Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Säg-, Bonde-Ständets yrkande om rättighet, för Allmogen att hwar som helst pä ögna agor, der lägenhet dertill finnes, fä inrätta, Iul. 528. (Vrvarnarp i Jönkopings Län, oM indragning af Ven dcrwarande Epercitic-inrättning för Smälands Dragon-Regemente, Vlov. 257. 1129. 1620. 176g. Febr. 1331. Gwarntull; se Mantalspenningar. (Quedlinburg? se Prinsestan 805411» itlLerUns. Lrvinna, om mildring i straffet för lagrads Vitov. 305. Lrrinnokönet, om nödwändiqhetenatt, utåt, hinder af Skrä-FStfakkAingar, medgifva lämpelige Mwägartill dest försörjande, Vitov. 246. Zr8. R. kamsl, Friherre Otto, yttrande, Iul. 296. ksnZol, Majoren Olok lacol, och Capitaine» Oart ^.xel adopterade uti Adeliga Ätten von kost, RiddarhusUtflotters anmälan om deras JntroLuction, <vct. 4617. Lee. 877- HZ2. — introducerade. Ian. 466. kapps, Oart, yttrande, Jun. 680 Realisationen af Riksgaldssedlarnevin den af-f. d. Konungen öfwer trädde, wid iZoo ärS Riksdag faststälde grund derför, Masi 100. 120. 200. — Om uppdrag ät Banco - Utskottet att till trycket befordra -Herrar Revisorers och Banco Fullmägtiges Protocoll öfwer detta amne, Iul. 129. 135. 446. — Om infordrande af en omstandelig särskild berättelse derom frän Banco-Utfkottet, Iul. 453- 560. Sept. 52.7. Viffoppen Fristr.
Vid calculen får i öfrigt anmärkas, alt då Stats-Gonlorets räkenskaper icke utmärka till hvilka pan - Bevilln.- samt Allm, Besv.- och Oecon.-Utsk. Utlåtande N:o S. lior konslapparater varit begagnade, har beräkningen blifvit uppgjord endast efter afgiften för enkla pannor; dock torde afgiten för sex månader komma att uppgå minst till det i calculen upptagna belopp af 808,344 Riksdaler. Pannornas storlek. Pannornas anta 1. Skatt för hvarje panna under 3 månader. Summa. tR:dr sk. rist. — Sevillu,- samt Allm. Besv.- och Oecon.-Utsh. Besv. och Occon.-V tsk. Vt lä tande IV.o S. 33 Tariff' på Pannerynidsajgiften. Cl 3 3 n '< B flredskap eller panna med hatt, bröst och afkylningsredskap. Afgift för enkel värmare. Afgift för enkel redskap med mäskö 0 n D 0 p Afgift för enkel redskap med-enkel er n ei n 0 El O p Afgift för enkel redskap med dub3 3 pj; ry T n ’ tu tu: 3 2. “ c a 0 Afgift för enkel redskap med enkel ...» 1 rectiticator och mäskvärmare. I iedskap med dubbel > jp p 31 n 3 wr to Afgift för den dubbla pistoriska pannan. St. S Sami. 7. A/d. 5:te Häftet. 34 B evilla.- samt Allm. Bcsv.- och Oecon.-Utsk. Ulsl':s Betänkande JS:o 6. r N:o 6. Ankom till Exp.-Utsk. elen 3 Oct. Betänkande, angående reglem eniar isie a föreskrifter för bränvins-bränningens utöfning samt försäljningen af bränvin och beskattningen derå. Till Rikets llöglofl.
