Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Slutligen sedan Rikets Ständer vid förra Riksdagen anslagit medel till låneunderstöd för dylika företag, lyckades det Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, vid utsatt sammanträde med Ullerfvads, Eks, Leksbergs, Lugnås, Ulby, Ekby, Tiavads, Låstads, Boija, Timmersdala, Bergs och Lerdala Socknar, samt en del tomtägare i Mariestad, som hafva ägor omkring Tidan, Kraftån och sjön Lången, från hvilken den sednare löper ner till den förra, att den 8 November 184* tillvägabringa det beslut af jordägarne, att de skulle, för vattnets afförande, göra en kanal öfver Kottholm snäset, enligt det sednare, af Jacobsson uppgjorda förslag, med den förändring, att kanalen skulle blifva \ fot djupare, än berörde förslag upptog, hvarjemte Kräflåen och den så kallade Sågströmmen nedanför Kottholmen och Ullerfvad skulle upprensas; hvilka arbetens utförande öfverlemnades åt en utsedd direktion, som ägde utdebitera kostnaden efter särskild klassifikation af jorden och det tunnelandtal, som beskrifningarne till Hagströmska undersökningarne upptagit. Några få bland -jordägarne vägrade att härpå ingå; men först Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande och derefter Eders Kongl. Majrts och RiketsKammarkollegium ålade dem det och fastställde föreningen. Nämnde Direktion fann emedlertid, att den föreslagna kanalens fördjupning skulle medföra betydlig förökning i kostnaden och gjorde dei’- före, efter uppdrag af deras kommittenter, underdånig ansökning om statsbidrag, till lättnad i blifvande utgifterna för arbetet, hvilka interessenterna ansågo sig ur tillfälle att eljest bestrida; och blef denna underdåniga ansökning genom Nådigt Bref af den g
Efter fulländad förrättning afgåfva JRirtderskapets och Adelns Deputoi a-.le i BancoUtskottet, den 14 December >67*, en Jl?rätin-nefaftande allmän framsta irring orri det skick hvaruti Bänquen på det hela befunnits, jenne förslag till de förändringar, soni i afseende påAdministrationen och Verkets förkofring atu j-ågn-s vara af nöden; hvilken Berättelse ätvert blcf med öfrige 2:ae Stånden corn latu nice råd. Rikets Ständers vid tagne anstalter till •vinnande af controll öfver Styrelsen och nödig kännedom örn Banco Verket, visa sig sålunda till principen, och blott med någraföga betydande förändringar iFarnieme, ålit ifrån början i alldeles enahanda »kick, »otn intill närvarande tid blifvit bibehållet; oell det saknas .ock följalcteiigen aligrund, att, enligt hvad i arto t io nen skei,t, såsom ett Han :a Ordningens återförsättande i sn, genom senare tiders Buttco-Depntationer och Utskott rubbade, verksamhet, rubricera en föreslaget) väsemltelig förändring deruti, om den ock eljest niå af Rikets Ständer finnas nödvändig och gagnelig. Hvad sjelfva Hufvudfrågan beträffar, så får Banco-Utskottet vördsamt yttra, att Utskottet anser de upplysningar otn Banco-Verkets ställning, hvilka för Rikets Ständer äro angelägne att erhålla, ingalunda böra saknas, och Banco-Utskottets Betänhanden. 73 att Utskottet är beredt att dem afgifva då de af Rikets Ständer äskås.
