Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Icke så sällan hafva lill mig inkommit klagomål öfver utomordentligen långa uppehåll i Hofrätterna. Jag har öfver sådana klagomål begärt vederbörandes yttranden; och utan att finna dessa nöjaktiga, har jag dock låtit dervid bero, att de/fördröjda sakerne hvarje gång blifvit utan vidare uppehåll afgjorda, ehuru jag skulle handlat annorlunda, i fall ett åtal mot hofrättsledamot kunnat på lämpligt sätt anställas. (Min tanka härom är yttrad i 1850 års berättelse sid. 22). Af — 65 — Af min fortsatta uppmärksamhet på lagskipningen i högsta instants, äro nu följande resultater att anteckna. Imellan en enka och hennes blifvande man i ett senare gifte träffades, medelst skriftligt, och i vittnens närvaro före äktenskapets ingående upprättadt aftal, öfverenskommelse bland annat derom, att i fall deras äktenskap genom hustruns död upplöstes, boet i sin helhet ' och deribland äfven en af hustrun före äktenskapet förvärld fastighet skulle mannen under äganderätt tillhöra. Efter hustruns död instämde hennes arfvingar mannen med påstående att utbekomma hvad han utöfver sin lagliga andel i boet innehade. Detta yrkande, som af mannen bestriddes på grund af omförmälte, såsom äktenskapsförord åberopade handling, biel' äfven med tillämpning af samma handlings innehåll ogilladt såväl af Häradsoch Lagmansrätterne, som af Hofrätten. En del af arfvingarne fullföljde tvisten. Och sedan vid sakens föredragning i Nedre Revisionen fråga uppstått, huruvida den af mannen åberopade handling kunde såsom äktenskapsförord erkännas, blef i enlighet med det af Revisionens pluralitet afgifne Betänkande saken genom .Kongl. Maj:ts
Torsdagen den 15 Maj 1845. Plenum kl. 6 e. m. Justerades 11 prot.utdr. för gårdageu, deraf 5 för f. m. och 6 för e. m. Med vördsam framställning derom, att StatsUlsk. i dess mern. N:o 262, hvilket vunnit R. St:s bifall, bland annat föreslagit, ”att af hvarje RiksSl:s från trycket utgifne prot., jemte tillhörande bilagor, må till Ståndets vid riksdagen närvarande ledamöter utdelas samt för Ståndets archiv innehållas det antal exemplar, som Ståndet härtill bestämt, samt att de derefter öfverblifvande exemplaren böra från Ståndens cancellier eller cancellidirectioner till Riksg.cont. ailemnas”, äfvensom att vid sista riksdag, då upplagan af dessa protocoller, likasom vid den innevarande, utgjorts af 500 exemplar, H. R. o. Ad. beslutat, att 150 exemplar skulle till Riksg.cont. ailemnas och de återstående 350 exemplaren lingö utdelas ibland Ståndets ledamöter, och äfven nu sistnämnde antal exemplar syntes vara tillräckligt för R. o. A:ds ledamöter och archiv, men något beslut i detta afseende icke vid innevarande riksdag blifvit fattadt, bade undertecknad Ridd.secret. äran hemställa, alt H. R. o. Ad. måtte bestämma huru stort antal exemplar borde till Riksg.cont. ailemnas. I anledn. häraf beslöt R. o. Ad., uppå af II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställd propos., att af Ståndets prot. vid denna Riksdag 350 exemplar skulle innehållas till utdelning bland R. o. Ad:s ledamöter samt för archivets räkning, och de öfrige 150 exemplaren borde öfverlemnas till Riksg.cont. Föredrogs ånyo StatsUtsk:s d. 9 och 14 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 287, i anleda, af väckte motioner om förändringar i sättet för utgörande af indelta räntor samt om dessas jemte tiondespanmålens indragning till statsverket.
