Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sr afgifna memorial i ämnet, hemställde Herr Justitie-Statsministern, det Kongl. Majit täcktes vidare föreslå Rikets Ständer: att ej mindre städer än härader, emot skyldighet att, der sa fordras, till statsverket afträda deras äldre häkten med tillhörande jord och åbyggnad, må varda alldeles befriade från byggnad och underhall, ej mindre af de sålunda afstådde häktena, än ock af de nya cellfängelserna, äfvensom från fångunderhållet och bevakningen i desamma; dock med det undantag för Stockholm, hvilket af särskilda omständigheter påkallas; att häraderna för framtiden, i den nion Kongl. Majt pröfvar fängelseoch domsageregleringen till uppförande af nya tingshus föranleda, må erhålla den förmån, att befrias från tingshusbyggnad och dess underhåll, med vilkor för de härader, som nu hafva tingshus, eller dertill, eller såsom häradshöfdinge-boställen anslagna jordegor och åbyggnader, att allt sådant varder till statsverket öfverlåtet; och att, efter Kongl. Majits pröfning, nuvarande häradshöfdingeboställen, likasom de här ofvan omförmälde byggnader med jord och tillhörigheter, som städer och härader komma att afstå, må kunna, efter föregången xärdering genom ojäfviga domare och nämnd, och sedan i öfrigt nödiga upplysningar äro inhemtade, utbytas eller för säljas, så vidt de anses icke välbelägne eller icke behöflige på de ställen, der de finnas; börande alla genom dylik försäljning inflytande medel särskildt redovisas och användas till anskaffande af boställen, tingshus eller fängelser, der sådana behöfvas. Och torde, pä det redan påbörjade byggnadsarbeten må kunna, utan menligt afbrott, fortsättas, Kongl. Majit täckas anmoda Rikets Ständer: att, utan afbidan, det Rikets Ständer hinna taga under slutlig pröfning, hvad denna nådiga skrifvelse i dess helhet innafattar, skyndsamligen medgifva det här ofvan äskade användandet af ännu befintliga öfverskott på gamla anslaget. Kongl.
IDUN 1895 Sedermera återbördad till ofvannämnda bruk, stannade hon där, tills detsamma blef ställdt under administration. Ungefär vid samma tid var det, som en af hufvudstadens läkare, d:r L e m k e, med all gevalt ville, att mamsell Bovall skulle söka uppdraget att i England studera K o d a korsets organisation. H o n erhöll också audiens hos nuvarande konung Oskar, som var ' ordförande i föreningen f ö r frivillig sjukvård i fält. Men till uppdraget hade då redan så godt som b e - stämts en kvinnlig släkting till nuvarande krigsministern. M e n under den ofrivilliga ledigheten studerade mamsell Bovall i stället vattenläkekonsten under d:r Levin i B i e. Å r e n 1867 — 77 var mamsell Bovall anställd i statens tjänst såsom instruktionsbarnmorska vid barnmorskeläroverket i Göteborg. Därunder lärde hon sig äfven främmande språk för att k o m m a i bättre tillfälle att följa m e d utvecklingen af sitt yrke genom tillgång till rikligare literatur. V i d afgången från läroverket för att, numera såsom fru H e d é n, ägna sig åt enskild praktik, erhöll hon i gåfva af direktionen ett par dyrbara kandelabrar, åtföljda af en ytterst smickrande lyckönskan. Å t skilliga af sina rön o c h erfarenheter har fru Hedén under olika märken offentliggjort i en mängd tidskriftso c h tidningsuppsatser, som alla vittna o m hennes djupa insikter, omsorgsfulla iakttagelser o c h fina omdömesförmåga. I p o l e m i k e n har hon m e d logisk skärpa, stund o m godmodigt humoristiskt, men också bitande satiriskt, brutit mången lans m e d olika tänkande. I några tillfällighetspoem har hon också visat sig mäktig den bundna formen. äfven inhämtat kunskaper i såväl barnmorskeväsendet som kvinnosaken i allmänhet samt skref därunder åtskilliga värdefulla resebref. T y öfver allt, ute o c h hemma, samlade fru H.
