Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Enär äldre Lectoref, förutan Spannernåls-Lönen, äro i allmänhet förSedde med Praebénde-Pastorat, Prasbende-Hemman, eller Embets-Gårdar, och på de ställen, der desse Ernolumenter icke varit att tillgå, blifvit föreslagne till 150 T:r Spannemåls:Lön} så syp 95» Stats-Utskottets Betänkanden. nes för desse magtpåliggande Läro - Embeten vara gjordt hvad det ändamål klafver, som Cornmilén haft i sigte. Alla Lectorerne vid Götheborgs Gymnasium sku'Ie efter Planen N:o 2 förses med 150 T-r hvar , i anseende lefnadens dyrhet i berörde Stad, samt af det skäl, att Lönings Spannemålen, som till största delen utgår i Småland, icke kan af Innehafvare fritt disponeras; Och Stats Beredningen anser ock i underdånighet, på de anförde skälen, dervid kunna förblifva. Lectorerne vid Gymnasium i Hernösand skulle eber samma Plan erhålla, de 2ne äldste 150 T:r jemte Prebende, och de öfrige 4, 183 Tunnor Spannemål hvardera, dels för den orsaken, att Bonings - Spannemålen blifvit till Commitén uppgifven att bestå mest af Korn och Hafre, och dels i betraktande deraf, att Lectorerne på denna Ort äga mera, än på andra Orter, ett högre anseende bland Ortens Ssånds •
Betänkande, i anledning af väckt motion, om tillägg till 9 § i Kongl. Maj-.ts nådiga förordning den i6 November 1849, angående iakttagelser i afseende å passagerare-ångfartygs byggnad och utrustning in. m. Uti en inom hedervärda Bondeståndet väckt, till Utskottet remitterad motion, har Riksdagsfullmäktigen Joli. Gust. Wassmuth från Stockholms län fästat uppmärksamhet vid de olyckor, sorn förmenades kunna uppkomma deraf, att stadganderne i 9 § af Kongl. Maj:ts Nådiga förordning den 16 November 1849, angående hvad till allmänhetens betryggande emot olyckshändelser borde i afseende å passagerare-ångfartygs byggnad, utrustning och begagnande iakttagas, icke det ringaste vidrörde skyldigheterne för eller emot sådane ångfartyg som hade andra fartyg till bogsering. Då ett lättgående ångfartyg mötte ångfartyg, som hade två eller tre fartyg att bogsera, toge dessa fartygs höga master och tacklage vid motvind så stort vindfång, att ångfartyget med all ansträngning af machinen, knappast kunde hålla de bogserade fartygen vid sådan fart, att de icke urståndsattes att vika i samma riktning som ångfartyget, hvilket äfven, i följd af det långa släp, som åtföljde, icke kunde vika för ett mötande fartyg. Svårigheten och ofta omöjligheten^ att efterkomma stadgandet i nämnde § att om ångfartyg sammanträffade vid sund, der farvattnet vore så trångt elier grundt, att de icke utan fara för ombordläggning kunde gå förbi hvarandra, skulle det fartyg, som ej ännu gått in i sundet, genast stadna sin ångmachin till dess det andra passerat, ådagalades deraf, att när ett ångfartyg, som har till exempel två eller tre större fartyg att bogsera, skall passera genom ett sund af ofvannämnda beskaffenhet, kan det icke stadna machinen, utan att de efterföljande fartygen, hvilka bibehålla sin fart, skulle genom sammanstötning kunna åstadkomma skada, äfvensom då fartygens fart afstannade, desamma lätteligen kunna komma på grund. Besvärsoch Ekon.-Utsk. Betänkande M 24.
