Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den sorn gillar Utskottets, af tre Stånd godkända förslag, att bibehålla rubriken Sjöpass, se certifikat och pass oförändrad, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej, kommer rubriken att, i enlighet med Borgare-ståndet* beslut, lyd» »ålunda: Sjömansrulla, se folkpass. B evillnings-Utskottets Memorial N: o i8. 3 N:o 3. Den sorn bifaller Utskottets, af tre Stånd godkända förslag, att ski/jobref i äktenskap och trolofningnr beläggas med stämpladt papper till belopp af 20 öre, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej, kommer, i enlighet med Borgare-ståndets beslut, karte-afgiften för ifrågavarande skiljobref att höja6 till 25 öre. Den som godkänner Utskottets, af tre Stånd gillade förslag, alt Vå(j-atlesler till låns erhållande boläggas med 15 öres karta, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej, kommer karte-afgiften för våg-attester att, såsom Borgare-ståndet beslutat, utgå med ett belopp af 25 öre. § 4, mom. 3. I olikhet med öfriga Biks-stånden, som godkänt Utskottets förslag till afgiftsbestämmelser för Charlot', geometriska, som utgifvas frän Landtmäteri-kontoret i Slockholm samt af Landlmdlarne i landsorterna samt Testamenten vid första uppvisandet inför domstol, har Borgare-ståndet beslutat, att dessa handlingar skola vara fria från stämpladt papper; och får Utskottet, i anledning häraf, och så framt icke Borgareståndet skulle vilja frånträda sina skiljaktiga beslut, föreslå följande omröstningar : N:o 5.
Såsom arfvode åt Stats-Kontors-Ledamoten, anslogo Rikets Ständer 500 R:dr för hvarje hufvudbok, som efter nya methoden författades, och anviste på öfverskotterna af Stats-Verkets inkomster den belöning, som i nåder kunde finnas böra vederbörande betjening för det tillökade arbetet tilldelas, jemte öfriga härvid förekommande utgifter, samt uppdrogo åt sina Revisorer vid nästpåföijande revision att noga undersöka, huruvida Landsoch Militie-indelnings-böckerna blifvit efter nya methoden författade och de åsyftade ändamålen: säkerhet, korthet och tydlighet, voro vunna, med hvad mera till Stats-Verks-förvaltningen hörde, samt att derom hos Eders Kongl. Maj:ts i underdånighet göra anmälan och till kommande Rikets Ständer berättelse afgifva. Vid 1818 års Riksdag inhemtade Rikets Ständer, hurusom, för verkställigheten af deras beslut om Riks-hufvudböckers upprättande ifrån och med år 1810 hinder uppstått genom Eders Kongl. Majrts en del Befallningshafvandes underlåtenhet eller dröjsmål att till Stats-Kontoret insända de till grund för detta arbete nödiga omslut af Landsräkenskaperna.
samt Banco-fullmäklige icke varit berättigade att anordna medel till bestridande af kostnaderne derför, förorsakats en utgift af 82g R-.dr 20 sk. B:co. Vid öfvervägande af hvad sålunda förekommit, och enär de, genom i83o års Banco-Reglemente och af Banco-Utskottet tillförene, i afseende på förvaltningen af Banco-Verket och Tumba Bruk, meddeldle föreskrifter, måste, så vidt någre motsvarande stadgande» uti senare Banco-Reglementet förekomma, utan att de äldre föreskrifterne deruti finnas åberopade, anses vara till dess gällande kraft upphäfne^ finnér Utskottet, i likhet med Rikets Ständers Revisorer, att, då den inspecterande Fullmäktigen, såsom ersättning för reseoch andre kostnader, i ett för allt, blifvit tillerkänd ett årligt arfvode af 3oo R:dr, kostnaderne för bemälde Fullmäktiges <vivre och logis, under vistandet vid Tumba , icke rättligen bordt Bruket påföras; men med afseende derå, att inspecterande Fullmäktigen, i och för den honom ombetrodde inspectionen öfver Tumba Bruk, och för fullkomnandet af papperstillverkningen derstädes, ådagalagt sig hafva bestrid t betydligare kostnader, derföre ersättning af Brukets eller Bankens medel icke begärts eller erhållits, anser Utskottet den af Rikets Ständers Revisorer, i fråga om de Bruket påförde utgifter förden inspecterande Fullmäktigens vivre och logiSj gjorde framställning icke kunna till någon åtgärd föranleda. Hvad Utskottet, med anledning of Rikets Ständers Revisorers framställningar, yttrat och hemställt, uti dess redan före detta afgifBih. till 11. St. Prot. 1840. 6 Sami. 1 Afd. 11 Häftet. 5 34 Uanco-Utsiottets Betänkande j JV:o 2 g, ne utlåtanden och betänkanden:
1734 års lagcodex har synbara spår, huruledes redan dä en i många hänseenden mildrande flägt öfvergätt broltmålslagstiftningen; men i följd af de alltsedan Guslaf II Adolphs tid varande krigen, som endast afbrötos under Carl XI:s regering, har Sverige i så väl commereielt sorn industriell. och intellectuelt hänseende fortfarande kommit att stå stilla. Trolldomsväsendet under Cai l XI:s lid bar synbara spär deraf. Häraf kan man finna, huru litet utvecklade begreppen dä voro, och 1734 års lag, som var ett verkligt mästerstycke för denna lid, innebar många förbättringar, och ehuru i stilistiskt afseende ännu ett mästerstycke, kan likväl för vår tid icke anses annorlunda än fullkomligt otjenlig. På de sednare 100 åren hafva nemi. Europeiska staterna med en förvånande hastighet framskridit i alla möjliga afseenden, hvaraf åter blifvit en följd att såväl politiska som ekonomiska och juridiska lagar i bredd med en tilltagande upplysning betydligen förändrats. Endast Sverige står för närvarande, i dessa fall liksom i många andra, eller, och hvad vår strafflag angår, så har dess brister redan i så mångå år varit erkända, och verkningarna af dess olämplighet blifvit så åskådliga, alt äfven den minst upplyste känner behof vet af en förändrad brottmålslagstiftning. När man således funnit, alt det hitintills begagnade straffsystemet ej motsvarat dess ändamål, och att den så kallade afskräckelsetheorien ingalunda verkat lill näpst och varnagel, ulan snarare gjort sinnena känslolösa för straffet och likgilltiga för brottet, så har man här, liksom i andra länder, börjat inse nödvändigheten af en hell och hållet ändrad criminallagstiftning, hvilken, i bredd med förbättrade undervisningsanstalter, äro de enda medel som återstå såsom motgift mot ett allt mer och mer tilltagande sedeförderf och laglöshet.
I följd af hvad Utskottet således anfört, och då Utskottet ej kan instämma med Herr von Hartmansdorff deri, att 26 §. blefve språkriktigare, derest ordet ”ehvad,” som deruti förekommer, utbyttes mot ”antingen,” får Utskottet, som härmed besvarat de emot Utskottets förslag framställda anmärkningar, till förnyad pröfning af Rikets Ständer återlemna sitt förra Betänkande, utan annan förändring än den, som föranledes af uteslutandet af förenämnda mening ur den der således skulle komma att erhålla följande lydelse: Efter detj genom träffad öfverenskommelse eller serskilda Nämndens, på sätt i ,$*. /</ sägs, part er ne meddelade beslut, ersättningsbeloppet bestämdt blifvit, vare den, som användandet yrkat, skyldig att, inom den för afträdande t bestämda tid, beloppet till ersättningstaganden utgifva. Är jord eller lägenhet, som afträdas skall, intecknad, varde ersättningsbeloppet, inom färrberörde tid, nedsatt i Ränteriet hos Konungens Befallningshafvande, som kungör sådant vederbörande ersättningstagande och inteckningsegare, samt liqvid dem emellan sedermera i laga ordning uppgör. Finnes härvid ersättningsbeloppet vara faststäldt genom öfverenskommelse emellan den ersättningstagande och den, som ersättningen gifvit, och förmenar inteckningsegaren värdet hafva blifvit för lågt be - 9 La g-Ut.skot! ets Memorial, N:o lo4- beräknadt, vare denne berättigad att, der ej juli In/vid för hans fordran honom lemnas, äska jordens uppskattning aj Nämnd i den ordning, förut, i denna lag är vordet stadgadt ; dock <rfinge beslutet om jordens afträdande icke. dess mindre i verkställighet; och skall, så snart betalning eller nedsättning af behörigen öfverens kommet eller fastsiäildt ersättningsbelopp inom stadgad tid skett, vederbörande hafva rättighet att, utan hinder af talan, som efter 2/ och 22 föras kali, jorden eller lägenheten genast tillträda.
