Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
När ett sålunda beredt förslag till Stånden återkommer, behandlas det på samma sätt, som här ofvan om Utskotts första förslag stadgas, dock att ytterligare Atter remiss ej må ega runi.” Häremot skulle \ morn. af 56 §, Regeriugs-Forrnen erhålla (oljande förkortade redaction : ’A|!mÖnna fiågor sig yttra, på sätt i Riksdags-Ordningen föreskrifves Det öfriga af detta Moment komme alt utgå, 10:0. Nytt Moment vid slutet af 49 §< Riksdags Ordningen; "När Utlåtande från Riks-Stånd till Utskott återremitteras, böra alla anmärkningarna, senast inom ätta dagar derefter, meddelas Utskottet genom justeradt ProtocollsUtdrag, antingen i utförligt Transsumt, eller ock af Secreteraren punktvis och i korthet sammanfattade, dock, i senare händelsen, med öppen rätt för Ständs-Ledamot, att sin Constit.-Utsk. Memorial, N:o 57, i3 serskilda mening in extenso skriftligen bifoga , såsom i 57 stadgadt är.” 11 :o. Ändrad redaction af 5a §: ”Utaf alla Memorial och /Införanden, som äro af egenskap att böra till något Rikets Ständers Utskott remitteras, skola till Ståndet ingifvas Tvåi Exemplar, hvaraf det ena stannar vid Protocollet, och det andra till Utskottet afgår.
Afser åter anmärkningen de allmänna löneförhöjningarna, enligt nämnde Interimsstater, hvilka löneförhöjningar numera icke af Kongl. Stats-Kontoret utbetalas, utan lyftas i Landt-Ränteriet härstädes; har Domkapitlet nåden deröfver yttra: att, om det väl kan synas med ordning öfverensstämmande, att, i afseende på dessa medel, lika förfares vid alla Domkapitel, det dock icke tyckes vara af behof påkalladt, att redovisning afgifves till Kongl. Kammar-Rätten för dessa medel, ty Lärarne sjelfve, åt hvilka de äro anslagna, kontrollera utan tvifvel säkrast deras utbetalande. Skulle ock, hvilket väl ligger inom det möjliga, ehuru det, på grund af allmän erfarenhet, ingalunda bör befaras, underslef kunna äga rum, genom uteblifven sådan enskild kontroll; så skulle förlusten drabba endast den enskilde , som försummade att bevaka sin lätt. Och hvilken allmän kontroll kan från förluster betrygga den enskilde, som i sådant fall icke sjelf iakttager sina rättigheter? Endast i afseende på möjliga besparingar af dessa medel synes en allmän redovisning böra äga nim, hvilket också här skett och sker, genom redogörelsen för Stiftets Bvggnadskassa, dit sådana besparingar, på grund af Kongl. Brefvet af den 7 Februari 1822, i detta Stift skola ingå. Domkapitlet tror sig härmed hafva i underdånighet ådagalagt, att den ifrågasatta redovisningen icke är behöflig. Härtill kommer nu, att den skulle komma att åbringa löntagarne en kostnad, 26 — 202 — derest icke något särskildt allmänt arfvode, i och för en sådan redovisning, komme att utgå till en blifvande redogörare, ty Domkapitlet kan ej inse, att någon kunde åläggas att för intet fullgöra ett sådant bestyr; icke heller tror Domkapitlet, att någon alltid skulle stå till hands , som vore villig att gratis ett sådant besvär sig åtaga. Härstädes har KonsistorieNotarien hittills emottagit och utdelat dessa lönemedel, emot provision af 1/2 procent.
