Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Först och främst tillkomma nemi. nya telningar inom nuvar. slägter, så att inom samma familj de äldre barnen skulle få ärfva efter den gamla lagen och de yngre efter den nya. Jag öfverlemnar åt de rättslärde ali uppgöra denna fråga; och för min del anser jag, att vi redan hafva svårigheter nog vid arfsfrågors behandling, utan att vi behöfva vidare complicera dem. Förslaget äger emedlertid en ofullsländighet derutinnan, att det icke innehåller huruvida det afser en retroactiv eller en suspenderad verkan, hvilket likväl är en så vigtig punkt, att den ensam är tillräcklig att motivera ett bestämdt afslag. Men dä här nu egentligen endast är fråga om det af Hr von Hartmansdorff väckta förslag, så får jag förklara, alt jag biträder detsamma och förenar mig i de åsigter, som Gr. Björnstjerna, Frih. Palmstjerna, Hr Cederschjöld m. fl. yttrat, ehuru jag gör full rättvisa åt det sätt, hvarpå Hr Gunther redogjort för moliverna till hans motsatta åsigt, för hvilken jag har ali aktning. Ganska många ledamöter ropade ånyo på propos. m 1) e n 8 F e b r u a r i e. m. Gr. Frölich: Jag gör R. o. Ad. ingen ursäkt för det att jag begärt ordet för tredje gången. Anledn. dertill är, att af de värde talare, som sist yttrat sig, har ingen funnit för godt att till slut resumera hvad sorn här under discussionen förekommit. I st. f. alt replikera på de svaromål, som förut blifvit gifua, har också en och annan ledamot funnit för godt att gifva R. o. Ad. nya moliver i denna fråga. Om det icke vore fråga om annat än mo liver, så hade man dock längesedan bort kunna skrida lill votering; ty ehuru majoriteten inom detta Stånd visserligen anser det öuskvärdt alt få behålla den gamla arfsräiten, så äro de dock, efter hvad jag hoppas, så mycket vänner af ett lagbundet samhälle, att de skulle uppoffra sina egna önskningar och fördelar, nemi. de så kallade adeliga fördelarne, om de trodde, att detta vore lagligen nödvändigt.
Lil ogenhet Ämbets-Bröder emellan, eller storde Förmäns aktning samt med deras störtande, förknippade hos den underhafvande hoppet at göra tveka. Allt nog, olyckan drabbade NU Lancpirns (kommissarier samt stera andra Betjente, som emedlertid af Fullmägtiga undsingo alfwar sannna föreställningar. Med dem commuirioeracles ej allenast kikcalens lVleinorial i 2 2 punkter, utan ock är Miga Bokhållares mot dem gjorda angisivelser, dem de beswarade, utan at i allt kunna göra sig urstuldade. I sädant stiek stod denna fak, dä i6zo ars Lanoc»- 1l sto! t företog sig granstningen af Wcrkets förwaltande. För det samma kunde, hwad förlupit, sä mycket mindre döljas, som bade oredorna uppenbart omtalteS i Ständernas klena, och forst ningen ivar förenad med yttersta noghet: och blefwe desia oredor i följe deraf b.ifrade. Et afbrott ifrän detta obehagliga ämne. mä här göras, genom anförande, at Ridderstapet och Adeicn samt Preste - och Borgare Siänden, wid Riksdagen hwar för sig, ingick uti et sammanstött til afbetalning ä Lancsuens ^ordringar hos Kongs. Maj:t och Kroiran, ösner hwilka dcsiutom LanooDepuLeracke ifrån Lommisiarierna irstordrade en fulijtändig rakning, hwilken sederruera wisade Kronans stuld lil Lantsvwn, utgöra en sammanlaggd fuimna af i,Zoo,oOO D:r Silfwermynt: det omnämnda sammanstolret besteg sig för UdeLen Lil 52,0- o D:r samt uti Interesken af pankegods I7/Z43 D:p y S»">; för P esier?kapet 5/ZZ7 Dm och för Bok* gsrstapet c> Zly D:r 27 öre, eiler tilsarrunanS 84/yoo D:r 4 öre Silfwermynt.
