Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag är dörren; hvilken som ingår igenom mig, han skall blifva salig; och skall ingå och utgå, och finna bet. Tjufven kommer icke, utan till att stjäla, slagta och förgöra; jag är kommen, på det de skola hafva lif, och öfvernog hafva. Jag är den gode herden; den gode herden låter sitt lif för fåren. Men den som lejder är, och icke är herden, hvilkom fåren icke tillhöra, ser ulfven komma, och öfvergifver fåren, och flyr; och ulfven bortrycker och förskingrar fåren. Men den lejde flyr; ty han är lejd, och värdar intet om fåren. Jag är den gode herden, och känner min får, och min känna mig; Såsom Fadren känner mig; och jag känner Fadren; och jag låter mitt lif för fåren. Jag hafver ock annor får, som icke äro af detta fårahuset; dem måste jag ock draga härtill, och de skola höra min röst; och det skall varda ett fårahus och en herde. Fördenskull älskar Fadren mig, att jag låter mitt lif, på det jag skall åter tagat igen. Ingen tager det af mig; men jag låter det af mig sjelf; jag hafver magt att låta det, och jag hafver magt taga det igen. Detta budet fick jag af minom Fader. Då vardt åter en tvedrägt ibland Judarna, för detta talets skull. Månge af dem sade: Han hafver djefvulen, och är ursinnig; hvi hören I honom? Somlige sade: Sådana ord äro icke dens mans, som djefvulen hafver; icke kan djefvulen öppna de blindas ögon. Så vardt då i Jerusalem kyrkomessa; och det var vinter. Och Jesus gick i templena, i Salomos förhus. Då kringhvärfde Judarna honom, och sade till honom: Huru länge förhalar du med oss? Säg oss fri, om du äst Christus. Jesus svarade dem: Jag hafver sagt eder det, och I tron det icke; gerningarna, som jag gör i mins Faders Namn, de bära vittne om mig. Men I tron det icke; ty I ären icke af min får, såsom jag sade eder.
Alla personer, som icke blifvit behörigen mantalsskrifne, och alla de, som socknarne vilja slippa att underhålla, skulle genom denna föreskrift lätteligen falla Kronan till last. Jag är öfvertygnd om, att ifall detta stadgande qvarstår, skola många församlingar öfvertala personer att anmäla sig hos Konungens Bef:h:de med anhållan om fattigunderstöd, under uppgift att de icke varit mantalsskrifne. Om denna punkt åter afslås, blir förhållandet icke värre än nu; ty den, som icke är mantalsskrifven, är förfallen till correctionshus eller häkte. Jag tillstyrker derföre alt sista punkten måtte afslås men mom. i öfrigt oförändradt antagas. Hr Lagerheim, Lars Magn.: Utskm hafva här uttalat en af de ädlaste grundsatser, och ett af de verksammaste frön till en förbättrad fattigvård tror jag ligger just i denna punkt. Den mängd af gift manskap, sorn isynnerhet i sednare tider börjat låta anvärfva sig, — och man kan icke alltid neka karlen värfning derföre att han är gift, — har i högst betydlig mån ökat garnisonsförsamlingarnes folkmängd. Man bör äfven beräkna, att de, som bidraga till fattigvården uti sådana församlingar, icke utgöras af andra än befälet, d. v. s. ganska få personer. Desse hafva äfven vidtagit allt som skäligen kan begäras för att afhjelpa behofven , — också har man från dessa församlingar afhörl vida mindre klagomål än från vissa lerritorialförsanilingar i Stockholm ; — men behofvet tilltager mer och mer i förhållande till det ökade antalet af soldater , som hafva hustrur och barn. Utsk:n synas dock i detta mom. hafva antingen begått en irring i begreppet eller ock otydligt uttryckt den tanke de önskat. Utskln hafva nemi. föreslagit att Kronans manskap skulle vara berättigadt till fattigunderstöd af K. M och Kronan, ”ehvad de är o i tjenst eller afskedade”.