Prat. 4856 & 4857. 4 Sami. 2 Afd. 5 Haft. 2 6 Sammansatta Statssamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Viskottets Utlåtande N:o 12. skulle, enligt Utskottets åsigt, vara ett ingrepp uli de rättigheter och friheter, hvilka ära sistnämnda hemman uli gällande författningar tillförsäkrade, och då härtill kommer att krono-brefbäringen för endast få år tillbaka blifvit i följd af Rikets Sländers egen begäran och i enlighet med af deni sjelfve bestämda grunder reglerad, finner Utskottet sig icke kunna tillstyrka någon förändring i sladgarne angående krono-brefbäringens utgörande, utan hemställer, att de i förenämnde motioner derom framställda förslag icke måtte föranleda lill någon Rikets Ständers åtgärd. Slockholm den G April 1857. Reservation af Riksdags-fullmäkligen Anders Medin från Kronobergs län: ”Då Rikets Ständer förut icke funnit det stridande mot säteri-egares rättigheter att ålägga dem deltagande uti utgörande af Fjerdingsmans-belättningen, liirer man icke kunna säga att åläggandet för samma egare äfvensom för boställs-innehafvare att deltaga uti utgörandet af krono-brefbärings-besväret vore ett ingrepp i deras frioch rättigheter.” Häruti instämde Riksdags-fullmäkligen Lars Rasmusson från Götheborgs och Bohus län samt Ephraim Larsson från Elfsborgs län. STOCKHOLM tryckt hos Isaac Marcus 1857. Slatssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Vllätande N:o 13. i N:o 13. Ank. till Exp.-TJtsk. d. 4 Aug. 1857, kl. 3 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion om upphäfvande af vissa förbud, rörande Böda kronopark.
Men naturligtvis bör bötesstraffet dä tillämpas desto allvarsammare; och huruvida dessa båda grundsatser blifvit i lagförslaget rätteligen fiiljda, kommer man först i tillfälle att pröfva vid granskning af28cap., som handlar om brott af embelsmän. Deremot må här erinras, att då aktning för lagar och tjenstemän i allmänhet i så väsendtlig mån inverkar på samhällsinrältningens lif, synes denna aktning jemväl böra af lagstiftaren omsorgsfullt vårdas. Varsamheten bjuder åtminstone, ali han sjelf icke utsår ett frö, hvars frukt kan för samhället blifva skadlig. Ett sådant frö skulle dock, efter Utsk:s åsigt, ligga i suspensionsstraffet, hvars användande, enligt hvad erfarenheten visar, städse bidrager att inför opinionen nedsätta embelsmannens anseende.” I min tanka åtminstone äro dessa af Utsk. anförde grunder gilltiga, och jag kan icke frångå min en gång fattade öfvertygelse, att suspensionsstraffet icke hör i lagen inflyta; men är pluraliteten af R. o. Ad. af annan I) en ?8 A [> r i I. 20!) annan mening, så är det ganska lätt att få en modifieation i detta hänseende i förslaget intagen. Hr von Hartmansdorff har äfven talat emot det stadgandet, att biiterne skola tillfalla Kronan odeladt. Jag får i anledn. häraf blott säga, att denna fråga ieke nu hör till ämnet. Utsk. har icke uti sitt tillstyrkande talat om någonting sådant; det har blott framställt det förslag, att böter skola finnas såsom st ra Ifart. Huru de skola fördelas, är en sådan detaljfråga, som nu ieke blifvit framställd till öfverläggning inom RiksStin, ehuru Utsk. längre fram i sitt betänk, säger, att det, vid granskningen af hvarje § för sig, äfven har fästat uppmärksamhet vid den saken.
