Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vidare har Herr von Koch yrkat, att den, som i stad idkar handel, till hvars bedrifvande särskildt tillstånd erfordras, ej må ega att utöfva minuthandel med bränvin; men då kontrollen å denna handel lättare än å landet handhafves i stad. der, till följd deraf, svårare missbruk icke heller torde ega rum, anser Utskottet skilnaden mellan land och stad i detta afseende fortfarande böra bibehållas och kan alltså icke till detta yrkande tillstyrka bifall. De åtgärder, hvilka enligt ifrågavarande förordning hitintills verkställts af Borgerskapets äldste i stad och socknenämnd å landet, har Utskottet, med anledning af den förändrade kommunalrepresentation, som genom de den 21 Mars 1862 utkomna nya kommunalförfattningar blifvit påbjuden, ansett böra uppdragas i stad åt stadsfullmägtige eller, der sådane ej finnas, åt allmän rådstufva och å landet åt kommunalnämnd; hvilket torde godkännas. 6 Sammans. Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk. Betänkande JM 4. Herr von Koch har i sin motion föreslagit, att den rättighet att idka minuthandel med eller utskänkning af bränvin, som i denna § omförmäles, ej borde meddelas för längre tid än högst ett år; men då meddelandet af utskankningsrätt endast för så kort tidrymd skulle afskräcka redbara och ordentliga personer att å denna rörelse nedlägga det kapital, som för rörelsens ordentliga skötande erfordras, samt dessutom i nuvarande lagstiftning icke förefinnes hinder att, der särskilda omständigheter så fordra, endast på ett år utdela ifrågavarande rättigheter, tillstyrker Utskottet, att omförmälda förslag lemnäs utan afseende. § 12.
Det påminner om den tid, då du ej ännu var upptäckt, mitt änglabarn. Men efter du så vill, så skall jag äta ute. Man är utmotad. Och när man därnäst träffar sin vid alla andra tillfällen så omotståndliga lilla hustru — som nu går med en stor förskräcklig sjalett bunden om hufvudet för dragets skull, ty alla fönster äro naturligtvis öppnade — så är hon besatt af slaskhumöret, trött, utsläpad, sjuk, odräg. ja, det vill säga mindre oemotståndlig än eljes. Det här stöket skall ta ' lifvet af af henne 1 Hon står inte ut. Hon är olycklig, hon kommer inte att lefva länge — hu hu hu! Men storskurning, det kan hon ändå inte lefva utan » Så långt min mans » aktstycke ». Den hycklaren! Tror Ni inte. att han fann det lämpligast att äta utomhus dagen efter också? Och hvad tror - Ni jag hittade morgonen därpå? En räkning: » 3 soppa — 3 fisk — 3 vildsvinsstek — 1 St. Estephe — Ayala — 1 dessert — / Sherry — 3 Kaffe — Chartreuse — o. s. v. Jag hade ätit stufkött och ölsupa med madamerna jag! Och Ni kan vara så säker på, att det har kostat mig möda att hålla min juvel hemma allt sedan dess! Möda? Nej, det är ändå osanning. Jag behöfde bara se på honom — på mitt sätt — för att han skulle tillstå, att han ingenting bättre begärde än att få äta hemma på tu man hand med mig. Men när han motas ut, då behöfs det St. Estephe och Ayala, Sherry och Chartreuse och allt annat — och tre portioner af alla rätter — för att ersätta hans egen lilla etc. etc.
