Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Som de särskilda Riks-Ståndens beslut, angående löneförmånerna för Expeditions-chefen vid Kongl. Ecklesiastik-departementet äfvensom för ExpeditionsSekreterarne derstädes (U tlåtandet N:o 123, 2:dra punkten) utfallit på enahanda sätt som, i fråga om aflöniugen för motsvarande befattningar inom de öfriga Statsdepartementen, är uti föregående Utlåtanden anfördt, får Utskottet, för bestämmandet af dessa aflöningsbelopp, föreslå följande voterings-propositioner: ”Den som vill, att aflöningen för Expeditions-chefen vid Kongl. Ecklesiastikdepartementet bestämmes till 5,000 R:dr, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer berörda aflöning att uppföras till 5,500 R:dr.” ”Den som vill, att aflöningen för hvar och en af Expeditions-sekreterarne vid Kongl. Ecklesiastik-departementet uppföres till 4,000 R:dr, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, hafva Rikets Ständer bestämt ifrågavarande aflöning till 4,500 R:dr.” 3:o. Uti 3:djo punkten af Utlåtandet N:o 123 hade Utskottet, förutom annat, hvarom nu ej är fråga, på anförda skäl afstyrkt den af Kongl. Maj:t äskade förhöjning af 500 R:dr uti Bibliothekariens vid Kongl. Bibliotheket aflöning. Som denna hemställan är godkänd endast af Borgareoch Bonde-Stånden, men Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet beviljat den begärda löneförhöjningen under Stats-Utskottets Memorial N:o 195. 3 det af Kong']. Maj:t i sådant hänseende föreslagna vilkor, får Utskottet, i anledning häraf föreslå följande omröstnings-proposition: ”Den sorn vill, att Bibliothekariens vid Kongl. Biblioteket aflöning bibeliålles oförändrad vid dess nuvarande belopp, 4,500 R:dr, röstar Ja; Den det ej vill, röstar
En svartsjuk tyrann skulle hafva böjt den förtjusta patronessan som ett rör: han hade kunnat trampa henne under sina fötter, och hon skulle hafva kysst dem. Men nu kysste han i stället hennes, och derföre trampade hon honom; och om hon ej rättfärdigade de förebråelser, som gjordes Desdemona, var det just icke så helt och hållet hennes eget fel. Men hvartill hade det i alla fall tjenat? Otello var ju en lysande dikt, som ingen, och minst hennes Fabian, skulle förverkliga. Ack, hvarföre var hon ej sjelf född med samma lugn? Hvarföre plågade hon sig stundom med svartsjuka inbillningar, till hvilka hon, enligt hvad hon trodde och visste, icke hade ringaste anledning. "Min Fabian", plägade hon tröstande säga till sig sjelf, "skall aldrig kunna bli mig otrogen: han är för trög att tänka på annat än soffan och tobakspipan"... Men vi återgå till samtalet mellan vårt äkta par. "Hvem är det då nu som kurtiserar dig?" frågade mannen. Fru Ulrique-Eugenie höjde en vädjande blick till himlen: "Han frågar mig hvem han har icke ens sett det!" "Nej, min själ jag det har!" "Och likväl har just under hela denna dag" hon vände rodnande bort hufvudet... "Kors, här har ju icke varit någon annan än adjunkten, som följde hit prestgårds-mamsellerna och reste före dem!" "Ingen annan ... än om det vore nog: om denne intressante och upplyste man, som eger en förtjusande samtalsgåfva, om han, säger jag..." "Än se'n?" "... hänförd af de ringa behag, som du aldrig förmått uppskatta, intagits af en stilla och mild passion?" "Adjunkten huru: tror du att han fattat en hemlig böjelse för dig?" "Jag sade icke böjelse: jag sade passion du begriper icke det ordet, du!" "Nej, det är sant!" stammade patronen, och det var nu hans tur att rodna. "Beskedlige Josef!" Frun smålog åt sitt eget skämt. Derefter återtog hon:
När den gamla nu ändtligen fatt sluta, hade deltagande slägt och vänner försökt hjelpa henne med att ordna sitt lif! Inte tänkte hon på att flytta för sig sjelf, det skulle hon aldrig härda ut med, och så ung som hon var gick det knappt an, hon borde antingen flytta till sin äldre, gifta syster eller skaffa sig en sällskapsdam eller adoptera ett barn, som skulle bli henne en ersättning för det hon förlorat. Hon tackade dem för att de intresserade sig för henne, det var nog mycket förståndigt det de sade, men hon kunde ej göra det, så det tjenade till ingenting att tala derom, hon vore fast besluten att bilda ett eget hem och vara ensam! Ja, och nu skulle hon visa sina vänner, att det gick an, visa dem att hon kunde det, att hon haft rätt. Gruppen vid kaminen var ordnad som i hennes forna hem och hon satt länge och stirrade in i elden och drömde. Hvad denna ensamhet var olik den ensamhet, hon vant sig vid hos gamla faster! Det låg något högtidligt, nästan heligt öfver denna ensamhet. Hon satt der på den yfviga, mjuka fallen midt ibland spillrorna af sitt forna hem, så förändrad i sin dystra enkeskrud, så blek, så mager. Det var som om hon ensam blifvit kastad i land efter ett skeppsbrott, som uppslukat allt, hvad hon hållit kärt. Från och med i morgon skulle hon börja ett nytt lif under nya förhållanden. Först skulle hon låta hänga upp det stora oljefargsporträt-tet af sin man och sitt barn, och så skulle hon försöka attskaffa sig någon verksamhet, något arbete. Måtte hon kunna arbeta! Det noppades hon, i annat fall skulle hon försjunka i grubbel och sjelfplågeri, det visste hon. Gud bevare hennes förstånd, sådana öfverretade nerver som hennes, voro ej att leka med. Nej, hon skulle nog akta sig for att grubbla. Tänk, att vara så alldeles ensam! Här i den gamla, kända omgifniagen kunde hon nästan tro sig vara den unga nygifta frun, som satt och väntade på sin man. Det var just vid denna tid på aftonen, han brukade komma hem.
Oaktadt de flera extra utgifter, staden till följd af eldsvådan 1834 fått vidkännas, befinna sig stadens finanser i någorlunda godt skick, så att inbördes utskylder till stadskassans förstärkande ännu icke behöft åtagas; men sådant lärer ej kunna undvikas innan återstående publika arbeten blifvit fullbordade och skulden till Riksgälds-Kontoret amorterad. Sedan stadens rättighet att uppbära hamn-, brooch vågpenningar af segelfarten förbi staden är vorden öfverlåteu på styrelsen öfver segelfartsanstalterna emellan Wenern Berättelse öfver Elfsborgs Län för åren 1842—1846. 5 34 och hafvet, emot 2,000 R:dr Banko ersättning årligen lill drätselverket, har staden icke vidare någon direkt inkomst af tolag eller dylika afgifter. Nya byggnadsoch brandordningar, uppgjorde och föreslagne efter eldsvådan, hafva i nåder blifvit för staden fastställda, och äro dess gemensamma brandsläckningsanstalter emellertid äfven med ansenlig kostnad satte uti ett bättre och någorlunda fullkomligt skick; hvarförutan en frivillig brand-korps blifviL organiserad med särdeles lättrörlig altiralj. b) Alingsås, först bebygd af flyktade invånare från det af fienden uppbrände nya Lödese, har år 1619 erhållit sina äldsta privilegier af Konung Gustaf II Adolf. Staden är belägen inom Kullings härad emellan sjöarne Gersken och Mjören och indelad i 201 hela tomter, samt innehar donerade 5^:dels hemmantal, hvilkas arealvidd utgör, förutan skog och betesmark, 574 geometriska tunnland, som begagnas till åker och äng. Stadens tillvarelse beror af handel, fabriker och handtverkerier, samt jordbruk. Handelsrörelsen, som egentligen består i utminulering af vanliga köpmannavaror, är inskränkt genom stadens belägenhet nära Götheborg. Fabriksnäringen idkas vid 1 klädesfabrik, tvänne strumpfabriker, 1 läderfabrik och 2 färgerier. Handtverkerierna skötas med särdeles omsorg, hvilket företrädesvis gäller hvad garfveri-, kakelugnsmakareoch kopparslagare-verkstäder beträffar.