Nämnde §. föreskrifver äfven, att, då i grundlagsändrings-lrågor något Stånds tankar blifva skiljaktiga från de öfrigas, och samma Stånd sig icke efter de öfriga fogar, skola skiijakligheterna genom omröstning uti förstärkt Konslilulions-Ulskolt förenas och det ”dymedelst fullständigt beredda Utlåtandet” hvila till Rikets Ständers afgörande vid nästa Riksdag. De voterings-proposilioner, hvilka Konslitutinns-Ulskottel för dylik omröstning bör till Rikets Ständers omprölning och godkännande framställa, böra alltså innehålla sjelfva ordalydelsen af den blifvande grundlags-texlen, så att denna genom omröstningen kan varda bestämd. Derföre böra ock de anmärkningar vid framställde grundlagsändringsförslag. hvilka af något Stånd såsom utgörande Ståndets gemensamma tankar till Konstitulions-Utskottet hänvisas, innefatta förslag till den grundlags-lext, som Ståndet yrkar. Uppställande af text till en af något Stånd yrkad ändring i Konslitutions-Ulskotlets grundlags-förslag bör så mycket mindre åt Konstilulions-Utskoltet uppdragas, som voteriugs-proposilionernes godkännande ankommer på Irenne Stånds beslut, och del alltså kunde inträffa att genom Irenne Stånds beslut del fjerde Ståndets gemensamma tankar blelve i volerings-proposilionerne uttryckta genom en grundlags-lext, som delta Stånd ogillade. Af ofvan anförda skäl får Konstilulions-Utskoltet lill Bonde-ståndet vördsamt hemställa alt Bonde-ståndet ville ål sina såsom gemensam tanke framställde anmärkningar vid de af Konstilutions-Ulskollet uti Memo rialet N:o 8 föreslagne grundlags-ändringarne, rörande Riks-styrelsens förande i vissa fall m. m. gifva sådant uttryck, att något hinder mot deras ordagranna införande uti de blifvande voleringsproposilionerne icke må möta. Stockholm den 19 Maj 1857. STOCKHOLM, tryckt hos Isaac Marcus, 1857. Konstitutions-Utskottets Memorial N:o i 1. i Vo 11.
Jag får fästa den siste talarens upmärksamhet derpå, att då tillsyningsmännen äro för den mindre bränningen, så böra de väl hafva reda på hvilka som inom deras distrikt äga rätt att bränna eller ej, på det de må veta, när de se någon bränna, om han gör det lofligt eller olofligt, och om han begagnar sådan panna, hvartill han äger rättighet. Eljest kunde man lika gerna säga, att tillsyningsman ej behöfvas; men skola de finnas, så måste de veta, hvad de skola efterse. Gr. Liljencrantz: Om förhållandet vore, som den siste talaren tyckes förutsätta, att tillsyningsmännen äro Fiskaler, som egentligen skola tillse huruvida bränvinshränningen bedrifvos på tillåtna ställen, i enlighet med hvad lagligen medgifvet är, hvilket nu fastmera tillkommer Kontrollörerna, så ägde hans resonnemang giltighet; men då icke så är fallet, kan jag icke finna annat än att stadgandet är alldeles onödigt, så Vida jag icke misstager mig. Frih. Raab: Gr. Liljencrantz slutade med orden: »sfi vida jag icke misstager mig.» Detta tror jag verkligen nu vara händelsen. Med tillsyningsman menas de, som hafva upsigt öfver distiller in gen, och icke vittnena, såsom det tyckes att Gr:n antagit. Jag tror således att man kan bifalla § i dess föreslagna skick. Utskins i afseende på denna § afgifna förslag blef, på härefter framställd propos., af R. o. Ad. bifallet. Frih. Raab: Denna författning, sorn gifvit så goda resulta ter, har dock brister, af hvilka jag trott de mest i ögonen fallande böra undanrödjas. Det är ur denna synpunkt jag gjort, men skall ej vara envis att få fram mitt förslag. Det afsåg ingalunda att gynna några prässjästberedare, utan gick derpå ut, att likaväl som man tillåter utländskt bränvin komma in i landet, emot erläggande af tull, lika gerna kunde tillåtelse gifvas att tillgodogöra det bränvin, som finnes i det vid jästberedningen blifvande resi - 486 Den 4 Maj. duum.
