Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att ansia Hemman till Landshöfdinge-in-i delning, lärer numera ej låta sig göra, sedan nä* stan alla Krono-Hemman tillöst sig Skatterättighef, och de få, som ej hafva denna förmon, kring , spridde i hela Länet, nro tili Rotering påräknade; men att förvandla Landshöfdinge-Lönen i Spannmål, torde vara den lättaste och mindst kostsamma utväg dertill. En uppgift på den här i Länet Kronan behållne tionde får jag i sådant afseende nåden underdånigst bifoga, samt derjemte hafva nåden nämna, att då af denna tionde någon del vanligen anvåpdes till Brödråg ät Garnisonerna bär och i Engelholm, och det öfriga någon gång till det stundom nödstäldta Kronobergs Län , och Eders Kongl. Majit derföre torde finna betänkligt att anordna denna Spannmål till en ständig Lön, torde en annan utväg kunna beredas för Landshofdinge-Lönen om Kongl. Carolinska Akademiens Herrar Professorer och Domprosten i Lund , hvilka bär i Länet uppbära 1349 tunnor Sp.innemal , erhölie anvisning å en del deraf af inom Malmöhus Län befintlig Kronan behållen tionde, samt Eders Kongl. Majits Befallningshafvande i Christianstad, af deri I.önings-säd desse Herrar bär i Länet uppbära, fick sig anvist den del deraf, sorn Eders Kongl. Majit i bia vishet och Nåd vill honom Nådigst tilldela. Slut» Ben 2 2 Juni! 3175 Slutligen vågar jag Underdånigst anhålla, att Eders Kongl. Majit, i stället för deri alltför otillräckliga Hushyran, ville Nådigst tilldela mig som Residence det så kallade Fortifications-huset vid Kyrkogatan här i Staden beläget-, hvilket denna Stat, sorn dessutom haren annan Byggnad, Materials-Garden kallad, innehållande Kök, flera tapetserade Rum och öfriga inrättningar, troligen kunde umbära.
Alla de Lag.Förslag och yttranden ^ "frän Lag-Utstottet hwilka Riksens Ständer "sälunda til framtida afgörande hänstjutit, "stola, sä wida Konungen derril samtycker, "tilsammans tryckte utdelas til alla Domsto. ' lar, .luriclislca baculkerer samt Lag« Commit'tön, derest den samina blifwit inrättad. En "och hwar ware tillätet, men Hof. Rätterne, "Lagmännen, loriäistca l>:«cult-tsrns och Lag. ' Committé» äligge, at hos sustikiT-Ombuds, "mannen ingifwa de anmärkningar de finna "tjenlige. ^usrinL-Ombudsmannen gifwe se. "dan, ä den Lag. ener Urtima Riksdag, som "etter Fem är ifrän den tid frägan af Rik. "sens Ständer förur blifwit pröfwad, inträf. "får, Riksens Ständer del af de inkomne an. märkningar jemte des eget yttrande derom. "Hwareflcr mälet äter lii Lag Utskottet re"mitterss, för at i »vanlig ordning behandlas. "Öfwerenskomma dä Riksens Ständer om näk'svn ny Lag eller om gammal Lagö uphäf. "wande c »s ) "wande eller förändring, aflemne de Förslag ''derom genom Talmännen til Konungen, som "inhemte 8»ts-Rädets och Högste Domstolens "tanka deröfiver, och, sedan Han sit Beslut fat"tat, kalle Riksens Ständer pä Rikssalen at "antingen emottaga DeS samtycke til deras "Åstundan eller afhöra Des skäl at det wägra.
