Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sahlström från Stockholms län, nied afseende å det kraftiga befrämjande af folkbildningen, som genom s. k. socken—bibliothek skulle kunna åstadkommas, hemställt, alt då det väsentligaste hindret för inrättande af Jiih. Ull Ä. St. (/<'orlsälln.) dylika bibiiolkek vöre anskaffande af den förslå nödiga grundfonden, Rikets Ständer matie på det sätt uppmuntra inrättandet af socken-bibliothek, att hvarje församling i riket, som vill inrätta dylikt och för sådant ändamål genom sammanskott inom församlingen anskaffat minst 50 R:dr R:mt, måtte af statsmedel understödjas med en lika stor summa eller 50 R:dr R:mt. Erkännande det välgörande och förädlande inflytande, som en väl vald läsning skulle på folkbildningen utöfva, anser dock Utskottet den nu väckta frågan vara en kommunens angelägenhet och icke Statens, hvilken för öfrigt skulle, om den föreslagna åtgärden godkändes, härigenom ådragas alltför betydliga kostnader; hvarföre Utskottet å motionen afstyrker bifall. 128. Professor Agardh har uti en hos Preste-ståndet väckt och till Utskottet remitterad motion, uti hvilken åtskilliga af nämnde Stånds ledamöter instämt, fästat uppmärksamheten dels på den stora åskådlighet och klarhet i uppfattningen af himlakropparnes inbördes ställning och rörelser, som skulle vinnas genom en af Kyrkoherden //. Janzon förfärdigad, särdeles ändamålsenligt inrättad astronomisk glob, dels ock på den vigliga fördel, som vid undervisning i astronomiens elementer skulle beredas, derest dylika glober, utförda i ringare skala och med mindre dyrbara materialier, efter denna modell förfärdigades och vid elementar-läroverken funnos tillgängliga; samt med anledning häraf hemställt, att Rikets Ständer, för att derigenom äfven visa sig erkänna Kyrkoherden Janzons förtjenster och uppmuntra honom att vidare fullkomna sin sinnrika uppfinning, måtte för Statens räkning mot ett belopp af 1,500 R:dr Banko inköpa ifrågavarande glob, hvilken derefter kunde ölverlemnas till Velenskaps-Akademien eller till något af hufvudstadens större allmänna undervisningsverk, eller till ettdera af Rikets universiteter.
Maj:ts nådiga bifall, inskränker sig Kollegium nu att föreslå, att de nuvarande extra Provincial-lältarne i Daga, Malmköping och Trosa måtto förflyttas på ordinarie stat med full lön, samt att en Provincial-läkare, likaledes med full lön, måtte anställas för Östra delen af Oppunda Härad, samt en för Åkers och Selebo härader; och hemställer Kollegium jemväl, det måtte Eders Kongl. Majit täckas lemna stadfästelse, i den mån sådan ske kan, åt Öfverste-kammarjunkaren Baron C. Bondes härhos (Bil. 8) i afskrift bifogade åtagande att upplåta och underhålla bostad åt den blifvande Provincial-läkaren i Östra delen af Oppunda Härad. Således en tillökning i utgift för detta län . R:dr 13:o Göteborgs och, Bohus Län, med en befolkning af 196,390 personer, deraf 36,348 i städerna, har fyra ordinarie Provincial-läkare, stationerade i Göteborg, Uddevalla, Strömstad och å ön Oroust, samt ett redan beviljadt arfvode åt en extra Provincial-läkare, med station i Håby Socken, hvarom dock Kollegium ännu afvaktar Eders Kongl. Majits nådiga beslut, sju Stadsläkare, deribland tre i Göteborg, och två Bataljons-läkare vid Kongl. Bohus läns Regemente, hvarförutom åtskilliga praktiserande läkare, utan anställning i statens tjenst, finnas bosatte i Göteborg. Med afseende å hvad af vederbörande, i ämnet hörda, blifvit yttradt, så väl i afseende på förut väckt fråga om en Provincial-läkares stationerande i Tanum, i hvilket hänseende Kollegium får åberopa dess särskilda, härvid bifogade utlåtande, som ock länets behof af ökadt läkare-biträde i allmänhet, har Eders Kongl. Majits
