Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att en fri införsel af cn mängd öfverflöds-varor är i sig sjelft för Riket skadligt , mäste äfven de ifrigaste hatare af prohibitivSvsteinet medgifva; men man tror denna Riksskada kunna förekornmas, lika så väl medförhöjning å Tullen, som genom förbud. Principen har mycken sannolikhet med resonementet; men den är efter min öfvertygelse alldeles motsatt i Verkställigheten. Så snart varan, örn än emot hög Tull, får införas, så följer derutaf att den så snart införseln skett, är i Riket tillåten, att denna tillåtelse åter underlättar Tullförsnillningen, I7fl Btviflnirigs* Utsiattfrs Betänkanden: och gör Controllen deremot omöjlig, har man längesedan funnit , och derföre var det sorn försäljningen a Tull auctionerae af confiscerade» varor till qva rbl ifvaude i Riket an sägs-så högst skadlig, att den mäste förbjudas uti sednare Författningen. — Höga Tullen i detta fall, verkar icke annat, än att öka begäret, och fördelen af Tullförsnillningen, hvilken dessutom såsom förut är sagt, blifvit genom varans tillåtlighet inom Riket mera verkställbar. Men ännu en annan sak, som är af mera vigt. — Det är icke aagot problem, utan en på erfarenhet grundad sanning, att i synnerhet England, hvars Fabriker hunnit till den höjd att de icke mera kunna bestå utan afsättning på .utrikes orter., gör allt för att undergräfva andra Eanders Fabriker, och att utländska Handels-intresset, dä ändamålet kan vintras icke fäster afseende vid tilffäilige förluster; för denna plan fordras till en början icke mer än tillåten införsel. En hög Tul’- afgift kan väl göra utländningarnes förlust i första början mera betydlig; men sedan de på en gång hunnit införa större lager, för att derigenom vara oberoende af en ytterligare Tu 11 för höjning, hunnit att med en del af dessa .Lager undersälja våra Fabriker, att ruinera dem, och att derigenom göra all medtäflan omöjlig, hunnit göra sina Fabrikater, nu en* dast nöjsamme för den förfinade Rixén, lill o» umbärliga för allmänna behofvet.
Utaf upplupen ränta å den Capital-skuld , hvarföre Majoren Friherre C. W. Gripenstjerna hos Banco-Discont-Verket häftar , Preste-Ståndet beslutit, att, med bifall till den af Utskottet tillstyrkta eftergift af ifrågavarande ränteskuld, denna eftergift måtte utsträckas äfven till sjelfva capitalet; uti hvilket beslut de öfrige RiksStånden blifvit inbjudUe att sig med PresfeStåndet förena; och fann Ridderskapet och Adeln, som den 19 dennes e, m. redan bifallit Banco-Utskottets ofvanberörda Memorial, nu äfven för godt att uti Pieste-Ståndets nyssnämnda beslut instämma. S. D. Prot.-Utdrag den 26 Februarii 1830. 157 S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Banco-Utskottets, den 11 dennes, under N;o jig, afgifna och, den 19 derpåföljde e. m., på bordet lagda Memorial, med förslag till föreskrifter, att inflyta i det blifvande Ban« co-Reglementet, angående Bankens förhållanden till Staten och vissa allmänna Inrätt» ningar under tidrymden emellan denna och nästkommande Riksdag, S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Expeditions-Utskottets, den 25 dennes, undec N:o 398, afgifna och, samma dag, på bordet lagda Memorial , i anledning af BorgareStåndets beslut öfver Utskottets förslag till Rikets Ständers underdåniga skrifvelse om ny Förordning, angående Brännvins-brännings-rättigheten, S, D. Vid förnyad föredragning af Kongl. Maj:ts, den 23 sistl.