Riksdagsordningen, blifvit af Konungen i Nåder utnämnd, och af de 2:ne äldste närvarande Grefvar, lill hvilka Kongl. Maj:t honom öfverlemna!', till Riddarhuset beledsagad , emottages han derstädes vid ingången, af RiddarliusDirectionen, RiddarhusSecreteraren och de öfrige till RiddarhusCanzliet hörande personer. Derefter sammanträder följande dagen å utsatt timma, efter föregånget anslag, RiddarhusDirectionen, för alt förrätta anteckningen, under LandtMarskalkens Ordförande, hvarvid han likväl ej deltager i öfverläggningarne och besluten, på annat sätt, än såsom i Ridderskapets och Adelns Plena. Med anteckning förstås den åtgärd, hvarigenom en Adelsmans begäran om inträde å Räddarhuset, såsom Riksdagsman, varder, på sätt denna Riddarhusordning föreski ifver, behörigen pröfvacl; samt derest något hinder icke möter, hans namn och värdighet införd i en för sådant ändamål på alla lefvande ätter, efter stadgad numerföljd, inrättad upppropsli - ( 4« ) sta, och honom tillställd en med Riddarhusets Sigill påtryckt pollet, med påskrift af ättens numer och namn, den antecknades förnamn samt numer på den bänk, der hans ställe är honom anordnadt. Skulle emellan de personer, hvilka anteckningen sålunda förrätta, olika meningar uppstå, afgöres frågan efter de fleste rösterne. Uppkomma paria vota, galle den mening, för hvilken den främste Ledamoten i RiddarhusDirectionen sig förklarar. §• *4- Sådana anteckningar höra vara §, 2:ne, och förrättas hvardera med 2:ne upprop som af RiddarhusFiscalen verkställas; skolandes första Anteckningens arne upprop ske på särskilda dagar, men efter hvarandra, så framt ej helgedag inträffar, då det sednare uppropet blifver nästa söckendag. Andra anteckningens begge upprop ske på en dag, hvilken bör vara den närmast helgfria före den sorn Konungen i Nåder bestämt lill Ständernas sammanträde på Rikssalen.
Direktionen tillika i underdånighet anmäla, att de alternativa förslag rörande plats för byggnaden, hvilka uti Rikets Ständers underdåniga skrifvelse af den 11 Oktober 1854 omförmälas, så mycket mindre blifvit af Direktionen framställda eller tillstyrkta, som Direktionen icke haft tillfälle att ännu i denna fråga sig yttra; utan synes förberörde förslag hafva haft sin upprinnelse, måhända af intresse för frågan, från den arkitekt, som uppgjort förslagsritningen och kostnadsberäkningen, samt derifrån sedermera influtit uti Rikets Ständers underdåniga skrifvelse; men Direktionen har för afsigt, att sedan, i anledning af Eders Kongl. Maj:ts nådiga bref af den 16 November 1854, angående användandet af det utaf Rikets Ständer bevil jade extra statsanslag, en fullständig ritning blifvit, uppå Direktionens föranstaltande, utaf sakkunnig person upprättad, med öfverlemnande af denna ritning, göra underdånig framställning om utseende af tjenlig plats för omförmälda byggnad. Direktionen får den i nåder remitterade handlingen härjemte återställa samt iramhärdar med djupaste undersåteliga vördnad, trohet och nit, Stormäktigste Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, A. F. N. GYLDENSTOLPE. N. SNOILSKY. ABR. Z. PETTERSSON. CARL HENR. PFEFFER. H. L. BROMAN. AUG. TIMOL. WISTRAND. Stockholm den 29 Februari 1856. Gust. Brandel. * 339 — Register öfver Rikets Högloft. Ständers år 1855 församlade Revisorers berättelse, angående granskningen af stats-verkets samt dertill hörande fonders tillstånd, styrelse och förvaltning, jemte de, i anledning af samma berättelse till Kongl. Maji afgifna underdåniga utlåtanden. Revisions-berättelsen. Utlåtandena.