Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Så väl ifrån Regeringens, som Ständernes och Auctoriteternes sida, har blifvit anlydt, att förenklingar i räkenskaperne och förvaltningen är högligen af behofvet påkallad; och jag önskar derföre, att detta tillfälle att förenkla eller afskaffa den föränderliga Riksmarkegången icke måtte lemnäs obegagnadt, ulan fast hellre, att Rikets Ständer ville vidtaga ett sådant beslut, hvarmed ändå mera fullkomligt kunde vinnas det ifrågavarande ändamål, och sorn* utan att förnärma någons rätt, äfvensom utan att äfventyra någon förhöjd Statsutgift, det beslut nemligen, att all span - Stats-Utskottets TJilatande\N.0 j8. 7 målsberäkning under lönerne å Stat afskaffades med innevarande års utgång, hvaremot de Embetsman, Tjenstemän och betjente, hvilka då innehade ordinarie löner på stat, skulle, å Allmänna Indragnings-Staten, få bibehålla denna förmon intill deras afgång eller befordran till andra löner. Genom en sådan åtgärds vidtagande skulle, efter all förmodan, spanmålsberäkningen under lönerne, efter i o ä 12 års förlopp, om ej helt och hållet, åtminstone till det mesta hafva upphört, och penningelönerne blifva bringade till oberoende af förändrade spanmålspris; och anser jag detta nu så mycket billigare och angelägnare, som upplyst blifvit, att en dylik åtgärd blifvit af Kongl. Maj:t vidtagen vid regleringen af Indelta Arme'ns Befälslöner;" samt af Herr Petré, Th.: "1’Herr Commerce-Rådet Santessons ofvanstående reservation förenar jag mig så mycket hellre, som det, efter min tanka, är ett skadligt och onaturligt förhållande, att Embetsoch Tjenstemännens interessen, hvilka med folkets lycka borde vara fullkomligen identifierade, nu tillväxa i samma mon, som folkets välmåga af missväxt och dyr tid nedsättes.” Häruti instämde Herr Prosten Svedelius. C STOCKHOLM, Ecksteinska. Tryckeriet, i334* ^Ståls-Utskottets Utlåtande N.-o fö. S Nio 79.
Han lär vara någon slags politisk flykting från Ryssland, och obegripligt politisk ser han ut i sin stora slängkappa med kapusjong. Han går aldrig bort i familj, men läser tidningen hvar kväll på stadskällaren, det gör han. Strax han kom hit, spelade herrarna ofta kort med honom, men som de jämt tappade, så har den inkomsten sinat ut. Han är visst grufligt fattig, men tar aldrig emot ens så mycket som bjudning på ett glas punsch, om han inte genast kan rekvirera in dubbelt så mycket, och ett sätt att hälsa har han som ingen annan i sta’n kan göra efter –. Så där äkta èlégangt, som nog måste vara medfödt. Men hur ska jag våga tränga mig in —? Senare: Jag har varit där — kände mig inte alls påflugen! Otroligt hvad lugn i fråga om det oförskämda man får, när man vet sig stå i spetsen för en bildande institusjon! Situasjonen ovanligt intressangt! Grefven, måleriskt drapperad i sin stora kappa, bugade sig som en grand i det tomma iskalla rummet och förklarade, att han var förtviflad nödgas säga nej, men en tillfällig indisposisjon — —! Jag, nigande som om jag gått i dansskolan, förklarade, att förtviflan helt och hållet befann sig på min sida. Herr Grefven hoppades att en annan gång Jag förklarade, att det skulle bli oss en stor heder Herr grefven bockade sig djupt. Jag neg än djupare Det var en fullkomlig scen i rokoko!!! Så följde herr grefven mig till dörren Dubbel reverens på själfva tröskeln, och så rusade jag hem till Gustaf, så fort benen ville bära mig. »Gustaf, Gustaf!» ropade jag andfådd, »du måste genast spela kort med grefven och tappa 50 kronor!» »Är du tokig, Lovisa?» »Visst inte. Men han hade ju ingen rock under kappan?» »Hvem?» »Min förförare.» »Din för-förare!» Gustaf gick skyndsamt efter ett glas vatten. »Behöfver visst inte något vatten», sa jag, »men en förförare, det behöfver jag.» Ja, så utvecklade jag min plan. Gustaf rynkade ihop läpparna och knäppte beslutsamt igen rocken.
