Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
om Sreriges understod i grekernas snart utbrytande kamp for att befria sina under det turkislra oket suckande broder; sB t. ex. hos munkarna i den miirkviirdiga lrlosterrepubliken p&amp; halfon Atos, hvars beskrifning utgiir ett af de mest 18svarda partierna i boken. Thessalien och Mncedonien, de h d e r slledos, diir de blodiga striderna mellan greker och turkar 1111 utkiimpats, har fiirf. iifren besolrt, och redan d&amp; fornams det forsta. mullrandet a£ clet snart utbrytande oviidret. Detta ger anledning till ett kapitel dar den orientaliska frfigan behandlas, hvarvid siirskildt redogores for det mygrekiskaa partiets eller den s. lr. whetnirians~ striifvanden och framtidsdrommar. Denna framstiillning biir iiga viirde, dB den grundar sig p&amp; iakttagelser gjorda pb niira hall. ara sunGreklands minuen och Greklands fijrhoppningar st&amp; i n " manhang med hvarmdra, och b %de de ena och de andra ha i fijreliggnnde arbete fiitt en sympatiserande skilhase, som icke 1ii.r forfels ratt framkalln snmma Iranslor hos sina liisare. DA. vi &amp; gna fijrfattarens framstiilluingslronst ett rtilfbrtjiint erkiinnsnde, anse r i oss dock bora hii1.ut.i giira en inskraxlkning. Ti belranna oss ha varit foga uppbyggda af de riitt talrika pmtier af boken, i hvilka forf. gor sin egen person med dess egonheter till foremll for humoristislr behandling. Bemiidandet att fifilunda iistadkolnina ntgot muntrande Br visserligen lof~ii~ilt, men den hnmoristiskn tonen.
att inrikes vexelrätt måtte kunna åstadkommas, och alt, för det sammanhang frågan har med rättigheten till assignering på Rikets Ständers Bank, återremissen måtte besvaras utaf Bancooch Lag-Utskottea gemensamt; af Herr Santesson, sorn åberopat sin motion; af Herr Olbers: att han förenade sig uti den mening, att någon viss summa för invisningar ej borde bestämmas. af Herr Helsingius, som förmält sig dela Herr Santessons åsigt; af Riksdags-Fullmägligen Hils Strindlund från Wester-Norrlands Län, hvilken framställt enahanda anmärkningar, som Herr Winberg; samt ytterligare: vid i §. af Herr Dom-Prosten, Doctor Heurlin, Herr Winberg och Strindlund: att författningen borde utgöra ett helt för sig sjelf, innefatta alla behöfliga föreskrifter, och således, med upphäfvande af de gamla förordningarne, intaga hvad ur dem behöfde intagas. Assignation borde ega samma rätt lill betalning, utmätning och bysättning, som skuldebref, således vara mer el ler mindre strängt executiv, allt efter dess form och löpande eller icke löpande egenskap; af Herr Ekerman: att, derest man stadgade, det assignationer skola in - ^S-Uttb tt ts Utlåtande Nto 180. rältas så som 17.08 års Förordning om Skuldebref innehåller, det vill säga, vara egenhändigt skiifue och undetskrifne af ulgifvaren, eller ock med vittnen förseddé, måste härigenom uppkomma elt hinder för den fria assignerings-rälten, emedan» de fleste assignationer utgåfvosaf personer, som bo på landet, der. skribkunskapen vöre mindre allmän;, vid 2' §. af Herr Winberg: och.
Den, som godkänner Utskottets förslag, att Coboltmetall bör vid utförsel draga 4 sk. tull per g?, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, befrias Cobolt-metall från tull vid utförsel. ! B evillnings-UIskottets Memorial, N\o 41. 29 Coeffurer. Corinther. Decorationer, Platåer med. tillbehör, äfvensom Ornamenter, ej specificerade. Utskottet har föreslagit, att Coeffurer må beläggas med 25 R:dr införsels-tull på hvarje 100 R:dr varuvärde, hvilket ock af 3:ne Riks-Stånd blifvit godkändt, hvaremot Borgare-Ståndet ansett rubriken böra blifva ”Coeffurer och Fruntimmershattar ej specificerade,” med bibehållen införselstull af 25 procent; men som Borgare-Ståndet vid artikeln Hattar: af Läder, Fiskben, Papper, Träd eller Rötter m. m., under hvilken rubrik Fruntimmershattar ej specificerade eljest komma att hänföras, bestämt samma tull-procent, som å den nu förevarande artikeln, nemligen 36 sk. på 3 R:drs värde stycket, och den af detta SLånd här beslutade redactions-föränd ring följagtligen icke kan anses komma att på tull-intraden inverka, anser Utskottet vid hvad 3:ne Stånd härutinnan beslutat böra förblifva. Trenne Stånd hafva godkänt den af Utskottet å Corinther föreslagna införsels-tull 2 sk. 8 r:st. per få; hvaremot Borgare-Ståndet ansett denna tull-afgift böra nedsättas till 2 sk. få. Skulle sistnämnde Stånd icke vilja frånträda detta dess beslut, kommer omröstning att anställas sålunda: 39:o. Den, sorn, jemlikt Utskottets förslag, bestämmer införsels-tullen å Corinther till 2 sk. 8 r:st. per få, voterar Ja, den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, antages 2 sk. införsels-afgift per få å denna vara.