Infödingarne bemötte oss mycket vänligt och erbjödo sig att åt oss sälja eller rättare bortbyta tre renar, hvilken handel dock, till följd af vår hastiga bortresa, ej kunde komma till stånd. Konyam-bay. Efter en fotografi af L. Palander. Bergen i omgifningen af Konyam-bay voro höga och söndersplittrade i skarpa spetsar med djupa, ännu delvis snöfylda dalgångar. Inga isbräer tyckas för närvarande finnas derstädes. Sannolikt hafva dock de här befintliga fjordarne och sunden, liksom S:t Lawrence-bay, Koljutschin-bay och förmodligen äfven alla andra djupare vikar på Tschuktsch-halföns kust, blifvit utgräfda af forntida glacierer. Ovisst torde dock vara, om en verklig inlandsis betäckt hela landet; säkert är, att istäcket icke sträckt sig öfver Sibiriens slättbygd, der någon isperiod i skandinavisk mening bevisligen aldrig existerat, och der landets beskaffenhet allt från juratiden till nutiden visserligen varit underkastad åtskilliga förändringar, men ingen af de genomgripande jordrevolutioner, hvilka geologerna fordom älskade att med så bjerta färger skildra. Åtminstone tyckes flodriktningen sedan dess hafva varit oförändrad. Kanske till och med skilnaden mellan det Sibirien, der Tschikanowskis ginkoskogar växte och mammuten kringströfvade, samt det, der man nu på ringa djup under jordytan träffar ständigt frusen jord, endast berott derpå, att isotermerna sänkt sig obetydligt mot eqvatorn. Konyam-bays omgifningar bestå af kristalliniska bergarter; nederst glimmerfattig granit och glimmerskiffer och derpå grå kolsyrad kalk utan försteningar, samt slutligen talkskiffer, porfyrer och qvartsiter. På bergstopparna får graniten ett skrofligt trachyt-artadt utseende, men öfvergår icke till verklig trachyt. Redan här är man dock i granskapet af Kamtschatkas vulkanhärdar, hvilket t. ex. bevisas af den heta källa, som upptäcktes af Hooper ej långt från kusten under en slädfärd mot Beringssund.
PresteStåndets beslut, IX s 771, BorgareStåndets, IX s 773, BondeStåndets, IX s 794. Exped. Utskottets Förordnande, X 1. s 431. ConcoursLagen, om ändringar i; Motion, 62 remitt. till LngsUtskottet, II s liBf, 1230. Utskottets Betänkande, VII 2. s 906 — 943 > bif. af PrestcStåndet, IX s 874» af BorgareStåndet, IX s 894» aterremitt, af Adeln, IX s 900. Förnyadt Utlåtande, VII 3. s 99 — 110, Lif. med föreslagna ändringar, af PresteStåndet, IX 3. s 81, Lif. utan vilkor, af BondeStåndet, IX 3. s 90, dito af BorgareStåndet, IX 3. s lo3, afsl. af Adeln, IX 3. s 114- Underd. Controll, förslag till, derå, att Riksens Ständers beslut må vid hvarje Riksdag blifva till Kongl. Maj:t expedierade. Motion, remitt. till Exped. Utskottet, II s l32Ö. Utskottets Utlåtande, X x. s 137 —• 139, bif. af Adeln, X 1. s 139, af Preste-, Borgareoch BondeStånden, X 1. s i4o. — Stämpelafgifterne å metaller, om nedsättning af. StatsUtskottets Betänkande, IV 1. s 858 — 861, bif. af Adeln, IX s 238, återrem. af BorgareStåndet, IX s 264. Ytterligare Utlåtande, IV 2. s i658, bif. af BorgareStåndet, IX s 425. —* — medel, I 1. s 889. Convoy-afgifter, om jemkning af.
— Betragtar man ock ojemnheten af ifrågavarande beskattning, då t. ex. ett fartyg, som gör längre, men mera lönande resor, endast en gång om året betalar denna afgift, men deremot fartyg från Calmar, Carlshamn, Wisby och Westervik m. fl. städer, som på utrikes Östersjöhamnarne under missgynnande afsättning af våra producter vanligen fullända 7 å 8 resor årligen och återkomma i barlast, taxeras för afgiften oafkortad hvarje resa, så lärer icke kunna bestridas, att rättelse i detta afseende är af behofvet högligen påkallad.” Uti denna reservation instämde Herr Prosten Gahne och Anders Nordmark från Westerbottens Län. Af Herr T. C. Billberg: ”Vid uppgörandet af ett Tull-system för vårt land, bör väl hufvudsakliga ändamålet vara, alt bereda Staten en behöflig inkomst, samt våra inhemska näringar ett billigt skydd? Ett sådant mål är dock svårt, ja måhända omöjligt att uppnå, då det i sig innefattar skilda intressen, och man just till följe deraf behöfver gå till väga med Bil. till Bevillniitgs-Utskottels Betcinkandej N.-o 21. 35 den största oväld, samt afstå ifrån allt förfägtande af båda intressenas ytterligheter. Emedlertid synes, såväl af föregående Riksdagsförhandlingar, som af förevarande Betänkande, att man icke på detta sätt gått till väga, utan tvertom sökt tillkämpa sig en fördel för det ena intresset på det andras bekostnad, utan att besinna sanningen af hvad, som ofta både är sagdt, och, i tysthet åtminstone, medgifvet, att nemligen en sådan strid i längden skall skada dem båda. — Men om jag också medger det vara omöjligt alt hinna målet, sä återstår dock alltid en pligt, den, att, så mycket möjligt är, närma mig detsamma, och på ett sådant sätt, att ingens rätt trädes för nära. Jag säger ingens rätt, ty äfven consumentens billiga fordran att till ett, icke oskäligt, pris erhålla sina behof, anser jag vara en rättighet, som väl är värd alt icke förtrampas, och som jag aldrig skall tillåta mig alt helt och hållet uppoffra, till förmon, för en annan dass af medborgare.