Slutligen ber jag att få förklara Hr Bildt, det jag med min förklaring öfver motivet (ill de olika åsigter, som uppenbarat sig i denna fråga, endast haft för afsigt att söka ådagalägga, att personlighets-skäl aldrig ega någon betydenhet. Äfvenledes ber jag att få nämna, alt då jag påpekade det förhållande, att' endast 2ine ledamöter i Utsk. reserverat sig mot förevaride Betänk., jag dermed icke velat förringa vigten af Hrr reservanters skäl; villigt erkänner 432 Den 22 Juni. iaa, ätt en reservation understundom kan äga mera välde, än ett helt Betänk. Frih. Cederström: Jag anhåller vördsamt att få vela, huruvida någon underrättelse om PresteSt:s beslut i denna fråga ankommit. Det är visserligen möjligt, att Frih. Baabs upgift kan vara riktig; men då han icke framställt den med full visshet, kan det också vara tänkbart, att den i sjelfva verket, torde befinnas mindre säker. För öfrigt, och då detta ämne kan af oss fullkomligt sjelfständigt pröfvas och bedömas, torde icke PresteSt:s beslut böra utöfva något inflytande på hvad R. o. Ad. i ämnet behagar besluta. Jag fortfar således i det yrkande, som jag i mitt förra anförande framställde, och utbeder mig blott, att med några ord få genmäla Frih. Raab, i afseende på hans yttrande, att en utredning af frågan ägt rum, som föranledt StalsUtsk. att frångå den mening, det vid föreg:de Riksdagar i ämnet hyst. Hvaruti har denna utredning bestått? Kan man påstå, har man visat, att den utredt någonting annat, än alt samma förhållande med helgonskylden eger rum i Halland som i Skåne? Nu hafva Ständerna redan uprepade gånger förklarat, att de icke finna något skäl att bevilja Skåne den begärda eftergiften; hvarföre skulle de nu handla annorlunda, sedan de fått veta, att frågan jemväl berör en del af Halland? Jag kan icke finna minsta grund i denna utsträckning af frågan såsom skäl för ett förändradt svar i ena och i andra hänseendet. Frih. Raab: Jag är ledsen att hafva lemnat en upgift, som jag sedermera funnit vara oriktig.
En veckas lif är det vanliga på Nya teatern, till och med för goda arbeten, som Ett val till exempel. Och sedan hamna manuskriptet och rollafskrifterna i teaterbiblioteket, andra stvcken stå på affischen och ingen tänker mera på hvad som stått der förut — förr än när författaren nästa gång låter höra af sig. Det är ett kort lif den dramatiska dikten far — utom i sällsynta undantagsfall. Det är sällan vi fira » hundraderepresentationens fest » En bok blir väl sällan så bortglömd som en utspelad pjes. Den läses åtminstone från lånbiblioteken, äfven om folket g gitter betala ut pengar for att få ega den. Men den dramatiska dikten lefver dock ett rikare lif, medait den lefver. Hvad som der säges, far en helt annan kraft än hvad som står i en bok. Och att fa se sina skapelser taga kroppslig gestalt, att fa tala så att det hörs, ej blott sitta och skrifva — det är lockande för hvarje författare. Låt den lefva kort, deras dikt — blott den lefver rikt och talar ut sitt ord med kraft och öfvertygelse, med sanningens makt Då skall alltid något spira upp ur den samma. Januari — Mars. K. Stora Teatern: Repriserna af * Gustaf Wasa », » Carmen », » Don Juan », » Rienzi. Nyhet: » Paul och Virginie ». Nya Teatern: Reprisen af » Pianella ». Nyheter: » Ari-stoteles », » Kronfogdarne », » Nanon ». Kgl. Stora Teaterns första mera anmärkningsvärda lifs-yttring detta år utgjordes af » Gustaf Wasa » % Naumanns gamla hjeltedikt, instuderad på nytt efter några års intermezzo. Flera af hufvudpartierna innehades likväl af samma personer som våren 1880, då denna » lyriska tragedi » senast uppfördes. Af dessa togs priset af hr Lundqvist, och det hufvudsakligen på grund af hans dugtiga recitativ-konst, som ulan fråga står främst vid teatern såväl i tydlighet, klarhet som dramatisk kläm. Någon större diabolik är det obiliigt att begära både af hr Lundquists stämma som ock af hans person i öfrigt.
