Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
C. utvisande antalet från mantalspenningar befriade i procent af antalet mantalsskrifne, ådagalägger bland annat, att för hela riket under åren 1856—1860 befriade i medeltal utgjort 48,9 procent af de mantalsskrifnes antal; att antalet befriade år efter år varit uti en jemn tillväxt; att då i städerne de befriade i medeltal för alla 5 åren uppgått till blott 39,4 procent, deras antal å landsbygden deremot uppnått 50 procent; att tillväxten af befriade är gemensam för både landsbygden och städerne; att emellan de särskilda länen skilnaderna äro ganska stora, så att då medeltalet befriade i Stockholms stad uppgått till endast 33,3 procent och för Wester-Norrlands län till endast 39 procent, det för Kronobergs län utgjort 58,6 procent och för Norrbottens 58,1 procent, samt att antalet befriade af mankönet i allmänhet visar sig något högre än af qvinkönet, och detta särdeles i städerna. Någon egentlig ledning för förklaringen af dessa förhållanden kan ur femårsberättelserne ej hemtas. Då tab. N:o 1 i vissa uppgifne delar skolat grundas på mantalslängdernas innehåll, och det fastställda formuläret för dessa längder innehåller rubriken »Utskrifning smanskaj.i» utan närmare förklaring af betydelsen, Tab. Litt. Medeltal 1856—1860. m. qSumma af båda könen. Af båda könen. Af båda könen. Af båda könen. Af båda könen. Af båda könen tillsammans. Näringar. 11 ansågs, ej lämpligt att genom någon bestämmelse af detta begrepp möjligen föranleda tvekan rörande ofvannämnde längders begagnelighet såsom källa för den ifrågasatta uppgiften. Tvekan kunde emellertid uppstå, huruvida härunder hänföras alla eller blott en enda af beväringens åldersklasser m. m., och sökta upplysningar i ämnet hafva ej heller lemnat fullt tillfredsställande ledning för antagandet, att i dessa uppgifter utan undantag råder den likformighet, som är nödig, för att göra sammandraget af dem tillförlitligt. I allmänhet utvisa dock talen omisskänneligt, att rubriken gäller alla 5 klasserna eller hela antalet af dem, som liktidigt befunnits inom den beväringspligtiga åldern.
Maj:t i underdånighet anhålla, att på lämpligt sått valde delegerade från provinsen Wermland måtte i dessa undersökningar få deltaga; inom B onde-Ståndet: af Riksdagsfullmågtigen Per Persson (motion N:o 211), med hvilken Riksdagsfullmågtige Olof Olsson från Olebyn och Anders Jonsson samt förre v. Talmannen Per Eriksson, alla från Wermlands lån, sig förenat: att Rikets Ständer måtte bevilja den af Jernvågs-komitéen beräknade summan, 3,893,998 R:dr för anläggande af jernvåg från Arvika till riksgrånsen; samt af Riksdagsfullmågtigen O. Olsson från Slängserud af samma lån (motion N:o 489), att Rikets Ständer ville anslå den af Jernvågs-komitéen beräknade kostnaden, eller 5,527,999 R:dr R:mt till fullbordande under nästa statsregleringsperiod af den delen utaf den nordvestra stambanan, som skall byggas emellan trakten af Porla och Christinehamn. Såvidt Utskottet af de inom Riks-Stånden förda diskussioner kunnat inhemta, har inom representationen den åsigt på sednare tider alltmer gjort sig gällande, att en jern vågsförbindelse mellan de förenade rikenas hufvudståder vore af så oberäknelig vigt för utvecklingen af de unionela förhållandena emellan brödrafolken, att anläggningen af denna äfven i militäriskt och kommercielt hänseende vigtiga förbindelse ovilkorligen borde genom Statens omedelbara försorg under instundande statsregleringsperiod taga sin början. Ehuruväl, på sått Kongl.
Dessa samtliga här nämnda belopp, upp gående kostnadsberäkning för hofrätternes förstärkande, så vidt detta till lagmansrätternes ersättande blir nödigt; men dä jag härtill icke finnér mig i tillfälle, har jag nödgats låta den gjorda beräkningen qvarstå, för att ej utan ersättning borttaga den. 11,000: 24,900: 6,000: 5,000: 18,000: 41 gående i rundt tal till 361,000 R:dr, vore då det högsta, sorn kunde påräknas i sportelinkomst efter en föga högre taxa, än häradsrättens nu varande, hvarifrån dock måste afdragas de i ofvannämnde officiella uppgifter beräknade omkostnader för tjenslgöringen med sammanlagde 130,000 R:dr så att behållningen utgör endast 231,000, samt häradsrättens taxa alltså behöfde förhöjas i viet förhållande, som 231,000 har till den erforderliga summan 561,685; och då detta förhållande är det af 1 R:dr till 2 R:dr 20 sk.; blefve förhöjningen utöfver häradsrättens nuvarande taxa 1 R:dr 20 sk. på hvarje riksdaler. Härvid möter det inkast, att sportlerne bestå icke endast i lösen för rätLegångsexpeditioner, och att om de, som genom vållande till rättegångar skaffa domstolarna sysselsättning, kunna tåla att högre beskattas genom stegrad sporteltaxa, förhöjningen dock för ingen del bör drabba fastebref, gravationsbevis, bouppteckningar, hvaraf domhafvande och sportelägare likväl nu draga största inkomsten, men som heldre borde från all dylik pålaga befrias, än få den förhöjd. Detta inkast, hvars vigtighet jag för ingen del bestrider, träffar icke den delen af sportelinkomsterna, hvilken jag trott mig böra taga i försvar, såsom utgörande en drifkraft för lagskipningsarbetets gång, och att således planen härutinnan ej rubbas derigenom, att alla sportler, som icke utgöra lösen för protokoller och domslut, afskaffas.
Af de granskande, controlerande, afslutande och biträdande Contoren och Departementen inom Banco-Verket skulle Cancellie-Departementet, under benämning af Utlåningsoch Bevaknings-Af delning för inteknad Pant, utan någon liufvudsakligare förändring, i dess nuvarande skick bibehållas; Cassa-Commissarie-Contoret, hvars functioner ingått uti den föreslagna regleringen af Cassa-Departementet, skulle såsom serskild controlanstalt upphöra ; Vexel-Banco-Control-Contoret, General-Boksluts^Contoret samt Revisions-Contoret skulle komma alt motsvaras af: a) En Control-Afdelning, som skulle besörja ali under årets lopp 8 Banco-Vtskottcts Utlåtande N.o 33. jbeliöfligf control och moträkning’, samt under denna synpunkt omfatta både Cassan, Sedel-Verket, Depositions-Banken och Låne-Banken; En Revisions-Afdelning, sysselsättande sig endast och allenast med granskning af fullt färdig och afslutad räkenskap, ej blott till zifiran, utan äfven till anordningarnes enlighet med gifne Författningar; c) En Oeconomie-Af delning, som skulle i sina detailer redovisa hela oeconomien, under bestämda titlar, och derigenom möjligt göra ett mera summariskt upptagande af dithörande zifferförhållanden i LåncBankens räkenskap; <0 . Ett Hufvud-Afslutnings-Contor, hvars egentliga och enda föremål skulle vara, att utur de serskilde böckerne sammanfatta en möjligast förkortad samt tillika tydlig och upplysande General-Hufvudbok öfver hela Bunco-Verket. Hvarjemte Bankens Fiscals-Contor, utan någre bufvudsakliga förändringar, skulle bibehållas enligt dess nuvarande organisation.
Utsk. har uti delta betänk, föreslagit R. St. att hos K. M. begära upphäfvande af comm.collegii kungörelse af d. 9 Febr. 1824 samt att i stället skulle föreskrifvas det lumpor borde samlas inom hvarje socken af någon derstädes boende person. Om man nu förutsatte bifall härtill från R. St:s och sedermera från K. M:s sida, hvad blefve väl då följden af ett så beskaffadt påbud? Jo visserligen den, att om någon inom socknen boende person ville dermed sig befatta, så blefve den der befintliga säljbara lumpen på ett ställe samlad. Men hvad nytta hade väl samhället deraf? Naturligtvis ingen, såvida händelsevis ett pappersbruk icke funnes derstädes. Således mäste ju den samlade lumpen af någon dertill af bruksidkare!! utsedd person afhemtas. Men detta tyckes Utsk. icke hafva begripit. Vid sådant förhållande måste man ju ändå tillåta en kringresande klass af lumpsamlare, som resa från socken till socken och samla lump. Jag måste säga, att jag håller de värde reservanterne räkning för det de skiljt. sig från Ulsk:s majoritet i förevar, fråga. Efter min öfvertygelse skulle Utsk:s förslag icke lända till båtnad för samhället i det hela, och ännu mindre för pappersfabrikationen enskildt; en näringsgren, som på de sednare åren gått så framåt, att Vi numera icke behöfva köpa papper utifrån, utan tvertom kunna till utlandet aflåta värt öfverflöd i det afseendet. Om man nu lade hinder i vägen för lumpens samlande inom landet, fruktar jag att bruksidkarne skulle nödgas förskaffa sig sin rudimateria utifrån, hvilket för icke längesedan var fallet, och det till betydliga qvantitetcr. Detta vore dock en riksförlust. Frih. Cederström, C. R., har anklagat presterskapet att hafva lemnat vanfräjdade personer bevis om god fräjd. Han säger nemi., att presten är skyldig att lemna fräjdebevis åt hvarje person, som anmäler sig såsom lumpsamlare.
Men Utsk:t har svarat, att frågan ännu ej är tillräckligt utredd; och det på samma gång som Utsk:t till Regeringens disposition upplåtit hela lilla kreditivet, 500,000 rdr, för den händelse boskapspesten skulle inkomma i landet. Ehuru tre Stånd redan bifallit Utsk:ts hemställan, anser jag dock, att då denna fråga hör till dem, som icke kunna falla, och dylika sorgliga och behjertansvärda ämnen sannolikt skola af en kommande representation beaktas, att det ej kan skada, att åt densamma nu egnas något förarbete; och jag vågar derföre anhålla om återremiss af denna punkt, på det TTtsk:t må sättas i nödvän - 12 Den 1 Mai. dighet att åt frågan egna den uppmärksamhet, dess vigt krafvel'. Gr. Posse: För min del kan jag ej tränga så djupt in i frågans detaljer som den siste talaren, utan jag vill endast hålla mig till de förhållanden, som blifvit för Utsk:t framlagde. Som Hrr:ne veta, är det på grund af framställning af enskild motionär, som denna fråga kommit under behandling. Inom Utsk:t har uppgift erhållits derom, att barnhuset eger att i afgift för hvarje barn årligen uppbära 300 rdr, men att i särdeles ömmande fall barn skulle få emottagas mot en afgift af 150 rdr för hvarje år. Nu har motionären begärt ett anslag af 10,000 rdr, på det barnhuset måtte sättas i tillfälle att dermed inlösa 100 barn efter högst 100 rdr för hvarje barn. Jag får emedlertid uppriktigt förklara, att jag ej rätt kan fatta, huru motionären tänkt sig detta förhållande, Om nemligen meningen med det begärda anslaget allenast är att fylla skilnaden emellan de af motionären för inlösen af hvarje barn föreslagna 100 rdr och den i barnhusets reglemente i vissa ömmande fall stadgade afgift af 150 rdr, så skulle ju ej erfordras större anslag än 5,000 rdr.
Majtt gör sig förvissad, att de aldrig skola tveka, att äfven med egne, uppoffringar, om desse blefvo nödvändige, gå Norrska Nationen tillhanda, hälst då dess trefnad celi sällhet äfven aom dess vidrigheter och olägenheter i båda Tg,|-| Stats-ZJtsiottets Bctimkannde. fallen äro och bora vara för Skandinaviska Halfön gemensamma. Försäkrad om dessa Rikets Ständers tänkesätt öfverlemnar Kongl. Majit med fullt förtroende detta ämne till deras Stats - Utskotts kännedom och ompröfvande; och förblifver Utskottet etc. , CARL JOHAN. G. af Wetterstedt. Du Stats-Utskottet nu får anmäla detta ärende till Riksens Högloll. Ständers åtgärd, liar Utskottet tillika skolat för sin del yttra: att, enär Kongl. Majit i Nåder funnit skäl sig förete, att, i händelse Colonien St. Barthelemy skulle kunna på förmånlige vilkor upplåtas och till en främmande Makt afträdas, sådant må verkställas; anser Stats - Utskottet sig böra tiltstyrka, det Rikets Höglofl. Ständer, med öfvertygelse derom, att Kongl. Majit i Nåder insett fördelarna härvid och besluter hvad som närmast länder till Rikets bästa, i underdånighet erkänna och samtycka hvad Kongl. Majit i Nåder sålunda för godt funnit, i synnerhet då Kongl. Majit i Nåder såsom ett vilkor härvid täckts antaga, att det Capital, som för denne ultramarinska besittning må kunna erhållas, alltid blifver att anse såsom en Sverige tillhörig Fond, som allena mot säkerhet kan användas till större eller mindre del i och för ändamål, dem Kongl. Maj:t i Nåder finner med detta Rikes interesse instämmande; Dock torde Rik - Stats-Uiskottets Belänkatiien’. 1949 sens Höglofl.
De resignera från att bedöma hans karakter dels därför, att alla kände med sig, »att ingen i någon stund af sin lefnad ägt hela hans förtroende», men äfven i en oförmåga att förstå denna evigt skiftande, oåtkomliga personlighet, hos hvilken alla känslor och drag växlade, brokiga och flyktiga som solens färgbrytningar i ett prismatiskt glas. »Hans snille omfattade alla ämnen på en gång.» »Hans största olycka var att födas till ett för litet kall, till kung uti ett rike, hvars tillgångar icke voro tillräckliga för hans stora vuer.» Så obestämda äro t. ex. Schröderheims reflexioner öfver den man, hvilkens lif och tankar han dock under år kunnat intimt följa. – Hur kategoriskt yttra sig icke däremot hans motståndare! De känna på sina fem fingrar denna fantasirika, nyckfulla naturs mest fördolda motiv och tro sig fånga hans oroliga och kvinnliga väsen i sina tunga, från de romerska historikernas kejsarporträtt lånade fraser och betraktelser. Man behöfver för att inse detta blott ett ögonblick tänka på de två mest auktoriserade af dessa teckningar – Fersens och Adlerbeths. Fersen är i hela sitt långa arbete partichefen, som, sedan han störtats från makten, spelar den fosterlandsbekymrade Catos tröttsamt misslynta roll. Genom ändlösa, tungt skrifna volymer häcklar och kriticerar han konungens görande och låtande, intill hans sätt att stå och gå, och det cirkulerar icke ett aldrig så absurdt rykte eller en aldrig så löslig anekdot, att han icke med sin orubbligt allvarsamma censorsmin inflätar dem i sina »historiska skrifter». Han har ett raseri att veta allt, och det ehuru han icke obetydliga tider lefde på landet, långt från hofvet och händelsernas skådeplats. Icke en knappnål får falla till golfvet å något af de kungliga lustslotten, utan att han vill veta af det och – deklamera. Och icke nog därmed: hela färgläggningen är gjord med naiv egenkärlek. Man ser detta särskildt i skildringarna af samtalen på tu man hand med konungen. Alltid är det monarken, som är obetänksam eller förgår sig (trots hans berömda förställningsförmåga!), medan Fersen ständigt bevarar sanningsvittnets oryggeliga ståndaktighet.
Dessa resor företagas alltid om vintren och äro ofta, då brist på snö å åtskilliga fällen af vägen förhindrar resans fortsättande på släde, som då satles upp på vagn, och sålunda framföres till dess slädföre åter kan begagnas, förenade med stora både omsorger och kostnader; dock upptagas likväl icke alla hemmans-ägare af dessa resor, utan blott yissa utaf dem, som icke blott försälja produkterna från egen utan äfven, enligt uppdrag, från flere grannars och sockenboers gårdar, bor öfrigt idkas handel å landet af ett talrikt tantal gårdfarihandlande från Westergöthland, som, enligt gammalt bruk, utbjuda åtskilliga tyger och dukar i byarne, hvarest deras handel, för att donira af lagsökningar, som af dem ^årligen verkställes, icke måtte vahl obetydlig. Antalet af de handlande Westgöthar som besöka det-' *4 Län, anses likväl årligen minskas. Väganjäggningar hafva blifvit verkställde, genom föranstaltande af Direktionen, för väganläggningar i norra delen af Riket emellan ^herjeådalen och Jemtland å ena sidan och stora Kopparbergs Län ^ andra sidan, genom nordvestra delen af Länet, hvilken anläggning sUart uppnår sin fulländning, samt af ägaren till Gysinge bruk, brukspatronen Bendicks, som emellan nämde bruk och Åhlbo by Hedesunda socken anlagt en ny väg af mera än en mils längd , hvaraf fördel väntas så väl för nämde bruk som hela orten ^omkring. Marknader hållas hvarje år uti Länets trenne städer, samt dessan! en gång om året eller i medlet af December månad uti Skjäsby af Jerfsö socken. i6 5. Politisk Författning. Kammarverk. Under (le fem sistförflutne åren har antalet af hemman inom Länet blifvit ökadt med endast tvenne mantal, som tillkommit genom fastställde skattläggningar af nya lägenheter , hvilkas frihetsår tilian dalupit; men en ’ betydlig tillökning i hemmantalet är att påräkna då recognitions-skogs-hemmanens skattläggning hunnit att slutligen pröfvas, och afvittringarne blifva fullbordade.
Det är möjligt att Utsk. ansett summan af 3000 r:dr för högt tilltagen, då det fästat sig vid att många betvifla kurens nytta och framgång; i sådant fall tyckes mig att man kunnat inskränka summan, och likväl behaga anslå något. Om jag således skulle få förutsätta alt StatsUtsk., med anledn. af hvad som här blifvit anfördt, ville taga saken i närmare betraktande och ej så noga fästa sig vid siffran af det begärda beloppet, utan tillstyrka hvad statsverket kan hafva råd att på saken bestå; så skulle jag tro alt då motionären har att åberopa Berzelii fördelaktiga vittnesbörd om kuren, och jemväl en i hufvudsladen praktiserande läkares med framgång utöfvade metod derför, StatsUtsk. torde vid nytt öfvervägande af saken inkomma med ett annat utlåt. än det ifrågavar. Jag önskar åtminstone få veta några skäl om saken skall afslås; — samt yrkar således i alla händelser återremiss. Hr von Troil, Sam. Gust.: Att Frih. Cederström med särdeles förkärlek omfattar den Schreiberska fyllerikuren, det har R. o. Ad. nogsamt inhemlat af de föreg:de diskussionerna i detta ämne, hvilka varit föranledda af Ekon.Utsk:s i ämnet afgifna betänk. ; men att denna Frilims nitälskan skulle gå ända derhän, att, enl. hans tanka, StatsUtsk. i en tidpunkt då statens tillgångar tagas i anspråk för så många långt vigtigare saker, och då många dylika måste just af brist på medel afslås, borde tillstyrka anslag till en inrättning, hvars resultater hittills lemnat så ringa förhoppning om att göra verklig nytta, det förvånar mig sannerligen på det högsta. Af den diskussion, sora ägde rum då Ekon.- Utsk. inkom med sitt betänk, i ämnet, hade R. o. Ad. tillfälle höra af de personer, som med ämnet äro mera bekanta, att pluraliteten af dem som genomgått Schreiberska fyllerikuren vanligen återfallit i samma last i högre grad än förut.
Det skedde Uiskotter rn stor oratkwisa om någon trodde arr NkjVotttt ansag Topoaraphiske Chartor och Sjökort för öfwerflödige — och jag magar förjakra, att om kill deras försättande särffildte Fält» och Sjö» mätnings Corpfcr sun.nis wara vilmgängeliqe, hade UtffotlelS Mililär - Ledanrörer, genom appart votum säkerligen tillstyikt desie Corpstrs bibehållande, utan afseende pä kostnad och Stars Werkecs förlägenhet. More Principalers rättmätige fordran dermed ripfyld, au StatS> Ulffoktet tillstyrkt ali som för Riket kan medföra nytta, sä ffuiie brydsamheten as öfwer» läggningarne wäckeligen lättås; Och i detta falt hade särskild Stak ät sörbcrörde Corpfcr witzerligen warit uprätkad. Dä deremot Uiffotket anser sin owillkorliga pligt wara — att förestå indragning as all kostnad, som möjeligcn kan undwikas — och bland betydliga anledningar till Stats-Werkeis betungande kan räknas inrättandet af manga små Corpfcr under särftkiltc Chefer, har Ut^ottel nödgars göra afseende pa den as manga yttrade förmodan att Falrmämingsoch Milirair» Chartor ffulle kunna förrättas af samma Fortifi» cations-Corps som den wärde Ledamoten sjelf, anser sa öfwerflödigt stor; — Och Utl^ottet skulle också u« rån bristande »it för Sjömätningarne kanffe fa hoppas deras möjeliga wcrkställande genom knnnige Män ivid Den 12 December. 657 ivid Amiralitetet, som mi sj äga hälften af be Örlogs Skepp hwarefter Officers-Corpsen är uprätkad. Det torde rillätas mig att likna StatS-UtstottetS förhållande till Riksens Ständer — wid der som exi» stcrac emellan UnderDomstolar och högsta Makten.
Jag anhåller vördsamt, att denna min motion måtte varda till Stats-Utskottet remitterad, och med de öfriga resp. Riks-Stånden kommunicerad. Stockholm den 26 November 1862. II. G. Lindgren. Då Herr N. Mandelgren är bugad att fortsätta utgifvandet af sitt arbete öfver fäderneslandets gamla kyrkor, med deri förekommande värdefulla konsthistoriska lemningar från förgångna sekler, men ett dylikt verk är af den art, att för det samma icke kan påräknas afsättning till en större publik, hvadan ock den möda, tid och kostnad, som derå måste uppoffras, ej genom planchernas åtgång lönas; samt, då de materialier, hvilka Herr Mandelgren redan samlat till detta arbete äro af det intresse, att de, likaväl som de hittills af honom utgifna frescomålningarne förtjena att bekantgöras, vore önskeligt om Herr Mandelgren, genom bidrag af allmänna medel, komme i tillfälle att fortsätta den verksamhet hvaråt han på ett nitfullt och berömligt sätt egnat sig. Stockholm den 19 November 1862. F. W. Scholander. Uti ofvanstående yttrande instämma: C. G. Qvarnström. J. F. Höckert. Alb. Törnquist. J. P. Molin. C. G. Blom-Carlson. Johan Boklund. Bih. till R. St. N;0 Af Doktor H. G. Lindgren: Om årlig pension åt framlidne Prosten I. M. Winges enka och oförsörjda döttrar.
Marie går. Kristofer står ett ögonblick tillintetgjord. Han går upp till bordet, häller i och dricker ett glas cognac, och går därefter och sätter sig fram. for kakelugnen för att fortsätta att röka. KRISTOFER, utbryter. Hvad i Herrans namn tjänar det till att bråka... FEMTE SCENEN FRU GERMAN. KRISTOFER. PASTORN. Fru German och pastorn komma från höger, sakta samtalande med hvarandra. FRU GERMAN. inte bli. Nej, hälst inte hemmet, men här i huset kan hon TREDJE AKTEN PASTORN, om Kristofer. För hans skuld? Men han vet ju inte... FRU GERMAN. För andras skuld också, som ingenting veta. (Gar till Kristofer.) ingen rökt här... Du är blek, min gosse? KRISTOFER, stiger upp. Din cigarr luktar godt. Sen pappa lefde, har van vid att dricka så där mycket vin till middagen. Jag är trött och har ondt i hufvudet. Jag är inte SJÄTTE SCENEN DE FÖRRA. SIGRID. Sigrid kommer från vänster med kaffekannan och serverar under det följande. SIGRID. Ändtligen! FRU GERMAN. Nu skola vi pröfva din konst. PASTORN, afsides till Sigrid. Han är här nu. SIGRID. Som ni ser. VÄRFLOD PASTORN, något retsamt. Jag är ledsen, om mina ord i morgse så lätt rubbat er öfvertygelse. SIGRID, i samma ton. Och det, fast det var er mor, som tog första steget? Var tröst, herr pastor, era ord ha inte rubbat den. PASTORN. Någon annans då? SIGRID, högt, vändande sig till de andra. Var så god. FRU GERMAN. Herr pastor. Under det följande dricker man kaffe. PASTORN. Nå, herr German, dricker man kaffe i Amerika? KRISTOFER. Har ni anledning att tro annat? PASTORN. Ne-ej... men... SIGRID, anspelande. Men hvaraf munnen full är, däraf talar hjärtat.
Uti memorial, som af Ridderskapet och Adeln blifvit till Stats-Utskottet remitteradt, har Herr Cederschiöld, P. G.j med förnyande afen vid sistlidne Riksdag af Hans Excellence Herr Grefve Löwenhielm G., väckt motion, föreslagit: att lönerne för alla Statens tjenster måtte, i likhet med hvad redan genom Kongl. Brefvet den i4 Maji 1831 blifvit för Tullverket stadgadt, få tillträdas månaden efter den, då utnämning till tjensten egt rum; att Stats-Verket borde öfvertaga uppbärandet af all uppbörd, sorn nu under namn af vacanceoch liggetidssamt nådårsbesparingar til Pensions-cassorne ingår; att redan a^tjenad begrafningshjelp hädanefterl likasom förut, måtte utbetalas i mån af afgång, och att emedlertid en un, dersökning blefve företagen till utrönande af hvad verkeligen i sådant afseende aftjenats. Från samma Riks-Stånd har Utskottet jemväl erhållit remiss å en motion af Herr Freidenfeldt, F., som, jemte framställning af de kännbara uppoffringar, hvilka genom åliggandet alt vid embetens och tjensters tillträdande aftjena begrafningshjelp tillskyndades de dessutom i allmänhet med nog knappa löner försedde embetsoch tjenstemännen, samt under åberopande af den befrielse från nämnde åliggande, hvilken blifvit StatsRådets Ledamöter medgifven, hemställt, att samtlige embetsoch tjenstemän måtte för framliden frikallas från begrafninshjelps aftjenande, och att, såsom följd häraf, de nu i tjenst varande embetsoch tjenstemän förklaras berättigade att, vid skeende afgång ur Statens tjenst, från Stats-Verket återbekomma det belopp, de under benämning af begrafningshjelp hitintills aftjenat, hvilket belopp äfven borde utbetalas till sterbhusen efter de personer, som i Statens tjenst med döden afgå.