Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
»Fru Marianne, jag önskar att ni hade varit bekant med min hustru», sade han och gjorde med afsigt sin paus så lång att den borde framkalla ett svar. Men hon teg ännu. Han blef ond. »Jag vet inte hvad det är för löjliga föreställningar ni gör er om mitt äktenskap!» utbrast han med hetta, »hvarför är ni rädd att tala om det?» Marianne blef brännande varm, men skymningen var redan så tät att den dolde hennes rodnad. »Jag vet inte att ni haft något att säga om det», sade hon lågt, »jag har inte hindrat er.» Han teg ett ögonblick. »Det plågar mig», sade han vekt», detta: hitintill skall du gå, men icke vidare. Tror ni att det förhållandet var någonting vanhedrande för mig?» Marianne satt på en låg stol framför ugnen, och bredvid henne Pål, med ansigtet lutadt i handen och figuren slappt sjunken tillbaka mot länstolens karm. Hvar gång hon såg åt sidan kunde hon se konturerna af hans axel och af det mörka, nedböjda hufvudet. Han satt tyst – som om han ingenting mer ämnade säga – och alldeles orörlig. Hon lutade sig tillbaka och såg länge på honom utan att han lade märke till det. Hvarenda linie af denna gestalt var så fin och smidig, så olik allt annat hon sett; det fans icke en ställning af denna kropp, som icke grep henne som någonting underbart lockande, hemlighetsfullt, på en gång tomhet och längtan, en smärta, som hon icke ville bli qvitt. Det var sjelfva hans liknöjdhet som verkade allt detta. I hvarenda rörelse låg det något som sade att han aldrig behöfde tänka på hur den skulle taga sig ut, att det icke gjorde honom någon glädje hur vacker den var. Om hon böjde sig aldrig så litet åt sidan, kunde hon stryka sin kind mot hans rockärm. Hon tyckte sig redan känna dess fina, mjuka tyg mot sitt hår. Men det var blott närheten, som kom henne att tycka så, och så den svaga doften från hans cigarett, dröjande qvar, fast elden slocknat. – O, att hon fått gripa tag om denna arm, pressa sitt ansigte in deremot och snyfta så hjertslitande öfverljudt som hon hade lust till!
Motionairen trodde dessutom något skäl svårligen kunna uppgifvas, hvarföre lysning icke skulle behöfvas i närande fall, enär detta kungörande är, genom Kongl. Brefvet den 8 Mars 1797^ påbjudet för den händelse, att trolofvade personer, som, sedan för dem lyst blifvit, undfått skiljobref, vilja åter med hvarannan i äktenskap träda. Lag-Utskottet, som lill pröfning föreliaft denna motion, får, i anledning deraf, härmedelst afgifva det utlåtande: att, då Utskottet anser de gif - Log-Vt skottets Mern. N:o 1S, 3 termåls-aftal, som efter lag kunna af frånskiljda makar ingås med andra personer, icke borå lemnäs utan lagens skydd; då den ifrågavarande äktenskapsförnvelsen till sina verkningar, så väl på makarnes inbördes, sorn på andra personers, rättigheter och åligganden, är af'alldeles enahanda beskaffenhet med giftermål emellan personer, hvilka icke förut haft hvarandra till äkta; då således samma skäl, hvilka tala för offentliggörande på förhand af det tillernade äktenskapet i den sistnämnde händelsen, äfven gälla i afseende å frånskiljda makar; och då, i grund häraf, samt till vinnande af enhet och öfverensstämmelse i lagstiftningen, jemväl vigsel synes böra påbjudas för ifrågavarande fall, dervid endast någon jemkning i det stadgad» fe rrnulairet möjligen kunde behöfva tagasiaki, tillstyrker Utskottet vördsamt utfärdande af en Författning, hvarigenom med ändring af förra stadgan/len i detta ämne, förordnas, att, då frånskiljda makar vilja med hvarandra å nyo träda i äktenskap, bör iakttagas, hvad angående lysning och vigsel i allmänhet är genom lag f Öreskrifvet* StockholAi den 1 April 1834- N:o i5. Ankom till Exp. Utsk. den a April kl. 5 e. ra. Betänkande, öfver Riksdags-Fullnuigtigen Herr C. IV. Olbers, /no tion, om ändring i 3 Cap. Sjöskade-Ba/ken Sjölagen. Vällofl.