D. bränner i två månader antingen en om hösten och April, eller båda i svit. E. Dess nya fabriker äro alla i gång under April. Härigenom skulle således för att begagna motionärens ord just de, som äfven kunnat, men i verkligheten minst eluderal förordningen och för att tala med bränvins-utskottet mäst kunnat, men minst ådagalagt '"sill oädla bemödande, alt eludera del ädla syfleV, blifva de, som drabbades af våldet och mannamånen. Hittills har man ansett bränvinsbränningen såsom ett privilegium, fästadt vid jorden och det har varit jordegarne tillåtit, att antingen på kredit, medelst anmälan vid mantalsskrifningen eller mot kontant i förskott erlagd afgift, medelst anmälan om resolution, få idka bränvinsbränning. Om nu också denna åsigt skulle anses hafva blifvit alltför gammalmodig, fruktar jag dock, att det nya mode, som skulle blifva följden af Hr Dalmans motion, eller att privilegiet fästades vid bränvinsredskapen, skulle på mångdubbelt sätt åstadkomma just det man påstår sig vilja förekomma, eller eluderande af föreskrifterna om sättet för utöfvandet af bränvinsbrännings-rättigheten. Genom bifall till motionen skulle alltså icke endast rättigheten till bränning under April månad beröfvas dem, som litat på sin i förordningen medgifna rättighet och ej anmält sig vid mantalsskrifningen, utan ock sjelfva privilegiet af bränvinsbränningen från jorden borttagas och öfverflyttas på redskapen, som ända hittills endast varit ansedd, såsom lösegendom och som både i form af köp eller arrende kunnat hittills till annan man öfverstås. Mig förundrar det, att motionären, då han föreslår våld på eganderätten ej föreslagit dess utsträckning till sjelfva bränneripersonalen, visserligen svår, att försegla, men icke omöjligt, att instänga. 344 Den 4 Februari f. mt Såvida den filantropi, hvilken under mer eller mindre sårande tillvitelser påstår, att den K.
Skur-Johanna däremot grundade sina egna iakttagelser; d e gingo icke dess mindre i samma riktning o c h blefvo just därigenom mera graverande. Bevis för sina åsikter kunde h o n o c k framlägga, i synnerhet sedan tredje kaffekoppen var expedierad. Ja, en praktisk människa v a r den där Johanna, det är säkert det. » Tänk, » sade h o n till sin väninna, Kristin Johansson, » tänk h v a d det hindrar folk från arbete d e t där att sätta ihop b ö c k e r o c h så att läsa d e m till! Sen ska en ann stackare ta o p p sin tid m e att få d a m m e ur dom. » Ja, talade h o n e j, så både doktorn o c h andra kunde haft nytta af att höra det? Också o m det visste Johanna besked. » Sjåpa sej inte, människa, » svarade h o n, » nog vet hon, att det finnes, s o m e n kan håfva in m e r pengar m e ', än en g ö r m e ' att skrifva böcker. Titta på grosshandlarn v e stora torge, h o n! » Då teg Kristin o c h fann, att Johanna visliga talat i allo. Kristina Johansson hade rätt, » något » hade kommit åt hennes h u s b o n d e igen. Det hade k o m m i t öfver honom en d a g i skogen jämte d e n höstsol, s o m föll in mellan kopparglänsande träd. Det var knappt medvetet för något så groft s o m tanken, det var för lätt att kvarhållas af något så tungt s o m minnet. Men kvar dröjde d e t! Det var obestämdt s o m v e m o d i vårkväll, m e n det spärrade dock hans tankars fasta gång. Det v a r trolskt o c h ljufligt, m e n bakom låg en gåtfull vånda, alltför oåtkomlig att resonneras fram eller bort. Hur d e t n u var, kände han igen det o c h sökte hålla det kvar s o m sin e g e n d o m, då flydde det. H a n gaf det förloradt. Si, då var det åter där m e d sin tjusning o c h sin ångest, m e d sitt aggande kraf på lif.
