Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan i anledning af skedda remisser ifrån det Högvördiga Preste-Ståndet och det V ällofliga Borgare-Ståndet Konungens Nådiga Proposition, rörande en särskild Författning med Svenska Ultramarinska besittningars Styrelse och Drätsel, blifvit föredragen, har Constitutions-Utskottet väl i de orden i Ingressen till Regerings-Formen: att för Svea Rike och tliy underliggande Länder stadga följande, igenkänt anledningen till den gjorda remissen men tror sig tillika böra förklara, att då Konungens Nådiga Proposition, föranledd af dessa Länders särskilda läge och deraf härrörande särskilda behof och förhållanden, åsyftade derefter lämpade politiska mått och steg, hvilka af Grundlagens föreskrifter vore i de flesta delar oberoende, ansåg ConstitutionsUtskottet sig i dessa afseenden icke kunna ingå i någon pröfning eller fatta ett definitivt beslut utan trodde sig böra detta ärende till de respec - 248 Riksdagen 1812. tive Stånden vördsamligen åter öfverlemna, då Utskottet efter sin mening anser do ur RegeringsForinen införde orden: Svea Rike och thy underliggande Länder, icke till alla delar kunna lämpas till andra än dem, hvilkas ombud i Svenska Lagstiftningen deltaga. Örebro den 30 April 1812. På Constitutions-Utskottets vägnar A. G. Mörner. J. A. längstadius. Joli. P. Sandberg. And. Anders. Aberg. G. A. Silverstolpe. Härmed följa o bilagor (A—C). Bilaga A till Mern. Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Riksens Ständer, -angående en särskild Författning med Svenska Ultramarinska besittningars Styrelse och Drätsel; gifven Örebro Slott den 18 April 1812. On St.
En annan orsak till prestbristen torde böra sökas i Svenska kyrkans författning och ställning till Svenska staten, samt derigenom uppkommande tvång för både stat och kyrka samt deras medlemmar. — Äfven dessa omständigheter torde afskräcka åtskillige samvetsgranne och i kyrkliga frågor klarseende ynglingar från inträde i den s. k. statskyrkans tjenst». Af Herr Bovin. Af Riksdagsfullmägtigen Sven Bosenberg från Christianstads län: »Då prestman utan undergången pastoralexamen kan på eget ansvar bestrida pastoralvård i till och med de största pastorater och det kanske största delen af sin embetstid; så kan jag icke inse, hvarföre han icke också skulle kunna uppbära ordinarie löneinkomster, ulan samma examens absolverande. Pastoralvården, som kan honom anförtros, borde väl kunna anses vida vigtigare än löneuppbörden, hvilken man icke anser sig kunna anförtro honom. I enlighet med dessa mina åsigter har jag motsatt mig det resultat, hvartill Utskottet i fråga om pastoralexamen kommit». Bih. till /{. St. Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon.-Utskottets Betänkande JVs 27. Af Riksdagsfullmägtigen Nils Magnus Pettersson från Calmar län; och Af Riksdagsfullmägtigen Anders Jonsson från Wermlands län, Derjemte har Riksdagsfullmägtigen J. M. Lundahl från Skaraborgs län begärt att få antecknadt, att han icke öfvervarit ärendets behandling hos Utskottet, STOCKHOI.M, TRYCKT HOS JOH. HECKMAN, 1863. Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ehon.-Utslc. Betänkande N:o 28. 1 N:o 28. Ank. till Exp.-Utsk. den 10 Okt. 1863, kl. 1 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om val af ordförande i Skol råd, m. m.
