Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Beväringsmanskapet skulle alldeles tillintetgöra de cpncessioner, hvilka gjordes Den 3 Julii. 39 mot ändamålet med en NationalBevärlng s& stridande, att densamma så länge den anses böra fortfara, nödvändigt måste derigenom lida; och om jag med detta förslag tillika jemförer Statsoch EkonomiUtskottens Betänkande N:o 36, hvarest tillstyrkes, att en häst må af den Extra Roteringsskyldige proesteras i stället för en karl, så måste nödvändigt det resultat uppkomma, att ingen skillnad är emellan den medellöses son, och den rikes häst. Jag tillstyrker afslag å förevarande Utlåtande. Grefve Brahe, Magnus: Minnet af de uppoffringar, som Sverige fått vidkännas, för att, efter våldsamma skakningar och öfverståndna faror, genom ökade försvarskrafler söka förebygga framtida olyckor, synes mig höra varna för all minskning af våra stridskrafter, serdeles då verkligheten icke bestyrker, att vi, såsom åtskillige vilja tro, äga öfverflödige eller lillräcklige försvarsmedel. Jag kan ej förena mig i Utskottets yttrade grundsats, att för det vid hastig recrutering det vore förenadt med svårighet för Extra Rotehållare att skafFa manskap för sine nummer, man borde i underdånighét föreslå hos Konungen medgifvandet af en åtgärd, som ganska bestämdt skulle hafva till påföljd, hvad Utskottet sjelf förmodar, nemligen, att minska Armeen i farans stund 38 Den 3 Juli). gareklasser; härledde sig derifrån beslutet, att all oroterad jord skulle extra roteras. När sedan Beväringen år 1812 inrättades, blef, såsom vilkor dervid fästadt, att extra Roteringen skulle vara uppsatt, innan Beväringen uttogs. Det skulle då vara att söka undandraga sig större delen af hvad man 1809 trodde sig böra gifva för att jemna Statsbördorna, om man biföll Utlåtandet; emedan till en legning inom beväringsåldern under krig icke skulle fordras mer än några få Riksdaler, då karlen i alla fall måste ut. Landets stridskrafter skulle derigenom minskas i lika proportion med Rotarnas antal.
Snus 3 „ 1 Stycke Bomullsväfnad till minst 5o alnars längd .12 samt att, bland de serskilda iagttagelserna härvid, borde föreskrifvas: i 2:a morn., för Bomullsväfnadens linlek, att den skulle bestå utaf garn af N:o 26 eller deröfver, och orden i Utskottets förslag, ”i finhet af JV:o 3z Hör till Bevillnifigs-Utskottets Memorial, N:o 4U 5 "eller derutöfver” följaktligen utbytas mot dessa: ” i finhet af IV.o 26 elller derutöfver”; och i 3:e tnom.j alt varan borde alternativt kunna hallstämplas eller tullstämplas , och orden eller tullstämpad alltså vid slutet af detta mom. tilläggas. Som emedlertid Ridderskapet och Adeln samt Borgareoch BondeStånden godkänt beloppet af 2 sk. 11 rst. för 1 U. Topp-, Kandioch Kak-socker, samt Ridderskapet och Adeln, Presteoch Bonde-Stånden gillat de delar af Utskottets senaste förslag, deruti, på sätt nyss omförmäldt är, Borgare-Ståndet varit af olika tanke, lära Preste och Borgare-Ståndens ofvanberörde i serskilda punkter fattade skiljagtiga beslut icke till någon åtgärd föranleda, utan Utskottets i Betänkandet N:o 21 aflåtne förslag, med de dervid i Utlåtandet N:o 3o gjorde förändringar, såsom af tre Stånd antaget, böra gälla. §• 24 Borgare-Ståndet, som uppskjutit pröfningen af denna §., har följaktligen icke meddelat yttrande, angående hvad deri föreslås om tullfrihet för nödiga lifsmedel åt skeppsbesättningar m. m.; men som den blifvit af de tre öfriga Stånden pröfvad och godkänd, hemställer Utskottet, att dess förslag i denna del må anses såsom af Rikets Ständer gilladt och antaget. §§. 27 och 31.
