Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Mörners förslag finner jag, att lian afskaffat auktions-väsendet så väl för utskänknings som utminuterings-rättigheten. För att icke inkrångla frågan, skall jag icke motsätta mig förslaget äfven i afseende å utminnteringen, ehuru jag för min del icke har något emot, att utminuterings-rättighet, äfven å landet, blifver till den mestbjudande uplåten. Jag anser hufvudsakan vara, att man åt Landshöfd, öfverlemnar så mycken makt, att han eger att afgöra, hvilken person skall emottaga den tillåtna krogrörelsen. Om detta, på sätt Utsk. föreslagit, öfverlemnas ät socknenämden, kan det visserligen hända, att nämnden bestämmer, att näringsstället skall inrättas i den trakt af socknen, der detsamma af behofvet påkallas, såsom t. ex. vid flere sammanstötande stråkvägar, men det är icke sagdt, att egare af de hemman, som gränsa intill dessa farvägar, äro de, som å auktionen gjört de högsta anbiw den. Dessa hemmansegare äro törhända ordentliga personer, som hafva sin fulla bergning och icke hafva något tycke för en dylik rörelses bedrifvande. De bry sig således icke om att vid auktionen öfverbjuda andra mindre tjenliga personer, hvilka bo längre bort från den allmänna farvägen, men gerna vilja åtkomma en rörelse, den de ämna att på allt möjligt uptänkligt sätt göra för sig vinstgifvande. Socknenämnden antager det högsta anbudet och följden blifver, att man får en krog, som länder de vägfarande till ingen nytta. Då jag en gång förut hade ordet, tog jag mig friheten nämna, att en krogrörelse i och för socknens skull alldeles icke är behöflig, utan att det endast är den allmänna rörelsen, som kräfver, att å de ställen, der behofvet sådant tydligen utvisar, ett näringsställe finnes. Då detta ändamål genom antagande af Gr.
Vid uppbörden af brcinvinsafgiften och charta-sigillata-medlen förekomma flera förvaltningsåtgärder, om hvilka dels Eders Kongl. Maj:t i nåder förordnar, dels Stats-Kontoret bestyr, såsom bran vinsbränningens inställande på vissa tider, bränvinsbränningsredskapens försegling, Charta-Sigillata-ombudsoch försäljningsmäns antagande, pröfningen af de sistnämndes afgifna borgensförbindelser o. s. v. Sådana, med kontrollen öfver uppbörden oskiljaktigt förenade, befattningar synas ej rimligen kunna öfvertagas af Riksgälds-Kontoret. Detta lärer ock till någon del hafva varit insedt af sista Riksdagens Stats-Ulskott, som från en då ifrågasatt öfverflyttning från Statstill Riksgälds-Verket af extra statsmedlens emottagande, uttryckligen undantog charta-sigillata-medlen. Att Rikets Ständer ej äga rätt att härom ensamme besluta, bevisar just den af Revisorerne åberopade tilldragelsen vid 1823 års Riksdag. Om tullmedlens inlevererande till Riksgälds-Kontoret hade Rikets Ständer då beslutat, och låtit sådant i Riksdagsbeslutet införa. Men, genom nådig skrifvelse af den 4 December 1823, ogillade Eders Kongl. Maj:t detta beslut, såsom stridande emot grundlagarne, och det blef i följd deraf gjordt om intet.
Det är visserligen ej oväntadt, men dock besynnerligt, att se de ledamöter, som, då de finna stöd för sine åsigter i myndigheternas utlålrn, sälla dessa högst i landet, ja öfver sjelfva Regeringens proposrr, nu, då dessa myndigheters utlålrn någon gång ej behaga dem eller af dem ogillas, söka förlöjliga och nedsätta dem, sorn då man har sagt att com.-colhm är rogadt af rummel och mera sådant, som ej är just så särdeles passande sagdt om eli högt embetsverk, helst då det yttras af en man, som sjelf är hög embetsman. De öfriga punkterna hafva af Frih. Cederström blifvit vidrörda, och jag instämmer deruti med honom. Gr. Anckarsvärd: Flere talare hafva här anmärkt hvad jag eljest skulle funnit mig befogad alt till besvarande upptaga, om ej tiden vore sä långt framskriden; men Hr von Hartmansdorff har mot mig personligen fällt ett yttrande, nemi. att jag skulle bekymra mig pm smuggleri och tullförsnillning. Jag vill för ingen del tro alt Rivon Hartmansdorff afsigtligen lagt mig i detta hänseende till last ett förhållande, hvartill jag tror ali han ej hade den ringaste anledn. Jag vet ej hvarifrån han hemtat, att jag skulle hafva någon biijelse för lurendrejeri eller något dylikt. Mitt yttrande föll så, att jag säde mig tro, alt 0111 Slitö skulle, på de grunder Utsk. tillstyrkt, beviljas transitooch nederlagsrätt, så skulle det nödvändigt blifva försedt med tullbevakning, och att det förekomme mig naturligt att lurendrejeri vore mindre äfventvrligt på ett ställe, der ingen tullbevakning funjaes, än der den existerar. Detta är dock, mine Hrr! en obetydlighet; men här har blifvit yttrad en sats, en tanka, som förekommit mig inom en konstitutionel rådplägande församling ganska äfventyrlig. Man har nemi. sagt, att, på den grund att en und. anhållan hos K.
