Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sig att vid innevarande riksdag föreslå nedsättning till åtminstone hälften af den bevillningsafgift, som af rese-agenter för utländska handelshus i Sverige nu erlägges. På grund häraf vill Kongl. Maj:t nu hos Rikets Ständer i nåder föreslå, att ofvanberörda i § 16 af gällande Bevilluings-stadga föreskrifna afgift må, med bibehållande i öfrigt af de för samma afgift meddelade bestämmelser, till beloppet nedsättas från 100 R:dr till 50 R:dr för de första tre månaderna, och från 40 R:dr till 20 R:dr för hvarje följande månad, eller till likhet med hvad som, enligt Bevillnings-stadgan den 6 April 1858 var fastställdt. Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. År och dag som ofvan. CARL. J. A. Gripenstedt. Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition J\s 40. 13 Utdrag af Protokollet öfver Finans-År enden, hållet inför Hans Hajd Konungen i Stats-Eädet å Stockholms Slott den 17 November 1865. Närvarande: Hans Excellens, Herr Justitie-Statsministern, Friherre De Geer, Hans Excellens, Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Grefve Manderström, Statsråden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, Malmsten, Bredberg, Thulstrup, Reuterskiöld, och ' Carlsson. Chefen för Finans-departementet, Statsrådet Herr Friherre Gripenstedt uppläste till justering ett, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts, på Stats-Rådets enhälliga tillstyrkande, förut fattade beslut, nu uppsatt förslag till Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående nedsättning i bevillningen för rese-agenter; Och behagade Kongl. Maj:t, enligt Stats-Rådets tillstyrkande, i nåder gilla omförmälda förslag, sådant det finnes protokollet bilagdt; skolande alltså nådig Proposition, i öfverensstämmelse "dermed, till Rikets Ständer aflåtas. Ex protocollo Carl von Schantz.
Det hade gått an att försöka, om icke forsen legat endast ett par hundra alnar nedanför, och genom den hade ingen annan än en Åselepojk farit med lifvet, och han hade hädat Gud, sedan strömmen fört honom helbregda in i storedan. Olle var ett stycke ifrån och sågade ved, tittade ibland ut på elfven, ibland öfver till gubben och gick ändtligen ifrån sågbocken för att språka med färjmannen, som också längtade öfver till sin stuga. Då hände det märkliga. — Jaså, sade Zakris, ni håll’ på såga ved? — Ja-a-a. — Jojo. Därpå vardt det paus. — Hvarför vill inte du hvarför har du satt in det här? — Det syns väl i motiveringen. — Motiveringen — motiveringen? — Ja, det skäl, som jag ger för’et begrips. — Jaså, jo-jo. Ny paus. — Det är märkligt hvad ån flyter. Slikt har jag aldrig sett. Inte lär jag komma hem i dag. — Ni ska’ inte komma bort, om ni blir hos mej öfver natten. — Är du stollig karl? Det kan väl aller bli — här i lifvet. — Ni är välkommen — och det utan baktankar. Om ni vill vara rättvis, är ni pockad att tro det. — Jaså — hm-mmm. Zakris Månsson lade in en snushop bakom oxeltänderna och såg fundersam öfver ån. Den flöt allt tätare. Kantstött is stöttes än mera. De gröna fräsande blocken filades ännu rundare. Svart gick vattnet emellan dem, men ej blankt. Svängde styckena så där vardt större öppning, frös strax en ny tunn skifva emellan dem. Klämdes de ihop af nytt, som kom efter, steg det tunna i kantiga figurer rakt opp och ned och blänkte i grönt. Och midt emot stod Imbär och såg efter sin far. — Du är en duktig roddare, du Olle, inte annat jag vet? — Tror ni det? — En, som skall gå öfver ån efter vatten må väl det. Men det är inte alltid jo jo. — Inte alltid, hvad? — Det är inte alltid — höstmörker och blankvatten —; det är — det är så, att ån kan mota ibland också — hugg och slag nu ock du!
