Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid orchesterstatcn är löneförhöjningen beräknad att blifva 12^ proc. och vid körecb balettstaten upgår den till 34 proc.; men de närv:de lönerna äro också så små, att det är märkvärdigt att man hittills kunnat för dessa stater erhålla en erforderlig personal. Undersöker man körstatens löner, så finner man löner som icke upgå till mer än 3 å 400, och den högsta lön, som är upförd på denna stat hiden för första tenoren, hvilken upgår till 800 Rdr. Häraf torde således synas, att den löneförhöjning, som blifvit föreslagen för The - Den 21 Oktober e. m. 221 aterns personal, är högst obetydlig, så att den anmärkn., som enl. min tanke med skäl kan framställas, är snarare den, att lönerna äro för små, än den att de ej böra ökas. Ett land, sorn gör anspråk på att vara en civiliserad nation, måste nödvändigt hafva de personer, som skola främja civilisationen, så aflönade att de kunna lefva. Det är ur denna synpunkt sorn jag, oberoende af alla tillfälliga omständigheter, instämmer med dem, som yrkat bifall till Prosten Söderbergs motion. Hr Lilljehöök: Jag ämnar icke, i motsats till de flesta talare, som här yttrat sig, tala emot ett ökadt anslag till Theatern, Jnen jag vill i min mån söka visa, att StatsUtsk. haft något skäl för sitt Utlåt i detta ämne. Då, å ena sidan, motion blifvit väckt om borttagande af allt anslag till Theatern, och å andra sidan väckts motion om ölsadl anslag till denna inrättning, trodde sig Utsk. gå en lämplig medelväg, om det föreslog bibehållande af det nu utgående anslaget. Det är ledamöterna af StatsUtsk. val bekant, huru ofta man nödgas vägra anslag af några tusen lldr, på grund deraf att utgiften är för stor, äfven om dess beviljande är påkallndt af ett materielt behof; men det händer äfven att man nödgas afslå så' dana anslag, hvars syftemål skulle blifva att verka för nationens lyftning och bildning i allmänhet.
I)å lurendrejare och tullförsnillare icke lära kunna betraktas utur någon annan juridisk eller ^titts-synpunkt, än såsom de der, för til nyttja allmänna Lagens egna ord, “svikligen draga till sig Kronans ingäld” och då allmänna Lagen likaledes qvalificera! sådant brott såsom ”dubbel tjufnad* /fi Gap. Missgerning.*» Balken, så iir det sannerligen svårt att inse något skäl, hvarföre, efter skedd angifvelse, anställande af visitation för åstadkommande af bevisning utaf slikt brott, skulle undantagsvis vara förnekad, enär visitation eftsr gods, stulet frän emhild man, icke får vägras; så vidt man ej, med uppenbar risk att upphöja lurendrejare och tullförsnillare till en mennisko-clasa Öfver Lagarne, och till trotts af allmänna Lagens principer om ”dubbel tjufnad,” vill påstå, alt stöld frän det allmänna och Staten alldeles ieks är stöld, eller ens ett brott. Då hundrade tusentals medborgare utaf aliötpgen kunna i sina boningar, utan ansvar, blifva oskyldigt underkasf&th* Bev.- Lagsamt Allm. Bes v.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 11. 3r> visitation efter bränvins-redskap och för bränvins-bränning, så är det väl mycket alt, till förmon för några krämare, som idka lurendrejeri och tullforsnillnings-handteringen, fordra afskafTandet af visitations-rätten efter olofligen införde köpmannavaror, på det de med fullkomlig säkerhet och strafflöshet må kunna drifva sitt brottsliga yrke. Oell eftergifvcnketan för en slik fordran skulle vara så mycket msr principlöst och stridande emot allmänna Lagens grundsattser, som lurendrejeri och tullförsnillning icke blott innebära en stöld ifrån Staten, utan äfven oftast äro förenade med förfalskningsbrott, eller med åsättande af falska tull-eller hall-stämplur å det olofligen införda godset/' STOCKHOLM, Ex.béns och Grambergs Tatcmri. 1841.
