Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid betraktandet ändtligen af de serskilda besluten, rörande förrberörde l\7, 49 och 56 §. §, sa befinnes, ali 3:ne Riks-Stånd antagit den af Herr Biskopen Doctor Tegnérj i dess Reservation mot Utskottens Betänkande, N:o 60, yrkade påföljd, Embetets förlustj för den Prestman, sorn med olaga Jönebeting beträdes; hvaremot tiden för åtals anställande mot berörde lagbrott af VällofligeBorgare-Ståndét ensamtblifvit bestämd, i enlighet med Utskottens förslag, till 2tne år efter valet, men af Högloflige Ridderskapet och Adeln samt Högvördige Preste-Ståntiet icke ansedd böra längre utsträckas, än pstescriptionstiden för åtal mot andra förbrytelser vid Prestval, röstvärfningar, m. m. I följd häraf och enär blott ett enda Riksstånd bifallit Utskottens förslag i sistnämnde hänseende, hvarom ock tillförene intet varit stadgadt, lärer frågan derom förfalla, hvadan Utskotten tillstyrka, att den af Högloflige Ridderskapet och Adeln samt Högvördige Presle-Slåndet antagna redactionen af 47-‘1e» 49:'le och 5C:te §, §, hvilken endast åsyftar tillämpning af hittills gällande föreskrifter, rörande liden för beifran af röstvärfning i allmänhet, äfven på fråga om olaga lönebeling, måtte nti Författningsförslaget, som, till svar å den Nådiga Propositionen, kommer att afgifvas, varda iakttaget. Lagt. Allm. Besv.- o, Otc.-Utsh. Uti. N:o 68. 13 Tvänne Ledamöters Reservation i ämnet bifogas. Stockholm elen 2G November 1829. Reservation. Friherre
Hammarskatt af stångoch ämnesjernslillverkningen i Riket, om ändring i Kongl, kungörelsen den 18 Februari 1843 derom. II. B. 321. A. 323. III. Bamnumgälder, om rättighet lill erläggande af, för mindre farkoster. Se Blockhusudden. Handelsbalken, 3 Kapitlet, 5 §, angående tillägg i, samt förklaring öfver 32 § i Ridderskapets och Adelns privilegier den 16 Oetober 1723, i afseende på der stadgade afgifter vid utflyttning till utrikes ort. Ii. 180. II. B. 338. A. 506. III. E. 62. — 9 Capitlet 6 §, om uppliäfvaude af. I. R. 261. VIII. B. 61. A. 418. — 9 Capitlet, 8 §, om förändring af, samt af 2 § i Kongl. IX. E. 451. — 12 Capitlet, 4 §, om förändring af. VIII. B. 61. A. 418. IX. B. 532. A. 681.' — 13 Capitlet, uti Lagcomiléens förslag till ny civillag, angående antagande utaf. I. R. |498. Handelsförhållanden emellan Sverige och Norrige, örn ändring uti hittills gällande bestämmelser i afseende å. IV. B. 492. V. A. 322. VII. E. 295. Handelsoch Sjöfartsfonden, om nedsättning af afgiften till, samt Convojcommissariatets upplösning. V. B. 698, 704. VI. A. 36. VII. U. 435. A. 459. IX. U. 381. A. 664. Handelstractaten med Ryssland, rörande från Finland inkommande varor, angående upphörande af. IV. B. 235. A. 341. V. E. 47. — nied Ryssland, rörande. V. B. 481. A. 630.