Ibsen såsom en af de store klassici, när i Tyskland Ibsen-kampen begynte; och Zola hade ju vid samma tillfälle nått så pass långt som till den akademiska supplikantbänken. Den tyska naturalismen var sålunda närmast att förlikna vid ett af dessa barn, som makar helt oförmodadt få på sina gamla dagar, efter att de för länge sedan upphört tänka på mera afkomma. Så vidt jag kan se, bär denna naturalismens sistfödde ock märkbara tecken af att vara ålderstiget folks barn. Detta omdöme gäller icke de unga talangerna i och för sig själfva; jag betraktar dem här uteslutande såsom naturalister. Såsom sådana ha de icke befordrat vare sig naturalismens eller sin egen utveckling; de ha icke afvunnit den förra några nya sidor; de ha endast drifvit dess egendomligheter ut i det excentriska, det bizarra, det parodiska. Det som i sin begynnelse i alla fall dock varit originel tanke och individuelt särkynne, blef hos dessa disciplar till ett mekaniskt manér, till en opersonlig doktrin. De voro så fanatiska, att de bragte just det i misskredit, hvilket de ville som allra mest godt. Praktiskt som teoretiskt. Där det varit öfvernog med ett par tre i lifvet själft förenadt uppträdande laster, samlar Gerhart Hauptmann i sitt drama »Vor Sonnenaufgang» ungefär alla, som han kunnat uppspåra i samtliga Zolas romaner och Ibsens dramer plus Tolstoys »Mörkrets makt», och bläckar alla ansikten så grundligt öfver, att man knappast vet, om det också verkligen är ansikten, samt åtminstone står högeligen tveksam inför fenomenet, huruvida det icke måhända skulle vara en samling masker. Och hvad är Hermann Bahrs »seelische Zustände» »Die gute Schule», annat än en Goncourt, af Oberländer lagd till rätta för »Fliegende Blätter »? Och hvad är väl hjälten i denna roman?
Jag wet ej wist med säkerhet, om ej detta yttrande af Höglosiiga Lag-Utstottet är en fin cntique emot wär Swensta Lag, dä den jämnföres med den Danska; här i Landet instämmes ofta i den obetydligaste sak ro a i2 wiktnen, som ofta mäste siera mil frän Tingstället boende infinna sig wid Domstolen, emot ersättning af En Daler Silswermynk, resekostnad bestäs intet, med ett ord wittnet tillstyndas mer eller Mindre förlust för det andra äro de krätedryga: hwar sinnes billighet i en sadan Lag; Om icke alltid i Damnark parten sjelf sär föra talan, sa lärer sädant härröra deraf» att Domstolen sinner honom icke äga den kännedom af Lagen, att han förskär begagna alla benefieia juris till sin egen nytta, och derföre förordnas honom en Procuratdr, som är answarig wid sin tjensts förlust, att icke genom fataliers försummande eller annat dylsit förmärka sin principals rätt, hwilket likwäl gansta ofta händer här i Landet, emedan en Advokat ingenting risqverar, om hatt later wederpartett förMä sig försumma principalens rätt, och det är icke alltid som Domaren underrättar en mindre kunnig, som sjelf tatar i sin sak, hwad han till sitt gagn har att i aklinga. Besitt om förebygges härigenom alla sädane Rättegängar, som äro aldeles stridande emot Lagens före. strift. 84 Den 4 November. I Femte Momentet tros ett oöfwerwinnerligk hinder finnas deri, att ingen utom de sä kallade Lagkloka, flulle äga sä mycken juridisk kännedom och Mckelighet, att man flulle kunna sammansatta en förliknings Domstol eiler föra ett redligt Protocoll; Denna illa grundade egenkärlek, får man anse såsom en nödhjelp, emedan det granneligen förmärkes, att wederbörande anse detta project, såsom ledande till deras undergång, emedan det möjeligkwis flulle kunna hafwa den påföljd, akt Folket flulle upphöra att träta.
