Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
På de skäl jag nu haft äran i korthet anföra, får jag, i enlighet med hvad som redan blifvit föreslaget, tillstyrka afslag A Utsk:s hemställan, och antagande af det beslut, att R. Stsr måtte för ifrågav:de ändamål anslå den af Hr Cederschiöld äskade summan, att ställas till K.j M:s disposition; hvarjemte R. St:r i underd. skrifvelse anhålla, det K. M. täcktes gå i författning om en lämplig organisation af den föreslagna läro-anstalten. Frih. Creutz, Stephan: Ett af de vigtigaste ämnen i sam hället är otvifvelaktigt qvinnans upfostran. Hon är meusklighetens moder och upfostrarinna, samt bevarar inom sig fröet till slägtets utveckling. Det har derföre i alla tider ansetts såsom ett prof på ett folks civilisation, den ståndpunkt hvarpå qvinnan befinner sig. Man måste derföre, i närv:de tid, då man börjar nitälska för qvinnans elevation, så väl i andligt som materielt hänseende, i sanning vara den värde motionären mycken tack skyldig för det han framkommit med ifrågav:de förslag. Den upfostran, som nu i allmänhet egnas qvinnan, är onekligen hvarken fördelaktig eller lämplig. Den inskränker sig, under bättre förhållanden, vanligen blott till undervisning i de moderna språken, och upfostran sker merändels i enskilda pensions-anstalter, dera man i allmänhet i de flesta fall måste erkänna vara skadliga för det upvexande slägtet. Det vore således väl om Staten omfattade denna vigtiga sak med det intresse, som ett i sanning ädelt mål förtjenar; och de penningar, som dertill ansloges, skulle utan tvifvel vara väl använda, allra helst som det äskade beloppet är ganska ringa. Man har här yrkat, att en normal skola borde inrättas för utbildande af lärarinnor. Jag anser detta ändamål vara allt för inskränkt, då det är fråga om den qvinliga upfostran. Då R. St:r egna sin omtanke åt denna angelägenhet, anser jag nemi., att man främst bör hafva afseende på qvinnans danande till husmoder.
Då man är så lycklig att få en man på ett ställe, der han bäst passar, borde man tvertom söka i möjligaste måtto lätta bans mödor och befordra fortgången af hans arbete. Man kan vara säker, att andra, som komma efter, nog låta saken så småningom falla från sin högre ståndpunkt. Då är det åtminstone godt att förut hafva uppdrifvit den så, att fallet blir märkbart, och att man åtminstone har en höjd att rikta sina blickar till, på hvilken man varit, och vid hvilken man borde försöka att hålla sig qvar. Så synes mig förhållandet vara med tabellverket i närvar. Ögonblick. Derföre yrkar jag äfven, att StatsUtsk. måtte närmare och bättre besinna hvad det tillstyrker i detta hänseende. I alla fall hoppas jag, alt R. St. slutligen skola göra afseende både på behofvet af medlen och skickligheten, som förtjenar dem. Ilr af Dalström: Då det är allmänt kändt, alt Svenska tabellverket troligen är det fullkomligaste, som finnes, och då det ligger till grund för alla statistiska beräkningar här i landet; så kan jag icke annat än i högsta grad förena mig med de talare, hvilka tillstyrkt det lilla anslag, som är begärdt. Jag får tillägga, att Tabell-commissionen helt och hållet saknar utrymme för sina vidlyftiga handlingar, så att secreteraren måste förvara dessa handlingar uti sina egna rum. Det torde således vara tid, att man tänker på, icke allenast att underlätta besvärligheten af hans arbete, utan äfven de särskildta besvär, som secreteraren här får vidkännas. Jag tillstyrker således, att det obetydliga anslaget mätte beviljas. Den 5 Maj f, m. i4-'de punkten. Landtmäteri-contoret, Ilr Lagerstråle, Gustaf Rudolph, uppläste följande: Jag får yrka återremiss af utlåt, på följande grunder. År 1827 den 4 Maj erhöll General-landtmäteri-cont. en förändrad organisation på samma gång som flera nya författningar ronde landtmäteriet och skiftesverket utfärdades.