Och lif – Och nu, hvad återstår mig, usle? Hvad återstår? – Ett härjadt fält, en vildmark Der intet skonadt träd bär frukt af sällhet, Och ingen ört som läker, intet blomster Som ljuger hopp, men nakna tisteln, växer, Och sorgsna ljungen, svart som bårens kläde; Och moln och dimmor hvila tungt deröfver. O! fly dig vill jag, evigt fly dig, mörka, Förstörda jord – ack! mer ej Hilmas boning. Ännu en enda omvänd blick åt lifvet, En enda tår, att gråta mig tillbaka De snabba dagar af förlorad sällhet, Och sedan fly – till Hilma – fly i grafven! Så kommen då! – Förgäfves! – Ack, ett famntag, En enda tryckning till mitt bröst! – Förgäfves! Och kan ej minnet fästa edra vingar? Förmår ej saknaden med heta tårar Beveka er? – J svaren mig: förgäfves! Och hasten så allt längre ut och längre På aldrig återtagna steg, och vinken Med afvig hand, och ropen: Aldrig mera! Och skogens suck och strömmens sorl och dalen Och klippan svara: Aldrig, aldrig mera! Nu, Minne, Saknad, Sorg! J stån mig åter; J öfvergifven ej den vän J valden. Nu, så förblifven evigt hos mig, grymme! Och, för att läka såret af mitt hjerta, Föröken det, fördubblen det, förtäljen Hvad Hilma var – och hvad jag sjelf har varit! O Hilma! Hilma! hvad du var? – Jag svär det, J Svithiods skalder, hören mig – jag svär det: Ej Ossians Sons röst, ej penseln, drucken Af känsla, lif, behag och upphöjd skönhet I Svenske Miltons nyktra hand, kan måla Min Hilmas höga bild, men endast hjertat, Blott Sigvarths hjerta känna den. En gudom, Ej stoftets barn, ej väsen af en dödlig, Men himmelsk helighet, men englars urbild, (Ack, för ett ögonblick allena!) kom hon På jorden främling, kallade sig Hilma, Såg mig, och log, och sönk uti mitt sköte,
Kronan ät njöte icke af egendomen annan förmån än den deraf, likasom af andra fastigheter, numera utgående bevillnin - 80 Expeditions-Utskottets Förslag lili linderö. Skrifvelse N:o 45. gen. Siden fabrikerna, för hvilkas skull verket inrättades, hade ej heller deraf synnerligt gagn, enär verkets innehafvare, i saknad af full eganderätt till egendomen, icke kunde dermed företaga några förändringar och ombyggnader, tjenande till verkets utvidgande och förbättring, och verkets läge, på betydligt afstånd från de största å Södermalm anlagda sidenfabrikerna, i allt läll medförde så mycken tidspillan och olägenhet vid tygernas transporterande, alt läbrikörerne hellre begagnade sig af egna, i sammanhang med deras fabriker inrättade eller nära belägna appreleringsverk. För Odelska arfvingarne åter utgjorde den Kronan förbehållna eganderälten till egendomen och verket ett oölverstigligt hinder för möjligheten all på fördelaktigare sätt än nu vore händelsen, begagna samma egendom, äfvensom skyldigheten alt, till hinder för andra befattningar, egna tid och arbete ät vården af appreteringsverket, förorsakade olägenheter, som blefve ännu större, derest vid nyltjanderällens öfvergång till ett större antal arfvingar, stridigheter dem emellan uppkomme. Efter är 1840 hade genom nya anläggningar antalet af sidenappreleringsverk så förökats, att numera i Slockholm funnes, utom det Odelska, ett stort å Södermalm i sammanhang med derstädes befintlig sidenfabrik inrältadt appreleringsverk samt åtskilliga andra dylika af mindre omfång. Deremot hade under sista tiderna qvantileten af härstädes årligen tiilverkadt sidentyg betydligt förminskats, i följd hvaraf och då sidenfabrikörerne helst betjenade sig af egna eller i närheten af fabrikerna belägna verk, Odelska appreteringsverket, oaktadt de derstädes befintliga, af innehafvarne anskaffade kostsamma maskiner, borde bidraga till arbetets verkställande sä fullkomligt som möjligt, numera endast i ringa mån anlitades af sidenfabrikörerne.
