Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Majit vid ytterligare pröfning af ärendet den 15 Augusti 1865, och sedan komiténs betänkande inkommit, beslutif, att, utom någon förändring i en del — 49 — del beväringsområden, ledande, så vidt möjligt är, till minskning i marchernas längd, m. m., hvarom Kongl. Majit ville i kommandoväg förordna, inga andra åtgärdei må vidtagas i afseende på beväringsmanskapets vapenöfningar, än dem Kongl. Majit kunde hos Rikets näst sammanträdande Ständer komma att föreslå. 13:o af den 5 Oktober 1860, angående regiering af utgifterna under riksstaten Hufvudtitel. (146). Rikets Ständer hade, bland annat, ifrågaställt ändring i föreskrifterna angående upphandling och leveranser af varor för landtförsvarets behof, samt dylika varors besigtning. Denna fråga, hvaröfver Krigs-Collegium och äfven Förvaltningen af Sjöärendena sig ut låtit, beror på Kongl. Majrts pröfning. Sedan så väl Krigs-Hofrätten som Krigs-Collegium sig i ämnet yttrat, har Kongl. Maj:t under den 3 Juni 1862 förklarat sig vilja framdeles, i sammanhang med nödiga förändringar i krigslagarna samt deraf möjligen uppkommande förändring i Krigs-Domstolarna, taga Rikets Ständers framställning angående Audilörstjensterna vid Arméen i vidare öfvervägande^ — Målet är till följd häraf öfverlemnadt till Justitie-Departementet. Stockholm den 28 Augusti 1865. C. G. Arman. 3:« Måotiffl. Sjö för svar »-departementet. 15:o af den 28 Oktober 1860, angående undersökning af nu befintliga segellinieskepps användbarhet för krigsbruk. (204). 1861 den 29 Januari föredragen, hvarefter, sedan de då, såsom i uppgiften till sednaste
Eders Kongl. Majits underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, J. P. LEFREN. J. SÖDERLING C. F. LAURÉN. N. A. Varenius. Stockholm den 6 December 1861. — 303 — Kongl. Krigs-kollegii Aflönings-afdelnings underdåniga utlåtande, i anledning af hvad Rikets Ständers Revisorer anfört vid 1861 års granskning af samma Afdelnings räkenskaper. Stormäktigste, Allernådigste Konung! Med anledning af Eders Kongl. Maj:ts nådiga remiss af den 18 nästlidne Oktober uppå Rikets Ständers Revisorers berättelse, angående granskningen af statsverkets med flere fonders tillstånd, styrelse och förvaltning år 1859, får Eders Kongl. Maj-.ts och rikets Krigs-kollegii Aflöning s-afdelning underdånigst afgifva utlåtande öfver Revisorernes i § 12 framställda anmälan: Att vid granskning af verifikationerna till konto för det till indelta Arméens löneförbättringar beviljade årliga anslag af 100,000 Riksdaler Riksmynt, Revisorerne hafva funnit, att, med nu gällande beräkningssätt för fördelningen af berörde anslag, medlen utfalla så sent, att till exempel de för år 1858 belöpande löneförbättringar från Krigskollegium utanordnades först den 21 Oktober 1859, samt att Revisorerne anse önskligt, att åtgärder måtte vidtagas, ledande derhän, att löneförbättringarne kunde på samma gång med lönerna utbetalas.
Herr Cederschjöld: Herr Hjerta har menat, att det af mig föreslagna tillägg icke kunde antagas, emedan de publika papperen, i händelse den nya upplåningsanstalten icke skulle gå i verkställighet, förlorade den lånerätt de hittills haft. Jag får till svar härå blott anmärka, att derest den nya upplåningsanstalten icke kommer att äga rum, blifver ju den hittills anslagna särskildta fonden i alla fall bibehållen för de publika papperens räkning. Jag ser således ingen våda, att bifalla mitt tillägg, hvilket ock står i full öfverensstämmelse med hvad BancoFullmägtiges Ordförande Herr Grefve von Schwerin yttrat. Den 4 December e. m. 18 r Herr Hjerta: Det synes sorn det började blifva svårt att reda begreppen hos sig sjelf i denna sak. Herr Cederschjöld har sagt, att om upplåningen ej kominer att äga rum, skulle den ifrågavarande fou-* den, oansedt hans föreslagna förbud mot dess användande till utlåning, kunna användas såsom hittills till belåning af publika papper. För min del tror jag, att ett sådant användande, just till följd af det föreslagne förbudet, hädanefter icke skulle vara tillåtet, och jag finnér i det förmenta förtydligande tillägget blott ett otydligande af saken. Dessutom får jag erinra, att 3oo,ooo R:dr af denna fond för närvarande äro ute i låneväg; och huru vill man då förbjuda dess användande till utlåning? Herr Cederschjöld: I anledning af Herr Hjertås återupprepade anmärkning, får jag blott erinra, att om den på upplåning grundade lånerörelsen kommer att äga rum, blifver der fond för belåning af publika papper, men om denna lånerörelse ej kommer till verkställighet, förfalla af sig sjelf alla med afseende derpå fattade beslut, och reglementet måste då i denna del förblifya, som det hittills varit. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken erinrade, att enär den af Hans Excellence nyss framställde proposition, hvilken blifvit af Ridderskapet och 182 Den 4 December e. m.