Vid tillfället af den discussion öfver Friherre Sprengtporten motion, som nu förekommit till justering, föreslog jag, att de i motionen afsedda allmänna byggnader här i Stockholm skulle verkställas, icke genom årliga capital-anslag till mindre belopp, utan genom anslag till ränta och amortissement för ett större, pä en gång genom lån upptaget capital, emedan det förra sättet att bygga är både det långsammaste och dyraste, man kan välja. Man invände då, att Ständerna ej kunde bevilja något anslag för längre tid, än till nästa Riksdag; och jag erkänner ovedersägligheten af den princip, att hvarje Representation skall, utan band af en föregående, äga full frihet att afslå eller bevilja anslagen. Detta är så nödvändigt i alla representativa statsformer, alt det ingalunda var min mening att rubba, hvad som utgör ett så väsendtligt vilkor för dessa former. Men jag ber att, på andra sidan, få fästa uppmärksamheten på facta vid principens tillämpning. Alla stora arbeten, som skett på andra ställen, hafva blil - Den 24 Februarii. 117 vit verkställda genom på en gång upptagna capitaler, under full förtröstan på fortfarandet af de anslag, som erfordrats till ränta och amortissement; och detta förtroende är väl grundadt, ty Statsmagten mäste nödvändigt styras af rättvisa och förnuft. Den vill således icke allt, hvad den kan, och begagnar ej sin i öfrigt obestridliga rätt att vägra ett anslag, hvaraf behofvet blifvit insedt. Detta är också grunden, hvarföre capitalisterna aldrig tveka att lemna sina capitaler till förelag af ifrågavarande beskaffenhet. Här t. ex. Frankrike byggt canaler för 4oo millioner, hafva icke anslagen dertill genast blifvit upplagda på bordet, utan man bar endast anvisat medel för ränta och amortissement inom en viss tid, hvarefter arbetena blifvit verkställda med upptagna lån. Så tillgår äfven alltid uti England, och så har äfven skett hos oss någon gång, såsom med Götha Canal.
Skickar du inte igen brefvet, så packar vi din koffert inom en kvart.» »Nej, nej, nej! Han ska visst få sitt dumma bref. Jag ska bara ta en afskrift först!» Hon rusade på dörren. Jag sjönk ned på en stol. En afskrift i mitt hederliga hus! Hur många skulle hon då inte ha tagit, om hon varit uppfostrad i Stockholm? Då hade hon väl behöft en kopiepress! Emellertid är det bra svårt, att hon ska vara så ryslig just i det där fallet, när hon eljest är så både redbar och pålitlig och rar! Senare: Julstämningen dör helt sakta, sakta, som en vacker aftonrodnad, när solen gått ned I går var lilla Gus här i ny bärklädning och så lik Ruffen, att — —. Nog tycker jag, att vi åtminstone kunde få ha honom för beständigt, när de ändå har tre! Senare: Jag känner mig så urrig och besynnerlig. Kan det vara möjligt, att jag förkylt mig på soaréen? Ett iskallt afklädningsrum — och så måste man ju traska öfver en förstuga, där det var 25 grader kallt. — Men sån’t brukar då inte chenera mig. Värme är det enda som förkyler mig. Nej, jag är nog trött ändå. Det händer allt ibland, att jag blir alldeles slut på en gång, utan att jag en smul kan räkna ut hvarför. Ruffen påstår, att det är för det, att jag jämt har ångan uppe och aldrig spar mig. Men jag har visst inte ångan jämt uppe! Som till exempel nu! Tar det inte fullkomligt emot att vaka i natt hos målar Alfvéns, som har sin vackra flicka sjuk i lunginflammasjon och så innerligt väl behöfver litet hjälp? Jo, det gör det visst! Jag känner mig riktigt lat. Senare: Hufvudvärk, och så fryser jag! Senare: Jag blir visst riktigt sjuk! Jag har så ovanligt tragiska förnimmelser, och i natt drömde jag, att jag tappade en framtand bäst jag stod och talade. Den drömmen slår aldrig fel —. Jag dör nog! Senare: Jag städar i mina byrålådor. Ordning ska de åtminstone finna efter mig! Senare: Det blir visst lunginflammasjon och den går feta människor aldrig igenom. Jag hör tydligt hur det piper i båda lungorna.