Fourage-afgift af indelta kavalleriet beräknades vid sista statsreglering till 32,300 R:dr och utföres äfven nu med 19:o. Tr oss -p asser olans-af‘giften, beräknad vid sista statsregleringen till 17,680 R:dr, har jemväl nu, i enlighet med hvad E. K. M:t föreslagit, bibehållits vid samma belopp 20: o. B åts mans-vakansaf g flen, utförd vid sista statsregleringen till 32,000 R:dr, har åren 1847— 1851 i medeltal årligen uppgått till 36,770 R:dr, hvadan den nu beräknats till 21:o. Krutoch Salpeter-försäljnings-medel, beräknade vid sista statsregleringen till 105,000 R:dr, hafva uppgått för åren 1847—1851 i medeltal till 120,709 R:dr, hvadan denna inkomst funnits nu kunna beräknas till 22:o. Ron Irol Is t ämp el-med e l, beräknade vid sista statsregleringen till 10,500 R:dr, hafva åren 1847—1851 i medeltal årligen uppgått till 12,813 R:dr och således nu beräknats till Transport 4,407,600 30.000 8,250 32,300 17,680 36.000 120,000. 12,000: 4,663,830r Expeditions-Utskotlets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 2 i 5. Båkoch Lotsmedel, upptagne vid sednaste riksdag till 85,000 R:dr, hafva utgjort, åren 1847—1851, i medeltal 97,635 R:dr.
Den afskär åtrdet, och, som en följd deraf, både det criminella och civila ansvaret. Föreslagna tillägget skulle således icke, på sätt LagUtsk. föregifvit, innefatta ett förtydligande af vedan gällande lag, utan en förtydning deraf. Den fordran, som härleder sig från brott, är betydligen olika fordringar i allmänhet, hvarå lagen stadgat tvåårig prsescription; ty vid dessa sednare, uppkomna genom contract, förser sig fordringsägaren gerna med bevisningsmedel, och derföre likaså den andre contrahenten, då han fullgör sin förbindelse; men ett uppgörande i godo af små förseelser, 0111 hvilka bevisning förmodades saknas, skulle mycket försvåras, örn den felande nödgades förse sig med vittnen, att han erkände sin brottslighet, på det han eller lians arfvingar (ty civila ansvaret skulle väl sträcka sig ända till dem, kan jag tänku!) icke skulle om tio år påminnas, och om 20 å 3o år hemsökas af nya ersättningsanspråk. De få, sorn i godo och hemlighet försonade tpålsäganden för sitt brott, skulle, efter en lång tids förlopp, ånyo blifva prejade, om lian af kitslighet eller elakhet så fordrade, eller om hans arfvingar finge kännedom örn brottet, men cj Den 22 April. 3og om förlikningen, eller lotsade intet veta om denna. — Detta äro betänkliga följder nog, om föreslagna lagförändringen antages. I anseende till ovissheten, om någon, och huru stor skadeersättning för brott kunde komma i fråga, har en sådan fordran mera likhet med de civila rättigheter, sorn äro beroende på, huruvida de underkastas domstols pröfning eller åtgörande inom ett år eller kortare tid, t. ex. hustrus rättighet att återtaga utan hennes vetskap försåld odalfasta, testamentslagares rätt att bevaka och tillgodonjuta testamente oell arfvinges att klandra det, rättigheten att tala å förmyndares eller ombudsmans räkning o. m. d.