Fröbygårda Färjeplats på Oland, om uphäfvande af uteslutande rättigheten att lill Calmar öfverföra menniskor, kreatur och varor. III. B. 391, 406. A. 413. IV. E. 100. Frölich, Grefve Gustaf Eric, yttranden. I. 179. III. 393. Fullraaktslösen, angående Friherre Stael von Ilolsleins, Ollo Wilhelms, ansökning om ersättning så väl för utgifven sådan, som för minskning i Justitiae-Råds-lönen. Se Ersättning. Funck, Friherre Fredrik Alexander, yttrande. Fyranläggning å Klippan Björn. IV. B. 118, 125. A. 390. E. 427. Fyrbåk, angående anläggning af en sådan å nordvestra kusten af Gottska Sandön. Se Gottska Sandön. Se vidare Stats-Uiskottels Utlåtande N:o 83, angående ulgifterne under Riks-Statens Andra Hufvndlitel. Fällbalterierne 12??:diga och 24S’:diga, angående af Herr Stiernsvärd, 31. G., väckt förslag om nedsättning i det af Kongl. Maj:l i Dess Nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof begärda anslag till anskaffning af redskaps-, rid-, stalloch anspanns-persedlar för. Färjeplatserne Röhälla och Färjestaden å Oland, om uphäfvande af deras uteslutande rättighet alt till Calmar öfverföra menniskor, kreatur och varor. VI. B. 391, 406. A. 413. IV. E. 100. Fästning, om Ständernes rätt att innan rasering deraf vidtages deröfver få yttra sig. VI. 386. VII. 47. A. 48. Förberg, Olof Henrik, angående pension ål förre Läns-Nolarien i Upsala Län, Lands-Sekreteraren. Se Pension. Förbud, för Lutherske Svenske undersåtare att bevista andra trosbekännares gudstjenst, angående uphäfvande af del i Kongl.
Det vore i högsta grad oformligt, om på K. pioposlr eller remisser till StatsUtsk., innebärande K, M:s bestämda önskan att få Ständernes beslut i frågan, icke något svar skulle följa; och jag ser icke, att, deiföie att StatsUtsk. ej såsom en prseceptor förestafvat Ständerna bestämda ordalag, Exped.Utsk. ej skulle vara behörigt samt skyldigt att till R. St. öfverlemna ett förslag till skrifvelse i denna fråga. Frih. Cederström: Den siste talaren har förklarat» att K. M. i denna fråga begärt svar. Något sådant finnes icke i den K. remissen, utan den är ett enkelt öfverlemnande af handlingarna till StatsUtsk. Ett öfverlemnande af handlingarna till StatsUtsk. kan icke medföra en skrifvelse om Ständernes beslut, med mindre än att Ständerne en sådan skrifvelse besluta; ty icke äger Exped.Utsk., att, der Ständerne helt simpelt besluta, uppgifva förslag till skrifvelse derom ti l K. ål., emedan enligt grundlagen ett sådant beslut endast skall intagas i riksd.beslutet, och ensamt der Ständerne hafva beslutat skrifvelse till K. M., skall förs km J O till skrifvelse af Exped.Utsk. uppsättas. Samme talare har yttrat, alt jag såsom embetsman ville undandraga mig att handlägga målet. Detta är ett befängdt misstag. Såsom embetsman borde den värde talaren förstå, att han är plig-, tig och jag med att handlägga allt hvad som till embetet hörer. Här är det helt simpelt formen, som är i fråga, och Deni Augusti. 7 derom skiljer grundlagen emellan oss. Ständerne hafva väl bifallit Weners ansökan om prolongation af arrendet, men de hafva icke beslutat att derom underrätta K. M. genom en underd, skrifvelse. Riksd.beslutet kommer att derom lagligen hära vittne, och kommer en skrifvelse lill K.
Att denna froslländighet och dessa nattfroster icke sä mycket berodde af landskapens nordliga läge eller höjd öfver hafvet, sorn fastmer af vidsträckta, utaf så kallade kallkällor uppfyllda och vattensjuka myrtrakter, hvilka förekomma i stor mängd inom de norra länen, hade både erfarenhet och vetenskapliga undersökningar mer och mer bekräftat. Del gåfves trakter högt upp emot fjellen, der knappast i mannaminne någon allmännare frostskada inträffat, och det gåfves åter andra trakter, äfven i medlersta och Expeditions-Utskottet s Förslag till underd. Skrifvelse N:o 175. 59 till och med södra Sverige, der nattfroster fordom ganska ofta återkommit och om hvilkas beroende af närliggande vattensjuka och sumpiga fält något tvifvel icke mera vore öfrigt. Öfverallt, der de vattensjuka trakterna blifvit utdikade, hade också en alltför märkbar och lycklig förändring snart sagdt omedelbart följt, för alt man vidare skulle kunna ifrågasätta sådana arbetens välgörande inflytande. Flera exempel härpå kunde anföras äfven från trakter, belägna i de nordligaste länen och mer än 1,000 fot öfver hafvet. J betraktande af dessa förhållanden hade E. K. Maj:ts Befallningshafvande i de sex nordligaste länen kommit tilljden enhälliga öfvertygelse, hvilkeu också allmänt delades al den upplystare befolkningen derstädes, att för det Norrländska jordbrukets framtida utveckling, hvarigenom en mångdubblad folkmängd skulle finna tryggad sysselsättning och utkomst samt de norra länen icke blott fylla sitt egel spanmålsbehof, utan också frambringa iandtbruksalster för verldsmarknaden, ingen åtgärd vore så angelägen och af omtanka för framliden påkallad, som den att i möjligen största utsträckning kunna tillvägabringa en allmännare utdikning af de frostförande, vattensjuka trakter, som till stor mängd och omfattning förekomma inom dessa län. Viglen af IVostländiga trakters utdikning i allmänhet hade ock längesedan blifvit af E. K. Maj:t och Rikets Ständer erkänd och betydliga summor blifvit anvisade af Statens medel till befrämjande al dylika arbeten.
