Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af sådana maträtter finnas flere, hvilka ej allenast tåla vid tilllagning flere dagar förut, utan äfven vinna därpå, förutsatt att det är en kall årstid o c h man har goda förvaringsrum. S o m hushåll i stad o c h på land i alla afseenden äro så olika, enär man j u merändels i ett stadshushåll ej brukar förse sig med större partier matvaror än som efter några dagar lätt kunna ersättas af friska sådana, så gestalta s g äfven förberedelserna för att hastigt kunna arrangera en god middag åt oväntadt främmande mycket olika. ; Några detaljerade beskrifningar kunna ej lemnas, då så många skilda förutsättningar måste tagas i betraktande med afseende å tjänstepersonal, penningar, tid, smak, årstid o c h en mängd andra förhållanden, men några vinkar kunna alltid gifvas, därvid jag gör början med ett landthushåll. Det gäller således att tänka ut, huru man skall kunna skaffa sig de viktigaste rätterna, såsom soppa, fisk o c h kött, så förvarade o c h på förhand beredda, att de må kunna anrättas utan för mycket besvär och tidspillan, då den oväntade gästen anländer. För sådant ändamål ser man till, att man alltid är försedd med buljong; den starkaste kan användas klar med klimpar eller grönt uti eller helt enkelt med rostadt bröd, eller ock kan man bjuda blott påbredda smörgåsar med ost därtill, såvida man ej börjar middagen med smörgåsbord, hvilket merändels af herrar är omtyckt. Till smörgåsbordet bör man alltid hafva i beredskap: ost, medvurst, rökt skinka, kryddsill m. m., hvilket lätt kan åstadkommas, o c h har man ej tillfälle att dagligen erhålla färskt bröd, gör man klokt uti att alltid hafva till hands små hårda runda knäckebrödskakor af hvetemjöl, hvilka länge hålla sig goda, o c h för öfrigt kan man j u baka mjukt bröd ett par gånger i veckan. Dessutom kan smörgåsbordet förstärkas med någon liten låda af fläsk, sill eller ost, hvilket ej tar mycken tid. Har man blott svag buljong, kan den användas till grönsoppa samt redas med några gulor och litet grädde.
Slutar sig det sålunda bestämda öretalet med ett bråk, bör detta till helt öre höjas. De särskilda afgifter, som utgå för tillverkning eller försäljning af bränvin, eller andra brända eller dislillerade drycker, äfvensom bevillning, som pålagts utan hänsigt till motsvarig inkomst, må vid bestämmande af landstingsutskylder ej i beräkning tagas. n 82 § 48. Till ledning för landstingsskattens bestämmande böra Häradsskrifvarne på landel, hvarje år, efter slutade laxeringsförrättningar till Landstingets ordförande genom Konungens Befallningshafvande insända förteckningar, som för hvarje socken summariskt upptaga beloppen af åsatt bevillning, särskildt för i mantal satt jord, för annan fast egendom, samt för rörelse, lön eller annan inkomst. Genom Konungens Befallningshafvande insände Magistraterna dylika uppgifter för städerna och Regemenlsskrifvarne uppgifter å löntagares vid regementena lönebevillning; hvarefter Landstingets ordförande låter genom räkenskapsföraren deraf upprätta sammandrag, upptagande hela länets bevillningssumma samt huru mycket sig belöper å hvarje stad eller socken. § 49. Konungens Befallningshafvande ombesörjer, på Landstingets derom framställda begäran, att de till uttaxering beslutade medel varda genom vederbörande Häradsskrifvare, Magistrater och Regementsskrilvare, i sammanhang med kronoskatterna, under benämning landsting smedel debiterade och af vederbörande uppbördsman indrifna, samt i landtränteriet insalta inom den lid och med det ansvar, som är för kronans uppbörd stadgadt. § 50. Den 4 Maj skall fullständig redovisning öfver uppbörden af landstingsmedlen till Konungens Befallningshafvande aflemnas, för alt till Landstingets ordförande insändas, och böra de nämnda dag utestående rester på enahanda sätt inom den 1 September redovisas. § 54. Landstingets ordförande låte genom räkenskapsföraren upprätta sammandrag öfver redovisningen, att Tinget vid dess första sammanträde föreläggas. 85 § 52. Landstinget beslutar om afskrifning af sådana medel, som, i anseende till bristande tillgång, icke kunnat indrifvas. § 55.
Fäderneslandet undginge ock den förebråelsen och sorgen, att utan ändamål hafva uppoffrat en betydlig del af sin befolkning, hvilken tvungits att förrätta mannavärf innan den hunnit förvärfva mannakraft.» »På grund af de vigtiga skäl, som vid denna maktpåliggande frågas bedömande sålunda förekomma, och alldenstund fördelarne af förändringen så påtagligt öfverväga dermed möjligen lörenade olägenheter, vågar jag i underdånighet tillstyrka, att Nådig framställning till Rikets Ständer måtte a fl å tas derom: att skyldigheten alt lill Rikets försvar ingå i allmänna Beväringen skall för hvarje svensk man vidtaga försl med äret näst efter det, hvarunder den beväringsskyldige fyllt tjuguell och fortfara till och med det år, hvarunder han uppnått tjugusex år; dock med den utsträckning, att allt del Rikets handelsflotta tillhörande sjöfolk, som vid utbrott af krig är å sjömanshusen eller i magistraternas milor inskrifvet, skall vara skyldigt att, mot befrielse från vapenöfning i fredstid, när Rikets försvar det påkallar, tjenstgöra vid Eders Kongl. Maj:Is flotta från och med året efter fyllda ljuguett är till och med året, då trettioett är fyllas, hvilken utsträckning i beväringsp/igten likväl, i likhet med hrad förut finnes stadgadt, icke bör tillämpas hvarken på det manskap, som efter krigets utbrott förhyres, eller pä sjö-kapitener och styrmän, ej heller på machtmsler ä ångfartyg, tillhörande enskilda personer eller bolag » Éungl. Majis Nåd. Prop. J\t 5. ;23 »Én annan fråga af hufvudsaklig vigt i afseende på allmänna Beväringen är den om beväringsskyldighetens fullgörande genom legokarl.
Vid pröfningen af detta ärende har Utskottet funnit motionairernes uppgifter rörande Gottlands NationalBeväring icke vara enlige med det i Landshöfdingens i Länet 1'emårsBerättelser ådagalagde förhållande ; och då nämnde Beväring* inrättning är grundad pl en med Länets innevånare tränad frivillig eonvention j som erhållit Konungens Nådiga stadfästelse , samt Rikets Ständer uppfört denna Beväring på Rikets Stat, så och enär Konungen , enligt 14 §. i Regeringsformen, såsom Högste Befälhafvaren för krigsmagten till sjöss och lands, ensam är i tillfälle att rigtigt bedöma, hvilka åtgärder kunna vid - 4 Be sv’, och Oeconomi e-ZJtsÅn t tets Bet. N:o 38't »agas till ett ändamålsenligt försvarsverk, finner Utskotiet sig i'cke kunna tillstyrka bifall till ifrågavarande Motioner, Hvilket dock Rikets Högloflige Ständers egen pröfning vördsamt underställes. Stock" holm den 19 Januarii 1829. Betänkande, rörande yrkadt förbud mot otillåtna Landtmarknader; samt om Militaire Marknadsvakter och inställande af en Marknad i Borås. T ill detta Utskotts utlåtande har Högvördige PresteStåndet, den 12 nästlidne Decetn-’ ber, remitterat Professoren Hassvlroths Memorial, derutinnan , rned omförmalan af det oskick Allmogen i hans Landsort skall tillåtit sig, då det sjelfrådig! och utan vederbörligt tillstånd samlas till marknads hållande på flere inom samma Härad närbelägne ställen , hvarest oordentligbeter genom bränyinsförsaljning, fylleri, slagsmål, stölder m. m. sko: 'BeiP. och Oéconomie-Uiskottets Bet.
I denna mening, och fästande alltid den vigt vid Regeringsformens åberopade regel, att jag icke utan sträng logisk nödvändighet i något fall vill afvika från grundlagens tillämpning efter dess ordalydelse, lemnar jag nu åsido — såsom här icke inverkande, fastän måhända i och för sig ganska tänkvärda grunder för ändring i lagstiftningen om tryckfriheten — alla de betraktelser, som kunna göras angående juryinrättning i allmänhet, här eller i andra länder, och om både theoretisk konseqvens och praktisk nvtta i sådan utsträckning af Nämndens pröfningsrätt, som den nu ifrågastälda; likasom jag förbigår hvad roan kan hafva att åberopa från de förhandlingar hos Rikets Ständer och deras Konstitutions-utskott, sorn föregått Tryckfrihets förordningens fastställande såsom grundlag eller dess förändring medelst antagande af juryinrättningen; ty sådana lagar stiftas icke i beräkning att de i framtiden skola vara i tillämpningen beroende på mer eller mindre säker historisk kunskap om de personers tankar och åsigter, som uppgjort lagförslagen, eller om åsigterna hos några få bland de många, som tillsammans i lagstiftande församlingen be - 95 slutit lagtextens antagande såsom grundlag, men icke efterlemnat något tillförlitligen upplysande minne af den beslutande myndighetens måhända ganska skiftande uppfattning af ordaförståndet i denna text, som var gifven att hos efterverlden gälla hvad den i och för sig förmådde — just hvad 83 § Regeringsformen afsåg.» Justitieråden Iggeström och Hoffstedt förenade sig med Justitierådet Carleson. In fidem C. V. Österdahl. För att sätta läsaren i tillfälle att på ett ställe fullständigt inhemta, på hvad sätt frågan varit behandlad, vid de föregående tillfällen, som i ofvanstående protokoll omförmälas, hafva i en bilaga lill denna Berättelse blifvit aftryckta ej mindre det åberopade prejudikatet ur 1828 års författningssamling än ock, ur Schmidts Juridiska Arkif, omröstningen i Högste Domstolen den 30 November 1847.
Maj:t gifvit en säker ledning för omdömet, då han på sidan 3 uppgifvit kostnaden för bredspåriga banor i Belgien med enkelt spår att utgöra i medeltal för Svensk mil 1,377,000 Riksdaler. Detta utgör mer än dubbelt så mycket som kostnaden för GentAntwerpen-banan, och om det tillåtes häraf draga någon slutsats i afseende på den relativa billigheten, så blir den afgörande till förmån för de smalspåriga. Vid jemförelse;! mellan priset på Antwerpen—Gent-banan, och innan deraf drages några slutsatser derhän, att någon betydlig ekonomisk fördel ej skulle vinnas af smalspåriga banors antagande till allmännare bruk i Sverige, bör icke lemnäs ur sigte att, eldigt Herr Beijers rapport, Antwerpen—Gent-banan på 4,08 Svenska mils längd har nio stationer, och vid S:t JNicholas en verkstad, der alla banans lokomotiver och vagnar förfärdigas. Tager man i betraktande att detta utgör sex stationer mera än hvad på samma längd i medeltal finnes å vestra banan, och upptages hvarje sådan station endast till 15,000 R:dr, så gör delta genast en skillnad af 90,000 R:dr. Machinoch vagnverkstaden vid S:t. Nicholas, som tillika utgör banans hufvudstation, kan med alla sina inrättningar, byggnader, machiner, verktyg och befintliga materialier icke gerna kosta mindre än 750,000 R:dr. Afräknar man nu äfven för en motsvarande banlängd, andel i en Svensk reparationsverkstad, de förstnämnda 90,000 R:dr, hvilket medgifver antagande af nära 900,000 R:dr för en dylik verkstad å vestra banan, så återstå såsom anläggningskostnad för bana och materiel, hvilken förslår för mer än dubbelt så stor trafik som på de Svenska banorna, 2,445,000 R:dr, hvilket gör per mil 522,436 R:dr, en summa, som med afseende på skiljaktigheten i pris på arbetslöner, expropriationer, trävirke m., m. sannolikt skulle blifva vida billigare i Sverige. Friherre
Jag anhåller endast att få afgifva en upplysning, den nemligen, att, då sist öfverståndne Riksdag tog sin början den 20 November 1817, och Bevillningen således, enligt 61 §. i RegeringsFormen skulle med år 1817 upphöra, inen den nya Bevillningen icke kunde hinna bestämmas förr ån en längre tid af år 1818 redan förflutit; StatsUtskottet, som fann det vara nödvändigt, atf. någon bevillning under tiden borde till Statsverket ingå, vid sådant förhållande inkom till Riksens Ständer med hemställan, att den gamla bevillningen måtte under år 1818 få fortfara; och ehuru denna fråga verkeligen kunde synas Den 22 April/, w»; innefatta en Grundlagsförändring, erinrar jag mig dock att Riksens Ständer ansågo sig nöd^ sakade, att StatsUtskottets förberörda hemställan bifalla. Herr Rofenblad, Bernhard: Den hittills varande redactionen af 61 jjj. säger, att ella de afgifter som Riksens Ständer åtagit sig under de i föregående §. nämnde titlar, nemligen Sjö- och LandtTullssamt Accis-afgifter, Postmedel, Chartae-Sigillatae-afgift, Husbehofs-bränneri-medel samt särskild bevillning, skola utgöras intill slutet af det år, under hvars lopp den nya bevillningen af Riksens Ständer fastställd blifver; men att, i händelse Riksens Ständer varda dessförinnan sammankallade, alla förenämnde afgifter skola upphöra med det årets utgång, då en sådan Riksdag börjar. Den upp; lysning Herr RiddarhusSecreteraren nyss afgifvit, har tillräckligen ådagalagt, att så stora olägenheter verkligen genom sistnämnde stadgande inträffat, att de föranledt ett beslut, som ej var fullkomligen öfverensstämmande med Grundlagen. En förändring synes sålunda oumbärlig-. Man har vid den nya radactionen anmärkt; att orden: intill Jlutet af det år, under hvars lopp den nya bevillningen af Bilf ens Ständer blifver faftjtålld, ord som äfven igenfinnas i den gamla redactionen, skulle förutsätta, att bevillningen aldrig kunde upphöra.
Hof Staten hörande Personer, har Stats-Utskottet funnit billighet och rättvisa, i förening med Riksens Ständers åliggande, att i möjligaste mån vid deras anslag inskränka Statens betungande, fordra, att såsom sked t tillstyrka, det Riksens Ständer till Kongl. Majus Nådiga bepröfvande måtte öfverlemna, att efter förut lag. de grunder, så vidt de finnas tillärnplige, bestämma hvad ifrågavarande Pensionärer må böra tilläggas i jemförelse till dem, som tillhört samma Kongl. Hof-Stat och genom en längre tjenstetid beredt sig ännu större anspråk i detta hänseende. Hvad den lägre Betjeningen angår, so-n egenteligen med afseende på lefnadsoch tjensteår skulle tilldelas större eller mindre Pensioner; så.har Stats-Utskottet för att utstaka de förhållanden, sota kunde gifva någon anledning föc 2 oG 2 Stais Utsioiuis llttänkanden. pröfnlngen af fleras rätt, uppgifvit visse lefnad:, och tjenste-år, sorn borde vara upphundne; men, som harvid kunde inträffa sådane fall , att någre af .betjeningen finnas nära men ej lill fullo hafva tjent den utsatte tiden eller hafva hunnit den fbreskrifne åldern, och i desse händelser det synes pä Kong'. Maj is Ni* diga urskiljande vid flen individuella regleringen ankomma, att icke desämindre bevilja sädane personer hvad dem i följd deraf skäligen tilläggas hör; s \ och ehuru Sars Utskottet icke .för-stallr sig annat, än att en sadan tillämpning af de uppgifne gruriderne skulle finnas med Riksens Ständers afsigt öfverensstämmande, har likväl Utskottet, i anledning af nu gjorde erindringar samt Hedervärda BoudeS'andels tillägg vid dess bifall lill förra Utlåtandet, trott sig böra tillstyrka, alt Riksens Höglofl.
Men den största svårigheten för Svea kanal är alt det synes af kostnadsförslaget, att man ingalunda är öfverens om huru vatten skall anskaffas på största höjden (mellan Olsboda och Lel-elfven). Man uppger nemi. 2 alternativer. Det ena är att höja vattenytan i sjön Möckeln 7 fot, dervid likväl ingen kostnadsberäkning förekommer öfver den skada, som derigenom förorsakas. Detta förklaras vara det sannolikt ofördelaktigaste. Det andra är att dämma Wåtsjöus utlopp i sjön Möckeln vid Walåssens bruk, som till den ändan måste raseras, ocb öppna ett annat utlopp åt Wåtsjön genom en vild skogsmark ner i Holmsjön och vidare fram lill sjön Ölen. Men någon redovisning, om det verkligen finnes en sammanhängande låg dalgång 352 Den 29 Juli e. m. emellan dessa 3 sjöar, och hvad en sådan graf skulle kosta, om den är utförbar, finnes alls icke i kostnadsförslaget. Det synes således som om sjelfva hufvudfrågan om Svea kanals anläggning alldeles icke vore utredd. Jag har icke anfört detta af någon motvilja mot en möjligen skeende framtida anläggning af Svea kanal; utan jag har åberopat ofvanstående faktiska förhållanden derföre, alt man velat begagna sig af utsigten å de fördelar, dem en sådan kanal kunde medföra, för att, medelst hänvisningen på kanalens framdeles möjligtvis förestående anläggning, undanskjuta den fråga, som för det närvande är framställd, nemi. den om en jernvägs anläggande genom ungefär samma delar af riket, der kanalen var ämnad att framgå. Men att på sådant sätt till förmån för en kanal, hvarpå man sedan längre lid tillbaka icke mera synes hafva tänkt, troligtvis verkställande af densamma hindrad genom de olägenheter och svårigheter, som emot företaget visat sig förefinnas, vid detta tillfälle af sådan anledning motarbeta ett arbete, hvars företagande och hvars fullbordan man, i händelse af R. Sl:s bifall lill StatsUtsk:s förevar:de förslag, torde inom en nära stundande tiderymd få förutse; det är ett förfaringssätt, sora jag icke kan godkänna, än mindre låta på mig inverka till frånträdande af mina åsigter i detta ämne.
Riksdags-Ordningen , en sådan förstärkning egentligen förutsätter tillfälligt under Riksdagens lopp ökade göromål Och då ensamt beror på Utskottens egen fria pröfning af behofvet ; Att de Två minst talrika Riks-Ståndens samtlige Ledamöter redan förut äro placerade i Ett , någre i Två Utskott, och kunde svårligen, med vinst eller utan skada för ärendernas gång, dela sig emellan Hera; Att den jemna lugna uppmärksamheten säkrast underhålles inom en ej alltför stor åhörande Personal, *2 Constitutions-Utskottets betänkande. samt ändtligen att Preleminaira granskningen eller Protocolls-låsningens verkställande på Tre Divisioner, förstärkta till T]U> gufyra Ledamöter hvardera, skulle nödvändigtvis medföra en olämplig och utan tvifvel mindre princip-enlig tredubbling af detta antal, vid definitiva granskningen eller anmärkningarnes bestämmande in ITeno.
Öfverste Bruncronas enka, på grund deraf att det kommit till Utsk:ts kännedom att fru Bruncrona genom en enskild persons välvilja erhållit den - Den 29 Ang osti f. m. 311 na summa tills vidare, — denna omständighet kati icke för R. St:r utgöra något skäl att undandraga sig upfyllandet af deras skyldighet, Utsk:t har också erkänt, att Ofverste Bruncronas verksamhet under lifstiden förvärfvat honom anspråk på att hans enka icke skall utsättas för alltför stora bekymmer, och hon bör derföre icke lemnäs utan understöd, om också den enskilda vänskapen framkallat en tillfällig gåfva, som när som helst kan återtagas. Då Öfverste Bruncronas förtjenster och aktningsvärda karakter äro inom detta Stånd tillräckligt kända, tror jag mig icke behöfva vara vidlyftigare, utan anhåller blott om bifall till K. M:s Propos. och afslag å Utsk:ts förslag. Erih. Leijonhufvud, Axel Gabriel: Då det visat sig, att Statens tjenster blifva allt mindre eftersökta, synnerligen på det militära området, der det fordom fanns surnumerärer, men nu deremot vakanta platser, tror jag att Staten bör vidtaga sådana åtgärder, att detta missförhållande måtte uphöra. Bland dessa åtgärder torde ingen vara bättre, än att en tjensteman efter längre tjenstetid finner, att Staten drager försorg om hans efterlefvande enka och barn. Ett dylikt förhållande är här för handen. Då nemi. Ofverste Bruncrona efter nära 40 års tjenstetid lemnade detta jordiska, hade han i 28 år upburit blott subalternlön för sig och sin familj. Det var sålunda icke hans fel att han ej kunde samla något. Först på sednare tider kunde han komma i något bättre vilkor, dock icke så, att han kunnat lemna något åt sina efterlefvande. Det är visserligen sannt, att en välvillig gifvare tills vidare bestämt ett årligt understöd åt enkan; men då, enl. min öfvertygelse, Staten så väl för sin egen skuld som med afs:de på den aflidnes förtjenster torde böra mellankomma, får jag vördsamt anhålla om afslag å förev:de puukt och bifall till K. M:s Propos.
Hon var ju icke som andra och kunde icke ha samma rättigheter som andra. Drömmen var förbi, och endast pligten stod qvar. Det kändes så fattigt och torrt och magert. Men — • kan man icke odla en pligt, ge den själ och poesi, genom att icke drifva den som ett hvardagsgöra, utan som en hjertesak, kasta sig öfver den med lidelsens hela styrka? Om hon icke kunde älska Ingrid, så kunde hon ju älska sin pligt mot henne, och var inte det nästan en högre kärlek? Ja, men ändå bara ett surrogat. fick väl göra ett försök dermed. * * Nå, hon * Då Henrika och Ingrid möttes följande morgon, såg den senare genast till sin stora glädje, att det hårda, nästan fiendtliga uttrycket i tantens ansigte var borta, och det gjorde hennes egen helsning mjukare och hjertligare. Det första intrycket hade väl berott på någon vilseledande tillfällighet. Henrika brukade alltid börja dagen med bön och bibelläsning inne i sitt rum, och den vanan ville hon icke gå ifrån. Ingrid hade väntat sig detta och följde utan någon förvåning eller invändning med in i den mörka, otrefliga, frånsolsliggande sängkammaren, ehuru med en saknadens blick på det dukade frukostbordet, ty hon var förskräckligt hungrig. » Får jag läsa, tant? » bad hon, ty hon visste, att hon alltid hade så svårt för att tvinga tankarna att följa med, då någon annan läste högt. » Ja, barn det får du visst, » sade Henrika och räckte henne nya testamentet. » Börja der märket ligger. » Hon hade redan förut tänkt, att hon ville låta Ingrid läsa. Det skulle bli ett prof. Det var sjuttonde kapitlet af Johannes ' evangelium. Den unga flickan läste enkelt, naturligt och med en viss värme. Det var alldeles säkert, att hon förstod hvad hon sade och att tankar och intresse voro med. Då och då fick rösten till och med ett rördt tonfall. Men ändå — Nej, det fattades mycket. Hon trodde kanske, men hon lefde icke på det hon läste. Det var vankristendom, det hördes på hvarje modulation af rösten — uppriktig kristendom må hända, men ytlig slentrianmessig. Icke ett spår af något mystiskt försjunkande, uppgående i den helige. Hon kände Jesus, älskade honom kanske — men hon vandrade ännu tusen mil borta ifrån honom.
Medan jag ännu har ordet anser jag mig dock böra öppet förklara, det jag villigt underkastar mig ensam det tadel, som kan drabba denna min motion. — Motionen är helt och hållet min egen. För att förekomma misstydningar, har jag icke velat rådföra mig med någon, om icke med en man, hvilken med sitt tillstyrkande icke kunnat hysa några egennyttiga afsigter, enär han icke är något, icke önskar något, icke kan vinna något. Hr Westfelt, Nils: Jag har visserligen ingenting emot Hr Liljenstolpes motion; den rör mig föga; men jag ber att den må blifva hvilande på bordet, lill dess StatsUtsk:s betänk. N:o 4^9 förekommer. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att sedan Hr Liljenstolpes motion blifvit begärd på bordet, korame den att der förblifva, lills den i vanlig ordning åter föredrages. På begäran af Hr Lefre'n, Joh. Pehr, och Frih. Sprengtporten, Jacob Wilh., lades ånyo på bordet StatsUtskrs den 24 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 49*5» i anledn. af Krigscommissarien E. G. Lallerstedts ansökning om förlängdl arrende å Starby kungsladugård. Likaledes lades ånyo på bordet, på begäran af Hr Lefren, Joh. Pehr, saint Hr Rosenblad, Bernh., Statssatnt Allm. Besvärsoch Ekon.Utskrns deri 24 dennes på bordet lagda utlåtanden: N:o 189, i anledn. af erhållna Sterremisser af utlåt. N:o io5; N:o 190, med förslag till sammanjemkning af RiksShns skiljaktiga beslut rör:de allmänna stadganden och anslag till folkundervisningens befrämjande. Frih. Hamilton, Hugo: Jemte det jag förenar mig i den gjorda framställningen att detta mål må blifva livilande, vågar jag anhålla att detsamma må sättas på listan näst efter N:o 4^7.