Detta måtte så mycket förr inträffa för taxeringsman i hufvudstaden der folkmängden npgär lill nära 120,000 invånare, och der deras förmögenhet och enskilda förhållanden ej med säkerhet kan bedömmas. Jag anser den föreslagna förändringen för en verklig förbättring och tillstyrker dess antagande. Gr. Gyldenstolpe: Skillnaden emellan den förra eden och den nu föreslagna är den, alt den förra eden ålägger taxeringsmännen all bestämdt påföra en person den beskattning, som honom bör åsättas, och delta torde hvar och en finna vara en omöjlighet. Derföre har Utsk. föreslagit tilläggandet af orden, efter bästa förstånd. Det var just pä grund af omöjligheten alt upfylla eden, sådan den var föreskrifven, sorn personer icke hafva velat gå densamma. Deremot har i det nya förslaget tillagts orden, efter bästa förstånd, d. v. s. att jag efter bästa förstånd bör påföra en person den beskattning, som honom bör åsättas. Detta bör således lemna en större latitnde vid beslutandet om hvad personen bör påföras, enär jag icke ovilkorligen skall ålägga honom något, hvarom jag icke kan till fullo vinna kännedom, ty jag kan omöjligen veta en persons förmögenhet eller den vinst han haft på sin rörelse, emedan jag endast ser den inkomst han har enl. upgifter till Taxeringskomitéen, och när jag efter bästa förstånd påför honom beskattning på grund af hans egna upgifter, så har jag fullgjordt eden. Det ord som Frih. Alströmer velat tillägga anser jag hvarken löser eller binder, ty om der står alt hvarken kronan eller de skattskyldiga förnärmas eller det står att hvarken kronan eller de skattskyldiga upsätligen förnärmas, så matte det vara detsamma. Jag får derföre tillstyrka bifall lill Utsk:s förslag, och derjemte uplysa hvad jag har mig enskilt bekant nemi. att BorgareSt. jemväl har bifallit denna §. Hr von Troil, Sam. Gust.: Jag är förekommen, afstår och förenar mig med Hr Gr. Gyldenstolpe. Hr von Hartmansdorff: Af de skäl, Utsk. anfört, finner jag de tillagda orden, ”efter bästa förstånd”, vara riktiga.
D e n f ö r e k o m då under ett i tidskriften » F ö r r o c h N u » intaget stycke Be Fredlöse; samma år bragte Ragnfast Mårsson, en forntidsbild; o c h därefter k o m m o i snabb f ö l j d: Kåre i Miklegård, en fortsättning af Ragnfast Mårsson; Gunnel, saga o m ett drömlif, 1875; Spridda blad från skären, teckningar från fantasien o c h verkligheten, 1876; Folksagans vandringar, prisbelönt i Svenska Familj-journalen 1876; Ur lifvet i skogsbygden, minnen o c h berättelser, 1881; Onkel Gasimirs hem, 1882; Syrendoft o c h f e m andra berättelser, 1888; Sigtrygg Torbrandsson, en bild från Sveriges forntid, belönt m e d Fredrika-Bremer-förbundets stora pris 1892. D e s s u t o m har hon skrifvit en mängd större och mindre uppsatser o c h följetonger i tidningar, kalendrar o c h tidskrifter, hvaraf här endast m å anföras Grufblomstret, en skärgårdsberättelse, i Svensk Kalender 1885; Rosa semperflorens, på samma ställe 1889; samt Episoder ur en målares lif, som följetong i N y a Dagligt Allehanda 1887 o c h 1888. Fru Lönnberg har således, som man ser, ett ganska stort litterärt bagage, som äfven vid åtskilliga tillfällen rönt erkännande att vara till sin art utmärkt, o c h ändock är hon på somliga håll så föga känd, att i fjor eller förfjor en anmälare af Sigtrygg uppenbarligen tog henne f ö r en nybörjarinna o c h i sin vänlighet gaf några välmenta råd till » den unga författarinnan ». E n så grof blunder är j u ägnad att väcka löje, men på samma gång pekar den dock hän på det ledsamma faktum, att litterär granskning stundom öfvas af ganska omogna personer, ty af en kritiker har man väl ändå rätt att fordra större både persono c h sakkännedom än af den förste bäste bland den läsande allmänheten.