Mycket mer vore härvid att tillägga, men i anseende till den långt framskridna liden vill jag ej längre uppehålla. Gr, Horn) Claes Fredr.: Då jag emotlog det lie - Den 5 Maj f. m. a it drande förtroende att vara en ledamot af StatsUtsk., hade jag verkligen icke trott, att man af mig skulle fordra en fullkomlig abnegation af allt begrepp om livad mig skulle åligga såsom representant. Man har velat betaga mig, likasom alla andra ledamöter af StatsUtsk. all möjlig förmåga alt betänka de förhållanden , som i nu var. omständigheter kunde föranleda Utsk. att vidtaga ett och annat mått och steg. De mått och steg, som StatsUtsk. har att vidtaga, äro blott att hos R. St. tillstyrka sådana åtgärder, som bero på Sländernes beslutande rätt. Någon revolutionsvåda eller någon maktinkräktning, som man här förespcglat, kan således icke komma i fråga, hvad steg StatsUtsk. än må tro sig böra vidtaga. Det har varit naturligt, att StatsUtsk. i en tidpunkt , då ett af R. St. godkändt förslag till en förändrad administration lag beroende på Konungens antagande, haft afseende på så väl det nu var , som det tillkommande statsskicket. StatsUtsk:s ledamöters majoritet har delat Ständernes majoritets önskan om en ny sakernas orduing, och alltså ej velat understödja det gamla. Om således StatsUtsk. icke fästat det högre afseendet på den gamla ordningens bibehållande, utan fastmera på den nyas ernående; så måste det förefalla hvar och en naturligt, att Utsk., med stöd af de motioner, som blifvit väckta, med stöd af RiksSttns kända opinioner, handlat i full conseqvens dermed, och således alldeles icke kunnat eller bort förbise de skäl , som föranled t de olika motionerna, olika opinions-yttringarna och olika fordringarna, hvilka af de särskildta RiksSttn blifvit till StatsUtsk. aflåtna. Massan af dessa opinioners riktning är tydlig. De åsyfta ett bestämdt vägrande till mängden af de genom Konungens propos. begärda anslag.
R:dr för tjenstemän, hvilka vid 30 års ålder tillträda en befattning, hvarmed i de alldra flesta fall är förenad en oafbruten prot.föring, kan jag icke afstå från den föreställning att K. M. haft rätt uti sin hemställan, och anhåller derföre att R. o. Ad. i någorlunda konseqvens med hvad R. o. A. i Januari månad beträffande en liknande fråga beslöt, ville bifalla K. M:s Nåd. Propos. Hr Mannerskantz, Carl Axel: Just på grund af hvad Frih. Cederström nu anfört för konseqvensen3 skull, anser jag att då R. o. Ad. återremitterat en likartad punkt, borde R. o. Ad. äfven återremittera den nu ifrågavide. Jag tror icke att man kan säga annat än att StatsUtsk. med stor frikostighet gått K. M:s begäran om förhöjd aflöning för embetsoch tjenstemän till mötes, och om StatsUtsk. på samma gång sökt att iakttaga en viss sparsamhet och bemödat sig att föreslå utvägar för minskandet af de utgifter som derigenom påläggas det allmänna, bör man derföre hålla StatsUtsk. räkning. Men om det är bevisadt att Utsk:s för - Den 3 Juli slag icke låter sig med fördel verkställas, så bör man låta Utsk. taga ärendet under förnyad pröfning, men intilldess denna förnyade handläggning ägt rum, bör man icke frångå Utsk:s förslag. Jag har således ingenting emot att frågan återremitteras, men om detta icke medgifves, yrkar jag bifall till Utsk:s tillstyrkan. Gr. Sparre, Erik: Då R. o. Ad., på sätt här hlifvit up lyst, redan vid behandlingen af 2:dra HufvudTiteln beslöt återremiss af frågan rörande Kopistoch Kanslist-lönerne, skall jag icke motsätta mig att en återremiss, i öfverensstämmelse dermed, äfven nu äger rum. Att deremot, såsom här blifvit förutsatt, bestämma lönerna i enlighet med K. M:s Propos., det vågar jag afstyrka.
