Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Prot. d. 29 Julii 1851. Preste-St. Prot. d. 26 Julii 1851. Borgare-St. Prot. d. 30 Julii 1851. Bonde-St. Prot. d. 29 Julii 1851. M. itll R. St. Förslag till ändring i 53 och 70 §§. Regerings-Formen samt 31 §. Riksdagsordningen, angående åtskilliga Revillnings-Utskottets åligganden. Refferiiiffs-Formeii. §• Riksens Ständer välje genast, sedan Riksdagen blifvit öppnad, de Utskott, hvilka skola ärendena bereda. Sådana vid hvarje Riksdag nödiga Utskott äro: Ett Bevillningsutskott, alt föreslå Bevillning ens fördelning $ Ett Banco-Utskott, att — och förändringar deruti föreslå. Riksens Ständers valda Bevillningsutskott åligge, att opåmint vid hvarje Riksdag uppgifva de allmänna grunderna för den blifvande Bevil/ningens fördelning, hvarefter, och sedan summans belopp blifvit fastställdt, Utskottet uppdrages, att, med tillämpning af dessa grunder, författa förslag till Bevillnijigens utgörande. Skolande allt, i den mon det medhinnes, Riksens Ständers Plena underställas. 53. Riksens Ständer välje genast, sedan Riksdagen blifvit öppnad, de Utskott, hvilka skola ärendena bereda. Sådana vid hvarje Riksdag nödiga Utskott äro:
Enär dessa lätt kunde leda och äfven ledt till att antaga ett ursprungsförhållande af yttre och tillfällig beskaffenhet, liknande det i hvilket kärilet står till verkmästaren som format det; så funno nya testamentets författare i födelsen och sonskapet språksymboler, som ojemförligt bättre försinnligade det gudsoch verldsmedvetande, af hvilket de inspirerades. Att ordet son ovilkorligt hänvisar dertill, att den som kallas så icke har sitt ursprung i sig sjelf, är så klart, att tillochmed teologer, som annars uppträdt i ortodox skepnad, icke kunnat undgå att medgifva det. En vanlig, redan af Calvin använd fras, med hvars tillhjelp man tror sig hafva undvikit svårigheten, är, att „Kristus, betraktad i sitt förhållande till fadren, är son, och att sonen, betraktad i och för sig, är Gud“ – en fras fullt värdig att införas i „S:t Athanasii Symbolum“, hvars andas barn den är. Prof. Arminius anmärkte på sin tid ganska träffande om denna allt sedermera flitigt brukade fras: „Huru är det möjligt att, som Calvin vill, tala om sonen, utan att taga hänseende till fadren? Hänvisar icke begreppet son omedelbart på begreppet fader? Är sonen genom sig sjelf och har sitt väsen ur sig sjelf, så är han icke mer sonen; ty den är sonen, som kommer af fadren. Det är helt enkelt en motsägelse, ett falskt talesätt, när man säger, att sonen, såsom varande Gud, existerar genom ingen annan än blott genom sig sjelf. Äfven om man betraktar sonen i och för sig, utan hänseende till fadren, får man dock icke tilllägga honom en beteckning, som motsäger begreppet son; men att vara det absoluta, att hafva sin grund i sig sjelf, det motsäger begreppet son“ 55. Åsigten att Kristus är ett skapadt väsen ligger ock till grund för hans benämning „den ytterste Adam“ eller „den himmelske Adam“, samt för jemförelsen mellan honom och den jordiske Adam i det ofvan citerade stället 1 Kor. 15, 45. VII. a) Kristus menniska.
