Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ridderskapet och Adeln har återremitterat Usta punkten, innefattande förslag till förändrad lydelse af Banko-Reglementets 94 §; men som denna punkt är af öfriga Riks-Stånden bifallen, samt i frågor af förevarande beskaffenhet 3:ne Riks-Stånds sammanstämmande mening utgör Rikets Ständers beslut, lärer Ridderskapets och Adelns omförmälda återremiss icke föranleda till någon åtgärd. o o Vidare har Ridderskapet och Adeln återremitterat 3:dje punkten i följd af anmärkning, att den der i skillingar banko upptagna kursbestämning borde i B:dr riksmynt utföras, i enlighet hvarmed beslut ock blifvit af Preste-Ståndet fattad t; och får Utskottet, som vid denna jemkning i redaktionen icke funnit något att erinra, således hemställa, att 3:clje punkten, med oförändradt innehåll i öfrigt, måtte erhålla följande lydelse: Åt Fullmäktige öfverlemnas att, uppå derom gjord anhållan och när de, efter särskild pröfning för hvarje fall, finna sådant, med afseende å förekommande omständigheter, lämpligt 24 Hanko-Uiskottets Memorial N o 49. och för Banken fördelaktigt, kunna, i stället för Svenskt Silfvermynt, från Banken utgifva icke allenast ofvanberörda utländska silfverinynt-sorter emot det vid hvarje tillfälle af Fullmäktige fastställande utvexlingspris. utan äfven silfveroch guldplantsar. de förra emot 37 R:dr R:mt. motsvarande, efter en kurs af 4 R:dr R:mt, 27 Mark 12 sk. Hamburger Banko för hvarje Mark finsilfver Kölnisk vigt, som det omyntade silfret, enligt Hamburgerprof, innehåller, eller emot lägre pris, dock icke understigande det i myntbestämningslagen för hvarje R:dr i silfver stadgade af 128 sk. B:ko eller 4 R:dr R:mt, med tillägg af slagskatten f:dels procent, samt de sednare, eller guldplantsar, efter det vid utvexlingen gällande pris å dukater, likaledes med tillägg af slagskatten Vedels procent.
Län motion, att för Krono-utskylder af fastighet, den egaren till utskyldernes godtgörande afslår, vidare betalnings-ansvar icke må honom åligga; N:o 51, öfver Riksdagsfullmägtigen från Calmar Län Nils Magnussons motion, om bestämmande af viss lid för ful 1 följd, af hos Konungens Befallningshafvande skedd lagsökning emot löftesman, sora borgat såsom för egen skuld; N:o 52, öfver Riksdags-fullmägtigen från Skaraborgs Län Lars Larssons förslag till stadganden, rörande tiden innom hvilkeu utmätning bör verkställas, med flera hithörande frågor Fröt. Utdr. d. 7 Nov. \834 N;o 53, öfver väckta motioner, an gä emie stadganden, till förekommande deraf, att gäldenär, medelst diktade köpeafhandligar, undanhåller sina tillgångar från utmätning; och N:o 55, öfver motioner, om stadgande af skyldighet för gäldenär, a:l, i brist af annan tillgång, nied arbete aftjena sin skuld; hvarvid Ridderskapet och Adeln biföll Betäntandsnn N:ris 4-5, 4^, 4?» 4^» 4<> 5o, 5i, 5a och 55, men afslog det i Betänkandet BT:o 53 framställde förslag och i dess ställe beslöt ett så lydande stadgande: ”söker någor tillegna sig ”gods, som i gäldenärs bo Önnes, och bjuder bestvrkelse härföre samt ”ställer borgen för den kostnad och sksda, som af hans anspråk komma '”kan, varde godset salt i qvarstad, intill dess tvisten om eganderätten ”af Domstol pröfvad blifvit, slämme dock sökanden i thy fall borgenären, "i staden, inom en, och på landet, inom Irenne månader, sedan godset i ”qvarstad satt är, eller håfve sin talan mot borgenären förlorat.
Ars medium, prisen komme alt hemtas från tider, som måste anses nog mycket aflägsna från den för hvilken ett sådant medium skulle gidia; och Utskottet, som uti nästföljande punkt kommer att föreslå en förbättrad method för årliga markegångssättningen, tillstj^rker fördenskull; af) att, såsom grund för utgörande af så väl kronotionde och afradsspanrnål, som äfven andra af hemman och lägenheter utgående räntor, antages medium af senaste 5 årens markegångspris, sålunda uträknadt, att, sedan årets markegångspris blifvit fas Islä 1 d t, hopsumeras detsamma med de nästföregående 4 årens markegångspris i samma Län; blifvande femtedelen af denna summa uti jemna skiilingtal det för ingående årets skatter gällande markegångspris; att början bårared sker är 1835, då, efter skedd markegångssättning för året, 1835 års markegång tillägges dem för åren 1834» <833, i832 och i83i hvaraf medium eller en femtedel blir, jemnad till skiilingtal, gällande markegången för 1835 års skatter, hvilka böra uppbäras och ingå dels i slutet af samma år, dels det påföljande; börande, under öfvergången till den nya ordningen, 1834 å|S markegångstaxa emedlertid upprättas vid den tid och på det sätt, sorn hittills varit vanligt, samt gälla för samma års upp börd. 3:o Om en förändrad method för marke" ångs-sättningen. Det hufvudsakliga skälet till de nu brukliga årliga markegångssältnin"31-nes mindre tillförlitlighet är, utan tvifvel, att taxan upprättas viden tid, då spanmålen icke ännu i allmänhet är ultröskad, och således innan något stadgadt pris derå genom en allmännare försäljning kunnat utrönas.
Om doktor Ek varit millionär i stället för en fattig medicine kandidat, hade kanske hindren för vår förening ej varit så oöfvervinneliga. Men då var det endast fråga om det omöjliga för någon af vår släkt att gifta sig med en o.frälse. Nu tyckes ett sådant parti tvärtom mycket önskligt. » En svag rodnad färgade ett ögonblick grefvinnans infallna kinder, då hon med en viss häftighet svarade: » Det är nu andra gången du vidrör detta ämne, som jag trodde vara glömdt för alltid, i synnerhet sedan du nu står i begrepp att gifta dig. Inser du då icke, att det är en stor skilnad härvidlag? När en dotter ur ett förnämt hus gifter sig med en ofrälse, afsäger hon sig sin börds alla företräden och stiger ned till sin makes krets, då däremot en adelsman höjer sin maka upp till sig, utan att förlora det minsta af sina rättigheter eller sin ställning. » » Jag ser saken från en annan synpunkt », genmälde dottern. » Om jag gift mig med Ek, hade jag frivilligt aflägsnat mig ur vår släkt, som så- lunda ej haft något vidare ondt af mig, ja, kanske till och med ej utan tillfredsställelse erkänt min man nu, då han blifvit lifmedikus och gunstling vid hofvet. Då däremot Nils gifter sig med den där flickan, inför han för första gången borgerligt blod i vår familj, och den fläcken kan sedermera aldrig utplånas, att den blifvande bufvudmannen haft en sådan mor. Hvad mig själf beträffar, insåg jag ju också snart min förvillelse och gaf friL villigt vika, huru ung jag än då var, och har sedan aldrig ångrat detta offer. » » Ja, du gjorde oss då en stor glädje, min flicka », sade modern, » och skulle göra det äfven nu, om du kunde se saken på samma sätt som jag. » Blenda skakade på hufvudet, men sade därefter i gladare t o n: » Vi gräla j u om påfvens skägg. Jag hoppas, att Nils förskonar oss från allt bryderi i detta fall. » Grefvinnan kväfde en suck, i det hon återtogsitt arbete. Och så sutto de åter tysta och flitiga, hvardera försjunken i sina tankar.
Befallningshafvande uppgifne behöflige Tjenstemännen derstädes, anslå nödige Löner, samt förordna att de böra med tjenliga Boställen varda försedde, derest sådant på lämpligt sätt och utan allt för stor kostnad för Kongl. Majit och Kronan kunde tillvägabringas. Kongl. Majit förblifver Riksens Ständers Stats-Utskott med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. CARL JOHAN. M. G. Danckwardt. 3a Stats-Utskoltets lietänkanclen. Och hafva de i denna Nådiga Proposition åberopade handlingarne jemväl blifvit Utskottet lillstälde, derutaf inhämtats: att det nuvarande Mellan-Sysslets Fögderi innehåller 4I0I hemman med en folkmängd, enligt 1820 års mantals-längd, af 3o,of>4 personer: att Vester-Sysslets Fögderi består af 824j hemman med 36,426 personer och att det föreslagne nya Fögderiet, som genom fördelning af berörde a:ne skulle inrättas under benämning af NorrSyssiets, komme att innefatta 148x5 hemman med i8,56o: varande för de härigenom erforderlige nya Tjenstemännen, nemligen: En Krono-Fogde, En Häradsskrifvare och 2:ne Fogde-tjenare, projecterade indeldte Löner af Kronans behållne räntor i Orten, till belopp af 160 R:dr 5 r:st., hvilka, förvandlade efter markegång, finnas hafva bestigit till 1,042 R:dr 46 sk. 9r:st., men hvarförutan Boställen skulle dem upplåtas dels genom utbyte af en' Kronan tillhörig skogstrakt mot ett Uddeholms BruksBolag tillhörigt hemman, Rådan, dels af Kronans mark. Kongl.
Prot. 1840■ 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 25:te Haft. 1 2 Stats-TJtskottets Utlåtande, iV.-o 345. det vid anslaget fästade vilkor i Nåder godkännes och anslaget således begagnas. En annan tolkning skulle deremot, jemte inskränkning af Ständernes pröfningsrätt i anslagsfrågor, kunna leda till det menliga förhållande, att, derest vissa Riks-Stånd icke obelingadt ville bifalla ifrågakomne anslag, desamma blefve nödsakade att dem afslå, och dylika anslag komme att förfalla, oagtadt de kunnat blifva beviljade under sådane förbehåll, som Regeringen skulle ansett fullt rigliga och antagliga. Lämpligheten eller lagligheten af vilkors fästande vid beviljandet af anslag, lärer för öfrigt endast kunna blifva föremål för pröfning vid de tillfällen, då anslagsfrågorne uti vederbörande Riks-Stånd lill afgörande förekomma, hvaremot, då Stats-regleringsfi ågor, enligt 6g §. Regerings-formen, icke kunna förfalla derigenom, att 2 Stånd stanna emot 2 , utan , der de stridiga besluten icke kunna sammanjemkas, skola afgöras genom votering i Förstärkt Stats-Utskott, vid denna votering de olika Ståndens beslut måste upptagas, sådane de blifvit fattade; och har Utskottet, på denna grund, jemväl ansett, att ej mindre Utskottets åtgärd vid voterings-propositionernes föreslående, än Riks-Ståndens pröfningsrätt, är inskränkt dertill, att tillse det voterings-propositionerne till alla delar noga instämma med vederbörande Riks-Stånds beslut, hvilket Utskottet, för dess del, jemväl tror sig hafva behörigen iagltaget.
Mig tycktes, vågorna talade, och förkunnade det; Vindarne sjöngo det för mig; och dundret, Den djupa och rysliga orgelpipan, uttalade Namnet af ... » Det låg någonting obeskrifligt sorgligt, ja! nästan hemskt i den halft hviskande, halft ljudliga röst, hvarmed hon uttalade dessa ord. Både värd och gäst stodo derefter tysta en stund och intet ord vexlades. Arabellas ansigte uttryckte ett djupt bekymmer. De penslade ögonbrynen voro sammandragna, och de högröda fylliga läpparne tätt slutne. Hastigt for hon med handen öfver ansigtet, och vände sig derpå till baronen och sade, liksom hon uppvaknat ur en dröm: «Ah, baron Sonnenstern! kan ni förlåta mig? jag är en oartig, en odräglig gäst; men ni måste hafva öfverseende med mig, jag tar er gästfrihet i anspråk. Se här mitt inträdeskort.» Dervid visade hon den lilla penning, hon fått i skogen, och tillade, i det hon åter gömde den vid sin barm. «Mins ni ert löfte, Edvard Sonnenstern?» «Jag minnes det godt, min vän! var viss derom, och ni har rättighet att pröfva min ordhållighet när helst ni det vill.» «Godt, baron. Jag tar er på orden. Behagar ni fortsätta er lektyr der borta, som genom mitt inträde blef afbruten.» Utan att afbida baronens svar, tog hon nu sjelf en bok, kastade sig på soffan, drog bordet närmare, sköt upp lampan, och började helt likgiltigt bläddra bland Hoffmans noveller, alldeles som om ingen mer än hon sjelf funnits i rummet. Baronen som på Arabellas uppmaning återtagit sin plats, ref äfven hit och dit bland böcker och tidningar, och skulle ovilkorligen till slut hafva utbrustit i skratt öfver det sällsamma äfventyret, om icke det tragiska uttryck, som hvilade öfver den främmandes ansigte, hennes brådskande rörelser, och ofta frambrytande suckar, dem hon synbart bemödade sig att undertrycka, ingifvit honom en viss sympathetisk oro. Han hade nu tillfälle att betrakta sin besynnerliga gäst. Denna bar samma drägt, som i skogen.
Men då likväl nyligen här på detta rum den satsen åter blifvit uttalad, att Sverige bör bygga tryggandet af sin sjelfständighet hufvudsakligen på ett öfverlägset sjöförsvar med en talrik flotta af större Örlogsfartyg, måste jag uttala min motsatta öfvertygelse vara den, att det visserligen skulle vara ett högst dåraktigt och farligt företag att sålunda bortspilla Sveriges bästa krafter på det höga vågspelet af dn täflare om herraväldet öfver Östersjön, som efter all sannolikhets beräkning, under nuv:de förhållanden, aldrig skulle kunna lyckas och som, äfven om det lyckades, icke skulle kunna ovilkorligen förhindra en till lands stark angripare att landstiga och fästa sig på mången för honom blottställd punkt af våra vidsträckta kuster. Visserligen blef den storartade planen sammanbunden med den framkastade tanken på den Skandinaviska Nordens enhet; och denna framtidsdröm, för hvars upfylleise äfven jag sympatiserar, kan om den en gång vinner sin fullbordan, kanske möjliggöra den Skandinaviska Flottans nu också drömda välde öfver de Nordiska farvattnen. Men intill gryningen af det stora Skandinaviska förbundets dag klarligen synes utbreda sig öfver alla de tre Nordiska rikena, tror jag för min del bäst och klokast vara att äfven de som nitälska för den Svenska ÖrlogsFlottans framtida storhet, nu om henne påyrka, att hon skall koncentreras till en 320 Den 1 December e. ra. liten, men i alla afseende» fullgod kärna, som rik på inre lifs* kraft, blir mäktig af en starkare utveckling, när bättre tider komma och att vi derföre här i vårt land icke nu böra sträfva att hålla flere elier andra fartyg, än vi kunna i fullständigt bästa skick utrusta och särdeles väl bemanna, med i den svåra tjensten på sjön utmärkt skickligt befäl och fullkomligt dugligt och sjövandt manskap, samt att vi, framför allt, icke må sätta vår lit dertill, att äfven den starkaste Flotta skall kunna utgöra ett säkert värn för vårt lands sjelfständighet. Efter min upfattning måste således Landthären vara hufvudsak, men Flottan blott en underordnad, fast nyttig bisak i fråga om vårt lands försvar, och jag tror att många skola med mig härom instämma.
är tillräckligt misslyckad, för att ej behöfva än vidare utpyntas med falska läsarter 33; men samvetsgrannt är ett sådant förfarande icke. Föröfrigt hade Thorild, i sitt ”Svar på Luntan”, här med allt fog kunnat hänvisa Leopold till den stroph i dennes skaldebref ”till Konungen på Ladugårdsgärdet”, som låter sålunda: Så, när dess Akademi Af sin Kungs besök beäras, Och ej skogen mer förfäras Af dess härars vapenskri, Ser man Hjeltens thron deri Mellan Minnets Döttrar bäras, Och poetens harmoni Af de samma blickar näras, Hvaraf kämparne beläras. Någon torde invända: men Leopold förbättrade den, vid poemets upptagande i sina Skrifter. Rigtigt! men så kunde ju äfven Thorild gjort, om honom tillåtits ombesörja en samling af sina. – I allmänhet har konsten att förgalna (gallimathisera) sin motståndare, för att sedan på grund af slik förgalning kunna utmåla honom såsom ett monstrum horrendum, informe, ingens, cui lumen ademtum, sällan, kanske aldrig, blifvit längre drifven än i denna bok, eller utöfvad med större skicklighet. Också skönjer man tydligt, att åtminstone i det ögonblick, då Leopold hade fått sitt konstverk färdigt, blef han sjelf upprigtigt öfvertygad om dess fulla, punktliga sanning. Han imponeras deraf; han uppeldas till en högtidlig sinnesstämning, – än häpnadens, än harmens, än sedelärans, öfverhufvud fosterlandsnitets; och finner sig slutligen rörd till en medömkande, nästan hjertlig varkunsamhet, så öfver den arme vettvillingen, som öfver de ännu olyckligare ynglingar, hvilka redan blifvit – eller möjligen kunde blifva – hans förförelses offer. Utom det nyss anmärkta citerandet, och bemödandet att dels urskulda sina fordom gifna digra loford, dels vränga dem till en annan, en minskad, ja ironisk betydelse, hade Leopolds stridssätt föröfrigt ännu ett par drag, som gjorde Thorild särdeles uppbragt.
N:o 3, till Bevilln.-Utskottets Skrifvelse, N;o 6. tighet genom försäljning af bränvin till afliemtning, vare underkastad de påföljder, sorn i lag eller författningar för olaga handel särskildt äro stadgade. § 22. Den, som utminuterar bränvin till förtäring på stället eller till afhemtning/utan att vara till försäljning af sådan vara berättigad, säljer bränvin till mindre mått, än hvartill han enligt §§ 2, 3 eller 4 eger rättighet, eller tillåter, att det hos honom till afliemtning lotligen köpta bränvin må till större eller mindre del på stället förtäras, bote första gången 20 r:dr och andra gången eller oftare, hvarje gång han lagföres, 40 r:dr. Är den olofliga försäljningen af beskaffenhet att kunna hänföras till krogrörelse, vare dessutom det i försäljningsrummet befintliga bränvin jemte de käril, i hvilka det finnes förvaradt, beslag underkastadt och förverkadt. § 23. För förbrytelser emot § 16 vare bot såsom i § 22 sagdt är. § 24. Öfverträder den, som eger att bränvin försälja, föreskrifterna i § 11, jemförd med § 14, straffes med böter, enligt § 22. För sådan förbrytelse tredje gången vare, med undantag af gästgifvare, den, enligt §§ 8 eller 9 idkar minutförsäljning, rättigheten dertill för alltid förlustig. § 25. Förbrytelse emot § 12, jemförd med § 14, umgälles med böter, såsom § 22 stadgar. § 26. Bryter någon emot föreskrifterna i § 13, jemförd med § 14 eller i § 15 mom. 1, böle första gången 10 r:dr, andra gången och oftare, hvarje gång han lagföres, 20 r:dr. § 27. Bryter någon mot hvad i § 5 mom. 2 är stadgadt, bote 10 r:dr och håfve dessutom förbrutit värdet af det olofligen skänkta eller utmätta bran vinet.
Ständer af sin vördsamma förklaring, att det ej finnes någon anledning till anmärkning emot Stats-Rådets Ledamöter, Föredragande eller Konungens Rådgifvare i Commandomål, anmäla, att det sålunda förrättat den granskning, som enligt 76 § Riksdags-Ordningen och 11 § i den af Riksens Ständer faststälda Ansvarighets-Lag för Stats-Rådets Ledamöter, Föredragande och Konungens Rådgifvare i Commandomål frikallar berörde Höga Embetsman från ali ansvarighet för deras Embetes utöfning intill den dag, då innevarande Riksdag tagit sin början. Örebro den 20 Junii 1812. På Constitutions-Utskottets vägnar A. G. Mörner. J. A. Tingstadius. J. P. Sandberg. Anders Aberg. G. A. Silverstolpe. Härmed följa 6 bilagor (A—F). Bilaga A till Mern. Utrag af Protocollet hållet i Riksens Högloft. Ständers Constitutions-Utskott den 6 Maji 1812. Protocollen för den 30 April, 1, 2, 4 och 5 Maji justerades, hvarefter Herr Grefven och Ordföranden tillkännagaf, att Utskottet nu sammanträdt in Pleno i än - 256 Riksdagen 1812. damål att efter fulländad granskning af de i Stats-Rådot och Rikets Allmänna Ärenders Beredning öfver Handelsoch Finance-Arender förde Protocoll öfverlägga om de anmärkningar, som å hvardera af Utskottets Fördelningar dervid till äfventyrs blifvit gjorde, hvarför ock Herr Grefven och Ordföranden frågade, om någon anmärkning vore gjord och i sådan händelse hvaruti den bestod. Härvid anmältes, att Protocollet af den 22 Februarii 1811, som å 3:dje Fördelningen blifvit läst, förtjente Utskottets synnerliga uppmärksamhet såsom innefattande ett ämne af större vigt, nemligen Stats-Secreteraren Järtas underdåniga tillstyrkande i Stats-Rådet rörande det mindre Creditivets samt de af Riksgälds-Contoiret besparda medlens användande till Krigs-Rustningarne mot
Hr af Edholm, Erik Wilhelm; » 983. » Cronacker, fullm. Hr Nordenfelt, Leonard Magnus; » 2309. » af Dalström, Jakob Gustaf; Den 25 Jall. 578 N:o 780. Hr Klingenstjerna. Erik Gustaf; » 1092. » Leijonmark, Evald Gustaf; » 2259. » af Wåhlberg, Göran Didrik. Qppnades Hrr Elektorers lista vid val af en ledamot i Banko-Utsk:t efter N:o 49 Hr Bratt af Höglunda, fullm. Gr. Hamilton, Malcolm Walter, samt 1 suppleant derstädes efter N:o 183 Frih. D’Albedyhl, Gustaf; och befunnos hafva blifvit utsedde till Ledamot N:o 2114 Hr Nordensvan, Otto; samt till Suppleant N:o 2255 Hr af Pontin, David Fredrik Constans. Öppnades Hrr Elektorers lista vid val af en ledamot i Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:t efter N:o 1846 A. Hr Fock, fullm. Frih. Alströmer, Carl Jonas Oscar; och befanns dertill hafva blifvit utsedd N:o 88 Gr. von Seth, fullm. Frih. Palmstjerna, Carl Fredrik. Öppnades Hrr Elektorers lista vid val af en ledamot i Riddarh.-Utsk:t efter N:o 2227 Hr Dorchimont, Carl Johan Ferdinand; och befanns dertill hafva blifvit utsedd N:o 1878 Hr Malmerfelt, fullm. Hr Belfrage, Johan Gustaf Wilhelm. Hr Nordenfelt, Leonard Magnus; Härmed får jag vördsamt afsäga mig förtroendet att vara suppleant i StatsUtsk:t. Frih. Leijonhufvud, Axel Gabriel: Hos R. o. Ad. får jag vördsamt anhålla att få afsäga mig befattningarne att vara Elektor och ledamot i förstärkt Bevilln.-Utsk., men ändock varda vid min riksdagsmannarätt bibehållen.
Herr Edenhjelm, som förklarat sig fullkomligen dela motionärens åsigt om skadliglieten deraf, att lumpsamlare stryka landet omkring, bar dock hemställt, om det ej vöre billigt, att de lumpsamlare, som gjort sig kände för ett ärligt och anständigt uppförande, för lifstiden blefve bibchållne vid rättigheten att idka sin näring. 3:o ifrån Hedervärda Bonde-Ståndet'. a~) En af Riksdags-Fullmägtigen Petter Gabrielsson från Kronobergs Län väckt motion af innehåll: att ehuru, enligt Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse till CommerceGollegium den 20 Januarii l8a4 och bemälde Collegii derpå grundade Kungörelse den g:de Februarii samma år, Pappersbruks-Idkare äro berättigade att till lumpors insamlande begagna, så väl egne hos dem skattskrifne arbetare, som ock annorstädes boende personer, hvilka egde laga försvar och god frejd, likväl och som till denna insamling för det mesta utsäoda6 unga och starkt arbetsföre personer, hvars arbetsförmåga kunde vida nyttigare användas och hvilka genom detta kringvandrande lefnadssätt vänja sig vid en förderflig syslolöshet och lättja, som sedan sällan eller aldrig kan afläggas, och tillika uppenbart vore, att lumpsamlingen utan hinder borde kunna förrättas af sådane personer, sorn af ålderdom eller andre orsaker saknade full arbetsförmåga, fann motionären sig föranlåten föreslå den ändring eiler tillägg i förrberörde stadgande: att ingen, som ej uppnått 5o års ålder, eller af annan orsak saknade full arbetsförmåga, må tilldelas pass för insamling af lumpor.
Likaledes hafva Revisorerne funnit, att af behållne Besparingar på Femte Hufvud-Titteln för år 1819 •—• /\Ö2 R:dr 24 sk., för 1820 —- ia5 R:dr och för 1821 — 889 R:dr 5 sk., samt A sistnämnde års Allmänna IndragningsSlat 5,201 R:dr 41 sk. 3 r:st blifvit öfverförde till Tredje Hufvud-Titteln, att för Militairebehof vara att tillgå; hvilken öfverflyltning skall hafva grundat sig derå, att sedan Riksens Ständer i underdånig Skrifvelse den 29 Junii 1812 tilläde Kongl. Maj:t fri disposition af alla Öfverskott och Besparingar på Statsmedlen, bade, i den underdåniga Skrifvelse af den a5 Junii 1815, hvarigenom detta ändrades och dispositionen inskränktes till 200,000 R:dr, likasom uti Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse af den 23 Maji 1818, angående en lika dispositionsrätt till 233,333 R:dr 16 sk., endast Öfverskottsmedlen blifvit nämnde. Men då, efter Revisorernes tanka, den i Riksdagsbelutet af den 2 Maji 1810 stadgade allmänna grund för Stats-Verkets Förvaltning, enligt hvilken Kongl. Maj:t eger disponera besparingar lill sådane behof, som med hvarje Ilul vudTittels föremål instämma, deremot icke medgifver, att Medel från en Hufvud-Tittel användas för ökade behof under en annan, utan hvad som icke erfordras för utgifter under Titteln,bÖr likmätigt io§. i berörde Riksdagsbeslut, så väl som Öfverskottsmedlen afleve - Revisorers Berättelse. 5o3 reras till Riksgälds-Contoiret; anse sig Revisorerne böra hemställa till Riksens Höglofl. Ständer, om icke vid berörde förhållande, en förklaring af rätta tillämpningen utaf föreskrifterne härutinnan må böra meddelas till framtida efterrättelse.