Deraf är befunnet, att vid 1819 års början påräknade tillgångarne utgjorde i Stämpladt papper 2,025,162: 19. Proprie Balancer hos Upp - bördsmännen Behållne Inventarier Ostämpladt papper 58,479-15- i. 174:45. 7. 11,885: 15.— Tillsammans 2,117,868: 2.11. Revisorers Berättelse. 535 oell skulderne deremot 11,619:30. 9. bestående i Uppbördsinännens öfverle vereringar. Vid 1820 års början, tillgångar: Stämpladt papper 2,368,656:43. 9. Contant i Ränterierne 10,660:46.—■ Anticiperade medel • 13,568: 1. 8. Uppbördmännens PropriaBa lancer 54»66i:i2. 8. Hvaremot skulderne gjorde 11,354- 14- samt vid samma års slut, tillgångar : Stämpladt papper 2,530,671:19. 6. Contant i Ränterierne 7,007:42. 7. Anticiperade medel 12,680:32. 10. Uppbördsmännens Propria Ba lancer 28,618:25. 2. Balancer i Finland 27,908:15. 6. Revisorerne hafva, i anledning häraf ansett sig böra hemställa, örn icke Riksens Höglofl. Ständer skulle finna nödigt,att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t i Nåder täcktes uti ministeriel väg bidraga der - 536 Riksens SLänders till, att de ännu i Räkenskapen halancerade fordringar hos Chartae-Sigillatae-Uppbördsmiin i Finland, måtte varda indrifne.
Committeen har visserligen satt i fråga vissa Skolors indragning, och serdeles någon förändring af vissa Larda till Apologist-Skolor, emedan nog många af de förra blifvit upprättade, genom 1820 års Skolordning. Committeen trodde nemligen, att man hellre borde tillse, det någon viss inom hvarje Stift erhölle behörig fullständighet, än att man hade flera små och ofullständiga. Men derigenom uppkomma inga tillgångar, som göra det äskade anslaget Den 14 Augusti f. m. umbärligt. —. Man har sagt att <1 et vore bättre, om rnenigheterna firigo genom egna bidrag uppmuntra de Lärare, som utmärkte sig, än att Staten gifver bestämda löner, hvilka ej kunna efter förtjenst förhöjas. Denna naturliga utväg, att uppmuntra förtjenstem, är för hvarje menighet öppen, emedan Statens lön, äfven med förhöjningar, ingalunda höjer Lärarne öfver behofvet af sådane bidrag. Men det är i allmänhet oredligt, att göra Lärarne alltför beroende af menigheternas välbehag; ty deraf skulle möjligtvis kunna härflyta ett fikande efter deras gunst, som skadade både innehållet, sammanhanget och ordningen i undervisningen. Man har anmärkt, att som allmogen utgör de största Statsbidragen, borde man med motsvarande Statsbidrag upphjelpa Folkskolorna, alldenstund den ringare folkklassen har liten eller ingen nytta af anslagen till de högre Läroverken. Jag har redan, förut besvarat delta inkast, ur en annan synpunkt; nu frågar jag, om icke allmogen har sin stora båtnad deraf, att Statens Embetsmän i Kyrko-, Civiloch Militairväg åtnjutit en för uppfyllandet af deras kall syftesenlig uppfostran!* När det är af vigt för allmogen, att deras Skomakare oell Skräddare få tjenlig undervisning för att ej förderfva det läder och vallmar de få om händer, så är det väl ännu nyttigare och nödvändigare för allmogen, att Statens Embetsman, som i så manga häu - 6o Den 14 Augusti f. m. seenden hafva allmogen och dess söners lif, ära och egendom i sin vård, också bildas till erforderlig skicklighet för dessa magtpåliggande värf.