Enär dessa te sig för ögat, som om de rörde sig af sig själfva, älskar människan att i dem liksom se ett lefvande väsen. Något liknande gjorde äfven nordboarne, men de gingo längre. Svärdet, som de buro, försvarade dem i striden; den kraft, med hvilken de förde det, tycktes det själf besitta. Det var deras bästa och trognaste vän — hvarför skulle de då ej tilldikta det en själ? Ofta drömmes det om svärd. När man drömmer, att ett sådant brister, betyder det stor olycka eller död. En kämpe Torbjörn anar döden vid sitt uppvaknande efter en dröm, hvari han såg sig hålla sitt goda svärd i handen; »men det sprang itu, så snart jag därmed gaf ett hugg», sade han. Enligt Eddan vaknar konung Atle i sömnen och säger till sin maka Gudrun: »Nyss ur sömnen mig nornor väckte»; — på sin dröm han ville tydning veta — »Jag tyckte, att du Gudrun, Gjukes dotter, mig med svekfullt svärd stack.» Äfven den klädedräkt, hvari någon uppenbarade sig i drömmen för en annan, kunde värka betydelsefull. Bittra tårar gråter en af sagornas kvinnor, efter det hon i en drömsyn sett sin broder träda henne till mötes i röd kortrock och röda strumpor, ty hon anar hans snara, blodiga slut. En man drömmer sig klädd i en blänkande linnerock — och inom kort flyter han död i Isafjorden. Föremål, hörande till klädedräkten, såsom ringar och andra dyrbarheter kunde äfven ensamma visa sig i drömmarne och där båda framtid. I de fyra drömmar, som Gudrun Osvifversdotter omtalar för den drömkunnige höfdingen Gäst Oddleifsson, ser hon dylika föremål, hvilka, enligt hans tolkning, beteckna hennes blifvande fyra män. Redan på denna tid satte kvinnan det allra högsta pris på kostbara kläder och smycken; och det kan därför ej förvåna oss, om det dyrbaraste, som enligt nordmannauppfattning kunde bli hennes, nämligen mannen, liknades vid sådana. Gudruns drömmar äro, liksom höfdingen Gästs tydning af dem, i hög grad karaktäristiska. »Jag har drömt mycket i vinter», säger hon, »men i synnerhet är det fyra drömmar, som gifvit mig åtskilligt att tänka på.
Antager man nu att de »största 5 af dessa brännericr komma alt fortfara, och att för hvart 3:dje af de öfriga »uppkommer ett bolagsbränneri, så får man i stället för dessa 54 endast 44, så att för »det hela man kan antaga att i samtliga landtdistrikterna endast 42, eller för att vara osäker att ej hafva räknat för lågt, 50 brännerier komma att sättas i gång. Väl kan det »sistförflutna året, på grund af mindre god skörd, icke anses såsom ett normalår med »hänseende till bränvinsproduktionen, men man torde dock få antaga, att förhållandena »icke varit mera ogynnsamma, än att alla de brännerier, som under vanliga omständigheter kunna hållas i gång, verkligen äfven då varit i verksamhet, likväl under en kortare »tid, än förhållandet varit under bättre år. »Efter den kännedom kommissionen har om de distrikter, som vid denna fråga huf»vudsakligast komma i betraktande, samt efter de upplysningar den har sökt att förskaffa »sig, skulle endast 42 brännerier kunna hållas i verksamhet under de vilkor, som kom»missionen uppställt. »I städerna hafva under samma år varit i gång 54 brännerier af 2:dra klassen och »4 af den 4:sta, utom omdestilleringsapparaterna. Af dessa 55 brännerier kan man knappt »antaga, att flera än 50 komma alt fortsätta sin rörelse, enär, när brännerierna på lan »det blifva inrättade och drifna så ändamålsenligt som i städerna, hvilket kommer att »blifva fallet, när näringen öfvergår till fabrik, bränvinsbränningen kommer att kunna »skötas för lägre pris på landet än i städerna, emedan både byggnadsgrund och arbets»löner der äro billigare, liksom man der ej heller är inskränkt i sina dispositioner getnom några byggnads-ordnings-stadganden o. s. v. och såsom en följd häraf kommer »bränvinsbränningen sannolikt att draga sig från städerna till landet. Erfarenheten visar »också, att bränvinsbränningen de sednare åren aftagit i städerna, så alt den i vissa stä»der helt och hållet upphört, utan att derföre i de, der den är bibehållen, hafva tilltagit, »utan snarare tvärtom.
