Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Endast för några få år sedan uppgick lagsökningarnes antal uti Wennersborgs län, som räknar omkring 200,000 innebyggare, till ungefär 12,000, ehuru någon missvext under det året icke inom länet inträffade. Vi hafva nyligen utaf K:s Befhides i St. Kopparbergs Län 3:dje årsväxtberättelse inhemta!, ali skörden inom länet utfallit temligan god, samt att K:s Belhrde deraf drager den märkliga slutsatsen, alt någon allmännare nöd inom provinsen under det kommande året icke vore att befara. Jag nämner detta endast i förbigående och för alt lifva hågkomsten deraf, att den större delen af Svenska Folket befinner sig i så knappa omständigheter, att man, vid användandet af Statens, från folkets fickor inflytande medel, bör iakttaga den största hushållning och sparsamhet. Endast ytterst vigtiga skäl böra förmå representalionen att uti financielt hänseende lemna Regeringen ett, att jag så må säga, blindt förtroende, d. v. s. lemna stora summor till Regeringens disposition, utan att dervid föreskrifva något vilkor eller för deras användande fordra någon redogörelse. Det torde bända, alt R. o. Ad. finner den basis, hvaruppå jag ställt mig, mindre väl vald och att det ligger en öfverdrift uti hvad jag här yttrat; men jag för min enskilda del har icke funnit någon annan utgångspunkt för min tankegång i denna fråga. Om 188 Den 1 November f. m Regeringen, endast under åberopande af för handen varande politiska förhållanden, kan få beviljade hvilka stora summor som helst, under formen af förtroende-votura, hvartill tjenar det då, att StatsUlsk. i första handen och sedan RiksSt. sitta här vid riksdagar och pröfva alla särskilda af Regeringen äskade anslag? Jag ber alt få tillägga, ali jag icke anser hvad jag nu haft ärån nämna, vara någon absolut gällande regel för mitt handlingssätt i förevaride fall, utan att det endast utgör ett försök alt inför R. o.
Den 3 September. medföra de flesta olägenheter och hunna medföra vida större olyckor, än om en eller annan sjuk skulle inkomma till en ort, der han kunde erhålla läkarehjelp. I följd af dessa åsigter, och då jag icke kan inse nyttan af dessa spärrningar, sedan medlersta delen af landet är angripet af farsoten och man icke kunnat utestänga den från sina kuster, kan jag icke annat än förena mig uti Gr. Frölichs anhållan om afslag å detta utlåt. Om man kunde förmoda, att någon förändring vore att förvänta i Utsk:s beslut, skulle jag vara böjd för en återremiss; men en sådan återremiss skulle endast föranleda till tidsutdrägt, hvaremedlertid måhända redan en stor del olyckor ägt rum i följd af spärrningarna. Det är på grund häraf jag skulle önska, att R, o Ad. ville afslå detta utlåt., men pä samma gäng, på de af Gr. Frölich i öfrigt framställda skäl, förena sig uti den åsigt alt till K. M. frambära en und. adress såsom ett uttryck af Ståndets tanka; och i händelse R. o. Ad. skulle förena sig uti denna tanka, får jag föreslå R. o. Ad. alt inbjuda de Öfriga Stånden att Uti ett sådånt beslut sig förena. 1 detta afseende torde R. o. Ad. tillåta mig att emedlertid inom Ståndet framställa ett förslag till en sådan und adress till K. M. Jag gör det af den orsak, att jag instämmer i adressen, hvartill jag likväl icke är författare. Den lyder sålunda: St. A. K. R. St., sorn alltid anse angeläget för Fäderneslandets vill, att Styrelsen och Folkets representanter med förtroende närma sig till hvarandra, anse detta isynnerhet vig tigt, då stora olyckor hota Riket. Då nu en härjande farsot utbrustit i flera delar deraf, är det således för R. St en dyrbar pligt att till E. K. M. frambära uttrycken af den djupa bedröfvelse, R. St. känna Öfver den olycka, sorn sålunda träffat landet, och sitt varma deltagande uti de för E. K. Mderigenom uppkommande bekymmer. Som R.
