Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Tingen börja derstädes ganska sällan före kl. 12, och om på några ställen förhållandet skulle vara annorlunda, samt Rättens sessioner börja tidigare, så torde dock sällan den rättsökande allmänheten hinna till den tiden vid tingsplatsen mangrannt att församlas. Det inträffar ej sällan på landet, att parter hafva 2, 3 ja stundom 5 mil till tingstället; samt att de, såsom i skärgården är fallet, nödgas gå miltals, ro miltals och så åter gå en längre/väg, innan de hinna fram till tings; i synnerhet är detta förhållande om vintertiden svårt, då man ej sällan hindras af is, som är för svag att gå uppå, men för stark att med båt bråka sig igenom; man nödgas då ofia göra milslånga krokar, för att kunna komma till det ställe, man önskar sig. Då härtill kommer, att vid en mängd tingsplatser saknas gästrum, hvarest allmogen är i tillfälle att under den tid, tinget pågår, lii nattherberge, och i saknad deraf antingen skulle nödgas ligga ute, eller ock söka sig om i bygden, för att om möjligt under tingstiden skaffa sig tak öfver lmfvudet, så framt de blifva nödsakade alt (lere dagar å rad vid tinget qvarstanna, så får man ej undra på, om allmogen i dr t längsta dröjer med tingsresan, och merendels skjuter upp med densamma till samma dag, då deras mål förekomma. Det är således hvarken otroligt eller omöjligt, att en borgenär till den af Utskottet föreslagna tiden kl. 4 e. m., oagtadtall skyndsamhet, ej å samma dag skulle kunna hinna att vid tinget infinna sig; och således vara tvungen att antingen gå i mistning af sin fordran eller ock (lere dagar förut begifva sig å väg, samt uppehålla sig vid tinget, till men för så viii sin cassa, som sina öfriga angelägenheter, oberäknad den skada, som allmogen i allmänhet lider genom att sysslolöse nödgas vistas vid tingsställena, hvarest de så lätt vänja sig vid dobbel och dryckenskap.
Uti 4 mom. står nemi., sedan i det 3:dje blifvit bestämdt att Konungen fann skäligt för Statens räkning behålla de större laxoch strömmings-fiskena, ”att alla öfriga f. n. utarrenderade fisken, för såvidt icke i något fall serskildt derom stadgas, skola, med iakttagande af de föreskrifter, som i sådant afseende här nedan i nåder meddelas, under skattemannarätt försäljas, hvarvid för de fisken, sorn äro belägna vid serskilda hemmans eller byalags stränder, i förra fallet hemmansinnehafvarne och i det sednare byalagen skola ega options-rätt till deras inlösande för hvad derför vid auktion bjudes och finnes antagligt; börande, i händelse berörde options-rätt begagnas, fiskena derefter förenas med vederbör, hemman eller byar och ifrån Jordeböckerne afföras, emot det alt derför belöpande ränta under serskild titel tillägges hemmanens eller byarnes räntor”. Uti 6:te mom. stadgas: ”att för de fisken, som skola skatteförsäljas, räntan bestämmes till medclbeloppet af arrende-afgifterne under de 3:ne sista utarrenderings-perioderne, der så mänga förekomma, och för dem, som endast varit tvenne gånger under arrende uplätne, efter medium af dervid erlagde afgifter; men för alla andra genom skattläggning, i enlighet med de af collegium föreslagna grunder; börande räntan för hvarje fiske, i följd häraf, utsättas uti persedlar eller penningar i likhet med hvad för arrendet iakttagits, hvarvid bråktal äfvensom runstycken, der räntan utsättes i penningar, böra uteslutas”. Genom nu uplästa stadganden tror jag mig hafva ådalagt, att på det sätt jag tagit mig friheten i ett föreg:de anförande yttra, räntan för en del af de. fisken, som äro vid hemmans stränder belägne, är beroende af det arrende, som, för samma fisken blifvit utgjordt. Jag tror således den ifrågasatta utredningen icke vara en ovigtig omständighet och fortfar derföre i min anhållan om Aterremiss. Hr Printzensköld: När R.
