Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Majit fortfarande ansåge den för räntegifvarne inom de tre Småländska länen underdånigst begärda förändring i salpeterhjelpens beräkning och utgörande vara med rättvisa och billighet öfverensstämmande, har Kongl. Majit, uti den nu allåtna Nådiga Propositionen, täckts förklara, att, för beviljandet af berörde förändring, oundgängligen erfordrades, att nöjaktige anslag måtte genom Rikets Ständer beviljas till godtgörande af den genom förändringen uppkommande minskning uti stadgade och beräknade lönevilkor samt uti inkomster, hvilka ej tålde nedsättning; upptagande, i afseende å beloppet af berörde anslag, den Nådiga Propositionen, att, enligt från länen inkomne uppgifter, skulle ifrågakomne förändring i salpeterhjelpens utgörande uti de i orten förlagda Regementers och Korpsers täning medföra följande minskning mot hittills i medeltal under åren 1842—1831 åtnjutet belopp, nemligen: Vid Smålands Husar-Regemente: inom Kronobergs län: A. Vid Andra Lif-Grenadier-Regementet: inom Kaimar ian: (af 87/12 mantal) 43: 10. 7. Vid Smålands Grenadier-Korps: inom Kronobergs län: (af 77% mantal) 466: 47. 4. Härförutan medför förändringen uti salpeterhjelpens uppbärande en minskning uti den till förra Adelsfane-Regementet hörande Rvttmästare-indelning vid ÖslgöthaStnålands kompani, hvilken skall lill Invalidfonden indragas, inen ännu ålnjutes af Öfverste-Löjtnanten m. m. Friherre G. J. Silfversparre, af 97 R:dr 28 sk. 10 r:st. Enligt de ilian länen inkomna uppgiflerne skulle ifrågavarande förändring uti salpeterhjelpens beräkning jemväl komma att för Landtstats-tjenstemännen medföra en icke obetydlig minskning uti hittills åtnjutna lönevilkor, nemligen: l:o för Landshöfdiugarne,: för Landshöfdingen uti Kronobergs län: (af 64% mantal) 586: 51.
Herr Lttgmon huttin har dessutom hwad Mllitlä - Boställe» angur, endast med nägra tilllägg, hänwist till förut gällande föttmkmngar; men som Utskottet ansett tstmrgt , att pä ett ställe och i ett sammanhang aga en enda stadga, som innefattade alik hwad tili rftägawarande ämne hörde och dä sä daul äswen instämde med hwed Uttksttet, redan j allmänhet för live Oeconomlike Författningar föreslagit, har Ustkotttt ut! stts Artikeln as det project, jom hämmtt öfwer emnås, j^mmandragik allt hwad 1752 ärs Boställs-Ordning, unne Förklaringen deröswer af är 1770 och andre Föriattnmgar l dttta hänseende innehälla, med uilflmande förändringar eller med de tillägg, jom Utstottet, efter de i allmänhet i dest projeet stadgade husivudgrunder och efter ttdernes förändrade stick ansett nöd-ga. I allmänhet hor Utskottet ächftat e, witz likhet och or ' !?,a i ByggnodsUäktet. Med förestritte om utstntkningar och wiste fstäno em lii an sä wäi gram-ars stom egne dus, har Utskottet sött b 'eda ord tttalrer och iör-wyAga större olyckor w-d tilll-ttttge Eldswädor; men dar dock ej kunnat uudgä akt sinna, att ålit fädant berodde af hwarst hemmans olika belägerchet m-d fiere omständigheter , hwilka ej rjlläta att härwid lemna andra än wstlkorliga föreskrifter. Om U'skottet me-a sökr btträmja uppsörand-t att (Lttm elier