En ovilkorlig föreskrift om borgen är således en orättvisa; en vilkorlig ett öfverflöd: båda delarne böra undvikas. Redan dessa förhållanden synas Utskottet i och för sig utgöra giltig anledning för borttagande af ifrågavarande föreskrifter; och då härtill kommer, att 6 Lag-Utskottets Betänkande N:o 24. samma stadganden ofta föranledt dertill att parter förlorat sin talan endast genom en eller annan helt obetydlig, för den i rättegångar obevandrade ej märkbar felaktighet i företedda löftesskrifter, så tvekar Utskottet icke att räkna dessa föreskrifter till de ofvanomförmälda skadliga formaliteter, hvilka för rättvisans egen skull böra ur lagstiftningen aflägsnas; och får Utskottet alltså, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med Lag-Utskottet vid sisthållna riksdag, vördsamt föreslå, att Rikets Ständer för sin del ville besluta en författning, hvarigenom förordnas, att 26 Kap. 1 § och 27 Kap. 3 § Rättegångs Balken, begge dessa lagrum sådana de lyda i Kongl. Förordningen den 18 April 1849, jemte allt hvad lag och författningar i öfrigt innehålla om skyldighet för den, som söker ändring i Underrätts eller Hofrätts dom eller utslag, att ställa borgen för kostnad och skada, som han kan kännas skyldig att i saken gälda, skola upphöra att vara gällande. Bland prestanda, hvilka erfordras för rättighet att hos Kongl. Majit söka ändring i Hofrätts dom eller utslag i civila mål, förekomma, utom skyldigheten att ställa borgen för kostnad eller skada, hvarom Utskottet ofvan sig yttrat, äfven skyl dighet att nedsätta revisionsskilling och skyldighet att fullgöra dom. Begge dessa vilkor hafva vid innevarande riksdag utgjort föremål för enskilde motionärers framställningar. Stadgandena angående revisionsskillingr förekomma i 30 Kap., 1, 6, 7 och 17 §§, hvilka lagrum, med iakttagande af de förändringar 1 § undergått genom Kongl. Förordningen den 21 December 1857 och 7 § genom Kongl.
Vice Talmannen Jon Jonsson, från Blekinge Län; och Eric Svensson från Götheb, och Bohus Län. Rikets Ständer framhärda etc. 16 Exp, Utsi. Fårslag till R. St:s Sirifp. N:o 6< N:o 6. Föredraget hos Ridd. Och Adela d. 30 Dec. i82fb tJppl. o. godk. hos Preste-Ståndet d. 22 — —■' Borgare-Ståndet d. 22 — —* Bonde-Ståndet d. 22 “ —* Expeditions - Utskottets förslag tilt Rikets Ständers Skrifvelse till de öfrige Utskotten , angående en summarisk sam-* manfattning af innehållet 'Vid slutet utaf hvarje af Utskottens Betänkandén. Sorn Rikets Ständer, uppå Expeditions-Utskottets, med anledning af väckt Motion hos Ridderskapet och Adeln, lemnade tillstyrkande, funnit godt föreskrifva, att alltid vid slutet af Utskottens Betänkandet!, synnerligen när de äro af vidsträcktare omfattning, och så vidt, i afseende på ämnets odli uppställningens beskaiFenhet, möjligen sig göra låter, en korrt summarisk framställning må lemnäs af Utskottens förslag till öfversigt af det hela Och till bestämd rättelse vid beslutens fattande och expedierande, hvilken slutliga sammanfattning af betänkande!- nas innehåll, för att vara lätt i ögonen fallande, hör genom en hredare marginal från deni öfriga texten urskiljas; så varder sådant härigenom till behörig kännedom och iakttagande meddeladt. Stockholm d. 18 December 1828, N:o Expeditions-TJtskottets Memorial, N:o~. F? N:o y. Memorial lill Rikets Ständer j angående förslag till skrifvelse till de öfrige Ut skotten, rörande summarisk sammanfattning af innehållet vid slutet af Utskottens Betähkanden.