När Leonna underrättade sin svägerska om denna oväntade bortresa och anledningen dertill, syntes hon väl ledsen, men då det ej kunde hjelpas, tog hon som vanligt saken kallt. Äfven nu syntes slumpen eller ödet, huru man vill kalla det, stadfästa fru Palman i sin öfvertygelse eller vantro — eller kan verkeligen den flyende lifsandan uppehållas, i dess jordiska omklädnad, af en ouppfylld önskan?! — ty Leonna fann modrens händer redan kalla och känslolösa, men den förut kringirrande blicken fästade sig snart på henne med ett svagt uttryck af tillfredsställelse — och det var slut. Att nu återvända till svägerskan, hade af folket ansetts som en vanvördnad för modrens minne; äfven hade Leonna mycket att bestyra hemma; den varma årstiden gjorde skyndsamhet nödvändig. Det bud som medförde notisen om dödsfallet, återkom med underrättelse att unga frun nedkommit med en dotter. Liket bisattes, begrafningen skulle försiggå, när Petter kom tillbaka. Dagen efter bisättningen besökte Leonna sin svägerska. Hon fann henne rask, men barnet var svagt och klent. Med blandad känsla af smärta och glädje, tryckte hon den späda till sitt hjerta, som hon trodde, för både första och sista gången. Åtta dagar derefter kom Petter hem. Kapten Nordenskans reste genast åtföljd af sin dotter, för att med honom öfverlägga om anstalterna för begrafningen, och Leonna öfverraskades vid åsynen af den lillas friska och förändrade utseende. Man öfverenskom att begrafningsgästerna skulle samlas hos den yngre Nordenskans. Några af dessa borde först blifva vittnen till barnets dop. Efter jordfästningen skulle allesamman följas åt till Grönskog och dröja der till andra dagen öfver middagen. Sedan begrafningsstöket var förbi, blef hemlifvet ganska trefligt för Leonna. Med den hjertligt välmenande fru Palman kunde hon språka om sina frånvarande vänner, äfven om Feodor, ehuru gumman visst icke anade huru dyrbar han var för flickan. Hennes far var också meddelsammare än förr, vid bordet eller när de om aftnarna voro tillsamman. Tiden skred lugnt sin gång.
“Bländhvit“ — “gafveln“ — “sammanbinda“ — “purpurgarn“ — äro kanske alltför tunga ord för den dans de träda. Kanske besitta dock äfven de gamla helleniska korerna hos Sophokles, hvilka äfven de tyckas gå i danstakt, just denna tonfallens tyngd, hvilken torde gifva dem en värdigare, men icke klumpigare hållning än mera modernt lättfotade visor. En och annan gång är Heidenstam fullt ut så konstskicklig i rent formelt hänseende som hvilken stor virtuos som hälst utan att därför vara mindre konstnär i djupare och rikare mening t. ex. i den underfulla och hemlighetsfulla pilgrimssången. Äfven där är dock melodien sammansatt af alltför bildoch färgtyngda tongångar att vara riktigt sångbar. Jag har ibland tänkt mig att den borde sjungas med orgelackompagnemang samt kanske här och där med beskrifvande helleniska korer. Hvem skulle till piano äller guitarr kunna sjunga ord som dessa: Stilla, saliga soningsfulla stämmor, fåfängt kallen I. Hotfullt otaliga syner rulla upp ur Hades min syn förbi. Ett instrument lämpadt att ackompagnera detta stroffragment är möjligen harpa. Men räcker ens harpan till för en sång som denna?: Jungfrur röfvande utan ånger frusta centaurer i flyende tramp. Afgrundsbedöfvande vilda sånger skratta i takt med hofvarnes stamp. Endast orgeln kan kanske uttrycka detta sista. Orgeln med sitt väldiga omfång om allt det religiöst djupa och höga kan måhända ock skildra det demoniska och möjligen äfven det som ligger vid det demoniskas gräns — det hedniskt vilda, hvilket visserligen icke är demoniskt i sig själft och icke hos Heidenstam framträder som demoniskt, men blifver det hos den kristtroende som öfverlämnar sig åt detsamma mot bättre vetande. Det demoniska är öfver hufvud taget icke mycket med i Heidenstams diktning annat än i den under nittonde århundradet traditionella betydelse, som uppkommit under inflytande af Byron.