St:r att, i st. f. den år 1812 beslutade rotefrihets-bevillningen af 12 R:dr på m:t:let, skulle för rotefriheten erläggas en vakans-afgift, som var roteringsbesväret fullt motsvarande och som vid markegångssättningarne borde i taxorne årligen utsättas. Till följd häraf och på grund af K. Brefvet , d. 24 Okt. år 1837, roterades ifrågavande hemman till båtsmanshåll, med ungefär 4 M:t:l på hvarje rote, hvilka skulle utgöra vakans-afgiften. Men vid 1840—41 årens Riksdag, då många besynnerligheter inträffade, bedrefvo Hailändningarne sina saker så väl, att R. St:r förklarade sig vara öfvertygade det de Halländska hemmanen icke voro skyldiga utgöra ordinarie rotering. R. St:r anhöllo alltså att de vidtagne roterings-åtgärderna mätte anses endast såsom förberedande. Detta föranledde nya betänkligheter och vid 1847—48 årens Riksdag föreslog Konungen d. 18 Nov. 1847 att roterings-skyldigheten måtte, i anseende till de Halländska hemmanens svaghet, men icke i blist på deras skyldighet, nedsättas till f-delar af det rätta beloppet, så att sex m:t:l skulle utgöra en rote, hvilket R. St:r biföllo. Ifrån och med år 1849 hafva vakans-afgifter blifvit hemmanen, i enlighet med detta beslut, påförda till ett belopp, som i medeltal för åren 1849—51 på 1,141 hemman utgjorde 11,161 R:dr årligen eller nära 10 R:dr på m:t:l:t. Vid 1850—51 årens Riksdag yrkade BondeSt:s Halländska Rikdagsman att utsockne-frälsel måtte befrias från ordinarie och dädanefter endast utgöra extra rotering, hvilket likväl afslogs på den grund naturligtvis att hemmanen, som icke voro säteri eller insockne hemman, icke kunde med extra rotering beläggas.
Innan denne var mäktig av ett ord, hade rabbinen kommit i hans omedelbara grannskap och stängt dörren till brudrummet bakom sig. - Vem är du som kommer? Och vad vill du här? Med dessa ord bröt hastigt den bleknande Karmides tystnaden. - Fråga, vilka vi äro som komma, och vad vi vilja här, sade rabbinen med dämpad röst; märker du ej, att vi äro flera? - Jag igenkänner dig. Du är Jonas, rabbinen. Men vad söker du här? Vad föranleder dig att komma på sådant sätt och vid denna timme? - Tala icke ensamt till mig, sade Jonas. Du borde se, att jag följes av flera. - Du talar som en vansinnig. Människa, vad vill du? Jag läser i dina ögon ett ont uppsåt. - Jag såg din brudsäng, sade Jonas; hon lyser skönt av silver och elfenben. Men du skall aldrig vila i den. Hon är bäddad förgäves. Ack, det gives brott, som, när de skola vedergällas, göra den allsmäktige hämnaren till en nödställd gud. Alla hans vredes vikter äro som ett dun mot tyngden av en enda uslings odåd. Han kan icke tillämpa sin egen lag, som bjuder öga för öga och tand för tand. Hade du ögon så många som himlavalvets och jag släckte dem, och tänder som djupets Behemot och jag utbröte dem, så vore dina kval ett intet mot dem, som du förorsakat oss mig och henne och dem, som gåvo henne livet. Om jag rycker dig från din bruds omfamning, kan jag likväl icke frånrycka dig hennes hjärta. Nej, jag kommer icke för att vedergälla, ty här är ingen vedergällning möjlig, utan endast för att svalka mina plågor i ditt blod, sedan jag sagt dig, att du i natt skall kyssa döden och icke Hermione. Karmides, som nu hunnit sansa sig och, innan rabbinen uttalat sin avsikt, gissat den, gjorde en rörelse för att kasta sig över honom och slå honom till golvet. Rabbinen drog sig tillbaka och blottade sin dolk. - Udden är giftig, sade han. Blott en rispa och du skall dö under plågor, gruvligare än de besattes.