Nåd. trop. N:o 1, om Statsverket 1865. ä?>.“ pografiska karteverkets långsamma utgifvande, yttrat att, »enär det vore af vigt, att kartor öfver alla de delar af riket, som redan blifvit af Topografiska korpsen affattade, kunde så fort möjligt, är blifva för allmänheten tillgängliga, men enligt den arbetsplan, som hittills varit följd, många år äunu skulle åtgå, innan alla de äldre bladen blifva reviderade, det vore önskligt, om en större skyndsamhet i arbetet kunde åstadkommas.» — Denna anmärkning, vittnande om ett upplyst omdöme om Svenska karteverkets vigt och om välvilja för dess fortgång, kunde, enligt hvad Chefen för Topografiska korpsen upplyst, endast, undanrödjas genom ett högre anslag, — det enda sätt att åstadkomma förändring i den genom de ringare medlen nödvändigtvis visserligen inskränkta arbetsplanen. Instämmande i Rikets Ständers Revisorers vid 1864 års statsrevision yttrade åsigt om vigten af att Topografiska korpsens kartverk må, så fort möjligt är, blifva i sin helhet för allmänheten tillgängligt, tillstyrker jag, att hos Rikets Ständer måtte, till fortsättande af korpsens arbeten härmed, till kartgravering och till aflöning åt den ökade arbetspersonal, som erfordras för det militära kartarbetets skyndsamma utförande, begäras för år 1867 ett extra anslag af 75,000 rdr 5:o Arméens pensionering. Rörande de af Rikets Ständer beviljade anslag, dels för upprätthållande af Arméens pensionskassas egen pensionering, dels lill fyllnadspensioner, enligt Kongl. Brefvet den 9 Februari 1858, hor Direktionen öfver Arméens pensionskassa, uti underdånig skrifvelse den 5 sistl. Juli, framställt förhållandet under den sednare tiden, hvad angick det förra anslaget till och med år 1863 och vidkommande det sistnämnda till och med år 1864, för hvilka tvänne år räkenskaperna sednast vore afslutade.
För min enskilda del, anser jag den föreslagna inrättningen vara af stor allmän nytta, och af ett i förväg oberäkneligt inflytande på Skandinaviens fullständighet, i det den genom ett ökadt välstånd, ökar försvarskraften så behöflig för constitutionella samhällen, heldst då de befinna sig i grannskap af ^mägtige souveraina stater. Uti detta anförande instämde Herrar Grefve Posse, Friherre Ridderstolpe, Grefve von Rosen, von Törne, Gyllensvahn, von Voigel af Tannström, samt Prostarne Gren vidius, Kjellander och Tornander. Ex Protocollo. A. Fryxell, Besy. och Ekon. Utsk. Betänkande, om utsträckning i seglationsfriheten mellan Blekinge och Skäne, O TI iksdagsFullmägtigen från Blekinge, vice Talmannen Jon Jonsson, har, uti Memorial, sorn från Hederv. BondeStåndet blifvit öfverlemnadt till Ekonomiutskottet® åtgärd, anfört, att, ehuru Rikets Ständer, under sistlidna Riksdag, ovillkorligen tillstyrkta bifall å den Motion, som dä blifvit gjord om rättighet för innevånarne i Skåne och angränsande Skånska slättbyggden, att utbyta spannmål emot ved och andra skogsproducter, hvilka Blekinge kan åstadkomma, skall likväl Kongl. Majus Nådiga tillåtelse för detta varubyte utfallit med en inskränkning, som icke är förenlig med motionens ändamål, enär det i Nåder blifvit stadgadt, alt större fartyg för vedutförsel eller afhemtning af provincens skogsprodueter icke få begagnas, än sådane, som endast kunna lasta j2 enkla famnar ved. Af sådan anledning har Jon Jonsson derjemte hemstält, att den redan gifne tillåtelsen mätte utsträcka* i sä måtto, att far - 1436 Besv. och Ekon. Utsk. Betänkanden. tyg af hvilken drägtighet sorn beläst, hvilka kunna anlöpa de lofliga hamnar eller lastningsställen i Blekinge skärgård, hvarest utförsel a£ skogsprodueter får utöfvas, må kunna begagnas utan hinder af hittills gällande förbud.