Genom indragningen kunde en tillgång beredas, dels att förbättra Pastors lönevilkor , dels till förmon för den på flera ställen försummade folkundervisningen , som också måste vara en kyrkans angelägenhet, emedan hon är det uteslutande vilkoret för möjligheten af ali verklig religieus bildning. Scholan anses med rätta för en dotter af kyrkan , och en betydlig del af Undervisningsverkens fonder voro fordom kyrkans tillhörighet. Det synes derföre vara i sin ordning , om den ännu för samma ändamål använder de få besparingar, den händelsevis kan göra. Men på andra sidan hafva äfven tänkvärda anmärkningar blifvit gjorda emot denna åsigt af saken» Det är betänkligt att utsträcka omfånget för en själasörjares verkningskrets allt för vida , då derigenom med skäl kan be "a ras , att den andeliga vård, hvarje åhörare har rätt att fordra, förslappas i den nion den utvidgas. I fall, genom förening af Moderkyrkan och Annexets, (hvilken oftast lär komma i fråga), Sacellaniet indrages, skulle invånarne i Annexet, der Capellansbostället vanligast är beläget, nödgas afl, vid förefallande behof, vända sig till den J eller J mil, stundom ännu längre , bort boende Kyrkoherden , hvilken tilläfventyrs för dagen kan vara af andra embelsgöromål, på aflägset ställe inom Allm. Besv. o. Oec. Ut sk. Uti. N:o i5g. i5 Socknen , upptagen. Presten , äfven der han ej predikar hvarje söndag, kan likväl i andra afseenden vara för församlingen oumbärlig , och skulle ofta illa ersättas af en Schollärare; och, enligt den grundsatis Utskottet vid flera tillfällen erkänt, måste folkundervisningen hufvudsakligen betraktas såsom en communal-angelägenhet, och anskaffandet af nödiga fonder derför öfverlemnas, hädanefter som hittills, åt församlingarnas egen omtanka och välvilja. Under sådana förhållanden , och med erkännande af sistnämnde anmärkningars vigt, anser sig Utskottet böra frånträda sin förut antydda mening, att sammanbyggnad af tvänne kyrkor alltid och allestädes bör medföra indragning af en Presterlig tjenst.
Hr von Qvanten: Då man lärer fattat beslut att slumpa, och dessa §§ genom en surprise redan äro afgjorda, så återstår endast för mig att deremot anmäla min reservation. Hr Printzensköld: Jag vet väl, att R. o. Ad. beslutat i f. m. plenum, alt, med föi kastande af Bevilln.Utsk:s förslag ang:de Beredu:s-comite'ernes upphörande, den gällande bevilln.- stadgan skulle, i hvad densamma rörer till varon af Deredn:soch Taxer:s-comite'er, landa till efterrättelse; men icke kunde jag af detta R. o. Ad:s beslut draga den slutföljd, att Ståndet derigenom gillat hvarje § specielt, som under dessa rubriker förekomma i den nu gällande bevilln.stadgan, destoinindre som det nya förslaget har alldeles omflyttat §§:na, så att somliga af dem i gamla förslaget stå nu under rubriken Pt öfn:s-comite', och anser på sådan grund R. o. Ad. vara oförhindradt att fatta sitt beslut i denna fråga ; grundande jag min öfvertygelse derpå, att Hr Frih. o. Landin), framställde till R. o. Ad. bifall eller afslag å nästföregsde §, hvilken också utgör den io5 i nu gällande bevilln.stadga och står under artikeln Taxerrs-comite på landet.
