Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och må det tillåtas mig att slutligen tillägga dessa få ord af von Rönne och Liman (Judarnes ställning i Preussen): ”En folkstam, utur hvilken Frälsaren, Madonnan och Apost”larne hafva utgått, som efter nära 2000-årig förföljelse blifvit sine ”fäders tro och seder trogen; som efter nära 2000-årigl förtryck ”ännu lifvas af sinne för vetenskap och konst, en sådan folkstam ”måste vara med hvar och en annan jemngod och jemnbördig”. Inom Vällofl. BorgareSt., den samhällsklass, som förmenas lida det mesta intrång genom utvidgandet af Mosaiske Trosbekännarnes rättigheter inom Sverige, och hvilket Stånds votum i denna fråga äfven bör anses ega betydlig vigt: just inom delta Stånd äro de varmaste sympliatier för en liberalare lagstiftning härutinnan försporde. Ilögv. PresteSt:s förhandlingar utvisa en sann religiös tolerans; och ibland dess medlemmar har de Mosaiska Trosbekännarnes sak funnit lieie väldige försvarare. Detta II. Stånd, hvartill jag har äran höra, behöfver jag endast vördsammast hänvisa till förhandlingarne vid föreg:deTiksdagar. H. R. o. Ad. haro alltid för plägsed alt gå främst uti striden för sanning och rätt. Äsiglerna kunna väl vara olika, serdeles då Statskyrkans helgd och politikens fordringar komma i fråga. Jag vågar likväl hysa tillförsigt om framgång åt den rättvisa saken, i synnerhet då motionen inskränker sig till endast medgifvandet åt Svenska medborgare af den Mosaiska Trosbekännelsen af enahanda rättig - Den 23 December. i 49 beter, som redan uti våra grundlagar äro tillerkände öfrige Svenske medborgare af med Statskyrkan skiljaktig tro. Det motstånd frågan städse rönt inom Hederv. BondeSt. har jag skälig anledn, förmoda till någon del vara undanröjdt. Tiden bortnöter fördomarne. Afven inom det Hederv. Ståndet betraktas, Juden icke numera såsom en för allmogens varma christna tro fiendtlig och vådlig person, hvars plats bör vara utom lagen och samhället.
Ännu mera bthöfves detta Allmänhetens deltagande för Nationalförsamling gens åtgärder, om hon är ofullständigt och illa sammansatt, så att dels vissa medborgare icke äro representerade, dels de representant ter, som finnas, äro delade på särskilta rum, utan gemensam öfverläggning, och utan tillfälle att höra hvarandras skäl} hvarigenom det beror på en slump, om någon öfverensstäm-j melse vinnes i de åtgärder, som samtidigt fattas af flera från hvarandra afstängda corporationer. Är ändamålet för allt samhälle, att hvarje medborgare må tillväxa i odling och sedlighet, så bör ett så kraftigt medel till goda egenskapers utveckling och till vinnande af skicklighet att gagna Fäderneslandet, sorn det att få afhöra allmänna ärenders behandling, icke åsidosättas. Äro kärleken och förtroendet till Statens styrelse, de enda säkra band, som i längden sammanhåller den: så måste man önska, att hvarje medborgare måtte i sin mon känna, och på grund af insigt; värdera både lagskipning, Statsförvaltning och lagstiftning. Men man älskar icke en obekant, och förtroendet bibehåller sig icke, utan att man vet hvarföre. Den som afhöt Bil. till Rid. o. Ad. Pr. 1 Afd, 3 34 Den 27 januarii, en Nationalförsamlings öfverläggningar, finnér merendels någon representant af sina tänkesätt; och får med detsamma äfven höra, hvad som kan sägas deremot. Antingen finner han sig öfvertygad deraf, går hem, med ökad upplysning och förnöjdt sinne, eller om beslutet utfallit mot hans öfvertygelse, åtminstone med den tillfredsställelsen, att äfven hans mening blifvit yttrad, och med hoppet, att hon i framtiden skall bära frugt. Är en Nationalförsamling offentlig, så kan hors icke belackas. Allmänheten vet huru representanterna uppfyllt deras kall, hvad som är deras fel, eller icke, och hon kan ej retas till att anfalla och förfölja sina ombud, just derföre, att de försvarat hennes rättigheter. Jemte det att Nationalförsamlingen är underkastad allmänhetens närmare granskning, är hon äfven ställd under hennes närmare skydd, och vinner på en gång både upplysning och stadga.
