Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Drifved, dels smärre qvistar och rotbitar, dels hela träd med vidsittande delar af grenar och rötter, förekom mer i sådan mängd i bottnen af ett par skyddade vikar vid Dicksons hamn, att sjöfararen der utan svårighet kan förse sig med nödigt bränsleförråd. Hufvudmassan af den drifved, floden för med sig, stannar dock ej på dess egna stränder, utan flyter ut till sjös för att sedan kringdrifva med havsströmmarne, tills veden uppsupit så mycket vatten att den sjunker, eller till dess den kastas upp på stränderna af Novaja Semlja, Asiens nordkust, Spetsbergen eller kanske Grönland. En annan del af drifveden sjunker, innan den når hafvet, ofta så att stammarne stå upprätta på flodbottnen med ena ändan så att säga rotfästad i sanden. De kunna sålunda blifva till olägenhet för seglatsen, åtminstone på grundare ställen af floden. En bugt strax innanför Dicksons hamn var till och med nästan afstängd med ett naturligt palissadverk af drifvedstammar. Evertebrater från Dicksons hamn. a. Yoldia arctica Gray. 12/3 af nat. storl. b. Diastylis Rathkei Kr. 3 ggr förstorad. Den 7 augusti. Vega intog kol från Express. Om aftonen kom Lena, 36 timmar efter det Vega ankrat i denna hamn, d. v. s. precis på den tid som blifvit utsatt. Rörande dess färd meddelar dr Almqvist följande: »Den 2 augusti stego vi, Hovgaard, Nordqvist och jag, om bord på Lena för att göra en tur till Beli Ostrow. Vi skulle landstiga på sydvestra udden och der företaga botaniska och zoologiska undersökningar. Derefter skulle vi egna någon uppmärksamhet åt den midt emot liggande stranden af Jalmal samt uppsöka derstädes boende samojeder. Vi lemnade Vega kl. 11 f. m. Under dagens lopp sågo vi här och der i söder spridd is, och kl. half 11 på qvällen stötte vi på ett större, ungefär 300 meter bredt band af spridd is, som låg utsträckt i NO och SV. Det passerades utan svårighet.
Hvad i gällande författningar finnes föreskrifvet angående säftet att förfara vid ombyte af arrendatorer å kungsgårdar och andra under statens disposition stående Kronans landlegendomar, bar tyckts mig vid dess tillämpning i allmänhet icke vara lill alla delar så förstådt, som syftningen och meningen deraf fordrat; utan hafva anledningar förekommit, all de med dessa stadgandet) afsedda ändamål behöfde mera uttryckligt och fullständigt uttalas. Uti Kongl. Kungörelsen den 47 December 1799 föreskrifves, angående kungsgårdars ularrendering vid blifvande ledigheter efter afgående arrendatorer: alt spannemålsafgiften skall utsättas efter tunnelandet af öppna åkerjorden, hvarföre till utrönande afrätta beloppet af hvarje gårds då varande öppna åker behörig undersökning derom borde genast anställas å de kungsgårdar, som redan vore eller i då innevarande och nästföljande åren blefve lediga till nya arrenden, samt för de öfriga alltid två å tre år innan eli kungsgårdsarrende slutades; att auktioner till lediga blifvande kungsgårdars bortarrenderande böra anställas på en och samma dag, i Stockholm bos Kongl. Kammarcollegium och på Landskansliet i den ort, der kungsgården är belägen, ett år före tillträdet, men minst fyra månader förut uLlysas i tidningar och från predikstolar, samt att beskrifning öfver egendomen med allt hvad under arrendet kommer att begripas, jemte projekt till arrendekontrakt, skola vara förut upprättade och för hugade bjudare att tillgå så väl i nämnde Kongl. Collegium som på Landskantslie!; och Kongl. Kungörelsen den 3 December 1810 innehåller, att Kongl. Kammarcollegium vid kungsgåids-arrendeledigheter skall, efter föregången undersökning, pröfva och fastställa, huru lediga kungsgårdars klyfning efter lo - 60 R. St. Just. Ömbudsm. Emli.-Berättelse för år 1848, kalens beskaffenhet må verkställas, samt derefter föranstalta, alt de nya kungsgårdshemman, hvilka på detta sätt uppkomma, genom auktion till arrende varda utbjudna.