Ingen läser gärna böcker eller åhör en predikan, hvari han väl återfinner sina egna åsikter, men framställda på ett sätt, som strider mot hela hans personlighet och bildningsgrad. Häri torde i ej oväsentlig grad anledningen vara att söka till, att en så stor procent af New-Yorks befolkning är flitiga kyrkobesökare. Under den ytterst mångskiftande, fria gestaltningen af det kyrkliga lifvet därstädes, hafva också predikant-individualiteterna lemnats ett sådant tillfälle till ohämmad utveckling, att en hvar kan finna den man, hvars ord från predikstolen tilltala hans egen känsla och lynne. I slutet af hvarje vecka koncentrerar sig också i New-York det andliga intresset omkring de ryktbara predikanterna. Dessa taga ock i sina andliga tal en för oss europeer ovanlig hänsyn till de frågor, som för tillfället sysselsätta allmänhetens tankar. De kasta sig sålunda midt in i dagens sociala eller politiska stridsspörjsmål, förlora därvid en hel del af den traditionella prästerliga värdigheten, men vinna i stället ett praktiskt inflytande, som kring deras predikstol samlar skarorna och väl äfven gör dessa böjda att ock lyssna till de andliga sanningar, som de särskildt hafva att förkunna. Ej mindre än författarne och konstnärerna få predikanterna på detta sätt en på samma gång534 PREDIKANTER I NEW-YORK. ledande och representativ ställning och måste nödvändigt tagas med i räkningen, om man vill göra sig en föreställning om lifvet i våra dagars Amerika. De från europeisk synpunkt egendomligaste typerna erbjuda bland dessa amerikanska andliga talare de, hvilka tillhöra de här så utbredda frisinnade religiösa riktningarna. Och vi skola därför särskildt från deras krets här söka teckna några karakteristiska profiler. Den numere aflidne Beecher intog bland de amerikanska andliga talarne på sin tid en framstående plats, och hans namn är ju äfven välkändt i Europa. Hans ovanliga vältalighet, hans etsande kvickhet, hanshänsynslösa originalitet och det snillrikt paradoxa i hans religiösa världsåskådning gjorde honom till en offentlig karakter, som med sina goda och sina mindre goda sidor aldrig kunde undgå att göra sig uppmärksammad.
EmbetsBerdtteUer. 1274,769 R:dr 93 st. 9 r.; men Afkortningarne, Afskrifningarne och Omkostnader m. m. endast utgjort 5,954 R:dr 38 sk. lo r., och den till Uppbörd fastställde Summa således varit 268,814 Rldr 32 sk. 11 r., utom 16,596 R:dr 38 sk. 11 r., hvilka efter Dandsräkenskapen tillkommo, hade likväl, vid Uppbördsårets slut icke mindre än 228,145 R:dr 39 sk. och 3 r. varit balancerade, hvaraf en högst obetydlig del bestått i Restantier; Och då deraf ville synas, som allt för mycken efterlåtenhet vid Uppbördens infordrande af de Skattskyldige fått äga rum, eller ock, att TJppbördsmännen icke blifvit till hål Ine, att de influtne medlen i föreskrifven ordning till UandtRänteriet aflefverera , i hvilka båda fall en alfvarsam rättelse vore nödvändig, hade Riksena Ständer, utan att kunna göra afseende på den i UandsContoirets till RiksgaldsContoiret afgifne Förklaring meddeldte uppgift om en Summa af något öfver 50,000 R:dr, som till krigskostnader skall blifvit anticiperad *), till Kongl. Mai:t framburit den underdåniga anhållan, det täcktes Hans Kongl. Maj:t i Nåder låta anbefalla Serskild och sträng undersökning om tillståndet med Uppbördsverket i Götheborgs och Bohus Uän och att densamma , så vidt möjligt vore, måtte vinna fullbordan, innan sista UppbördsTerminen af det löpande året inträffade. Detta mål har, i anseende till min redan förut vidtagne här ofvan omförmälte åtgärd med De till RiksgäldsVerket hörande och dit anslagne Medel må icke under någon förevändning, eller med hvad vilkor som helst, derifrån ryckas, eller användas cili andra behof än dem Riksens Ständer bestämt.
