Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Redan i de anmärk-’ hingar jag vid ett föregående utlåtande a£ Lagutskottet haft äran framställa, har jag yttrat mig anse bland de hufvudsakliga vilkoret» för en InteckningsLags fullkomlighet att Inteckningstagaren, eller den som sedermer ra öfvertager hans rätt vid beräkningen af sin säkerhet endast behöfver afse fordringens giltighet, den intecknade fastighetens värde, och beloppet af förut tagne inteckningar. Lagen bör trygga honom mot förmonsrätt i och för alla sådane gravationer, som icke af ett, utaf Domstolen meddeladt, Gravationsbevis kunna inhemtas: och hos Domaren bör han äga säkerhet derföre, att inteckning icke beviljas i annan fastighet än sådan, som jnnehafvareo, på grund af full ägande rät£s äger pantförskrifva. De gjorde molionprne syfta ostridigt till detta mål. Deo oväidige må döma, om, för att befrämja det, Högloflige Lagutskottet iagttagit hvad på dess åtgärd kunnat ankomma, RiksdagsFullmägtigen Ruthberg har autnärkt, huruledes många inteckningar blifva 92 IJrn il Juni i/, nu utan kraft och verkan derigenom, att den pantförskrifvande Jordägaren korrt efter pantförskrifningen öfverlåter den pantförskrifne egendomen å någon annan, hvilken, så vida han iagttager hvad Författningarne rörande Lagfart föreskrifva, undandrager sig ansvarighet för gravationer, tillkomne utan hans begifvande sedan äganderätten till egendomen öfvergått till honom. Lagutskottet har sett det stadgande, som innefattas i 13 §. af Kongl Förordningen den 13 Julii 1818,1 det* ta afseende göra tillfyllest. Nämnde $. lyder sålunda: ”Försummar den som egendom förvärfvat genom fång, derå Lagfart ske bör, att, i Staden inom Tre månader och å landet sist vid det
– Det syns ni är frank, efter ni tror att tjufvar endast kunnat skaffa sig in genom dörrar och fönster. Österländska tjufvar gå alltid genom taket, väggen eller golfvet liksom andar. Med ett tändt ljus steg kadin in i det mörka laboratoriet, der Skandars lik ännu låg kvar, lyft åt sidan och öfvertäckt med en grof matta af palmbast. – Se der, se der! Hade jag inte rätt? – triumferade kadin. – Den här golfrutan har ju tydligen blifvit rubbad. Der ligger murbruk och mull utefter fogarne. En half timme senare var allt upptäckt. Scheik Ibrahim, Ali och Liljornas Väktare häktades. Vid förhöret, som genast började, nekade Scheik Ibrahim och Ali envist att besvara kadins frågor. Med sammanbitna tänder och vildt gnistrande ögon stirrade scheik Ibrahim sina domare hånfullt utmanande i ansigtet. Om han kunnat, skulle han ha slagit sönder hvarje kristens hufvudskål liksom Emin hade gjort med Skandars. Ali var mer lugn. Men fick han lefva, fick han under årens lopp se Islam dag för dag, gång för gång misslyckas i sin kamp mot Vesterlandet, skulle också han en gång som grånad gubbe sitta och drömma i bokbazaren, full af outsläckligt hat mot Stambul och allt europeiskt. Liljornas Väktare, som bar ett neutrums dunkla hätskhet mot allt mankön och särskildt mot den man, hvars kvinnor han i åratal vaktat, gaf deremot en fullständig bekännelse. Till lön blef han strax benådad, medan de andra två kastades i citadellet för några månader. Kadin sjelf stod alldeles förstummad och häpen inför eunuckens bekännelse. Eunucken hade visserligen ingen vetskap om hvad som tilldragit sig i laboratoriet, medan Emin var der uppe, men saken var lika fullt, nu då allt sammanställdes, klar som dagen. Emin hade slagit ihjel Skandar med något tillhygge och dermed punkt. Kadin hade ej haft den ringaste aning om, att Emin varit med om denna äfventyrliga historia. I sin själs innersta var han icke blott Emins personlige vän utan också en anhängare till hela den strömning, som tagit Emin till sin ledare.
