Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I afseende på ifrågavarande ansökning förekommer, på sätt Kongl. Kammar-Collegium i dess underdåniga utlåtande antydt: atf, jemlikt 3 § i arrende-contraclet, Arrendatorn bör, vid arrende-tidens slut, återlemna ägorna i förbättradt tillstånd, utan att något derföre af Kronan får fordras; att genom 3 § i samma contract arrendatorn är ålagdt att ansvara för den åbyggnad, som vid kungsgården erfordras, så att de för egendomens bruk och skötsel behöfliga byggnader i allt fall måste vid afträdet aflemnas; att, hvad serskildt caractershuset beträffar, sökanden, enligt Härads-Syne-Rätts beslut, är skyldig, att, i fall han ej skulle vilja, vid sitt afträde från kungsgården, i nämnde egenskap aflemna det af honom uppförde nya boningshus i det skick, att det kan såsom laga hus anses saint till utrymme och beqvämlighet motsvarar den i 1819 års afoch tillträdes-syn beskrifne, men af sökanden nedrifne, caractersbyggnad, då i stället låta upppföra en ny sådan bygnad, som af Syne-Rätten pröfvas jemngod med den förra, samt slutligen att åtskilliga af de sökanden tillhöriga byggnader och anläggningar, hvilka han förklarat sig villig att till kronan afträda, mera afse sökandens egen beqvämlighet och nöje, än äro för en arrendator i allmänhet behöfliga.
Jemnför man deremot uppgiften på de betydligaste Arbeten, sorn enligt Arbets förslaget och Chartor utgifna 18 to, skull e götas, med den, som nu nyligen blifvit i trycket framlemnad på hvad som är gjordt, så enligt hvad jag kan fatta, är ej öfver-tedel verkställd. Enligt dessa uppgifter äro af 6r Slussar, 13 färdige, och ej ens alla dessa full* ständige, af g stora Kaydammar, om jag rätt mins, ej mer än 2 å 3 färdige, af sjelfva gräf» ningen ej alldeles hälften fullgjord. Lägger man härtill, att Sjön Viken är så full med grund, i synnerhet 4 mil,.att sprängning behöfs, och att härtill fordras dess uttappning och Sjön Undens uppdämning , hvarigenom de kringliggande Bruken sättas ur all rörelse, och derföre mäste hafva skadestånd, så kan väl den, som ej förstår detaljerne af detta Arbete, hafva allt skäl till den förmodan, att nära -feddar af Arbetet återstå, i stället för att redan så mycket skall vara fullgjordt, Grefve Spens, Jacob Melker: Då det af Herr Gretve von Platen nu upplästa Anförande på ett så fullständigt sätt afhandlar ett ämne, som i hög grad påkallar och ådragit sig allmänna uppmärksamheten, och hvarom också af ingen så fullständiga upplysningar kunna väntas, sorn af den, hvilken åt Verkets fullbordan uppoffrat allt annat, får jag anhålla det Den 9 Februarii. i89 Herr Grefven och LandtMarskalkea täckfes genom Proposition inhämta, huruvida icke Ridderskapet och Adeln med mig instämma uti den önskan, att Herr Grefve von Platen ville låta detta sitt Anförande till Protoeoliet serskilt till trycket b fordra. — Det torde icke vara otjenligt att, tili motarbetande af de fördomar, så för som emot denna sak, hvilka kunna vara gängse , från serskdta håll lemna Allmänheten så väl den röstägande, som icke den röstägande, Materialier till stadgande af ett, man bör hoppas och tro det, till slut verkeligen oväldigt omdöme. Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus.•
