Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
— Spinnhusmedel 13: Kontrollstämpelmedel 79: 25. io. Riddarhusafgift 65: Afgift till stadspastoratet 3,237: 36. ii. D:o till Arniralitetskyrkan 180: 4. — Öre talsa fgift 1,620: 8. — D:o till handtverksföreningens kassa 80: 12. — Extra folkskoleafgift 383: 30. — Brand vaktsinrättningen 1,671: För ungdomens undervisning finnas jemte en lägre lärdomsskola med en apologistklass, i hvilken skola under sistlidet år 128 lärjungar begagnat undervisning och högsta antalet samtidigt varit 110, samt vid Kongl. Maj:ts flotta artilleri-, styrmans-, konstruktions-, skeppsgosseoch barnhus-skolorna, dels en med fattigvårdsinrättningen förenad skola för omkring 105 barn af begge könen, dels ock en under loppet af för lidet och innevarande år inom stadsförsamlingen inrättad folkskola, der omkring 150 barn af båda könen undervisas, de af qvinkönet jemväl uti hvarjehanda fruntimmersarbeten. Faltigvårdsinrättningens skola är tillika så kallad söndagsskola, hvarest tillfälle är lemnädt till undervisning för handtverkslärlingar och andra, under vissa timmar på söndagseftermiddagar ne. Å härvarande kopvaerdi-varf finnes ett särskilt skeppsbyggeri-institut, som med statsmedel underhålles. Två lärare äro der stationerade, och elevernas antal är för närvarande 12. Sjukvården. För kronans manskap är flottans sjukhus. Staden aflönar en särskild stadsläkare, men äger icke någon sjukhusinrättning. Styrelsen för länets lasarett och kurhus har dock efter tillgång på utrymme, mot och utan' betalning, intagit på lasarettsafdelningen sjuklingar, sorn anmälts. 24 Stadens Fattigvårds-inrättning, för hvilken reglemente är af Kongl. Maj:t den 1 November 1837 i nåder fastsläldt, omfattar så väl stadssom Amiralitetsförsamlingen och är en af de betydligare och kostsammare i riket.
Säsom förklaring öfwer 7. Cap. i. §. Rättegängs Balken, hafwe Wi afglfwit följande stadgande»: 1) Att derest Ägaren, ä hwars fasta Egen. dom Jntekning blifwit sökt, skulle innan weder, börande Domare öfwer Jnteknings. ansökningen sig siuteligen utlätit, antingen med döden afgä, fasta Egendomen till annor person öfwerläta, eller till Boraenärerna all sin egendom genom ConcourS afstä, mä Jnteknings ansökningen der. igenom icke anses förfalla, utan Sökandens rätt, efter hwad Allmänna Lagen och denna Författning i öfrigt bjuder pröfwas och bestämmas. 2) Den Borgenär som Jntekning sökt, men, dä Gäldenärcn är inom Riket boende, icke inom Sextiotre dagar derefter, af Domarens veröf. wer meddelta Protocolls-Utdrag lemnat Gälde. närén del, eller om denne i sitt hemwist ej träf. fas kunnat, samma Protocoll ä hans husdörr, i till - Z6o Den 12 Nowember. i tillkallade twänne Wittnens öfwerwaro, fä. stat, bör nägon förmon af den dä sökta Jntck. ningen icke till godo njuta. Är GäldenärenS wistande okändt eller ä Utrikes ort, mä Jntek. vings Sökanden, wid lika äfwentyr och inom lika tid, hafwa ä närmaste Post'Contoir fogat behörig anstalt om införande af Kungörelsen härom sä wäl i Stockholms Post Tidningar irenne lZ) gänger, som En gäng uti Hamburger Tidning.