Men om raan också antager, att 1726 års Resolution ännu gäller och inskränker rättigheten för hemmansägarne i Nveds socken, alt sälja sina kol endast till Bruken inom densamma: men till hvilketdera af dem, soln de behaga: så rubbas ej denna stadga genom BergslagspriviJegiernas upphörande. Bruken hafva, så val utom, som inora Bergslag, deras vissa Kollag, hvari andra Bruk icke få göra intrång. Först när det kan visas, att Kollagens skogar lemna större Koltillgång än de gamla Bruken behöfva, kan fråga uppkomma om grundandet af nya verk på samma skogar ; och dylika mål afgöras efter Bergsförfattningarne antingen skogarne ligga inom eller utom Bergslag. — Som nu frågan är, icke om upphäfvandet afBergsförfattningarne i allmänhet, utan endast örn upphörandet af Bergslagsfriheten i en viss ort, der intet Bergsbruk idkas, och der det första skälet för samma frihets erhållande, nemi. ortens ofrugtbarhet längesedan upphört: så får jag med åberopande af min reservation vid StatsUtskottets Betänkande N:o 278 .och af den indragning af Bergslagsprivilegierna, hvilken redan ägt rum i hänseende till Gunnarskogs Bergslag i Wermeland, och den som nu blifvit af R. St:r tillstyrkt i anseende tili Grimilbo och Heds socknar i Westerås Län vördsamt hemställa: att den frihet från ordinarie rotering, hvilken Nyeds socken, framför öfriga orter, och utan att en sådan lindring vidare behöfva, åtnjuter, må genom Bergslagsprivilegiernas indragning upphöra, med rättighet för nämnde socken att befrias från de afgifter, och be - Betänkanden, JY:s 370, 37r. 3ii svär, hvilka den hittills i egenskap af Bergslag möjligen kunnat vidkännas. Dessa afgifter och besvär synas, enl. handlingarnes föranledande, blott bestå uti Rotefrihetsafgifi till Kronan, och såkallad Grufve-Gcnaiint till Nordmarks grufvor.
St , som inherntat, att E. K. M., på sått högstberörde Nådiga Proposition innehåller, redan i Nåder förordnat, att Ådelforss Guldverk skall, för Kronans räkning, nedläggas; att, såsom en följd deraf, alla i afseende på Bergverksrörelsen derstädes utkomna Författningar skola förfalla, och att de tjenstbarheter och skyldigheter till Guld verket, hvilka ålegat allmogen i de deromkring belägne Socknar, böra upphöra, äfvensom E. K. M. serskildt i Nåder föreskrifvit, huru med Kibbe Tullmjölqvarn och Klefva Koppargrufva bör förhållas, ansett för sig återstå, alt, i anledning af så väl E. K. M:ts förevarande Nådiga Proposition, som de i ämnet inom RiksStånden väckte motioner, pröfva, huru så vål Ådelforss Egendom med de under Guldverket lydande Hemman och Lågenheter, som Pauliströms Jernbruk med tillhörigheter, må på det för Staten I nyttigaste sått användas. I detta afseende få R. St. i underdånighet I tillkännagifva deras beslut, i anledning af CanI celliRådet af Wetterstedts och Hof-Råtts-Rådet I Adlerbrants för deras egande underdåniga SkatI teråttsfordringar sökte införsel uti åtskilliga unI der den ifrågavarande Egendomen lydande LåI genbeter; och som R. St. härvid förekommit, latt R. St., uti underdånig Skrifvelse den 11 j Junii 1818, vål funnit den af sökanderne då I begärda införsel i Rådmansö och Wisingsborgs I Bihang till R.St. Erot. 10:de Sand. 2 Band. 2 Haft. 13 98 Exp. Utsk. Förslag till und. Skrifv. Kungsgårdar icke böra ega rum, nien derjemte förklarat, att billigheten och rättvisan fordrade, det
Ä angifvet', användas: l:o Till linieskeppet Skandinaviens slutliga komplettering lill bristande inventarier, enligt Bilagan Litt. X, med ärligen R:dr R:mt 36,653: —* 2:o Till linieskeppet Guslaf den Stores förseende med ångmachin om 250 ä 300 hästkrafter samt ny inredning m. m., så att detta skepp kan, i sammanhang med blifyande reparation, jemväl lill ångskepp beredas, med årligen R:dr R:mt 100,000: — 3:o Till fregatten Götheborgs reparation och förseende med machin om 200 å 250 hästkrafter m. m., hvarigenom denna fregatt äfven i sammanhang med nu behöflig reparation kan till ånglVegatt beredas, med årligen 135,277: — 4:o Till nybyggnaden och fulla kompletterandet af 8 stycken ångkanon siupar, med årligen 333,333: — S:o Till nybyggnaden och fulla kompletterandet af eli snabbgående chefsångfartyg för machin om circa 60 hästkrafter, med årligen . .. 50,000: — r samt 6:o Till påbörjandet af ett nytt ångskepp med machin om circa 400 hästkrafter, med afräkningsvis årligen 126,041: — Summa ärligen R:dr R:mt 781,304: — hvarvid jag dock tror mig höra i underdånighet föreslå det förbehåll, att om, emot all förmodan, något af de i 2:dra och 3:dje punkterna omförmälda fartyg skulle vid deras reparation föregående undersökning belinnas vara till skråfvet så beskafladt, att fartygets förseende med ångmachin ej bör ifrågakomma, de dertill afsedda medel må för sådan ålgärds vidtagande med annat dertill äfven föreslaget och mera tjenlig! flottans fartyg få användas; — kommande sålunda, efter denna arbetsplans fullbordande, Eders Kongl. Maj:Is Flotta att, vid slutet af år 1860, bestå af de skepp och fartyg, som medlersta kolumnen till Bilagan Litt. Y upptager.