Föredrogos och biföllos StalsUtsk:s nedannämnde d. 4 dennes e. m. på bordet lagde utlåtin: N:o 80, i anledn. af väckt motion, ang:de återställande till Kalmar domkyrka af arrende-inkomsterne utaf jordlägenheter, tillhörande Kalmar f. d. fästning; N:o 81, i anledn. af väckte motioner om försäljning till skatte af en del kronan tillhöriga fisken m. m.; N:o 82, i anledn. af väckte motioner, ang:de förhöjning i priset å salpeter: Den 8 Mars f. m. 85 N:o 83, i anledn. af väckt motion om optionsrätt för Umeå stad till det s. k. lazarettsfisket eller nya försöket; N:o 84, ang:de ersättandet af kostnaderne för sednast sammankallade riksrätt; N:o 85, ang:de det staden Wexiös näringsidkare beviljade förlagslåns återbetalande lill Riksg.kont. N:o 86, i anledn. af föreslagen afskrifning af det för Kottholms-kanalens anläggning och sågströmmens upprensning beviljade lån; N:o 87, i anledn. af revisoren vid Riksg.kont. A. L. Kuhlaus enkas ansökning om förhöjd pension; N:o 88, i anledn. af väckt motion, ang:de Ridöns anslående till allmänning åt Färentuna härad; samt N:o 89, i anledn. af väckt motion, ang:de befrielse för gästgifvaren Eskil Johansson från debiterad rote-vakansafgift. Föredrogs Ranko-Utsk:s d. 4 dennes e. m. på bordet lagda mern. N:o 31 med hemställan, att ett tillfälligt förskott måtte meddelas åt fonden för belåning af fast egendom. Gr.
Har Schahen verkeligen så mycken godhet för oss, så hoppas jag att han skall tillåta dig att blifva Beglerbegh i Zablestan, och mig Subadar i mitt fädernesland. – Detta byte skulle vara äfvenså fördelaktigt för din far, som dåraktigt af dig. Knapt hade han slutat, förrän ett bud kom från Schahen, att vi skulle begifva oss till Schahlimar. Allt var der ordnadt till en fest, hvilken, enligt österländska bruket, redan tog sin början förmiddagen. Timmarna förflögo hastigt under åskådandet af gycklare och taskspelare, af indiska dansare och chinesiska luftspringare; man läste lättfärdiga persiska oder och fantastiska arabiska noveller om hvartannat; man berättade kärleksäfventyr och lustiga historier tillika med legender om helgon och fromma pilgrimer. Sednare uppfördes ett indiskt skådespel i persisk omarbetning. Då aftonen inbröt, afbrändes ett chinesiskt fyrverkeri, hvarefter hela sälskapet satte sig till bords. Efter måltidens slut blef jag framkallad och StorViziren öfverräckte mig, inlagt i kostligt siden, ett stort papper med breda förgylda kanter, och tillsade mig att öppna och uppläsa det. Jag vidrörde det med min panna och fann hvad jag redan visste. Min far, betagen af förvåning, vördnad och erkänsla, kastade sig till sin herres fötter. Mig ville uttrycket af alla dessa känslor mindre väl lyckas: slutligen förmådde jag dock framstamma en tacksägelse någorlunda lämpad efter det orientaliska hofspråkets svulstiga bombast. Gerna hade jag velat bedja konungen alldeles återtaga denna nåd, eller tillåta att den öfverflyttades på min far. Men jag insåg att det nu icke var stunden dertill. – Dina ord äro vackra, men kalla, anmärkte Schahen. Dock jag känner redan, att ärelystnad icke är din sak, ehuruväl jag gerna med denna skänk velat göra dig ett nöje. Mellertid har jag varit betänkt på en annan, som jag hoppas mera skall fägna dig. Du har sett mitt harem, och emotstått retelserna af så många himmelska skönheter.
