Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det skulle gladt honom om Marianne hade haft ett dylikt på, det skulle gjort henne så varmt och lugnt hemtreflig, just att passa tillsammans med honom, men det ville han icke säga. Inte skulle hon förändra sin smak efter hans! Och så gingo de ut i köket. Der var stor plats och varmt, en lätt imma slog emot dem då de närmade sig spiseln. Jungfruns ansigte klarnade. Det var bra att de kommo nu, medan koppar och tenn ännu var som mest skinande och det taggade papperet på alla hyllor var riktigt hvitt och vackert. Hon var stolt, hon visste att det icke kunde finnas ett vackrare kök. Och pigorna voro glada att inte ha gjort sitt arbete förgäfves. Marianne såg sig omkring. Det var en förfärlig massa pannor och grytor och formar. Börje gick och myste. Mor och han hade låtit utvidga och förbättra kök, spiskammare och allting sådant strax han tagit emot gården. Hans unga hustru, när han fick någon, skulle åtminstone icke ha något att klaga öfver! Och nu gick hon der bredvid honom. »Kom, Marianne, så titta vi in i folkstugan», sade han. Och de gingo dit in. Der var ett långt bord dukadt, betäckt med en underligt lång och smal duk. som hade en bred konstmessig flätning för ena ändan, ett slags frans, som genast fäste’Mariannes uppmärksamhet. Börje gaf akt på det. »Det är riktigt på gammaldagsvis», sade han leende.» Det roade mor att taga af ett par sådana dukar på ändarne af sina räcker. Vi begagna dem alltid om julen till folket. Nå, hvad tycker du?» Ja, hvad skulle hon tycka! Det var ett långt stort rum med bänkar vid väggen och bänkar vid bordet, och på bordet lågo stora brödkakor och simpla hornskedar. Hvad ville man att hon skulle säga? Det var henne så underligt främmande alltihop. Så groft och klumpigt. »Joo», sade hon blott. Det kunde tydas till allting. Hvar gång hon vände ryggen till, passade pigorna på att se på henne. Och hennes vana att sänka nacken tillbaka samt skjuta fram läpparne till ett behagsjukt litet missnöje, gåfvo dem den föreställningen att hon var högfärdig, fast hon endast var generad.
Som jag uti flera plena funnit med hwad nit och likasom hörande till Constiturionen en del af delta Ständs Ledamöter bliswit anmsnade dä de welat till Protokollet göra något anförande, att detta skulle ske frän den bänk dem tillhör, ehuru deras närmaudc omkring LandtMarstalks bordel hwarifrän Handlingarne uppläses, gör detta för en del och synnerlig rst för mig som är i det olyckliga predikament a t höra mindre wäl, gansta behöfligt, förundrar det mig pä det högsta finna en än större oordning, som oftast och synnerligen i dag förefallit, nemligen att flere personer skockat sig tillsammans och underhålla länga wänstapliga kanske angelägna discurter, hwilket gansta mycket hindrar alla öfriga af Ridderskapet och Adeln alt fä med uppmärksamhet höra det som förehafmes och svm Ridderskapet och Adeln har den lyckan att framför de andra Siänden äga tillräkligt rum pa sam» ma botten, ty suplicerar jag att den ordning noga iagttages, att inga conversalioner eller tystare discnrser om de in xlleno förekommande ärender uti detta Pleni rum mä sä existera. Herr Grefwen och LandtNarffalken erindrade, att när wi kunna hoppas att nu snart fä en NiddarhusOrdning, lärer wifferligen någon föreskrift härom deruti iagtlagas. Upp - Den n November. 555 Upplästes följande: Utdrag af Protocollet hällit uti Riksens Höglofl. Ständers StalsUtstolt den 8 November 1809. S. D, Höglofl.
Häradsskrifvare åligge att, sednast 8 dagar från slutet af den tid, inom hvilken anmälningsskrifterna skola till honom ingifvas, desamma, jemte derå socknevis upprättade förteckningar, till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande insända. § 14- För den, som till bränvinstillverkning i mindre bränneri sig anmält, men sedermera vill, mot befrielse från afgift, tillverkningen frånträda, galle om tid och ställe för 316 Expediti o n s - UIs k o t tel-. Förslag till under d. Skrifvelse N:o '125. anmälan derom hvad i § 12 sägs. Vill lian tillverkningen i afseende å redskaps rymd eller beskaffenhet utvidga, eller, mot befrielse frän motsvarande tillverkningsafgift, inskränka: gore derom skriftlig anmälan hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande sednast 8 dagar före den lid förändringen afser. Vid sin anmälan foge han bestyrkt afskrift af slämplingsbevis ä den redskap, hvarmed han tillverkningen utöfva vill. Öfver anmälan, som nu sagd är, utfärde Kongl, Maj:ts Befallningshafvande bevis, innefattande tillika Landskontorets uträkning ä den fyllnad i tillverkniugsafgift, som erläggas bör, eller å det belopp, tillverkaren är berättigad återbekomma, och varde derjemte stämplingsbeviset, forsedt med påskrift om uppvisandet, till honom återlemnadt. § 15. Öfver anmälningar och uppgifter, som, enligt §§ 11, 12, 13 och 14, till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande inkomma, läte han erforderliga förteckningar, för kontroll och eftersyn, tillställas vederbörande kronobeljenle samt öfverkontrollörer och tillsyningsman. Kronobetjent skall af förteckning, som honom tillställes, låta, inom 8 dagar frän emottagande!, i sitt distrikt anslå afskrift i sockenstuga eller, der sådan ej finnes, å annat lämpligt ställe i socknen. § lö
Skall detta lyckliga resultat uppnås, måste emellertid äfven skolan göra, hvad på henne ankommer, och så begränsa sina fordringar, att ej terminen tager de krafter, ferietiden gaf. Hem och skola böra äfven på detta område sträfva gemensamt. Först när de göra detta, kan man för vårt uppväxande släkte få hoppas en fullt normal utveckling. Om så den unga kvinnan en dag skall träda in i eget bo, kommer hon, tack vare sin förståndiga uppfostran, ej att höra till dem, som lämna vården om hus och hem åt legda händer, ej häller till dem, som anse sig behöfva en hel armé af tjänare, så ordinarie som extra. Genom att själf påtaga sig en icke ringa del af bestyren inom hemmet kan hon tvärtom ansenligt inskränka det sedvanliga tjänareantalet, till fromma för husets ekonomi. Hon bar i sitt föräldrahem fått lära sig, att sparsamheten måste vara genomgående vid allt, om man med begränsade tillgångar skall få debet och kredit att gå ihop, och än mer, om man vid årets slut skall få ett litet öfverskott för framtiden. Hon vet äfven, att husmodern kan kraftigt medverka härtill, och detta icke minst genom de mån gahanda småting, hon har att förvalta. Dessa kunna nämligen i en sparsam hand blifva lika många kanaler att föra välmågan in i huset, om än endast steg för steg. Men äfven de små rännilarne bidraga ju, hvar i sin mån, att öka flodens vatten, och äfven det största ämbar kan droppvis fyllas. Alla kvinnor äro dock ej ämnade till husmödrar, torde någon invända. V ä l sannt, men också om kvinnan ej får ett eget bo att vårda, kan hon ju blifva satt att verka inom andras. Dessutom skall insikten i dessa rent praktiska göromål alltid blifva henne till gagn, hvilket än hennes lefnads kall må blifva, och godt är för öfrigt att vara rustad för alla möjligheter. En rätt husmor förstår äfven att från början rätt behandla sina tjänare och skaffar sig således af dem tillbörlig aktning och lydnad, utan att behöfva för detta ändamål vädja till sin mans ingripande. Härigenom bidrager hon ej ringa till husfrid och trefnad.
