Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti den 22 Maj 1844 afgifvet utlåtande anförde Konungens bemälde Befallningshafvande: att, efter utfärdad kungörelse med uppmaning tili dem af länets innevånare, som det åstundade, att med skriftliga yttranden i ämnet inkomma, 31 sådana blifvit aflemnade, bland hvilka 20 innefattade anspråk på en friare tånghemtning, hvaremot i de återstående 11 en sådan rättighet för dem, som icke vore strandegare, bestriddes; att tvister angående tånghemtningsrätten redan från längre tid tillbaka vid domstolarne uppstått och blifvit afgjorda genom laga kraftvunna utslag, hvilka icke kunde genom beslut i administrativ väg upphäfvas; att då en del af de hemman, hvilkas egare yrkat friare tånghemtningsrätt, efter uppgift tillförene legat i samfällighet med strandegarne, Konungens Befallningshafvande ansåge det vara nog hänvisa dem att i domstolsväg göra sin rätt till tångtägt gällande, om de dertill funne sig befogade; samt att deremot, enligt Konungens Befallningshafvandes tanke, de hemman, som icke legat i samfällighet med strandegarne, icke kunde, efter den af domstolarne följda grundsats, vinna en sådan rättighet, men att, om denna rättighet blefve dem tillerkänd, sådant skulle, på de ställen, der laga skiften redan egt rum och jord icke blifvit aftagen för väg till stranden eller för uppläggande af tången, medföra tvister, som möjligen kunde föranleda till rubbning i skiftesåtgärden eller åtminstone hafva till följd inskränkning i den hvarje jordegare tillkommande fria dispositionsrätt öfver jorden. Genom Kongl.
Till de skäl, som dä uti ifrågavarande afseende blifvit anförde, anser Utskottet sig nu böra tillägga att, ehuru under de sednaste tretio åren koloniens inkomster understigit förvaltnings kostnaderna och någon förbättring af den ekonomiska ställningen derstädes ej torde vara att emotse, med mindre nu rådande, för öns industri och handel menliga, förhållanden komma att undergå en hufvudsaklig förändring, kunna dock, likasom, dels under kriget emellan Stor-Brittanien och Förenta Staterna och dels under krigen i Nordliga delen af Syd-Amerika före år 1830, kolonien lemnade moderlandet en icke obetydlig vinst, oförutsedda förhållanden möjligen åter uppstå, dä egandet af denna koloni kan för riket vara af ekonomisk fördel, samt att det ej torde böra anses utan vigt att Svenska sjöfarande i de West-Indiska farvattnen ega en Svensk hamn och Svenska myndigheter - Allm. Besv.- och Ekon.-Ulskoltets Betänkande N:o i35. 9 digheter att vid förefallande behof tillgå; hvadan och då för öfrigt, vidkommande frågan om besittningens afträdande till någon främmande magt, sådane tidsförhållanden torde böra afbidas, dä dess öfverlätande kan ske på ett både med Nationens fördel och värdighet öfverenstämmande sätt, Utskottet likaledes anser sig böra hemställa, att Riksdags-fullmägtigen Bierkanders ifrågavarande motion ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 26 Juli 1860. Ank. till Exp.-Utsk. den 28 Juli 1860, kl. 12 midd. Betänkande, i anledning af väckt motion, i fråga om skiljande af Landshöfdingeoch Militär-befälhafvare-embetena pä Gottland.
Men hvar och en som haft rättegångar örn händer, vet att detta antal blir mångdubbladt vid de flesta tillfällen. 2:o Permulations-charta: hvarvid observeras, att all egendom, enl. naturens allmänna ordning, såsom arf ombyter egare minst 3:ne gånger inom ett århundrade — eller hvilket blir detsamma, per medium att 3 proc. af det hela, för hvarje år ombyter egare: 3:o Handels-charta: Denna charta omfattar alla slags Skepps - 214 Den 29 December. dokumentet', tullhandlingar, vexlar, läkningar, leveranskontrakter, samt skuldsedlar utöfver värde af 50 R:dr b:ko m, m. s. som dit kan hänföras. 4:o Administraliv-charta föreslår ett char te-belopp analogt med det som åsättes juridiska handlingar; 5:o Kyrklig charta, Tabellkommissionens fem årliga redogörelser lemna uplysning härom. Charlce-frihet. Befrielse ifrån alt charterna, lemnäs: a) alla med lagligt intyg om medellöshet; b) alla inrättningar ad pios usus, kyrkooch skolehandlingar; c) Fullmakter och resolutioner samt förordnanden å tjenst, med eller utan lön. Pensionsbref och resolution å beviljadt afsked eller tjenstledigheter. Adelsbref, ordensbref och titlar utdelade af Konungens Nåd; IJuderd. ansökningar hos Konungen, börandes allégater då sådane finnas, likväl charteras; alla ifrån K. M. utgående handlingar, alla brottmålshandlingar och deraf följande nådeansökningar. Motionären har uti ofvanstående sökt att närmare påpeka det stora antal charlot' som enligt här föreslagne grunder måste årligen konsumeras och tror, att om man antog följande tariff För Juridisk charta . 8 sk. » Permutations 8 sk. » Administrativ 6 sk. » Handels 6 sk. » Kyrklig 3 sk. så skall statsintraden ändå blifva betydlig. Om tillverkning af charta och dess kontroll. Tillverkningen bör ske likasom för Rikets sedelmynt vid Bankens pappersbruk Tumba, och medelst ett likartadi machineri, sorn angifvetnummertalet af tillverkade chartor för dagen.