Skrif v. N:o 35?. ga om upphörande af spannmålsräntors leverering in natura, har till R. Sl;s bifall öfverlemna! följande grunder för framlida förvaltningen af dessa räntor, hvarvid E. K. M. åsyftat att på en gång bereda lättnad för de skattskyldige och minskning i Stats.Verkets omkostnader: 1:0 Ehuru rättigheten att leverera Spannmålsräntor in natura, efter föregången behörig uppsägning å de skattskyldiges aida, fortfore, skulle Staten afstå från rättigheten att in natura infordra sådana räntor, och medgifva de skattskyldiga att hädanefter alltid få dem lösa med penningar efter hvarje Läns årligen bestämda markegångspris, eller efter det medelpris, som R. St. kunna finna för godt att ifrån Riksdag till Riksdag fastställa och det utan tillägg af forsellön. 2:0 De spannmålsqvantiteteter, som, det 0- aktadt, lomme att in natura utgå, borde, i de fall då Stats-Contoiret ej pröfvade för Statsverket förmonligt att erbjuda de skattskyldige nedsatta lösningspris till högst 16 sk. under hvarje Läns markegång, genom E. K. M:ts Befallningshafvandes försorg på Auction försäljas, tiil leverering på sådana ställen, inom det i Författningarne stadgade afstånd från de skaltskyldiges hemvist, som för dem pröfvades beqvämligast; hvarvid likväl borde iakttagas, att, då försäljning af större qvantileter i något Län lomme att egt» rum, och E. K. M:ts Befallningshafvande ansåge sådant leda till förlust för Staten genom låga pris, eller till menligt inflytande på spannmålshandeln inom orten, Spannmålen bor - Exp. Utsk. Förslag till und. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Deri 14 Jutk !299 flinkens vidmagthållande och Strafflagarnas verkställighet. Detta anslag har likväl visat sig sä otillräckligt, att ej allenast skulder mäst för de föregående åren betalas, men sedan 1-813» en bestämd tillökning af 5,000 B:dr för detta ändamål anslås.
De anmärkningar, som inom sistnämnde arne RiksStånd föranled t ålerremiss, beslå ensstämmelse med Herr von Iluhenhausens mot Betänkandet gjorde Reservation, yrkat, det Cmhus-algiiten, i de Län, der sådant erfordras, måtte få höjas med en skilling utöfver det föreslagna allmänna Maximum af 5 skillingar, som hittills flerestädes varit otillräckligt, och hädanefter ännu mindre skulle uppfylla behofvet, i händelse beräkningen af Mantalspenningarne kommer att vidtaga erne år senare, än efter nu gällande Fölfattningar; alt Curhusens cowcentrering lill Läne-Besidencen skall motverka den nytta man deraf borde kunna vänta; att, på sätt iEric Pers• ton frun Gefleborgs Län i sin Reservation föreslagit, man ansett Curhusafgiften böra, efter indelning af Curhus-Distriot, betalas och användas inom hvarje sådant district, till förekommande af förmente svårigheter, filt, der Curhus finnas aflägsne från Läne-Residencen, undfå andel af Gurhusmedlen efter districlens storlek; alt nödvändigheten skulle fordra, det Curhusoch Lazurelts-medlen sammanslås för gemensamt begagnande, åtminstone i Söderhamn, helst Lazaretls-medlen icke på långt när svara emot Lazar-etts-palienlernes kostnader; att Herr Rothlieb, Axel Fredrik, föreslagit en sådan förändring uti 3:dje momentet af del projeclerade svaret å Kongl. Majrts Nådiga Proposition i ämnet, att nemligen PröfningsComileerne borde ega, likasom hittills, laga befattning med Curhus-afgiftens bestämmande och Eäkenskapernes granskning m. m., utan att någre serskilde Deputerade, till kostnad för Landet, nu, mera än förr, behöfde för sådant ändamål sammanträda; samt att Herr Modin, af den anil*/», till R. St. PrOt. 1 5 Sami, i Afde.ln, 3 $ de Häftet. t BevillningsUtskottets Utlåtande Nio 17. ledning, att Utskottet lill behandling upptagit en af J, O, Dahlberg ifrån Vesternorrlands