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att, sedan Ridderskapet och Adeln numera instämt uti Friherre Cederströms anmärkning, torde någon vidare pröfning icke erfordras af Hans Excellence Friherre Lagerbjelkes och Herr Hjertås gjorde anmärkningar; hvaruti Ridd. och Adeln äfven hördes instämma. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att den i ConstitutionsUtskottets Memorial dernäst förekom - i54 Den 27 Januari i e. m. mande fräga om publicitet, blifvit af Ridderskapet och Adeln lemnad utan anmärkning. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde derefter, om Ridderskapet och Adeln behagade bifalla, att pröfningen af det återstående redactionsförslaget till ny TryckfrihetsFör ordning finge till nästa plenum uppskjutas. Ropades Ja. Herr Crusenstolpe reservarade sig emot de af Ridderskapet och Adeln denne dag fattade tvänne beslut, det ena om borgens anskaffande för utgifvare af Dagblad och periodiska skrifter, det andra i afseende på TryckfrihetsCommitteens hörande. Häruti förenade sig Herrar Stuart, Fredrikj och Carl. Upplästes till justering och godkändes ExpeditionsUtskottets följande förslag till Rikets Ständers underdåniga skrifvelser till Kongl. Maj:t: N:o 33r. I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga proposition om rättighet för SparBankarne att, emot ränta, i BancoDisconten insätta en del af deras Fonder. Angående ändring i 3 Art. 2 § 2 mom. af reglementet för odlings-lån. Den 27 J a n ua r i i e. m. i55 N:o -333. Angående befrielse för Släden Borås från Bevillnings erläggande intill nästa Riksdag. I anledning af R. St:s Justitiae-Ombudsmans EmbetsBerättelser. Angående användande af den lill Ädelforss Guldverk lydande Egendom med tillhörigheter.
Ersättning för Skeppet Orphées upp bringning år 1827 4,000: —. — Influtne medel vid Quarantaineslnrätt ningen å Känsö 30,164: 16. g. Värdet af under föregående årens SjöExpeditioner upphandlade Sjökort, böcker m. m 205: 10.— Värdet af under föregående åren upp handladt, men förr ej debiteradt jern 093: 18.— 337 787'3~ n B al ance till 18 3 4. Skuld till Diverse Verk och Personer . 34,097: 19. t\. Skuld till diverse Verk och Personer . 09,971: 8. G. Återstod af lånet i Hamburg Traetamenle till Consuler och Consulat Secreterare på Barbaresque-kusten . 35,283: 26. D:o d:o utom Barbaresque-kusten . 43,103: a3. 6. Aflöning, Hushyra m. m 7,013:33. g, Utbetalningar för Quarantaineslnrättning å Känsö 23,840: 16. 7. Svenska Kyrkans i London underhåll . 1,300: ■ Espedal!ceLöner, Pensioner 23,123: C. !\. Reserverade medel till SjöExpeditioner 45,000: 40J. En vid slutliquiden med Norrsta SiatsVerket för Turkiska Pass uppkommen brist af ..•••••••. Afskrifning, 324: i 2. — Vinst'och Förlust-Conto för Cours-di£- ference . - Beil enice till iS3/[. Contant Behållning Oförsålde varor i Tunis • Fordringar hos diverse Verk 30,697: 2 5. — 40,774: 3a. i. D:o „ diverse Personer. TTllånte medel .
