Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Professor Selander, om förhöjning till 4,500 R:dr af de å Allmänna Indragnings-staten för Professores Emerili vid Universitelerna uppförda löner; 10. Doktor Säve, att Rikets Ständer icke måtte bevilja det ifrågasatta lånet å 25 millioner R:dr till Statens jernvägar, så vidt det grundar sig på utländsk skuldsättning, samt att jernvägsplanen tillsvidare måtte inskränkas lill landets egna tillgångar; l l:o. Prosten Schram, om anvisning af årligt arfvode åt en Theologie Pastoralis Docens i Upsala. S. D. Remitterades till Stats-Utskottet nu väckta motioner af l:o. Prosten Lindberg, angående afskrifning till en del af det åt Knäreds församling i Halland för dess kyrkobyggnad beviljade lån, jemte hvad med anledning deraf i Ståudet blifvit anfördt; 2:o. Samme motionär, angående slats-anslag för upprensning af Alra ån till båtled emellan Falkenberg och sjön Asunden, jemte ett af Prosten Modigh dervid afgifvet yttrande; och 3:o. Doktor Sandberg, om ett stats-anslag af 3,800 R:dr R:mt till Calmar läroverks byggnadskassa för att dermed inbetala kapital-återstoden af ett för skolhusbyggnaden upptaget Banko-lån. S. D. Remitterades till Bevillnings-Utskottet Prosten Sondéns nu afgilna motion, om nödiga föreskrifter till iakttagande vid partihandel med bränvin. S. D. Remitterades till Lag-Utskottet 2:ne af Doktor Sandberg denna dag väckta motioner: l:o om närmare granskning och förbättring af exekutions-författningarne; och 2:o att böter för sabbatsbrott må utgå med 10 daler för hvarje gång sådant blifvit föröfvadt. Bih. till B. St.
Majit i underdånighet öfverlemna infordradt yttrande af Rektorn vid lägre elementarläroverket i Sala, Magister J. G. Westman, angående Rikets Ständers Revisorers anmärkning vid nämnde läroverks räkenskap för år 1859, får Konsistorium, som blifvit anbefaldt att i anledning af berörde anmärkning till Eders Kongl. Majit inkomma med underdånigt utlåtande, härmed underdånigst yttra, det Konsistorium icke har något att tillägga till den af Rektor Westman afgifna förklaringen. — 345 — Hvad beträffar den i Rektor Westmans förklaring omförmälde låneräkningen, så får Konsistorium i underdånighet tillkännagifva, att densamma redan blifvit till Kongl. Kammar-rätten öfversänd. Med djupaste vördnad, trohet och nit framhärda, Stormäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts uuderdånigste och tropligtigste tjenare och undersåter, CHRIST. ER. FAHLCRANTZ. E. G. BJÖRLING. J. E. NORMAN. LUDVIG MOSSBERG. Westerås Domkapitel den 11 December 1861. J. W. Sjöqvist. Till Högvör dige Domkapitlet i Westerås. Genom Ilögvördige Domkapitlets skrifvelse den 27 sistlidne November anmodad att inkomma med förklaring öfver Rikets Ständers Revisorers anmärkningsmemorial, rörande saknad låneräkning vid Sala elementarläroverks räkenskap för år 1859, får jag vördsamt anföra, att, alldenstund Kongl. Kammar-rätten nyligen gjort samma anmärkning och på grund deraf en sådan låneräkning blifvit af mig den 17 sistlidne Oktober till Högvördige Domkapitlet insänd, det är att förmoda, att Kongl. Kammar-rätten redan bilagt räkenskapen den insända låneräkningen, så att densamma numera der icke saknas.