Hr Fåhraeus har uplyst, huruledes handtverkarne ökat sig efter år 1846. Det är klart att de gamla bandens uplösning skolat föranleda ett ökadt antal handtverkare genom tilloppet af dem, som på den nya banan velat försöka sin lycka. Men då tillgången å arbete icke ökar sig i samma mån som handtverkarnes antal, så Den 18 Juni e. m. 125 mäste följden deraf blifva, att hvarje handtverkare har mindre förtjenst, då yrkesbröderna äro flera, än han hade då de äro färre. De flera skola sålunda snarare varda fattiga än de färre hlefvo. Det är delta utminuterande af näringarne, hvilket undergräfver hvarje särskild idkares sjelfständighet, som är den fruktansvärda följden och som slutligen gör de flesta till tiggare. Hr Fåhraeus har anmärkt, att handtverkarnes bevillning icke förminskats, utan tvertom stigit. Jag skulle önska att veta huruvida denna bevillning är den debiterade eller den influtna. Om det är den förra så hör beloppet hafva stigit, emedan de ringare handtverkarne betala s. k. minimi-afgift hvilken ej får understiga ett visst belopp. Den som sitter i Kammarrätten och hvarje vecka erfar huru många afskrifningar, som måste göras för handtverkares oförmåga, att betala deras utskylder, han ser huru fattiga de äro. Vidare har Hr Fåhraeus sagt, det vara å handtverkarnes sida, som den största klagan öfver de gamla skråinrättningarna förspordes. Om dermed menas gesäller och lärgossar, så är det ulan tvifvel sannt, ty de finna likasom studenterna i Goimbra, det vara aldra beqvämligast, att slippa profs undergående. Följaktligen klaga de sä länge dessa hinder icke äro undanröjda. Men det är icke den, hvilken så att säga står på tillväxt, utan den, som är en fullmogen man i sitt yrke, hvilken raan i sådana fall skall höra på. Det är dessutom en vanlig händelse, på hvilken jag beder Eder Mine
Beträffande denna fråga inhemtas af det den nådiga Propositionen bilagda Protokoll öfver Ecklesiastik-ärenden den 14 Oktober nästlidet år, att, till följd af göromålens ständiga tillvext, såväl i allmänhet, som säi'skildt inom den Expeditionen tillhörande afdelning för undervisningsärender, hvarest i afseende å dels elementarläroverken, dels ock ännu mera folkskolorna, arbetet med hvarje år varit i jemnt tilltagande, extra ordinarie tjenstemännens arbetsbiträde måst i betydlig grad anlitas, utan att nöjaktig vedergällning härför i samma mån kunnat lemnäs af det till gratifikationer åt desse tjenstemän jemte vaktbetjeningen å Expeditionens stat anvisade mindre betydliga belopp af 1,000 R:dr R:mt; och hafva Rikets Ständer, i likhet med hvad förut i afseende å enahanda anslag för Civiloch Finans-departementens expeditioner egt rum, medgifvit att anslaget till gratifikationer åt extra ordinarie tjenstemän jemte vaktbetjeningen hos Ecklesiastikdepartementets Expedition må från nuvarande beloppet, 1,000 R:dr, till 2,000 R:dr årligen förhöjas. Kleresi-Staien. 3:o Då den Presterskapet pä Gotland anslagna kronotionde, 23,053 kubikfot 5 kannor, numera blifvit såsom en Statsverkets inkomst beräknad, har E. K.