— Barnmorskor finnas öfver allt antagne för Socknarne inom Bräkne och Listers Härader, •samt uti Ronneb3r, Hjortsberga, Edestad, Listerby oell Förkärla Socknar af Medelstad Härad; men inom Bakaryd, Tving, Fredlefstad och Nättraby Socknar af sistnämnde och samtelige Socknarne i Östra Härad hafva Församlingarne icke ännu kunnat förmås att sådana antaga, ehuru ofta förnyade uppmaningar härom ägt rum. Fattigvårdsanstalterne inom Socknarne hafva icke undergått några synnerliga förbättringar. Oaktadt Fattigförsörjningen icke kan sägas sträcka sig längre, än till knapp lifsbergning åt egentliga fattighjon, blifva dock dessa kostnader i samma mån kännbara och motbjudande att utgöra, sorn de visa sig otillräckliga för en ständigt tilltagande faltigpeisonal. De medel som erfordras, för att dels hejda denna tillväxt, dels begränsa anlitandet inom det oundvikliga, som af Christligt sinne påkallas, äro allt för mycket utgrenade, och innefatta så genomgripande åtgärder, att sådant ensamt uti Lagstiftningsväg kan åstadkommas. Intilldess att lättingen och den vanfrejdade blifva försatte emellan valet af frivilligt eller tvunget arbete, samt den uppväxande, ännu icke objelplige generationen framhåltes till inhemtande af Religionens sanningar, skall hvarje bemödande, att bota det onda fruktlöst aflöpa. Skall något vinnas i detta syfte så måste bland de första åtgärderne blifva, att befria Presterskapet från den mängd af administrativa bestyr, som nu upplaga tre fjerdedelar af dess tid, och äro för Religionslärare-kallet alldeles fremmande; hvarigenom förekommes det i närvarande förhållanden ganska grundade urskuldande, att Presterskapets verldsliga , helt och hållet economiska åligganden icke kunna åsidosättas utan att äfventyra följderne af tjensleförsummelser; slutsatsen häraf, med afseende på Själavården, erbjuder sig sjelfmant. 5:o Städer.. Carlskrona bar under de senare åren icke undergått någon anmärkningsvärd förändring.
Å ena sidan kan man föreställa sig, att en örn far icke med liknöjdhet skall se, att alla hans barn ej blifva delaktiga af den belöning, han genom verklige förtjenster sig förvärfvat, hvilken belöning, i anseende till dess ringa verkliga värde, han äger rätt att fordra skall utsträckas till alla hans efterkommande, såsom det enda medel för Staten att ersätta hvad den borde, men ej kunnat gifva, och som innefattar ett det kraftigaste skäl för ärfteligt Adelskap. Han skall med missnöje se den afund, som ofta torde uppstå emellan de till hans faderliga ömhet lika berättigade barnen, och med harm skall han finna, att den af flere barn, som dertill är minst värdig, skall ärfva hans namn och rang i Samhället, då kanske alla de öfrige genom sine dygder dertill ägde större rätt. Å andra sidan skall man finna, att en mindre vältänkande far hyser motsatta grundsatser och, med vårdslösande af alle sine öfrige barns uppfostran, endast sträcker sin omvårdnad till arfvingen af sitt namn: förhållanden, hvilka Lagstiftaren snarare borde förekomma än till dem gifva full anledning. Med afseende å allt hvad jag således i detta ämne vågat anföra, anser jag, som jag redau förut nämnt, Adelskap, sådant det enligt nu gällande Regerings-Form utdelas, icke svara emot dess ändamål och aldraminst kunna betraktas som en belöning för dem, som af Konungen och Riket gjort sig synnerligen förtjente. Adelskaps enda värde innefattas nu uti Konungens med dess utdelande yttrade önskan att belöna den sanna förtjensten, ej det att den samma verkeligen belöna, hvartill Konungen uti Adelskap nu mera icke äger något verkligt medel. Bilaga C till Exped. 658 Jag får derföre till Höglofi.