Riksdagsordningen på sätt det lämpeligast finner, förordnar om ersättandet af de, genom dödsfall eller andre tillfälligheter, emellan Riksdagarne, uppkommande ledigheter bland Fullmägtige eller Revisorer. Fullmägtige och Revisorer taga sine säten efter de ätters ordning i Matrikeln, hvilka de tillhöra. I anseende till de personer, hvilka till dessa befattningar kunna komma under omröstning, iakttages hvad RiksdagsOrdningens 70 §. härom stadgar. §. 46. Till befrämjande af nödig ordning vid Ridderskapets och Adelns sammankomster, är särskild stadga upprättad, som i RiddarhusSalen alltid bör vara till efterrättelse anslagen. §. 47; Riddarhusutskott^ består af tolf Ledamö. ter. Inför detta Utskott skola Ledamöter af Ridderskapet och Adeln, hvilka, efter de tveni Den 4 December e. m. ne första antecfeningarne, vid Riksdagen sig infinna, styrka deras behörighet tiil säte och 6tämma, och utbekomma poletter. Detta Utskott tillkommer, att öfverse Riddarhussamt Adeliga JungfruStifts ärendernes förvaltning, sedan förra Riksdagen; revidera RiddarhusCassan och Adeliga CadetteScholaefonden, såsom ock alla öfrige under Directionens Sty. reise ställde Cassör, Donationer och Legater, Börandes öfver allt detta Utskottet till Ridderskapet och Adeln aflemna sin berättelse, deruti äfven de förändringar böra föreslås, hvilka Utskott i antingen i anseende till förvaltningen, eller i andra hänseenden, kan finna nödiga I öfrigt äger Utskottet, att ställa sig till efterrättelse, hvad denna Riddarhusordning stadgar; äfvensom de i Grundlagen för Rikets Ständers Utskott gifne föreskrifter, hvilka kun-, na på Riddarhusutskott tillämpas. §. 48. Riddarhusets angelägenheter besörjas och förvaltas af en Direction, bestående af sju Ledamöter, för hvilken är utfärdad serskild Insiruction innehållande äfven föreskrifter för RiddarhusSecreteraren och öfrige Riddarhusets Tjenstemän.
Hvad först beträffar Herr Cederschjölds anmärkning i anledning af Ut* skottets förslag, att det måtte beviljas Ordföranden i Utskott rättighet att lemna ledighet åt högst 3 ledamöter, ett antal som Herr Cederschjöld funnit disproporlionerligt, så får jag nämna, att Utskottet med ordet högst velat lemna åt Ordföranden den rättighet, som ej är för stor, att jugera, huru många Ledamöter må kunna permitteras, Jag skulle ej anse tänkbart, att Ridderskapet och Adeln väljer till Ordförande en person, som ej äger nog omdömesförmåga att kunna bedömma en så ringa sak. Hvad åter angår Herr Lefrens anmärkning, så, derest jag kan inse andan af 79 §. Riksdagsordningen , kan det ej komma i fråga för någon Suppleant att inträda i Utskott, förrän den förut valde Ledamoten är från Riksdagen för allo bortrest. Jag suspenderar mitt omdöme om hvad som kunnat passera inom ett annat RiksStånd, och hvad som bör tillåtas, eller icke. Jag har bort, att just i det Utskott, der Herr Lefren är Ledamot, det blifvit satt i fråga, om Supplean - Den 9 Ap ri 1 e. m. 8g terne kunde erkännas. Jag kan ej finna annat, än att, innan en Ledamot med allo afrest, det icke kan komma i fråga att välja Suppleant, Är denna åsigt riktig, faller det af sig sjelf, att det Stadgande Herr Lefi én yrkat, ej kan komma in i RiddarhusOrdningen. Herr Lefren: Om man läser 79 §. Riksdagsordningen, och fäster uppmärksamhet vid ordet ledighet, som der förekommer, lärer man ej kunna taga miste om, att det ej kan vara fråga om att upphöra att vara Ledamot, ty annars behöfde ej ordet ledighet begagnas. Der står nemligen: Riksdagsman af PrästeBorgareoch BondeStånden må ej från Riksdagsorten afresa , detta är första cathegorien, eller från Riksdags-öfvertäggningarne sig afhålla, med mindre han dertill undfått, genom ProtocollsUtdrag , tillåtelse af det Ståndj hvartill han hörer.