Med verklig huldhet började hon nu smeka, klappa och kyssa barnet, lekte med dess lockar, strök det under hakan och öfver pannan, o. s. v. Derefter letade hon fram ur juvelskrinet några dyrbara smycken: en afbildning (som hon sjelf burit) af Adolf Fredrik, rikt infattad à jour i stora diamanter af högt värde, hvilka öfver skilderiet bildade en kunglig krona: en dyrbar ring af briljanter (den hon också brukat bära), inneslutande en afbildning af hennes bror, Fredrik den Store i Preussen: och en gulddosa, med hennes egen afbildning på locket, med juveler à cloud. «Håll till godo detta, mitt barn, som ett minne af din farmor, hvilken du nu ser första och kanske äfven sista gången – yttrade enkedrottningen, lemnande de beskrifna smyckena åt kronprinsen. – «Blif värdig ditt ursprung och de hjeltar, som tillhöra vår stam.« – «För min son – invände konungen, med förstulna ögonkast, än på prinsessan, än på hertigen – är er ömhet, min hulda mor, mera dyrbar, än alla skänker i verlden, och Gustaf Adolf är icke den ende, som äger anspråk på vedermälen af min mors hågkomst.« – «Kan Gustaf misstänka sina syskon för egennyttig afund? – föll hertigen lifligt in. – Vi uppfatta tvertom fullkomligt tillfällets vigt och dela både mammas tänkesätt och dina känslor.« Med ett mildt småleende och en lätt nickning instämde prinsessan i hertigens åsigt. Konungen fästade sin blick på Charlotte, som stod vid prinsessans sida, gick till flickan, slöt henne i sin famn och kysste henne. – «Denna föräring var bättre än juveler, – hviskade prinsessan, öfverraskad, glad och rörd. – Du har broderligt återgäldat min andel i anspråket på de nyss bortgifna smyckena.« Hertigen fattade och tryckte med hänförelse konungens hand. Enkedrottningens matta ögon följde uppmärksamt hvad som föregick kring henne, och tillfredsställelsen målade sig i hennes anletsdrag. Sinnesrörelse och ansträngning att tala hade imedlertid synbarligen mattat den sjuka. Läkaren yrkade, att hon måtte lemnas ensam och åt hvilan.
Lanco om äret, fullkordandet e.f det magtpällggande aiketet komme att ket^dligen fördröjas, ensisalunda till dess utför-inde minst >6 är skulle erfordras. l>led l^z^igt tillkännagifvands liaraf, ock dä ^:de klulvud-litelns ordinarie anslag till Klottans unde, käll ock n^k^gguud icke lemnar tillgäng kör verkställande ef jfi ägavarande arkete, livilket, en gäng fullkordadt, kommer att kespara underkällskostnatlen kör kva>je skepp, 8vm > Dockk^ggnaden kan inr^mmss, med oo Kring ^.ooo k:dr L:co för kvarje om äret, eller, lör nu kekntliga krigsfartyg, omkri>>g 80,000 k:dr, vili Kongl. Naj:t till Dikets 8tänder öfverlemna att anvisa ele lör ändamälet nö,liga medel; kvarvid, keträllande tiden, inom kvilken meranämnde ai keten skulle utföras, lins Dikets Liander lärer i öfvervägande komma, dels Iiuru kel^diiga utgifter, utan motsvarande gagn, valsverket nu mä8te vidkännas i oolr lör uriclerlrället af liiig8.die^>)6N, dels lurruledes ökade k,stnader frän kvarje längsawmare drifvet arkets gro oskiljaktig^; oek dä Kongl. l>kaj:t sälede8 anser »5 kogsta vigt, att den föreslagna Dock-k^ggnaden i Larlskrona utlöies inom sä kort tid som möjligt, kar Kongl. Uaj:t ock liarmed i ljäder velat förklara 8in önskan, att klikets 8tänder till keiörde arkets anvisa sä storg anslag, att, genom användande af okad arbetsstyrka, vare sig af privata arketare eller arkets-cvmmendei ingar ur Armeen, Dock-k^ggnaden mä kunna desto snarare klifva fulländad.