Realisationen är genom ett sådant beslut i allt fall påbörjad, och genom en noggran efterlefnad af de anbefaldte till målet syftande åtgärderne, hvarom allmänheten genom Bankens offentlighet vinner kännedom, skall det förtroende mer och mer stärkas, som nödvändigt bör föregå och hos Allmänheten inrotas, innan utväxling kommer i fråga, så framt ej Bankens reela fond alltför myeket skall blottställas att blifva medtagen; och då vanan äfven befäster förtroendet, föreställer jag mig, att det beslut Utskotten tillstyrkt, att silfver oell guld mot Baneosedlar må insättas med rättighet att åter uttaga detsamma, skall hos mängden, enär utväxling af silfver i allmänhet en gång äger rum, såsom en beredningsanstalt hafva bidragit att öka krediten af Bankens Sedlar, hvilka man således på förhand vant sig vid att anse såsom surrogater för ädla metaller efter fastställd valva - Den 9 Julii f. ro. tionsgrund. Ehuru man af mångå gällande skäl bör föreställa sig, att nästa Ständer icke skola rubba den plan 1829 års Ständer uppgjort, är det visserligen dock icke omöjligt, innan 72 §. i RegeriugsFormen får en annan uppställning, hvarom vid föredragningen af Utlåtandet N:o 4jag skall hafva äran närmare yttra mig. Men om än utväxling redan förut hunnit bringas till verkställighet, lära bemälte Ständer på grund af samma grundlagsrum kunna hämta anledning att vidtaga till dess inställande föranledande förändrade anordningar. Efter mitt begrepp är det således likgiltigt i detta afseende, om utväxling äger rum före eller efter nästa Ständers sammankomst, ehuruväl jag médgifver i andra hänseenden nyttan af den beslutade anstaltens tidiga verkställande, så vidt densamma icke i anseende till andra inverkande omständigheter just derigenom skulle äfventyra sitt fortfarande bestånd. Frågan, huruvida Bankens fond må anses tillräckelig, och huruvida allmänheten må finna sig lika belåten med Sedlar, som med motsvarande valuta, är såsom jag redan anfört en opinionsfråga, och opinionen, som ej låter styra sig af magtspråk, är i frågor af denna natur en lika nyckfull, som allsmäktig myndighet, hvilken, om man vill lyckas, man på allt vis måste söka tillfredsställa.
Utskottens i slutet af detta utlåtande, förekommande tillstyrkande, att Pukets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att, med upphäfvande af de i Kongl. Circulairet den 7 Juli 1841 i ofvanberörde afseende meddelade föreskrifter, det i Kongl. Brefvet den 8 Juni 1819 gifna stadgande mätte åter varda gällande, och att således vid forsling af fångar 2 personer utom den skjutsande må åka efter 1 häst och 5 personer, den skjutsande äfvenledes oberäknad, efter 2 hästar, så att 3 personer må kunna färdas efter hvarje häst; hvaremot utlåtandet, i öfrigt blef af Ståndet bifallet. Prot.-Utdrag, den ij Mari 1845. 735 S. D. Föredrogos och hudes till handl in garne Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekon omi-Utskottens följande memorial: N-o 56, i anledning af återremiss å utlåtandet, N:o 10; N:o 5y, i anledning af återremiss å utlåtandet, N:o iy; N:o 58, i anledning af återremiss å utlåtandet, N-.o 18; N:o 5g, i anledning af återremiss å utlåtandet, No 24', N-.o 60, i anledning af återremiss å utlåtandet, N:o 9.5\ No 61, i anledning af återremiss å utlåtandet, N:o 26; N:o 62, i anledning af återremiss å utlåtandet, N'o 3o; N:o 63, i anledning af återremiss å utlåtandet, N.o 3i; No 64s i anledning af återremiss å utlåtandet, No 33; N-.o 65, i anledning af återremiss å utlåtandet, N-o 36; N:o 66, i anledning af återremiss å utlåtandet, N-.o 4’i N:o 6y, i anledning af återremiss å utlåtandet, No 49- S. D.
Rikets Ständer, som icke lemnat utan uppmärksamhet hvad General-tull-styrelsen dervid åberopat, såsom skäl, för ett fortsatt bibehållande af de föreskrifter uti förevarande hänseende, hvilka blifvit öfverklagade, hafva likväl trott sig finna dessa föreskrifter dels icke uppfylla det med dem åsyftade ändamål, dels medföra betydliga hinder uti de norra provinsernas landtmanna-handel och dels verka förstörande på innevånarnes sedlighet, samt för rigtigheten af denna åsigt hemtat stöd jemväl af E. K. M:ts, i sammanhang med förslag till förnyad tulltaxa, rikets snart församlade Ständer meddelade nådiga framställning, i fråga om nedsättning i tullen å artikeln smör, med upplysning derom, att, sedan den intill 1844 års slut gällande handclstraktaten med Ryssland upphörde, hade införseln af smör utaf finsk afvel emot den derefter vidtagna högre tull i högst betydlig mon nedgått, utan att, med jemförelse till de nästförflutna åren, någon minskning egde rum i qvantiteten af det smör, som från norra orterna sändes till andra inrikes orter och hufvudsakligen Stockholm; att sådant inträffat, oaktadt föreskrifterna om företeende af produktionsbevis blifvit iakttagna, och att, då General-tull-styrelsen, för att, om möjligt, afskräcka från de bedrägliga tillställningar, som påtagligen egde rum för att, på grund af falska produktionsbevis, såsom inhemsk produkt till inrikes orter försända från Finland insmugladt smör, låtit till orten afsända de bevis, som grundlagt förpassningsrätten för de år 1845 från Haparanda till Stockholm afsända qvantiteter smör, och hvilka bevis utgjort ett antal af omkring 1,700, med föreskrift att låta inkalla ulgifvarne till vederbörlig domstol och påyrka bevisens beedigande, så hade det inträffat, att större delen af dessa bevis genom inbrott blifvit borttagna.
