Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Gör man sig icke det besväret, borde man ej heller framkasta obevisade beskyllningar. Man säger, att när Statscont. har en viss statsbristsumma att af Iiiksg.cont. uppbära, bör blott den få tillitas och fråga om att uttaga mera alldeles icke förekomma. Det är sannt; men först får jag erinra, att Statscont. hittills varit i det lyckliga förhållande, att det i Riksg cont. haft en årlig behållning af 800,000 r:dr. Under en sådan ställning har man ej behöft förbehålla sig stora tillgångar för den händelse, alt brist för Statscont. yppades. Men nu, då Statscontts behållning nedgått till endast några hundratusen r:dr, måste man vara försigtigare; och brist kunde uppstå, endast 0111 betydliga restantier något år ulestode. Det är för Sveriges statsverk en stor lycka att genom gamla besparingar redan hafva en grundfond af flera millioner, så att man ej beböfver, såsom i andra länder, anticipera på ett kommande års inkomster för det löpande årets utgifter. Men dessa millioner äro redan behöfliga för statsverkets gång, sådan den hittills varit, och i händelse man skulle sätta Statscont. så knappt, att det ej hade ett betydligt disponibelt öfverskott vid hvarje års slut, måste R. St. förmodligen vidtaga den utvägen att gifva Statscont. creditiv på Riksg.cont. Hvad skulle väl i annat fall inträffa, örn Statscont. t. ex. ej kunde i rattan tid utbetala löneqvartalen åt embetsmän, der man i allmänhet saknar egna medel? Jo, förmodligen den, att R. St. måste sammankallas; och jag tror ej, att Svenska folket skulle tacka de ledamöter, som dertill gifvit anledning. Det är klart, att i samma mån man beröfvar Statscont. de tillgångar, det äger, i samma mån måste dess reqvisitioner å utbetalningar från Riksg.cont. blifva tidigare och dess behållningar ej så stora, som man förmodar. Jag ser ej heller, huru Riksg.cont. skall kunna våga att använda dessa medel till betäckande af sina lånebehof och derigenom bespara ränta, eller huru det skall kunna utlåna 7 H. 4 20 Den ia.
Utgifnlngstid: hvarje helgfri fredag lösnummerspris 15 öre (vid kompletteringar) AmioxiM] » riM: 36 Öre pr n o n p a r e i l l e r a d. - r a d Storhertiginnan Louise af Baden. lipfter en långvarig vi" j atelse i främmande land, där hon under mildare luftstreck sökt och, som vi hoppas, äfven funnit en varaktig förbättring för sin vacklande hälsa, beträder kronprinsessan Victoria i dessa dagar åter hemlandets jord. Intet var gärna naturligare, än att hon begagnade tillfället att på sin hemfärd göra ett besök i det gamla föräldrahemmet i Carlsruhe för att främst glädja fadersoch modersögonen med de synbara resultaten af den långväga rekreationsresan och för några korta stunder drömma sig tillbaka till minnesrika barndomsdagar. Då bilden af den furstinna, hvilken som vår kronprinsessas moder står vårt konungahus och vårt lacd nära, ej förr varit införlifvad med Iduns porträttgalleri, begagna vi med glädje anledningen af det nämnda besöket, hvilket tidningarna nyss omtalat. En hjärtlig välkomsthälsning till kronprinsessan Victoria, en hälsning som säkerligen biträdes af alla svenska kvinnor, må ock ligga däri. Som väl är kändt, är storhertiginnan Louise Marie Elisabeth dotter af kejsar Wilhelm I af Tyskland och således den nuvarande kejsarens faster. Hon föddes i Berlin den 3 december 18S8. Det rykte, som sedan samlat sig kring hennes faders namn, var i prinsessan Louises ungdomsdagar ännu ej förvärfvadt, och den moder, som vakade öfver hennes barndomsår, var ej ännu den af ett mäktigt och enigt folk dyrkade kejsarinnan Augusta. Men plikttrohet och stränghet mot sig själfva, gudsfruktan, kärlekskraft och from offervillighet länkade redan då föräldrarne3 lefnadsväg och verkade på dotterns hjärta och sinne. En mönstergill uppfostran erhöll hon, och hennes själ odlades till mottaglighet för hvad som är godt och skönt. Dä hon vid ännu ej fyllda aderton år räckte sin hand åt storhertig Fredrik af Baden, var hon värdigt förberedd till lefnadskallets allvar.
