Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Som jag hoppas, skall den dag här en gång komma, då Sveriges ungdom och Sveriges krigshär blifva lika betydande ord; men då bör redan prygelstraflet ur Svenska krigslagarna vara långt för detta ulstruket. Må derför 1840 års Ständer, hvars sköna uppdrag det blifvit att lägga grunden till de många reformer, som inom vårt älskade fosterland äro oundvikliga, om framtiden skall kunna tillföra det lvcka och trefnad, då de komma ihåg, att af allt står alltid i främsta rummet tryggandet af vårt sjelfbestånd, derföre ej bland sina många andra vigtiga göromål glömma utaf, att till K. M. ingå med den önskan, att genom bestämd lag prygelstralfet måtte varda ur krigsarliklarna borttaget. För mitt omdöme är denna fråga, vi nu här öfverlägga örn, redan fullständigt afgjord. Ty då bevisadt blifvit, att Sveriges försvar måste stödja sig på allmän folkbeväpning; och att, på det alla skola vilja i denna ingå, också alla der måste vara för all förnedrande bestraffning skyddade: så står hvad mera i denna sak kan anföras för mig blott i andra rummet; och i val emellan ett högre bud och ett lägre, anser jag man aldrig bör tveka. Men för deras skull, som så gerna hålla sig fast vid det goda gamla, och frukta att deri göra icke ens någon till förbättring ledande förändring, vill jag dock gå närmare in i ämnet, vill fortsätta, för att söka bevisa, att någon fara alldeles icke skall uppkomma, utan att ordning och disciplin inom Svenska annesen, minst lika bra, utan som med prygel skall kunna bibehållas. 1798 års krigsartiklar, om ock ej skrifna med blod sorn 220 Den 14 Mars. Drakos lagar, aro doct nära nog lika grymma som dessa; om hängning eller halshuggning, om spö eller gatulopp talar mest hvartannat stycke. Till deras ursägt måste dock ihågkommas, att, när de utfärdades, bestod en stor del af Svenska armeen, nemi. nästan hela den värfvade, af ett frän alla trakter af landet liopskrapadt nfskum; de som nu fylla correctionshus och arbetscorpser, stodo då i dess leder.
Alle och en hvar ege rättighet att förbry - v56 Bil. t. Exped,-Utskottets Memorial, N:o 074, telser emot denna Författning angifva, undan® tagande barn emot föräldrar, samt tjenstehjon, under den tid de i tjensten äro, emot husbondefolk, men endast allmänna åklagare ega att anställa visitationer och göra beslag, som likväl alltid böra verkställas i två tillkallade vittnens närvaro, samt åtal utföra, hvilket, då förbrytelser hos dessa publike betjente af andra angitvas, bör ske på angifvarens äfventyr och ansvar, om angifvelsen saknar grund, eller anledning, eller diktad är, De fall undantagne, då brännvinsredskap finnas antingen ostämplade, eller ock stämplade till större innehåll, än hvartill egaren får dem bruka, må, vid skeende beslag hos någon till brännvinsbränning berättigad och i behör rig ordning antecknad, hvarken pannan utbrytas och jemte tillhörande redskap egaren fråntagas, eller rättigheten till brännvinstillverkning honom förmenas, innan, efter föregånget laga åtal, första domstol i målet förklarat redskapen förbrulna, utan eger åklagaren blott, vid af honom gjorda beslag, att, till förekommande af förblandning eller förbytning, märka så beskaffad panna och öfriga redskap medelst påslående af en tjenlig stämpel; åliggande det beslagaren att, vid slika confiscationstillfällen, låta i ojäfvige vittnens närvaro verkställa pan-, nans uppmätning och beslagsstämplingen af en till brännvinspannors justering behörig person, likväl ej af den Justerare, som tillförene paulian uppmätit och stämplat. Bil, t. Undersökning eller visitation, i afseende på oloflig brännvinstillverkning samt missbruken ined otillåten pannerymd och öfverflödiga redskap, eller deni, som af oberättigade personer innehafvas, må ifrån kl. 5 om morgonen till kl. g om aftonen anställas uti kök, bryggoch bageristugor och andra dertill nyttjade rum eller byggnader, hvilka för brännvinstillverkning kunna vara inrättade.