1 fråga om sättet och vilkoren för lösen af de gamla tomter eller tomtdelar, som erfordrades till torg, gator och allmänna byggnader, äfvensom mellan enskilde tomtegare, hvilka till följd af regleringen komma att erhålla del i samma tomt, hade, enligt hvad Stadsfullmägtige uti underdånig skrifvelse anmält, vederbörande öfverenskommit derom, att alla lösningsfrågor skulle afgöras, utan vidare appell, af en nämnd, bestående af sju ojäfviga personer, dertill Stadsfullmägtige skulle utse tre, och stadens tomtegare vid sammanträde inför Magistraten tre, samt Magistraten den sjunde, äfvensom att ersättningen borde utgå med det belopp, som motsvarade tomtens verkliga värde, för bestämmande hvaraf taxeringsvärdet för afstådd tomt eller tomtdel med 50 procents förhöjning i allmänhet skulle läggas till grund, men med rätt för nämnden att med afseende å tomternas läge före branden, byggnadsgrund, m. m., öka eller nedsätta förhöjningen. Då de med ifrågavarande tomtreglerings utförande förenade kostnader voro vida större, än att de kunde af stadens innevånare bäras, helst ett stort antal af dessa lidit betydlig^ förluster genom branden, i följd hvaraf ensamt de ordinarie utgifterna till stadens förvaltning redan i och för sig sjelfva blefve betungande, samt enär härtill kommo de för nödiga allmänna byggnaders uppförande erforderliga utgifter, hade Stadsfullmägtige anhållit, det Kongl. Maj:t måtte täckas att, genom nådig Proposition till Rikets Ständer, bereda staden för tomtregleringens utförande ett anslag utan återbetalningsskyldighet af 250,500 R:dr, motsvarande de kostnader för tomtregleringen, hvarför någon godtgörclse icke kunde af staden påräknas, och dels såsom lån 101,500 R:dr, hvartill sådana kostnader uppgingo, som staden kunde påräkna att genom nya tomters försäljning framdeles få ersatta.
Lag skall vara stadgad; så har Herr Linström Föreslagit, att dem måtte föreläggas viss tid* inom hvilken t vid vite af dagaböter, de böra redovisa unl händer tagile medel i och för Äinbets-skuld, och att, i händelse af brist eller försnillning af sådane böter, de må anses till liba ansvar och straff förfallne, soni för Uppbördsman uti 45 Gap. MissgBalk. är vordet stadgadt; med skyldighet likväl för deras närmaste förmån, att umgälla deras bristande tillsyn och efterlåtenhet i Controller, med full ersättning af hvad som kan brista i skadans gäldande af den brottsliges Egendom; äfvensom Herr Linström hemställt, att all den kostnad Staten ofta måste vidkännas, för att få utredning pä - sådane felaktige och försumlige Ämbetsmäns förbrytelser, må af de brottsliges eller efterlåtne Förmåns egendom till fullo gäldas. Lagutskottet har Öfvervägat hvad uti Memorialet sålunda blifvit framstäldt; och hvad först angår yrkandet att LandsSecreterare och ConsistorieNotarier, för tillgrepp och förskingring af allmänna eller enskildte medel, som de i och för deras tjenster till förvarande och redovisning emottaga, måtte anses förfallne till det uti 45 Gap. MissgBalk. för Uppbördsmäns så beskaffade förbrytelser utstakade ansvar och straff, så enär Utskottet, i anledning af Kongl. Maj:ts i detta ämne till Riksens Ilöglofh Ständer allåtne och till Utskottet remitterade - L*g UtskottttsBtfHttkandmf 305 rade Nådiga Proposition, uti särskildt Betänkande under denna dag tillstyrkt att, med upphäfvande af 8 §. i 1 Gap. Utsök. Balk, samt ändring af 2 §, 45 Cap. Missg Balk. enahanda ansvars
Upplästes HerrarBänkmänsLista tillwal af Electörer, och befanns detta Wal hafwa pä följande sätt utfallit: N:o 1 Zi Julli. N:0 1 Grefwe DraNo, i^sgnns Dredrik, En nf Rikets Herrar. ^ 89 Grefwe von Höpken, Fullmäktig Grefwe OMenÄloipe, Dirro, Capitaine - Lieutenant, R. S. O. 110 Grefwe von Dnnrin^slikrnssn, ^tkreellt) General-Major, Com. St. K. W. O. Z1 Friherre ^VLotnineisrer, Clries, KammarJunkare. 69 Friherre Itiitnmb, Claes, Förste Hof-Stalls mästare, R. af K. M. O. ivZ Friherre 8erö,nlelr> Fullm. Grefwe 8rrömtetr, Cerl, General, Com. af St. K. S. O. LZ4 Friherre Djnrktou, iviis idolph, Major, C. S. O. LZZ Friherre De Ceer till Leufsta, Cari, Ryttmästare. 91 Herr tviörner, LtEiian, Capitain. IVZ — DaikenberZ, t>1eloller, Kammar-Iunkare. 139 — Kase, Fullm. Friherre Cederslröw) Carl, Ofwerste Lieutenant, R. S. O. 440 — Didron, Fullm. Herr lersineden, Derin. n, Ryttmästare. 778 — De^onsnk-rr, Fullm. Friherre ^lannerNoiin, Onsrak, Major. 782 — LelkraFe, Fullm. Herr hiörner, ChriSlör, Major, R. S. O. 862 — Cillenk, ook, hokkin Cöran, Major. 946 — kteilk, Ftlllm. Herr Heikensköld, DndviZ, Protocolls-Secreterare.