S. D. I anledning af gjorda anmärkningar, återremitterades Stats-Utskottets Eetänkande, N:o go, öfver Expedit ions-Utskottets Memorial, N;o 22, angående tillökadt biträr de vid Correctur-läsning, S. D. Statsoch Banco-Utskottens TJtlå^ tande, N:o 92, i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Proposition Om ytterligare anslag a£ allmänna medel till Götha Canal-byggnads fullbordande, så vidt den rörer ett förskott af 100,000 R:dr, blef, vid å nyö skedd föredragning, på grund af gjorda anmärkningar, återreinitteradt. S. D. Vid å nyö skedd föredragning af Constitutions-Utskottets Memorial, N.’o iq^ lig P/Of. Utdrag den 2 6 Mars l8'2g. angående verkstäjld granskning af JustitiaeOmbudsmannens Diarier och Registratur, blef saulina Memorial lagdt till handlingarne. S D. Då nu å nyo föredrogos StatsUtskot ets nedannämnde Betänkanden och Memorial, blefvo följande bifallne, nemi.: N:o 74, i anledning af väckt fråga om försäljande till Skatte af Indelningarne vid Adelsfane-Regementet, i den moa nuvarande innehafvare afgå; N:o 76, i anledning af väckt fråga om Stats-Verket» rätt till öfvermåls-kappar å den EcclesiastiqueStaterne anslagne Krono.TiondeSpannmål ; N:o 84, angående väckt fråga om Löneersättning till Rådhus-Rätternes Notarier för handläggning af göromål, som tillhört de in« dragne Accis-Rätterne; N:o 86, i anledning af Kongl. Majtfs Nådiga Proposition, angående upplåtande af tvänne tunnland jord på Lotten N:o 8 af Eskilstuna Kungs-Ladugårds egor, till inrättande^ en ny begrafningsplats för Eskilstuna Stadsoch Landsförsamlingar; och Prot.
Detta var konungen mycket emot, ty han önskade hellre lefva ogift i all sin dag; likväl lät han omsider öfvertala sig att göra efter deras begäran. Han drog så bort i främmande land, och fäste sig en ny drottning, och förde henne hem till sitt rike. Men den nya drottningen var i allt olik hans förra gemål, ty hon var både elak och afundsam, och hade ett hjerta hårdare än en sten; dertill var hon trollkunnig, och öfvade många onda ting. Häraf skedde, att konungen icke fick någon trefnad i hemmet, utan tänkte ofta med sorg på fordna dagar, huru annorlunda det då var. Men ännu värre gick det hans dotter, den unga prinsessan. Hon rönte aldrig någon huldhet hvarken af sin styfmoder eller sina styfsystrar ty drottningen hade ock varit gift ; utan första tid konungen icke var tillstädes, gjorde de henne all den harm och orätt de någonsin kunde. Så stod det i flera år, och prinsessan växte upp till den fagraste mö som någon visste att säga om. Men ju längre det led och ju fägre hon växte, desto sämre blef hon hållen. Det hände sig om våren, att konungen en dag gick att lustvandra på sjö-stranden. Som han nu såg huru böljorna lekte, och skeppen gingo land och land emellan, rann det honom i sinnet, att han ville fara i leding, medan han kunde skingra sin sorg. Han lät derföre skjuta sina snäckor ifrån land, skar budkaflar öfver allt sitt rike, och bjöd ut hvar man som kunde bära vapen. När så allt var redo, gjorde han sig betänkt huru han skulle sörja för sin unga dotter, medan han sjelf var borta. Till den ändan lät han bygga ett fast torn uti skogen, förde dit prinsessan med hennes tärna och hennes små-svenner, och sade att de skulle blifva der, tills han kom hem igen. Derefter hissade han segel under förgyllande rå, och drog ut på härtåg långt i främmande land. Men detta var just hvad den elaka drottningen länge hade väntat.