De öfriga åter hafva en vidsträcktare omfattning, om än de i synnerhet utöfvas för att åtkomma nästans gods. De kunna emedlertid betraktas såsom grenar af samma stam, ty de hafva ett gemensamt mål eller att genom bedrägliga och svikliga medel kränka annans rätt, och äro följaktligen att anse såsom bedrägeri i detta ords vidsträcktaste betydelse; men med afseende på medlen sönderfalla de i särskilda grupper, hvilka i Kongl. Maj:ts ifrågavarande Nådiga förslag blifvit sammanfattade under de särskilda benämningarne förfalskning och bedrägeri. Härvid har man vidhållit en i vår lagstiftning redan hyllad grundsats. Uti Missgernings-Balken, som med dertill hörande författningar utgör vår egentliga straff-codex, omnämnas dock endast förfalskningsbrott. Öfriga arter af bedrägeri förekomma deremot i sammanhang med föreskrifterna i afseende på de civila rättigheter, hvilkas bedrägliga kränkning ansetts böra bestraffas. Det kan ej eller förnekas, att uti det naturliga sammanhang, hvari dessa förbrytelser såmedelst framstå, ligger en säkerhet emot så väl en orätt uppfattning af lag, som en alltför utsträckt Lag-Utskottets Betänkande M 40. 48 tillämpning af straff-lagen, hvilken i förevarande hänseende eljest tilläfventyrs kan befaras. Här är nemligen att taga i betraktande att i intet fall synes det vara svårare att bestämma, då Statens straff-makt må inträda eller rättare, att angifva den gräns, som af denna makt ej må öfverskridas, än i fråga om handlingar af den mångfald och beskaffenhet som ifrågaslällde. Otaliga förhandlingar man och man emellan förekomma i det dagliga lifvet, hvilka vålla, å ena sidan, skada, i anseende till mindre öppenhet, mindre samvetsgranhet å den andra, utan att det oansedt kunna åtkommas af straff-lagen. —- Är nemligen handlingen blott en kränkning af moralens pligter, (aller den ej inom straff-rättens område, ty dessa pligter gälla icke i samhället såsom tvångspligtei.
Prot. 1859 & 1860. 8 Sami. 43 Häft. • 2 10 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial M 194. komst-förslag,» o. s. v. och lärer § följaktligen, enligt ofvan anförda, från Kommitterades och Utskottets förslag afvikande, uppställning i författningen införas. I sammanhang härmed har ock i 75 §, genom Ridderskapet och Adelns, PresteStåndets och Borgare-Ståndets beslut, ordet »Oktober» blifvit utbytt mot »December». § 78 mom. ] lyder enligt Kommitterades härutinnan af Utskottet utan förändring bibehållna förslag sålunda : »Debiteringsoch uppbördslängden skall upptaga hvarje skattskyldig till namn och bostad, den honom påförda bevillning till Staten, särskildt för hvarje beskattningsföremål, den stadsutskyld, som blifvit derpå satt, samt i öfrigt vara inrättad i enlighet med de föreskrifter Magistraten, efter Stadsnämndens hörande, meddelar.» Detta moment har blifvit utan anmärkning godkändt af Presteoch Bonde-Stånden Ridderskapet och Adeln har, med antagande af momentet i öfrigt, ansett orden »särskildt för hvarje beskattningsföremål, den stadsutskyld, som blifvit derpå satt» böra utbytas emot »den stadsutskyld, som i förhållande dertill blifvit bestämd» — hvaremot Borgare-Ståndet antagit momentet med en sålunda förändrad lydeke: »Debiteringsoch uppbördslängden skall upptaga hvarje skattskyldig till namn och bostad, den grund efter hvilken stadsutskylder blifvit beräknade och den utskyld, som blifvit påförd, samt i öfrigt vara inrättad i enlighet med de föreskrifter Magistraten, efter Stadsnämndens hörande, meddelar». Då Ridderskapet och Adelns beslut icke i afseende på innehållet, utan endast i uttrycket, från Kommitterades och Utskottets, af två Stånd godkända, förslag innehåller någon afvikelse, antagligen föranledd af förstberörde