Om man derföre vill säga : ”Riksförsamlingens tvänne kamrar benämnas de äldres och de yngres, hvardera sammansatt” etc., så blifva ordalagen riktiga. B. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm, Gust.: Jag instämmer roed Hr von Harimansdorffs benämningsförslag. Den första och den andra, den öfre och den nedre, innebära ett företräde, och tillerkännande af ett sådant är icke meningen; ej heller synes conjuncturen dertill gynnsam. Under debatten i dag har jag hört den ena kammaren kallas den för längre tid valda och den andra den för en riksdag valda. Men till långtrådiga benämningars användande i stutsspråket är menniskolifvet för kort och tiden för dyrbar. Jag föreslår betecknandet medelst orden ”äldre och yngre, Hvilka endast uttrycka, icke ett företräde, ty såsom ett sådant anses numera icke högre ålder, och till denna åsigt öfvergår jag dagligen mera. Frih. Sprengtporten: Sedan Hr von Hartmansdorff behagat besvara den anmärkn. jag gjorde och äfven begifvit sig till en förändring i redaclionen af §:n , så finnér jag icke skäl att i öfrigt motsätta mig samma §:s godkännande. Hr Frih. o. Landtm, uppläste den föreslagna punkten, så lydande: ”Riksförsamlingens tvänne kamrar benämnas de äldres och de yngres och beslå af lika många medlemmar, hvardera;’’ hemställande Hr Landtm., om R. o. Ad. behagade antaga detta förslag såsom Ståndets gemensamma tanke. Bifölls. 3:dje punkten i Hr von Hartmansdorffs förslag upplästes, så lydande: ”Hvarje Stånds medlemmar i hela Riket indelas i 20 valkretsar, af hvilka hvardera väljer i riksdagsman till de äldres och i till de yngres kammare.” Hr von Hartmansdorff: Gr. Spens har föreslagit följande: ”Hvarje Stånds medlemmar i hela Riket indelas i val - Den 3i Octobor f. m. valkretsar efter antalet af de ombud, hvarje Stånd skall till hvardera kammaren utse." Jag anser denna redaction vara bättre, och hemställer den till Ståndets godkännande. Frih.