Jemte öfverlemnande af ett år 1857 upprättadt kostnadsförslag öfver Nordre elfs upprensning samt afskrift af en den 4 Juni samma år från Vägoch vattenbyggnads-styrelsen till Konungens Befallningshafvande i Göteborgs och Bohus län aflåtcn skrifvelse, har motionären i det afgilna och till Utskottet remitterade memorialet förbehållit sig att till Utskottet få inlemna alla de handlingar, som lör frågans bedömande vore af nöden; men då sistberörde handlingar icke sedermera kommit Utskottet tillhanda, föranlåtes Utskottet hemställa: • - 26:o att den ifrågavarande motionen icke må till någon åtgärd föranleda. Siats-Utskottets Utlåtande N:o 120. 39 Sedan understöd af allmänna medel till belopp af 3,000 R:dr erhållits för undersökning och upprättande af kostnadsförslag öfver Ätra-åns upprensning och beredande till båtled från staden Falkenberg till sjön Asunden, samt med tillhjelp af nämnde statsbidrag och inom orten samman skjutne medel förslag blifvit upprättadt, upptagande kostnaderna för arbetet till 1,450,000 R:dr Riksmynt, hafva inom FresteStåudet Prosten Lindberg, med hvilken Prosten Modigh förenat sig, samt inom Bonde-Ståndet Riksdags-fullmägtigen J Smedberg från Elfsborgs län, uti hvars motion Riksdags-fullmägtige Johan Peter Andreasson och Johannes Andersson från samma län samt Anders Gudmundsson från Hallands län instämt, enär det ofvannämnda kostnadsbcloppet icke kunde inom den i allmänhet fattiga orten uppbringas, påkallat Statens medverkan och understöd för åstadkommande af den ifrågavarande kommunikationen, rörande hvars nytta och vigt do afgilna motionerna innehålla följande yttranden och upplysningar. Folkmängden o inom Kinds och Rcdevägs härader med Ulricehamns stad i Elfsborgs län samt Årstads och Faurås härader med Falkenbergs stad i Halland, hvilka orter genomskuros af Ätra-ån, utgjorde något öfver 70,000 menniskor.
Af nu uplästa prot.utdr. har R. o. Ad. inhemta! att den ifråga vande punkten blifvit utan förändring af BorgareSt. antagen. För alt bereda enhet i besluten vågar jag tillstyrka att R. o. Ad. äfven ville densamma godkänna. Del är vordet anmärkt alt man skulle genom bifall till det af Utsk. föreslagna stadgande äfventyra att vid oktrojtidens slut, jernvägen skulle komma att lill Slaten öfverlemnas i mindre godt skick, med utslitna skenor; men samma talare, som gjorde den anmärkmn, har sjelf af ett af R. o. Ad. redan godkändt morn. af Uisk:s. betänk, uplyst att jernbanan fortfarande skall hållas i fullt ändamålsenligt skick och i oafbruten verksamhet. Till berörde uplysning bör roan vidare lägga hvad som inhemtas af den i samma mom. förekommande föreskrift, alt nämnde förhållande skall utrönas genom af Konungen förordnade personer, som årligen skola anställa besigtning på jernbanan, innan någon utdelning å aktierne får ega rum. Den 28 Augusti f. m. 505 Man liar således alt trygga sig vid den kontrollen att jernbanan skall under hela liden årligen besigtigas; och huru kan man väl då antaga möjligheten deraf att allt skulle vid oktrojtidens slut kunna finnas uti förstördt och utslitet skick, så vida man ej förutsätter, att desse af Konungen utsedde personer, hvilka fått ett så maktpåliggande värf sig updraget, icke fullgöra sin skyldighet. Ulan alt förutsätta en sådan försummelse å deras sida, lärer den befarade påföljden icke kunna antagas inträffa. Vidare har man sagt att det vore en obetydlighet, hvarföre bolaget utsatte sig derest del försummade att hålla vägen i fullt ändamålsenligt skick under de sednare åren. Men Mine Hrr! delta yttrande ådagalägger, efter milt förmenande, ett fullkomligt förbiseende af alla med jernvägsfrågan sammanhängande omständigheter.
