Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ridderskapet och Adeln väckt motion, liar Herr Tornerhjelm, Rudolf, yrkat, att enär det icke vore lämpligt att fullkomligt förbjuda bran vinsbränningen, men man åtminstone borde vara betänkt på att göra denna industrigren så litet skadlig som möjligt, Rikets Ständer måtte, i enlighet med hvad i Danmark och Preussen egde rum, stadga en godtgörelse, ungefär motsvarande skatten, för hvarje i Sverige bevisligen tillverkad kanna bränvin, som från Svensk hamn till utrikes ort exporterades, samt att för sådant ändamål, och då bränvin endast i renadt tillstånd eller i form af sprit kunde exporteras, rättighet måtte medgifvas bränvinsbrännaren att destillera bränvin äfven under den till bränvinsbränning eljest icke lofgifna tiden, emot erläggande af enahanda skatt, som bestämmes för den tid, brän vinstill verkning är tillåten; hvarjemte Herr Lindblad hos Vällofl. Borgare-Ståndet framställt ett förslag i enahanda syftning, deruti Herr Akesson jemväl instämt. Utskotten hafva tagit dessa motioner i öfvervägande; och då restitution af skatt icke är medgifven för öfrige inhemska tillverkningar, som till utrikes orter exporteras och för hvilkas förädling serskild skatt erlägges, hvaribland må nämnas jernhandteringen, med flere metallförädlings-verk, och, enligt Utskottens åsigt, beviljandet af en sådan förmon för bränvinstillverkningen sannolikt skulle medföra den verkan, alt, utan minskning af den inhemska brän vins-consumtionen, brän vinsbränningen utvidgades, i samma mon export egde rum, hvaraf skulle följa, att jordbruket mera än hittills gjordes beroende af denna näringsgren, finna Utskotten, jemväl med fästadt afseende derå, att restitutionens beviljande egentligen torde medföra fördel blott för innehafvare af större konstbrännerier och någon allmän nytta således deraf icke skulle uppkomma, sig böra tillstyrka, att frågan om restitution af skatten vid export af bränvin må förfalla.
9. ©pratmakare, oberäfnaD lön pä Stat, taperaö meD affeenDe pä Deraö in# fomjl af information; Docf ej unDer 53:co3v:Dr 2: — ©tötetjmare elier Poliebetjente, fe ©täDerneé betjente, §. 2. 25 Syjungfru!? fjoé 'Dtfipperbanblarc, äpattflofferare, 03unDtmafare, ©fräDDare od) anPre JpanDtmerfare, till hälften emot ©efäller. CiDnings-.fFrifware taperaé till SSemillning efter §em procent eif Pen infomft De njuta. £ t miner* och 23rät>hanblan&e, fe «£)anDlanPe, §. 9. himmer* och fcTCurgefaller, lifa meD ©efaller. £j«ru*lT>rafare 23:co 9t:Dr 2; — tCobafsplantcrare och Plantage egare, ta^eraé till afgift efter
Utan en sådan skiljedefinition skulle jag tro det vara vanskeligt att antaga delta förslag till gemensam tanke. Det står nemi. i i §:n i moni. i perioden Tryckfr.- förordn.: ”Med periodisk skrift förstås en sådan, som i nummerföljd, eller på bestämda tider, utgifves.” Af denna definition lian man ty ligen härleda alt äfven dagblad äro periodiska skrifter. Vidare beter det i 4 morn.: ”Utgifvare af dagblad eller periodiska skrifter" etc. Äfven af detta ”eller” kan man draga den slutsats, att grundlagens författare ansett dessa ord lika betydande. Nu står i 9 morn.: ”Utgifvare af dagblad och periodiska skrifter.” Det är på grund häraf, som jag hemställer om orden periodiska skrifter böra utgå. Jag vill erkänna, att om icke definition på dessa begge ord kan göras, sudan sorn sig bör, vore det bättre och mera öfverensstämmande med ide'en att blott nyttja ordet dagblad; men då jag på detta sätt sluter mig lill dem, som tillstyrka uttryckande af den gemensamma tanke reservanten yttrat, sker det blott med den tillförsigt, att en sådan af Ständerna uttryckt gemensam tanke måtte gifva Const,- Utsk. anledn. att söka åstadkomma genom ett särskildt förslag den disjunctiva definition emellan dagblad och periodiska skrifter, som kan vinna Ståndens bifall och varda antagen. Flr Le frön, Joh. Pehr: Äfven jag är af den tanke, sorn BorgareSt. uttryckt i det nu upplästa prot.utdr. Jag har ett skäl till att för min del gilla den redaction, som BorgareSt. föreslagit, emedan villkoret är der nämndt sist i perioden, nemi. att dagbladet skall vara uppgifvet, utur hvilket skriften är tagen, då deremot i Ulsk;s redaction detta villkor är på ett ganska gåtlikt sätt inväft midt uti perioden, genom orden ”sorn uppgifves," hvilket är svårfattligt, och till upplysning om rätta förståndet hvaraf man nästan behöfver en Const.Utskts ledamot för att rådfråga hvad Utsk. dermed menat. Hvad den omständigheten vidkommer, som Gr.