Angående inLandshöfdinge-embetets i Jönköpings län underdåniga memorial af den 9 dragning af Augusti sistlidet år, deruti, med eget yttrande, öfverlemnats en af Kronolänsmän^viilTmås nen * mellandistriktet af Östbo härad, S. Svensson och i södra distriktet af samma Norregård “i bärad, A. P. Dahl, i underdånighet gjord ansökning, att, som det dem gemensamt östbo härad, anslagna boställe Ulås Norregård om 1, förmedladt till £ mantal i Woxtorps socken af berörda härad, såsom beläget i ena ändan af södra och på gränsen af mellandistriktet samt med ringa egovidd och otillräckliga åbyggnader försedt, vore Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 7b‘. 89 för det afsedda ändamålet otjenligt och icke kunnat af någondera indelningshafvaren till bostad begagnas, utan måste åt arrendator upplåtas, Kongl. Maj:t måtte hos Rikets Ständer föreslå detsammas indragning till Kronan emot lönefylluad i kontant och hyresersättning åt indelningshafvarne efter de grunder, hvilka vore eller framdeles kunde blifva gällande för Landt-statstjenstemän i sökandernes grad. Uti afgifvet underdånigt utlåtande af den 24 nästlidne September hade Kammar-kollegium och Stats-kontoret, med tillkännagifvande, dels att nämnda hemman Ulås Norregård N:o 3 är J mantal krono med kronovärdi-ränta af 3 R:dr 44 skill. Banko, deraf 16 skill. Kronan behåline, och kronotionde 1 tunna 7j kappar, hälften råg och hälften korn, samt extra roteradt vid Jönköpings regemente, dels ock att, uti 1861 och 1862 års stater ränta och afkastning af samma boställe upptoges med ett belopp af 75 R:dr för hvardera Länsmannen i underdånighet tillstyrkt, att, då, efter hvad handlingarne upplyste och af så väl Landshöfdingeembetet som ortens Kronofogde vitsordats, hemmanet i anseende till sin belägenhet vore olämpligt till Länsmansboställe, Kongl.
Nu tänkte jag också på Beda tänkte och förstod. Skulle jag ha tyckt om, ifall min mamma, det hon aldrig gjorde, skulle ha velat ta ifrån mig den vackraste lycka en ung mor kan få känna, den, att med hvarje plagg hon syr tycka sig komma sin väntade älskling ett steg närmare? Hur hade jag inte drömt öfver de små mössorna — hur hade jag inte presis sett den lilla älskade kroppen sträcka sig i de små linnena — och nu skulle »mormor» naturligtvis ta för sig hela fröjden ensam och låta den där stackars ungen, som så länge väntat på sin lycka, få sitta där som ett mehä, och så fordrade jag till på köpet, »att hon skulle vara tacksam och glad». Detta var nog den värsta pärs jag någonsin kämpat igenom i hela mitt lif. Det var min naturs sista försök att få njuta en förfluten lycka i första hand. Nu hoppas jag striden ska vara öfver – för alltid. Mycket mor — och mycket litet mor-mor, ska bli min lösen hädanefter — om jag bara kan. Jag ska älska barn-barnen som mina barns barn, inte som mina barn-barn! Det kommer de inte att förlora på, ty en renare och större kärlek kan ingen människa ge än den, som blifvit renad genom kärleken till andra. Fast — —!!! Senare: I går afton, just i skymningen, kvistade jag af in till Beda. Hon satt och kurade i sin stora stol framför brasan, medan Axel, stora luffsen, låg på knä framför henne och läste högt ur Titania, som de alldeles förälskat sig i. (Närmade sig bra mycket mitt ideal — läsning kring den stilla aftonlampan. Tänk, om Axel blir mitt ideal till sist, ty någonstans måste de ju ligga på tillväxt efter det är så förfärligt ondt om dem i värkligheten. — Bra lycklig och ljuf såg taflan ut, det är visst och sannt.) »Vet ni barn», sa jag, sedan jag värmt upp mig med litet varm punsch — »det är för tråkigt med mina ögon » Ja, så kom en liten historia om att jag inte kunde åtaga mig något finare syarbete vidare, som jag nog tror Vår Herre förlåter mig på den yttersta dagen. Så hon strålade upp, fattiga ungen, vid tanken på den kära sysselsättning, som nu blef hennes. När jag slutligen gick, slog hon armen kring halsen på mig och sa så värkligt tacksamt:
Hvad härefter vidkommer öfriga utgifter för fångvården, hvilka skulle innefattas i ett förslags-anslag, så för den händelse Eders Kongl. Majit, på sätt Rikets Ständers Revisorer föreslagit, skulle finna lämpligt, att för bestämmande deraf, medium af sist förtlutne fem årens kostnader härvid lägges till grund, får Styrelsen underdånigst upplysa, att, enligt Styrelsens hufvudböcker, fångvården kostat staten: år 1844 691,466: 22. 11. år 1845 737,642: 46. 6. år 1846 878,461: 22. 11. år 1847 844,024: 11. 8. år 1848 769,350: 23. 1, eller tillsammans B:ko R:dr 3,920,945: 31. 1. Fördelas denna summa lika på förenämnde fem år, så visar sig, att kostnaden per medium utgjort . : 784,189: 6. 3. Om nu härifrån afdrages det bestämda anslags-beloppet 81,336: 32. —, så skulle förslags-anslaget efter denna beräkning komma att utgöra . 702,852: 22. 3.