&en 87 J ugust i J-Zrn - 187 juller upphöra, och dg i förra händelsen inne-, yånarne jfr o i behof af biträde, skulle i den senare detta behof visserligen mångdubblas; men då ett ökadt anslag i sådant fall icke är att förmoda, finnes icke skäl att uppskjuta sakens afgörande; hvadan jag bestrider Herr Hjertås derom väckta framställning, oell anhåller, att anslaget må, nå sätt jag förut haft gran anföra, eå fort $ke kan, utgå. Herr von Hohenhausen., Michael’, Af en Ledamot liar redan blifvit upplyst, huruvida eu väntan pä beslutet rörande Gårdfari-handeln borde komma att uppskjuta beslutet om biträda pt Borås. Konungen är ej förbunden att under Riksdagen yttra sig om opconomiska framställningar från Riksens Ständer, och det är ej eller Vanligt, att det dä sker, men Stats-anslagep måste ovilkorligen ske under Riksdagen, Enligt min öfvertygelse kan jag ej (ro, att afskaffändet gf Gårdfai ihandeln skulle kunna skada Staden Roråsks handel till den grad, at! ej säkerhet skulle funna vinnas för länet. Staden lär väl icke ensamt underhållas eller bero af de coniin'Huitborgare, som kringresa, och hvilka, enligt hvad de täta beslagen visa, icke egenteligen handla med ortens egna produeter. Det är genom egna fabriker, sorn Stadens välmåga haft sin uppkomst, och skulle den bero af någon författning, så är det snarare af Tullbetänkandet, rnen det är icke gemensamt antagit af de fyra Stånden, pcb jag förmodar det skall nå ett sådant resultat, att ej menliga löljder för våra fabriker deraf skola uppstå. Jag förenar piig örn återremiss. pen Augusti /. m. och anhåller, att dessa anmärkningar måtte får åtfölja. Herr Stråle: I anledning af hvad Herr Flach emot mig anfört, tror jag mig blott be-? höfva nämna, att jag ej varit närvarande i Utskotten når beslutet fattades.
Förslaget, enligt Betänkandet N:o 12, godkändes. §. 22. Förslaget, enligt Betänkandet N:o 12, med tillägg af ett nytt moment vid slutet af denna §., enligt Utlåtandet N:o 27, gillades. §. §. 23, 24, 25 och 26. Förslaget, enligt Betänkandet N:o 12, godkändes. §. 27. Förslaget, enligt Betänkandet N:o 12, godkändes, med följande förändringar: l:o att näst efter: Advocater och Sakförare i 4 Classer, intages Prot. TJldr. d. l/fOct. 18^o. en period, så lydande: ”Arbetsfolk och arbetsföre Backstugusittare, sorn utan standig årstjenst och lön arbeta för dagspenning: mankön, ogifte samt gifte och enklingar, utan minderårige barn 32 sk.; gifte samt enklingar, med minderårige barn 12 sk.;” 2:o alt bevillnings-bestämmelserna för Inspectorer, med flere, som uppräknas vid slutet af pag. 26 uti Betänkandet N:o 12, antogos, enligt samma Betänkande, med förtydligande af sista momentet, enligt Utlåtandet N:o 2.7, och 3:o att bevillningen för saltpetersjudare, private, utföres, enligt Utlåtandet N:o 27, äfvensom Ståndet godkcände Bevillnings-Utskottets yttrande, att sjömän å landet böra vara ifrån] 27 §. af Beviilningsförfattningen uteslutne. § 28. - Godkändes, enligt förslaget vid Betänkandet, N:o 12. §. 29. Gillades, enligt Betänkandet N:o 12, med tillägg näst framför ordet Byggmästare af denna bestämmelse: ”Arbetare, som ej äro Gesäller, Smältare, samt Gayarder vid Wallonsmiden, Drifvare, Rostvändare, Uppsättare och Hytle-arbetare, då de icke äro drängar i lagstadd tjenst för kost och lön: lika med andre arbetare å landet.” §. §. 30, 31, 32, 33 och 34.