Angående den af Bankens Tjenstemän på extra stunder besörjde småsedels-skrif - ning samt Commissariernes extra befattning, att sluteligen granska och öfverkorsa förslitne smär3 re sedlar, som i Bankens cassör blifva inlöste. Fran Lagutskottet: Af den 2 dennes; N;o 4g. I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga skrifvelse till Riksens Ständer, angående Kongl. Förordningen den 1 Junii 1819, om sättet huru förfaras skall med sådane personers anhållande och tilltalande, hvilka begå förbrytelser i ett af de förenade Riken Sverige och Norrige samt derefter afvika till det andra. Från Lagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskotten: Af den 10 dennes: N:o 57. I anledning af väckt motion, angående underdånig anhållan hos Kongl. Maj:t, att de förslag, sorn Kongl. Maj:ts Befallningshaf Ridd. 0. Ad. Prot. IV. Band. 5i. Den 5o Maji e. m. vande afgifvit, rörande hemmansklyfningar, måtte Riksens Ständer föreläggas. Rörande Nämndemäns arfvode för biträde vid afvittringsoch skattläggnings-förråttningar. Angående ändring uti 26 Cap. 1 S, ByggningaBalken. Af den 14 dennes-, N:o 60. I anledning af yrkad befrielse för Nämndemän från skyldigheten att biträda KronoBetjeningen vid allmänna syner och besigtningar. Från Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskuttet: Af den 20 dennes: N:o gr. Rörande väckt fråga om vissa föreskrifter i afseende på tillverkningen af papper. N:o 92- Rörande väckt fråga om beståndet af sådane Städjobref å de Lunds Academie anslagne Pi sebendehemman, hvarigenom lifstids besittning blifvit Åboerne försäkrad.
Rid, derstapets och Adelns Plenum den 14 Februarii 18 ro. S. D. Föredrogs ä nyo Lag-Utstottets den Z Februarii pä Bordet lagda Protocolls-Ukdrag af den ro ststl. Ianuarii, innehällande Utstoltees förklaring öfwer de anmärkningar som mid dest Betänkande, rörande - Dm is Abrukrii. ?6i tande Konungens magt, att i en del allmänna Lagens stadgande» samt i wista Fidei-Commist Författningar göra dispense m. m., blifwit gjorde, i sölje hwaraf Högloft. Ridderstapet och Adeln beflöt, att till berörde Betänkande lemna sitt bifall; Hwarom genom Utdrag af Protokollet de öfrige Respektive Ständen manligen skulle underrättas. Ot Supra. Utdrag af Protokollet, hällit i Högloft. Rid. derskapets och Avelns Plenum ben 14 Februsrii 1810. S. D. Föredrogs a nyo Starssamt Allmänna Beswärs och Oeconomie-Utstoktels den Z Fcbruarii pä Bordet lagda gemensamma Betänkanoe, angäende Allmänna Magazins-Inrättningen, sä wäl som Bancv-Utftotieis i dag häröfwer inkomna Uklätande, och beflöt Ridderstapet och Adeli! att, da genom det af Banco-Utstottet meddelade afflag pä den begärta Discont-rätten af 320,200 R:d. för MagazinS-Directionen Utskottets förflag i en hufwudfaklig del more rubbad, det samma skulle till bemälie Utstött, älföljt af Baneo-Utstottels utlåtande, ärerremitteras, samt Utskottet anmodas att förflagswis upgifwa nägot annat Medel för möjligheten af denna inrättning; Hwarom de öfrige Respektive Ständen wänlig del genom Utdrag af Protokollet stulle lemnäs. Ot Supra.