Herrar Banko-Fullmägtige hafwa till Banko* Utskottet öfwerlemnadk, samkelige AcbetarneS wid Bankens Papperbruk gjorde anhällan, alt blifwa hugnade meo sä beskaffad förbättring a deras är ^777 stadgade weckopenning, som under derefter oerhördt uppstegradt pris pä alla lifwetS förnödenheter, och derjemte förökadt arbete wid Bruket, till deras nu saknade nödtorftiga bergning är oumgängeljg. Berörde ansökning hafwa Herrar Banko-Fullmägtige, efter deröfwec infordradt utlätande ifrän Commistarien wid Pappersbruket, funnit fkäl att med deras förord understödja. Utom nLgra, i det hela icke betydlige förmåner af faststäldt lindrigt prls för wista tunnor Spannemäl, och mindre betydande sa kallade Victualie, penningar, jemte Boningsrum och Med, ätnjutrr Pappersmästare» uti ärlig Lön, 200 R:dr. Mästerlärlingen och Fyra bättre Arbetare und, fa hwardera uri weckan, En och twä tredjedels, En och en tredjedels, och En och en sjettedels Riksdaler. Alla öfrige, lill antalet §4, bade äldre Arbetare, och mindre Göstar, bestäs, i mon af hwarderagöra n»8t - 104 Den 29 Äng. nial, ifrån En R.dr, till och med en sjettedelS R.dr för hwardera, uti weckan. Såsom dagspenning för wise nödwändiqe Qwinuo-dagswerken, har betalts endast Fyra skillingar specie för dagen.
December 1856 blifvit stadgadt, att dem icke må af Konungens Befallningshafvande tillåtas att gifva representationer, så vida de ej dertill kunna förete Kongl. Majits särskilda nådiga tillstånd eller ock uttrycklig tillåtelse, antingen att till sådana representationers gifvande i riket inkomma eller att hos vederbörande autoritet på hvarje ställe iå sig derom anmäla3); hvaremot, i anledning af Svenske undersåters underdåniga ansökningar om tillåtelse till offentliga tillställningar och förevisningar härstädes, Kongl. Majit i nåder hänvist de sökande att anmäla sig hos Öfverståthållareembetet, på hvilket embete det ankomme att, så vida hinder af författningar eller andra omständigheter icke mötte, det begärda tillståndet meddela, hvadan Öfverståthållareembetet ock hittills uppå de i dylika afseenden inkomne ansökningar, hvilka icke erfordrat Kongl. Majits nådiga pröfning, meddelat beslut, hvari ändring kunnat i vanlig ordning hos Kongl. Majit sökas4); åberopande
Men jag vet hvad ni nu syftar på. Det är återigen ett af edra så kallade bevis, hvarpå ni bygger ert vanvettiga företag. Ni har, förstås, funnit en papperslapp, som jag i hastigheten skref i E–tuna till den person, hvilken jemte mig iakttog brandens utbrott. Hvad ni måtte vara förfärligt inskränkt! Begriper ni då inte, att jag, när jag af vissa orsaker ville hemlighålla mitt besök i E–tuna, ej kunde underteckna med mitt eget namn. – Jo, det förstår jag mycket väl. Och derför använder ni samma namn som hans, hvilken för cirka fem år sedan reste till Brasilien? Konsul Brauner reste sig upp. Han betogs af fruktan att ej kunna svara längre utan att förråda sig. – Gå er väg, skrek han. Jag har haft nog af edra oförskämdheter. Jag svarar er inte längre! Gå er väg! Ni har ingen rättighet att ransaka mig. Åh, detta skall komma att stå er dyrt, det svär jag! Ni skall få lära känna hvem jag är! Hammar bugade sig och gick utan att säga något vidare. Äfven han behöfde vara ensam med sina tankar. När Brauner blifvit ensam, sjönk han förkrossad ned i en fåtölj. Hur mycket visste denne djefvul? Hvilka bevis hade han? Konsuln företedde, der han satt hopsjunken i den beqväma stolen, en bedröflig anblick. Hans ansigte var askgrått och ögonen glanslösa. Håret hade blifvit stripigt af ångestsvetten, som sipprade fram ymnigt ur hudporerna. Kläderna hängde slappa på hans kropp och hans händer skälfde. Den lysande festens olycklige värd hade upplefvat mycket denna natt, och starka behöfde i sanning de nerver varit, som efter så många olika sinnesrörelser ej blifvit öfveransträngda. Trenne olika gånger hade han hotats och för hvarje gång hade faran ryckt allt närmare. Med stor ansträngning reste han sig upp och gick fram till spegeln. Han ryste, när han såg sin bild. En lätt knackning hördes på dörren. Han öppnade. Det var hans hustru. – Adèle, mitt barn, är du uppe ännu?