Ständer under hela den länga mellantiden sedan tgl 8 ej sammankallades, o-^gtadt Fo!1 et* ställning med hvarje dag Förvärrades, så upps od i hela landet den naturliga tanken, att Mmistéreti trodde sig behöfva detta långa rådrum och verkligen använda det, för att i grund undersöka belägenheten och uppgifva de tjenligaste botemedlen. Man var så mycket mer berättigad till denna föreställning, som mati redan för 3 år sedan såg en Comité a! Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Protocoll, hållna hos Högloflig e Ridderskapet och Adeln, vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, Åren 1328 och 1829. Fyrationdeåttonde Häftet. STOCKHOLM. Tryck la hos Johan Hörbergj 1833. ■0 \ Måndagen den 2 Nov. 1829. Plenum klockan g Förmiddagen. Herr Löwenström ^ Johan Jacob: Af omständigheterna tvungen att vara frånvarande i Plenum den 3o sistlidne October eftermiddagen, likväl ej af den orsak Grefve Cronhjelm omnämner uti dess i samma Plenum afgifne reservation, nemligen LandtMarskalks-soireen, hvilken jag ej bivistade, och således ej eller deltog uti de voteringar, som i afseende å en del af Bevillningsutskottets Utlåtande N:o 44 inträffade, får jag, enär jag ej delar Majoritetens tanka i den sista voteringen, deremot mig nu reservera; instämmande jag uti hvad Friherre Åkerhjelm i detta afseende anfört. Friherre Wrangelj Henning} anförde skriftligen: Sedan, genom det Förstärkta StatsUtskottet med Rikets Ständers makt, beslut blifvit fattadt, att Fjerdingsmännen skola bibehålla sine löner, tager jag nästan för gifvit, det Kongl. Maj:t anser Fjerdingsmanna-befattningen böra förblifva vid hvad den förut varit; emedan uti den Kongl. 4 Den i November f. m. Propositionen clet vilkor gjordes, att då lönerna försvunno, skulle äfven Frälset åläggas att deltaga i detta onus; hvarföre jag i anledning af 56 §.
Jag hemställer huru mångå tjufvar skulle kunna gripas, om del förmenades att söka dem på andra ställen, än der man verkligen vore säker på alt tjufvar sig uppehålla. —- Frih. Cederström, Anders, har varit så ytterst liberal, att han klandrat den visitalionsrältighet tulltjenstemännen nu äga, såsom varande för långt utsträckt, och att de endast borde hälla sig vid kusten och hindra inkommande i landet af lurendrejadt gods. Ja, det är just meningen med denna utsträckning af visilalionsrältcn, att hindra inkommande af lurendrejadt gods, ty omöjligt mäste det vara att, med våra vidsträckta kuster, hålla en så stor bevakning alt densamma der skulle kunna förekomma allt lurendrejeri. Vigten ligger just derpå, att sedan detta gods väl inkommit, man må vara tillreds att taga detta gods och beröfva lurendrejaren eller försnillaren den påräknade vinsten af deras brottsliga förehafvande. Det gamla ordspråket: det är ingen konst alt stjäla, vida större är den att kunna gömma, gäller äfven här, och jag kan ej, på de skäl Friherrarne Cederström anfört, afstå från mitt förslag, så mycket hellre som jag förnummit svmpalhier inom Ståndet för detsamma. Frih. Gyllenhaal: Jag har begärt ordet endast för att upplysa Frih. Cederström om ett misstag, dä han sagt, att reseiuspectorer få anställa visilalioner utom sine districter. De hafva en sådan rättighet endast på grund af Geuerallullstyrelsens särskilda förordnanden, men icke generell. Hr Aminoff, Joli. Fredr.: Jemte det jag instämmer i Frih. Raabs förslag och det dertill af Frih. Gyllenhaal gjorda amendement, anser jag frågan af så mycken vigt att, då tillika så olika åsigter derom sig yppat, målet borde till Utsk. återremitteras. Jag tror detta vara nödvändigt, särdeles derföre att de andra Stånden fattat olika beslut, och Ulsk. kunde då blifva i tillfälle att sammanjemka de olika meningarne. Hr von Troil, Samuel Gust.: Jag begärde egentligen ordet för alt vederlägga den af Frih.