Den erinran Hr von Heyne gjort, att i 1818 års författning frihet är leinnad åt läns-styrelserna att i samråd med comniunema bestämma en annan tid för väglagningen, än midsommartiden, är öfverensstämmande med denna författning; men såsom bevis på, att man icke alltid är i stånd att tillvägabringa sådana öfverenskommelse!-, får jag nämna, att jag a:ne gånger, sedan jag blef landshöfding i Jönköpings län, försökt att åstadknmma öfverenslommelser derom, men icke lyckats. Derföre skulle jag tro, att, i händelse R. St. anse, att den i berörde författning bestämda tid är olämplig, det är nödigt stadga en annan tid. Hr von Heyne: Just hvad Hr Bergenstråle nämnt, att länet icke velat gå in på en annan lid, än den som i författningen är bestämd, lemnar stöd åt min förmodan, att länets innevånare måtte finna sig mera belåtne med den deri stadgade liden, än med en annan, enär lämpligaste tiden för väglagningen beror af olika locala förhållanden. Orsaken, hvarföre jag tror den nu bestämda tiden icke böra ändras, utan att länet eller någon del deraf för sin del dertill samtycker, är, att dagarna vid midsommaren äro längst och att landtbrukaren, åtminstone i de trakter, der jag har egendom, då har minst att göra Der hafva vi 3 å 4 m'l till de vägstycken, som af oss böra underhållas, och derifrån £ mil lill grustägten. Vi behöfva således till detta arbete använda de långa dagarna, på det folk och dragare icke må onyttigt dervid begagnas. Jag kan följaktligen ej annat än tillstyrka, att förhållnndet må förblifva sådant det är, dock att provinserna må, der det anses nyttigt, få öfverenskomma om en annan tid. Jag anhåller, alt dessa anmärkningar må få åtfölja remissen. Gr. Posse, Fredr.: Ett yttrande af Hr von Heyne har uppkallat mig. Han har sagt, att det vore ett bevis på alt länets innevånare icke önska en annan väglagningstid, än den nu föreskrifna, att Hr Bergenstråle icke kunnat tillvägabringa en förändring deruti.
» » 2,819: 16. » d:o å Iilla stallet » » 1,250: — » iståndsätlning af boställshus » » 2,510: 32. » d:o » ridhuset » » 1,290: — » d:o » obduktions-rummet » » 215: — » d:o » åtskillig stängsel » » 400: — för tillsyn vid arbetet » » 821: — B:ko R:dr 18,500: — samt derjemte till inköp af möbler och sängkläder åt elever och drängar » » 1,333: 16. eller tillsammans B:ko R:dr 19,855: 16; har Kongl. Maj:t, då mede! till ifrågavarande ändamål ej äro å Riks-staten anvisade eller annorledes att tillgå, uti högstberörda Nådiga proposition föreslagit, att det af ofvanbemälde Direktion såsom oundgängligen erforderligt för Veterinär-inrättningens ordnande begärda anslag måtte med en till 20,000 R:dr B:ko eller 30,000 R:dr Riksmynt jemnad summa af Rikets Ständer beviljas. Uti sin till Kongl. Maj:t ingifna underdåniga berättelse, rörande beskaffenheten af Veterinär-inrättningens byggnader, m. m., har Direktionen, bland annat, förmält, att dessa befinnas uti ett skick, som föga öfverensstämmer med de måttligaste fordringar för ett allmänt läroverk; att de dels äro alldeles förfallne, dels fordra en skyndsam hjelp för att icke snart blifva det; att icke mindre än 8 större och mindre träbyggnader äro af ålder till den grad förstörde, att de icke utan fullständig ombyggnad kunna göras brukbara, och alt flera utaf dem dessutom äro högst eldfarliga jemväl för andra närliggande byggnader, hvarförutan alla öfriga hyggnader uppgifvas i betydlig mån vara skadade, ehuru dessa, hvilka, till följd af ett solidare byggnadssätt, bättre motstått tidens inverkan, ansetts förtjena att repareras.