En bland de hufvudsakligaste anmärkntr, sorn mot Utsk. blifvit gjord, vill jag nu upptaga; men härvid torde man först böra komma ihåg, att Utsk. ej kan åläggas att handla annorlunda än i öfverensstämmelse med dess öfvertygelse om grundlagens stadganden, med dess öfvertygelse om del allmänna bästas fordringar; att det således måste vara utsktsmajoritetens öfvertygelse, sorn måste ligga till grund för deras handlingssätt, och att denna öfvertygelse måste respecleras lika så väl hos den ena sorn hos den andra I Utsk:s betank. har en reservation gifvit anledn. till framkastande af tviflet om rättigheten för Utsk. att grunda sin anmärka, på ett prot., som ej finnes. Denna anmärkn. mot Utsk:s handlingssätt har med mycken begärlighet inom Ståndet blifvit upptagen, för att derpå grunda oriktighelen af Utskts till R St. nu ölveilemnade framställning. Jag tager mig friheten att hemställa till eder, mine lii i rar! hvarthän en sådan grundsats i sin utveckling skulle leda. Nionde l;;n Reg.F:n bestämmer förhållandet med prot.-fölingen inom Statsrådet, då deli säger, att uti alla mål, som hos Konungen i Statsrådet förekomma, skall protocoll föras. Om man nu antager den grundsats, att frånvaron af ett protocoll skulle kunna föranleda till underkännande af all anmärkningsratt, så vore det ju helt klart, att genomen vidsträcktare application af denna grundsats skulle utvägen för den ansvaiiga rådgifvar^-personalen att undgå alla slags anmäikntr helt enkelt blifva den, att ej föra något prot.. att då vid R. St:s sammanträden prot. äskades, endast förklara, att inga prot. varit förda, eller att alla regerts-ärendena behandlades utom prot., och att prot endast fördes öfver besluten. Således tror jag ej att denna anmarkn kan äga ruin; men 1111 kommer ett annat förhållande
II Afd. 5l, 52. 402 Den 27 Maji. framtida verkan på Rikets angelägenheter, att jag skulle låta hela saken bero vid min blotta protest mot den behandling man nu egnat den, torde det tillåtas mig vördsamt få föreslå, huru målets behandling af RiddarhusUtskottet må kunna ske, utan rubbning af det såkallade beslutet, som redan skall vara fattadt. Såsom en ConstitutionsUtskottets härvarande Ledamot Friherre Ehrenheim upplyst, är det icke sannolikt, att ConstitutionsUtskottets åtgärd skall sträcka sig till ett närmare utvecklande af detta ämne, hvilket ock nämnde Utskott ansett i detaillerne tillhöra RiddarhusUtskottet, i min tanka med så mycket större skäl, som Riksdagsordningen innehåller, att hvad Adelns sammansättning beträffar, sker den enligt med hvad RiddarhusOrdningen stadgar, till hvilkens förändrande åter endast fordras Höglofl. Ridderskapets och Adelns beslut och Kongl. Maj:ts dertill lemnade Nådiga sanction. Jag tror mig, vid öfvervägande af allt detta, hafva anledning underställa Eders Excellence Herr Grefven och UandtMarskalken, samt Högloflige Ridderskapet och Adeln, om icke jemte det representationsfrågan i allmänhet, på sätt propositionen innehöll, återremitteras till ConstitutionsUtskottet, RiddarhusUtskottet tillika må, till tidens vinnande, få sig uppdragit, att med ett detailleradt förslag till förändradt representationssätt för Ridderskapet och Adeln inkomma, och hvarå jag vågar Den 27 Maji. 403 anhålla, att Eders Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken behagade göra proposition. Friherre Boije: Ridderskapets och Adelns mening torde dock icke vara, att, genom en omvändning i sätt, att upprifva sitt redan fattade beslut. Högloflige Ridderskapet och Adeln har beslutat hvad som bör antagas att vara dess enhälliga tanka i ämnet. Att först besluta i frågan, och sedermera höra RiddarhusUtskottet i samma fråga, torde likväl ej vara så alldeles rätt.