Till vinnande af det ändamål, Gr. af Wetlerstedts förslag åsyftar, nemi. att de pris, som genom markegången årligen bestämmas å aila slags räntepersedel' m. nu, må blifva ett verkligt medium af hvad prisen under loppet af föregående året varit, så att, utan rubbning i rättsförhållanden, den räntetagare och räntegifvare hittills tillerkända ömsesidiga uppsägningsrätt till leverering in natura må kunna upphöra, fordras icke ensamt att förflytta tiden för markegångssättningen från första dagarna af Nov. eller Dec. månader till d. i5 Jan., utan jemväl att föregående årets pris, qvartalsvis uppgifna.och pröfvade, komma att, sedan medium deraf blifvit beräknadt, bestämma de pris, som i markegångstaxan skola uppföras; att taxan, som fastställes i Jan., kommer att gälla för samma års uppbörd (ty om den skulle gälla för föregående årets, skulle oöfvervinnerliga svårigheter deremot möta, samtliga uppbördsoch redogörelse-författningar förändras, och uppbördsstämmorna , framflyttade, inträffa under årstider, då allmogen icke utan betydliga förluster kan vara frånvarande från jordbrukets); att som samma års skörd, vid öfvergången till denna ordning, kommer att tjena till grund för 2.'ne års uppbörd, bör ändringen icke vidtaga, förrän markegångsprisen i det närmaste motsvara medium af de tio sistförflutna årens markegång; att sålunda i8i5 års K. förordn. icke vidare bl ifver tillämplig, utan att i dess ställe en författning må utfärdas, innehållande: ^ *' Räntepersedlar af hvad beskaffenhet som helst skola hädanefter utgöras med penningar efter markegångspris, der ej frivillig öfverenskommelse om leverering in natura träffats § 2- Då de pris, som i årliga markegångstaxorna upptagas, böra utgöra ett verkligt medium af dem, som allmänneligen inom hvarje län under förflutna året varit gällande, skola u landet uti allmänt utlysta sockenstämmor i slutet af Mars, Juni, Sept. och Dec. månader priscouranter uppgöras, i sockenstämmo-protocollen intagas och lill kronofogden i fögderiet ingifvas.
Utskottet, sorn tagit hvad sålunda blifvit föreslaget i öfvervägande, finner, lika med motionär en, en föreskrift i om förmälda syftning var a af behofvet påkallad. Uti Byggningbalkens 27 kap., hvilket u stakar iandlboers skyldigheter i afseende på hemmans underhåll och häfd, och derjemte löreskrifver hurusom husesyn bör förrättas vid landtbos så väl tillsom afträde, stadgas att Häradsrätten skall pröfva dylika syner, derest vederbörande ej dermed äio nöjde, men all bestämmelse saknas deremot örn liden, hvarinom dylikt miss - Lag-I) Iskottets Betänkande, N.o ^3. 3 nöje bör fullföljas. En bestämmelse derom skulle dock leda till ordning och säkerhet emellan jordegare och landtboer. I synnerhet torde sådant vara af vigt i afseende på tillträdes-husesyn. Denna förrättning skall nemligen, enligt 7 § i åberopade kapitel, utgöra ett grunddokument vid bestämmandet af landlboers ansvarighet vid afträdande!; och det är derföre af vigt att lagen ej allenast angifver, då en dylik handling varder gällande, utan ock anvisar den, hvars rätt och skyldighet deraf kommer att bero, alt deri söka den rättelse, hvartill han kan anse sig befogad. Men deremot anser Utskottet ej skäl afvika från den i omförmälta kapitel utläckt» grundsats, att ifiågaställda synefönättningar skola, for att såsom behöriga anses, förrättas af två nämndemän. Denna grundsats, som redan i 1681 års husesyns-ordning antyddes, uttalas uttryckligen i 1 och 8 §§ af berörde kap. Då lagen tillägger en förrättning den giltighet, som nu är i ftåga, är ock nödigt, att den bestämmer af hvilka den må förrättas. Förrättningen ikläder sig föist dymedelst egenskapen af en offentlig handling, den der inför lag eger vistord. På grund häraf tillslyrkes vördsamligen det måtte Rikets Ständer besluta utfärdande af en författning, så lydande: Då, med anledning af 27 kap.