Domstol hänskjutas; och det är på dessa skäl som jag vördsamt anhåller om återremiss af Utskottets Betänkande. Grefve de ta Gardie Jaeob: Då icke allenast eli längre tids utdrägt skulle uppkomma därest tvisttr om uppfyllande eller tolkning af irgangne Contracter borde af vederbörande Domstolar upptagas och afgöras, utan äfven Kongl. Majit och Kronan derigenom skulle, under sådana Rättegångars lopp , vara i mistning utaf de betydlige Förskotter, hvilka vanligen vid afslutandet af Contracter, om Lefverancer lemnäs Lcfverenteurer; så får jag uppå de af Herr von Fieandt i öfrigt afförde skäl, äfven för min del tillstyrka återreiniss af Betänkandet. Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus! Det är visserligen ganska rigtigt, att när tvist uppstår om uppfyllandet eller rättä förståndet af ett Contract, frågan derom bör af vederbörande Domstolar behandlas, men då de hvilka Den ? April. afsluta Contracter om Lefverancer eller annat dylikt, icke lära underlåta att uti Contracterne betinga sig sådana förord, att, i händelse af tvist, den långa Rättegångs vägen må undvikas; så anser jag det af Lag-Utskottet föreslagne ifrågavarande stadgande vara öfverflödigt och utan ändamål. Herr Grefvin och LandtMarshalken hemställ* de , om icke Ridderskapet och Adeln ansåg de vid Lag-Utskottets Betänkande gjorde Anmärkningar, föranleda till återremiss deraf5 hvilket bifölls. Vid förnyad föredragning af Expeditions. Utskottets den 28 sistledne Martii aflåtne samt den i dennes eftermiddagen på bordet lagde Memorial, angående en "ändring i Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse till Kongl. Maj:t om Vesterbottniska Lånetj blef samma Memorial af Ridderskapet och Adeln gilladt. Anmältes och emottogs Herr Hof-Cancelleren m. m. Friherre af Wetterstedt, hvilken å Kongl. Maj:ts
Den som vill att aflöningen för hvardera af Hof-Rätternes presidenter bestämmes till 8,000 R:dr R:mt, röstar Slals-Utskollets Memorial !ST:o 172. 3 Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer berörde aflöning att uppföras med 9,000 R:dr samma mynt. Omröstningen, vid hvilken tvenne voterings-sedlar kasserades, har utfallit med 54 Ja och 63 Nej, hvadan Rikets Ständer beslutat i enlighet med Nejpropositionen. Sjette voteringen (6:te punkten.) Den som vill att aflöningen för hvardera af de i Utrikes Departementets Expedition anställde fyra Andre Sekreterare bestämmes till 1,800 R:dr R:mt, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer berörde aflöning att uppföras med 2,000 R:dr samma mynt. Då omröstningen utfallit med 65 Ja och 54 Nej, hafva Rikets Ständer alltså beslutat enligt Ja-propositionens innehåll. Sjunde voteringen (7:de punkten.) Den som vill att anslaget till bestridande af kostnaderne för skrifmaterialier och expenser samt extra utgifter å Tredje hufvud-titeln bestämmes till 50,000 R:dr R:mt årligen, röstar Ja; i Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer berörde anslag att uppföras med 70,000 R:dr samma mynt årligen. Denna votering har utfallit med 53 Ja och 66 Nej, i följd hvaraf Rikets Ständer beslutat i enlighet med Nej-propositionen. O Åttonde voteringen (8:de punkten.) Den som vill att aflöningen för Landtförsvars-Departementets Chef bestämmes till 15,000 R:dr R:mt, röstar Ja; 4 Stats-Uiskotlels Memorial N:o 47%. Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer berörde aflöning att uppföras med 13,500 R:dr samma mynt.
Redan i äldre tider har inqvarterings-skyldigheten varit ansedd såsom Städernes enskilte åliggande, hvarom flere Riksdags-beslut och Kongl. Resolutioner på Borgerskapets besvär vitsorda. Riksdags-beslutet af 1664 innehåller i VI §.: ”Vi af ”Borgerskapet låfve och lillsäge, att, förlitan de andre väre utlagor, underdånigst ”vela komma Hans Kongl. Maj:t till undsättning näst vårt båtsmanshåld, i lika proportion som Ridderskapet och Adeln och ”Allmogen, med sådan krigshjelp i penningar på tvänne följande åren, som anno Den 3o Mars e. ra. 3a5 ”1660 i Götheborg af Städerne vard t be”viljat, inqvarteringen derunder icke be"gripen” Kongl. Resolutionen af 1680 på Städernes besvär upplyser vidare i 14 §., att den till ökade inkvarteringen i krigstid blifvit afskaffad; men förhållandet i detta ämne utvecklas närmare i Konungens Skrifvelse till Kammaroch CommerceCollegierne den 16 Julii 1688, angående förhöjning på tolags-penningarne, hvaruti, i anledning af Borgerskapets i Stockholm sökte lindring i inqvarteringen, Kongl. Maj:t förklarar: ”att, genom medgifven förhöj”ning i tolags-afgiften, Borgerskapet blifvit ”betydligen hulpne, enär inqvarteringen på ”sådant sätt af handeln i gemen underhålles; men att igenom cn öppen resolution ”låta publicera, det Borgerskapet här i ”Stockholm ifrån inqvarteringen skola var”da befriade, så att den, som något huskum härefter af Borgaren hafva vill, skall ”det med penningar betala, således, sorn ”de å begge sidor åsämjas kunna; dertill ”kunde Kongl.