Maj detta år, hvaruti blifvit andragel, alt, då den för IIof-Rätten bestämda andel, 2,000 R:dr af del anslag, 12,000 R:dr, Rikets Ständer år 1831 beviljat till förbättring i Ijenstemännens i samtlige IIof-Rälterna lönevilkor, till arfvoden åt adjungerade ledamöter och till befordrande i öfrigt af skyndsamhet i Hof-Rälternas arbete, ingalunda kunde anses tillräckligt för afhjelpande af behofvel utaf förhöjda löner åt Hof-Rättens nuvarande tjenstemän, samt ofvan omförmälde anslag i allt fall endast afsåg den lid, som den vid sista Riksdag skedda Slatsregleringen omfattade, vågade Hof-Rätlen, under åberopande af dess underdåniga skrifvelse den 24 Maj 1844, i underdånighet göra förnyad framställning i berörde afseende och i sammanhang dermed utbedja sig Kongl. Maj:ts Nådiga uppmärksamhet derå att, sedan Hof-Rälten numera utgöres af två afdelningar, ett ökadi antal tjenstemän blifvit erforderligt för göromålens expedierande med vederbörlig ordning och skyndsamhet, äfvensom arfvoden åt adjungerade ledamöter samt extra-ordinarie tjenstemän. Varande af Hof-Rätlen vidare anlordt: att Hof-Rättens stat upptager för närvarande löner åt tre Notarier, af hvilka den ene besörjer uppsättande af Hof-Rättens domar uti vädjade och instämda saker och de öfrige, så länge Hof-Rälten bestått endast af en division, Ijenslgjort, jemte en extraordinarie Notarie, vid protokollet derstädes, men numera erfordrades ytterligare två ordinarie
Vid jeinförelsen emellan det belopp, som blifvit afskrifvel och hvad som vid ofvannämnde undersökning pröfvats böra betalas, bar väl del förra en betydlig öfvervigt, men att alla de, som fäll sina skulder afskriliie, saknat förmåga att dem betala, torde man dock ej böra antaga, utan härleda deras befrielse, dels från en naturlig välvilja hos en församlings innevånare, då fråga väckts om ett vitsord, hvarigenom dess i mindre goda omständigheter varande medlemmar kunnat befrias från betalande af en till Staten åsamkad skuld, dels från den liberalitet, sorn blifvit uttryckt vid bestämmande af sältet för desse skulders execuliva indrifvande, derigenom så många undantag gjorts i afseende på egendom som ej linge utmätas, att, derest en gäldenär ville undandraga sig betalningsskyldigheten, han väl sällan och endast i högst få fall kunnat dertill tvingas. Men om äfven dylika afskrifningar kunna anses billiga ur den synpunkt, att den lindring, sorn kommer en mindre del af samhällets mindre viii lottade medlemmar till godo, i högst ringa mån inverkar på det liela, hvars tillskott till Statskassan naturligtvis måste ökas i samma förhållande, som dess ägande påräknade tillgångar minskas eller försvinna, torde de dock, om enahanda påföljd för underlåten betalning af en skuld till Stats-Verket oftare inträffar, i så måtto medföra ett menligt inflytande, ali den enskilde småningom lär sig anse Statens mellankomst vid hans oftast i följd af dålig eller obetänksam hushållning orsakade bekymmer lika gifven