Till exempel: örn minimum bestämmes till 5 och maximum till 6 millioner Riksdaler, eller det förra till och det sednare till 5|» eller å ena sidan 8 och å den andra 9 millioner, så finner enhvar, att Fullmägtige icke kunna neka lån, så länge detta minimum ej är uttagit; men sedan uppkommer emellan detta minimum och maximum en rörelse, som Fullmägtige efter behof kunde öka eller minska; och denna är det, som då äfven skall komma att utgöra den rörliga fond, hvilken efter behof kunde disponeras från en lånefond till en annan. En sådan reservfond vore högst nyttig och behöflig. Från år 1824 till och med år 1827 Den 27 Julii f. m. 55 inträffade det besynnerliga förhållande, att oerhörda summor låntes ur BancoDisconten, och lån begärdes utöfver Discontens tillgångar; hvaremot jernlånen begagnades vida mindre än tillförene. Förut uppgingo de vanligen till 1,400,000 å 1,600,000 R:dr, men under nämnde tid till blott omkring 600,000. Oaktadt den tillgång jernlånefonden sålunda hade odisponerad, och ehuru BancoDisconten hade brist på medel; kunde likväl Fullmägtige icke disponera något från den förra fonden till den sednares understöd, i brist af föreskrifter derom. Och huru orimligt är icke ett sådant förvaltningssätt? Olägenheten är deremot för framtiden afhjelpt, om, på sätt jag föreslagit, en reservfond bildas till Fullmägtiges disposition. En värd Talare har sökt visa inconsequence och stridighet mellan det yttrande mot förhöjning af räntan å Discontlån, som jag här såsom Representant afgifvit, och den berättelse jag jemte Discontens öfrige Directeurer aflåtit om Discontens förvaltning sedan sista Riksdagen. Men om han fullständigt läst denna berättelse och öfvertänkt hvad vi deri yttrat, skulle han hafva funnit, att vi der endast framställt skälen till
Jag skulle anse det vara alldeles ändamålslöst att yrka bifall till St,atsUtsk:s framställning i denna punkt, men jag tror mig dock böra fästa upmärksamheten dervid, att det är nödigt att .motiverna till denna punkt icke må anses bindande för det beslut R. o. Ad. kan komma att fatta vid en efterföljande punkt. Sedan öfverläggningen härmed ansetts fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, framställt, att i afseende på denna punkt icke förekomVI H. 14 210 Den 12 Juni e. m. mit något annat yrkande, än hvad Frih. Cederström föreslagit, nemi. att B., o. Ad. måtte, med afslag å förevrde punkt, förklara att något allmänt system för Statens jernvägsbyggnader icke nn bör fastställas, blef propos. till bifall å denna punkt först framställd och besvarad med starka Nej, jemte ett eller annat Ja; och efter sedermera gjord hemställan, om R. o. Ad. behagade bifalla Frih. Cederströms nyssberörde förslag, hvarvid ropades starka Ja jemte några Nej, förklarade Hr Gr. o. Landtm, att han härvid funnit Ja öfvervägande. Då härefter 3:dje punkten förekom, yttrade Frih. Tersmeden: Sedan R. o. Ad. fattat beslut ang:dede jernvägslinier, åt hvilka anslag vid denna Riksdag borde beviljas, samt jemväl bestämt beloppet af dessa anslag; så och då denna punkt i flera delar strider emot R. o. Ad:s beslut, får jag hos Hr Gr. o. Landtm, anhålla om propos. å afslag derå. Frih. Raab: Jag finner visserligen, lika med Frih. Tersme den, att denna punkt icke kan af R. o. Ad. bifallas, likasom jag anser det vara alldeles olämpligt att ingå i någon discussion öfver de särskilta momme af punkten; men då R. o. Ad. obestridligen godkänt några af de deri uptagna jernvägssträckningar, hemställer jag huruvida det icke vore lämpligast att lägga punkten till handlingarne. Man kan ju icke afslå hvad man redan de facto bifallit, och på grund häraf får jag för min del yrka punktens läggande till handlingarne.