Tabellen innefattar tillika ett Sammandrag af uppgifterna å de i Landsorterna Vaccinerade Barn, som i saknad af lika beskaffade uppgifter till Tabellverket för Stockholms Stad, icke kunnat dermed completteras. Antalet i Landsorterne och Småståderne Vaccinerade utgör 289797 eller per medium 57959 årligen, som, i jåmnförelse med medeltalet af de utom i Stockholm födde 82702 barnen, således belöper till nara |:delar af de födde; Och då medeltalet af de under förra Quinquennium i Landsorterne Vaccinerade Barnen icke uppnådde mera ån 35126 emot 77385 födde, visar sig Vaccinationens välgörande framsteg betydligen ökadt, som ofelbart i Hufvudstaden år vida större, då, efter i detta afseende vidtagne och handhafde strångare författningar, hvilka der närmare ån på Landet kunna controlleras, nu mera nåppligen något Barn Revisorers Berättelse» 311 lärer födas och blifva vid lif, som icke inom forsta året undergår Vaccinationen. Mortaliteten. För att i denna vigtiga del af Tabellverket kunna ådagalägga möjligaste tydlighet vid jåmnförelsers anställande emellan Sjukdomarnes härjande, såväl i anseende' till Stånd och åldrarne särskildt, som uti hvarje Län af Riket, har Commissionen låtit i detta afseende författa 5 stycken särskilda Tabeller, utmärkande N:o V: DSdligheten ibland Barn, Ynglingar, Ogifta, Gifta, Enklingar och Enkor särskildt; N:o VI: Dödlighe ten i hvarje ålder emellan 5 år, uti hvarje Län; N:o VII: Dödsorsakerne och Sjukdomarnes mer och mindre härjande uti Länen; N:o VIII: Dödsorsakernes förhållande till de förnämsta åldrarne; samt N:o IX: Dödligheten jämte dödsorsakerne i hänseende till månaderne uti'hvarje Län hvardera året, 3ia Riksens Ständers Medium Tab. V, af förra Q-uingtm Efter Stånd: lSiG 1817 1818 1819 . 1820 Summa. Medi 11 mv
Det säger sig i öfrigt sjelf, att del icke skulle möta någon svårig het att få hvilka varor man önskar, och till hvad myckenhet som helt, om producenten vore berättigad alt fä reqvisitionen pä varan innan lian behöfde göra den färdig och dertill hade rättighet att derföre fordra hvad pris han behagar. En sådan lagstiftning kan vara bra för producenten, men icke är den det för det stora flertalet, sorn äro consumeiiter. Jag skall icke vidare upptaga tideu för Ståndet, utan får endast förnya min anhållan om bifall till Gr. Cronhjelms och Frih. Åkerhjelm» förslag, och får dertill lägga att jag icke kan ingå pä hvad Frih. Baab föreslagit, derföre att meningen med Gr. Cronhjelms förslag endast är att inskränka discussionen lill de artiklar, som han bar upptagit och således derigenom lemna öppen rätt, så väl för dem, som vilja höja, som för dem, hvilka önska att sänka tullen på dessa artiklar under det belopp Utsk. föreslagit. Härefter hördes åter många ledamöter ropa på propus. Upplästes följande af Hr Silfverberg, Magnus Didrik, inlemnade anförande: Den allmänt erkända stalsekonomiska grundsats, att tullbestämmelscrne så sällan som möjligt och ej utan högsta nödvändighet böra förändras, har oftast af R. St. blifvit förbisedd. Vid hvarje riksdag har nemi. den gällande tulltaxan blifvit omarbetad och tullafgifterne förändrade än i prohibitiv än i liberal riktning, efter de olika åsigler, som för hvarje gång varit öfvervägande. Före 1823 års riksdag var tull-lagstiftningen strängt prohibitiv med höga införselafgifter; R. St. antogo då ett libe - 22 0 Pen 11 Januari e. ni. rälare handelssystem, inseende att det säkraste correctivel mot lurendräjeri och tullförsnillning var fastställandet af lägre tullafgifter, hvilken åsigt äfven sedermera af erfarenheten blifvit hekräftad.