Lag samma — icke befattat. § 93. Då Konung kallelse å Riksdagen, hvilken kallelse kungöras. Riksdagen äge förordna en, tre eller fem Förmyndare må utöfva. § 94. Skulle den olyckliga utginge, sammankalle Stats-Rådet död, Riksdagen, som då skall ett nytt Konungahus utkora, Regerings-Form. § 95. Om, emot förmodan, Regenten eller Stats-Rådet omförmäla, Riksdagen genast sammankalla, då åligge det ovilkorligen Rikets Hof-Rätler alt, genom offentliga kungörelser, underrättelse härom meddela, på del Riksdagen må kunna sammankomma, att sin och Rikets rätt iakttaga och skydda. Sådan Riksdag sammanträder å Tretionde dagen efter den, då Regenten eller Stats-Rådet kungöra. § 96. Hvarje Lagtima Riksdag skall förordna en man, att såsom Riksdagens Ombud, efter den Instruktion Riksdagen för honom utfärdat, hafva tillsyn olaglighet begått, eller underlåtit att sina Aktörer utstaka. § 97. Denne Riksdagens Justitie-Ombudsman, som, så länge han embetet innehafver, skall i alla afseenden anses lika med Konungens Justitie-Canzler, väljes på sätt Riksdags-Ordningen stadgar; och bör dervid jemväl utses en man af de egenskaper, som bos denna Embetsman erfordras, alt honom efterträda, ifall han, innan nästföljande Lagtima Riksdag anställt nytt val af Justitie-Ombudsman, skulle med döden afgå, samt att utöfva Embetet under den tid Justilie-Ombudsmannen kan vara af svår sjukdom eller annat laga förfall derifrån hindrad. § 98. I händelse Justilie-Ombudsmannen, under del Riksdag är församlad, afsäger sig det erhållna förtroendet, eller med döden afgår, skall Riksdagen i Embetet genast insätta den man, sorn blifvit till hans efterträdare utsedd. Skulle Justilie-Ombudsmannens utsedde efterträdare, under Riksdag, afsäga sig det erhållna förtroendet eller i Justitie-Ombudsmans-einbelet insättas, eller med döden afgå, utväljes, på ofvan stad - Expedilions-Ulskottels Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 33.
Nådig befallning om ytterligare undersökningars verkställande uti Götha eif, huru vida vattenhöjden derstädes är i något visst förhållande till Veperns stigande och fall, samt, i denna händelse, huru ett sådant förhållande visar sig, och om det är underkastadt saker beräkning. Sedan dessa nödvändiga upplysningar blifvit samlade, äro Rikets Ständer i tillfälle, att vid nästblifvande Riksdag bedöma, huru vida företaget må tillstyrkas, hvilka hinder, som dervid kunna möta, och i hvad mån Staten, medelst nödiga åtgärder och förskotter, bör bidraga till dess utförande. Beträffande slutligen RiksdagsFullmägtigen frånlSkaraborgs Län Anders Anders» sons gjorda anhållan, att de hemmansegare Eesv• och Ekon. Utsk, Betänkanden. §54 omkring Sjöarna Venern och Dottern, hvilha lidit skada, eller mistat jord af desse sjöars öfversvämning och utbrytningar, mätte, om den föreslagne sänkningen kan verkställas, af staten erhålla ersättning för den lidna skadan, eller ock, deräst detta företag icke är verkställbar^ erhålla förmedling å sina hemman och lindring i sina utskylder* så kan Utskottet icke tillstyrka Riksens Höglofl. Ständer, att dermed taga någon direct befattning, utan måga de, efter vederbörligt anställda syner och värderingar, derom i laglig ordning anmälan göra, om de sig dertill befogade finna. Dock varder allt detta Riksens Höglofl. Ständers egen pröfning vördsamt undell Stäldt. Stockholm den 16 Juli 1823. N:o 144, Ankom den 22 Juli i8*3i 1jtlåtande, i anledning af väckt fråga, om förbud mot införsel af Utländsk Hum* bie. —• Hederv. Bonde-Ståndet har emottagit ett Memorial af RiksdagsFullmägtigen Eric Besv. och Ekon. TJtslc. Bctankanden.