som dess öfverseende i fråga om sättet för åtagne förbindelsers fullgörande, — en öfvertygelse, lika skadlig i ekonomiskt sorn moraliskt hänseende. De år 1838 till Sollefteå, Ramsele, Resele och Junsele Pasloratsboers understödjande anslagne 4(X)0 R:dr B:ko disponerades enligt Nådig föreskrift, eller sålunda, alt en inom Sollefteå Pastorat boende person, emot medlens erhållande såsom läntefritt lån, åtog sig hålla allmogen inom de 4 Pastoraterne spannemål tillhanda. Då likväl något stadgande angående priset, som skulle af Eders Kongl. Majrls
Herr Grefven och Landt Marskalken föreslog att Herr Slrussenfelts anförande måtte med de öfrige RiksSlånden communiceras samt StatsTJtskottets Utlåtande, i anledning deraf till Utskottet återremitteras, hvilket bifölls, Föredrogos å nyo tvänne serskildte från StatsUtskottet den 12 dennes afgifne, samt den 17 derpå följde, eftermiddagen, på bordet lagde Utlåtanden; r:o Angående Krono-UppbördsBetjeningens aflönande i Götheborg samt öfrige Städerne utom Stockholm; och 2:0 Öfver Riksdags - Fullmägtigens för Stockholms Stad, Herr L. J. Lundgrens Memorial, om ytterligare bidrag af Statens Medel till Krono-Uppbörds-Betjeningens derstädes aflöning m. m. Och fann Högloflige Ridderskapet och Adeln för godt, att StatsUtskottets berörde tvänne Utlåtanden gilla; i följd hvaraf till BevillningsUtskotlets yttrande öfverlemnades frågan, huruvida icke till beredande af ersättning åt KronoUppbördsBetjeningen för det tillökta besvär och den större kostnad, som vid debitering, uppbörd och redovisning uppkom - Den 24 Februarii. 605 mit, den af Riksens Ständer anslagne vissa proCent på Bevillningsmedlen; derest densamma skulle finnas icke svara mot behofvet, torde böra okas. Företogs till pröfning StatsUtskottets den 12 i denna måna d afgifne, s arnt den ig derpå följde, på bordet 1'agde Utlåtande, öfver Kongl. Marjts Nådiga Remiss, angående vissa vilkor vid Wadstena KlosterKyrkas upplåtande åt Wadstena Stads, samt dermed förenade S:t Pelirs Församlingar. Ridderskapet och Adeln ansåg ej nödigt, att det vid StatsUtskottets Utlåtande bilagde Utdrag af Utskottets Protocoll för den 12 dennes, som innefattade tvänne Ledamöters i Utskottet yttrade serskildte tankar uti förevarande ämne, nu upplästes. Herr Silfverstolpe, Gustaf Abraham:
H o n kysste Agneta på pannan o c h räckte handen till sin gamle kavaljer. — När de två återvände till salen, voro vaxljusen i kronorna redan släckta o c h lampan vid patiencebordet nedskrufvad, men i gengäld strömm a d e ett glittrande månsken g e n o m de små blyinfattade rutorna o c h gaf det egendomliga gamla rummet en högtidlig, nästan spöklik prägel. » Farbror Hägersköld, spela inte komedi m e d mig, säg mig sanningen, » hviskade hon. » Det står m y c k e t illa till, — jag vet det. Gustaf har skrifvit o c h berättat allt. » Baron Hägersköld gick fram o c h tillbaka i rummet m e d långa afmätta steg, m e n han svarade e j. Denna tystnad gjorde