Skjöldebrand ville i st. f. sitt särskilda förslug förena sig i en anhållan om återremiss, så att Utslct finge tillfälle uttänka en annan redaktion af det ifrågav:de stadgandet. Hr C a r De både föreg:de talarne hafva motsatt sig Frih. Skjöldebrands förslag på den grund att det skulle vara så svårt att veta hvem som är passagerare eller icke; men denna svårighet torde väl icke vara större än det var åren 1734—1853 att veta hvem som var resande på gästgifvaregårdarne, der under hela nämnda tid bränvin icke fick till andra utskänkas. Jag anhåller om bifall till det häraf Frih. Skjöldebrand framställda förslaget. Hr Printzensköld: Utom den svårighet, som Frih. Raab anmärkt emot Frih. Skjöldebrands förslag, tillkommer äfven, att ett sådant stadgande blir omöjligt att kontrollera, såvida man icke vill sätta en polisman vid disken, hvilket dock icke torde vara lämpligt. Så vackert än ändamålet må vara, kan jag derföre icke annat än yrka, det författningen måtte förblifva oförändrad. Hr Cederschiöld, Robert Theofron: De svårigheter, man påpekat, synas mig icke så särdeles stora. Då fartyget lägger i land, kunde ju t. ex. hvarje passagerare förses med en polett, som utvisade hans egenskap att tillhöra fartyget. Ostridig är deremot den stora olägenheten, äfven för passagerarna sjelfva, deraf att fartyget, vid sin ankomst till hamn, öfversvämmas af personer, som vilja förtära starka drycker, och då jag anser Frih. Skjöldebrands förslag för ett ganska verksamt medel deremot, tvekar jag icke att anhålla om bifall dertill. Hr Printzensköld: Jag måste ännu en gång upprepa, att man bör icke stifta andra lagar än sådana, hvilkas efterlefnad kan öfvervakas, och detta är icke fallet med det nu ifrågav:de stadgandet.
Af böter, sorn enligt denna författning ådömas, samt värdet af bränneri-redskap och annan egendom, som förbrulen anses, tillfälle två tredjedelar åklagaren och en tredjedel den stads eiler sockens fattigkassa, hvari den åtalade förbrytelsen är begången. Finnes särskild angifvare, tage han hälften af åklagarens andel. Efter anmälan af Kongl. Maj:(s Befallningshafvande, kommer att på Kongl. Maj:ts nådiga pröfning bero, huruvida i något läll åklagare eller tillsyningsman för ädagalagdt nit vid efterspanande och beifrande af förbrytelser mot denna författning gjort sig förtjent af någon särskild uppmuntran utöfver honom möjligen tillkommande andel i ådömde böter samt redskap eller annat förbrutet gods. Ari. VI. t Föreskrifter i afseende å författningens verkställighet. § 59. Kongl. Maj:ts Befallningshafvande hålle allvarlig hand öfver iakttagande af hvad i denna författning stadgadt är. § 60. Landsoch Stadsfiskal^-, Krono-, Stadsoch Polisbeljente, samt de personer hvilka särskildt förordnas att vaka öfver denna författnings efterlefnad, åligga att förbrytelser mot densamma åtala, äfven ulan särskild angifvelse. I öfrigt eger en hvar rättighet att för sådane förbrytelser anställa åtal, dock ej barn mot föräldrar, eller tjenstehjon, så länge de i tjenslen äro, mot husbondefolk. 248 Eacpeditions-Ulskotlets Förslag till anderd. Skrifvelse N:o 106. Dä åtal anställes af annan person än elen, soin i 1 morn. af denna § nämnd är, gifve han sin talan allmän åklagare tillkänna så tidigt, alt denne må kunna målets utförande öfvervara. § 61. Rättighet alt förbrytelse mot denna författning till åtal af allmän åklagare angifva, tillkomme en hvar, utom barn mot föräldrar. Socknenämnd å landet och Borgerskapets Äldste i stad höra egna synnerlig uppmärksamhet deråt, att sådane förbrytelser varda till åtal angifna.