äger .»»»..»»» brukar ..»«.»«» l6o 2200 Skyddsafgift. dess Hustru »»...«»« äger detta H Mantal och är der upragik. brukar .».»».»»»»» Hustrun Drängen Jan ».«,».» äger Hamre N:o z. . äger förenämde halfwa Hemman, äger »». ».»»«» brukar Transp. Taxerings-Comiteens Förrättning. E'» I Hemmane" TaxcringS-Comitecne beräkning af Fastställd Dewillning. G Hemmans ö namn. Hamre Ibid em Jäder Prestgärde» Gtrömsnäs f Säteri f Wiby Doställe Gammelby ZOV0O Den flattflylldiges namn - dest a:ne minderårige Systrar Per Larsson i Berga Odens wi Socken Drängen Jan Iansson hos And.' Andersson i Hamre Lars Larsson i N:o i. — Smeden Fernström wid Ek holmen Matts Mattssons Enka —- Inspector Widberg i Carls. krona Utjord —- Brukspatron Gräberger i Jönköping Kyrkoherden Wahlström — Adjuncten Broman Klockaren Gröndahl ^siversten wid N. N. Reze. mente Grefwe Stählfeidt Aiitckningar för beräknandet af Bewillning. Berednings-Comitcens Förslag. Hemmans Llatzcr. Transp. äga ofwansiämde halfwa Mantal . - ager » » « < » brukat . > - ^ » äger dessa ;:^2<bclar. upplagen wid N:o i-, brukar ägare, derstädes upptagit, brukar « i Drang 40 fl., r Piga - ägare upptagen wid N:o 1. Drängen Häkan Capit. wid N< Regemente Skräk — ägare Fogde L. Frifl » » des Hustru . - 1 Son a 40 fl-, i Dotter 16 fl 2 Dräng, a 40 fl-, i d:o a 24, 2 Pigor Lönen med Boställe serskild inkomst » . , - dess Fru .
Hvad Utskottet, i afseende härå, pag. 2{ af Betänkandet N:> rop, tillstyrkt och pag. 21 af Betänkandet N:o 140 åberopa^, godkände*; 4:o om fri utförsel af stångjern och smide, ulan, eller ock emot en ringa tull-afgift; 5:o om hylte-lagens vilkorliga upphörande, och 6:0 angående frihet att använda den ena eller andra methoden vid stångjerns tillverkning. Yttrandena pag. 26 och 27, af Betänkandet N;o rop, gillades; och 7:0 om mutsedlars utgifvande och jordegande-rälten i grufvor. Betänkandet, N:o i4o, bifölls. HeJervärda Bonde-Siåndets ofvanomförmäldte Protocolls-utdrag 1 - des till handlingarne. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottels Memorial, N:o 481, argående det emellan Kongl. Maj:t och Kronan, å ena, samt nya Trollhätte Canal-Bolag å andra sidan, afslutade contract, i och för Trollhätte Canaloch Slussverks ombyggnad. A er remitterades. och Utlåtande, N:o 482, i anledning af Herr EdenhjelmSj G., motion om anslag för Krono-Hospitalet i Götheborg till ersättning för förlorad inkomst af Centonalen utaf Götheborgs stads em betsoch tjenstemän. Bifölls. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Banco-Utskottets Utlåtanden ; N:o 162, i anledning af vackt fråga om belåning i Banken af Bergs-F rälse-Egendom; N:o i63, angående eftergift af upplupen ofverränta å eli till Insptctoren G. A. Alsing från Rikets Ständers Låne-Contor i Götheb arg utg'fvet Discontlån; och N.-o 164, i anledning af gjord ansökning om eftergift af upplupna öfverräntan å aflidne Spanmåls-Handlanden G.