A. 165. — angående Allmänna Magazinslnrättningens förvaltning samt fortgången af detta Verks utredning. XXXVI. B. 3oi. XXXVIII. 165. XXXIX. Å. 33. XLVI. U. 112. XLVIII. E. 181. XLIX. A. io3. — i anledning af Kongl. Maj;ts Nådiga Proposition om afskrifning af förra Magazinsfondens äldre fordringar för undsättningsspannemål m.m.XXXVI.B.3oi.XXXVIII. i65. XXXIX. Å. 58. XLVI. U. n3. XLIX. A. 104. LI. E. 64. — angående förvaltningen af det till Casernbyggnaden för Kongl. Andra LifGardet anvisade anslag. XXXIX. B. 222. XL. A. 4. — i väckte frågor om anslag af medel för uppbyggande, iståndsättande oell underhållande af åtskillige Länshäkten, samt angående aflöning för Vaktbetjening dervid. XXXIX. B. 222. XL. A. 4. XLII. E. 202. — angående Landshöfdinge-Residencehuset i Hernösand. XXXIX. B. 222. XL. A. 4. XLIX. U. 281. L. A. 98. U. 87. A. 115. ■— i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldle Betänkande, angående utskylder till Staden Nyköping gf Landshöfdinge-Residencehuset derstä - 5o4 des; äfvensom afgifter lill Städerne i allmänhet för Kronans deri varande egendomar. XXXIX. B. 222. XL. A. 38. XLIX. B. 280. L. A. 70. Lill. E. 10.
E t t dylikt ögonblick h a r i språkbruket fått det egendomliga namnet frieri, måhända därför att friheten då oftast tar slut. Vetenskapligt taladt • — det är uteslutande från den sidan, jag tager afhandlingen — är frieriet en höfiig förfrågan, om ens egna kärleksbaciller få ingå ständig förening med föremålets. D e t t a i sak, men framställningssättet är mycket olika. D U 143 N Den oerfarne läser öfver en hel vecka där hemma, alldeles som till en profpredikan, och tänker måhända säga: » Ack, att jag kunde taga den längsta fura i skogen, doppa henne i Vesuvii krater och med eldbokstäfver rista på himlen: jag älskar dig! » Det där blefve ju i bokstaflig mening en glödande kärleksförklaring och borde » ta skruf » — om icke den stygga praktiken komme emellan och ändrade hela den ståtliga harangen t i l l: » H m. hm. A n n a lilla, vill du. h m. bli min. ä n k a? » F ö r r skulle man ock slita upp byxknäna genom att vid en dylik situation tangera dem mot golfvet. Men slik ödmjukhet är i våra dagar lyckligtvis omodern, utom möjligen på teatern. Nu sliter man upp byxknäna för kvinnan först efter frieriet, i fall detta får sä lyckligt resultat, att hon i egen hög person behagar sätta sig på dem, och då är man icke ohågad att genom liflig förbrukning gynna den inhemska klädesiudustrieD. Vid ett frieii visar sig emellertid, hvilket inflytande kärleksbacillen utöfvar på själfva språ- ket, och hvilken betydelse inlägger han icke i det lakoniska svaret ja eller nej! H a r kärlekssjukan utvecklats därhän, att äfven motparten blifvit på rätta sättet smittad af bacillerna, är det s. k. frieriet lätt nog undanstökadt, äfven om den stackars mannen — ty det är vanligen han, som t. o. m. på skottår måste fria — under några sekunder för att nå paradiset måste känna en försmak af skärseldens kval.