Då erfättningen Derföre beror på beflämmanbet af portion&wärDet af maten, men DerwiD, enligt $ongl. ^ungörelfen Den 27 Slugufli 1816, enDaft por# tionené beflånDöDelar od) icfe Def werf liga wärDe, feDan Den blifvit tillagaD, tageö i beräfning; ^afroc <28i, genom unDerDånig ©frifwelfe af Den 24 ^ulit fiftliDne år, fwö ^ongl. «9iaj:t i unDerDånigf>et an Den angår beflämmanDet af omförmälDa erfättntng, måtte fålunDa änDraö, att <3Båre £>epu« teraDe, wib De årliga SDlarfegångö^apornaö upprättanDe, må i £apan uppföra wärDet i runD fumma af få wäl Dagportionen, inberäfnaDt bröbet, forn ratiotten för tåganDe trupper och haftor/ På Det fatt, att t Dag#portionenö wärDe ingår, ej a Ilena fl h^aD beflånDéDelarne af portionen werf ligen fofta, utan äfwen foflnaDen för weD#åtgången, färlenö bcgagnanDe m. m., famt att Det portioné# odh rationönuärDe, 29 forn fålunba beflämmeg, måtte vara oberoenDe af Den, enligt kongl, kungörelfen
Det var » det mest storartade af hela inrättningen », som jag här gick förlustig, försäkrade hon mig sedan: do båda väldiga filtrerkokapparaterna från Wien, kaffekokningens stad par préférence, af glänsande koppar, som signalera med änghvisslor som riktiga lokomotiv, när den ljufva mokkan är färdig, och som här omsätta 12 kilo » Den bar just nyss kommit med Express, » säger kaffe om dagen i de bruna nervstärkande drophan, » och är first classe. Men så kostar den också parna; de behändiga varmskåpen, som hålla teoch ehokoladkopparne vid den rätta, betydelsefulla tem27 kronor kilon. » Och han lägger för oss till smakprof på en kokett peraturen; dc inventiösa elektriska hissarne, isskå- liten kaviarskäl af kristall och silfver, som han hämpen för den kallskurna te-maten, kaffekvarnarne, den förtjusande servisen — allt, allt hade funnit tat från den långa raden på hyllan där bredvid. Men vi fortsätta vår vandring och komma härfru Toras utomordentliga gillande! näst in i » grönsaksrummet ». En frisk doft af Till gengäld firade mina manliga intressen en kryddor och grönska slår oss till mötes, och oförgätligt njutningsrik stund, då vi något senare skulle vi döma af den vackra trädgårdsutställning, förirrade oss in i vinkällarens labyrinter. Hade icke som här presteras, kunde vi lätt tro oss grundligt lagermästaren, herr Andersson, likt en modern The» lurade april » med afseende på årstiden. Färsk seus skyndat till vår hjälp, hade vi nog ännu vansparris i kompakta buntar, dito blomkål, spenat, kat omkring i dessa vindlande gångar, där dock gurkor, rosenröd potatis — det riktigt vattnas i oöfverskådliga rader af de förnämaste » märken munnen vid alla dessa primeurer. ' erbjuda ett sällskap, väl ägnadt att förljufva fånOch här ha vi fiskarnes sal, ett sannskyldigt akvarium! Rymliga bassänger med friskt cirkulerande vatten uppbevara hafvets invånare, ännu vid lif och sprattlande nytra i lycklig okunnighet om det autodaféens öde, som så nära hotar dem.