Nu har jag genom mina förtrogne vid hofvet erhållit säker underrättelse, att läkarne tillstyrkt honom begifva sig till Kaschmir, för att njuta den helsosamma luften i vår dal. Du vet att Indiens fordna kejsare, så länge Stora Moguls thron ännu stod, hade samma sed, att här tillbringa sina somrar. Vår furste kommer så snart han endast så vida tillfrisknat, att han kan uthärda resans besvärligheter. Man menar att det kommer att ske två eller tre månader härefter, och att hans vistande här torde bli temligen långvarigt. Du inser ganska lätt att denna tidpunkt kommer att på både mitt och ditt väl äga en afgörande inflytelse, och att vi måste förena våra bemödanden, för att här göra hans vistelse så angenäm som möjligt, ty Schahen älskar prakt och alla slags nöjen. Jag har till och med från en af mina gynnare vid hofvet erhållit en vink, att i god tid vara betänkt på allehanda lustbarheter och förströelser, ty man har haft exempel på att konungen, då han haft ledsamt, velat blanda sig i sjelfva riksstyrelsen. Naturligtvis kommer han hit med ett stort följe; och här gifves intet annat boningsställe för honom än det gamla kejserliga lustslottet Schahlimar: det innehåller inom sin omkrets många och rymliga byggnader, en präktig trägård med många herrliga och konstrika anläggningar af en äfvenså rik som slösande furste. Men denna anläggning befinner sig, som du vet, icke i det bästa stånd. Jag har förtroende till din konst och jag uppdrager åt dig att inrätta allt på ett sätt, som kan behaga en smakfull och yppig herre. Ogerna ville jag slita mig lös från min sorgliga boning; men huru kunde jag vägra att dela min fars mödor? Dessutom huru god och deltagande hade han icke, i synnerhet på de sista tiderna, visat sig emot mig! Jag begaf mig således till slottet och påbörjade, efter en förut noga utstakad plan, genast dess iståndsättande. Min far hade förmanat mig att mindre se på varaktighet än på en prydlig yta, och att i intet fall spara kostnad. De mest skadade byggnaderna blefvo nedtagna, andra utvidgade, och nya på andra ställen uppförde.
Öfver Herr Munk af Rosenskölds, Eberhard', anförande, angående vidtagande af sådana medel hvilka återföra välmåga inom landet. 2. Angående väckt fråga om det vid Höganäs i Skåne befintlige Stenkols-Verks öfvertaganä de af Staten, fann Ridderskapet och Adeln för godt, att enär sistnämnde Utlåtanden redan blifvit af de öfrige 3:ne Respective Riks-Stånden gillade, äfven för sin del dervid låta bero. S. D. Vid förnyad föredragning af Allmän-; 11a Besvärsoch Ekononji-Utskottets denijden-i 66o Prat. Ut dr*, d. 18 Junii 1818. nes afgifne samt den 15 i samma månad på bordet lagde Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets fornt meddelte Betänkande örn försutne Bergsmans Privilegiers ersättning och inrättande af en ny Bergslag i Norrbottens Län; fann Ridderskapet och Adeln att enär sitnämnde Betänkande redan blifvit af Riddvrskapet och Adeln gilladt, Utskottets ifrågavarande Utlåtande borde läggas till handlingarne. S. D. Föredrogös å nyo och gillades följande från nedannämnde Utskott inkomne samt deri 15 dennes på bordet lagda Betänkanden: Frän StutsUtskottet !• Af den 10 dennes, angående Stats-Regleringen i allmännhet samt förslag till Riks-Stat för j 81g och följande åren intill nästa Riksdag. 2. Af saulina dag, öfver väckt motion angående utväxling i landsorterne af nya smärre Bankooch Riksgälds-sediar. Frän Stnts» samt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Ut skotten: 1. Af den 10 dennes, i anledning af väckt motion om förändring uti Indeldte Regementernas beklädnadssätt 2, Af den 8 dennes, 1 anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens förut meddelte Utlåtande angående väckt fråga om inrättande af en Berg-verks-Skola, S. D.