F. bifoga afskrift af ordinarie räntans debet i ÖsterNerikes Fögderis SpecialRäkning för år 1844. Under nuvarande förhållanden, då en betydlig del af ofvanberörde räntor äro till löner m. fl. behof anslagne, är någon allmän förändring uti deras beräkningsgrund icke möjlig, och första vilkoret derför måste således blifva alla indelta räntors indragande till Statsverket. Om denna sednare åtgärd vidtoges och alla nu ifrågavarande räntor, på sätt förut varit ifrågastäldt, liqviderades med contant efter medelpris, gällande för flera år, skulle visserligen berörde olägenheter, genom deraf uppkommande lättnad vid debiteringen, förminskas; men, dä de emedlertid i allt öfrigt qvarstodo och någon hufvudsaklig fördel icke vinnes med mindre, än att uti sjelfva grunderne för denna del af beskattningen beredes någon väsendtlig förenkling, anse Comiterade angelägenheten fordra, att, i sammanhang med nu lör hand varande fråga om en fullständig reglering af hvad som rörer jordbeskattningen samt Uppbördsoch Redogörelse-verket, och under förutsättning, att, enligt hvad Comiterade i det följande i underdånighet föreslå, indelta räntorna varda indragne, jemväl tillses, huru detta vigtiga ärende, som under en lång tidsföljd utgjort föremål för omsorger, må kunna till slutlig verkställighet bringas. Vid utförandet förekomma, i afseende å hufvudgrunderne derför, 2:ne olika alternativer, antingen att, på sätt i sednare tider varit antaget, fastän verkställighet deraf icke följt, utbyta de nuvarande mångfaldiga räntepersedlarne emot ett mindre antal, eller att, enligt hvad äfven tillförene varit ifrågasatt, förvandla denna utskyld till en bestämd penningeränta. För att afgöra detta, mäste i första rummet pröfvas, huruvida räntornas utgörande in natura må för de skattskyldige eller Staten vara af verkligt behol påkalladt.
Våra enskilda Banker, som, i parenthes sagdt, dela rättigheten af sedelutgifning, men deremot icke skyldigheten att med silfver infria sina sedlar, akta sig nog för att bevilja försträckningar på långa tider; hvarföre skall man då af vår Riksbank, uprätthållaren af vårt myntvärde, fordra en dylik för dess eget bestånd menlig eftergift. — Det är väl sannt att denna Bank är ganska rik, och det fordras i sanning en stor grundförmögenhet för att kunna tåla vid en sådan hushållning; men äfven den rike kan råka i förlägenhet om han icke gör sina tillgångar disponibla för kommande behof. Jag slutar med att till BankoUtsbts allvarliga behjertande öfverlemna Hr Åkermans motion. Jag tror att den, jemte andra goda egenskaper, äfven förenar den af varsamhet. Måtte Utsk:t tillgodogöra sig densamma i dess hufvudsakligaste delar. Det hade visserligen varit att önska, att de sunda åsigter, som grundlagt detta förslag, kunnat realiseras på ett sätt, att desamma tidigare, än som nu är fallet, kunde kommit att bära frukt; men en nödig varsamhet torde derför hafva lagt hinder i vägen. Jag anhåller att detta mitt yttrande måtte till Utsk:t få åtfölja motionen. Hr Gripenstedt, Johan August: Jag skulle visserligen gerna önska att med någon större utförlighet yttra mig öfver åtskilliga af de vigtiga ämnen, som här blifvit föremål för öfverläggning med anledn. af Hr Åkermans motion, men dels fruktar jag, att en någorlunda fullständig framställning i dessa hänseenden skulle blifva allt för vidlyftig, dels torde också härigenom duskussionen komma att, mera än tillbörligt, aflägsna sig från det egentliga ämnet för dagen. Jag anhåller derföre att nu, endast i största korthet, få vidröra ett par af de här omhandlade hufvudpunkterna, nemi. huruvida silfret kan betraktas såsom en tillförlitlig mätare på ett lands utrikes handel, och hvilka de omständigheter äro, som i främsta rummet kunna anses utgöra orsakerna till den närv:de tryckningen på landets allmänna penningeställning.
