Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
jo derföre, att det mägtigasle intresset eger och representerar denna närings sren Huruvida detta är rättvist, att ulan undantag frigifva den mest lönande näringsgren från all skatt på samma gång man envist försöker att få ytterligare beskatta jordbrukaren, lemnäs derhän; men visst är, att Rikets Ständers bifall till det Gripenstedtska och Palmstjernska skatteförenkliugs-förslaget i sjelfva verket kommer att medföra en icke obetydlig skatteförhöjning. Då man nu med säkerhet vet, att den så kallade husbehofs-bränningen, genom förhöjd beskattning, kommer att frångå jordbruket, ehuru denna näringsgren, man må säga hvad man vill, för den som klokt vetat begagna densamma, varit ett lätt sätt alt få medel till att afbörda de onaturligt höga skatterne, och denna utväg nu kommer att försvinna för den mindre jordegaren, til! fördel för den större, så är ju detta rikligt hyggliga aspekter för den trälande skattebonden. Man åberopar i flera ämnen Danmarks och Norriges lagstiftning, men man aktar sig noga att omförmäla på hvad sätt jorden der är beskattad. Man vet ganska väl att det icke finnes något land i hela vida verlden, der jorden är så ojemnt och tyranniskt beskattad som i Sverige. Af alla dessa skäl lärer tiden omsider vara inne att upphöra med en gärd för att fortsätta krig mot konung Sigismund och konungariket Polen.» mot 5:te punkten: af Herr IVatru och Riksdags-fullmäktigen Ola Månsson från Christianstads län; mot 8:de punkten: af Herr Montgommery, R. M. G., Herr von Troil, S. G., Herr af IVirsim, C. T., Prostarne Schram och Fonssell; af Herr fVcern: »Emot Stats-Utskottets med en rösts pluralitet vid midnattstiden och sedan nära hälften af Utskottets ledamöter aflägsnat sig, fattade beslut att beräkna lösningspriset å hammarskatts-jernet till 15 R:dr, i stället för 14 Kalr, såsom fnkomstBih. lill II. St.
Jag har dömt i målet och anser således grannlagenheten fordra att icke vidare befatta mig dermed. Men StatsUtsk. har tillstyrkt, att hela beloppet mätte ef - Den 17 Maj. lerskänkas lill och nied den del af summan som icke mera tillhör Statsverket, utan Advokat-liskalen i Kammar-rätten, genom hvilkens åtgärd Statens fordran hos denne redogörare blifvit bestämd och domfäst. Dä sådana frågor förekomma och bifallas af Konungen, så plägar Han vid efterskänkningen förbehålla den summa, som tillkommer åklagaren. Jag vill tro, ehuru jag icke för ögonblicket kan påminna mig några exempel, alt It. St. vid andra sådana tillfällen förfarit lika försigtigt. Jag anser SlatsUlsk. här hafva bordt gå till väga på samma sätt, ty såsom jag förut sagt, den del af summan, hvilken enl. författningarne tillkommer Advokat-fiskalen, tillhör icke vidare Statsverket och kan således icke heller af R. St. disponeras. Jag hemsläller alltså vördsamt alt R. o. Ad. mätte återremittera detta betänk. Hr Printzensköld, Carl: Det har på sednare tider upkommil en vana, hvilken naturligtvis måste blifva ännu mera allmän dä riksdagarne nu oftare än tillförene inträffa, att embelsoch tjenstemän, när de för försummelse och efterlåtenhet i sina befattningar blifvit, efter åtal af vederbör, åklagare, dömda att ersätta den skada de det allmänna förorsakat, och icke hos K. M. lyckats att vinna eftergift eller befrielse från det ådömda ersättningsansvaret, begagna den utvägen, att genom vänner och slägtingar, i motionsväg draga frågan under R. St:s pröfning, för att der utverka bifall till det, som af Konungen blifvit afslaget. På detta sätt förhåller det sig äfven med den eftergift hvarom nu är fråga. Magasinsförvaltaren Ohrvall hade hos K. M. anhållit att af gunst och nåd förskonas från betalningen af hvad honom blifvit lill ersättande ådömdt. K. M. hörde deröfver icke blott K.