Dylika jämförelser lända till gagn genom att vänja ögat vid öfverskådlighet. Däremot bevisa de blott föga om vår egen tid, ty liknar hon en annan i vissa stycken, skiljer hon sig i andra, och en enda olikhet kan vara väsentlig nog att rubba hela parallelen. Redan begreppen blomstring och förfall äro ytterligt relativa, och det har aldrig funnits ett tidehvarf, som icke med nödvändighet och till hardt när underbar fullkomlighet uppfyllt sin gifna bestämmelse. En afmattning i vissa stycken har endast varit en naturlig följd af en kraftförhöjning i andra. Det som först och sist skiljer den nu härskande odlingen från den förflutna, är den kosmopolitiska omfattningen. Frågan gäller icke längre huruvida ett folk eller en enstaka stad med omgifvande provins befinner sig i sina möjligheters fullaste blomma. Mer än två världsdelar stå förenade inom ringen af en och samma upplysning, och samtidigt bemöda sig de olika folkkaraktererna att öka sin insats genom att ännu en gång skärpa sina lokala egendomligheter. Mellan östern och västern pågår ett dagligt utbyte och tillgodogörande af andliga varor, hvilka tillförene tycktes hvart och ett folks afsöndrade och girigt bevakade egendom. Till och med de olika religionssystemen gå hvarandra till mötes med en snabbhet, om hvilken först eftervärlden kan döma. Redan af detta framgår med visshet att jämförelsen med en lokal blomstring måste vilseleda. Folkens närmande till hvarandra har så förvandlat den mänskliga odlingens grundväsen, att äfven begreppen blomstring och förfall måste byggas på en ny princip. Fattigt folk Till Erik och Amalie Skram från Författaren. INNEHÅLL: SID. PETTER MED ÖGAT 43 MOR LENAS POJKE 93 SISTA RESAN 157 UTAN PÄNGAR 187 SNÖVINTER. Klockan tre på eftermiddagen föll skymningen i Januari, och öarnas konturer mörknade i den mulna vinterdagern. Granarna trängde sig under den låga, gråa himmelen ännu tätare omkring de två små röda stugorna, hvilka lågo i skogsbrynet, där backen sluttade ned mot sjön.
Martti 1792, innebär ock uktryckeligen, "at Rikets upgisna gäld flyktas "fran Kongl. MajttS omedelbara försorg och öfwerlem"naS kil Riksens Ständers Eget Werk, som, "hägnade och skyddadt af Kongl. Majtt, bör bestå af "Riksens Ständers tilförordnade Fullmägtige, hwiike, "efter den InstruÄion dem meddelas, komma at bestrida de til Riksgäldens förestående betalning hörande "ärcnder, och blifwa derföre Riksens Ständer "allena redo skyldige." Men oaktadt desta tämmeligen kydeliga uttryck, kan jag ej sinna något hinder, ak ju den wäckka fragan om Riksgälds - Loncorers för, waltningS publicitet mä remitteras til Hemliga Utskottet, svin snart kunde densamma pa en vi viston företaga och dcröfwer yttra sig. Hivad angick fragan om Languen war Herr von Lcbulkxenbeim af den tankan, ac fjorton dagarS tid wal annars, men ej i Rikets kinance-Wcrks nuwa» rande ställning torde wara tilräckelig för kanco-Utskottet, för at deröfwer kunna stadga sina tankar, utan sage han häldst, at denna tiden matte fördubblas. Hans klxcellencs Herr Grefwe» och LandtMarskalken. Twänne frågor hafwa här förewarit, hwilka böra tydligen skilljas; den ena om publiciteten gf kangusns förwalcning; den andra as Riksgälds^onrorrrs. Den förra ärmar jag nu för Högloflige. 79 Ridderskapet och Adcln framställa til bifall; men öfwer den sednare, såsom stridande mot 47. §. Regeringsformen, nödgas jag gifwa Högloflige Ridderskapet och Aoeln cilkanna, at jag ej wägar göra proposition. Herr Lrsclr, Joban ^xel.