Ytterligare Utlåtande, YII 3. 2. s 77 — 80, Lif. af Adeln, IX 3. s 34f, af PresteStåndet, IX 3. s35o, lagdt till Handlingarne af BorgareStåndet, IX 3. s 373. Räkenskaper, om, för 1821, I 1. s 819. Räkningarne, tiden då de summariska, böra inkomma, II s 793. Ränta, årlig, att af Hans Maj:t Konungen och dess Arfvingar disponeras, II s 4«5—4°8. — om, för fordringar hos Kronan, enligt KrigsCommissariatets vid f. d. Armeen mot Norrige fordringsbevis; Motion, remilt. till StatsUtskottet, II s 1174* Utskottets Utlåtande, IV 3. s 146, »47» återrem. af PresteStåndet, IX s 564, bif. af BondeStåndet, IX s 5q4» återr-em. af Adeln, IX s 600. Ytterligare Utlåtande, IV 4- s £>21— 524, bif. af BondeStåndet, IX s 927, af BorgareStåndet, IX s 954, af Adeln, IX s 967. —- om erläggande af, å förskotter. Statsutskottets Betänkande, IV 2. s 1092, 1093, lagdt på bordet af PresteStåndet, IX s 346, bif. af BorgareStåndet, IX s 351, — om nedsättning af, liksom af ÖfverRänta för DiscontLån; Motion, remitt. till BancoUtskottet, II s 1147* 259 Om redaction af föreskriften om; BancoUtskoltets Betänkande, VI 2. s 4°3> af BorgareStåndet, IX 3. Räntan, ordinarie, I 1. s 832'—834- Räntegifvare. Se Tiondegifvare. — Kammarens, Kongl.
Yi hafva snart sagdt blott en enda utmärkt jurist, som i politiken spelat en mera framstående roll, nemi. Richert, och ehuru jag tillerkänner honom ganska stora förtjenster om vår lagstiftning samt ställer honom ganska högt såsom lagskipare, så tror jag dock, att det varit lyckligare för honom, om han icke blifvit indragen i det politiska lifvet, ty i sådant fall hade hans anseende säkerligen icke blifvit så ifrågasatt af bans vedersakare, som det nu har blifvit. I afseende på frågan om studenternes större eller mindre osedlighet i stora eller små städer, vill jag blott säga, att jag i detta fall anser Lund hafva företräde framför Upsala samt att jag anser, att man ej bör förbise den kända omständigheten, att frestelserna till osedlighet äro vida större i hufvudstäder än i småstäder. Lasten kan i en småstad aldrig blifva så förförisk som i en hufvudstad, der förfinade sinnliga njutningar dagligen locka den njutningslystne och förföra den svage. Jag hoppas att dessa skäl, jemte de af Hr Printzensköld och Gr. Björnstjerna förut anförda, skola vara tillräckliga för ett bifall till Betänk, i denna del. Gr. Sparre: Jag vågar anhålla hos mina motståndare, att om vi komma att fortsätta denna discussion, de täcktes hafva den godheten att icke ifrån början till slutet vanställa mina yttranden och gifva mina ord en helt annan betydelse än de i sig innebära. Ty till ett sådant förfarande har såväl den siste värde talaren som ock den honom föregående gjort sig skyldig, då de sagt, att jag skulle hafva likasom uttryckt en önskan, att juristerna skulle deltaga i de politiska rörelserna samt ansett ett sådant deltagande lyckobringande. Detta har jag alldeles icke sagt och jag hoppas, att ingen kan tillvita mig att hysa några sympatier för revolutionära rörelser. Hvad jag deremot yttrat är, att i den utveckling som samhällena under den nyare tiden erhållit, i den lugna utvecklingen af samhälls-institutionerna måste alltid juristerna, just till följd af deras yrke, taga en verksam del.