D. 3)iföll HSgloflige Ridderffapet och Adeln Stats-Utskottets den sr Julii pä bordet lagda Betänkande om Rik-gälds-ContoiretS enskildte samt desi och StatS - Werkets samfäldte penninge-behof, till grund för Bewlllningens bestämmande m. m. femte Banko - Utskottets den 2g Julii pä bordet lagda i anledning deraf afgifna Memorial, hwarsemte bestörs, alt ofwanberörde Stats-UtskottetBetänkan - 2si2 Den 24 Julli de, l afseende pa hwad Bewillningen rörer, skulle med Bewillnings-Utskottet communiceras Vt supra. Lx ?rotoco1lo, 6. 8i Ivers tolpe. Utdrag af protscsllck, hällit hos Häglof!. Ridderskapet och Adeln, wid Urtima Riksdagen i Orebro den 24 Juiri 1812. S D. föredrogs a nyo Stats-Utskottets den 2; fistledne pa bordet lagda utlåtande i anledning af hos Högloft. Ridderskapet gsord anmärkning wid Ut, skottets Betänkande vin Stuteri,Jnrättningerrs bibehållande pa flyinge och Dahlby Konasgardar; och blef samma Utskotts den -7 Julii pa bordet lagda Betänkande öfwer samma ämne, bifallit med till, lägg af de förklaringar berörde utlåtande innehaller. Likaledes wid förnyad föredragning af Stats' Utskottets den 2; Julli pa bordet lagda utlakande öfwer de hos Högloft. Ridderskapet och Adeln gior, de anmärkningar wid Stats - Utskottets Betänkande of den 14 i denna manad, rörande Riksdagsmannen Bruses fran Carlstads Län Memorial om befrielse för Tackjerns-Bergslagerne fran Tionde-Tackjerns afgiftens erläggande, blef berörde förra betänkande af den 14 dennes bifallit med iakttagande af den förklaring som i det sednare innefattas. Vt suprr». Lx krotocollo, 6. Silverstolpe.
Sjelf stående på lägsta graden af den diplomatiska hierarkien, och några gångor hedrad med förtroendet att i egenskap af Charge d’Affaires förestå den beskickning, hvarvid jag bar äran att vara anställd, skulle jag måhända kunna vänta enskilt fördel af de föreslagna indragningar af nästan alla Ministerplatser, men jag vågar dock icke tillstyrka dem. Det är särdeles vid Staternas rangordning man fästat sig. Mig är det likgiltigt, hvad rang man för oss vill bestämma, men jag bestrider, att Nationernes kraft och således anspråk på verklig rang beräknas endast efter landets folkmängd, ty jag tror att vi till ex. inom oss äga elementer och från fadren ärfda känslor, som höja Den 28 September f. m. 67 "oss öfver flera andra vida folkrikare Nationer. Frågan är dock egentligen, hvad vi uti denna del behöfva att iakttaga, och jag får dervid erindra dem, som sätta så mycket förtroende till Tidnings-redacteurers och Handels-expediters diplomatiska förmåga, att nu för tiden beskickningärne hafva många andra föremål för deras verksamhet, än rent diplomatiska. Nationerne, hafva genom en 1 ifligare beröring med hvarandra, fått mångdubblade behof att ömsesidigt hos hvarandra göra gällande, enskiltas reklamationer, ansökningar o. s. v. af alla slag. Af erfarenhet kan jag upplysa, att den Svenska Mission hos utländskt Hof, vid hvilken jag är anställd, under loppet af ett år, i och för enskilta personers i begge landen civila angelägenheter, reclamationer och dylikt haft mera göromål än hvad som vanligen under lika tid åliggat det inrikes EmbetsVerk, hvarvid jag förut varit anställd, ehuru detta sistnämnda är försedt med ett talrikt antal Ledamöter, och en icke obetydlig Expedition. Här har äfven mycket talats om HandelsTractater; och Friherre Ånckarswärd har kallat dem för oting.