Denna omständighet kan väl icke ensam , eiler i och för sig sjelf, enligt Utskottets åsigt , bestämma denna handels skadliga egenskap, emedan, om Finska importen utgöres af nödvändighets-artiklar , sorn ifrån intet annat ställe till det pris kunna erhållas, så lärer Vara klart, att orri äfven värdet af denna import mångfaldigt öfverstiger Värdet af exporten härifrån , så ehuru Handelsvågen derigenom betungas, kan detta icke anses vara någon verklig förlust för landet i det hela , enär införseln af samma nödvändighetsvaror, från annan utländsk ort skulle koslame* ra. Men härvid förekommer en annan omständighet, som helt och hållet afgörer egenskapen af Handeln på Finland, det är den 448 Bt'viltniiigs*Utskottvts Betänkanden» hemligen , att genom den lätthet, hvarmed i synnerhet Hufvudstaden kati erhålla sådane Väfor ifrån nämndö länd j och genom de föra maner sorn äro importen derifrån medgifhe* våra egna Provirtcer, der Samma Varor prO“ duceras, icke äro i stånd att vid deras för* yttrande täfla med de Finska impörteurerne i pris, Det är i detta afseende, som Utskot* tet finnér ifrågavarande handel medföra eri skadlig verkan, om den Stats-Ekonotniska grund* satts t allmänhet erkännes, att den inhemska productionen bör gynnas och befrordras , så bör vigten af denna gtundsatts så mycket mera vara gällande i afseende på Sverige.
Försummar äter, utan laga förfall den walde at sig til Riksdagen i rattan tid inställa, ware sit arfwode för den tid han uteblifwit förlustig och bote derutöfwer en lika summa, alltsammans Utfallande Ständets Casta. §. i7. Uti Niksdagsmanna walen mä icke nägon Ämbets - eller Tjensteman med sin Ämbetsmpn dighet obehörigen werka; gör han det, miste Sptzlan. Beträdcs nägon annan at genom loc, kändt, tubbande eller hotelser hafwa stört wal fri. '726 Den 8 Augustt. friheten, mä han stt brott ej med penningeböter umgälla, utan staffas med tillämpning af 6 Cap. 4 §. Straff-Balken, kroppsplikten swarande emot tjugufem till och med septio dalers böter efter omständigheterna. Ingen obehörig, eho som hälst, äge at walförrattningen bewista; och ware Domhafwanden wid Riksdagsmannawal för Bonde-Ständct pliktig at sjelf föra Protocollet. Wid alla Riksdagsmannaval stall den wara Riksdagsman, som de fleste rösterne undfätt. Dör den walde, eller bewisar laga förfall, anställes nytt wal. Riksdagsman som wald blifwit, mä ej utan lagliga hinder kunna sig derifrän undandraga, och njute han af dem för hwilka han är fullmägtig, anständigt och tillräckligt underhäll och reskostnad, bäda före walet bestämda. §- 18- Till Riksdagsman mä ej i nägot Ständ godkännas en person, som icke sylt s5 ärs alder; ej den, som fastan äldre, stär under förmynderskap; ejden, som efter ingifwen Cetzionsaniokning och utfärdadt Proclama, icke blifwit frän sine BorgSnärers kraf genom laga Dom befriad; icke heller den, hwilken laga kraftwunnen Dom förklarat owärdig medborgerligt förtroende, och at föra andras talan, eller den eljest nägot nesligt straff blifwit ädömdt.