Om det å ena sidan icke kan bestridas, att stundom serskilde så bevekande omständigheter kunna inträffa, att den i Kongl. Brefvet den 17 Junii 1817 Kongl. Krigs-Collegium medgifna rätt till beviljande af uppskof med ingångne contracters fullgörande, kan böra tillämpas, samt att sådane omständigheter under året 1834, då Sverige var af' cholerafarsoten hemsökt, oftare torde hafva förekommit, så förtjenar det likväl å andra sidan uppmärksamhet, att det anmärkta förhållandet under båda åren 1834 och 1835 i de flesta fall ägt rum samt att sådan ansvarslöshet för bristande verkställighet af contracter med Statens Verk, om den öfvergår till gällande praxis, kan leda till betänkliga följder. Det synes ock, sorn borde det ofta utöfver lefveransens halfva värde meddelade förskottet tillskynda Cassan någon räntevinst för den tid, detsamma efter lefveranstidens öfverskridande begagnas. I öfrigt och då ostridigt är, att den vid contracts uppgörande betingade säkerheten i någon mohn kan vara underkastad förändring eller försämring genom beviljade anstånd och derigenom förorsakade uppehåll med åtagne lefveransers fullgörande, så och med afseende jemväl å vederbörande tjenstemäns härunder beroende ansvar, anse Revisorerne mera bestämde föreskrifter vara af nöden, rörande vilkoren för meddelande af anstånd med fullgörande af ingångne lefveranscontracter oell för förskotters meddelande af Statsmedlen. Artilleri-Af delningen. Debet. B al ance från föregående året: Behållningar och Fordringar: För Ordinarie Statsbehof ven anticiperade 3,756: 25. 2. Uppbörd: Anslag eldigt Kongl. Brefvet d. 14 December 1833 20,000: • • För försålde gamla jernoch metall-pje cer för Nya Fält-artilleriet 10,556: 11,296:27. 7. Prisskillnad vid förnyade upphandlingar efter ofullgjorda lefveranser — "Vitén för ofullgjorde lefveranser —■—• 441:27. 3.
Iltskoiten bakva tagit dessa anmärkningar under bebärig pröfning; ocb b vad först angär sjelfva beräkningen ak äkverskottsmedlen, kä Utskotten upplysa: att, jemlikt 8tatsI7tskottets Letänkande lV:o IZ4, bakva 8tatsVerkets öfverskott kör ären 1827—1829 ansetts tillräckliga att motsvara icke allenast de isräga - §44 8tatsocii Laneo-IItskottcns vaiande 234,919: >4- 3. utan jemväl lkcru/ö/vcr do 690,000 Ldr, som, enligt 8tatsIItskoltets Letänkande lV:o 252, laisvik till Vörsvarsverket anslagne; ock enär It. II. 8t:r genom bifall till bada dessa Lelänkanden, redan 2:116 gängor godkänt samma keräkning, sui mall» Utskotten »tt något deremot stridande beslut icke bär numera kamm» i fruga. ^ill sölje »f lien lakellariska uppställning, som 8tatsIItskottet bifogade sitt Letänkande lV:o i24, koin öfverskottssumman 824,926: 3a, 2., som var beräknad söv sila 3 »1 en 1827—29 i sammanslag, »lt fördelas pä kvartdera »s dessa 3.ne är; utan alt någon vigt söv öfrigt kvilade derpå, om något ars verklig» inkomstsumma under-eller äsverstege calculationsksloppet. l^tt en minöre summa i äfverskotten lör ur 1827 blifvit lefvererad, än som 8tatsIItskottet calculationsvis päräknat, Iiärleder sig kusvudsakligast sräu 1826 ars dög» läns markegangsprisers inverkan pä >827 ars Liksma, kegäng.
Jag har tyckt mig finna , att Presteoch BondeSiånden bifallit Utskottens förslag, hvarigenom Actie-ägarne blott få komma i åtnjutande af inkomsten af Westgötha-linien, då deremot BorgareStåndet fattat beslut i öfverensstämmelse med hvad, som blifvit föreslagit af Herr von Hohenhausen, Då 414 Den 15 Octobrr e. m. detta efter min öfvertygelse instämmer med den stränga juridiska rätts-principen, sa förenar jag; wiig i begärah om proposition till bifall å den. na punkt på det sätt, sorn BorgareStåndet beslutit, eller så att inkomsten af Östgötha-linien äfven må komma Aciie-ägarne till godo. Herr Stråle'. Jag finner visserligen ej nå* gon i sakens natur grundad anledning, hvarföre man skall inskränka sig till Westgötha-linien, men man måste med omsorg tillse, att genom hvad man beviljar Bolaget, ingen anledning kan uppkomma till framtida tvister om uträkningen af hvad Born bör beräknas såsom in* komst. Det måtte vara gifvet att när en del af Canalen står under byggnad, och bär samma förvaltning som de färdiga delarne, det måste blifva svårt att bestämma , huru mycket som utgör förvaltnings-kostnaden , för hvad sorn är färdigt och huru mycket, sorn bör beräknas såsom tillhörande byggnaden. Derföre har jag ansett, att nian borde inskränka sig till Vestgötha-linien, emedan deri, såsom redan färdig, kan anses såsom en Canal för sig sjelf, och kan förvaltas af egna Tjenstemän, då Controllen blir redig. Deremot örn det vore fråga om inkomsten af mindre delar af Östgötha-linien , skulle tvistigheter uppsta, och då frågan ej är så väsendtlig, att Bolaget derigenom kunde blifva lirfcsnde, tror jag det vara säkrast att bifalla Betänkandet. Herr Hjerta'. Jag hoppas att man alltid skal! finna, att jag sorn Representant skall bemö. da mig att skydda hvar och en vid sin rätt, li* Den T5 Öctober e, m. kasom jac» strängt fordrar, att en hvar gör sin pligt.
Majlis Silfver-Mynt alt emottaga, under förmodan, att vilkoret! i de svåra tiderne gjordes för Banken dräglige; så och efter det Bergsoch Kummar-Collegierne, för deras del, tillstyrkt Myntets öfverlemnande till Bankens förvaltning, såsom för Kronan gagneligast, har, i följd af Hennes Kongl.
Lill krigstjenst vid de värfvade regemenlerne, och, efter hvad kändt vore, hade det numera upplösta s, k. Hans Majit Konungens Eget värfvade regemente i sin tjenst upptagit personer, som för brott varit straffade, utan att, sådant oaktadt, mindre säkerhet i vaktgöringen inom garnisonsorten eller -någon underlåtenhet i andra, delta regemente uppdragne befattningar, blifvit förspord. Genom förändrade sLadganden i detta hänseende hade således den för brott straffade betagits en för honom behöflig utväg till bergning. Med föranledande af sådant allt har motionären hemställt, att, till afhjeipande af ofvananmärkla olägenheter, de medel, hvilka till bestridande af aflöningsoch transport-kostnader vid skeende kommenderingar från de indelte regemenlerne i och för tjenstgöring i fästningseller längelse-orterne nu erfordras, mätte an vändas till inrättande af ständiga korpser, de der borde organiseras i likhet med det nu mera upplöste Konungens Eget värfvade regemente, samt förbindas, alt i deras tjenst emottaga äfven för brott straffade personer, derest de dertill i öfrigt voro passande; och borde i sammanhang härmed, och på det för den sålunda i tjenst an lägst; Lagsami Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 44. 3 Brottslingen lillfälle malle Beredas alt vidare, i män af skeende förbättring, söka sin fortkomst, stadgas, all den, sorn vid en dylik koips olörvilligen tjenl en viss tid, t. ex. tre år, egde läll alt eiBålla transport lill annat regemente ; från det Högv.