Rörande skärpning i ansvar för Skogsåverkan, N:o 176. Om åläggande för Landtmätare, att vid vite inom viss tid fullgöra de dem uppdragne Enskiftesförrättningar. Om lämplige medel till ett allmännare spridande af Rikets Grundlagar m. m. Allmänna Besvärs och EkonomiUtskotten : N:o 177. innefattande Förslag till jemkning uti Riksståndens beslut, öfver föreslagne ändringar uti författningarne,' rörande Husbehofsbränvinsbränningen och dermed gemenskap egande ämnen. SD. Wid föredragning af Allmänna Besvärsoch ÉkonomiUtskottets, den 10 dennes på bordet lagde utlåtande N.*o 17g, öfver gjorde anmärkningar vid dess Betänkande N:o 107, i anledning af väckte frågor, om ett förändradt Scholeväsende uti LandsförsaroiingarneJ 978 Prot. Utdr. d. 16 Sept emit. 1823. biföll Bondeståndet sistberörde Betänkande, med det i sednare Utlåtandat upptagne tillägg, så att underdånig anhållan må hos Kong!. Majit göras, åsyftande kraftig uppmaning till vederbörande Pastorer, att om Barnaundervisningen å Landet noga sig vårda. S. D. Uppå föredragning af Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens, dea II dennes på bordet lagde utlåtande N;o 175, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottens Betänkande N;o 95, i anledning af väckte förslag om Hemmans skyldighet att deltaga i Kyrkooch Prestegårdars byggnad, samt att sådane Kronobeten eller andra dylike Kronans lägenheter, som till extra Rotering ingått, böra få vidkännas berörde skyldighet och utgörande af Kyrkotionde 5 fann BondeStåndet sig föranlåtet att vid sistberörde Betänkande låta bero. S. D. Föredrogos å nyo och bifölios nedannämnde Betänkandet), nemligen: StatsUtskottets: Angående verställigheten af Riksbufvudboken: och Fröt. Vtdr. d. 16 Septemh. 1823.'
Höghet tillagde i ärlig ersättning för förlorade Inkomster af Skiftet Nuedlingburg, men hwilka dock komma att förswinna och till Stars - Werkst indragaö, r händelse Hennes Kongl. Höghet skulle Återbekomma Dest hafde Inkomster as nämnde Stift; sä att Hennes Kongl. 2 2ZO Dort 22 November. Kongl. Höghet dä ej komme att as Staken undfå kill Letz Hofhållning mera än 28,990 Rdr 5 ff. 4 r:st. om arer. Bongs. LifDrabante - Corpsen. c. <e) ' ' ' 1509 ars r,^>aiie.rie Stat norayr . 15,555 16 „ Extra Ordinarie dm 1,656 17,21! 16 Jamte medel till Eorpsens Beklädande , som utgän efter annan Star 2,000 Ror 19,211 16 1810 ärs projecterade Stat uptager Contant 14,950 Jämte Utfodring för 9 Hastar hwars kostnad är uptagen har frammanförc wid Kongl. Hof-Stall» Staten. Hwarjämke pä Allmänna Jndragnings-Staten äro upfördc kill indragning och besparing wid Jnnehafwarenas afgqng Diverse Löner, tillhopa 4,581 32 Wid Reglerandet af denne Corps's-Stak, har Utffortet förestagit följande förändringar och indragningar, nämligen: ?:ne Capiraine-Lientenanter Den tid dä Corpsen war i 4 Compagnie,: afdeld blefwo 4 CapitaineLienteilanter tillsatte. Nu dä Corpsens styrka äy sä Den 22 November. 1251 sä betydligen mindre, skulle wäl i afseende pä Befälek en enda synas wara nlltäckelig; men för Waktgöringcn hos Hans Maj:c Konungen blif wa 2: ne onmgängelige.
Sedan kom mannaåldern med sin tunga utpinande sträfvan för brödet, då allting var mörkt både inom och utom honom. Han såg icke längre solen. Han var blind, blind för hvarie hoppets ljusstråle. » Vill du inte höra mer, pappa? » » Jo, min gosse, berätta du! » » Då frågade de honom, om han inte var mycket, mycket ledsen, men då sa ' han: Nej, det är jag inte, för fast jag inte längre kan se solen, så har jag den ändå i mitt hjärta. Hvad mente han med det, pappa? » » Jaså, det kunde således inte fröken tigt förklara för er. » nöjak» Nej, hon hann inte, för det ringde just då, och det gjorde inte mej ett dugg, för jag var Bå säker, att pappa visste det. Hon sa ' bara, att så kunna alla vara lyckliga, om de ha solen i hjärtat; bur går det till, pappa? » Fadern såg på sitt barn med en djupt smärtsam blick. Nej, i detta fall var han visst icke skickligare än skolfröken. Han smekte gossens hufvud och gick tyst in till sig, lämnande dörren på glänt. Han visste, att Viktor ej skulle gifva sig till tåls, förrän han fått en förklaring — skulle Ragna försöka, månne? » Mamma, » hördes Viktors röst, grumlig af tårar, » pappa visste ingenting, kan du lära mig, hur det går till, mamma. » Göran såg, hur Ragna tog sin son på knäet och lutade sig smekande emot den lille. » Barnet berätta för för mycket som du nu mitt, » sade hon mildt. » Jag skall dig, hvad pappa sagt mig en gång länge sedan. Jag satt i hans knä, i mitt. » det dock aldrig hopplöst, så länge man har sol i hjärtat. Och då frågade jag som du, hur skall man kunna äga den, när allting är molnhöljdt omkring oss. Och då sade han: Hjärtats sol ser man ej, den känner man. Den heter tro, hopp och kärlek. Tron lär oss, att tänka, hur blå himmelen kan vara, om den också för ögonblicket är grå och mulen, hoppet skingrar sorgen, ty det ger oss vingar att flyga till fantasiens värld m e d.