Agneta u t o m sig, m e n h o n kände h o n o m för väl för att våga upprepa sin fråga. Slutligen stannade han framför henne och sade i bister t o n: » Naturligtvis drar Gustaf h e n n e m e d. H o n har ju alla sina pengar i Fortunatis o c h h o n förlorar allt, o m ingen går emellan. » Frågan: » går någon emellan? » darrade på Agnetas läppar, men innan h o n hann framställa den, hade han återtagit sin rastlösa vandring. Han giok styf o c h rak m e d händerna på ryggen. Så stannade han åter framför henne. » Det är inte småsaker för den, s o m skall gå emellan, skall jag säga Agneta. Det är en förmögenhet det gäller. Jag sade Gustaf, att det är fullkomligt omöjligt, jag sade h o n o m en hel del skarpa sanningar. » — jiter gick han ett slag o c h k o m tillbaka. » Jag for hit för att tala m e d Fredrika o c h berätta henne, hur det är fatt, att det är sannolikt att V ä s b y måste säljas o c h bohaget gå under klubban. Jag tänkte oupphörligt under hela resan på, huru jag skulle k o m m a fram m e d det. M e n jag trodde naturligtvis, att Agneta förberedt henne, s o m meningen var, det var j u därför Gustaf skref.
B;co bot, vägra beslagare att på ofvanberörde ställen visitation företaga; desse vare icke heller något ansvar för densamma underkastade, oansedt någon förbrytelse ej upptäckes, så vida icke visitationen företages emellan kl. io om aftonen och kl. 4 om morgonen, Bil. till Expedilions-TJtskottets Förslag lill und. Skrifvelse -2o5 då, i händelse någon förbrytelse icke skulle finnas vara begången, beslagaren böter Trettiotre R:dr iG sk. B;co, egarens ensak. Våldföres, vid dessa och dylika tillfällen, Krono-eller Stadsbetjente, eller andre tillförordnade beslagare, eller sker våld i anledning af redaa gjordt beslag, eller föröfva beslagare sjelfva våld i oträngdt mål, gånge dermed såsom allmänna Lagen i 18 Cap. 8 och 9 §§. Missgcrnings-Ballen, jemförda med Kongl. Förordningen den 20 Januarii 1779» för slika fall utstakar. Skulle, under den tid bränvinsbränning är tillåten, beslagare vilja anställa undersökning om pannerymden, vare han skyldig, om pannan nyttjas, när han sig i detta ändamål infinner, att afbida tiden, då den afrunnit, så att undersökningen icke må för panne-egaren medföra olägenhet eller skada. G°. §. Om någon af de betjente, som böra vaka öfver efterlefnaden af denna Författning, sjelf bryter deremot, förmedelst olofligt innehafvande af Lränvinsredskap, bränvinstillverkning eller försäljning, vare han förfallen till dubbla böter, och miste tjensten. 61. §. Beträdas de i 58 §. omförmälde betjente, eller de, som fflrordnas. att bränvius-redskap under försegling ställa, med vårdslöshet och försummelse i deras skyldigheter och i den tillsyn dem åligger öfver hörsammandet af hvad här föreskrifves, må de, efter omständigheterna, alldeles eller på viss lid af vederbörande ifrån tjensten skiljas, eller ock varda belagde med det i 1 Cap. 7 §. Utsöknings-Balken utsatta ansvar. 62. §.