All e rn a di g st e Konung l IVIedelst Nådig Remiss liar Eder Kongl. Maj:t beliagat anbefalla Dess och Rikets CommerceCollegium att inkomma med underdånigt utlåtande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers afgifna Berättelse, angående af dem verkställd granskning af Collegii förvaltning under åren i83o och i83i af de under Collegium ställda fonder och medel. Då Collegium, till underdånigt fullgörande af högstberörde Nådiga befallning, tagit kännedom om förenämnde Revisions-Berättelses innehåll, har Collegium dervid funnit Rikets Ständers Revisorer hafva fästat uppmärksamhet vid arne omständigheter, hvilka utgöra föremål för det anbefallda underdåniga utlåtandet, nemligen: 1:0 den betydliga skillnad, som skall förekomma emellan åtskilliga Fabrikanters, till grund för deras lånrätt uti Manufactur-Disconten, år i83o inlemnade uppgifter å värdet af deras tillverkningar det föregående året, så att t. ex. tillverkningskostnaden å kläde af samma nummer och finhet af ena Fabrikanten uppgifvits till 10 R:dr och af en annan till 7 R:dr 3a sk.; samt 2:0 att, enligt Reyisorernes tanka, antalet af de vid Kronans StamSchäferier, till följd af upprättade eontracter, befintliga Får borde uti Ull-DiseontFondens räkenskaper under särskildt Conto intagas.
Besvärs och Ekonomi-Utskottets, d. 21 dennes afgifne, samt d. 25 derpå följande e. m. på bordet lagde Utlåtande IN:o 66, rörande dels väckt fråga, om rättighet att för de, till extra Rotering indelade SoldatNumror anställa värfning inom Beväringsåldern, dels yrkad tillåtelse för Rotehållare, att sjelfva besörja anskaffningen af beklädnad åt sine Soldater; blef samma Utlåtande, i anledning af de utaf åtskilige Ledamöter dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet åter» remitteradt. S. D. f. m. Föredrogs å nyo och gillades Statsoch Banco Utskottens d. ig dennes jQo Prat. XJtdr. 3. 17 April 1823 afgifne, samt d. 25 derpå följande, f. m. pa bordet lagde Betänkande N:o 6, i anledning af väckte motioner, rörande ytterligare allmänna anstalter för Sedel-Vexiing i LandsOrterne, jemte den, som redan finnas vidtagne. S. D. f. m. Då nu å nyo föredrogs LagUtskottets d. 14 dennes afgifne, samt d. 25 derpå följande f. m. på bordet lagde Betänkande N:o 30 angående Huse-Syner å Öfver Officers Boställen; blef samma Betänkande af Riddnrskapet och Adeln biföllet. S. D. f. m. Kg!. Majits d. 23 dennes aflåtne, och denne dag ankomne Nådiga Skrifvelse till Riksens Ständer, 1 anledning af deras underdåniga Svar a Kgl. Maj:ts under den 13 sisth Februari meddelade nådiga Skrifvelse, angående H. K. H, KronPrinsens utnämnande, att i vissa fall föra ordet i Regeringen, upplästes och remitterades till Expeditions-Utskottet, för att vid uppsättande af Riksdags Beslutet iagttagas. S. D. f. m.
Maj månad, af hvilka 1,800 R:dr likväl ydel skulle utgå af en besparad Kamrerareiön. Sedermera och i anledning af Flintbergs hinder af sjukdom, förordnades, den 3 September berörde år, Kamreraren C. M. Kruskopf att samma extra Ledamots-befattning förestå, emot uppbärande af ifrågavarande arfvode, 1,800 R:dr. I sammanhang härmed, få Revisorerne anmäla, att, med anledning af Styrelsens Ordförandes hos Kongl. Maj:t gjorda framställning om behofvet af en skicklig läkares biträde vid behandlingen af de mångfaldiga till fånghelsovåvden hörande ärender, Regementsläkaren vid Jemtlands Kongl. Fältjägare-Regemente, Doktor C. A. Wetterbergh blifvit, ulan att likväl Kongl. Sundhets-Kollegium fått i frågan sitt yttrande afgifva, den 17 Oktober 1845, i nåder förordnad att, ulan rättighet till något arfvode, hvarpå han icke heller gjort anspråk, Styrelsen, från och med år 1846, biträda i hvad till helsovården inom fängelserna och arbels-inrältningarne hörde, med skyldighet likväl för Wetterbergh att till tjenstgöring vid Regementet sig infinna, då öfningsmöte inträffar, eller Regementet är till annan tjenstgöring sammandraget. §. 3.
Betänkande, N:o 25. 7 hästhandlare, eller ”så kallade skojare,” vissa tider på året, synnerligen emellan marknaderna, på landsbygden tillåta sig, i det de, åtföljde af qvinnor och ■barn, dragande omkring från det ena länet till det andra, i byarne utskicka dessa sednare att genom tiggande insamla hvad, som för deras uppehälle erfordras; vid hvilka besök användas så väl hotelser, som signeri och andra på skrämsel beräknade medel, för att från den enfaldiga tilltvinga sig de förnödenheter, de åstunda. Till aflijelpande af dylika oordningar, hvilka, ehuru icke så allmänna som i fordna tider, likväl ännu fortfara, har motionären, enär desamma, efter hans tanka, till större delen föröfvades af det talrika följe, bemälde personer på dessa kringfärder medtaga, och icke sällan öfverginge till lag-öfverträdelser och grofva brott, — föreslagit, att det strängeligen mätte förbjudas ”sådana hästhandlare, eller hvad de heta må,” både att kringföra med sig qvinnor och barn, och att annars utsända dem på dylika besök i byarne, vid äfventyr att eljest sjelfva förlora sin rättighet att kringresa och dessutom göra sig tili tvångsarbete förfallne.
Näs kungsgårdshjelp; N:o 20, ang:de förändrade grunder för mjöloch sågqvarnars beskattning; N:o 21, ang:de ny författning rörande mantalspenningarne; N:o 22, ang:de förändring af föreskrifterna rörande ogift qvinnas myndighet; N:o 23, ang:de ny författning rörande allmänt kyrkomöte; N:o 24, ang:de förändrade föreskrifter i afseende å viikoren för mjöloch sågqvarnars anläggande m. m.; N:o 25, ang:de bestämmande af viss tid för doms arkun nande i Rådstufvurätt; och N:o 26, ang:de åtgärder för tillvägabringande af ett för de tre Skandinaviska rikena gemensamt mått-, mål-, vigtoch myntsystem m. m. Föredrogs Hr von Franckens, August, den 24 dennes bordlagde motion, N:o 277, ang:de anvisande af ett särskildt anslag för anskaffande af bepansrade fartyg. Hr von Francken: Då jag fruktar att min motion hos R. St:r icke skall röna det bifall, jag skulle önska, i synnerhet som jag funnit, att då det är fråga om vår örlogsmarin, den största likgiltighet förefinnes, så mycket förunderligare, som vårt land eger att uppvisa matroser, jemförliga med alla nationers i verlden, och olficerarne täfla med, om icke äro öfverlägsna andra nationers sjöofficerare i bildning, har jag begärt ordet för att påpeka det vigtigaste af min motion. Om vi nemi. inom två år skulle råka i krig — en tid, inom hvilken man skulle kunna bygga ett pansarfartyg — ega vi blott ett enda fartyg att öfverföra våra trupper till främmande land, och under tiden kan en enda monitor göra omätliga skador på vårt eget land, utan att vi kunna hindra det. När man för öfrigt betänker hvad Krigsministern i förra plenum yttrade i afseende på utrustandet af en armé, måtte väl en summa af en million ej vara en så oerhörd stor summa.