Rudensköld, för organiserandet af en modellskola till bildande af ambulatoriska skollärare ; 2:o Johannes Holm från Jönköpingslän, angående förhöjdt löneanslag för en läkare inom Westra härad af nämnde län; 3:o Mäns Pehrsson från Malmöhus län, angående förhöjning i krigsmans hus-gratialistemas pension; 4:o Pehr Nilsson i Ahlestad från Malmöhus län, om hästhemmans-inne hafvares befrielse från hofveri-skyldigheten; 5:o Olof Olsson i Olebyn från Wermlands län, derom att indragna Pipare bostället Fiskevik måtte anslås till boställe åt Domaren i Jösse härad; Prot.-Utdrag den i December i856. 79 6:0 Nils Svensson från Jönköpings län, om anslag för undersökning af den föreslagna jernvägsbanans ledande vester om Laga å och sjön Widöstern inom samma län; 7:o Nils Åndersson från Christianstads län, om anslag till lön åt en distrikts-läkare i Gärds och Albo härader af nämnde län; 8:0 Gustaf Johansson från Kronobergs län, om förhöjning i underhållet för afskedad krigsman; 9:o Anders Medin från Kronobergs län, om anslag till inlösande af Kamereraren i Kammar-Arkivet C. Sandbergs anteckningar i kameralväsendet;] j 18:o Samme ledamot, om afskrifning af återstoden utaf ett odlingslån för innehafvaren af hemmanet Elmshult i Stenbrohults socken af Kronobergs län; ll:o J.
Och så stor var denne mans skarpsinnighet, att denna åsigt tvifvelsutan af honom ej blifvit med sådan ifver, då han var ledamot af Parlamentet, förfäktad och försvarad, så framt han icke ansett Englands jordbrukare vara i behof af det skydd, som spanmålslagarne för dem innefattade. Derföre skulle man mycket misstaga sig, om man tror, att han öfvergifvit en så vigtig grundsats, som skyddet för Englands jordbruk, om han ej först genom detta skydd hade bragt upp spanmålsproduktioneu till en sådan höjd i England, att den var öfverallt i behof att skyddas från täflan af andra länder. Och så långt, som det Engelska jordbruket, lärer val ingen vilja påstå att vårt jordbruk hunnit i fullkomlighet. 80 Don 4 Jani. Gr. af Ugglas har frågat hvad frihandel och skydd betyda. De difinitioner, Hr Gr:n upstiillt till svar på denna fråga, kan jag lika litet gilla, som jag förmår begripa den djupa betydelse, som naturligtvis skall ligga i Hr Gr:ns yttrande, att en skyddstull bör vara så afvägd att den 1 ifvar och tvingar industrien till utveckling. Det lärer vara den adle Gr:n ensamt förbehållet att veta, på hvilken punkt skyddstullen bor befinna sig, för att ega denna förunderliga egenskap. För min del ar jag nog enfaldig att tro, att det är afsättnings-tillfällen, befrämjade genom skydd från allt för stor utländsk täflan, som utgöra det säkraste medlet till industriens utveckling och förkofran. Så tänkte man till dess frihandels-theorierna hunno taga öfverhanden vid Hådsbordet; och frågar Hr Grin, om väl vår industri, från den tid vårt nya statsskick infördes och intill 1848, gått tillbaka, under hvilken tid skyddstullsystemet oafbrutet var gällande? För min del vågar jag påstå, att just de framsteg, industrien gjorde under den store Konung Carl Johans regering, gifvit den en sådan stadga, att den kunnat bestå och vinna ytterligare utveckling, oaktadt de svåra stormar, man genom frihandelssystemet upväckt emot densamma.