hemälde Styrelse föreslagit,. att å hufvudgårdens tillika med hemmanen Kronogårds och Ekebos inegor, äfvensom å Stora Djurgården, ek måtte successivt, till 50 ä 60 tunnlands vidd årligen, planteras, med iakttagande att lärkträd inblandas i skogsbeståndet å de inom egorna förekommande mindre kullar; att de hemmanen tillhöriga sidlända ängar bibehållas, till grässkörd och för de vid ekplanteringen erforderliga dragares och stallkreaturs utfodring; samt att hushållningen med den till egendomen hörande skog rationelt inrättas för åstadkommandet af lärkträd och tallvirke till Flottans behof, jemte nödigt bränsle vid gården och arbetshemmanen; att Skogs-styrelsen vidare ansett de på hufvudgårdens inegor anlagda, för ekplantering tjenliga, 27 st. dagsverkstorp böra, i den mån ekplantoringarne å torpjorden - Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 35. 17 jorden framskrida, småningom och efter laga skiftesgrunder utbrytas och varda till de uti vidden af inegor motsvarande ströliennnanon Hulan, Smedjegården, Wallen och Fiskaregården, i händelse den sistnämnda bibehölles, utflyttade, hvarigenom den hittills varande, väl hehöfliga arbetskraften kuhde, till fördel äfven för torpens innehafvare, vid egendomen förblifva; likasom de 8 öfriga jordtorpen och de 5 från egendomen aflägse belägna dagsverks-skyldiga kronolägenheterna, hvilka ej voro tjenliga att omedelbart till ekplantering begagnas, likväl blefve såsom dagsverkstorp vid inrättningen behöfliga, kunnande, derest Fiskaregården varder försåld och kronohemmanet
Huru annorlunda äro förhållanderne icke numera, och huru obilligt är det icke, att denna rättighet oförändrad skall qvarstå, sedan odlarens flit med hvarje dag eröfrat nya fält för alltjemt ökade skördar, samt strid och rättegångar, ja t. o. m. helt nyligen blodiga upträden om äganderätten till denna verldens goda stört det gamla kärleksfulla förhållandet emellan hjorden och dess herde. Ofver hela landet förnimmes en allmän och högljudd klagan, åt hvilken Folkombuden vid .nästan hvarje Riksmöte sedan 1809 gifvit lifliga uttryck, i uttalande af bekymmer öfver det betungande i presterskapets aflöningssätt och fruktan för dess ständigt växande börda, men detta allt utan framgång, enär presterskapet, som sedan Gustaf Wasas reduction icke blott setat i orubbadt bo, utan äfven vetat tillvälla sig nya fördelar och ökade inkomster, hitintills icke kunnat förmås att afstå från de orimligaste af de rättigheter, som presterskapets välbekanta privilegier skydda; och ingen förändring i dessa sistnämnde kunnat vinnas, der presterskapets medgifvande saknats. GrundLagens bud: »Svenska folkets urgamla rätt att sig beskatta utöfvas af R. St:r allena» borde väl anses tillfyllest för att uphäfva den snart sagt godtyckliga rätt, hvarmed presterskapet nu beskattar samma folk, men som utgången af alla frågor om presterskapets aflöningssätt vid förutgångne Riksdagar icke upmuntrar att framlägga förslag till grundlig förändring och ny tidsenlig organisation af detta löningssätt, så torde en väl beräknande klokhet bjuda, att nu icke fordra större reform, än den, som utan sammandrabbning med presterliga privilegierna kan erhållas. Hvad som emellertid bör kunna och måste till vägabringas är skydd emot det, för närvande, så betänkligt anlitade missbruket, att vid hvarje tilländalupen konventionstid höja fordringarne på löneinkomster; eller, med klara ord, en Lag som bestämmer, att presterskapet under en lång tid, t. ex. ett hundra år, skall låta sig nöja med de, i sanning, ofantliga inkomster, som det redan åtnjuter, och icke vidare får hängifva sig åt förhoppningar om större fördelar.