Tellanders helsotillstånd blifvit upplyst samt hans synnerligen väl vitsordade 15-åriga verksamhet i fångvårdens tjenst, har Utskottet ansett sig böra förevarande nådiga framställning till bifall förorda, oaktadt Tellander hvarken i afseende å lefnadsålder eller tjenstetid uppfyllt de för pensionsrätts åtnjutande vid civila befattningar i allmänhet, stadgade vilkor. Deremot har Utskottet funnit någon anledning icke förekomma att i den mån afvika från antagna grunder för beräknande af pension, att beloppet skulle, på sått inom Ridderskapet och Adeln är vordet yrkadt, bestämmas högre än den för ifrågavarande tjensteman å stat uppförda aflöning; hemställande alltså Utskottet. att, med bifall till Kongl. Majus nådiga framställning, ett belopp af 2,800 Riksdaler må å Allmänna Indragningsstaten beviljas Majoren Tellander såsom årlig pension, att utgå från och med månaden näst efter den, då afsked från kommendantsoch direktörs-befattningen vid straffoch arbetsfängelset å Långholmen kan blifva honom beviljadt, 7:o. Sedan, efter Expeditions-sekreteraren m. m. Johan Gabriel Richerts den 2 Januari 1864 timade död, Kongl. Maj:t under den 5 i samma månad tillåtit, att till hans efterlemnade enka Sofia Schönherr finge, tillsvidare och intilldess en sådan förbindelse hunne af Rikets Ständer öfvertagas, af Statskontoret förskjutas ett belopp, motsvarande den pension, som varit åt Richert å Allmänna Indragningsstaten anvisad, har Kongl. Maj:t nu föreslagit, att dels en summa af 3,000 Riksdaler Riksmynt måtte å nämnda stat uppföras, för att såsom årlig pension tilldelas Expeditions-sekreteraren Richerts bemälda enka under hennes återstående lifstid, dels enahanda belopp, efter år räknadt, till Statskontoret utgå såsom ersättning för hvad derifrån under år 1865 blifvit och vidare blefve till följd af Kongl. Maj:ts förenämnda beslut till enkan Richert utbetaldt, intilldess ifrågasatta pensionsrätt komme att träda i kraft.
(R:gs Afd.) Efter anförande af de stadganden, 165 och 166 §§ af det för Riksgäldskontoret nu gällande reglemente innehålla, rörande uppköp för detta verks räkning samt uppsägning eller försäljning af Hvpotheks-föreningarnes, jemte några andra inrättningars räntebärande obligationer, har Friherre Raab, Adam Christian, uti en hos Ridderskapet och Adeln väckt motion, anmärkt, att Riksgälds-kontorets styrelse, enligt de i allmänna tidningarne, tid efter annan, härom införda tillkännagivanden, vid dylika obligationers uppköp fästat det, efter motionärens förmenande, emot afsiglen med den föreskrift Rikets Ständer meddelat, stridande vilkor, alt obligationer, bärande 4% procent ränta, skola, för att af Riksgälds-kontoret kunna inköpas, vara antingen redan uppsagda eller uppsägbara till inlösen efter minst en och högst 6 månaders förlopp. Till följd af det sålunda stadgade vilkoret hade nämnde föreningars direktioner varit nödsakade genom afgifna särskilda förbindelser åtaga sig ansvara, att de obligationer, Riksgälds-kontoret inköpt, skulle, utan afseende å deras lydelse, inlösas efter 6 mänaders föregången uppsägning. Härigenom skulle ifrågavarande obligationer, som, oberoende af den längre eller kortare uppsägningstiden, borde genom köp gå man och man emellan, hafva förvandlats till vanliga skuldebref, hvilkas innehafvare, för att återbekomma sina penningar, måste vända sig till utgifvaren.