Jemte det kommittéen fullgjort detta uppdrag och i sitt underdåniga betänkande, hvilket med dervid fogadt förslag redan varit föremål för särskild underdånig föredragning, utvecklat, hurusom den betydliga skiljaktigheten emellan de förenade Rikenas tulltariffer utgjorde väsendtligt binder för tillvägabringande af den friare handelsgemenskap emellan Rikena, som ur flera synpunkter vore särdeles önskvärd, hafva kommitténs svenska ledamöter, uti afgifvet särskilt underdånigt betänkande af den 2 Maj 1836 förmält, att de, under antagande, att den största möjliga likhet i de förenade Rikenas tulltariffer ej allenast skulle bereda väg för det ömsesidiga varubytets fullkomliga frigifvande, utan äfven, med de bestämmelser förslaget till mellanrikslag innehölle, både framkalla ett lifligaro varubyte emellan länderna, och, hvad dermed vore lika angeläget, aflägsna den på begges statskassor och ömsesidiga belåtenhet menliga inverkan, som betydligt skiljaktiga lullsalser och deraf skapade konstlade handelsvägar utöfvade, ansett sig böra utarbeta förslag till sådane förändringar i den svenska tullagstiftningen, sorn närmandet till den norrska tariffen betingade. Detta förslag, ehuru närmast föranledt af de skäl kommitterade sålunda anfört, har, såsom det vill synas, i följd af det inre sammanhang, som en systematisk lagstiftning kriifver, gilvits den omfattning, att icke allenast tulltariffen i sin helhet, jemte de reglementariska föreskrifter, som för tariffens tillämpning skola tjena till efterrättelse, utan ock andra i tullagstiftningen ingående frågor blifvit af kommitterade behandlade.
Nu har den både förlorat egenskapen af communalafgift, och utgöres på det för mig mäst motbjudande sätt, efter matlag. Jag anser nemligen, att den enda Den 21 Februari i. rättvisa direkta beskattning, man kan pålägga den personliga kraften, är den personliga beskattningen, Ordinarie, såsom Mantalspenningar, Extraordinariej såsom bevillning efter i:a artikeln. Långtifrån att således tillstyrka Sterbhus procentens uthytåwde mot Lagmansoch Häradshöfdinge-räntan för dem, som nu äro underkastade den förra, skulle jag anse denna böra öfverallt införas mot afskaffandet af nämde ränta. I afseende på Krutoch Saltpeterförsäljningsmedlen, som StatsUtskottet upfört bland inkomsterne, med tillstyrkande, att deremot bristen för Saltpeterfonden skulle å ulgifts-staten upföras, skulle jag anse för det strängast rätta, att Saltpetergärden såsom en verklig skatt upfördes på InkomstStaten, att derstädes jemväl bibehölls ofvannämde , försäljningstnedel, (hvars belopp minska Statens kostnad för dess förseende med krut) hvaremot bela utgiften för Krutoch Saltpetertillverkningen borde bland RiksStatens utgifter uptagas. Jag tillägger, att på lika sätt, som jag tillstyrkt vid ett annat tillfälle i afseende på Mililieboställskassan, hela Saltpelerfondens fastighetsfordringar botade lill RiksgäldsContoiret öfverlåtas. Nummer Lotteriets upphörande eller åtminstone förvandlande till ClassLotteri med höga insatser hade jag önskat finna tillstyrkt. Jag tillägger erkännandet af mitt misstag 294 Den 21 Februari i. alt ej yrka remiss å mina Herr Montgommeries motion i ämnet åtföljande anmärkningar till Ekonomiutskottet, då troligen afseende kommit att fästas å hvad jag anfört om nödvändigheten att hämma den enskilta och utländska vinningslystnadens speculationer på den enfaldigares spelsjuka.