För närvarande äro vid jernvagen anstalda cirka 40 qvinnor. Af dem arbeta 6 på kontrollkontoret, 4 på milkontoret, 3 på kansliet, I på kammarkontoret, 2 i kassan, 4 .på telegrafkontor och de öfriga på andra afdelningm. Högsta aflöningen för ordinarie anstälda ar enligt officiella uppgifter f. n. pr. år, lägsta lönegraden 960 kr. Högsta lönen för extra ordinarie utgör 2,079 kr, lägsta 730, allt pr år och för en daglig arbetstid af 6 timmar. För 26 af det ofvan nämda antalet vid jernvägen tjenstgörande qvinnor ha vi tillgång till detaljerade löneuppgifter. Af dessa framgår, att f y r a h j u t a i inkomst öfver 2,000 kr., tre 1,800 kr., en 1,500 kr., en 1,450 kr., en 1,380 kr., b % 1,200 kr., tre 1,100 kr., två 1,080 kr., d 600 kr. årligen. fem goo kr., tv % 730 kr., och t Vilkor för inträde i pensionskassan och dermed följande fördelar, framgå af nedanstående utdrag ur reglementet. Delegares årsafgifter utgå med en viss, på grund af hans ålder vid inträdet i pensionsinrättningen en ging för alla bestämd, procent af honom tillkommande aflöning, sålunda att den, som inträdt före fylda 30 år, erlägger 3,z af aflön. Arsafgifterna erläggas från och med månaden näst efter den, då delegaren inträdde i pensionsinrättningen, och så länge han i statens jernvagstrafiks tjeiist qvarstår. Hvarje gång delegare uppflyttas i högre aflöningsklass an den, för hvilken hans årsafgifter senast utgått, erlägger han till pensionsinrättningen en månads aflöningsförhöjning. Detta erläggande sker genom aflöniiigsafdrag, då förhöjningen första gången utfaller. Arsafgifterna inbetalas genom afdrag a delegares aflöning, hvarje gång sadan utfaller.
Ett kostligt byte varder vårt, ifall hon grips. 1310 Stån derför stilla nu igen med lugnad blick, Och med en min, som röjer intet af hvad sker! Jag ock vill välfva mina ögon skarpt omkring, Liksom jag icke visste, hvad derinne görs. (till Hermione) Min jungfru, kommer du från Klyteimnestras graf. 1315 Som du bekransat, och med gjuteoffer prydt? HERMIONE. Den döda jag försonat har, och kommer hit, Re'n fjerran från palatset skrämd utaf de rop, Som jag derinnanföre hörde höja sig. ELEKTRA. Hvad säger du? Oss anstå suckar mycket väl. HERMIONE. O, var beskedlig, och låt höra hvad förspörjs! ELEKTRA. Mig och Orestes detta land till döden dömmt. HERMIONE. Visst icke er, som ären mine slägtingar. ELEKTRA. Så är beslutet; och vi lyde nödens lag. HERMIONE. Kanske fördenskull skriet uti borgen hörs? 1325 ELEKTRA. Bönfallande inför Helenas fot så ropar han. HERMIONE. Hvem då? Jag intet vet, om du ej säger mig. ELEKTRA. Stackars Orestes, för eget lif, och mitt jemväl. HERMIONE. Med skäl då ljuder eder borg af klagerop. ELEKTRA. Ja, hvarför eljes skulle man väl skria så? 1330 Kom med ditin, och dela bön med vännerna, Gör knäfall för din mor, den öfverlyckliga, Att Menelaos ej må se oss mördade. Men du, som fostrats i min moders armar upp, Vår ofärd lindra, och mot oss barmhertig var! 1335 Kom nu med mig till vigtigt värf! Jag går förut; Ty du får oss all räddnings ende utväg är. HERMIONE. Nåväl jag drisigt träder med min fot ditin! Och räddens, hvad på mig beror! ELEKTRA. I borgen här, Svärdprydde männer, tagen J ej rofvet fatt? HERMIONE (inträdande.) Ve mig! och hvilka skådar jag?