att då, enligt roterings-verket för Norra Skånska Infanteri-regementet och Luggude kompani, 3A mantal JM 1 Östra Klappe för 3/s rotedel tillhör roten M 83 och 3/4 mantal AVestra Klappe för 5/,6 rotedel roten JM 84, nödiga förändringar i dessa rotars sammansättning skulle införas, med skyldighet för Stenkols - Stats-Ulskottels Utlåtande M 48. t verket, i egenskap af egare lill Steglinge och Plöninge, alt ansvara för alla, jemlikt kontrakt och gällande författningar, med roteringen förenade åligganden i fråga om nuvarande och blifvande soldaters aflöning jemte torpens bebyggande och uppodlande; att alla onera, af hvad slag som helsi, som vederlags-hemmanen, % mantal JVS 1 Westra Klappe och mantal J\s 1 Östra Klappe, hittills vidlådat, å byteshemmanen V32 mantal J\l 1 Steglinge och Va mantal J\1 8 Plöninge öfverflyttades; att då Stenkolsverkets Styrelse förbundit sig att vid arrenderättens öfverflyttande å de nya militic-boställena förse dem med sådane byggnader, som boställsordningen föreskrefve, och dessutom under återstående arrende-åren öka arrendeafgiften med 30 tunnor korn årligen, dervid boställs-direktionen gjort det af Styrelsen godkända tillägg: att Styrelsen skulle, i afseende å bebyggandet af de nya militie-boslällena i Klappe, jemte stängsel m. m., fullgöra en, genast efter bytets beviljande, blifvande laga syns föreskrifter, allt utan anspråk på någon ersättning vid afträdet, och att, i stället för nuvarande kontrakt, sådane utfärdades, som reglemontet för boställs-direktionerna den 19 Juli 1832 med dervid fogadt formulär bestämmer, dessa åtaganden skulle till efterlefnad fastställas från och med det år, då bytet komme till verkställighet; att
Inträffar den händelsen &c. Denna nya Redaction blef af Ridderskapet och Adeln gillad, §. 62. Skola Riksens Ständer tillsätta Förmyndare för en omyndig Konung, sammanträde de, gist dagen efter den, då Riksdagen å RiksSalen öppnad blifvit, och utvåije genom allmän omröstning x deras särskildta Plena, till en Nämnd, sexton personer för hvarje Stånd, hvilka rösta per capita, och icke Ståndsvis, om de, af plena till antalet bestämda Förmyndare, som skola vara antingen En, Tre eller Fem. Hvarje Ledamot af Nämnden uppteckne å en sluten val-lista de Mån, dem Han anser förtroendet värdige, och så många, att de med en person öfverstiga det af Ständerna utsatta antal. Af dem, som dervid kommit i åtanka ställes, på sått i 55 §.n fadgas, först den som fleste rösterna erhållit, under ny omröstning dä Nämndens - Den 22 April e. m. dens pluralitet gifve'Utslaget. På samma sått förfares m. m. Hvilken nya Redacfion, uppå gjord proposition, af Ridderskapet och Adeln bifölls. $. 65. Denne Riksens Stånders JustitiaeOin budsaian och skiljes ej åt förr ån valet fullåndadt år. Desse Electorer Jkola samfält, och icke efter Stånd, först medelst slutna sedlar, hvar för sig uppgifva den man, som de anse böra komma under omröstning Falla dervid rösterne, till mer ån hälften af de röstande Electorernes antal, på en man, vare han behörigen vald. Äro rösterne så delade emellan flera, att en sådan full pluralitet för någon icke åger rum, anställes, med iakttagande af hvad 55 §. -om lika råjters förekommande Jiadgar, ny votering med slutna sedlar, till antagande af den, som de fleste rösterne erhållit &c. Och blef denna Redaction af Ridderskapet och Adeln bifallen. §. 65. 2:dra punkten. Till Tryckfrihetens vård skola Riksens Ridd. o. Ad.