Län motion om ändring och rättelse i den ekonomiska lagstiftningen, så vidt densamma inskränker rättigheten för jordägare, att fritt och till hvem som helst få försälja kohl, jemte dervid afgifne yttranden; 5:o Jöns Olssons från Gefleborgs Län motion, att manskap af Indeldle Regementena icke må användas till vakthållning vid Corrections-Inrätlningen å Långholmen, utan densamma af Gardes-Regementena bestridas; 6:0 Johan Pehrssons från Upsala Län motion om lindring och förändring i rusltjensten oell dermed förenade åligganden, jemte dervid afgifne yttranden; och 7:o Lars Boetliii från Stora Kopparbergs Län motion om upphörande af Kongl. Bergs-Collegii styrelse-åtgärder och dess förvandlande till en så kallad Bergs-Ve te nskaps-Aca demi. Bevillnings-Utskottet: Gustaf Bernhard Apelqvists från Blekinge Liin motion, att Läns-Styrelserne vid kungörandet af mantalsoch skatt-skrifningar må lemna allmänheten underrättelse derom, att Häradskrifvare icke äro berättigade till ersättning för det de i mantals-längderne och Kronans Öfrige handlingar anteckna liemmansköp, arrende-contract och gerningsbref m. m. jemte dervid afgifne yttranden. Vrot. Utdr■ d. o Q Februari 1840. 7» Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten: Hindric Hanssons från Elfsborgs Län motion örn resandes förpligtande att erlägga så kallade vägpenningar, jemte ett af Lars Larsson från samma Lini anledning deraf afgifvet skriftligt anförande, med hemställan om Statsanslag i och för allmänna vägars underhåll, m. m. Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten : Ephraim Larssons från Elfsborgs Län motion, alt Landtmätare icke må tillåtas på en gång hafva om händer flere än 4 skiftes-förrättningar, jemte dervid afgifne yttranden. S. D. e. m. Remitterades till Stats-Utskottet: l:o Kongl.
Larsson uti ofta åberopade memorial yrkat, till bifall anmäla Kongl. Maj:ts nådiga framställning om medels anvisande för berörda ändamål, ehuru Utskottet, i fråga om beloppbn af nu äskade anslag, föreställt sig att någon inskränkning deri utan olägenhet kan göras. Det har nemligen i afseende å beskaffenheten af nu ifrågaställa arrestbyggnader blifvit anmärkt, att byggnader af slen visserligen ega den fördel att den årliga underhållskostnaden blir mindre och att desamma icke äro särdeles eldfarliga, men i allmänhet hafva träbyggnader blifvit förordade såsom lättare att uppelda, mindre fuktiga och mindre dyra. Till denna sednare åsigt sluter sig ock Utskottet, hufvudsakligen af det skäl, att dylika byggnader af trä, jemte det de i allmänhet synas blifva fullt ändamålsenliga och i sanitärt hänseende möjligen torde ega företräde, kunna för billigare pris åstadkommas, hvadan Utskottet ansett sig ega anledning tillstyrka att endast arrester af trä byggas. Men utom den besparing, som härigenom måste uppkomma i de påräknade utgifterna, torde en annan till samma mål ledande åtgärd äfven böra vidtagas, bestående deruti, att der tvänne regementen hafva samma mötesplats, gemensam arrestlokal af dem begagnas. Ett sådant förslag, som äfven under frågans handläggning blifvit inom 2:ne af Militär-distrikten väckt, skulle, om det godkändes, bland annat, föranleda dertill att å några mötesplatser en i stället för två arrester komme att nybyggas. Sålunda synes, enligt Utskottets tanke, hinder icke böra möta för Smålands Husar regemente och Smålands Grenadier-bataljon, hvilka, tillhörande 2:dra Militär—distriktet, samlas till exercisöfningar å Ränneslätt, att uti Husar-regementets der befintliga excercis-sqvadrons-byggnader få inreda arrestlokaler till gemensamt begagnande, likasom en och samma arrestbyggnad å mötesplatsen Malmen torde blifva tillräcklig för Irsta och 2:dra Lifgrenadierregementena.