Direktörsljensten vid då öppnade nya länscellfängelset derstädes; utvisande gällande aflöningsstat att Sökanden åtnjuter såsom Fängelse-Direktör i lön Ett tusen femhundra Riksdaler jemte skrifvare arfvode Etlhundrafemtio Riksdaler, förutom andra förmåner; och har Fångvårdsstyrelsen till denna underdåniga ansökning tillstyrkt Nådigt bifall. Hans Excellens Herr Justitie Stats-Ministern hemställde i underdånighet att, med afseende å hvad sålunda förekommit, Kongl. Maj:t behagade besluta att till Rikets näst Bil. N:o 1 till Kongl, 3faj:ts Prep. om Statsverket 1865, 9 Hufvudtiteln. y sammanträd ande Ständer allat» Nådig Proposition derom, att Sökanden må berättigas att från och med månaden näst efter den, då han erhåller afsked från Direktör sbefattningen vid Wermlands läns cellfängelse, å allmänna fndragningsstaten uppbära en årlig pension för sin återstående lifstid till belopp af Ett tusen femhundra Riksdaler Riksmynt. Denna, af Stats Rådets öfriga Ledamöter biträdda hemställan täcktes Hans Majit Konungen i nåder bifalla: och skulle utdrag af detta protokoll till Finans Departementet öfverlämnäs, på det att berörda fram ställning må vid förslaget till reglering al Nionde Hufvudtiteln iakttagas. Ex protocollo Gr. W. Westberg. Utdrag af protokollet öfver Justitie-Depai tern erits ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen uti Stats-Rådet å Stockholms Slott Onsdagen den 13 September 1865, i närvaro af: Hans Excellens Herr Justitie Stats-Ministern, Friherre De Geee, Haus Excellens Herr Stats Ministern för Utrikes Ärendena, Grefve Manderström, Stats Råd en: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagebstbåle, Bredbebg, Th TJLSTRtJP, Re uterskiöld , CaELSON. Bans Excellens Herr Justitie Stats-Ministern anmälde i underdånighet: Fångvåids
Majoren Wulfcrona har nemi. testamenterat ett kapital, hvaraf pensioner skola utdelas till fattiga officerares enkor af Adeln och deras omyndige barn, med föreskrift tillika, »att fattiga faderoch moderlösa officerares barn af frälseståndet hafva rättighet att vinna dessa pensioner, till dess de blifva myndiga.» På den tid, testamentet stiftades, var ogift qvinna omyndig i hela sitt lif, såvida hon ej särskildt begärde och erhöll tillstånd att blifva myndig, — någonting som ej ofta egde rum, och sällan annat än vid de tillfällen, der den ogifta qvinnan fann sig kunna genom sin verksamhet sig försörja. — Nu deremot har det förhållande inträdt, att qvinnan är myndig vid 25 års ålder. Den 20 Januari. 153 Det kan emellertid lätt hända, att mängen sålunda myndig blifven qvinna icke har medel eller förmåga att sjelf försörja sig; och jag tror det derföre vara olämpligt, att, med användande al den bokstafliga tolkningen, fråntaga den adeliga qvinnan hennes pension, blott på grund deraf, att hon fyllt 25 år. Mera öfverensstämmande med testators verkliga afsigt torde det vara, att hon får behålla pension, så länge hon deraf är i behof och icke gjort sig af densamma oförtjent. På grund häraf tror jag att det varit på tillräckligt giltiga skäl, Direktionen stödt sitt förfaringssätt vid testamentets tillämpning, och Direktionen bör vara tacksam för det Utsk:t instämmer i denna Direktionens åsigt; erkännande jag å andra sidan med tillfredsställelse, att äfven reservanterna ej åsyftat något klander å Direktionen. Jag hemställer emellertid att Utsk:ts hemställan måtte godkännas. Frih. Cederström, Anders: Då testator uppdragit åt Direktionen att vara testamentsexekutör, kan jag icke finna annat, än att Direktionen har lätt att tolka testamentet efter sitt bästa förstånd och samvete. Deremot anser jag det vara olämpligt, att H. o. Ad. inlåter sig i en sådan tolkning. Jag får derför föreslå, att R. o. Ad. ville besluta, att Utsk:ts i fråga v:de hemställan ej föranleder till någon åtgärd. Frih.