Konsten eller dikten &amp; r egentligen bara e t t idealiserande, ett intuitivt utväljande af de drag, som ge det mfijligast ' basta uttryck åt den idé ' som besjälar min konstnärsailde. Det är inte sanniiig ocli verkligheter vi människor beliöfva, ty det ha vi nog af i lifvet - det är just det vi inte finna i lifvet, idealerna, som höja, rena, stärka ', oss, vi vilja ha! Och tro du mig, allt det liar moderna pratet om realisin och om det fulas och vederstyggligas beïiittigancle skall försvinna, som tillfälliga ströiiiningar försvinna; konstnarer ocli diktare skola återfil sitt förnuft, lämna de patologiska funderingarna å t herrar liikare och själfva %tervänch till skönheten, som de nu i sitt blinda hat nastan vilja jaga bort ur diktens ocli konstens värld .. &gt;. S % snart Gerliard tystnat, ja till och med litet förr, började Hedvig med sina motskäl, och så voro de på nytt inne i en af dessa långa debatter, so111 roade deni begge lika mycket ocli soin alltid slutade utan att någon af dem gjorde den minsta riibbniilg i sina åsikter. Men huru lifliga och envisa de begge voro, fanns det likväl aldrig ilkgon bitterhet i deras meningsutbyten; under de skilda åsikter, hvilka ständigt bröto sig mot hvarandra, låg, likt djupets stillhet under vågornas fradgande skiiin, den varma känslighet soin utmärkte dem begge, den innerliga sympati, soin de ömsesidigt allt sedan barndomen ingifvit livarandra. q ' Så förflöt0 nhgra dagar; Hedvig r a r i en lycklig och upprörd sinnesstämning. Hon kände sig ung p % nytt, och med denna känsla förenade sig en sorglöshet, som annars aar främmande för hennes karakter och lynne.
Det beror på personliga sympatier, oeh man kan glädja sig öfver alla olika arter, då ingen art är ledsam. Med blommor är det som med människor: » Hvar tar sin, så tar jag min », oeh de flesta ha någon blomma, som de föredraga framför andra. Studiistipendium för kvinnor. * Ett vackert mål förverkligas. En smalands flickas roman. En lycklig mormorsmor. Teater och musik. Kungl. operan. Hallen. K. Första soarén på måndag. m. Fröken Sigrid Carlheim-Gyllensköid konsert i Musikaliska akademien. Berättelse af Vilma Lindhé. Han hade en stor praktik — d e n största i hela Herr redaktör! hur tung den var. Det stämmelse med modern. Nu. l a d e h o n. bli a t t utbrista. » En grann namnet. (Forts.) Syskonen voro tre. landsflickor. fl. v a r a så, n ä r h o n ska ' följa frun Nyström, Viktor Andrén och Edvard Forsström m. gjort. till torget. framstående artister. Idun Prenumerationspris pr kvartal: Byrå: Redaktör och utgifvare: dun med Modetidning oeh koKlara v. Kyrkogata 7, 2 tr. FRITHIOF HELLBERG. lorerade planscher kr. 25 (Aftonbladets nya hus). Idun m. Modet, utan kol. pl. Prenumer. sker i landsorten å postIdun ensam » 1: 20 Allm. Telef. 61 47. anstalt, i Stockholm hos redaktion. Helena f ö d d j) m den af hagar kransade blommiga ängen är bilden af friden och den stilla lyckan, är den stora staden med dess bullrande gator och torg bilden af oron och den rastlösa mödan. Nu i seklets afton är lifvet likt den bullrande staden, där alla nerver spännas och hjulen rulla allt snabbare; och om vi, som äro denna tidens barn, låta oss af fantasien föras bort till seklets fjärran liggande morgon, se vi den gärna förlagd bland blomstrande ängar, där fåglarne sjunga och lyckan bor.