— År 1846 var elevernas antal 50. 43 t) Sjömanna-Sällslcapets t äckel-skola, med 2 lärare och 36 lärjungar, har utom afgälden af en till 8,000 R:dr uppgående kapital-fond från och med år 1839 från den under Sjömanshus-direktionens förvaltning ställda så kallade Nationalkassan haft ett bidrag af 500 R:dr årligen. u) Militärskolan, med 2 lärare och 6 elever. v) Handels-lnstitutet, ställdt under Handels-föreningens inseende och förvaltadt af en bland dess ledamöter vald styrelse, med 5 lärare och 17 elever, underhålles genom årligt bidrag af stadens medel, stort 2,000 R:dr, jemte afkomsten af inrättningens kapital-fond, som 1846 uppgick till 19,554 R:dr 25 sk. 6 r:st. wj Handtverks-skolan, med 4 lärare och 130 elever, samt med en kapitalfond, utgörande enligt uppgifL 8,700 R:dr. 2:o Sjukvårds-anstalter. a) Sahlgrenska Sjukhuset, grundadt genom enskilda donationer, hvaraf en räntebärande fond samlats, som år 1846 uppgick till 108,627 R:dr 8 sk. — Sjuksängarnes antal är 60 och der vårdade sjuke utgjorde år 1846 ett antal af 820.' b) Stadens Sjukoch Kurhus, hvarest likaledes finnas 60 sjuksängar och der år 1846 vårdades 196 sjuke. Staden har anskaffat ett för ändamålet väl passande hus och vidkännes äfven bristen i underhållskostnaden utöfver beloppet af den i staden inflytande kurhus-afgift. c) Garnisonssjukhuset, försedt med 75 sjuksängar, underhålles genom passevolans imellan Kongl. Krigs-Kollegium och Batteri-cheferne vid Kongl. Götha Artilleri-regemente.
Här hafva vi den kända uppfattningen af komedier såsom så väl undervisande som sedehyfsande; men Chronander går ännu ett steg längre och uttalar hvad man väl redan förut erkännt, men som ej förr än här så öppet blifvit utsagdt, att komediernas icke minsta förtjenst ligger i det nöje de skänka åskådarna. Han yttrar nemligen: ”Af komediers spelande wederqvickes och uppfriskas en studerande persons sinne och minne, hvilket undertiden af långvaraktiga studeringar mycket försvagas och förderfvas, och om en Studiosus vill med frukt sina studier handla, så måste han vara frisk, lustig och glad.” Man märker att andra tider hafva inträdt; hvad som först endast gällde som språköfning och sedan blef ett medel för sedlig bildning, det erkännes nu vara ett nöjsamt tidsfördrif, en vederqvickelse för den studerande ungdomen. Visserligen håller man ännu fast vid det moraliskt didaktiska, ja, den latinska slutkören uttalar den farhågan, att lusten för komediernas gycklande fröjd kan sätta menniskans eviga salighet i fara; men det är endast för den öfverdrifna lusten man anser sig böra varna. ”Surge,” som i sjelfva sitt namn innehåller en uppmaning att väl använda tiden498, är en sedolärande studentkomedi af det slag, som i slutet af 16:de och början af 17:de seklet voro öfliga vid de tyska universiteten. Visserligen kan man, som flera gjort, kalla stycket en moralitet499; ty det har till innehåll en allmänt sedlig sats, framställd i en för ändamålet särskilt uppfunnen fabel, och i stycket uppträda allegoriska figurer. Men ehuru skolkomedien öfverhufvudtaget lånat mycket af medeltidens dramatik, så har dock äfven antikens drama medverkat till dess utbildning, och det är knappt skäl att anse stycken sådana som ”Surge” vara blotta efterbildningar af de yngre moraliteterna, om än de ur dem upptagit åtskilligt. Oberoende deraf, om det finnes eller icke finnes i andra arter af drama, är det moraliska elementet ett alldeles väsentligt för skoldramat; ty just detta dramas uppgift, att bibringa nyttiga lärdomar, var dess förnämsta lifsvilkor.