Nådiga ompröfvande underställd; eller, som vid detta Riksmöte i sammanhang med den å nyo väckte frågan, om ÖfverflödsFörordnings utfärdande , kunde Kongl. Majit i underdånighet underställas. 7:0 Af den 5 Martii, öfver gjord Motion, om Kongl. Landtbruks-Academiens ändamål, dess Central Verkstad och Redovisning för de under Academiens Disposition stående Fonder; deruti, med åberopande deraf, att LandtbruksAcademiens Annaler äro en periodisk Skrift och icke en utarbetad
För floden Ta i j i Skottland, hvarest lax fortsatt odlats alltsedan år 1853, lära inkomsterna af laxfiskena suecessive okats lill icke mindre än omkring dubbla beloppet, eller nära 7000 £ st., mer än de utjorde år 1852, under det att i de flesta andra Skottlands laxfloder åtkomsterna af laxfiskerierne elter nämnde år minskats. Häraf torde inses att älven vid sjöbruk i vissa läll betydliga fördelar kunna vinnas genom bearbetning. Jag anhåller alt denna anmärkning får åtfölja remissen af den K. Proposm till vederbörligt Utsk. Efter härmed slutad öfverläggning oell uppå framställd propos. blef den K. Proposm jemte vttrandel remitterad till StatsUlsk:t. Föredrogos och remitterades till Stats-Utskit K. M:s den 14 dennes hordlagde Nåd. Propostr: ananie hegrafningsoch öfriga kostnader, med ani. af H. M. Enkedrottning Desiderias dödliga frånfälle; om beviljande af ett, till följd af förändrad reglering i afseende å vissa Westerås domkyrkas inkomster och utgifter, erforderligt fyllnadsanslag i lönings-staten för högre elementarläroverket i Westerås; samt ang:de Musikläraren vid Malmö elemenlar-Iäroverk fl. J. Tengvalls uppförande till pension å allmänna indragnings-staten efter erhållet entledigande. Föredrogs ånyo Stats-Utsk:ts d. 10 och 14 d:s bordlagde Utlåt. N:o 24, i ani. af väckt motion om ett anslag å 12,000 rdr till ersättande af utgifter för undersökning af den s. k. Nynäsbanan. Gr. von Rosen, Adolf Eugéne: För min del anser jag att denna fråga blifvit af Stats-Utsk:t alltför knapphändigt utredd. Det är visserligen sanrit, att denna utredning icke blifvit af regeringen uppmuntrad, men det torde dock vara ganska vigtigt alt man ej hindrar komnmnerne eller provinserna att göra undersökningar, hvilka sedermera kunna vara af stor nytta för frågans vidare fu II tö Ija lide.
Fläsk, kött, med oxe, ko, får och lam, hö samt dagsverken, förvandlas, enligt i allmänhet stadgade grunder, två tredjedelar i spanmål och en tredjedel i smör. Spanmålen utgöres med hälften råg och hälften korn; 3:o Det efter kronovärdi beräknade beloppet af de uti så val jordebokssom hemmantalseller ordinarie räntan ingående trädpersedlar afdrages utan förvandling från persedelräntorna och tiillägges penningeräntan; Stats-Ulskoltets Utlåtande, Jt/i 92. 29 4:o Alla öfriga nuvarande till jordeboksoch hemmantalseller ordinarie räntan hörande persedlar förvandlas lill bestämd penningeränta att jemte till penningar förvandlade bråktalen samt nuvarande skattetiteln penningar och det i nästföregående 3 punkt omlörmälda penningebelopp utgå, enligt i allmänhet stadgade grunder. Börande dock härvid iakttagas hvad i 13 punkten af allmänna föreskrifterne särskildt rörande de Småländska länen är anmärkt. Stora Kopparbergs län. Af nuvarande räntepersedlarne hade Kongl. Maj:t ansett spanmål, kol, ved och dagsverken samt dessutom penningar lämpligen kunna komma i fråga att såsom särskilde skattetitlar bibehållas, med tillägg, att /ro^-ränlan, som öfverklagats vara underkastad en fortgående prisstegring, kunde till spanmål omflyttas. Flertalet af de i länet valde deputerade hade under uttryckande af sin önskan, att räntorna måtte förvandlas till endast penningar, föreslagit, att alla räntor mätte förvandlas till spanmål och penningar, hälften af hvardera, samt att räntespanmålen måtte bestämmas i alla slag allt elter orternes hufvud säde; hvarförutan deputerade tillagt, att, derest nämnde, förslag icke kunde medgifvas, de ville fortfarande utgöra dagsverks-räntan, med anhållan tillika, att både kol och ved mätte såsom räntepersedlar försvinna; och hade uti underdånigt utlåtande Kongl.