Sluteligen får här anmärkas, att Banquen tillädes Disconträtt, såsom ersättning för de vid 1800 års Realisation gjorde försträckningar; allt hvad Banquen härutöfver förtjenar, tillhör Nationen, samt kan af densamma efter behag disponeras, och kanske är den tidpunct snart inne, då man häröfver bör fordra redo och slutliqvid. Sid. i3 innefattar en upplysning om RiksgäldsContoirets framtida Röle, att sälja våra få KronoEgendomar. Det märkvärdiga Förslaget härutinnan torde framdeles vara att förvänta, och blifver det tids nog att då yttra 516 Den i5 April. sig derom. Man klandrar Fastighetsköp, men Staten gör sig sjelf till utmånglare deraf. Man lofvar att ej minska Sedelmassan, oeh man vill sälja betydelig Egendom för att af de inflytande medlen skapa en ny Fond för RiksgäldsSedlarnes Garantie och Credit. Det vill säga, man säljer dessa KronoEgendomar, inväxlar för köpskillingen RiksgäldsSedlar, och bränner upp dem, eller, som är det samma, man läser in Fonden i Banquen, för att som det kallas, stärka Creditivet och mindre behöfva anlita Banquen; —en påtaglig MyntförminskningsPlan. Kunna icke KronoEgendomarne lösas till Skatte emot årlig Afrad, och derigenom den positiva Bevillningen nedsättas? Det vore i sanning mycket väl, om Kronan hade någon betydligare inkomst af Domainer, hvarigenom den Skattdragandes bördor kunde förminskas. — Att Utskotten icke äro fördelaktigt sinnade emot Svenska Jordbrukaren, inhämtas ytterligare af det försvar, som Sid. 18 gifves den Finska Handeln. Det är likväl svårt att begripa grunden till Utskottens förmodan, att, ehuru årliga behållningen å BytesHandeln ännu utfaller till Finnarnes fördel, någon större Massa Svenska Sedlar nu icke finnes i Finland, än före 1809; — välförståendes i sitt proportionerliga förhållande emellan Rikets samfälta Sedelstock då och nu.
Brottmålslagskipningens annaler hafva nemligen att uppvisa en mängd fall, då ej allenast sammanlagda värdet af det vid de tre första resorna tillgripna varit högst obetydligt, utan värdet af det fjerde gången stulna endast uppgått till några skillingar; och att vid sådana fall brottet ej skulle kunna försonas med mindre än straffarbete på lifstid, deremot lärer den allmänna rättskänslan ej kunna undgå att uppresa sig. I slutet Lag-Utskottets Betänkande N:o 35. 33 I slutet af 14 § i Kongl. Maj:ts förslag (den 12:te i Utskottets) har Utskottet utbytt orden då skall ock iakttagas emot orden gälle ock, såsom mer egentliga med afseende derå att den bestämmelse om straff-förhöjning, hvartill §:n hänvisar, endast är fakultativ. 20 och 21 §§ af Kongl. Maj:ts förslag stadga ansvar för den, som utan loflig anledning innehar dyrk eller falsk nyckel, äfvensom för smed, hvilken vanvårdar dyrk m. m. Utskottet har dock funnit dessa §§ böra utgå. Orden dyrk och falsk nyckel äro nemligen så sväfvande begrepp, att den orimligaste tillämpning af dessa lagbud skulle kunna ega rum. Innehafvande af en dyrk kan ej heller betraktas såsom ett sjelfständigt brott, — ej heller såsom ett försök till brott, utan blott såsom en aflägsen förberedelse dertill. Men denna förberedelse lärer ej kunna anses af den allmänt farliga beskaffenhet att dess bestraffande står tillsammans med de principer i öfrigt, som i förevarande lagförslag äro följda. I följd deraf, att 6, 7 och 8 §§ i Kongl. Maj:ts förslag blifvit af Utskottet sammanförda till en enda, har förändring i kapitlets sista § ock blifvit nödig. Utskottet har dervid ansett sig böra i förra delen af §:n såsom alternativ införa förlust af medborgerligt förtroende på viss tid, så mycket heldre som denna § eljest skulle i vissa fall blifva strängare än Kongl. Maj:ts förslag, nemligen i fråga om de stölder, som i sistnämnda förslags 6 § omförmälas. 21 KAP. Om rån.