Regeringsformen , till närmare bestämmande af hvad med Commandomål bör förstås, blifvit till Utskottet återförvisadt, under förklarande att de redan meddelta anmärkningarne vid förslaget, jemte ett sedermera inlemnadt yttrande, utgjorde Ridderskapets och Adelns gemensamma tankar, har Utskottet å nyo tagit detta ämne under öfvervägande, och dervid ej funnit skäl till någon förändring eller jemkning i den af Kongl. Maj:t proponerade och af Utskottet tillstyrkta Redacticn, emedan ia4 Coust. TJ t sfs. Betänkanden. §:n, då den läses i ett ostympadt sammanhang, syries äga nödig fullständighet och klarhet, och icke i någon enda del möjligen föranleda tvifvelsmål om ordaförståndet eller misstydningar af ordalydelsen. Utskottet vågar förmoda, att Ridderskapet och Adeln, i betraktande häraf, täckes foga sig efter de öfriga Piespective Stånden, hvilka utan anmärkning godkänt den föreslagna R.edactionen. Skulle emedlertid Ridderskapet och Adeln icke pröfva skäligt att med dem instämma, utbeder sig Utskottet derom benägit svar, för att kunna de sålunda oförenliga skiljagtigheterna, till behandling enligt 56 §. Regeringsformen , hos samtliga Riks-Stånden anmäla. Stockholm den i Juni 1818- N:r 50. Constibubions-Utskottets Memorial bill Ridderskapet och Adeln, i anledning al hänvisade anmärkningar vid Ubskotbebs -förslag till ändring af t Mom. i 107 ,f. RegeringsFormen. Då det åligger Gonstitutions-Utskottet att yttra sig öfver de, såsom Höglo!!. Riddertkapets och Adelns gemensamma f tankar till Ut - Const. Utsk.
Men då den, på sått ofvan blifvit anfördt, redan är till en del verkställd, tror jag, att den äfven i öfrigt kunde genom embetsmyndigheterna utföras, utan att genom nedsättandet af en särskilt komité ådraga staten en öfverflödig kostnad.’’ Häruti instämde herr prosten Arrhenius, jemte herr Nygren, herr Sundström och herr Kjöllerström; samt 2:o herr Silfverstolpe F. O. och friherre Åkerhjelm K., hvilka väl funno en undersökning, vare sig genom komité eller annorledes, angående städernas fri och rättigheter, handel, sjöfart och stadsjord, oskadlig i alla andra afseenden, än för så vidt kostnader och besvär derigenom kunde' förorsakas; men då, enligt deras åsigt, en sådan undersökning, på sätt i professor Carlssons reservation funnes utredt, vore dels, såsom redan hufvudsakligen verkställd, öfverflödig, de's ock ändamålslös, ansågo de motionen icke böra till någon åtgärd föranleda. 16 Allm. Besvärsovh Ekon.-Utskottels Utlåtande, N:o 59. 3:o af Herr Doktor Björling, som reserverade sig emot Utskottets betänkande endast så till vida, som Herr Doktorn ansåg Utskottet hafva bordt förklara, att Utskottet icke gil lade det i motionen begagnade framställningssätt. Härmed förenade sig Friherre von Stedingk, C. A. S. 4:o af Herr Prosten Qviding: ’’Lika med Utskottet anser jag den begärda undersökningen böra förordas, dels emedan , genom en sådan, ett icke ovigtigt statistiskt bidrag bör kunna vinnas till landets historia, dels åter, emedan de, om icke alldeles oriktiga, åtminstone ensidiga framställningarna af författningarnes syfte och innehåll, samt derpå grundade slutsatser, lätteligen kunna förvilla omdömet hos en hvar, som icke är i tillfälle att sjelf i.rm nämnde författningar taga kännedom.