Då likväl härförutan sex af första klassens fabriksidkare, för vid klädestillverkningen använd Svensk ull, fått sig tillerkänd tillökning i lånerätten, nemligen: år 1858 med 4f procent af ullens värde, 259,859 R:dr, » 1859 w 5l » af d:o 205,072 » samt » 1860 » 4f » af d:o 316,854 » förhöll sig tillverkningsvärdet till lånerätten sålunda: 4 Siats-Utskottets Ullålande JV? 19. Tillverkningsvärde. Lunerätt. Utaf de till förlagslån för anläggning och di ifvande af större fa brik sin rätt ningar af antingen ny eller väsendtligen förbättrad beskaffenhet afsedda medel hafva följande län blifvit under ären 1838, 1839 och 1860 utlemnade, nemligen: till intressenterne i Malmö boinullsväfnads-fabrik, återstoden af det enligt Kongl. Brefvet den 50 Januari 1857 beviljade län å 45,000 R:dr U:dr 53,000: — » Smedjeholmens aktiebolag, för dess yllevlifnnds-fabrik i Norrköping 85,000: — » Carlsviks här i hufvudstaden anlagda heloch halfylleväfnads fabrik 80,000: — » Motala mekaniska verkstads bolag, det för Lindholmens, af bolaget inköpta, mekaniska verkstad och gjuteri beviljade lån 50,000: — » fabriksidkarne A. Nyqvist och C. /loirn, för Trollhätte mekaniska verkstad 20,000: — » fabriksidkare!) C. F. Lundström för dess i Jönköping anlagda hel och halfylle-fabrik 60,000: — » Bruksegaren J. P. Jönsson, för tillverkningen vid Liljedahls glasbruk i Wermland 30,000: — » Egarne af Stensholms pappersbruk i Jönköpings län, i afräkning å beviljade 40,000 R:dr 9,000:
R:dr, så utgjorde beloppet af dylika lån, som vid 1829 års slut voro beviljade att utgå i den mån anslaget lemnade tillgång, 222,619 R:dr 44 sk* 5 r:st.,hvaraf likväl vid nämnde tid endast voro utassignerade R:dr 193,946: 28. 5. Utom de lån, som i Rikets Högloft. Ständers sednast församlade Revisorers afgifna berättelse omförmälas såsom dels icke utbetalde, dels från UllDiscontFonden å anslaget till förlagslån öfverflyttade, utgörande tillsammans 27,000: har Kongl. Maj:t under åren i83o och 1831 ytterligare i Nåder beviljat förlagslån under de för dylika lån genom Kongl. Brefvet den 9 December 1818 bestämda vilkor, eller på 6 års tid emot 4 procents årlig ränta och återbetalningsskyldighet af en tredjedel af Capitalet Transport 222,946:28. 5. ( 3 ) Transport 222,946: 28. 5, nnder livartdera af de 3 sista åren, åt följande personer, nemligen: 1:0 Fabriksidkarne Söderberg & Arosenius, för inköp af en i England uppfunnen så kallad Clolbdressingmachine, att användas vid deras Klädesfabrik i Norrköping, enligt bref af den 19 Junii i83o 7,000. 2:0 Gustafsbergs Porcelläinesfabriks Interessenter, enligt bref af den 23 September i83o, till berörde fabriks fullkomnande ett ytterligare lån å 20,000. — 3:o Pappersbruksidkare!! Sunnerdahl, till införskaffande af åtskilliga i England uppfunna machiner för papperstillverkning, ämnade att begagnas vid hans i Christianstads Län belägna Pappersbruk Klippan, enligt bref af den i3 November i83o 16,000. ■ 4:0 Mechanicus Ahlm, för inrättande i Norrköping af ett Macliinbyggeri 1 större scala, enligt bref af den 23 April 183 r . . 8,000. 5:o Fabriksidkarne Mazer &