Föredrogos ånyo och biföllos nedannämrida af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet afgifna Betänkanden: JM 78, i anledning af väckt motion oin upphäfvande eller ändring af Kongl. Serafimerordens-Gillets cirkulärbref den 2 Mars 1804, i hvad det angår fattiga patienter; JM 79, i anledning af vackt motion om åtgärders vidtagande till försvårande af prestbetygs förfalskning; JM 80, i anledning af väckt motion om förändring af gällande reglemente för städernas auktions-verk; JM 81, i anledning af väckt motion om anställande af undersökning rörande tillkomsten af vissa åt läroverken anslagna prebenden; JM 83, i anledning af väckt motion om förberedelser till inrättande af en homöopatisk kur-anstalt; 84, i anledning af väckt motion om behörighet för kommunalnämnd att upptaga och afdöma de mål, hvilka röra förseelser mot 6 § i Kongl. Kungörelsen den 12 Juli 1861, angående hundskatt; och JM 88, i anledning of väckt motion om befrielse för Ekesjö stad från framtida underhållsoch byggnadsskyldighet af dervarande elementarläroverks hus. S. D. Vid nu förnyad föredragning biföllos följande af Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet afgifna Betänkanden, nemligen: JM 9, i anledning af väckt motion om upphäfvande af de genom Kongl.
Men hvilkcrc iZr, sarskilcIf, af all dc ?zna y r k a r~erksurnhet.~ diktarens sfallttiag i trii~zgsel~z Diktaren ser af naturen för l %ngt för att obetingadt omfatta någon af de gängse utopierna, för att tro 113 iitlgot universalmedel eller våga undantränga alla tillfälliga lindringsförslag, alla partiela reformer i afvaktan på en allt nyskapande omhvalfning. Den enda universalrevolution han kan vara med om, ar sntttzrirysKarIektns revolution. Diktaren gläder sig åt, han uppmuntrar den jämförelsevis lyckligt lottades godsinta deltagande för och hjelpsamhet mot den vanlottade. Men han fordrar tillika, att den Iorre i viss mån dervid blyges för sin undantagsställning, vare sig som lagstiftare, arbetsgifvare, eller allmoseutdelare m. m. Och han djerfves icke att lemna denne gynnade ostörd qvar i den gamla hedniska föreställningen, att hans undantagslott, hans uppdrag att tillsvidare vara förvaltaren aiven af den andres ratt, ställer honom sjelf närmare all god gåfvas gifvare, än den st&amp;, hvars ratt a: åt honom tillfälligtvis öfverliten. Diktarens natitrliga arbete i denna tid är arbetet på att göra de gynsamt stalda menniskorna mera allvarligt blygsamma, och dc ogynsamt stalda mera förhoppningsfulla. Literatur. Helene Nyblom i " Nye Digte ". Ett utkast af Nils Erdmann. et finnes otaliga satt, p % hvilka skalderna se naturen. För en tar hon sig ut såsoni ett sken af det osinliga, en enda stor symbol, i hvilken andeverlden uppenbaras. En annan låter henne galla såsoni en afspegling af sitt jag, ett instrument hvarpå han spelar, för att asgifva siila stämningar. En tredje åter hänföres till panteistisk naturdyrkan, upplöser sitt vasen i naturens rika all-lif, gror och vaxer med blommorna, jublar och klagar med vindarne, sammanflyter med böljorna och med skummet på strandbrädden.
Jag har redan yrkat bifall lill Betänk., men jag vill hafva gjort denna erinran, såsom hörande till fullständigheten af målets skärskådande och emedan hennes åberopande kan vid andra tillfällen behöfvas. Hr von Troil: Jag anhåller att få fästa upmärksamheten derpå, att i 2:dra punkten står: ”att den i Kolhnas förslag till kapitalräkning, äfvensom i de flesta af förslagshufvudbokens fondkonti förekommande sammanföring under högst 4 hufvuddelar, nemligen inoch utgående balanser samt inkomster och utgifter, bör å alla fonders konli tillämpas,” och att således alla de konti, som man kommer att begagna, skola få ett sådant sammandrag, som utvisar den ingående balansen jemte hvad som under årets lopp influtit, och den utgående balansen jemte hvad som under året utgått, hvarigenom den brist Hr von Hartmansdorff påpekat torde vara hufvudsakligen undanröjd. 406 Den 22 Ju 1 i. Hr von Hartmansdorff: Bristen är derigenom icke afhulpen, men det gör en stor lättnad vid öfversigten att på detta vis sammanföra summorna så, alt räkningen, på ett ställe, är afslutad; hvadan just den omständighet, Hr von Troil omförmält, lättar liufvudbokens uppställning på det sätt, som jag ansett vara det rätta. Uppå härefter framstäld propos. blef förevarande punkt af Utsk:s Utlåt, af R. o. Ad. bifallen. 5:te punkten, ang:de del ifruavarule nya Rikshufvudboksformulärets antagande lill efterrättelse; 6:te punkten, ang:de en underd. skrifvelse till K. M:t och ett förständigande till Riksgälds-Rontorets Fullmäktige uti samma ämne; samt 7:de punkten, ang:de upskof med frågan om fastställande af ett hufvudboks-formulär för Kongl. SlatsKontoret. Dessa punkter blefvo af R. o. Ad. bifallne. Då härefter förekom 8:de eller sista punkten, ang:de en underd. skrifvelse till K.