Se, hur han springer dar ined flygande hiir och blossande kind, vacker som vAr apollofjlril, en riktig bild af sjalen och lifvet, det vackm, rena lifvet, som inte bara fikar efter pengar ... ' Inte storaten ' ... jag tror jag tar mig llonom an - dar finns inte skymten af ett hinder, ingen frBgar efter honom, det ar alldeles som nled mig, hvem i all ~iirlden tanker pB mig - utom ntigon ging, dii man tiinker p l arf - men, har log han ett skallcens loje,)) annu lefver Lnsse lille!)) Medan han, pb enstoriligars vanliga vis, satt och smiipratade for sig sjiilf, kom gossen tillbaka och framliimnade en sacker, dubbelvingad insekt: ~ K a n herrn saga lnig hvarfor han ske ha fyra vingar, frHgade han leende, .de flyga - ju lika bra, de sorn ha t v b. &gt;En forrnodan, en iakttagelse)), murnlade han med stegrat intresse,)) nej, det ar inte den vanliga tjockhufvade sorten)), och darvid borjade han pH lattfattligt satt inviga den nnge i naturens fina hemligheter. I Hiir sutto de tva, liirande obh lyssnande, iinda tills det blef blaskumt ofver hafvet och kvallsrodnadens varma purpurstrimma ofvergick till blekaste topasgult. Och iiterigen intriiffade undret. NZir pojken gick bad han ej om niigon slant, hrarken for sten eller fjaril. &gt;) Han glomde naturligtvis af det)), sade mannen for sig sjidilf,)) men det var storartadt, riktigt mhkviirdigt storartadt, att Icunna giomma ndgot dylikt. Den piiten har fiirsgnen tydligt kastat i min viig och jag ginge va1 ej ostrafTad, om jag ej tog vara p % honom.
Statssamt Allm. Besv.- och Ekon,-Utskottens Utlåtandef N'o 12, l N:o 12. Ank. lill Exp. Utsk. den 7 Aug, kl. 1 e. m. Utlåtande, i anledning af väckta frågor om anslag till UllsorteringsContoirs inrättande i städerne Götheborg och Malmö. Tm Stats-Utskottet har Iloglofl. Ridderskapet och Adeln remitterat nedannämnde 3:ne med hvarandra gemenskap egande motioner, nemligen: 1:0 af Herr JY. B. Munk af Rosenschöld, med förslag, att ett Ullsorferings-Contoir, i likhet med det i Norrköping redan befintliga, måtte i Malmö inrättas, samt att enahanda för möner, privilegier och rättigheter, som Klädesoch Yile-fabrikerne i Norrköping redan innehafva eller framdeles erhålla, måtte varda dylika fabriker inom Skåne och Rikets öfrige provinser tillerkända; 2:0 af Herr B.
Enligt dessa författningar skulle, sedan den låneandel, för hvars återgäldande hvarje betalningsskyldigt hemman ansvarade, och den summa som, i följd deraf, till skuldens och den utfästa räntans fulla liqviderande borde för hvarje hemman årligen erläggas, blifvit bestämde, det sammanlagda afbetalningsoch ränte-beloppet, från och med det år, då betalnings-skyldigheten vidtoge, under särskild rubrik, med utsättande af det sista året då betalningen skulle utgå, såsom ett hemmanet, under sålunda bestämdt antal år, åliggande allmänt onus, i Jordeboken antecknas och i debetsedeln för hvarje år upptagas samt af kronobetjeningen uppbäras, i Landtränteriet insättas och särskildt redovisas; och egde Kronan för de årliga afbetalningsoch räntebeloppen lika rätt i det hemman, hvilket lånet blifvit påfördt, som för annan afgäld eller ränta af fast egendom efter 17 Kap. 6 § Handels-balken. Då ämnet för berörde författningar vore nära beslägtadt med det ifrågavarande, borde med tillämpning deraf på detta sednare kunna föreskrifvas, att sedan för en fastighet räntegaranti blifvit ingången för ett till utförande under bestämda vilkor i behörig ordning stadfästadt arbetsföretag, och beloppet af garantien, i hvad den på fastig - 14 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 160. heten sig belöpte, tilldess maximum blifvit af fastighetsegaren hos Konungens Befallningshafvande angifven, detta finge i Jordboken antecknas såsom ett fastigheten under garantitiden åliggande onus i den mån, att, hvad som efter behörigt, för hvarje år upprättadt och kontrolleradt, bokslut för året till utbetalning belöpte sig af den räntegaranti, för hvilken fastigheten blifvit antecknad att häfta, skulle af fastighetsegaren utgöras och af fastigheten utgå med förmånsrätt näst efter kronans afgäld, enligt nyss åberopade lagrum i Handels-Balken.