Transport: G,400: 74,578: 10. fasta läkare-korpsen vore tillräcklig att åtminstone lill någon del bestrida tjenstgöringen pa krigsfartygen och derigenom bade samla erfarenhet och låta dess frukter komma vapnet till godo, hvilket med en ständigt omhytt läkarepersonal icke kan åstadkommas, h'ar jag, med stöd af Kongl. Sundhets-Collegii utlåtande i ämnet, ansett mig böra i underdånighet föreslå, att staten för nämnda läkare-personal sålunda bestämmes, nemligen: I Fältläkare R:dr 1,200 3 Regementsläkare å 800 ... — 2,4( G Förste hataljons-läkare, å 400 . — 2,400 3 Andra d:o d:o ä 250 . — 750 10 Stipendiater å 150 ... — 1,500 Efter 8 års berömlig tjenstgöring skulle förste bataljonsläkare erhålla en förhöjning af 200 R:dr och andre hataljons-läkare af 125 K:dr. Förslagsvis antages, att denna förmån efter vissa års förlopp skulle tillkomma 2:ne förste och 1 andre läkare 525: 8,775: således behöflig tillökning i anslag till Medicinal-staten af R:dr 2,375: — Summa erforderligt ökadt anslag till personalen R:dr 76,953: 10. Materielen: Med iakttagande af de grunder, som uti lörsta punkten af detta protokoll angifvits, att nemligen företrädesvis komplettera bristande inventarier för de till bibehållande bestämda krigsfartygen • fullbordade fartygsbyggnader, som uro under arbete; gifva den fartygsstyrka, som linnés, äfvensom den, hvilken på detta sätt fullbordas, full tjenstbarhet vid krig, genom anskaffandet af ångbogseringsfartyg samt krigsförråder af alla slag, äfvensom ett efter dess omfattning afpassadt reserv - Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. om Statsverk. 1850.
StatsUtskottet före» slagne nedsättning af 27,000 Riksdaler, då den härrört af en yppad brist i den förut påräknade summan; och kan således icke gö'ra något afseende å ofvanberörde Memorial, utan förnyar blott dess förra hemställan om fortfarande af afgifterne för HusbehofsBrännvinsBrännlngen, efter de med 1815 års Riksdag upp. gjorde och af Kongl. Maj:t i Nåder fastställde grunder ; dock varder sådant allt vordsamligen understäldt Riksens Höglofl. Ständers ompröfvande. Betänkanden. Riksens Högloft. Ständers Bevillmings Utskotts Utlåtande i anledning af gjorde anmärkningar, emot Utskottets Betänkande, angående grunderne för de blifvande TuU-afgifterne. BbrgaveStånder återremitterat BevIllningsUtskottets afgifne Betänkande , angående grunden för de blifvande Tullafgifterne med åtskilige anmärkningar, som emot Betänkandet blifvit gjorde, anser Utskottet för en pligt, att något närmare utveckla de principer, hvarpå detsamma är grundadt. Der gifves vissa Axiomer i allmänna hushållningen, som ej tåla undantag, åtminstone Icke vederläggas genom blotta tvifvelsmål Om deras veikan. bådane äro : att låga afgifter på varor befordrar deras afsättning, att Producenten derigenom vinner emedan hans afsättning ökas, att låga Tullafgifter på utgående Svenska Producter befordra deras export; äfvensom höga afgifter på inkommande Utländske till någon del minska importen, så vida de ej äro nödvändiga ; att uti handel med främmande Nationer, formånerne ej alltid äro ömsesed'ga; att den ena Hationen icke bor missunna den andra fördelar, som ofta derigenom bereda egen vinst i högre grad ; att exporten af vissa råämnen äfven är ganska riktande för ett land; att denna, långt ifrån att skada arbetsfliten, befordrar dess vigtigaste och mäst Productiva del deraf ; att, om exportpremier för egne producter äro BevillningsUtsi.
