Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Allt hvad jag eger af värme har koncentrerat sig i känslan för honom. När bandet mellan oss är afklippt, är det som om hela verlden vore öde och tom. Det fins intet, intet, som jag vårdar mig om. Ja, jag vill dö. Hvarför skulle jag kämpa med nöden om ett lif så uselt och fattigt som mitt? När penningarne äro slut och arbetskraften förbrukad, så lägger jag mig till den långa sömnen. Jag saknar intet, ty jag var endast en qvinna, och det är värre än en paria. Och jag fruktar intet, nu sedan det kan gå fort och smärtorna icke skola bli för svåra. Jag är lugn, och jag skall försöka att arbeta. Ville skrifva någonting sant och ärligt innan jag går. Vill ej försvinna så spårlöst som isblomman på fönstret. Hvilken trygghet det ligger i tanken på döden! Allt vankelmod och all dagtingan med sin öfvertygelse kan man kasta bort, när man bestämdt vet, att man skall dö.273 Kj. d. 23 Nov. 87. Han sade härom dagen att bakom nästan allting menskligt skall man finna sårad eller tillfredsstäld fåfänga. Hur mycket sårad fåfänga ligger det månne icke i min smärta öfver att se honom glida bort? Hur mycket lågt och litet och egoistiskt fins det icke att arbeta bort ur min känsla! Må jag lefva eller dö, hvilket jag kan, men må jag visa att jag ”visa” nej – intet för att synas, men må jag i sanning sträfva efter att vara en värdig lärjunge af den bättre hälften i hans varelse. Må jag vara sann, lugn, utan en skymt af förställning eller effektsökeri. Aldrig hysterisk. Aldrig plågande honom med griller. Må jag dö utan ostentation, men innan jag gör det ha blifvit en mera hel och mera harmonisk varelse än jag är. När penningarne äro slut och jag intet mer har att lefva på, – ja. Intet krampaktigt hängande fast vid lifvet. Allt skall dö; hvarför skall det göras så mycket väsen för min skull? Åh, nej, nej! – Men om det blott funnes en menniska, som jag finge älska helt, fullt, och som icke stötte mig tillbaka! Hvad jag då skulle vara trygg, helgjuten och lycklig! Hvad jag skulle kunna arbeta!
N e e j då! » » Hvilka ylletröjor? Ja, karlen. jaså. h m. Jag märker ett svart kors pä Larssons, så känner jag nog igen dem. ä precis likadana. » » Ne-ej, det kan vara d e t s a m m a m e d dem. » Fröken Betty betraktade henne några ögonblick under tystnad. » » D e t där skräpet, j a! » Ja men, vet Hedda. » # käckt upp hufvudet och de Fröken Betty log. Tänk, Illustrerad af: VIGTOR A N D R É N. IDUNS JULNUMMER få / äng möda. Situation af Per Staaff. Personer: LOUISE. ELSA. ERIK. LOTTA, tjänstflicka. (Scenen clt rum på en ERIK och LOUISE herregårcl.) in, följda af LOTTA. LOUISE. Och Lotta är säker om att herrskapet for bort till middagen. LOTTA. Ja då, fröken. De skulle ändå till öfverstens på Herrby. LOUISE. Och vi som skulle gjort dem visit, medan vi väntade pä ångbåten. Jag tänkte försöka få fröken Ellen med mig till staden. LOTTA. Nå, då kan ju fröken vänta till i morgon. LOUISE. Nej, det är omöjligt, jag har så brådtom. Vi dröja väl kvar här och vänta på ångbå- ten då. LOTTA. Behagar herrskapet någonting? LOUISE. Inte nu åtminstone. LOTTA. För resten behöfver fröken bara ringa. staden, så skulle hennes skuggbild snart vara utplånad. L O U I S E (belåten igen). Jaså, du retas, monsieur. Men så skall du också få ditt straff. (Ringer.) ERIK. Tänker du låta pigan ge mig risbastu? LOUISE. Du skall få se hvad jag ämnar göra. L O T T A (in). Fröken ringde. LOUISE. Ja, gör mig den tjänsten att gå ner till badhuset med nyckeln och ett lakan, jag skall ta mig en dopp medan jag väntar. Båten kan väl inte vara här på en stund ännu. LOTTA. Nej, fröken hinner mycket väl, jag skall genast springa ner.
Då Utskottet icke kunnat förbise vigten deraf, att tillräckligt utrymme för den ifrågavarande bangårdens framtida utvidgning må förefinnas samt att Staten för sådant ändamål, innan kostnaden för erhållande af dertill erforderlig jordrymd blir genom an gränsande tomters bebyggande fördyrad, till samma jord förvärfvar sig eganderätt, har Utskottet, sorn, enär Kongl. Majit ännu icke slutligen godkänt planen för den blifvande stationsanläggningen, saknar grund för bedömandet af de i detta hänseendet utaf Byggnadsoch Trafikstyrelserna framställda förslag, funnit sig för närvarande icke kunna tillstyrka Rikets Ständer att för de i Kongl. Majits Proposition uppgifna ändamål anvisa större belopp än sorn må ansés erforderligt för beredandet af tillräckligt utrymme för den blifvande jernvägsstationen med dertill hörande bangård. Utskottet, som följaktligen anser några medel nu icke böra anvisas för utvidgning af sjelfva stationsbyggnaderna, får alltså tillstyrka, att Rikets Ständer på det sätt bifalla Kongl. Majits ifrågavarande nådiga Proposition, att en summa af Femhundra Tusen Riksdaler Riksmynt må anvisas, att under innevarande år från Riksgäldskontoret utgå för att af Kongl. Majit, i mån af behof, användas till godtgörande dels af de ökade utgifter, som utöfver den i ursprungliga kostnadsförslaget för sammanbindningsbanan beräknade 8 Stats-Utskottets Utlåtande Jts 59. summa erfordrats för verkställande af de i samma förslag afsedda expropriationer, och dels för inlösen eller expropriation af den i qvarteret Uggleskans belägna, A. G. Bergfalk tillhöriga egendom. Stockholm den 19 Mars 1866. Reservationer: af Herr Friherre Klinckowström, R. ii., Herr L. J. Hjerta, samt Riksdagsfullmägtige Carl Johan Svensén, Carl Ifvarsson och Pehr Olof Hörnfeldt, hvilka såsom sin reservation åberopat
Afgift. 60 Egendom, som disponeras af Academie-Staterna, Hem man. 20 Frälse rentor. > 2 t o o O Lagen| Qvarheter. nar. 3 10 10 ta 2 ► £" z *8. 824 Egendom, tillhörig allmanna Bolag. Hem man. Lägen heter. 15 Qvar nar. croj o o to •* Egendom, t i J i höri g Fromma Stiftelser. Hem man. FrälseLagenrentor. heter. 12 Qvarn a r. ►TV o " -T» 3-Oc -t to r' <-t Ca O ? 5- « O 36 Summa. 89 1 2 ' 1 ; - ' p f N:o ij. j:te Bandet. Sidan 334, N:o 7. (D.^ Sammandrag öfver Taxerings-Xiängderna N:o 4 uti N. N. fögderi för år 18 Hemman. Lägenheter* BergVerk. Manufactu* rier,Fabriker, Verk och Inrättningar. Qvarnar. 0 £ K" *T> "*■» 3 ? 3 -t 05 • n> Crj 3 « eu JU O <T> <i> Afgift för dem som bruka arrenderad jord. Summa, 2 w (3 tu Värde i looo-tal. Anta!. Värde i iqoo tal. - > 3 tu ►T* Värde i tooo-tal' Antal, Värde i icoo-tal. Antal. Fögderi för ar 18 N:« 14. J:te Bandet. Gätsgifverier , Värdshus och Krogar. 50 C/l j** MO tU W -t 3 ET ® 2,lA VI M g. ? Oc 03 EL — n» “ T *x> 3 o « S45 - S»> 5-2*' < O O: Jo " 3 ^ £-.<£ r» Ou *"* >-t < 30 C. MO — 3 Ocu ra ra »2 o 3 ra m 3 -1 ra V) sr CO tu -» 3 3-C O "J Q 2.. ■« ^ ar* £t fTl
Försvaras kan icke slottet, sägen J. Krutet förslår ej heller att spränga det i luften, dock kunde något dermed uträttas. Det nya slottet kunde väl dermed förstöras. Väljen alltså, J, som ännu stån eder konung trogne, väljen emellan att kasta eld i krutet, eller uppgifva fästet. Gifve Gud att ni hade håg till att välja det förra, det vore dock en hederligare död, än att hängas af hertigen, som väl blir mångens lott. Ädle herrar och riddare, tron dock icke att Ebba Stenbock är otacksam, hon känner väl att ibland eder finnas de, som äro trogna som i eld pröfvadt guld, men hon känner ock, att ännu här finnas förrädare, och detta bragte på hennes tunga ord, som endast voro ernade åt några få här närvarande. Ädle herrar, besluten nu som eder bäst synes, mitt arbete är slut. Ebba Stenbock förstår icke att uppgifva ett fäste." Fru Ebba bugade sig och gick långsamt bort. Hon inträdde slutligen i det hvalf invid slottskyrkan, der Klas Flemings lik ännu stod bisatt, och der nedsjönk den stolta qvinnan afsvimmad på den kista, som inneslöt de qvarlefvor, dem hon lofvat bevara för ohelgande, men numera ej förmådde skydda. Mikaelidagen ingick. Slottet hade kapitulerat, hertig Carl skulle intåga. Alla fruntimmerna i slottet hade samlat sig omkring fru Ebba, liksom sökande stöd hos henne. Stor ängslan rådde. Hvar och en ägde någon kär person, hvilken kunde drabbas af hertigens vrede. Och dock hade man ännu ej lärt sig så frukta hans stränghet, som sednare, när många blodsdomar hade lärt finnarne förstå, att trohet mot deras lagligen krönte konung vore förräderi och straffades som sådant, just af den, som sjelf satte alla fjedrar i rörelse, för att inkräkta thronen. Harm, vrede och sorg jäste inom fru Ebbas bröst, der hon satt omgifven af de öfriga fruntimmerna; men hon yttrade icke ett ord. Omsorgen om slottets uppgifvande hade hon helt och hållet lemnat åt Bengt Söfringsson och öfrige officerare.
Dock som ofvanberörde 855 R:dr 4° icke erfordrats till det ändamål, hvarföre medlen af Rikets Ständer anvisades; så hafva Revisorerne trott, att en så beskaffad besparing bordt öfverskolten på StatsVerkets inkomster tillgodokomma. 2:o För år 1829 hafva Kongl. KrigsHofRättens Militaire Ledamöter fortfarande uppburit deras arfvoden, utaf anslaget på RiksStatens aldra HufvudTitel till Reseoch Trcictamentspenningar, med sammanlagt 2,55o R:dr. Men i följd af Kongl. Majrts Nådiga bifall, den 29 April i83o, lill Rikets Ständer vid sednaste Riksdag fattade beslut, äro från och med samma års ingång, berörde arfvoden utbetalde, af KrigsCollegium till Ledamöterne af LandtArmeen, samt från Förvaltningen af SjöÄrenderne till Ledamöterne af Flottan. Deremot har Kongl. Majrt, under nämnde dag förklarat, alt, som Kongl. Maj:t den i3 December 182G förordnat, att bestämda årliga arfvoden borde anslås för de såsom Ledamöter i KrigsHofRätten anställde Officerare, att till fastställda belopp åtnjutas af så välde från GarnizonsRegementerne i Stockholm som de från Arméen eller Flottan till tjenstgöring i Krigs-HofRätten commenderade Officerare, samt några förändrade omständigheter, de der till annat förhållande kunde föranleda, sig icke företett, Kongl. Majrt icke funnit skäl bifalla den af Rikets Ständer föreslagne 33f procents förminskning i arfvodena för de Militaire Ledamöter i KrigsHofRätten, hvilka i Stockholm äro stationerade.
Balans från föregående året: Utqifter: — Balans till påföljande året: Granskningen af dessa räkenskaper har i någon mån försvårats derigenom, att register öfver hufvudböckernas särskilda konti saknas; hvilket Revisorerne, tillvinnande af rättelse derutinnan för framtiden, ansett sig böra anmäla. §. 2. Vidare har det fästat Revisorernes uppmärksamhet, att, ehuru, enligt hvad räkenskaperna utvisa, lasarettet vid revisionsårens slut hade behållningar i Rikets Ständers Bank innestående, behöriga bankoattester, till bestyrkande deraf, likväl icke blifvit räkenskaperna bifogade. §. 3. Enligt räkenskaperna, har antalet af de å lasarettet under revisionsåren vårdade patienter utgjort. år 1§4§. år 1849. Qvarliggande till följande året 247. 271. Vid anställd inventering, den 3 sistlidne November, befunnos säkerhetshandiingarne för lasarettets utlånta medel i god ordning. Danviks hospital. Räkenskaperna, sorn för år 1848 äro i Kongl. Kammarrätten granskade med anmärkningar, men för år 1849 ännu icke undergått revision derstädes, utvisa: — 197 — Debet. år 1848. år 1849. Balans frän föregående året: Spanraål. Penningar. Spamnål. Penningar. T:r Kpr. T:r Kpr. Uppbörd: Frivilliga gåfvor . samt håfoch armbössemedel — 184: - 150: 1. 4. Tillkommet hypothek — 650: Summa Credit. Balans frän föregående året: Afskrifning ar: Utgifter: Löner och arfvoden Kost och underhåll Medikamenter Inventarier Byggnader och reparationer Beklädnad Intressen å donationer Utskylder Restituerade medel Hästarnes utfodring Diverse utgifter Fastighets-köpeme del Utlånta medel Afförda hypotheker S:r Balans till påföljande året: Genom nådig skrifvelse af den 25 sistlidne Juni, föranledd af Rikets sednast församlade Ständers underdåniga framställning, har Kongl. Maj:t anbefallt Direktionen för
' Hvad nu först angår den af Kongl. Majit i högstberörde nådiga Proposition gjorda framställning, har Utskottet, efter öfvervägande af hvad härutinnan förekommit, ej kunnat biträda förutnämnda af Riksdagsfullmägtigen C. A. Larsson yttrade åsigt, att de så kallade domareoch tingstolk-nästena fortfarande borde af kommunerna utgöras, utan anser för sin del de af Kongl. Majit anförda omständigheter innefatta giltiga skäl att medgifva lappmarks-innevånarnes befriande från omförmälda, med hänsigt till deras torftiga lofnadsvilkor, för dem betungande afgifter; och då i följd häraf ersättning af statsmedel mäste beredas för den inkomst, vederbörande domare och tingstolkar af berörde afgifter hitintills uppburit, får Utskottet, som icke funnit något att erinra vid det af Kongl. Majit i sådant hänseende afgifna förslag, tillstyrka, att det begärda anslaget, 3,500 Ridr, måtte beviljas, att, under de i den Kongl. Propositionen uppgifna vilkor och förbehåll, utgå enligt den fördelning, Kongl. Majit föreslagit; — samt att Rikets Ständer måtte medgifva att den skjutsoch traktaments-ersättning, Kongl. Majit kan finna skäligt tillerkänna tingstolkarne uti ofvanberörde sex Lappmarker af Norrbottens län, må utgå af 2:dra hufvudtitelns förslags-anslag till reseoch traktamentspenningar. Yidkommande derefter Riksdagsfullmägtigen Almqvists motion om anslag till aflönande af tingstolkarne i Öfver-Torneå m. fl. socknar, finner Utskottet väl denna fråga för närvarande icke vara så fullständigt utredd, att Rikets Ständer lämpligen kunna derom besluta; men då emellertid, såvidt
Det finnes icke mera än en ursäkt för detta stadgande, och den är att det redan finnes förut och jemte detsamma så många andra stadganden i BevillmsFörordnm af samma obilliga och principvidriga natur; och då så många orättvisor äro i denna författning förut begångna, vill jag icke i detta enda afseende särskildt yrka någon förändring; men jag har icke kunnat annat än protestera mot grunden för denna beskattning, då man velat här försvara densamma såsom rättvis. Gr. af Ugglas: Jag vill icke ingå i frågan om nyttan för landet af privatbanker, ej heller om den stora vinst de kunna gifva sina delägare. Jag har sagt att det ligger godtycke till grund för denna beskattning. Man har häremot åberopat de föreskrifter som finnas på andra ställen i BevillmsFörordnm. Jag svarade derpå, att denna föreskrifver såsom en bestämd regel, att 2^ proc. af behållen inkomst skall lemnäs till Staten i bevillning, och det enda Förordmn gör, är att den gör nedsiittningen deri. En af mina grannar påminner mig om en sak, nemi. att kapitalisten skall vidkännas bevillnings afdrag med 5 proc. Han får medgifva mig, att jag bestred detta stadgande på samma grund som jag bestrider det nu ifrågavar:de. Hr Nordenfelt har sagt, att då oktroy lemnäs af Staten, och man känner denna bevillning, så vore ingenting att om denna beskattning säga. Jag får fästa upmärksamheten derpå, att, om denna beskattning blifvit dem på det sätt pålagd, att i deras kontrakter varit utsatt, att de hade att årligen till Staten erlägga denna bestämda proc., så hade ingenting varit att säga derom. Men så är ingalunda förhållandet. Bevilln:sFörordn:n förändras ju vid hvarje Eiksdag, och att pålägga en korporation eller ett bolag, som ingått ett kontrakt, andra vilkor än sorn voro föreskrifna då kontraktet ingicks, deri ligger godtycket. Jag har icke hållit mig till huruvida bankerna kunna bära sig eller icke, men jag vill anmärka, att då siffran är godtycklig, så kan densamma ena dagen bestämmas till 15 och den andra till 45, ty då man icke följer någon rättvis grund, så blir det helt och hållet beroende på tycke och smak.
Slutligen, och då den i Kongl. Majrts Nådiga Förklaring af den 12 Januarii 1707 bestämda ersättning af en fjerdedels (|) procent till Magistraterne i Rikets Städer komme, såsom en följd af det föregående, att i Götheborg upphöra, lärer Vågbetjeningen derstädes billigt vis böra tilläggas en vedergällning, i förhållande till det besvär och den ökade ansvarighet, som för densamma genom förändringen uppstår. Hvad åter angår Vågbetje - 16 Banco-Utskottets Memorial N:o ~]Q. ningen i Stockholm, så är till Banco-Utskottet uppgifvet, att en viss provision för Våg-attesternas utfärdande skall hafva blifvit, år 1812, på Kongl. Bergs-Collegii Förslag, af Kongl. Maj:t i Nåder fastställd. Utskottet, rom nu ansett sig böra tillstyrka, äfven vid Vågen härstädes, en och annan" förändring, till mera vighet och lättnad för handeln, men derjemte till ökning i Vågbetjeningens möda och ansvar, hemställer af dessa anledningar vördsamt, om icke Rikets Ständer må hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att åt Vågbetjeningen, så i Stockholm som Götheborg, lämpliga arvoden, i och för utfärdandet af Våg-attester och Förnyelse-bevis, måtte, i sammanhang härmed, efter det vederbörande blifvit öfver ämnet hörde, utaf Kongl. Maj:t i Nåder bestämmas. Rikets Ständers vidare bepröfvande underställes allt detta vördsamligen. Stockholm den 9 September 1829. Bil. Bil N:o i. Formulaire ä Våg-scdcl till erhållande f/f Frisedel för varans tillagning från Fågjen. Herr N. Ns Nartin. («). fcd ö EL ö g rt P CJ »-ra *^5 • • Cfi i * CJt t-1 # co Stämpel. Med Capt. N. N. till Lubeck. N. N. Vågmästaren. Sk#| 83| 4 N. N. •
Den 3:dje bland monumenterna uti den allmänna klagan, hvars utredning och afhjelpa nde jag hittills sysslosatt mig med, afsåg svårigheten vid fast egendoms försäljning till gäldande af utmätningsgild skuld. Snabbare utsöknings-författningar än nu gällande böra stadgas i anseende till fast egen. dom. Att felet ligger i dem eller i deras verkställighet synes deraf, att den som ej får låna på inteckning, kan deremot få penningar å lös pant, sorn lätteligen kan försäljas, elke på goda namn, emedan utsökningaförfattningarne emot personer äro tillfredsställande för längifvaren. I enlighet härmed får jag vördsammast väcka, Motionen N:o 5. Då fast egendom skall tagas i mät för skuld, bör auction dera genast kungöras samt Den 23 Februarii» en månad högst 6 veckor efter utlysning, för 6ig gå, ulan någon förevändning och tili hvad pris sorn erhållas kan, utan afseende å dess i värderingen utsatte värde. Skulle sådan stadgande bifallas torde detsamma 2 år efter Kongl. Majit nådiga beslut härutinnan taga sin början. Denna min vördsamma motion torde tili Lagutskottet varda remitterad Myntets vacklande värde medför utom skillnaden i varupriser, all den osäkerhet i beräkningar, som deraf föijer; vare sig, att dessa beräkningar tillhöra egendoms-köp, odlingar eller förbättringar, företag i handt verkerier eiler Fabriker, eller handel; och slutligen härflyter deraf en sfeadelig osäkerhet i bestämmandet af StatsVerkets och Arméens behof äfvensom Embetsoch Tjenstemäns 15 ner Den oreda som alltså följer deraf, förtjenar i min tanka alfvarlig besinning. Bancosedelns nu varande förhållande till varor, beror på opinion inom Riket: genom en realisation sattes s i 1 *rr c t in i detta förhållande till varor, ett förhållande som beror på ver Idens opinion sorn naturligen måste vara underkastad vida mindre förändringar. Sedlarnes inlösen med silfver, vore alltså att önska, hvarvid deras värde efter cours i silfver naturligtvis skulle läggas till grund.
Åtminstone har jag aldrig hört någon menniska finna något oriktigt eller besynnerligt deruti, att en person, som verkligen utöfvat ett embete, bibehållit titeln deraf, sedan han lemnat detsamma, och annorlunda blir icke förhållandet, om ett Statsråd återgick lill sitt förut innehafda lägre embete. Friherrens project alt ersätta detta förslag, som han vill förkasta, genom ett anslag af Sländerne, som Konungen skulle äga att använda till pensionerande af entledigade rådgifvare, tror jag icke uppfyller sitt ändamål; ty man måste påminna sig, att rådgifvarne understundom befinna sig i den ställning, att de, mot Konungens önskan, anse sig böra nedlägga sina embeten; och om åter ett Statsråd afgår med Styrelsens fullkomliga välbehag, så är det föga troligt, att han icke, om han så önskar, skulle erhålla det först lcdigblifvande embete. Men denna punkt afser det förhållande, att en rådgifvare, då han finner sig af pligten uppfordrad att blottställa sig för ögonblickets missnöje, likväl må vara försäkrad att icke sjelf med familj komma på bar backe. Frih. Cederström, Jacob: I afseende på frågan om titlar, hänvisar jag den siste talaren till 1756 års tjenstebetänkande, och hvad sjelfva hufvudfrågan beträffar, så måste man erkänna, att man här handlat så, alt en person kan fungera som Statsråd ett år eller något längre, för att kunna återgå till förut innehaf vande befattning, ty derigenom att personen icke blifvit af Konungen utnämnd till Statsrådsbefattningen, hvarigenom äfven är medgifvet att han derifrån får afgå, kan han återgå till sin förra plats, och detta allt till följd af brist på nödiga medel att kunna pensionera den ledamot af Statsrådet, som Konungen skulle vilja entlediga. Den siste talaren har jemväl erinrat om det fall, då ett Statsråd afgår mot Konungens vilja: Ja wöhl! sådant kan ske genom vägrad contrasignation af ett Konungens beslut:
Ånyo vacklade myntvärdet, sedan, likasom vid sjuåriga kriget, kostnaderna för 1808 års krig blifvit kastade på Banken. En ny sedelllod öfversvämmade landet, diskontrörelsen utvidgades och straxt efter det gifna moratorium följde 1818 års konkurs-lag, med bibehållande af alla grundfel från sina föregångare, och i samma anda följde en ny, 1850, samtidigt med de ifriga förberedelserna till 1854 års realisation.» Bagger man härtill, att 1857 års pcnningekris knappt hade inträdt förr än gällande konkurs-lags bristfällighet på det mest otvetydiga sätt sprang i dagen och genast fästade Rikets Ständers uppmärksamhet, så torde konkurs-lagens egenskap of integrerande del af handelsrätten ligga uppenbar för en hvar. En erinran om detta förhållande gjordes redan af en år 1852 af Kongl. Maj:t nedsatt Kommitté, som fätt i uppdrag alt utarbeta förslag till ordnande af kreditförhållandena och låneanstalterna, så att »trygghet för framtiden kunde beredas emot de hvälfningar i penningeväsendet, hvaraf riket i förra lider rönt kännbara olägenheter. » Denna Kommitté, som arbetade under ordförandeskap af den i våra kreditförhållanden klarseende Skogman och i April 1855 afgaf underdånigt betänkande, ädagalade der, med en slående styrka i bevisningen, vådorna för allmänt och enskildt väl af vårt gällande kredit-lagstiftnings—system och visade, alt det låg ett djupt ingripande misstag eller grundfel uti de principer, som genomgingo handels-Iagstiftningen. »Detta misstag», säger Kommiltéen, »denna prima föns et origo mali ligger tvifvelsutan uti handelsrättens inblandning uti eller förblandning med civilrätten Det är skilnaden dem emellan, så i grundsats som tillämpning, som i andra länder förmått all införa en punktuel ordning vid liqvider, en för både gäldenärer och borgenärer så lycklig skyndsamhet vid konkurser.» Med värma förordade Kommittéen antagande af en ny konkurs-lag efter mönstret af den Fransyska, hvars principer voro antagna i konkurs-lagstiftningarna i de liesta Europeiska länder, såsom 4 Lag-Utskottets lielänkande M 33.
Län d:o, angående ändring i Kongl. Skiftes-stadgan den 4 Maj 1827. 30:o Ephraim, Larssons från Stockholms Län d:o, angående lindring i roterings-skyldigheten. 31:o Lars Rasmussons från Götheborgs och Bohus Län d:o, angående fångars transporterande och bevakande m. m. 32:o Johannes Johannessons från Götheborgs och Bohus Län d:o, angående permittering af manskap vid de värfvade regementena. 33:o Magnus Pehrssons från Wermlands Län d:o, angående reglering af afstånden emellan gästgifvare-gårdarne i Riket. 34o Anders Nilssons från Östergöthlands Län d:o, angående rättighet för egare af Tullqvarnar, att derjemte få begagna husbehofs-qvarnar, med dervid afgifne yttranden.. Till Statsoch Banco-Utskotten: 35:o Olof Lindbäcks från Hallands Län d:o, angående Privatbank-sedlarnes emottagande i Krono-Uppbörden med dervid afgifne yttranden. Till Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten: 36:o Petter Gabrielssons från Kronobergs Län d:o, angående ändring i 2:a Art. 4 §. i Kongl. Lego-stadgan för husbönder och tjenstehjon. 37:o Johannes Petterssons från Elfsborgs Län d:o, angående gesällers ställande under Kongl. Lego-stadgan för husbönder och tjenstehjon, jemte yttranden dervid. 38:o Olaus Ericssons från Götheborgs och Bohus Län d:o, angående gesällers skyldighet att antaga årstjenst, jemte dervid afgifne yttranden. Från Hö glo fl. Ridderskapet och Adeln. S. D.