Till Utsk:s kännedom har genom ett mitt utförliga anförande vid denna 8:de hufvudtitel kommit det tvifvel som jag både vid denna och föreg:de riksdagar yppat derom, att presterskapet i allmänhet iakttaga dea Den !) Maj. 457 tillsyn å dessa folkskolor, hvartill kyrkolag och skolstadga dera förbinda, och dä dessa tvifvel lika litet vid föreg:de, som vid denna riksdag blifvit undanröjde genom upplysningar från Konungens rådgifvare för undervisningsväsendet, sä synes, som Utsk. bordt lemna uppmärksamhet åt hvad jag anfört. Måhända ämnar Utsk. framgent särskildt yttra sig öfver hvad jag föreslagit, men det blir i så måtto för sent, som Utsk. nu redan bifallit hvad jag yrkat malte afsläs: nemi. anslagets fortgående lill folkskolorna innan ännu sådana åtgärder blifvit vidtagne, som förvissa alt detta anslag är och blir till gagn och icke till skada. Till gagn kan det vara om presterskapet drager försorg att barnen i skolan få lära sig Gudsfruktan, goda seder och ordning, såsom kyrkooch skollag ålägga presterskapet; lill skada åter, om, såsom jag befarat i allmänhet, presterskapet föga bry sig om landets folkskolor eller att iakttaga den dem der älagde tillsyn och lin der visnings-skyldighet; ty att hopa hvarje församlings skolungdom till 50- eller 100-tal omkring en yngling, som ofta sjelf icke är annat än en föga bildad nyläring från seminarium och lemna barnen och honom på egen hand utan tillsyn och utan annan religionsundervisning än den visserligen nödiga, men icke tillräckliga ulanläsningen, i synnerhet då folkskolorne varit och ännu äro i deras begynnelsetid, då brist på lärare förefunnits och man vid valet icke alltid fått vara så nogräknad, del kan icke lyckas, utan föranleda, hvad man ofta af föräldrarne får höra, att barnen komma sämre från folkskolan än de gått dit.
Motion N:o 59. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 68. om anslag i ändamål att hvarje församling må kunna påräkna visst belopp till dess uppförande. Motion N:o 174. Stats.-Utsk. Utlåt N:o 66. Folkskolelärare, örn bestämmande af den undervisningstid, som må anses motsvara den dem tillerkända minimilön. Motion N:o 4. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 58 och Mern. N:o 94. om anslag till löneförhöjning åt dem. Motion N:o 198. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 66. om anslag i ändamål att hvarje församling må kunna påräkna visst belopp till understöd för aflöning åt dem. Motion N:o 174. Stats Utsk. Utlåt. Folkskolelärare-seminarium i Wisby, om dess bibehållande. Motion N:o 180. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 66. R. St. underdån. Skrifv. Folkskolor, om anslag till inköp af lämplig undervisningsmateriel för dem. Motion N:o 310. 'Stats-Utsk. Utlåt. N:o 66. att inspektion öfver dem endast må uppdragas åt personer utan annan tjenstebefattning. Motion N:o 266. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 58 och Mein. N:o 94. Folkundervisningen, om anslag af återstående delen af skyddsafgiften till densammas befrämjande m. m. Utlåt. R. St underdån. Skrifv. N:o 81. om vidtagande af åtskilliga uppgifna åtgärder till densammas befräm jande. Motion N:o 135. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 58 och Mern. N:o 94. att för densammas befrämjande den s. k. personliga skyddsafgiften må till hela sitt belopp komma hvarje församling tillgodo, samt församlingarne åläggas åtskilliga bidrag dertill. Motion N:o 170 och 272. Stats-Utsk.
men dessutom, hvartill skall en sådan stränghet tjena, då man så tydligt finner någon liqvid ej kunna af enkan erläggas? — jag skulle alltså mycket önska att dessa i sanning mer än vanligt ömmande förhållanden måtte föranleda ärendets förnyade pröfning; och skulle' jag till delta ändamål gerna se om, lill en början, åtminstone en och annan ledamot af detta Stånd ville understödja min begäran om återremiss. I annat fall vill jag icke påyrka ett sådant beslut, ulan åtnöjer mig, reservationsvis, med uttryckandet af min enskilda önskan, alt motionärens förslag hade blifvit, såsom välgrundad!, af Utsk. förordadt till R. St:s bifall. Ifrågavar. utlåt, blef af R. o. Ad. bifallet. Då härefter II. Ex. Hr Frih. o. Landtm, liilkännagaf att Frih. von Höpken, Nils Albrecht, anhållit att, i anseende lill en tilltänkt utrikes resa, få med bibehållande af sin riksdagsmanna-rätt, afsäga sig den honom anförtrodde Bänkmans-befattuing, lemnade R. o. Ad. dertill sitt medgifvande. Pä begäran af Hr von Hartmansdorff, Aug. uplästes ett af honom nu inlemnadt så lydande anförande. Sedan Konungens nåd. propos. af d. 1 Febr. detta år, ang:de Skatteförenklingen nu mera blifvit tryckt, anhåller jag alt dervid få göra de anmärkmr, hvilka jag mig vid remissen förbehöll. De blifva vidlyftiga, emedan förslaget är så ingripande i rikets drätseloch penninge-väsende, att dessa jemväl måste tagas i betragtande. Då ämnet blifvit, under sisth riksdag omständligt genomgånget: så torde det ursägtas, att jag, oaktadt min önskan att blott vidröra hufvudsakliga punkter, dock måste göra mig skyldig till omsägning af hvad förut yttradt blifvit. Hufvudinnehållet af denna propos. är: a) att de s. k.