Spannmål , örn det ock möjligen kan vara nyttigt för ett sädesrikt 338 ■Dea 15 April. och tätt bebodt Land, der inrikes handel och rörelse befordras af lätta transporter på cana» ler och släta vägar, aldrig kan vara tjenligt uti vårt Land, der canaler i allmänhet kosta mer än de äro värde, och der transporter försvåras af Landets ojemna yta och af ProVinsernes aflägsenhet ifrån hvarannan. Mycken försigtighet och omtanka fordras också att be^ stämma grunderna för en ombytlig Tulitarif på inkommande Spannmål, Man bör i fråga örn anstalter för född* ämnen besinna, att det är mera på köpares ärt säljares fördel man bör tänka, och att en rik tillgång på lifsmedel hufvudsakligast bidragef till folkökning i en Stat samt till alla andra näringars uppkomst och fortgång. Jag Hr derföre å ena sidan af den tankari* att Jordbrukaren kan och bör uppmilntras genom allmänna understöd, men af alla medel härtill anser jag premier för utförsel af Spannmål vara det sista , sorn i vårt land bör vidtagas — de anses af mänga lör otjenlige, äfven i England. Å andra sidan tror pg, att det gifves fall* då allmänna anstalter måste vidtqgas, för att skydda landets invånare från en brist , somt den fria Spannmålshandeln möjligtvis icke kunde afhjelpa. Det skäl, sorn jag anfört mot allmänt förbud af införsel, nemligen svår communicati on emellan en del af Rikets provinser, gäller åter för upprättandet af Spannmåls*; Den 13 April. 239 förråd, helst uti sådana orter, hvilka , aflägsna från sjökuster och ifrån sädesrika provinser, skulle vid inträffad missväxt sakna full tillgång på Spannmål till löda. och utsäde. Det händer ock, att missväxt inträffar äfven pä de utrikes orter, deri'rån vi Vanligen hämte Spannmål, elier att politiska förhållanden hindra tillförseln derifrån. Utvagar böra derföre vidtagas att uppfatta allmänna sädesförråd j men Spannmåls* handelns naturliga gång bör, så vidt ske kan, derigenom icke störas, de kostnader
Han stod midt på golfvet; i ena handen höll han fiolen, i den andra stråken, och i vänstra mungipan hängde en träpipa med kort skaft och ett enormt hufvud. Han såg ut att vara omkring femtio år, var godt klädd, mycket mager och hade långt, brunt, gråsprängdt, oredigt hår och skägg. Hans skelettmagra, seniga händer och hans gråbleka ansikte, hvari kraniet tecknades med alla ben, liksom sammanbundna genom strama senbuntar, ägde den underligt krampaktiga knutenhet, hvilken är egendomlig för den med fallandesot behäftade. Och i detta ansikte sutto två stora, flackande, vindande ögon af obestämd färg, en dåres ögon. Det var egentligen han, som var värden i huset. Han hade förr i tiden varit en rik bonde, hade emellertid plötsligt mist förståndet. Släkten hade inköpt huset åt honom och insatt honom i detta, under vård och bevakande af en gammal trotjänarinna i familjen. Denna hade under fjolåret dött, och den unga flickan i gungstolen kommit i stället. Den gamle dåren var en i hela nejden känd och populär person, »farbror Niklas». Han hade månadslånga ljusa mellanstunder, då han läste sin tidning, drack sin toddy, skötte sin passiar och var som människor i gemen, stillsam, vänlig och sorgbunden. När anfallen