Med anledn. af denna tanke, begärde jag genast återremiss, utan att nämna hvad Hr von Troil anfört; och ehuru jag önskar, att äfven frågan om silfvermyntets allmännare spridande må komma i Ulskts åtanke, begär jag nu, likasom förra gången, återremiss derföre, att delta betänk, må komma i betraktande, sedan betänk. Wto 20 blifvit besvaradt, i händelse återremiss derå, såsom jag förmodar, varder beviljad. Hr Stuart, Carl Gustaf: Jag har icke begärt ordet för att försvara delta betänk., men jag har önskat taga Utsk. i försvar för en anmärkn., som Utsk. fullkomligen oskyldigt fått emottaga, och hvilken framställdes af Hr Hjerta. Han D en a3 Ma j. har nemi. sagt, alt Utsi. föreslagit olika terminer för upphörande af sinåsedlarnes ulgifvande. Detta är icke med verkliga förhållandet öfverensstämmande, emedan Utsk. icke föreslagit någon termin alls för deras upphörande. Det är deremot jag, som i min reservation föreslagit, att de successivt må upphöra. Jag bestrider visserligen icke alt det vore bäst, om småsedlarnes utgifning på en gång och ju förr desto hellre kunde inställas; inell ined kännedom 0111 den förkärlek för småsedlarna, som 1111 råder, särdeles inom de andra RjksSt:n, ansåg jag det medel, jag föreslog, vara den enda utväg att åtminstone till någon del kunna få min åsigt godkänd, och detta var anledntn till förslaget om den successiva indragningen. Hvad åter beträffar de hädanefter erforderliga sedelvalöierna, så anser jag icke behofvet påkalla någon mindre än en r:dr rtgds, hvilken sedelvalör, så vidt jag känner, är mindre än i något annat civiliceradt land finnes, och då man äger en sedel af så låg valör, tror jag man icke hör klaga öfver svårighet vid remisser.
41 ga alt om sig, föräldrar och hemvist lemna upplysning; barnets förut vårdade, eller tilläfventyrs i någon mon öfvergifna belägenhet; sättet för detsammas bortförande och ändamålet dermed; den längre eller kortare tid barnet derigenom undandrages föräldrars eller målsmäns tillsyn och omvårdnad; den behandling i physiskt och moraliskt afseende, barnet under tiden får vidkännas, med flera skiljaktigheter, som, vid bedömande af gerningens större eller mindre brottslighet, borde komma i betraktande; hvarjemte Kongl, Majit, —. sorn ansett brottet vara af den serdeles vådliga beskaffenhet för allmänna säkerheten, att straffet derå borde, utan hinder af jemförelse med nu gällande Lags straff-bestämmelser, i anseende till andra brott, blifva strängare än för vanligt Eds-öres-brott i Lag utsattes, helst erfarenheten visat, att ifrågavarande här förut nästan okända brott i senare tider ej sällan inträffat, —. funnit, på sådana grunder, det afgifna förslaget icke böra öfverlemnas till den uti Grundlagarna föreskrifna behandling, utan i Nåder befallt, att det skulle till Lag-Comiténs förrbemälde Ledamöter återlemnas, för att, med fästad uppmärksamhet å berörde allmänna grunder, med det mera, som vid ämnets närmare öfvervägande kunde förekomma, utarbeta och till Kongl. Majit in - 4-i Bil. till K, M. Nådiga Propos. N.o ~3. gifva ett nytt förslag till Strafflag i delta ämne, som komme att Rikets Ständer vid innevarande Riks-möle föreläggas; sA hade Comiténs nämnde Ledamöter, enär Kongl. Majrt sålunda anvist en vidsträcktare omfattning för ämnets behandling och uppgifvit de grunder dervid borde komma under öfvervägande, nu utarbetat ett annat förslag, som i underdånighet bifogades och befanns så lydande: §. i. Hvar som olofligen bemägtigar sig och bortförer, eller annorledes ifrån föräldrars eller annans vård skiljer barn, som yngre är än femton år, straffes, ehvad det med eller mot barnets vilja skett, med arbete å fästning i ett till tre år. §• 2.