(Jin en osedlig fader tager i sitt hus en dylik lärare, så är det detsamma, som 0111 den osedlige fadren sjelf undervisade sina barn. Man kommer på detta sätt in på ett annat område, än det hvarpå frågan befinner sig. Jag tror derföre, att man ej bör gå längre än jag föreslagit; ty hvar blifver väl eljest gränsen för skolstyrelsens behörighet? Om en herreman antager en lärare lör sina egna barn och för sina underhafvandes,— huru kan man begära att den allmänna skolstyrelsen i församlingen skall hafva rättighet att gifva föreskrifter inom hans enskildta hus? Delta är ogörligt, om man äri ville göra det till olagligt. Jag vidblifver således min förut gjorda framställning. Hr Ribbing, Bengt: Jag skulle alltför gerna biträda Hr von Hartmansdorffs förslag, om jag ej fruktade att bela skolinrättningen skulle göras om intet. Jag har tyvärr ofta Den i j Februari e. m. 3(J3 funnit på landet, huruledes skolmästare, sorn gå nr by och i by för att meddela undervisning, utgöra det största afskuin man kan tänka sig, liderlige på allt möjligt sätt. Om nu liderlige föräldrar, som vanligtvis söka liderliga sällskaper, låta sina barn undervisas af dylikt afskrap och narra andra föräldrar att äfven lemna sina barn afskuinmet i händer, så frågar jag: hvad skall det blifva af allt detta? hvad hafva vi för allt detta reglementerande? Om de flesta eller ambulatoriska skolorna i någon ort råkade i misscredit, så skulle man få se, att möjligen de dåliga varelser, jag omtalat, skulle få desto större credit och således kunna i ganska hög grad skadligt inverka på ungdomen, som skulle undervisas. Olyckliga äro visserligen de barn, som hafva osedliga föräldrar; men de blifva ännu olyckligare, om de tillika skola komma att undervisas, och derföre kan jag ej annat än önska att Utsk:ns förslag måtte antagas, och jag skulle i sanning anse det olyckligt, om ej skolstyrelsen skulle hafva den makt som i §:n säges. Hr Lagerhjelm, Pehr:
Anckarsvärds motiver för sina anmärkntr skall af mig varda yttrad, under den fullkomliga öfvertygelse att Hr Grin syftar till samma mål som jag: dot älskade fäderneslandets välgång och bevarande emot en inkräktares angrepp, ehuru vi hafva något skiljaktiga åsigter om medlen derför. Utan att afgifva något omdöme öfver de politiska reflektioner Hr Gr:n uttalade, men erkännande att. vi nu. mera än förr böra vara på vår vakt emot den östra grannen, går jag nu att i den ordning de förekomma, uptaga till besvarande några af Hr Gr:ns anmärkn:r och yttranden. Hr Gr:n säger: att linieflottan uträttade åren 1789 och 90 ingenting, och att den af mig författade Sveriges Sjökrigshistoria, icke lemna vitsord om vundna sjöslag. — Om så verkligen vore förhållandet, blefve det minsta man härom kunde säga: ali jag alltför illa upfattat en historieskrifvares förnämsta pligt, den att hålla sig vid sanningen. Den ädle Gr:n har troligen förglömdt de vundna sjöslag hvarom der förtäljes, hvaraf jag blott vill nämna frenne. Svenska flottans seger öfver den Danska under Bornholm d. 30 Maj 1563 då den tappre .Jacob Bagge förde befälet öfver Svenska flottan. Den frejdade Ciss Christerson Horns seger öfver den förenade Danska och Liibsska flottan, emellan Bornholm och Rugen d. 7 Juli 1565. hvilken seger var så afgörande alt de allierade förlorade 6 skepp och 4,000 man. och den sednare ryktbara Carl Gustaf Wrangels seger öfver Danska flottan under Femern d. 13 Oct. 1644, hvilket sjöslag, ehuru Danska flottan var underlägsen, likväl var hedrande för Svenska flottan och Jemnade det resultat att fienden förlorade 12 skepp, flera Amiraler, många officerare och 1,000 man gemenskap blefvo fångne; hvarförutan fienden led en stor förlust i döda.
