Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det vill således synas mig som om Utsk., varnadt af dessa efter hvarandra följande afslag å dess framställningar, icke hade nu för tredje gången bordt falla R. o. Ad. besvärlig med förslag i samma ämne; och det är en besynnerlighet som förtjenar anmärkas, att ärendet, hvilket är af så stor vigt för R. o. Ad., icke af LagUtsk. blifvit behandladt förr än sedan 10 månader af Riksdagen förflutit, så att det större antal af R. o. Ad:ns medlemmar som voro här i början på Riksdagen, afrest härifrån, och sålunda nu sakna tillfälle att taga kännedom af detsamma, under det att vid 1851 års Riksdag Utsk. hade sitt Betänk, färdigt redan i Februari 1851, således några få månader efter Riksdagens början. Jag vill af detta Utsk:s förfarande icke draga några slutsatser, — de framställa sig nog ändå utan min medverkan. Enigheten vid frågans behandling inom Utsk. måste hafva varit ganska stor, eftersom ingen reservation finnes bifogad Betänk. Så var icke händelsen vid 1850—51 årens Riksdag. R. o. Ad. bade då insatt i LagUtsk. en ledamot, assessor Carleson, som på ett lika riktigt som skarpsinnigt sätt bedömde 222 Den 12 September. frågan. Och uti en reservatian, hvilken han lät åtfölja Utsk:s Betänk., ådagalade han på ett så klart och öfvertygande sätt olämpligheten af Utslcs förslag, att man, enl. min tanka, för att nu få Utsk:s förslag för tredje gången ogilladt, endast behöfver åberopa de skäl som äro framställda i denna reservation, hvilken jag derföre anhåller att få upläsa. Den lyder som följer: »Erkännande riktigheten af det allmänna syftemål, som i Utsk:s Betänk, antydes, kan jag likväl icke biträda Utsk:s mening i förev:de fråga. LagUtsk. har ansett det föreslagna uphäfvandet af 6 §:n i R. o.
Om hvilket Beslut, Respeclive Med-Stånderi jemte Allmänna Besvärs, och Ekonomi-Utskottet, skulle vördsamt och vänligen underrättas. S. D. Vid förnyad föredragning af Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens förleden gårdag på bordet lagde Utlåtande, i fråga om inrättande af en Bergvetks-Schola, innehållande, att Utskotten af anförde skäl, ansedc deras i detta ämne förut meddelte Betänkande, böra förfalla-, fann Bonde-Ståndet, så mycket heldre för godt härtill bifalla, som samma Betänkande blifvit af Bonde-Ståndet ogilladt. Den 18 Junii igi8« Frän Höglo/l. Ridderskapet och Adclrt. S. D. Då nu ånyo föredrogs Stats - Utskot» Prof. Utdr. d. 18 Juni 1 818.' 659 tets den 10 dennes afgifne samt den 16 i samma månad f. m. på hordet lagde Utlåtande öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets den ij sistl. Maj rneddelte Betänkande, i anledning af Kongl. Mnj:ts Nådiga skrifvelse, rörande Ofverste Indelningens vid f. d. Östgöta Caval]eri-Regernente upplåtande till Kongl. Majrts Nådiga Disposition, för att användas till Lön åt någon Tält-Marskalk eller General, fann Ridderskapet och Adeln för godt, att med afslag af Utskottets ofvannämnde Utlåtande , bifalla hvad Kongl. Maj:t uti dess Högstberörde Nådiga skrifvelse föreslagit; uti hvilket beslut de öfrige Respective Riks-Stånden skulle vänligen inbjudas, att sig med Ridderskapet och Adeln förena. S. D. Vid förnyad föredragning af Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens den 10 dennes afgifne och den 16 i samma månad på bordet lagde tvenne Memorial, i anledning af de hos Ridderskapet och Adeln gjorde anmärkningar vid Utskottens den 26 sistl. Mars och den 15 derpå följande Maj meddelte Utlåtanden : 1.