Riksdaler till resekostnadsersåttning, lika med hvad för öfrige Agronomer år bestämdt; och som undervisarne i boskapsskötseln och mejerihushållningen åro för svenska landtbruket af lika vigt och nytta som Landtbruks-ingeniörerne, samt mån med full skicklighet uti allt hvad till boskapsskötseln och mejerihushållningen hörer ej kunna påräknas, om vilkoren för dem ej blifva lika med Landtbruksingeniörernes, förordar Akademien äfven, att för båda de resande undervisarne i boskapsskötseln måtte beståmmas anahanda rått till gradvis skeende förbättring uti löneförmånerna, som Akademien komme att för Landtbruks-ingeniörerne i underdånighet föreslå; i sammanhang hvarmed Akademien jemväl hemståller, att nuvarande läraren i boskapsskötseln och mejeri-hushållningen, Alfred Nathhorst, hvilken såsom Agronom redan i 15 år berömvårdt tjenstgjort dels för undervisning i linets odling ocb beredning, dels ock på sista tiden uteslutande såsom undervisare i boskapsskötseln och mejerihushållningen, måtte, med tillämpning af de hår ofvan åberopade grunder, tilldelas enahanda årligt arfvode, som de tre äldste Landtbruks-ingeniörerne redan åtnjuta, eller 3,000 R:dr. Då för vårt jordbruks fortgående förkofran det år af stor vigt, att äfven personer, som tillhöra den egentliga arbetsklassen, erhålla tillfälle att fullständigare inhemta de insigter och färdigheter, som erfordras af en arbetare, hvilken skall vara fullkomligt användbar och gagnande vid ett rationelt och intensivt bedrifvet jordbruk, föreslår Akademien i underdånighet, att Eders Kongl. Maj:t måtte hos Bil. N:o 5 till Kongl. Maj:ts Nåd.
Det är således just det framställningssätt, katekesen har, som man klandrar, och deruti ligger hufvudoisaken för våra bemödanden att få ett annat förslag. Om man kunde påräkna skickliga lärare öfverallt, hvilka besutto sitt kalls erforderliga förmåga och andliga lyftning, då skulle knappast ens någon lärobok behöfvas; ty sådana lärare kunna, oberoende deraf, med full kraft upfylla sitt kalls fordringar. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 fjpo Den ii Juli J. m. bränvinsconsumtion, kommer, enligt Utskottets pluralitet, att i stället betala 5 sk. på hvar R;d. som i Bevillning utgår: Om nu en sadan ä^er 100 R: 1. Bevillning, blir dess .. afgift för Bränvinsconsumlionen 10 R:d. SO sk. och således g R:d. 20 sk. iner än som förra consumtionsafgiftens belopp: Skulle nu Tullersättningen, såsom Hedervärda BondeStåndet i fråga ställt, äfven utgöras efter enahanda grund, och en tillökning derigenom uppkomma med 4 sk. å hvar Bevilljiings-R:d. , så okas derigenom en utgift af 8 R:d. 16 sk., hvilken likaledes blifver ♦ida mer tryckande än det sätt hvarefter Tullersättningen förut utgått: och detta visar ögonskenligen, att om den på personalen ålagda Tullersättningen kommer att undergå ändring, måste äfven, i relatift förhållande, afgiften för Bränvinsconsumtioaien förändras , på ett sådant sätt att den faller på consumenten och icke , genom sättet *tt den utgöra, blir att anse för en afgift af förmögenhet. Herr Ber glimån, Ambrosius Magnus., anhöll att följande anförande skulle, i fall af återremiss , få åtfölja de öfriga Herrar Ledamöters : Ödmjukt Anförande:
Enligheten med den till Kongl. Majit expedierade undcrdäniga förklaring intygar ^ok. Oläs. Actuarie, Afstrift. Den lista Augusti 180Z. Till iöfwer-Stäthällare-Embetet, apgäende förra ärrns Balance och Restantier i Stockholms Stad. Af Dt. Dref den 4 sistl. Junii samt thärwid bifogad Dalancc-Fbrklaring, har Kongl. Kammar-Collcgium inhämtat-, att de Krono-Restantier för Stockholms Stad, hwilka Uti sednast och under den 15 December 1802 afgifne Upbörds-berättelse, utföras till 90,596 R:dr. z6 skill. Z r:st. för 1801 och de före, gäende ören, nu mera blifwit minskade med 53,306 R:dr. 26 still., hwaraf io,88i R:dr. 11 still, 3 r:st. äro askortade och 42,425 R:dr. 14 still 9 r:st. lefwereradc, sä att Balance-Summan, wid Junii Mänadbörjan detta Är, utgjorde 37,290 Ridr. 10 still, 3 r:st. Det kan wäl säledcs icke nckaS, att pä en tid af endast fem Mänader, mycket därwid, genom Dt. tverksamma ätgärd, blifwit tilgjordt; men dä den ännu ätcrstäcnde Rest-Summan ej allenast är till sitt innehöll bäde öfwerdrifwcn och ovcrificerad, utan jcmwäl innefattar Kronans fordringar nära 50 är gamle, har Kongl. Collegium ansett nödigt härmed »vänligen anmoda De. att lämna den ytterligare, upmärksamhct och drif! Den 22 September. 759 brist ät detta angelägna ärende, hwarigenom besia Z7,2yo R:dr. io still. Z r:ft. wid näst afgifwande
I de fall, då Konungen eller Regenten eller Regeringen sammankallar Riksens Ständer, fastställes tiden till Riksdagens begynnelse efter tretionde och inom femtionde dagen från den, då kallelsen blifvit i hufvudstadens kyrkor kungjord. 10. Om, emot förmodan, i de fall föregående 4, 6 och 7 §§ utsätta, Riksens Ständer ej genast sammankallas, åligge det ovilkorligen Riddarhus-Direktionen, Domkapitlen i Riket, Ma - Förslag till ändringar i Grundlagarne. 15 gistraten i hufvudstaden, samt Landshöfdingarne i länen, att, genom offentliga kungöranden ifrån predikstolarne, underrättelse härom låta meddela, på det Riksens Ständer må sammankomma, att deras samt Rikets rätt iakttaga och skydda. Sådan Riksdag öppnes å femtionde dagen efter den, då Stats-Rådet sist bort kallelse dertill i hufvudstadens kyrkor låta kungöra. l:o 2:o Om tiden för de Riksdagar, till hvilka Konungen Ständerna kallar, lärer Konungen i nåder Hof-Rätterna förständiga. Om tiden åter för sådana Riksdagar, till hvilka StatsRådet, eller ock, enligt Regeringsformens 95 §, de i densamma nämnde vederbörande kalla, åligge det dem att Hof-Rätterna underrätta. l:o. Samma dag, då Riksdagens öppnande kungöres, utnämne Konungen Landtmarskalk för Ridderskapet och. Adeln, samt till Talman för Preste-Ståndet Arke-Biskopen, eller, om han är sjuk eller frånvarande, eller hans Embete ledigt, någon annan af Biskoparne. Sedan Borgareoch Bonde-Stånden, hvart för sig, på behörigt sätt blifvit constituerade, begäre de hos Konungen, medelst Deputationer, deras Talmän, hvilka Konungen då förordne. Enär Landtmarskalk eller Talmän under