2:a 5tft. 2 tillämpningen af bett tagbunbna friheten, äro bctoarabe, ocp mära förpållaitbctt till alla främmattbe ©lagtcr utmärfaS af ett fortfaranbe mänffapltgt förftånb. spå mtit beröm gjorba framfiällttittg, pafmett 3 antagit cit lag, pmtlfett, bå t ef grunbfatfer af förbragfampet rätt tillämpad, bör ttllfrcbSfläCla elifa tänfanbe troöförioanbtcrö rättmätiga aitfpråf på en fornt fafnab befänuelfefripet. SDct arbete, font af ©ber bltfmtt ncbfagbt på forbättranbet af mårt t många betar förålbrabe lagmcrf, par fört till ett allmännare erfännanbe af grunbfatfer, på pmilfaå antaganbe lagftiftningeuS utmeefting pmtlar. SDc tift ©ber öfmcrlemnabc förffag tift förättbrabc föreffrtfter om meutgpctö Still fortfättntng af måra rafft fratnffrtbattbe jernmägöarbeten, pafmett 3, enligt mitt förffag, bctotljat bctpbltga attflag, 1) tolff a fätta mig i tillfälle att låta, mcb oförmtnffab fraft, bebrtfma betta för mårt lattbS uttoecfling få mtgttga företag; pmarjeitttc, genom ett lämplig attorbttiitg mtb befja tttcbelö attffaffattbe, en öfab fäfer Sfttfet. S‘fg är öfmcrtpgab, att t fräntfia rntn Dd> tmnefl ftäbfe toälbenjägen. ®2X)<SS®!08ffl, 1860. a. SKorftebt & Sötter, Sottgl. Softrtjdare.
Beträffande åter Soldaterne vid Södermanlands regemente, täcktes Kongl. Majit, med bifall till Rikets Ständers beslut i fråga om ersättning för den bemälde soldater förut anvisade tionde-spanmål, låta Krigskollegium till egen kännedom och Regementets förständi - — 12 — gande derom underrätta, med föreskrift tillika att, i afseende å liqviden med soldaterna örn denna spanmåi, de i Kongl. Brefvet den 7 Februari 1856 angående korporals-spanmålen redan gifna stadganden borde tillämpas. — Och blef för öfrigt hvad Rikets Ständer besluta såväl om ersättningen af de förskott Statsverket i berörda afseenden fått eller får vidkännas för åren 1855 och 1856, som ock om betäckandet af de för åren 1857, 1858 och 1859 belöpande kostnader, Krigskollegium och Statskontoret, till iakttagande i hvad på hvartdera embetsverket ankommer, i nåder meddeladt. 72:o af den 14 December 1857, i fråga om inqvarterings-penriingar åt en del Regementsskrifvare vid indelta Arméen (171). 1858 den 8 Januari föredragen och underdånigt utlåtande från Krigskollegium infordradt. 1858 den 14 Maj ånyo föredragen, och fann Kongl. Maj:t för godt i nåder förordna, att Regernentsskrifvare vid indelta Arméen, som på lön fått sig boställen anvisade, men ännu äro i saknad af karaktershus å dessa boställen, må från 1858 års början och så länge detta förhållande fortfar hvar och en från Mititise-boställs-kassan åtnjuta inqvarteringspenningar till belopp af Nittio Riksdaler
Då må wara oförl)inDraD att, i (tället för fattima an(lag, foitra upfpUanDet af De (FplDig&eter, font, i affeenDe å SÖionfFapeté tranépovteranDe till od) unDevl)åll miD Sköten, enligt ^nDelningd* voerf od) ^neFte^ontraFt jemte öfriga gällanDe författningar, meDerböranDe åligga. åberopanbe <2Bt £>fj i öfrigt bmaD måra till Motigt. 9Raj:t aflåttta unDerbåniga (Fvifmelfer af Den 30 december förliDet od) 8 Staj innemaranDe år, i fråga om merberörba pa(3er>olané De numaranDe 3:ne Siöteäpa(jePolan&fonDerna$ fatnmanföranDe till en enba fonD, i Detta ämne innehålla. §• 18. ^>å grunD af ftabganbet uti 63 §.
Hr Uggla, Carl Gustaf, 47 » » 1636. » Reuterskjöld, Carl Leonard, 48 » 1749. B. » von Ehrenheim, Per Jacob, 45 » 2010. » af Geijerstam, Olof, 48 » 2221. » af Wirsén, Carl Thure, 48 » » 2261. » af Borneman, Fullm. Hr af Klint, Eric Magnus, 48 » » 2302. » Skogman, Carl Johan Alfred, 48 )) Den 25 Oktober. 25 Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Elektorer att inom den i 28:de §:n Riksd.-Ordn. föreskrifna tid sammanträda för att, i enlighet med nämnde § och I9:de §:n Riddarh.-Ordn., utse ledamöter och suppleanter i de Särskildta Utsk:n. Föredrogos nedannämnde Revisions-berättelser med dertill hörande handlingar, hvilka blifvit från Riksgälds-kontoret till Riddarh.-kansliet öfverlemnade, för att i grundlagsenlig ordning befordras till R. St:rs handläggning, nemi.: 1:0 R. St-.rs år 1860 församlade Revisorers Berättelse om den af dem verkställda granskning af Statsverkets samt andra af allmänna medel bestående Fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under år 1858, jemte de i anledning deraf infordrade och till K. M. afgifna underd. utlåtm; 2:o Samme Revisorers Berättelse om verkställd granskning af de under K. Kommers-Coll. ställda Fonder och medel, jemte en i anledning deraf algifven underd. förklaring; 3:o Samme Revisorers Berättelse om granskningen af Riksgälds kontorets tillstånd och förvaltning, tillika med Fullmäktiges i nämnde Verk med anledning deraf afgifne utlåt.; 4:o R.
Då jag vidare förehöll honom, att principibus placuisse viris summa sapientia est, och att det vore den första trappan till ära och uppkomst att berömmas af de berömda, erkännas af de värdiga värdig, hvilket man icke med undanskrymslan utan med uppvakt och förtjenster öfverkommer, sade han sig intet passa på, sig intet ha svultit än. Då svarade jag: Det kan än vara tids nog.» Vi hafva hört, snart sagdt af hans egna läppar, hans lefnads teori och ekonomi. Samuel Columbi sanningsenlighet är upphöjd öfver allt tvifvel. Och han kände Lucidor väl. Om ej redan i Upsala, som är sannolikt, är det bekant att de i Stockholm plägade umgänge. Men de skildes snart åt, i det att Columbus 1672 anträdde sin utrikes resa med de unga bröderna Reenstjerna. Det behöfver anmärkas, att han ingenstädes beskyller Johansson för lösa seder och kroglif. Att emellertid Columbus ej blifvit hans synnerlige vän bevisas af det kalla och intetsägande epitafiet öfver hans sorgliga död. Och svårligen hafva de i längden kunnat fullt förstå och uppskatta hvarandra. Dertill voro deras lif och skaldeverksamhet för olika. Hvilken skilnad är det ej mellan den enes veka natur och regelbundna vanor och den andres häftiga lynne och upprörda lif! Den enes poesi liknar en klar och inom säkra dammar inhägnad flodbädd, den andres en grumlig och öfver obeaktade hinder framstörtande fors. Men om vi skulle antaga jemförelsen med Diogenes, ej som en oratorisk grannlåt, som i sitt slag kan ega sanning, utan efter orden, så att Lucidors lefnad skulle i allt vara en förnyelse af den antika naturmänniskans vidriga öfverdrifter, tro vi att han uppfattar den menlöse Columbi utsago oriktigt. Ty derhän har han ej kunnat missförstå den för poesi och skönhet intresserade Lucidor.
En talare från Slesvig ville att den danska skandinavismen skulle hissa ren eiderflagg, och göra sig fullständigt qvitt Holstein. Men Ploug skyndade sig att göra bekymmersamma invändningar. Jemför man dessa invänd-ningar, det i och för sig orimliga sätt, hvarpå kung Karls unionsförslag misshandlades af de national-liberala, samt Monrads bref till kung Karl med hvarandra, kommer man till den slutsatsen, att Holstein länge legat gömdt som socker på botten af den broderbägare, som de national-liberala skandinaverne räckte Sverige och Norge. Men detta skulle a tout prix döljas tills den slesvigska frågan blifvit lyckligt och definitivt löst med Sverige-Norges tillhjelp. Först sedan, i ett gynsamt ögonblick, skulle den tillämnade gåfvan aftäckas, i hopp om att den då ej skulle försmås. Det radikalt nationella unionsförslag, som kuug Karl upptog och förordade, kom Monrad att förråda denna af-sigt. Monrads bref kastar en förklarande, ny ljusstrimma in i den danska politikens labyrint. Och denna strimma sprider ett nytt i dubbel mening förklarande ljus äfven öf-ver den svensk norska regeringens ställning och hållning under de för Norden så sorgliga åren 1863 — 1864. Jag har redan sökt visa, att den svenska ministéren i det hela taget mötte unionsförslaget med sympati. Man har dock — främst Karl Ploug naturligtvis — gjort ifriga invändningar mot möjligheten häraf. Härvid må i förväg märkas, att äfven om dessa invändningar befunnes fullt grundade, derigenom alls icke angåfves den faktiska orsaken, hvarför underhandlingarna mellan konung Kari och Monrad strandade. Denna orsak ligger, såsom jag redan ådagalagt, helt och hållet i Monrads och det nationaMiberaiapartiets egen politik. Jag vill dock redogöra äfven för dessa invändningar, emedan de leda till en närmare undersökning af svenska regeringens danska politik, sådan den hastigt utvecklades efter Krimkriget och de stora italienska national-och frihetsrörelserna i slutet af 1850- och början af 1860-talet.
Föredrogos å nyo och biföllos BanedOch Lag-Vtskdttent Betänkande, N:o 5, i anledning af RiksdagS-Fullmägligen Petet Pehtssont motion om Upphörande af Bankens forum privilegialum, och Memorial N:o 6, med förslag till sammanjemkning af de Inom Riks-Stånden fattade skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskottens under Nio 4> af“ gifne Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Betänkandet N:o a, med förslag till Lag för offentliga Bolags-Banker, Från Va HO fl! ge BoftGARÉ-STÅNDEt « S. D. Föredrogs 3 nyo oell afslogs Banedoch Lag-Vt skottene Betänkande N:o 5, i anledning af motion örn Upphörande af Bankens forum privilegiatum, S. D. Föredrogs å nyo Banco och Lagfjt&kotténs Memorial Nio 6, med förslag till sammanjemkning af de inom Riks-Stånden fattade skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskottens under Nio 4» afgifne Ut-* låtande, 1 anledning af gjorda anmärkningar vid Betänkandet Nio 2, med förslag till Lag för offentliga Bolags-Bänker : i:o Ståndet lät bero dervid, att stadgandet i Lagförslagets ät Som ar af de öfrige Stånden uteslutet, må anses hafva förfallit; att äg oell 3o $. må utgå, och att Utskottens hemställanden, pag 36 och 37 af Ut låtandet Nio 4, må anses förfalla, 2:0 Jern lik ni ngs* förslaget, angående 2 n pag. 35, af Memorialet Nio 6 Ogillades och Ståndet vidblef sitt, rörande denna förut fattade beslut i och 3:o 1 alla öfriga delar blef jemnknings-förslaget, enligt Memorialet N:o 6, af Ståndet goclkändt, 64 Prot. T]Leir. d. i Maji 18I5. S.HP.
Jag får i anledn. deraf äran förklara, att jag tagit allt för nära del i representationens förhållanden, för att kunna glömma en sådan sak; men att jag, långt ifrån att anse dessa eftergifvanden vara concessioner, tror dem för de resp. Stånden hafva utgjort verkliga acqvisitioner. Den värde ledamoten i sin politiska tendance, mätte väl ej kunna annat än anse som en acqvisition för BorgareSt., de brukspatroner, som inom detsamma blifvit inrymde, likaledes som sådan de professorer, som fält säte och stämma ibland PresteSt., äfvensom för BondeSt. de hemmansägare, som i detsamma blifvit upptagne. Hvad Adeln beträffar, har aldrig fråga blifvit väckt om intagande af andra representanter inom detta Hus, än Ståndets egna, och huru skulle väl den värde ledamoten sjelf dermed vilja föröka ett Stånd, som förut utgör 600 ä 700 ledamöter. Den värde ledamoten har behagat yttra, att mitt omdöme rör:de förhållandet med de democratiska principernas förfall i Europa grundade sig endast på tonen inom vissa förnäma coterier. Jag skulle kunna svara honom, att hans opinion derom icke grundar sig på annat än på opinionen inom caffehusen i Paris; men jag är för höflig för att yttra sådant. Jag vågar tro, alt min kännedom om tänkesätten i Europa sträcker sig något utöfver den trånga kretsen af coterier; men jag skall lemna bevis derpå. Man ser i England, hvarest tory-principen efter reformbillen gick utföre till den grad, att det icke fans mer än några och 40 personer, som i Underhuset uttryckte densamma, att den numera sti2 H. " 58 Den 25 September. git lill en enorm majoritet, som ökar sig för hvarje dag. Detta mätte bevisa, att de aristocratisk conservativa, men icke de democratisk progressiva principer, betydligt vuxit i England, sä inom städer som inom grefskap.
Emot Utskottets sålunda fattade beslut anmäldes reservationer af Herr Brukspatronen Bergsten och Herr Brukspatronen Langenberg, hvilken ytt - 8 Allm. Besv. och Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o 36. rade: ”Jag reserverar mig derföre, att jag anser, det skådespelare-sällskap i landsorterne äro pålagde alltför dryga afgifler, helst när man besinnar, att de i städer, der de för egen räkning gifva representationer, oftast äfven gifva ett spektakel till förmon för de fattige eller för annat välgörande ändamål. Dessutom händer det ej sällan, alt de skickligaste af dessa sällskaps personal, till stor förlust för desamma, lemna dem, sedan de blifvit väl inöfvade, för att erhålla engagement vid den Kongl. Theatern. Jag tror derföre, att inländske skådespelare böra befrias från all skyldighet att erlägga någon afgift till den Kongl. Theaterns och Hof-Capeilets Pensions-Cassor, då dem derigenom väl tillskyndas förlust, men ingen förmon.” Slockholm den 1 October 1844. Ank. till Exp, Utsk. d. 3 Oct. kl. Ii f. ra. Betänkande, i anledning af väckt fråga om förändring af Patent-lagen af den i3 December i834. Från Vällofl. Borgare-Ståndet har Utskottet genom remiss emottagit en motion af Herr Yice Talmannen A. M Brinkj hvaruti främmande nationers uppskattning af patentlagars vigt i allmänhet, såsom impuls åt industrien, anlöres såsom maning till efterföljd hos oss. Motionären har derjemte anfört tre hufvudsakliga puncter, som han önskat iagltagna vid utarbetningen af en ny lag: l:o egande-rätts-principen, hvilken icke skall ligga till grund för den nu gällande lagen; 2:o patentstillämplighet å principer; 3:o en bestämdare säkerhet för patenters bibehållande.
Som det sista tillstyrkandet af Utsk:n i detta förslag just innehåller motsatsen af hvad Hr Stråle framställt; så hemställer jag, 0111 ej det lämpligaste vore, att Hr Frih. o. Landtm, framställer Utskms förslag till bifall, och att hvad Hr Stråle föreslagit må blifva nej-proposition. Jag yrkar åtminstone lör min del detta, och tror att det vore del formenligaste. Hr Frih. o. Landtm, fästade uppmärksamheten deruppå, att, såsom Hr Landtm, åtminstone fattat frågan, det tillstyrkande af Utsk:n, som finnes på sidan 8 of moliverna och upplysningarna, äfven innehölle åtskilliga andra frågor än den nu egentligen förevarande. Till närmare upplysning härom lät Hr Landtm, nu uppläsa det å sidan 8 befintliga ifrågavar. tillstyrkandet. Frih. Boye: Det är just i anledn. af hvad jag nu hört, Som jag utber mig att få understödja Frih. Tersmedens för - Den 18 Februari f. m. 427 sing. Jag tror att ja-propos:t> bör innehålla det tillstyrkande sif Ulsk:n, som nu blifvit uppläst, och att Hr Stråles framställning hör intagas i contra-propos.; och jag drager ej i betänkande att på förhand förklara det jag ämnar votera ja. Gr. Frölich: Jag tillstår, att jag i första ögonblicket, då Frih. Tersmeden yttrade sig, fann mig benägen att instämma med honom, men Hr Landtnäs egen framställning har öfvertygat mig om, att detta ej var det rätta, emedan, som sagdt är, hvad Utsktn föreslagit omfattar mera, än den propoS., som Hr Stråle begärt. Jag tror, att vi bäst komma ifrån saken på det sätt, som Hr Landtm, framställt, och hoppas, alt voterts-propositionerna i öfverensstämmelse dermed blifva uppställda. Hr Rosenblad:
Hwad i sammanhang härmed kan röra de wid ätskillige Fält Magaziner anbcfallte upplag af allehanda Proviant persedlar för Armeen, sä emedan Wi anse indragningen af flike upplag för det närivarande betänklig; kommer den om desie upplag uti Kongl. Brefwet af den 50 November 1790 widtagne Författning att än widare tjena till efterrättelse: dock för att elfwen i denne anstallt ernä all möjclig besparing; Läte Wi i Räder anbefalla Märt Krigs-Collegium, att inkomma med underdänigt utlätande, pä hwad sätt sädane för Armeen anbefalte upplag mäge med mästa hushällning till Statens minsta betungande kunna unberhällas med de Proviant persedlar som äro underkastade för. stämning, och wid ett längre förwarande mäste ombytas. Tram Den iz September. 489 Transumt af Kongl. Maj.-tS Nädiga Bref till Kongl. Allmänna Magazins. Direclionen; dateradt Drottning, holms Slott den 2v Nsv. 1798- 2:0 Wid 1793 och 1794 ärens Försatt» ningar om ej mindre all Kronans in natura utgäende Ränte Spanmäls disposition af Maga. zins Förwaltningen, än grunderne för den Publike Spanmäls handeln, hafwe Wi funnit godt läta förblifwa:
På det att nuvarande i sanning besynnerliga förhållande måtte de förenade rikena emellan upphöra, föreslår jag: 1:0 Att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t täcktes bereda den lättnad uti mynt-cirkulationen emellan de båda förenade rikena, att det ena rikets gällande mynt emottages uti det andra rikets uppbörd och allmänna kassor, i förhållande till hvartdera myntets verkliga silfvervärde, samt att det ena rikets mynt får, uti enahanda förhållande, användas vid liqvider uti det andra riket hos alla de statsinrättningar af hvad namn de vara må, der afgifterna utgå efter af Kongl. Maj:t elier af vederbörande auktoriteter fastställda taxor; äfvensom att Kongl. Maj:t täcktes, till rättelse härvid, låta upprätta jemförelsetabeller öfver Svenska och Norska myntens värden sins emellan. 2:0 Att Rikets Ständer åt sina Fullmägtige uti Banken och Riksgälds-konloret uppdraga, att, när Kongl. Maj:ts nådiga bifall till ofvanstående anordning vinnes, vidtaga de åtgärder, som äro nödiga och ändamålsenliga för obehindrade emottagandet uti underlydande kontor och kassor af de Norska myntslagen, samt för dessas utbytande mot sådan valuta, hvaraf Rikets Ständers Banks fonder hittills bort utgöras. Om remiss af denna motion till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet anhålles vördsamt. Stockholm den 11 November 1865. R. Cederström. Af Friherre Rappe, Axel, om beviljande af ett anslag å 60,000 R:dr lill uppförande af ett nytt läroverkshus i Christianstad.
I denna del får dock Utskottet åberopa innehållet af sill afgifna Betänkande. Utskottet har visserligen ej kunnat förbise, hurusom åtskilliga betänkligheter möta mot bibehållande af äfven den modifierade verkan, som Utskottet, vid berörde förhållande, ansett handelsbok böra medföra; men olägenheterna af att helt och hållet betaga en dylik bok allt vitsord synas Utskottet så öfvervägande, att Utskottet ej tvekar att vidhålla sin härutinnan tillkännagifna åsigt. Då, på sätt Utskottet yttrat, handeln hvilar på förtroende; då till dess natur höra raskhet och enkelhet i formerna för aftal och köpslut, och då det således mången gång skulle verka hämmande, om sådana föreskrifter meddelades, som gjorde all utborgning omöjlig, utan att motbok vore tillställd köparen, har Utskottet ansett nödigt att icke skilja den handlandes an - 8 Lag-Utskottets Utlåtande, N;o 108. teckningar från allt vitsord. Att det vidsträcktare och i flera hänseenden menliga utborgningssystemet skulle finna en gräns i den lagutskottet föreslagit, derom är Utskottet fullkomligt öfvertygadt; ty det är icke att befara, det de handlande, sedan deras ovilkorliga rätt att med ed bekräfta en ordentligen förd handelsbok upphört, vidare fortsätta en kreditrörelse, blott i förlitande på gäldenärens redlighet. Egen omtanka måste således i främsta rummet mana dem att följa den väg, Utskottet anvisat, medelst bestämmelsen om motbok. Att edgång härvid måste komma i fråga har icke kunnat undvikas. Visserligen bör detta bevisningsmedel, så vidt möjligt är, sparas; men Utskottet anser detsamma böra användas, der det är nödigt för sanningens utrönande; och så är händelsen i förevarande fall. Utskottet har emedlertid icke föreslagit en tillökning i edgångar, utan blott öfverflyttat skyldigheten i denna del på dem, som synas vara dertill närmast. Man antager nemligen i allmänhet, att edgång bör åläggas part endast i afseende på hans egna personliga handlingar, derom han anses ega full kännedom.
Maj:ts Befallningshafvande i Länet anfört, att, ehuru icke upplysas kunde, hvilken autoritet uppdragit åt dåvarande Landshöfding att Beskrifningen upprätta, eller vid hvad tid Kronofogdarne och Häradsskrifvarne, hvilka, hvar för sitt Fögderi, densamma underskrifva, om författandet erhållit befallning; likväl och då sådant skett efter Landshöfdingens vederbörande Kronobetjente meddelade project, hade Kongl. Maj:ts Befallningshafvande ansett Beskrifningen vara med behörig autorisation tillkommen, och att deri motsvarade de i andra Län författade Jordref*. nings-Protocoll, ehuru de innehöllo en fullständigare uppgift å hemmanens värde och herrligheter, af hvilken anledning och då hemmansräntorne deruti endast summariter upptagas, denna Beskrifning icke kunde såsom en vanlig Jordebok betraktas, utan så* som ett Document, hvilket, så väl i Caméralt, som Historiskt afseende, borde förtjena trovärdighet, så vida Icke andra authentique handlingar finnas, hvarigenom dess origtighet kunde bevisasOch hade Kammar-Collegium 26 Stats-,Lag s.Allm.V.esv.o.Oec■ Utsk.Bet-N:o$Q. härvid yttrat, att Hallands Beskrifning i manga delar funnits med noggrannhet upprättad, men att, då densamma i Bera omständigheter varit mot Kronans Jordeböcker stridande, den icke kunnat tilläggas fullt vitsord, eller Beslut ensamt stödjas derpå. Dessa upplysningar saknades, enär Kongl. Maj:t, genom Nådigt Bref den ig Augusti 1823, gillade Kammar Collegii Utslag, hvarigenom en annan hälft af Lyngåkra hemman förklarades för Krono; hvadan och då sistnämnde Bref icke kunde anses såsom en bestämd Författning, hvilken borde allmänt tillämpas, Kongl. Maj:t icke ansett sig hindrad, att uti detta mål besluta hvad med det nu upplysta förhållandet och allmänna Författningars föreskrifter instämde.