Jag får då fästa den värde ledamotens uppmärksamhet derpå, huruvida icke Brödrarikets Storthing byst inom sig ett tillräckligt conserverande element, enär detsamma under tvenne (3:ne) på hvarandra följande sammankomster, på ett värdigt och för andra representationer i högsta måtto fplivärdt sätt, conserverat sin conslitution emot de försök, som från Regeringen blifvit gjorda att på densamma inympa ett annat element, som jag icke vill kalla conserverande, utan bal sam eran de. Man har yttrat mot valen i Nordamerika, Frankrike och England, att det blott är penningen och intrigen, som bestämma deras gång. Hetta kan jag för ögonblicket hvarken jaka eller vederlägga, emedan jag erkänner mig dertill icke äga nog kunskap oin tilldragelserna vid deras val, hvarom mina motståndare fällt så afgörande omdömen; men om så verkligen skulle förhålla sig, att corruption och intriger stundom afgöra valen, hemställer jag, hvilket som vittnar om ett lyckligare tillstånd i det oifenlliga lifvet, antingen att förtroendet att vara folkets representant anses för så hedrande, alt de sökande derför vilja vidkännas betydliga uppoffringar, ehuru äfven detta i sig sjelf ar orätt, eller också, såsom det här går till i en del af småstäderna, att borgerskapet nödgas gå, snart sagdt, från dörr till dörr bland sina medlemmar för att finna någon, som vill åtaga sig representantkallet. Frih. Bo^e har sökt skräma oss för en början till anarki och har för detta ändamål framkallat för Husets syn de Franska Jacobinerklubbarnas blodiga skuggor, med hvilka våra conferencer blifvit jemnförda, såsom föreningar, vid hvilka en magt utom Stånden kunde komma att uppstå. Frih. har sjelf medgifvit, att han i dag varit sjuk. Jag vill derföre tillskrifva dessa Hr Frib:s farhågor mera en sjuklig phantasi, än någon annan orsak; och hoppas jag, att Ilr Frih. innan nästa riksdag kan återkomma från dessa förskräckta föreställningar, likasom Hr Frih. nu förklarat sig hafva blifvit klokare än 1815.
Men enär Fullmägtige, under den 3o nästpåföljde December, till svar härå, meddelat Canal-Direclionen, att Rikets Ständer väl förklarat, att, sedan vissa föreskrifne vilkor och åligganden blifvit af Canal-Bolaget behörigen fullgjorde, afskrifning lomme att beviljas, men då Fullmägtige icke, såsom vanligt varit, när, efter Rikets Ständers* beslut, Riksgälds-Con - B St nts-\J t skot tets 'Utlåtande N‘,o ig, t-orets fordringar sko-Iat a [skrifvas, erhållit något serskildt uppdrag, i afseende på verkställigheten häraf, Fullmägtige ansett afskrifuingsfrägan höra tili Rikets Ständer öfverlemnas; så hade, med anledning häraf, Canal-Directionen, i ytterligare skrifvelse al den 21 sisth Januarii, hegart, det ville Fuiljnägtige hos Rikets nu församlade Ständer i detta afseende göra nödig framställning, på det afskrifningen må kompia att ega rum, och Bolaget, till dödande vid ^vederbörlig? Domstolar, återbekomma den utgifne, uti alla Bolagets fastigheter intecknade skuldsedeln. I sistberörde skrifvelse hade Canal-Directionen tillika, dels väckt fråga om tillgodonjutande af ränta å de utaf Bolagets medel, till säkerhet för återstående arbeten i hamnbyggnadsväg, i Riksgälds-Contoret innehållna 13,722 R:dr , och dels, under anmälan af Bolagets beslut att, för en till 5,ioo R:dr beräknad kostnad, låta, under innevarande år., fullborda hela jnsegiings-pieren vid Mern, till Fullmägtige framställt, huruvida, i afseende på utbekommandet af de 10,200 R:dr, hvilka för sådan händelse äro att påräkna från den för detta ändamål i Riksgälds-Contoret innestående fond, det icke skulle kunna medgifvas, att Canal-Directionen, emot sin personliga ansvarighet för arbetets fullbordan, linge denna summa förskottsvis lyfta.
