Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Tänk på allt det hö som kunde räddas, om det icke rägnade just i fruntimmersveckan — och rågen kunde då bergås tidigare — och intet hinder fanns för basarfästernas florerande vid badorterna — och kaffet utspäddes ej vid alla » logernas » utfärder — och fint krusade luggar räknade icke — och varma känslor afkyldes icke — för att icke tala om att tidningsskrifvarne ej kommo i tillfälle att förleda sin nästa till den svåra synden att ur djupet af sitt hjärta vredgas öfver de gamla omtuggade kvickhe terna och nära hatfulla känslor mot deras reproducenterl Dessas förbrytelser äro ursäktligare under en glödande varm sommar, ty strängt taget är en tidningsman icke mer än en människa; och när han en varm dag kommer in på sitt arbetsrum, är det icke så godt för honom att få ihop tillräcklig spaltfyllnad, hvarför man får förlåta, om han gör som ordspråket säger: sero venientibus ossa — den senkomne får gnaga på benen — hvilket i detta fall uttydes med: vänder ett tag på fjärdingen och fiskar upp de gamla kvickheterna. Men då det är så kallt som i år — då det har rägnat nästan hela sommaren — då det välsignade kriget, nybyggnaderna, ligapojkarna, kapplöpningarna, kungaresorna, naturforskaremötet o. s. v. förse oss med otaliga ämnen att afhandla i tal och skrift, då är det oupphörliga idislandet om fruntiminersveckan oförlåtligt! Måtte min klagande stämma icke förklinga obördan. ' Eyre. IDUN 244 Bismarcl^ och ^vinnorna. V år samtids utan gensägelse mest väldiga politiska personlighet har gått hädan — efter några dagars sjuklighet,-som dock ej ingaf allvarsammare farhågor, inträdde en oväntad och plötslig försämring, och vid 11-tiden på kvällen den 30 juli hade Otto von Bismarck upphört att lefva. Han dog på sitt kära Friedrichsruh, omgifven af sina närmaste, och de sista ord han yttrade voro ett: » Tack, mitt barn! » riktade till hans enda dotter, grefvinnan von Rantzau, då hon med kärleksfull omsorg torkade dödssvetten ur hans panna.
Stockholms slott den 12 Februari 1858. Under Hans Maj:ts Min allernådigste Konungs och Herres sjukdom: CARL. L. A. ANJOU. Till Konsistorium i Hernösand, angående uppförande af nytt skolhus i Umeå. Vidimeras. ex. officio And. Sidner. — 374 — Utdrag af protokollet, hållet i Hernösands Konsistorium den 14 Juli 1858. § 11. Konsistorium beslät, att iåta genom kassaförvaltaren remittera till skolbyggnadsdirektiohen i Umeå 2,780 R:dr, till fyllnad, med hvad som hittills afsändts, i jemnt 6,000 R:dr R:mt, såsom byggnadskassans bidrag till läroverks-byggnaden derstädes. Ut supra. in fidem. And. Sidner. Wisby stifts Konsistor» underdåniga utlåtande, angående Rikets Ständers Revisorers anmärkningar vid Konsistoriernas räkenskaper för år 1858. Stormäktigste, Allernådigste Konung! Under den 22 nästlidne November har Eders Kongl. Majit i nåder anbefallt Konsistorium att inkomma med underdånigt utlåtande i anledning af de i Rikets Ständers Revisorers berättelse, om verkställd granskning af stats-verkets jemte andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under år 1858, förekommande anmärkningar vid Wisby Konsistor» räkenskaper; och får Konsistorium i anledning deraf i underdånighet anföra följande; Det af Rikets Ständers Revisorer anmärkta förhållande, att Lärarnes aflöningsmedel icke intagits i hufvudgörelsen, har föranledts af det antagande, att enär, enligt nådiga cirkuläret af den 17 September 1856, mom. 2, »Konsistorium redovisar slutsummorna af de åt samtlige läroverken inom stiftet beviljade löne-anslag,» en sådan redogörelse icke borde eller behöfde i Konsistor» hufvudredogörelse ingå, då stiftet icke har mera än ett elementar-läroverk, och således alldeles samma summa, som i läroverkets räkenskap förekommer, skulle i denna hufvudredogörelse uppföras.