Landtm, yttrade, att då II. Ex., såsom redan vore nämndt, funne det ifrågavarande ämnet vara innefattadt uti den, i anledning af PresteSt:s Prot.- Utdr., till StatsUtsk. remitterade frågan om Klubbkostnaderna i allmänhet, och Frih. Palmstjerna derjemte upplyst, att den vore inbegripen i de motioner, hvilka till StatsUtskls handläggning blifvit öfverlenmade, samt Motionären dessutom yttrat sig ej yrka någon vidare åtgärd, trodde H. Ex. sig böra hemställa, om icke R. o. Ad. ansåg frågan för det närvarande böra förfalla. Bifölls. Gr. Cronhjelm: Jag vill blott hafva anmärkt, att jag endast på den grund tillåtit, det frågan må förfalla, att Hr Gr. o. Landtm, i afseende på den begärda propositionen afgifvit en mot min öfvertygelse stridande förklaring, och att jag icke vill mer eller mindre blottställa Hr Gr. o. Landtm, genom att yrka en proposition, som icke j min tanka bör kunna af Talman lagligen förvägras. Vid förnyad föredragning af K. M:s den 10 dennes på bordet lagda Nåd. Skrifvelse, angående Bankens öppnande till utvexling af silfver, blef samma Skrifvelse till Banco. Utsk. remitterad. / »2| Den 12 Februarii f. m. Ånyo föredrogs K. M:s den io dennes på bordet lagda Nåd. Skrifvelse, angående grunderna för brännvinsbränningen, med hänsigt att förekomma brännvinets omåttliga bruk. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Det tillkommer oss att erkänna K. M:s Nådiga omsorg för sitt Folks väl, hvilken uttalar sig i hvarje mening af den nu föredragna Skrifvelsen , och att hembära vår gärd af tacksamhet derför; men oss tillkommer äfven att betrakta frågan på alla sidor, pröfva skälen, fritt och öppet yttra vår öfvertygelse. Jag får då förklara, att min föga öfygrensslämnier med åsigterna i den K. Skrifvelsen; jag utgår från helt andra synpunkter.
Såsom skäl för den äskade förhöjningen anföres hufvudsakligen, att den nu till 1,850,000 r:dr bönko bestämda fonden varit alldeles otillräcklig för tillfredsställande af sökaudernes billiga anspråk på dessa låue-understftd, hvilka i större mån gagna näringsoch industri-idkaren, än den låne-rörelse, sorn i öfrigt genom Diskonterna bedrifvas. Medgifvande riktigheten häraf, hyger Utskottet den åsigt, alt de för utlåning på namn och reverser med omsättniugsrätt samt för utlåning och diskontering genom Handelsoch Nårings-diskonterna anvisade fonder borde afstå någon del för tillökning af kassa-kreditiv-rörelsen, men som berörda utlånings-fonder för närvarande äro otillräcklige, torde tiden nu ej vara inne för en dylik, till den lånsökande allmänhetens fördel ledande öfverflyttning. I det föregående har Utskottet angifvit orsakerna hvarför någon förhöjning i låneoch kreditiv-rörelsen på det hela vid denna riksdag icke bör ifrågakomma; och det enda tillfälle till förstärkning af kassa-kreditiv-fonden, som sålunda sig erbjuder, lemnar den föreslagna indragningen af kreditivet till Stockholms Stads Drätsel-kommission å 50,000 r:dr, hvilket, i händelse af bifall till nämnde indragning, kunde i kaSsa-kreditiv-rörelsen användas. Ett annat sätt för beredande af ökad tillgång till kassa-kreditiv uppgifves af herr prosten Berlin, som föreslår, att utöfver de fixerade beloppen för hvarje Diskontverk må beviljas kreditiv, sålunda, att, om t. ex. fonden för ett Diskont-verk uppgår till 500,000 rdr, kreditiv derå beviljas till 600,000 rdr, stödjande hr prosten / Banlio-Uiskoltets Belänkande, A’:o 24. 45 della förslag på del kända förhållande, alt hela den medgifna kreditivsumman icke någonsin kan vara begagnad, och att följaktligen Banken icke bör äfventyra, att de beslämda beloppen öfverskridas.
St:r visserligen icke ansett sig för närv:de böra sådant bevilja, men dock funnit den ifrågasatta kommunikationen vara af synnerligen stor vigt för utvidgandet af Sveriges bergshandtering samt för befrämjandet i öfrigt af landets industriella utveckling och ekonomiska välstånd, — K. M:t måtte täckas åt denna kommunikationsfråga egna nådig 308 Den 17 Maj e. nu uppmärksamhet, samt vid den tid och på det sätt, som K. M:t tjenligast finner, göra i ämnet nådig framställning till en kommande riksdag. Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan och sedermera propos. på antagande af Hr Ehrenborgs förslag, hvilka båda propos:r med blandade ja och nej besvarades, hvarefter och sedan propos. på bifall till Utsk:ts hemställan förnyats samt likaledes med många ja och nej besvarats, Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig nu hafva funnit ja öfvervägande. Sedan votering begärts, uppsattes och justerades följande voteringspropos.: »Den som bifaller Stats-Utsk:ts i 14:de punkten af Utlåta N:o 80 gjorda hemställan, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Yrinner nej, antager R. o. Ad. det förslag till beslut Hr Ehrenborg afgifvit.» Voteringen företogs, och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 31. Nej — 44. Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Stats-Utsk:ts den 16 dennes bordlagda Mem:r: N:o 83, i ani. af erhållna återremisser å tvänne i Mem:t N:o 69 föreslagna voteringspropos:r; samt N:o 84, med förslag till voteringspropos. i ani. af Riks-St:ns skiljaktiga beslut i fråga om godtgörande! af kostnader vid laga skifte å boställe. Vid föredragning af Stats-Utsk:ts . den 16 dennes bordlagda Mern. N:o 85, rörande R. St:rs skiljaktiga beslut i fråga om påbyggnad och förändring af R.