Jag tror att man genom antagande af detta förslag kommer på fredlig väg till lösning af en fråga, sorn så länge varit skickligt begagnad till ett tvistefiö de stridande emellan, och jag skulle högligen beklaga om R. o. Ad. vid detta tillfälle, genom en återremiss eller ett afslag af den egentliga grunden för K. M. nåd. propos., skulle gifva anledn. att förmoda, att de rykten man är sä villig att utsprida, om Ståndets ovilja alt ingå på någon slags förändring i afseende på grundskatterna, ega någon slags grund. Jag anhåller sålunda om Hr Frih. o. Landtm:s propos. till bifall på den ifrågavar. nu uplästa punkten af betänk. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Det är icke derföre att denna fråga utgör en förändring i skatteväsendet, som jag derför ifrar, utan derför att jag anser den vara en förbättring och en icke obetydlig förbättring, enär icke allenast räkenskaperna derigenom skola förenklas, hvilket i del hela icke har någon öfvervägande vigt, utan den äfven innebär en förenkling för alla skattskyldiga, hufvudsakligen derigenom att de kunna beräkna hvad de hafva att utgöra, beräkna sina skyldigheter och sin förmåga att dem utgöra. Någon periculum in mora finnes visserligen icke här; ty delta dröjsmål har räckt i hundrade år och Statens undergång är visserligen icke, ifall det skulle räcka ännu längre, deraf föranledd. Det lärer dock icke kunna nekas, alt det vore en förmån om skalteförenklingen kunde genomföras på det sätt K. M. föreslagit, alldenstund den bringar Den 5 Juli f. m. 307 alla räntegifvare i samma belägenhet, hvilket nn icke är händelsen, enär alli sedan 1823 års riksdag de skattskylldige, som varit kronan behållne, äro i annan belägenhet, än de som äro anslagna till verk och inrättningar samt löntagare. Hvar och en torde lätt finna, att jemnhet i åligganden bör ega rum emellan alla skatlskyldige, och det är förundransvärd! att denna olägenhet kunnat fortfara så länge som den har egt rum.
För nain del vågar jag således föreslå följande tillägg till ifråga?#- rande §• *’För medel, som genom gåfva eller testamente tillfallit omyndig, eller denne sjelf kunnat förvärfva, under det fader eller moder båda ännu lefva, ege ej bos dem förnionsrält rum, såvida icke anmälan derom hos Domstolen skett och denna förordnat, att medlen under Förmyndare-ansvar emottagas må.” Justilice-Rådet von Rose‘n instämde uti hvad Högsta Domstolens flest# Ledamöter yttrat. Ex Piotocollo C. P. A. Hallbäck. Ankom i nfskr. till Exp. Utsk. den 9 April kl, 3 e. b. KONGL. MAKTS Nådiga Skrifvelse lill Rikets Ständer t angående tillökning af lånbidraget till Manufactur-Discontfonden. Gifven Stockholms» Slott den z5 Mars i834- Kongl. Majit, som af Dess och Rikets Commerce-Collegii i underdånighet afgifne berättelse om förvaltningen af Manufaclur-Discontfonden under året i832, ibland annat inhemlat, att den efter lillverknings-värdet beräknade lånerättigheten för sådane Fabriks-idkare, hvilkas låneräll ickje är genom serskilda stadganden bestämd, under de senare åren betydligen nedgått och komma att ytterligare förminskas, i den nion tillverkningen af mantifacturer tilltager, har i della förhållande funnit en giltig anledning att, i sammanhang med frågan om grunderne för Bankens framtida lånerörelse , i öfvervägande skulle tagas, huruvida någon tillökning i den till låneunderstöd för fabriksidkare nu anslagna summa må kunna beredas. Sedan Kongl. Maj:t för sådant ändamål från Commerce-Collegium infordrat fullständiga upplysningar, har bemälde Collegium, under den 28 fcisllidne Februarii, med underdånigt belänkande i detta ämne inkommit. Efter gjord framställning af de utaf Rikets Ständer ifrån 1756 till närvarande tid vidtagne beslut, sorn grundlagt och Yidmaglhållit Manufaclur - Kongt.
— Ser du, sedan prinsen upphörde att tillhöra det kungliga huset, så ... — Det har han aldrig upphört att göra. — Hvad för slag! Så Upsalalärd du än må vara, så får da ursäkta mig, att det påståendet kallar jag väl djerft. — Gerna för mig. — Om jag icke mins orätt, så har k. m: t sjolf förklarat och riksdagen dertill samtyckt, att prinsen efter sitt giftermål icke längre vore att betrakta såsom medlem af konungahuset. — Alldeles ja. Och likväl är han det? — Hur skall jag förstå det? — Jo, grundlagen vet icke om några uteslutningar ur konungahuset, utan talar tvärtom uttryckligen om till tronen icke arfsberättigade prinsar, sådana som exempelvis genom giftermål med enskild mans dotter förlorat sin successionsrätt. — Men man måtte väl ha rättighet att afsäga sig företräden, således äfven furstevärdigheten, och prinsen har afsagt sig. — Grundlagen känner icke till några afsägelser. Tills succession8ordningen och regeringsformen blifvit ändrade, utgöres det svenska konungahuset af Carl Johans legitima efterkommande. Afsäga sig företräden, säger du! Ja, men att vara kunglig svensk prins medför icke allenast företräden framför andra med * borgare utan också väsentliga inskränkningar i rättigheter. Kan man afsäga sig sådana inskränkningar också, då grundlagen vist stadgat dem för de personer som stå i nära slägtskap med statens öfverhufvud? — Hm, du krånglar. — Kalla det hvad du vill, sjöbjörn; men du må icke tro, att det är utan skäl som grundlagen satt konungens slägt i en undantagsställning, och slägtskapen upphör icke, skulle jag tro, genom giftermål. — Det tjenar ingenting till att disputera. — Nej, skulle ödmjukast tro det. Men hvad i herrans namn ha vi egentligen med den här saken att göra? Hur kommo vi in på den? — Vi talade om prins Oscar Bernadottes raska befordran, som du mins. — Ja visst, ja visst! Han är i sitt trettioförsta år blott och har ändå i tur blifvit kommendörkapten af första graden. — Nå, den saken är värd sitt eget kapitel, må du tro. — Låt höra!
Lån på löpande förskrifning d:o » aktier och publika papper A beviljade kassakreditiv, K:dr 975,200, lyftade Utlåning med omsättningsrätt 970,243 455,900 7,500 552,618 1,246,538 47 962 — 1,450,000 1,247,500 — 536,261 47 Vid Lane-Kontoret i Wisby: Diskonterade vexlar Lån på löpande förskrifning Enligt förestående sammandrag utgör förlaget: till Filialbanker 9,370,000: — „ Kongl. Kommerse-Kollegium 2,250,000: — „ Jern-Kontoret 900,000: — „ Riksgålds-Kontoret 1,500,000: — „ utlåning mot pant af fast egendom 7,785,000: — „ Handelsoch Nårings-Diskontrörelsen 11,675,000: — Transport 33,480,000: — 31 — Transport 33,480,000: — hvaraf 11,325,000: — utgöra ordinarie förlagsmedel, samt återstoden 350,000: — S:gr 11,675,000: — förstårkningsmedel, af hvilka disponeras: af Malmö Låne-Kontor 300,000: — „ Wisby d:o 50,000: S:gr 350,000: — samt till utlåning med omsåttningsrått 9,657,500: — Summa R:dr 43,137,500: - 31.
Jag har visserligen icke någon särskild kunskap om hvad Regeringen anser vara nödvändigt för en uppbördsman på landet, men den enda offentliga handling, sorn blifvit communicerad StatsUtk. vid denna riksdag i detta ämne, är en beräkning, uppgjord 1829, och deri finnas kronouppbördsmännens i 'landsorten löner upptagne till 800 r:dr, och förslaget innehöll, att alla, som ieke ägde den summan, skulle få skillnaden af Statens medel, och uppbördscommissarierne i Stockholm innehafva reda vida mera. Hr Bildt, Knut: Jag skall icke inblanda mig i denna discussion, då jag ej äger någon särdeles kännedom af ämnet, utan vill endast tillkännagifva, det jag af en händelse kom att bevista öfverläggningen om detta betänk, hos PresteSt., hvarvid Pastor Primarius öppnade discussionen och på ganska goda skäl framställde nödvändigheten af att fattigförsörjningen ej måtte beröfvas de ifrågavar. medlen, och resultatet blef afslag å denna punkt, hvilket jag äfven anhåller, att R. o. Ad. måtte medgifva. Hr Westerstrand: Det är en grundsats i afseende på uppbördsmäns aflöning, som alltid bör iakttagas, att de må (lafva så goda villkor som möjligt. Den tillökning, som skulle tillfalla de ifrågavar. tjenstemännen, om de erhöllo den föreslagna andelen i stämmoböterne, är icke betydlig, men kan för dem vara af mycken vigt och för det allmänna likaledes, då de äro så lönade, att de icke behöfva tillgripa det allmännas medel. Det är dessutom Stockholms stads skyldighet att försörja sina fattige, och den summa, sorn nu skulle frångå fattigfonden, äi så obetydlig, att då den fördelas på Stockholms stads innevånare, som i alla fall få erlägga hvad som utgår lill fattigvården, så drabbar det dem så ringa, alt de gerna kunna unna uppbördsmännen den fördel sorn åsyftas. Jag tillstyrker bifall lill förslaget. Frih. Palmstjerna, Carl Otto:
Vid behandlingen af detta ärende har dock hos Utskottet kommit i öfvervägande, huruvida det icke vore möjligt att genom ändamålsenliga åtgärder från styrelsen ökade inkomster skulle, utan Statens mellankomst, kunna hospitalsfonden beredas; och hos Utskottet har härvid den föreställningen uppstått att sådant lämpligen skulle kunna åstadkommas, bland annat, derigenom att årsafgiften lör betalande patienter vid rikets hospitaler något höjdes. Denna afgift utgår för närvarande vanligen med 450 R:dr årligen för patienter i lista klassen, 160 » d:o » d:o » 2:dra d:o, 60, 30 eller 15 » d:o » d:o » 3:dje d:o, och, om det också må anses betänkligt att för 3:dje klassens patienter, som vanligen äro fattige eller mindre bemedlade personer, öka denna afgift, både kan och bör, cn - 48 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 1.39 (Fortsättning.) ligt Utskottets tanke, högre betalning fordras af dem, sorn tillhöra Irsta och 2:dra klasserna.
Hvad frågar han efter, om du har lagat hans middag eller har inöfvat en vacker sång för hans skull; nej, den illa lagade maten på ett värdshus och den bullersamma orkestermusiken på ett kafé äro mera i hans smak, ty på sådana ställen går det fritt och otvunget tillväga, där är han omgifven af sina stallbröder. » Jag skulle fortsatt i oändlighet i samma tonart, om icke en sträng blick från Jätta hejdat mig, en mycket sträng blick för att komma från så milda ögon. » Du får inte tala så om min man, åtminstone inte i mitt eget hem. » » Men, kära Jätta, hvad är det väl, som gör dig s å undergifven, jag kunde nästan säga nöjd med ditt öde? Är det kanske därför, att du inte var så fasligt kär i Axel — jag menar, så där romantiskt, förstagångsaktigt, eller är det barnet, som kommer dig att glömma dina oförrätter. » » Da skulle inte förstå mig, » sade hon och såg mycket djupsinnig ut, där hon satt på en låg pall med armbågarne på knäna och hakan hvilande i händerna. » Men jag skall ändå berätta dig det. D e t är kanske just ensamheten, som kommit mig att tänka på ett och annat, som jag under andra förhållanden aldrig skulle reflekterat öfver. D u har n o g rätt i, att jag inte var så öfvermåttan kär uti Axel, då jag förlofvade mig med honom — jag hade andra idéer i hufvudet då, men de försvunno snart; med en god vilja och en smula sundt förnuft kan man fördrifva till och med skolflickeromantik. J a g visste, att Axel älskade mig uppriktigt, och jag försökte att se hans goda sidor och blunda för. hans fel, hvilka han som fästman naturligtvis visade så litet som möjligt! » ifyllde jag, då hon hejdade sig. » Nå, slutet blef? » » Att jag kom att älska honom riktigt innerligt. » » Så besynnerligt 1 » » Då jag blef gift, tyckte jag, att det var ohyggligt att tillhöra en man, som jag inte höll af.
Det stöd Grefven för en motsatt mening velat hämta deraf, att de Beslut, hvarigenom de nu ifrågasatte afgifterne blifvit ålagde, tillkommit i följd af mot hvarandra stridande Författningar, och att det således vore tvetydigt, huruvida nämnde afgifter borde utgå eller icke, förfaller, då man besinnar, att Bevillningsoch BränvinsFörordningarne io6 Den 5 Januarii. äro 2:ne från hvarandra bestämdt skiljde Be skattningsLagar, som sins emellan icke tiga annat sammanhang, än att de båda uppgöras af Riksens Ständer. Denna skillnad visar sig äfven deruti, att de afgifter, sorn erläggas enligt sistnämnde förordning, ingå directe till Statsverket, hvaremot de medel, som utgå efter BevillniagsStadgan och utgöra den så kallade allmänna bevillningen till Statsbristens fyllande, redovisas i RiksgäldsContoiret; och jag ser således intet hinder, att ju den ena af dessa Författningar gerna kan upptaga en afgift, som i den andra icke finnes omnämnd, utan att Författningarne derföre kunna sägas stå i strid med hvarandra. Grefve Cronhjelm: Jag anhåller, att blott få säga några ord i afseende på hvad den siste värde Talaren anfört. Han bar yttrat, att KammarRätten icke velat upphäfva sig till Domstol öfver Pröfnings-och TaxeringsComiteerne; att lian icke så ansett den; utan att den blott vore en domstol öfver deras gerningar. Innan jag medgifver, att den kan vara en domstol öfver deras gerningar, för hvilka det tydligen är sagt, att de äga ingen ansvarighet, så måste ett sådant stadgande stå i BevillningsFörordningen. Det skall icke vara mig emot, om det deruti införes, men intill dess är det icke lag. Der står, att KammarRätten skall granska Taxeringslängder - Den 5 Januari!. ne oell får afdömrna i andra inslantien mål rörande beskattningen; men der står ingenstädes, att KammarRätten får återförvisa må 1. Det fi nnes ej någon den minsta anledning dertill.
Uttagningen för kavalleri-, artilleri-och ingeniörvapnen verkställes af dessa vapnen tillhörige militär-myndigheter. 5:0 Sedan, på sätt i 3:dje punkten här ofvan är anfördt, de bevärings-skyldiges fördelning på de olika vapnen försiggått, bestämmes bataljonen och kompaniet, som den beväringsskyldige vid upbåd skall tillhöra, och hvarvid, så vidt möjligt är, afseende fästes derå, att hvar och en kommer att tillhöra det kompani, inom hvars förläggning han är bosatt. Härefter uprättas nödigt antal inskrifningsoch fördelningsrullor, af hvilka civiloch militär-myndighelerne erhålla hvar sitt exemplar och ett tredje, uprättadt öfver alla dem, som tillhöra samma socken, tillställes presterskapet, för att tjena till rättelse vid prestbetygens utskrifning o. s. v. Då Krigs-reserven till tjenstgöring upbådas, är byte emellan disponible och disponerade beväringsynglingar tillåtet; deremot är all legning förbjuden, som har till ändamål fullständig befrielse från beväringsskyldighetens fullgörande. ■Irf. 5. BBeforttrini/stHgiime. Allt inträde i stående härens stridande del sker som soldat nied undantag för utexaminerade kadetter, hvilka ega att direkte ingå som officerare. Endast i mån af ledighet, som åtföljes af verklig lön, får befordran ega rum, således inga öfvertaliga finnas, hvarken i en el ler annan grad, med undantag i kaptensgraden för Generalstabsofficerare, i underlöjtnants-graden för utexaminerade kadetter samt i underbefälsgraderne för volontären All gradbenämning sker efter på stat innehafvande befattning. Alla fullmakter på erhållne beställningar äro befriade frän charta sigillata och all slags afgift för den befordrade. För att befordras till vice-korporal erfordras, att hafva bivistat ett års sommaröfningar, samt att hafva tagit korporals-examen och i öfrigt ega de för en korporal erforderlige egenskaper.
Yid detta belopp förblef ifrågavarande anslag tilldess, efter Bergs-kollegii in dragning och de till nämnde Kollegium hörande göromåls öfverflyttande till Kommersekollegium, genom Kongl, brefvet den 23 Februari 1858, angående ny aflöningsstat för Kommerse-kollegiuin och bergslags-staterne, anslaget till »bibliotliek och tidskrifter i bergsvetenskap» nedsattes till 300 R:dr R:mt. Under den tid, då anslaget utgjorde 400 R:dr B:ko eller 600 R:dr Emit, hade derå besparing uppkommit, som vid ingången af år 1858 utgjorde 2,770 R:dr 16 öre Ruut. Sedan dess hafva de årliga utgifterna för böcker och tidskrifter angående bergshandteringen utgjort, 1858: 311 R:dr 88 öre, 1859, såsom Revisorerne sjelfve anfört: 320 R:dr 84 öre och 1860: 358 R:dr 79 öre; så att den förra behållningen hvarje af dessa år något minskats och vid innevarande års början nedgått till 2,678 R:dr 65 öre Runt. Häraf synes alltså, att Kollegium visserligen icke funnit det nuvarande anslaget, 300 R:dr R:mt, vara för det dermed afsedda ändamål mer än tillräckligt; en förmodan, hvartill Revisorerne endast torde hafva kommit genom en oriktig förutsättning, att anslaget under tiden före 1858 utgjort en lika ringa summa som sedermera. Med återställande af den nådiga remissen, framhärdar Kollegium med djupaste vördnad, nit och trohet, Stormäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, F. ÅKERMAN. L. AKERBERG. Stockholm den 20 November 1861. Frans Ant. Fredius. Itiksmarskalks-cmhetet, med Ståthållnre-embetcts på Ulriksdals slott underdåniga yttrande, angående hvad i 1861 års revisionsberättelse förekommer rörande nämnde slotts räkenskaper.
Staten skulle få vidkännas, om de af Kongl. Maj:t i berörda syftning nu ifrågasatta anslag beviljas, är, i Utskottets tanke, af ringa betydenhet i jemförelse med den förlust, fornforskningen efter all sannolikhet skulle för alla tider tillskyndas, derest minnesmärkena, lemnade utan annat skydd, än som under närvarande förhållande kan för dem påräknas, fortfarande såsom hitintills utsättas för en förstörelse, som redan bcröfvat nämnde vetenskapsgren månget oersättligt tillfälle att bringa till klarhet den ännu dunkla och ofullständiga kännedom, vi ega om våra äldre förfäders historia. \isserligen torde något kunna vinnas genom den nya författning till skyddande af . våra fornminnen, som i följd af Rikets sednast församlade Ständers ofvan omförmälda underdåniga anhållan kan vara att emotse; men lika med ofvannämnda akademi och såsom äfven Rikets Ständer synas hafva föreställt sig, har Utskottet trott åtgärder af den beskaffenhet, som akademien föreslagit, vara ännu mera af nöden.
Då väsendlliga anmärkn:r blifvit emot denna § framställde, och då det är ganska svårt att på stående fot upgöra redaktion, isynnerhet af en §, som angar bestämmandet af straff, får jag till R. o. Ad. ödmjukt hemställa, huruvida icke försigtigheten fordrar, att denna § återremitteras. Hr Adelborg: Om man antager, att ifrågavar:de förbrytelse blifvit förnyad 3:ne gånger, torde man finna, att endast extra ordinära fall kunnat framkalla dess förnyande för den 4:de gången. Till följe häraf må äfven då extra ordinära bestraffningar ega rum. Har en person 3:ne gånger förbrutit sig på detta vis, så är i alla fall troligt, att vederbönde myndigheter begagna sig af den rättighet 6:te §:n omnämner, att nemi. ej tillåta honom att vidare rörelsen utöfva. Skulle deremot annorlunda ske och han icke blifver dertill förbjuden, så kan man taga för gifvet, att han af en mägtigare person hålles under armarne. Sådant oskick kan inträffa; det måste derföre äfven förhindras. Det finnes utskänkningsställen, hvilka äro så väl belägna, att de medföra en så stor vinst, att bränvinsbrännaren finnér uträkning vid att för utskänkaren betala böter på böter, ja ända till det högsta vitet eller 160 R:dr, på det att försäljningen må oförhindradt få fortfara. Om man ouphörligen kan erlägga böter, och ändå med fördel drifva sin rörelse, så bevisar ju detta, att plikter icke ensamt äro tillräcklige, att hämma förbrytelserne. Jag tror derföre att man icke kan vara nog försigtig i försöken, att sätta en bom för förbrytelser af dylik art. Frih. Raab: Jag anhåller att få först besvara de utaf Hrr Printzensköld och Frih. af Ugglas emot 3:dje mom. framställda anmärkmr.