Vid föredragning inom Högvördiga Preste-Ståndet af Expeditions Ulskottets förslag N:o 15 till slutparagraf i Riksdagsbeslutet bade berörda förslag blifvit (jodliändt med den ändring alt orden: ”under loppet af nästföregående Juli månad verkställas” utbyttes mot orden: ”under loppet af nästföregående Juni eller Juli månad verkställas;” med underrättelse hvarom bemälte Riks—Stånd, enligt Protokolls-utdrag N:o 295, som nu föredrogs, inbjudit de öfriga Iliks-Ständen att uti della beslut med Preste-Slåndet sig förena; Och hade Välioflige Borgare-Ståndet, enligt Protokolls-utdrag N:o 506, Preste-Ståndets inbjudning antagit. Bonde-Ståndet antog jemväl, lör sin del,ifrågavarande från Högvördiga PresteStåndet allåtna inbjudning. S. D. Föredrogs Expeditions-Utskottets under N:o 67 afgilna förslag till Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse i fråga om befrielse för åtskilliga Stapelstäder att bålla ständigt upplag af salt, af anteckningarna å hvilket skrifvelse förslag inhemtades, alt de ölrige Irenne Riks-Slånden, Höglolliga Ridderskapet och Adeln den 2:dra, Högvördiga Preste-Ståndet den 6:te och Vällolliga Borgare-Ståndet den Q:de innevarande månad, till Expeditions-Ulskoltet återremitterat förslaget, men derjemte 472 Pr ot.-Utdrag den 13 Juni 1860. förelagt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet alt inkomma med Utlåtande i anledning ai' Riks-Ståndens skiljaktiga beslut angående Utskottets Betänkande N:o 25. Bonde-Ståndet åter remitterade jemväl ifrågavarande skrifvelse-förslag till Expeditions-Utskottet och beslöt enahanda föreläggande, som ofvan nämnes, för Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet. Den 16 Juni. Frän Högloft.
Tala till Rehabeam, Salomos son, Juda Konung, och till hela Israel, som under Juda och BenJamin är, och säg: Detta säger Herren: I skolen icke draga upp, ej heller strida emot edra bröder; hvar och en gånge åter hem, förty det är skedt af mig. De lydde Herrans ord, och vände igen att draga emot Jerobeam. Men Rehabeam bodde i Jerusalem, och byggde de städer fasta i Juda; Nämliga BethLehem, Etham, Thekoa, Bethzur, Socho, Adullam, Gath, Maresa, Siph, Adoraim, Lachis, Aseka, Zorga, Ajalon och Hebron; hvilke voro de fastaste städer i Juda och BenJamin. Och han gjorde dem fasta, och satte der öfverstar in, och besörjde dem med spisning, oljo och vin. Och i alla städer skaffade han sköldar och spjut, och gjorde dem ganska fasta. Och Juda och BenJamin voro under honom. Och gåfvo sig till honom Presterna och Leviterna utaf hela Israel, och alla deras gränsor. Och de öfvergåfvo alla deras förstäder och håfvor, och kommo till Juda i Jerusalem; förty Jerobeam och hans söner fördrefvo dem, att de icke kunde bruka Herranom Presterskapet. Men han stiktade sig Prester till höjderna, och till djeflar, och kalfvar, som han göra lät. Och efter dem kommo, utaf all Israels slägter, de som sitt hjerta gåfvo till att fråga efter Herran Israels Gud, till Jerusalem, att de måtte offra Herranom sina fäders Gud; Och förstärkte alltså Juda rike, och styrkte Rehabeam, Salomos son, i tre år; ty de vandrade på Davids och Salomos väg i tre år. Och Rehabeam tog Mahalath, Jerimoths dotter, Davids sons, till hustru, och Abihail, Eliabs dotter, Isai sons. Hon födde honom dessa söner: Jehus, Semaria och Saham. Derefter tog han Maacha, Absaloms dotter.