Månssons ifrån Malmöhus Län motion, angående förändring uti Larens stadgande om makars rätt i ho, g:o Per Nilssons ifrån Christianstads Län motion, angående upphäfvande .af sigta momentet i 4 §• af 26 Capitlet Byggningabaiken, och 10:0 Bengt Erikssons ifrån Wermlands Län memorial, angående Församlingarnes Pastorers skyldighet, att underhålla alla å deras boställen varande hus, samtr.för husröta derå ansvara,- samt ,• , till Allmänna Besvärsoch OeconomiéUt Tollet; 1:0 27 serskilda motioner, i afseende på sättet och grunderna för Gästgifveri-Hull,— och Reservskjutsens utgörande, jemte i sammanhang dermed stående ämnen, ingifne af Veter Jöns on ifrån Jönköpings Län, Erik Pers on ifrån Gefleborgs Län, Nils Insulin ifrån Stockholms Län, Gustaf Gustaf sson ifrån Södermanlands Län, Per Nilsson ifrån Christianstads Län, Jöns Jönsson ifrån samma Län, Anders Johansson ■ ifrån Upsala Län, Bengt Eriksson'< ifrån Wermlands Län, Anders Nils Bih. till R. St. Fröt. Ut dr. d. i5 Mars 1834- söre ifrån Malmöhus Län, Anders Andersson ifrån Östergöthlands Län,. Erik Norberg ifrån Westerås Län, Anders Brisman ifrån Skaraborgs Län, Anders Andersson ifrån samma Län, Sven Jonsson ifrån Jemtlands Län, Johan Bengtsson ifrån Vesternorrlands Län, Erik Nilsson i'rån Jemtlands Län, Anders Andersson if ån Vesterås Län, Lars Lareson ifrån Skaraborgs Län, Anders Normark ifrån Westerbottens Län, Erik Persson ifrån Gefleborgs Län, Anders Danielsson ifrån Elfsborgs Xän, Johan Peter Jansson ifrån Stockholms Län, Per Jonsson ifrån Christianstads Län, Erik Ersson ifrån Westerås Län, Botvid Jonsson, ifrån Östergöthlands Län, Ola Jeppsson ifrån Blekinge Län, och Johan Andersson ifrån Upsala Län, 2:0 Per Nilssons ifrån Christianstads Län, Peter Perssons ifrån Jönköpings Län, Gustaf Ape qvists ifrån Blekinge Län, Olof O ssons ifrån Östergöthlands
Nu hade regnet så upplöst kärrets dy omkring tufvorna, att dessa icke kändes fastare, än om de flutit lösa på en vattenyta. Hästarna voro utmattade och oroliga, så de hvarje ögonblick snafvade vid språnget från den ena tufvan till den andra. Det fordrades vana, styrka och kallblodighet att kunna styra och leda dem. Qvinnorna med sina barn bundna på ryggen, voro likväl outtröttliga. Den som minst orkade var Bollas mor, så att flickan till slut måste emottaga och leda hennes häst. Men gumman förmådde icke heller gå, så att Bolla lyftade henne på hästryggen, ehuru Anders sade att det var ganska farligt. Genom regnet visade sig till slut en skogsudde, som utsköt i kärret. Man nalkades den med yttersta försigtighet, emedan just der utanför tufvorna voro lösast. Gubben Ollikainen stod redan på de fasta rötterna af liten martall, då Bolla uppgaf ett rop. Hästen som hon ledde sjönk med framdelen i dyn mellan tvenne tufvor. Thorsten skyndade till och räckte sin hand åt gumman, som red. Denna hoppade skyndsamt af och skyndade till stranden. Anders ropade åt Bolla, att hon skulle hålla hästen stilla, tills de öfriga blifvit räddade. Men då djuret kände huru det småningom sjönk allt mera, begynte det anstränga alla sina krafter att arbeta sig upp igen; det sparkade dock genom sina förtviflade bemödanden endast desto mera sönder den skorpa af vexter och mossor, som utgjorde den bottenlösa dyns betäckning. Hastigt besinnade sig emellertid Thorsten: han skjöt sin stör under hästens bringa, så att den fick något fastare stöd att hvila på. Gubben Ollikainen kom i detsamma sjelf till stället. Han använde sin stör på samma sätt. Anders lyckades att rädda de öfriga hästarna, hvarefter han och hans bror hastigt fällde några smala trän, dem de släpade fram. Efter otroliga ansträngningar blef ändtligen hästen uppdragen på dessa och förd in i den tryggare skogen. Han skälfde emellertid af köld och matthet. Regnet fortfor oupphörligt och kändes dubbelt plågsamt under de drypande träden. Åskknallarna blefvo också allt häftigare och blixtarna fräste, så att det hördes huru åskan på flere ställen slog ned.