Utaf boskapssjuka har af mjeltbrand bland boskapen, sorn för några år tillbaka hemsökte landet, endast några enkla fall åter inträffat; sednast i år då en Djurläkare blef hitsänd. En stor del af landets innevånare hafva länge hyst den önskan att provinsen måtte blifva försedd med en ständig Djurläkare, meli utgörandet af det dertill erforderliga lönebidrag^ hade hitintills mött svårigheter; först i år hafva hemmansägarne å landet, hörde öfver hushållningssällskapets förlag, att till årlig lön för en Djurläkare skulle erläggas ii kappe säd hälften Råg och hälften Korn, per hemman efter nytt, i flera socknar förenat sig om detta bidrag; i andra åter, der allmogen dertill icke varit villig, hafva Pastorerne antingen enskildt eller i förening med några hemmans ägare åta-, git sig att sådant bidrag för Pastoratet utgöra, meli i en del socknar har intet bidrag kunnat erhållas, så att af påräknade 5o tunnor endast 32 för närvarande utgå, hvarjemte Wisby stad anslagit ett årligt löne-tillskott för Djurläkaren af xoo R:dr Banco. Sedan den bestämda ansökningstiden gått till ända är förslag till platssens besättande ingånget i Kongl. Sundhets-Collegium. Beträffande Gästgifvare-ordningar, så äro de enahanda inom Länet, emedan ingen hållskjuts här finnes. Uti förledit år utfärdade nya dag-böcker är infördt hvad nådigst blifvit förordnadt rörande förhöjning i vagns-Ieganf och bestämmandet af dea tyngd per bäst hvarmed resande får färdas, äfvensom med stöd af äldre författningar, i vissa behöfliga delar noggrannare bestämmande!! om Gästgifvarens, de resandes och de skjutsandes åligganden. Taxa hvarefter nattqvarter, spis^ stallrum och foder på gästgifvare-gårdarne skola betalas, utfärdas årligen och Länsmännen äro ålagde att månadtligen besöka Gästgifvare-gårdarna inom deras distrieter samt i vecko-rapporterne upptaga hvilka Gästgifvaregärdar af dem blifvit visiterade.
Skars - 194 Den 5 Abruarii. Stats-Utskottet har Uti dest förra betankande förklarar det Vtskorrel ej arisäg mer än 2:ne säre gifwas till deste medels anskaffande, och det, antingen genom Inrikes lans uplagande, eller ock alt nikita Riksens Sländers Banque om denna summas försurande. Herrar Bancy-Fullmagtige hafwa i detta ämne anförr, att da Danquen i anseende till Rikets nuwarande brydfamma och berryckta ställning, icke lärer kunna undgå, att, sä längt möjeligcn med dest bistånd och realisationens lipräu hällande fö-enas kan, under lindrigaste willtor, ännu ytterligare bidraga lill det allmännas räddning; Sä w' ca Herrar Banco-Fnllmägkige hoppas, art i hand-' fe en någorlunda rillräckelig Ämorlistements-Fond blefwe med fullkomlig säkerhet art pärerna, B-.mquen möjeäaen skulle kunna araga stg arr genast liqvidera i fräga iv a rande summa. Härutinnan har Högloft. BancoUtskotrer instämt, under den förmodan likwäl, arr ä denna Summa, om ej ajLrag, älnunstone upskof skulle wara möjcligt da troligen den, ej annorlunda än succestivl, kan behcfwa urgä. Stats-Utskotlek sär harwid andraga, att hwad angar nödig Amornstemen-s-Fond eller sueecstive ersättning till Vanquen för detta förskott; Sä är tillgäng dertill af den u:i försiaget kill ärliga Bewillnings-Summans belopp, Bilagan Litt. H. wid StaisIl-ffvlkerS förra beranlande, upförde ärliga ränteoch Capirals-afbetalning pä denne Summa, som dä förstagswis upgafs att förskjutas as Banquen, och hwarrill räntan ar beräknad till 2 procent och Ca» pirals - Den 5 Zebruani.