Skrifv. N:o 169 Motion N*o 294, om antagande för norra stambanans anläggning mellan Stockholm och Upsala af sträckningen öster om Sigtuna-fjärden. StatsLTtsk Utlåt. N:o 87 samt Mern. S. underdån. Skrifv. N:o 121. Motion N:o 295, angående ändring af 23 § 2 mom. i Kongl, förordningen den 7 September 1858 om förfalskning, så ock om bedrägeri och annan oredlighet. Lag-Utsk Betänk. N:o 35 samt Mern. Skrifv. Bräcke och Sundsvall angående kommunikationsled emellan. Se Sundsvall. BrällVIII, Danskt, angående åtgärder till förekommande af oloflig införsel till Sverige af. Motion N:o 98. Sammans. Bevilln.- samt Allm. Besv.- och Ekon - Utsk. Betänk. Bränvins-försäljiiing om ett tillägg till 2 mom. 28 § i Kongl, förordningen den 7 December 1860, angående vilkoren för, i afseende på försäljning under sönoch helgedag. Motion N:o 72. Sammans. Bevilln.-Lag-, samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk Betänk N:o 4. R. St. underdån. Skrifv. No 170. om vissa tillägg till Kongl, förordningen angående. Motion N:o 279. Sammans. Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 4 samt Mern. N:is 11 och 13. R. St underdån. Skrifv. Bäcklin J. E„ Motion N:o 233, om anslag till upprensning och rätning af rännan i det s. k. Skantssundet vid inloppet till Nyköping. Stats-Utsk. Utlåt. No 141. R. St. underdån. Skrifv. Bältespännarne. Se Konstverk. Börd eller lösen af jord å landet, hvartill eganderätten blifvit åt annan öfverlåten, om upphäfvande af alla nu gällande bestämmelser, angående på skyldskap grundad rätt till.
Och för att visa huru man i andra länder sig förhåller vid dylika fall, får jag nämna, att för omkring 10 år sedan, tilldrog sig i Portugal, att en Engelsman, Doktor Kalley, hade företagit sig att offentligen predika Protestantismen ibland den helt och hållet Katholska befolkningen, och följden blef, att tvenne i Portugal födde Katoliker, öfvergingo till förstnämnde lära. Delta framkallade ett åtal både emot doktorn och de 2:ne affällingarne, men åtalet afvisades af General-Prokuratorn, som förklarade, att då 143 § i Grundlagen stadgade, ”att ingen skall af religiösa motiver anklagas” och detta stadgande tillförsäkrade landets innebyggare en vidsträckt religionsfrihet, samt således de serskilda speciella lagar, som vore deremot stridande, icke kunde vinna tillämpning,' fann han såsom åklagare sig böra underkänna anklagelsen. Detta är just ett exempel att rekommendera åt alla dem, hvilka påstå, att de i allmänna lagen och kyrkolagen förekommande straffbestämmelser, för affall från Statsreligionen, skola fortfarande gälla, ehuru de stå i uppenbar strid emot Grundlagens bud. Då Hr Tham synes vilja på den heliga skrift grunda kyrkans rätt, att emot dylika länkande använda straffbestämmelser, så trotsar jag Hr Tham alt framlägga något enda exempel deruppå, att vår Frälsare eller flans Apostlar lärde, att man emot olika tänkande, skulle använda tvång. Christus förmanade tvertom Petrus, sedan denne dragit svärdet mot Ofverstepreslens dräng, att sticka svärdet i skidan, och denna upmaning bör äfven den Svenska Statskyrkan efterkomma. Vill det Svenska Den 16 Juni. 181 preslerskapet bemöda sig, att genom kärlek och Evangelisk mildhet draga folkets hjeltan till sig, så skall det hedras och älskas; men bemödar det sig att fråntaga menniskan samvelsoch tankefriheten, den Gud henne förlänat och ingen mensklig makt kan betvinga, så blir detta bemödande fruktlöst, ja, till och med farligt för Statskyrkan, ty våld och förtryck framkalla motstånd, och motståndet kan få öfvermaklen, så att slutligen hela Statskyrkan ramlar.
Jag vet med visshet, att franske ambassadören tidt och ofta har sammankomster med drottningen och kronprinsen hos Beylon; att denne, som står i förtroligt umgänge med hufvudstadens anseddaste handelshus, gör så starka upplåningar, att han hvarken kan vara deraf i behof för egen räkning, eller någon skulle försträcka så stora summor åt honom enskildt; att Beylon är den kanal, konungen begagnar, då han befinner sig i penningebetryck; att preussiske ministern, på sin herres vägnar och på hans befallning, varnat drottningen att blanda sig i regeringsärenderna och eftersträfva mera makt, hänvisande henne till 56 års missöde, hvilken förmaning hon tagit så illa, att hon hos sin bror yrkat, att han måtte förneka ministern hafva haft uppdrag till sin framställning och återkalla honom.« – «Allt det der låter betänkligt, men åtminstone tycks hon då icke vid detta tillfälle kunna påräkna och åberopa stödet af sin brors medverkan; och hans varning utmärker, att denne slipade statsman misströstar om framgången af hofvets anslag mot friheten, och det är alltid, som Fransosen säger: autant gagné.« – «Åh ja. Imedlertid gör hofvet allt hvad i dess förmåga står, att försona fiender och värfva anhängare: till och med gubben Tessin är nu upptagen till nåder igen.« – «Verkeligen?« – «Också detta bemedlades af kronprinsen. Under föregifven längtan att återse och omfamna sin fordne guvernör, tog han på resan till riksdagen vägen om gubbens egendom, Åkerö, dröjde qvar en dag hos honom och gjorde den gamle Hattchefen alldeles förtjust. På återresan från Norrköping slogo kungen och drottningen äfven sig ned en dag på Åkerö, och Tessin är nu på samma fot med konungaparet, som innan Adolf Fredrik uppsteg på thronen. Det påstås till och med, att drottningen skall hafva hjelpt gubben att gråta öfver förlusten af hans grefvinna, som dog af vattensot i fjol.«
Ett sådant stadgande synes vara gifvet till den verkan, alt hvart och ett Stånd kunde hos Konungen framföra sina besvär, men den tyckes äfven förutsätta, att sådana åren - Den 8 Februari e. m. 23!) den skola förut behandlas af eli Ståndets enskilda Utsk. Jag skulle derföre tro, att enda och bästa sättet att här gå till väga vore, att remittera frågan till Ridd.Utsk., och får derföre yrka detsamma, såvida någon annan af R. o. Ad:s ledamöter förena sig i denna åsigt. Skulle ingen det göra, sä vill jag icke dermed uppehålla R, o. Ad. Frih. Palmstjerna, Nils Fredr.: Min afsigt är icke att inlåta mig i vidlyftiga polemiska anmärkmr emot de talare af motsatta sidan, sorn under dagens lopp yttrat sig. Jag anser deras anmärk:r lill aldra största delen redan i det förslag, som nu ligger på R. o. Ad:s bord, till fullo vederlagda. Hvad i denna vederläggning brustit, har discussionen till öfverflöd åstadkommit. I afseende å polemiken inskränker jag mig derföre till en anmärka, vid ett yttrande af Hr Gr. Posse, Erik, ang:de frågan om en förändring i R. o. Ad:s representationssätt. Grefven trodde, att de talare, som, när denna fråga afhaudlades, yrkade, alt den borde anses vara af privilegii natur, eller åtminstone beträffa en särskild rättighet, alla samtligen tillhörde den mening, till hvilken jag i nu förevarande ämne bekänner mig och den sida af Huset, som yrkar bifall ä Hr von Hartmansdorffs förslag. Jag får upplysa, att den förste, som yttrade sig den 11 September, när nyssnämnde fråga remitterades till Ridd.Utsk., var Hr Hjärne, hvilken sade följande ord: ”Det lärer väl icke kunna bestridas, att hvarje adlig ätts sjelfskrifna rättighet att genom sin hufvudeller ättemän representeras vid riksdagarne, är ett privilegium.” Vidare yttrade Hr Tham, Carl Willi. Aug.: ”Genom allt delta tror jag mig hafva bovist, att slägternas representationsrätt är en privilegii-fråga.” Yttermera Gr.