Och för min del förklarar jag, att det är mig alldeles likgiltigt, huru StatsUtsk:s Betänk, afgöras; ty jag ser icke något annat prejudikat eller någon annan följd deraf, än att nationen, som ändtligen väl kommer att en gång öpna sina ögon, skall finna nödvändigheten af att dess representanter tänka såsom statsmän och handla med enhet och kraft. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf att anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. 6 e. m.; hvarefter åter ropades på propos. Hr Stjernsvärd: Efter allt hvad som här blifvit yttradt, skall jag icke blifva mångordig. Det har på motsatta sidan blifvit emot de med mig liktänkande yttradt, att de skulle hafva brist på konseqvens och logik. Jag tror tvertom, att dessa förebråelser böra drabba dem, som framkommit dermed, ty det är desse Hrr, som sammanblandat frågorna. Hr Cederschiöld har förmenat, att jag skulle hafva yttrat, att Prinsarne icke vore förbjudna att gifta sig inom privata familjer äfven inom landet. Jag har icke sagt, att någon Svensk Prins äger rättighet att gifta sig inom andra än furstliga hus, men såsom ett exempel på, att dylika giftermål uti andra länder gå an inom privata familjer, anförde jag, att Franska Kejsaren är förmäld med ett fruntimmer, som icke är af furstlig börd. Det är dock icke Reg.- F:n som bestämmer att den person, med hvilken en Svensk prius får gifta sig, bör vara af furstlig härkomst; utan denna bestämmelse förekommer blott i SuecessionsOrdmn, hvarigenom dessa båda lagar icke stå i öfverensstämmelse med hvarandra. Här har ytterligare blifvit anfördt, att Prinsarne skulle sakna medel för att förvärfva sig egendom. Jag ber att få bemöta denna anmärkn. De af eder, mine Hrr, som anser Sveriges Konung vara i den nödställda belägenhet och så fattig, att Han mindre än någon annan af eder, är i tillfälle att gifva
Jag vill endast nämna att Riddarh.Fiskalen emottagit en lista, hvarå de, som ömma för de brandskadade, behagade teckna sig för några gåfvor. Ehuru olyckan drabbade den mera och bättre bebyggda delen af staden, har likväl mångens ekonomiska bestånd blifvit djupt gripet och deribland arbetsfolk, hvars förmögenhet ligger i deras arbetskraft, men tillfälle till arbetsförtjenst är nu liilintetgjordt. Detta samhälle har af Cholera Morbus varit svårt angripet och derför haft stora utgifter. Serskildt må jag nämna en af detta samhälle, för hvilken jag ganska mycket ömmar nemi. en enkefru Stenberg. Hon är både inom och utom landet känd för sina väfnader. De hafva i London vunnit upmärksamhet och om elds-olyckan icke drabbat henne, hade hon kunnat erhålla många beställninningar. Hon har sjelf upfunnit och med omtanka ordnat de konstmessiga machiner, som för väfnaderna erfordras. Endast en väfstol har hon kunnat rädda. Oaktadt hennes belägenhet och höga ålder är hon sinnad att fortsätta sitt yrke såvida hon vinner understöd. Jag anhåller således, att de af detta Stånds ledamöter, hvilka vilja lemna något understöd och serskildt (ill enkefru Stenberg behagade derom göra anteckning å den till Riddarh.-Fiskalen lemnade lista. Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Utsk:n inkomne Utlåt., Mern. och Betänk, nemi. från Stats-Utskottet: JVi 65, ang:de erforderliga medel för nu föreslående utbetalningar å det under innevar:de Riksdag beviljade serskilda kreditiv; Allm. Besvärso. Ekon.-Utskottet: JVs 59, i ani. af återremiss utaf Utsk:s Betänk. JV2 28; M 60, i ani. af återremiss af Utsk:s Betänk. A? 31 ; J\s 61, i fråga om uphäfvande af den genom K. M:s Nåd.
Vid den beräkning öfver detta verks inkomster för sistnämnda år, hvilken förekommer i Kongl. Majits nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof, antogs bränvinstillverkningen under innevarande år förslagsvis komma att uppgå till 15,000,000 kannor, och efter denna grund blefvo också de för detta år påräkneliga öfverskotten upptagna. Men nu har det visat sig, att denna beräkning var för låg och att bränvinsproduktionen för året i verkligheten uppgår till öfver 16,400,000 kannor, i följd hvaraf också det härför inflytande skattebeloppet kommer att med mer än 800,000 Ridr öfverskjuta hvad som i detta afseende upptagits och således blifva en ytterligare, hittills oberäknad tillgång för Riksgälds-kontoret. Utan att likväl taga denna summa i betraktande, — ehuru den ensam vore mer än tillräcklig för betäckande af annuiteten eller räntor och omkostnader för de medel, som intill slutet af 1867 erfordras — vill Kongl. Majit deremot fästa uppmärksamheten på att, ifall den nu ifrågasatta kompletteringen af materielen för de redan anlagda banorna blir genom särskildt anslag bekostad, och således trafikinkomsterna, hvilka förut till stor del måst användas för anskaffande af ny materiel, hädanefter icke komma att, annat än undan - Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 48. 