Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af dess oräkneliga alster har det ena mera skönhet och fullkomlighet än det andra; men allt är skönt i sitt förhållande, allt fullkomligt i sitt ändamål. Rosen äger ej granens höjd, icke heller granen blommans behag. Hvilken vågar ni väl fördömma”? – Dylika yttranden, af hvilka de sist anförda uttalades i betraktelserna öfver en ”uteslutande smak”, öfverensstämma tvifvelsutan på det nogaste med den grundlag: ”allt bör dömmas efter sin art och hvarje verk efter sin afsigt”, hvars uraktlåtande dock blef honom af Thorild så bittert förekastadt. Förmodligen tyckte Thorild, i fall han hade bemärkt dem, att de ändock alltför litet öfvergingo från theori till praxis. Likväl var det just en förmälning af skaldeinstinkt med sålunda utvidgad theori, som gjorde, att Kellgren (såsom vi sett) kunde slutligen intränga längre, än dittills någon af hans vittra fosterbröder, både i begreppet af en andaktspoesi, sådan som Klopstocks, och i begreppet af en dryckespoesi, sådan som Bellmans. Visserligen var således Stockholms-Posten, efter dylika erkännanden och uppnådda insigter, på rak väg att väsendtligt förändra månget af sitt första skaplynnes grunddrag. Blef likafullt ingen rigtigt afgjord omvändning af det hela synbar, äfven under de allrasista åren af hufvudmannens lif: så bör sådant väl närmast tillskrifvas den omständighet, att denne, under just dessa år högst sjuklig, sparade sina kraftigare stunder åt sin sångmös kallelser, åt sina skrifters anordning för utgifvande efter hans död, och således då i möjligaste måtto undandrog sig från omedelbar befattning med den kritiska lagskipning, hvars svärd han nu lät med-redaktören och andra vänner föra bäst de förmådde. Häraf följde mellertid, att allmänhetens vittra omdöme försoffades i en vid den äldre Stockholms-Postens maktord hvilande dvala; förlåtlig, när sjelfve de utmärktare af den tidens författare, genom dessa – oftast ganska väl sagda, men ej sällan ganska flackt tänkta – orakelspråk, alltmera bestyrktes i sina likartade (eller från samma håll hämtade) föreställningar.
Då jag jemnför 56 och 8r §§ RegF., tycker jag mig finna, alt 180g års lagstiftare velat lemna möjlighet för Representationen att debattera ett Constit.Utsk:s förslag vid den riksdag, det frarnJägges, och att äfven förvandla detta förslag, genom sammanjemnkade tankar från RiksSttn, till något annat, än förslaget innefattade, men deremot velat förekomma möjligheten af ett förledande genom stadgandet, att beslut ej vid samma riksdag får fattas. Jag bar sålunda vid tolkningen af dessa §§ trott mig böra utgå från den grundsats, att RiksSt:ns debatteringsrätt skall få hvälfva sig kring hela det ämne, som är framstäldt af Constit.Utsk., och icke nödgas hålla sig blott till redactionen af förslaget, utan kunna sträcka sig äfven till dess anda samt derhän, att RiksStm, ehuru icke under form af bestämdt afslag, likväl under form af anmärkning, kunna tillkännagifva, att icke den mening hyses af Representationen, som Utsk. framställt. Om man icke på detta sätt tyder grundlagen, försvårar man visserligen grundlagsändringar ännu mer; men man försvårar dem till den grad, att Constit.Utsk., som måhända redau för dess återhållande kraft är förhatligt, blir så förhatligt, att det ej längre kan bibehålla sig såsom ett Utsk. Man gör det till en dictatorisk myndighet, som ensamt äger att framlägga förslag i grundlagsfrågor, hvilka antingen måste antagas eller helt ooh hållet förkastas. Jag nödgas således, ehvad grundlagens bokstaf kan innefatta en annan mening eller icke, gilla den tolkning af denna bokstaf, som föregående Ständer deråt gifvit och som jag förmodar, att äfven denna riksdags Landtm, skall vidhålla, och under det jag sålunda förutsätter, att Hr Gr. o. Landtm, ej kommer att vägra propos. på så beskaffade anmärkningar, som hvälfva sig kring Utsk:s förslag till Statsrådets organisation, tager jag mig friheten alt nu öfvergå till besvarandet af de åtskilliga anmärk - Den G Octobcr f. *n. 65 märkningar, som redan blifvit gjorda emot några delar af detta förslag.
Då man är främmande i en stor stad och (ursäkta min öppenhet) måhända i förlägenhet, så” Hon ville trycka en sedel i Blendas hand, men Blenda sköt den tillbaka och svarade i en ton af djup förödmjukelse: ”Jag arbetar visst för pengar, men jag tar icke emot dem såsom allmosa!” ”Jesses, så upprörd och bedröfvad fröken nu är igen!” sade den beskedliga städerskan, som varit den stackars Blenda följaktig på hennes plågsamma vandring. ”Det är ingenting, madam lilla!” ”Ingenting – det syns det!” ”Lika godt det blir snart bra, och var så god och uppehåll sig icke längre, kära madam – jag känner nu vägen, och kommer snart efter, sedan jag varit inne i ett par bodar.” Madam lät icke bedja sig om den saken – hon hade alltid brådtom. Sedan hon försvunnit, skyndade Blenda in i första mörka portgång hon varseblef, för att få snyfta ut, ty tårarna qväfde henne vid tanken på det, som hon genomgått, och på det, som väntade henne hemma, då hon nödgades beröfva sin mor alla förhoppningar. Det var en outsägligt tröstlös känsla som skakade den unga flickans själ. Ensam, öfvergifven, utan vänner, utan råd, utan tillgångar, tillbakastött, förödmjukad, förolämpad, dignande af trötthet efter den långa promenaden och den starka spänningen, var hon nära att falla omkull i den kalla, svarta förstugan – och för att ej göra det, måste hon omfatta pelaren till den trappa, som hon påträffat. Sången om riddar Egbert Montabor, denna för hennes hjerta så heliga klenod, hade hånfullt blifvit utskrattad, och hon sjelf behandlad som en fjålla – var det då fjålligt att ega känslor, derföre att dessa känslor icke öfverensstämde med andras? Om Blenda i detta ögonblick af hård pröfning kunnat afväga något, så är det nästan troligt att hon måst erkänna, det hennes dubbla olycka att icke erhålla någon arbetsförtjenst smärtade henne mindre, än det att man så skoningslöst kränkt den högsinta Berthas sång om den tappre riddar Montabor. Emellertid tycktes det henne att de framstörtande tårarna något lindrade hennes qval.
Ständer emottagit målningen af Eandets tillstånd. Utskylderne, efter ett hastigt ökadt rörelse-capitat beräknade, kunde endast med detsammas både tillvarelse och jemt fortsatta Circulation utgöras, och det belopp , hvartill R.estantierne redan för år 1813 stigit, visar nogsamt, att utom de verksammaste botemedelför det onda , Bevillningen för ett kommande icke utan mycken svårighet skulle utgått.- Om bördan för smärre hemmansdelar varit mindre känbar, har deremot ägare af större Egendom till den grad erfarit dess tyngd, att hans undergång, om den ännu ett år fått fortfara, icke kunnat afböjas. Det är af sådan anledning Utskottet både ansett den lindring tillgångarne medgåfvo, bqra först och främst komma Jordbruket till godo, och öfver 270,000,000 R:dr icke vågat beräkna hemmansvärdet, sorn år 1813 uppgeck till 320,218,000 R:dr. Förmodande Utskottet ändå, att Rikets Höglofl. Ständer, till upprättande af Eandets Moder-näring, taga de verksamma mått och steg, hvarförutan den be v ill - Den s Juli. 837 villning , som nu ålägges, ej en gång med dess bestånd kan förenas. Af de flera till Utskottets pröfning inlem» nade Bevillnings-Eörslag, hafva de fleste saknat både den mognad i plan och tanka, samt den billighet i princip, hvarförutan, då alla föreskrifter för verkställigheten äfven felade, deras antagande icke ens med alfvar syntes kunna sättas i fråga.
Bes v.- och Ekon.~Vtskoltens Betänkande, N:o 24. öfverröstas af de förre, torde del vara lämpligt stadga, att flertalet i stängsellaget, hvarmed förslås en by eller ett hemman, som utgör ett skifteslag, för att i frågan ha beslutanderätt, skall ega mer än hälften af jordrymden inom stängsellaget.» »Om röstberäkningen sålunda kan lämpligen ordnas inom ett och samma stängsellag, möter deremot större hinder, då dylik fråga uppkommer emellan särskilda samfälligheter. Om en by, som har större ego-område och flere delegare, möter annan by eller 'enstaka gård, som har mindre jordrymd och färre delegare, skulle, om båda stängsellagen röstäde tillsammans, det större, kunna öfverrösta det mindre, hvilket, efter nu gällande grunder för stängselskyldighetens fördelning, kunde synas obilligt, särdeles om den mindre byn med skog och utmark mötte den stora byns åker eller äng. Det har af sådan anledning, och på det hvarje stängscllag må ega frihet att ordna sin ego-lrid efter egna lokal-förhållanden, synts lämpligast alt till dylika frågors afgörande bör erfordras båda stängsellagens samtycke, hvilket åter inom hvardera sauifalligheten bör utrönas genom omröstning emellan delegarne inbördes. Häraf följer äfven, alt om 2 enstaka oskiftade gårdar mötas, bägges egare måste vara ense lör all afgöra frågan.» »Här torde nu kunna anmärkas, att förhållandet borde vara enahanda när, efter det en by eller ett hemman undergått laga skifte, de särskilda delarne inom skifteslaget mötas, emedan dessa då kunna anses såsom enstaka gårdar. En annan mening har likväl blifvit antagen, för hvilken torde böra redovisas.» »På sätt här ofvan är vordet ådagalagdt, låter det sig icke göra att uppdraga någon bestämd gräns emellan de orter, der de olika egofrids-lagarne böra tillämpas, och det har derföre ansetts lämpligast, alt frågan härom öfverlämnäs (ill orternas innevånares eget afgörande.
Det är det pittoreska i motivet, som är den egentliga drifkraften i Bååths diktning. Det är samma förhållande med Bååth i hans sociala dikter som med Snoilsky i »Svenska bilder»: Bååth är lika litet en social skald som Snoilsky en patriotisk. Båda äro estetiskt anlagda naturer. Det estetiska välbehaget öfver det måleriska i motivet föregår den sociala harmen och den fosterländska entusiasmen. Man kan ofta finna vägen till något centralt hos en författare genom att se till, hvilka ord han älskar att använda samt hvilka sidor af lifvet och naturen han helst skildrar. Genom att undersöka hans ordförråd och genom att aktgifva på de stämningar, i hvilka han företrädesvis dröjer, kan man nå in till det innersta af hans personlighet. Det är det som smeker och gör sinnet godt, det skära i färg, det lena och fina i form, det mjuka och späda, det tysta och dämpade som är den Bååthska diktningens doft och dager. Det vackra och älskligt blida i ett menniskoanlete eller i ett natursceneri. En ung flicka skildras i diktcykeln »Fragment ur ett lif». »Rodnande kinders rundning, linjefin och len», »skälmska kinder», »vacker nacke», »de älskligt blida dragen», »fina drag» med »ljusning len», »växten smidig», – allt tillsamman danar »hennes fina bild», »den skära skepnaden», »gestalten, spänstiga, fina». Sammalunda vid naturskildringarna och stämningsdikterna.
R:dr 1,900,636: 8. — liar detta verk häraf uppburit: under de frenne sista månaderna af år 1851 - R:dr 10,394: 7. 5. under år 1852 „ 16,960: 26. 9. oell under de frenne första qvartalerna af innevarande år 1853, med tillägg af 1849 och föregående års restantier, „ 2,809: 43. — 30,164: 29. 2. Då det sammanräknade beloppet af nu uppgifna poster R:dr 1,930,800: 37. 2. jemföres med den bevillningssumma ... „ 1,850,000: sorn, enligt ofvan åberopade för år 1850 gällande förordning, var årligen påräknad, så visar sig ett öfverskott å denna statsinkomst för samma år af R:dr 80,800: 37. 2. Efter afdrag af livad, till godtgörande af kostnaderna för bevillningens uttaxering inom Stockholms stad, blifvit från Riksgälds-kontoret utbetaldt, men med tillägg deremot af de, under årets lopp, influtna arfsoch testaments-bevillningsafgifter, har Riksgälds-kontoret, såsom allmän bevillning för år 1S51, dels uppburit och dels, vid utbetalningar å lifräntelånet samt Trollhätte slussverks lottsedlar, innehållit: under samma år R:dr 41,777: — 1. under år 1852 „ 1,908,317: 20. 9. och under de trenne f örsta qvartalerna af innevarande år „ 14,970: 30. 3. hvilket belopp alltså öfverstiger den bevillningssumma, „ 1,850,000: som beräknats i sistnämnde jemväl år 1851 gällande förordning, med - R:dr 115,065: 3. 3.
Vid förnyad föredragning af StatsUtskottets den 6-te och io:de dennes under Nlris 516 och 517 afgifne, samt den 1 1 ;re derpåföljde eftermid dagen på bordst lagde, Utlåtanden, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkanden: 1) Om ytterligare anslag för 3'dje HufvudTitelns behof ; 2) Angående Kronans Fisken; Fann Ridderskapet och Adelnatt, enär sistnämnde Betänkanden redan blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallne, Utskottets ifrågavarande Utlåtanden borde läggas till Handlingarne. Då nu ånyo föredrogs Statsoch BancoUfskotfens den 6:te dennes under N:o 523 afgifne, samt den litte derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens förut meddelte Betankande, rörande väckte frågor om anstalter till understöd och uppmuntran för Sparbanks-inrättningarne i Riket; fann Ridderskapet och Adeln Den 15 Ocloher r, rn. att, enär sistnämnde Betänkande redan blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallit, Utskotten* ifrågavarande Utlåtande borde läggas till Handlingarne - Föredrogs å nyo och remitterades till BaiicoUtskottet; Friherre Cederströms, Jacob, den 16 sistledne September eftermiddagen på bordet lagde Motion, angående förslag till en sådan förändring i myntningen, att kostnaden för densamma, eller den så kallade slagskatten må uti sjelfva myntet inberäknas; jemte de af HerrHjsria, Gustaf, och Friherre Cederström, i anledning deraf, afgifna yttranden.
Till Riksdagsmäns fortskaffande bör en' lämpelig Kronoskjuts pä hwarje Gästgifware gärd, under tilsyn af en Kronobetjent, af Landshöfdingarne föranstaltas. 4:0 Alla Postförare pä sin hemfart skyldige mot s si. för hwarje Gastgifwaregärd aflemna lösa Förbuds-sedlar. -Betalningen ffer i PostContoirer, hwars bewis aflemnadt til den resande är lika gällande som et Louj?ir-xÄ88. Pä de wägar äter der ingen Post färdas ware Gästgifwaren pligtig mot' 6 si., L timar räknadt pä milen, fortskaffa all med namn och sigill försedd lös Förbuds sedel, hwars ankomst och fortställande antecknas af Gästgifwaren bäde i dagboken och pä sedeln, den numereras af första Gästaifwaren som börjar med nummer ett för hwarje mänad. 5w Wäntar budad häst sine timmar betalar den resande en si., 3 timmar 2 si., men hästen wände hem. Kommer den resande alldeles Intet det dygnet betalas genom Landshöfdingenförsorg 3 si. hästen: sak samma med Kronoffjuts; efter Den 16 Junik. 771 ester 6 timmars wäntning, 1 , 9 timmar 2 si. 12 dito 4 si, men dä Mes skjutsen wara fullgjord, och om sa nödigt pröfwasannan skjuls budas. Den som icke manner sig och ej gistvik tilkänna at desi hästar wid budningen redan wörö borta, plikte En Rd. til Socknens Skole, Fond, eller der den ej finnes til de fattige, för hwarje häst, och skjutse likafullt den försummade skjutsen.
Skillnaden härvid är dock den, att i förra fallet ligger svårigheten i menskliga förståndets oförmåga att rätt uppdaga naturens spår och frihetens vägar: i senare fallet härrör den åter derifrån, att 12 Bilaga N.-o 2 lill Constitutions-Utskottets Memorial, N:o 38. man beträdt godtycklighetens väg, hvaruppå man, oagtadt allt rastlöst och oroligt sträfvande, aldrig kan finna det egentligen rationella. Förmögenheten må dock inom sin spher gälla allt hvad den kan och, i fråga om materiella intressens bevakande, stegra medborgarens politiska rätt, likväl endast under det vilkor, att, jemte den, andra lika gällande Leslämningsgrunder erkännas, så att yttre förmögenhet blifver hvarken den enda, ej eller den hufvudsakligaste. I vidrigt fall misskännes Statens innersta och sanna väsende. 5:o Staten är icke en sammanfattning af serskilda, mer eller mindre mägtiga intressen, som skola vårdas och bevakas, till inböides trefnad och samdrägt, icke eller blott den rältsenliga form, hvarunder dessa med hvarandra sammanstå. Hvarje stat, såsom en organisk förening af fria väsenden till ett lefvande helt, har ett inre lif, och medan den vårdar och bevakar allt hvad den erhållit af jordens lotter, löper den dock tillika på en högre bana, inom såväl den moraliska, som den intelligenta verlden. Den är, om jag så får säga, ett menskligt väsende, icke blott med sina näringsomsorger, ulan ock med sina tankar eller opinioner, sina politiska syften, sina lagstiftnings-grundsatser, sina evigt gällande sanningar, dem det sträfvar att uppfatta, utpregla och förverkliga. Ifrån äldre lider har man hört talas om en national-känsla, af hvilken nationerna i fordomtima ofta leddes lill många strider och förelag. I våra dagar, och serdeles inom constitutionella stater, gifves ock ett national-förstånd och en national-vilja, med ett ord, ett national-medvetande; och Representationens stora, heliga lall är, att af detta medvetande vara ett sannt och oskrymtadt uttryck.
Regeringsformen stadgande, sig icke tillständigt att i någon åtgärd vid detta mål ingå. Lades på bordet. Vidare upplästes ett Betänkande från Allmänna Besvärs och OeconomieUtskottet, af den 18 April, i anledning af Borgmästaren Hambreei Memorial, angående bestämdare och mera inskränkta handelsrättigheter för Glasoch Porcellainesförare samt Smideshandlare, och Borgmästaren Zellinger* tillagda önskan, att Den 27 Zpril. 659 Lumpsamlare måtte inbegripas uti samma stadgande, som Borgmästaren Hambraeus för ofvannämnde Handlande föreslagit. Utskottet förmäler sig, på anförda skäl, för det närvarande, böra inskränka sitt utlåtande endast till frågan om Glas , Porcellainesoch Smideshandlares rätt, att till handels idkande resa omkring i landsorterna; och tillstyrker, det Riksens Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla om utfärdande af Dess ovillkorliga Nådiga Förbud för Glas-, Porcellainesoch Smideshandlare att, i ändamål af sådana Manufacturvarors försäljning, uti Landsorterna kringstryka; hafvandes dock Utskottet föreslagit vissa medel, hvarigenom en lätt afsättning för bemälte handlande bör vara att vinna, och hvarigenom Allmogen kan erhålla fullkomlig tillgång att, i mon afbehofvet, förskaffa sig dessa slags Manufacturarbeten. Lades på bordet. Ytterligare upplästes ett Memorial från Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottet, af den 18 April, hvaruti Utskottet yttrar sig, i anseende till stadgandet uti 90. §. RegeringsFormen, icke kunna lemna någon åtgärd åt ett från BondeStåndet remitteradt Memorial, angående upphätvande eiler åtmindstone lindring uti det vite, hvartill Allmogen fälles, då något utlyst Uppbördsmöte är vordet försummadt. Lades på bordet. 66o Dsn 3- f April. Dm 27 April, 66 r Upplästes ConstitutionsUtskottets
Härvid förekommer, att Kongl. Majit, för att bringa berörda författning till verkställighet, i livad rörcr arreststraffets användande vid indelta Arméen, då den Är på roten förlagd, genom cirkulär af den 17 April 4860 i Nåder meddelat följande föreskrifter, att tills vidare vara gällande, nemligen: 4:o att, inom första Militär—distriktet, arreststraffet må verkställas uti någon af närmast belägna garnisonsorter inom distriktet eller, då exercis-sqvadronsmötc vid Herrevads kloster pågår, på sistnämnda ställe, om så befunnes lämpligare; 2:o att, inom öfriga Militär—distrikten, öfverenskommelse genom vederbörando Regementseller Corps-Chefers försorg må, så vidt ske kan, uppgöras med inom regementets eller corpsens 6tånd på lämpliga ställen boende, helst militär-personcr, om tillhandahållande af tjenliga nrrest-lokaler, hvilka för öfrigt borde vara så Arresllokaler vid indelta Armtfen. 86 Bil. JV? 3 till Kongl. Maj:ts Nåd.
Nådiga välbehag helt och hållet i underdånighet Öfverlemnas, om och med hvad vilkor minutering af Bränvin må, vid dessa händelser, kunna tillåtas; hvarjemte Utskottet finner, det distillering, hvilken allenast utgör en förädling af tillverkningen och ej på något sätt eker hvarken produetionen eller consumerandet, bor kunna alltid vara fri och tillåten. 3:0 Uti 1 §. 2 Mom. af Kongl. Förordningen den 9 October lili 2, stadgas väl, det på JLandet rättigheten till Husbehofs-bränning endast bör åtfölja hemman och hemmansdelar, med åsatt mantal, efter Jordaboken ; men Utskottet anser billigt och rättvist att sådana utjordar och andra lägenheter, hvilka blifvit ålagda Rotering och af särskild åbo bebos, kunna få enahanda rättighet begagna. 4:0 På det icke, genom någon mindre tydlighet i den utfärdande Författningen om Bränvins-tillverkningen, 'det missförstånd skulle kunna - Den 14 Juli. na uppsla att sådana bränvins-pannor utan bröst, hvarigenom en starkare tillverkning än med vanliga pannor icke kan åsladkomrnas, och hvilkas rymd ej heller möjligtvis må kunna genom någon tillsatts ökas, ändock skulle vara förbudne, tillstyrker Utskottet, att de emot slutet af andra punkten i det återremitterade Betänkandet förekommande orden: 'Bränvins pannor utan bröst, eiler med sådana hattar etc. ’ måtte förändras till: Bränvins pannor utan bröst och med sådana hattar etc. 5:0 Hvad härnäst vidkommer frågan, om och på hvad sätt
Gillets behof __ 4 2 10 —, » » om upplåtelse till Gillet, för anläggning af en Tvätt-Inrättning, af en Kronan tillhörig å. 29 Juni b. 16 Juni plats på Kungsholmen — 4 1 148 — å. 22 Juni å. 21 Juni Svar på återremiss — 4 1 233 — b. 23 Aug. b. 22 Aug. b. 23 Aug. g. 22 Aug. 121 20 Silfvermynt, om åtgärder till föreb. 25 Febr. b. 23 Febr. b. 22 Febr. b. 22 Febr. kommande af felaktigt — 4 1 29 — » Se vidare: Motioner. SL W »§ ' aq Cfc 3! $ CO P 3 !> 32 CO g’ 1 & B w ci CO i & P? P P £ Riks-Ståndens Beslut. CD £ r-p cd -q Qj SL po SJ 7? CO P-J p ‘w td s. slId CO CO 2 c*-' 3' era B. ira p’ P P-i pj CO CO “ 55 5 • crq" CD IC Ridd. 0. PresteBorgareBondeN:0 Nio] Sid. Adeln. Ståndet. Ståndet. Ståndet. N:o § Silfvertionde, se Stats-Verkets inkomster, pag, 5. Sinnessjuka, förbättrad lagstiftning om vården och behandlingen al 8 124 — b. 9 Sept. b. 9 Sept. b. 9 Sept. b. 9 Sept. 146 57 Sjöbeväringsmanskapets beklädnad, se Stats-Reglering 5:te HufvudTiteln. Sjömärken, utläggande i Bottniska Viken af 8 8 b. 21 Jan. å. 25 Jan. å. 21 Jan. å. 25 Jan. Svar på återremiss 8 — 47 __ b. 1 Mars b. 23 Febr.' b. 25 Febr. a. a. 1 Mars Sjöförsvars-Departementet, anslag till, se Stats-Reglering.
Emellertid röjer sig allt mera beliofvet af ett förbättradt Sedelmynt, enär efterapning och förfalskning af Bankens Sedlar mer och mer tilltager, så att äfven Bankens Transport-Sedlar, hvilkas efterapning förr varit högst sällsynt, på de sednare åren blifvit med färdighet eftergjorde. — Bankens Fiscals-Embete har, efter afgifvandet af dess Berättelse till förra Bevisionen, emottagit Remiss och afgifvit utlåtande i 26 serskilda Ransakningsmål om efterapning och förfalskning af Bankens Sedlar ^amt utprångling eller innehafvande af falska Sedlar. För att befordra gångbarheten af de för Riksgälds-Sedlarnes Realisation åren i8o3 och 1804 tillverkade Sedlar å i4 och 10 skill. Kopparmynt hafva åtgärder blifvit af Banco-Fullmägtige vidtagne, men, ehuru afsättningen af dylika Sedlar är i tilltagande, uppgår doek ännu behållningen deraf i Magazinet till den betydliga Summan af 525,5^5 R:dr Banco. Till följd af Rikets Ständers uti Banco-Reglementets 4 Art. 2 Afd. 6 §. gifne förklarande att invexling af gamla mot nya Banco-Sedlar, från och med 8 skill, till och med 3 Riksdalers valeur, får besörjas vid Låne-Contoiren i Götheborg och Malmö, under förutsättande, att Directionerne å hvardera stället, för en sådan vexlings-åtgärd, samt de dertill erforderliga förskott från Banken, vill och är i tillfälle åtaga sig ansvar och redovisning, hafva Låne-Contoirens