Reser Fullmägtig bort, utan behörig skedd anmälan hos Ordföranden, eller han eller Ordföranden "utan med öfrige Fullmägtige gjord öfverenskommelse, och derigenom försummar sammanträde, eller annorledes afhäller sig från Fullmägtiges sammankomster, utan att ega och tillkännagifva laggiltigt förfall, vare han för hvarje försummadt sammanträde förfallen till Femton Riksdaler Riksmynt böter, som afdragas arfvode!, och tillfalla Bankens arrnbössemedel. § 7. Fatta Fullmägtige beslut, dä icke två tredjedelar af deras fulla antal är närvarande, eller utan att hvar och en till protokollet kunnat, på sätt 66 § af Riksdags-ordningen föreskrifver, yttra sin mening, eller hindras någon att, vid underdåniga expeditioner till Kongl. Majit, bifoga sin särskilda mening, derest^ Bankens hemligheter derigenom icke röjås, ege samma ansvar rum, och förfares på sätt i 2 § stadgadt är; och skall, i dessa och alla andra fall, den, som sig icke till protokollet yttrat, anses hafva bejakat, pluralitetens beslut. § «• Förbryter Fullmägtig sig i något af förutnämnda läll emellan revisionerna, eller då Rikets Ständer ej äro tillstädes, anmäles och beifras sådant af Rikets Ständers Justitie-ombudsman; och afhålle sig tilltalad Fullmägtig frän utöfningen af sin befattning, intill dess han blifvit genom laga kraftvunnen dom frikänd. § 9. Ar den tilltalade eller åklagaren missnöjd med Hofrätten» dom i dessa mål, ege han att deröfver, i den ordning i allmänhet för brottmål stadgadt är, anföra underdåniga besvär, hvilka hos Kongl. Majit, uti Dess Högste Domstol, upptagas och pröfvas. Memorial, med förslag till Ansvarighetslag för de af Rikets Ständer förordnade Styrelse-ledamöter för Låne-konloren i orterna.
F. Ottilia. S. T. Julius. Ingeborg. Fritiof. Vega. T. Patrik. F. Elias. Bernhard, Bernt. T. Anshelm. O. Bernhardina, Berna, Dina. T. Georg, Göran. F. Albertina, Tina. L. Markus, Marcus. S. Helge. M. Teresia, Terese. T. Ture. O. Tyko, Tycho. Valborg. notisboken. Medborgerlig förtjänst. En välförtjänt hyllning och hedersbevisning ägnades förliden fredag på hennes åttioförsta födelsedag den i vida kretsar, där barmhärtighet öfvas, kända fröken Augusta Jacobsson härstädes. Den åldriga damen är trots sina åttio år vid en ovanlig vigör och spänstighet och öfvar ännu med oförminskadt intresse den omfattande välgörenhet, som hon gjort till sitt lifsmål. Att en sådan ädel lifsgärning vinner offentligt erkännande är mindre vanligt än berättigadt. Emellertid är det glädjande att kunna meddela, att man äfven på högsta ort observerat den gamlas tysta, men välsignelsebringande verksamhet, och som ett officielt erkännande häraf tilldelades henne på födelsedagen af k. m:t guldmedaljen af femte storleken för medborgerlig förtjänst. Under dagens lopp fick den gamla mottaga en massa bref och telegram med lyckönskningar från när och fjärran samt personliga besök af minst ett hundratal gratulanter. En rent af kolossal blomsterskörd gaf uttryck för de känslor af tacksamhet och kärlek, hvilka på denna hedersdag samlades kring den gamla. Svenska lärarinnornas pensionsförening hade här om dagen ordinarie sammanträde, hvarvid full ansvarsfrihet för 1895 års förvaltning beviljadas. Några saknadens och tacksamhetens ord ägnades styrelsens förra ordförande, fröken M. Forsell, som under året aflidit, och i styrelsen invaldes efter henne fröken Helena Palmqvist samt till suppleant efter fröken Palmqvist fröken Maria Aspman. De afgående styrelseledamöterna, fröknarna L. Engström och A. Björnbom, återvaldes; efter fröken II. Hauffman, som af hälsoskäl undanbedt sig återval, utsåsjs fröken Kerstin Wall. Enligt revisionsberättelsen utgjorde den till 1895 ingångna balansens slutsumma 345,610 kr.