D e s s a bekymmer tilltaga i styrka d a g från dag, och hur mången har på dem mist sina dagars lugn och nätters sömn. Tyvärr finns det äfven många, som taga det helt lätt med sina skulder, som tycka, att fordringsägarne snarare än de själfva h a skäl att vara sömnlösa, som hvarken hvad sömn eller matlust beträffar låta skulderna bekomma sig det ringaste. Öfning gifver färdighet här som i andra fall. M e n att ringakta plikten att göra rätt för sig demoraliserar; och utan öfverord kan man påstå, att den människa, som låtit det g å därhän, en dag skall göra sig skyldig till än mer grava förseelser. A t t lefva och kläda sig på andras bekostnad innebär en djup förödmjukelse, som själfkänslan borde bespara en. Ipke dess mindre är det helt vanligt, att unga eleganta herrar snobba på promenaderna i kostymer, för hvilk a de stå i skuld hos skräddaren; att fina damer briljera på baler i obetalade klädningar; att herrar sitta på restauranter och inmundiga läckra rätter, som de icke se sig goda att betala p å år och d a g; att det fina möblemanget i månget hem egentligen tillhör tapetseraren e t c, etc. Men efter hand finner gossen, att det går rätt bra för sig att köpa utan penningar, att det icke är farligt alls att g å in i boden och taga på räkning. I stället för att missakta honom går j u bodherrn honom till mötes med förekommande artighet, h a n räcker honom, hvad han begär, lika ifrigt som konduktören i spårvagnen sträcker fram bössan, och snart gör han sina små affärer i bakelse och karameller på kredit efter samma recept, som hans far gifvit honom. Som alla dåliga vanor hänger vanan att taga p å kredit vid och följer honom kanske hela lifvet igenom.
Jag hemställer med detsamma till Utsk., huruvida, ifall Utsk. uppfattar ide'en af mitt förslag och bringar det till utförande, det icke förtjente Utskts uppmärksamhet, huruvida förslagets verkställande borde grundas på ett s. k. fondsyste'me eiler på hittills vanligt sätt. Genom fondsysteme åstadkommes naturligtvis den verkan, att företaget kan bedrifvas kraftigare samt med mindre förlust på sådana omkostnader, hvilka icke äro effectiva. Måhända förtjenar det äfven betänkas alt företaga detta maktpåliggande arbete medan den erfarenhet och skicklighet ännu finnes i landet, sorn Riket tillvunnit sig genom Götha-canal. Äfven hemställer jag till Utsk., huruvida ett bolag borde bildas för att under canalbyggnaden tillhandagå i orten, samt öfvertaga communala bestyr dermed i framtiden, äfvensom för densammas underhållande. Jag anhåller att dessa mina anmärkntr måtte få åtfölja den återremiss till StatsUtsk. som jag föreställer mig måste äga rum. Hr Eden hjelm, Giflis, uppläste följande: Att Utsk., ehuru det med särdeles frikostighet tillstyrkt anslag till slussbyggnader, canalgräfningar, strömrensningar m. ro. på ställen af mindre betydenhet, och der vattnet endast en kort tid under året är öppet, och således icke bör kunna anses för Riket vara af något stort eller allmänt gagn, likväl förbigått att anvisa medel lill Götheborgs hamnbyggnad och Götha-elfs uppmuddring från 3oo alnar nedom 356 Den a5 November e. m. Ströms canal till S:t Eriks hörn Ider jag tror Götheborgs hamn anses taga sin början), ehuru Elf-slyrelsen erhållit föreskrift att innan 1843 års utgång hafva elfven fördjupad till io fots djupgående fartyg vid elfvens Ingsta vattenhöjd, bör icke förundra mig, efter jag i betänkandet sett, att Etsk. förbigått så mycket annat, sorn jag tror vara förenadt med Rikets sannskyldiga gagn.
Då offentligheten vid RiksStåndens öfverläggningar och främmande åhörares inträde på detta rum ovillkorligen kräfver antagandet af sådana reglementariska stadganden och ansvars-bestämmelser, hvarigenom säkerhet och lugn må kunna tryggas och bevaras; så är jag fullkomligen öfvertygad, och äfven berättigad att yttra denna öfvertygelse, att om en sådan lag, på sätt 87 § Regeringsformen, föreskrifver, af Rikets Ständer blifver faststäld, och Kongl. Maj:ts bifall understäld, Kongl. Maj:t, som redan vid sista Riksdag yttrade siri instämmande tanka i hufvudsaken, skall till RiksStåndens enskilta pröfning och utan afseende på deras samfällighet i beslutet, öfverlemna, ej allenast att på sig tillämpa sjelfva grundsattsen, utan äfven den dermed i oskiljaktigt samband varande lag, till beredande af ordning och lugn bland åhörarne. Friherre Boije, Ludvig: Jag skulle tro, att då det är fråga om att vidtaga en ny anstalt, ligger det inom pligtens område hos den auetoritet, som äger afgörandet, att grundligen pröfva den föregifna nyttan, jemföra den med de olägenheter, 268 D c ii 29, iVoycniho! f. m. sorn kutma vippstfioch lala afvägnmgen, emellan dessa förhållanden gifva, beslutet. Jag. har sett mångå frågor, uti, hvilka, ali-», milana opinionen ensamt, åstadkommit beslut; men, jag har älven hör,t dessa beslut af en sednare lid ogillas». Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Protocoll, hållna hos Högloflige ilidderskapet och Adelö, vid Urtima Riksdagen i Stochholm, År 1834. Sextonde Häftet. STOCKHOLM. Tryckta hos Johan Hörberg} 1835. Måndagen den 3 November 1834- Plenum kl. to f. m. Justerades 8 prot.utdr. för f. m. och 3 prot.utdr. för e. m. d. 3o sisth Oct.