Domkapitlets ledamöter, som kapitlet i hans ställe väljer; Pastor Primarius i Stockholm eller, derest han är hindrad, annan ledamot af Stockholms stads Konsistorium, den Konsistorium utser; fyra bland theologiska fakultetens Professorer eller ordinarie Adjunkter, tvä från hvartdera af rikets universiteter; en vald, med fullmagt ä ordinarie embete eller tjenst försedd, prestman från hvart stift och en frän Stockholms stad; så ock tretio af lekmän valde ombud, ett från Stockholm och ett från hvart län, samt öfriga fem frän det eller de valdistrikt, Konungen med afseende ä för handen varande förhållanden bestämmer. Chefen för Ecklcsiastik-departementet må ock vid mötet närvara och deltaga i öfverläggningarne. men ej i besluten. g 3. Vid hvartdera af rikets universiteter välja förenämnde till theologiska fakulteten hörande lärare inom sig, pä sätt de sig emellan öfverenskomma, de ombud, som för samma fakultet skola vid allmänt kyrkomöte tillstädesvara. § 4. I val af de presterliga ombuden för stiften och Stockholms stad deltaga de prestman, som innehafva fullmagt å ordinarie embete eller tjenst inom distriktet eller sådant embete eller tjenst förestå. Valet förrättas i den ordning Domkapitlet föreskrifver. § 5. Inom hvarje pastorat ega samtliga å kyrkostämma röstberättigade lekmän inom' sig inför kyrkostämmans ordförande utse en elektor. Med iakttagande, att hvarje pastorat anses tillhöra det län hvarinom moderkyrkan är belägen, må två eller flera pastorat inom samma län om gemensam elektor sig förena. Samtlige de sålunda inom ett län utsedde elektorer skola på kallelse inför Konungens Befallningshafvande för val af ombud sammankomma. Elektorerna skola medelst slutna sedlar, hvar för sig till ombud föreslå en ä kyrkostämma, röstberättigad nian. jualia dervid rösterna till mera än hälften på en man, vare han behörigen vald. Aro åter rösterna så delade imellan flere, att sådan röstöfvervigt för någon icke eger rum, anställes ny omröstning till antagande af den, som de fleste rösterna erhållit, eller, om han icke antages, af den, sorn näst honom blifvit af de fleste kallad, och sä vidare.
I England, med undantag af Londons City, der skrån finnas qvar, vet man alt enhvar eger rättighet, att, utan något i förväg lagdt hinder, anmäla sig till bedrifvande af Den 27 September e. m. 385 af hvilken näring han behagar. Dervid förekommer icke afläggande af något prof. Delsamma är förhållandet i Frankrike, der en hvar för hvarje år eger rättighet att förändra sitt yrke, blott han dertill anmäler sig och uttager ett patent, hvarigenom kan kontrolleras alt han betalar sin skatt. Samma förhållande eger ram i Holland, Belgieo, Spanien och äfven Ryssland, hvad handtverksyrken angår, oaktadt fabrikerne der äro föremål för särskilde privilegier. Då synes mig, alt då man vill taga exempel från öfriga Europa, bör man taga det snarare från flertalet än från ett enda land, der dessutom icke denna reaktion visat sådane frukter, . att man deraf kan draga några slutsatser. Man vet väl, att den i många fall verkat stort missnöje, men man kan jemväl säga, att den verkat belåtenhet på andra sidan, och jag vill således icke derom yttra mig, men jag tycker att man långt hellre borde rätta sig efter exemplet från flere länder än efter förhållandet i ett enda. Ser raan återigen på verkan af lagstiftningen i afseende på qvaliteten af produklerne och de yrkes-drifvandes ställning, torde det icke vara obekant, att det ej finnes några länder der handtverksskickligheten är så långt drifven som i England och synnerfigasl i Frankrike. Den som varit närvarande vid de sednasle expositionerne i Frankrike, kan vitsorda detta, och lika så den som besökt expositionen uti krystall-palatset i London.