M&sijérrtingS-Bal kert öcHÖlVérskriftén till sömma Capitei och Balk’; samt: äf 'BähcoUt^köitéfå- srööMemorial, i anledning af Bafikén.é' Pikoals - Embétes gjorda framställ" liing, kft • Banken måtte i -allmänhet blifva • ! O f ■ héfrrad från skyldigheten, att i Goricurser och Års-Proclama bevaka sina emot lö’s pant ägande fordringar; och angående det äfventyr sorm för Banken uppstår, i anseende tili omöjligjiglen, att få. tillförlitligen upplyst, huru vida. dess Läntagare, mot inteckning i fast • egendom , 8 ro frie frän Förbi jmålerskap, eller förvaltning af andra 'förmons-rätt ägtiifide mtrdel.1 OV i -gfio ‘i'vt* i 1 ii; ::'JJ . i. :.i 2:0 11e r r eitlTss dr af från nedannämnde Utskott inkomne Memorial Och Utlåtanden, nemligen: ' Öm indragning af Medico-Theologiska Stipcndierno, samt deras användande
Uti Konungens Nedre Justilie-Revision skola Justitie-ärendena beredas till Föredragning och afgörande i Högsta Domstolen. §. 25. Konungen eger att i brottmål göra nåd, mildra lifsstraff samt återgifva ära och till Kronan förverkadt gods; dock må öfver ansökningar derom Högsta Domstolen höras och Konungen Sina beslut uti Stats-Rådet fatta. På den brottslige skall sedermera ankomma att emottaga den nåd, Konungen honom Förunnat, eller undergå det straff, hvartill han blifvit dömd. Förslag till ändring, i Grundlag. — Regerings-Formen. 71 §• 26. Då J lisli lie-ärenden i Stats-Rådet föredragas, skola, jemte Justitie-StatsMinistern och Två Stats-Råd, Tvä af Högsta Domstolens Ledamöter dem öfvervara, med den skyldighet alt till protokollet sig yttra, som 9 §. föreskrifver. §• 27. Till Justitie-Canzler må Konungen nämna en lagfaren, skicklig och oväldig Man, som i Domare-värf varit nyttjad. Honom, såsom Konungens Högste Ombudsman, åligge förnämligast, alt föra eller genom de under honom ställda Fiskaler låta föra Konungens talan i mål, som röra allmän säkerhet och Kronans rätt, samt att, å Konungens vägnar, hafva tillsyn öfver rättvisans handhafvande och i sådan egenskap beifra fel, som af Domare och Embelsmän begångnc blifva. §. 28. Konungen äger att i Stats-Rådet utnämna och befordra infödde Svenske Män till alla de Embeten och Tjenster inom Riket, högre och lägre, hvilka äro af den egenskap, att Konungen Fullmakter derå utfärdar, dock böra vederbörande förut med förslag hafva inkommit, der sådana hittills ägt rum; Vare likväl Konungen obetaget, att uti Militära Embeten nyttja Utländske Män af sällsynt skicklighet, men icke till Commendanter i Fästningarne. Konungen fäste, vid alla befordringar, afseende endast å de sökandes förtjenst och skicklighet, men icke på deras börd. Till Civile Embetsmän inom Riket och lill Domare må sådane Män §. 26.
