Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:t matte skyndsamligen kunna expedieras, uti hvilket PresteStändets beslut de öfrige Riks-Stånden blifvit inbjudna att sig med Preste-Ståndet förena; men som Constitutions-Utskottet, uti Memorial af den 10 dennes, som den 19 derpåföljde e. m. till Ridderskapet och Adeln inkommit, redan aflemnat uppgift pä de af samtliga RiksStänden godkände förslag till Grundlags-ändringar, oell hvad Preste-Standet genom berörde inbjudning äsyftat således blifvit uppfyhlt, ansäg Ridderskapet och Adeln nämnde inbjudning nu mera komma att förfalla. Från Högvördige Preste-Stdndet. S. D. Pa grund af dervid gjorda anmärkningar, återremitterades Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens Betänkande, N:o 35, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, med öfverlemnande af förslag till ny Prest-Vals-Förordning. S. D. Vid förnyad föredragning af Statsutskottets Utlåtande, N:o 159, i anledning af de Respective Riks-Ståndens beslut i frågan om den nu utgående Salpetergärden, förblef Preste-Ståndet vid dess i ämnet vidtagna beslut, samt gillade den af Utskottet, rörande denna fråga, föreslagna Voterings •■Proposition. S. D. Då nu å nyo föredrogs Bevillnings - Prot. Utdrog den 11 Junii 182g. gt Utskottets Utlåtande, N:o 28, i anledning af de, vid Betänkandet orri Grunderna för den blifvande Allmänna Bevillningen samt för värdering af Fastigheter, inom Riks-Stånden gjorda anmärkningar, blefvo de af Utskottet uti ofvannämnda Utlåtande föreslagna Grunder af Preste-Ståndet godkände, med undantag af hvad i 6 och 8 punkterne innehålles, uti hvilka Ståndet fattade följande beslut: 6:te punkten:
Jag anhåller derföre att R. o. Ad. ville bifalla hvad K. M. i denna del föreslagit. Hr Lefrén, Joh. Pehr: Jag instämmer med Hr Klint och det äeon på den grund att Intendenten är en af de personer inom KrigsC lim, som i händelse af Presidentens frånvaro skall presidera i hans ställe. Gr. Anckarsvärd: Mig förefaller det, att då ett embetsverk icke undergått den reorganisation som under flere Riksdagar varit af R. St:r såsom behöflig påyrkad, bör någon försigtighet iakttagas vid lönernas bestämmande med afseende på de förändrade lefnadsförhållanderne; men dervid synes det att Utsk:s förslag i afseende på de högre lönebeloppen talar så mycket för nödvändigheten af dessa förhöjningar att någon utväg för lättnad inom lägre tjenstegrader, der lönerne äro tilltagne i en så ringa skala, slutligen torde saknas. Jag hemställer derför, om man icke bör understödja detta förslag till nedsättning som Utsk. afgifvit. YII H. 2 18 Den 3 Juli Hr Lefrén: Föregående punkt, öfver hvilken jag såsom varande jäfvig icke yttrat mig, är ett slående exempel på motsatsen af hvad Gr. Anckarsvärd anfört. Det är från den högre klassen inom detta verk som man afdragit för att kunna underhjelpa den lägre. Gr:n torde icke hafva förbisett de förhöjningar, hvilka för Adjutantsbeställningarne inom Colhm blifvit föreslagna, och vid jemförelse med dem torde icke kunna sägas att man haft i kikaren ätt gynna de högres löneförmåner genom att bespara på de Ingres. Jag tillstyrker den K. Proposm. Hr Printzensköld: Inom krigsadministrationen torde det vara få, om någon tjensteman, som har en så ansvarsfull och vidlyftig detaljbefattning som Gen.Intendenten.