Föredrogs LagUtsk:s d. 14 dennes f. m. på bordet lagda utlåt. N:o 48, i anledn. af gjorda anmärkmr vid Utsk;s betänk. N:o 11, öfver K. M:s nåd. propos. om vissa förändrade föreskrifter i afseende på lagfart och nytljanderätts inteckning. Den vid detta utlåt, fogade, af Gr. Mörner afgifna reservation upplästes, på begäran af Hr von Hartmansdorff, som derefter yttrade: Jag anser den anmärkn. Gr. Mörner gjort i sin reservation, vara riktig och hemställer derföre vördsamt, alt R. o. Ad. måtte densamma antaga. H. Ex. IIr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. bifölle LagUlskis betänk. N:o 11, med rättelse af det anmärkta tryckfelet i förslagets lista §. Ropades nej. H. Ex. hemställde derefter, om R. o. Ad. behagade bifalla hvad Gr. Mörner uti sin vid förevar, utlåt, fogade reservation föreslagit. Denna propos. besvarades med blandade ja och nej, men blef i anledn. deraf förnyad och dervid bifallen. Föredrogos och lades till handlingarne LagUlsk:s nedannämnde, d. 14 dennes f. m. pä bordet lagda mern.: 628 Den 21 December e. m. N:o 49., i anledn. af återreraiss utaf Utsk:s betänk. N:o 19 ofver väckt fråga, om dels den uppenbara kyrkoplikiens afskaffande, och dels ändring i straffet för första och andra resan stöld; och N:o 50, i anledn. af äterremiss utaf Utsk-.s helänk. N:o 13, öfver väckt motion om rättighet för fodringsägare, alt hos Konungens Bef:h:de erhålla promotorial i lagsökningsmål. Föredrogos och biföllos Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.- Utskms nedannämnde, d. 14 dennes f. m. på bordel lagda belänkm:
Vidkommande åter införsels-tullen å pressade eller tryckte, ej specificerade slag af Alngods besvarades den först till bifall å Utsk:s förslag framställde proposrn med blandade Ja och ,Nej, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. behagade bestämma ifrågavande införsels-tull till 1 R:dr pr &, samt, efter det svaren härvid utfallit med starka Ja jemte åtskilliga Nej, förklarade att han funnit Ja öfvervägande. Då nu votering begärdes, uplästes till justering samt godkändes följande votens-propos.: Den, sorn bifaller Bevilln:sUtsk:s förslag i fråga om införsels-tullen å ”Bomulls-Väfnader, Alngods, andra slag, ej specificerade, tryckte eller pressade”, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, anser R. o. Ad. införsels-tullen å förenämnde slag af Väfnader böra bestämmas till 1 R:dr pr Sf. Vid voteringens sint befunnos rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 15. Nej — 28. Sedan härefter propos. till bifall å Utsk:s förslag i fråga om införsels-tullen å Shawlar, Shawletter och andra Dukar, äfvensom genom faconering till Förkläden utmäkte tyger, blifvit framställd, men besvarad med starka Nej, jemte ett eller annat Ja, biföll R. o. Äd. att ifrågavande tullsats skulle bestämmas till 1 R:dr pr fö. Uppå sedermera framställd propos. biföll R. o. Ad. hvad Utsk. för öfrigt i fråga om Bomulls-väfnader föreslagit. Fortsättningen af förevande måls pröfning upskjöts till nästa plenum, och H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 11 på aftonen. In fidem protocolli, Albert Munck. 94 Den 13 31aj f. m. Lördagen den 13 Maj 1854. Plenum kl. 10 f. m. Upläsles lill justering och godkändes Exped.Ulskrs under JM 52 afgifna förslag lill II.
Herr Friherren yttrar såsom anledning härtill, att Herr Friherren kommit i erfarenhet deraf, atl en Embetsman bliswit för dylik försnillning angifwen, stald för rätta och öfwerbewist och dömd akt ersätta Kronan dee försnillade; Och ehuru den, som begätt er sädant brott, lärer wäl ingen pretention kunna göra pä ett redligt och ärligt namn, och således icke wara qvalisteerad till Embetsman, han icke desimindre är wii» syftan bibehållen. Herr Friherren förmäler slutligen, der Herr Friherren uran att widare inläta sig uri speciel ripgifr, med hwilken detta tilldragit sig, blott yrkar, att om ingen Författning gifwes som förklarar en sä» Lan person oskicklig till Kronans tjenst, en sadan matts warda utfärdad; men i fall en sädan gifwes, noga hand deröfwer mätte hällas, mr hen warder efterlefd. Stats-Ulskottet får i anledning häraf yttra, att efter hwad Stals-Utstottet förmodar, torde allmänna Lagen och de om Npbordsmans answar och straff utfärdade särftilte Försm niugar, i fa l Le behörigen werksiällas, wara för ändamälet tillräckelige; men om nä §:te B«nd. ndra Afd. 68. rc>ZZ Den 2i ZebruLrri. i någre nya och förbättrade stadganden i detta afseende skulle pröfwas nödige, har Stats - Utskottet trott der icke tillhöra sin befattning, att förslag härtill upgif, rva; Hivilret Riksens Högloft. Ständers ompröfrvande »vördsammeligen underftalles. Stockholm den »7 Februarii 1812. Pä Högloft. Ridd. och Adelns Pä Högw. Prcste-Ständ, Ledamöters magnar Ledamöters magnar LIaes kleming. lia. Weiämsn. Pä Wällofl. Dorgare-Ständ. Pä Hederw. Bonde-Ständ.
Då jag således icke kan instämma i anmärkn:rne emot Utsk:s förslag, så förnyar jag min anhållan om bifall dertill. Hr von Hohenhausen: Derest det förhöll sig så, att det vore någon utsigt att nu få decimalsystemet infördt, så skulle jag särdeles fästa mig vid, såsom en skyldighet för mig alt ådagalägga min öfvertygelse om behofvet att, för detta systems införande, taga 1 r:dr r:gs för myntenhet; dock så, att man upptog dess halfva del till indelning i centimer, under en benämning, som man genast kunde gifva den, eller som folket derå satte. I den reservation jag vid det förra betänk, hade fogat, föreslog jag, alt, likasom man nu har 1 r:dr, som är en multipel af dalem, så skulle man åt 24-skillingen gifva benämningen riksmark, som då blef en multipel af mark. Jag föreslog detta af det skäl, att allmogen, ehuru vi nu hafva riksdalern lill räkne-enhet i städerne, likväl ännu fortfar att räkna i daler, koppar och mark koppar, samt daler silfver och mark silfver. Derigenom att man antog ett mynt, som närmade sig till deras sätt att räkna, skulle man naturligtvis göra det lättare för dem att öfvergå dertill. Derigenom skulle man äfven vinna alla fördelarne af decimalsystemets införande och 24-skillingens antagande såsom räkne-enhet derföre, men tillika såsom en underafdelning af mynt-enheten riksdalern, utan alt stöta de allmänna föreställningar, som äro fästade vid 1 r:dr r:gs. På detta sätt hade jag trott det vara skäl, att taga 24 sk. såsom räk - Den 23 November f. m. ne-enhet, då underafdelningarne eller TJö:delen af 24 sk. eller riksmarken således skulle blifva r:gs-styfvern. Jag tror, att Ilr von Troil misstagit sig derom, om lian tror att styfvern icke mera är behöllig i den mindre rörelsen, såväl i den mindre handeln sorn i folkets handel med frukt etc. Jag tror den deremot vara högst behöllig. Hvarföre skall man dä bortkasta den, för alt laga en högre?
Danielsson för den händelse, att nuvarande innehafvare af berörde boställen icke ansågos kunna till ett sådant åliggande tillförbindas, hemställt, att åtminstone deras efterträdare matte åläggas enahanda bvgguads-skyldighet, som öfrige boställs-innehafvare för sina boställen : G:o, 7:o och 8:o at riksdags-fullmäktigc Petter Claesson från Elfsborgs län, Anders Jonston från Skaraborgs län, med hvilken riksdags-ftdlmäktigcn Anders Andersson från Wermlands län sig lörenat, och Peller Martensson irån Jönköpings län, hvilka uti tre särskilde i ämnet afgifne memorial hemställt, att kyrkoherdarne matte förklaras skyldige att sjelfve underhålla åbyggnaderna & sina boställen, sedan dessa blifvit i lagligt skick tillträdde: och har sistbemälde motionär tillika föreslagit utfärdandet af en författning, hvarigenom försatnlingsboerne berättigades, att, då omförmälda skyldighet af kyrkoherden åsidosattes, låta, efter fiirloppct af den tid7 suni för bristernas afhjelpande af kyrkoherden kunde blifva vid ekonomisk besigtning bestämd, på kyrkoherdens bekostnad de påsynte förbättringarne fullgöra, samt dein af två ojäfvige nämndemän afsyna-, 9:o och lo.-o af riksdags-fullmäktigc Olaus Börjesson från Götheborg? och Bohus län och Anders Persson frän Östergöthlands län: att såväl församlingar!) es, som kyrkoherdarnes åligganden i afseende på underhållandet af den del utaf prestgardars åbyggnad, Söm af församling,arne bestås, måtte varda Ii rufsand Atlin. Brev.- neli Ebon l öko/tens Bettini ar,Jr, Eko 5. 3 närmare bestämde: uti hvilket yrkande riksdags-fullmäktigc Lars Magnus Knutsson.
Ytterligare Utlåtande, bif. a! Adeln, s. 687» Indragning; om, af ämbeten ocb tjensfer, Ekotiomi Utskottets betänkande, hänvist till särskildta tJtskottet, af Adeln, s. 157. af Presteståridet, s. 170, lagdt tili Handlingarne af Borgareståndet, s, 173, Särskildta Utskottets betänkande, lagdt till Handlin. garne af Bondeståndet, s. 95®. IndragningsStaten, angående reglering af allm anna; StatsUtskotlets betänkande återrem» af Adel, s» 439. bif. med undantag af 2:dra puncten, af Pre. steståndet, s. 44s, bif. af Borgareståndet, s. 45.3* af Bondestånd, t, s. 459- Ytterligare Utlåtande bif. af Presteståndet, s. 7t7. af Borgareståndet, s. 728. af Bondeståndet, s. 738. af Adeln, s. 798. — om lifgifvande af på trycket, StatsUtskottets be. tänkande, bif. af Adeln, lii. s. i44. af Prestestånd det, lil. s. a52. af Borgareståndet, lil. s. 160. af Bondeståndet, III. s. 17*. Infanteriet angående beklädnad för indeldta; Statsoch EkonomiUtskottens betänkande bif. af Bondestån. det, s. 195. af Presteståndet, s, 201, af Borgare, ståndet, s. 207. Inkomsternes beräkning, angående några vid förslaget om, förekommande frågor; StatsUtskottets betän. de återrem, af Adeln, s. 199. af Presteståndet, s. 202. af Borgareståndet, s. 204. Inqvarferingen, om ändring af för Wendes Attiileri Regemente.
Utlåtande. N:o 11.) S. A. K. Uti nådig skrifvelse till Rikets Ständers Stats-utskott af den 4 sistl. Dec., har E. R. M:t, som i dess nådiga Proposition om Stats-verkets tillstånd och behof, bland andra anslag för Landtförsvaret under åren 1851, 1852 och 1853, äskat 150,000 rd:r till fortsättande af fästningsbyggnaderne vid Carlsborg, begärt, bland annat, att, enär de vid sistl. riksdag till utgående under åren 1848, 1849 och 1850, med årligen, anvisade extra anslag under 4:de hufvudtiteln till fortsättande af lastningsbyggnaderna vid Carlsborg, Waxholm, Carlsten och Carlskrona, sammanlagdt 405,000 r:dr, i följd af dessa arbetens oafbrutna fortgång medtagits så, att, vid slutet af nasti, år medel för berörde byggnader icke vidare funnes alt tillgå, men den del af anslaget till förstnämnde fästningsbyggnad, som belöper sig för innevarande år, borde, för arbetsplanens uppgörande, vara bestämd vid årets början, då Riksstatens reglering icke kan hafva hunnit i sin helhet afgöras, det för ifrågavarande behof under år 1851 erforderliga anslag mätte, oberoende af den allmänna statsregleringen, varda med 50,000 r:dr anvisadt så tidigt, att delta angelägna arbete icke må, till skada för det allmänna, behöfva, för bristande medel, afbrytas, samt derigenom tillfälle saknas lill sysselsättande af det krono-arbetsmanskap, som är afsedt att vid denna fästningsbyggnad användas; Och då ett afbrott i de vid besagde fästning pågående arbeten tilläfventyrs skulle, oberäknadt andra olägenheter, medföra svårighet att på lämpligt sätt sysselsätta det dervid använda krono-arbetsmanskap, hafva Rikets Ständer, på det arbetena må, efter hittills följd arbetsplan, kunna oafbrutet fortgå, funnit sig, intill dess tillfälle blifver att rörande det af E. K.