kommo, var han oregerlig, lättretlig, misstänksam, men ströfvade mest omkring på vägarna, sökande samtal med kreti och pleti, hälsande på hos »sina vänner», till rolighet för somliga, till leda för andra. Han hade just slutat sitt fiolstycke samt stod och flyttade på fötterna i förlägen obeslutsamhet, medan han halft slugt, halft skyggt betraktade det unga paret. »Drick ett glas,» sade Hans. »Det hjälper på humöret.» Den gamle log – ett ödsligt leende, en benrangelsspasm, en grimas –, satte stråken och pipan öfver i samma hand som höll instrumentet, fattade ett fylldt punschglas och läppjade töfvande på det. »Bättre på,» ropade flickan. »Det duger inte. Se så!
Maj:ts Nordstjerne-orden Kror Emil Hildebrand; Revisionssekreteraren och Riddaren af Kongl. Maj:ts Nordstjerne-orden Friherre Carl Gustaf Leijonhufvud; Riksarkivarie!) och Kommendören af Kongl. Maj:ts Nordstjerne-orden Johan Jakob Nordström; f. d. Kongl. Bibliothekarien och Kommendören af Kongl. Maj:ts Nordstjerneorden Johan Erik Rydqvist; Professoren och Riddaren af Kongl. Maj:ls Nordstjerne-orden Nils Haqvin Selander; samt Professoren och Riddaren af Kongl. Maj:ts Nordstjerne-orden Johan Arrhenius; och beslöts, att Expeditioris-Utskottet skulle genom protokollsutdrag om valet underrättas samt anmodas uppsätta och till Riks-Stånden ingifva förslag till förordnanden för bemälde Komiterade. S. D. Föredrogs och bifölls Stats-Utskottets Utlåtande N:o 20, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition angående upplåtelse af f. d. piparebostället Bränn Årbv vid Södermanlands regemente för uppförande af skolhus åt Wansö församling. S. D. Föredrogos och biföllos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande!): JM 50, i anledning af väckt motion om bouppteckningsmäns arfvode för uppteckning af läst egendom; JM 51, i anledning af väckt motion om lag emot godtyckligt ombyte af tillnamn; JM 32, i anledning af väckt motion om bestämmande af vissa vilkor i fråga om rättigheten att utbekomma brandstod; samt JM 54, i anledning af väckt motion angående sättet för verkställande af en kommuns beslut i fråga om hundskatt. Frän Hogv. Preste-Stdndel. S. D. Upplästes protokoll, hållet vid den i 103 § Regeringsformen och 64 § Riksdags-ordningen föreskrifna
Också utgår sådant vanligen, antingen ifrån en medveten eller omedveten maktlystnad hos menniskan, eller också ifrån en begreppsförvirring om Guds förmåga att sjelf uppehålla och bevara Sin Kyrka. Man förgäter att Herren är när. Nu skulle man kanske, utan att behöfva befara att blifva allt för mycket missförstådd, kunna i korthet lemna ett svar på vår fråga: »bör ett samhälle, som erkänner Guds Ord, såsom norm för sin religion, önska och kämpa för religions-frihet?» — Heligions-fribet är ett ord, som, i menniskans fallna tillstånd, innebär så öfvervägande lögn, att ett samhälle, som har Guds Ord ibland sig, äfven om det blott till det yttre erkänner detta, dock genom detta erkännande, ovillkorligen måste förkasta, såsom upgift för sin lagstiftning ett ord som innebär ett emot Guds Ord, så uppenbart stridande begrepp. Blir frågan deremot om att hindra lögnen, då svarar Guds Ord bestämdt: låter