(Stats-U tskottets Utlåtande N:o 51 samt Memorial N:is 69 och 82.) S. A. K. * I afseende på Riks-statens Fjerde Hufvudtitel, innefattande anslagen för Landtförsvars-departementet, kafva, till följd af dels E. K. Maj:ts nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof och dels hos Rikets Ständer gjorda framställningar, nedannämnda förändringar ifrågakommit: Landtförsvars-departcmeutet. Ro. Krig s-kollegium. (Arméförvaltningen.) Sedan E. K. Maj:t den 28 Februari 1865 förordnat att med samma års utgång Dess och Rikets Krigskollegium skulle förändras till en Årméförvaltning, samt den 26 sistlidue September låtit för det ombildade embetsverket utfärda aflöningsstat att från innevarande års början och tills vidare tillämpas, har E. K. Maj:t, med öfverlemnande af denna aflöningsstat, i nåder föreslagit, att, — då till fyllande af densammas slutsumma, 112,000 R:dr, E. K. Maj:t anvisat, utom det på Krigskollegii stat uppförda anslag, 108,000 R:dr, jemväl ett belopp af 4,000 R:dr från behållningen på den Fjerde Hufvudtiteln tillhörande f. d. chefslönen vid Adelsfane-regementet, af hvilken f. d. chefslön, bestående af indelta räntepersedlar och utgörande omkring 10,500 R:dr årligen, utgått ej allenast den derifrån påräknade fyllnad i aflöningen vid Lifregementets G-renadierkorps samt Uplands och Södermanlands regementen med tillhopa 6,287 R:dr 44 öre årligen, utan äfven arfBih. till R. St. Skrifvelse, N:o 67. vodet till t. f. Presidenten i Krigskollegium 3,000 R:dr, — berörda f. d.
Begagnandet af s. k. frimärken, i stället för kontant liqvid af porto-afgiften, utgör en så väsendlig del af post-reformen, att äfven i länder, der denna reform inskränkt sig till rayons-porton, frimärken för dessas erläggande blifvit införde. Härige-. 6 BeviUnings-Vtskoltets Ullålande, A':o 20. norn vinner Post-verket den enkelhet vid uppbörden af' post-medlen och kontrollen derå, som utgör vilkor för skyndsamhet vid post-expeditionerne, och hvarförutan det icke heller blefve möjligt att, utan synnerliga kostnader, mångfalldiga brefemottagningsställena, hvilket dock i vårt land är af behofvet särdeles påkalladt. Det är således af stor vigt att i sammanhang med antagandet af ett medel-porto icke blott medgifva, utan ock genom positiva åtgärder söka framkalla begagnandet af dessa frimärken. Emot de fördelar, som medel-portot bereder korrespondenten, må anspråket att han medelst frimärke skall erlägga porto-afgiften väl icke kunna anses öfverdrifvet ; men då ett ovilkorligt stadgande härom, åtminstone till en början och intilldess allmänheten hunnit vänja sig vid förändringen, möjligen skulle medföra tillfälliga olägenheter och hinder, har Utskottet ansett det böra lemnäs korrespondenten öppet att vid post-expeditionerne äfven kontant erlägga porto-afgiften. På det alt ett sådant medgifvande af undantag Irån regeln dock icke må fördröja ett allmännare bruk af frimärken, hvilket tvifvelsutan blefve händelsen, derest någon särskild afgift vid den kontanta liqviden icke stadgades, har det synts Utskottet angeläget, att, på sätt i andra länder jemväl blifvit för sådant fall föreskrifvet, stadga en dylik särskild afgift. Denna afgift, i England bestämd till ett helt och i Danmark till ett halft enkelt porto för hvarje bref, har Utskottet ansett sig böra upptaga tili endast dels-porto, eller 1 sk., som skulle tillfalla Postförvaltaren, såsom ersättning för hans besvär att, i korrespondentens ställe, å bref vet anbringa frimärke.