För Tackoch Barlast-jern bestämdes införsels-tullen till 32 sk. för skeppundet stapelstads-vigt. För Skeppsknän bestämdes införsels-tullen till 2 R:dr 24 sk. för skeppundet stapelstads-vigt. Pag. 39 i Betänkandet, jemförd med pag. 17 i Införsels-tulltarifen. Utskottets förslag angående införsels-tullafgifter för Kreatur, godkändes, med den förändring, att för hästar, utom hingstar, åsattes en tull af 3 R:dr 16 sk. för stycket. För Kött, alla slag, antogs en införsels-tull af 4 sk. för lispundet. Införsels-tullen å Lin bestämdes till 8 sk. för ohäckladt och 16 sk. för häckladt per lispund. Pag. 42 i Betänkandet, jemförd med pag. 18 i Införsels-tulltarifen: 215 Stearin och Margarin5 Vas-, gula 8 „ Hvita och Spermaceti10 „ samt alla andra slag 10 ,. Rubriken å Oljor, för hvilka en införsels-tull af 6 r:st. för skålpundet är satt ansågs böra blifva Bom-, Hamp-, Palm-, Spermacetioch Kokosnöt-oljor. För Ost, alla slag, bestämdes införsels-tullen till 30 sk. för lispundet. För färgadt Silke bestämdes införsels-tullen till 1 R:dr för skålpundet. Införsels-tullen å Smör bestämdes till 32 sk. för lispundet. Pag. 52 i Betänkandet, jemförd med pag. 25 uti Införsels-tulltarifen: För Mascovad eller brunt och gult, ordinärt Terresoch Tetessamt hvitt Pudersocker bestämdes införsels-tullen, på sätt Utskottet föreslagit, till 2 sk. 3 r:st., men i anledning af Herr vice Talmannen Brincks förslag, att uti nämnde rubrik bör jemväl införas artikeln:
Det askfärgade håret låg krusigt öfver hela hufvudet, ända ned i pannan, under hvilken ett par djupa, svärmiska ögon blickade fram, skuggade af mörka ögonhår och ögonbryn, hvilka icke voro målade. Den djerft krökta näsan och den lilla munnen med tunna läppar, skulle lätt kunnat gifva ansigtet ett uttryck af hårdhet, men det vackra leendet och den ungdomliga hyn förtog dragens skärpa. Ännu lutad mot pianot och med släpet lindat rundt, så att den smärta gestalten kom till sin fulla rätt, sträckte hon sin ena hand emot direktören med ett bortskämdt barns sjelfsvåldiga behag. Det var en bar arm, fin och rundad, hvars handske räckte öfver armbågen. Agda betraktade den med beundran, hennes egna armar voro ännu kantiga och röda. Direktören qvarhöll ett ögonblick främlingens hand, sägande: »Här ser ni min lilla dotter, som jag talat med er om; ser ni att jag höll ord?» Den främmande betraktade Agda så fritt och otvunget, som om det endast varit en vacker blomma eller sällsynt fågel man visat henne. »Hon har ju edra ögon», utbrast hon plötsligt, men hejdade sig tvärt i det en brännande rodnad gjöt sig öfver hela hennes ansigte. »O, jag glömde jag glömde –», stammade hon tillintetgjord af förlägenhet. »Ögonen äro hennes fars, liksom hela ansigtsuttrycket», sade direktören allvarligt och lade nästan ömt sin arm om styfdottrens axlar, »men dragen äro hennes mors.» Det uppstod en paus. »Och ni tycker om musik, lilla vän?» frågade damen och såg vänligt på Agda. »Så öfver all beskrifning», svarade denna, och tårarne stego henne i ögonen vid tanken på modrens förbud mot sång. »Och ni skall hafva en sådan präktig stämma», fortfor den okända. Agda vände bort ansigtet utan att svara, och direktören gaf den unga damen en hastig blick. Man bytte om samtalsämne. Sedan flera gäster anländt, och Agda såg sig obemärkt, smög hon sig undan till en af de djupa fönsternischer, hvilka bildats i de famnstjocka murarne, och här tyckte hon sig säker, här kunde hon se allt utan att sjelf observeras.
Genom nykterhetsföreningarnes ihärdiga och mångåriga bemödanden blef ändtligen opinionen bruten, på sätt att det blef skam att vara drucken och icke ansedt nödvändigt, hvarken att bjuda eller taga aptitsup, för att anses för god värd och duktig karl. Med berömligt nit och endrägt hafva konung och folk under en följd af år på lagstiftningens väg sökt hämma superiet, genom att flytta bräuvinspannan ur köket i bränneriet, genom högre beskattning på och bättre kontroll öfver tillverkningen af bränvin. Bränvinet fördyrades; med husbehofsbränningen upphörde husbehofssupningen. Det blef fridfullt hem, lugn och stilla på landet, hvarest hela socknar funnos, der knappast någon yngling fanns, som smakade bränvin. Krogarne stängdes — dagsverkaren förde hem sin veckopenning, huset fick bröd, barnen kläder. I lagstiftningen öfver bränvinet begick man dock ett fel, men detta af den beskaffenhet att det håller på att förstöra allt det goda man vunnit; man anslog inkomsten af minutering med och utskänkning af bränvin till kommunerna, icke till Staten. — Här fick egennyttan ingång i rådslagen och aldrig hafva orden: litet surdeg försyrar hela degen, klarare besannats. Nu blef det en vinst att hålla krogar i städerna; landtbon lemnade der sina penningar och for sin väg. Men då landet, som bekostade vinsten, blef i sin tanke lidande i delningen af dessa blodspenningar, hvilket icke kan nekas, så har denna inkomst alltid varit och skall alltid blifva ett trätofrö mellan stad och land. — Landtboen klagar med skäl öfver de frestelser, som under bilden af krogskylt vinkar åt honom i hvarje gatuhörn, dit mången bär hvad som vexte på haus åker eller täppa, veckopenningen för hans svett. När han ser huru krögaren och stadskassan blifva rika, men det omgifvande landet blir osedligt och utarmadt, proletärerna ökas, fattigtaxan årligen vexer; hvem undrar på att, då han rensat hort krogarne i sin socken, han harmas öfver deras tillvext i staden och öfver en vinst, som hufvudsakligen är vunnen på landtmannens bekostnad.
Exp. 4^2. «— öfver väckt Motion, angående utväxling i Landsorterne af nya smärre Bancooch RiksgäldsSedlar, Junii II. 4» 181. — i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse om liqviden af Rikets Ulland - 322 ska Gäld, Juni i II. 4^8, 523. Exp. StatsUtskottets Betänkanden, Memorial och ProtocollsUtdrag, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse, angående Colonien S:t Barthelemy, Junii II. 5ai, 56o. Exp. Julii i45. — angående särskilt arfvode åt ExpeditionsUtskottets Secreterare för besörjande af tryckningen utaf Bihanget till RiksStåndens Protocoll m. m., Julii 145, 213. —i angående slutliga bestämmandet af Såndsoch UtskoltsCancelliernes aflöning, Julii 14ö, 211. — rörande gratifikation åt StatsCommissarien Frödelius och aflidne StatsCommissarien Lunnii Enka , Julii 146, 213. -— angående förslag till ändringar och tillägg uti det vid 1815 års Urtima Riksdag af Riksens Ständer faststäldte Reglemente för RiksgäldsContoiret, Julii 227. —- rörande de, enligt 63 §. i Regeringsformen, för oförutsedde händelser afsatte och till Kongl. Maj:ts disposition anslagne 2:ne särskilta Summor, Julii 226. — angående medel till löner för Ledamöterne i den Committe, som skall utarbeta förslag till öfverflödige Embetens och Tjensters indragning, och en förbättrad arbetsmethod, Julii 227, StatsUtskottets, det förstärkta, Berättelse, rörande omröstningen i frågan dels om Capitalions-afgiftcn och dels angående före - 323 .slagen öfverflöds-afgift, April I. 383. —* med anmälan att omröstningen, rörande Kongl.