Hr Akerman, Fredrik: Visserligen kan jag icke neka, att denna fråga på en ovanlig väg blifvit dragen under R. St:rs pröfning, då K. Mit blott öfverlemnat resultatet af en komité, hvars nedsättande R. St. icke begärt, och detta utan att alia vederbörande kunnat höras; men mina betänkligheter i detta fall måste vika vid betraktande af frågans stora vigt och nödvändigheten af dess snara lösning, som blifvit af flere föregide talare så klart utvecklade. Man har befarat, att denna bank skulle blifva en centraliserad peningeanstalt, hvars öfvervägande inflytande skulle komma att kännas tryckande. Denna fruktan delar jag alldeles icke, ty den föreslagna banken kan ju icke blifva annat än en liqvidationskommission eller en slags kommissionär, som åt jordbrukaren skaffar penningar på dennes hypothek. Några bankaffärer kan den aldrig komma att hafva. Man har också yttrat tvifvel derom, huruvida något förmånligt inflytande på våra låneoperationer utrikes vore att hoppas af en sådan institution. De enskilda, som köpa obligationer i utlandet, köpa dem naturligtvis efter den gängse kursen, men just denna kurs beror till stor del på den säkerhet, obligationerna erbjuda; och i detta fall är naturligtvis säkerheten större och måste äfven så för utländingen synas, då hypoteksbanken är grundad på hela den Svenska jorden, och dessutom med en garanti af staten på 8 millioner. Såsom ex. kan jag nämna, att för några år sedan en af våra hypotheksföreningar skulle i England uptaga ett lån, hvarvid allmänheten der, jag vet ej huru. fick den föreställningen att Regeringen hade något dermed att beställa, hvadan obligationerna också kallades »Royal Swedish.» Detta lån tog till en början ganska stark fart, men det uplystes efter någon tid, att Svenska Regeringen aldrig lemnat någon garanti, då det genast föll, och jag tror icke att sedermera någon kursnotering för detsamma varit synlig.