Vid sommarens början, då naturen kallar 112 Den 4 April e, m. arbetaren, att godtgöra den långa hvilan öfver vintern, hafva Provincerne sett sitt raskaste manskap aftåga på arbetscommenderingar till Canalen. Landsorternes penninge-tillgångar, deras kraft och styrka, liar genom ökad bevillning flutit till Canalen, för att der upphämtas af Canalens strandboer, och nu sedan desse samlat byggnadskostnaden för Canalen, höras de ropa; Det är ej nog, ätt Staten bekostat Canalen åt oss, den måste äfven ställa våra hamnar i ordning. Om Staten uppfyllde äfven desse, i min tanka orimliga anspråk, så skulle strandboerna sedan såga: Hvartill tjenar oss Canal och Hamnar, om vi ej tillika få fartyg ock sedan torde någon hvar af oss finna, att desse i sig sjelft betraktade hårliga inrättningar, blifva för en följd af år mindre begagnade och nyttige, om ej Staten åter mellankommer och inrättar näringar samt sprider lif och rörelse i orterne; men jag frågar: hvad blir det väl af de öfrige Provincerne, om man på det sättet fortfar, och på deras bekostnad tillskapar ett Skottland af öster-och Vestergöthland. Det år icke af miss. tag som jag sagt Skottland, jag menar Skottland, England, icke och år färdig att särskildt uppgifva skålen hvarföre jag beklagar, att man tagit modellen till Canalen ifrån Skottland istället för England. Ju längre Regeringen och Staten fortsätter uppofFringarne i denna ensidiga rigtning, ju mera likna de en svag fader, som ruinerar sig sjelf och sine öfrige barn, för att i ett lysande välstånd försätta det enda af dem, som förstått att tillvinna sig favoritskapet, och som likt andra - Den 4 April. e. m. rlra böftskåmda barn, sett sina syskons välvilja försvinna, mindre genom de företräden det åtnjutit, ån genom dess egenmågtiga tilltag, och den förmätenhet Ii varmed det trotfsat den faderliga myndigheten.
Staden nr upplåtelse af byggnadsplats dervid för Österoch Vester - Rekarnes Lazarettsoch Curhus-In rättning 154 EverSj Kamrerarenarfvingars ansökning om befrielse för ådömd ersättning af Bevillnings-medel ii3 Ekskogarne i Riket 128 Expeditions-taxan: dess öfverseende och förbättrande 149 Ekemnarkska slugten: belöning åt densamma för förbättringar i väfnads konsten 224 Ekvirkes forslande: lindring i skjuts nings-besväret dermed 2^3 Edsformulaire i Concursmål: ändring deri . 316 Extra Vaktbetjente: inskränkning i deras antagande • 351 Register of v. R, St, und. Skrif v. lill K. M. åren 1828—3o. 2 lo Register ofver Rikets Ständers und. Skrifvchcr. N;o Ersättning till Rote och Soldat, enär den senare under arbets-commen dering skadas 367 Extra Stats-regleringen intill nästkommande lagtima Riksmöte , 466 F. Fattigbevis för medellösa borgare, vid upsägning af burskap 202 Försörjnings -anstalterne i Riket 346 Författningars allmängörande: sättet derföre, samt deras fullständiga och ordentliga utdelning till Domare och Embets-Verk 226 Författningar, nu gällande: sättet för utfärdande af ändringar eller tillägg deri 3o3 Femårs-Berättelser: Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes; tryckning och utdelning deraf 11 — senast inkomna, tryckning deraf 29 Fiskerierna i Riket: åtgärders vidtagande till deras ändamålsenliga bedrifvande 38 Förordningen, Kongl., den 7 December 1787; dess upphäfvande 71 —■ Kongl. Maj.ts Nådiga, af den 18 December 1823; Förklaring deröfver 376 Förordnande, Rikets Ständers, för de till Tryckfrihetens vård utsedde Register öfver Rikets Ständers und.