Det var så lätt då gärdens belopp kändes, att fördela den mellan det gifna hemmantalet inom den krets man hade rättighet beskatta: en genväg som begagnats till vår tid, ehuru man erkänt hemmanens olikhet och många hemmansbrukares oförmåga att utgöra de sålunda högst ojemt fördelade bördorna. Yi hafva ju exempel, att en Qvarn-Commission, det är sannt för lång tid tillbaka, företog sig att utan undantag i Jordeböckerne sätta en qvarn på hvarje heraman och således äfven på hemman som icke hade lägenhet till qvarnanläggning. Deraf följde, att man med rättighet till qvarn byggde den i ett annat oftast aflägset hemmans obegagnade vattenfall och att när vattenfallen sedermera fingo värde och tulimjölqvarnar ifrågasattes vid samma fall, de på förra sättet tillkomne qvarnar, skulle rifvås. Urminneshäfden frälste dem dock som oftast, och tullqvarnsägaren, sorn också behöfde äga hemmansdel vid fallet för att der kunna bygga, måtte medgifva tullfria förmslningen af hela det afträdande hemmanets för framliden obestämda mäld. Detta anföres blott för att visa det äfven forntidens misstag i ekonomisk väg kunna bringas till goda resultater om olika interesserade _’å cornponera sig. Många dylika öf verenskommelser hafva i sednare tider träffats inom Wermland och mången odlingsbar mark har kommit tiii begagnande genom qvarnars flyttning eller borttagande i följd af öfverenskommelser, ehuru qvarnräntan står qvar i Jordebokeu, Utom jordens indelning i hemman, har äfven det sätt hvarpå man sommarföder sina kreatur ett större inflytande på möjligheten för arbetsklassen på landet att finna utväg till bergning än man måhända i allmänhet förmoaar.
Tunnan, Af föregäcyde tyrde tilräckljgen wara uplpst, akt alla Kyrkor uti defle conMettcrade Proyincier ägde Kprka-Tionden i Nansta tiden; att dä detze Provincier afträddes frän Nansta till Swensta Kronan, de genom Freds-brstutct och Malmö recess 1662 blefwo bibehällne wid samma rättigheter de dä. rättigheter blefwo i Skäne och Blekinge af Herrar Skattläggning Commissaricr är 1671 undersökte och befundne icke i posscsstvn innchafwa nägon delaf Kronans Tionde. Att tid efter annan flera Kongl. Förs ordrmigar, Resolutioner och Bref, utkommit, som icke mindre. Den 14 September. 491 mindre fastställa och bekräfta defa Kyrkors rättigheter, än äswen förklarat Allmogen uti Blekinge och. Bohus Läner wara berättigade efter urganinialt brukoch till bestämde priser uti ond och gyd, G lösa denna, de^ Tionde.
Om under nuvande förhållanden, då rörelsen drifves i papper, realisationen på något sätt skulle lida något afbräck, märker den stora allmänheten det icke förr, än priserna börja alt stiga, hvaremot, i den händelse att silfver kommer i rörelsen, realisationens rubbning genast märkes af hela Svenska allmänheten, hvilken derigenom erhåller ett ”gif akt”. Jag anser det således vara önskligt, att dagliga rörelsen komme att bedrifvas med silfver, och då man derjemte besinnar, att, genom införandet af post-vexlar, svårigheterna vid mindre penningeremissers afsändande blifvit väsendtligen undanröjda, synes mig inga vidare betänkligheter möta för ifrågavar:de förslags antagande. — Gr. Gyldenstolpe har visserligen invändt, att det är besvärligt att skaffa sig en postvexel, men äfven om detta medgifves, måste man likväl å andra sidan taga i betraktande, att om man köper en vexel, kan man erhålla densamma å den summa man önskar, hvaremot nu, i fall det afsända beloppet slutar sig på R:dr, sk. och rst., man måste i brefven inlägga både sedlar, silfver och koppar. Jag anhåller vördsamt om bifall till Frih, Tersmedens förslag. Den 20 November, Frih. Tersmeden: De skäl, som Gr. Gyldenstolpe anfört för bibehållandet af 1 R:drs-sedlarne, äro enahanda med dem, hvilka framdrogos vid afskaffandet af de öfriga småsedlarne. Denna åtgärd har likväl haft det goda med sig, att åtminstone något silfver kommit ut i rörelsen. Gr. Gyldenstolpe har sagt, att om den minsta sedeln blefve lydande å 5 R:dr, skulle, i händelse icke ettorna bibehöllos, svårigheter upstå vid densammas vexling i landsorten. Jag ber då att få fästa Gr:ns upraärksamhet deruppå, att om icke pappersettor finnas, eger man dock i allmänna rörelsen silfverpjeser af samma och flere valörer, till följe hvaraf vexlingen i landsorten kommer att gå för sig lika lätt då som nu.