Sker intetdera, eller antager Konungen icke Ridderskapets och Adelns sednare förslag, blifve den förra RidddarhusOrdningen oförändrad gällande. Varder under påstående Riksdag, i den ordning 82 §. RtgeringsFormen föreskrifver, någon sådan ändring uti Grundlagarne antagen, som gör en derefter lämpad, rättelse af RiddarhusOrdningen nödvändig, bör RiddarhusUtskottet sjelfmant till Ridderskapet och Adeln inkomma med förslag till dylik rättelse. §. 42 bifölls med den förändring, att, i stället för orden: "för att Landt Mar“ skalks Stafven i underdånighet återlemna /’ borde införas följande: för att LandtMarskalksStafven återlemna. Ut Supra. Grefve Spens} Carl Gustaf: Jag hemställer vördsamt, om icke till förtydligande af 4 Momentet i 7 §., följande måhända kortare och enklare Redaction skulle kunna antagas: Adelsman} som sig emot främmande Öfverhet med Trooch Huldhets Ed förpligtatsä framt han ej dertill förut erhållit Konungens Nådiga tillstånd_, och de 3:ne sista åren före Riksdagen varit Skattskrif ven samt innehaft fast egendom eller Embete inom Riket. Hvarjemte jag anhåller, att det tillägg Herr Tham, vid öfverläggningen rörande detta Moment 234 Dea iy Augusti e. in. den 3 dennes eftermiddagen föreslog, hvarom Ridderskapet och Adeln då icke fattade något beslut, nu måtte bifallas, så lydande: Men förekommer någon sak till öfverläggning och beslut, som den främmande magt angår, hvilken han Trooch HuldhetsEd svurit, bör han ej öfvervara beslutets fattande hvarken in Pleno, Utskott eller Nämnd. Ridderskapet och Adeln torde benägit finna, att icke den minsta förändring i sak härigenom uppkommer, Herr von Schulzenheim, David:
I anledning deraf hade Utskotter utsatt plikt lör Gästgifware, som i denna skyldighet emot Resande selade, ek-er enahanda princia med den af Bönderna i Utskottet sjelf gillade för den Resande, som befaims hofwa illa kori den Skjutsandes hästar. Häruti tycktes wara sa'mycket större reclprncue, som följden ware lika oangenäm för den Resande, hwarS hästar genom sivälc skulle bliswa oförmögna ti! R fans sorksäckandes som för den Bonde, hwilken genom sträng körning med dest hästar skulle pa sadant sätt se stg 'strandsatt af sina; och at ! önsta,r wore wida läktare, at pä stallet utröna, om Gästgifware hade sonens eller ej, än til h-vad grad den Resande hade mee eller mindre kutinac illa köra Skjutshästarna. 11. Z. uplästes och bifölls. 12. §. uplästes, tillika med Bonde-StandekS tilläagniiig, at Städerna sjelfva böra bestrida Skjuts derstädes, utan at njuta något understöd af Landet. Grefwe 8'rä enkelt wille bifalla §. med Bonde.-Standets tilläggning och förmälte, at Skjuts wore ec borgerligt onu?, hwar öre ock hwarse Borgare borde wara under kastad Skjutsning^-beswäret och emreprsnrcks af Skjtiisen i Städerna icke tilläms, hwilken -!! - ?6l hwilkcn erfarenheten wisa k oska wara tjenande mera til ar uppehålla än fortskaffa Resande. Friherre v»n vsntin^sbauleri hemställde, om det more billigt, ak en sa xsnerel Författning widroqes, at alla Skader skulle förpligras ak bestrida Skjutsen, och trodde, at manga små Skader funnos, hwilka moro bertil alldeles oförmögna. Grefwe lVlorner, darl (Zakris!.