Den 18 om aftonen afreste jag åter i den förhatliga diligencen och framkom den 19 om morgonen hit till Marseille, denna troligen största hamn och handelstad i Frankrike, der jag genast samma morgon, då jag gjorde min tour omkring hamnen, hade den sällsamma lyckan att träffa 4 Finska sjökaptener och en hel hop Svenskar, bland de förra en kapten Wiklund från Gamlakarleby, som i söndag går härifrån med sin dugtiga brigg till Konstantinopel. Jag följer med honom dit och derifrån går jag efter några dagars uppehåll till Alexandria, der jag i december månad väntar bref från er. Så har jag nu nästan i en halfcirkel färdats igenom hela Frankrike. Men med fröjd vänder jag det ryggen, för att fara öfver det herrliga, mångbeseglade Medelhafvet och komma till ett folk, kanske svartare i synen, men hvitare i hjertat än jag tyckt mig finna folket här vara. Väl ville jag ännu skrifva mer och jag hade att prata om mer än hälften till så mycket, men det redan digra brefvet förmår mig sluta. Dagb. Vandrade genast ut och ställde min kosa mot hamnen, hvarest alltid i stora sjö- och handelsstäder hela rörelsen concentrerar sig, under det den öfriga delen af staden är nästan öde och tom. Jag vandrade först längs norra sidan af hamnen, som tycktes mig vara den vackrare och större, men såg just inga andra fartyg än Holländska koffar, hvilka urlastade en gräselig mängd af sina läckra ostar uti rännor, som gingo från aktern i land, och andra till största delen obetydligare fartyg. Var sedan inne i fästningen, som ligger på yttersta ändan af denna sida af hamnen, och fick kasta en blick utåt det herrliga Medelhafvet, men blef genast tillsagd af en postande soldat att det ej var tillåtet att gå här omkring. Anblicken af hafvet gjorde mig oändligen godt och gaf mig åter mod och lefnadslust. Jag vandrade tillbaka samma väg och ställde nu min kosa åt andra sidan af hamnen, der jag fann större rörelse och större fartyg, bland hvilkas flaggor jag förgäfves sökte att finna någon Svensk eller Finsk. Till min stora förundran läste jag på en skylt:
Hr Tham, Casper Wolrath: Då jag varit en af dem, som viickt motion i detta Stånd, icke blott om revision af Hand boken, Psalmboken och Cateehesen, utan äfven om utarbetandet af nya predikotexter, så torde det icke vara förmätet, att, jag i denna stund uttalar min tanke om det förslag till predikotexter, som nu blifvit framlagdt. Eedan då jag afgaf min motion, uttalade jagen den största kärlek och tillgifvenhet för de predikotexter, som redan förefinnas inom Svenska kyrkan. De utgöra i sanning ett mästerstycke och hafva redan bevisat sig vara sådane under snart sagdt femton århundraden. Det är sannolikt icke R o. Ad. obekant, att, när de utarbetades, så skedde detta i en viss riktning under de splittringar, som då gjorde sig gällande till följd af arianismen. Om vi se pä tidens gång och de händelser, som inom christna kyrkan egt rum, så har visserligen aldrig någon tidpunkt funnits, då icke alltid någon rörelse, någon splittring egt rum inom kyrkan. Dessa texter hafva alltid visat sig mägtiga under dessa, både till att läka hjertats sår och lörekomma mången uplösning. Dock hafva de tjenat till vida mer, ty genom dem har framstälts en positiv kristendom, och genom dem har en sann och lefvande tro både blifvit väckt till lif och sedan närd. En värd talare har visserligen sagt här på detta rum, att i vår tid icke finnas några tecken. Fattar man detta såsom synliga tecken och under, så medger jag det obetingadt; men det finnes tecken och under, som fortgått inom den kristna kyrkan i alla tider, och det är dessa, som härleda sig från ordets kraft och trons förklaring inom menniskan; och dessa tec ken och under inom vårt eget hjerta må stå som bevis på sanningen och kraften af de predikotexter, som legat till grund för den gemensamma andakten inom vår Svenska kyrka. Då jag likväl, oaktadt denna öfvertygelse, väckte min motion, så ansåg jag mig böra gifva akt på de nyare rörelser, som förefinnas inom den kristna kyrkan. De hade, efter min tanke, med sig, Gurli lofvadt, en fortfarande andlig hunger och törst efter Bibelordet.
April. om Götha Canal Discont-Directions förhållande, i afseende på den till Canal-arbetets fortsättande gjorde försträckning af r,ioo,ooD R:dr m. m. hvarjemte Friherre Anckarsvärd erhöll Ridderskapets och Adelns tillåtelse, att sitt Memorial med de öfrige Respective Riks-Stån» den conamunicera. Föredrogs å nyo Bevillnings - Utskottets den 2 6 sistledne Martil afgifne samt deni dennes eftermiddagen på bordet lagde ytterligare Utlåtande, angående grunderne för den blifvande Bevillningen. Herr Grefven och Landt Marskalken hemställde, om icke, sedan Bevillnings-Utskottet uti dess ifrågavarande Utlåtande framstäldt de puncter, hvari Riks-Stånden varit från hvarandra skiljagtige, Ridderskapet och Adeln tinder förblifvande vid dess den 24 sistledne Martii i Målet fattade beslut behagade tillåta, att berörde skiljagtigheter må öfverlennäs åt det, enligt 69 Regerings-Formen till 30 Ledamöter al hvarje Stånd blifvande försträckta Stats - Utskottets pröfning. Bifölls, Herr Grefven och Landt Marskalken föreslog vidare, dels att i nästa Pleno val måtte anställas af de 21 Ledamöter jemte <5 Suppleanter af Ridderskapet och Adeln, hvilka komma att för - Den 4 April. 187 stärka Stats-Utskottet, dels ock , att berna!te Ledamöter äfven vid de framdeles under innevarande Riksdag tilläfventyrs inträffande skiljaktigheter emellan Riks-Standcn , så i afseende å Bevillningens fördelning, som andra uti 69 §. Regerings-Formen omförmälte ämnen , må till undvikande af nytt val äga att jemte StatsUtskottet alla sådana frågor upptaga och afgöra. Bifölls.
Efter erhållen remiss å denna motion och deraf inom ofvanbemälde Riksstånd föranledda yttranden, samt tagen kännedom om ej mindre det af motionären framställda förslag, än hvad till stöd för detsamma blifvit anfördt, anser sig Stats-Utskottet föranlåtet häremot erinra: att det af ålder ålegat och ännu tillhör hvarje landtförsamling att, utan något understöd från Statsverkets sida, bygga och underhålla sin kyrka; att allmänna lagen, jemte flere särskilda författningar, föreskrifva huru dertill erforderliga bidrag och medel skola utgöras och anskaffas;— att för denna byggnadsoch underhålls-skyldighets fullgörande hitintills endast vid utomordentliga fall särskildt biträde utaf allmänna medel ansetts böra en eller annan menighet beviljas; -—- att om, i enlighet med nu ifrågavarande förslag, en viss större fond för kyrkors byggande och förbättrande komme att af sagde medel anvisas och afsättas, skulle framdeles hvarje församling, hvars kyrka behöfde ombyggas eller iståndsättas och utvidgas, erhålla anspråk på allmänt understöd;-—att en sådan särskild, för dermed afsedt ändamål •alltid tillgänglig fond samt tillfället att derifrån utbekomma mer eller mindre betydliga lån möjligen skulle komma att föranleda alltför kostsamma och måhända icke nödvändiga kyrkobyggnads-arbeten samt förorsaka en långvarig tryckande skuldsättning för vederbörande församlingar; — att
Jag skulle bedra mig mycket, om det icke i krig skulle vara nyttigt för Generaler, att redan under freden hafva lärt känna de trupper de skola föra. I öfrigt vore det så många skäl för saken att anföra, att jag endast vill åberopa, hvad vid återremissen blifvit an - Den 3o September f. m. 235 földt. Jag vill blott fästa mig vid ett yttrande af Herr Anckarsvärd, att mönstringarne kunde förrättas af Landshöfdingarne. Jag lemnar derhän, om en Landshöfding, som varit militaire, sedan han flere år egnat sin tid åt civila göromål, skulle äga qvar de kunskaper, som erfordras för att mönstra och inspectera; men de fleste Landsliöfdingar hafva ej varit militairer, och i afseende på dem förfaller frågan helt och hållet. Man kan äfven hämta skäl för förändringen af den besparing utaf 62,000 R:dr, hvilken uppkommer, i jemförelse med det förra förhållandet. Hvad lönebeloppet angår, så är samma anmärkning, som nyss gjordes, här gällande. Betraktar man verkningskretsen, vigten af befattningen, och kostnaderne, som dermed förenas, tror jag ej alt beloppet är för drygt. Friherre Anckarsvärd har anfört, alt denna organisation vore föga skild från den föregående. I ett afseende är delta svårt alt bedöma, men hvad antalet angår, är skillnaden högst betydlig emellan 24 och g. Det nya Generalitetets befattning är ännu ej bestämd; i händelse det bifalles, återstår, att Konungen utfärdar en instruetion, som bäst uppfyller ändamålet. Friherre Anckarsvärd har anmärkt, alt ingen tillgång beredes, om man antager förslaget, likasom ingen förlust uppkommer genom ett afslag derå. Dervid får jag anmärka, att några löner redan äro vacante, och komma att hållas vacante, tills 2 36 Den 3o September f. n>. denna fråga blifvit afgjord. Hvad antalet beträffar, är ingen särdeles anmärkning dervid gjord, och med afseende å Sveriges areal tyckes det vara omöjligt, att bestämma Fördelningarne till mindre än 6. I följd af allt detta får jag tillstyrka bifall så väl till principfrågan, som lönebeloppet.
Deri 5 Julu * §39 Transport 2,787:14.7. för år 181? för år 1813 för £1-1814 ?:ne qvartaler för 1815 Dessa summor innefatta för år 181a och halfva året 1813 äfven ersättning för de lönings - förmoner, hvaraf Embetsoch Tjenstemännen vid den Pommerska Expeditonen genom Pommerns besättande af Eranska trouppar gingo i mistning. Den 5 Juli. Transport 2,787:14.7. 315>409:35»5® dan 1813 års början , samt Departementets Expence - medel (150 Ridr.) •» 2,878:29,4. S:ma P:dSterl. 2,787:14,9. På sätt Kongl. Maj:t redan i början af denna Skrifvelse anfört, äger Kongl. Majit den mest grundade anledning att förmoda, det inkomsterna från Colonien St. Barthelemy hädanefter icke kunna påräknas till lika belopp som intill förli* det års slut, och således ej medgifva en fortsättning af alla de utgifter, som genom dessa medel hittills blifvit bestridde, i synnerhet sorn Kongl. Majit föreser, att Barthelemyska fonden snart å nyo blifver belastad,'i öfverensstämmelse med hvad vid dess öfverlemnande till Kongl. Majits egen omedelbara åtgärd stadgades, med ‘'ersättningen åt de Embetsoch Tjenstemän i Sverige, hvilka på Pommerska Staten åtnjutit deras löner. Kongl. Majit förbi ifver Riksens Ständers Stats-Utskott med Kongl. Nåd och Ynnest välbevågen. CARL. G. af Wetterstedt. Med Höga Originalet lika lydande, betygar Ex officin C. Junelius, Uppläst Den 5 Juli. Uppläst hos Samteliga Riks-Ständen den $ Julf, Vördsamt Memorial! I anledning af Kongl. Maj:ts ifrån Riksens Ständer till Constitations - Utskottet remitterade Nådiga Proposition om e*t i 81 §.
Prestestomhemman, om ekonomiska besigtningar å, se Ekonomiska Besigtningar Prestgård, om ändrade stadganden i afseende på byggandet och underhållet af Svar på återremiss Prestlägenhet, förändradt användande af de från ledig sådan utgående inkomster Prestmöte, om ändring i Kyrkolagens 25:te Kap. äng., se Kyrkolag. Prestsjön, om lån till sänkning af Prestval, Förtydligande af 26:te och 28:de §§ i K. Förordn. d. 1 Apr. 1843 derom » förändrade föreskrifter om Printzensköld, C., om ersättning till honom för mistadt aktoratarfvode i Finérska Balans-målet efter Billbergh I anledning af återremiss . » om d:o d:o efter Valerius I anledning af återremiss . Voterings-proposition Voterings-resultat Privat-Banker, om ny lag för Förslagtill sammanjemkning af olika beslut I anledning af verkstäld omröstning i ämnet Privilegier, om upphörande af Stora Kopparbergs Bergslags, m. m. Proposition, Kongl. Maj:ts, om StatsVerkets tillstånd och behof . Prosttunna, se Kontrakts-prost. Protokoll, Riks-Ståndens, om kostnaderna för tryckning af 4 1 wc! O p p p p_, pu Q Riks-Ståndens Beslut. Preste Ståndet. Borgare Ståndet. Bonde Ståndet.
De aphorismer och fragmenter, som i samlingen af hans skrifter afsluta fjerde delen, ådagalägga det; och vi ha sett 109, att en tidpunkt gafs, då han ville bli Läkare, d. ä. – enligt hans egen i dessa aphorismer gifna definition – ”Helsans (den animala Harmoniens) Lagstiftare”, Uppmärksamma läsare skola lätt skönja, ej blott huru mycket han då tänkte på Medicinens väsende, föremål och ändamål, utan derjemte det innerliga sambandet, i åsigter och satser, mellan detta ungdoms-utkast, der han klagar att en vigtig Medicinens del – ”Prophylaktiken” – är ”förgäten”, och det vid mognare ålder gjorda försöket att afhjelpa den öfverklagade bristen, eller ”gifva anledning till ett verkligt sjelftänkande och till äkta naturliga principer, i ett så stort ämne som Helsan är”. I hvilken mån denna Diät-lära kan gälla såsom vetenskaplig, må behörige domare afgöra. Säkert är, att en qvickare, gladare, roligare, har aldrig blifvit skrifven; och – jag vågar tro det – näppeligen heller (åtminstone i allt hvad hufvudsaken beträffar) någon förnuftigare. Det helas grundtanke kunna vi sammanfatta i denna enkla beteckning: klart förnummen Erfarenhet, åt alla håll utstakande rigtiga proportioner af ”så långt”, och derigenom åt alla håll undvikande de motsatta ytterligheter, af hvilka den ena heter Förmycket och den andra Förlitet. Snart skall visas, att jag med detsamma har angifvit, i sitt kortaste uttryck, hela innehållet af hans fyra år sednare färdigvordna Archimetri; hvaraf, i sjelfva verket, den nu ifrågavarande afhandlingen är en anticiperad tillämpning på läran om Helsa och Sjukdom 110. Derföre är ock den enklaste formel, hvartill denna tanke kan reduceras i egenskapen af diät-lag, ingen annan, än just den gamla, allbekanta, och likväl af de flesta menniskor så godt som förglömda:
Såsom anledning till dessa förslag hafva båda motionärerné åberopat den orättvisa, som synes ligga deri, att ogift qvinna, af hvad ålder som helst, måste stå under förmyndare-inseende, då enka alltid och man vid viss ålder ega sig och gods sitt sjelf råda ; hvarförutan herr Berg, hänförande sig till hvad Lagkommilleens förslag till ny civil-lag i denna del innehåller, hemtat ytterligare skäl för föreslagna lagförändringen från den omständighet, alt myndigheten är vorden gjord till vilkor för qvinnas rättighet att begagna de utvägar till försörjning, som genom en i sednare tider utvidgad näringsfrihet blifvit äfven dem beredde. Då Utskottet under öfverläggning förehaft omförmälte förslag, har det ej kunnat undfalla Utskottet huru grannlaga och vigtig den fråga är, som derigenom blifvit gjord till föremål för Rikets Ständers pröfning. Å ena sidan synes nemligen den inskränkning, som ifrågastälide lagbud bestämmer, oförenlig med rättvisa och derpå grundade fordran på jemlikhet i rättigheter; och, å den andra, varna försigtigheten och klokheten emot rubbning af förhållanden, som under sekler blifvit af lagarne omgärdade. När man emellertid vill lösa denna fråga, torde till en början böra tagas i betraktande, hurusom det är en samhällets pligt, alt hafva vårdnad om dem bland dess medlemmar, hvilka hafva behof af omvårdnad; äfvensom att denna pligt utgör grunden lill de lagar, som för hela lifvet ställt den ogifta qvinnan i det beroende, hvilket blott för en tid blifvit ålagdt mannen. Men härmed framkallas ock den fråga, huruvida denna olikket, Bih. till R. St. Prol, och iSf.8, 7 Sami. 1 /tfd. 6 Häjt. 1 2 Lag-Utskottets Betänkande, N.o ty. denna utsträckta omvårdnad om ena könet och deraf härflytande beroende, hvilar på så beskaffade förhållanden, att de kunna eller böra af lagstiftaren förbises.
På det en löneförhöjning af 1,500 R:dr må fortfarande kunna tilldelas hvardera af de två äldste agronomerne, äskar Kongl. Maj:t en årlig förhöjning i detta anslag med 3,000: hvarigenom det belopp, som af tillgängliga medel nu utgår till löneförhöjning åt de två äldste agronomerne, må kunna disponeras till tre landtbruks-stipendiater, samt till bekostande af de resor, som desse, för vinnande af praktisk undervisning, böra med agronomerne företaga. 11) Befrämjande i allmänhet af jordbruk och landtmann ändringar. Kongl. Maj:t äskar under denna rubrik följande anvisningar: såsom tillfälliga anslag: 1:o) till fortsättning och fullbordande af de för tillvägabringande af en agrikultur-kemisk försöks-anstalt vid landtbruks-akademiens experimentalfält redan påbörjade åtgärder, äfvensom för ett mera ändamålsenligt ordnande af nämnda experimentalfält, med dertill hörande byggnader, enligt akademiens i ofvanåberopade protokoll öfver civilärenden intagna förslag 45,500: — att under nästa statsregleringsperiod utgå med årligen; och 2:o) till ordnande af en agrikultur-kemisk försöksanstalt vid Alnarps landtbruks-institut, att utgå under år 1864 13,000: — Summa tillfälliga anslag R:mt R:dr 58,500: — Transport R:mt R:dr 1 46,517: 55. Kongl. Maj:ts Nåd. Fröy.