En den skönaste af dessa dalar är den, vid hvars mynning Reutlingen och den lilla staden Pfullingen ligga. En timmas väg längre bort höjer sig vid dalens brädd slottet Lichtenstein på en 800 fot hög klippa. Det är ånyo uppbygdt i götisk stil af en grefve af Würtemberg och kändt genom en roman af Hauff. Längre åt söder, på gränsen mellan Neckar och Donau samt Neckar och Rhein, höjer sig landet till ett högland, vattenlöst och jemförelsevis ofruktbart. Den egentliga Schwarzwald har blott spridda fruktbara dalar, mellan de ofantliga skogarna. Men landet åt Donausidan är jemnt odladt, med undantag af de brantaste sluttningarne af Rauhe Alp. Vester om denna bergssträcka, i södra delen af Schwaben, ligga furstendömena Hohenzollern: Hechingen och Sigmaringen. Dessa båda små länder, som bestå af ett sådant högland, sticka med sina torra, trädlösa slätter och kullar starkt af emot den rika Neckardalen. Donau såg förf. för första gången vid Tuttlingen, en liten würtembergisk stad, full af knifsmeder. Floden är här obetydligt bredare, än Fyriså vid Upsala, och man har svårt att i detta stilla vatten, hvari gäss och ankor plaska, ana källan till den forssande vattenmassa, som strömmar förbi Wien. Men landet antager redan här den halft nordiska karakter, som tillhör en stor del af Donau-dalen. Flodens stränder omvexla med skogbevuxna berg och grönskande skuggrika ängar, medan odlingen gömmer sig i de många sidodalarne. Reser man härifrån vidare emot söder, åt Schweitz, så bibehåller sig denna karakter. Vingårdarne försvinna, och skogarne intaga deras plats. Byarne flytta sig upp på höjderna, och lockas mera icke, såsom vid Neckar, ned midt ibland dalens rikedom. Klimatet är mildt, ehuru landet ligger högt. Sällan spörjas starkare stormar. Vintern 1840–41 var bland de strängaste i mannaminne. Snö föll redan i medlet af December. Men i medio af Februari kunde man åter sola sig vid öppet fönster.
Riksens Ständers valda Bevillnings70 i nu gällande liegerings Ulskolt åligge, att opåmint vid hvarje RiksForm s^u]|e utgå.) dag uppgifva de allmänna grunderna för den blifvande Bevil/ningens fördelning, hvarefter, och sedan summans belopp blifvit faslställdt, Utskottet uppdrages, att, med tillämpning af dessa grunder, författa Förslag till Bevi/lningens utgörande. Skolande allt, i den mån det medhinnes, Riksens Ständers Plena underställas. Förslag till ändring, i Grundlag. — Regerings-Formen. 87 §• 71. Yppar sig skiljaktighet emellan flere (§. 71 i nu gällande Regerings af Riks-Stånden om dessa grunder, sälten Form skulle utgå.) af deras tillämpning och Bevillningens fördelning till utgörande, eller skulle, hvad icke väntas bör, något Riks-Slånd allena söka undandraga sig del deltagande uti den fastställda Bevillning s-summan, som Bevillnings-Utskoltet föreslagit, du skall hvarje Riks-Stånd, som ändring uti Bevillningsutskottets Förslag åstundan, meddela de Öfriga sina skäl dertill, samt uppgifva det sätt, på hvilket en sådan ändring må villnäs, utan att ändamålet förfelas. Häiröf, ver höres Bevillnings-Utskoltet, hvarefter Riksens Ständer skola till afgörande företaga den eller de frågor, om hvilka skiljaktighet dem emellan uppstått. Bifalla tre Stånd hvad emot Bevillnings-Utskotlets Förslag i en eller annan del anmärkt blifvit, varde Förslaget i dessa delar förkastadt. Afslå tre Stånd hvad ett särskildt Stånd härutinnan yrkat, men detta ändock vid sin mening förbli fver, eller stanna två Stånd emot två, då skall saken öfverlemnas till afgörande, på det sätt 69 §. föreskri fver, åt Stats-Utskottet, förökadt till ett sådant antal af Ledamöter, sorn der bestämmes.