Af sådant skäl borde, om tvenne Handelshus göra fallissement, hvaraf det ena blott kun* de gilva 20 procent, men det andra 80, Massorne slås tillsammans, så att utdelningen blefve 5® procent, ehuru det ena Huset med det andra icke hade någon gemenskap. 3:0 Skulle Banquen få sitt Creditiv i Götha Canal ersatt af Bolagets tillgångar, ehuru den har sin säkerhet i CanalVerket , samt de Materialier, Instrumentalier och andra tillhörigheter samt Effecter, som äro befinteliga vid full-' bordadt arbete, eller dess upphörande. 4:0 Gör Banquen sig betald, oaktadt den förbundit sig att icke återfordra Creditivet förrän 1821, så länge säkerheten fortfar j det är ännu hvarken af Ombudet anmält , eller af Ständerne bekräftadt, att osäkerhet inträdt och derigenom Banquen berättigad att bryta Contractet3 och skulle händelsen varit den , hade Banquen först bordt hålla sig till CanalVerkets tillgångar , Den 17 Martil, e, m. 145 tillgångar, icke Discontens; denna händelse äger likväl icke runi) så länge Ständerna vil,’ ja fortfara med Byggnaden» 5:0 Att i Calculen upptages Banquens Cre^ ditiv 1,500,000 R:dr, såsom Bolagets skuld, hvaremot 1,100,000 R.drs fordran hos Canal-, Verket uteiemnss, hvarigenom 5 å 600,000
Den afdelning af Representationen, svarande mot Norriges Lagthing, hvilken i Utskottets förslag kallas Pröfnings-nämnd, anser jag böra bildas af sådana Representanter, som redan bevistat två Riksdagar, sålunda, att val ibland dem sker, om de vid Riksdagen öfverstiga det för Pröfnings-nämnden bestämda antalet af sextio. Finnas mindre, äro de befintliga sjelfskrifne, och må, i fall de uppgå till 3o, genom val ur den öfriga Representationen, sjelfva fylla antalet. Understiger antalet af Riksdagsmän, som tillförne bevi - Bilaga 2V.0 2 till Couslitulions-ULskottets Memorialj N.O 38- stat Iva Riksdagar, anlalet af 3o, må de återstående ledamöter i Pröfningsnämnden nämnas af Konungen. Motiven till denna Reservation skall jag utveckla i den afhandling om Representationsfrågan, sorn jag börjat offentliggöra.” Åf Herr Contracts-Prosten Hallström: ”1 händelse det förslag till en förändrad representation, som i84o års Constitutions-Utskott framlägger, skulle godkännas af Rikets församlade Ständer, och omsider skörda Konungs och Folks gemensamma bifall, eger icke jag att deraf tillegna mig någon ära. Redan vid de första bestämmande hufvuddragens uppgörande blef jag från Utskottets majoritet skiljagtig, genom den yttrade och ännu bibehållna mening, att reformen, för att blifva annat än en tom tankebild, borde sluta sig lill närvarande förhållanden, och uppföras på grundvalar, icke alldeles främmande för vårt nu bestående representations-sätt. Denna fordran förekom mig desto mer oafvislig, som Grundlagen uttryckligen bestämmer, att de ändringar, som deruti af Constitutions-Utskottet föreslås, skola vara betingade icke endast af nödvändigheten och nyttan, utan jemväl af verkställbärheten.