Jag föreställer mig, då jag öfverskådar, huru få vi äro, som icke äro löntagare, att detta tillfälle icke lärer försummas af löntagarne att förklara, det de icke vilja mottaga några löneförhöjningar, när folket icke äger någon säkerhet, att dessa förhöjningar genom ett stegradt värde af myntet blifva ännu större. Jag tror, att Herr Hjertås förslag sålunda innebär en utväg till generositet för majoriteten, att ej afse egna fördelar, utan äfven folkets, emedan folket annars möjligen skulle kunna blifva vida mera betryckt, än som af Utskottet är föreslagit. Att ett sådant vilkors fästande vid beslutet, som Herr Hjerta föreslagit, skulle vara stridande mot andemeningen af grundlagen, kan jag ej medge, ty i händelse 2 Stånd skulle i detta afseende stadna emot 2, blir det StatsUtskottets åliggande, att uppställa förslag till Voterings-proposition åt förstärkta StatsUtskottet, och tidsutdrägten blir icke säj fasligt stor i jemförelse med den långa tidrymd, som åtgått att uppgöra detta Betänkande. Hvad PrincipBetänkandet angår, utgör det ett resultat af Utskottets arbeten, och Utskottet har derföre i sista rummet kommit till detsamma. Att nu göra det till premisser för oss, vore högst origtigt, och jag förenar mig i denna - Den ai September f. m. 33 na del med Friherre Cederström, att, om detta Betänkande först vore afgjordt och bifallet, hade vi visserligen ingenting mer med Statsregleringen att göra; när vi förklarat alla de föreslagne utgifterna vara nödvändiga, hade vi visserligen besparat oss tid, men jag tviflar dock på, att minoriteten kunde ingå på ett så oformligt beslut, ehvad resultat deraf kunde blifva. Hvad en värd Ledamot yttrat om Gustaf III, måste jag förklara, att jag icke riktigt uppfattat. Jag vågar ej upptaga dessa yttranden så, sorn jag tyckte mig höra dem, emedan jag mäste misstänka min egen uppfattning i denna del. Jag måste lik viii förklara, att jag saknar ali möjlig tillämpning af Gustaf IIl:s förhållanden på närvarande tid, ty efterföljandet af hans exempel skulle ovilkorligen verka till upplösning af hela statsskicket.
D:o 24,072 Tunnor a 1 R:dr 16 fl. 556,776: 9: lo ,251,818: 26: il 15,814: 4i: ic> 52,906: Sjö-Nilitiens LöningS-Stuter» FSrwoltningen of Sjö Är-ndernc Civile och Oeconomijke Delaillernc wid örlogs-Zlottan Militaire,Slaten . ' . Bätsnians-Indelningen i Colmar och Blekinge Län Armcens Flottas Esguadre i Stockholm D:o i Götheborg! . D'0 » Malmö Construclionö.Corpsen - Lotseri-Stattn , . Z penningar . .« Jndeldt Gpannemäl 8,275 Tunnor ZF A-pr a I Ndr 16 st. 656,505: 32: 7 Llerecie» och Laro - werkön Clerecie.Staten Academi^, Gymnasie och Schola -Skaten Kyrkor» Un^rhäll i Landscrona och Warnhem 11,033: 2-3: 4. 226,092: Zi: 9. I Penningar Indsldt SpannsmSl 4,899 Tunnor 18K Lria Lonsterne. Swensta Ucadermm Witterhets Historjä och Antiquitets d:o - » Fria Konsterna» d:o ' Z Penningar « 10,453 ^ Milda Stiftelser. ZKMStttt i Stockholm Mmmare Barnhuset i d:o Johannis Hospital d:o . i . Allmänna Fattigwärden och Spinnhuset d:o Wadstena Krigsmanshus anflagne Beneficii-Räntor . Z Penningar 15,689: 7: — Inveldt 2,556: ig: io ig.245: 25: io. pensions »Staten.
Än vältaligt, än qvickt; alltid i vers; helst i rim”. I sitt ”Svar på Luntan” utropar Thorild: ”Endast en tölp kan ha i sitt hufvud, att Göra Vers, och Poesi, äro detsamma! att således den, som föraktar Rimmare, föraktar Skalder! och att allahanda smått blänkande oförstånd, eller utpint prosa, med rim på – är Geniets stora skapelse ”! Att Leopold ganska väl sett hvad här blifvit anfördt, skönjes på ett par andra ställen i hans skrift, der han, på sitt vis, gör sig det till godo. Sidan 66 tillropar han Thorild: ”I Guds namn, M. H., tänk ett ögonblick på andra ämnen, än er egen höghet”! Sid. 64 säger han: ”När ni vill uttrycka Guds oändliga höghet, sätter ni honom i samma klass med er sjelf, kallande honom Verldarnes högste Criticus; den ende således utom Er, som gör Kritik öfver Kritiker”. På ett annat blad citerar Leopold den ofvanstående hotelsen fullständigare; men jemväl der origtigt: eller så, att han sätter Thorild i Naturens ställe. I anledning af dessa bägge må här tilläggas: man skulle väl icke förmoda, att två så ytterst motsatta originaliteter någonsin kunnat sammanbestå inom en person. Men en sådan synthesis af Bager och Bjugg, eller af det lägsta i platthet och det högsta i obegriplig svulst, har likväl funnits; och hette Abraham Björk. Han har utgifvit ”Tal hållna för Örby och Kinna församlingar på 1771 och 1772 års Store-Dagar”, med bifogade, vid dessa tillfällen afsjungna, högtids-qväden. På titelbladet kallar han sig ”Vice Pastor i Örby och Extraord. Regements-Prest vid Kongl. Elfsborgs Regemente”. Någon hans ”förman” tyckes varit obelåten med hans vältalighet och skaldskap; ty han säger i företalet: ”Min dom är redan afsagd: det skedde af en förman i kyrkan den 15 Sept, 1772. Jag har vädjat till efterverldens domstol”.