Ofverstyrelsen för hospitalen i riket, af Kongl. Maj:t dertill utnämnas. I öfrigt gäller, i afseende å hospitalets förvaltning, Kongl, stadgan angående sinnessjukes behandling och vård af den 5 Mars 1858 för Stockholms hospital till efterrättelse, dock så, att, i händelse några från nämnde stadga afvikande bestämmelser kunna för hospitalet finnas nödiga, Kongl. Serafimer-ordens-gillet eger med underdånigt betänkande och förslag derutinnan till Kongl. Maj:t inkomma, Hvad hospitalets tjenstemän vidkommer, hafva Revisorerne af Direktionens för detta hospital den 28 nästlidne Februari afgifna berättelse inhemtat, att, sedan, jemlikt Kongl. Maj.ts nådiga bref den 1 November 1861, årliga lönen för hospitalets biträdande läkare, uppå Kongl. Serafimer-ordens-gillets förslag, blifvit bestämd till 1,000 R:dr R:mt, utom fri bostad på stället, kost lika med första klassens patienter samt ljus, ved och tvätt, så hade inom kungjord ansökningstid icke någon sökande till denna befattning anmält sig, i följd hvaraf Kongl. Serafimer-ordens-gillet uppdrog åt Hospitals-direktionen att dertill förordna behörig person, eller, i brist deraf, någon medicine-kandidat att tillsvidare bestrida Underläkare-befattningen, emot löneförmånernas åtnjutande såsom arfvode. Vid Revisorernes besök den 4 nästlidne September hade likväl någon läkare icke "kunnat erhållas inom den sålunda utsträckta kompeteusbestämmelsen, utan innehades då, jemlikt förordnande, ifrågavarande läkarebefattning af person, som icke aflagt medicine-kandidatexamen; hvilket förhållande Revisorerne, som inhemtat, att Hospitals-direktionen föreslagit ofvanberörde lön till 500 R:dr utöfver det bestämda beloppet, ansett sig böra omförmäla. Revisorerne anse sig jemväl böra anmäla, att vid deras besök å berörda sjukvårdsanstalt öfvertygelse vanns om den ordning och snygghet, som derstädes äro rådande.
Då emellertid Kongl. Maj:t gillat och fastställt den af Styrelsen öfver Fängelser och Arbetsinrättningar uppställda princip, att karlar och qvinfolk alltid vid Correctionsanstalterna skola vara åtskilde och fördelade på olika ställen, men detta icke varit eller kunnat vara iakttagit vid Götheborgs så kallade Spinnhus, hvaraf följden varit oreda, trängsel och svårighet i tillsyn för administrationen, så har Styrelsen öfver Fängelser och Arbetsinrättningar sökt afhjelpa detta genom ett numera fattadt beslut, att Götheborgs Spinnhus skall emottaga endast qvinfolk, och utvidgas lill utrymme för 70 å 80 personer, hvilket anses svarande mot ortens behof, men alla försvarslösa och vanartige af mankönet, så väl ifrån Staden som Länet för - 74 Den 9 Nove m ber e. m. flyttas till Warberg och Malmö, för alt slutligen stadna pä det sednare stället, så snart Correctionslnrättningen derstädes hunnit fullbordas. Officiel skrifvelse om dessa åtgärder har redan afgått till vederbörande Aulhoriteter; och något trängande behof är således numera icke för handen, hvarken för den nya Correctionsanstalten, som Götheborgs stads Fullmägtige påyrkat, eller den undersökning Utskotten i aldra Punkten föreslagit. Då likväl tre Stånd redan beslutat, att en underdånig skrifvelse i enlighet med Utskottens förslag skall afgå, ligger det ingen makt uppå, hvad beslutRidderskapet och Adeln i delta ämne behagar fatta; men om den underdåniga skrifvelsen beslutas, hemställer jag, huruvida icke en redactionsförändring må äga ruin i anledning af de upplysningar jag nu meddelat.