de flesta fall f ö r e k o m m a — för att n u tala o m u t t r y c k e n: egare, äro fr. o. m. måndagen den 24 september ärliga rättande till full belåtenhet, hvars Byrå och Expedition om betyg, deri e g e n s k a p e r n a: Redaktionen. skulle han k o m m i t ett tuppfjät Våra för honom, A f Laura FitinghofF. ofÖFi detta sker: I landsorten: å postanstalterna. I Stockholm: hos redaktionen, å Stadspostens hufvudkootor, i de större b o k - lådorna samt å tidningskontoren. deras » anständighet » mellersta en fru, glas tillräcklig i betyg, att dock ärq m y c k e t olika. Vid gästers ankomst, vid den ringaste lilla förändring i det dagliga lifvet, eller vid på- gående sysslor, bringas lätt det alltid sjudande h u m ö r e t till kokpunkten. En verkligt bra tjenare skulle g e n o m att få de goda, sjelfförvärfvade egenskaperna på en dylik blankett ifylda sporras o c h u p p m u n - tras i det g o d a; då en annan g e n o m att se äfven sina mindre g o d a eller dåliga egenskaper framhållna skulle uppträda m e d mindre anspråk, då han eller h o n p å så sätt tvingades att. inse, det ej endast den s. k. Den h u s b o n d e, s o m, oaktadt han vet, att hans kusk super, ändå i dennes b e t y g sätter » n y k t e r », begår ett brott e m o t sin nästa, hvilken han g e n o m ett falskt betyg narrar att taga en kusk, s o m, g e n o m ett oskickligt handhafvande af tömmarne, vid något tillfälle, då hans förstånd af öl eller spritdrycker är omtöcknadt, kan blifva orsak till oberäkneliga olyckor.
Proposition, N:o 37. och unde»hålla, lemnat så betydliga bidrag, alt dertill, ifrån och med år 1804 till år 1825, blifvit utbetalda icke mindre än 365,719 B: 1 r 2 sk. 4 rist B:ko. På dessa skäl, och då salpeter-fonden är i den fordelaktiga ställning, att denna fond för sitt bestånd ej behöfver påräkna att återfå det lån stort Fyratio Atta Tusen riksdaler banko, som derifrån blifvit hospitalsfonden meddeladt, öfverlemna!- Kongl, Majit till Rikets S anders pröfning, huruvida meranämnda lån-belopp må få] i Salpeter-fondens räkenskaper af skrifvas ; Och anser Kongl. Maj:t, under förutsättning, att detta nådiga förslag varder af Rikets Ständer bifallet, Seraphimer-ordens-gillets underdånigst gjorda anhållan om årligt creditiv eller föi slags-anslag å 10,000 r:dr b:ko för Hospitalsfondens utgifter för närvarande icke föranleda någon framställning till Rikets nu församlade Ständer. Kongl. Maj:t för bl i f ver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. OSCAR. F. O. Silfverstolpe. Utdrag af Protokollet öfver Ecklesiastik Ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Statsrådet å Stockolms Slott den 3 December 1847- Närvarande: Hans Excellens, Justitie-Statsministern Herr Grefve Posse, Hans Excellens, Statsministern för utrikes ärendena, Herr Friherre Jhre, Statsråden : Friherre Staél von Holstein, Munthe, Friherre Peyron, Silfverstolpe, Waern, Frihei re Gyllengranat, Faxe, Fåhreeus. Kogl. Maj ts Nåd. Skrifvelse> N:o 38. 13 Departemenls-chefen Statsrådet Silfverstolpe uppläste förslag lill nådig Proposition till Rikets Ständer angående sei skilda åtgärder till hospitals-londens understödjande.
R:dr, för bibliotheksbyggnaden vid nämnde Akademi, emot 2 procent årlig kapital-afbetalning och'3 procent ränta 31.5’ 0: — 30,000: — » Carlstads stifts Domkapitel, å 12,000 R:dr, för utvidgning af läroverken inom nämnde stad, emot 3 procent årlig kapital-afbetalning och 3 procent ränta 6,921: 28. 6,407: 18. » Strengnäs stifts Domkapitel, å 4,500 R:dr, för ut vidgning och reparerande af skolhuset i Nyköping, emot återbetalning af 1 idel årligen utaf lånets belopp samt 3 procent ränta å kapital-återstoden; hvilken betalningsskyldighet, enligt Rikets åren 1850 och 1851 församlade Ständers beslut, först vidtagit 10 år efter lånesummans lyftning 899: 59. —• » Hernösands stads och Hernö landtförsamling, å 60,000 R;dr, för fullbordande af nya stiftskyrkan i Hernösand, emot årlig återbetalning efter 1850 års slut af 5 procent utaf lånesummau 33,090: — 30,000: - Transport: 72,320: 87, 66,407: 18. — 17 — Transport: 72,320: 87. till Christinehamns stadsoch Warnums landtförsamling, å 37,500 R:dr, för uppbyggande af ny kyrka i Christinehamn, emot 3 procent ränta och årlig afbetalning af 2 procent å den lyftade lånesumman 31,603: 29. » staden Lidköping, å 24,000
Vidkommande slutligen beräkningen af kostnaderne för ännu återstående arbeten hade besigtningsmännen förmält, att som de vore i saknad af annan upplysning om det skick, hvaruti byggnaden, med användande af de för berörde ändamål äskade medel, 450,000 R:dr, vore afsedd att blifva försatt, än som innefattades uti en af Byggnadschefen till dem öfverlemnad summarisk kostnadsberäkning, kunde de, i brist af erforderlig kännedom om arbetets detaljer, angående förberörda beräkning icke med någon bestämdhet afgifva annat yttrande, än att åtskilliga för byggnadens fulländning oundvikliga kostnader, såsom för eldstäder och uppvärmnings-anstalter, innanfönster, den yttre stora granittrappan m. m., icke vore uti beräkningen omförmälda; — och hade Ofver-Intendents-embetet — under åberopande af hvad besigtningsmännen anfört samt med erinran att desse icke egt kännedom derom, att vederbörande Departements-chef redan förut fästat Kongl. Maj:ts uppmärksamhet derå, att särskildt anslag komme att framdeles erfordras till åtskilliga af de utaf besigtningsmännen såsom icke beräknade anmärkte kostnaderna — förklarat sig emellertid icke kunna betvifla, att ju icke Byggnads-chefen, med sin närmare kännedom om förhållandena, med yttersta noggranhåt uppgjort den beräkning, hvarå beloppet af de nu begärda anslagsmedlen, 450,000 R:dr, vore grundadt; men Embetet funne sig dock föranlåtet i underdånighet framhålla nödvändigheten deraf, att värmeapparaten, efter hvad system den än komme att anordnas, till undvikande af betydliga opåräknade utgifter och förekommande af betydliga förluster, blefve insatt i byggnaden innan parkett-golfven, för hvilka kostnaden vore i sistnämnda summa inberäknad, inlades eller panelningar uppsattes samt målning och ornering af rum och förstugor ifrågakomme. För att förklara anledningen dertill, att kostnaden för värme-apparat icke vore upptagen Stats-Utsliottcts Utlåtande M 180. 9 upptagen uti Byggnads-chefens beräkning af utgifterna för återstående arbeten, hade nämnde Chef uti en till Chefen för Kongl.