Men förgäfves voro hans böner, förgäfves hans tårar: hon ville icke unna honom hvarken en blick, ett ord eller ens minsta skymt af sin varelse. Föraktet hade dödat kärleken, och den kränkta stoltheten hade dödat medlidandet. En qväfd förtviflans snyftning var det enda som sedan hördes ... Härmed ändas berättelserna om Strömstads och Bohusläns krigshistoriska minnen, äfvensom de särskilta tidsoch sedemålningarne, framställande olika lokala förhållanden samt karakterer och typer från gamla ”Viken”, kring hvars nordliga gränser, haf och klippor detta arbete knutit sig till en minneskrans. De återstående bladen vågar Bohusläns dotter, i hopp att ej derför klandras, egna åt några enskilta bilder från hennes ungdomslif inom samma verld, särdeles från skärgården, hvars bekantskap vid den tiden hon i en långt senare period haft att tacka för de enkla skildringar, hon derifrån kunnat lemna. UNGDOMSBILDER. Mina resor i skärgården. Hemmet efter kriget. Sedan allt – såsom det hette – blifvit sig likt, blef sig dock ingenting mera likt. Dyningarne efter krigets stora sjögång spökade mycket länge än på ett, än på annat sätt. Min fars sinnessjuka hade särdeles tilltagit. En större affär angående ett under kriget uppbringadt norskt fartyg, hvilket han anträffat redlöst och tagit på Soten, hade han med sin öfverdrifvet stränga samvetsgrannhet kastat ifrån sig, utan att derför vilja erhålla mer än som var oundgängligt nödvändigt för att saken skulle hetas vara öfverlåten på en annan. Sönerna, förtviflade öfver att denna stora fortyn skulle bortkastas just i samma vändning, då huset i följd af de genom kriget framkallade handelskriserna fått några särdeles svåra stötar, uttalade nu såsom egna sjelfständiga män sina tankar och dolde för ingen del sin ledsnad och sitt bekymmer. Min far afvisade kort hvarje, såsom det syntes honom obehörig, inblandning i denna sak, men hade dock sedan länge sina hemliga bekymmer öfver att han någonsin befattat sig med det öfvergifna fartyget.
Rikets samtliga på allmän bekostnad inrättade navigationsskolor, måtte blifva förhöjde i ett förhållande, motsvarande med dem jemförlige tjenstemäns. blifvande löneförmåner, dock att, enär, enligt hvad Kollegium inhemtat, den undervisning åt elever vid Stockholms navigations-skola, hvilken blifvit uppdragen astronomie-professorn vid Vetenskaps-akademien, och hvarför denne på nämnda skolas stat åtnjöte ett arfvode af 200 R:dr B:ko årligen, icke vöre af den betydenhet, att hans tid deraf i någon vidsträcktare mån toges i anspråk, Kollegium ansåge någon förhöjning af berörda arfvode i sammanhang med förevarande löneregleringsfråga icke böra ega runi. Derjemte hade Kollegium fästat Kongl. Maj:ts nådiga uppmärksamhet derå, att då, jemlikt Kongl. Kungörelsen af den 22 November sistlidne år, ingen, med undantag endast för de personer, som, med stöd af förut gällande stadganden, redan utöfvat befäl å ångfartyg, hädanefter finge till befälhafvare å dylika fartyg antagas, som icke antingen undergått officers-examen vid Kongl. Flottan eller vid någon af de allmänna navigations-skolorna i riket aflagt den för vinnande af behörighet till sådant befäl föreskrifna examen, och, enligt Kongl. Brefven den 3 Mars 1855 samt 3 April innevarande år, så väl ångmachinist-examina som examina för behörig - Bil. M 5 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. NI 1, om Statsverket 1856.