Jag kan icke finna alt några rättsanspråk blifvit förnärmade genom Ulsk:s förslag i hänseende lill de Reg:ts-pasiorer, som finnas qvar från den tid då dubbel tjensteårsberäkning åtföljde dessa Reg:ls-paslors-befaltningar; ty nämnde Pastorer hafva ej blifvit beröfvade denna förmån, de hafva den qvar i denna dag och denna förmån kan dem ej heller fråntagas. De åter, som emottagit dessa platser sedan berörde förmån afskaffades, hafva ju frivilligt ingått på de vilkor, sorn stått till buds och ega följaktligen iuga anspråk på ersättning för förlusten af en fördel, hvaraf de aldrig varit i åtnjutande, hvarå de aldrig erhållit försäkran. Utsk. har ansett sig endast böra bevilja de anslag, som för Rikets tjenst ärobehöflige; ochdåpastorsbefallningarne vid de värfvade reg:tene icke stå vakante, derföre att lönerne åro små utan dessa platser städse besättas med fullt tjenlige personer, så har Utsk. 38 Den 14 Juni. också ansett någon tillökning i Reg:ts-pastorernas aflöning icke erforderlig, när rikets tjenst fullgöres med de anslag, som äro beviljade. Jag yttrar dessa ord, endast för att tillkännagifva min mening, icke för alt uppehålla 11. o. Ad. med diskussion öfver ett ämne, hvars utgång jag väl förutser. Hr af Dalström: Den, som följt Svenska soldaten i fält, vet hvilket inflytande religionsvården på honom utöfvar; Preslen visar sig för honom icke blott vid den allmänna gudstjensten, han är med honom under ulla mödor, han är den, som upmuntrar och gifver soldaten tröst och tillförsigt till sig sjelf. Han följer honom till sjukhuset, följer honom i farorna, meddelande den döende tröst och visshet om ett lif efter detta. Går jag till garnisons-reg:tena, hvad hafva icke der reg:lspastorerne att uträtta; icke nog att denne tjensteman vid sjukhuset får meddela garnisons-soldaten den tröst denne bör af religionen få åtnjuta, han är ock den, som har största vården om soldatens hustrus och barns väl och undervisning i chrislendom.
Dessa förslag blefvo förklarade hvilande till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets Utlåtanden: N:o 125, i anledning af väckt motion, angående rättighet för åboerne på åtskilliga Wisingsö skolegods-hemman att få desamma till skatte lösa, bifölls; N:o 126, i anledning af väckt motion om förändring i tiden för hållande af uppbörds-stämmorna å Oland, bifölls; N:o 127, i anledning af väckt fråga om försäljning af en del Kronans egendomar, bifölls; N:o 128, i anledning af väckt motion, angående förändring i tiden för utgörande af den till Marstrands kyrka och skola anslagna kronotionde i Tjörns härad, återremitterades; N:o 129, i anledning af väckt motion, angående förändring i Kongl. Förordningen den 16 Oktober 1723, rörande Presterskapets i Skåne uppbörd, bifölls; N:o 130, i anledning af väckte motioner, angående dels bestämmande af vissa vilkor för vinnande af dispositionsoch jordegande rätt till de så kallade kyrkohemmanen i Halland, dels ock om rättighet för åboerne å de inom Götheborgs stift varande mensalhemman att få desamma till skatte lösa, bifölls; N:o 131, i anledning af väckt motion angående upphörande af Kronans återlösningsrätt till de såkallade Trippiska hemmanen i Halland m. m., bifölls; och N:o 132, i anledning af erhållen återremiss å Betänkandet, N:o 19, angående upplåtelse på viss tid åt enskild man af en Kongl. Maj:t och Kronan tillhörig, intill Kongl, operahuset i Stockholm angränsande lokal. Med vidblifvande af förut fattadt beslut, lade Ståndet Betänkandet, N:o 132, till handlingarne. S. D. Föredrogos ånyo och bifollos Banko-Utskottets Utlåtanden: N:o 36, öfver väckt motion, att Diskont-verken måtte öfvertaga kommissions-befattningen med Diskont-lån.