Vid jemförelse mellan inkomster och utgifter för hvarje år särskildt, befinnes, att de sednare öfver stego dejörra för år 1846 med R:dr 870,655: 20. 10. men deremot understego utgifterne inkomsterne för år 1844 med R:dr 4,517: 31. 8. „ „ 1845 med 106,168: 17. 4. och lor Januari—Oktober 1847 med 547,457: 28. 4. >75$ 29 4 Under den tid, som förflutit, sedan Fullmäktige ufgåfvo sin berättelse till rikets sednast församlade Ständer, har förenämnda, enligt reglementets 131 för Riksgälds-kontorets utgifter beviljade räntejria kreditiv å Rikets Ständers Bank varit begagnadt under följande perioder, nemligen: under år 1844, från September till slutet af December; under år 1845, från Januari till och med Mars samt under sista veckan i April och den lista i Maj, äfvensom de begge första veckorna i November och de två sista i December; under år 1846, från slutet af Januari till medlet af April samt från Oktober till årets slut, och under innevarande år från dess början till medlet af Maj, äfvensom under den sedan sistförlidne månads början förflutna tid. Uppbörden och redovisningen af de till Riksgälds-kontoret ingående skattebidrag med flere medel. (§§. 133—142 i 1845 års reglemente.)
Ärans känsla är för djupt inpräglad inom mitt bröst, för att af Grefve Mörners lojaute', vilja fordra iner än billigheten medgifver, säker att han antager min önskan, att, enligt Grundlagens Esprit, lemna Friherre Anckarsvärd den upprättelse, som han äger rättighet att begära. Jag Vet alltför väl, det man ibland har den falska Point d’honneur, att ståndaktigt stå fast vid gjorda misstag, men det tillhör endast den sanna förtjensten, att erkänna begångna fel. Knappast vågar jag nämna mina inre känslor, men hjertat talar för vänskapen, understödd af den hederskänsla, som jag vågar hoppas delas af Ridderskapet och Adeln, samt lemnar mig hopp om en allmän förening i samma önskan, som jag förut yttrat, och då skall min tillfredsställelse blifva lika stor, som den aktning, jag äger för Friherre Anckarsvärd, som Medborgare och som vän. Många yttrade härtill deras bifall. Den 27 Januarii. 357 Herr Berghman, Ambrosius Magnus: Jag förenar mig i den önskan Friherre Staöl von Holstein yttradt, att denna sak måtte få förfalla; likväl och då jag tror att Riddarhuset, ifrån dess första tillvarelse, icke genljudat af ett sådant språk, sorn vid denna Riksdag, får jag underställa: Om Höglofl. Ridderskapet och Adeln icke skulle finna sig värdigt, att förekomma sådant hädanefter, och, då jag tror att Höglofl. Ridderskapet och Adeln skall anse detta nödigt, föreslå, det Höglofl. Ridderskapet och Adeln måtte decretera: Att om någon tillåter sig ett sårande uttryck emot en Ledamot och såmedelst förolämpar hela 8tåndet, skall den förevarande Ventilation genast afbrytas och icke fortsättas, förr än Höglofl. Ridderskapet och Adeln bedömdt hvad påföljd det fällde rnissfirmeliga yttrandet bör hafva. Friherre Anckarsvärd, Carl Henric, anförde skrifteligen: Det är med en verkelig ledsnad jag går att åter utbedja mig Höglofl.
Documemernes uttagande eller inläggande, sjelf wara tillstädes. Och bör denna Direc, teur derjemte efterse hwad som tillhörer Riddarhuset och desi widmaglhällande i allmänhet, afwenfom alla öfr.ge Oeconomica, samt de till Riddarhusets Tomt Den 14 Abruam hörande Byggnader och huru Hyres Eonkraeterne up, fyllas. Häruti biträdes han af Riddarhus. SecreteZ xgren ^ hwjlken uti Huset ar boende. §. A. Ehuru fä tpäl Arkivet som, de till Riddarhuset hörande Genealvgiffe Samlingar siä under RiddarHus-Secreterarcns wärd, äliggcr dei likwäl DirectioNssn att deröfwer hafwa öfwerinseendet. I anseende härtill kommer, en af Direcreurerne att hafwa det speciella inseendet öfwer Arkiyet och en annan öfwer tze Genealogiffa Samlingarne, Bada besia Directsurey utses efier öfwerenS» fommelse emellan samrolige Lcdamöterne i Direktion en, §. 6- Wid Jnkroductions bewiljande iagktager Pireosionen hwad Kongl. Förordningen af den 8 Maj ???Z, och Kongs, Brefwet af den ii Januari; om wist utsatt sid till Jntroductioners tagande, m. m., widare stadgar. Hwarjemke Directioneu äger att wid slike Jarroductioner, dä Kongl2Haj:ts Nådiga Diplom bör in -Hriginali upwisas, noga tillse, att icke allenast wederböruge qwittenccr öfwer de i Författningarne päbudne Jnlrvduckions-afgifcers erläggande till Riddarhuset, Adeliga Cadett-Scholan och Adeliga Jungfru-Stiftet, utan ock Sköldebref afskrift, Wapenplät, samt fullständigt uprqttad Biographiske Genealogie med dag och ärmal pä födelser^ Den 14 Zebruar».