Med anledn. af hvad vi här, efter vår öfvertygelse med sanningen fullkomligt öfverensstämmande, ansett oss skyldige och haft äran att framställa, hysa vi vördsammast till R. H. St. den förhoppning, att ifrågasatta import-frihet eller låga tull å bomullseller andra väfnader, såsom för denna ort i synnerhet olycksbringande och för hela landet farlig genom dess öfversväinmande af utländska fabrikater, mätte antingen alldeles afböjas eller åtminstone, så länge möjligt är, fördröjas, för beredande under tiden af andra nu okände utvägar till folkets näring, hvilka kunna i någon mån ersätta hvad genom en dylik åtgärds framgena vidtagande, om samhällets väl nödvändigt, så en gång skulle fordra, oundvikligen skall förloras. Slutligen och då denna vigtiga fråga framdeles kommer till II. M. Konungens Nåd. afgörande, våge vi vid Hans hulda och faderliga hjerta, som med outtröttlig ömhet sörjer för alla Dess undersåtare? välgång, hvila med den underd. och fasta förtröstan, att vära landsorlsslöjder och näringar, dem H. M. Sjelf ibland oss bevärdigat med Sin höga uppmärksamhet och Nådigst lofvat hägna och befrämja, måtte, under Dess Nåd. beskydd, blifva en af bc 14* - 212 Den 31 Maj f. ra. hofvet påkallad fortfarande källa till Hans härvar. idoga och trogna folks utkomst och ett värn mot dess undergång. Uppläst och vidkändt som ofvan. J. B. Schanberg, Contr.prost & Pastor i Seglom. Dan. Er. Lindhult, Joh. Ahlberger, Prost och Pastor i Örby. Prost och Pastor i Thorestorp. O. M. Torell, A. C. Andersson, Prost och Pastor i Säkilla. vice Pastor i Surteby. Joh. Carlsson, L. A. Bagge, v. Pastor och Comminister i Örby. v. Pastor i Berghem. Efter uppläsningen häraf tilläde Hr Lefren:
Det synes mig verkligen vara en temligen stor inkonseqvens, att å ena sidan säga: vi vilja ej behålla någon fördel framför öfrige samhällsmedlemmar och derföre afsäga vi oss forum privilegiatum, under det att man å andra sidan på samma gång säger: men vi vilja dock behålla hvad som verkligen är en fördel för oss. Skall man göra en eftergift derföre att man ej vill hafva något företräde framför öfrige samhällsmedlemmar, så skulle man också afstå derifrån, antingen det är någon fördel eller ej; således kan man, för konseqvensens skull, ej gå in på Gr. Sparres förslag. Utsk:s förslag år visserligen konseqventare än Gr. Sparres, men skulle likväl, om det hifalles, föranleda åtskilliga förvecklingar. Utsk. säger nemi. i sitt betänk.: ”Sedan R. o. Ad., med öfriga RiksStms samtycke och K. M:s bifall, afsagt sig den i öde punkten af R. o. Ad:s privilegier stadgade rättighet, att i vissa mål af hofrätt omedelbarligen dömas; så varda 8 och 9:de momenterna af 2 § i 8:de kap. R. B., jern - Den 7 Juni. 481 jemte dermed öfverensstämmande serskilda författningar nppliäfna, ” — Detta allmänna upphäfvande af författningar, utan att serskildt nämna dem, tror jag vara nog allmänt och derigenom otydligt. Jag vill derpå såsom exempel endast nämna brott emot duellsplakatet. Der stadgas att sådane saker skola upptagas af hofrätt. Om nu LagUtsk:s betänk, antages sådant det är, så vet man ej bestämdt om dessa saker skola upptagas af hofrätten eller af underrätten. Jag tror således att, för den händelse R. o. Ad. skulle vilja antaga Utsk:s förslag, det i alla fall är nödvändigt att återremittera detsamma, på det att det må blifva alldeles fullständigt. Gr. Sparre: Jag ber att få besvara Gr. Lagerbjelkes beskyllning för inkonseqvens å min sida. Han har sagt, att jag velat att R. o. Ad. skulle afstå från sina fördelar i ett fall, men behålla dem i ett annat.