Äldste undertecknad förskrifning å hela det beviljade låne-beloppet, hvarigenom de, i stadens namn och å dess vägnar, förbinda sig, en för alla och alla för en, alt ansvara för lånesummans återbetalning, jemte ränta derå, på sätt och i den ordning, bär nedan finnes stadgadt; 4: likaledes böra, före lånets lyftning, hos Riksgälds-Contoret uppgifvas de serskilda föremål, hvartill lånet är afsedt att användas, äfvensom sättet för dess begagnande; 5:o hvad som af lånet icke är uttaget innan den 1 Juli 1841, kommer derefter icke alt från Riksgälds-Contoret utgifvas; 6:o såsom ränta och capital-inbetalning för det uttagna lånbeloppet, hvilket får räntefritt begagnas lill 1841 års utgång, erlägges derefter inom slutet af hvarje år, från och med år 1842, sju (7) procent, som alltid beräknas å det ursprungliga låne-capilalet och hvaraf, sedan ränta efter 4 procent årligen å det innestående capital-beloppet algått, återstoden utgör afbetalning å lånesumman, intill dess densamma är till fullo godtgjord; 7:o allt hvad som sålunda bör inbetalas, må omedelbarligen från stadens Äldste till Contra issa lierne i Riksgälds-Contoret insändas; och 8:o skulle lånet icke, vid 1842 års slut, vara till hela det lyftade beloppet, an vändt för de dermed afsedda och uppgifna ändamål, eller skulle de föreskrifna ränteoch capilal-iubetalningarue icke fullgöras, bör den utgifna lånsumman, å Riksgälds-Contorets sida, till återbetalning inom viss förelagd kort lid uppsägas, i hvilket fall den stadgade räntan skall beräknas och utgöras från den Lid, lånemedlen blifvit från Riksgälds-Contoret utbetalda. Alik. till Exp. Utsk. den 2g April, kl. 1 c. m. Memorial; i anledning af återremiss pä Stats-Utskottets memorial N:o 20. (Rgs Afd.)
Att söka återföra skicket till ett mera rättsenligt förhållande kallas orättvisa, och att mot en försökt ny inkräktning våga ett motstånd, kallas en hvälfning till de privilegierades förfång och prejudice. Då Kongl. Maj:t i den Nådiga Propo. sitionen framställt den önskan, det ville Ri - Biltt>Stats*samtAllm.Besv.o,Oec.-Utsii. Uil.N:083. s> 3 kets Ständer bestämma vacance-afgiften, att till ett lämpligt belopp erläggas af BåtsmansRotehållarne, hafva förenade Utskotten deremot. sökt bevisa, att hvad Kongl. Maj:t således i Nåder Önskar, redan med kraft af gällande Dagar och Afhandlingar, är Båtsmanghållets skyldighet. Om detta skulle vara förhållandet, vore någon Rikets Ständers åtgärd onyttig; och Kongl. Majh bade då ej behöft framställa den Nådiga Propositionen Emedlertid, enär, till inträdande af beklädnads - vacance afgiftens erläggande, torde fordras ett Rikets Ständers af förut gifne beslut och gällande Författningar oberoende medgifvande; så synes den Nådiga Proposition nen vara väl beräknad, när den denna gång rörer de förras interesse. Härigenom skola bland massan af de beslutande de interesserades ja eller nej betyda intet och sedermera, om fråga icke uteblifver I nästa eller en senare Riksdag om en lika beklädnads-vacanceafgifts erläggande af Soldatehållet; så kunde ock denna röna en lätt framgång, när, jemte de nu betungade och skadelystne, fur hvarje framställning bland den nu blifvande pluraliteten tillika skulle kunna tänkas en eller annan ja-man.