Skrifvelse, N:o 59- 101 sta Domstolen fordrades allas enstämmighet, dä det i Hofrätt vore tillfyllest att tre af de fyra delade samma mening, dermed den högsta instansens högre vigt och betydelse således erkändes. Dä, i öfverenslämmelse med ofvan yttrade åsigter, RikeLs Ständer ansett att den al E. K. M:t i nåder föreslagna förändring skulle rubba det förhållande, sorn, enligt Rikets Ständers åsigt, bör finnas emellan domstols-inslanserna och möjligen verka till mindre säkerhet för rättsökande, men att den af Rikets Ständer angifna modifikation deremot kornrne att, med bibehållande af nämnda säkerhet, leda till ett ännu nogare afmätt förhållande emellan den högsta och den andra instansen, än det nu befintliga, samt dessutom lill del vigliga, ehuru med afseende på sakens beskaffenhet, mera underordnade målet, eller besparing för det allmänna, hafva Rikets Ständer funnit sig ej kunna antaga E. K. Mits nådiga preposition, utan i stället, för sin del, beslutat, att 3:dje och 4:de mom. af 23 kap. 1 §:n Rättegångsbalken, sådana de lyda i Kongl, förordningen den 18 April 1849, skola erhålla följande lydelse: I Hofrätt må fem ledamöter utgöra domfört antal, så oek fyra, der tre af dem om slutet ense äro. Med underdånig anmälan hvarom Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 26 April 1851. 102 Expeäitions-Utsliotlets Förslag lill anil. Skrifvelse, Af.o 00. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 20 April 1851. Preste-Ståndet den 20 Borgare-Ståndet den 26 Bonde-Ståndet den 26 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående åtgärder för en förbättrad själavård i hufvud staden. (Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Ull., N:o 70.) S. A. K.
Yål har inom ett lån rättelse härutinnan skett hos Pröfningskomitén, som förordnat att från hvarje löntagares kontanta lön skulle afskiljas och från bevillning undantagas så stor del, som, enligt meddelad uppgift, motsvarade afkomsten från de utarrenderade boställena; men då det år angeläget, att ett dylikt förfaringssätt, såsom öfverensstämmande med författningens anda, blifvér iakttaget öfver hela riket, hafva Rikets Ständer i § 7 mom. 2 jemväl infört det tillägg, att uti den inkomst, för hvilken bevillning skall utgöras af löntagare, icke skall inberåknas den del af indelta arméens löner, som utgör afkomsten från de genom vederbörande bostållsdirektioner utarrenderade boställen, för hvilka fastighetsbevillning erlägges. Det i § 7 förekommande stadgande, att näringsidkare, som drabbats af förluster, likväl skall utgöra bevillning efter beräkning af en inkomst, motsvarande hvad en sådan rörelse, som den han drifver, i medeltal anses afkasta, har funnits stridande mot den i § 6 uttalade grundsats om beskattning efter behållen inkomst; och då stadgandet måste hos den skattskyldige, som komme att deraf underkastas tillämpningen, så mycket mer uppväcka ovilja, som författningen fordrar att näringsidkaren, som gjort betydligare vinster, derför skall erlägga skatt till Staten, hafva Rikets Ständer beslutit att ifrågavarande stadgande skall ur författningen uteslutas. Ehuruväl af ordalydelsen i § 6 äfvensom vid jemförelse med andra stadganden i författningen kan slutas till att vid beskattning af kapital afdrag får ske för motsvarande skulder, har dock sådant funnits böra mera bestämdt uttryckas, hvadan Expeditions-Utslcottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 210. 11 i § 7 af Stadgan samt § 20 af Instruktionen för taxeringsförråttningarne erforderliga tillägg i detta afseende blifvit införda; § 8.