Nä väl, lät Staten behålla sitt anslag till dess att menigheten yttrat sig, om den icke finnér sitt intresse vara att emot detta anslag fullborda arbetet, äfven om del skulle kosta litel mera än de 45,000 r:dr, ty det är icke Staten, som vinner denna jordförbättring, utan det är de enskilde. Men det förhåller sig i denna sak som det gamla Svenska ordspråket säger: Gif tiggaren bröd med smör, och han begär ost lill; gif honom bara bröd, och lian begär intet, utan tackar. Jag begär bifall lill betänk. Hr af Harmens: Det är visserligen obehagligt att uppträda i en sak, deruti man sjelf har någon andel; men efter den förklaring jag i förmiddags afgifvit, torde jag vara dertill mera oförhindrad än eljest. En värd talare har sagt, alt delägarne genom bifall till ifrägavar. punkt i motioneu skulle vara befriade frän all skyldighet. Der står likväl tydligen i den punkt, som är i fråga, att delägarne skulle lemna det tillskott, som enligt la.xeringshandlingarne äro dem hvardera påförda, af den gemensamma summan af 45,000 r:dr, emedan det ifrån början varit calculeradl, att delägarne skulle tillsätta hälften och Staten hälften. Jag får påminna derom, att delägarne hafva erbjudit Staten alt öfvertaga delta arbete; men att Ständerna, på districlchefens tillstyrkande, förklarat, att de alldeles icke ville ingå derpå, emedan man ansåg, alt det möjligen kunde medföra förlust för Staten. Men kan det blifva förlust för Staten, så kan det också blifva förlust för enskilde. Hvad som egentligen lägger de största svårigheterna i vägen är likväl det enskilda intresset, hvarom jag förut nämnt. Gr. Mörner; Derest andra punkten i Hr Nordenanckar nio - Den 21 December e. m. lion skulle bifallas, sä är det icke ens derigenom bestämdt, att icke en större del af anslaget skulle komma alt användas, än sorn svarade emot det arbete, sora verkställdes, ulan ordalagen äro sådana, all hela beloppet kan komma att utlagas, endast under förbehåll att deliigarne tillskjuta det dem i laxeringslängderna ålagda bidrag, ”så långt behofvet fordrade.”
TryckfrihetsFörordningen skulle uteslutas, hvarefter Moments-Nummerföljden kornrne att rättas, af Ridderskapet och Adeln antogos, hvaremot Utskfttets Förslag till förändrade Redactioner af 59 $. i och 2 Momenten Riksdagsordningen af Ridderskapet och Adeln afslogos: 3:0 Att , under instämmande i Vällofl. BorgareStåndets , genom ProtocollsUtdrag af den 23 sistlidne Februarii, i denna omstän. dighet meddelda inbjudning , pröfningen af den utaf ConstitutionsUtskotlet föreslagna nya Redaction af 68 §. 2 punkten Riksdagsordningen , enligt hvilken Revisionerne emellan Riksdagarne hädanefter skulle inträffa hvarje ari stället för hvartannat, borde upp - äg’ Prot. Utdrag den a Mars 1829'; skjutas , för att i sammanhang med StatsUtskottets, öfver Kongl. Maj:ts till Utskottet remitterade Nådiga Skrifvelse , angående föri nyad Instruction för Rikets Ständers Revisorer, blifvande Betänkande, framdeles förekomma, Från Högvördige Preste-» Ståndet. §. Upplästes och remitterades till IjctgUtskottet s Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående ändring uti 25 Cap., 1 §. RättegångsBalken , och, i sammanhang dermed, äfven uti 12 Cap. 2 §♦ 2 Mom. sam-, ma Balk , sådant det lyder i Kongl. Förklaringen den xo September 1823. S. D. Blef, i stöd af gjorda anmärkningar, återremitteradt UagUtskottets Betänkande, N:o 31, öfver ContractsProsten S. D. JSibelii Motion om stadgande, att lägrad qvinna, som till sitt barns försörjande vill njuta understöd af fatiigvårds-icrättning, skall åligga att Uppgifva sin lägersman, Prot, Utdrag den s Mars, a82g. 5 S. D.