Ani. till Exp.-Ufsk. den 19 Okt. 1863, kl. 1 e. m. Utlåtande, i anledning af Kongl. Majis nådiga Proposition, angående tillökning i arméens nuvarande kavalleristyrka. (U. A.) Uti högstberörda, den 28 sistlidne April till Rikets Ständer aflåtna nådiga Proposition (N:o 108) meddelas, hurusom under behandling af de frågor, som blifvit hänskjutna till den af Kongl. Maj:t tillförordnade Landtförsvars-komités öfvervägande, det, vid betraktande af det förhållande, hvaruti de särskilda vapnen för närvarande stöde till hvarandra, samt vid beräkning af hvarje vapens nödvändiga styrka och huru arméen från fredsfot måtte med största skyndsamhet och säkerhet kunna öfvergå på krigsfot, befunnits för försvaret högst magtpåliggande, att nuvarande ringa kavalleristyrka blefve ökad med minst 500 man. Af Landtförsvars-komitéen vore härvid, bland annat, anfördt, huruledes kavalleriet, inberäknadt både det värfvade och indelta, efter afdrag af de till åtskilliga ändamål indragna och anslagna nummer, räknade ej fullt 4,300 man, af hvilka dock 144 vore oberidna. Dertill vore visserligen beräknadt att läggas omkring 3,700 man beväring; men huru än den slutliga organisationen deraf komme att ske, ansågs af ekonomiska skäl omöjligt att under fredstid göra kavalleriets beväring beriden och, till följd deraf, att åt densamma gifva den ryttarebildning, hvarigenom någon förstärkning inom kortare tid kunde komma kavalleriet till godo. Af öfriga vapnen räknade, efter enahanda afdrag som ofvan angifvits, infanteriet omkring 22,500 man och artilleriet samt sappörtruppen nära 2,700 man, allt stamtrupper. Dertill komme af beväring omkring 70,000 man för infanteriet och något öfver 1,500 man för artilleriet.