O Frih. Åkerhjelm, Carl: Soldaterna vid Södermanlands Regde erhålla sin spanmål, som de fått sig af K. M. och Kronan anslagen, pä samma sätt som annan spanmäl, nemi. med struket mål. De ega verkligen ingen rättighet att utbekomma den på annat sätt, och den spanmål, som pä det sältet besparas Kronan, ingår dill Den 7 Juni e. m. fjerde Hufvndtib-Ins besparingar. Om nu dessa soldater skulle erhålla serskild tillåtelse att få sig spanmålen tillmätt i rågadt mått, så skulle 4:de Hufvudtilelns besparingar ersättas derför med omkring 70 t:r spanmål. StalsUlsk. har icke haft skäl att tillstyrka en sådan tillökning i soldaternas vid Södermanlands Reg:te löneförmåner, och då del derjemte är på grund af gällande författning som ifrågavande spanmål utgår i struket mål, så har Utsk. icke kunnat hemta någon anledning all bifalla Hr Westfells motion. Äfvenså får jag för R. o. Ad. tillkännagifva ali, efter hvad jag har mig bekant, delta Betänk, är äf 2 Stånd bifallet, hvarföre jag anhåller om bifall till Betänk. Propos. till bifall å förevaride Utlåt, lilef härefter framställd och besvarad med starka Ja, blandade med Nej; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig hafva funnit Ja öfvervägande. Föredrogs ånyo StalsUtskis den 24 sistI. Maj och 1 dennes på bordet lagda Utlåt. J\s 103, i ani. af K. M:s Nåd. Propos , angide ifrågaställd utsträckning af Nämndemäns rätt till skjutsoch Iraktaments-ersättning för syner och andra förrättningar. Hr von Hartmansdorff, Äng.: Jag har icke något emot det slut, hvartill Utsk. kommit, men skälet, som del andragit för afslyrkande af Erik Christenson* motion, kan jag icke godkänna.
Kinot de framställningar af enahanda syftning, som vid föregående riksdagar varit gjorde, har blifvit invändt, att då föreskriften, att’gode männen skola vara inom häradet eller tingslaget boende, sammanhängde med den urgamla domstolsförfattuingen, enligt hvilken Nämnd skulle utgöras af inom häradet bosatte män, det icke syntes-lämpligt att afvika från en princip, som sålunda under århundraden sammanväxt med folkets vanor och tänkesätt. — Ehuru det mäste medgifvas, att Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Uts k o t tens Betänkande, N:o 15. 11 gode mäns befattning i viss mån är med Nämndens likartad, oeh Utskotten således icke kunna frånkänna berörde invändning all giltighet, anse dock Utskotten i allt fall det vigtigaste af de åligganden, som tillböra gode män, vara att iakttaga och pröfva sådana vid laga skiften och andre landtmäteri-förrättniiigar förekommande förhållanden, som säkrast inses och bedömas af den, som om beskaffenheten af de egor, hvilka utgöra föremål för förrättningen, har noggrann kännedom.
Vidare hade Judén och Renvall (den senare till en början i Mnemosyne) redan hunnit undersöka finska språkets prosodiska egenskaper, och Ignatius, Frosterus och Helenius utgifva hvar sin särskilda samling psalmförsök, i hvilka nämnda undersökningars resultat på ett mer eller mindre lyckadt sätt tillämpats. Dessutom hade v. Becker, på den tiden Lönnrot var student, till trycket befordrat sin länge under arbete vordna finska grammatik, genom hvilken forskningen i det finska språket tog ett jättesteg (enligt Lönnrots yttrande "ett sjumila steg") framåt, och Renvall två år senare utgifvit sin ordbok, hvilken i sitt slag utgjorde ett lika stort framsteg som v. Beckers språklära i sitt. Äfven hade Sjögren vid denna tid begifvit sig på sin långa forskningsresa, om hvilken då och då anlände underrättelser och som Lönnrot och några andra torde hafva följt med intresse. Men i främsta rummet hade Topelius d.ä. med sina från folkets läppar upptecknade runor visat, hvarifrån hörnstenarne och grunden borde tagas icke endast för poesin, utan för hela literaturen i detta ords rätta betydelse. Sålunda erbjödo då våra literära förhållanden äfven några hugneliga och direkt uppmuntrande sidor. Voro ej v. Becker, Renvall och Sjögren sådane forskare och skriftställare, i hvilkas fotspår en yngling, som kände sig vara i besittning af förmåga, fann sig manad att träda? Och de der psalmdiktarne, uppeggade ej också deras arbeten honom, som allt ifrån sin späda barndom hört sjungas och läst hundratals godtköpsvisor, att pröfva sina krafter i jemnbredd med dem eller att kanske öfverträffa dem? Att Lönnrot af desse mäns verksamhet mottagit sådana väckelser är så mycket säkrare som han sedan i sina mannaår, om ock delvis ett halft århundrade senare, på ett så storslaget sätt både såsom ordboksoch psalmförfattare, förverkligade sina ungdomsplaner och förhoppningar och äfven såsom språkforskare både på det inhemska språkets och på de dermed beslägtade språkens områden svingade sig upp till v. Beckers och Sjögrens jemnlike. Men närmast och främst lockade honom Topelii spår, och det var i dem v.
