Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Banko. 7:o Utlåning inot inteckning i fastighet och återbetalning i sedlar samt, belåning af intecknade på Banken transporterade skuldebref, bedrifves likmätigt 170 och följande §§ i Banko-Reglementet med ett circulalions-kupilal af 5,500,000 R:dr B:ko, som vid 1843 års utgång var så nära medtaget, att utestående beloppet af dessa lån, enligt nämnde års bokslut, utgjorde 5,492,016: 34. — 8:o Lån-understöd medelst kreditiv. a) till Riksgälds-Kontoret, enligt 178 § i Reglementet, å 1,000,000 R:dr R:ko, för liqviden af Stats-fyllnads-summan och för bestridandet af öfrige kontoret ålagde utbetalningar. b) till Kongl. Kommerce-Kollegii Diskont, likmätigt Reglementets 179 §, å 1,500,000 R:dr för manufakturernas och Fabrikernas understöd; c) till Jern-kontoret, jemnlikt 180 § i Reglementet, å 600,000 födr B:ko till bruks-rörelsens nytta och båtnad; d) till Faldu Bergslag, enligt 181 §> å så kallade kopparsedlar till ett belopp af högst 3,000 Skeppund råkoppar. Utgilne lån på dylika sedlar utgjorde, enligt 1843 års bokslut, 46,396 R:dr 34 sk. 9 rst B:ko; Banco-Utskotlets Betänkande, N:o 29. 19 e) lill Stockholms Stads Brandforsäkrings-kontor, jemnlikt 182 § i Reglementet, till belopp af högst 33,333 R:dr 16 sk. B:co. Detta kreditiv är icke begagnadt. f) till SparBankerna i Rikets på grund af 183 § i Reglementet, till belopp af högst 50,000 R:dr för Stockholms, 20,000
Då det kan antagas, att delegarne uti det ifrågavarande skifteslaget icke komma att sakna understöd af det förslags-anslag, 46,000 r:dr, som för utflyItningshjelp efter laga skiften blifvit af Rikets Ständer anvisadt, lär Utskottet, med afseende i öfrigt å frågans outredda skick, hemställa, att Sven Jonssons ifrågavarande motion må lemnäs utan afseende. Stockholm den 25 Maj 1848. Ank. till Exy.-utsk. den 36 Maj, kl. 7 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion om låne-underslöd åt komministern i Ryd och Näs församlingar af erkestiftet för dels flyttning dels nybyggnad af boställe. (U. A.) Uti ett till Preste-ståndet afgifvet memorial, har komminister Delin anfört, att nuvarande innehafvaren af komministers-bostället i Ryd och Näs församlingar af erkestiftet Hans Peter Eriksson, sorn lätt tillträda nämnde boställe i ett alldeles bofälligt skick och ur företrädarens konkursmassa erhållit endast en ringa husröte-ersåttning, saknade förmåga att, på egen bekostnad, verkställa en af behofvet högeligen påkallad flyttning och nybyggnad af boställets åbyggnader; på grund hvaraf motionären hemställt, att Rikets Ständer måtte bevilja bemälde komminister ett lån af 2,000 r:dr banko, att innehafva? räntefritt under 2 å 3 år, eller till den tid, då byggnaderna hunnit blilva färdiga, samt sedermera emot låg ränta och några pro cents amortissement för hvarje år. Då den händelse ofta inträffar, att boställsinnehafvare icke af löreträdaren kan utbekomma tilldömd husröte*ersättning, och, med afseende härå, Utskottet tror sig 6 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 192. kunna förutse, att Rikets Ständers bifall till det nu ifrågasätta låne-understödet skulle framkalla flera motioner i enahanda syftning, får Utskottet hemställa, att motionen icke måtte till något afseende å Rikets Ständers sida föranleda. Stockholm den 25 Maj 1848.
SS bet jag i mig, hvad jag hade i mitt sinne, och sang alltid: mille min sorger dein trider jag igiinder min fot, ju mera jag nu sörjer ju mera g&amp; mig ctnoh. - Jag var sa mycket ung och lell kun&lt;le så viil skicka mig i min sorg och s3vdl dölja det, som s8 I i h i t och tungt lag i mitt hjerta, att det har mast brista i mig, men jag dansade och sprang Alt för ett, som en galen get ocli lät intet b~konuna mig, ty jag hade ett s9dant inbundet sinne, att jag ingen iiimniska ville I h ' s e, hvxl mig gick emot, och att jag aktde det. Jag satt mingen g5ng s5 hjertelig liedröfvad, att mitt hjerta initte brista, n3r jag kom i hug all min förra olycka och sedan min korta lycka och nu Ster min nya olycka. När jag kom i min siing, och alla de andra lago och sof \ .o, då betalte jag med mina arma ögon allt det mig hade gatt emot, och för att jag hade gladt mig om dagen, så @ t jag om niitterna. Ingen riste att jag grat ulan min piga. Henne klagadc jag min nöd för, och för ingen annan än den samma pigan, soni jag hade med mig frhi niiii mormor, och hoii var all min tröst. Men i oktober htcf Gertrud sjuk, och fick ej sionno. qrsr. SS maste jag mista min goda piga, antingen jag ville eller inte, - och fick ingen a n m igen, utan nihte lita p5 inin stylmors pigor. S3 vet Gud, hiiru rigtigt det gick till för mig; n u hon skiille kliida 113 mig eller laga nagot 91 mig, sa fick hon aninilra sysslor till att göra, och tinder tiden fick jag v31 g9 fran den ena och till den andra och Iiedja, att de ville h t a i en ii51 119 mig eller hatta ett kliile St mig, och fick: inda ingen till att göra det.
825 att besätta redan befintlige platser. Att denna svårighet dock i viss mån måste minskas med distriktens inskränkning tili rimliga omfång synes påtagligt. Vidare och emedan intet godt arbete kan betingas med mindre än att det skäligen betalas, bör älven läkarens aflöning någorlunda lämpas efter de ansträngningar man af honom kräfver. Alt läkaren, efter en af de längsta och dyrbaraste studiekurser någon embetsman i landet bar att genomgå, skall kunna finnas villig att nedsätta sig i en aflägsen ort, der tjenslgöringen är ansträngande, men praktiken ger ringa eller ingen inkomst, emot en aflöning af 1,500 R:dr är en orimlig fordran. Ingen bruksinspektor och knappast någon af Statens lägsta tjenstemän, hvilka dock hafva utsigt till befordran, nöjer sig med ringare inkomst, emedan lian icke kan anständigt berga sig med mindre. Nämnda lönebelopp må för provincialläkare i allmänhet och då de ega tillfälle lili betydligare praktik vara tillräcklig; men i aflägsnare trakter motsvarar det på intet vis hvad som är skäligt och billigt. På dessa grunder tillåter jag mig vördsamt föreslå: l:o alt anslag beviljas åt 20 nya provincialläkare utöfver hvad Kongl. Maj:ts nådiga proposition innehåller; och 2:o ali, i stället för det af Kongl. Majit äskade anslag till tjenstgöringspenningar åt 4 provincialläkare, ett förslagsanslag af 10,000 R:dr ställes till Kongl. Majits disposition alt användas såsom extra arfvoden eller tjenslgöringspenningar inom sådane provincialläkare-distrikler, lill hvilka derförulan kompetente sökande icke sig anmäla. Slutligen hemställes, alt det Utskott, dit denna motion varder remitterad, behagade från Sundhets-kollegium förskaffa sig upplysning, dels angående den af Kollegium upprättade plan till den civila läkarevårdens ordnande, dels ock hvilka provincialläkaretjenster stå lediga och huru många gånger de förgäfves varit anslagna, samt slutligen hvilka dylika tjenster tills vidare innehafvas af icke kompetente personer; genom hvilka upplysningar jag gör mig förvissad, att denna min motion skall vinna ytterligare stöd.
Underlåtes detta, bote den af fästehjonen, som uppskofvet vållat, 20 daler till tväskiftes emellan kyrkan och de fattige, förmanas af vederbörande pastor och, der sådant ej hjelper, af Konsistorium. Förlöpa dock, detta oaktadt, andra 3:ne månader utan att vigsel skett, eller uppskofs skäl finnes, som af Domaren godkännes, upplöses förbindelsen och skiljobref meddelas i laga ordning.” Lag-Utskottet, hvars yttrande i ämnet blifvit infordradt, har vid jemförelse af Ofvanstående 2:ne serskilda förslag, väl funnit det nu framställda innefatta en större fullständighet eller ega större omfattning än det förra; men i stället att bidraga till saken* lith. till B. St. Sami. 1 Afd. 86 Haft. 2 (i Lar/- Itskottels Betänkande, N:o 62. framgång, pä sätt motionären svnes föreställt sig, anser Utskottet utsträckningea verka motsatsen, enär deruti ostridigt ligger det mest talande skäl emot förslaget. Enligt densamma skulle nemligen i laga ordning ingSngne äktenskaps-förbindelser kunna, emot kontralienternes vilja, upplösas. Ett sädant ingrepp i den personliga friheten torde likväl ej kunna medgifvas af lagstiftaren; och derför får Utskottet, som dessutom, på grund af de skäl, som hos sislförsamlade Ständer gjorde sig gällande, anser förslaget i öfrigt oförenligt med grundsatserne, i lagstiftningen, vördsammast afstyrka ifrågavarande motion. Ståckholm den 22 Augusti 1851. Ank. till Exp. Utsk. d. 25 Åug. 1851, kl. 8 e. ». Betänkande, i anledning af väckta motioner om förändring af lagens stadganden angående testaments friheten och dermed gemenskap egande frågor.
Det synes mig vara besynnerligt, att, vid de tillfällen då anförarne dömmas till hårdare straff, alla deltagarne skola vara fria från straff, då deremot vid sådana tillfällen, då anförarne dömmas till ett mindre straff, alla deltagarne måste plikta. Detta tycker jag ej vara conseqvent. Uti 4 §:u står det: ”Varder upprorsman dräpen, ligge ogild.” Detta uttryck har jag funnit i alla gamla och nya lagar ; men det är högst orimligt , emedan det kan hända, att en deltagare i upproret ser sin enskilde fiende bredvid sig och tager tillfället i akt alt döda honom. Om lian då genast aflägsna!' sig och går hem, så är lian, efter den 1 §:n, alldeles fri från straff. Detta stadgande synes mig alltså böra nio - Den 15 Oelobcr c. m. 4™) modifieras derhän , att upprorsman ligger ogild endast da, när han driipes af den sorn söker skingra upproret, men eljest ej. Det är verkligen besynnerligt, att detta kunnat undgå alla lagstiftares uppmärksamhet. Slutligen vill jag blott anhålla att få anföra elt pär exempel på huru pedantiskt knagligt språket är hos våra nya lagstiftare. Här står i f> §:n: "åtlyda de icke denna befallning, utan trotsa med oljud, hot eller smädeord , då skola anstiftare och anförare af det upplopp dömmas till fängelse” etc. "Anförare af det upplopp dömmas’’, — delta låter likasom skulle domen fällas af upploppet. Hvarföre icke begagna den vanliga Svenska genetiven här: då skola upploppets anförare dömmas lill fängelse” etc.? Man skulle då ej kunna misstaga sig om meningen, och man undgår den obehagliga affectationcn i språket. Uti 1 1 §:n står det : ”Bådar någon krigsfolk till uppbrott utan Konungens befallning, eller håller det manskap samman, som hemlof fått, att dermed utföra skadlig stämpling emot Rikets säkerhet, eller dess innebyggares frihet; då skall ingen honom i thv mål lyda, och miste han lif, ära och gods” etc.
Med af slag ä Utskottets hemställan, beslöt Ridderskapet. och Adeln, att denna § skulle erhålla följande lydelse: »Vid h ilde', som i föreslående §§ omförmäles, 438 Prot.-Vtdrag den 4 Juli 1863. flir något af det sålda icke å försäljningsstället eller i dess omedelbara grannskap med säljarens vetskap eller begifvande förtäras eiler mellan flere köpare uti mindre käril fördelas;» till följd af hvilket beslut såväl den af Utskottet föreslagna text till § 5, som ock det i Usta mom. af § 41 införda tillägg: »eller sorn, pä sätt i 3 § sägs, mellan flere köpare fördelar bränvin», ansågos hafva förfallit. S 4- Utskottets hemställan afslogs och §:ns nuvarande lydelse bibehölls § 5. Utskottets hemställanden biföllos och texten till så väl § 3, som ock 44 (§ 4 mom, och 42 § 2 mom. godkändes. S 7- Bifölls med förändring af tidsbestämmelsen högst tre är till högst ett år. §J0. Återremitterades. § 12. Utskottets hemställanden biföllos och <§:ns text godkändes § 13. Godkändes. § 14. Utskottets första hemställan bifölls, utom hvad beträffade den tid, hvarför tillståndsrcsolution till bränvinsutskänkning å landet finge utfärdas, hvilken tid, i öfverensstämmelse med Ridderskapets och Adelns förut fattade beslut, bestämdes till högst ett år. Utskottets andra och tredje hemställanden biföllos; §:ns text godkändes med förändring af tidsbestämmelsen högst tre ur till högst ett år. § 15. Utskottets hemställanden biföllos' och: §*ns text godkändes med förändring'af tidsbestämmelsen högst tre år tili högst ett år. § 21. Godkändes. § 24.
Med stöd af dessa skäl, tror jag mig kunna påstå, att de gjorda invändningarne icke äro af den vigt, att de med fullt fog böra anses lägga hinder i vägen för antagande af ett i sig nyttigt och billigt förslag, som går ut pä att pålägga den klass en proportionerlig andel i statsbördorne, hvilken hittills derifrån varit undantagen, men måhända bäst af alla är i tillfälle ali sådan utgöra. Slutligen får jag, med förklarande att jag instämmer med de i Gr. Hamiltons reservation uttalade grunder, i likhet med flere föregide talare anhålla om ålerremiss af förevar, punkt. Då nu Öfverläggningen förklarades vara fulländad samt H r Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölle hvad Utsk. i denna punkt yttrat, ropades starka ja, blandade med många nej; hvarpå Hr Landtm, tillkännagaf, del han funnit denna propos. besvarad med öfvervägande ja. Frih. Cederström begärde votering. Upplästes till justering och godkändes följande voterings* propus.: Den, som bifaller hvad Bevil 1 n.Utsk. i dess betänk. N:o 11, yttrat i afseende på II. Ex. Hr Gr. Löwenhjelms och Frih. Al strömers motioner om charlering af arrendeoch hyreskontrak ter samt certepartier och skuldebref, voterar ja; den det ej vill, voterar nej; vinner nej, varder Utsk:s ofvanbcrörde yttrande, på grund af deremot gjorde anmärkmr, återremitterad!. Efter voteringens slut, befunnos rösterne hafva utfallit, som följer; Ja — 56. Nej — 26. 32:dra punkten, ang:de förändrad redaktion af 1 mom. af chartec-si gilla ta>-förordn:ns 8 :de §. Efter uppläsning af den förändrade ordställning i berörde morn., som af Utsk. blifvit föreslagen, biföll R. o. Ad. hvad Utsk. i denna punkt tillstyrkt. 33:dje punkten, ang:de ändring af 6 mom. i sistnämnde §.
Då! det sålunda ankomme på hvarje skjutskyldig enskildt att, när fråga blifver om bidrag till entreprenad, antaga eller förkasta de vilkor, som kunna betingas, skall det utan tvifvel, åtminstone till en början, vid många stationer inträffa, alt, endast af denna anledning, skjutsnings-bestyret icke helt och hållet kan åt entrepreneurer öfverlåtas, emedan man sällan torde kunna betinga sådana vilkor, hvarmed alla finna sig belåtna, för de ställen, der icke entrepreneuren åtnöjes med skjutslegan till det förhöjda beloppet, utan alla bidrag af de skjutsskyldige. Detta bör dock, enligt Rikets Ständers tanka, ic - 452 Expeditions-Ulskottels Forslag lill und. Skrifvelse^ iV.-o 201. te hindia införandet af den förändrade anstalten, så vida vilkoren antagas för så stor del af skjutslaget, att den ändamålsenligt kan till vägabringas, för hvilket ändamål Rikets Ständer anse i allmänhet erfordras, att entrepreneuren Öfvertager skjulsningen, åtminstone för halfva skjulslaget; dock kan, till följd af skjutslagens större utsträckning och serskilda locala förhållanden, äfven en mindre andel vara tillfyllestgörande, hvilket synes böra bero på pröfning af E. K. M:s Befallningshafvande, utan att likväl entreprenad någonsin må antagas för mindre, än en tredjedel af skjutslaget. — Der således entreprenad blifvit aftalad endast för en del af skjutsen, skulle de skjutsskyldige, som icke deri ingått, komma att fortfarande bestrida skjutsningen hvar i sin tour.
Om någon grefvinna spelt sin herr man vissa spratt och kärlekspanten mera liknar jägaren, som hänger bakpå vagnskorgen, än Hans Nåd, som gungar inuti; om någon borgarefru, för att härma de förnäma, tagit sin hand från skafferi och kök, och låter maten vidbrännas i kastrullerna, under det hennes fingrar, blixtrande af juveler, leka med guldlorgnetten, som mera besvärar, än gagnar hennes syn; om någon presthustru af misstag användt sin mans juldagspredikan i ugnen under julaftonens smörtårta; om någon fröken snafvat omkull i valsen och de smutsiga strumpebanden, hårdt tillknutna på halfva vaden, hvilken de sålunda, helt och hållet mot naturens afsigt, missfosterligt delat i tu, vittnat om en osnygghet, en brist på skönhetssinne, som tillintetgör verkan af den myckna grannlåten i klädsel och af de formers vackra bildning, hvilka varit beräknade att visas; om någon rik mamsell så länge gifvit korgen, att slutligen för henne ej återstått annat val, än mellan jungfrulifvets kärfhet eller någon af sig kommen ungkarl; om någon lättfärdig värdshuspiga, som i hast är förvandlad till en högvälboren grefvinna, blifvit besatt af högfärd och gudaktighet, och endast talar om hofvet, dit hon aldrig stuckit näsan, samt om andliga ämnen, som hon ej förstår; om någon ofrälse narr bortkastat stora penningesummor för den löjliga äran att dricka brorskålar med uppblåsta förnämheter: – tusen saker af ej större vigt, än dessa, äro ett fynd, som jag med tacksamhet skall taga emot af dig och som skall hjelpa min nådiga furstinna att jollra bort mången ledsam stund.« – «Aha, nu förstår jag: sqvaller! ingenting mer och ingenting mindre. Så, att din Höghet är en smula svag för tocket! Alldeles som de dygdädla matronorna i Gröna Gången. I sådant fall kan du räkna på mig: icke för det, att jag eljest befattar mig med dylikt, men för att göra dig en tjenst och din Höghet ett nöje. Men hvarmed skall jag börja? Låt se
Magazinsinrättningens behållningar, Prof. 1'tdr. rf, as Nott. it33, sm som uti det förtydligande BorgareStåndet vid 4:d« puncten af Utskottens Betänkande» om Creditivets. användande, trott vara af noden, S, D. e. m: Föredrogs 3 nyo och bifölls StatsBancooch UagUtskottens den 14 dennes under Fjko 607 afgifne, samt den ao derpåföljde e. m. P'å bordet lagde Betänkande, i anledning af väckte frågor, om stadgande af liqvidationsgrund vid gäldande af skulder i Bancomynt. B. D. e, m. Vid förnyad föredragning af Bevillningsutskottets, den 18 dennes, under N:o 58 afgifne, samt den 20 derpåföljde e. m. på bordet Jagde Utlåtande, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte förslag till eq förnyad Bevillningsförordning; blef samma Utlåtande af Jdidderskapet och Adeln bifallet, S. B. e. m. Föredrogs å nyo och gillades Statsoeh BancoUtskottens den 15 dennes under Nm 203 Prat. Utcir. ii. 33 Nov, 1323. 609 afgifue, samt deri ig derpåföljde e. m' på bordet lagde Utlåtande, i anledning af Kungl. Majas Nådiga Skrifvelse, angående betalning af förre Kongl. Famillens hat i Riket innestäende enskilde förmogenhet. F. D. e. m, Föredrogs 3 nyo och bifölls BancqUtskottetj, den 18 dennes, under N:o 78, afgifne, samt den 20 derpåfö jde e. rn. på bordet lagde Utlåtande, öfver den uij Kongl. Maj.-cs Nådiga Proposition, rörande understöd för Götha Canal Verk, särskildt väckte fråga, om beläningsrätt för Götha Canalbol,igets actier, samt rörande actiers och pu-. blike pappers beläning i allmänhet.
Med anledning af E. K. M:s, uti Dess Nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof, gjorda framställning orri afskrifning, dels af åtskilige, på inkomst-titlarnes öfverskott, under loppet af åren 1833 lill och med 1837, anordnade utgifter, dels af sådane utbetalningar som E. K. M:s och Rikets Stats-Contoir af under händer hafvande medel måst bestrida, få Rikets Ständer i underdånighet anmäla, att hvad forst beträffar de på öfverskotten å Statsverkets inkomster anordnade utgifter, så hafva Rikets Ständer bifallit, att dessa, uppgåcnle, enligt den vid llögstberörde Nådiga Proposition fogade Expeditions-TJtskottets Förslug till und. Skrifvelse , No tp8. 44^ specification, till ett sammanlagdt belopp af 20,974 R:Jr 3 sk. 4 rst., må i liqvid öfver öfverskotten å Statsverkets inkomster afskrifvas. Vidkommande dernäst de af under händer hafvande medel bestridde utbetalningar, hvilka, jemlikt en den Nådiga Propositionen likaledes bilagd förteckning, uppgått till en summa af 46,887 R: Ir 43 sk. 1 rst. B:eo, så hafva Rikets Ständer jemväl bifallit afskrifning uti näst uppgörande liqvid, öfver öfverskotten å Statsverkets inkomster af de, enligt Kongl. Brefvet den 16 December 1836, utbetalde 26,662 R: Ir 34 sk. 3 rst., utgörande en, medelst E. K. M. och Rikets Svea Hof Rätts Dom, af E. K. M. uti Högsta Domstoln i Nåder fastställd den 28 Juni 1838 Dykerioch Bergnings-Compagniet för lidna förluster tillerkänd ersättning.
Det förefaller mig besynnerligt , att på en gång besluta ett alstyrkandg af hufvudsaken, och tillstyrkande af Lagförslaget; Och då Ridderskapets och Adelns beslut endast till en del strider emot de öfrige Ståndens, mäste en jemkning i desse senares beslut icke vara omöjlig. Herr Ribbing: Jag är egenteligen före kommen af den sista värde Talaren. Det måste vara conseqvent, att, då man icke vill hufvudsaken , icke heller föreslå ett medel till dess verkställande. Bonde-Ståndet li3r väl tillstyrkt Lotteri på fast egendom ; men när Ståndet nu får del af Ridderskapets och Adelns inbjudning , som är ganska formel, är det mer än troligt, att Ståndet frångår sitt beslut. Jag linner derföre icke skäl, hvarföre de värde TaJarne på motsidan så starkt bestrida Herr von Hartmnnsdorffs framställning. Herr CederschjöldPehr Gustaf'. Denna fråga är af en egen och särdeles beskaffenhet, derigenom att den ena delen deraf blifvit af 3:ne Ständ afslagen, och den andra delen af 3 andra Stånd, eller en helt olika pluralitet, bifallen, Jag anser derföre en inbjudning till de 79° Den 15 December e. rn. öfrige Stånden billig, på det beslutet må blifva conseqvent i de begge olika delarne af ämnet. Friherre Cederström: Det är visserligen en beklaglig följd af Riksens Ständers nu varande organisation i fyra Kamrar, att en olika pluralitet af Stånden kan i olikartade delar af samma ämnen uppkomma. Sädant har vid flere tillfällen inträffat. Men så länge den Lagen gäller, att 3 Stånds pluralitet skall utgöra Riksens Ständers beslut, lärer ingen annan åtgärd vid detta mål vara öfrig, än att expedierat den underdåniga skrilvelsen till Kongl. Maj;t« Herr von Hohenhausen: Det var egente ligen på Bonde-Ståndet!, som Herr Ribbing lärer ha syftat med sin framställning. Men jag hemställer, huruvida en jemkning hos detta
Landtm, behagade gifva oss proposition. Frih. Boye tilläde muntligen; Då jag författade delta mitt anförande, hade jag icke inom (nig algjort att det borde föredragas på samma gång med betänk. Nto 68. och deraf bände, alt jag uppsköt att vid en § i betänk. Wto 68 göra en erinran, som jag ansel* ganska vigtig, och för hvars iakttagande J, mine herrar! skolén stanna i ansvar inför framtiden, inför edia efterkommande och inför historien. Coust.Utsk, bär i frågan half intet annat att befatta sig med, än Utarbetande af ett fulslag till förändradt representationssätt, och likväl tiar Utsk, tillåtit sig den djerfheten, att i förslaget till Reg.F. rent af Utesluta 1 14 §:n> som bjuder helgd för R. St:s ägande privilegier. Nu veta vi att privilegierna innehålla mycket annat än sjelfva representationsrätten; de innehålla synnerligen So Den ij April f. m. för PresteSt. försäkringar, hvilka uro, icke hlolt för sjelfva kyrkan, ulan ufven för samhället, af elen största vigt. Med hvad ratt tillåter sig Const.Utsk. att summariskt borttaga denna §, ulan att någorstädes föreslå någon annan? Med livad rätt vågar Const.Utsk. sålunda försöka att skapa oss ett annat statsskick, än det vi hafva, d. v. s. borttaga våra privilegier? Jag ber att få lugga detta skiil till hvad jag nyss anfört såsom grund till föi kastande af detta representationsförslag. Jag har hört af en värd ledamot här göras en framställning, som jag anser af största vigt att besvara. Jag ur skyldig Frih. Cederström den rättvisan, att den besynnerliga ide'e, som af en annan värd ledamot här blifvit framställd, har af honom vid föreglde riksdagar hvarenda gång blifvit använd, när dylika frågor förevarit, och han deltagit i öfverläggningarna derom; jag menar den ideen, att ehuru Reg.- F:n och Riksd.Ordntn uttryckligen bjuda, alt de grundlagsförslag, sorn blifva ht ilande, skola hvila såsom R.