Detta allt hemställes dock vördsamligen till Riksens Höglöflige Ständers eget ompröfvande* Stockholm den ig Åug. i8a3. Stats-lits kottets Besökande»» N:o 444. * Ankom den 27 Augusti .1823;. Riksens Höglofl. Ständers StatsLag samt Allmänna Besvärsocli Ekonomif/tskotts Betänkande, öfver flere Mq~ mori aler, angående dels befrielse från Skattläggning för husbehofs Mjöl-och. Sågqvarnar, dels ock rättighet, att obehindradt samt utan föregången syn på stället, få sådane qvarnar samt andre Vattenverk anlägga - I fcågavarande Memorialer hafva blifvit in« gifne: Stats-Utskottets Be tänkanden. 36? rill H oglo fl. Bidderskapet och Adeln: 1:0 Af Herr P. A. Reutersvärd, •■om på anförde skäl-yrkadt, att hvar och en, som eger ett vattenfall eller rinnande vatten inom sitt omfång, må lika fritt få begagna sig deraf, som af hvad honom i öfrigt tillhörer, utan ali föregående undersökning, endast mot åliggande att er' sätta all skada; som genom uppdämning kan annan tillfogas:
Teaterns bibehållande eller dess upplösning, behagat förklara, ibland annat, att, till förekommande af den brist i Teaterns påräknade behof, som, oaktadt anbefallda besparingar i utgifterna, kunde komma att äga rum, åtskilliga till beskaffenheten anförda förändringar i afseende å Teatersalongens 52 inredning finge äga rum; i anledning hvaraf Kongl. Regeringen, som ville förständiga vederbörande om skyndsam verkställighet af de sålunda anbefallda förändringar, tillika, i fråga 0111 anvisande af dertill nödiga medel, hvarvid t. f. StatsSekreteraren för Kammarärendena, Herr KansliRådet Ulfsparre, uppå serskild kallelse, var tillstädes, fattade det beslut, att en summa af 1000 R:dr skulle, för detta ändamål, afsättas å anslaget för de publika byggnadernas i hufvudstadeu reparation och underhåll; uti hvilket beslut deltogo, såsom Ledamöter af Kongl. Regeringen, H. E. Herr StatsMinistern för Utrikes ärendena Friherre Stjerneld samt Herrar StatsRåden, H. E. Grefve Löwenhjelm och Friherre Åkerhjelm. Härvid förekommer, att omförmälda, i nåder anbefallda, förändringar i Teaterns salong, åsyftande hufvudsakligen större inkomst för Teatern, ej torde kunna hänföras till husets underhåll, men att likväl det anslag, hvarifrån medel till bekostande af sådana förändringar skulle tagas, blifvit af Rikets Ständer anvisadt endast till underhållet af de publika byggnaderna, deraf äfven synes följa, att de sålunda anordnade medel äro, emot 05 §. Regeringsformen, använda annorlunda än faststäldt blifvit; en grundlagsöfverträdelse, som fördenskull, emot ofvannämnde Herrar Ledamöter i Kongl. Regeringen, jemte bägge vid tillfället närvarande Herrar t, f. Statssekreterare, härmedelst varder anmärkt. 16:de Punkten. StatsRådsPro tokolle t öfver Krigsärenden för den 29 November 1839 upptager följande mål.