ogräset växa med hvetet. Låt derför Ordet försvara sig sjelf. Sanningen är mäktig att sjelf häfda Guds Rikes Rätt och tillkämpa sig Hess segrar. Derför heter det: förbjuder honom icke; — förty den der icke är emot oss, han är med oss. Ingen menniska kan säga, hvar gränsen är emellan, detta emot oss och med oss. Ordet måste således vara fritt. För denna frihet och emot lögnens frihet skola vi kämpa, i den andliga vapenrust ningen, med ordet sjelf. Någon yttre tvångsmakt har Herren aldrig, hvarken gifvit eller medgifvit. Skall då Staten i följd häraf, så väl till sin princip, som utveckling ställa sig såsom alldeles okunnig om det andligas till varo ? Staten är egentligen ej annat, än en ständigt fortgående utveckling och utgrening af familjen. Ehuru stående under inflytelsen af syndafallets bedröfliga följder, måste den likväl till sin idée betraktas, som den intimaste förening af beslägtade förnuftiga individer. Då ändamålet, för hvarje sådan individs jordiska existens, är hans upfostran och utbildning för det högre, egentligen, verkliga lifvet, som begynner när detta jordiska slutar, så borde Staten ej kunna hafva annat ändamål, än detsamma, som hvarje dess medlem och hafva till upgift att befrämja detta.
Då nu, oaktadt för femårsberättelsen sorgfälligt begagnats alla tillgängliga upplysningar, jemförelsen utvisar, att inom det område, som denna kunnat omfatta, i verkligheten finnas 111,978 qvadratref mer odlad jord (»åker och annan jord under plog») — trädgårdar till en areal af 2,621 qvadratref deruti ej inberäknade — och 20,991 qvadratref mer naturlig äng, än femårsberättelsen upptager, och då det ingalunda är vågadt att, antaga, det ett likartadt förhållande gäller alla de andra länen, så följer häraf, att de flesta qvantitativa uppgifterna rörande åkerbruket i femårsberättelserna kunna betraktas som minima. Att nu från förhållandet med en liten del vilja draga slutsatser för det hela, vore visserligen förhastadt, men jag tillåter mig dock tillägga, att, derest det verkliga förhållandet skulle för hela länet, såsom nu för en del ådagalagts, öfverskjuta uppgifterna med omkring 24 proc. för åker och 11 proc. för äng, länets hela areal af odlad jord skulle utgöra icke mindre än 217,000 tunnland, och den af naturlig äng uppgå till 160,950, och att en höjning i ungefärligen lika proportion för hela riket skulle gifva odlad jord öfver 5,168,000 tunnland och naturlig äng öfver 4,285,000. Jag har så mycket hellre bordt härpå fästa uppmärksamhet, som i dessa tal till en viss grad skulle kunna anses ligga antydningen af den yttersta gränsen för beräkning af felen i flera uppgifter. Då beloppet af den årliga skörden utöfvar sin inflytelse i en mångfald af olika rigtningar och såsom i Tab. N:« 2 D). det föregående blifvit ådagalagdt bland annat står i närmaste samband med folkmängd still växten, så har åt den Tab. Litt. Härader i Upsala län. Odlad jord i qvadratref. Naturlig äng i qvadratref. Alltså mera enligt Ekonomiska karteverket: qvadratref Belöpande sig alltså enligt Ekonomiska karteverket i medeltal på hvart hemman Enligt femårsberättelsen. Enligt Ekonomiska karteverket. Enligt femårsberättelsen.