Herr Friherre Tersmeden: att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit anhålla om utfärdande af Nådig författning, hvarigenom va) enhvar vid straff förbjudes att öfver allmän landseller häradsväg uppföra grind, med mindre än att Härads-Rätt eller kronofogde å landet, eller Magistrat i stad, efter hållen laga besigtning, förklarat stängseln vara oundgängligen nödig, eller ock jordegare med samma myndighets tillstånd vid grinden uppförer stuga för vakthjon, som har förbindelse att för alla vägfarande öppna; b) att det vid vite skall åligga den som å allmän väg håller grind, att å bestämd tid, t. ex. från den 1 November till den 1 Maj, hafva den borttagen; samt c) att landtmätare måtte åläggas, att vid skiftesläggningar tillse att grind öfver landseller häradsväg icke utan rätter nöd upprättas»; Herr Ekholm: att Rikets Ständer ville hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om utfärdande af allmän föreskrift derom: »att hvarken lands-, härads-eller socknevägar må med grindar afstängas annorledes än efter föregången anmälan och pröfning hos Konungens Befallningshafvande, samt att det skall åligga jordegare, för hvilken anbringandet af sådan stängsel finnes nödvändigt, att dervid hålla ständig grindvaktare, men att, i vidrigt fall, det må vara enhvar vägfarande obetaget, att öppna obevakad grind utan skyldighet att densamma åter tillstänga»; samt af Anders Larsson: »att så stora diken och grafvar upptagas å ömse sidor om allmänna vägar, att de freda de dervid belägna egor från ohägn, eller att sådant infredande måtte ske medelst häckar af lefvande buskvextér, men att, der lokala hinder möta för dikens eller grafvars upptagande, stenmur i stället uppföres.» Anders
Enär det i sammanhang härmed' förekommit Banco-Fullmägtige, som skulle det genom berörde stadgande egenteligast åsyftade ändamål, att de Straff-Räntor, för hvilka en Gäldenär blottställer sig derigenom, alt han icke i rätt tid besörjer omsättning eller slutliqvid af sitt Lån, alltid mätte komma Discont-Verket och ej någon annan till godo, närmare och säkrare befordras, i fall ofvan nämnde Praescriptionstid blefve förkortad till åtta dagar; en termin, som i sådant hänseende synts Fulbnägtige kunna vara tillräcklig, så vida insättning sker enligt uppdrag och med vettskap af den egenleliga Gäldenären, för ett visst gifvet Lån, och icke under beräkning, att efteråt begagna Attesten till andra liqvider med Discont-Verket, derigenom ej allenast Straff-Räntor, som eljest skolat Verket tillfalla, blifva för Gäldenären eller lians Commissionaire inbesparda, utan äfven DisconlStyrelsens omdöme, om en Gäldenärs större eller mindre noggranhet i sina förbindelsers uppfyllande, någon gång kan missledas ocb förvillas; så hafva Fullmägtige, på grund häraf, tili Revisorernes närmare pröfning hemställt, huruvida det må anses lämpeligt och till ändamålet ledande, att PrEescriptionstiden för Insättnings-Attesters aflemnande i Banco-Disconten, ifrån 14 dagar, som af Banco-Utskottet vid sista Riksdag bestämdes, än ytterligare inskränkes lill 8 dagar. Revisorerne, som lika med Banco-Fullmäglige ansett en sådan ytterligare inskränkning böra än mera befordra det med den förändrade Praescriptionstiden åsyftade ändamål, hafva således gillat Banco-Fulhnägtiges härom gjorda framställning. 11 :o Angående förändring i lydelsen af den nedantill ä Discont-Re versalen tryckta mening, innefattande på en gång qvitto för Lånet och ansvar för Documenternes riktighet, som utaf hvarje Inlemnare af Lånehandlingar i Ranco-Disconten undertecknas.
Men då denna breda mun drog sig till ett hjärtegodt leende, blottande en rad starka, hvita tänder, och han såg på henne m e d sina vänliga, trofasta, stålgrå ögon, då g l ö m d e hon allt, som var klumpigt o c h otympligt hos h o n o m, o c h tyckte o m h o n o m sådan han var, H v a d moster Bogren angick, undrade h o n, o m han var rätt slug, ty m e d 7:80 kunde han ej k o m m a lång väg, och inte k u n d e han väl vara en sådan där stackare, s o m tog sig fina kläder på kredit. Tänk — tänk — h o n tordes knappast tänka tanken ut, tänk, o m han till sist ändå hade samlat sig något därborta i guldlandet, o c h h o n myste helt menande, då h o n såg på Betty o c h Janne. Francks symfoni var en intressant bekantskap att göra o c h lämnade ytterligare ett bevis på denne tonsättares förmåga att skapa till innehållet fängslande o c h till formen väl genomförda tonverk. Säkerligen skulle denna symfoni vinna på ett förnyadt utförande. J. &amp; F. M a r t e l l. # K ö p GEFLE * * * # * v o vso VSOP VVSOP H r de Wahl hade som Lill-Klas en uppgift, hvilken passade h o n o m förträffligt o c h som han o c k förträffligt löste. Det omedelbart naiva hos den lättsinnige, men godhjärtade lyckans guldgossen fick ett fullt äkta uttryck. Hans unera hustru o c h hjärtans vän gjorde sig äfven synnerligen intagande i fröken Gottschalks väna skepelse. Den d u m m a o c h stormyndige Stor-Klas åter hade i hr G. JRanft en mycket vederhäftig representant, vid hvars sida fröken Rustan naturligtvis ej skämde effekten. H r Hillbergs Sankte-Per, i all sin gemytliga jordiskhet, reste sig d o c k fullt den aln öfver mängden, s o m hans helgongloria väl måste betinga.