IX. B. 601. A. 602. — N:o 342. i anledning af erhållen återremiss å Memorialet N:o 334. IX. B. 601. A. 602. — N:o 343. med förslag till stadganden i Riksgälds-Contorets reglemente, rörande statsfyllnadssumman samt öfrige af Stals-regleringen föranledde utgifter. IX. B. 599. A. 602. — N:o 344. med förslag till de 2:ne sista §§ i Riksgälds-Coutorets nya reglemente. IX. B. 599. A. 602. Stats-Utskottels, det Förstärkta, Ledamöter, val af. Se Val. Stats-Utskuttets, det Förstärkta, Memorialer: — N:o 231. angående verkställd omröstning i anledning af RiksStåndens skiljaktiga beslut, rörande åtskilliga lill Stats-regleringen hörande frågor. VI. B. 584. A. 593. IX. E. 587. Å. 594. — N:o 232. angående verkställd omröstning i anledning af RiksStändens olika beslut rörande anslag till fängelsebyggnader. (Se Ståls-Utskottets Utlåtande N:o 211.) VI. B. 584. A. 593. — N:o 233. angående verkställd omröstning i anledning af RiksSlåndens olika beslut rörande grunderna för den blifvande all - (. 150 ) manna bevillningen, samt fnreskrif(erna för deras tillämpning. (Se Bevillnings-Utskoltets Memorial N:o 17.) V. B. 584. A. 593. Stats-Utskottets, det Förstärkta, Memorialet': — N:o 268. angående verkställd omröstning i anledning af RiksSlåndens skiljaktiga beslut, rörande åtskilliga till regleringen af Riks-Statens 8:de och 9:de Hnfvudlillar hörande frågor.
Slutligen k o m airesan. Pierre höll m e d omnibusordning med alla de förtjusande presenterna servis och förgyllda skedar, och om där s e n u t a n f ö r p o r t e n. gifningens behag. Han hade nämligen tänkt sig den — att endast närmaste släkt och vänner k l ä d e t f ö r ö g o n e n. på annat sätt. Han hade tänkt sig, att i någon » bekant familj » skulle gifta sig. Germain. nom därom, och allt skulle bli så bra. Hela huset v i m l a d e af s m å flickor, som nu — nu fick man ju lof att börja, där enkelhet, och b l y g a och förvirrade tittade under l u g g på hvaranhan trodde, att man skulle slutat Och så vaknade jag! ras tillhörande infattning under klubban på klokast i — drömmen. tigt k l a r t for sig, Men sedan hon maningen af sen bort rulla hvad fått modern kastat sig ned främmande försök sig att hade Och ingen De sig varit här kunnat Slutligen indelade sitt blef i fack Sedan Hon tur hon obunden att infinna packade den lilla att på henne såg det i hyllor, alla d e m i ett i n Det är inte a y &gt; till M a r i e s fasa grå klädning svart kjol vet och föll ned långt att säga ett i så farligt. Du en tog och med vid ord, satte stora blus, öfver hon s-om var hela hennes » Jag varelse » Alla inte ha den här klädningen, » små flickor, vän! Här har du blir d u Med snart hopsnördt för t r a p p a n. var allt elak dröm? detta blickade, svarta, bli åter syn hviskade och att de sin stod till och innan ej bredvid den brann de svälja hade små tolf små samt på ändå lefva i höra öfver Hon sedan ej då det var nog timme skulle för att söka känna igen och så var och många här och Hur bära stilla, lydiga slafvar, som de små grämelse! några den dagar sätta marionetter — någon haken men det att större säng i filen ett rader af rummet af hvita Marie. sofrum från alla bredvid ha och det var tyst Där komma håll och henne ännu obefyllde hela snarkade lätt, i sömnen. i kudden det, som för att om icke hon skulle luft!