— Poem blott fraser äro, hvilka ljuga, Och glitterguld — tog modern åter ordet — Och jag slår vad, hans lagerkransar duga Ej ens att krydda steken uppa bordet. — Må du ifrån en fästman bli förskonad, Som drömmer blott om månsken och naturen. Om han bär lagerkrans som hufvudbonad. Till månsken passar honom bäst tonsuren. * J. de Dios Peza, född 1852, är en af Mexicos förnämste nu lefvande skalder. — Du får en ställning i societcten, Får umgås endast med förnäma kvinnor, Fast det blir kanske tomt i ensamheten Att få visiter blott of sånggudinnor. På nytt ett skratt — ett skratt förutan ände. Då steg från stolen plötsligt upp min flicka. Hon allvarsam och lugn dem ryggen vände Och gick så, utan att tillbaka %licka. Man ropade förgäfvcs; ej hon hörde. Likt stjärnorna på himlens fäste skrida, Hon majestästiskt stolt och skön sig förde Och trädde fram till fönstret vid min sida. — Kom älskling — sade hon — man sagt det vara För oss en dårskap att om kärlek drömma. O himmel! Svika dig för armod bara. O fasa! Att för armods skull dig glömma. Vår unga kärlek de fördärfva vilja, Oändligt rik den är, de tj förstå det. Gif mig en kyss, de kunna oss ej skilja. O huru armt är ej familjerådet! 295 Och hur frivilligt vi än gifva och uppoffra oss själfva, droppe för droppe, den stund kan nog komma, då vi i bitterhet vända oss bort från våra egna barn och säga: nej, sa menade jag det dock icke. När allt kommer till allt, är kanske denna vår böjelse att uppoffra oss för våra egna barn ej så mycket att beundra, ty vi göra det ju af instinkt. Instinktmessigt röja vi hvarje sten ur deras väg; det är att följa vårt eget hjärtas drift, då det däremot skulle kosta själföfvervinnelse att lära dem göra det själfva. Men låt oss icke tala i bilder, låt oss draga fram några hvardagliga exempel. Hvarför t. ex. lägga allt möjligt, som de behöfva, alldeles framför näsan på dem?
M 13, i anledning af väckt motion om kronofogde-tjensternas indragning; bifölls ; M 15, i anledning af motion om förbättrad hägnad utmed Statens jernvägar; bifölls; M 20, i anledning af motion om inskränkning i allmänhet af tjenstemännens antal, nedsättning af deras löner, indragning af embetsverk, m. m. Under ogillande af motiverna, lät Ståndet vid Betänkandet bero; JV2 22, i afledning af motion angående förändrade föreskrifter i afseende å laxfisket i den s. k. Pukaviksfjorden i Blekinge län; bifölls ; M 23, i anledning af motion angående skyldighet för sparbankerna i riket att å derstädes insatta medel för närvarande gifva minst fem och en half pro cent ränta, m. m.; bifölls ; JYs 24, i anledning af motion om den ändring i Kongl. Coopvaerdireglementet den 30 Mars 1748 och Kongl. Kungörelsen den 27 Augusti 4828, att Svensk sjöman skall till den kommun, der han är mantalsskrifven, erlägga den nu till sjömanshusen utgående afgift; bifölls; M 25, i anledning af motion om upphörande för Statens tjenstemän af skyldigheten att ställa borgen för den uppbörd de omhänderhafva; bifölls; samt M 27, i anledning af motion, om inrättandet af en representation för häradet; bifölls. Den 5 Januari. Från Högloft. Ridder skap et och Adeln. S. D. Föredrogos och biföllos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet» Betänkanden : Bih. till R. St.
Inom det svenska måleriet bar på senare år funnits en ledig plats att fylla., Blan har efter F. w. Scholanders bofigång ej sett någ6n arlzitelrturiilålare inom akvarellfacket af samme förtjänster som han. Så öfverraslzas Stockholms konstvärld en vacker dag af, att .Ellm Jolin, som förut blott presenterat några små landskapsoch figurlaveringar af föga karakter, helt plötsligt uppträder s o p 1näst.arinna inom ifrågavarande branch och viaar sig behärska denna, en ytterlig säkerhet i teckning fordrande konstart med en s l å i d e lätthet och färdighet, som tydligen gifva vid handen, att hon här funnit lyckades ett för hennes begåfning sarskildt lämpligt område. äfven vinna på sina tvenne snart på hvarandra följande specidutställningar en för våra konstförhållande sällsynt succds och det största erkännande af en denna gång enstämmig publik och kritik. Inom konsten har under senare tider inträdt en viss för narmast förutgående artionden främmande demokratisk riktning, visande sig däruti, att artisterna icke inskriinka sig att allenast frambringa konstverk, som ensamt för sig skola verka såsom sådana, utan ställa sin talang uti industriens tjänst, därigenom beträdande ett oinråde,. där lconsten torde kunna erhålla ett betydelsefullt och för konstngrerna synnerligen besclrtansvärdt verksamhetsfält. Intet torde nämIjgen v,wa inera ggnadt att höja alliniinhetens smak och därigenom dess intresse för konsten än att öfverallt vara oingifven af föremål, som vänja ögonen rid slrö+eten uti rena former och harmoniska färger. Då nu härtill kommer, att artisterna äro många, och lcöplystna konstälskare f&amp;, är det icke att undra på, att de förra be-, gagna hvarje tillfälle att göra sin talang fruktbringande, och de följa i det afseendet höga föredömen. Bland de målarinnor, som hos oss ägnat sig åt denna konstriktning, tillåter oss det knappa utrymmet blott att uppräkna Hanna Wivzge, SoJia Gisberg och Anm Sc7zola~~ler-Boberg.