5 tagsvis, med dessa utgifter belastas, så kan med säkerhet påräknas, att öfverskottet på dessa inkomster — hvilka till följd såväl af rörelsens ständiga tillvext, som af banornas tilltagande utsträckning äro i ett jemnt och hastigt stigande — innan kort skall uppgå till ett ganska ansenligt belopp. Enligt uppgift från vederbörande lärer bruttoinkomsten af trafiken på de redan färdiga banorna komma att för detta år uppgå till omkring 4 A millioner och, om värdet af de utvidgade anläggningar och den nya materiel, som af dessa medel under tiden bekostats, inberäknas, den behållna inkomsten kunna upptagas till omkring 1,800,000 R:dr. Kongl. Majit anser
Med glädje tänka ännu Ulriksdalsgummorna på, huru de med sina grofva, af arbetet styfva fingrar fingo fatta sin drottnings hand. * Några år senare. Det är vinter och söndag. De på Ulriksdal och några i grannskapet boende fingo tillsägelse att öfvervara en andaktsstund på slottet. Gärna lydde man kallelsen. Drottningens matsal var för tillfället ordnad till åhöraresal, sittplatser voro anbringade så långt utrymmet medgaf; snart voro de alla upptagna. På slaget 1 2 öppnades dörrarna till den innanför salen belägna salongen, och här syn tes nu drottningen, vänligt besvarande de närvarandes vördnadsfulla hälsningar. Drottningen talade några vänliga ord, gjorde sig underrättad om att alla fingo sittplatser o. s. v. Därefter tog hon själf plats i en inom salongsdörren stående emmastol. Nu sjöngos några verser. Drottningens norska hoffröken Wedel Jarlsberg höll därpå ett föredrag — jag ville hellre säga en predikan, som gaf tröst och styrka, en predikan, som outplånligt fäste sig i själens minne. Några verser sjöngos åter — och den enkla, men i så rikt mått tilltalande andaktsstunden var^ slut. Åter närmade sig drottningen dörren och nickade ett vänligt afsked till de församlade. Man kände sig lycklig, om man fick en blick ur de om själsstorhet och godhet talande ögonen. Därute lyste solen mildt på det stilla vinterlandskapet. B o r d s l l f v e r, eleganta mönster till lägsta pris efter dagens kurs å silfver. Ktf Reela varor. — Bref besvaras omgående ~9H IDUN 1894 Drottningen intog någon förfriskning och befallde därefter fram sin lilla ridhäst (Donna) samt gjorde en promenad i den vackra omgifningen. Till middagen hade hon glädjen se sin gemål konungen samt tre af sönerna. Så förflyta några timmar af lyckligt familjelif, till sist en stilla aftonbön, och sabbatsdagen är slutad. Det är j u endast undantagsvis, som drottningen har någon i sin omgifning, som så kan tolka skriftens ord, men alla söndagar, åtminstone under drottningens vistelse här, föreläser den tjänstgörande kammarherren predikan för dagen.
Medelhöjden af dess vatten är fem fot, men om somrarne sjunker den ofta och länge derunder. Att nu uppmuddra och spränga denna svåra passage, hvarigenom löper ett smalt och stridt strömdrag, skulle medföra enorma kostnader, ulan motsvarande nytta; då deremot den räta kanal-linia, jag föreslagit till gräfvande, blott utgör en sträckning af 13p3 Svenska alnar, med obetydlig och blott på ett ställe till i8 alnar 8 tum stigande höjd öfver vattenytan. Hela gräfningen koinine att, för en 24 fots djup och 48 fot bred kanal, stiga till 28,4 i6i kubikfamnar, utom circa 55o alnars uppmuddring i Skuluddeoch Morn-vikarna. Kostnaden dertill är beräknad till 48,000 R:dr Banko för gräfningen, och hälften mindre för uppmuddringen, enligt uppgjorda calculer; men att hela förslagit åtminstone icke skulle medtaga större summa än högst 100,000 R:dr Banko, derom är jag fullt öfvertygad. Om det ena och andra kan närmare underrättelse inhämtas af den Situationskarta öfver södra Stäket och den nu föreslagna kanal, som jag låtit upprätta, och den jag likaledes, jemte tillhörande Bilagor, Gu H. 7+ 100 Den i Februari! e. m. får äran till Höglofl. Ridderskapets och Adelns bepröfvande vördsamligen öfverlemna. Ulan att på minsta vis vilja utbreda mig angående användandet af de flera millioner, som af Statsverket blifvit bekostade för andra kanalgräfningar i Sverige, hvilkas relativa nytta aldrig kan komma att jcmföras med Släkes-kanalens, tror jag mig dock böra vördsameligen erinra, att den mindre betydliga kostnad, som för den sistnämdes fullbordande kan åtgå, icke ens behöfver falla Staten till last, utan gerna må kunna af ett aktietecknande Bolag bestridas.