Mynt-system, förslag till ett förändradt Utlåtande i anledning af återremiss Memorial, med förslag till sammanjemnkning a af Riks-Ståndens beslut Organisation, Banco-Verkets, om förändringar deruti 26. P. Penningeförlägenheten i allmänna rörelsen, om afhjelpande deraf 34. Penningeväsende, Rikets. Kongl. Maj:ts Nådiga skrifvelse om ordnande deraf, se Utlåtandet 36. Svar på återremiss 48- R. Reglemente, se Banco-Reglemente. Reglering, af Embetsoch Tjenstemanna-personalen i Banken, angående .. 36. i anledning af erhållen återremiss 40• Revision, af Bauco-Discont-Verkets räkenskaper och förvaltning för år i844 . 79. af Låne-Contorens i Götheborg och Malmö samt Banco-Disconl-Verkets räkenskaper för år 1844 88. Ränte-Kammarens, Kongl, om afskrifning af en såsom falsk ansedd Assignation å 7,900 R:dr B:co. 28. Ränte-vinsterne, Bankens, om sättet för användande deraf . 29. Svar på återremiss 44- Sammanjemnkningsförslag och voterings-pro positioner . 55. Om verkställd votering i Förstärkt BancoUtskott ... 60. s. Schutzercrantz, G. W., hemställan om löneförhöjning åt honom, såsom Kamererare i Cassa-Afdelningen 3r. Sedelmynt, om prof, åstadkommande af prof på ett förbättradt 51. Sedelutgifning, Bankens, angående 29. Svar på återremiss 44- Sammanjemnkningsförslag och voterings-propositioner .. 55. pag. 12. Pag49- Pag47- Sedlar, Bankens, i anledning af Uppbördsskrifvaren L. Heidenbergs ansökning om ersättning för åtskillige sådane, som genom eldsvåda skola gått förlorade 14. angående fortfarande af sedlar å 16, 12 och 8 sk. valeur 16. å Daler Kopparmynt, ansökning om inlösen deraf 6.
Jag tror nemi. att bland alla de många afgifter, som drabba löntagare i Sverige, 494 Den 17 April. finnes ingen, som på en gång är mera orättvis oell mera tryckande ån denna. Orättvis derföre att en ganska stor del af de löntagande, de nemi., som upliöra att vara tjenstemän före pensions-åldern, icke få någon ersättning för de afgifter, som de till Statsverket inbetalt både vid tillträdet af den första tjensten och sedermera vid hvarje befordran; derföre att de som med pension taga afsked, i begrafningshjelp erhålla endast ett halft års pension, hvilken vid landtarméen ej utgör mer än hälften eller tredjedelen, understundom blott fjerdedelen af det lönebelopp för hvilket afdraget skett. Den år tryckande derföre att den obemedlade ynglingen efter en redan under studie-tiden börjad och under den fler-åriga lönlösa tjenstemannabanan fortsatt skuldsättning, i det ögonblick då han erhåller lön på stat drabbas af flerahanda opåräknade utgifter såsom fullmakts-lösen, retroaktiv-afgifter till pensions-kassorna m. m. och således dä ej kan utan känbar upoffring undvara sex månaders löneinkomst. Genom bifall till föreg:de punkt af Ulskts betänk., har R. o. Ad. sökt all befria tjenstemännen ifrån en annan ganska tryckande afgift, nemi. vakansoch liggetids-besparingar; men begrafnings-hjelpen återstår och denna är ännu vigtigare om någonsin R. St. vilja göra afseende på billighetens och rättvisans fordringar så vore det genom bifall lill hvad K. M. i detta hänseende föreslagit. Frih. Palmstjerna har nyss uplyst alt StatsUtsk. tvekade att gifva bifall till den nådiga propostn på grund af de betydliga upoffringar för Statsverket, som dermed voro förenade. Jag skulle tro att den ersättning, som Frih.