Genom tillåtelsen till införande af utländskt tackjern kan för öfrigt samlas en erfarenhet, tjenlig att bibringa full visshet om oskadligheten af en tillåtelse att utföra svenskt tackjern, såvida nemligen det visar sig, att tillfällig brist pä detta senare kan genom införsel utifrån ersättas, och att derjemte stångjern, som här tillverkas af utländskt tackjern, erhåller fördelaktig afsättning äfven pä den utländska marknaden. Imellertid är det ostridigt, att en ökad inhemsk produktion af tackjern, i förening med införsel af utländskt sådant jern, kan föranleda en större tillgång på denna vara, än som inom landet kan förbrukas, och i detta fall inträder tvifvelsutan ett behof, att till fördel för tackjernstillverkaren medgifva varans utförsel, likasom det då ock kan ske utan skada för stångjernstillverkaren. För sådan händelse är behöfligt, att Kongl. Maj:t må kunna vid tillåtelsens meddelande utsätta en utförselstull, hvarigenom berörda näringars stridiga intressen förmedlas, och att denna tull således, utan att vara så hög, att utförseln derigenom göres omöjlig eller alltför mycket försvåras, likväl är sådan, att den åt inhemska jernförädlingen lemnar tillräckligt skydd vid konkurrensen på verldsmarknaden; och jag vågar alltså i underdånighet tillstyrka, att Kongl. Maj:t täcktes föreslå Rikets Ständer att i nämnda afseende fastställa en maximitull af 2 r:dr b:ko för skeppundet tackjern, i sammanhang hvarmed jemväl torde antagas en eventuel utförselstull å malm af 33 V3 r:dr för 100 r:drs värde. Statsrådet friherre Gyllengranat instämde uti statsrådet
Såsom Betänkandet nu är afFatladt, skulle man tro det hafva varit Utskottets mening att låta alla i detta Betänkande omnämnde fonder få deras nya tillgångar nu genast, oagtadt de medel, som härtill böra användas, kunna till fullo inflyta först emot slutet af år 1841 • dag kan ej tro Utskottets afsigt hafva varit att sålunda låta anticipera på sent efteråt inflytande inkomster, utan har väl blott hvad, Utskottet klokt åsyftat, illa blifvit uttryckt.—Om 8:de punkten vili jag nämna, att jag anser deri innehållna tillstyrkan helt och hållet hafva kunnat uteblifva, emedan densamma i iiufvudsaken blott innefattar ett vidbiifvande vid hvad redan stadgadt är. Herr Nordenanckar Banco-Utskottets Betänkande j ]S:o l 58. 29 åsyflade en särlan upplånings-rätt, alt derigenom Banken, öfver gränsorna af dess egna högsta tillgångar, skulle få til»Liaeka sin rörelse. Detta afslyrker Utskottet då det yttrar sig, alt upplåningen icke skulle få afse någon tillgång för nya lån, utan endast vara ett medel att förekomma hastiga rubbningar i Bankens låne-iörelse. Delande UlskoLlels tanka, bade jag trott densamma bäst blifva uttryckt, örn Utskottet sagt sig anse den på så väl r 23 §. som 23o §. af närvarande Banco-Reglemente grundade upplåningsrälten väl böra bibehållas, men icke vidare utsträckas, hvarföre Utskottet måste afstyrka Herr Norclenanckars motion i denna del. Nu har åtskilligt inkommit både i moliverne och i conclusion, som jag anser vara håde förvillande och främmande för ämnet. Jag hade väl ännu både ett och annat alt anmärka i afseende på förevarande Betänkande, men så lång har redan min reservation blifvit, att det, bättre sent än aldrig, nu ändtligen måste vara lid af afbryta densammas vidare fortsättande.” Af Biskop dgardh: ”Den grundtanke, som genomgår förevarande Betänkande, det vigtigaste som under denna Riksdag från Högloft.
Genom den ifrågavarande organisationen hafva de dittills till löner för RegementsCheferne vid indeldta Arméen anslagne indelningar blifvit bestämde till löner för Inspections* och BrigadChefer, hvarförutan Statens contanta årliga bidrag, sådane de för närvarande äga rum, utgöra ungefärligen följande belopp, nemligen: Till Expectance-löner åt de Inspectionsoch BrigadChefer, som ej kommit i åtnjutande af indelningar; B:co R:dr 14,000 samt till arfvoden för de vid Inspectionerne och Brigaderne tjenstgörande Adjutanter - 9,000. tillsammans B:co R:dr 23,000. Härtill kommer, att de till löner för RegementsCheferne anslagne ÖfversteLieutenantsIndelningarne äro dels mindre tillräcklige för ändamålet, och dels till den grad otillräcklige att årliga tillskott uti deras inkomster funnits böra någre RegementsChefer tilldelas och hafva, under olika benämningar af Statsmedlen utgått. Då man härvid jemväl tager i be - Den 21 Februarii, SC'9 tragtande den vinst för Statsverket eller de tillgångar för behof, hvilkas fyllande understundom framställt bekymmersamma föremål för Regeringens omsorger, gått förlorade genom uteblifven disposition af Armeéns ÖfversteLieptenants-Indelningar, hvilkas umbärlighet för detta ändamål säkrast blifvit ådagalagd genom deras användande till ett annat j 6ä torde man i en tid af allmän penningeförlägenhet, allmän klagan öfver ökad svårighet af StatsUtskyldernes utgörande, samt under en hos Regering och folk förenad omtanka att finna utvägar till athjelpande af de i desse ämnen belunne olägenheter, äga många och grundade anledningar, att, såsom ett nytt vedermäle af Konungens faderliga omsorger för sitt lands väl och sina undersåtare^ fördelar, önska antingen återinförandet af Armeéns förra, vida mindre kostsamma, organisation, eller någon annan, den Hans Kongl. Maj.t i Sin vishet kunde finna lämpelig att vidtaga i förening med inskränkning i de dryga kostnader sorn åtfölja den närvarande.
Jag tror mig härutinnan äga så mycken erfarenhet, sorn mången annan, och vi få ej bedömma saken efter särskildta locala förhållanden, såsom t. ex. på Gottland. Jag hemställer, om någon skulle anse det vara möjligt att få en särskild chartassig. -försäljningsman på de aflägset belägna tingsställena i Bohus län. Jag anhåller således, att nuvar. författning i denna punkt må bibehållas. Hr von Hohenhausen: Jag anmälde mig i anledn. af Gr. Mörners yttrande om den erfarenhet, som han möjligen tilltrott mig kunna aga; men på det att ej någon sådan tydning måtte gifvas åt mina ord, som skulle jag på Gottland funnit något särskildt behof att få controller emot sådana försnillningar, får jag förklara, att sådant ej varit förhållandet; men jag anser af vigt, att då uppmärksamheten fästes på behofvet af en controll, densamma äfven blir tillvägabragt. Jag anser förslaget ganska veikställhart, ty då den antagne försäljaren af chartor härigenom skulle erhålla - Den 3 Mars f. m. 57 bålla fördelen alt få en betydligt ökad afsättning, så ligger det belt oell ballet i hans intresse, all besörja det chartor ej vid lingsställena komma alt saknas, så alt inga svårigheter dervid uppstå. Af samma skäl var jag äfven öfvertygad, att icke heller på Gottland någon svårighet skulle uppstå, eller alt chartor derigenom skulle komma att saknas vid tingsställena, ehuru aflägsna de äro ifrån staden, hvarest sådana hos försäljningsmannen finnas att tillgå. Frih. Cederström, Anders: Jag vill visserligen ej bestrida möjligheten af, att på elt eller annat ställe chartaeförsnillningar af domare blifvit begångna, — det är något, som jag ej vet, och som jag ej kan med säkerhet bestrida,— men hvad jag vet, är, att en sådan försnillning ingalunda kommer att minskas derigenom, att andra personer, än domhafvanden, befatta sig med försäljningen af chartor.
För nit. visa verkliga halten afen stor del nfdessa små anmärknlr, ■viii jag exempelvis anföra 2:ne rör:de Krigs-coilegii Fortifications-afdelnls förvaltning af de till försvarsverket anvisade extraordin.-anslag för år 1833» (Se i835 års rev.berättelse siri. 76 och förklar, sid, 77). Revisorerne hade nemi. anmärkt, dels att, vid befästningsarbetena vid Carlberg och Carlsborg, extra förplägningar blifvit utdelta utan särskilda generalorder derom, dels såsom en ofullständighet i Fortifications-departrs räkenskaper, att behöriga verificationer för 2tne partier uppköpta medicamenter saknades. Fortificationsafdelntns förklaring upplyser, dels att de anmärkta extraförplägningarne endast blifvit utdelta, dä kallare luft eller svårare kyliga stormar för bevarande af soldaternes helsa sådant fordrat, och tiden ej medgifvil att afvakta skriftliga generalorder, dels att de såsom saknade omnämnda verificationerna, med litet mera uppmärksamhet af Hrr revisorer, kunnat igenfinna i det verificatiomband, som omfattar anmärkntsmålen. Beträffande sistnämnda förhållande, lägger jag ingalunda Hrr revisorer, med deras mångfalld af under få månader hopade göromål, lill lust, att de ej sjelfve funnit detta, men väl, att, innan de låtit en i verkligheten obehörig anmärkn. gå till R. St., de ej förut satt vederbör, i tillfälle att lemna nödig upplysning om förhållandet. Da Utsk. yttrat, alt understundom uttryck blifvit begagnade, sy n n e r I i g as t af vissa uppräknade embetsverk, som synts mindre lämpliga vid bemötandet af den andra Statsmaktens grundlagsenliga åtgärder, tyckes delta yttrande innebära, alt äfven andra än de uppräknade verken på detta sätt sig förgått, ehuru ianindre grad. iVIen jag uppmanar H. Utsk. att uppvisa någon förklaring, deri dessa andra verk glömt den aktning, de varit skyldiga en auctoritet, som talat i R. Sl:s namn.
N:o 318. 469 Ehuru bolaget nogsamt fann att dess egna krafter svårligen kunde bära den ökade kostnaden, rnåste dock i beräkning tagas, att utan dessa ökade arbeten och kostnader, den framtida nyttan af företaget icke vore så omfattande och säker, som önskadt, påräknadt och nödigt vore, och derföre tvekade icke heller bolaget att vidtaga den ytterligare sänkningen, hvilken nu innan arbetets slut detta år uppgår till 15 fot under sjöns fordna vattenyta och sålunda 3 fot mera än hvad nådigst faststäldt blifvit. Det erkännes med stor tacksamhet att företaget så tillvida erhållit uppmuntran och understöd som Kongl. Maj:t nådigst beviljat ett statslån k 40,000 R:dr med återbetalningsskyldighet och ett anslag af 10,000 R:dr utan återbetalningsskyldighet, å hvilka belopp 47,000 R:dr bekommits, men återstoden, 2,500 R:dr, äro att lyfta när arbetet blifvit afsynadt och godkändt. Att. arbetet under innevarande år skulle med säkerhet slutas, vörificeras med vördsamt bilagda besigtningsinstrument af Löjtnanten vid Kongl. Vägoch Vatteubyggnads-korpsen Herr Ph. Otterdahl. Deraf inhemtas, bland annat, att sänkningen uppgår till nära tre fot mera än hyad bolaget ålegat, i och för tillgodonjut aude af statsbidraget.
På grund af de dokument, som under senare åren blifvit framdragna, måste det anses alldeles otvifvelaktigt att Alexei blifvit på sin faders befallning med knutpiska pinad till bekännnelser om upproriska planer, som icke äro bevisade, samt att han, dömd till döden, blifvit föremål för fortsatt pinande hvarunder han afled och sålunda besparade nödvändigheten af dödsdomens utförande. I de under senaste tider framdragna protokollen från garnisonen i Peter-paulsfästningen har man påträffat följande notis: ” 1718 den 26 juni kl. 8 på morgonen samlades i garnisonen hans majestät, furst Menschikow m. fl. Då egde tortyr rum; kl. 11 skildes alla åt. Samma dag — heter det vidare i notisen — p&amp; eftermiddagen kl. 6 dog Zarewitsch Alexei Petrowitsch i fängelset. " Den stackars prinsen hade under sina senaste lefnadsdagar erhållit fyrtio slag med knutpiskan, hvilka voro så beskaffade att hvart och ett kunnat verka dödande. Hvad del hans styfmor. ” Nordens Stjerna ”, den vackra Katarina, kunde hafva i uppeggandet till illgerningen, är icke utredt; folksägnen tillskref henne skuld deri. Påtagligt är att Peter småningom fattade hat till denne sin olycklige son, anseende honom för en odåga och oemottaglig för den vesterländska odlingen. Äfven inför sådana fruktansvärda karaktersdrag måste man dock erkänna att czar Peter intar ett af de främsta rummen i mensklig-hetens historia, i och derigenom nämligen, att han insett ätt nationerna icke få isolera sig från hvarandra. Det är en himmelsvid skilnad mellan nu och då. Vi böra icke döma czar Peter för strängt. Han var en idéernas man kanske mer än någon annan. Han gick framåt liksom drifven af en oemotståndlig kraft och han nedbröt allt som stälde sig i vägen för honom — en Karl XII eller en veklig son, som af de konservativa, ryssaröeomfattades såsom ett bålverk mot den nya tiden.
Utåtande afgifver så skulle efter Ståts-Utskottets tanka, och enligt ofvan tillstyrkte grund för dispositionen *f desse Kongsgårdar, Stuteriets styrka förändras och så Bihang tili RiU-St, Fröt, 1817-181$. 4'de Sami. N;r Gj, 64, 4Qg Stats Utskottets Betänkanden. lämpas, alt denne Inrättning må, utan vidare bidrag af Slaten, än det för innevarande år erforderlige, kunna underhållas med Kongsgårdarnes afkastning, emedan Statens tillgångar icke medgifva någon ytterligare årlig utgift för detta ändamål. Hvad angår den projekterade och härjemte bifogade Lönings-Staten för Stuteriets Tjenstemän och Betjening samt dervid äfven Comrnitterades senare hemställan, alf Chefen, Stallmästaren Ehrengranath måtte undfå 1200 R:dr i årlig Lön; så har Stats-Utskottet funnit Committerades sistnämnde framställning ej kunna tillstyrkas, då för Stuteriets Chef, som hittills innehaft blott 1200 R.dr årligt arfvode, nu blifvit i Staten upptagne, jemte 1000 R:dr i Contant, åtskilige andre Lön-förmåner, nemligen 32 Tunnor Spannmål och 800 Lisp. Hö ni. m., utan har deremot Utskottet trott, att både för honom och Betjeningen blifvit föreslagne fördelagtigare Löner än månge andre ICronans Tjenstemän och Betjente, som kunde'anses vara af lika grader, bestås.
Under förutsättning af bifall till Utskottens Betänkande om Disconternes utredning, tror jag, att om Banquen, i stället för att under fLre ar liqvidera 3 proCent Sedel Innehavare, erböd dem, som åstundade att kunna inom en kortare tid derföre erhålla betalning med behörigt afd ag af Räntan pä förskotten, beräknare eber bctalnings-terminerne , skulle ej allenast Banquen möjedigen vinna flere hundrade tusende Riksdaler, g norn Intresse-afdrag, utan äfven Fenninge rörelsen, derigenom, att agiotage och skrinläggning af Discont-Obligationcrne förekommas, och Penningar genast i Rörelsen mera allmänt, spridas, och då en tredjedel, kanske närmare hälften, af Disconternes Skulder äro antingen i Sedlar eller på afskrifnirgs-rakning till Staten eller allmänna Verk utgifne, som visserligen icke funno deras rakning vid, att emot afdrag förvandla sina fordringar till ContantPenningar, skulle desse förskott af Banquen icke höfva sä betydelige, som de vid föista påseendet förekomma, och hvaiaf jag så mycket mindre skulle Ven 15 April. 489 anse något menligt inflytande på Banco-Sedelvärdet uppsta, då man kände att förskotten inom viss bestämd tid blefvo af de i Disconterne inflytande Medel säkert liqviderade, som förändringar i de af Banquen utgående temporaire Lån, stundom emellan 1 och 2 millioner Riksdaler, icke ens förmärkes i allmänna Penninge-rörelsen, och vid nu varande större Sedelmassa, icke synes kunna medföra något inflytande på Banco-Sedelns värde. Sedan jag, i flere förenämnde omständigheter, ansett det vara så mycket angelägnare att af Högloflige
Detta hemman är, enligt Kongl. Resolutionen den 29:de Januari 1850, försåjdt för 3,500 R:dr, af hvars ränta presterskapet tills vidare åtnjuter årligen värdet af 9 tunnor spanmål, hvaremot öfriga räntan görts till kapital för i framtiden bestämmande ändamål. Årliga räntan utgör, från och med år 1855, för de under 2:o och 4:o omnämnde lägenheter, och alltså oberäknad den under 7:o upptagne, tillsammans 126 tunnor 24 kappar spanmål, deraf '/s:del råg, ’^:del korn och '/stdel hafre, samt för öfrige lägenheterne sammanräknade 35 R:dr 20 sk. Banko och 5 L:fö Vi fö smör. Desse sednare lägenheter äro bortstadde på lifstid, men genom Kongl. Brefvet den 5 Mars 1851 tilläts vederbörande att på 25 ä 50 år å auktion bortarrendera de S:t Petri församlings presterskap förlänte predikstolshemman, så väl som öfrige ordinarie klereciet under namn af S:t Andreae altargods anslagna hemman. Nämnde kyrka begagnas äfven af garnisons-församlingen, utan att denna derför vidkännes någon utgift. b) Caroli eller Tyska kyrkan, hvars byggnad år 1686 påbörjades, sedan Konung Carl XI dertill skänkt åtskilliga materialier i huggen sten m. m. efter en större byggn ad å Börringe kloster. Äfven denna kyrka är under sednare åren inoch utvändigt reparerad. Till följd af Koogl. Resolutionerne den 6 Juni 1689 och den 19 Juni 1802, åtnjuter Caroli församlings kyrkoherde 100 tunnor kronotionde, hälften råg och hälften korn. Kyrkans räntebärande kapitaler utgjorde sistlidet år 4,961 R:dr 4 sk 8 rst, Banko. Dessutom finnas: Hospitalskvrkan i central-hospitalet och Slottskyrkan i straffoch arbetsfängelset.
Upphöjom då dess lof, hur hon ikring oss dansat, Hur med en bakvänd mine hon gladlynt till oss svansat, Och om hon misstog sig om hvad var fram och bak, Det var ju bagatell, en alltför ringa sak. Medgifvom systrar der, vi älska dessa låter, De pryda oss en hvar, ja kungar, potentater! Det gaf ett nytt behag, ty modestie det var, Och med en djup suck i vår syndatid är blygsamheten rar. Beprisom ock den dygd, som grädda ej försmådde, Med socker väl försatt, och illa då ej mådde, Som lätt behaga sig den Franska Confiture Och gjorde deraf blott en coup de la nature, Och huru åt den ej färskt kött och bröd och kaka O! hvilket monster än för husmor och för maka. Få föddes af den art uti vår slemma tid, Ej finns en jungfru mer, med sådan dygd och id! Det enda ondt hon rönt, var blott ett eget väder. Men det fördrefs så lätt med Hoffmans droppar, fläder, Instämmom systrar då en sörglig afskedssång, Till hennes dygders pris, om lifvets dystra gång. Thrænodie af Systrarne. Zemir vår ömma vän Du hälft utaf vårt hjerta, Förstår du än vår smärta, O se vi dig igen! O! jämmer, O! jämmer! O nöd! Zemir vår ögonsten! Du som i himlens salar Med englarne samtalar. Glöm ej mitt hjerteben! O! jämmer, O! jämmer! O nöd! Jag glömmer icke dig! Hur kunde jag dig glömma, Du himlaljufva, ömma? Ack glöm blott du ej mig! O! jämmer, O! jämmer! O nöd! O! se du, till mig ner, Se mitt beklämda hjerta! O! anar du min smärta, Och hör hur jag nu ber? O! jämmer &c. Förspörjer du min gråt. Och hör de qvalda toner. Som upp till dina zoner Försänds med sorgligt låt O! jämmer &c. O! får i himlen du Söt grädda, socker kaka, O får du socker-kaka, Ell' får du blott ragout? O! jämmer &c.
Derefter begyntes kl. ^ till 12 voteringen öfwer vfwanstäende proposition, hwilken sedan rösterna blifwit insamlade och uppbruma befanns sä haft wa utfallit. Och hade således blifwit beflukat» att widare i öfwerwägande skulle tagas till hwilket af de redan satta Utskott Konungens Nädiga Proposition om en allmän NationalBewaring komme an remitteras. Ridderstapet och Adeln åtskildes kl» rr. !n kiäem krotooollo O. Lilverliol^e. Tisdagen dcn 7 November. Plenum kl, 2 lill 5 e. m. Upplästes ett frän ConstitutionsUkstottet inkom» mit sä lydande: Wördsamt Memorial! Under den 2 innewarande har Högloft. Ridderstapel och Adeln till ConstitutionsUtffonet äterförwi - 452 Den 7 November. sat, desi wid Riksdagsordningens 49 Z föreslagna tillägg, men den anmärkning, att deruti saknades något stadgande rörande det särskilta förhällande, som wid aterremisier af Grundlags frågor bör iagttagas. Oagtadt den yrkade föreskriften härom torde kunna anses utan uttryckelig» ord innefattad under den af Utskottet projecterade, i synnerhet som beslutets werkan till expedition ej lärer komma i fräga, förrän detsamma, enligt Grundlagens innehall och i derstädes upptagne särskilta fall, wunnit werklig egenskap af Riksens Ständers beslut, får likwäl Utskottet till undwikande af all otydlighet wördsamt förestå, att sista meningen af ifrägawarande stadgande mä salunda förändras att efter Orden: Gom ater remitterat, införes: kunncrndeS likwäl ej, genom denna arerförwisning de öfriga StändenS beslut i de mäl der Irenne StändS röst utgör Riksens StanderS, deras kraft,och rvcrkan till erpedition betagaSStockholm d. 6 Nov. 1809. Pä ConstitutionsUtskottets magnar: Larl v. lkotenllein.