Ståndet anförda sätt deltager i Båtsmans - 22 Bevilln.-Utsk:s Utlåtande, N:o 66. hållet, någon Rotefrihetsafgift icke kommer att erläggas; af hvilken anledning vördsamt föreslås: att det klandrade tillägget, ”samt äfven den ådskillige Städer donerade Kronojord,” må alldeles utgå, och §. erhålla följande lydelse: ”Dtl all annan i Riket befintlig, Rotering underkastad jord af Kronoskatteoch Frälse - natur, enligt Rikets Ständers Beslut, borde vara till Kneckteoch Båtsmanshåll et indelad, men Hemman och hemmansdelar, eller jord, likväl gifvas, som ännu ej kommit att vidkännas ett säd, ant onus, utan att unrot motsvarande dem ahrndt O O är j skola dessey utan af seende derpå, antingen de tillhöra L and eller Stad, för en sådan rote frihet, så länge de den åtnjuta, årligen betala 12 Rd. för helt Hemman, och, i lika förhållande, för mindre delar, eller jord-lotter, etc. (Se redactionen i FörfattningsFörsiaget. ) $. 26. Herr Cederschjöld har väl här förnyat den af Herr von Qvanten gjorda framställning, att serskild Bevillning af Arrendatorer vore en dabbel beskattning, men Bevilln.-Utsk:s Utlåtandej, N:o 66. Utskottet har icke kunnat förändra sina åsigLer i ämnet, och får vördsamt åberopa hvad härom’, i Betänkandet N:o 57, pag. 29, anföres. Pag. 9.J. Äfvenså har Utskottet icke trott sig böra förändra, hvad Utskottet, i fråga om Länseller Häradsbyggmästares beskattning, föreslagit, oansedt den mening inom Yälloflige Borgare-Ståndet blifvit yttrad, att sådant torde leda till lindrigare bevillning för Sockenbyggmästare, hvilka sällan oller aldrig begagna egne arbetare.
Af denna reservation kan inhemtas, att entrepreneuren, vid den tidpunkt, då gratificalionen beviljades, lidit cn ansenlig förlust, så väl i ett minskadt antal personer, för hvilkas föda han agde att uppbära betalning, dels ock i stegrade varupriser. Man fann sig nöjd med entrepreneuren och hade haft svårighet att skaffa sig en annan i hans ställe, och till afhjelpande af allt bekymmer å ömse sidor, anslogs gratifieationen. När nu betalningen för hvarje cadett ej gjorde mer än 18 sk. och gratificationen ej uppgick till mer än 8 r:st. för hvarje vid tillfället varande cadett, sä synes den ej varit öfver höfvan tilltagen; men det var dessa 8 r:st., som så högeligeu oroade pluraliteten af Hrr Revisorer. Jag hoppas dock, att dessa 8 r:st. icke utöfva samma verkan på R. o. Ad. och att således Utsk:s framställning hlifver afslagen. Gr. Spens, Jacob Melcher: För min del har jag alldeles icke funnit mig oroad af de 8 r:st. men desto mer der4 H. 64 50G Den 27 November e. m. af, att principen om vigten af en träffad öfverenskommelse skall rubbas genom eftergift deri, under rubriken gralificationer. Det är principen, som i delta fall är af vigt, oell ulan den ringaste kännedom om specialiteter i delta fall, är det endast för den, som jag anhåller om bifall till hvad Utsk. föreslagit. Frih. Cederström: Princip är alltid god att följa, n.b. om den der principen, eller, rättare sagdt, pä Svenska kallad grundsats, verkligen också är en grundsats; men dertill fordras först alt undersöka förhållandet.