Då man icke blott satt i fråga, utan äfven beslutat att ändra x §., hvaruti det förut hette, att livar och en äger rätt att få sina sedlar hetaldta efter iGö/j. års myntfot, tror jag ock, att man genom den åsätta slagskatten verkligen tillyägabragt en förändring i de följande §§, Jag linner derföre, att det ämne jag vidrört icke är främmande för den närvarande öfverläggi ningen, utan fullkomligt dithörande, och kan icke på Herr Hjertås skäl frångå mitt förslag. Herr Rosenblad: För att icke vara vidlyftig, anhåller jag blott om proposition på Herr Skogmans förslag. Grefve Frölichj David: Jag anhåller få förena mig i Herr Ribbings förslag., Deu distinelion Herr Hjerta framdragit emellan mynt och silfver är riktig, men leder blott till inseende af nödvändigheten att uppgöra en särskild instruetion för den upphandling af silfver, hvilken BankoSlyrelsen kan få förordnande att verkställa, Jag anser derföre det samband emellan mynt och silfver, hvilket Herr Ribbing yrkat, böra med ord uttryckas. Grefve von. Schwerin, Fredrik Fogislaus: Jag utber mig Ståndets uppmärksam - Den n Januari! f. m. 11 liet deruppå, att 2 §. bestämmer den rätt, som rörer utväxlingen af silfver mot sedlar i Banken, och är ett stadgande, som icke vidtager förr än Banken öppnas till allmän växling. Den 3 §. deremot rörer förhållandet, innan ännu denna allmänna växling begynner. I den ena är fråga om att emot silfver få sedlar; i den andra är fråga om att få silfver, såsom vara eller såsom mynt. Jag tror, alt man rätteligen begagnat ordet silfvermynt, och, må vara, Svenskt silfvermynt. Derföre att Konungen i Sverige äfven är Konung i Norrige, kan det vara tjenligt att iakttaga denna skillnad. Herr Ribbings och Grefve Frölichs förslag innefattar ett försigtighetsmått, som ej synes lämpligt, då förslaget är uppgjordt med afseende på de förändringar Kongl. Maj;t kan finna godt vidtaga i afseende på slagskatten. Herr Hjerta:
Sedan familjens medlemmar samlats o c h granen tändts, delar ett godt husbondefolk gärna denna stund af festligheten m e d sina tjänare, hvilka utan tvifvel djupt värdera detta bevis på tillmö- tesgående o c h broderskap i Hans kärlek, hvars högtid firas, o c h e n liten musikalisk prestation bidrager då m y c k e t till stämningens höjande, o m det o c k endast är en enkel julpsalm, i hvilkens afsjungande alla deltaga. I d e hem, där musik odlas o c h barnen äfven kunna deltaga i sången, rekommenderas » Bethlehems-stjärnan », dikt af Viktor R y d b e r g m e d musik af A. T., hvilken återfinnes i andra häftet af d e älskliga barnsångerna: » Sjung m e d oss m a m m a ». — D e späda stämmorna, understödda af pappas bas o c h mammas ackompagnement o c h möjligen sekundering, klinga härligt o c h stämningsfullt i den lilla kretsen. E. Ett helt kapitel vore att skrifva just o m julklapparna, d e kära oskyldiga klapparna, s o m förvillat sig så långt från sin ursprungliga mening att utgöra e n sinnebild i smått af Guds stora julgåfva till världen, att d e p å många håll blifvit ett tvång o c h e n börda. H u r ofta hör man icke den s u c k e n: hvad skall jag g e den eller den i julklapp, hon har ju allting, omöjligt att hitta på något som h o n behöfverj Eller: j a g skulle inte alls h a råd att g e några julklappar i år, m e n — Och det finns alltid skäl, främst det, att man gärna vill ge igen, där man hoppas att få. Och så går m a n ut att köpa något p å måfå, söker, väljer, hänger p å julutställningar, tills man är trött o c h utledsen, slutar m e d att köpa öfver sina tillgångar, något dumt o c h öfverflödigt, o c h känner sig missnöjd m e d hela julen. Det har händt både mig o c h andra.