Nuj:d8 Lelullnin»8- Iiulvunde inkommit nied nuiunure u^jl^ild om diden, du medlen Ilorde tor unduilluled dilllluildullullu8, oell llvilked MdiAU Uret' ulveil inneluddude deduillerude löre8krisder oill vilkoren vid lunen8 ud»ilvunde, deriblund udd Lunlörl>indel8erne 8kulle 8dullu8 dill 8dud8-Londored, 8oni olver (lenna udluninA e^de liullu 8er8llitd kund; 8ä lörordnude Lder8 Xon^l. IVIuj:d i lauder, under den 15 luli 8UNNNU ur, udd olvunnunnule Län keille ut' mindre Lredidived utZu, inen udd, indill de88 Ke8luded oin l^ldninA derut' Il08 Ililredg 8dunder8 11ik8Auld8- Londor klilvid meddeludd, 8tud8-Lontoret e^de udd ul under kunder kulvunde medel udtledulu 50,000 k:dr i ukrulininA dera, 8umd lör de alAitvunde lunlorkindeLerne weddelu lormulurer, kvurelder Lder8 lLon^l.
Hela svårigheten uppkommer af de tysta förmånsrätternas tillvaro, Dessa kunna aldrig komma att verkställas med behörig säkerhet för omyndiges rätt, en säkerhet, som det är en helig pligt för förmyndare att vårda. Denna kan aldrig afskaffas pä mer än ett sätt, nemi. genom anordnande af pupillkamrar. Det är ett misstag, om man tror, att pupillkamrar någonsin kunna uppkomma pä, hvad man behagar kalla communal väg. Jag har äfven haft den vackra illusionen för några är sedan (likväl mycket länge sedan), alt roligheten för allmänt väl skulle vara nog starkt för att lifva alla; men jag har i detta fall, såsom i många andra, under min lefnad haft tillfälle att blifva disillusionerad, i synnerhet på folkets fallenhet för deltagande i communalväsendet. Således kunde aldrig pupillkamrar byggas på ett frivilligt och lönlöst deltagande af folkel i detta bestyr. Dessutom i en fråga, som rörer mitt och ditt, som rörer ansvar för förmyndarne, är det naturligt, att man icke kan frikalla dessa communala pupillkamrar ifrån embetsmanna-ansvar. Delta är redan tillräckligt för att aldrig någon deruti skulle vilja ingå, och om jag hade någon förundran att dervid yttra, så är det huru Regeringen, hvars nåd. propos. äfven nu är 'föremål för vår betraktelse, kunnat sjelf fota pupillkamrar på communalväg och fästa ansvarighet dervid, då likväl Regeringen har här i hufvudstaden under sina egna ögon en pupilloch förmyndarekammare, upprättad af en af våra framlidne Konungar, af Carl XI, som med 9G Den 5 Februari f. m. fullkomligt embetsmanna-ansvar och genom derför aflönade embetsman äger alt uppfylla alla de skyldigheter, som dem åligger och stå i ansvar, derest de icke så göra. Det är otvifvelaktig!, att sådana förmyndarekamrar, som jag menar, icke borde hafva befattning med en ynglings alla lefnadsförhällanden i hela deras vidd, ty detta tillhör den speciella förmyndaren.
R:dr för de förre och 25 R:dr 62j öre för de sednare „ 280: 62j>. samt för exercisen med del lill Artilleri-regementena anslagna bevärings-manskap, sä vidi delta manskaps öfningar, pä salt föreslaget blifvit, komme alt utsträckas: till lega för 76 hästar i 12 dagar å 45 R:dr bilsten , , 3,420: — skoningsoch medikaments-peoningar för desse hästar , , 128: 25. byra för stallrum ät samma hästar , , 235: — eller tillhopa R:dr II:ml 9,459: 64;. hvarförutan Eders Kongl. Majit föreslagit, att legnings-koslnad jemte skoningsoch medikaments-penningar för 100 st. hästar, hvilka för Ingeniör-korpsens Sappör-lrupp erfordrades, älven malte å ifrågavarande anslag uppföras; uppgående legnings kostnaden, å 60 R:dr hästen och elier en öfningstid af 30 dagar, till 6,000 R:dr samt skoningsoch medikamenls-penningarne tili 128 R:dr 12; öre, eller tillhopa 6,128 R:dr 12 j öre.