Eller har del dä kunnat undfalla npmärkfamheten, att sedan denna utstrakia frihet, odlingshägen och odlingsförlagcn hafwa fatt en helt annan riktning; landtmanna-industrien, hos alltför manga blifwii fran läbonäs blott laboratorie, hela hushållsgeniet fran spirituelt sa till fägandes spirituöst, och konsten atc producera fpannemal en binäring tili den att uplösa honom i dunster. Gar man äter till den arbetande hopen,' huru inpumpas icke all dålighet all liderlighet? huru utpumpas icke all arbetshag ali arbetsförmåga? Snart skall hela arbets - machinen blifwa en nerwfwag sömnwandrare. Man ma icke inbilla stg, akt i denna del sederne kunna räddas ensamt genom strafflagar, witen och tillsyningsman, genom anbefalte förmaningar till den lefwande och förebråelser tillden döde fyllbulten. Bäda asen äro lika döfwa pa det örat. Jag bebor en orr dac för detta ändamäl blifwit tillgjordt allt hwad en klok local styrelse kan åstadkomma. En del af skandalen har också blifwit - 54 Den 2z April - wik undanröjd; men egentliga winsten för seder» ne är mer ssenbar än »verkelig. Correclion2-anstalkerne hofwa snarare förauledt en ark bachanas liss poliriss. nemligen: Uprctad af dek twänq som blifwik lagd pä hans inbillade rättighet: t.tt, allestädes fä behandla egen lekamen efter egen fördärfwad smak, anser och kallar sig suparen inom egit område, sin egen ordningsman och stassa» sin ordning, Utur hwilken han med dubbel wällust stöcker pä en gang sin arnficiela törst men narnrella lnst att trotsa bade ordning och ordningsmän, inledande med sig i denna fugtiga hjeltebragd hwem han åtkommer. Utomhus ater, och för rättwisanS skull , stad» n«r numera' ställan drinkaren wid den sä wädeliga bullersamma perioden af sitt ölsinne, undersåtlig wördnad mot en
Uti underdånig skrifvelse den 5 Januari i835j anfördte Rikets Ständer:: att de så kallade injurie-målen ej sällan vore förenade med omständigheter Lag-V t skot tets Betänkandej 1V-o 'Q~J. 3 af den Ömtåliga beskaffenhet, att den förfördelade sårades mera genom den offentliga behandlingen af desamma, än af den skymf, han lidit; att detta i synnerhet inträffade vid ransakning, angående misshälligheter emellan barn och föräldrar, hvilka senare derföre ock syntes böra hafva någon rättighet att sjelfve bestämma, om åtal skulle ega rum eller ej; att det i Öfrigt borde verka fördelagligt på begreppet, om den vördnad och den kärlek, barn voro skyldige sina föräldrar, om lagen fästade allt möjligt afseende på deras förlåtelse för hvad emot dem blifvit brutet; samt att den felande häruti borde finna en ökad anledning att söka göra sig förtjent af tillgift derigenom, att lian i möjligaste måtto upprättade och godtgjorde sitt fel; hvadan Rikets Ständer, sorn trodde, att rättighet till åtal af de i i4 Gap. 3 §. Missgernings-Batken omförmälde förbrytelser, att barn fäller smädeord emot fader eller moder, eller emot stjufföräldrar eller svärföräldrar, borde få ankomma på målseganden, derest de ej skett å tid och ort, sorn fridlyst vöre, i underdånighet begärde, att nämnde §. måtte erhålla ett dermed öfverensstämmande tillägg; men detta förslag blef icke af Kongl. Maj:t i Nåder antaget.
I ;■ i Bihang till Riks-Ståndens Protocoll vid Lagtima Riksdagen är 1823. Andra Samlingen inneliållande: Riksens Ständers till Stats-, Bancooch Riksgälds-Verkens öfverseende förordnade Revisorers Berättelser j Justities-Ombudsmannens Ämbets-Berättelser j med flera dylika Handlingar j, jämte de Ståndens ProtocollsUtdraga sorn innefatta Remisser till Utskotten. STOCKHOLM, Tryett lins J. P. Liss dus Eska, 1823. Riksens Högloft. Ständers till StatsBancooch Riksgälds-Verkens öfverseende valde Revisorers Berättelse, angående den granskning af Stats-Verkets tillstånd, styrelse och förvaltning, som blifvit verkställd år 1820. X följd äf 5 § uti deh af Kongl. Maj:t den lo Juni 1812 i nåder utfärdade Instruction, få, till Riksens Höglofl. Stander, undertecknade till StatsBancooch Riksgålds-Verkens öfverseende valde Revisorer af Riks-Stånden, härmed vördsamt afgifva deras Berättelse, om den granskning af Stats-Verkets tillstånd, styrelse och förvaltning, som, likmätigt Riksens Stånders förordnande vid sista Urtima Riksdagen och 68 § i Riksdags-Ordningen af den 10 Februarii 1810 samt efter Kongl. Maj:ts nådiga Kungörelse under den 30 nåstledne Junii, bordt innevarande år verkställas.