Såsom grundlagar skola anses: denna Regeringsform, samt den Riksdagsordning, den Successionsordning, och den Tryckfrihetslag, hvilka komma att fastställa. Tryckfriketsförordningen. Titeln: K. M:s och R. St:s fastställde Tryckfrihetslag: dat. Örebro d. 16 Juli 1812. Början af den Kongl. Sanctionen. Yl CARL med Guds Aade förändra den hittills gällande Tryckfrihetslagen af d. 9 Mars 1810 • velat denna af R. St. samtyckte Tryckfrihetslag härmed antaga härefter följer: Slutet af den Kongl Sanctionen. Detta allt, som föreskrifvet står •—- böra denna Tryckfrihetslag erkänna och på det Tolfte. CARL. (l. s.) Gr. Mörner: Den uti förevar, förslag af Const.Utsk. föreslagne förändringen kan visserligen synas vara af en mera oskyldig beskaffenhet. Det åsyftar en förbättring af Tryckfrihetsförordningens titulatur, och så till vida kan derom intet vara att säga; men då man talar om att upphäfva en förordning, så skulle jag tro att det rätta kanske vore att nämna denna förordning vid samma namn, som den i lifstiden har haft. Här står nu i början af denna förordning. ”Vi Carl med Guds nåde etc. etc. gore veterligt: att sedan Riksens nu församlade Ständer enhälligt beslutil att, i vissa afseenden, förändra den hittills gällande Tryckfrihetslagen af d. 9 Mars 1810 etc.” Så länge 1810 års Tryckfrihets - Den 23 September. 413 lag fans och verkade helte den ”Tryckfrihetsförordning”. Dä den upphäfves, skulle jag tycka, att den också kunde få afsomna under samma benämning, hvarunder den har lefvat. Jag afstyrker detta förslag, hvilket icke torde anses vara bland de nödiga och nyttiga. Detta förslag till ändring af Tryckfrihetsförordningens benämning blef af R. o. Ad., förkastadt. Förslag angtde rätt att i vissa fall förstärka LagUtsk. Regering sformen. § 87. R. St. äga gemensamt — förut stadgadt varit.