I öfrigt anser StatsUtskottet, att med de Jagbackar, hvarå vederbörande gjort anspråk, men, efter laga kiaft vunne Domar, varda Kongl. Majit och Kronan tillerkände, bör på enahanda sätt förhållas, 360 StatsUtskottets Betänhanderi. sorn SiatsUtskotfet, i afseende pä de öfrige, här. ofvan föreslagit och hemställt. Om Riksens Höglofl. Ständer, till hvad salunda heinstäldt blifvit, täckas lemna bifall; sä lärer underdånig anmälan härom, till Kongl. Maj:t, ifrän Riksens Höglofl. Ständer, böra expedieras, till svar å den härom aflåtne Nådiga Proposition. Hvilket allt till Riksens Höglofl. Ständers; eget omprofvande vördsammeligen hemställes, Stockholm den 31 Februarii 2818- N:r 103, Rikets Höglofl. Ständers Siatsoch Banco-Utskotts Betänkande, i anledning af den del af Kongl. Maj;ts Kådiga Proposition den 10 December 1817, om Allmänna Penning er ör el sen och Myntvärdets uprätthällande, som angår Malmö, Götha-Canal-Bolags samt Götheborgs Discont-Werke utredning. s^antelige Respedtive RiksStåndert hafva behagat till Statsoch Råneo - Utskotten remittera Kongl. Majus till Rikets Höglofl. Ständer under den 10 December 1817 aflåtne Nådiga Proposition om Allmänna Penningerörelsen och Myntvärdets uprätthållande. Statsoch Ranco-Utskotten, som vid handläggningen häraf, ansett Allmännå Regleringen af Rikets Ren n, ingeväsen de böra på ett utesht - Statsoch Banho Utsiottens Betantanden.
— Denna fråga är besvarad uti lagförslagets tredje kapitel, hvarest förklaras, att försök till alla brott, som äro belagda ined svårare straff, än fängelse i sjunde grad, må bestraffas; och man har af sådan anledning uppdragit de kännetecken, som man ansett utmärka ett straffbart försök, samt i sammanhang dermed uppställt en allmän regel angående förhållaudet emellan straff för fullbordadt brott och för försök, med öfverlåtande åt domaren att, efter dessa grunder, utan vidare anvisning i lagen, ådöma straff för försök till alla brott, utom dem, som, enligt hvad nyss är nämndt, blifvit undantagna. Någon tvekan om giltigheten af sjelfva den grundsats, hvarpå förslaget i denna del hvilar, synes icke böra uppstå. Man har visserligen anmärkt, att om försök till brott varder slraffadt, så är det egentligen uppsåtet som bestraffas och således något, som ej faller inom straffrättens område. Men man måste härutinnan skilja emellan ett uppsåt, som ej framträdt i yttre handling, och ett, som genom sådan handling sig uppenbarat. Om i det förra fallet lagen måste tiga, så är det deremot, i det senare, icke mera den utom menniskans domsrätt liggande tanken, utan den onda viljans uppenbarelse i handling eller en i brottslig afsigt företagen gerning, som påkallar straff; och ostridigt är att det skydd, lagstiftningen bör gifva åt de rättigheter, som genom samhällsinrättningen skola försäkras, blefve ofullständigt, om endast de brott, som gått i fullbordan, belädes med straff, och alla försök till brott lemnades ostraffade. Också hafva redan 1734 års lagstiftare godkänt omförmälde grundsats; men i dess tillämpning röjes en märkbar olikhet 24 Lug-Utskollets Betänkande, N:o 58. emellan gällande och nu föreslagna lagstiftning. Den förra straffar nemligen försök blott i få fall; men den utsätter uttryckligen vid hvilka brott sådant må ske. I lagförslaget deremot, har man, på sätt nämndt är, ansett alla försök till svårare brott böra straffas; men för deras bestraffning endast uppställt en allmän regel, att vid alla försök tillämpas.