M:s nådiga propos. om statsverkets tillstånd och behof, Kongl, statskonfis i detta ämne aflåtna underdåniga skrifvelse, äfvensom från RiksStm remitterade anföranden, samt sedan utredning blifvit verkställd, af hvad under åren 1841 lill och med 1845 till statsverket influtit, härmed till B. St:s pröfning öfverlemna förslag till statsverkets inkomsters beräknande i riksstaten för är 1849 och följande år intilldess den vid nästa riksdag skeende statsreglering blifver gällande.” Här har SlatsUtsk. i de mest tydliga ordalag öfverlemnat förslag till statsinkomsternas beräkning. Detta förslag omfattar den ordinarie räntan under alla de titlar, hvarunder den finnes upptagen i jordeboken. Detta förslag hafva R. St. sedermera i deras ordning gillat, med undantag allenast af värdet utaf de indelningar, hvilka möjligtvis kunde komma i fråga att indragas. •— När nu så skett, när statsverkets behållna ordinarie ränta genom detta bifall blifvit, icke blott till sin existens, utan till sitt belopp fastställd; så hemställer jag, om det numera är möjligt, att genom först. SlatsUtsk. afgöra att en del af denna ränta skall försvinna? Jag förblifver vid den åsigt, jag förut yttrat, och anser saken vara sä solklar att, om man gör sig alldrig så liten möda att genomskåda förhållandet, så skall man finna ali ett af R. St. förut fattadt beslut lägger hinder i vägen för antagande af förevande volens-propos. Många ledamöter ropade på propos. Hr von Hartmansdorff: Förevarande fråga, är af så ringa vigt, att hon i sig sjelf visst icke förtjenar en sä lång öfverläggning. Jag kan derföre icke tro annat, än att det är för att få den i förmiddags stadgade grundsatsen bruten, som mine värde motståndare äro så ifrigt» i denna småsak. Men för grundsatsens skuld mäste, ä andra sidan jag strida derför att R. o. Ad. på e. m. handlar lika som pä f. m. — Frågan är i all korthet den, om en ordinarie ränta skall vara till eller icke. De ordinarie räntorna innefatta en mängd olika titlar, större eller mindre.
Men äfven om man anser, att de af Utskottet anmäldla hinder för utbetalning för det Banco-Utskottets Memorial, N.-o 1"]. n närvarande ega vigt, så hade likväl den utväg kunnat återstå, att nu tillerkänna och creditera Riksgälds-Contoret den behållning, sorn för Bankens egen soliditet kan umbäras, med det vilkor, att sjelfva utbetalningen finge uppskjutas till dess att tillgång influtit, antingen genom låne-indragning, eiler till dess att bättre sillvertillgång gjorde den för det rubbade förhållandets återställande verkstälda upplåning öfverflödig. Med ogillande af Utskottets motiver och behandlingen, och utan att erkänna Bankens behof af, att, för egen soliditet, få behålla vinstmedlen, som icke eller i minsta nion lätta silfverköp, vill jag likväl af det enkla skäl, att Riket, Sverige, väl kan bestå sigen Bank med io millioners tillgång, instämma uti den inom Utskottet väckta motion: 1:0 att Bankens Grundoch Reserv-fond må uppbringas till 10,000,000; 2:0 att behållningen derutöfver skall, efter hvarje års bokslut, till Riksgälds-Contoret aflemnas, för att i anslagsväg till Rikets allmänna nytta användas; hvarjemte jag, såsom följd häraf, föreslår; 3:o att Rikets Ständer måtte anmoda Banco-Utskottet, att, efter ny behandling af denna fråga och med afseende äfven på inflytande Bancovinst, tillkännagifva, huruvida deraf någon tillgång kan vara för Statsregleringen att disponera. Af Herr Bråkenhjelm, P.