Säkerligen blef hon på denna dag bågkommen af många härvaDu lilla rara rara gurka, som kan krama moster så duktgt, » småpratade hon upphittande tjogtals rande vänner och beundrare. Idun Stockholm, Iduns Tryckeri Aktiebolag. Fredagen den 10 maj 1895. N:r 19 (386) Prenumerationspris p r år Idun ensam kr. Iduns Modet., fjortondagsuppl. » Iduns Modetidn., mänadsuppl. • Barngarderoben » Byrå: 5: — Klara Södra Kyrkog. telef. 5: — 3: — Prenumeration sker å alla post3: - anstalter i riket. Redaktör och utgifvare: FRITHIOF HELLBERG. Träffas säkrast kl. 2 — 3. Redaktionssekr. : J. Nordling. Annonspris: 35 öre pr nonpareillerad. För » Platssökande » o. » Lediga platser » Lösnummerpris 15 öre 25 öre för hvarje påbörjadt tiotal stafv. (lösn:r endast för kompletteringar.) Utländska annons. 70 öre pr nonp.-rad. UtgifningBtid: hvarje helgfri fredag. Nyberg. de emellertid tillfälle vi Då till sist d e t t a beredes oss, ha samtidigt liga nu plikten detsamma den sorgatt öfver rista det tydelsefulla bekorsets tecken. D o t t e r till P. A. M. hans sergeanten N y b e r g och hustru Charlotta Ingeborg Persson, d e s Emelie Nyberg födi Motala 15 juni 1 8 4 3. Redan helt hon s i n far, o c h m o d r e n måste liten förlorade i kampen för det (lagliga brödet dottern att själf. farhågor Dessa besannade dock icke. Emelie sig fick r e d a n från t i d i g a år efter måttet af deltaga i sina krafter kampen för tillvaron. stannade en längre tid i huset. Om allt i lifvet ock må svika, Glans, lycka, makt förinta sig, Dock lefver kärleken, den rika, Dess trolska lösenord: » För dig! Fröken Nyberg stod nu ensam i världen utan n å g o n anhörig. Jo, visserligen. M e n då en * Boken distribueras af Aug.
Redan i Rikets äldsta Lagar finnes vål ett ochann at stadgande, som kan lämpas på Fattigvården, och särdeles under fclkunga* ätten, samt vid unionstiden, påbud för sys - 640 LagUtskottets Retånkandetl. slolöst folk att träda i tjenst; men de forsta kände Författningar, hvarigenom tiggeri inskränkes, än Westerås Ordinantie af 1527, och stadgan derom uti RegeringsFormen år 1528» hvarö'ver sedermera, under loppet af Konung Gustat I:s regering, Utkommo flere Rescripteroch förklaringar; men ej förr ån år 1647» utfärdades den forsta allmänna Kongl. Stadgad, som bjuder huru förhållas skall med tiggare och fattige, hvilka rätt allmosa behöfva, saint i motsatt förhållande med lättingar och landstrykare, Denna stadga har hufvudsakligen lågt grunden,till alla Sednare i samma amne Utkomne författningar. Ar 16^0 blef den första Barnhu Inrättning stadgad och samma år fattigbössor allmänt påbudne. Genom 1686 års KyrkoLag biefvo Presterskapets och församlingarnes pligter och rättigheter i hänseende till de fattige nogare bestämde; genom 1688 års Kongl. Resolution, Gardisters, Båtsmans och Soldaters bettlande förbudet; 1698 blef det första ArbetsRaspoch Spinnhus inråttadt; samma år Jtdels procenten af ali qvarlåtenskap påbuden ‘ Kongl. Brefvet af år 1757 Stadgar: att alla Fattighus böra lika med Hospitaler ega ovillkorlig rätt till all den qvarlåtenskap, som finnes efter sådana fattige, hvilka icke njutit sine slägtingarS hjelp och understöd-; af år 1763, att Innevånarne i hvarje församling skola viss dag om året samlas för att rådgöra oell fastställa LagUtskottets Betnnkanden.'