Änteligen omtalas äfven Svenska HandelsSjöfartens minskning, men straxt derefter, att likväl värdet af importhandeln beständigt ökats; att exporten, utom år 1826, bibehållit sig vid ungefär jemn höjd; att lästetalet af både de fartyg, som inkommit från utrikes ort, och som dit afgått, likaledes tilltagit, det förra utan afbrott, och det sednare endast med undantag af år i823; att antalet af fartyg, liitkomne eller härifrån afgångne i och för den inrikes handeln, jemväl varit i nästan oafbrutet stigande och att hufvudstadens handel och sjöfart på utländska och inländska orter således, under i frågavarande period, i det hela varit i jemnt tilltagande. Dessutom är intet afseende gjordt på hvad möjligen kunnat införas genom lurendrägeri eller utan förtullning. Detta har jag blott velat yttra, för att visa huru skefva omdömen kunna blifva när de dragas ur sitt sammanhang. — Jag tror, och är öfvertygad, att om Landshöfdingarnes berättel - Den 18 November e. m? ser blifva tryckte, skola Riksens Ständer deraf vinna grundade underrättelser om handel och sjöfart, och om alla näringar i allmänhet, hvarigenom man med mera visshet skall kunna bedömma om landets välmåga tillelier aftagit. Af denna anledning får jag förnya min önskan, att Herr Grefven och LandtMarskalken behagade till Ridderskapet och Adeln framställa den fråga, om icke Ridderskapet och Adeln ville hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att dessa berättelser måtte blifva tryckte, samt inbjuda de öfrige Stånden att i samma beslut sig förena. Remitteras detta ämne till Utskott, skulle det kunna hända, att tryckningen blifver fullbordad, när vi äro färdige att resa härifrån. Herr Rosenblad_, Bernhard: Om jag icke bedrager mig, aflämnade både t770 och sedermera 1772 efter Regementsförändringen KammarCollegium en Berättelse öfver Rikets tillstånd, som var ganska upplysande.
Vidare har inora Utskottet blifvit anfört, att Bancolån försvinna småningom, och andra Cassalfin fortfara, till sitt hela belopp; Utskottet har derföre föreslsgit det ytterligare correctivet, att i alla dessa fall minska belåi ningsråtten med en tredjedel. J«g tror för min del, att då man i alla fall icke utlånar mera än § på Säteri, och § af värdet på hemman af annan natur, är ytterligare nedsättning icke nödig, då blott Cassalån företräder den inteckning, som sökesj na* turén af ett Bancolån, som med några få pro^ cent årligen minskas, ger härtill i min tanke icke tiilräckelig anledning. Det fordras så månW ga år, innan Bancoafbetalningen sätter den sednare inteckningshafvaren i samma ställning, som om primitiva gravationssumman varit en tredjedel mindre, att innan dess,kan i alla fall egendomsvärdet hafva mångdubbeltförändratsig. Det är dessutom ingen princip i attigrunda sitt beslut itfseende på Creditgifning, på den ställning, som många fir hädanefter skall blifvaj detta beslut bör grundas på närvarande ställning ensamt. Långt innan Bancolånet hunnit afbetalas, kan en senare prioriterad fordringsägare, eller ock en ägarens enskilta borgenär, Bil. till Ridd. o. Ad. Pr. IX. Band. 3 34 Den 3 October r, m. tvinga egendomen att bortgå under ufmätningsklubba; och aDger man i sådant fall Låssan löpa fara, när den efter en annan Cassa har beviljat