Nu kvittra de så sött bland blommorna, ty blommor har jag skaffat mig, men det är inte som hemma ändå. Jag längtar fasligt efter barnen, och så börjar jag att känna mig så hjälplös – alldeles som en spån kastad i en ström. Hemma hade jag reda på allt, här har jag inte reda på något. Det går rundt, rundt, rundt i hufvudet på mig. Och inte vet jag ändå en smul hvad kvinnofrågan är! FJORTONDE KAPITLET. Uppfostrande böcker. Tidningsplaner och andra planer. En ryslig händelse i Gripsholms slott. Nu är jag, Gud ske lof, alldeles frisk igen, men med sömnen är det allt litet knaggligt. Nå ja, den kommer väl, om den bara får betänka sig. Doktorn vill ge mig sömnmedel, men det har jag rent sagt nej för. Man vet alldrig hvart det första steget kan föra. Det syns bäst på Gustaf det, som nu helt och hållet återtagit sina gamla vanor. Han bor på ölkällaren och arbetar på biljarden. Jag höll i mig så länge som möjligt med att inte orka gå uppför trapporna ensam, men så såg jag så frisk och röd ut, att jag skämdes för folket att låta pjåska med mig så där. Hå hå, ja ja! Det var minsann ingen dumbom, som sa de orden: »att lyckligast de äktenskap, som inte blir utaf!» Nu ljög du som en turk, Lovisa. Skulle du vilja vara ogift, du? Nej inte för alldrig det! För att göra någon nytta medan jag legat här, så skickade jag till Läsesalongen och bad om en laddning goda och värkligt uppfostrande böcker. Men nog är det bra svårt, att värkligt goda och uppfostrande böcker ska vara så förfärligt tråkiga! Om man åtminstone slapp de där otäcka »fakta», hänvisningar till böcker, som ingen människa känner till, och alla konstiga namn, som det är alldeles omöjligt att reda sig med! Men kanske att böckerna inte blef så uppfostrande sedan? Vår egen tidning, Idun, är ju utmärkt, men inte lär man sig mycket af den. Modjournaler finns ändå, och hvad de där läkarråden angår, så måste jag säga, att jag tycker de är rent ekidärvåka. (Hur nå’n doktor för öfrigt törs ordinera så i luften, förstår jag inte!)
Särskilda anledningar lill missnöje med den bestående ordningen hafva sedan sednasle riksdagen tillkommit, nu såsom förut beroende af förhållandet emellan kyrkan och skolan. Kyrkans män hafva klagat öfver det inflytande inom Domkapitlen, som är inrymdt åt de verldslige Lektorerne, och desse å sin sida hafva beklagat sig väl icke olver något förtryck från kyrkans sida, men så mycket mer öfver tungan af de konsistoriela göromålen och det hinder dessa utgöra för deras egentliga kall såsom lärare. Uti den framställning, som ligger till grund för det första af omlörmälda förslag, anmärkes, alt den allmänna grundsatsen al' kyrkans berättigande till större säkerhet, än hon nu eger, all icke besväras af okyrkligaeller krislendomsfiendtliga elementer inom sjelfva kyrkostyrelsen, genom sednare liders sorgliga erfarenhet vunnit förökade anspråk på uppmärksamhet. Ehuru det medgifvits, att den närvarande tiden, särdeles i fråga om nya organisationer inom det kyrkliga området, erbjöde allt för mänga outvecklade och i jäsning sladda förhållanden för alt på detta fält någon varaktig byggnad skulle kunna åstadkommas, så har det dock ansetts, atti en sådan upprörd och i många hänseenden mot kyrkan fiendtlig tid, vår evangeliska kyrka eger rättmätiga kraf på alla möjliga bemödanden från dem, som åtagit sig vara hennes målsmän, att afvärja och, så vidt ske kan, för framliden förekomma inflytelsen inom sjelfva kyrkans sköte, af för kyrkan upplösande tendenser. Med erkännande af vigten och lämpligheten deraf, att bland ledamöterna inom Domkapitlen finnas män med dokumenterad allmän lärdom och med skicklighet ali biträda vid examina, dispulationer, m. m., hvilka inför Domkapitlen anställas, hade derför röster höjt sig, som icke funnit det vara rådligt, att Lektorer vid stiftsstadens elementarläroverk skola i kraft af sin lärarebeställning ovilkorligen berättigas till ledamotskap i konsistorierna.
Hvad angår hans anmärkmr, att den omyndiges faslighet icke kan inlecknas i förmyndares egendom, så får jag, utan att i öfrigt vilja ingå i svaromål å denna märkvärdiga framställning, erinra, att i afseende å den omyndiges fastighet någon vidare säkerhet ej är af nöden, än lagens stadgande, att omyndiges fasta egendom icke må af förmyndaren abalieneras, utan domstolens tillåtelse. Den 20 October. 373 Hr Gunther, Claes Ephraim: Såsom ledamot af LagUtsk. och då jag deltagit i det tillstyrkande Ulsk. afgifvit, skulle jag visserligen för min del vilja föreslå R. o. Ad. att utan återremiss antaga Ulsk:s förslag. Jag skulle för min enskilda del göra det så mycket hellre, som jag, ehuru jag erkänner ett sammanhang emellan förslagen i Ulsk:s betanien N:o 14 och 15, likväl icke finner delta sammanhang så ovillkorligt, alt icke beslutet i denna fråga kan fattas, innan beslutet ännu är fattadt öfver frågan om controller på förmyndare. Då man för öfrigt, huru man än vill behandla saken, icke lärer kunna afgöra begge frågorna på en gång, utan måste besluta i den ena först och sedan i den andra, så synes det mig temligen likgiltigt, om man tager frågan om de s. k. lysta förmånsrätterna i första rummet och den om förmyndarecontrollerna i det andra, eller tverlom.
För öfrigt uppkommer genom en sådan anordning den väsentliga fördel, att en lärare kan öfvergå från ett läroverk till ett annat, utan de olägenheter, med hvilka en sådan, för undervisningen ofta behöflig eller gagnelig förändring, förut varit förenad. Detta slag af lönereglering är ock redan vedertaget i andra länder, så t, ex. i Danmark, der det finnes påbudet genom Lagen af den 1 April 1855. I lärarens ställning ligger onekligen något, som särskildt påkallar trygghet för framtiden. Ju mera han kan befrias från den oro, som näringsbekymren och särdeles omsorgen om en oviss framtid alltid måste underhålla, isynnerhet i (ämiljefadrens sinne, med desto mera odelad kraft och håg kan han öfverlemna sig åt utöfningen af sitt ansvarsfulla kall. inom vårt land har delta förslag redan för ett tiotal af är sedan varit föremål för öfverläggningar. Det har af flere Konsistorier och af Direktionen för undervisningsverken i Stockholms stad blifvit i underdånighet framsläldt till Kongl. Maj:t samt af Departements chefen förordadt i statsråds-protokollet till propositionen om stats-verkets tillstånd och behof. Mot detta sätt att reglera lönerna under eiemenlar-iäroverken har hufvudsakligen den invändning blifvit gjord, att man icke skulle kunna med bestämdhet beräkna den summa, som för nämnda stat under hvarje statsreglerings-period skall alsättas. Men detta inkast kan icke ega någon giltighet, enär del, då hvarje lärares fullmakts dutum är kändt, måste vara lätt att ordna dem efter de bestämmelser, löne-reglementet innehåller, helst om kalenderåret näst efter det, under hvilket fullmakten blifvit utfärdad, städse räknas såsom det första, utan afseende på månad. På detta sätt kan för hvarje statsreglerings-period en viss summa med full noggrannhet beräknas, hvilken aldrig kan komma att öfverskridas, men väl att lemna besparingar, i den män äldre lärare afgå och ersättas af yngre efterträdare. Utskottet har iåtit verkställa en så beskaffad beräkning och den för tillämpning af de föreslagna grunderna erforderliga summa finnes i den bilagda tabellen N:o 6 upptagen.
Landtmäiare-boställettvåtredjedels mantal N:o 3 Kärreberg Sven Andersgård i Alfshögs socken af nämnde härad, i stället för nuvarande Länsmansbostället treåttondels mantal N:o 1 Thorsjö Henrik i Gunnarps socken. (I. A.) Enligt hvad högstberörde nådiga Proposition, införd under N:o 79 i l:sta samlingen af Bihanget till Riks-Ständens protokoll vid innevarande riksdag, innehåller, hade numera aflidne Länsmannen i södra distriktet af Faurås härad i Hallands län. F. Ringblom, uti en den 24 sistlidne Augusti till Kongl. Maj:t ingifven skrift i underdånighet anhållit, att det berörde länsmans tjenst på lön anslagna boställe, treättondels mantal N:o 1 Thorsjö Henrik, i Gunnarps socken af samma härad, måtte, enär hemmanet vore särdeles obeqvämt beläget i nordöstra ändan af det länga distriktet och derföre icke kunde af Länsmannen bebos, fä utbytas mot det till Kronan indragna f. d. Förste landtmätare-bostället tvåtredjedels in; ntal N:o 3, Kärreberg Sven Andersgård i Alfshögs socken af nämnde härad: och hade Kongl. Kammar-kollegium och Kongl. Ståts-kontoret, i följd af härå alläten nådig remiss under den 14 Oktober sistlidet är afgifvit underdånigt utlåtande öfver berörde ansökning och dervid öfverle nät Kongl. M ij:ts Befaliningshafvandes i Hallands län ge*om bemäld» Kollegier infordrade underdåniga yttrande i ämnet, hufvudsakligen innehållande: att ifrågavarande länsmansboställe vore beläget i en af länets magraste trakter, aflägse frän stora landsvägen, i nordöstra ändan af distriktet, en åttondels mil nära gränsen mellan Hallands och Elfsborgs län. 5 mil från närmaste stad, 2 och trefjérdedels mil frän häradets tingsställe samt ända till 5 ä 6 mil frän yttersta gränserna af de Bih. till R, St. Prot.
Jag är öfvertygad, att Utlänningen Owen ansträngt sin förmåga, icke af kärlek till Sverige, eller af nit för Staten, utan helt enkelt under förutsättning eller förhoppning om vinst. Hade bans bemödanden lyckats, skulle han säkerligen ej hafya lemnat StatsVerket något tillskott af sin förtjenst; hafva de åter misslyckats, är det ett bevis, att Herr Owen speculerat orig* tigt, Allt hvad en Näringsidkare hellöf* Den i September e. m. ng ver, och bör kunna påräkna, är förlag öcli lättade hetalningsvijkor. Det förra har Herr Owen redan fått genom lån; och i hvad Utskottet i sednare afseendet tillstyrkt, instämmer äfven jag. I anledning af hvad Herr von Hartmansdorff nämnt om våra Ångbåtar, vill jag blott yttra, att de snart sagdt äro i den bedröfliga belägenhet, att få Svenskar mera våga beträda dem. Ehuru af alldeles motsatta motiver med de Herrar, hvilka redan yttrat sig, förenar jag mig således i deras anhållan om återremiss. Herr von Hartmansdorff: Om Herr Owens företag varit så indrägtigt för honom, som för de Corporationer och Bolag, hvilka begagnat hans skicklighet; så hade han väl icke behöft någon belöning. Men det bar gått honom såsom det i Sverige vanligen går Män, hvilka ägna sina kunskaper och sin förmögenhet åt. införandet af någon ny Industrie, att nemligen om de ej alldeles ruinera sig, så vinna de åtminstone sällan något derpå. Af dessa skäl och då Herr Owen, som rastlöst gör nya försök och förbättringar, skulle, om Sländerna afskrifva hans nuvarande skuld, ändock möjligen befinna sig nödställd på ålderdomen, tror jag, att han vore bättre tjent med en pension. Jag anser således Utskottets förslag i denna del väl betänkt, qch anhåller om bifall derå. (2o Den i September e. m. Herr Munk af Rosensköld, Eberhard: Jag tillstår, att jag ej känner, om Herr Owen hos oss infört det fullkomligaste sättet att bygga Ångfartyg, eller om han är en åtminstone indirect orsak till, att vi ännu icke fått tillgodonjuta det hästa sättet.
Tersmeden deruti, att vid privilegiefrågor en röstpluralitet af jj:delar icke är lämplig, ber jag att få nämna en Iråga, der sådan pluralitet borde införas, nemligen lid lörändring af den nu bestämda kapitationsafgiften, som eljest af några få personer, hvilka önskade från rösträtt utesluta andra, kunde oskäligt höjas. Jag föreslår derföre, att efter orden »gemensamma fasta egendom» måtte införas »eller höjande eller sänkande af kapitationsafgiften;» och anhåller jag hos Hr Gr. o. Landtm, om propos. på detta mitt förslag. Hr Liljenstolpe, Axel Fredrik: Jag anser den här föreslagna röstpluraliteten af två tredjedelar vara för liten. Enligt så val R. F. och R. O., som nu gällande Riddarh.-Ordn., erfordras fem sjettedelar af röstantalet för en ledamots utvoterande; och jag anser det derför orimligt, att endast två tredjedelar af rösterna skulle behöfvas för att utvotera hela Ståndet, om sådant ifrågasattes. Äfven i afseende på den fasta egendomens afhändande anser jag det vara nyttigt att fem sjettedelars röstpluralitet erfordras; ty om tidens benägenhet att köpslaga skulle smitta äfven detta Stånd, hvars förhandlingar af mången, såsom vi hört, anses hädanefter komma att beröra egentligen de ekonomiska angelägenheterna, kunde man föreställa sig, att förslag kunde väckas att förändra vår ställning till bankbolag; och till förekommande af ett sådant förslags antagande, anser jag, att det dertill erforderliga röstantalet borde bestämmas så högt som möjligt. Jag föreslår att ordet »två tredjedelar» måtte ändras till »fem sjettedelar.» Räntans, enligt mitt förmenande, så lörderfliga frigifvande manar mig ytterligare till denna försigtighet.
Fond eller afsättning till någon del af de inflytande Lotsoch Båkmedlen dels för Fyringarnes behof dels till inhöp af Landsorts och Korsö Fyrbikar, emot hvilkas inlösen nästa Riksdag Utskott® i ofri# 13* Stat s - U ts k o 11 e f s Betan Rand e nu äberdpar de skäl, som i detta afseende bilfvi(: anfdrde uti det till Tredje Hufvud Titcjns reglering afgifne Förslag. Hvad för öfrigt angar anslaget 111 Imtseri Statens behof, så har IJtskotiet dertill fored igit, hvad Kongl. Maj st i Nåder asiat, och surt i aflöning och anJre tillkomne nya kostnader ut, gjorde 30,856 E:dr, med derunder begriprie idb Tunnor Spannmål eller 17.109 R:dc 30 si. mera ap förut, hvadan någon anmärkning, i denna del afseende ytterligare tillökning icke lärer ega rum; Och beträffande yrkadt särskildt anslag till fyring Staten, så emedan kostnaden dertill {litijis, blifvit besörjd af den summ a, sorn varit öfverlemnad till Kongl. Maj:t$ Nådiga disposition för försvars Verket och dött, itc? gaställde mindre betydliga tillökningen, dessutom, såsom yttrande en förslags beräkning, likasom hela denna utgift syntes böra äfvenjaf anslaget för fötsvar-Verket utgå, hvadan den och kommit i betrag-, tande sås.om en med Flottorne gemenskap egande anstad, vid den föredelning emellan Landt, pch Sjöförsvaret; som Utskottet föreslagit af de för försvars-Verket i allmänhet an viste medel; finner Utskottet icke heller nu skäl alt til!s'yrka särskildt anslag för detta behof; men då den klagan är nog allmän, att de för Sjöfarten erforderlig?
Den 8'-"e ansäos redan genom ten rina schra puncten bestämd, i följe hwaraf den skulle förfalla. s-oe 1484 Den 9 Julli y.de puncten förändrades ssm följer: "Uti Staderne, med undantag af Stockholm, Götheborg och Carlscrona, om hwilkas Bränwins-tillwcrkning serskildt warder förordnad?, kommer Branwinsbränningen, att grunda sig pä hwarje Stads folknummer pa det satt, att 80 mantalsskrifne personer fa begaana en panna af Femtio kannors storlek, 120 personer Sextio kannor, 132 personer Sjuttio kannor, 240 personer Åttatio kannor och zoo personer Nittio kannor, hwarutöfwer ingen panna i Stad får nvttjas, ej heller någon, som av under sv kannor. Att Bränwinsbränning i Städerne ma werkställas med serjkilde pannor af förenämnde storlek, hwar för stg eller uti sammansatte werk, ett eller flera, allt efter som Stadens fleste Husägande innewänare derom öfwerenskomma. io:de och i>:te punctcrne beflötos sa lydande: °'Om Bränwlns-tillwerkningen och destilleringen i Stockholm, Götheborg och Carlskrona och sattet till dek ulöswande öfwerlates det Kongl. Majtt efter dest Nådiga godtfinnande och till Statens basta fördel förordna; hwarwid i afseende a afwerkningsqwantum af Spanmal i jemförelse med deka Staders mantalsjkrefne personer samt pannornaS storlek, samma förhållande och grunder komma att tjena tili efterrättelse, som för de öfrige Skader ar faststäldt. istte och iz:de puncterne af Utskottets Betänkande gillades.