Tag J % liter vatten och ett hektogram alun, låt det koka 20 minuter; derefter upphälles detsamma, och den frostskadade lemmen neddoppas deruti, medan det är mycket varmt. Derta bör dock upprepas många gånger. Samma alunlösning kan uppvärmas flere gånger. Ester. Massage hjelper med säkerhet, är bepröfvadt. Maria. Ladorna böra vara 3 fot långa, lVa fot breda och 7 tum djupa; de fyllas till hälften med färsk hästgödsel och packas hårdt. Efter 3 dagar brytas frökliraparna i tre lika stora delar, som läggas derofvanpå, 4 tum från hvarandra. G dagar derefter bredes ett nytt lager af färsk gödsel lVå tum högt deröfver och tillpackas hårdt. Efter 14 dagar lägges ett lager af mull 2^2 tum tjockt, hvilket äfven tiilpackas. När mullen kännes torr, vattLilla Maj. Ni gör klokt i att upphöra med nas den litet med ljumt vatten, och efter 5 digifningen. Tag daglig motion i fria luften. Drick ett glas pyrofosforsyradt jernvatten morä 6 veckor börja champignonerna växa samt gon och afton. I början måste ni tvinga er kunna skördas under b ' veckor å 2 månader. l annonser som beröra familjekretsen. — Annonser mottagas ast genom 8. Gumsellus annonsbyrå och hes redaktionen. Abonnentsamlare antagas. De erfordra hvarken dager eller frisk luft. Ladorna böra ställas i källaren. Ett annat sätt: 1 tum tjockt med halm, fröklimparne läggas i små stycken, så tätt som möjligt i halmen, och täckas med 3 / tum mull, som tillpackas v ä l; dessa vattnas oftare än de förra. Champignonfro kupés hos fröhandlare. Det enda och bästa sättet är att använda benzin eller fotogen. Frida bör hälla fotogenen i sin oljekanna och furfara på samma sätt som vid vanlig oljning. Sedan detta skett, ingjuter man benolja. Kom ihåg att fotogen blott användes tor att lösa, ej såsom ett smörjmedel. Trampa symaskinen rätt duktigt, och torka den sedan med en ren, mjuk lapp på alla tillgängliga delar, och Frida skall få sin symaskin som ny. Polly R.
De förläningar och förmåner, hvilka, emot skyldighet af Löfås silfververk behöriga drifvande, blifvit verkets innehafvare tillförsäkrade, äro, enligt hvad Utskottet af förhandlingarne vid föregångne Riksdagar inhemtat, följande: Räntan af Löfås gård, ± mantal; förhöjning å 600 stigar kol; 000 st. dagsverken; kronotionde-spanmål, hvilken ej får öfverstiga 200 tunnor och hvarifrån bör dragas den lösen, som, i följd af Kongl. Maj:ts Utslag den 18 Mars 182;), skall erläggas med r Rdr i silfver för hvarje tunna; de s k. vindhästmedel, som af allmogen i Skedvi och Husby socknar samt Finsta fjerding i Hedemora socken utgöras med 4 skför hvarje vindhäst-dagsverke; en spann aska utaf hvarje mantal i Finsta fjerding, samt slutligen nyttjande-rätten af en krono-allmänning om 1104 tunnland, 2 kappland skogsmark. Redan vid 1815 års Riksdag beslöto Rikets då församlade Ständer, alt, i anseende till silfver-tillverkningens vid Löfås nästan fullkomliga upphörande, nämnde silfver-verk borde nedläggas och de detsamma förunnade förläningar, friheter och förmåner indragas till kronan; om verkställighet af hvilken åtgärd Rikets Ständer då tillika hos Kongl. Majit i underdånighet anhöllo. Efter anstäldt åtal af Ådvocat-Fiscals-Embetet i Kongl. Bergscollegium emot dåvarande innehafvaren af silfver-verket, Bergsfogden Forslind, förklarade bemälde Collegium, genom beslut af den 24 December 1818, Forslind hafva förverkat de silfver-verket upplåtne kronoförläningar och förmåner, hvaremot Konungens Högste Domstol, i anledning af Forslinds häröfver förde klagan, medelst Utslag den 19 December 18120, sig utlät, att som 4 Stats-Utskottets Utlåtande, N.-o 285.