Stånders Constitutions - Utskotts Protocoll den 6 Februarii 1810. * S. D. Fngaf Herr Kammarherren m. m. Grefve Mörner till Protocollet ett så lydande Didamen: (_)nekeligen år det en af de saker, som, med någon erfarenhet af Riksdags-årenders gång, falla måst i ögonen, den, att vår Representation till sin beskaffenhet och sina grunder, år felaktig. Det år också derföre ojemnförligt låttare att iiptåcka bristerne, .och att ådagalägga de deraf hårrörande olågenheter, ån att såga, huru de ena och andra, genom en med Theorie och Nationens lynne öfverensstämmande förändring, må kunna afhjelpas. « Manga nog, hafva före mig utvecklat det orimliga i Theoden, och det skadliga i Praktiken, som hårrör deraf, att Svenska Nation alltid skall ** föreställas af fyra Stånd, och genom deras medverkan eller jämkning allena, erhålla sina lagar och riktningen för sin styrelse. För mig skall det vara nog, att vidröra närvarande Representations beskaffenhet, endast så vida som den kan komma att ingå i dé 2:ne frågor, som vid undersökningen af detta ämne, synas mig varaafhufvudsakelig vigt att besvara, nemi. Hvad som bör vara ändamålet med en NationalRepresentation, och Huru den till detta ändamåls vinnande bör vara beskaffad? Sedan dessa 2:ne frågor åro i allmänhet besvarade, återstå 2:ne andra, kan hända ännu svårare, ► nemi. den, Huru dessa allmänna grunder skola låmpas på Sverige, och den, Huru i en förändring dår skall kunna verkställas1? Kanske torde till någon del besvarandet af * dessa senare kunna låttas, om man lyckas att utreda de förra; kanske torde också, i synnerhet vid * den sista, medlen icke annars, ån igenom ognablickets mojligheter, kunna fullkomligen beråknas. Emedlertid skall jag vara nojd, om jag i ett eller annat afseende formår kasta något ljus i dessa ämnen, och anhåller derföre, att mitt Forsok endast såsom sådant, och endast under denna synpunkt må bedömmas!
O m det o c k i c k e helt ligger i föräldrarnes makt att göra konfirmationsdagen till ett minne för lifvet, kunna de dock på mänga sätt medverka därtill. L å t den unge denna dag uppvakna under faders o c h moders uttalade välönskningar. L å t stillhet, frid o c h harmoni råda inom hemmet, såsom det en verkligt stor högtidsdag höfves. L å t modersfamnen vara den fristad, där barnet får hvila o c h där dess läppar hviska sin bönesuck, innan det går att afgifva sina löften inför G u d o c h människor, samt fadershanden dessförinnan välsignande hvila på dess hufvud. O c h må fader, moder o c h syskon sedan följa till det högtidsprydda templet. H u r u många g o d a, kärleksfulla föräldrar är det o c k .icke, som på detta o c h liknande sätt af hela sin själ o c h hela sitt hjärta taga del i denna deras barns högtidsdag, som på allt sätt söka gifva den den rätta högtidsstämningen o c h ej högre eftersträfva än att därunder hålla fjärran alla skorrande intryck från det, som kan göra sinnet förströdt. D o c k, tyvärr! Sådana möta redan vid det första utträdet ur kyrkan. Eller kan man väl kalla det annat än i högsta grad störande, att en nyfiken, främmande människohop samlat sig utanför kyrkoportarne för att på ett närgånget, ogrannlaga sätt betrakta o c h granska de utträdande unga konfirmanderna? J a g vill icke härmed säga, att det icke i denna h o p skulle kunna finnas sådana, som med varmt deltagande följa de unga och kanske äfven för dem uppsända fromma välönskningar; det är ej heller g e n o m dessa, som konfirmandens tankar o c h känslor neddragas o c h oskäras. Det är af den profana, nyfikna, oförsynta flocken, som kommit i afsikt att förnöja sig med åsynen af en skara högtidsklädd u n g d o m, granska o c h göra anmärkningar öfver de ungas utseende o c h klädsel o c h till o c h med mängen gång spe öfver deras o c b anförvandters rörelse. D e t är rentaf upprörande att veta, det sådant sker o c h upprepas år ifrån år.
I Stockholm sker detta upptagande vid första allm ännu Under-Rätt; i öfriga städer, der första och andra Under-Rätt finnes, vid den sistnämnda; Academiernas Jurisdictions-rätt Constitutions-Utskottets Memorial, N:o g. B. Bland de i Constitutions-Utskottets Memorial N:o 4 den 5 nästlidne September anmälda: 2. Kongl. Majrls Nådiga Proposition (N:o 103), rörande Konungens lätt att, efter Riksdags slut, antaga eller ogilla Lag-förslag, dem Riksens Ständer under Riksdagen öfverlemnat. Regerings-R ormen. § 87. Riksens Ständer ega afhöra Dess skäl att det vägra. Kan Konungen icke förr, än Riksens Ständer åtskiljas, fatta och meddela Sitt beslut, vare han oförhindrad att före nästföljande Riksdags öppnande, förslaget ordagrannt bifalla och all märi Kungörelse derom utfärda. Sker det ej, anses förslaget hafva förfallit, och Konungen underrätte dä Riksens Ständer vid deras nästa sammankomst om de skäl, som hindrat förslagets antagande. Finner Konungen godt någon —• — - stadgadt varit. 5. Förslag lill stadgande i afseende på styrelsen under Konungens vistelse i Norrige. Regerings-Formen. § 39. Vill Konungen utom Sverige och Norrige resa, meddele så länge han utom Sina Riken vistas, utan före Stals-Rådet § 43. Går Konungen i fält, eller till aflägsnare inrikes orter eller till Konungariket Norrige reser, förordne i 6 Constitutions-Utskottets Memorial} N:o g. 7. Förslaget, angående Riksdags återkomst hvart tredje år. Heger i agsFormen. § 49. Riksens Ständer skola, i kraft af denna Grundlag, hvart Tredje år sammankomma. Uti hvarje Riksdags-beslut — kalla. Riksdags-Ordningen. § 2. Riksens Ständer skola, i kraft af Rikets antagne Regerings-Fonn, hvart Tredje år sammankomma. Uti hvarje Riksdags-beslut kalla. 9. Förslaget med afseende på återremisser af Utskotts utlåtanden.
Hos Ridderskapet och Adeln har, efter äskad och vunnen upplysning om berörde utgång i öfrige Stånden, Herr Friherre Ehrenborgh förmält, att, i fall den behandling, som Bonde-Ståndet följt, syntes fullt grundlagsenlig, Herr Friherren äfven velat anhålla om densammas vidtagande hos Ridderskapet och Adeln, men nu funne Herr Friherren sig föranlåten yrka återremiss, för att vipna samma resultat, hvartill Bonde-Ståndet på en, såsom det tycktes, origtig väg kommit; och har Herr TV. F. Dalman andragit, att om, hvad han icke trodde, förklaring uti ifrågavarande ämne vore af nöden, han skulle vilja lemna en alldeles motsatt emot den af Utskottet föreslagna, och således tillstyrka, att då en skrift vore af parten sjelf undertecknad och såmedelst erkänd, fullmagt för densammas inlemnande icke måtte erfordras. Han ansåge nemligen en tillräcklig control emot missbruk finnas deruti, att skriften är genom namnteckning erkänd af målseganden, som borde hafva så få hinder som möjligt att fullfölja sin talan. Inom Preste-Ståndet har blifvit anmärkt af Herr Doctor Lindahl: att den af Utskottet föreslagna Författning vore, serdeles hvad dem beträffar, som sjelfve underteckna sina besvärsskrifter och ansökningar, icke allenast öfverflödig, utan ock i allmänhet för sträng, samt ledande tili ökad kostnad för sakegare, och troligtvis, åtminstone i början efter dess utfärdande, förorsakande mångens förlust af en rättvis sak, hvadan Herr Doctorn, för sin del, icke funne skäl att samma förslag biträda. Hih. till R. £t. Prot• iS34- 7 Sami. i Afd. 2 Band. i usta Häftet. Lag-V tskotlets Memorial N:o i5o.
Att pa det Exemplar af Intecknings, och Lagfarts, Protocollerne, som till Hof, Naitm insändes, bör i brädden förhwarjemal keck - Den z Junit. 4-z tecknas namnet pa personen, svin det angar, eller egendomen som intecknas och uppbjudes — Kongl. Reglementet den rz-dje Februari, i?79, §. 6. att wid Intecknings tagande för Ian i Armeens Pensions-Casta, bör egendomen specifice till mantal, namn och ork antecknas. — Kongl. Reglementet den 2 z:dje Maji 180; §. 5 Blom. 2. Att dalan begares utur någon af de under Kongl. Krigs, Collegii inseende ställde Krigsmanshus, och Mililia, Boställs-Castor, skola sa wal ssuldebrefwet, som Intecknings-bewiset innehålla noga och tydelig uppgift af de pantsatte fastigheter. — Kong!. Mafits förnyade Nådiga Concours, stadga af den 23 Junit 1798- 22 §. z Mom. Att Inteckning ma ej bewiljas, förr än agaren till den tomt eller hus i Staden, eller jord och hus pa Landet, deruti Inteckning begäres, pa fäkt gade Capitlet Jorda-Balken owillkorligen bjuder, till uppbud sig anmält och sin rätt wisak; — och anteligen all, manna Lagen uti ?:de Capiilet r:sta 8. RattegangsBalken, att om Borgenär will till sin säkerhet laka inteckna GäldenarS fasta gods, skall han söka thet strifteliga, och Rätten lagga gäldenär wist dag före att dera swara. Och som Leffe Lagens rum och författningar, i ett sammanhang betracktade, lemna sa tydeliga fö, rejkrifter bade för Intecknings-sökanden och Döma, ren. att ett förändrat förfarande derutinnan, och inträffandet af sadane händelser, hwilke aiswit Herr Justitia - Ombudsmannen anledning till ilragawaran. Le framställning, otwifwelagtigt härleda sia fran
I afseende på Läroanstalter. l:o att, utom de i hufvudstaden och vid Westsura befintlige, äfven ett Skogsinstitut må på statens bekostnad ardäggas i södra delen af riket, med afseende på dess olika naturförhållanden, och förses med fullt skickliga lärare; Bill. till B. St. Besvärsoch Ekon.-Utsk. Betänkande, N:o 36. 5 2:o att en uti skogshushållningen fullt skicklig och examineiad person, med lämplig lön af staten och arfvode för sina resor, tillsättes inom hvarje län för alt tillhandagå i undervisnings meddelande och praktisk handledning uti skogsvården på stället; hvilken befattning må, i mån af nuvarande funktionärers afgång, der jägeri-tjenstemän finnas, ingå bland de sistnämndes. C. I afseende på uppsigten öfver skogarne. l:o att jägeristaten fullständigt ordnas i alla rikets län, samt äfven i sådane, der den förut ej funnits, och förses med tillräcklig aflöning både för sig och underbetjening; 2:o att härefter endast sådane personer befordras till tjenster inom jägeri-staten, som genomgått något af rikets skogsinstitut med godkända betyg; hvarjemte motionären, under ärendets handläggning inom Utskotten, i fråga om uppsigten ■öfver skogarne tillagt följande förslag:: 3:o att, enär hittills saknats en serskild styrelse öfver rikets skogsoch jägeri-tjenstemän, äfven en sådan må organiseras, bestående af en i hufvudstaden stationerad chef, jemte en sekreterare, hvilka böra på rikets stat uppföras och, så framt ej skogsplariterings-kassan •dertill förslår, med serskildt statsanslag aflönas.
Men, på det detta medel måtte beständigt, fortfara att sprida sina välgörande verkningar, få Riksens Ständer i underdånighet anhålla, att en sådan Nådig uppmaning må minst en gång om året på någon Större Högtidsdag ifrån Predikstolarne uppläsa®,' hvarvid Predikanten bör genom lämpliga föreställningar erinra sine åhörare om densammas vigt och uppmuntra dem till dess orubbliga efterlefnad. 470 Underdåniga Skrifve!ser. En Författning mot yppighet och öfverflöd anse Riksens Sundet högst nödvändig. De hafva nu uppgifvit de grunder, sorn de för sin del trott dertill vara lämpliga. Till Eder .ICongl. Majit, som med säker kännedom om Rikets ställning och behof bäst skall häruti kunna vidtaga ett med saken och omständigheterna öfverenstämmande beslut, öfverlemna Riksén? Ständer i underdånighet 3t(, efter pröfning af dessa grunder, stadga de reglementariska åtgärder, sorn för ända* målet behöfvas. Riksens Ständer må jemväl i underdåtighef tillägga, att de till de mest kraftiga medel, som verka på Allmänna Opinionen, äfv^n räkna t ett gagnande efterdöme af de Högre och Rikare Folkklasserna. Om man går tillbaka till yppighetens och öfyerliödets upphof, skall man hnna, att de härleda 6ig ifrån dessa, som, dels af böjelse, dels af en viss nödvändighet att represenr tera , gynnade af större tillgångar att tillfredsställa yppighetens fordringar, småningom grundlagt vanor, hvilka äfven af de öfriga Samhälls* klasserne, genom begäret att likna de förre, snarf blifvit antagna. Men samma begär att efterfölja de Högre och Rikare Samhällets Medlemmar, hvilket förorsakat de öfverklagade olägenheterna, skall säkert blifva deras botemedel, om dessa Medlemmar beflita sig att genom uppmun. trande efterdömen föra de lägre Folkklasserne tillbaka till deras första enkelhet i seder och lefnadssätt.
A. Erik af Puke. L. S. L. S. N:o 2093. A~ N. af Wetterstedt. N:a xooo. P. R Bråkenhjelm» L. S* L. S. N:o in3. Treffenberg. N:o 1117 P. G. Cederschjöld. Fullm. Gust. Fredr. v. Rosen. L. S. L. S. N:o 1120 L. W. Fabritius. E S. Aib. Haij. L. S. N:o 1191- D. G. Ankarloo. Hr. Ehrenpreus. J* M. Stjernstolpe. L. S. N:o ioi5. U. Ehrenbill. L. S. Fullm. L. S. N:o 1372. G. Silfverstråhle. S. N:o i5i^. Linnerhjelm. Fullm. Carl Fr. Coyet. L. S* N:o 1692. A. Lannerstjerna. N:o 1618. C. M. Elgenstjerna. L. S. N:o 1626. Olivecrona. L. S. N:o i648- von Bahr Fullm. Lud. D. Heijkenskjöld. Fullm. C. E. Cederström. LS. N:o i655. J. A. Tornérhjelm. L. S. N:o 1702. L. S. N:o 178b. J. Blomstedt» L. S N:o 1798. G. A. Bruncrona. L. S. L. S. N:o 1678. P. Estenberg» L. S. N:o 1723. C. E. Gunther. S. N:o 1788. Psilanderhjelm. Fullm. L. G, af Sillén. L. S. N:o 1824 M. v. Törne. L. S. N:o i848.
Domkapitlet med en förklaring, att de utträda ur Svenska kyrkan, till dess dem tillätes att begagna kyrkans äldre böcker, och erhålla lärare, som rätt förkunna Guds ord, och denna förklaring har af domkapitlet blifvit till K. M:s Just-Kansler remitterad. Vid betraktande af detta förhållande, torde R. o. Ad. finna sig upmanad, att på det alfvarligaste öfverväga, huruvida det är skäl att fatta ett beslut, enl. hvilket det nuvartde tillståndet skulle komma att fortfara, så alt hela menigheten mäste utdrifvas från fädernejorden, derföre att de i gudstjenstligt hänseende skilja sig från Statskyrkans ritual, och heldre utträda utur den SvensktLutherska församlingen, än öfvergifva den liturgi, som enl. deras åsigt är den rätta. Om således ock ännu icke allmännefigare inses, att de strängare lagarne för affall måste uphäfvas, om ock man icke vill medgifva antagande af en allmän Dissenter-lag, så synes mig dock att R. o. Ad. bör finna, att en oundviklig nödvändighet krafvel-, alt för dessa serskilda fall stifta en speciel Dissenter-lag. Jag föreslår således, att R. o. Ad. måtte besluta Betänkts återremitterande, på det att LagUtsk. må blifva i tillfälle att utarbeta en Dissenter-lag, innefattande sättet och vilkoren, hvarunder det tillätes sådane personer, som bekänna sig till den Lutherska läran, men endast i liturgiskt hänseende äro från Statskyrkan skiljaktiga, att bilda egna församlingar. Genom en dylik återremiss sättes LagUtsk. jemväl i tillfälle, att afvakta R. St:rs beslut i afseende å förslagen om kyrkomöten och konventikel-plakatets uphäfvande, enär dessa beslut, på sätt jag förut sökt utveckla, äga inflytande på förevartde frågor. Många ledamöter ropade på propos. Hr von Koch, Nils Sam., anförde dels mundtligen, dels skriftligen:
Jonathan lät honom förståt, och sade: Jag smakade litet hannog med stafven, som jag i mine hand hade; och si, derföre måste jag dö. Då sade Saul: Gud göre mig det och det; Jonathan, du måste döden dö. Men folket sade till Saul: Skulle Jonathan dö, den en så stor salighet gjort hafver i Israel? Bort det! Så visst som Herren lefver, icke ett hår af hans hufvud skall falla på jordena; förty Gud hafver i dag gjort det igenom honom. Alltså friade folket Jonathan, att han icke dö måste. Så drog Saul upp ifrå de Philisteer; och de Philisteer drogo till sitt rum. Men då Saul hade tagit riket in öfver Israel, stridde han emot alla sina fiendar allt omkring; emot de Moabiter, emot Ammons barn, emot de Edomeer, emot Zoba Konungar, emot de Philisteer; och hvart han vände sig, der straffade han. Och han församlade en här, och slog de Amalekiter; och friade Israel ifrån allas deras hand, som dem förtryckte. Och Saul hade söner, Jonathan, Isvi, MalchiSua. Och hans två döttrar heto alltså: den förstfödda Merob, och den yngsta Michal. Och Sauls hustru het Ahinoam, Ahimaaz dotter; och hans härhöfvitsman het Abner, Ners son, Sauls faderbroders. Men Kis var Sauls fader, och Ner, Abners fader, var Abiels son. Och ett mägtigt örlig var emot de Philisteer, så länge Saul lefde; och hvar Saul såg en doglig och stridsam man, den tog han till sig. Men Samuel sade till Saul: Herren sände mig, att jag skulle smörja dig till Konung öfver hans folk Israel; så hör nu röstena af Herrans ord. Så säger Herren Zebaoth: Jag hafver tänkt uppå hvad Amalek gjorde Israel, och huru han låg i vägen för honom, då han drog utur Egypten. Så drag nu åstad, och slå de Amalekiter, och gif dem tillspillo med allt det de hafva; skona dem intet, utan dräp både man och qvinno, barn, och dem som dia, fä och får, camel och åsna.
I båda fallen är han ansvarig, antingen inför sig sjelf eller sina medborgare; att altid göra honom dertill inför de sednare, torde ej vara så illa afpassadt i ett väl inrättadt Samhälle. Jag tillstyrker derföre § :s oförändrade bibehållande. Herr Öfver Intendenten Edelcrantz: — införes N :o 6 C,1 1 Edelcrantz’ yttrande är såsom bilaga n:o 6 Vs fogat till protokollet. Det är egenhändigt skrivet men ej undertecknat. Det inledes med signaturen E-z: Överst på första sidan är antecknat: Den 13 Augusti 1812 N:o 6 Vs om Contrasigm. — Ursprungligen har i protokollet varit infört ett referat av Edelcrantz’ yttrande; det har emellertid överstrukits och i stället hänvisning skett till bilagan. Referatet var av följande lydelse: Jag tror att dylika händelser ej annat än ganska sällan kunna (komma )inträffa; men jag tror derjemte att modificationer vore nödiga uti ett stadgande, som (åt den Föredragandes sida kunde gifva anledning till Grundlagens kraftlösa åberopande och med detsamma till Chican och vådliga collisioner imellan Konungen och Riksens Ständer) i sin tilllämpning medförer den menliga oundvikliga följd, att R. St. under pröfningen af en Stats Secreterares förhållanden äfven komma att offentligen bedomina Konungens, hvilket icke allenast är stridande emot 3 § RegForm. innehåll, att Konungens gerningar vare mot alt åtal fredade utan äfven ledande till oberäkneliga vådor för Samhället. Den 13 Augusti 1812 407 Jag nödgas för min del förklara att jag anser stadgandet af 38 § i regeringsformen, angående rättigheten för en föredragande att vägra sin contrasignation, ehuru godt i afsigten, likväl i sin tillämpning onyttigt, skadeligt och stridande emot sjelfva regeringsformen. Onyttigt; emedan det stora rätta ändamål, att hindra verkställigheten af lagstridiga beslut, derigenom ej vinnes.