Utskottet har således ej kunnat förfara annorlunda, än upptaga detta beslut på sätt som skett, ty, så vidt jag erinrar mig Ridderskapets och Adelns beslut, skulle, så vida vilkoret ej uppfylles, anslaget icke beviljas. Följakteligen, om Ridderskapet och Adeln ej frångår sitt beslut i denna del, lär det vara nödvändigt, att votering anställes; så vida Ridderskapet och Adeln ej vill inbjuda de öfriga Stånden att i Ridderska - Den i6 Oetober f. rn. pets och Adelns beslut sig förena. Beträffande taffelpenningarne för StatsMinistrarne, instämmer jag i Grefve von Schwerins yttrande, och tror, att Ridderskapets och Adelns beslut i afseende på löneanslagen icke är af den beskaffenhet, att det lagger hinder i vägen för en förklaring. Herr Hjerta: Hvad angår taffelpenningarne, anser jag 5ooo R:dr böra vara den norm, som skall utgöra lön, och resten taffelpenningar, Hvarföre jag föreslår lika norm för båda StatsMinistrarne, är, att sedan de tagit afsked, kunna de ej vara i större behof att representera, den ena, än den andra. Derföre, ehuru Ministrarne haft olika inkomster under tjenstetiden, kan 5ooo R:dr vara nog för begge efter dess slut. Herr von Hartmansdorff'j August: På det vi, så fort som möjligt, må kunna fortgå till detta måls afgörande, önskar jag, i likhet med hvad Herr Hjerta först yrkat, att Ridderskapet och Adeln i allmänhet måtte förblifva vid sina fattade beslut; ty skola vi nu åter börja att votera om jemkningar och inbjudningar, samt hvar och en åter upprepa sina skäl, för och emot; så skulle vi komma att kanske i 3 veckor öfverlägga och rösta öfver hvad det Förstärkta StatsUtskottet kan afgöra på 3 dagar. Ridderskapet och Adeln har redan kommit så långt efter de öfrige Stånden, att ytterligare tids - 358 Den 16 October f. ra. utdrägt i detta fall Lör undvikas.
Majit, genom Nådigt Bref deri 5 Mars 1831, förklarat Rikets Ständers berörde underdåniga framställning icke erfordra någon åtgärd. Till åstadkommande likväl af mera lättnad vid jemförelsen emellan Kongl. Räntekammarens inkomster och utgifter samt de å Räkningarne med Banken och RiksgäldsContoret insatte och utassignerade poster, har Kongl. StatsContoret låtit, efter i83o års utgång, vidtaga den anstalt, alt såväl uti Räntekammare-Hufvudhoken, som uti sistnämnde ContraRäkningar, en serskild column blifvit inrättad, hvaruti för hvarje inkomst eller utgift, hänvisningar emellan dessa Räkningar och Ränlekammare-Ilufvudboken förekomma, så att, för hvarje, enligt densamma anordnad summa, genast återfinnes det deremot svarande assignerade beloppet i Contra-Räkningen, likasom från denna senare, för hvarje assignation, anvises på den anordning, sorn föranledt densammas utfärdande. I afseende på dispositionerne af Statsmedlen, hafva Revisorerne ansett sig böra anmärka följande: l:o Efter hvad i83o års RiksHufvudbok utvisat, hafva 855 R:dr /.sta 4o sk. Banco, under benämning: behållning af anordnad aflöning till HufvudHögtsalig Hennes Kongl. Höghet Prinsessan Sophia Albertinas PenTiteln. sionairer_, blifvit såsom reserverade medel, från år 1820, öfverförda lill Första Hufvud-Titeln. (4*) ( Ii: <ie Huf■vud-Titcln. Rikets Ständers Beslut den 3o November 1829, i afseende på tilldelandet af 2,3oo R:dr för en gång såsom gratificationer, svarande emot 9 månaders lön, åt de personer, som icke funnos berättigade till pension efter Hennes Kongl. Höghet, innehåller val, att berörde belopp finge, af den besparing som samma år uppkom af Hennes Kongl. Höghets underhållssumina, anordnas för att, efter Kongl. Maj:ls Nådiga godtfinnande, Vederbörande emellan fördelas.