Då frånsköts rigeln; men icke Erika, utan konsuln sjelf, visade sig i den för öfrigt tomma kammaren. För några ögonblick stodo man och hustru tysta midtemot hvarandra. ”Hvad för dig hem, så oförmodadt, och i ett sådant skick, min vän?” frågade konsuln med ett visst försmädligt lugn. ”Jo, just min aning att något ovärdigt bedrägeri här förehades. Men hvar är den nedriga, den eländiga, som på detta sätt lönar de välgerningar, jag slösat på henne?” ”Sakta, sakta! Erika är, som du väl ser, icke här; gör derföre lagom väsende af ingenting!” ”Ingenting!” upprepade fru N– i lidelsefull ton; ”ingenting! Står icke fönstret öppet, det är ej mera än tre steg till trädgården. Utvägen var rätt god, men något för uppenbar, då hon hörde min röst. Men, vid Gud, det aflöper icke så lätt! Hon skall straffas; hon skall ur huset på stunden, på ögonblicket! Hela verlden får snart veta att jag uppfödt en orm i min egen barm.” Då konsul N– såg den verkliga fara, som hotade att förstöra en ung, oskyldig flickas enda egendom, hennes rykte, lät samvetets och hederns pligt mäktigt höra sina förenade röster. Han var en lättsinnig, kanske en dålig karl, men likväl ej en så fullkomlig usling att han längre förmådde höra den oskyldiga Erikas goda namn lida för hans skull. Med en beslutsamhet, som kunde kallas manlig, hejdade han sin hustru, hvilken redan var på väg att lemna rummet, nedtryckte henne i en stol och riglade på nytt dörren. ”Stilla din rörelse, din stormande, obilliga häftighet,” sade han till sin fru, ”så skall jag med några ord säga dig hvad du vill veta och kanske ändå litet mera. Men kom derjemte ihåg att, om du med ett enda ord, en enda tvetydig vink förolämpar Erika, så får du att göra med mig!