Beswarad genom Herr Presidenten Baron l.aunderdäniga Berättelse til Kongl. Maj:L af den 4 Julii som blifwit til Stats Utskottet remitterad och nu är under Trycket. 9 0 Redogörelse för de i sednare arén sedan 1800 ärs Riksdag werkstälte publique Byggnader : säsom Kongshus -Byggnaden samt Hofstall och Caster» Bpggnaderne. Swar: Den 8 Augusti. 821 Swar: DeHeräkningarhafwadelsblifwit af de förwaltande Directivnerne tid efter annan aflefwererade och äro dels under Revision. .ioa Upgift buruwida äldre Bewillningar, säsom 'Manufactur-Fond, MedicinalFond, Slottsbyggnads - Fond med flere inkomster af samina egenskap blifwit til sina ändamål anwande, och warit för behvfwen tilrackelige. Swar: At Manufactur Fonden tillika med flera andra Fonder sammansiogos uti 1782 ärs TullTaM med Tullen och indrogos til Stats-Merkel Hwad Commerce - Collegium sedermera til Manufacturcrne erhällit wisa de ärlige Staterna Slottshjelpen är uptagen i Staten likasom hwad til Stockholms Slotts underhäll ärligen blifwit omvändt— Medicinal-Fonden äfwensä. Kostnaden pä Läkare Staten i Riket och hwad dertil pä Collegii Medici Stat bestäs öfwerstiger inkomsten wida. ir) Upgift pä de för Kongl. Maj:ts egen Höga räkning samt til defl disposition anordnade särffilte Medel, samt buruwida de öfverstiga bwad Riksens Ständer Kongl. Maj t af Statens Medel bewiljat? Swar: Ifrän längre tider tilbaka hafwa
Ut* skott till granskning förekommit, hvarvid Uf skotten, utaf hvad till deras kännedom blifvit lemnadt, erfarit, att åtskitlige Domstolar af förrbesagde §:s innehåll dragit den föl jd, att, se* dan en gäldenär, i sammanhang med sin ansök* ning om Inteknings meddelande uti dess fasta gods , vid vederbörlig Domstol uppvist och låtit påtekna sin, i hopp om undfående lån, till yiss man qch å bestämd Summa utgifne för* skrifning, borde den, som lånet gifver, å nyo vid samma Domstol förete och låta påskrifva sku dsedlen till Intekningens vidare fastställande, äfvensom att af en så beskaffad tydning StskilHge olägenheter skola blifvit föranledda för dem, som till framdeles erhållande lån i Banken hos bemälte Domstolar upptett de i sådant ändamål utgifne skuldebref och fått Inteknings* bevis derå teknade. Hos Utskotten har således detta kommit t öfvervägande; Och, sorn Utskotten inhämtat, icke allenast att uti det, i följd af Kongl, Maj ts Nådiga befallning, utaf den tillförordnade Lag* Committéen utarbetade förslag till ny ConcoursLag, hvilket Kongl. Maj:t i Nåder till Riksens Höglofl. Ständers antagande öfverlemnat, de i so §. af 1798 års Concours-Stadga gifne föreskrifter» angående hvad i afseende å Intekning Banko-och Lag-Utskottens Betänkanden.