Sprid falska rykten ut; böj hopens lust till krig; Uppelda deras mod, och sjelf i spetsen stig! Din arm skall till vårt värn tyranner nedertrycka, Och våra lyfta dig till heder, glans och lycka Mars föreställer honom vidare, att väl är vägen upp till Ärans slott brant och slipprig; men har han en gång kämpat sig dit, så får han sedan desto friare sänka sig i maklig hvilas armar, se Bacchi tunnor desto rikligare strömma, bli en af Konungens förnämsta män och le åt Rättens hot, under det Landshöfdingen sjelf med bäfvan dricker hans skål. Härvid ett hastigt sken igenom luften bröt, Som kring en väpnad gud i fladdrig eld sig slöt. Förbländad Hallman föll; bort rusets dunst var drifven, Då han, med skräck, till Mars såg ortens Länsman blifven. ”Gå!” ropte krigets gud: ”för ut, hvad jag befallt! Af mig och segern följd, kan du förhoppas allt”. Bestört, men strax färdig till lydnad, börjar Håffman sitt värf; i Frihetens namn förklarar han, att Lagens thron är byggd endast på de lydandes feghet: Men den är värd sitt ok, som ej det vågar bryta. Hans djerfva tal, hans ränkfulla dikter lyckas, att snart församla omkring honom en uppretad och oförvägen hop: Som alla väders våld kan reta hafvets våg, Så rörs af alla prat det blinda folkets håg. Från trädens friska stam enbvar sig grenar bryter, Och skogens gröna prakt i påkar sig förbyter; En götisk klubbehär till örlog rustar sig. Borås! ett moln går upp, och stormen hotar dig. Nu följer en stolt beskrifning af det idoga och rika Borås, lyktande med denna vers: Kort sagdt: uti Borås vårt land ett Tyrus har. Lyckligtvis äger det nya Tyrus ock en Borgmästare, som är ett sådant samhälle värdig. Om det till makters väl och vissa sällhet länder, Att styrseln lemnad är i Hjeltars vård och händer, Så fägna dig, Borås! du i din Edbom har I fred din hjelp och tröst, i örlog ditt försvar. Liksom en rotfast ek, hvars topp mot skyar räcker,
Jag tror det icke, och får erhindra om en § i RegeringsFormen, som gifver stöd åt Riddarhusordningens ifrågavarande stadgande, nemligen den n4;de,' som innefattar en stadfästelse på samtelige RiksStåndens privilegier; ty jag kan ej föreställa mig annat, än att rättigheter , som finnas uti Riddarhus-Ordningen Ridderskapet och Adeln tillerkände, också inbegripas under des* sa privilegier, äfven om de icke i öfrigt stämma öfverens med de liberala grundsattser, hvilka äro i Grundlagen uttryckte. Prästeoch BorgareStåndens privilegier skulle eljest förmodeligen komma att undergå ännu större jemnkningar än våra. Friherre Anckarsvärd har frågat , hvaruti Kongl. Maj:ts rättighet att upphöja i Adeligt Stånd bestode, ifall Ridderskapet och Adeln kunde vägra introduction? Jag har sigt: det är rättigheten att utse per - Den 6 Augusti /, m. *47 söner till erhållande af Adeliga värdigheten,' som är Konungen ensam förbehållen. Således äger Kongl. Maj:t initiativet. Herr von Hohenhausen har trott, att 51 |jj. Riddaf hus-i Ordningen borde undergå förändring , så att den ifrågavarande tvätydigheten derutur måtte försvinna , samt att Memorialet emedlertid kunde bifallas. Min mening är ej för denna ändring. Jag anser det vara af större vigt, att Ridderskapets och Adelns rättighet, sådan den i 51 §. RiddarhusOrdningen finnes uttryckt, må för framtiden förvaras, och mindre vigtigt , om introductionen meddelas af Ridderskapet och Adeln sjelf, eller af dess RiddarhusDirection. Om man nödvändigt skall välja emellan desse begge alternativer, så tillstyrker jag att Ridderskapet och Adeln måtte åt sig och efterkommande bevara rättigheten, att vägra introduction och för öfrigt låta den ske såsom hittills, både vid Riksdagar och emellanåt. Huruvida tiden nu är inne , att begagna sin rättighet till vägran, lemnar jag derhän.