Befallningshafvande den 6 Ang* och 21 bept. 1815 blifvit begärd, utan att ända i Nov. Månad samma år något svar å dessa Embetsbref blifvit meddeldt, eller annan åtgärd vidtagen, hvar ige - / 244 Den 8 Mars. igenom Herrar Fullmägtiges och Commisariernes gjorda påminnelser uti dessa Rikets angelägna lenninge-verk rörande omständigheter blifvit fullgjorde, har jag deröfver infordrat vederbörande .Landshöfding* och Lands - Kamererare! Förklaringar, hvilka, då de af mig ej kunnat godkännas , jag varit föranlåten att den 10 Januari innevarande år remittera till åtal {a: Advocat Fiscals-Embetet i Kongl. Kammar-Coilegium; Och har i anledning af sådant åtal, sedan ytterligare skriftväxling emellan Actor och de tilltalade Ämbetsmän ägt rum, Kongl. Kammar-Rätten deröfver den 23 nasti. October dorrit, att sorn vederbörandes Förklaringar öfver i Riksgälds-Contoiret gjorde anmärkningar, rörande Bevillning af Testamenten och behållen förmögenhet i Sterbhus för åren 1808 och 1809 till Riksgälds Contoiret icke inkommit förr än den t Juli 1814, då äfven Uppbordsmännens Rapporter öfver sådan Jfevillniiig flir 1808, 1809, 18-10, l'8n och 1812, samt 1813, först blifvit afgifne, ehuru sådane Rapporter, enligt Kongl. Kungörelsen den 11 Dec. 1811 vid slutet af Juli Månad hvarje år till Riksgälds.-Contoiret böra insändas: 1812 års
Hon sig uti dess sköt en ljuflig svalka bådar. Re’n lagren i sitt skygd all hennes skönhet skådar: I hennes anlets-streck fullkomligheten finns, Och den fördolda kraft, af hvilken hjertat vinns; Kring hennes purpurmun de kyska nöjen mysa; En ljuf och himmelsk eld de mörkblå ögon hysa; Än segrar majestät, än menlöshet och frid; Än smyger ömhet fram, som röjs i denna strid. Hvartenda ögnakast en lindrig oro målar, Som stundom lifvas upp af några glädjestrålar. Hvad hår kring hennes hals i mörka bucklor förs! Albastren andas der och under locken rörs. Den täckhet, det behag, som mer än skönhet vinner, I hennes blick man ser, i hennes åtbörd finner. I vattnets klara sköt hon ändtlig stiger ner: Den sälla källan rörs utaf den prakt hon ser; Dess buller saktar sig, dess våg sig långsamt höjer; Hvad dagen aldrig sett, dess klara spegel röjer. En täckhet blottas här, och der en annan sköljs, Som endast glimmar fram och utaf vattnet höljs. Men nymfen, rörd och blyg, sig fåfängt söker dölja: De ömma lustar strax i vattnet henne följa; Och Kärleks-guden sjelf vill värma hennes bad. Camilla nöje tar – men vet ej, uti hvad. En liflig vällust re’n i hennes ögon lyser. Den stolta böljan yfs utaf den skatt hon hyser: Hon kärligt slingrar sig kringom en kropp af snö; Men i dess klara famn förmätna lustar dö; Ty denna rena våg beskyddar blott de blyga, Som dölja deras gång och under vattnet smyga, Der nymfen tror sig gömd af vågens silfverflor. Re’n hjertats gud, förtjust, tar henne för sin Mor. Han, med så mycket skönt, en häpen syn förnöjer; Det är den första gång han någon vördnad röjer; Bestört, han vågar ej att gifva något sår, Och, som ett modfäldt barn, vid källans brädd han står. Han, tankfull, tappar bort sitt koger och sin båga. Camilla redan gör den yra Astrilds plåga.