Gottlands förråd af materialier till magaziner och andra byggnader, får jag äran nämna att, ehuru Öns skogar, medelst eq hittills öfvad oförsvarlig misshushållning vid deras fållande, på åtskillige ställen i hög grad blifvit medtagne, är dock, dels tillräckligt förråd deraf till detta behof m. m. ännu qvar, dels ock, af erfarenheten nogsamt styrkt dess högst sällsamma productionsförmåga i en dertill, på de flesta ställen tjenlig jordmån, sorn genom kloka försigtighetsmått och författ - Ben 5 Martil, ningars vidtagande, snart skulle ändamålsenligt befrämjas. På använbar åmnesten och en för sin godhet beryktad kalk, finnes för öfrigt så öfverfiödiga tillgångar, att säkert ej inom Baltiska Hafvets grånsor, någon ort gifves som, ur dessa synpunkter betraktadt, har så mångfalldiga gynnande, sammanlänkande förmåner. Hvad Gottlands öfriga fördelar vidkommer, får jag nu vidare utveckla i andra hufvudafdelningen, nemligen: Gottlands commerciella förhållanden till det öjriga Sverige och andra Nationer. En enda blick på Chartan och Gottlands för handel och sjöfart fördelaktiga läge år så ögonskenligt, att föga eller derom behöfver ordas; dock torde det tillåtas mig något uppehåll vid det som synnerligen fäst min uppmärksamhet, och torde så mycket mindre anses olåmp-i ligt, som förmodligen andra vissa städers skefva åsigter och sig derifrån hårflytande falska slutsatser, kan hända äfven till och med deras obehöriga och till egen skada grundlösa afundsjuka, hufvudsakligen motarbetat beviljandet af en fri nederlagsråttighet för Gottland; dock då det år ovedersägligt påtagligt att, ehuru ofattligt det ån synes, endast vissa Corporatio - ners och Individers låga egennytta och skråanda lyckats uti, att ända hittills motverka en så obestridligt Riksgagnelig inrättning, smickrar sig hvarje redligt sinnad, från sophismer och egensidiga åsigter fri Svensk, att den nu åndtligen måtto realiseras, som med hänsigt till Europas Den 3 Martti. tnomenfuplla ställning, torde åska den ofördröjhgaste åtgärd •
Vinner nej, förblifver nu gällande införselsafgift 1 frdr skålpundet oförändrad. 122:o Den, suni, lika med Utskottet, anser, att, af karf vad tobak, karduser eller lös i fastager bör åsättas 14 sk. införselstull per skålpund, röstar ja; den, det ej vill, röstar nej. Vinner nej, kommer den nuvarande införselstullen derå, 12 sk. skålpundet, att bibehållas. 123:o Den, som gillar Utskottets förslag, att, af kar/vad tobak, rubriken Knaster bör beläggas med 36 sk, tull skålpundet vid införsel, röstar ja; den, det ej vill, röstar nej. Vinner nej, skall införselstullen å denna rubrik fortfarande utgöra endast 32 sk. per skålpund. 124:o Den, som bifaller Utskottets hemställan, att för maten to - 32 Bcvillnings-ljlskptlch Memorial, Pi:o 30. bak eller snus införselslullen skall bestämmas till 16 sk. skålpundet, röstar ja; den, det ej vill, röstar nej. Vinner nej, kommer den i 1841 års Tulltaxa stadgade införselsafgift, 12 sk. skålpundet, att bibehållas. 125:o Den, som instämmer i Utskottets förslag, att Spunnen tobak och Neger head skall åsättas en till 10 sk. skålpundet förhöjd införselsafgift, röstar ja; den, det ej vill, röstar nej. Vinner nej, förblifver derå 1111 gällande införselstull, 8 sk. skålpundet, oförändrad. 126: o Den, som, lika med Utskottet, anser tobak i stanger och karotter böra vid införsel draga 18 sk. tull per skålpund, röstar ja; den, det ej vill, röstar nej. Vinner nej, bibehålies derå nuvarande införselstull 16 sk. skålpundet. 127:0 Den, som godkänner Utskottets lörslag, att tobaks-st]elkar böra tullfritt få utföras, röstar ja; den, del ej vill, röstar nej.