Memorial den r dennes rörande den wäckte frägan om BiffopS-Embetens och tillhörande löners indragning, hwilken Utskottet pä anförda skäl ansett sig icke kunna till pröfning upptaga, fann wäl Bonde-Ständet, att ehuru Högloft. Ridderftapet och Adeln ännu icke meddelat nägon Remist till Utskottet i denna sak, mäste det likwäl enligt Regerings-Form och Riksdags-Ordning tillkomma Utskottet att sig hufwudsakeligen utläta i stöd af dc Kemister, som frän Borgarevch Bonde-Ständen i ämnet afgätt; men för att undanrödja det af Utskottet uppgifna hinder af uteblifwen Remist frän Högloft. Ridderftapet och Adeln, beslöt dock BondeStändet att härigenom wvrdsamt och wänligen inbjuda Högbemalte Riks-Ständ, att uti enahanda Remist med Borgareoch Bonde-Ständen i afseende pä detta ärendes handläggning sig förena, vt suprs. S. D. Pä enahanda sätt, som Högloft. Ridderftapet och Adeln enligt Protocolls-Utdrag den zi sistl. Mars sig utlätit, blef Lagsamt Allmänna Beswärsoch LeconoNlieUtskottens gemensamma berednings-project till Betänkande om Landthandelns frigiswande af Bonde-Ständet bifallit, vt suprs. S. D. Upptogs Högloft. Constitutions-Utskottets den 6 i denne mänad pä bordet lagde Betänkande afdcn 24 sistledne Mars, angäende en förbättrad Representation; och bestöt Bonde-Ständet, att denna Grundlags-fräga, ftulle säsoili nu wäckt, wid nasta Lagtima Riksdag af Konung och Ständer pröfivas. vt -u^r,. S. D 1074 Den 2 Maj. S. D. Till alla delar biföll Bonde-Sundet hwad Högloft.
lVluj:l jemväl säll emotlu^u en. ul ell slövve unlul LvulcseAuve, LevAsmän, Hunölunöe oell ^ovcllivulcuve i ^Veslmunluncls ooli 8lovu I^oppuvkevAS I^än unclevleclinucl slcvist, clevuliöe, mecl kilvucluncle us Diveelionens söv 8lvömslloIms
Lag sättes en säkrare horn mot hvarje försök, att i stället för Lag och påtagliga skäl taga sjelfgjord^ satser och hopvridna långa bakvända meningar till grund för domsluten, hvilka, äfven då de nödvändigt mäste äpdras och undanrödjas, ändock sällan eller aldrig medföra det ringaste ansvar för den påtagligt vrångvise Domaren, så får man väl vara nöjd och hoppas på bättre tider. Utskottet har likväl icke i allt besvarat min motion; ty den innefattade äfven en framställning om nödvändigheten deraf, att en Lag måtte utfärdas, som bestämmer ersättningsskyldighet för den Domare, hvilken meddelar Parten oriktig hänvisning lill ändrings sökande; och såmedelst ganska ofta blottställer en Part för högst kännbara kostnader, då han måste vandra från den ena ÖfverRätten till den andra, innan han slutligen hittar på den, som vill upptaga hans besvärsskrift eller libell. Den 19 Augusti. Denna punkt i min motion har Utskottet alldeles gått förbi, hvilket är så mycket mer oväntadt, sorn en besvärshänvisning, sedan utslaget redan är gifvit, ingalunda är detsamma, som sjelfva Utslaget eller Domen, hvilken vill Öfverklagas; ty den oriktiga besvärshänvisningen är icke någon orätt dom, och kan således aldeles icke hänföras lill samma Categorie, hvilken uttrycker begreppet om Lagens mening i den åberopade .12 §. af 1 Capitlet Rättegångsbalken. Jag anhåller alltså om återremiss af Betänkandet, på det äfven denna delaf min motion må få någon handläggning. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken gjorde proposition till bifall å LagUtskottets ifrågavarande Betänkande i hvilken proposition med Ja besvarades. Herr Rosenqvist: Lagutskottet har alldeles gått förbi jemt hälften af den utaf mig vid Riksdagens början väckte motion, dels om skärpning uti det i t Cap. 12 §. RättegångsBalken stadgade ansvar för Domare, som fälla orätt dom, dels ock, att en Lag måtte bestämmas, som ålägger ersättningsskyldighet för den Domare, som meddelar oriktig hänvisning till ändrings sökande, och såmedelst tillskyndar en Part onödige kostnader. Den Den 19 Augusti. »7