Ut supra, Ux ?rokoo«I!c> O. Hllqvist - Utdrag af Protokollet, hältet hos Hög. wördige Preste-Ständet wid Urtima Riksdagen uti Orebro den iz Octo. ber 1810. S. D 2ill slutlig öfwerläggning föredrogs L nyo Lag-Utffottets den n dennes pä bordet lag. da Memorial, rörande föreflaqne förändringar i Kongl. Förordningen om Stängsel ffyldighcten. Med afseende deruppä att Utffottet föreftagit det i wista fall afgörandet af Stängsel stridighet ffulle öfwerlemnas till Domarens pröf. ning, utan gifwen föreffrift, och dä denna omsyndighet ffulle kunna bereda Rättegångar och kostsamma Syner wid hwarje i dylika ämnen uppkommande fräga, fann Preste. Ständet ffä. ngt, att för stn del berörde Betänkande afftä. Ot supra. Lx krotocollo Utdrag »82 Den rz Oclober. Utdrag af Borgare-Ständets Protokoll tvid Uttima Riksdagen i Arebro den iz October 1810. S. D. ^ill sivar uppä Borgare Ständets Anmärkningar wid Allmänna Besivärs. och Occonomie-Utffottets Betänkande i anledning af Kongl. Maj:ts Nädiga Proposition, om skyldigheten för alla alt deltaga i de fattiges wärd, m. m, hade bemälte Utjkott, uti Prvtocolls-Utdrag af venn dennes, afgifwit en Förklaring, som nu af Ständet godkändes, och med hwilken säledes Utskottets yttrande , detta ämne ansägs gilladt och bifallet, kir supra. klx ?rutocollo O. Valerius. Utdrag af Borgare.Ständets Protokoll wid Urtima Riksdagen i Arebro den iz October iZio. S. D. ^)wad Allmänna Besivärsoch Oeco> nomie-Utffottet under den ri i denna männi yttrat uppä Hederwärda Bonde.
Jag har ej yrkat nedsättning på inkommande råsocker, me-n att tullen på den förädlade varan skulle blifva eå hög , att Svenska fabrikerne kunna vara nog avantagerade, för att hos oss kunna täfla med utlänningen, Herr Hjerta: Jag tror »törsta fördelen vara den , att man skiljer krossadt lumpsocker från Terres och Maskovad. När detta blifvit iakttagit, 6å äro bruken garanterade, att ej något underslef kan äga rum med krossadt lumpsocker. Jag föreslår således, att Utskottets förslag gillas och att endast raffinade bestämmes till 5© procent. Herr Grejven och Landt Marskalken hemställde , att, på sätt Utskottet föreslagit, Inkommande Tullen å MaskovadSocker matte bestämmas till 10 procent, samt å Terres och Tetes , jemte Hvitt Pudersocker till 20 procent. Bifölls. Hvarefter Herr Grefven och Landt-Mar/kalken frågade, om Ridderskapet och Adeln önskade, att inkommande Tullen å krossadt Lumpsocker borde till 30 Procent fastställas. Ropades Ja. Grefve von Rosen anmälte till Protocol - Den 20 Auguiti /, m, 843 let sin reservation emot Ridderskapets och Adelns beslut. Herr Grefven och Landt Mar »hålken föreslog vidare, att Inkommande Tullen å Toppsocker målte till 50 procent förhöjas, Bifölls. ”Såg-Blad, till finbladige Sågqvarnar, samt ”Kran och Stocksågar ; Inkommande Tullpro”cent 3o. Utgående Tullprocent 1.” Friherre Cederjlröm: I afseende på fin bladiga sågblad, skulle jag tro, att 30 procent är för högt, dä de ej tillverkas i Riket. Det är skäl, att intill dess de här tillverkas, de ej må vara för dyra. Grefve Frölich : Jag är i tillfälle upplya sa, att vid finbladiga sågverk kunna alltför väl nyttjas sådane blad, som innom landet tillverkas.
Revisorer, Rikets Ständers: 11 y Instruetion för dem, i afseende på befattningen med Stats - Verkets granskning 3ao — åren 4825 och 1827 afgifna Berättelser om, samma år, verkställda granskningar af Stats-Verkets förvaltning åren 1822 med 1825 4oo Revision af de redogörelser för uppburna Stats-medel, Krigs-Collegium för år 1826 afgifvit 2O9 — af Militiae-Boställs-Cassans Räkenskaper för år 1826 270 — af Wadstena Krigsmanshus-Cassans Räkenskaper för år 1826 .271 — af Stats-Verkets räkenskaper och förvaltning för år 1826 3c>4 — af Krigsfonds-redogörelsen från d. 1 Nov. 1822 till October månads slut 1827 ... 4°* Rofdjurs fångande och dödande: bestämmande af förhöjda premier derför 27 Remiss uppå underd. ansökningar om nedsättning <i arrendet för hemmanen Rörby och Barkarby 54 — af i Landt-Ränterien för Bankens räkning deponeradt Silfver 72 Register ofver Rikets Ständers tind.