Å härvarande tvänne skeppsvarf hafva under de tre sistförflutne åren 26 fartyg af tillsammans 2,944 iäster blifvit nybyggde. Utrikes sjöfarten, till hvars befrämjande Kongl. Maj:!, uppå underdånig ansökning af magistraten och stadens borgerskaps äldste, under den 18 Juli 1850 beviljat ett statsbidrag af 38,210 R:dr banko, att ulan återbetalningsskyklighet utgå af Handelsoch Sjöfarts-fonden, för alt användas till upprensning ocb fördjupning af segellederne till staden, idkas fortfarande hufvudsakligen på England, Spanien och Portugal, Frankrike, Ryssland, Norra och Södra Amerika samt Ostocb Wesl-Jndien. Den inrikes handelsrörelsen åter, hvilken anses hafva betydligen tilltagit och hvars förnämsta befordringsmedel äro, jemte stadens skeppsredares egna till inrikes sjöfart begagnade fartyg, de Norrländska ångfartygs-bolagens fyra ångskonertar, Berzelius, Thule, Örnsköld och Norrland, underhålles i synnerhet med Stockholm, der orternas produkter till betydlig del afsätlas och dess behof af specerier m. m. hufvudsakligen hem tas, samt äfven med Norrköping, Malmö, Götheborg ocb de norr om Gefle belägne städerna. Antalet af stadens handlande vid 1850 års slut utgjorde 117 och af skeppare, som ägde burskap å utrikes sjöfart, 87, men af de förra voro många som icke idkade någon rörelse, och ibland de sednare finnas flere, som antingen saknade sysselsättning eller seglade såsom styrmän, hvaremot åtskilliga i andra rikets städer burskapsägande skeppare härifrån förde fartyg på utrikes orter.
Deras cameler skola bortröfvade varda, och deras myckna boskap borttagen; och jag skall förströ dem i alla väder, de der i vråar bo; och på alla sidor skall jag låta deras olycka komma öfver dem, säger Herren. Och Hazor skall varda till en drakaboning, och till ett evigt öde, så att der ingen bo skall, och ingen menniska deruti vistas. Detta är Herrans ord, som skedde till Jeremia Propheten, emot Elam, uti Zedekia, Juda Konungs rikes begynnelse, och sade: Så säger Herren Zebaoth: Si, jag skall sönderbryta Elams båga, deras yppersta magt; Och skall låta komma öfver dem de fyra väder, utaf fyra himmelens ändar, och skall förströ dem uti all de vädren, att intet folk vara skall, dit icke ju någre fördrefne af Elam komma skola. Och jag skall göra Elam förtviflad för deras fiendar, och för dem som stå efter deras lif, och låta olycko komma öfver dem med mine grymma vrede, säger Herren; och skall sända svärdet efter dem, tilldess jag gör en ända uppå dem. Min stol skall jag sätta i Elam, och skall förgöra der både Konung och Förstar, säger Herren. Men i tillkommande tid skall jag vända Elams fängelse om igen, säger Herren. Detta är det ord som Herren, genom Propheten Jeremia, talat hafver emot Babel, och de Chaldeers land. Förkunner ibland Hedningarna, och låter det kunnigt varda; reser ett baner upp, utroper det, och fördöljer det icke, och säger: Babel är vunnen, Bel står med skam, Merodach är sönderkrossad, hans afgudar äro till skam vordne, och hans gudar äro sönderslagne. Ty nordanefter skall uppkomma ett folk emot dem; det skall göra deras land öde, så att ingen skall bo deruti, utan både folk och fä, dädan fly. Uti de dagar, och i den tiden, säger Herren, skola Israels barn, samt med Juda barn, komma, och skola gå och gråta, och söka Herran sin Gud.