Län blifvit hörd samt öfrige upplysningar i ämnet blifvit inhemtade, med utlåtande i ämnet inkomma. Målet ytterligare anmäldt den 2 Februarii 1833, då, bland andra åt-' gärder, en serskild undersökning anbefalldes om fiskerien i Bohuslänska: 56 Bil. till R. St. Just. Oml/uåsm. Emb. Ber. d. i5 Jan. 1834 skärgården. Den 2 4 Augusti 1833 förekom målet å nyo, då åtskilliga föreskrifter i ämnet meddelades. 5:0 Angående afskrifning af en Numer-Lotteriets fordran Iros Helsingborgs hamnbyggnad. Anmäld den 8 Maji och meddelad vederbörande till efterrättelse* 6:0 Angående Kammar-Musicus Crusells pension. Anmäld den 8 Maji s. å. Kongl. Maj:t gillade hvad Rikets Ständer beslutat och befallde, att Resolution i ämnet skulle för Crusell expedieras. 7:0 Angående nödiga stadganden i fråga om Guld och Silfver, sorn från Banken eller för dess räkning å Kongl. Myntet emottages. Anmäld den 16 Maji s. å. Kongl. Maj:t biföll Rikets Ständers härvid gjorda anhållan, i följd hvaraf förordnades, att Banken må ega att genom ombud deltaga i de årliga inventeringame af myntets behållningar, samt att Kammar-Collegium borde afgifva utlåtande, angående den tid, som lämpligen må kunna bestämmas för utmyntning och återlemnande till Banken af det vid myntet emottagna Guld och Silfver, äfvensom för infriande af myntattester, som förskottsvis af Banken inlösas. 8:0 Angående Bankens förseende med kopparskiljemynt från Avesta för vexlingens oafbrutna underhållande. Anmäld den 16 Maji s. å. I anledning häraf anbefalldes Stats-Gontoret att noga tillse, att preglingen vid Avesta verkställes med den skyndsamhet, att erforderliga qvanliteler kopparskiljemynt må kunna på bestämda tider till Banken aflemnas. Angående pension för Kammar-Rätts-Rådet Selling. Anmäld den 16 Maji s. å. Kongl.
Der likväl detta personliga deltagande en gång blifvit i Statsförfattningen införlifvadt, der det, bekräftadt af gammal häfd, slutligen inträngt i Gonstitutionens grundväsende och i Nationens begrepp om en efter Lag styrande Konung, — der synes hvarje förbytning eiler rubbning af de aldre formerne icke nödig, svårligen verkställbar och, måhända, i följderne mindre nyttig. Under omvexlande Styrelsesätt, Sorn öfvergått an från SuVeraiiletet till Råds-Regering, än från denna till modereradt envälde, bibehöll Sveriges Konung oafbrutet högsta Lagskipningsrätten, oftast utöfvad efter Hans uppdrag och på Hans vägnar, men alltid under medgifven beBihang t. R. S;s Prof. iOrde Samt, 20 154 Exp. Ut sk. Förslag till uncl. Skrify. N:o 6 6, 67. räkning af Hans röster. Samma iakttagelse öfverflyttades ock vid senaste Regementsförändringen till vår lyckliga Constitutionela Monarki, utmärkt framför hvilken Statsform som helst af dessa moget öfvertänkta och sorgfälligt afvägda förhållanden emellan Verkställande-, Lagstiftandeoch Domaremagten, hvarigenom de alla sammanlänkas, utan att förblandas. Med ett ord: Svenska Folket har af ålder vant sig att se högsta Lagskipningen i Regentens hand och att fästa sin säkerhet vid öfvertygelsen, att Hans beslut äro oåterkallelige, just emedan de äro Högsta Rättvisans; och i synnerhet lärer Menigheten hvarken lätt kunna eller gerna vilja beröfvas den enkla, men sköna tro, att Konungen afsäger Guds domar. Af sålunda anförde skäl, och under åberopande af Herr Justitiae-Stats-Ministerns, uti det ofvan högstberörde Nådiga Proposition följaktige Protocoll, inför E. K. M. afgifna anförande, hvaruti Stats-Rådets öfrige närvarande Herrar Ledamöter instämt, hafva Rikets Ständer icke funnit sig böra ifrågavarande Nådiga Förslag till Grundlags-förändringar antaga. Rikets Ständer framhärda etc.
Monne ej inrättandet af en folkschola, efter vexelundervisningsmethod, i hvarje socken borde påbjudas, eller flere socknar om en scholinrättning lorena sig, der localförhållanden sådant medgåfve? — Monne ej, för föräldrar, förmyndare och husbönder, borde stadgas: att scholan minst 3:ne dagar i veckan skulle besökas sif alla ynglingar, ifrån 12 till och med 16 års ålder ? 15o Den i December. Skulle ej en skicklig corporal eller soldat, vid hvarje schola, såsom exercitiemästare kunna anställas, för att hvarje scholedag, efter slutad läsning, minst 2.*ne timmar exercera scliolungdomen, så länge årstiden sådant medgåfve; och skulle inom hvarje ort ej finnas någon äldre bildad man, under hvars inspection en eller flere scholor kunde ställas? Genom en sådan anstalt borde hvarje yngling vid 16 års ålder hafva undfått den grad af borgerlig bildning, han nu i allmänhet saknar, och derjemte hafva lärt att ledigt bära sin kropp, att säkert vända sig, att stadigt röra sig, både enskildt och i troupe; att förstå commando-ordets mening till hvarjehanda rörelser, samt att känna och förstå lagarne för krigslydnaden, som borde tillika med en militairkateches, utgö~ ra delar af dess scholecurs. Geväret kunde hittills begagnas af trä till tyngden afvägdt efter olika styrka och krafter Ifrån i6:de till och med 2o:de året skulle, efter denna åsigt,^ynglingen, under *) Denna anmärkning torde, vid första anblicken, hafva för mycket utseende af lek; men den är i verkligheten byggd på en gymnastisk grund och på en bepröfvad egen erfarenhet, att ställning och säkerhet i vändning ej vinnes utan gevärets tillhjelp, och det är från en sådan åsigt, trägeväret här är föreslaget.
A l t t aiiclra afvon offrat tid och krafter därför förringar icke hennes föl-tjänst, ölrar don tviixtorn, da detta förhallande ' ar ett bciis pil hemee iniirkvijrdiga förmåga att viiija sin hjiilp, att an~iiiiih de mest dugande krafter och att entusiasmera andra för sina iGer. Tack vnre jiist, iioiiiia föriiiKga har hon ntriittnt s5 iiiyckct g: .oclt och iiyttigt, sh 1uyckr.t verkligt stort i l. - h g n Fkhi iiigm., iiicri f minfiir allt ligger htvili~s sN idtnga. ii föstjiinst cliiiriti, att lioii fiir (len s \ .ciislin k ~ i i ~ i a Iwre~lt miijlighetes till sjiilj7tjiilp och darigenom till iiioralisld och olionoiliiskt oberoende. Om lrvinnor diiför i dag raga iiMnla sin tacksamliet till hennt?, innan det jordiska af Iiennes rik9 ~) eraoiiliglit ?t f i k nllt.ic1 giji~l~iws undan cleras bliclcm, hör iuaii ej föriintlrx sig cliiriifvcli '. 315 cliil4 ' iir det 1~on.ventionella för en, adng triitla tilllaka för l~ehofwt~ att iippet uttala, hvad inan djupt och r,mt Iiiiiiiici '. Hnf diirför tack, Sophia iidlerspai~e, fur hrncl (111 iiinlit och verkat för oss alla, liaf tack för hrad di1 velat, livad du t: ilat, lirad du skrihit, hvad du sitt ut och grundat för dina medsystrar h *!
283 En R:dr i Banccjcedlar, den han sig förvärfvadt under 50, 100, 120 eller 136 sk:s Cours, och den gäldbundne kunde ej få betala efter hög Cours, såsom 140 eller 150 eller 160 skillingar, en skuld som tillkommit då Coursen var under ia8 sk. Emellertid hafva desse skillde intressen ej försmått att låta framställa ett annat skäl hvarföre Förslaget ej borde godkännas, det nemligen, att då nuvararande Ständers Beslut kunna af kommande Ständer upphäfvas, skulle ingen säkerhet gifvas derföre att icke den Cours, hvarefter nu varande Ständer förklarade inoch utvexlingen böra ske, ansåges af nästa Ständer olämpelig, och af dem höjdes eller sänktes, hvarigenom ett tillstånd af allmän förvirring, vådligare än det närvarande, skulle uppstå i Landets inre rörelse. Är det då så litet bindande för kommande Ständer, att alla Skuldförbindelser, alla köp, alla näringsföretag blefvo under tiden beräknade efter det fastställde Coursförhållandet? När nästa Riksdag inträffade hade ju den fixerade Coursen för en blifvande utvexling redan vunnit en viss häfd hos NatioD. Alla individuers förhållande voro fästade dervid. Hvar och en måste försvara denna punkt kring hvilken hela rörelsen löpte — och Nationens Ombud skulle vilja, eller ens våga rubba det då bestående förhållandet, och i och meddelsam - a84 Den i4 Julii. ma förstöra sista lemningen af enskild och alH män credit. Man synes ej vilja hogkomma huru svårt det i alla tider och alla Länder varit, att ändra de grunder, hvarpå Folket vänt sig, att göra sina beräkningar. De åsigter hvarmed en Generation uppväxer behåller den länge. Således hvad vanan befäster under den tid sorn förflyter till nästa Riksag må, med tillämpning häraf skäligen kunna beräknas till fördel för Utskottens Förslag och att vanan är mägtig det visar kjelfva penningeförhåilandet i Sverige.
Att för öfrigt utsträcka tiden derutöfver, anser jag vara otillbörligt, emedan det annars skulle kunna leda derhän, att anslag till Canaler och andra behof, som blifvit bestämda att utgå till nästa Pxiksdag, äfven skulle anses böra fortfara, och det blefve stundom alltför kostsamt. Dessutom lärer väl det för Academierna och andra beviljade undantag från Bankens allmänna Moratorium komma att förfalla af sig sjelf, då inyntbestämningen blir afgjord. 44 Den 21 April f. m. Herr von Hartmansdorff: Jag anhåller vördsamt att få fästa uppmärksamheten derpå, att i BancoReglementet står, pag. 47: Speciella Förordnanden rörande Bankens functioner och verksamhet intill nästa Riksdag. Derpå följer föreskriften om utvexlingen till Akademierne. Sidan io3 står: att Rikets Ständer hafva bestämt den summa, som af Bankens fonder intill nästa Riksdag får disponeras i Discontväg, till 8i Millioner R:dr. Med samma skäl, som man i förra fallet vill förklara orden: intill nästa Riksdag, betyda endast: till dpn 4 November 1828, med samma skäl borde man ock säga, att Discontrörelsen skolat den dagen upphöra. Om BancoUtskottet hade tillåtit sig en sådan förklaring, så undrar jag, hvad bifall Utskottet derföre skulle rönt bland RiksStånden och Allmänheten? Vill man vara rättvis i det stora, så bör man äfven vilja det i det mindre. Med Götha Canal och dit gjorda anslag, förekommer den skillnad, att bestämda summor för hvarje år blifvit anslagna, äfven för 1828. De hafva också utgått oafkorlade, utan någon minskning för de 2:ne månader, som hörde till Riksdagen. Således kan af detta skäl icke hemtas något stöd för den motsatta meningen; hvarföre jag vördsamt yrkar bifall å Utskottets Memorial. Herr Rosenblad: Herr von Hartmans - / Den 11 April f. m. 45 dorff har redan upplyst, att samma uttryck, ined hvilka BancoReglementet föreskrifver, att Ständers Beslut skola äga rum till nästa Riksdag, äfven gälla för hela Bankens rörelse.