» Hur bota Som ej jag Hur virkas Hur färga » Jag önskar baka plättar, Men vill beskrifning ha '. Hur koka gröt, som mättar? Hur bli från skroffler bra? Hur färga bomullsgarnet, Som fordom rödbrunt var? — » Ja, glad blir &gt; Veckobarnet » Af » tillförlitligt » svar. morgonsnufva, kan bli kvitt? aftonlufva? håret milt? a S ^ J Andersson Fmar! P stickylle f ° och r. Herrar o c h Damer. Gods afhämtas Tillverkas afgiftsfritt. af gammalt O em ta ä lt. Filial: i Hornsgatan 1. Hörnet af Götgatan. Allm. s o m också vid de öfriga numren under hr Nordqvists säkra ledning lämnade ett högst förtjänstfullt ackompagnement. s o m aldrig lefvats! G u d — ångesten är där — jag vill spränga drömmen, jag vill ha verklighetens lycka, den, som gått — jag lider! Kungl. operan återuppförde den 7 dennes » Mefistofeles » m e d delvis ny rollbesättning. Sålunda utfördes Margareta-Helenas dubbelparti för första gången af fröken Frödin, o c h att den unga sångerskan g e n o m det sätt, hvarpå h o n löste denna uppgift, tagit ett afgjordt steg framåt i sin konstnärliga utveckling, må rättvist erkännas. Såväl i sång som spel röjde fröken F. sin allvarliga sträfvan att åstadkomma något helt o c h godt. Kosten klingade varm o c h sympatisk, o c h den böjelse för detonation, s o m förr rätt ofta fö- rekom, synes n u dess bättre hafva öfyervunnits. Spelet röjde vissa förebilder, m e n visade delvis en själfständig uppfattning. Det var o c k längesedan vi sågo en i yttre hänseenden så behaglig och tilltalande Margareta, en så skön o c h ståtlig Helena. Aftonens rikliga bifall gällde i främsta rummet fröken Frödin. H r Ödmann var indisponerad, särskildt i början, m e n sjöng u p p sig o c h eröfrade sina vanliga applåder.
För min del skulle jag tro det vara just i vigtiga frågor, som man kan hafva skäl att ändra sina åsigter, om man finner gilltig och bjudande anledning dertill, men att man deremot lämpligast kunde låta likgiltiga småsakerna vara sådane de blifvit föreslagna. I detta fall är jag således af olika tankar med Frih. Wrede. Uppå härefter framstäld propos. biföll R. o. Ad. Utskms nu förevarande förslag. Utskms sedermera förekommande förslag, i fråga om sättet att kontrollera och förebygga mål-kärlens förändring genom fukt och torka, blef utan diskussion bifallet. Då Den 8 Juli e. m. 177 Då nu Utsk:ns förslag, i fråga om 6:le punkten af K. M:s Propus., förekom, ytlrade Frill. Palmstjerna: Det kan visserligen vara likgiltigt, huru och på hvad salt dessa förvaringsoch transport-kärl stämplas, blot t de stämplas så alt innehållet af dem blifver tydligare uplyst, så att icke något misstag eger rum. Men nog vore det väl enklare om stämplingen skedde endast till kannor i stället för att det efler Ulsk:ns förslag skall ske till kuh.-fot, kannor och kub.- lurn. Ju flera sorter sorn komma att på detta sätt stämplas utan på målkärlen, ju snarare befarar jag att något misstag kan ega rum. Hvarföre här föreskrifves kub.-tum, det kan jag icke inse, men vi torde väl snart få höra skälet dertill. Frih. Wrede: I afseende på den anmärkning, som Frih. Palmstjerna 1111 framställt, får jag fästa R. o. Ad:ns upmärksamhet derpå, att Utsk:n vid behandling af denna fråga tydligen uttalat den princip, att Uisk:n inskränkt sina förslag till hufvudsaken och öfverlemna!, alla de egentliga redaktionerne till K. M., som skall utfärda författningen. Den fråga som Frih. Palmstjerna nu framställt tillhör obestridligt den klass af detaljföreskrifter, hvilka jag för min del skulle anse öfverflödigt att göra till föremål för R Stms beslut.