Arméens manskap särskildt beredda pensionsförmåner den omförmälda olikheten i pensionsbeloppen utjemnas, anser jag mig böra i underdånighet tillstyrka nådigt gillande af Direktionens öfver Amiralitels-krigsmans-kassan förevarande förslag till förbättrad pensionering för förhyrde Under-Officerare och sjömän samt all gemenskap vid Flottan, med uteslutande likväl af hvad i sammanhang dermed blifvit ifrågastäldt rörande nådegåfvor för deras enkor, i hvilket afseende jag håller före, att vid gällande Pensions-reglementes bestämmelser derom desto hellre bör för närvarande förblifva, som dels frågan icke egentligen tillhör den af Rikets Ständer begärda utredning och dels Direktionen icke framlagt någon beräkning öfver den derigenom uppkommande ökade kostnad; hvarjemte jag, under förutsättning af nådigt bifall härtill, underdånigst hemställer, att då, hvad angår det för ifrågavarande pensionerings lillvägabringande behöfliga årliga anslag eller tillskott af 38,880 R:dr R:mt, Direktionen förmält sig icke kunna ansvara för dess tillräcklighet under vissa omständigheter, för ändamålet Dil. M 3 lill Kongl. May.ts Nåd. Prop. M 1, om Statsverket 1859. måtte af Rikets nästsammauträdande
Hr v. Troil har väl sagt, att nödiga förbättringar derigenom skulle fördröjas; men med förutsättning, att lagtima riksdagar återkomma hvart 3:dje år, finnér jag ingen fara att låta alla förslag till grundlagsförändringar under denna tid hvila. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Jag anser för min del Constit.Utsk:s ifrågavar. förslag innebära en betydlig förbättring i nu gällande ordning, — en förbättring, som jag anser R. o. Ad. böra medverka att tillvägabringa och förbereda på sådant sätt, att den kan antagas vid nästa riksdag. Fördelarna af detta förslag äro för det första, att urtima Den ii September e. m. i3i riksdagar kunna blifva betydligt kortare, och att K. M. kail sattas i tillfälle alt i vigtigare fall rådpläga med R. St., utan att derigenom föranleda väckandet af frågor om ändring i alla möjliga samhällsförhållanden. Det är ganska troligt, att urtima riksdagar skulle blifva kortare, då man ej behöfde afvakta motionstidens slut och utskrifning af alla remisser, innan Utsk:n kunde sältas i verksamhet; jag tror t. o. m. att en urtima riksdag på detta sätt skulle kunna afsiutas inom den tid, som nu åtgår, innan Utsk:n komma i arbete. Dernäst kunde nian undgå de frågor, som nu alltid upptaga mycken tid, nemi. örn ny statsreglering, nya bevillningsgrunder, brännvinsförfattning och alla dithörande ämnen , jemte flera andra , som nu vid hvarje riksdag återkomma. Det är således klart, att genom inskränkning till sådana ärenden, som Konungen framställer, skulle tidsbesparingen blifva ganska betydlig, oberäknadt den lättnad i liksdagskostnader, som deraf skulle uppkomma. Ett angeläget ärende skulle då kunna afgöras, utan att Representationen behöfde hela år igenom vara fästad i hufvudstaden, skiljd från sina egna bestyr hemma, deraf frukterna ofta äro mera båtande, än af hela riksdagen, och Konungen skulle sättas i tillfälle att rådpläga med R. St. utan fara att se ålla möjliga frågor om reformer eller förändringar, som stundom äro försämringar, upptaga Representationens tid och utledsna folket.