Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bordet med all sin tyg; ljusastakan med sin tyg; rökaltaret; Bränneoffersaltaret med all sin tyg; och tvättekaret med sin fot; Och skall alltså viga dem, att de blifva det aldrahelgasta; ty den som vill komma dervid, han måste vara vigd. Aaron och hans söner skall du ock smörja, och viga dem mig till Prester. Och du skall tala med Israels barn, och säga: Denna oljan skall vara mig en helig smörjelse när edra efterkommande. På menniskokropp skall hon icke gjuten varda, och skall ej heller någon sådana göras; ty hon är helig, derföre skall hon vara eder helig. Den som gör en sådana eller gifver enom androm deraf, han skall utrotad varda utu sitt folk. Och Herren sade till Mose: Tag dig speceri, balsam, stacten, galban, och rent rökelse, så mycket af det ena som af det andra; Och gör der rökverk af efter apothekarekonst bemängdt, så att det är klart till helighet. Och stöt det till pulfver, och du skall lägga det inför vittnesbördet, in uti vittnesbördsens tabernakel; dädan jag dig betyga skall. Det skall vara eder det aldrahelgasta. Och ett sådant rökverk skolen I icke göra eder; utan det skall vara dig heligt Herranom. Den som ett sådant gör, till att röka dermed, den skall utrotad varda utu sitt folk. Och Herren talade med Mose, och sade: Si, jag hafver vid namn kallat Bezaleel, Uri son, Hurs sons, af Juda slägte; Och hafver fyllt honom med Guds Anda; med vishet och förstånd, och konst, och med allahanda verk; Konsteliga till att arbeta på guld, silfver, koppar; Konsteliga utskära och insätta stenar, och konsteliga timbra på trä; till att göra allahanda verk. Och si, jag hafver fått honom till hjelp Aholiab, Ahisamachs son, af Dans slägte; och hafver hvarjom och enom visom gifvit visdom i hjertat, att de göra skola allt det jag dig budit hafver:
Grundläggning: grundgräfning, 4 kub.famnar .k 5: — Kallmur, 20 kub.famnar a 36: — Mur i bruk, 1,33 kub.famnar k 75: — Öfverbyggnaden, 16 sträckfot k 32: — D:o d:o vid Tormenås, lika med föregående D:o d:o vid Öster Brunn d:o Hulvertar och Aflogtpstrummor: 3 Iculvertar af 120 qvadr.-fots sektions-area. Grundgräfning, spåntpålning m. m Mur i bruk, 40 kub.famnar Kallmur, 223 kub.famnar 2 kulvertar af 50 qvadr.-fots sektions-area. Grundgräfning, rustvirke m. m Grundgräfning, spåntpåining in. 111 Mur i bruk, 0 kub.bunnar ä 105: — Kallmur, 16 kub.famnar a 65: — 3 trummor af 20 qvadr.-fots sektions-area. Grundgräfning, spåntpåining m. lii Mur i bruk, 10 kub famnar ä 105: — Kallmur, 50 kub.famnar a 65: — 4 trummor af 46 qvadr.-fots sektions-area. Grundgräfning, spåntpåining 111. m Mur i bruk, 10 kub.famnar a 95: — Kallmur, 41 kub.famnar ä 55: — 42 trummor af 42 qvadr.-fots sektions-area. Grundgräfning, spåntpåining ■ . Mur i bruk, 22 kub.famnar ä 95: — Kallmur, 106 kub.famnar ä 55: — 8 trummor af 8 qvadr.-fots sektions-area. Grundgräfning, spåntpåining m. m Mur i bruk, 12 kub.famnar ä 95: — Kallmur, 44 kub.famnar å 55: — 36 trummor af 4 qvadr.-fots sektions-area. Grundgräfning, rustvirke m. m
Det ligger ofta en ganska stor tjusning uti att alltid hafva lyckats, det ligger ett begär hos mängden, sorn ser en sådan man, som ser bevisen af hans snille, att obetingadt böja sig för honom och hans omdöme; -det är således ingalunda underligt, om Hr Ericssons namn i och för sig sjelf här skulle göra ett intryck, som möjligen skulle leda till ensidig upfattning, men härtill kommer nu den omständigheten att det förslag, som nu är å bane, t. ex. i afseende på vestra stambanans dragande söder om Mälaren, ännu för några år sedan var alldeles obekant; ingen menniska satte det i fråga. Det har på de sista 3 åren upkomkommit såsom en nyhet, och då denna nyhet fått en sådan fart, att den tagit sjelfva Regeringen med sig, så är man lätt böjd att, i förlitande på den myndighets gillande, som sålunda åtföljer densamma, anse att i denna plan ligger en oemotståndlig kraft, som gör att man känner sig kallad att säga: här hafva vi för oss allt hvad som behöfs, vi hafva Regeringens auktoritet, vi hafva den mans auktoritet, som i flera hänseenden visat sig som den utmärktaste man i sitt fack, och som i den nya befattning han mottagit redan ådagalagt stora prof på sin administrativa verksamhet och sitt snille. Då säger jag, att dessa omständigheter äro ganska förföriska; men å andra sidan måste man fästa upmärksamheten på att Hr Ericssons förslag kommit hit med Regeringens gillande, ehuru Hrr Komitérade varit af annan tanka och utan att dessa Komitérade varit i tillfälle att afgifva påminnelser vid detsamma; det är sålunda en möjlighet att i detta förslag kunde ligga några misstag, hvilka de Komitérade kunnat vara i tillfälle att rätta, om de fått yttra sig deröfver.