Den skulle gifva ynglingen ett högre begrepp om sina pligter mot fosterlandet; genom ett återkommande samlif med jemnåriga väcka lnst, att, jemte underhållandet af den militära bildningen, söka täfla äfven i den medborgerliga. Den skulle stäfja hågen för alltför , tidiga giftermål och bosättningar, samt hos massan utbilda det sinne för uppmärksamhet, ordning och snygghet, som lägerlifvel erbjuder såsom föresyn, och som beklagligen är sä mycket försummadt i fädernehemmet eller drängstugan. Den värfvade och indelta arméens bibehållande i förening med bevar in gs-sy s temet, är, såsom redan anlydt blifvit, i hög grad olämpligt, och äfven nödvändigt medförande betydligt förökade kostnader vid detta systems utbildande, i stället att just det borde kunna bereda nationen en stor lindring i utskylderne under fred. En gardes-corps måste bibehållas; men den kan lämpligast organiseras i sammanhang med sammansättningen af stamtrupperna. Derigenom kan den, om dess anseende och aflöning så lämpas, lemna tillfälle till uppmuntran inom dessa, samt till beredande af en stor tillgång på underbefäls-ämnen. För bibehållandet af öfriga värfvade trupper finnes intet skäl, om de kunna genom det af mig i detta förslag förenade frivillighets, lottningsoch bytessystem a) ersättas; och som borde tjena till grundval för stamtruppernas bildande, sedan, under öfvergångsperioden från nuvar. organisation, den första, eller frivillighets-principen, ensamt behöft användas. Hvad de indeldta angå, har derom redan tillräckligt blifvit yltradt. De kunna blott försvaga och fördyra en, på allmän beväpning grundad försvars-organisation. a) Se Ahl. 3, Art. 4. D e n 1 i Mars f. ra. 143
Äfven om det orimliga hände, att Stockholms människor ej längre sjönge hans visor, skulle Djurgårdens ekar, Brunnsvikens vågor, alla susande blad och sjungande vatten kring skaldens fosterstad fortfara att göra det. Det finns inom vitterheten knappast något, med hvilket det drifves så mycken tom vidskepelse, som med begreppet folkdiktning, beroende framför allt på dimmiga föreställningar om dess uppkomst och innebörd. Folkvisor och alla så kallade »folkliga» diktningar behandlas med en sorts religiös vördnad, som långt bättre vore på sin plats inför konstdiktningen. Ty gömmes det ej oändligt mer mystik i tillkomsten och skönheten i dikter af Shakespere eller Goethe än i de visor, som konstlöst på måfå rimmats samman af en adelsjunker, klerk eller vandrande spelman? Till denna gamla vantro, att »folksjälen» framför allt skulle söka sig uttryck genom obildade munnar och outvecklade instrument, har i vår demokratiska tid sällat sig en ny, än dummare – det att anse den litteratur som särskildt förträfflig, hvilken är folklig i den mening, att den företrädesvis sysselsätter sig med de lägre klasserna, deras lif och känslor. Liksom ej en prins, en grefve eller en docent också hörde till folket! Liksom man ej representerade sin nation dess starkare, ju mer man samlat i sitt väsen af dess utveckling och civilisation! Ur båda dessa synpunkter har Bellman berömts som folkskald. Hvad formens och känslans folklighet angår, är det visst, att det i Bellmans produktion ingår ej få dikter, som kunde kallas visor »tryckta i år» och som besitta all visböckernas och skillingstryckens vårdslöshet. Men det är ej dessa poem, som skapat skaldens ryktbarhet, och Eichhorn gjorde Bellmans poet-ära en dålig tjänst genom att trycka de två tjocka band bagateller, som skalden ej utformat till konst. Den, som diktade Fredmans Epistlar däremot, var virtuos, ej mindre artist ut i fingerspetsarna, därför att han producerade med improvisatorisk lätthet.
I den K. propostn framställes såsom bevekelsegrtmder, icke blott de efterlefvandes behof, utan äfven den aflidnes förtjenster. Deefteylefvandes behof känner jag icke, — de äro icke heller specificerade; men om den aflidnes förtjenster vet jag mycket, och J veten derom ännu mer, mine herrar! J, som med ho5 H. q Den 4 April. nom deltogen i det värf, som alltid skall bibehålla hans namn aktadt och arndt bland Svenske män. Den siste talaren har sagt, att fosterlandskänslan icke var första bevekelsegrunden till Gr. Adlersparre? företag: — hvem har rättighet att säga sådant på hans döda mull? Man borde blygas alt fälla sådana yttranden inom delta rum. Om vi skujle tillåta oss dylika lillmälen mot den siste talaren och sätta i fråga, om fosterlandskänslan var det första, som förmådde honom att här uppstiga och så tala; hvad skulle lian väl derpå svara? Man frågar: hvad har Sverige vunnit på Gr. Adiersparres företag? — denna fråga må hvar och en besvara för sig efter som han begagnat det;-—men det veta vi åtminstone alla, alt det fria språk, vi dagligen höra här förås, dertill hafva vi fått tillfälle genom hans förtjenst. Den siste talaren har önskat, att SlatsUtsk. ej måtte fästa något afseende å den K. propo:n; jag önskar deremot, att StatsUtsk. måtte göra intet afseende å talarens invändningar. Hr Munck af Rosenschöld, Nils Rudolph: Jag förenar mig fullkomligt med Hr Rosenqvist af Åkershult, och beder att R. St. ville besinna, huru de använda skatter, hvilka till en stor del äro tagna ur armodets hand. Hr Rosenqvist: Det måtte vara en hvar tillåtet, att om hvarje ämne hafva sina egna åsigter. Att Hr von Hartmansdorff hyser sådana, som han nu yttrat, är något som jag länge vetat. Då lian säger, alt jag bör blygas för mina åsigter, skulle jag säga honom detsamma tillbaka, om jag ansåg det vara min rättighet att föra ett sådant språk.
Nog lycketig at med LaUcOiltstoctet wara af enahanda mening, fordrar min egen tilfredsst.illelse, mitt pligt såsom Medborgare, Riksdagsman och för denna gängen Ledamot af LauroUtskottet ak fa mina, uti et, Rikets wälfärd sä nära rörande ämne, hysta tankar uti Högloflige Ridderstapets och Adelns Lrotocoll förwarade. Harwid kan jag ej undgå at korrteligen änförä Mi h ilka delar .Lauro - Utskottets afgifna Lealisatiou5 - Förslag ifrån Hemliga Utstottets Nu upgifna Plan hufvttdsakcligen afwiker» Riksens Ständers Hemliga Utstött har gruildät 6ke6i> - Sedlarnas realisation pä en cleVÄluatjioll aj en fictteoel etter 16^ Riksdal, pä rootde. 7s 594 - Af ffera conlldsrationLLhar kanco-Utskottet deremot för desi del fast sig ivid en tredjedel eller Zg^rdelS Riksdalers afdrag pä ioo:de: Lanco-Utskottet har föreställt sig at, wid et til warde försämrad! Lreclit-MYNts realisation, den förlust, som Inriehafwarne af samma mynt, före Realisationen sätt widkännas, icke möfeligen kan de werkeligen lidande ersältas, under det deremot en obillig och orättwis winst tilstyndas dem, som under et wida högre aZio af sädana Sedlar blifwit ägare. Men at äter wid en tilgörande realisation hufwudafsigten borde wara, at genom myntets stadgande wid et warde, som det emot egendomar, waror och silfwer sig iklädt, förebygga JnnehafwarneS ytterligare lidande och alla af et sadant mynt widare ofelbara olägenheter.
För närvarande är jag elev v i d Tekniska skolan i Stockholm, arbetar på att k o m m a in vid Fria konsternas akademi — längtar bara efter det. märke Skulle det kanske allt frostnatt! lämnar Det icke L. B. sannerligen åt friskhet tron på små skola i lifvet synas oss I man åt h e l a d e t o f u l l k o m l i g a näst ' Huru sakna, vetenskajag Kan har endast skall d e n skänka visdomsbrunnar. d å sorgerna här tande? Det snöade o c h blåste så förfärligt den aftonen, sade m a n mig se ' n. Då jag var 8 år, inträffade någonting, s o m satte en viss tungsint prägel på m i g för hela långa lifvet. Sedan blef jag så ensam. Sen I, ingen kunde tala m e d mig, — skrifva, j o, — m e n det var ä n d o c k inte detsamma. Det var bara böckerna, s o m b r y d d e sig o m mig, tyckte jag. Be pratade m e d mig, täljde långa sagor för mig, sjöngo för mig o c h b r y d d e sig inte ett dugg o m, att jag inte kunde höra. Människorna, d e sade » stackars liten », o c h så blef j a g så märkvärdigt rädd för d e m. Då j a g var 10 år, skickades jag till en döfstumskola. Där var man n o g så vänlig m o t mig, m e n jag var rädd för d e andra döfstumma. sig alltjämt hafva brusto. ut under af domstidningen man värfvat fattar allt o c h f ö r s t å r skönhet. Huru annorlunda ter om söker man sina nöjen, njuta af dess sig icke lifvet, icke ute i den ett sin par äfven t o m m a världen, utan m e d tankar o c h studier hennes formsäkerhet hemmet! äfven var kanske Ä f v e n af d e n n a de till hufvudstaden närliga anlag. trappsteg trädde: Dock mot det detta mål, en lärjungeplats för b i l d a n d e konst. D e k u n n a närsämnen. där att afslagets bära.
Vill man med fullt allvar, att ungdomen skall bibringas säker och grundlig kunskap i modersmålet, måste man i främsta rummet vara betänkt på att bilda dugliga lärare. Vid Universiteterna hafva Latinska och Grekiska språken hvar sin lärostol, men det Svenska icke någon; och likväl måste det vara vida lättare att vinna grundlig kunskap i förstnämnde tvenne språk, hvilkas grammatika under sekler blifvit bearbetad, — än i Svenska språket, hvars grammatika ännu är oskrifven. Här finnas väl åtskilliga böcker med titel: Svensk grammatika; men redan en flyktig öfverblick är tillräcklig för att inse, det desse icke motsvara sin titel. Förgäfves skall man i dem söka en framställning af språket, grundad på dess egen genius och inre natur; och en närmare granskning skall visa, att de s. k. Svenska grammatikorna endast äro alskrifter af den Latinska, i hvars former man velat inpressa Svenskan. Latinska grammatikan har varit den Procrustes’ säng, deri Svenska språket blifvit torteradt. Så har man försökt att, i enlighet med Latinet, för Svenska språket upställa declinationer och conjugationer, med casus oah tempora, till hvilka uti det sednare språket icke finnes det ringaste spår; och detta har man gjort, ehuru tillgång funnits på grammatikor i Österländska språken, hvilka faktiskt visa möjligheten att behandla sitt ämne oberoende af de Latinska formerna. Under nuvar:de förhållanden och så länge kunskapen om modersmålet till den grad missaktas, som nu är fallet, torde man förgäfves hoppas, att mången, mera begåfvad person, skall af egen drift och utan yttre upmaning offra tid och krafter på det svåra och otacksamma arbetet att söka utreda och framställa grunderna för Svenska språket. De bemödanden, som i detta afseende skett, hafva emottagits med sådan köld och liknöjdhet, att svårligen många lockas till efterföljd. Här finnes väl Svenska Akademien, hvilken har till hufvudsakligt mål Svenska språkets utbildning. Men utan att vilja underkänna vigten af dess arbeten, kan man icke undgå att inse, det den, till följd af sin organisation, icke är i tillfälle att åstadkomma något fullt tillfredsställande.
R:dr sk. r. 8 30 Blår: Hampoch Lin1 skepp:d 2 24 — 2 B Hick, Skrif1 kanna — 16 30 — Bläckpu/fver eller Substans 1 skålp. — 6 — 30 — B oks tafs stamp lar samt Boktryck eller Stilar . 1 skålp. — 3 24 — Bokoch /lopp a r s ti c ks -sv ärt a 1 skålp. — 3 24 — Borax 1 skålp. — 1 — 2 Borstar ; 1 skålp. — 24 — 2 Bouillon do pocke . 1 skålp. — 20 — 1 32 Broderade arbeten-. Guldeller Silfver1 lod 24 20 andra slag, draga tull lika med det tyg, hvarå broderiet är anbragt, med tillägg af 20 procent lör broderadt alngods, såsom Gardintyger. Klädningstyger, m. m., samt 50 procent för full färdiga broderade persedlar eller delar deraf, såsom Kragar, Slöjor, Manchetter, färdiggjorda eller i väder tillklippta klädningar, m. m. Brodérduk, Marle och Stramalj-. af Silke 1 skålp. 4 10 af Silke med tillsats af annat material 1 skålp. 2 5 af Ull 1 skålp. 1 — 20 — af Papper 1 skålp. — 5 3 LO — andra slag, enkla eller blaAidade 1 skålp. — 32 — 20 Anm. Påbörjade eller halffardiga Tapisseriarbetcn fört ullas lika med. Duken, hvarå de äro anbragte, med tillägg af 20 procent. Brodérmönster 1 skålp. 5 8 Bränvin och Sprit*) Bröd: af hvete 1 skålp. 2 , — 4 — andra slag . t 1 skålp. 1 — Blyglete; se Glete. Bokbindarc-cloth, hänföres till Väfnader. Bokguld; se Guld. Boksilfver; se Silfver. Bokspån, hänföres under Spillning. Bombasctt och Bombasin; se Väfnader, Ylle-. Bomullslärft; se Väfnader, Bomulls-. Borst; se Hår.
Hwar och en som brukar Fick-Ur, erlägger i Bewillning Tolf Skillingar för Gu!h-Ur och Sex Skillingar för alla andra Fick - Ur. 2 Moni. Wid de ärliga Mantalsstrisningar/ ne böra alla sädane Fick - Ur anmälas och uppgift was, wid den päföljd 4 §. > denna Ark. bestämmer. z Mom. I afseende pä uppgiftcrne af hwad efter denna och 4 §,§. Befattning underkastadtär, iakttages den controll med Förteckningars upprättande och kungörande, som i z §. af denna Art. utsättas. §. 6. Afgift för Spelkort och biljarder. För hwarje Kortlek som tillwerkaS, erlägges i Stämpel-afgifl Twa Skillingar eller Fy. ra Skillingar paret. Sättet af Kortens stämpling och controllen som i detta afseende kommer alt äca rum, förestrifwes i särsslld af Kongl. Majit i Räder utfärdande Författning. o Z Mom. För hwarje Biljard, der afgift eller sa kallade Parti-penningar betalas, stall i Stockholm och Götheborg erläggas R:dr 66.- 52 st. och i öfrige Orter 50 N:dr 4 Mom. Biljarder wid Helsobrunnar arv frän afgift undantagne, sä wida inkomsten as de samma tillfaller BrunsCastorna eller de Fattige. §. 7. Afgift för Hundar. För hwarje Knähund betalar en hwar som sädan äger En Riksdaler, och för hwarje annan Hund, utan ätstilnad, erlägges Älta Skillingar. Uppgiften ster wid Mantalsstrifningarne, wid samma päföljd för uraktlåtenhet, som ofwan stadgadt blifwit. Art. V. Föreskrifter, angående det, som wid Mantalsskrifningen, LeredniugsTaxeringsoch pröfnings-kommittéer, Ändrings sökande i Lommitceernes Deslut samt progressiva Äfgiftens beräknande, bör iakttagas. §. 1. <vm Mantalskrifning. Hwarje är under loppet af November och December Mänader stall inom hwarje Stad.
Dvaö ater angar karbagan att 3en köreslagne ileposit-räkningen kunöe körö^ra ciet kör Lanken ännu bebölliga silkverköpet, sä kan ilen icke öelss sk nägon, som känner banöelns natur; ett stegraöt pris äk 2 sk. per L:clr kör lie 600,000 L:6r i silkver, som ännu kela, om sällant wöjeligen knalle inträffa, skulls ilock icke gör» mera än 2ä,voo ktrclr i secllar — en obet^öligbet mot cle stora körclelar, som sköl» tillll^t!» Danllet, llerigenom att bittills unclaNzömcle eller kräk snöra Läniler bämlaöe Lapitaler inga uti kruktgikvan<le kläringar, <len väsenclteliga korman oberäknaö, stt bärmeö Uzmtbestämningen är kötsäkrall mot bvarje anfall ak sina egenteliga tienöer. I akseenöe pä Lea omnämnöe oeb bekaraöe specirlations-körclslen, kä Utskotten nämna, att ingen veekeligen rik man, ingen, som bar Lapitaler, egna oeb LZs Statsocl» Lanco-Dtskottens upplänta, fästade uti varu-production oell varu-kandel, Ilaiinteresse uti att speculei-a pä det gängbara mvntets relativa värde; lian är sjelk för wreket i beliof gf stadga i N^ntet, för att kunos tilläts sig att verka förstörande för den tr^ggliet, som man ansett för pligt att tiereda. Nen frestelse i den vägen kan uppsta Iios den som liar penningar, men ingen rörelse, eller skuldsedlar i rörelse oell inga penningar oell det är denna frestelse, som Utskotten trott kunna motverkas genom den serskildta silkver-depositräkningen, eller interims-anstslten, till dess vexlingen blikver allman.
Af de detta ärende rörande handlingar inhemtas: att Öfversten af Ekenstam, som, till följe af Kongl. Majlis Nådiga förordnande, den 28 Juli 1841 tillträdde Chefsembetet för Westra Tull-distriktet, förestått detta embete under den tid, då ifrågavarande balans uppkommit och att, sedan Tull-kassören och Konfiskations-inspektoren Bergvall den 13 April 1842 från riket afvikit, samt en uppbördsbrist stor 10,229 Ridr 14 sk. 7 rist. efter honom yppats, hvaraf likväl sedermera största delen blifvit, medelst användande af befintlige tillgångar och i väsendtlig mån genom Öfverste af Ekenstams åtgärder, betäckt, har Kongl. Majlis och Rikets Kammar-rätt, genom Utslag i balans - 14 Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 45. målet den 6 Juni 1851, sig utlåtit, att, emedan General-Tullstyrelsens, under den 8 Juni 1S25, för Tulldislrikt-cheferne utfärdade Instruktion uti 14 § innehölle, att