Den 15 Maji f. m. fmäctelig rgenjhap? och skulle icke då Tryckfi heten, denna herrliga Guds gåfva, utan hvilken all constitutionel frihet är en dröm, skakas i sina innersta grudvaiar, och snart i sin grift nedläggas. Uppå sådan» grunder, i förening med de af Utskottet anförde, samt med fullkomlig öfvertygelse derom, att en gräns bör sättas för den arbitraira magtens vidare kraftyttring inom Lagskipningens område, hvilken, utan alla stöd af både förnuftsskäl och rättsgrunder för dess tillvarelse, är i lika uppenbar strid med Rikets constitutionella, som öfrige Lagar, godkänner jag för min del ConstitutionsUtskottets förevarande Förslag till den behandling 56 §. RegeringsFormen stadgar; i hvilket afseende jag vördsamt anhåller om Herr Grefvens och UandtMarskalkeus proposition. N:0 4- Grefve Gyllenborg, Johan Henning: Vid Statsutskottets Betänkande, angående nedsättning af arrendet för Svartsjö Kongsgård, m. m. får jag, med instämmande i den mening Utskottets Ledamot Herr Borgmästaren Ekstrand Betänkandet bifogat, för min del yttra den öfvertygelse, att Utskottets behandlingssätt, af detta ärende bör icke godkännas. Om Herr Weaner erbudit ett större arrende än vara borde; så mcdgifver jag visserligen att Sta* Den 15 Maji f. ni. ten icke bör draga fördel af dess oförsigtighet, Utan meddela eftergift eller anstånd med betalning och Contractets uppbäfvande; men jag anser likväl att dermed icke bör godtyckligt tillgå, utan först, efter en föregången undersökning och uppskattning af Egendomen och derifiån hämtad grund, en billig lindring i vilkoren för arrendets utgörande borde bestämmas.
Man svarar måhända, att ej ringa del deraf qvarstaduat i utlandet eller dit åter utgått för machiner till våra fabriksanläggningar, jernvägsbehof och dylikt; jag vill dertill och till räntor, som ännu ej med den ökade afkastningen kunnat betalas, anslå ända till 38 mill.; men frågar åter, hvart hafva de återstående 50 mill. tagit vägen? — Det finnes blott ett svar härtill: de hafva utgått att betacka vår förlust på handeln, eller, med andra ord, vår alltför stora import. Det är ingalunda min mening, att uttala ett ogillande öfver de utländska lånens uptagande, väl vetande, att endast med tillhjelp af dem har det varit möjligt för vårt åkerbruk, våra fabriker, vår industri, våra kommunikationsanstalter att vinna den glädjande utveckling, som obestridligen egt rum; de hafva mäktigt bidragit, att öka Sveriges afkastning och utförsel; jag medgifver gerna, att mycket återstår för landets förkofran, hvartill de utländska kapitalerua äro behöfliga, och, som dem förutan, måste blifva ogjordt. Jag klandrar således på intet vis det främmande myntets indragande, i och för nyttiga arbeten; men hvad jag högeligen beklagar, är, att de uplånta penningarna ingalunda vilja i landet qvarstadna, till dess de behöfvas för gäldens betalande; att vårt rörelsekapital, oaktadt de alltjemt inkommande lånen, icke förökes; att lånebehofvet, långt ifrån att förminskas, blifver alltmer trängande, hvilket ingalunda vore händelsen, om ingen främmande orsak funnes, hvarigenom de uplånta kapitalen afleddes. Vore detta icke förhållandet, skulle dermed kunnat uträttas mångdubbelt gagn. Dessa 50 mill., om de fått ostördt användas till de dermed afsedda ändamålen, borde ännu funnits qvar i landet, och skulle höjt vårt rörelsekapital från några och 3 0 mill., som det för närv:de utgör, til! några och 80 mill. De hade säkerligen lifvat månget nu slumrande företag samt updrifvit afkastning och verksamhet vida utöfver hvad nu eger rum.