Det är dystra, fästningslika murar, hvalf och portar, gamla, grå spetsgafvelhus, och däremellan romantiska hus i sjuttonhundratalsstil med sirliga balkonger och trädgårdar med mossiga fontäner; det är korsvirkeshus med branta tak, idylliska småhus med hvita luckor och fönster, fulla af blommor, madonnor och krucifix på väggarna; det är trappor upp och ned åt sluttningarna och slingrande gator, frodiga af ogräs, och med nya, täcka öfverraskningar vid hvarje krök. En sådan förde oss till den lilla högtbelägna Jakobskyrkan, en flattäckt romansk basilika, hvars yttre tyvärr vanställes af en tråkig och själlös barockfasad. O, denna barockstill Osympatisk och ointressant som den är, där den står på egen grund och mark, varder den oss förhatlig, när den skrytsam och själf tillräcklig utbreder sin fadda teatergrannlåt öfver medeltidsarkitekturens rena, af tro och känsla genomandade former. En liten dörr stod inbjudande öppen; vi beträdde helgedomen, där icke ett lefvande väsen fanns. Kyrkans långhus har ren basilikastil, med små fönster och nakna, ljusa murar; därtill sluter sig ett tjusande gotiskt kor i mörka färger och med praktfulla glasmålningar i de fem höga fönstren. Här finnes lyckligtvis blott ett prof på barockens försköningsifver; taket öfver tvären &amp; * 4 skeppets och midtelskeppets korsning prydes af en arkitekturmålning med halsbrytande perspektiv och vimlande af människor i vansinnig förkortning. Skeppens tak äro, sannolikt i nyaste tid, dekorerade i något slags japansk brickstil, som svär på ett beklagligt sätt mot kyrkans ålderdomliga former. Men trots allt detta är kyrkan fängslande, och ensamheten _ där inne var ljuf och stämningsfull. Vi dröjde oss länge kvar, ströfvade omkring i alla vinklar och vrår eller sutto och samtalade med låga röster. När vi ändtligen åter begåfvo oss ut i regnet, mötte vi en stor, martialisk polisbetjänt, som vi nyss frågat o m vägen och som nu med det välvilligaste leende iakttog oss.
139 rier derstädes, samt såväl berörde tjenst, som öfrige här ofvan uppräknade beställningar, efter pröfning af-vederbörandes derom afgilna lörslag, och sedan Kammar-kollegium och Stals-kontoret, öfver förslagen hörde, desamma i underdånighet förordat, af E. K. M:t befunnits oundgängligen behöflige, halva Rikets Ständer bifallit, att löne-anslag för ifrågakomne nya tjenster å slat uppföras. I fråga åter om löne-beloppens bestämmande hafva, i likhet med hvad för nämnde tjenstegrader här ofvan är omlÖrmäldt och under åberopande af hvad i underdånig skrifvelse den 4 November sisllidne år är anfördt, i fråga om anvisande af boställe ål den nya länsmannen i Gudhems härad, samt med iakttagande för öfrigt deraf att så stor del af aflöningen, som motsvarar de nuvarande minimi-aflönings-beioppen för dessa grader, utföres såsom lön och det öfriga såsom löne-tillökning under nu ingångna Stals-reglerings-period, Rikets Ständer sålunda bestämt de nya löne-anslagen: för Härads-skrifvaren, lön 1,500: — löne-tillökning 500: — hyres-ersätlning 300: — 2,300: — för 6 Länsmän, åt hvardera, lön 450: — löne-tillökning 250: — hyres-ersättning - 150: — g50; — för en Länsman i Gudhems härad, lön 450: — med afdrag af den utaf bostället Backabo N:o 5 Thorbjörnsgården J mantal beräknade afkastning 240: — hvarefter återstå 210: — löne-tillökning 250: — 460: •— för hvardera af de 2 Vaklmästarne, lön . 270: — löne-lillköning 130: — 400: — och har den härtill erforderliga summan, uppgående, enligt bifogade tabell N:o 6, till 8,660 R:dr Runt af Rikets Ständer anvisats. /)
Att Banken icke utan äfventyr skulle kunna till aflägsna orter och främmande personer öfversända Original-Handlingar af stort värde. Att sammansättningar, till åtkommande af belöningar i mål rörande Sedlars ef* terapning* förfalskning och utprångling > möjligen skulle kunna inträffa. Att det någon gång kunde hända* att Banken vore ömsom kärande och svarande* och att mål, som egde oskiljaktigt samman* hang med hvarandra, sålunda skulle behandlas af olika Domstolar, enär det, enligt 10 Capitlet 1 §. Rättegångs-Balkén, jemförd med 11 Capitlet 6 §. samma Balk, berodde på den svarande Partén, om han ville vid samma Domstol, der käro-målet blifvit an* liängigt, göra sin gentalan gällande.
Och inom Vällojl, BorgareStändet af Hr Lindqvist, att, då AdvocatFi - Betänkan den, j\T:o 2 3y. 27 sentens oell Secreterarens Sportler vore tillfälliga och saknade all bestämdhet, billigheten syntes påkalla bifall till den al K, M:t för desse Tjenstemän i Nåder föreslagne obetydliga löntillökning, hälst deias befattningar voro trägna och raagtpåliggande; hvarjemte Hr JJelsingius likaledes ansett såsom vilkor för iöneförhöjningarne åt Hoffiätterne böra förenas upphörandet af Revisionsskillingars nedsättande derstädes, samt, till Correctiv emot besväirandet med onödiga rättegångar, något ansvar i stället af Högste Domstolen åläggas; och hafva Hrr Hemberg och Mattsson funnit någon förhöjning i Tjenstemanna-Iönerne icke böra äga rum. Hvad desse omständigheter vidkomma, hafva de förstnämnde redan varit under öfvervägande hos Utskottet före beslutets fattande till det frainställdte Aflöningsförslaget för HofRätterne samt frågan örn R.evisionsskillingen åter funnits innefatta ett ämne, hvilket icke tillhörer detta Utskotts pröfning. Och har någon ändring derigenom således icke kunnat uppkomma uti Utskottets redan afgifna tillstyrkanden. 6:0 Vid Utskottets Förslag i denna Punct, om uppförande på Stat af de 3817 R:dr 35. 2., jemte derunder beräknade 354 T;r Spannemål, som erfordras för PiiksBokslutsContoiret, samt fastställandet af den för StatsContoiret ad interim uppgjorda nya Staten, i anledning hvaraf någon anmärkning inom Ridd. o. A., PrästeStåndet och BorgareStandet icke ägt rum, har hos BondeStåndet Anders Danielsson från Elfsborgs
Resolution Ehuruvähl Academien utlij Lunden eendehl alf kyrckiotijonden i förledne åhr har varit anslagen, så är denn nu upphätven, oell Kyrckiorna häreffler fåå sine intrader oturberade effter Kongl. Maj:llz resolution. 64 Stals-lltsltottets Utlåtande, N:o 182. 2:de. Klagade Prästerskapet öfwer een Landztingzdom,som nyligen äruthgången, demi kyrkrna liaf:r frånkiendt Städian alf des Gårdar, Bohl, Jordar och IIuuss som kyrckiorna taga Landgillet alf, och det Extra Ordinarie till andra ähr borttdonerat. Begiärandes at Kyrckiorna må fåå åthniutha Städzmåhlet elfter Christian IY:s Recess Lib. I Cap. 4:to art. 38 et 39 och dee som det upburit hafwa påläggas måtte sådant återgifwa. Resdutio. Efftersåsom Städzmåhlen flyta uthaf Landgillet och bäfwer uthi dee danskas tijder fölgdt Landgillet efter, så bör kyrckiorna efter gammal pläghsedh och denn Grundh derom uthi recessen linnes muta Städzmåhlen, der som Landhgillet deni tillhörer och samma Gårdar, Bohl, Jordar eller IIuuss af Kyrckiones förswar tillijka medh Crononos Befallningsman på orten bortstädias, medh mindre icke donatarierne eller Possessorerne alf dee Extraord. Räntorne håfve uttryckeligh Resolution at dee Städian behålla och muta skölda, då dhe dervidh till vidare förklaringh varda handhafda, men elliest och i vidrigit fall skola vara skyldige at gifva ifrån sigh hvadh dhe under demi Titull hafva upburit. Rätteligen afskrifvet intyga. Slockholm den 22 Jan. 1845. C. G. Styffe. Wilh. Tham.
