked på origtigheten af sitt antagande. Samma talare säger, att del är genom hr Printzenskölds tillgörande, som Slaten blifvit egare af dessa medel. Jag deremot skulle tro, att Staten ägt rätt till dessa medel på grund af lag och författning, men icke på grund af hr Printzenskölds upträdande. På hans åtgärd berodde, huruvida Staten skulle komma att få tillgodonjuta sin lätt, men delta har icke inträffat, till följd af mellanträdande omständigheter. Om dessa omständigheter utgöra billighetsskäl för godkännande af hr Printzenskölds anspråk, är något, som nu icke hörer hit, då motionären afsagt sig rättigheten att få frågan på grund af billighetsskäl pröfvad. Flade hans begäran varit sådan, dä hade R. St. varit i sin fulla rätt att både i formenlig! hänseende pröfva frågan och äfven i sakenligt hänseende afgöra densamma. För att förminska vigten af min anmärkning, att det icke är formenligt, att R. St. konstituera sig såsom domare öfver Regeringens beslut, har man sökt att sammanblanda denna fråga med andra ansökningsfrägor, der enskildta personer begära understöd af Statsmedel för industriella företag ra. m. d., och raan har sagt, att då sådana ansökningar, ehuru de blifvit af Regeringen afslagna, likväl kunna fullföljas hos R. St. och af dem beviljas, så kan samma förfarande i nn förekomne fall opåtaldt få ega ruin. Det har förundrat mig alt hr Bildt velat begagna sig af ett sådant argument. Skillnaden emellan att rätt och slätt afslå eller bifalla en ansökan, samt ätt, vid pröfvandet af ett framställdt anspråk, tillämpa ett lagstadgande, år nemi. så uppenbar, och jag känner alltför väl klarheten af närande talares omdöme, för alt ett ögonblick betvifla, att han icke sjelf inser rätta halten af delta skäl, hvars tillkomst derföre torde få tiltskrifvas eli förhastande. Hr von Troil:
Prof. t856 * 1837, 1 Sami. 1 Afd. 3 Haft. 15 Betslar för Artilleriets exercis. 114 Bil. M 3 till Kongl. Majlis Nåd. /'rop. JV? 1, otn Statsverket 1BS6. åtnjutande deraf, enär de til! sin anspanning erfordra 16 hästar hvardera mer än de förstnämnda. Vid de sednare Batterierna hade man derföre varit nödsakad att antingen verkställa exercisen med blott 6 kanoner, hvarigenom en betydlig del af Batteriets styrka förhindrats att deri deltaga, eller ock att begagna från de 6:pundiga Batterierne lånade materiel, hvarigenom åter truppen icke fått göra den nödvändiga bekantskapen med den materiel, för hvars serverande den är afsedd. För att undanrödja dessa olägenheter, har General-Fält-Tygmästare-embetet i underdånighet hemställt, att Artilleriets häst-antal måtte tillökas, vid Svea Artilleri-regemente rned 48. » Götha dito med 40. » Wendes dito med 54. tillhopa 142. hästar, hvaraf endast 12 nya pä stat för Svea Artilleri-regemente, men de öfriga 130 alt för exercis-tiden leg as; varande dock af dessa sednare ett antal af 76 afsedda för bevärings-manskapets exercis under en tid af 10 till 12 dagar.
St:s pröfvande en af chefen för Sjöförsvars Deparl-.tet upgjord plan till omorganisation af Sveriges Sjöförsvar. Denna nya organisation kan vara af eh så väsendtlig, en så genomgripande vigt i fosterlandets kommande öden, att jag anser det vara hvarje representants oeftergifliga pligt att, så godt han förmår, verka för det han anser rätt vara. Det är denna pligt jag nu går att upfylla, ehuru jag måste erkänna att jag gör det med ett visst obehag, derföre att jag npträder emot ett förslag, hvars följdriktighet i utförandet och noggrannhet i utarbetningen jag måste erkänna; med obehag derföre att jag inkastar mig på ett fält, som ej kan vara fullt kändt af någon annan än för Sjömannen, men i detta sista afseende skall jag, så vidt som möjligt är, undvika det taktiska och hålla mig lill det strategiska; d. v. s. jag skall huf - 186 Den 26 Juni f. m. vudsakligast uttala på hvilka ställen af sjön vi skola försvara oss och, så litet som möjligt är, med hvilka skepp. Innan jag öfvergår lill Sverges försvar ber jag att få för R. o. Ad. framhålla tvenne sanningar. Den ena grundtanken i all strategi, den andra nödvändigheten att betrakta Sverge och Norge såsom upträdande gemensamt till hvarandras försvar. I slutet af förra seklet upstod en man, som förde Frankrikes härar med seger på seger öfver Alperna ned i Italien, öfver Pyrenéerne in i Spanien oell Portugal, öfver Rhen ända in till hjerlat af Österrike, Preussen och Ryssland. Hvad var väl orsaken till dessa så beständiga och oerhörda segrar? En orsak låg i mannens förmåga att göra sig älskad af sina soldater och alt kunna dana en tapper här; en annan orsak låg i hans snabba upfatlning och genomskådande af fiendens planer; men den hufvudsakligaste orsaken låg i det fullkomliga utbildande afen strategi, som, af Store män någon gång förut anad, någon gäng äfven utförd, beslår deruti att concenlrera egna krafter i ett centralt läge emellan fiendens, alt så nied samlad styrka öfverfalla fiendens mera spridda, att med egen starka söka träffa fiendens svaga.