Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Riksdag hvarje mantalsskrifven person ålagde afgift af 3 sk. årligen influtit; så hafva Riksens Ständer inhemta!, att desse räkenskaper, särdeles i afseende på anvisningarne till Verificationerne, befunnits i mindre fullständigt skick, och att underhålls-kostnaden för vissa Lazarettsoch Curhus-Inrättningar i betydlig mån öfverstiga hvad dertill å andra stallen åtgått, men att, då räkningarne blifvit till Kongl. Seraphimer-OrdensGillet aflemnade, förhållandet likväl icke föranledt till undersökning, hvaruti skillnaden bestått 564 Underdånigt! Skrifvelserl och på hvad sätt den för framtiden möjligéri kunnat undvikas; Och ehuru, hvad sjelfva Räkenskaps-formen be'träffar, Riksens Ständer äro öfvertygade, att de af Serapbimer-Ordens-Gillet uppgjorde och Stats-Utskottet meddelade Formulair till framtida Redogörelser vid Läns-Lazaretten skola bidraga till öfverensstämmelse samt mera redighet och säkerhet i redovisningen, haf va Riksens Ständer likväl, på grund af underdånigst bilagde anmärkningar dervid, upprättat Förslag till förnyadt Formulair, hvilket Riksens Ständer få hos E. K. M. i underdånighet anmäla, med anhållan, att detsamma måtte Seraphiraer-Ordens-Gillet till vederbörandes förstän-* digande meddelas. Vidkommande åter det bidrag; som från Allmänna Hospitalsoch Barnhus-fonden blifvit till Läns-Lazareften årligen aflemnadt, har hos Riksén? Ständer förekommit, att, sedan E. K. M.j genom Nådigt Bref den 8 Julii 1818, gifvit Seraphiiner-Ordens-Gillet tillkänna de vilkor, hvar-; under Riksens Ständer, enligt deras underdåniga Skrifvelse, den 2 i samma månad, åtagit sig den bestämde afgiften af 3 sk. på hvarje mantalsskrifven person, och bland hvilka vilkor äfven, innefattas det, ”att de från Kongl.
I öfverensstämmelse med denna åsigt får jag, för min enskilda del, förklara, att, om pluraliteten af RiksStm ålägger BancoUtsk. att rörtde förevar, fråga uppgöra och till R. St. aflemna förslag till voter:spropos:r, jag ingalunda skall undandraga mig att fullgöra denna föreskrift; men intilldess, och så länge jag såsom utskcsledamot endast har att Den 10 Maj f. m. följa min egen öfvertygelse om hvad som är rätt och grundlagsenlig!, anser jag mig icke höra frånträda densamma, äfven om denna öfvertygelse skulle afhålla mig från ett sådant handlingssätt, som åtskilliga värda ledamöter af detta Stånd önska. Huruvida de af några ledamöter förespeglade vådorna af BancoUtsk:s sätt att tolka grundlagarna skola uppkomma, torde först framtiden kunna afgöra. Mig synes emedlertid, som nu icke ens någon tolkning af grundlagen vore i fråga, utan allenast huruvida densamma skall tillämpas efter sin bokstafliga lydelse eller icke. — Dessa mina åsigter har jag velat öppet uttala och får sluta med den förnyade förklaring, att jag, såsom delaktig i BancoUlskts Beslut, underkastar mig i alla hänseenden det ogillande och det klander, detsamma tillskyndat Utsk. Hr Rosenblad, Bernh.: Jag skall ej yttra mig angående sjelfva saken, utan blott hvad formen angår; men i afseende på BancoUtsk:s sätt att behandla sådana formfrågor får jag i minnet återkalla, huru jag redan förut, då Utsk:s Betänk. N:o i36 förevar rör:de sammanjemnkn. af RiksSttns olika beslut i frågan om Discontverkets organisation, visade, huruledes Utsk. der uraktlåtit iakttagande af all form, dymedelst att Utsk., under förebärande, att 2 Stånd fattat beslut i ämnen, deri inga föreskrifter förut funnos, förklarade, att dessa beslut borde förfalla, ehuru Utsk. härvid ådagalade en sådan okunnighet, att Utsk. äfven lät sådana frågor förfalla, hvarom förut var stadgadt. Vidare får jag erinra Hr Stuart, huru BancoUtsk. i betänk.
Skrifvelse, N:o 150. 325 alltså i följd af underställningen, i längre tid än rättvist varit, blifvit beröfvad friheten, jemte det staten dymedelst måst vidkännas kostnader, som kunnat undvikas. På grund af det ofvan anförda, bafva Rikets Ständer beslutat en Författning, hvarigenom förklaras, dels att den i 25 kap. 5 §:n Rättegångsbalken med flera dithörande Författningar gifna föreskrift, att underrätts utslag i vissa brottmål skola, innan de i fullbordan gå, underställas Ilof-rälts pröfning, hädanefter icke skall ega tillämpning i annat fall, än att den anklagade blifvit för åtalade brottet till saken fälld, der brottet ej går å lif, i hvilken händelse det förblifver vid hvad hittills öfligt varit; dels ock att hvad berörda lagrum innehåller i afseende på underställning af mål, angående hugg och slag å stjufoch svärföräldrar, så oek oqvädinsord emot dem, upphört att vara gällande. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 12 Augusti 1851. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 9 Aug. 1851. Preste-Ståudet den 9 ■ Borgare-Ståndet den 9 ■ Bonde-Ståndet den 12 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, om inskränkning af den genom Kongl. Förordningen den 22 December 1846 beviljade frihet att å landet idka handel. (Allm. Resv. och Ekon.-Utskis Utl:n, N:ris 61 och 122.) S. A. K. Vid innevarande riksmöte har fråga blifvit framställd om den ändring i 25 §:n af E. K. Mits nådiga Handels-ordning den 22 December 1846, att efter de 326 Expeditions(Ilsk o Hets Förslag till tind. Skrifvelse, N:o 150.
En och annan tillfogar med den själfkänsla, som ofta hos dem förekommer ganska berättigadt: « V i äro ett fattigt folk, och det kan ej falla oss in att öda ut mer än som oundgängligen behöfves på mat och dryck. Våra fordringar äro icke stora, därför att våra medel oftast äro små, och vi måste låta oss nöja med litet nog. » Skulle icke vi svenskar i detta afseende hafva något att lära af spanjo rerna? Elin Ameen - författarinnan till Iduns nu på- började roman » Frihet », — har i sin samling » Lifsmål » skisser och noveller, hvilken utkom för nå- got år sedan, äfven en skiss » Befriad ». Denna skiss står för den 22 och 23 april införd i Paris ' Le Figaro, under titeln tDelwråt, öfversatt af Robert de Cerisy. Samma skiss har äfven öfversatts till engelskan och gjorts till en liten dramatisk » studie » i tre tablåer, där innehållet helt noga följer handlingen i original-skissen. Pjäsen har uppförts på The Independent Thealre i London, och den kända Ibsen-tolkarinnan, miss Eizabeth Robins, har däri ånyo firat lysande triumfer. Londontidningarna instämma alla uti, att pjäsen till sin verkan är ytterst gripande och storslagen, helst genom det sätt hvarpå miss Robins utför den unga hustruns och moderns roll. Kvinnlig delegerad. Till delegerad vid en kvinnokongress, som kommer att hållas i samband med Chicagoutställningen, bar regeringen utsett förutvarande föreståndarinnan för skolan för sinnesslöa barn, friherinnan R. Th. Rappe. Kvinnovärf. Föreståndarinnan för hemmet i Helsingborg för vanföra, fru Fanny Drakenberg, har antagits till föreståndarinna för Stockholms arbetsskola för lytta och vanföra. Till föreståndarinna för hemmet i Helsingborg efter fru Drakenberg har antagits lärarinnan vid hemmet fröken Thora Reuterswärd.
Såsom ett motstycke till Utskrts här gjorda framställning anhåller jag att få framhålla Afdelningen» förslag till beslut, hvilket lyder sålunda: »För så vidt yrkandet om en förändrad organisation af Krigsakademien på Carlberg går ut på att ställa fordringarne för inträde derstädes i samband med undervisuingsmåttet vid allmänna -Elementarläroverken, och att, i hvad ske kan, från Krigsakademien afskilja dess hufvudsakligen för undervisning i humanistiska ämnen afsedde delar, gillar U t sk :t motionens syftning. Men da, af hvad anfördt blifvit, antagas måste, att en sålunda förändrad organisation är af Krigsakad:s egen styrelse åsyftad, och de anförda skälen, hvarför den hittills icke skett eller ännu bör ske, synas Utsk:t fullt giltiga; då frågan om afskiljande från Krigsakad. af sjökadetternes undervisning är, efter nådigt tipdrag, af sakkunnige pröfvad och den nuv:de organisationen dervid godkänd; då en förening af de båda Krigsläroverken vid Marieberg och Carlberg destomindre synes vara af behofvet påkallad, som föremålen för deras verksamhet är helt och hållet olika, i det att läroverket vid Carlberg har att bilda ynglingar till officerare, under det vid Marieberg redan varande officerare ega tillfälle till vidare utbildning för skiljda grenar af krigsyrket; och då. under afvakta» på de förändrade förhållanden, den väntade reorganisationen af Krigsakademien må medföra, det icke torde vara lämpligt att ingå i bedömandet af .sådana detaljfrågor, som fordringarne för utgångsexainen, kadetternas rang m. m., hemställer Utskottet att någon lt. Sttrs åtgärd, i anledning af de väckta förslagen oin förändrad organisation af militärläroverken, icke må företagas.» Mig synes, att Afdeln. härmed uttryckt allt, som i detta afseende kan åtgöras, och jag vill lägga särskild vigt dervid, emedan Afdeln. varit i tillfälle att närmare, än sorn kunnat ske i Ut sk: ts plenum, taga kännedom af de till ärendet hörande handlingar.
De skola se dig dansa, de skola lära sig veta, att en dotter af honom, som var sin tids prydnad, af naturen äger nog, för att icke behöfva deras fattiga, inlärda gracer“. „Min far“, sade Rosa, „hvarföre skall jag synas der? Jag trifs ju så utmärkt bra hemma. Jag dansar en stund af qvällen, det gör mig nöje, säkert mer än balen, och sen sofver jag godt och är i morgon bittida flink vid arbetet åter. Men går jag på balen så är jag sömnig morgondagen igenom. Jag förstår ju heller alls icke, huru jag bör skicka mig i sällskap, jag som aldrig varit ute i verlden. Vet pappa, du får visst skämmas för din Rosa“. „Nej min flicka, det kommer jag ej att behöfva göra. Jag önskar, att du må komma på denna bal“. Rosa var på balen. Otaliga ljus strålade mellan kristaller. Unga, sköna flickor i lätta drägter sväfvade omkring vid sina riddares arm. Rosa satt stilla, obemärkt i ett hörn. Slutligen nalkades en dansande som bjöd opp den obemärkta till en potpourri, en då nyss uppkommen dans, hvars turer man skapade sig för gången. Blyg ställde sig Rosa på sin plats. Man gjorde några hvarf efter afmätta former, fram och åter öfver golfvet. Ännu tyckte icke Rosa, att hon dansade. En ny tour började. Damen flyende i otaliga vändningar, förföljdes af sin kavaljer, och lät sig slutligen fångas till en vals. Rosa ilade utåt det vidsträckta golfvet med lätta steg. Nu syntes hon blifva fångad, nej med en lätt, mjuk rörelse var hon redan långt unnan sin förföljare, än flyende i yr skalkaktighet, än närmande sig mild och blyg, än åter hastande bort skälmsk och rädd. De dansande stadnade, man såg, man beundrade, man andades knappt. Nu tycktes den dansande flickan ej mera fly så långt undan, hon stannade ofta för några ögonblick liksom väntande, men hennes kavaljer tycktes ej ha lust att låta den sköna leken upphöra, han försummade med flit flera än ett tillfälle att fatta sin meddanserskas hand. Sjelf visste icke Rosa, att hon redan hade dansat mycket längre tid än något af de andra paren.
Nio 15, angide ordnandet af Riddarhusets gårdsplan, kontraproposin skall innefatta antagande af Hr Ramsays i frågan framställda förslag, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, antager R. o. Ad. till kontrapropos. vid denna votering bifall till Hr Trolles förslag.» Voteringen företogs och vid dess slut befunnos rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 58. Nej — 11. Ben 16 Juni. 685 Uppsattes och godkändes följ:de voteringspropos. i hufvudfrågan. »Den som afslår Riddarh.-Utsk:ts fortsatta Utlåt. N:o 15, ang:de ordnandet af Riddarhusets gårdsplan, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, antager R. o. Ad. Hr Ramsays i frågan afgifna förslag.» Vid denna voterings åtgång befunnos rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 14. Nej — 29. R. o. Ad. åtskiljdes kl. £ 4 e. m. In fidem, ö. Brakel. Söndagen den 17 Juni 1860. Plenum kl. 2 e. m. Justerades 3 prot.-utdrag för den 16 dennes. Anmäldes och bordlädes: Stats-Utskottets Mem:r: N:o 139, med förslag till de sista afdelningarne af det nya reglementet för Riksg.-Kontoret; N:o 140, med förslag till aflöningsoch pensionsstater vid Éiksg.-Kontoret samt expentansstat vid f. d. General-assistans-kontoret; N:o 141, med förslag till en § i det nya reglementet lör Riksg.-Kontoret; N:o 142, ang:de en gratifikation åt Hr Stats-kommissarien O. F. af Sillén; N:o 143, ang:de särskilda gratifikationer till åtskilliga af Stats-Utsk:ts tjenstemän; N:o 144, ang:de den upprättade nya Riks-Staten; och N:o 145, ang:de öfverlemnande till K.
Hittills har Svenska språkets grammatika blifvit ganska litet bearbetad, så att man i tvetydiga fall saknar all auktoritet till ledning för sitt omdöme. För att i någon mån afhjelpa denna brist, föreslog jag, att vid universiteten måtte inrättas särskilda professioner uti Svenska språket. Och ansåg jag, att sjelfva namnet på professionen borde tillkännagifva ändamålet eller Svenska språkets utarbetande och utredandet af reglorna för detsamma. Denna benämning syntes mig lämpligare än den, som sedermera adopterades i den K. Propos:n eller den af Profession i Fornnordiska språk. Men som för grundlig kännedom af modersmålet fordras äfven studium af dessa språk, från hvilka vårt nuv:de modersmål härleder sig, tror jag att det af mig åsyftade mål äfven genom det nu tillstyrkta sätt skall i viss mån vinnas, jag vill således icke motsätta mig den af K. M. antagna benämning, utan anhåller, att E. o. Ad:n i enlighet med dess nyss fattade beslut ville för denna Profession bestämma lönen till 4,500 Edr. H. Den 20 November f. m. H. Exc. Hr Gr. Sparre: I så måtto instämmer jag med den siste talaren, att lönen för ifrågav:de profession måtte bestämmas sålunda, att 3,000 lvdr blifver lön, l,500.Rdr löneförhöjning, så att liela lönen blifver 4,500 Rdr Rmt. Efter först till bifall å förev:de punkt framstäld propos., som besvarades med Nej blef Utsk:s tillstyrkande bifallet med den deri af H. Exc. Hr Gr. Sparre yrkade förändring, att anslags-beloppet bestämdes för hvartdera Universitetet till 4,500 Rdr eller för begge Universiteterne till 9,000 Rdr Rmt, att i staten upföras med enahanda fördelning i lön och lönetillökning, som R, o. Adin i afside på nästföregående punkt beslutat.
Slussportars och Broars nötning, kanske snar ombyggnad af någon i början byggd ny Sluss, efter den förbättrade plan man nu af erfarenheten lärt, medtager snart denna lilla tillgäng, och hwar stola wäl medel sedan tagas, dä efter nägra ärs förlopp tidens allt härjande silverkan gjort en större reparation nödig? är det wäl troligt att den fattima stall kunna wcrkställas, utan att Staten dertill änyo mäste bidraga. Herr -öfverste Sparre har, i stn Reservation om nyttan och nödwändlgheten för Staten att nu begagna sin rätt att blifwa aktieägare i Canalen, tydeligen ädagalagt de olägenheter som kunna uppkomma, om Staten pä en framtid nödgas öfvertaga Canalen, och man kan äfven föreställa sig huruledes det kunde hända, att, sedan Canalens farbarhet för Statens förfvar blifwit päräknad, och betydlige kostnader derföre nedlagde. Bolaget, som naturligtwis söker sin förmon sa längt det kan, och sig emellan delar Canalafkastningen sä länge den sinnes, slutligen dä Canaken förfaller, förklarar sig ej wilja den längre underhällameli dä Canalen är dess egendom, nekar Bolaget Staten, som deraf dä blifwit i behof, att den reparera eller disponera under andre wilker, än att Bolaget fär en wiss summa i afträde af Staten, som dä änyo mäste inköpa det Werk, som pä dess bekostnad likwäl warit byggdt. Ctt dylikt förhällande bör kunna förests, dä man besinnar att det Ulli Statsoch Banco-Ut skott eils är egentligen Lstgötha-linicn, som för uöförsvaret anses nödig, nicn hwilkcn gifwcr för Bolaget den minsta winsten och för sin ofäkra botten är swarast att underhälla.
Uti 11 § 2 momentet af 1835 års Charta Sigillata-Förotdmng har Kongl. Maj:t i .Nåder stadgat: ”ej må någon insättas i tjenst — 31 — eller tillgodonjuta de, genom Vära och Väre Embetsmäns Bref, Fullmakter, Transporter och Konstitutorialer eller General-Ordres, honom tillagda löneförmåner och rättigheter, innan lian fullmakten eller förordnandet på behörigen stämpladt papper uppvist;” men det oaktadt har det handt, att åtskillige i tjenste!) och inom Armeen befordrade militärpersoner i flera år uppburit och tillgodonjutit de dem, enligt deras nja värdighet, tillkommande löneförmåner och företräden, ehuru fullmakterna derå legat outlösta, hvilket af följande tablå närmare inhämtas. Tablå öfver antalet af de, vid i83gårs slut, i f. d. Krigs-Expeditionen qvarliggande, före dea 3i December 1838 utfärdade, Fullmakter och Resolutioner: Fullmakter, utfärdade Resolutioner, utfärdade för General-Major . General-Adjutanter . Öfverstar Öfverste-Löjtnanter . Räkenskaperne, hvilka reviderats i Kongl. Kammar-Rätten för båda irevisions-åren med anmärkningar, utvisa följande förhållande! Balans från föregående året: Inkomst : Balans till påföljande året: D:o för medel till myntningskostnader 40,000: 40,000: D:o för Koppar till legering 7,755:45.7. 7,755:45.7 , — 2 14,1 It: D2. t r. 149,743: 27. 10. Credit* Balans från föregående året: Utgift: Förlust i Guld och Silfver genom prof o. s. v., Dukat. Behållning i myntade metaller: Inventarier af Deglar, Ved , Kol och Svafvelsyra 3,166: 26. — 2,312:16. — Fordran af Öfver-Intendents-Embetet för förskott till Myntets quaibyggnad 2^291: 41. 4.
Sedan jag anmälde mig att erhålla ordet, hafva redan flere talare yttrat de åsigter jag ville framställa. Jag hade visserligen ansett det vara önskligt, 0111 man kunde föreställa sig, att alla 4 Stånden kunde öfverenskomma 0111 en anhållan hos Konungen om ett sådant svar, som Frih. Cederström önskat, nemi. att Konungen måtte under riksdagens lopp öfverlemna ett förslag till lag om «n slöfre, näringsfrihet; men jag betvifla!’ myc - 3iS Den ij Juni f. m. ket att från Rikets 4 Stånd kunna erhålla en sådan skrifvelse, hvaremot jag förmodar, att blotta bemödandet att erhålla en sådan skulle uppväcka split och tvedrägt inom Stånden och sålunda mera skada än gagna sjelfva saken. Jag kan icke med Gr. Posse finna, att betänk, ej är tydligt och klart i sjelfva frågan, och Frih. Hamilton har med citation ur detsamma visat, att ingen annan slutsats deraf kan dragas, än att näringsfrihet bör införas. Om Regeringen behöfver en ledning för sina åsigter, om hon behöfver en opinionsyttring, så har en sådan uttalat sig alltsedan 180g viii de flesta riksdagar. Jag tror således icke, att den nya Styrelsen äfventyrar att misstaga sig om nationens mening genom att följa Utskts förslag. Det finnes visserligen några få intressen inom Representationen och inom Rikets småstäder, som motsätta sig näringsfriheten; men dessa kunna ej öfvertygas af de skäl, som under de 4° sistförfluten åren öfverallt gjort sig gällande, och det är fara värdt , att Ekon.- Utsk. derutinnan skall bättre kunna lyckas genom en återremiss af ifrågavär. betänkande. BorgareSt. har gjort vissa coneessioner, hvilka, om Regeringen vill förstå dem rätt, ganska väl kunna sammanställas med den allmänna principen af näringsfrihet, hvars erkännande är hufvudsak, och som kunna verka till utfärdande af en lag derom. Jag yrkar derföre bifall och tillägger det skäl för detta mitt yrkande, att jag har mig bekant, att det Stånd, hvars hufvudsakliga intresse beror på näringsfrihet, nemi. BondeSt.. bifallit detta betänkande.
Och en sky kom, som öfverskyggde dem; och en röst kom utaf skyn, och sade: Denne är min käre Son; honom hörer. Och i det samma som de sågo sig om, sågo de ingen vara der när dem, utan allena Jesus. Men då de gingo neder af berget, böd han dem, att de skulle ingom säga hvad de sett hade, förr än menniskones Son vore uppstånden ifrå de döda. Och de behöllo det ordet när sig, och befrågade emellan sig, hvad det skulle vara, att han sade: uppstå ifrå de döda. Och de sporde honom, sägande: Hvad är det, som de Skriftlärde säga, att Elias måste komma först? Men han svarade, och sade till dem: Elias skall ju komma först, och sätta all ting i lag igen; och att menniskones Son skall mycket lida, och föraktad varda, såsom skrifvet är. Men jag säger eder: Elias är kommen, och de gjorde honom allt det de ville, såsom skrifvet var om honom. Då han kom till sina Lärjungar, såg han mycket folk omkring dem, och de Skriftlärda disputerande med dem. Och straxt allt folket såg honom, vordo de häpne; och lupo till och helsade honom. Och han sporde de Skriftlärda: Hvad disputeren I med dem? Och en af folket svarade, och sade: Mästar, jag hafver haft min son hit till dig, den der hafver en stum anda; Och då han tager honom fatt, far han illa med honom; och han fradgas, och gnisslar med sina tänder, och förtvinar. Jag talade med dina Lärjungar, att de skulle drifva honom ut; och de kunde icke. Då svarade han honom, och sade: O I otrogna slägte; huru länge skall jag vara när eder? Huru länge skall jag lida eder? Leder honom hit till mig. Och de ledden fram till honom. Då anden fick se honom, straxt for han illa med honom; och föll neder på jordena, och välte sig, och fradgades. Då sporde han hans fader till: Huru länge är, sedan detta kom honom uppå? Då sade han: Utaf barndom.
Auäion uphandla hvad lefvereras bordt, för betalningen hvaraf den bristande Hemmansäga. ren skulle blifva ansvarig, dock med afdrag af de 1 R:d 24 sk. som Kongl. Majit och Kronan i alla fall för hvarje £tf:d skulle erlägga. Detta alt täcktes Kongl. Maj:t genom utfärdad Nådig förordning den 26 Oöober 1801, till alla delar gilla och fastställa samt till allmän efterrättelse och verkställighet påbjuda, endast med den förändrig att denna nya ordning för Saltpetter-tillverkningen skulle taga sin början med år 1805, i stället för att Riksens Ständer utsatt tiden dertill med 1804 års början, men hvilket Kongl. Majit ansåg blifva svårt, om icke omöjligt. Men emot all förmodan upfyilcle ej denna författning dess åsyftade nyttiga ändamåh Hemmansägarne befriades väl ifrån den med flere olägenheter förknippade tyngden, att hålla jorden under ^Ladugårdshusen, Kronans Saltpetter - Sjudare tillhanda. Men hufvudafsigten , nemligen, att genom enskild omtanka Saltpetter skull» inrikgs tillverkas till ett belopp svarande Stais Utskottets Betänkanderi; 549 emot Rikets behof vanns icke. KrigsCöllegii underdåniga berättelser visade, att tillverkningen i Sverige år ifrån år betydeligen aftog, eliuru Regeringen lät till Allmänhetens kunskap komma uplysande afhandlingar om bästa sättet att bereda Sahpetter. X anseende härtill, och då förnämsta orsaken till Saltpetter-tillverkningens aftagande innom Riket fanns hafva varit den, att de Skattskyldige år efter annat fått tillstånd, att för underpris lösa Saltpettergärden med penningar, förordnade Kongl. Maj:t under den 3:dje December 1811, att med 1816 års början skulle hvarje Xlemmansägares ovilkorliga skyldighet vidtaga, att med inhemsk Saltpetter in natura afbörda sin Saltpettergärd. Vid 1812 års