Lika svårt det är att med » Verdens gangs * ögon upptäcka en rad talanger i Lind bergska sällskapet, lika orätt vore det att neka den omsorgsfulla instudering, som synes vara karakteristisk för sällskapets ledning och hvarpå naturligtvis till icke ringa del de goda resultaten bero. Det bästa som i spel presterades under ifrågavarande sejour var hr Axelsons gamle Rundqvist i Hemsöborna, som i karakteristisk individualisering stod i jämbredd med det förnämsta vi sett förut under året göras af hufvudstadens skådespelare. — Hr Eliasson är uppenbarligen en skådespelare med framtid, bör dock i Svärfar undvika att taga efter hr Bergström i talet; hans Carlson i Hemsöborna, var ett godt arbete, om ock illmarigheten ej kom fullt fram. Ett godt arbete var äfven fru Lindbergs Cyprienne i » Låtom oss skiljas », d. v. s. i synnerhet i betraktande af att hon antagligen ej hunnit långt i scenisk utveckling, då hon för några år sedan gick från teatern. Spelet var naturligt och intelligent; det brast dock i vederbörlig elegans, spiritualitet och lätthet samt — sensualitet. Vid Vasateaterns nya trupp få nog tilltageenheten och den friska viljan och farten på åtskilliga håll ersätta den svår-upptäckta konstnärligheten, men man tyckes duktigt bjuda till och af hvarjehanda anledningar vill det synas, som om chan-cerna för detta privata teaterföretag ingalunda vore dåliga. Utan fara för öfveransträngning af sig sjelf eller för att tro för godt om publiken borde invigningspjesens förf. verksammare häfdat sitt gamla anseende som kvick och rolig. Samtidigt med tryckningen häraf uppför Svenska teatern Edvard Brändes9 ypperliga pjes » Kärlek ». En utförligare redogörelse, än nu medhinnes, är en skyldighet både mot ett styckeaf den rang som Kärlek har och det i allmänhet goda, delvis mycket goda utförandet I detta hänseende må nu endast nämnas fru Engelbrecht — trots det att den scenomöjligm figuren nedtyngde spelet —, fröken Lundqvist, fruarne Lundberg och Selander samt hrr Olsson, Selander, Rydgren (god, rolig och måttfull framställning) och Lundberg.
I allmänhet tror jag alt det är illa alt icke lemna så mycket frihet som möjligt alt å den ena orten sälja varor från den andra; och jag tror hvarken att sådant bör hindras eller genom så beskaffade kontroller, som här äro föreslagne, inskränkas. Jag tror mig för öfrigt veta alt BorgareSt. redan afslagit detta lielänk., och jag anhåller derföre att R. o. Ad. äfven måtte fatta enahanda beslut. Gr. Mörner, Carl: Under förmodan, alt R. o. Ad. skulle bifalla förevar:de Betänk., hade jag icke ämnat yttra mig deröfver; men sedan en ledamot af Ekon.Utsk., hvilken äfven befinner sig bland reservantcrnes antal, yrkat afslag, finner jag mig föranlåten att begära ordet för att deremot på det högsta protestera. Det är visserligen möjligt, att inom Dalarne och de norra orterna landthandel bedrifves på ett sätt, sora synes vara ändamålsenligt, men jag ber få nplysa, att inom vissa orter och särdeles inom den, der jag är Landshöfd., finnes en trakt, som lider stor brist på personer af den tjenande klassen, hvilka stryka omkring i Riket och visserligen till någon obetydlig del äro försedda med ortens produkter, men som icke väl lemnat länet, förr än de förse sig med alla slags kramvaror, med hvilka de sedermera„idkå handel, och först efter flere år återvända till hemorten. Återkomne dit, äro de demoraliserade och vilja icke arbeta, till följd hvaraf de blifva helt och hållet gagnlösa, oduglige till arbete och falla fattigvården till last. Denna olägenhet har i mer än 10 eller 12 år blifvit öfverklagad. Jag har icke ansett mig kunna göra någon rättelse deruti, emedan författningarne till en del lägga hinder i vägen derför.
SiterftoDen af Denna afgift, äfroenfom af böterne, tillfaller Dft och bronan. §• 16. 2ln{?«ffnintj ocl? förfanDning af ftåmplaöc papper. l:o Charta ©igillatce-dontorct (Tall alltiD f>afn>a i bereDfTap tillräcfligt (TamplaDt pappet af alla De fcvjTilDta (lag och roärDen, hvilfa efter Denna ^ör* fattning erforDraä, på Det att forfånDningen Deraf må genaft funna eppcDieraö på rcqoifttioner af ^örfåftuingSmännen ocf> Montören. Slfmenfom dollegier, (Son* fiftorier, (Stnbctänocrf cd) (Smbetömän erhålla i förcffcifnocn orDning, efter reqoi* fition bob (3öårt och fKifeté ©tatödontor, i @tocfl)olm, och ‘SBårc Söcfall* ning^hafroanDe, i lanDöorterne, Det för utöfningen af Deras* embeten erforDerliga (TämplaDe papper, hvarroiD lifnoäl Dplifa reqoifttioner icfe, hvarfen i affeenDe å valörer eller qoantitetcr, må tttjlracfaö utöfroer hvaD forn erforDras? för få'.