C.onvoy-Commissariatet anvisa ett motsvarande Creditiv; alltså bär Kongl. ConvoyCommissariatct skolat för allt hvad å nämnde Creditiv varder lyftadt, härigenom ikläda sig den förbindelse, som R. H. St:r vid sistl. Riksmöte i afseende hära föreskrifvit. Stockholm d. Lika lydande med det hos Herrar Fullmäktige i RiksgäldsCoutorct befintlige, justerade Couccpt, intygar Ex Officio C. G. Stuart. Utlåtande, angående användande af den lill Ädelforss GuldYerk lydande Egendom med tillhörigheter. (U.-A.) I berörde ämne har K. M:t under den t3 Nov. nasti, år till Utskottet aflii ti t dess Nåd. Proposition, hvilken under N:o 3o linues införd uti 1 Sami. 2 Bandet af 4 ’ / Beta tikanden, N:o 275. 321 Bihanget till RiksStåndens Protocoll; varande det åberopade Utdrag af StatsRåds-Protocollet för den 26 Oct. 1824, hvari de serskilta tankar upptagas, sorn StatsRådets dervid närvarande Hrr Ledamöter i vissa delar af Mulet i underd. yttrat, af följande innehåll: Transsumt ur Protocollet öfver Kammarärendcr, hållet inför Hans Maj:t Konungen uti StatsRådet den 26 October 1824. Närvarande: H. Exc., Juslitioe-StatsMinistern, Hr Grefve Gyllenborg. H. Exc., StatsMinistern för Utrikes Ärenderne, Hr Grefve a.J Wetterstedt. StatsRåden, Deras Excellencer, Hr Grefve Rosenblad. HiGrefve Cederström och Hr Grefve Skjöldebrand. StatsRådet Hr Grefve Löfvenhjelm. T. f. HofGanzleren, StatsSecreteraren von Schulzenheim j T. f. StatsSecreteraren, Förste Exped.-SeCret.
Men hos Frankrikes romantism finnes ännu ett karaktärsdrag. Först ville den återgifva det reela, naturen; vidare gjuta innehållet i en skön och rik konstform; slutligen reformera, gifva en social bild, teckna modernt lif, moderna samhällstyper och brytningar. Det var icke längre fältropet från Hernanis unga släkt: konsten för dess egen skull, konsten för konsten! Det gällde att skildra samhället och att upptäcka dess brister. Denna väg slog man in på i sociala arbeten. George Sand gjorde det i en del af sina romaner; Hugo gjorde det i en del af sin diktning; Sue gjorde det i omfattande skildringar. Blanche ville antagligen följa deras exempel. Åtminstone kan man spåra i hans romaner ansatser, aktningsvärda försök till sociala målningar. Banditen, Första älskarinnan, Vålnaden, Flickan i stadsgården gifva oss en konturteckning af det samhälle han tillhörde. Och Blanche är fullt medveten om sitt mål. han vill forska, upptäcka det onda, söka efter ett botemedel. » Hur vill man böta det onda utan att känna det, tillämpa straffet utan att fatta brottet, åvägabringa försoning utan att veta, hvad som försonas bör? Det är mera vinning för erfarenheten, mera lärdom för förståndet och hjärtat, att lifvet understundom tecknas sådant det verkligen är, och icke endast sådant det borde vara. » Dikten skulle sålunda få en civilisatorisk roll. Häraf romantismens uppfattning af teatern, hvilken Hugo anger i företalet till Lucrèce Borgia: » teatern är en talarstol, teatern är en predikstol, teatern talar högt och mäktigt ». Alldeles samma ord återfinnas hos Blanche. I en dödsruna öfver Torslow yttrar han följande: » Teatern är samtidens predikstol, från hvilken moralens bud och sedlighetens läror klarast och allmännligast förkunnas. Hvar framställes väl det goda eller det onda mer för kroppsligadt än på teatern? I kyrkan hör man hvad som säges, på teatern ser man hvad som sker, och det är, som vore man själf midt i händels en. Intrycket däraf varar ovillkorligen längst, ty lättare minnes man bilder än ord.