C. fruktade att han genom att tillåta mig taga gipsaftryck utaf ansiktet kunde på sina fienders tillskyndan kväfvas, och därför tillät han endast, att jag fick anbringa gips å bakhufvudet. När jag berättade detta för Karl Johan, utbrast denne skämtsamt med sin sydländska lifligProfessorn blef allvarsam och tystnade — Schwartz dog i Stockholm den 25 mars 1858. * U p notisboken. Konungen reseri dag öfver Östersund tillTrondhjem, där han kommer att vistas några dagar. Efter återkomsten begifver sig h. m:t som vanligt till västkusten, till sitt kära Marstrand. 223 vackra hufvudstad och vår intressanta utställning det Ulligaste intresse. Flere af dem hafva äfven gjort utflykter till skilda delar af landet. Kristina Nilson har nu öfver Trollhättan och Göteborg nedrest till sin hembygd i Småland. * I lifvet och i döden. Med endast en veckas mellanrum hafva i dessa dagar två åldriga systrar skattat åt förgängelsen. Den 2 juli afled i Lund fru Engela Carlsson, född Heijl, änka efter den på sin tid så frejdade läkaren Josef Albert Carlsson, hvilken afled i Kungsbacka 1871. Till systerns sjukbädd nedreste fru Laura Brun, själf änka efter det för några år sedan aflidna om vårt folkskoleväsen så högt förtjänta kanslirådet d:r Brun. Hängifna hvarandra i lifvet, skulle ej heller döden länge skilja de båda systrarna åt. Änkefru Brun insjuknade i Lund och afled därstädes den 9 dennes, jämt en vecka efter systerns frånfälle. De båda systrarna voro döttrar till kontraktsprosten Casper Carlsson Heijl. Gift kvinnas rösträtt vid prästval. Strängnäs domkapitel tillstyrker i afgifvet utlåtande senaste riksdags skrifvelse om rätt för hustru att vid mannens frånvaro utöfva hans rösträtt vid prästval. * Teater och musik. En rysk konsert, d. v. s. en konsert med uteslutande ryska kompositioner gafs den 8 dennes i Utställningens teateroch konserthall under anförande af mr Cor-de Las, kapellmästare från Petersburg.
S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets memorialer: N:o 150, i anledning af erhållna återremisser af utlåtandet N:o 85, angående reglering af utgifterna under riks-statens fjerde Hufvudtitel. 1, 6, 8, (mom. b och c), 10, 13, 14, 16, 18, 21 och 24 punkterna i utlåtandet N:o 85, samt motsvarande delar af memorialet, N:o 150, lades till handlingarne, och ll:te punkten, enligt utlåtandet, N:o 85, förnyad i memorialet, N:o 150, afslogs, hvaremot pröfning af 23 punkten, enligt utlåtandet, N:o 85, och tabellen dervid, samt af de utaf Herr Petré, i sammanhang dermed, framställda serskilda frågor, uppsköts, till dess Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens förväntade utlåtande, i anledning af Herr Stjernsvärds motioner, angående Arméens förändrade organisation, tillbehandling förekommer; och N:o 151, i anledning af erhållna återremisser å utlåtandet N:o 86, angående reglering af utgifterna under riks-statens femte Hufvudtitel. 8, 11, 17, 19, 20, 21 och 22 punkterna i utlåtandet, N:o 86, samt motsvarande delar af memorialet, N:o 151, lades till handlingarne, och 10 punkten, enligt utlåtandet N:o 86, förnyad i memorialet, N:o 151, bifölls på det sätt, att der omförmälda anslag må i uppföras å femte Hufvudtitelns ordinarie stat, enligt den Kongl. Propotitionen i ämnet. S. D.