Län torde vara förskutne af Stats-Verkets eller andra medel, och som dessa b*alancerade förskott' borde ersättas, så hafva Fulimägtige hemställt, orri icke denna ersättning lämpligast må tagas utaf Bevillningen, i hvilket fall de af Riksgälds - Contoiret förskutna medel komma att afskrifvas, och hvad af andra Verks medel kunde vara anticiperadt,’ efter vederbörgndes derå meddelande uppgifter, af Rilcsgälds-Contoiret återbetalas. Betta 554 Den 15 Juni. Delta aI!t hafva Riksens Ständer i öfvervägande tagit; och sorn, jemlikt Eevillnings-Eörordjiingen den 28 April j 810,. de nu i frågavarande utgifter skola heslås af Kronans eller allmänna medel; så och enär desse kostnader tillkommit i och för Bevillningen, hafva Riksens Ständer ansett det också vara mest lämpligt, att desamma utaf Eevillningen godtgöras; till följe hvaraf de Summor, hvilka utaf Riksgälds-Contoirets medel blifvit använda till skjuts och tractamente för ^Ledamöter i Bevillnings-Compromiss-Rättef, men i Räkenskaperna till ersättning balancerade, må afskrifvas, och hvad till sådana utgiftev utaf an1 dra medel tilläfventyrs kan vara anticiperadt, efter vederbörandes derå meddelande uppgifter, af Riksgälds-Contoiret återbetalas. Hvilket beslut, enär dess verkställighet beror af sådana uppgifters ' infordrande, hvilka bestämma ersättningens belopp, Riksens-Ständer härmedelst få för Eders Kongl. Maj.t i underdånighet anmäla. Riksens Ständer framhärda med djup undersåtlig vördnad, trohet och nit Stormägtigste Allefnådigste Konung i Eders Kongl. Maj.-ts underdåuigste, tropligtigste tjenare och undersåter På Prest - Ståndets vägnar J. A Lindblom n. v. Talman. På Ronde.Ståndets vägnar Lars Olsson n. v. Talman, På Ridderskapet och Adelns vägnar Carl Mörner h. t. bandtm.
§ I När klockareoch orgelnist-tjenst eller endera blifvit ledig, åligger det pastor i församlingen, eller den, hans ställe företräder, att ledigheten i Stifls-tidningen en gäng och i allmänna olficiela Tidningen ,‘bne gånger ulan uppehåll kungöra, och 60 dagars tid från den dag, då kungörelsen i den sednare finnes första gången införd, förelägga, inom hvilken behörige sökande böra sig hos pastor anmäla samt sin skicklighet med vederbörliga betyg styrka. § 2. Sökande till orgelnisteller klockare-tjenst ingifve egenhändigt skrifven, till Paslors-embelet ställd ansökan, åtföljd af bilagor, i original eller lagligen bevittnad afskrift, hvilka äro: l:o. Försökande till AVoc/iwe-syssla: a) bevis om ålder, kristendoms kunskap, frejd och seder, ulfärdadt af vederbörande pastor i den församling, der den sökande bor; b') betyg om bokliga kunskaper, färdighet i skrifoch räken-konst samt kännedom af vexel-undervisnings-melhoden, ulgifvet af föreståndare vid allmänt Folkskole-lärare-seminarium, på sätt 6 § 1 mom. i Kongl. Stadgan den 18 Juni 1842 angående folkundervisningen i Riket föreskrifver; c) betyg om kunskap och skicklighet i sång, ulfärdadt af Kongl. Musikaliska Akademien eller Director Cantus vid allmänna läroverket i stifts-staden, eller ock af någon annan, af Dom-kapitlet till examens anställande och betygs utfärdande förordnad person; d~) betyg om skicklighet i åderlåtning och vaccination, ulfärdadt af Provincial-läkaren; e~) borgcns-förbindelse, så lydande: “I händelse N. N. blifver lagli gen utnämnd till klockare i N. N. församling, gå vi undertecknade, en för begge (alla) och begge (alla) för en, uti full borgen, såsom för egen skuld, för all den skada och förlust, som, genom hans missvårdande af de honom anförtrodde kyrkans tillhörigheter, församlingen tillskyndas kan.* 2:o.