Kan läraren äfven vaccinera och åderlåta, så är det alltför bra, men icke tror jag alt det bör vara något åliggande för läraren att kunna vaccinera och slå åder; så heterogena ämnen böra ej sammanblandas med lärarekallet. Vi komma framdeles att yttra oss huruvida skollärareoch klockarebefattningarna böra förenas; äfven härom hafva tankarne varit delade: jag för min del önskar icke att skolläraren och klockaren bör vara en och samma person och önskar således att orden vaccination och åderlåtning mätte ur 5 mom. utstrykas. Vid 6 mom. hafva inom Utsktn långvariga debatter fö - ■ji6 Den 13 Februari f. m. refallit huruvida skollärare tillika skulle få vara prester eller icke; af PresteSlts ledamöter af de förenade Utsktn hördes ganska intressanta utlåtanden ronde detta ämne. På ena sidan tyckes man visserligen kunna säga, att ingen är närmare till att sköta folklärarekallet än presten; men å den andra uppstodo deremot ganska vigtiga betänkligheter att förena dessa Ijenster med hvarandra. Ibland annat hördes inom Utsk:n bekymmer yttras öfver möjligheten att skaffa den mängd af prester, som vi äga i landet, fram på den bana de önska. Skulle nu inom hvarje socken en prestman vara skollärare, så skulle viörn jag rätt minnes finnas a4oo socknar i Riket — skapa till 2400 prester ytterligare till dem som förut finnas; hvart skola alla dessa taga vägen, — hvar skola de få det brödstycke, hvartill de i framtiden aspirera, ty för 5o r:drs lön och 8 t:r säd årligen lärer ingen träda in i PresteSt. för att under hela lifstiden förblifva skolmästare; och det skulle i sanning kunna blifva fara valdt att i landet funnes en så stor massa af individer som vore missnöjd med sin belägenhet. Delta var hufvudsakligen skälet för mig, hvarföre jag ej kunde tillstyrka att prester ovillkorligen skulle vara folklärare. Att stadga det kyrkoherdar och deras adjuncter icke borde till ordin, lärare i folkskolorna användas, ansågs nödvändigt, på det att ej, måhända på mångå ställen nog, folkskolan skulle anses och skötas sool en binäring af läraren.
För denna gång stodo dessa ännu i synbar obeslutsamhet qvar vid stugan nere i dalen, och syntes djupsinnigt begrunda den oundvikliga plågan, att på bästa sätt komma uppför alla dessa sammanhängande små kyrktorn. Att sitta uti åkdonet, var ingen möjlighet; att gå upp, blef förfärligt tröttsamt; ty Gylticke lid är ingen vanlig backe. Det kunna alla intyga, som färdals denna väg. De resande voro tvenne oss välbekanta damer, fru Borgensköld och Hilda, som nu stodo på resan till Lindfors, den egendom, på hvilken löjtnant Borgensköld erhållit inspektors-befattningen. Sjöresan hade gått lyckligt, och med glada och rörda känslor emotsågo de den annalkande stunden af makens och faderns återseende; men nu upptogs deras uppmärksamhet helt och hållet af den omätliga höjd, som låg framför dem, och hvilken de, för att komma fram, ovilkorligt måste passera. Så väl Hilda som hennes mor voro föga vana vid resor och dess besvärligheter; således icke underligt, att samtalet helt och hållet vände sig omkring närmaste föremålet för desamma. ”Min söta Hilda,” sade fru Borgensköld, hvilken nyligen kommit ut från stugan, der hon svalkat sig med ett glas mjölk, ”huru menar du, att jag någonsin skall komma upp här? Det var icke rätt, att vi ej följde med på samma gång som sakerna. Om jag nu skulle digna på vägen af trötthet, och få svindel vid åsynen af de ofantliga djupa sidorna, hvem skall då hjelpa dig? Jag är riktigt bekymrad; det går aldrig väl.” ”Mamma gör mig helt hjertängslig,” svarade Hilda; ”det blir väl icke så farligt heller. Vi skola ofta hvila oss; men då får mamma för all del icke se ned i djupet, utan stödja sig väl och stadigt på min arm. Jag är stark, lita på det. – Då Hilda uttalade de sista orden, hördes ett friskt körande på vägen bakom dem. ”Stilla, ptr! Stanna, Polle!” ljöd en välklingande, manlig röst. Litet nyfikna vände fruntimren sig om, och fingo se en rätt vacker och välstoppad trilla, ur hvilken i samma ögonblick en ung man hoppade ned.