Hon återtog med våld herraväldet öfver sig sjelf när hon svarade: Om det är sant, att ni är min far, så har ni längesedan förverkat alla en fars rättigheter öfver mig. Ni misstager er, om ni tror, att jag skall åtaga mig en dotters pligter mot er; bandet oss emellan är längesedan brutet. Jag är visserligen fattig och hemlös, men jag eger något, som jag sätter mer värde på än hem och rikedomar, och det är min personliga frihet. Den främmande såg öfverraskad ut, och hans slappa drag fingo mera lif. Han hade tydligen icke väntat sig något motstånd, när han ändtligen, dels af tvång, dels af sjelfviska motiver gjorde anspråk på sin unga dotter. Detta motstånd väckte till en viss grad hans intresse och på samma gång en önskan att framstå för henne i en fördelaktigare dager. Jag vet, Hanna, sade han sorgset, och hans aftärda drag sågo ännu blekare och skarpare ut, jag vet, att jag icke har handlat mot dig som en far. Men jag trodde Jag har varit så ensam under dessa år, jag har stundom lidit nöd jag har qvalts af längtan efter fosterlandet. Slutligen lyckades jag samla en obetydlig förmögenhet och beslöt resa hem. Du vet ej hvad allt jag lidit! Jag kunde förefalla eder hjertlös, och dock voro mina tankar ofta hos er. Det var min afsigt, fortfor han, då Hanna ingenting sade, att sända er penningar. Men det lif jag var van att föra, uppslukade allt hvad jag kunde förtjena Jag hoppades ständigt att kunna skaffa mig en förmögenhet och med den återvända för att för att bjuda er ett sorgfritt lif. Och under tiden lät ni min mor sönderslitas af sorg och hårdt arbete. Hannas läppar darrade och hon höll sig hårdt i stolkarmen för att synas lugn. Ni lät henne framsläpa sitt lif ensam, fattig och bitter, utan tro hvarken på Gud eller menniskor. Hon var förr så lycklig och ni ni stal allt ifrån henne. Under dessa 18 år har ni gifvit henne så mycket som en rad, en helsning att ni lefde och tänkte på henne? Så slutades min lek SÅ SLUTADES MIN LEK En tafla ur lifvet Af MARIA KRAFTMAN
Elisabeth i Ett Adelsbo, l ' atja1ia.i Rdk, Geinma ha alla ett geinensanit ksnnetecken, som kan uttryckas i V&lt;Prbiiljor gc ?ioiii ' I ' atjanas korta sammanhttiiing af de grniidsatser, i hvilh hon I~lifvit uppfostrad: bsaiiniiig och frihet *. 13et finnes intet svek i dessa wrelscr; dc 510 geiiomakiiiligt arlign, enhetliga, fiilla af eld och af oskuld; i ordets basta mening enfaldiga, utm en blick tillbaka, n5r de satt siii hand till plogen; de kunna krossas, men icke splittras; dödas, nien aldrig i sitt vasens inncrski tillintetgöras. Deras a1) soluta hSngifveiihet, d e m fullkomlign frihet frfin h \ .arje skymt af verldslighet, af koketteri eller pryderi, kitnnetecknas af att s i de mera utvecklade s o y de annu outvecklade d dessa unga qvinnor oRa Xro de, som först tillst9 sin karlek, p9 det stolta och blyga satt, som blott den kan göm, hvilken giftit sig helt, för lifvet, oberoende af alla yttre förh9llanden, d alla ödets rexlingnr. O h bli dessa qvinnor svikna af den nian, de gifvit sin tro, eller 19 rinta p9 hans Sterkomst ur * Fru Venuss * berg; - i Ryssland, sager Turgeiijcff o h, finnas inga min, varda sidana q \ * iiiiior. Meti icke med en stafvelse har diktaren antydt, att han önskat, alt qvinnoriin skulle varit a~iiiorliinda; 3it.en som öfvcrgifnn Iielsar han deni som segrarinnor. Omdömet att ' Turgenjeffs goda q1,innor dla likna hmrandra 51 stumt s9 till rida, soni sanning liknar sanning, godhet godhet. Men fir öfrigt iro Iyniieiia, de fór. - f.