Maj:t uttryckligen äskade anslag; 2o:o Grefve Gjldenstolpes, Anton Gabriel, om understöd för ångbogseringen å Götha Canal; 27:o Densammes, om undersökning rörande den löne-inkomst, som ge - Prol. Uldr. d. 11 Mars 1840. 111 norn lösen för fullmagter, förordnanden eller afsked tillfaller tjenstemän vid serskilda Verk, Magistrater m. m.; 28:o Herr own Knorrings, Carl Henric, om anslag till ull-culturens uppnnintrau, jemte ett, i anledning deraf, denna dag afgifvet yttrande; 29;o Herr Munck aj Rosenschölds , Nils Rudolf, om inrättande af ett Ullsorterings-contoir i Malmö. m. m.; 30:o Densammes, om indragning af stående Armeen samt förändrad organisation af beväringen, jemte ett, i anledning deraf, denna dag afgifvet yttrande; 3l:o Densammes, om medel att göra Hel ge-å flottbar för timmer; 32:o Herr von Troils, Emil, om inrättande af ett serskildt Embetsverk i oell för alla landoch vatlen-communicationer; 33:o Densammes, om räntepersedlarnes förvandling till stående penningeränta; 34:o Herr Reutersvärds, Per Hdam, angående pension för Secreteraren i Musiealiska Academien P. Frisel; O s 35:o
Enär emellertid såväl vid de årliga försäljningarne af arrendedjur från statens nuvarande schäferier, som vid afy 11 ring af hela får hjordar, erfarenheten visat, att några betydliga summor genom försäljning af de äldre schälerierna ej vore att påräkna,foch de|medel, som på detta sätt kunde inbringas, således blefve för systemets genomförande alldeles otillräckliga, hemställde Akademien i underdånighet, att Kongl. Maj:t måtte hos Rikets Ständer äska ett anslag för en gång af 15,000 Rdr, att under nästa statsregleringsperiod med en tredjedel, eller 5,000 Rdr, årligen utgå för uppsättning af mindre schäferier af passande och omtyckta racer,fatt till enskilde öfverlemnas, mot skyldighet för desse att inom vissa, ej allt för många år( återbetala inköpssumman. 7:o angående åtgärder för fiskerierna. Efter lillkännagifvande, att det för vetenskapliga undersökningar rörande fiskerierna så väl vid Östersjöns svenska kuster, som synnerligast i sölvattnen inom riket till Akademiens disposition anvisade årliga anslag af 1,000 Rdr blifvit till föreskrifvet ändamål användt dels inom rikets nordligaste vattendrag, dels i det medlersta Sverges stora sjöar; att den kännedom, som genom dessa undersökningar vunnits, varit af ganska stor vigt, såväl i vetenskapligt som i ekonomiskt hänseende; och att det vore att hoppas, att under innevarande och nästkommande år fortsatta arbeten vid Östersjöns kust samt i Wermlands och Dahlslands m. fl. vattendrag, skulle lemna nya och upplysande bidrag, hade Akademien, under hvars ledning, i bredd med nämnde undersökningar äfven andra åtgärder fortginge i syfte att befordra fiskodling i rikets sötvatten, uttalat den åsigt, att dessa båda nu skiljda åtgärder skulle, i öfverensstämmelse med ett af Akademiens ledamot, Professoren Bil. N:o 5 lill Kongl. Majlis Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1862. SI S. Lovén ingifvet, vid Akademiens underdåniga memorial logadt förslag, kunna i ett sammanhang anordnas och utvecklas på ett sätt, som med större säkerhet ledde till fiskeriernas förbättring.
Mars f. m. är egentliga orsaken till det dåliga tillstånd, hvaruti Rikets penningeväsende sig befinner, och till de höga contributioner, hvarmed Landet fortfar att vara besväradt; och jag tvekar icke, att rent ut förklara, det jag anser Götha Canal-gräfning vara ett ibland de mest förderflige påfund, som i sednare tider blifvit framkastade. Företaget kan, i financielt hänseende, anses föga olikt ett krig; ty dertill fordras stora penninge-bidrag, och om det slutas olyckligt, följer derpå vanligen jemväl någon jordryrhds afträdande. Alldeles på samma sätt är förhållandet med Götha Canal. Men det bedröfligaste är, att tiden aldrig kan beräknas eller bestämmas, då det kan komma till någon säker freds-tractat emellan Götha Canal och Sveriges Financer. Man hade väl på goda skäl föreställt sig, att, då Rikets Ständer år 1823, efter inånga föregångna uppoffringar, beviljade Canal-Bolaget då ytterligare begärde Två Millioner Femtio Tusende (A,o5o,000) R:dr Banco, som BolagsDirectionen, i enlighet med förslag, grundadt på, såsom det sades, tillförlitliga calculer, försäkrat vara nog för arbetets fullbordande; så skulle man vara fredad från vidare anfall och bombardering från CanalDirectionens sida, i synnerhet som Ständerna, tryggande sig vid Directionens försäkringar och noggranna calculer, hvilka mau väl kan tro vara snarare 48 Den 26 Mars f. m. för högt än för lågt tilltagne, bestämdt förklarade, att de 2,o5o,ooo R:dr voro det yttersta bidrag, som af Statens medel kunde lill Canal-byggnadens fortsättande beviljas, och att Bolaget icke finge påräkna något tillskott derutöfver. Men huru bar man icke bedragit sig, då Bolaget genom sin Direction nu återigen öfverraskat med den högst oväntade anmälan, att ett nytt bidrag af 807,5.94> eller kanske 845,334 R:dr Banco, grundadt på nytt kostnads-förslag, behöfves.
- Af dessa skäl och då räntan å den nu erbjudna köpeskillingen af nära 4,000 R:dr banko motsvarar den utgående högsta arrendeafgiften samt således öfverstiger den uti senast ingifna underdåniga ansökningen erbjudna af 3,600 R:dr, hvilken Kammar-kollegium ansett vara antaglig, har Utskottet funnit sig ega all anledning tillstyrka, det Rikets Ständer måtte, för siu del, medgifva, att, såvida Kongl. Majit dertill lemnar bifall, den s. k. Adelsö kronopark må af Tofta hemmans egare få till skatte lösas emot en löseskilling af minst 4,000 R:dr banko, hvilken bör till Riksgälds-kontoret inlevereras, emot skyldighet för kontoret att, såsom ersättning för den förlorade arrendeveden, till Drottningholms slottskassa utbetala fem procents årlig ränta å den erlagda löseskillingen ifrån den tid, densamma till Riksgälds-kontoret influtit, intilldess denna ersättning Slals-Utshotlels Utlåtande, JV§ 150. 13 kan på annat sätt varda reglerad. Och torde, i händelse detta tillstvrkande af Rikets Ständer bifalles, underdånig skrifvelse i j 7 O ämnet böra till Kongl. Maj:t aflåtas.» JfS 130. Ank. till Exp.-Utsk. d. 30 April ISSI. kl. 10 f. m. Utlåtande, i anledning af väckta motioner om bifrielse får kronomagasinsforvaltaren i Warberg, Anders Ohrvall, från honom ålagd ersättningsskyldighet till statsverket. (I. A.) Till Stats-Utskottels behandling hafva blifvit remitterade 2:ne motioner, väckta den ena uti Presteståndet af doktor Josef Wallin och den andra uti Bondeståndet af Riksdagsfullmäktige!!
Maj:ts nådiga bref den 5 December 1829, hvilket icke kunde tilläggas retroaktiv verkan, samt att, äfven om det antoges, att befälhafvande amiralen en sådan skyldighet ålegat, det varit hans underlydandes skyldighet att derom hos honom först göra anmälan. Sedan detta utslag af Eders Kongl. Maj:t under den 29 November 1838 blifvit stadfästadt, vände Kammar-rättens advokatfiskal sig med sin embetstalan emot mig, som, när borgensansvarighet slutades, innehade landskamererare-tjensten i Blekinge län, och jag ålades genom nämnde rätts utslag den 14 Mars 1842, eller omkring 20 år efter det borgensförnyelseu var försummad, att med 605 R:dr 30 sk. 7 rst. ersätta Eders Kongl. Maj:ts och kronans förlust, hvilket utslag Eders Kongl. Maj:ts Högsta domstol den 25 April 1845 fastställde. Redan af denna sannfärdiga berättelse värdes Eders Kongl. Maj:t i nåder finna att den Eders Kongl. Maj:t och kronan tillskyndade förlust icke vållats genom uraktlåtenhet af de mig ålagda embetspligter, åtminstone icke så som dessa pligter af mig uppfattats; men hvad jag utbeder mig nåden vidare i underdånighet anföra, hoppas jag skall ytterligare styrka, huru många omständigheter, som tala tili min ursägt och befrielse, och jag vågar derjemte hysa det glada hopp, att min långa tjenstebana icke skall framvisa något spår af försummelse. Yäl hade jag mig bekant, att arrendekontraktet den 14 April 1815 ålade landshöfdingen att hålla hand öfver borgensförnyelsen, men jag visste derjemte, att Krigsoch Kammar-kollegierna, i enlighet med Eders Kongl. Maj:ts nådiga beslut den 17 December 1816, utfärdat en allmän kungörelse af den 26 December 1817, deri det bland annat stadgades att, för de till kronan indragna boställen, Eders Kongl.
Majit skulle finna en sådan ändring icke ännu böra ega rum i afseende å sockenstämmor på landet, alt detta oaktadt, den föreslagne förändringen måtte i hvad den anginge sockenstämmor i Stockholm och rikets öfriga städer varda vidtagen och, i sammanhang dermed, den rättighet, som, enligt nu gällande författningar vore kyrkoherdarne medgifven i afseende å utlysande af sockenstämma och pröfning vid förekommande fall, huruvida sådan bör ega rum eller ej, öfverflyttas på den valde ordföranden, under vilkor likväl att denne ieke finge vägra att utlysa sockenstämma, då han derom af kyrkoherden anmodades. Utskottet har åt denna fråga, hvilken sålunda utgör föremål för dess pröfning, egnat så mycket mera uppmärksamhet, som motioner i enahanda syfte, vid de två se duaste riksdagarne varit väckta; mea sorn Utskottet delar den af Lagoch Ekonomi-utskotten vid 1847—1848 årens riksdag i frågan yttrade mening, att i anseende till det förhållande emellan kyrkoherden oeh hans församlingsbor, sorn just genom den förres embetsulöfning utbildas, antagas bör, att såsom erfarenheten ock Visat, kyrkoherden åtminstone i allmänhet är lämpligast att vid sockenstämma föra ordet; samt då motionerne om den ifrågasatta förändringen vid båda nyssnämnde riksdagarne blifvit af samtlige Riks-stånden ogillade och Rikets Ständers åsigt om förslagets olämplighet sålunda blifvit lika tydligt som allmänt uttalad, finner Utskottet sig böra hemställa, att motionen ej måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 27 Januari 1854. 8 Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o 28. Reservationer: a) Af hr prosten Traneus: “Ehuru jag ej kan antaga denna motion i hela dess syftning, emedan den utestänger presterskapet från ledningen af öfverläggningar med församlingen äfven uti andliga och kyrkliga ämnen, anser jag den dock vara verkställbar och derföre böra förordas, med inskränkning till verldsliga föremål för sockenstämman.
I landsorterna och i hvarje läns ränteri kommer stämpelpapper, under lika tillsyn och kontroll, som för Kronans uppbörd i allmänhet föreskrifves, samt under vård emot all skada, alt hållas i beredskap och till den ändan af Stats-kontoret ditsändas; börande, i afseende på vården af nämnde stämpelpapper, iakttagas hvad 5:te punkten i den af Stats-kontoret, på Kongl. Maj:ts nådiga befallning, utfärdade kungörelse af den 14 Mars 1832 stadgar. Den, som vill låta stämpla egna vexel-blanketter, anmäle sig derom skriftligen hos Stats-kontoret, med bifogande af uppgift om antalet af samma blanketter samt om de värden, hvarpå de lyda, hvarefter Stats-kontoret, genom remiss till stämpelpapperslörsäijnings-kontoret i Stockholm, meddelar föreskrift, att, sedan blanketterna derstädes blifvit annolerade och förteckning å dem upprättad samt det sammanlagda värdet blifvit hos försäljningsmannen deponeradt, denne eger att blanketterna, åtföljde af förteckningen, till Rikets Ständers Bank aflemna, för att derstädes i vanlig ordning stämplas; börande, sedan stämplingen med möjligaste skyndsamhet blifvit besörjd, blanketterna återställas till stämpelpappers-försäljuings-kontoret, för att till egaren utlemnas. § io. Försäljning af stämpelpapper. 1:0 Kollegier, Konsistorier, Embetsverk och Embetsman erhålla, mot redovisnings-skyldighet och borgen, lika med hvar och en annan, som på kredit emottager stämpelpapper, samt med rättighet till provision, på sätt i 11 § stadgas, det för ulöf ningen af deras embete erforderliga belopp af sådant papper. 1 Stockholm eger Kongl. Majds och Rikets Stats-kontor att förordna om inrättande af nödigt antal stämpelpappers-försäljnings-kontor, hvilka alla söcknedagar böra vara öppna från klockan Nio förmiddagen till klockan Ett eftermiddagen och vidare från klockan Fyra till Sex eftermiddagen. I alla öfriga städer antaga Kongl. Majds Befallningshafvande nödiga försälj ningsmän med enahanda förbindelse.
Del i i,i .1'lur lil. io:o. Hvarje förbrytelse mot detta Reglemente straffas, i enlighet med Ilo ochm §. §. Regeringsformen samt 77 §. Riddarhusordningen, (och den särskildt stadgade Lag, rörande förbrytelser begångne, under Riksens Ständers eller Ett RiksStånds sammankomster af personer, ej hörande till Riksens Ständer eller detta Riksstånd. 11:0, Detta Reglemente anslås så väl på Läktaren som vid uppgången till denna och vid stora Riddarhusporten. 12:0. Alla Förslag till ändringar i detta Reglemente beredas och anmäles af RiddarhusUtskottet. Ridderskapet och Adeln gillar dem, öfverlemnas de till Konungens Nådiga stadfästelse, samt erhålla, om denna nådigst lemnäs, genast gällande kraft, och verkan. Friherre Palmjljerna: ”Emot det Beslut, Ivaruti Pluraliteten af Utskottets Ledamöter Kadnat att Billetter företrädesvis böra utlemJUS till TidningsRedactionernej får jag anmäla min reservation: Jag anser nemligen likhet uti rättigheter vara ett vilkor för hvarje offentlig Inrättning, som inrättas till begagnande af allmänheten j Jag tror ej att något undantag bör göras till förmån för någon särskilt Glass, fastän det yäl kan önskas af våra Den il Marlit. Tidningsredactcurer, hvilka derigenom skulle erhålla en tyst uppmaning att ofördröjeligen meddela Rikets läsande allmänhet hvad de så* lunda efter inbjudning kommit i tillfälle att höra. Grefve Horn', förenade sig med hvad Herr von Hohenhausen yttrat i frågan om ett särskildt stadgandes införande i Riddarhusordningen, rörande offentelighet vid Ridderskapet och Adelns öfverläggningar. Och skulle desse särskildta meningar enligt bemäldte Ledamöters begäran genom utdrag af Protocollet åtfölja Utskottets Betan, kande. Ut supra. Ex Protocollo. N. Snoilsky. Hörsamste Memorial. Uti 12 §. af RiddarhusDirectionens till Höglofl.