Huru Hennes Majit behagat disponera de Henne, enligt förtekning, af Herr Riks-Rådet in. m. Grefve Horn öfverlemnade juveler och pretiosa, har vid Bo-utredningen icke kunnat inhemtas, äfvensom icke eller upplyst blifvit, om Hennes Majit erhållit underrättelse derom, att desse presenter, enligt Riksens Ständers Seereta Utskotts beslut och efter Högstsalig Konung Adolph Fredrics förordnande, voro att för Riks-juveler anse. Af Sterbhus delägarnes tillförordnade ombud Herr JustitiaeRådet m. m. Poppius, har i denna fråga blifvit anmärkt, att 56,000 R:dr voro af Riksens Ständer anslagna till ifrågavarande presenter, med vilkor, att 6,500 Rid. skulle beräknas för värdet af sådana skänker, hvilka fingo öfverlemnas den Kongl. Prinsessan enskildt; och då, om ej mer än 49,500 Rid. af hela Summan blifvit använda, den Kongl. Prinsessan likväl syntes så mycket mindre kunna anses hafva bort sakna den fördel Henne varit af Riksens Ständer ärnad, som en utgift af 6,500 R:d. i alla fall blifvit besparad i den hela omkostnad Riksens Ständer påräknat, så borde ersättningen, om den lomme att äga rum, på sådan grund, nedsättas från 49,500' Rid. till 43,000 Rid.; hvarförutan Herr JustitiaeRådet sluteligen begärt, att om ersättning till större eller mindre del skall gifvas, densamma måtte ovilkorligen - igo Deli 5> JuliC * gen få utgå i penningar, emedan om ock Jouvelerna finnas bland Hennes Maj:ts efteilemnade stnycken, det blefve svårt, om ej-omöjligt att urskilja dem från mängden af Hennes Majus egna Jouveler, fned hvilka de äro förblandade igenom nya infattningar uti mångfalldigt omväxlande former, och detta urskiljande, som ej kan verkställas, utan att de infattade hela smycken sönderdelas, alltid skall vara förenadt med hvarjehanda äfventyr och skada.
1 enlighet härmed och då, vid nämnde anslags bestämmande, torde böra tagas till grund enahanda pris å berörde artiklar, som i Utskottets under N:o 37 afgifne och af Rikets Ständer godkände utlåtande, angående stats-verkets inkomster, blifvit beräknade, nemligen 14r:dr per skeppund hammarskattsjern och 130 r:dr per skeppund koppar, får Utskottet föreslå, att ett mot ofvannämnda utgifter svarande förslags-anslag af 223 r:dr må i den blifvande nya riksstaten, under anslaget fiir kleresi-staten, uppföras. Vid sistlidne riksdag beviljade Rikets Ständer, för universitetens i Upsala och Lund materiela behof, en summa af 12,000 r:dr årligen, att emellan båda universiteten i lika lotter fördelas och intill innevarande riksdag utgå. Då behofvet af detta anslag oförändradt qvarstode, och universitetens bibliothek, samlingar och inrättningar, för att hållas i tidsenligt skick, ytterligare kräfde ökade tillgångar, har Kongl. Maj:t föreslagit, att, jemte det förstnämnda, för universitetens utgifter oundgängliga, belopp af 12,000 r.dr, blelve å ständig stat uppfördt, Rikets Ständer måtte bevilja en årlig tillökning af 4000 r:dr i nyssberörde summa, i följd hvaraf anslaget för hvartdera universitetet skulle komma att förhöjas till 8000 r:dr och för båda utgå med 16,000 rdr. Då det af Rikets sednast församlade Ständer till universitetens materiella behof anvisade anslag visat sig vara fortfarande erforderligt, och icke är afsedt för sådana tillfälliga utgifter, som efter någon viss tids förlopp upphöra, tillstyrker Utskottet 8 Stuts-Utskottets Utlåtande, N:o 124. att, med bifall till hvad Kongl. Majit i denna del föreslagit, del för universitetens materiela behof afsedda anslag, 12,000 r.dr, må varda å stat uppfördt.