Då det i hittills gällande bränvinsförordning varit och är föreskrifvet, att om dylik förbrytelse 3 gånger eller oftare utöfva*, skall den brottslige fällas till 40 R:dr, samt icke visadt är alt denna bestraffning befunnits för ringa eller overksam till förekommande af fjerde resan oloflig bränvinsförsäljning, inser jag icke något skäl, hvarföre man skall göra en särskild straffbestämmelse för 4:de resan, eller hvarföre en sådan skulle vara af behofvet påkallad, mera hädanefter än hittills. Icke kan den obetydliga vinst, som genom oloflig bränvinsförsäljning möjligen skulle kunna upkomma, göra en serskild straffbestämmelse för 4:de resan nödvändig, då domaren kan fälla den brottslige till så höga böter som 80 R:dr samt derjemte ålägga honom utgifva minuthandelseller utskänknings-afgift, som dock hvarken får understiga det belopp, som för -j år, eller öfverstiga det, som för ett år svarar mot det minsta, som af den berättigade bränvinsförsäljaren för år erläggas bör. Visserligen har här blifvit anmärkt, att, genom R. o. Ad:s beslut, afgiften blifvit lägre ber stämd, än hvad Utsk. föreslagit, men då jag likväl tror, att densamma är fortfarande tillräckligt hög, för att utgöra ett icke obetydligt appendix till böterne, får jag vördsamt anhålla att 2:dra mom. malte oförändradt bifallas, endast med det tillägg, som här blifvi yrkadt, att nemi. I5:de §;n må åberopas. Hvad vidkommer 3:dje morn., så är det stadgande, som deruti 182 Den 9 Augusti e. m. finnes, egentligen liemtadt från Norska bränvinslagen, deruti föreskrifves, att ett visst antal i försäljningsrummet befintlige potter kunna för oloflig försäljning förbrutne dömas. Detta synes icke vara olämpligt, ty eljest skulle det ju kunna hända, att en bränvinstillverkare eller grosshandlare genom sin bokhållares slarf eller förseelse kan få hela sitt bränvinslager döradt förbrutet.
S «4- Myntmästaren skall använda all omsorg att utbringa myntet så nätt och correct, att hvarken i dess vigt eller finhäll något brister utöfver det i föregående § förordnade remedium; hvarjemte iakttages, att de penningar, som befinnas söndriga, lytta eller grofva, icke må utgifvas, utan skola alla sådana, i det ena eller andra afseendet felaktiga, penningar sönderklippas och omgöras. § i5- De som vid Myntverket vilja hafva guld eller silfver nedsmält i planlzar, betala derföre afgift enligt fastställd ta - 31S Den 17 Mej e m. riflf; dock må ingen sådan nedsmältning vara tillåten af landets gångbara mynt. § 16. Såsom gångbara silfveroch guldmynt skola anses, jemte de, hvilka enligt denna myntförfattning komma att utmyntas, äfven de af i83o års myntfot, som äro mindre än hela specieriksdtr ; samt af 1664 års myntfot de, som äro under ia-lödig halt, nemi. r\, riksdaler. Alla öfriga silfvermynt, äfvensom ducater, anses aflysta oell gälla icke i Kronans uppbörd, men invexlas af hanken efter deras fulla värde i rent silfver eller guld. De sålunda aflysta myntsorterna må ej från hanken utgifvas, utan skola, örn så påfordras, först nedsmältas och omgöras till skrot och korn i öfverensstämmelse med denna författning. Lag samma vare för de utländska speciemynt, äfvensom för det omyntade silfver och guld, sein redan är eller framdeles kommer att inflyta till förökning af bankens redbara fond. Hr af Ekenstam, Israel, anförde skriftligen: Delande fullkomligt den åsigt, som Hr
141 bestraffningen rätteligen utstakad, icke syntes hafva blifvit af Konungens Befallningshafvande iakttagen, Konungens Befallningshafvandes afgifne förklaring ej kunnat för nöjaktig antagas; hvarföre och då, i afseende på Abraham Anderssons bestraffning, tillika förekomme, att han, i saknad af tillgång till de honom ådömda vitesböter till ett sammanräknadt belopp af femton R:dr, måst undergå fängelse under 26 dagar, i stället för rätteligen blott 21 dagar, Justitiaeombudsmannen genom skrifvelse den 27 Februari 1848 uppdragit åt Advokatfiskalsembetet att inför Kongl. Hofrätten emot dem, hvilke i egenskap af Konungens Befallningshafvande meddelat förordnande rörande ofvanberörde verkställig hetsåtgärder, anställa och utföra den ansvarsoch ersättningstalan, som af lag och sakens beskaffenhet påkallades.