Egendomen ej skulle erhålla förnöj jelse för sin fordran, den af annan vår Egendom fast eller lös skall äga rätt, att för bristen njuta sin ersättning; hvilket allt med våra namn6 egenhändiga underskrift och med våra Signets undersättande bekräftas. N. N. den år 18 N. N. N. N. Sigill. Sigill. Då Lånpi Stads. Egendomar beviljas, inryckes tillika i skuldebrefvet förbindelsen af 2 procent afbetalning på sätt 2 §. stadgar. Då Lån på Stads; Egendomar sökes, införes tillika i Skuldebrefvet förbindelsen af 2 procent afbetalning, på sätt 2 §. stadgar; 496 ‘Den 19 Julite, in, 2:0. Då Lin på hus sökes , ingifves Brandförsäkrings - brefvet i Hufvitdskrift eller ock en af Bankens Registrator bevittnad afskrift huruvida Huset häftar för Bancolån eller ej; hvarförutan bevis från BrandförsäkringsContoiret, huruvida Huset häftar för premielån, skall åtfölja. 3:o.VidLån å LandtEgendomar af här i §. 2 tillåten natur ingifves ordentlig värdering, upprättad på sätt nyssnämnde §. innehåller af Domaren i orten, hvilken af Directionen noga granskas. 4:0. Om panten är af Säteri eller Frälsenatur, ingifves Kongl. KammarCollegii bevis, att den ej häftar för bytesbrist eller annan Kronogravation och af hvad natur och mantals - 2:0. Då Låh pä hu« sökes, ingifves Brandförsäkrings - Contoirets Fribref i Hufvudskrift, eller ock om Huset förut är i Banken pantsatt, en af Bankens Registrator bevittnad afskrift, hvarförutan bevis från BrandförsäkringsContoiret, huruvida Huset häftar för premielån eller ej, skall åtfölja. 3:0 Vid Lån å LandtEgendotnar af här i §. 2 uppräknad natur, ingifves ordentlig värdering, upprättad på sätt nyssnämnde §. innehåller, af Domaren i orten. 4:0. Om panten är af Säterieller Frälsenatur, ingifves Kongl. KammarCollegii bevis, att den ej häftar för bytesbrist eller annan Kronogravation, 5:0.
Efter denna underdåniga framställning om utlåningssättet för ifrågavarande fonder, torde lätteligen inses, att Revisorernes yttrande, det en stor del af de under Kollegii Underhålls-Afdelning ställda Kassor hittills blifvit och fortfarande varder utlånad endast mot namnförbindelser, icke är på verkliga förhållandet grundadt, utan att de särskilda, i Revisorernes Berättelse omförmälda fondernas disponibla tillgångar, med undantag af det belopp, som af de till 1829 års Fond från gamla Passevolans-fonden öfverflyttade lånen ännu återstår, äro utlånade mot sådan säkerhet Revisorerne afsett, eller mot inteckning i fast egendom och godkända räntebärande papper. Då, med hänsigt härtill, den af Revisorerne gjorda framställning, åsyftande nådig föreskrift derom att, i den mån på namn utgifna lån, å hvilka en femtedel hvarje halft är afbetalas, till Kollegii fonder ingå, medlen må göras fruktbara, antingen mot inteckningssäkerhet eller i publika papper, som löpa med ränta, samt att de lån å namn, med hvilka nyssberörde återbetalningsskyldighet icke är förenad, må infordras, för att på nu uppgifna sätt förräntas, synes icke hafva varit af behofvet påkaliad; anser Kollegium något bemötande af de motiver, Revisorerne för en sådan framställning uppgifvit, icke å Kollegii sida erfordras. Kollegium framhärdar med djupaste vördnad, nit och trohet, Stormäktigste A Iler nådigs te Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigsle, tropligtigste tjenare och undersåter, Gust. PEYRON. G. SÖDERBERG. J. L. BÄCK. Stockholm den 19 Mars 1844. C. F. Laurén. R. G. Murray. — 84 — Kongl. Krigs-Kollegii Utrednings - Afdelnings underd. Utlåtande, i anledning af 1843 års Revisorers Berättelse om granskningen af Afdelningens råkenkaper. Stormäktigste Allernådigste Konung!