På denna grund anser jag, att man bör handla försigtigt med anslagen lill den trögvexta Ekeskogen. i84 Dan i5 Ju ni i e. ni. Då jag Jemnat oanmärkt Utskottens så kallade politiska synpunkt, har det endast skett derför, att jag känt mig för svag, att motstå den pådrifvande strömmen, som ■vid denna Riksdag framrusar, »tt offra penningar till ändamålslösa allmänna anslag. I ekonomiskt afseende, anhåller jag, att Utskotten ville taga kännedom af min calcul och jemföra den med Doctor Pfeils. Jag har i min calcul upptagit ränta på ränta efter 3 procent, och min calcul är således så lindrig som möjligt. Jag har endast tagit 3o R:dr för Tunlandet, och jag har utgått från en princip, som Utskotten ej kunna vederlägga, den nemligen att Staten ej har någon inkomst af sin jord, samt att vårt land är sådant, att planteringar af Slögdevirke för allmän räkning aldrig kunna i aflägsne orter löna sig. Slutligen skulle jag tro, att Rikets Ständer borde hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att tjenlige upplagsställen mätte utses, der under Flottans uppsigt Ekevirke kunde emottagas, för att vräkas och säljas. Om sådane upplagsställen utsågos, uppkom all nödig lättnad för den enskilda industrien. Jag anhåller om återremiss af Utlåtandet. Herr Crusenstolpe, Magnus Jacob: Till de redan gjorde anmärkningarne utbeder jag mig få lägga några ord. Den 15 J u n i i e, ra. Om det å ena sidan är Representantens bedröfliga pligt, att anmärka och beifra Styrelsens brister, är det å andra sidan ett icke mindre vigtigt, icke mindre oeftergifligt åliggande, att, medan tid ännu är, söka undanrödja anledningar till misstag. Ur sådan synpunkt nödgas jag emot förevarande Utlåtande anmärka det generella uppdrag, Utskotten lemnat Regeringen, att sjelf bestämma localerna för den föreslagne ekeplanteringen.
Uti den nu upplästa punkten förekommer under 39 § ett ord, som, om förslaget godkändes, skulle, efter hvad jag befarar, medföra oöfvervinnerliga svårigheter i verkställigheten och dessutom synes utan bestämd afsigt hafva influtit; det är ordet ”contrasignation.” Denna 39 § i Reg.- F. afser de fall, då Statsrådets ledamöter, under Konungens frånvaro ur riket, utöfva Styrelsen i dess helhet, med Konungslig makt och myndighet. Det är klart, att under tillvaron af en sådan Regering Statsrådets samtlige ledamöter skola i Konungens ställe underskrifva de beslut, som i Konungens namn utfärdas. Då meningen icke lärer kunna vara, att en Statsrådsledamot skall ansva - 374 Den 21 September e. m. ra för en contrasignation, som verkställes af någon, som icke är Statsrådsledamot, så måste af ordställningen den slutsats böra dragas, att, jemte underskriften såsom beslutande, han på samma gång i föredragande egenskap skall contrasignera beslutet. Jag inser icke någon rimlig eller antaglig form för en sådan handling och känner icke eller någon förebild dertill från andra styrelseorganisationer. Att ordet kommit alt inflyta utan bestämd afsigt, tror jag mig böra antaga, derföre att hos R. St. gjort sig gällande en åsigt, deremot alldeles stridande, i en fråga af likartad beskaffenhet. Det är bekant, att R. St. vid sista riksdag beslöto en förändring i 43 § Reg.F., ang:de huru med riksstyrelsen förfaras skall då Konungen går i fält, eller reser till aflägsnare inrikes orter. Vid granskning af riksdagsprot. för 1834 och 1835 årens riksdag inhemtas, att Const.Utsk., vid afgifvande af förslaget lill ifrågavar. grundlagsändring, jemväl tillstyrkt ett tillägg till den åberopade §, för bestämmande deraf, alt ledamot af Regeringen skulle under tiden frånträda sin befattning som föredragande. Detta tillägg blef af alla 4 RiksStm godkändt och antaget, ehuru detsamma, genom missförstånd eller någon annan orsak, som det vore utan ändamål att här utreda, icke kom att i riksdagsbeslutet inflyta. Det torde emedlertid vara gifvet, att R.