Herr von Hartmansdorff har, genom framdragande af händelser från äldre tider, med exempel velat visat nödvändigheten af, att Ridderskapet och Adeln ej efterskänker rättigheten att bevilja eller neka introduction åt en till Adelsman utnämnd person. Till undanrödjande af allt missförstånd, får jag förklara, att ingen skulle högre än jag önska, att härom vore något bestämdt stadgadt; men efter min öfvertygelse är en sådan rättighet redan för Slåndet förklarad. Då alla Propositioner här skola med Ja och Nej besvaras, hemställer jag, i fall frågan, huruvida en Nobiliterad person skulle erhålla introduction, besvarades med Nej, om väl någon LandtMarskalk skulle anse sig berättigad att framföra till Konungen, det Ridderskapet och Adeln nekat att emottaga en af Kongl. Maj:t i Adeligt Stånd upphöjd person. Jag tror det ej, och hvad blefve väl då följden; jo, att frågan om introduction icke kan besvaras med annat än Ja. Är sådant formligt? Herr Cederschjöld: Den siste värde Talaren har sökt bevisa nödvändigheten af det andra momentets bibehållande, på grund deraf, att Ståndets säkerhet skulle fordra ett bestämdt utsättande af vilkoren för in» troductionens beviljande. Jag får, under instämmande i samma ändamål, eller nöd - Den 3 Augusti f. m. 7$ vändigheten af Momentets bibehållande, blott förklara, att jag anser Konungens säkerhet fordra det, ty om det berodde på Ståndet allena, att genom en af det enskilt stadgad instruction utsätta vilkoren, så skulle de kunna blifva sådana, att värdet af uppliöjelser betydligen inskränktes. Jag tror det derföre vara nödvändigt, att äfven Konungen får veta och sanctionera de vilkor, under hvilka introduction beviljas, och tillstyrker således Momentets bibehållande. Hans Excellence Herr Grefve De la Gardie: I anledning af de skäl flere personer yttrat för uteslutande af de ord, som röra citationen af Författningarne af 1775 och 1800, vill jag ej derom envisas; och jag tror,att §. kan blifva lika tydlig, om i stället insättes: enligt gällande Författningar.
Det finnes nemligen hos oss knappast någon beskattning, som till så hög grad betraktas med oblida ögon, sorn bränvinsskatten; det går så långt, att man här och der hör dem, som betvifla dess rättmätighet, och i alla händelsor anse den så otillbörlig, att man förmenar sig vara i sin fulla rätt, om man för att bespara afgiften kan kringgå skattebestämmelser medelst påhitt, som nära nog ligga inne på olaglighetens område. Detta skulle emellertid, så vidt det ar går anmälda brännerier, knappt komma att gälla i hela sin vidd, om bränvinsbränning endast tillätes i så stora brännerier, som kommissionen ämnar föreslå, hvarigenom denna handtering i allmänhet komme att öfvergå i bättre händer, än när den fördelas på en hel mängd småbrännerier. Huru man emellertid än ordnar mäskebeskattningc-n hos oss, blir det dock förmodligen alldeles nödvändigt alt hvarje bränneri sättes under daglig kontroll, antingen detta sker medelst kontrollörer, som på olika tider infinna sig i bränneriet, eller sorn der ständigt uppehålla sig. L båda fallen blifva omkostnaderna för denna kontroll så betydliga, att det blir en nödvändighet att inskränka bränvins-brännings-rättigheten endast till så stora brännerier, att afgiften utaf desamma förmår bära de utgifter, som äro förknippade med brännerierngs kontrollerande. Det torde för öfrigt vara öfverflödigt, att här inlåta sig uti besvarande af den frågan, huruvida bränvinsbränning bör bedrifvas i stora fabriker eller i små brännerier, eftersom denna fråga redan kan anses vara besvarad medelst den sist utfärdade lagen derom, nemligen till fördel för de förra. Med hänseende till bränneriernas storlek vilje vi anmärka följande : Enligt lagen af den 4Aug. 4 845 är intet bränneri med mindre panna änJ200 potters innehåll tillåtet elter slutet af år 4848, och enligt skatteregleringen af den 48 Okt. 4845 ärjafgiftcn af 4:sta klassens apparater (enkel panna drifven med eld) från den 4 lan. 4847 bestämd så högt i förhållande till den afgift, som betalas af 2:dra klassen, att man väl torde kunna anse de få ännu återstående enkla apparaterna såsom de facto förbudna.
En institution, ännu knappast decenniet gammal, kan naturligen endast anses ligga i sin linda; till hvad den i en framtid kan utveckla sig, äi vanskligt söka profetera. Redan nu har den dock ej endast lofvat utan äfven hållit mycket — mycket ej minst hvad angår beredandet af nya, välbehöfliga arbetstillfällen för qvinnan. Maja på berget *. Skildring ur verkligheten af H. G. Det glänste och gnistrade der ute. V i hade en lång tid haft det obehagligaste väder med dimmor och slask, mera passande november än januari. Under gårdagen klarnade det ändtligen upp och började frysa, och på mor* Det enkla lilla porträtt, som i dessa rader tecknas, torde vara väl bekant för de af Iduns läsarinnor, som till äfventyrs besökt Mössebergs kallvattenkuranstalt. » Maja på berget » har ej väntat in en ny säsong. gonen kom ett lätt snöfall. Träden voro betäckta, ej med rimfrost, utan af en tjock isbark, som beklädde ända till den minsta qvist, och som, vid grenarnes svajning för den lätta vinden, brast och nedföll som ett glittrande regn af diamanter. Den hvita, mjuka mattan inbjöd så lockande till en promenad, och då jag dessutom redan förut tänkt besöka gamla Maja, som bodde der högst upp på berget och som nu häftigt insjuknat, tog jag ett raskt beslut, fattade min lilla Inga vid handen och begaf mig åstad. Till en början gick allt bra, och vi njöto i fulla drag af solskenet och den friska kalla luften. Men då vi kommo upp i skogen på bergets sluttning, började vår entusiasm att lägga sig en smula, då vi funno, att hvarje sak har två sidor, och att det, som synes skönt på afstånd, ej alltid är så behagligt på nära håll. » Diamantregnet » kändes mindre angenämt, då dess hvassa ispiggar träffade det obetäckta ansigtet, och den mjuka snömattan dolde en förädisk glanskis, som gjorde vandringen uppför det branta berget högst besvärlig, nästan farlig. Men slutligen stodo vi deruppe på platån och kunde fritt blicka omkring oss. Strax nedanför utbredde sig den stora badorten och tog sig rätt egendomlig ut i vinterdrägt.
BorgareStåndet, S. D. Med anledning af Häglof!. Ridderskapets och Adelns samt Hedervärda Bonde Ståndets inbjudande uti Protokolls-Utdrag för den g ' och 16 i denne månad, fann Borgare-Ståndet godt att med välbemälte tvänne Riks.Stånd före-' na sig uti det beslut att anmoda Statsoch Banko-Utskotten, att af de till Riksdagskostnaderna anslagne allmänna medel, låta till trycket befordra och upplägga, för att bland Riks-Ståhdens Ledamöter utdelas, ett tillräckligt antal exemplar. 1. Så fort sig göra later, 'r*f de vid slutet 4 5* Prot. Utdr. d. 21 Maji 1818.’ af Utskottens den 23 April afgifne Betänkande," rörande utredningen af Götha-Canal-Bolags. Malmö och Götheborgs Diskonter upptagne punkter eller propositioner, och 2. ej mindre sistberörde Betänkande helt och hållet, i ett sammanhang än ock Utskottens blifvande Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens rörande Allmänna Finance - Regleringen den 6 sistlidne April, meddeldte Betänkande i öe delar samma Utlåtande kan blifva från Utskottens förut afgifne Betänkande skiljaktigt. S. D. Efter ytterligare föredragning af Eag-Utskottets, uti Memorial N:o 103 afgifne Utlåtande öfver de inom Vallöf!. Borgare-S'ån. det gjorde anmärkningar vid bemälte Utskotts Betänkande, rörande förändring uti lydelsen af 2. och G. § §. i 7 Cap. Handels-Balken; fann Borgare-Ståndet nämnde Utlåtande böra läggas till handlingarne. S. D. Vid förnyad föredragning af StatsUtskottets den 12 Maj ineddeldte och den 16 på bordet lagde Memorial, N:o 232, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse till bemälte Utskott, angående dispositionen af de från Svenska Coloriien St.
Jag tror, att, om Ridderskapet och Adeln endast förblifver yid d«ss fattade tanka, hvilken ej innebär fullkomligt afslag af Utskottets redaction, ordet ogilla icke är lämpeligt. Utskottet har endast anhållit att få veta Ridderskapets ocn Adelns beslut. Herr Cederschjöld: Mitt uttryck: ”att Con* stitutionsUtskottefs Memorial borde ogillas" hade afseende på Memorialets oformlighet. Om för öfrigt Memorialet blott skall innefatta en förfrågan, huruvida Ridderskapet och Adeln vill från - Ridd. o. Ad. Fröt. I Afd. 36. 562 Den xi Juni i f. ml i träda dess förut yttrade mening; så medger jag, att det i detta afseende icke kan förkastas eller ogillas, utan bör besvaras: och torde Ridderskapet och Adeln i sådant fall kunna gifva Utskottet tillkänna, att Högloflige Ståndet förblifver vid dess en gång yttrade tanka. Hans Excellence Herr Friherre af Wetterstedt , Gustaf: Jag instämmer med Friherre Åkerhjelm så mycket häldre, som, då det är svårt för ConstitutionsUtskottet att öfvertala Ridderskapet och Adeln att frångå dess en gång yttrade tanka, det måste blifva ändå svårare att öfvertala de öfrige frenne RiksStånden att ändra deras beslut. Herr Cederschjöld■ Min mening har aldrig varit, att ConstitutionsUtskottet skulle söka öfvertala de andre Stånden; utan blott, att Utskottet bort till dem öfverlemna, om de villo förena sig i de anmärkningar, som i det ena Ståndet blifvit gjorda. Grefve Monier: Det är visserligen rätt vackert att blifva fast vid sitt beslut, men om Ridderskapet och Adeln nu ej skulle vilja låta sin öfvettygeise vika, måste Nämnd väljas att afgöra frågan. Och som detta endast förorsakar en betydlig tidsutdrägt, tror jag för min del, att det vöre vida bättre låta bero vid de öfrige RiksStåndens fattade beslut. Herr Cederschjöld:
S:mt af utgående varors värde, hafva tillförene stigit ansenligt; men i anseende till inskränkningen af de utländske varors införsel, äro de år ifrån år förminskade. För år 1753 hafva desse arm - penningar stigit till 3,437 Daler. Ståts-Utskottets Betiinkandenl 1637 5'o Interesse af Lane-Banco Capitaler och andre Utlåningar 2,132 D:r Sunt. 6:0 Arrenden, Hyror och Tomtören af någre Tomter i Staden samt små Lägenheter omkring Hospitalet, stigit för 1753 till 528 D:r 18 ör. Ssmt. 7:0 Medgifts - penningar af dem, sorn till Fribröds åtnjutande blifvit intagne, jemväl bortsåld egendom efter de inköpte personer och eljest qvarlåtenskap efter fattige sorn dö, så ock penningar för dem, som inkomma i Curhuset, äro ganska ovissa och inflyta till mer och mindre. Ar 1753 stego de till 6,260 Daler 23 öre Sunt. g:o Trettonde Penningen af Köpeskillingen för Gårdar, byggde pa Hospitalets grund» och Recognition för Danviks Hemman, som gå i köp privat Folk emellan, är mycket oviss; men steg år 1753 till 262 D:r 7 ör. Sunt. 9:0 Bänkhyror och Hof - penningar hafva förut varit mindre, men, sedan Kyrkan blifvit reparerad och i godt stånd satt, kunna desse inkomster räknas till 300 D:r S:mt. lott) För K'ockor, Jord och Bårkläde, Lerhämtning, Botes - penningar > betalning för Hospitalets Pråm och restftuerad accis för Qvarntulls-Hvete, stego 1753 till 250 D:r Sunt. 11:0 Testamenten och Föräringar liliflyter understundom Hospitalet; men ej kan till något visst årligen insättas, dock är för år 1753 influtit 70 D:r 28 ör. Sunt.
Sorgbarn trodde nu, att riddaren sof och lät derför en suck befrias ur sitt hjerta, förvissad, att den icke skulle uppfångas af sofvande öron. Men han spratt till vid riddarens röst, som en stund derefter frågade: – Sorgbarn, sofver du? – Nej, svarade gossen. Det blef åter tyst. En timma förflöt. Det outtröttliga sanduret hviskade, som alltid, om tröst och död. Sorgbarn lyssnade till hviskningen och tyckte sig förstå den. Då hördes åter riddarens röst: – Sorgbarn, sofver du? Denna fråga ljöd så mild, att det ljöd en efterklang deraf i Sorgbarns själ. – Nej, svarade han och bet i sitt täcke, för att qväfva en suck. – Sorgbarn, fortfor riddaren, – hvarför sofver du icke? Barn pläga ju gerna sofva om natten? Är du ledsen, Sorgbarn? Ja, jag har varit hård emot dig, jag har misshandlat dig. Arme lille pilgrim, ensam i verlden, men beskyddad af Gud! Vill du förlåta mig? Sorgbarn svarade blott med snyftningar. – Sof nu! Sof godt, stackars barn! sade riddaren. Grottan. Icke litet fägnade det fru Helena att se den hastiga förändring, som timat i riddar Erlands sinnelag mot Sorgbarn. Tålamod och mildhet besegra vrede, tänkte fru Helena; dessutom hade det väl bidragit något till riddarens blidare uppförande, att Sorgbarn fann den gyllene kronan, och uppenbarelsen således visade sig sannfärdig. Så trodde åtminstone fru Helena. Ja, riddar Erland visade alltifrån elfte dagen af den lille pilgrimens vistelse i slottet vänlighet emot honom. Detta återverkade äfven på Sorgbarn, så att hans väsen blef mer fritt och sig sjelf likt. I riddarens närvaro spelade han på sina glasbitar och sjöng, obekymrad om någon hörde honom eller icke. Han kände nu ingen bitterhet eller hvad det kunde vara, som utpressat hans tysta tårar, då riddaren smekte sin son. Han såg herr Erland fritt i ögonen och smålog, när han framräckte bägaren.
Sådant har oek skett, och erfarenheten har bekräftat, att det är denna granskningsmethod, som inbragt de betydeligaste anmärkningsbeloppen , Den 10 December e. m. 5i5 och förnämligast tvungit förvaltningarne , att icke öfverskrida gränsorne af deras dispositionsrätt. Att sådant ägt rum med Landtkyrkoräkningarne , derom kan Herr Hjerta bäst blifva öfvertygad , om han vill göra sig den mödan, att bese eller taga kännedom af de digra anmärkningsacter, som för ett enda Läns Kyrkoräkenskaper na äro föremål för slutelig handläggning i Kammar-Rätten. Det är för att lemne dessa upplysningar, som jag begärt ordet, ej för att bestrida den för menigheterne föreslagne Kyrkoräkenskaps-Revision , hvilken jag tvertom anser gagnande och nyttig , om man vid bestämmandet derom med tillbörlig varsamhet och försigtighet till väga gar; men i händelse Betänkandet, sådant det nu är , skulle bifallas , och Kammar - Rätten i följd deraf befrias från all befattning med dessa räkenskaper, anser jag mig böra fästa Höglofl. Ridder» skåpets och Adelns uppmärksamhet på angelägenheten och vigten deraf , att förordna om den Domstol , eller det Embetsverk, hvilket hädanefter skall få sig uppdraget, att utreda och handlägga de förvaltningsoch balancefrågor, som i följd af förenämde räkningars granskning kunna uppkomma, och hvilka, att dörnma af den erfarenhet jag, såsom Föredragande i Kammar-Rätten af aila sådane mål , hittills ägt tillfälle inhämta af Kyrkoräkenskaps - Revision , icke böra blifva de minst invecklade. Emedlertid tror jag för min del det vara lämpligast att bifalla Herr Ribbings förslag, hvaruti Grefve von Schwerin instämt. Derigenom vinnes det åsyftade ändamålet, att församliogarrie be - 5i6 Den 10 December e, m. redas tillfälle, att sjelfve taga kännedom om räkenskaperne, samt genom Deputerade granska dem, och Kammar-Rätten bibehålles vid dess hittills tillkommande öfverrevision deraf, hvilken icke torde vara så alldeles öfverflödig.
"Ungar, i fall wärdén deraf blifwit honom "anförtrodd, men han icke wid nägot bestämdt "högre answar wore förut förbunden at dem "icke uppenbara.'' I Z:te Stycket af samma klom. och i.sta kunder, har Oon8tiwtjov8-Utffottet nu föreslagit, at efter orden: beswär och anklagelse, mätte införas: "Men at en sädan Part äfwen ''Lligger Wederpartens swar och förklaringar "derä, jemte Domstolens utlätande deröfwer och "Ledamöternes i Domstolen särskildta Vors, ge"nom Tryck kunnige göra, sä at alt hwad "som hörer til en fullständig uplysning om "sjelfwa saken, des behandlingssätt och Utstå, "gets grunder, mä til Allmänhetens kunskap "komma." — dä hela stycket ifrän och med orden men at en part, och til och med Utslagets grunder, utgär. I 7 de Stycket förefläs, at efter orden ömsesidiga tilständ tillägges: "eller derest Pär "terne - l 47 ) "terne äro döde, ej förrän 50 är efter deras "död;" samt i 9:de stycket, i stället för ordet förewarande, ordet ''förekommande." 3 § lista stycket föreflär Utskottet til sädan förändring: "Under de förutsatta wilkor, at wid pröf. "ningen af en Skrift eller answaret för den "samma, de pä hwilka en sädan pröfning an. "komma kan, i fall, som twetydiga synas, "häldre fria än fälla; altid mera mä fästa "sin upmärksamhet pä ämnets än pä uttryckets "lagstridigbet, pä Skriftens klara äsyftning "än pä utförningssättet, och altid utan rättig, "het etc."
Man var i sitt sinne förargad öfver trasslet, men när det gälde att bryta kamratkretsen, kände sig alla litet illa till mods. Nej, vet ni hvad, flickor, begynte Hanna, inte dela vi oss af en så futtig orsak! Det vore en skam för klassen, om vi inte kunde gå alla tillsammans. Efter det var jag som kom upp med förslaget att taga gossar med, så afstår jag helt och hållet från det, hellre än att klassen splittrar sig på olika håll. Hanna har rätt, inföllo flera. Hellre gå vi för oss sjelfva, än dela oss af en så lumpen anledning. Det såg ut som om en sten fallit från allas hjertan och man öfverlade i största vänskaplighet om hvad som skulle medtagas. En bestyrelse utsågs, som skulle taga hand om korgarne och man skildes med öfverenskommelse att mötas i morgon klockan 7 vid Kajsaniemi port. Endast Jenny och Agnes hyste ett doldt missnöje med utgången. De hade redan hunnit tänka ut hvad de skulle ha på sig. Och nu var det så litet lönt att taga sina nya hattar, när inga gossar skulle komma med. Morgondagen kom, det var sista april. Termometern visade 5 graders värme i skuggan klockan 7, dagen lofvade blifva vacker. Flickorna samlades på utsatt tid vid Kajsaniemi port, några i parasoller och flor, för hvilka de fingo smälta åtskilliga stickord. Bestyrelsen släpade på stora korgar; man kände sig matfrisk och vänligt stämd mot hela verlden. På andra sidan långa bron uppstämde några af flickorna: „låt vår lätta, raska, modiga tropp tumla om, tumla om i eldigt galopp“, hvarvid de togo hvarandra om lifvet och muntert galopperade framåt vägen. De mera tungfotade höllo sig till matkorgarne, hvilka med Bibbi, som hade skoskaf, tagit plats i en isvoschik och långsamt följde efter. Man slog sig ned i en backsluttning på solsidan och det blef ett qvitter som om hundra starar hållit sammankomst. Matkorgarnes innehåll afsynades af några nyfikenstrutar och man vidtog anstalter för kaffekokningen i banvaktens lilla kök.