Jemväl lån till enskilda associationer, som vi nu blott önska framkalla och för hvilkas frambringande man synes vilja äfventyra så mycket, äro vida vådligare för Bancoverkets säkerhet, än lån på effecler, som äro försäkrade. Banken kan icke hafva den speciella uppsigt öfver dessa enskilda inrättningars förvaltning, alt bedrägerier mer ej kunna utöfvas och förluster tillskyndas Banken i följd af de förbindelser, den ingått med dem. Den erfarenhet vi ägt i detta fall, synnerligast med Malmö discontverk, bör icke glömmas. Må dessa inrättningar bildas, men uppå enskild credit, och deras rakningar med Banken ej komma längre än de bypothek, de der deponerat. Hvad åter belåning af effecter beträffar, kan jag icke annat än instämma med Gr. v. Bosén, och jag tror det vara af stor vigt, att Bankens lånerörelse blifver ordnad efter sanna grundsatser och icke efter hugskott. Man hänvisar på hypotheksföreningarna och säger, att lånen skola lemnäs af dem. Dessa föreningar äro dock nu icke för handen; men Bankens förmåga är det. Det är ett oegentligt uttryck att kalla en sedel falskt mynt, då emot densamma en pant, som vida öfverstiger sedelns värde, blifvit insatt i Banken; och den, som till Banken erlagt fulla värdet af del sedel, han derifrån utbekommer, är berättigad att påstå, det denna sedel är riktigt mynt och bättre än det, som utgifves emot namnförbindelser. Gr. Cronhjelm, Otto Au g: Då Gr. v. Rosens förevar. motion remitterades till BancoUtsk., yttrade jag en åsigt, som var skiljaktig från motionärens. Jag vidhåller den ännu; men jag önskar att i anledning af den siste talarens framställning till honom hemställa, huruvida man vore mera utsatt för bedrägerier och underslef, då Banken skulle granska säkerhetshandlingarna och delägarnes dividend i de privatbanker, som skulle erhålla understöd af Statsbanken; jag hemställer, om icke denna granskning vore vida lät - Den 5 Maj f. m. tare än den control! och de försigtighetsmått, som man oupphörligen nödgades iakttaga vid belåning af varor.
Joli Fr. v. Selli uckel J-x* O# No 2275. J. P. Lefrén. No 2281. C. R. af Robsahm. L. S. L. S. N.o 2282. A. R. v. Prinzencreutz. N:o 2289. J. F. Roy. L. S. L. S. N:o 2293. von Heideman. N:o 2297 P. A. Tamm. Fullm. F. O. Silfverstolpe. L. S. L. S. N:o 2298. J. P. af Billbergh. N:o 2299. Bernil. v.Beskow. L. S. U S. $reffe;@fånt>ef£ rognar: Carl von Rosenstein, falman. L. S. Carl Fr. af Wingård. Marcus Wallenberg. Sven Lundblad. Vice Talman, Biskop i Götheborg, Biskop i Linköping, Th. Doctor, Biskop i Skara, Th. DocTh. Doctor, Corn. af K. N. O. Commetideur af K. N. O, tor, L. K. N. O. L. S. L. S. L. S. Pehr Thyselius. Biskop i Strengnäs, Th. Doctor, L. K. N. O. L. S. Sven Wijkman Casp:son. Es. Tegnér. Th. Doctor, Biskop i Westerås, Th. Doct.,Biskopi Wexiö, C. K. N. O. C. K. N. O., En af de L. S. Aderton i Svenska Akad. L. S. Willi. Faxe. Joh. Jac. Hedrén. Biskop i Lund, Th. Doctor, Th. Doct. Biskop i Carlstad, C. K. N. O. Riddare af Kon. Carl xni:S L. S. Orden, L. K. N. O. L. S. Eric Bergstrom. Theol. Lie., Theol.
M. år 1760, då berörde skatteförsäljning skedde, afstått den ifrågavarande Kohlräntan alldeles med sjmma rätt, sorn K. M. den förut innehaft, det år 1680 bestämda pris å räntekohlen 3 Daler Kopparmynt öfver-, ensstämde med det då gällande Markegångsvär-, det; så och då af Specialräkningarne öfver Kn>: nouppbörden i Stockholms Län sig visat, att endast de Kronan behållna Kohl-rantonia utgå efter Markegångspris, men att deremot de indelta lill Ortala Bruk anslagna icke äro debiterade till högre pris än 16 sk. Banco låsten, och af samma räkenskaper icke eller kunnat inhemtas, att skillnaden emellan de 16 sk., som af Bruksegarne till indelningshafvarne erläggas, och beloppet af årliga Markegången, till Kronan ingår.; hafva R. St. ansett sig ega anledning i underdånighet fästa E. K. Mapts Nådiga uppmärksamhet på de i detta mål förekomna strir diga förhållanden, och huruvida E. K. M. och Kronan af de Ortala Bruk och Norrtelge Factor yi underlagda hemman åtnjutit och åtnjuter den Exp. (flsk. Förslag till and. Skrifv, N:o 258,259. 53 rätt i afseende på Kohlräntans utgörande, som, i följd af SkatteköpeRrefvets innehåll eller serskilda Nådiga resolutioner, E> K. M, och Kronan tillkommer. Rikets Ständer framhärda et q, JY:o z5g. Pppl. o, godk, hos Ridd. och Adeln d. 25 Nov. 1829. Preste-Ståndet d. 25 Borgare-Ståndet d. 27 Bonde-Ståndet d. 30 —• —■ Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, om anslag af allmänna medel till aflönande af en DjurLäkare i hvarje Län, S. A. K, Då erfarenheten i de Län, der skicklige VeterinairLäkare varit att tillgå vid yppade
— Nio 238. i anledning af erhållne återremisser å Betänkandet Nio 151, angående extra Stals-anslag till föremål, tillhörande Landtförsvars-Departementets handläggning. X. B. 352. XI. A. 16. U. 185. A. 213. XII. U. 34. A. 119. E. 418. — N:o 239. i anledning af erhållne återremisser å Betänkandet Nio 158, angående extra Stals-anslag till föremål, tillhörande Civil-Departementels handläggning. X. B. 352. XI. 16. A. 63. U. 185. A. 213. XIII. E. 6. Nio 240. i anledning af erhållen återremiss å Betänkandet Nio 159, angående extra Stals-anslag till föremål, tillhörande FinansDepartemenlels handläggning. X. B. 352. 'XI. A. 16. U. 185. A. 213. XII. U. 34. Ä. 119. XIII. E. 6. — Nio 241. i anledning af erhållne återremisser å Betänkandet Nio 160, angående extra Stats-anslag lill föremål, tillhörande Eeklesiastik-Depailemenlels handläggning. X. B. 351. XI. 16, 63. A. 80. U. 185. A. 2 14. XIL U. 34. A. 119. XIII. — Nio 242. i anledning af väckt motion om ersättnings beviljande åt Advokal-Fiskalen i Kongl. Kammar-Rätten, Protokolls-sekreteraren C. Printzensköld för det aklorats-ärfvode, hvaraf han gått i mistning genom den Presidenten .). P. af Billberghs sterbhusdelegare medgifna befrielse från Presidenten i lifstiden ådömd ersättnings-skyldighet för en del af aflidne Tullförvaltaren M. J.