Med ledning af de officiella upplysningar, som Fullmäktige, uppå derom gjord skriftlig anhållan, genom Kongl. Maj:ts och Rikets Kommerse-Kollegium från vederbörande Svenske och Norske Konsuler för hvarje år i erhållit, angående halt och vigt å de utländske silfvermynt-sorter, hvilka omförmälas uti 105 §. 1 mom. af Banko-Reglementet, hafva Fullmäktige, för hvarje år, fastställt de för inväxlingen deraf gällande pris, hvilka med undantag endast af det för Zweidrittel-stycken, som blifvit nedsatt till 32 R:dr 24 sk. 11 rst. R:ko för 1 Svensk U. Viktualievigt, bibehållits oförändrade, sådane de upptagas uti den vid 1835 års Banko-Reglemente fogade Tariff N:o 2; Någon vidare inväxling af sådane mynt har sedan tidrymden från början af sednaste Riksdag icke ifrågakommit, än den, som är omnämnd uti 1841 års Revisions-Berättelse (pag. 9) af 802 st. franska femfrancsstyeken, hvilka ännu finnas i Bankens ägo, hvadan utväxling af de till Banken genom växling ingångne utländska silfvermynt icke ifrågakommit; men, eldigt hvad Rikets Ständers sednast församlade Revisorer uti deras Berättelse, pag. 11—12, anmält, äro efter de af Fullmäktige, tid efter annan, fastställde priser, Spanska Piastrar af Bankens egande förråd vid nedanupptagne tidpunkter försålde: 16 Berättelse af Banko-Fullmäktige. 1842. ä 128 sk. pr. R:dr Silfver, med tillägg af tfi proc. premie . den 19 Maj, å 122 Sk. pr. st den 10 Juni, ä 123 „ den 14 Juli, ä 123 „ 9 rst. pr. st. den 8 Auguati, å 124 sk. 3 rst. pr. st. ... den 1 September, h 125 sk. pr. st 184 3.
St:s beslut, att i den mån contraclen med vacante rustoch rotehåll inom armeen, dels till befälets, dels till underbefälets aflöning, upphöra, så kommer jemväl rotevacanceafgiften för sådana rotar att utgöras efter R.St:s beslut och blir således fullkomligen lika med hvad för den roterade jorden är faststäldt. Jag förnyar min begäran om propos. till instämmande i BorgareSt:s beslut. Frih. Sprengtporten: Då jag endast har afgifvit en reservation, och andra ledamöter äfven hafva reserverat sig, och jag anser min reservationsrätt böra vara lika fri, som jag tror andra ledamöter vara berättigade att anföra hvad de för godt finna, för att bestrida det beslut som fattas, så finner jag ingen anledning att ingå uti någon slags vidlyftig bevisning emot de anmärkntr, som af (vänne talare blifvit emot betänk, framställda, utan får jag blott erinra, alt R. Sits antagande af statsinkomstberäkningen icke kan lägga hinder i vägen för pröfningen af de under riksdagen förekommande besvärsmålen, helst StatsUtsk. sjelft tillkännagifvii, att beräkningen utaf statsverkets inkomster icke har afseende på de skattskyldiges betalningsskyldighet, som i något fall kan hafva ingått i frågans behandling. Hr Palmcrantz, Joli. Mauritz: Lika med Frih. Sprengtporten, anser äfven jag, att då frågan fått den behandling, hon i 2 af de öfriga RiksSttn redan undergått, det Den 12 J u n i e. m. >99 icke Sr stort värdi ntt mycket orda om densamma. Denna fråga har, beklagligtvis vid föregående riksdagar alltid rönt otur, och att densamma äfven vid denna skulle blifva lika illa lottad, kunde jag vid riksdagens början väl icke förmoda; men sådant har likväl nu inträffat. Jag hoppas dock, att R.