Derest sammanjemkning ej låter sig verkställa, sålunda att Bonde-Ståndet samt Ridderskapet och Adeln frånträda desse sina beslut, måste omröstning ega rum, nemligen först om införselstullen, enligt följande proposition: 41:o. Den, som gillar Utskottets af trenne Stånd godkända förslag, att för Dref bör vid införsel erläggas 1 R:dr 24 sk. tull per Sk®, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, antages införselstullen å Dref till 2 R:dr Sk®. Bevillnings-Utskottets Memorial, Nm 41. 31 Samt vidare i afseende på utförseln: 42:o. Den, som, i likhet med livad Utskottet föreslagit, samt Preste-, Borgareoch Bonde-Stånden bifallit, anser Dref böra vid utförsel draga 1 R:dr tull per Sk®, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, kommer Dref att vid utförsel åtnjuta tullfrihet. Drefmat, denna artikel halva Presteoch Bonde-Stånden eller gammalt och godkänt de af Utskottet föreslagne inoch utförsels-afgifter; 1 stycken af högst men deremot Borgare-Ståndet ansett införselstullen böra 2 famnars längd bestämmas till 6 sk. per Sk®, samt Ridderskapet och Adeln soiulei hugget tåglj0rttagit den åsatte ulförselstullen. /virKc • Om icke eller i dessa hänseenden sammanjemkning eger rum, derigenom att de sistnämnde 2:ne Stånden frånträda berörde deras beslut, blir likaledes omröstning nödig serskildt om inoch serskildt om utförselstullen sålunda: a) 43:o. Den, som godkänner Utskottets förslag, att å Drefmat böf bestämmas 30 sk. införselstull per Sk®, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, kommer införselstullen å Drefmat att antagas lill 6 sk. Sk®. b) 44:o.
Hon skulle, då hon uppträdde i societén, göra hvarenda man afundsjuk på den, som egde rättighet att föra henne vid sin arm. – Allt det der behöfver ni icke upprepa för mig. Här är endast fråga om att ni torde påminna er, det ni erkände att hennes fattigdom hindrade er att föra henne till England med de öfriga konstsakerna. Jag svarade er då att jag ville lägga allt för hennes fötter. Alltså anser jag mig ha gifvit er, mylord, en förklaring, som tillåter oss att här stanna. – Bra ... Jag förhastar mig aldrig. Emellertid kan jag gifva er ett godt råd, som det står er fritt att följa, medan jag besinnar mig. – Nå, det lyder? – Ni vänder er icke till henne, utan till brodern. Han skall bli förtjust, emedan han får utsigt att låna penningar. Vidare insinuerar han saken hos modern, som också blir förtjust, och hon säger till den höga damen, hennes dotter: »Palatset Montefiori blir ett fullkomligt kloster med tiden, och ett kloster är ett mörkt hem mot ett solljust slott i Frankrike. Välj ... vi ha blott två alternativer!» Nå, tviflar ni på utgången? – Ja, vid Gud! Hon älskar sitt Rom och föraktar med ensidighet allt annat. – Kanske blott för att intaga er desto mer. – Och dertill skulle en sådan varelse nedlåta sig! – Godnatt! sade lorden tvärt. Jag har de engelska nyheterna i Times i afton. Förlåt således att jag ej längre kan njuta af ert sällskap. Sådan jag i afton är sinnad, säger jag: Lycka åt ert företag! När jag kommer till Frankrike hoppas jag bli presenterad för vikomtessen. Kom sedan ni till England, så skall jag göra er samma tjenst hos lady Stouthead. Min kusin är icke vacker, men hon är rik och ärfver en af de största och vackraste konstsamlingar. Apropos, om det blir ni som ärfver palatset Montefiori, så måste ni sälja mig först och främst ... – Godnatt, mylord! afbröt nu helt tvärt vikomten. I morgon träffas vi troligen icke. – Nej, det är så mycket säkrare som jag använder morgondagen för den der öfverläggningen, ni vet. Vikomten låtsade icke höra. De båda herrarne skildes. Rivalernas första möte.