Stockholm den 27 April 1840. På RiddarhusUtskottets vägnar: Henning Hamilton. W. F. Dalman. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl 4 till 11 om aftonen. In fidem protocolli, F. O. Silverstolpe. De n la Ma j. Fredagen den 22 Maj i84o. Plenum lil. g f. m. Justerades 2:ne prot.utdr. för den 20 dennes e. m. Justerades pleni-prol:u för den i3 dennes f. och e. m. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, att Frih. von Friesendorlf, Fred. Aug., samt Hr Hammarskjöld, Carl Wilh., båda ledamöter i Allm. Besvärsoch Ekon.Utsk., anmält sig för enskilda angelägenheters skull vara nödsakade att aflägsna sig från riksdagen och att således afsäga sig sina platser i Utsk., men anhållit att det oaktadt blifva bibehållne vid sin riksdagsmannarätt; och hemställde Hr Landtm. 0111 R. o. Åd, behagade härtill lemna sitt bifall. Ropades ja. Likaledes biföll R. o. Ad. Gr. af Ugglas’s, Ludv., begäran, att oaktadt han, i anseende till tjensteåligganden fann sig nödsakad att afsäga sig sin plats i Ridd,Utsk., likväl blifva bibehållen vid sin riksd.mannarätt. Hr Frih. o. Landtm, anmodade, i anledning häraf, Hrr Electorer att någon dag i början af nästa vecka sammanträda för att utse 2tne ledamöter i Allm. Besvärsoch Ekon.- samt en ledamot i Ridd.Utskottet. Föredrogs ånyo StatsUtskts den 2 och 16 dennes pa bordet lagda utlåt. N:o 64 Litt. F., 0111 tillökning uti skattefrihetsdygnen vid masugnar. Hr Lagerhjelm, Pehr: Jag tror icke, alt det är skäl alt bifalla detta utlåtande.
Vidkommande deremot slutligen dels kreditupplagstarifen, uti hvilken minimiqvantiteterna för upplaget blifvit gjorda beroende derpå, att godset uppgår till minst 300 r:dr tullvärde, hvarjemte transitoafgiften utgår med en procent af de upplagda varornas sålunda bestämda värde, dels ock de fall, då, enligt 24 §. i tulltaxeunderrättelserna, föring icke får tillgodonjutas med mindre införda varor uppgå till ett efter tulltaxebestämmelserna beräknadt värdebelopp af 300 r:dr, samt då enligt 25 §. gods under transporten tagit skada och förthy bör tillgodonjuta lindring i tullafgifterna, utbad sig föredragande departementschefen att här nedan få närmare uppgifva de förändrade grunder, som ändamålsenligt må i stället för tullvärdena kunna dervid följas. Såsom i öfrigt ledande till åsyftad förenkling och förkortning af tulltarifen föreslog departementschefen i underdånighet: att alla varor, som äro eller blifva befriade från afgifter vid införsel, må ur sjelfva tarifen uteslutas, och efteråt i ett sammanhang uppräknas, och att taxan, såsom i åtskilliga främmande länder Lit. A. Lit. B. Agal Alabaster m. fl. Lil. F. Kongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse, N:o 40. 19 är iakttaget, må fördelas i två hufvudafdelningar, den ena för inkommande och den andra för utgående varor, i hvilken sistnämnda icke heller upptagas de varuartiklar, som kunna tullfritt utföras, men hvilka dock, enär de utgöra det ojemförligt största antalet, icke torde behöfva särskilt uppräknas, utan den erinran endast böra vid slutet af tarifen göras, att tullfrihet äger rum för alla i densamma ej förekommande och med afgift belagda varor.
Utskotten motsagde, de likväl ej behöft directe pröfva eller derom uttala sin collectiva opinion, på samma sätt som jag gjort det inom Utskotten och nu gör det inför Rikets Ständer. Under mångårigt forskande efter orsakerne till Sveriges industriela och commerciela vanmagt i jemförelse med andra nationer, om hvars institutioner jag ej sökt endast tlieoretisk kunskap, utan ock till en del undersökt på stället, har jag trott mig finna, lika med hvad många andra yttrat före mig, men som jag fruktar ännu i denna stund icke är tillfyllest insedt och erkändt, att Sverige saknat, jemte ett stabelt myntvärde, sådane annorstädes antagna creditbruk, utom hvilka äfven med fixt mynt rörelse och handel icke kan trifvas i dess fullkomligare scala. Centralisationen af all penningeoch förlagsröreise i Stockholm har varit det ena grundfelet, ett dåligt eller snarare intet creditsystem det andra, hvarmed jag menar synnerligast ett väl ordnadt Bankväsende och en fri vexel-rörelse. Jag vågar påstå, att, om vid den lid, då Sverige i början af detta sekel ännu egde mynt, ändamålsenliga enskilda Banker (för hvilka jag för ingen del vill anse de såkallade FilialDisconterna) blifvit inrättade, så hade ej allena Landets näringar sett ut på annat sätt, utan ock operationerne år 1809 med sedel-emission af Rikets Ständers Bank utan valuta varit rent af omöjliga, emedan solida Banker, såsom 20 Hor till Bancooch Lag-UlsL Betänk. N:0 2. capitalisler i stort, skulle ej allena hafva ställt sig i spetsen för alla de mindre sedel-innehafvarne, utan ock bort ega håde credit och kunskap nog inom sitt eget sköte, för att kunna suppleera hvad i dessa delar möjligen saknades hos den skakade Slaten.
Regeringsformen, som bjuder, att Konungen ej må, till vinning för Sig och Kronan eller enskilda personer och korporationer, några monopolier fast - 12 ställa. Utbedjande mig, att, sedan denna anmärkning blifvdt med svar å vederdelosidan mött, få vidare yttrande i saken afgifva. Stockholm den 11 Januari 1841. LANDIN. Lit. D. Vördsamt Memorial. Då bos Höga RiksRätten talan af mig å embetes vägnar fullföljes, angående de af R. H. S. Konstitutionsutskott tili laga åtal förvista mål, hvilka uti min ansökning Lit. D äro uppgifna, får jag, jemte nödig utredning af målens serskilda beskaffenhet, vördsamt utveckla de af Konstitutionsutskottet i afseende å dessa mål framställda anmärkningar. 1 :a Punkten. Af det inför H. M. Konungen i StatsRådet förda Protokoll öfver Handels och Finansärenden för den 12 Mars 1836 inhämtas underdåniga föredragningen af en utaf Norrköpings Stads Äldste i underdånighet gjord ansökning, att sedan, genom stadgandet i Tulltaxan den 30 Juni 1835, att tolag å all slags ull, som från utrikes ort till Sverige anländer, icke vidare fmge beräknas, Norrköpings
Directionens beslut, rörande så väl nya persedlars förfärdigande, som gamlas iståndsättande, skyndsamt verkställas. 11:0 Genom sammanskott af Rusthållarne, antingen till ett visst årligt belopp, efter allmänna öfverenskommelser, eller beräknade efter anskaffningsvärdet och slitningstiden för lika persedlar, som vid värfvade Cavalleriet nyttjas, — böra medel till 552 Besv. och Ekon. IJtsk. Betänhanden. detta ändamål anskaffas. I afseende på inköp af persedlarna eller material dertill* contracte.rnes afslutaode, effecternes emottagning och besigtning, deras nyttjande så hemma i landet, som under möten och fälttjenst, deras iståndsäitande och cassation, medlens uppbörd, anordning, redovisning, granskning och decharge, anser Utskottet böra till efterrättelse lända de i detta ämna gifne Kongl. Resolutioner, och de dels allmänna dels för serskilda Corpsen utfärdade Rekiädnads-reglementer, jemförde med Kongl. Instructionen af den 16 Nov. 1819; för de Generalspersoner, hvilka i nåder förordnas att förrätta General-mönstringar med Indeldte Cavalleri-Regementerne, samt med det till Infanteri förvandlade Cavalleriet, och hvad som för ifrågavarande fall kan tillämpas af Kongl. Förordningen dea 50 December 1819, angående indeldte Cavalleriets beklädnad och Kongl. Instructionen af den n Juni 1822 för Beklädnads-Direc» tioner vid indelta Infanteri-Regementerne. Hvad särskildt angår inmonteringen af regementernes hästar, har väl Utskottet ansett, att de försporde klagomålen, öfver godtycklig behandling vid rustnings-hästars anskaffande, skulle bäst kunna förekommas, om inmonteringen af Directionea verkställ» des; men, som, å en annan sida, Utskottet befarat, att Rusthållaren icke skulla med den omsorg och nit vårda ryttarens häst* dä iian vore utan samma interesse i afse» Besvt och Ekon. TJtsk. Betänkanden.
Jag har sagt min tanke, och om den ej gillas, må den dock stå i prot, för min enskilda del. Uppå derefter framställda särskilda propostr afslog R. o. Ad. den af Utsk. gjorda tillstyrkan, ronde en und. skrifvelse till K. M. om bestämmande af en prescriptionstid för uttagande af medel, hvilka blifvit af Statscont. anordnade, naen biföll 56 § i öfrigt. 5y § i utlåt. Denna § ansågs ej erfordra någon åtgärd. 58 § i utlåt. Gr. Cronhjelm: Då StalsUtskts betänk. Nto 22 första gången förevar, yttrade jag ej någon anmärkning emot denna §, på den grund, att densamma i sista raderna innehåller: ”hvaremot Utsk. uti sitt betänk, öfver statsregleringen äm, #nar inkomma med förslag, huru i framtiden med dylika, ”uppå irsta hufvudtileln uppkommande besparingar bör för”hållas. När sedermera statsregleringens första hufvudtitel inkom, hade jag förgätit detta löfte af StatsUtsk., och jag får derföre nu, då jag ser StatsUtskrs ordförande här närvar. anhålla, att StatsUtsk. i dess återkommande betänk, örn irsta hufvudtiteln måtte fullgöra detta löfte, hvarförutan jag visserligen hade ansett mig böra göra framställningar emot Utskrs tillstyrkande i denna §. Frih. Palmstjerna: Jag fruktar, att jag för min del icke kan vidtaga någon åtgärd till fullgörande af den önskan, Gr. Cronhjelm nu yttrat, emedan StatsUtskrs utlåt., rör:de irsla hufvudtiteln, redan är af trenne Stånd bifallet, och således något vidare utlåt, i detta afseende ej lärer komma R. o. Ad. tillhanda. Gr. Cronhjelm: Hvad Frih. Palmstjerna nu uppgifvit var för mig obekant, emedan jag endast visste, att betänk. rörrde första hufvudtiteln, här blifvit återremitterad t; 9 H. 49 386