Jag föreställer mig att ett sådant beslut från R. o. Ad:s sida, utgånget från enahanda motiv som BorgareSt:s, skulle hafva icke blott höjt R. o. Ad:s anseende inför den starka och enhälliga opinion, som utanför Riksdagen råder i landet, ang:de behofvet af ett ornbildadt representationssätt, utan äfven bringat representationsfrågan i allmänhet ett ganska långt slycke framåt och deråt gifvit en bred basis, då den haft att stödja sig på en förenad mening hos det första och medlerst» Ståndet. Jag kan således icke nog uttrycka min förvåning, icke allenast deröfver att ledamöter inom detta Ständ, som försäkra sig önska en representationsförändring och betyga, att de äro färdiga att åt nationen göra offret af sin sjelfskrifvenhet, icke inse, att den enda utvägen att ernå ett sådant ändamål, eller alt låta Stånden sammansmälta och ingå i nationen, måste sökas just i eli sådant förslag, som på eli rum till gemensamma öfverläggningar och beslut sammanförer de särskilda Stånden och samhällsklasserna, samt derigenom allt mer och mer amalgamerar dem med hvarandra, utan ock öfver den frånvaro af politisk insigt och förutseende, sorn utmärker de konservativas hårdnackade motstånd i denna fråga, och den inkonseqvens, de ådagalagt genom de sinsemellan motsägande omröstningar derutinnan, såväl vid en föreg:de Riksdag redan för 14 år tillbaka, då R. o. Ad. med | pluralitet eftergaf den tomma och skenbara fördelen af 126 Den IG Februari. den s. k. sjelfskrifveuhelen, som vid förl. Riksdag, da R. o. Ad. antog det nu förkastade förslaget, att hvila till grundlagsenlig behandling.
Tag det af dem, att det må tjena i vittnesbördsens tabernakels tjenste, och få det Leviterna, hvarjom efter sitt ämbete. Då tog Mose vagnarna och oxarna, och fick dem Leviterna. Två vagnar och fyra oxar fick han Gersons barnom, efter deras ämbete. Och fyra vagnar och åtta oxar fick han Merari barnom, efter deras ämbete, under Ithamars, Prestens Aarons sons, hand. Men Kehats barnom fick han intet; derföre att de ett heligt ämbete på sig hade och måste bära på sina axlar. Och höfvitsmännerna offrade till altarets vigning, på den dagen, då det vigdt vardt, och offrade sina gåfvor inför altaret. Och Herren sade till Mose: Låt hvar höfvitsmannen bära sitt offer fram på sin dag till altarets vigning. På första dagen offrade Nahesson sina gåfvo, Amminadabs son, af Juda slägte. Och hans gåfva var: Ett silffat, hundrade och tretio siklar värdt; en silfskål, sjutio siklar värd, efter helgedomens sikel, både full med semlomjöl, blandadt med oljo till spisoffer; Dertill en gyldene sked, tio siklar guld värd, full med rökverk; En stut af boskapen, en vädur, ett årsgammalt lamb till bränneoffer; En getabock till syndoffer; Och två oxar till tackoffer, fem vädrar, fem bockar, och fem årsgamla lamb. Detta är Nahessons, Amminadabs sons, gåfva. På den andra dagen offrade Nethaneel, Zuars son, höfvitsmannen för Isaschar. Hans gåfva var: Ett silffat, hundrade och tretio siklar värdt; en silfskål, sjutio siklar värd, efter helgedomens sikel, både full med semlomjöl, blandadt med oljo till spisoffer;
Enligt hvad handlingarne tillika innehålla har Landssekreteraren Förberg, hvilken är 1829 anställdes i Statens tjenst, i 15 är varit Länsnotarie i Upsala län, derunder han vid flera tillfällen på längre tid bestridt Landssekreterare-befattningen och dervid, jemlikt behörigt vitsord, ådagalagt utmärkt flit, samvetsgrannhet och 206 Motioner i Borgare-Ståndet 1862. JW 99. skicklighet, samt i öfrigt till Kongl. Majits Befallningshafvandes synnerliga nöje och belåtenhet sig förhållit. Ehuru Förberg, på grund af gällande författningar, icke egt något laga anspråk att vid afskedstagande! från Länsnotarie-befattningen komma i åtnjutande af pension, har dock Utskottet, med afseende ej mindre pä "hans i tjernsten ådragna, obotliga sjukdom, än ock öfriga förekommande, ömmande omständigheter, velat isa måtto understödja motionärernes framställningar, att Utskottet tillstyrker, det Rikets Ständer måtte å allmänna Indragnings-staten uppföra Länsnotarien, Landssekreteraren O. H.