Återbetalningen af det, för anläggningen af jernvägen mellan Christinehamn och Sjöändan, under 1847 och 1848 års riksdag beviljade samt år 1849 från Riksgälds-kontoret utbetalda lån skall fortfarande verkställas medelst erläggande af Sex procent årligen å detta låns hela belopp, Etthundratusen R:dr; hvarvid Fyra procent årlig ränta godtgöres för det vid hvarje liqvid återstående kapital och den öfverskjutande inbetalnings-summan kommer att å samma kapital afgå; börande dessutom, i fall denna inbetalning icke varder inom föreskrifven tid fullgjord, å det till liqvid förfallna beloppet erläggas Fem procent årlig ränta intilldess detsamma varder inbetaldt. § 71 Genom erläggande hvarje år af Sex procent å lånets hela belopp, skall det, för anläggningen af jernvägen mellan Nora och Ervalla, under 1850 och 1851 Bih. till li. St. 4 Band, 10 lläft. 5 34 Stats-U(skottets Memorial Jti 200. års riksdag beviljade och år 1854 från Riksgälds-kontoret utgifna lån å Etthundrafemtio tusen R:dr återbetalas; kommande härvid räntan för ej mindre det återstående iånekapitalet, än det till liqvid förfallna, men icke inom stadgad tid inbetalda beloppet att beräknas och godtgöras i öfverensstämmelse med hvad derom i näst ofvanstående § är föreskrifvet. Å det för samma jernvägs-anläggning under 1856—1858 års riksdag beviljade ytterligare lån, hvilket med Sjutiofemtusen R:dr år 1858 af Riksgälds-kontoret utbetaldes, skall, från och med år 1860 och intilldess detta lån blifvit till fullo återbetaldt, före hvarje års utgång afbetalas minst en tiondedel af hela lånesumman eller Sjutusen femhundra R:dr; hvarjemte Fem och en half procent ränta för samma låns obetalda belopp skall vid slutet af hvarje år till Riksgälds-kontoret erläggas. § 72.
Tillförlitliga underrättelser saknas icke om hvad han såsom Medborgare af kärlek till Fosterlandet uppoffrat på allmänt gagnande föremål, huru han , med osparad kostnad och möda, i de Norrländske orterne företagit anläggningar af Berg-Verk och Odlingar , som ländt till Näringarnes förkofran och lernnat vigtiga upptäckter af okända Malmtillgångar för Bergshandleringen, och huru han, vid utförandat af dessa företag, som tilläfventyrs öfverstigit den enskilda förmågan, mindre beräknat egen båtnad och vinst, än allmänt bästa, samt såmedelst ådragit sig betydliga förluster af sin förmögenhet. Då, vid detta förhållande, Friherre Hermelin icke utan bidrag af Staten skulle kunna fortsätta utgifvandet af sina arbeten, förena sig till hans understödjande de dnbbla skäl af Nationens sannskyldiga åliggande att belöna hans förtjenst, och hoppet, som derigenom vinnes, alt han vidare må kunna vara verksam på den nyttiga bana, han sig föresatt, och hvartill han, oaktadt sin höga ålder, finnes af varmt nit lifvad. Dessa äro alisa de skäl, pä hvilka Riksens Ständer fattat det Beslut, som de nu hos E. K. M:t i underdånighet anmäla, att utöfver den Eonepension, Bergs-Rådet Hermelin innehar, tilldela honom för sin lifstid en årlig Summa af Ett Tusen Underdåniga Skrifvelger . ljg Tusen R:d Banko på Indragnings-Staten , att quartaliter uppbäras. Riksens Ständer framhärda etc. Uppläst o. godkänd hos Ridd. o. Adeln d. 24 Mars 1818. Prestc-Ståndet d. 24 — BorgareStåndet d, 24 Bonde-Ståndet d. 3i jRiksens Ständers underdåniga Skrifvelse om Förklaring öfver 12 Kap. 1 och 2 Giftermåls - Balken angående afvittring. Då fråga hos Riksens Ständer blifvit vackt huru 12 Kap. Giftermåls-Balken bör förstås i afseende på beskaffenheten af de betyg, hvarmed för