Örn begärdt anslag till reparation å Calmare Domkyrka. 5:0 Angående gjord framställning örn gratification åt KronoBetjeningen på gränsen äf Elfsborgs och Bohus Län. 6:0 Angående väckt fråga öm inköp af Posthus och Boställen för Postmästare. ?:o Öm uppreisande af en Minnesvård, på StM tens bekostnad $ åt framledne Hollmén-’ denten Sergel. B:o Angående Doctor Fåhrei motion om utfodringen vid Kongl. Maj:ts Hofstall* sapt 116 Den 3 Juni, t, wj Kungsgårdarne , Ultuna och Rydas anslående till Hans Kongl. Höghet KronPrinsens Hofstall. 9:0 Om medel till befordrande af större sund-J het i städerna. * ' ' ■' " • ..•* ’ *' I lojo Angående kostnader till tryckning af en Kongl. Majrts Nådiga Proposition, jemte ett LagComitéens Betänkande. ii.*o Öm anslag af allmänna medel till tinder stöd för Carlscrona Stads Fattigvårds-och Arbetshus-inrättning. 12:0 Angående ersättning af Löningsmedel , som vissa Tjenstemän i Norrbottens Län tillkommer. 13:0 Om anslag af medel för LänsLazaretter* na. Ut supra. S. D. Föredrogos å nyo och biföllos följande BancoUtskottets, den r^de Maj afgif na och den 29 Discont-rättighet i Banken m. m. 3:0 Om RiksDiscontens Discon-rättighet def-, sammastädes. Den 3 Juni. «. Ii? 4:0 Angående beviljande af ett BancoLån till återuppbyggande af Calmare Stads afbrända Gymnasii och Scholhus* Ut supra. S. D. Biföllos följande LagUtskottets, den 9:de, I2:te och I7:de Maj afgifna samt den 29:de derpå följande på bordet lagda, Memorial, nemligen: 1:0
Sedlar för kannan, då deremot Calle gällde 56 till 42 sk. af samma mynt, och således ett sklp. Calle kunde erhållas för värdet af 2-Jkannor mjölk, så skulle deraf ofelbare följa, att ella de Folk-classer, som förut åtö välling, nu skulle bli CafTe-consumenter; att till förekommande af en sådan till de lägre Folkclasserna spridd consumtion, enär priset pa K j Jk icke kunde sänkas, nödvändigt priset på CalFe hade bort fördyras; att om, för att mot frestelsen styrka de bildade folktlasser, hos hvilka patriotism och sjelfvillig försakelse billigt borde kunna förutsättas, max förr bär trott och tilläfventyrs ännu tror öfverllödsförordningarnödvändiga, hvarigenom färg och snitt på kläder bestämmas, hvem sorn må få nytiji plumer och hvem som icke må få nyttja dem, och hvilka slags viner man skulle få nyttja, man icke bade bort underlåta att påtänka mesurer mot de lägre folkclasseinas consumtion af utländska varor, di af dem i denna del ingen sjelfvillig försakelse är att påiäkna, då dessa varor vida mera gravera handelsvågen än den graveras genom de varor, som den rikare nyttjar, eftersom desse i deras dyrhet möta ett hinder för en. allmännare consumtion. Men skulle än , nu, sedan genom de, det Särskildta Utskottets Betänkande bifogade Tabeljer, en allmännare kännedom af den. -*g6 Den 5 Juli. f; m förstörande importen blifvit erhållen. enan kraftigare röst emot detta olyckliga förhållande höjas, hvad hopp om ändring härutinnan återstår, sedan Friherre Wirsén förklarat, att han anser all Tullafgift, sorn öfverstiger 10 , 15 > högst 25 procent af varans värde f(ir olämplig och skadlig. — Men har det undfallit Friherre Wrirsén, att förlullningsprocenten på salt är enligt 1799 års TullTaxa bestämd till /yi procent; att förtullnings-procenten på tobak är bestämd till 43 procent; och att förtullningsprocenten på vin går för somliga slag till nära 100 procent?
St:rs redan fattade beslut blifvit till åtskillige ändamål anvisle, att af RiksgäldsContoiret eller redan disponerade ÖfverskottsMedel utgifvas, och hvarmed RiksgäidsContorets behof alltså ökes utöfver de 3o3,ooo R:dr, som för detsamma i Statsreglering äro upptagne, emedan dessa anvisningar, hvilka i Statsreglerings-Belänkandet finnas specificerade, till förberörde belopp 3i 1,000 R:dr, dels blifvit förbisedda då Stats-Utskottets Betänkande Nio 3o2 om R iksgäldsGontorets behof afgafs, och dels derefter tillkommit, så att sistnämnde belopp icke är inbegripet i de 3o3,ooo Rtdr som blifvit i berörde Betänkande upptagne till fyllande af RiksgäldsContorets årliga behof, utan äro dessa 3if,ooo R:dr endast af Stats-Utskottet classificationsvis i Betänkandet antydde att sådane utgifter föreslå, under anmälan att framdeles närmare Riksdagens slut uppgifva tillgångar härtill för RiksgäldsContoiret, hvilket med andra ord uttrycker, att den nu afgifne Statsiegleringen är ofullständig och att StatsUtskottet närmare Riksdagens slut vill inkomma till R. St:r med ett Bihang lill fullkomnande af StatsRegleringen, och deri åda - Betänkanden, N:o 335. gg galägga, alt hvarken de vanliga Statslnkomsterne eller Bevillningarne äio tillräckelige för Statsoch RiksgäldsVerkens fastställda behof, utan andra utvägar derföre mäste vidtagas. För ofullständighetens skull liar äfven StatsUtskottet från RiksgäldsGontorets inkomster uteslutit Bankens till Staten gående Räntevinst från ur i83ö.