SUNE (från fonden, blek och häpen). Hvad är det, Sune? Hvi är du så blek? Ett bud ifrån ers nådes broder, Jarlen! Från Jarlen? KNUT SUNE. BENGT. (springer upp från sin plats). Från min broder? SIGRID BENGT. (för sig). Mig anar intet godt! SUNE. Alla helgon! Han fordrar in att slippa! Af knecktar följd BENGT. (Sune skyndar ut, följd af några svenner; Bengt säger med anvilla ut) Och må min broders bud välkommen vara! Vindbron ned, strängd munterhet till de omkringstående som se häpna och råd 61 Hvi sen J väl så häpna ut? Hvi kan Ett bud ifrån min broder er förfära? Hvad är det mera? Fatten bägarne Af slik en småsak! Han sänder mig lyckönskan på mitt bröllopp, Och låten icke festens fröjd förstummas (höjer bägaren) Kan sådan skål ej bota eder skräck? Ja, lefve tärnorna! Alla tärnor lefve! RIDDARNE (tvunget). (sinsemellan, oroligt) BENGT Ett bud från Jarlen (sakta till Sigrid, i det han för henne tillbaka till stolen). Var stark, min Sigrid! endast glada anlet Vi månde visa broder Birgers bud! Jag är ju glad, min Bengt! SIGRID. BOTVID (för sig, oroligt). Nu hjelpe Gud Sjette scenen. DE FÖRRE. HÄRVED BOSON. SUNE. KNECKTAR. Jarl Birgers höfvitsman, herr Härved Boson! stiger hastigt fram midt på scenen, bugande sig för Bengt och Simörkt och allvarligt). HÄRVED BOSON SUNE (från fonden). (inträder från fonden, grid, medan hans knecktar qvarstanna i fonden. Hans utseende är Jag helgar eder, lagman Bengt, med Gudi! 62 BENGT (stiger upp och går emot ho Hvad, J det ären, käre svåger Härved Att eder skåda få! J kommen just nom). Välkommen på mitt bröllopp!
1 England häfva män, sorn egnat sig åt yrket, redan för en lägre tid tillbaka fästat hela sin uppmärksamhet på kreatursracers förädling genom ändamålsenlig parning och croisering, och derigenom lyckats åstadkomma resullaler, hvartill vi här i landet ej äga motstycke; nemi. siirskilda racer för mjölkgifvande, särskildt för költslagne kreatur, äfven mellanraccr. Alt genast fä i» i landet af dessa constanta racer befrämjar många års vinst för ernåendet af det mål, man eflersträfvar. Hr Westfelt har uppgifvit, att vi hafva allt för magra beten för alt försörja utländska kreatur, som äro vanda vid bättre, och som således skulle vantrifvas. Om detta är fallet i llere orter, är det icke så öfver allt. I Skäne och södra delen af Calmar län har jag mig bestämdt bekant, att icke blott större jordbrukare, utan äfven allmoge i ordentlig circulalion använder eu icke obetydlig del af sin åker lill artificiella beten. Jag har sjelf i mia ort sett sådana betesfält vid flere bondhemman. Jag tror att i flere orter, än jag nu nämnt, förhållandet skall vara detsamma. Hr Westfelt har yttrat, att om något anslag skulle medgifvas för ändamålet, vore bättre lemna det såsom räntefritt lån åt enskilda spekulanter. Jag befarar alt enskilda personer skulle draga sig tillbaka och icke våga en sådan spekulation, emedan capitalet vore stort, — det torde böra bemärkas att med mindre än alt hvarje holländeri vore stort, skulle det ej uppfylla sitt ändamål, emedan del ej lemiiar tillfälle till nödig ulgallring, — och del skulle kunna hända alt vid den tid capitalet skulle återbetalas, hade liolländcricrnas tillvaro haft den lyckliga verkan att prisernc å sådana kreatur fallit så mycket, att en betydlig förlust möjligen kunde uppkomma. Jag tillstyrker alltså bifall till ilen K. proposm, och biträder äfven Frih. Sprengtportens tillägg, att, om några medel skulle af anslaget kunna besparas för ifrågavarande ändamål, öfverskottet måtte användas på annat sätt till jordbrukets förkofran.