Men om man anser det förra vara nödigt, och äfven delar Hr Printzenskölds åsigt, att brottslingen bör offentligen utställas för att skämmas, samt att sjelfva brottets beskaffenhet bör genom något yttre betecknas, hemställer jag om icke den värde talaren, i konseqvens med sin uttalade åsigt, kunde föreslå, att den, som beträdes med att hafva klippt ull af annans får, skall stå och skämmas med en ullperuk på hufvudet. Frih. Hermelin: Likasom jag icke förra gången, då jag hade ordet, yttrat mig om några skamstraffs bibehållande, likaså har jag icke heller yrkat, att den, som begär det af mig omnämnda brott, skulle förses med någon ullperuk, hvarföre jag anser Gr. Sparre helt och hållet hafva saknat skäl att yttra, det jag haft åläggandet af ett dylikt skamstraff i sinnet. Men jag ansåg mig kunna såsom en ofullständighet anmärka, att brottet ej blifvit i §:n omnämndt, hvaraf otvifvelaktig! kunde inträffa, alt detsamma blefve möjligen strafflöst, då, såsom vi alla vela, i allmänhet inga andra gerningar anses såsom brott, än de, hvilka i lagen förbjudas oell med straff beläggas, — enär tvifvelaktigt är om vår tids Domare, såsom rättesnöre, hylla Olai Petri ll:te Domare-Regel. Hr Flach: Det må väl vara en sanning, att i nu gällande lag icke linnes något stadgande i afseende å det brott, som nu blifvit af Frih. Hermelin omförmäldt, men jag finnér likväl hans anmärkn. vara af vigt, ty det lärer ej kunna förnekas,-att dä man skall stifta en ny lag för tjufnadsbrott, äfven berörde slag deraf bör i lagen omnämnas 318 Den 12 Augusti e. m och med straff beläggas. Om stadgandet skall hafva sin plats i denna § eller någon annan, lemnar jag såsom något mindre väsendtligt derhän, men skulle likväl tro, att dess rätta plats är i denna §, hvarföre jag anser mig böra yrka §:ns återremitterande. Gr. Sparre:
Myror på Gottland, om uttappning af. Se Gottland. Mål å manskap och hästar, om nedsättning i det vid Cavalleri-regementen antagna. Se Rusthålls-visitationer. — å soldats längd. Se Soldat-mål. Mått, mål och vigt, angående förändring i författningarne om. II. 346. R. 426. III. 43. XXIII. B. 189. XXIV. Å. 43i. XXV. U. 316. A. 459. XXVI. E. 62. Mått och vigter, om öfverseende af instruction och taxa för justering af. XXI. B. 58i. XXIII. A. 161. XXIV. E. .44. ( '97 ) Matning af salt och span mål, angående föreskrifter för. Vill. 13. 14Ö- A. 227. — af fartyg. Se Fartyg. Mörbylånga köping på Öland, angående uppförande derstädes af en magazinsbyggnad. XII. B. <48. X. 3y4- XVI. U. 202. XVII. A'. 62. Mörner, Grefve Axel Otto, yttranden. XII. iÖ2. XVII. Mörner, Grefve Carl, yttranden. I. 83. II. 194. Mörner, Grefve Cail Göran, yttranden. I. 3i6. III. 34 >• Mörner, Grefve Johan August, yttranden. Mösseberg, om befrielse från skatt för de vid denna kro nopark belägna hemman. Mötespassevolancen, angående förändrade grunder för nytt contracts uppgörande vid 1844 ®*’s slut, i afseende å. lil. 290. A. 270. XVIII. U. ti3. A. 157. U. 178. A. i95. E. 323. XXII. E. 381. — 0111 dess upphörande, och de deraf bestridda kostnaders öfverfly ttande på statsverket. XX. R. 606. XXII.