De Creditiv-anslag från Banquen, hvilka vid sisthdne Riksdag af Riksens Ständer bestämdes för Jern-Contoiret och den under Kongl. Commerce-Collegii disposition stående Manufactur-Disconten, komma att, under enahanda villkor, som för de samma då fastställdes, fortfara. 24:0 Egare af Alun-Verk må, i mon af deras tillverkning, äfven kunna erhålla Lån af det till Manufactur-Disconten anslagne Creditiv, sedan dock Kongl. Maj:t. efter inhemtande af dertill nödige upplysningar, så vidt tillgång finnes, bestämt den Låne-rätt, som i öfverensstämmelse med de i öfrigt för Manufactur-Discontens utlåning gällande Stadgar, och i likhet med öfrige till Lån derifrån herättigade Näringsidkare, skäligen kan anses böra dem tillkomma: I öfrigt åberope Vi Oss icke allenast hvad Väre till Kongl. Maj:t, under loppet af detta Riksmöte, aflåtne underdåniga Skrivelser i ämnen, som röra Penninge-regleringen, innehålla, utan också de Reglementariska Stadganden, Yi för verkställigheten af desse Våra Beslut utfärdat, till efterrättelse lör Väre Fullmägtige i Banquen och i Riksgälds-Contoiret. §. xo. Med utöfning af den rätt, 62. öch 64. §. §. i Regerings-Formen Oss tillägga, bafve Vi, efter pröfning af Stats-Verkets behof och efter \idtagne 2 4 Stat blifvit förändrad, så reglerat Riks-Statens utgifter, att nedanstående summor komma, att, under följande Hufvud-Titlar., uppföras och utgå:
Vid början af detta århundrade var den scenens personal af åldern manad; och hvad hade blifvit af sångscenen, om den ej allt sedan varit uppehållen och prydd af elever sådana som Mille Wäselia och Hr Lindström? — och sednare Fru Sevelin, Fru Frösslind och Hrr Kinmanson? — och talscenen, om den ej fått dvlik prydnad, och vår Garlick en honom värdig omgifning af Fruarna Åbergson, Ericson, Torslow och Bock och af Hrr Åbergson, Sevelin och Torslow? — Hr Gunther är icke elev; men på sådana herrliga fynd kan vår theaters framtid icke byggas. — Den direction, jag loftalar, har skänkt scenen - Den 13 Mej c. ra. 63J nen Mille Jenny Lind, Frii Gelhaar, Fru Almlöf och Fru Hjortsberg, hvilka ulla 4, i hvad land sorn helst, skulle framstå som högst utmärkta konstnärer. Och — hvilken annan direclions likartade bemödanden hafva väl burit vackrare frukt? — Och förgätom icke de förtjenstfull sujetterna på karlsidan, hvilka af denna direction blifvit danade — och aldraminst, att ingen direction någonsin ställt på scenen en sådan Svensk dansör som Hr Johanson. Jag ingick gerna i dessa detaljer, och enär någon competens i ämnet mig tillerkännes, fann jag en pligt uti att ådagalägga huru förtjent denna direction är af It. Sils välvilja. — Jag betviflar nemi. icke, att upplyste riksdagsmän inse scenens inflytelse på bildningen och sinnesförädlingen — och lika viss är jag, att numera anser ingen upplyst riksdagsman, såsom likgiltigt för ett land, det som länder till hufvudstadens förkofran och glans. Beträffande det nu i fråga var. anslaget , anhåller jag att få kalla Ståndets uppmärksamhet på Hr Gr. GyIdenstolpes så träffande, och å saken gående erinran, att theatern, blott i bevillning, lill Staten återskattar mera än detta bidrag. Hr Lagerhjelm: