Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Likaledes blef, vid samma tillfälle, och sedan Stockholms Enskilda Banks Direktion, uppå derom väckt fråga, tillkännagifvit sig icke kunna medgifva någon nedsättning i den äskade rabatten och provisionen af tillhopa 9 procent, i afseende å denna Banks anbud förklaradt, att enär, enligt uppgjord förslagsberäkning, Riksgälds-kontoret för närvarande icke behöfde någon annan förstärkning i sina kontanta tillgångar, än som i förväntade inkomster vore att påräkna, och då det ur flera synpunkter ansäges betänkligt att i särskilda lån fördela lånesumman, samt de vilkor, hvartill Riksgälds-kontoret skulle förbinda sig för det mindre belopp Enskilda Banken erbjudit, möjligen kunde inverka på de vilkor, hvaremot det återstående vida större beloppet sedermera skulle kunna utom riket erhållas, så och med hufvudsakligt afseende å ett af Rikets Ständers Banks Vexel-deputerade gjordt erbjudande om tillfällig försträckning af 2 k millioner i början af år 1864, funno de fleste bland Fullmäktige sig icke äga skäl hvarken att antaga Enskilda Bankens låneanbud på de vilkor, detta anbud innehölle, eller att framställa något kontraförslag angående jemkning af lånevilkoren. Ifrån detta beslut voro dock tvenne bland Fullmäktige, nemligen Komministern Beckman och Grosshandlaren Berg af skiljaktig mening, dervid den förre, bland annat, anförde, att da det icke vore osannolikt, att Enskilda Banken skulle medgifva någon jemkning i sitt gjorda anbud samt vilkoren i så fäll blefve för låntagaren till och med något fördelaktigare än dem Riksgälds-kontoret, under vida gynnsammare penningeförhallanden, underkastade sig vid upptagandet af 1861 års fonderade statslån, och då härtill koirime, att den af Enskilda Banken erbjudna lånesumman finge återbetalas i Svenskt mynt, samt att åtminstone en del af detta lån qvarstadnade inom landet och framgent förblefve inhemsk statsskuld, så ansåg han, att ett kontraförslag med anledning af det ifrågavarande läneanbudet borde till Enskilda Banken framställas.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 11 Augusti 1860. Presle-Slåndet den 11 Borgare-Ståndet den 11 Bonde-Ståndet den 11 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående ersättning till Sala silfververk för dess förlust i händelse af skaiteförenklingens tillämpning pä de till silfververket anslagna räntor af det s. k. Salbergs län. (Slats-Ulskottets Utlåtande N:o 129.) S. A. K. På grund af 6 § uti Kongl. Maj:ts den 9 September 1741 gifna nådiga ”fastställelse å Sala silfververks transport till Bergslaget’’, är, enligt hvad E. K. Maj:t behagat uti nådig Proposition den 17 Februari innevarande år meddela Rikets Ständer, bestämdt, att Bergslaget, för konst-statens underhållande, skulle framgent åtnjuta och uppbära, bland annat, grufvedrängs-hjelpen af Salbergs län, bestående af Sala, Möklinta, Kihla, Kumla, Norrby, Tärna, Löfsta, Enåkers, Nora, Wåhla, Harbo och Huddunge socknar, samt dagsverkspenningarne eller jordeboksoch mantals-dagsverken af de sex förstnämnda s. k. nedra socknarne i nämnde län, hvilka voro lill verket arrenderade. Om dessa förmåners framlida tillgodonjutande till konststatens och hyttornas underhåll, eller af de så kallade Konststats-medlen hade silfververket ytterligare erhållit försäkran 260 ExpeditionsUtskottets Förslag lill underd. Skrifvelse N:o lii. genom det af Kaminar-kollegium den 20 September 1743 utfärdade perpetuela arrendekontrakt, enligt hvilket siliververket mot ett ärligt arrende af 6,715 Daler Silfverin)'n t eller i Riksmynt, efter 4 Daler på en Riksdaler, 1,678 Riksdaler 75 öre, innehade rättigheten att disponera ränlepersedlarne af de sex arrenderade socknarne, med undantag af hvad på njssberörda sätt blifvit anslaget till konststatens och hyllornas underhåll.
St., forsin del, ansett något hinder icke möta för den sökte afskrifningens beviljande. Hvilket Rikets Ständer, till svar å E. K. M:s högstberörde Nådiga Remiss, få härmed i und. anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 19 Februarii 1835. Uppläst och godkänd hos Ridd. och Adéln den 16 Febr. i835. Preste-Ståndet den 16 • Borgare-Ståndet den 16 Bonde-Ståndet den 19 Rikets Ständers imderd. Skrifvelse j angående rättighet för Stjrrelserne öfver nya Passevolanceoch Arme ens TrossPassevolance-Cassa, att insätta sina obeliöfiga fonder på LåneBankens appia ni n gsrä kningjör Ilandels-Disconterne. (Statsocli Banco-Utsk, N:o 5o.) S. A. K. flos R. St. bar framställning blifvit gjord derom, att Styrelserna öfver Nya Passevolance-Cassan och Artneens Ti oss-Passevolance-Cassa måtte berättigas insätta sina obehöfliga fonder på Låne-Baukens upplånings1 åkning för Handels-Disconterne; och som R. St., vid öfvervägande häraf, funnit, alt, genom denna framställnings antagande, den fördel bereddes, alt ej allenast Rikets Ständers Bank sattes i tillfälle alt uppehålla och möjligen äfven utvidga sin upplåningsrörelse för Handels-Disconterne, utan ock att utväg lemnades för ofvannämnde Cassör att, genom förräntande af deras obehöfliga och ofruktbara liggande medel, föröka sjelfva fonderna; alltså, och då detta senare förhållande äfven synes hafva blifvit afsedt uti B.
N:o 9, i anledning af återremiss af Utskottets förslag till § i Riksdags-beslutet, rörande Sveriges och Norges ömsesidiga förhållanden, och N:o 10, i anledning af återremiss af Utskottets förslag till underdånig skrifvelse om befrielse lör åtskilliga stapelstäder att hålla ständigt upplag af salt. S. D, Sammansatta Stats, Bevillningsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 20, i anledning af väckta motioner om drawback eller restitution af erlagd tillverkningsafgift för exporleradt bränvin, biei', vid nu förnyad föredragning, godkändl. S. D. Föredrogs och godkändes Sammansatta Lagoch Allmänna Besvärsoch Ekonomi-UIskottets Betänkande N:o 23, i anledning af väckta motioner om ändring i åtskilliga delar af gällande legostadga och om införande af s. k. tjenstehjonsböcker i stället för nu brukliga orlofs-sedlar. ben Prot.-UIdrag den 21 Juli 1&00. 5G 4 Den 21 Juli. Frän llögv. Preste-Stdndct. S. D. Föredrogs ånyo Slals-Ulskoltels Utlåtande N:o 125, angående regleringen af utgifterna under Itiks-Slalens Åttonde Hufvud-tilei. Härvid förekommo: t punkten. Utskottets hemställan bifölls, med den ändring, att den ät Departements-chefen föreslagna årliga hyresersättningen, i stället för alt anvisas endast under nästa stals-reglerings-period, uppfördes på ordinarie stat. 2 punkten. Med ogillande al hvad Utskottet i momenten a) och b) föreslagit, beslöt Prestc-Ståndet, för sin del, alt, i ölverensslämmelse med Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, Expedilions-chefens i Ecclesiastik-deparlemenlets
Detta pästäende synes förutsätta trerme omständigheter antingen att hela Swensta Generation stall utdö, och att de som bemägtiga sig Swensta jorden olla stola inrätta Fidei-Commisser eller andra dylika stiftelser, eller att alla Innehafware af arswejord skulle kunna sälja den till ostylde, hwilka ater nödwändigt skulle pä samma sätt disponera den samma, eller ock att Industrien hädanefter skulle pä det besynnerliga sätt tilltaga, att mängden Den 9 Januarit. 4L7 os förwärsd egendom öfwerstiger ars, och ort andan solle pä olla innehafware af ven förstnämde egendomen, ali stifta FideiEommisierj:. händelser som icke äro tänkbara. Widare ansöres de mitzbruk hwarkill DonationSvch Dlspositionö-srcheten föranledt: "Man har "härigenom lagt grund till en fattigdom sä mycket "mera skadlig, som för de Alunda förorättade "barnen, i deras lyckligare Föräldrars lifstid, "wande wid ett beqwämligare lefnadssätt, sedermera "gjort dem mera osticklige att i deras egen flit och "omtanka söka utwägar lill uppehälle och förkofran. Dek är möjligt ehuru det icke bör lämvas vä den upplyftare Elasien as Medborgare, forn äga Fi» deiCowmitzer, men man mäste för att suponera denna möjlighet, förutsätta det Föräldrar som innehafwa dylika Egendomar, skola wara oförständigare och mindre »Vältänkande än alla avdra Föräldrar-Jag will hysa en motsatt och, jag hoppas, pä erfarenheten grundad förmodan, nemligen att sädane Föräldrar giswa sina sä kallade wanlottade barn den fullkomligaste uppfostran, såsom ersättning för ben mmdre förmögenhet be erhälla och för att sälla dem i ständ alt framdeles förtjena sitt uppehälle — Jag hyser den förmodan att beha barn, underrättade om deras belägenhet, ätminstone wid moqnare älder stola med all flit söka att förwärfwa sig kunskaper och skicklighet, hwariaeliom Staten tillskyndas en werkelig winst.
Hr Sandströmer har i detta fall varit af en annan mening och ansett den långvariga tvisten heldre böra slutas, än att lemna frågan åsido. Jag måste dock djupt beklaga en sådan åsigt, såsom vittnande om en benägenhet, som icke borde finna rum, att genomdrifva en åtgärd, hvars rättvisa och laglighet man förgäfves söker försvara. Under eli revolutionstillstånd, der våld går framför lag, kunna, på det af komiterade och StatsUtsk. föreslagna sätt, tvister slutas af sådan beskaffenhet, som den ifrågavar:de, men under tider af lugn och fred inom samhället, då lagarne hafva sin kraft och genom dem hvarje medborgares rätt bör omsorgsfullt vara skyddad, då befaller vördnaden för dessa lagar, att icke omhvälfva de förhållanden, som bestå, för att införa nya i stället, så vida ej sådant kan ske på en väg och i en ordning att dervid en lika vård egnas ål allas sannskyldiga intressen och rättigheter. Slites tvisten på annat sätt, så skall missnöje ej uteblifva hos alla dem, 394 Den 31 Juli. som derigennra blifvit förnärmade. Och den tid kan varda kommande, då efter och i följd af den gamla tvisten nya kunna uppstå, hvilkas slitning icke torde för domaren medföra särdeles belåtenhet. Frih. Cederström, Jakob: Jag vill endast med några få ord bemöta Hr Sandströmers yttrande derom, att man borde åsyfta jemlikhet i jordens beskattning. Huru är det väl tänkbart att tillvägabringa en sådan likhet i hemmanens beskattning? Granskar man grunderna för skattläggningen skall man finna, att endast öppen jord upptogs i beskattningen och att skogen dervid alldeles ej ingick i beräkningen; så att t. ex. ett hemman som ej hade mer än 300 tunnland jord af all slags mark beräknades för ett mantal, under det att ett annat, som hade visserligen blott 3 å 4 tunnland jord i odlad mark och äng, men egde 10,000 tunnland skog, ej skattlades till mer än ^ mantal. Nu äro likväl dessa 10,000 tunnland skog lika mänga tunnland odlad mark och äng.
Regeringen, inseende svårigheten för denna Provins, att med så stora uppsättningskostnader besväras vid hvarje krigstillfälle, då man, i följd af detta frivilliga åtagande, kunde ålägga 7S D e ti 22 Februarii e. rn. densamma uppställa sin extra Rotering; öfverlöt åt samma frivilliga åtagande, att testämma, huruvida en ständig eller ordinarie Rotering, med minskning till f uti numerairen, kunde förmånligen antagas i dess ställe — (anmärkes att kostnaden för extra Roteringens första uppsättande lärer bestämdt kunna räknas hafva motsvarat 2 k 3 års egendomsafkastning). Redan år 181 a, då denna extra Rotering uppsattes, ägde jag uppdrag att besörja min svärmoders Friherrinnan Gyllenstjernas, född von Kochens, egendoms angelägenheter i Skåne. Det synes nu af en bilaga till Utskottens Betänkande, att äfven bon för samtelige sine hemman i Skåne, utgörande 82 oförmedlade hemman, förblifvit vid extra Roteringen. Skulle den af Herr Friherre "Wrangel förmenade orätta tillämpning af snille och öfvertalande förmåga, genom Haris Excellcnce Fältmarskalken Grefve Toll, kunnat så långt verka, och velat göra det, på en opinion, skulle detta hänfört mången att frivilligt åtaga sig, det de icke erkände vara med egen förmån och nytta förenadt, så skulle väl äfven jag härom ägt någon kännedom, hvilket jag öppet förklarar mig aldrig ägt, eller kunnat ana. I förbigående anser jag mig böra upplysa, att de, hvilka icke kunde åtaga sig ordinarie Rotering, ägde sine skäl dertill tydlige, färden sorn om landet äger kännedom, dels uti egendomarnes vanhäfd och obegränsade osä - Den 22 Februarii e, m. 77 kre områden, hvilkas enskiftande och ofta utflyttning medförde de byggnadsoch odlingskostnader, hvilka skolat blifva kännbarare, om man äfven uppfört soldattorp, hvilka vid framtida skiften bordt afllytlas och ombyggas.
Motionären har sagt, att Krogar finnas på hvarje halfmil, tror jag; (jag mins ej precist), sådant är åtminstone ej öfverensstämmande med nu varande förhållande. Kanske finnas de kring Ilafvudstaden,. men ej i den Provins jag bor; der är o, Krogar strängt förbjudna, till och med på, Gästgifvaregårdarne. De finnas endast på sådane ställen», der de för sjöfarande eller andra dylika trafikerande är o oundgängligen nödvändiga. Motionären har satt ifråga nyttan af Bränvinsbränningen för ladugårdsskötseln, och påstått att våra förfäder liade flera kreatur, än vi. Detta skulle vara roligt att se bevisadt. För min del tror jag, att det just är införandet af Pötatoesplantering, nyttiga Foderväxter och Bränvinsbräuning', som gemensamt bos oss verkat en förbättrad och förökad boskapsskötsel. Jag känner visserligen det moraliska onda, som är en följd af ett omättligt bruk af Bränvin; men då man ej kail för - Den 4 December e. m. 3i3 Ljuda Bränvin, Lör raan åtminstone vara så mycket mera varsam, att ej åter införa de många bedrägerier och fiscaliska actioner, som under den regala Bränvinstiliverkningens dagar ägde rum. Motionären har sagt, att Nationen blifvit fattig genom Bränvinsbränningen. Detta tror jag ej, — men väl att flera blifvit bankrutt, som byggt hela sin existenee på öfverdrifvet stora Brännerier, och detta af det enkla skäl, att sedan Bränvinsbränningen är fri för alla, och priset på Bran vinet sålunda fallit, löna de för stora anläggningarne sig icke. Motionären har sagt, att 60 millioner kannor årligen tillverkas i Sverige; men kanske torde det böra lagas för afgjordt, att ej mera tillverkas, än sorn fortares, så vida ej den lyckliga händelsen inträffat hos oss, likasom i Preussen, hvilket land nu utskeppar Bränvin till Södra Amerika; men då får bran vi usta flan en ganska ljus färg, om vi får räkna det såsom export-vara. Detta tror jag dock ej ännu inträffat.
Hande!s-b:n Civillagförslaget finnes jemväl en sådan föreskrift meddelad, och jag hemställer derföre, om icke, genom en i behörig ordning utfärdad förordning, må varda stadgadt: alt den lid af tio år, som otnförmäles i K. förorda. om förkortande af den uti 9 cap. 12 § Handels-b:n utsatte tid, inom hvilken fordringar emellan enskilde kunna blifva gällande, af d. 13 Juni 1800, skall räknas från den dag, då skuldebref eller annan handling, derå fordran grundad är, gafs, eller fordringen annorledes tillkom; samt att, der fordran ej till betalning förfaller så tidigt, att den inom 10 år sökas eller kräfvas kan, skall borgenär ändock, inom sagde lids förlopp, gäldenär derom erinra eller sitt fordringsanspråk för rätta eller hos Konungens Bef:h:de angifva, såvida han detsamma förvara vill. 3. Uti 24 cap. 7 §. Rättegångs-b:n stadgas: ”Alle rättens domar och utslag, som efter kungörelse å rättens dörr afsägas, eller utgifvas, böra förut tvefaldt färdige skrifvas utan fel, alt delomännen måge dem, med rättens underskrift och insegel, utan uppskof undfå mot den lösen, som särskildt stadgadt är;” innehållande K. br. d. 19 Aug. 1761, att hvarken hos Konung eller i hofioch öfverrätter må några domar i tvistemål offentligeu afsägas, utan ett enda och lika expeditionssält, nemi. det skriftliga, brukas i alla förekommande saker, undantagande fiscaliska actioner, dock att domarne ofelbart äro förut, enligt ofvannämnde 7 §., tvefaldt färdige, när anslaget sker. Med anledu. af dessa stadganden har K. Svea Hofrätt, äfven om svarande part uteblifvit, låtit för hans räkning dom eller utslag utskrifva och honom emot lösen tillställa. Äfven K. Götha Hofrätt har sedan år 1842 och efter ett då in pleno, efter omröstning, taget beslut, der infört enahanda praxis.
De hufvudsakligaste anmärkningarne emot förevarande Betänkande hafva inom Riks-Stånden blifvit framställde under ölverläggningarne orri 6:le och 7:de punkterne, deruti Utskottet dels hemställt, att Rikets Ständer, såsom svar A Kongl. Majits Nådiga Proposition, så vidt densamma afsåge anskaffandet och anvisandet al erforderliga tillgångar för utförande af de jernvägsförelag, som ansetts böra genom statens försorg och pä dess bekostnad verkställas, måtte hänvisa till de beslut, hvilka, i fråga om medels upplåning emot fonderade statspapper, varda af Rikets Ständer fattade och hos Kongl. Majit i underdånighet anmälda, dels beträffande den af Kongl. 4 Stats-Ulskottets Utlåtande, M 355. Maj:t föreslagna anläggning af jernvägsstamlinien från Slockholm till Götheborg, hvarigenom jernvägen emellan Köping och Hull skulle komma att fortsättas, afstyrkt Rikets Ständers bifall till sistnämnda jernvägsanläggnings fortsättning och de i afseende derpå gjorda framställningar. Dessa tvenne punkter äro också, i anseende till de deremot gjorda anmärkningarne, återremitterade, den sednare eller den 7:de punkten, af samtliga Riks-Stånden, dervid Borgare-Ståndet förklarat anslag företrädesvis böra beviljas tili fullbordande af jernbanan emellan Slockholm och Götheborg, samt den förra eller 6:te punkten af Ridderskapel och Adeln samt Borgareoch Bonde-Stånden. Presle-Ståndet, som i vissa delar återremitterat Utskottets Betänkande JVs 27, angående fonderade stots-obligationers utgifning, har af sådan anledning funnit sig böra tijls vidare lemna denna sistnämnda punkt oafgjord. Alla de ledamöter af Riks-Stånden, som yrkat återremiss af nu ifrågavarande punkter, hafva, jemte det de instämt i Utskottets uttalade åsigt om den allmänna nyttan och behofvet af ändamålsenliga, samt efter landets lokala beskaffenhet och tillgångar lämpade, jernviigsanläggningar, ansett
Åtgången af materialier, byggnadseffecter samt dagsverken hade äfvenledes till alla delar blifvit utförd enligt riktiga beräkningsgrunder ogIi priserne derå uppgifne i enlighet med de härstädes nu allmänt gällande, hvadan ifrågavarande 2tne Förslag ansetts ganska t i 11 för I i te 1 ige, så att kostnaden för alla återstående arbeten vid GarnizonsSjukhusbyggnaden ej borde komma att öfverstiga förslagssummornes sammanräknade nyssberörde belopp, så framt anslagen härtill komma att utgå inom den tid af circa 3 år som Professoren Gjörwcll till Byggnadsarbetets fulländande förslagsvis påräknadt. I fråga åter om Anslaget till Cassernbyggnaderne, hvartill K. M:t uppgifvit ett behof af 70,000 R:dr, innehåller en af Committerade för samma Byggnad till HofCancellersEmbetet den 3o sist). Maji afgifven Skrifvelse, att till utförandet af alla derstädes återstående arbeten skulle erfordras ett belopp af 74,650 R:dr; hvarjemte ÖfverlntendentsErnbetet, lika med vederbörande Architect, förmält sig icke kunna af de härom, tillgänglige Handlingar uppgifva, huruvida sistberörde Summa vöre emot behofvet svarande, enär detaillerade Kostnads-förslager öfver sistberörde arbeten saknades, hvilka ansågos desto nödvändigare som det upprättade kostnads-förslaget, till uppföran - Betänkande!), N:o 34o. 13r de af 2:ne Cassern-byggnader, blifvit beräknadt efter de år 1821 gångbara priser på materialier och artetslöner, och således nu mera ej kunde anses tillförlitligt, emedan så väl dagsverken, som, i synnerhet åtskilige Byggnadseffecter, sedan nämnde tid betydligen stigit i välde. I detta afseende är af HofCancellersEmbetet dels anmält: att de af Committerade uppgifne summor grunda sig på en jemföreise-caicul emot förut fastställda och sedermera, till vinnande af någon besparing, förändrade kostnads-förslag och ritningar, dels ock tillkännagifvit, att K. M:t, i anledning af den betänklighet
Denna lära synes mig vara både falsk och farlig: det förra, emedan ingen form är så oduglig, att icke talenterna och den sannt fosterländska andan kunna deruti uträtta något, åtminstone visa sig ärligt och kraftfullt vilja något annat, genom att undanrödja bristfälligheterna af det närvar., för att framkalla det bättre; och det sednare, emedan den ökar säkerhetssönmen och sorglösheten hos Styrelsen, som blifver allt tryggare och tryggare, i mån af att den ser sig kunna göra folkets män nedslagna och utledsna vid deras kall och slutligen förvandla dem till ”duper,” hvilkas afsvalning derefter kommer Styrelsen i samma mån till gagn, som deras fordna häftighet. Enär jag således ej kan antaga de odugliga formerna såsom ursägter för Styrelsens handlingssätt, innan jag sett Styrelsen sjelf med den stora magt, som i detta land henne gifven är, försöka att få dessa former förändrade, måste jag dels bedöma detta handlingssätt, sådant det i resultaterna visar sig, dels tro, att Styrelsen älskar de nuvar. formerna just för deras skyddsegenskaps skull. Jag vill här ej inlåta mig i någon speciel undersökning, ang:de de speciella facta, hvilka man fordrar åberopade för att bilda sig ett omdöme öfver Styrelsen. Dertill äger jag icke tid, ej heller förmåga. Jag dömer således blott efter de allmänna iakttagelser, som företrädesvis tyckas mig hafva fästat nationens uppmärksamhet, och der åtminstone inga former synas hafva hindrat Styrelsen att handla mera enligt med folkets önskan och sympatbier. Jag har då funnit en allmän klagan öfver Regeringens sätt att vårda tryckfriheten, detta frihetens heligaste 9 H. i > Den 4 Juli. palladium, icke blott genom godtyckliga indragningar och åtal, utan ännu mera genom sitt illa dolda bemödande att influencera valen af jurymän, sin afvoghet emot den liberala pressen och dess organer, de magtmissbruk, hon stundom tillåtit sig för att undanhålla sina åtgärder offentligheten, samt det förakt, med hvilket hon bortvisat publicitetens mången gång ganska helsosamma råd,— ett handlingssätt, hvarigenom hon måhända gjort den liberala pressen till sin fiende, i stället för att den borde här, såsom i England, vara Styrelsens säkraste vän och stöd.
Genom denna enda anläggning på Dynan vunnes det dubbla ändamålet att få en ytterst kraftig beskjutning mot inloppet och på samma gång ett godt försvar för Drottningskär och Aspölandet; varande kostnaden för denna befästning beräknad till 956,396 Riksdaler 79 öre. Sedan de sålunda föreslagna befästningsarbetena blifvit utförda och vederbörligen bestyckade, samt sedan den under byggnad varande skansen vid vestra Hästholmen blifvit fulländad, hade chefen för ingeniör-korpsen ansett försvaret af Carlskrona inre redd vara tillräckligen tryggadt, så vidt det vore på fästningar beroende. Dertill komme dessutom de redan färdiga stängselflottorna, utan hvilka något rätt tillförlitligt försvar af inloppen icke kunde åstadkommas. Dessa inlopp hade dock ganska betydliga bredder, särdeles det stora, som uppginge till icke mindre än 4,000 fot. Då det läge i sakens natur, att en stängsellinie af denna utsträckning icke kan innebära samma säkerhet som en kortare, och då erfarenheten redan visat, huru kostsamma dessa stängselliuier i längden måste blifva, helst de icke kunde ega någon längre varaktighet, så innefattade dessa begge omständigheter talande skäl för att medelst stenförsänkningar söka inskränka öppningarne af dessa inlopp. Chefen för ingeniör-korpsen hade derföre ansett sig böra i sitt förslag angående fästningsbygguaderna upptaga till försänkningar uti det mindre inloppet vid vestra Hästholmen 73,350 Riksdaler, samt till försänkningar uti stora inloppet emellan Kungsholmen och Drottningskär 545,985 R:dr. Slutligen hade chefen för ingeniör-korpsen upptagit 168,000 Riksdaler, att utgå med 56,000 Riksdaler årligen under åren 1867, 1868 och 1869, för fullbor dande af skansen å vestra Hästholmen. Bih. till 11. St. Under åberopande af hvad chefen för ingeniör-korpsen sålunda anfört, har Kongl. Maj:t för befästningarne vid Carlskrona äskat följande belopp: a) Till verket å Dynan 160,000 Riksdaler.