Det är ju så ofta vi människor få göra stora ansträngningar och försakelser, utan att därför vinna annat än små, ja, kanske inga synliga resultat; 383 här föreslås blott en liten reform, som hvarken innebär försakelse eller ansträngning, endast litet påpasslighet, litet energi, och dock skulle den, konsekvent genomförd, i icke ringa mån bidraga att åt våra arbetande bröder och systrar realisera den sedvanliga önskan o m en » god jul! » Mathilda Roo * Gossar och skjutvapen. Y anledning af den i n:r 46 af denna tidr ning framställda uppmaningen » enkannerligen till papporna » att yttra sig i » skjutvapensfrågan » anhålles härmed om plats för några rader. Utan tvekan vågar jag uttala den satsen, att skytte-idrotten, direkt och indirekt genom dess konsekvenser (friluftsvistelse, strapatser i skog och mark), kan vara af icke ringa betydelse för våra manliga ungdomars utveckling. Allmän omdömesoch iakttagelseförmåga, ambition, sinne för naturens skönhet och intresse för naturliga, enkla tidsfördrif väckas och underhållas; kroppen starkes och händighet förvärfvas. Med få ord: hos den uppväxande ynglingen frammanas de olika faktorer, som äro betingelser för manlighet och praktisk duglighet, dessa begrepp tagna i genereL bemärkelse. Lägger en gosse tydlig lust i dagen för att få försöka sig på denna idrott, och ställa sig ekonomiska förhållanden icke bestämdt hindrande i vägen, böra därför föräldrarne » betänka sig två gånger », innan de motsätta sig deu af sonen framställda begäran: » låt mig få en bössa », och allra minst affarda saken med ett kategoriskt, reflektionslöst » n e j ». Men huru skall man våga sätta skjutvapen i den oerfarne gossens hand? Om därvidlag följande omständigheter tagas i betraktande, bör, enligt min mening, den oroliga ängslan för sakens » farlighet » få vika inför gossens brinnande lust och af omsorg för hans naturenliga utveckling till man. Lämplig ålder. Före 1 2 — 1 3 års ålder bör saken ej realiseras. Skulle m ö j - ligen dessförinnan enträgna framställningar afhöras från gossens sida, böra dessa bemötas med löfte o m uppfyllelse vid ett bestämdt framtida tillfälle (t. ex. vid uppnåendet af 12 års ålder).
I sådant fall hade hela satsen varit öfverflödig, och i stället blott behöft stå, att Creditivet skulle vara tillgängligt, när Kongl. Majit finner för godt det besluta; men så länge der står, att hela StatsRådets tankar skola inhemtas, måste Fullmägtige vara berättigade, att deraf erhålla del, för att kunna pröfva, om Grundlagens föreskrifter blifvit iakttagne, innan medlens lyftning beviljas, och ingalunda vara nödsakade att sitta såsom blotta machiner. Jag bar alltså trodt den citerade tydningen af 63 §:n vara stridande emot sundt förnuft, hvarpå jag hoppas, att man väl någon gång kommer alt fästa afseende; och jag begär derföre tili Protocollet denna min tydning af §:n. Hans Excellence Herr Grefve afTVettorstedt: Det är i anledning af hvad Grefve Horn, med stöd af 63 §. RegeringsFormen, yttrat, som jag anhåller få anföra några ord. Han sade, att då vid Lilla Credilivets lyftande StatsRådets uti Protocollsutdraget anförde tankar endast äro en afskrift af 63 §:n, innehölle detta en omening. Jag hemställer till Herr Grefve Horn sjelf, huruvida, då man ordagrannt afskrif - 9g Den 4 Maji e. m. ver ett ställe utur en skrift, och det skulle blifva omening, sjelfva urskriften icke då ock blifver en omening. Men som jag icke instämmer i denna Grefvens åsigt, utan finnér 63 §. innehålla en tydlig mening, anser jag åtgärden fullkomligen riktig, och det med mening öfverensstämmande, att man inskränker sig till orden i 63§:n, isynnerhet då så väl behofven som användandet pröfvas af Rikets Ständer och Revisorerne, vid hvilket tillfälle det medfödda förnuftet, med uteslutande af allt machineri, kommer att ådagaläggas. Herr Strålej Nils Wilhelm: