Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är på dessa grunder jag icke kan lemna min röst åt förslaget; det är af den natur att det behöfver mogna icke allenast inom Regeringen och representationen, utan äfven inom hela nationen. Så har ännu icke skett och då förbjuder mig min öfvertygelse, mitt åskådningssätt om representantens pligt att deråt lemna bifall, allra minst som jag anser det föga öfverensstämmande med representationens värdighet att med en liten lockmat inleda till sådana företag. Man föreslår nemi. nu att blott kasta bort den obetydliga summan af 100,000 Rdr, men meningen kan icke vara någon annan än den att Den 6 Februari. 241 att grundlägga de många millioner som skola komma efteråt. Häraf kan jag icke låta förleda mig, utan mäste underkasta mig det ogillande, som möjligtvis från en eller annan sida kan upstå till följd af min balsstarriga opposition mot Utsk:s förslag. Jag finner dessutom, sedan vi nu med stor svårighet fått låna penningar till de utgifter som vid denna Riksdag i så rikt mått blifvit beslutade, högst betänkligt att vidare fortgå på denna bana och tror att R. o. Ad. handlar bäst, om de, i likhet med Borgareoch BondeStm, åtminstone för denna gång afslå detta förslag. Hr Stjernsvärd, Gust. Mauritz: Ang:de det af StatsUtsk. tillstyrkta anslaget till Stockholms befästande kan jag icke undgå till en början bemärka, att detta skett i strid med de åsigler som Regeringen uttalat och att således StatsUtsk. handlat utan att låta på sig inverka. Jag yttrar icke detta såsom något tadel mot Utsk., jag anser det tvertom vara Utsk:s pligt såsom en delegation af R. St:r eller af den andra statsmakten att handla fritt och sjelfständigt, utan annan grund än sin öfvertygelse. Det är nu andra gången under denna Riksdag som Utsk. på så sätt förfarit: första gången skedde det i en ganska vigtig fråga nemi. om bevärings-exercisen, i hvilken icke Regeringen uttagit det steg den bort taga.
Men huruvida denna föreskrift, utan bifall af Rikets Ständer, sorn deltagit i beslutande af mera nämnde Instruktion, kunnat sålunda göras kraftlös, har förekommit mig destomera tvifvel underkastadt, som jag för enahanda förfarande äfven med öfriga fångförteckningar ej insett något annat hinder, än som nu äfvenså väl kunnat anses ligga i vägen. Den uti Justitia Ombudsmansembetets föregående berättelser senast befintliga uppgift öfver fångars antal slutar med förhållandet vid 1844 års slut. Så vidt de deri förekommande siffertal röra dels sjelfva brottens särskilda arter och dels fångarnes antal under hela året, har jag ansett fortsättningen deraf kunna nu mera på den grund umbäras, alt enahanda underrättelser förekomma uti H. E. Herr Juslitiästatsministerns årsberättelser, och i afseende på fångantalet dessutom mäste åberopas den uti 1844 och 1845 års berättelse redan upptagna anmärkning, att detta antal, af uppgifna skäl, synes större, än det i sjelfva verket varit, hvilken anmärkning är af desto större betydelse, som förstoringen af det uppgifna antalet utöfver det verkliga väl är afgjord och måste vara ansenlig, men utan att ens med någon sannolikhet kan bestämmas, i hvad förhållande öfverskotta står till verkliga antalet, så att då t. ex. det uppgifna talet är 26,000 för året, man ej kan rätteligen veta mer, än att talet af verkligheten är lägre, men icke om det ens uppgår lill 20,000 eller något annat ännu lägre tal. Den i nämnde berättelse upptagna tredje rubriken, som angifver fångars antal vid hvartdera årets slut, och hvilken bör vara i det närmaste tillförlitlig, lärer väl äfven, i dess varande skick, nu mera kunna anses öfverflödig. 80 R. St. Just. Ombudsm. Emb.-Berättelse för år 1848.
Jag fruktaratt det med della förslag gått som med många andra, nemi. att de fleste icke tagit kännedom deraf; men af dem som det gjort, tror jag att de fleste haft sympalhier för detsamma och såsom bevis för att det icke varit utan sympalhier, torde jag få erinra derom, att det, utan alt hafva varit promulgeradt till efterlefnad, icke desto mindre inom en mängd af yrken varit antaget och brukadt; och att det t. o. m., alltsedan sednare delen af 1820dalet, uteslutande varit följdt i afseende å vigten, inom ett rikets verk, nemi. K. Myntet. Der talas icke om lod och qvintin, utan om ort och korn. Vidare får jag nämna att inom kronans verkstäder har i några och 20 år bortåt man aldrig hört lalas om fotens delning i 12 tum ulan endast hört räknadt 10 tum, hvilket äfven varit förhållandet inom många yrken. Pä detta sätt tror jag att man i allmänhet, så godt man kunnat, för ett förslag som icke varit promulgeradt, har visat sympatier. Att man i allmänhet icke kunnat i handel och vandel uttrycka dessa sympalhier är bra naturligt, då man icke genom gerningar kunnat visa dem, förräp förslaget blifvit satt i verkställighet. Emedlertid torde jag få äran anföra elt faktum, som mer än något annat bevisar Svenska folkets sympatier för decimalsystemet. Jag menar sättet att refva och mäta jord i Dalarne. Jag ber om ursäkt att jag uprepar detta exempel, som jag redan vid en föregtde riksdag har anfört, men då måhända mången af eder Mine Hrr icke kände detta faktum, anser jag mig böra ånyo anföra detsamma, emedan jag anser det vara ganska bevisande. Vi veta att i Dalarne, sedan långliga lider, hemmansklyfningen gått vida längre än i någon annan af Sveriges provinser. Den mängd af delningar, som i anledn. deraf i nyssnämnde provins förekomma, har gjort det nästan till en nödvändighet för allmogen att sjelf förrätta desamma.
Dä Wargeringcn blott warit att anse sä som en Referve till wär Indelta Armkd, hade fädant oagtadt,Wargernings-MaNffapet under förra Regeringen blifwit utcommenderrdt till tjenstgöring tillika Med Soldater och Ryttare. Riksens Högloft. Ständer hafwa derföre lill Kongl. Majus Nådiga bifall hemstält k att de Rustande mätte befrias ifrän ett säsant i författningar och Kncckte Contractcn icke mundnde Rustnings-! bcswär. DenNa uns dprdäniga hcMstä an har wäl icke blifwit a skagen men Kongl. Maj:t har deremot i Räder propoNcrat Riksens Ständer, att wara betänkte pä Armeens ti'iracklighet för Riket och desi sjelfstand gheks försman. Wid Propositionen häront yttrade en ward LedchNst: Att man boxde rväga alt för Fä-erneslkMdeto förswar. Detta yttran» de wa> nt Riddarhusets enhälliga bif ll, och man borde ej wänta mindrcaf det första bland Niks-St, Uden. Flera wärda Ledamöter uplaste genast Memorialet om Conscription och National - Armering. Sedan detta wigtiga ärende i behörig ordning blifwit rcmitteradt, hafwa wi nu äterfatt Högloft. Beswärsoch Oconomie-U ffottets Betänkande och Förslag, som i anseende till huswudsaken kan bet agtaS säsom innehällande 2:ne sarssildta del n, nemligen, r:o Rotering i krigstider pä förut ej Rot råd jord; 2:0 En allmän EoNscripti ns anordning. För m!N del anser jagalldrig Nägra upoffringar för stora, dä derigenom den allmänna wälfärden waragtigtoch titträckcligen tryggås.
Ständer med svart på hvitt uttrycka sin garanti för Banken och styrka den med Kungsord. Obiigationerne tillhöra således systemet i sin helhet, men huru de erhållas, har för mig varit nära nog likgiltigt. Instämmande uti de skäl, som mot Diskontens flyttning blifvit af Friherre Rappe framställde, anser jag mera principenligt att öfverflytta fastighets-lånerörelsen. Kunna stats-obligationer lemnäs Banken utan allt byte emot lånedokumenter, är ändamålet lika väl vunnet, helst öfverflyttningen af den ena eller andra lånerörelsen endast är en bokföringsåtgärd, som i sig sjelf icke innebär någonting financielt verkande, så framt icke en hufvudsaklig ändring i lånerörelsens grunder eller en utredning dermed åsyftas. Till Stats-Utskottets och Rikets Ständers ledning vid beräkningen af de tillgångar, som, i fall Banko-Utskottets nu framlagda Betänkande vinner bifall, från Banken blifva disponible, må bär på ett ställe sammanföras följande: l:o Bankens skuld för 2:ne lån af Riksgälds-Konto ret 1,143,750: 2:o D:o ?:delar af de vid förra Riksdagen anslagna vinstmedlen . 924,486: 35.11. Transport 2,068,236: 35.11. 3:o Bil till Banco-1'tskottets Betänkande, N:o 29. 17 Transport 2,068,236: 35. 11. 3:o Öfverskott på 1844 års vinst, sedan grundfonden blifvit ökad till 10 millioner, enligt Utskottets förslags-beräkning .. 250,000: 4:o
Raab, Adam Christian: Här har blifvit fram stäldt, att de skäl, som LagUtsk. anfört för bifall till detta betänk. hafva varit torftiga. Jag får för min del förklara, att JaS Den 20 November f. m. 353 jag icke eller kan linna någon särdeles vigt i de motskäl, som blifvit uppgifna. Man bär talat derom, att den tid, som åtgår för Regeringen lill handläggning af dessa mål, vore obetydlig. Det medgifves likväl, alt någon lid derigenom borttages, och det kan icke nekas, att liden är en ytterst dyrbar gåfva, som måste vårdas. Man bar sagt, alt fruktan för afslag och förbud emot giftermålet skulle upprätthålla den princip, som man velat stadga genom förbudet för syskonbarn att utan K. M:s tillåtelse ingå äktenskap. Jag anser detta skäl vara så mycket mindre gilltigt, som Hr Printzenskjöld icke kunnat uppgifva något fall der denna fruklan varit grundad, emedan det är allmänt kändt, att ett sådant afslag aldrig bar blifvit lemnadt. Vidare bar det blifvit sagdl, alt lagar, som varit gällande under sekler, hafva baft ett sådant inflytande på opinionen, att det vore vådligt deruti göra några förändringar. En sådan princip skulle leda derhän, alt man aldrig kunde göra någon förändring i en lag. Jag instämmer för öfrigt i alla delar med Gr. Lagerbjelke och tillstyrker bifall till betänkis båda delar. Hr von Troil, Samuel Gustaf: Fullkomligt erkännande min obehörighet att uppträda i lagfrågor, anser jag likväl vid delta tillfälle såsom ursäkt kunna anföras, alt det icke egentligen är fråga om redaclionen af en lagparagraf, utan blott om en princip, som jag anser vara af den beskaffenhet, alt den af något hvar kau inses och begripas. Jag anhåller derföre alt fä förklara, att jag för mili del ingalunda kunnat finna mig öfvertygad af de skäl, som blifvit andragne emot Lag.- Utsk:s nu bär anmälda betänk. Deremot bar jag t rot t mig för min del finna, att ett stadgande, som numera är af den beskaffenhet, alt aldrig någonsin K.
Sedan Rikets Ständers Revisorer for granskning af statsverkets med flere allmänna fonders tillstånd, styrelse och förvaltning hos Kongl. Majit i underdånighet hemställt, att då kontrakten rörande Lunds Universitets uthyrda och bortarrenderade lägenheter ej funnos räkenskaperna bilagda, hvadan någon egentlig kontroll å den inkomst, som för lägenheterna tillflutit Universitetets kassa ej kunnat utöfvas, vederbörande måtte förständigas, att antingen i afskrift bifoga ifrågavarande kontrakter eller ock uppgifva tiden då de blifvit ingångna, samt Konsistorii Akademici Majoris utlåtande i anledning häraf blifvit infordradt, får Konsistorium, efter Konsistorii Minoris hörande, vördsammast anföra, att då något kontrakt angående uthyrd eller bortarrenderad lägenhet upprättas, afskrift deraf bifogas årets hufvudbok, som till Kammar-rätten insändes, samt att det vid sådant förhållande synes blifva för det af Rikets Ständers Revisorer afsedda ändamål tillfyllestgörande om för framtiden i hvarje års hufvudbok uppgift lemnäs om tiden, då dylika kontrakter blifvit ingångna, om iakttagande hvaraf Kontoret redan erhållit föreskrift. Lund den 19 December 1861. A. N. SUNDBERG. JOIL GUST. EK. C. J. TORNBERG. AXEL NYBLAEUS. GUST. LJUNGGREN. N. J. BERLIN. J. G. AGARDH. WILH. FLENSBURG. C. W. LINDER. P. E. GELLERSTEDT. W. E. SVEDELIUS. E. OLDE. J. Kreuger. linköpings stifts Konsistorii underdåniga utlåtande, i anledning af de vid granskning af stiftets elementarläroverks räkenskaper utaf Rikets Ständers Revisorers ar 1861 gjorda anmärkningar. Storma k tigste, Allernådigste Konung! Sedan Eders Kongl. Majit, under den 18 sistlidne Oktober, i nåder anbefallt
Nu lärer näppeligen Frih. Palmstjerna vilja derhän, för moralitetens skuld, drifva sin sats; och kan han det icke heller, af det helt enkla skälet, att satsen i sig sjelf är alldeles oriktig; så saknar den också på det speciella fall, hvarom nu är fråga, all slags tillämplighet. I det stället gör den satsen med framgång sig gällande, att så länge Staten icke blott för de inhemska näringarnes skydd utan äfven såsom en inkomstkälla är utaf tullafgifler i behof, så länge måste man ock reglera dessa afgifter efter de serskilda ändamål, för hvilka de blifvit införde. Det återstår härvid endast att tillse, hvilka de utländska artiklar äro, som företrädesvis ägna sig åt en tullbeställning, hvaraf Staten kan påräkna en lika säker som betydlig inkomst i sin cassa, och jag tillåter mig fråga, om väl någon vara finnes, som bättre än caffe lämpar sig för detta ändamål? Såsom hörande till klassen af öfverflödsartiklar, kan hvilken hög tullafgift som hälst åsättas caffet, utan att konsumenten äger någon slags rätt att deröfver sig beklaga. Beskattningen derå är således genom rättsgrunden försvarad. Genom vana, men ingalunda af behofvet, har caffet blifvit till en uödvändighetsartikel inom alla samhällsklasser förvandladt. Alltså är den stora consumtionen deraf och i samma mån Statens inkomst genom tullafgiften derföre betryggad. Vidare är caffet en vara, som, i mindre qvantitet, äger ett så ringa värde, att det i små poster lönar föga mödan att insmuggla. I större qvanliteter är det åter ganska tungt och skrymmer betydligt, hvilket utgör ett verksamt hinder för smugglingen, och till detta hinder kommer slutligen det, att caffet, ifall det genoradränkes af salt vatten, blir nästan alldeles oanvändbart och förlorar derigenom största delen af sitt värde. Bör man nu icke af alla dessa gvnsamma omständigheter sig begagna, för att genom tullens förhöjande å ifrågavande artikel uti Statens tillgångar tillvägabringa en lika nyttig som nödvändig förökning?
@å(unba frivilligt mebbelab uppgift, ^vard offentlig^ göranbe ben jTattffplbige förflarat ftg ide tnebgifva, ntå eitbafi inför SSerebniitgeii od), tneb beit ffattffptbiged fatntpde, inför £arerittgd @ital)aitba ftabganbe galle äfven i affeenbe å be uppgifter, font af aktiebolag, enligt § 27, (Tota ntebbelad. JDe inom fjvarje ftab eller (labdförfamling od) hvarje fodeit på lanbet, nteb tjänfigt till beviUningdtareringen, aflentnabe uppgifter [fola famlad ocb orbnad af eti för tareringdfrågoritad berebaube fanit tareringarited unberlättanbe tillfatt fdr Uti @torff)olm ocb (löteborg fantt anbra (laber, ftvareft flera fåbana SSerebningar för hvarje årö tareringöförrättning erforbraö, eger Äonungenö SSefafining^afvanbe att, efter Magtjlratené börattbe, bestämma antalet af be SSerebningar, font ber [fola tiflfättaé, famt bet bijirift hvarje SSerebtting fontnter att omfatta. Sifafå må på lanbet ftörre focfnar af Äottttngené SSefaflnittgébafvanbe förbelaö i två eller flera SSerebningébiflrifter; äfvenfont två eller flera minbre focfnar funna till ett ©erebningébiftrift fanintattflåé. § 32. hvarje SSevillnittgöberebnittg bör i fiab beflå af tre, l)ögfl fyra perfoner, ttem
Dti okvanäberopade kongl. försäkringen sk 6. 17 8ept. 1668 l)-der 8 §. sälunda: 8asom sila de weclel, kvilka i Lanken kunna inkomma, Lärs eler sia i en säker oel» alldeles oförryckt förvaring, sa velsVikärrnecl liakva krikallat alla bade främmandes oel, inköddes penningar dersammastädes, att cle kvarken ak Oss eller någon annan pä ett eller annat sätt med arrest beläggas, eller oek, vid inkallande Krig med en eller annan konung eller Stat, conksceras, oell ieke keller, ,iöcL-,r ocL tra/rg,na/et aL/r/g s» a//„rä,tt ocL stort vore^/ ökver värt deri bäfvande avanee ock credit angripas eller alkordras skola. Dessutom slutas sjelfva tillståndseller privilegiikrekvet under samma dag, med det förklarande, att X.lVItt ville kalla kand deröfver, att allt skulle o/eUsrt sa/unsla som uti konungens förklaring oek k. 8t:rs egen förordning vidare körmältes, ock sjelfva LiksdagsLeslutet jemväl bomme att förmå ock innekälla. ka dessa försäkringar, sä val fran L. 5t:rs sida, rom kran konungens, kvilar altsä det privilegium, ds senare Drundlagarne förvarat ät k. 8t:r. försäkringarne utgöra den garaotie, kvarunder grundlagen tillerkänt k. 8l:r vardén ock förvaltningen ökver Lanken. Denna värd ock förvaltning kan köljakteligen icke annorlunda grundiagsenligt utöfvar, än med villkor ak garantiens noggranna uppkallande, frägan klir sälc - Dtlätande, kto »6. 269 des, kvad säkerket eger allmänketen för detta uppfyllande?
Jag vill tillika anföra, att under de första riksdagarna efter denna grundlags tillkomst voro dessa åtgärder, nemi. deputationer, ganska öfliga. Jag tror, att den tidens sed bildar presumption. Jag säger alldeles icke så derföre alt den sidan, hvilken jag tillhör, oftare då än nu vann voteringarna, ty jag sammanblandar icke hvad ej tillsammans hörer. Men jag tior alt ju närmare vi äro grundlagens stiftelse och den tiden då grundlagens stiftare lefde bland oss, förstodo och verkställde vi denna grundlag mera enligt dess anda än vi nu göra. I alla fall hafva vi proejudicater för oss i den tiden; vi hafva grundlagens bokstaf för utvägen af deputationer, och jag förnyar mitt vördsamma yrkande af deputation, om det vore denna afton. Gr. Anckarsvärd, Carl Henr.: Jag afstår, på grund af Frih. Sprengtportens yttrande, och ber blott att få anmäla min protest för närvar, både emot deputation och inbjudning lill BondeStåndet. Hr von Hohenhausen, Michael Silvius: Frågan synes mig vara i detta fall så enkel, att efter den discussion, som redan ägt runi, hvar och en af Husets ledamöter torde kunna fatta sitt beslut, utan den alltför långa öfverläggning, som Frih. Sprengtporten befarat. Jag hemställer derföre, att frågan, då praxis tillåter inbjudningar utan de - 3 2 8 Den q4 Mars e. m. putation, må komma till afgörande, så att, om vi också slutligen skulle komma till votering i denna sak, den må blifva slut, oell vi åter må komma tillbaka till hvad som utgör föremålet för egentliga föredragningen, ulan att alltför lång tid går bort. Hr Lagerheim: Endast med några ord vill jag hafva äran nämna, alt min mening, då jag yttrade mig om grundlagens betydelse, icke var alt nu, såsom jag äfven i slutet af mitt anförande yttrade, yrka en deputation, hvilket jag tvertom icke skulle anse ämnets vigt fordra, utan jag nämnde blott deputation, derföre att den åberopade 5^ §:n nämner både deputationer och prot.utdr. för communication af beslut med de öfriga RiksStånden.
Utffottet ej nägot derom hade föreslagit, och att endast Ridderflapet och Adeln och Borgare-Ständet beflutat att början skulle räknas frän och med inncwarande ärs sednare hälft, men de andre bägge Ständen icke sig deröfs wer yttrat. Jag skulle derföre ödmjukeligen föreflä, att Preste-och Bonde-Ständen genom Utdrag af Protokollet mätte inbjudas atti Ridderskapets och Adelns och Borga, re-Ständets Beslut sig förena och den nu uppläste Expeditionen emedlertid hwitå ojusterad. Herr Grefwen och Landlmarjkalken gjorde härä Proposition, hwilken Bifölls Justerades följande z:ne underdäniga skrifwelser till Konungen: Stormägtigste AllerNädigste Konung! Dä det länge utgjort ett föremål för den rättsint» Med-Borgarens billiga klagan, att Inrättningar till fat, tiga Barns uppfödande warit innom Fäderneslandet wanwärdade, hafwa Riksens Ständer, i anledning af ett härom ingiftvit Memorial, under öfwerwägande tagit det, 910 Den 21 April. ta ämne, som, i anseende till dess wigt för den mest wanlottade m nnisto-class och dess inflytelse pä Samhällets wäl, rättwifl päkallar ett »verksamt behjertande. Riksens Stander hafwa härwid hwad fattige Barn angär, ansett att de, som bland dem kunna äga ratt till ett allmänt understöd, mäste wara Faderoch Moderlöse, utan tillgängar, warn och beskydd, eller ock deras Föraldrar sä fattige, att de icke hafwa nägot jordbruk eller andre medel till sitt under,Ml; Hwarwid de, som aro Barn af i Krig omkomne Krigsmän, e er och oägta födde, synas wara mest berättigade till medlidande och hjelp. Och under förhoppning att ifrägawarande wigtiga ändamäk skall kunna genom nyttigt och aspassade föreskrifter befrämjas; anhälla Riksens Ständer i underdänighet att till Eders Kongl. Majtts
O ve, ve! | Stroph, 310 Snabbfotade och bevingade, Höga gudinnor, er, Som fröjdtomt säte besitten bland Tårar och jemmer, Svarthyige Eumenider, som kretsen 315 Vida ethern igenom, krävande Hämd på blodskuld, hämd på hvart modermord, Eder anropar jag, eder anropar jag: Nu Agamemnons son tillstädjen förgäta sitt raseri, det vilda. 320 Stormande! Hvad olycksqval Dig, usle, drabbade, till undergång. Sen du oraklet tog emot, som Phoibos Ifrån sin trefot gaf i gudalunden, Der jordens medelpunkt sägs gömd. 325 O Zeus, Zeus | Motstr. Barmhertighet, hvar? O hvad blodig Strid, som nu förestår Dig, usling, gripande dig an; och tårar Mänga med tårar 330 Skall bland Erinnyerna någon, som hitbär Din moders blod, och dig vansinnig gör! Derför veklagar jag, derför veklagar jag. Den stora lyckan ej bland menskor trifves. Se, seglet på den snabba båt. 335 Hur det af stormen-sönderrifves: Så lyckan öds, tills sista spillren drifves Af qvalens störtvåg, under jemrens gråt. Ty hvilken annan ätt tillförene, Än den, som genom gudsgiftermål 340 Från Tautalos härstammar, har jag väl vörda bordt? (Menelaos kommer.) Se, der har vi kongen, der kommer Menelaos, vår drott, af sin praktskrud Genast igenkänd, Att han af Tantaliderna en är. 345 O du, som med tusenskeppiga flottan drog Till Asiens kust, Hell dig, du lycka och framgång haft, Och lyktat med gudarnes hjelp ditt värf! MENELAOS. O kongaborg, dels jag med fröjd dig återser, 350 Från Troia länd, och dels jag suckar vid din syn, Ty rundtomkring af hiskliga olyckor snärjdt Jag aldrig nånsin mera sett ett annat hus.
Äng: Det är visserligen i all mänhet öfverflödigt alt till svaromål upptaga något, som reservationsvis yttras; men då den reservation, som Hr Lefrén nu uppläst, innebär ett direct klander mot en hvar, som bidragit till det beslut han öfverklaga!-, och hvilket af den värde reservanten anses olagligt och stridande mot ett annat förut fattadt, så mäste jag försöka alt med några få ord ådagalägga det oriktiga i Hr Lefrens framställning. Jag frågar då först. Var det R. o. A:ds rättighet att bifalla K. M:s nåd. propos. i ämnet? Otvifvelaktig!. Huru skulle ett sådant bifall lillvii ga hr i ngas ? Icke annorlunda än genom en punktvis gjord föredragning, ty svaromålet på den Kongl, propos. innefattades i den första punkten, och denna måste således särskildt föredragas för alt komma till målet. Detta beslöt också 11. o. Ad. Om nu svaret på denna punkt utfallit så, att R. o. Ad. hade bifallit K. M:s nåd. propos., hade icke derigenom de öfrige punkterne också kommit alt förfalla? Visserligen. Då sålunda denna rätt icke kan bestridas, dä den åtgärd, som biel' besluten, icke eller var något annat än ett modifieradt bifall 238 Den 14 Januari f. m. till den K. propos., i afseende på de (lesia efterföljande punkterna, ledande till samma resultat — bvad orätt låg då i det ta beslut? Gr. Frölich, David: Till dm ganska sunda argumen tation, som den siste värde talaren framställde, ber jag endast att få lägga några ord, emedan jag fruktar, att den värde reservanten icke ännu finnes af densamma fullt öfvertygad. Det tyckes nemi. så vara förhållandet, då han, som stor mathema licus icke tänker sig en punkt annorlunda än som en mathema lisk punkt, och det är bekant, attalia maihematiska punkter äro lika, och derföre synes han hafva uppställt sin argumentation så, alt en punkt omöjligen kan innefatta alla de öfriga, utan att då fråga uppstod om föredragning punktvis, så skulle alla punkterna med lika rätt succedera hvarandra under föredragningen.