Allmogen deremot åtnjutit frihet från andre gärder och betalningar samt, likmätigt Kongl. Resolutionen af deri 18 December 1765, äfven borde vara befriad från utgörande af helaRiksdags-Bevillningen och extra-ordinarie utskylder, så länge och intill dess framdeles sådana författningar blefve vidtagne, hvarigenom Allmogen kunde Grufvehjelp-lasten undgå, då denna Allmoge, lika med den öfrige Allmogen i Riket, skulle de förefallande Bevillningar och extraordinarie utskylder underkastad vara; att vid 1789 års Riksdag berörde frihet inskränktes till hälften af hvad annan Rikets Allmoge skulle i Bevillning erlägga 5 att eri sådan lindring oförändrad fortfarit till 1815 års Riksdag, då i Bev i lini ngs-Förordn ingen infördes, att Allmogen finge åtnjuta enahanda lindring, ej blott för Gruf - Underdäniga Skrifvetser. vehjelpen, utan ock för Mantals-kolen; och sluteligen att extra Grufvehjelpen, jemte en det andre förläningar till Kopparbergs-laget, blifvit, genom Kongl. Brefvet till E. K. Mits och Rikets Kammaroch Bergs-Collegier samt StatsContoir af den 5 Martil 1803, indragen till Staten, hvarefter denne Grufvehjelp, förvandlad i penningar efter årlig Markegång , ingått till Stats-Werket. Då således Upplyst är, att extra Grufvé hjelpen icke utgör någon ständig ränta och nu mera icke eller för Kopparbergs-laget erfordras, samt ofvanberörde Kongl, Resolution af den 18
De sågo på hvarandra, John och han. "Ni duger inte till sjuksköterska i natt," sade han, i det han kände på Almas puls. Alma hade endast ett enda hopp, det att de skulle gå bort. Det gjorde de också snart, och hon andades åter lättare, sedan hon blifvit ensam med Arvi. Senare på kvällen kom John tillbaka med en droppflaska i handen. Hon måste taga in deraf, och sedan kom Mina för att hjelpa henne till sängs i rummet bredvid. Hon lät dem göra med sig hvad de ville, nöjd med att John ändtligen lemnade dem i ro och gick in till sig. Mina hade täckt öfver henne i sängen; der hade hon varmt och godt att vara. Hon såg på hur Mina sysslade i rummet, hur hon hängde upp hennes kläder, knöt ihop strumporna, skrufvade ner lampan och hemtade dricksvatten på nattduksbordet bredvid henne. Ännu derefter rörde hon sig fram och åter i rummet, undvikande att göra buller och gående på tå. Alma följde ej mer hennes rörelser. I sängvärmen hade hon det så godt. Nerverna och hjertat, alla ådror och muskler bragtes till ro. Likaså tankarna och känslorna. De elaka minnena förflyktigades, hela lifvet gled långt bort. Fridfullt, som en syn ur en annan verld, såg hon genom de halfslutna ögonen den matt brinnande lampan och de öfriga föremålen, som befunno sig i riktningen af hennes blick. Mina skymtade allt ännu förbi, dörren öppnades, John kom in, såg på henne, yttrade något med låg röst till Mina, och sedan var allt slut. Hon visste ej mer af någonting... Varm, fuktig öfver hela kroppen, vaknade hon sent följande dag. Innan hon blef riktigt klarvaken, njöt hon af bäddens mjukhet och sin lugna bekvämlighet. Vände sig litet och sträckte med välbehag på sig. Hon flyttade hufvudet högre upp på dynan och slöt ögonen, för att ännu en stund förlänga den behagliga halfslummern. Men blodet cirkulerade redan med större fart i hennes kropp, hjertat slog hastigare och nerverna lifvades. Hon måste öppna ögonen och se omkring sig. Det gamla, kända rummet, kända föremål. Ingen var inne och i rummet bredvid hördes ingen röra sig. Åter slöt hon ögonen. Men plötsligen öppnade hon dem igen.
Ridderskapet och A.deln samt Hedervärda Bonde-Ståndet, enligt ankomne Pro - 644 Lagoch Besvärs-Utskottens Betdnfianden. tocolls Utdrag för den 4:de och 7:de derpå följde April behagat att berörde fråga till Utskottens förnyade handläggning återremittera. Berörde anmärkningar, framställde hos Högloft. Ridderskapet och Adeln af Herr Mannerstam, och uti Hedervärda Bonde-Ståndet af Riksdags-Fullmägtigen från Elfsborgs Län, Anders Danielsson, hafva Utskotten funnit egentligen äga till förernåll att visa, det omförmälte Lagens förbud ännu skall qvarstå och vara gällande, i afseende å de flere Slöjdeai beten, som af Landtmannen kunna förfärdigas, samt att det således, på sätt Utskotten i förenämnde Betänkande sig yttrat, icke nu är till det hufvudsakligaste fuskränkt endast till handel å Landet med köpmannavaror, i anledning hvaraf det ansetts nödigt, att förbudet afven i afseende på berörde Slöjdearbeten må upphöra, och att Landtmännen tillåtas att de samma af hvarandra uppköpa och till salu hålla. Detta hafva Utskotten således tagit i öfvervägande; men då det icke allenast är allmogen tillåtit, att till Staderne införa och försälja hvad af den samma kan tillverkas, utan ock det icke är någon å Landet boende betagit, att af den andra tillhandla sig hvad han för eget behof af desse tillverkningar har af nöden, och i öfrigt en allmän frihet i Spannetnålsoch Victualiehandel är Landtmannen förunnad, anse Utskotten af nyssberörde anmärkningar sig icke vara föranledde till något skiljaktigt utlåtande från det, sorn af Utskotten redan är aflemnadt, hvilket dock till Riksens Högloft.
Denna kurs fordrar 2 terminer och ar dels teoretisk (pedagogik och metodik) dels praktisk (undervisning i tre olika Imnen g&amp; tre olika stadier af skolan). Annu h m kvinna ej sanima ratt som man att vinna anstallning vid statens allmanna l&amp;roverk, utan hon miste begiira Kongl. Maj: ts sarskiläta medgifvande dertill, och kan hon d&amp; blifva anstald som extra lärare. D I konkurrensen f. n. ar stor vid statens Iaroverk f6r gossar, har hon der ej stor utsigt att kunna erhalla anstallning, men vid folkskolelärarinneseminarierne samt vid högre flickskolor torde utsigten till p1at.s vara nhgot större, ehuru hon iifven der har en stark konkurrens,frAn lärarnes sida. Om den nu p&amp; dagordningen stilende frigan om " samskolor " vinner önskad frarngilng, skall v261 dermed följa kvinnans likstallande med mannen i afseende qb ratt till liirareplatser vid dessa skolor, och kommer det da helt visst att. Errlfvas tillgsng p&amp; kvinliga lararekrafter. b) För intriide vid Hdgre la~ * arinneseoninariun~ fordras att hafva fyllt eller under kalenderhet fylla 17 hr, haha god helsa, samt att hafva inhemtat ett lrunskapsm&amp;tt, ungefärligen motsvarande det, som i allmanhet meddelas i ett httaklassigt högre läroverk for flickor. Genom det stora tilloppet af inträdess6ksnde hafva desse att bereda sig p % en ganska stark konkurrens. Kursen vid seminarium &amp; r treirig. Utgiende seminarister f&amp; i allmanhet anst.allniiig som lararinnor vid enslti1da~flicl; skolor eller i fatiiilj. c) F ' o~k; sko~eZiira~inne-sernina~ie~ finnas i Stockholm, Skars, Falun, Kalmar och Umeai.
Detta är således icke någon motsägelse och ej heller något repeterande, såsom Hr Lefren trodde, utan verkligen 2:ne olika saker. Hr Lefre'n: När fast skola finnes i församlingen, hvilket bör äga ruin enl. R. o. Ad:s derom fattade beslut, ehuru jag har varit emot ett bestämdt stadgande i detta fall, så har likväl R. o. Ad. synts gilla äfven den åsigten, att 3o4 Don 17 Februari f. m. ambulatorisk!) skolor skola äga rum. Hvad är orsaken att äfven den ambulatoriska skolan skall äga runi bredvid den fasta, annat än svårigheten, ja, omöjligheten att begagna den fasta skolan för alla delar af pastoratet? När nu sådant är förhållandet, hvarföre skall man tvingas att gå till den local, der den fasta skolan finnes, för att der förhöras oell examineras? Är det icke nog att de förhöras i den ort, der de få sin undervisning, i den ambulatoriska skolans local? Om vid de tillfällen, då examina skola äga rum, pastor eller någon annan af skolstyrelsen reser en mil till venster eller en mil till höger, så kan det vara alldeles likgiltigt, blott lian infinner sig på den ort, der barnen finnas, och för deni måste det vara mera besvärligt att inställa sig i den fasta skolan. Jag anser för min del, att det tillägg, som Hr Gripenstedt föreslagit, är utan ändamål och ingalunda gagneligt. Hr von Rosen: Jag begärde ordet för att framställa behofvet af det t i I lagg, sorn Hr Gripenstedt föreslagit, under förutsättning att den ambulatoriska skolan, genom skollärarens belägenhet och ställning att få flytta sig från det ena stallet lill det andra, utan någon stadig vistelseort, icke gerna kan antagas stå i bredd med den fasta skolan, i afseende på undervisningens beskaffenhet. Detta har verkligen varit ett skäl för mig att önska delta tillägg, på det att den ambulatoriska skolan måtte icke stå bredvid, utan stå under den fasta skolan, d. v. s. stå under den skolstyrelse, sorn administrerar undervisningen inom skoldistriclet. Detta är hufvudsaken.
Det vore icke orättvist, men hardt. Ej orättvist, emedan af de juridiska förbållanderne finnes, att Bolaget åtagit sig att göra Canalen färdig mot de förmåner, hvilka blefvo dem beviljade, men hvaraf den väsendtligaste blifvit detsamma fråntagen, nemligen Discontvinsten, som annars hade Den 3o December £. m. kunnat återgälda Bolaget en del af deras förlorade ränta. Det är således icke orättvist, men väl hårdt, att ålägga Bolaget någon vidare utbetalning, ty då Intressentersie böras, och få sjelfve yttra sig, om de vilja samtycka dertill, ser jag ej annat, än att Utskotten gjort allt hvad de kunnat, för att förena bägge föremålen, nemligen rädda Bolaget, och tillse, det Canalen blir färdig utan för stor kostnad för Staten. Herr Stråle bar klandrat, att belåningsrätten af Actierna blifvit medgifven så, att den tilltager i samma mån skyldigheterna fullgöras. Då sådant kan ske utan någon skada för Banken, emedan denna beläningsrätt tillika är förenad med namns-säkerhet, ser jag ej någon våda deraf. Jag kan ej finna, att detta är annat än samma förhållande, som om Ständerne i annan väg sagt, att de vilja medgifva en högre beläningsrätt. Om jag satt Bolagets Intressenter genom en sådan åtgärd i tillfälle att fullgöra sina förbindelser, och tillika bibehållit all möjlig säkerhet för Banken, ser jag ej något orätt i en sådan åtgärd, i synnerhet som man noga bör akta sig för de juridiska gränsorne, och endast afse det som är gagnande för Allmänheten, då man måste medgifva, att en Canal midt igenom landet nödvändigt måste blifva njrttig för detsamma. Herr Stråle har äfven önskat en föreskrift om underhållet för Canalen. Bolaget skall ovilkorligen bestrida detta, och det finnes i Den 3o December f. m. Bolags-privilegierna tydligen föreskrifvit, att den stund Canalen öfver i/f dagar på något ställe varit igenrasad, skall sådant anmälas till Kongl. Maj:t, som då äger att förelägga Bolaget tid, eller skilja det från Contractet.
Lektor Humble höll därpå invigningstalet och ristade i varmhjärtade, högstämda ordalag den afsomnades lifsruna, ägnande minnet af henne, som i m e d moderlig hand förde stormande ungdoms stapplande slräfvan », erkännandets o c h tacksamhetens ord. Efter minnestalets slut nedlade lektor C. A. Zaehrisson i lärarnes vid seminariet Damn en vacker krans på grafven. Sedan kören därpå afsjungit åttonde versen af samma psalm, deklamerade lektor N. Linder för tillfället författade verser af Selma Lagerlöf. Till sist uppstämdes hymnen » Stilla skuggor », o c h den högtidliga akten Aar slut. * Kunglig friJcostighet. Till främjande af den svenska kvinnans deltagande i Chicagoutslällnin1893 ha öfverlämnats af konungen o c h drottninningen 2,000 kr., kronprinsessan 300 kr. o c h hertiginnan af Dalarne 200 kr. * Ett vackert 25-års-jubileum af en plikttrogen o c h uppoffrande verksamhet i människokärlekens o c h barmhertighetens tjänst firades den 13 d:s i all enkelhet ä Diakonissanstalten vid Ersta. Det var den dagen 25 år, sedan tre af de äldsta ännu i diakonissverksamheten deltagande systrarna upptogos s o m diakonissor. Dessa äro systrarna Margret Löfling, Thekla Petersson o c h Emelie Toll. At hvar o c h en af jubilarerna tilldelades ett litit guldkors såsom ett minne af den tid som flytt. På aftonen var anordnad en enkel supé i diakonisshuset, uti hvilken anstaltens samtliga systrar deltogo. Efter supén höll pastor Bring ett anslå- ende högtidstal, hvarvid han omnämnde den försakande barmhertighetstjänst, s o m så oförtrutet och nitiskt utöfvats under en så lång tidrymd. * En välkommen gåfva, har, enligt hvad till oss meddelas, just i dessa dagar kommit Härberget för tjånarinnor härstädes till del, s o m sannerligen bekräftar satsen, att » när nöden är störst, är hjälpen närmast ».
— Hvalfsten, qv.-fot 2,720, å 4 R:dr — Stenanskaffnm>\ kub.-f:r 40, 30 R:dr 1,200 7,800 Murning med bruk, med stenuttagning, hvalfbågar m. m„ kub.-f:r 78, å 100 R:dr 20,380 Banans anläggning vid norra ändan af tunneln med bro för Petter Myndes backe: Bergsprängning, kub.-f:r 245, å 50 R:dr