En välgörande historia är det nu med kaffet, som inte är mat, men bra gott likaväl, kl. Det kommer själv upp ifrån adyten, langat på däck av jungfrur, som, ifall de inte är alltför buttra, låter tala vid sig, så att även en stackars däckmänniska kan få sig en kopp. Sara passade på och bekom verkligen en: hon såg också så väl och snygg ut, att, hucklet oberäknat, kaffebärerskorna gärna ville ha räknat henne för herrskap. Obegripligt förekom sannerligen, att hon, vars börs med silvermynt man flera gånger ögnat, inte köpt sig salongsbiljett och gjort sig till troglodyt som en annan. Men det måste ha kommit av hennes kärlek till öppen luft, och av avsmak för elak lukt eller adyter i allmänhet. Under det hon drack sitt kaffe och beslöt att begära en kopp till, påminde hon sig med innerlighet, glädje och tacksamhet sergeanten Alberts förslag, att föra henne i land till den lilla trevliga rödmålade småstugustaden (namnet hade hon blandat bort igen), och där hon kommit i tillfälle att utan hank och trassel få en snygg, god anrättning, vilken, med sitt namn av frukost, dock för henne betytt middag, och gjort att, sedan hon nu fått kaffe, kände sig mätt, lycklig och fri. Sergeanten själv hade mer slukande anlag; och liksom denna berättelse förut anmärkt, hur han redan på förmiddagen ett par gånger varit och anlitat skänken om hjälp i de svårigheter han då utstod, så var han nu åter nere. Hans uppkomna förtrolighet med kaptenen gjorde, att han gick upp och ned utan all bävan, allt som han ville, så ofta det påkom; och man behövde en enkom kännedom av hans biljett, för att veta, att han i själva verket inte tillhörde herrskapet, utan var folk. Vad, hur, var och när han åt, sägs inte; det förmodas blott, att han intog middag. Han var ung och hade friska behov, sådana som Gud skapat; men han var för ingen del gourmand, drinkare, glupsk, otäck eller annars troglodyt.
Du härvid förekom Hr von Holl en hansens, Carl Ludv. T afgifna yttrande, rör:de Hr Stjernsvärds, Guslaf Mauritz, förslag till förändrad organisation af Sveriges LandlfÖrsvar, blef detta yttrande upläst pä begäran af Ilr Stjernsvärd, som derefter skriftligen anförde: Som jag förnummit att mina 2:ne motioner om förändrad organisation af landtförsvaret förliden gårdag till Utsk. afgätt, anhäller jag i enlighet med min i 58 § Riksd.Ordn. tillerkända rätt, alt till prot. fä afgifva följande tillägg för att till Utsk. afsändas: Det är med en viss förundran, som jag af det justerade prot. för d. 14 dennes inhämtat det af Hr af Dalström, Landsh. och Militär-Befälhafvare på Gottland, således detsamma som General. Guvernör å nämnde ö, uttalade ogillande af de förändringar förslaget N:ii 2 innehåller rör:de den Gottländska Nalional-beväringen, då likväl dessa förändringar, om de erhölle verkställighet, obestridligen komme alt lända till National-be vär ingens, såväl ekonomiska fördel, som förökade tjenstbarhet. Den af den värde ledamoten omordade konvention, utgör visserligen en öfverenskommelse med menigheten; men den kan lika lätt ändras, som den i de af mig föreslagne delar är af behofvet påkallad att blifva det. Samme värde ledamot har äfven påstått, att öfvergången från Landtförsvarets närvar, organisation till den af mig i förslaget N:o 2 förordade icke kunde ske utan rubbning och oms tärt ning af grundlagen samt öfrige samhällsinstitutioner; således, att, hvad jag föreslagit, stöde i strid med samma grundlag. Hvad öfvergången angår, så later den verkställa sig, dels genom successiva indragningar af nu befintliga korpser och befattningar, dels genom successiva sammanslagningar af andra äfven nu befintliga korpser. Ang:de indragningarne, så hafva vi fullständig erfarenhet derom, att de lika lätt låta verkställa sig med korpser som med befattningar.