Bifölls; N:o 83, i anledning af väckta motioner om ändring uti hitintills gällande bestämmelser, i afseende å Sveriges och Norriges ömsesidiga handelsförhållanden; - P rot.-Utdrag, den y December 1844• 403 Ståndet beslöt, att Rikets Stander må hos Kongl. Maj-t i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit läcktes i Nåder utse och förordna en Comité af Svenske och Norrske erfar ne och practiskt kunnige män, för alt undersöka, hvilka förändringar uti 1111 gällande bestämmelser, i afseende på handelsoch sjöfartsförhållandena emellan Sverige och Norrige, kunna vara, för trafikens ändamålsenliga underlättande, Rikena emellan, af behofvet påkallade, saint derefter uppgöra ett förslag till Författning i ämnet, sorn torde Rikets Ständer i Nåder meddelas; och inbjudas respective Med-Ståndeu vördsamt och vänligen att i detta Borgare-Ståndets beslut sig förena: N:o 84, i anledning af väckt motion om upphörande af rättigheten att använda Finska och Åländska fartyg för transport af träd varor och tjära från de Norra Länen lill andra inrikes orter: Bifölls; N:o 85, i anledning af väckt motion om förtydligande af Kongl. Förordningen den 11 Febr. 1832, angående landtmanna-seglalionen; Bifölls; N;o 86, i anledning af väckt motion om upphörande af stapel-städernes åliggande att importera vissa quantiteter salt: Ståndet beslöt, för sin del, att Rikets Ständer må i underdånig skrifvelse hos Kongl. Maj:t begära, att salt-import-skyldigheten för Uddevalla stad måtte nedsättas lill 2,500 tunnor; N:o 87, i anledning af återremiss af betänkandet, N:o 35: Med ogillande, Jade Ståndet betänkandet, N:o 35, och utlåtandet, N:o 87, till handlingarne; och N:o 88, i anledning af återremiss utaf betänkandet, N:o 39: hudes till handlingarne.
Det måste dock förutsättas, att den granskning af förmynderskap, som förut varit i lag påbjuden, blifvit behörigen verkställd, och följaktligen får icke mer än sista årets granskning antagas ogjord. Denna åsigt vinner jemväl stöd af hvad i 7 § om granskningsarfvodet föreskrifves. Detta skulle nemligen eljest och i fall flera års räkningar borde på en gång granskas, blifva alltför betydligt, derest det beräknades på de omyndiges inkomster under alla de år granskningen omfattade, och, om det i allt fall skulle beräknas endast för ett år, blifva alltför ringa. I slutet af §:s första mom stadgas: Sker del ej; (d. v. s. ingifver ej på föreskrifva sätt förmyndaren sin räkning och den derur gjorda summariska uppgift) förelägge Rätlen förmyndaren, vid lämpligt vite, att sin skyldighet fullgöra och för fare i öfrigt efter omständigheterna. Om sättet för detta föreläggandes verkställande har tvekan yppats. I stad låter det sig verkställa genom Rättens betjente, men på landet äger Domstolen icke någon betjening att dertill använda. Den utvägen finnes visst och har varit påtänkt, att härom anlita Konungens Befallningshafvande, men den medförer dock nog stor omgång. En föreskrift vore således af nöden, alt kronobetjeningen härutinnan skulle gå Rätten tillhanda, på den tredskande redovisningsskyldiges egen bekostnad. 132 § 5. Gode män eller Sooknenämnd åligge ali inkommen förmyndareräkning granska och, om de finna, att förmyndare den omyndigas egendom ej rätteligen förvaltat, derom skyndsamligen göra anmälan hos Hatten, som af omständigherna yr öfvar, huruvida annan förmyndare förordnas må. Anse Gode män eller Sooknenämnd nödigt, alt förmyndaren lemnar inteckning eller annan säkerhet för de medel, som hos honom innestå; anmäle del ock för Rällen; och förordne derom Rätten, efter förmyndarens hörande, såsom nödigt och skäligt pröfvas.