Sluteligen har blifvit anmärkt, att man ej bor gå öfver den Kongl. Propositionen; jag vill förstå denna vink, och inskränker mig således, att derå begära bifall. Herr von Hartmansdorff, August: Då flere ledamöter uppmanat mig att yttra, huruvida tillgångar finnas för att betacka de, utöfver StatsUtskottets hemställan, ökade anslag, hvilka dels redan blifvit bevil - Den 5 October f. m. jade, dels ytterligare yrkas; anser jng mig desto mera förbunden att deröfver lemna en utredning, sorn jag i ett föregående Plenum yttrat, att till de egenteliga statsbehofven nog funnos medel, om man icke iindanhölle dem till extra anslag åt Canaier och Strömrensningar» Den vanliga händelsen vid alla Riksdagar är, att flera och större anslag begäras, än tillgångarne medgifva; StatsUtskottet har då, såsom utredningsmän i concoursen, merändels nedpruta! mängdens, oph afstyrkt åtskilligas anspråk, på det de fleste skulle få något hvar, —- och somliga allt. Jag har ingenting emot detta förfarande, om icke Utskottet underlät, att derjemte för RiksStånden uppgifva alla de tillgångar, sorn Utskottet vetlerligen finnas. Rikets Ständer kunde då sjelfva afgöra, hvilka skola få allt, något, eller intet. Nu deremot, då Ständerna sakna denna bestämda kännedom om tillgångarne, är det StatsUtskottet förbehållet, att vara bevåget moldén ene, förknappande mot den andre, eller afslående mot den tredje, under förklaring alt tillgångar finnas, eller äro otillräckliga, eller alldeles brista. Vid denna Riksdag har Utskottet dessutom skiljt extra tillgångar från de ordinarie, och sönderdelat i flera Betänkanden frågorna om de extra anslagen, hvarigenom öfversigten af det hela ännu mera försvåras. Redan, vid början af denna Riks - 14^ Den 5 Octo ber f. m. dag, bemödade sig Grefve von Schwerin, att åstadkomma enhet och fullständighet i dessa framställningar öfverhufvud. Jag har, efter mitt inträde i StatsUtskottet, sökt att göra detsamma i hänseende till de extra tillgångarne och anslagen.
Det var härvid, som den anmärkta orimligheten kom att blifva rättad. Huruvida detta skedde med vilja eller af förbiseende kan vara likgiltigt. Sjelfva faktum, att en verklig förhöjning af den förut utsatta tullen å papper med tryckta linier skett, kan i alla fall lika litet bestridas, som att en sådan förhöjning icke kan enligt grundlagen försvaras. Vi, Konungens rådgifvare, skulle derföre icke egt rätt att beklaga oss, om Konst.- Utsk:t med anledning häraf på oss tillämpat 106 §:n Regerings Formen och ställt oss under Riksrätt; möjligen icke ens, om Riksrätten, jemlikt Ansvarighetslagen lör Statsrådets ledamöter, dömt oss att mista embetet och vara ovärdiga att i rikets tjenst vidare nyttjas. Men då Konst.-Utsk:t i denna punkt låtit nåd gå för rätt, kan jag icke fatta, att Gr. Mörner velat i stället tillämpa 107 §:n Regerings-Formen, Ty svårligen kan väl rikets sannskyldiga nytta sägas hafva lidit något genom detta beslut. Frih. Klinckowström har ytterligare klandrat, att deri nya tulltaxan utfärdades, utan att någon myndighets utlåtande deröfver förut varit infordradt. Rn giltig ursägt derföre torde dock finnas i den omständigheten, att tiden emellan traktatens ratifikation och tillämpning var ytterligt knapp för att derunder medhinna en tulltaxas upprättande, tryckning och utdelning. Att åter tiden för traktatens trädande i verket utsattes så kort, torde icke böra anses såsom ett fel, då den endast derigenom kunde sammanfalla med seglationens början, och det lätteligen kan inses, hvilken stagnation skulle uppstått, om den gamla tulltaxan derefter ännu skulle gällt någon tid. Om den Franska traktaten är för öfrigt så mycket ordadt, då densamma förevar till pröfning, att jag dermed icke vill nu upptaga tiden. Jag kan likväl icke undgå att fästa mig vid några ord, som förekomma i slutet af den reservation, Hr Ramsay i ämnet afgifvit. Under yttrande, att för bevarandet af grundlagens helgd, från representationens sida borde uttalas ett ogillande af de inom
Klaganden må sedermera, inom Åtta dagar efter det beslutet fattades, ingifva sina besvär till Konungens Befallningshafvande, som genast infordrar vederbörandes förklaring inom den för hvarje ort brukliga kortaste tid och, efter förklaringens inhändigande, sist inom nästa dags utgång sitt utslag i målet meddelar. Den med Konungens Befallningshafvandes utslag missnöjde eger att, inom Åtta dagar efter deraf erhållen del, till Konungens Befallningshafvande inlemna sina besvär, ställda till Konungen. Åliggande Konungens Befallningshafvande att dessa besvär, jemte egen och vederbörandes förklaringar, till Konungen ofördröjligen insända, för att i Dess Högsta Domstol skyndsamt upplagas och afgöras. § 55. Derest någon vid samma tid varder vald till ledamot i endera kammaren för liera distrikter, eller ledamot i Andra kammaren varder till ledamot i den Första utsedd, må på den valde ankomma att bestämma, hvilketdera valet han antager. Dock åligger honom att hos Konungens Befallningshafvande i distriktet, der han blifvit vald men uppdraget ej mottagit, härom göra skyndsam anmälan. § 56. Uti riksdagsmannaval må icke någon embetseller tjensteman obehörigen inverka. Den det gör, miste sysslan. Beträdes någon annan att genom löften eller hotelser hafva stört valfriheten, straffas han på sätt allmän Lag bjuder. § 57. Vid val må ej andra vara tillstädes, än de, som i valet deltaga, och den eller de embetsoch tjenstemän, som med förrättningen hafva befattning. § 58. Konslitutinns-Utskotlets Memorial, JM 7. 41 § *8- Riksdagsmanna-fullmaklerna underskrifvas och utfärdas ofördröjligen, för ledamot i Första kammaren af ordföranden och minst Fyra medlemmar i den Nämnd, som verkställt valet, och för ledamot i Andra kammaren af valförrättaren och de honom till biträde vid valet utsedde valmän. Fullmakterna böra hafva följande lydelse: Till Första kammaren.
Hrr von Hartmansdorff och Rääf hafva redan visat, att tillräckliga skäl finnas för bifall till betänk., äfven utan att ingå i någon pröfning af sjelfva rättsfrågan, hvilken dessa Hrr hafva lemnat ovidrörd: men jag ber att få upptaga äfven denna, för att, såsom jag tror, klart ådagalägga, att de ifrågaställda anspråken icke heller kunna godkännas, hvarken enligt rättsgrund eller på bi 1 lighels-skäl. Hvad jag har alf anföra , är emellertid af så ringa intresse, eller rättare sagdt så trå - Den 5 Februari. 315 kigt, att jag knappt kan hoppas, att R. o. Ad. vill deråt lemna särdeles uppmärksamhet; men det måste likväl andragas för att vederlägga den här framställda satsen, att man, genom afslag i denna fråga, skulle handla emot rättvisan. Skolornes rättighet till helgonskylden är, såsom Utsk. upplyst, fullkomligen konstaterad. Den grundar sig först och främst på urgammal häfd allt ifrån den katholska tiden, då denna helgonskyld icke allenast utgick till skolorna med villkor, att dessa skulle bestå sångare i sockenkyrkorna, utan äfven för åtskilliga andra ändamål. Första upphofvet till afgiften synes af sjelfva namnet. Det tillgick nemi. så, att man i missvextär tillställde prosessioner öfver åkrarna, och dertill skulle allmogen bestå kostnaderna. Denna afgift elier helgonskyld gick då till katolska presterna och fördelades af dem på mångahanda sätt, till flerfaldiga behof. Derefter gick densamma dels till skolorne i städerna, sora i sin ordning sedan ålades att skicka kyrkosångare ut i församlingarne, dels ock till presterskapet. Uti tidernes längd förändrades sedermera detta förhållande så, att blott en viss bestämd del gick lill stadsskolorne, emot villkor att dessa skulle bestå klockare och skollärare ät landtförsamlingarna.
St:s sednaste Revisorers Rerättelse om granskning af Stats-verkets, samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning, deribland icke funnit To - Den 28 December, f. m. 1U5 iagsmedlen. Det torde dock vara i sin ordning att äfven dessa medel ställas under Revisorernes granskning, då man besinnar bvilka ofantliga summor, som rikets sjö- och stapelstäder årligen upbära under namn af Tolag, oell sorn upgå till nära 400,000 r:dr b:co. Af K. Brefvet d, 21 Sept. 1715 finner man, att ordinarie Tolagen blifvit anvisad till underhåll af bryggor och packhus. Man borde väl till följd häraf vara benägen att tro, det rikets sjö- och stapelstäder odeladt skulle använda Tolagen till desamma ursprungligen anvisade ändamålen, men så är icke förhållandet. En mängd missbruk hafva under långliga litter insmugit sig, och dels af tryckte revisionsberättelser öfver vissa städers drätsel, hvilka årligen utkomma och lemna allmänheten kännedom om samma städers drätselätgärder, dels af allmänna tidningar erfar man huruledes Tolagen användes till städernas fattigförsörjningar, dårhus-inrättningar, undervisnings-anstalter och flere dylika för Tolagens hufvudbestämmelse alldeles fremmande föremål. I jemnbredd med dessa missbruk anslå R. St. snart sagdt vid hvarje riksdag stora penningesummor lill städernas hamnoch bro-anläggningar samt reparationer å desamma, hvilka summor dels såsom lån mot nedsatt ränta, dels såsom anslag utan äterbetalnings-skyldighet utgå. Under dessa besynnerliga förhållanden måste hvar och en ovilkorligen fråga sig sjelf, om man pä sådant sätt bör, kan eller vill hylla dessa missbruk. Att frågan från Vällofl. BorgareSUs sida icke forde möta något motstånd tar jag så mycket heldre för gifvet, sorn nämnde Riks-Stånd städse hyllar principen deraf, att allmänna medel, af hvilken natur som helst, böra ställas under R. St:s eller dess Revisorers granskning.
Björkman, å 5,250 Rdr, för utdikning af Södra Visjö mosse på Norunda härads allmänning 5,249: 73. » delegarne i Bälinge mossar inom Bälinge socken, å 3,087 R:dr 19 öre, för aftappning af dessa mossar 3,087: 2. » deltagarne i aftappningen af Sandby-sjön i Wesslands socken, å 4,500 B:dr, 4,499: 77. » deltagarne i upprensningen af Sladaån och sänknin gen af Barknåreeller Griggebo-sjön i Hållnäs socken, å 5,000 R:dr, 5,499: 74. » deltagarne i sänkningen af Tösjön i Tierps socken, å 458 R:dr 23 öre, 240: 46. » deltagarne i sänkningen af Wendel-sjön i Wendels socken, å 517 R:dr 4 öre, 268: 86. » deltagarne i sänkningen af sjön Wiggan i Tierps socken, å 3,071 R:dr 26 öre, • 1,842: 75. » deltagarne i sänkningen af Hafsjön inom Ekeby socken, å 900 R:dr, 901: 78. » vederbörande jordegare, för utvidgningen och fördjupningen af Trögdbo dike på gränsen mellan Lagunda och Trögds härader, å 3,450 R:dr, 3,732: 80. inom Stockholms län: till Friherre Fritz Åkerhjelm, å 1,725 R:dr, för utdik ningsarbeten vid Wårby egendom i Huddinge socken 1,811: 16. Friesenheim, född Stjernstedt, å 2,400 R:dr, för utdikning af en mosse å egendomen Fullerstad i dito 1,440: — 1,248: — » Kapitenen H. Y. Zacco, å 6.450
R:dr för egentliga stadsfängelser och 500 R:dr för häradsfängelser å landet, hvilka belopp något öfverstiga de i det uppgjorda regleringsförslaget beräknade, emedan detta endast afsåg egentliga byggnadskostnaden; så skulle hela kostnadssumman uppgå till 2,740,200 R:dr, eller 1,440,200 R.dr, utöfver hvad redan blifvit anslaget, Häruti inginge likväl ej de celler, hvarmed nya länsfängelserna, hädanefter såsom hittills, torde böra förses utöfver förslagets cellnummer, i ändamål alt bereda möjligheten af det ensliga fängelsesystemets användande jemväl under någon del af de strafftider, som öfverskjuta tvä år, ej eller de tillskott af celler utöfver förslagets beräkning, hvilka vid åtskilliga fängelser kunde påkallas af omtankan för en fördelaktig byggnadsform. Då betydliga kostnader således återstodo för det tillämnade fängelsesystemets genomförande, men detta borde och kunde helst ske småningom, hvarigenom utgifterna blefvo mindre kännbara, ansåg Hans Excellens Herr Justitie-Statsministern sig böra i underdånighet hemställa, det Kongl. Maj:t täcktes i nåder föreslå Rikets Ständer: att, jemte det Rikets Ständer medgifva, att hvad af förra anslaget 1,300,000 R.dr återstår, må, utan hinder af den år 1844 gjorda fördelning emellan läns-, häradsoch stadsfängelser, kunna till hvilkendera slaget som helst, efter Kongl. Maj:ts pröfning af behofvet, användas, Rikets Ständer tillika, för cellfängelsers uppförande, ytterligare anvisa 200,000 R:dr årligen, till och med det år, hvarunder nästa Riksdag infaller. I sammanhang dermed och uppå de grunder, som funnos af Hans Excellens Herr Justilie-Statsrninistern utvecklade i hans den 31 Mars 1846 och den Kont/l. }faj:ts Nåd.
M:t inkomma med fullständig utredning, enligt de faststälde grunderne, samt att derefter E. K. M:t behagade, efter föregången Nådigpröf"ning, i öfverensstämmelse med samma grunder, slutli”gen bestämma det ersättningsbelopp, som en hvar må "tillkomma Betänkan den. 329 Under denna af B.. St:r, åt K. *M:t uppdragna Nådiga pröfning, har K. M:t, enligt Dess till StatsUtskoltet nu meddelade Nådiga Remisser, hvaraf ordagranne Utdrag äro intagne uti afdelningens föreslagne Betänkande, funnit väl sig ej kunnat för desse mål , i anseende till för hvart och ett af dem förekommit hinder, uti någon enda af de 24 särskilte punkter, hvilka R. St:r uppgifvit som grunder för Committerades noggranna beföljande vid den dem uppdragna granskning, tillämpa den K. M:t uppdragna rättighet att sluteligen bestämma och anbefalla utgifvandet af det ersättningsbelopp, som en hvar må tillkomma, men deremot, att sådane särskilde förhållanden vid flere af dem framstälde sig, som förmådde K. M:t att åter fästa R. St:rs uppmärksamhet på de härvid ifrågavarande Svenska Medborgares lidande och deröfver framstälde klagan. En sådan följd af denna åt K. M:t i underdånighet uppdragna pröfning af så väl de enskilde ansökningarne om ersättning, som de dertill lörordnade Committerades utlåtande derom efter af dem skedd fullständig granskning, på grund af R. St:rs föreskrifter, har jag för min del trott Högh Utskottet desto mindre bordt anse aldeles oväntad, som senaste R. St:r, vid öfverlemnande af de nämnde 161 mål til! förenämde granskning, om än med rätta anseende sig böra igenom bestämde föreskrifter förekomma alt för vidsträckte ersättningsanspråk å de sökandes, äfvensom för mycken leuteration å den verkställandes sida, dervid väl ej heller lära kunnat undgå förutse, att flere då i för - 33o
Stiftet för närvarande utgjorde endast omkring 7 50 R:dr, under det att från Riddarhus-kassan årligen aflöningar utgå med 7,480 R:dr 24 öre, utom en pension af 125 R:dr, Herr Ofverste-Lieutnanten för sin] del fann billigheten fordra en för framtiden jemnare fördelning af förvaltnings-kostnaderna, hvarföre han tillstyrkte, att då fråga nu blifvit väckt om förhöjning af lönerna för åtskilliga Riddarhusets tjenstemän, åtminstone största delen af de sålunda ifrågaställde löneförhöjningarne måtte anvisas på Stifts-kassan. Utskottet har tagit detta ärende i noggrannt öfvervägande och har dervid funnit, att de för trenne af ofvannämnde Riddarhusets tjenstemän anslagne löner, serdeles med afseende å anspråken på pension efter 25 till 30 års tjenstetid, äro relativt till löne-förmånerne i Statens och Rikets Ständers verk, samt Direktionerne för förvaltningen af allmänna kassor och fonder, allt för ringa samt med afseende på myntvärdets förhållande till hyror, varupris o. s. v. på långt när icke motsvara den lön, som för dessa tjenster sednast vid 1809 och 1812 årens Riksdagar af Ridd. o. Adeln fastställdes.
Motionären egentligen endast åsyftat en underdånig önskan, om undersökning i hvad, som rörer Rikets försvar till Lands och Sjöss genom Män, hvilkas kunskaper tillhöra alla, frågan angående, grenar och yrken, men det fattade beslutet tyckes gå vida längre och utvisar resultatet af en redan föregången undersökning. 43o Stats-Utskottets Mogen och noggrann bör i sanning elen undersökning vara, sorn bör föregå en så vigtig handling, som en del af den indelta armeens indragning, elier blott aningen om den från Rikets Höglofl. Ständer , denna är ej skedd, ej förelagd Ständerne och för min del eger !'ag ej tillräckliga insigter att så lösligt och lastigt fatta eller bifalla ett så vigtigt Beslut, som det närvarande, heldst det deraf skulle synas, som armeen hittills varit desorganiserad och nu skulle behöfva en organisation. Men väl kan jag från Europas allmänna ställning i detta ögonblick och det åskmoln , söm tyckes hota hvarje constitutionel Stat med säkerhet tilltro mig göra den slutsats, att detta beslut liu är i högre grad olämpligt än det i andra omständigheter kunde vara, jag reserverar mig således deremot, äfven sorn för den sednare delen som angår Sjö-försvaret och deri Utskotten tilltro sig att, likasom på Nationens vägnar, afgöra hvad som hädanefter bör utgöra hufvudförsvaret till Sjöss. Kuster äro rika eller fattiga jemnförelsevis. Sveriges kuster jemförde med Grönlands , huru folkrika, huru florerande äro de ej — åter jemförde med Englands, huru försvinner icke detta flor hvaröfver man yfdes — skulle kustens innebyggare ensamt bygga och ensamma besätta en folk fordrande Skärgårdsflotta, så blir Riket säkert illa försvarat. Hela Regeringens omtanka* förenad med Nationens bästa vilja fordras att åt Sjö vapnen ge styrka Betankanden. 4 31 oell saraband och så ordna deni att' den högsta reela och politiska kraft kan vinnas med den nansta ansträngning.