Från detta anslag, i nu gällande Riks-stat upptaget till 619,001 R:dr 20 öre, utgår allöningen till Flottans maskiniststat, hvars personal, enligt hvad i den Kongl. Propositionen meddelas, såsom förbunden till arbete vid stationerna, när den icke behöfves för tjenstgöringen å Flottans ångfartyg, räknas till timmermansoch handtverksstaterna, hvilka äfven af berörde anslag allönas. I likhet med hvad vid sista riksdagen vederfors den öfriga personalen af dessa stater, hade äfven maskinist-staten blifvit hugnad med någon allöningsförbättring; men då, i mån som ångan alltmera användes såsom drifkraft inom handelsflottan, och äfven antalet af Kongl. Maj:ts Flottas ångfartyg ökas, behofvet af Maskinister äfven tilltoge, och dessa i samma förhållande höjde anspråken på vedergällning för sitt tjenstebiträde, blefve det dock oefter giflig!, att så framt skickliga Maskinister skulle till erforderligt antal kunna vid Flottan fästas, de måste der vara försäkrade om ungefärligen lika allöningsförmåner med dem, som kunna hos enskilda erhållas. På dessa med flera skäl hade Departementschefen föreslagit att, fastän, för att förse alla Flottans nu befintliga och under byggnad varande ångfartyg med fullt tillräcklig maskinist-personal, skulle erfordras utom 6 Maskinist-officerare 47 Öfver-maskinister och Maskinister samt 41 lärlingar, nu - 12 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 85. varande maskinist-stat, bestående af 6 Öfver-maskinister, 15 Maskinister oell 14 lärlingar, likväl endast måtte ökas till sådant antal, som under vanliga förhållanden för Flottans redan befintliga ångfartyg oundgängligen behöfdes, eller med 5 Maskinister och 6 lärlingar, samt att, med någon jemkning i löneklasserna, ailöningen för hela maskinist-personalen måtte varda förhöjd i öfverensstämmelse med hvad ett äfven i betänkandet (pag. 55—58) intaget förslag till ny stat för samma personal utvisar.
N:o 11 gjorda hemställan i anledning af väckta motioner om ändring i 27:de §:n af Förordningen ang:de v i 1 - koren för bränvins försäljning, röstar Ja ; den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, beslutar R. o. Ad., att sista punkten t 2:dra mom:t af ofvannämnde § skall erhålla följande lydelse: »Samma förbud gälle äfven för städerne, der K. M:ts Befallningshafvande ej annorlunda pröfvar nödigt, efter vederbörande myndigheters hörande » Vid voteringens slut hade rösterna utfallit sålunda; Ja — 25. Nej — 6. Utskits sednare hemställan rörande § 27 samt förslag till förändrad redaktion af samma §. B iföl lös. Utskrts hemställan rörande § 31 (ny 32.) Frih. Skjöldebrand: I denna S synes det mig, som Utsk:t bar besvarat något belt annat, än hvad Hr Dahm med sin motion åsyftat. Hr Dahm har nemi. föreslagit, att det i denna § stadgade förbud emot bränvins utdelning i »handelsbod» äfven utan betalning, må utsträckas jemväl till de ställen, der födoämnen eller icke sprithaltiga drycker försäljas till förtäring på stället. Utsk:t har förmenat, att det åsyftade förbudet redan funnes i §:n stadgadt, genom de i densamma förekommande orden: »salubod för handel med andra varor än bränvin.» Men som begreppet af ordet »salubod» enligt mitt förmenande icke är tillräckligt definieradt, så skulle jag, för vinnande af mera tydlighet i ordalydelsen, vilja föreslå en så förändrad redaktion af §:n, som redan finnes föreslagen i den af Hr Sondén till Betänk:t fogade reservation, hvarigenom §:n skulle komma att få följande lydelse: »l öppen salubod för handel med andra varor än bränvin, äfvensom å de ställen der födoämnen eller icke brända eller distillerade drycker försäljas till förtäring på stället, vare bränvins utdelning, äfven utan betalning, förbjuden.» 38 Den 1 Augusti e. m. Hr Printzensköld: Förekommen af Frih.