I afseende på lift. h torde jag icke behöfva nämna, att när jag säger Konungens Bef:li:de, sä menar jag icke honom personligen, utan Konungens Befdude biträdd af sin secreterare, och i hans frånvaro, de som embetet i hans ställe förrätta. Förändring i denna organisation, om den icke gillas, må Utsk. föreslå efter hvad det funné bäst. Jag tviflan icke på, att det allvarliga ifrågan skall förmå Utsk. att vid dess slutliga behandling icke lemna oupptaget och obesvaradt hvad jag här tagit mig friheten att framställa. Kan del utbytas emot något bättre, så skall det vara mig obeskrifligen fägnande. Kan det icke, så önskar jag att Utsk. 566 Den 19 D eccmber. antingen mätte antaga eller ock vederlägga min framställning. Ty det är icke Bankens ordnande ensamt pä sidan om samhället, det är samhällets behof i främsta rummet och Bankens i sammanhang dermed, som mäste afses, när man vill ordna financerna inom landet. Hr Cederschjöld, Behr Gustaf: Efter denna långvariga discussion, som nu upptagit tre länga plena, har jag begärt ordet, icke derföre, som skulle jag tro mig kunna säga någonting, som icke förut bättre blifvit af andra talare sagdt; utan blott för alt visa, alt jag icke alldeles upphört att vårda beståndet af den realisation, hvarom jag för 29 är sedan, vid 1815 års riksdag, först väckte motion, och hvartill jag dä nppgaf planen. I början vann jag intet medhåll, men jag förnyade vid nästföljande riksdag samma motion och stridde framgent för denna ide', intilldess att allmänna opinionen började sä kraftigt understödja mig, att jag kumle draga mig sjelf tillbaka, .lag vill nu återkalla i minnet, att denna realisationen då Idet’ ansedd nödvändig, emedan det icke tycktes vilja blifva någon gräns för cursens stigande. Den glädje jag erfor öfver realisationen blandades snart med någon oro, dä jag erfor Ständernas bifall lill privatbankers inrättande, hvilka lingö utgifva egna sedlar, sorn pä den allmänna rörelsen hade samma inflytande sora hade Stalsbanken sjelf utgifvit. dem.
Fomine att bero furu tång tib§ omlopp utan frude gifroa befa obligationer: antingen be font imber ett årö lopp blifvit utgifite, findé bet följanbe året på beflämba bagar inlöfaöj eller om å tttgifma rens» ftba ingen förfallobag fFulle utfättaö, utan blott förbehåll göras att efter 6 mecforö upp* fägning funna inbragg bent. 3 fåbgtt fänbclfc borbe Sianfett erhålla uppbrag att ttppfäga bent på. Soeuröen när be berftäbeö utbjubaö till pari eller berunber; berigenont fitecefioe ligoiberar ben ftn jlulb till Staten. Sitt bntfcffbiga ränteräFningen blefme till förbcl för Staten är lätt att finna; äfroenfont att få bcflaffabe flatö* obligationer findé bli allmänheten FärFomite, och färbeleä bent font äga betpbliga futnntor bcponerabe i Slgntericrtte 33 e t ä n f a n b e n, 9l;o 155. XXV titan ränta, fnfbm 23cfläb::abé!cafJorna, t>voilfa I;n?ib flutet af år 1827 utgjorbe nära 5oo,ooo Si:br. ©fillnaben emellan UtfFottetS fyflein od) mitt beflår beri att Utffottet pär tidt anmjfar tillgångarne ber be ligga till fyllgnbe af partiella bcfof, fcrogreniot jag anfer alta cptra tillgångar, generelt beräfitabe, bora ingr uti en re* feppfonb, fmarå feban cptra befofmen, gencrdt beräfnabe, bora anorbnaS i ben nion man finner bein tjbigare eller fenare böra fpllaö.