Det der svaret har icke tillkommit i någon annan afsigt än att gifva den förhatliga religionen och religionsundervisningen en släng, hvartill man på visst håll begagnar alla slags anledningar. Nej, detta ondas allmännelighet beror derpå, att äfven bland skolungdomen den åsigten, den åskådningen allt mer och mer utbreder sig, att detta onda icke är något ondt, utan tvärtom någonting naturligt och således fullkomligt berättigadt, eller för att taga ut steget i tankegången och åskådningen: osedligheten är ett godt, sedligheten, såsom ett tvång på naturen, ett ondt. När läraren icke som en fiskal, å embetets vägnar, utan som en vän, af hvilken lärjungen ingenting har att frukta, går lärjungen på lifvet med sina frågor, då händer det, att han från lärjungens sida möter denna åskådning med dertill hörande »skäl» och »bevis». Den inför skolans straffande myndighet ångerfulle lärjungen förvandlas inför läraren-vännen till en person, hos hvilken ångerfullheten endast är fruktan för straffet, men som om sjelfva saken har en helt annan åsigt än den, som ligger till grund för skolans straffbestämmelser i dylika fall. Det är sannt, att det sitter hårdt åt, innan en lärjunge visar sig så sann inför sin lärare. Men det händer dock. Dertill fordras i bästa fall, att lärjungen har tillräckligt stort förtroende för sin lärare, för att han utan fruktan skall kunna göra det, eller i sämsta fall, att han har den fräckheten att icke bry sig om hvad han säger åt sin lärare. Det senare, tror jag likväl, torde vara ett mycket sällsynt fall. Denna klart utbildade åskådning bland de unge, bland barnen, om osedlighetens berättigande såsom något naturligt den är något nytt, en företeelse, som helt och hållet tillhör vår tid. Osedlighetens vida större allmännelighet nu än förr bland de unga vore visserligen i och för sig en tillräcklig orsak till dystra farhågor.
Om det sålunda är följdriktigt, att, till utveckling af central-styrelse-systemet, mångfn 1 Idign styrelse-organerna i den mån samhället, under sin utveckling, erbjuder nya, inom de äldre lagarna icke inbegripna, ja af dem alldeles okända förhållanden, samt gifva åt dessa en viss orubblig riktning; och om för samma afsigts skull, man måste inom bestämda, på förhand utstakade gränser, söka genom förbud och ansvarspåföljder förhindra afvikelser, emedan den centrala styrelsemakten i sådana fall aldrig skulle kunna i spåren följa och än mindre controllera dem alla; så synes deremot, för att åstadkomma styrelse af communer, en alldeles motsatt väg bora tagas, så att i de ämnen, der man Öfvertygat sig att menigheter böra tillåtas och vilja förena sig i communer, *) för att öfvertaga befattningar, förut tillhörande embetsman och embetsverk, åtgärderne vid lagstiftningen egentligen bestå: ilo i tindanrödjandet af förut existerande cenlral-institutioner och med afseende derå tillkomna restrictjva författningar; och 2:0 i en *) Då jag tror att, efter Svenska språkbruket, menighet betyder en för ett visst tillfälle samjad, inom en viss trakt eller district icke begränsad folkmassa, anser jag det nödigt upptaga ordet commun, såsom betecknande en mera till local och vissa föremål bestämd menighet. Den 29 Augusti f. m. 413 med reglemcntariska föreskrifter och straffbestämmelser sä litet sorn möjligt belastad organisationslag. Att i ett, under inonarkiska grundsatser och derefter lämpade institutioner oell lagar, under flera sekler utveckIndt samhälle, såsom Sverige, införa comtnunal-styrelse, är i min lanke, ingenting mindre, än en fullkomlig reorganisation, som icke lättsinnigt, utan med väl öfvertänkt, berådt mod, icke på försök och i en orätt ända, nian efter ett fullständigt systeme och i rationel ordning mäste företagas.