— Men utan att bry mig om, att somliga kallade det barnslighet, andra skryt, bytte jag mig till den kungliga två- kronan att bevara som ett glänsande minne från mitt första sammanträffande med kung Oscar. A. K. • tf Konungen och barnen. En dag i juli 1895 företogo barnen från Murbeckska inrättningen i Stockholm, åtföljda af föreståndarinna och lärarinna, en utfärd till Drottningholm. Idun I N:R 46 LÖRDAGEN (621). PRENUMERATIONSPRIS PR Å R: IDUN — UTGIFNINGSDAGAR '. HVARJE KR. IDUNS MODETIDN.MED PLANSCHER OCH HANDARB. — IDUNS MODETIDN. UTAN PL. &gt; 5: - &gt; 3: - DEN REDAKTÖR 10 JUNI 12:TE ÅRG. OCH UTGIFVARE: FRITHIOF HELLBERG TRÄFFAS SÄKRAST KL. 2 — 3. BYRÅ OCH EXPEDITION: KLARA S. KOMMISSIONARER ANTAGAS ÖFVER HELA LANDET PÅ ALLDELES SÄRSKILDT FÖRMÅNL. VILLKOR. STOCKHOLM, LÖSNUMMERPRIS: 8 ÖRE. REDAKTIONSSEKR. HOFBOKTRYCKERI. I VÅRTID PÅ SKANSEN. beskyllningen. SKANSENS VÅRFEST: GASTGIFVARESALEN I LAXBROSTUGAN. IDUN — 1899. sekter G. Geijers, för hufvudstadsborna välbekanta gestalt. m. Sång o c h saga hafva strålig bandet slagit stjärnebro. Glade vi den leden dragit uti lust o c h t r o. Rosig skönhet trollslott solstänk d r ö m m a r timrar, strö. Kärlek är ibland oss bofast, vän som junidag. Solen lyser godt hvarann » Ja, vi e l s k e r 2 — A c k, vi unga förstå. ADI. SKANSENS VÅRFEST: POSTKONTORET. land vi vandra i? När d e n sista lysande vingåkersmössan försvunnit för våra Din M IAL.
Nådiga framställning, å Riksgälds-konloret anvisa en summa af 6,000 R.dr till utgifvande af äldre historiska skrifter och handlingar, att utgå med 2,000 R:dr under hvartdera af nästkommande 3 år. 8:o. Vid sistlidne riksdag blef, jemte ett anslag af 1,000 R:dr till nödige resor för alt icke allenast inom riket i allmännare större och mindre bibliothek samt hos enskilde personer, utan äfven i främmande länder samla handlingar till en ny del af Svenskt Diplomatarium, en summa af 600 R:dr, fördelad på 3 år, utaf Rikets Ständer anvisad, för att dermed bekosta afritning af qvarvarande sigiller vid original-handlingar, Stats-Utskoltets Utlåtande, N:o 160. 9 gar, sorn redan blifvit i Diplomatarium tryckte; och har Kongl. Maj:t nu begärt, att berörde anslags-belopp af 600 R:dr mätte för ytterligare 3 år beviljas. Som, för möjligheten att fullständigt kunna utreda fäderneslandets häfder under medeltiden, en noggrann kännedom af de utmärktare enskilda personernes inbördes slägtförbindelser erfordras, och för detta ändamål vigtiga och i många fall de enda tillförlitliga upplysningar hemtas af de till närvarande tid bevarade sigillen, hvilka dessutom äfven i konst-historiskt och heraldiskt hänseende förtjena uppmärksamhet, tillstyrker Utskottet, att Rikets Ständer må för ifrågavarande ändamål anvisa ett årligt anslag af 200 R:dr att, stäldt till Vitterhets-, Historie-och Antiqvitets-akademiens disposition, från Riksgälds-kontoret fortfarande utgå under nästkommande 3 år med tillsammans 600 R:dr. 9:o. Till uppmuntrande af den inhemska konslbildningen genom inköp af Svenska, i fäderneslandet bosatta konstnärers konstalster, har Kongl. Maj:t äskat, till sin disposition, ett anslag under 3 år med 2,000 R:dr årligen.
Detta tycktes prinsessan vara en hård begäran, och hon bad så innerligen vackert att få behålla sin lilja; men gubben sade: »har du inte lofvat lyda mig i allt hvad jag ber dig om? Gör som jag säger, det skall inte ångra dig.» Konunga-dottern vände så bort ögonen, och kastade liljan i den sjudande grytan; ehuru det riktigt gick henne till sinnes, ty så kär höll hon sin fagra blomma. Rätt i detsamma hördes utur skogen ett dåft rytande, såsom ett vild-djurs skri; det kom närmare och närmare, och öfvergick till ett hiskeligt tjut, så att bergen gåfvo genljud vidt omkring. Tillika förnams ett knakande och ett brakande ibland träden, buskarne böjde sig, och prinsessan fick se hvarest en stor grå ulf kom löpande fram ur skogen, rätt emot berget der de sutto. Nu blef hon mycket förfärad, och ville gerna ha flytt sina färde om hon det kunnat. Men gubben sade: »skynda dig, spring ut på berget, och stjelp grytan öfver ulfven, som han kommer midt före!» Ja, fastän prinsessan var så rädd att hon knappt visste till sig, gjorde hon likväl såsom gubben hade sagt, tog grytan, sprang ut på bergs-kanten, och stjelpte tjäran öfver ulfven, rätt som han kom löpande emot berget. Men nu skedde en sällsam ting; ty knappt var det gjordt, så skiftade ulfven sin hamn, det stora grå skinnet flög af honom, och i stället för ett glupande vild-djur, stod der en fager ungersvenn och blickade uppåt berg-åsen. Och när konunga-dottern hunnit besinna sig, så att hon kunde se på honom, hvem var det väl då, om inte hennes egen allerkäraste, som varit förtrollad till en var-ulf. Nu kan man veta huru prinsessan blef till mods; hon sträckte ut armarne, och kunde hvarken tala eller svara, så häpen och glad var hon. Men prinsen lopp hastigt uppför berget, och kom till henne, och tog henne i sin famn med stor hjertans kärlek, och tackade henne att hon hade frälst honom. Icke heller glömde han bort den lille gubben, utan tackade honom med många fagra ord för hans stora bistånd.
I anledning af Grefve von Schwerins framställning, får jag erhindra, att om vid målets afhandling skulle följas den marche, Grefve von Schverin föreslagit, så kunde i alla fall någon remiss i ämnet ej äga rum förr, än ConstitutionsUtskottet blifvit satt, och detta åter kan ej komma i verksamhet förr Den 24 Januari i, än Electorer blifvit valde; emedan Riksdagsordningen förskrifver, att Ordföranden i hvarje Utskott skall vara den enligt Matrickeln äldsta af Ridderskapet oell Adeln, och då Utskottet ej kan anses formeradt utan ordförande, följer äfven, att för att komma till resultat, att få detta Utskott formeradt, måste nödvändigt de val, hvarom 21 §■ i RiddarhusOrdningen talar, förut verkställas. Då nu m §. 1 RiksdagsQrdninningen blifvit, enligt Grefve von Schwerins önskan , uppläst, till den följd han synes åsyftat, nemligen det moraliska inflytandet, så vågar jag tro och anhålla, att fråga ej nu kan uppstå* om annan åtgärd, än att Herr Grefven och LandtMarskalken täckes proponera det Bänkmansvalet må taga sin början. Många ropade på proposition. Herr Grefven och LandtMarskalken frågade om Ridderskapet och Adeln ansåg öfverJäggningen fulländad? Ropades Ja, Hvarefter Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att då Grefve Posse redan förekommit Herr LandtMarskalken uti uppläsningen af 4i §. Riksdagsordningen, förmodade Herr Grefven och LandtMarskalken efter den närmare utveckling Herr Grefve von Schwerin ej eif gjort af sin motion, det Ridderskapet och Adeln med Herr LandtMarskalken delade ett särdeles nöje deröfver, a,tt en så långvarig dis - Den 24 Januarii - lo 7 cussion kunnat genom ett så enkelt me.-lel afslutas; oc!) då någon vidare åtgärd nu mera icke eifordradesj ansåg Herr Grefven och LandtjVTarskalken sig böra hemställa, om icke Ilidderskapet och Adeln behagade tillåta, att
Utskott ej är constitutionelt berättigad t att väcka motion, hvilket jag väl ej kan eller vill bestrida; men min mening deremot är, att sjelfva frågan endast är af reglementarisk natur och ingalunda i behof af den opinionsmognad, som egentliga grundlagsfrågor ansetts tarfva, utan vid nästkommande Riksdags början kan komma att regleras efter det Riksdags-TjenstgöringsReglemente, hvartill jag ämnar afgifva ett förslag, för att épurera Riksdagsordningen från en hop triviala tjenstgöringsstadganden, som ej äro af Grundlags natur. Herr von Hartmansdorff vill vidare, att, fast hellre än Utskottet, dess Ordförande och Ledamöter bordt begagna sin rätt att, en hvar i sitt stånd, göra motioner i ämnet efter ett lika, vill förmodligen säga lika lydande, circulär, såsom det tillgått i vissa lånefrågor under denna Riksdag. Härvid får jag blott erinra, att omförmälde lånefrågor förmodligen varit bland de onekligen vanligen många enskilta angelägenheter, som vid detta Riksmöte blifvit, med en fast otrolig sorgfällighet, inlurendrejade, och att deremot i58 Den a4 Februarii e. m. elen ifrågavarande Redactionsfrågan, enligt sin natur, icke gerna kan vara eller blifva enskild angelägenhet, utan är och förblifver en reglementarisk Riksdagsfråga, hvarom, i min tanka, förmodligen bör blifva stadgadt i ett blifvande RiksdagstjenstgöringsReglemente, hvilket jag länge ansett, och ännu anser såsom i ofvan omförmälte RiksdagsOrdnings oppskurnings afseende ganska tjenlig, ja! nödvändig. Alltderföre, oell då ej eller Herr von Hartmansdorff sjelf värdigats bevärdiga ämnet med en ny motion; får jag nu härmedelst motionsvis anhålla, att det Höglofl. ExpeditionsUtskottet täcktes, efter det ursprungliga 1818 års förslagets långa 12-åriga hvila, detsamma i sin ursprungliga helhet ostympadt genomläsa och sig deröfver, som jag numera hoppas, gunstbenäget yttra. Jag anhåller, att detta yttrande må få åtfölja deri beslutna remissen till Utskottet.
Björnstjerna har sagt, att man tillagt PresteSt. för stor andel i representationen. Delta kan vara en sanning, såvida fråga här vore om Svenska representationens ombildning. Så är likväl icke förhållandet, utan man har ansett de nu befintliga Stånden böra bibehållas likväl med förändringar. Enl. Utslcs förslag skulle uti PresteSt., enäu vid föreg:de riksdagar detsamma fått emottaga representanter från Akademier och Universiteter, inrymmas de ännu orepresenterade skollärarne. I fråga om 14 § har man anmärkt såsom besynnerligt, att Bruksägare blifvit uptagne i BorgareSt. Härtill har jag icke att anföra annat skäl, än att nu så är förhållandet, och att man velat göra så få förändringar som möjligt. Man har fästat sig vid det uti 15 § förekommande ordet allmoge. Detta ord har hiltintills icke befunnits tvätydigt, och jag förmodar, att det icke heller blir det hädanefter. Ehuru liden ännu icke är inne all yttra sig öfver de olika förslag (ill gemensamma tankar, som här blifvit framställde, anhåller jag likväl alt få fästa mig vid Frih. Raabs, deruti han förordat antagandet af del förslag till representationens ombildning, som af en reservant blifvit bifogadt Utsk:s betänk. Delta förslag ligger i fullkomlig strid med Utsk., och, såvida Hr Frih. o. Landtm, upfattat grundlagarnas anda såsom jag och många med mig, lärer Hr Frih. och Landtm, finna sig förhindrad, att å Frih. Raabs ifrågavar:de förslag framställa propos. Om å dylika förslag vid föreg:de riksdagar propos:r blifvit framställde, så är likväl att ihågkomma, att då fråga varit om representationens ombildning, men så är icke förhållandet nu, och följaktligen anser jag, hvad jag redan nämnt, Hr Frih. o. Landtm, icke mot grundlagarnes anda och mening kunna framställa propos. på Frih. Raabs förslag. Deremot anser jag de öfrige afgifne förslagen böra framställas till Ståndets antagande eller förkastande.
Vet du, hvad du gör, är du inte rädd för mig men jag är så kär i dig, du var så söt, som ville göra något, för att vi två skulle få vara med hvarandra — är det inte hufvudsaken för oss, att vi få lefva, att vi få göra denna långa väntan så lätt för oss som möjligt — - — du är kvinna nu, lilla barn, betyder inte lifvet mer än pappa och mamma och fruktan för hvad de skola tänka Men du grå- ter väl inte! » Ett par tårar trillade ned för Evas kinder och med en känsla af att hon var dum, som grät nu, mumlade hon några ord om att hon varit så tyst och feg alltid Men Rikard kysste bort tårarne, och ett ögonblick därefter sutto två glada människor vid bordet och drucko vin ur ett par stora klumpiga vattenglas och skrattade och strödde cakes-smulor öfver hela bordet. Eva strålade och pratade i ett, hon var rolig och öfverdådig och hade tusen infall. Rikards mörka ögon talade mer än alla ord, i djupet af dem låg det dock ett allvar, som hon kände och förstod. Och när tiden var inne, då hon snart måste gå, och hon lagt ned vinbuteljen med det lilla, som var kvar, i Rikards låda, satte hon sig bekvämt tillrätta bredvid honom för att få njuta af ett förtroligt samtal med honom, som hon icke på länge sett så glad och kär som nu. » Ser du, » började hon smeksamt, fastän nå- got sökande efter ord, » jag har tänkt, att vi emellanåt skulle göra o m det här och gå hit upp ibland, när vi behöfva få litet uppmuntran och litet roligt att förkorta vår långa väntetid med, förstår du. Mamma säger ibland, att jag aldrig borde ha förlofvat mig eller att det är skada, att min ungdom går bort på det här sättet — allt sådant du vet, som föräldrar säga, men som de alls inte gjorde, när de voro unga själfva. Jag har j u ingenting i världen, som jag bryr mig om, mer än dig, ingenting intresserar mig, där du ej är med — vi kunna j u aldrig skiljas från hvarandra, vi två, eller hur? Och då kunna vi göra det förtjusande för oss, i stället för att vår förlofning skall vara bara det där konventionella, tråkiga, som är så vanligt.
Herr Grefven och LahcltMarskalken yttrade, det han med förundran afhört det svar, som följt å Herr RandtMarskalkens nyss gjorde proposition; men då Herr Hjerta förklarat, att anledningen dertill torde vara, att Ridderska* 4 5 2 Den 30 September f. m. pet och Adeln önskade öfverlägga uti ett ämne, som personligen rörde Herr LandtMarskalken, samt Herr IjandtMarskalken både nu och vid andra tillfällen ansåg för sin pligt, att gå Rid. derskapets och Adelns önskningar till mötes, trodde Herr LandtMarskalken sig böra på någon stund aflägsna sig, samt emedlertid anmoda Grefve Gyllenstolpe, Nils, att under tiden föra klubban» Sedan Herr LandtMarskalken härefter aflemnät klubban till Grefve Gyllenstolpe, afträdde Herr LandtMarskalken. Friherre Wrangel, Henning: Vid de fle ra tillfällen jag haft den äran yttra mig inför detta upplysta och aktningsvärda Stånd, har jag mera varit lifvad af nit för allmänt väl än begäret att täfla i vältalighet. I detta ögonblick känner jag mig eldad af Ridderskapets och Adelns allmänt delade erkänsla och tillgifvenhet för vår ovärderliga LandtMarskalk: och då jag för min enskillta del äfven hänföres af vänskapens tillfred^tällande minnen, är min innerliga Önskan, att lifligt uttryc” ka, hvad jag för det närvarande känner inom mitt bröst för den person, som med lugnets och alfvarets oemotsiåndeliga kraft leder våra öfverläggningar. Jag har trott det vara värdigt Ridderskåpet och Adeln att på ett högtidligt sätt uttryck a sina tänkesätt för Grefve Carl De Geer, och jag får således proponera Ridderskapet och Adeln att förena sig i det beslut, att på sin Hen 30 September fm. bekostnad låta slå en medaille till minne af den LandtMarskälk, hvars förtjenster och ovanliga egenskaper aldrig böra utplånas ur Sven-» ska Riddersmäns minne.
1497 pa, i anledning af ett anstäldt åtal emot dess Befallningshafvande i Nyköpings län, för det han i utfärdad Kungörelse förständigat Rotehållarne, hvilkas karlar blifvit cornmenderade till Södertelje canalbyggnad, att enligt författningarne utreda och till den för compagniet utsatte samlingsplats fortskaffa deras soldater, behagat förklara under den 50 April 1816, att Kronan eller det Verk, för hvars räkning uppbåd till arbete skett, bör äfven mellan hemvistet och corn* pagniernas samlingsplatser bestrida kostnaden för skjutsningen af manskapets arbets" kläder; och, som denna fråga eger ett nära sammanhang med hvad Herr Ekstrand anfört, om skyldigheten att transportera trossoch munderingspersedlar från mönstringsplatserne, har Utskottet velat upplysningsvis för honom tillägga, att en närmare underrättelse om förhållandet med det omförmäl* ta åtalet kan inhemtas af Riksens Höglofl. Ständers Justitice Ombudsmans berättelse för år 1816- Detta har Utskottet velat vördsamt meddela BorgareStåndet, till svar å anmärkningen vid det återremitterade Utlåtandet, hvil r • ket redan blifvit af de öfrige trenne Stånden bifallet. Stockholm den 13 Nov. 1823. ■»—© qoo© eoccoo—«s - j49ö Besv, och Rhon, Vtsk. Betänhanden. Antom den 17 Nov. 1823. Yttrande, i anledning af anmärkningar vid Betänkandet N:o 51, om närmare bestämmande af; Fjerdingsmans skyldigheter. Via föredragningen af detta Betänkande i Hederv.
— Lieutenant eller Under-Lieutenant - 40: I anseende till den sålunda förekommande stora skiljaktighet uti Inqvarterings-förmånen emellan olika Regementer på samma ställe, föreslår Herr Conne Amiralen, att de Flottornes Officerare, tillika med dem af Civile Personerne, som irtqvarterings - förmån tillkomma, måga , hvad inqvarteiingen i Contant beträffar, erhålla af Stats-Verket, de i Stockholm varande, lika belopp sorn öfrige härstädes varande Regementers Officerare af Staden åtnjuta, samt de uti Landsorterne Stationerade åter jtdel mindre efter vanligheten. Stats-TJtskottets Betänkanden, 1029 Efier öfvervägande af hvad sålunda förekommit angående' inqvarteringen för Flofttornes ser^kildte Stater har Stats Utskottet funnit skäligt tillstyrka en förnyad reglering af denne förmån, grundad på de förändringar, sorn härutinnan blifvit i senare tid vidtagne för andre Corpser och Stater, och jemlikt Riksens Ständers vid 1809 och 1810 årens Riksdag fattade men ännu icke till verkställighet komne beslut; Och har Utskottet i detta hänseende funnit dtn tillökning billig, att inqvarteringen, inberäknadt livad nu åtnjutes, bestämn es till följande belopp: Vil Arméns Flotta uti Stocholm: En Öfverste Lieutenant 166: 32. -— Major * - -133:16. — Capitaine 53:16. —• Väbel 50: — —- samt vid Götheborgs Escadren |:del mindre enligt Författningarne.