tDcnna afgift erläggeö äftveit af Invar od) en annan, font, meb k I)örigt tidftånb, t minut förfäljer brämvin; od) tareraö fåbane perfoiter färs ffilbt, oanfebt be utgöra beividnitig för borgerlig rörelfe. ©om betta är en afgift, Qvilfelt ide får affortaö, få åligger bet beit, font ntebbelar tidftånbdbref, att genom antaganbe af borgen förfäfra bronan ont afgiftcnö utgöranbe. (Sit fåbait fäferl)et bör årligen förnpaö, tvib pnföljb af tidflånbetö förluft. !£e rebait antagne 9täriitgépådare af benna 3llafi, tvarc jlg borgare eder anbre, åligger enal)anba ffi)(bigl)et i affeertbe på borgene) ftädanbe od) befi årliga förupanbe, få tviba be ivilja rättigheten bibepåda. ÄäKarmäftarc, fe krögare. SWanglerfCot, af alta flag, t 9*1 to Älaper: Börfia Ätapett Slutt Sube 37: go. Stubra b:o „ 50: — S^rcbje b:o „ 22: go. Sjcrbe b:o ... „ 15: — Bemte b:o „ 9: — ©jette b:o , G: — ©juttbe b:o , 4: go. Éttoitbe b:o , 5: — Sliottbe b:o „ i: go. äJläfim-e, totb ©oder&rnf, SOlamifafturter, ^akifer, SSrämterier od; Segetfagerier, t Sent Ätaper: Söifa ^(apett Slutt 9l:br 18: 7g. Sfttbva b:o . 11: 2g.
Finnar böra användas till eldningen, för att tillära andra, huru dervid rätteligen må tillgå, så att fuktig säd må kunna inköras, utan att dess påräknade egenskaper genom torkningen förminskas. Äfven det enklaste fordrar sin rutin och vana. Hos mig vågar man ock endast använda ekved till rieeluning, hvaremot i Finland den sämsta vrakved dertill hugges. Mot stackning är invändt, att densamma betager landtmannen det förträffliga åkerbetet efter bergad skörd, och hvarigenom spilda ax icke komma kreaturen till godo. Jag mcdgifver detta, om stackningen, såsom i allmänhet i Finland äger rum, skulle fortfara, till dess ali tröskning hunnit afslutas. Men torkning i ria hindrar ej, att den under skörden stackade sädeshalmen, som emedlertid skyddas för regn, då tid och väderlek det medgifva, kan inköras i sädeslada, utan äfventyr, i dess icke fullkomligt torra skick, att rinna, hvarifrån seden sedan, efterhand och när det bäst passar sig, kan i ria insättas. Fråga är likväl, om icke torkning af tröskad säd borde äga företräde på egendomar, der tillgång på bränsle icke ar stor, elier der sädesproduetionen är betydlig. Denna öfvertygelse, hvilken icke torde sakna grund, synes gällande i K. LandtbruksAcademien, och det programm, K. M. enligt bemälde Aeademies förslag utgifvit i afseende å utsatta pris i den vägen, öfverensstämmer med en sådan åsigt. Jag ti or ock, att, om 2:ne de största nu bruklige rior anlädes på hvarje sida om en loge, skulle der inom 6 dagar, torkningstiden inberäknad, icke hinna aftröskas mera än högst 40 å 5o t:r, hvilket kanske vöre för litet på sädesrika gods. Tröskrnachiner torde äfven göra torkning af skuren säd öfverflödig, så framt torkning af den tröskade sädén sedermera fullkomligt kan åstadkommas.