– Dä va’ bara Märtha Ljusne å ja’ – å Märtha kunde han då inte, inte hålles ätter, dä visste ja’, ätter som hon gjort upp me’-me’ Mjölnar-Sven, å dä-ä hadde hon sjalf tala om för Janne, sa hon ...» »Hadde hon – tala om ...» Jannes röst låter inte beskrifva sig. »Å så» – här ökade sig snyftningarna på ett oroande vis – »sa hon att han sagt – att han tänkte bu å så skuffa’ hon in mej i mörkre’ – bu-u – å så frägte – han bu-u-u-u! – Det sa ’kluck’ i Lovisas hals, som om hon varit en butelj som hållit på att fyllas, men ännu höll hon sig tapper. Hastigt rullade hon upp näsduken hon höll i handen och tog fram en eldröd silkesduk och en salmbok, som Janne allt för väl kände igen. »Hänne ä’ fästegåfvorna», sa hon. »Halsduken hadde kosta tre kronor, sa han. Kanske I inte gjorde? Å se hänne kan I läsa i boka: ’Från en vän till en vän från densamma’, å ä’ dä int’ Jannes skrif-skriftyg så spott’ på mej Å så kysstes vi, å så sa han, att ja’ allti’ vure-vure den som han ...» Nu förmådde inte Lovisa beherska sig längre. Hon gret, som om hon åtagit sig att fylla förklädet, hon kastat öfver hufvudet, inom en viss tid. Janne var inte vacker att se på. Läpparna voro blå och hyn grå. Med ens stod det honom klart att han tjenat till spektakel, ’å dä till ett riktigt’. Som hans vrede inte hade någon annan att bryta ut på, så bröt den ut öfver Lovisa i ohäjdad styrka. »Dä ä’ erat fel», skrek han. »Hadde int’ I hängt kring halsen på mej som en tiggar-påse alltjämt, så kunde ingen ha fått tockna tankar. I ha dragi’ skam öfver mej båd’ nu å förut, kom dä evigt i håg!» Lovisa reste sig upp. Läpparna darrade, men tårarna stannade af.
Lagerhjelm, hvaruti, på den hufvudsakligen anförde grund, att Statsr-Utskottets Betänkanclen. i j09 kostnaderne till försvarande af Rikets bestånd, borde vid ett påkommande krig kunna fordelas å nationen under den förutgångne, den närvararande och den kommande tiden , föreslås , att Riksens Stander hos Kongl, Majit i underdånighet måtte anhålla, det en Krigs-Cassa kunde bildas utaf de redan får P’orsvars-Verket medgifne anslag, derigenom, att 3 a 390,000 Ridr årligen afsåttas för behofven och hvilka medel skalle ställas under Riksens Ständers fullmågtiges förvaltning och ansvar samt begagnas dels till forråders inköp, dels till fond för inlösen af Creditivet och emedlertid, genom Bango-Discont Directionens försorg, utlånas m, m,; hvarförutan Herr Jac. Linslruin, uti från Vällofi. Borgare-Ståndet remitterat Memorial, under framställning deraf, att kostnaderne till Forsvars-Verket på det hela syntes kunna inskränkas, sedan genom Bevärings-Ihrättningen en 3 idjedel af den uppväxande manbara delen af nationen vore öfvad i vapen, föreslagit att utgifterne under 3:dje HufvudTitteln mätte nedsättas till hälften eller §:delar mot hvad som vid förra Riksdagen härtill beviljades; samt att kostnaden till National-Beväringens på Gothland underhåll, 25 $ 30,000 Ridr, kunde indragas såsom en obehörig tunga för Rikets öfrige Provincer, enär Göthlanda Innevånare skola kunna sjelfve i4io Stats~Utskottets Betänkanden. försvara sin frihet; deremot Herr Ehinger från Visby bestridt ali förändring uti (konventionen, om nämnde National-Beväring. Stats-Utskottet, som i särskildt utlåtande af denne dag ofver Kongl, Maj:ts Nådiga proposition, om nedsättning i saltpetterskatten, tillstyrkt, att de utaf anslagssumman för Försvars-Verket hittills utgångna 58,000
Hr von Hartmansdorff: Som det Högl. Ståndet är ensamt om sitt beslut, så hemställer jag, att R. o. Ad. måtte inbjuda de öfriga Stånden att sig deruti förena. Uppå derefter framställd propos. beslöt R. o. Ad. en sådan inbjudning, som Hr von Hartmansdorff nu föreslagit. Frih. Cederström: Jag anhåller att mitt yttrande i denna fråga måtte få åtfölja inbjudningen. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att hvad Frill. Cederström begärt icke kunde honom förnekas. Upplästes och lades på bordet 2:ne prot.utdr. af den i dennes från BorgareSt. till instämmande i Ståndets beslut: i:o att bevilja ett anslag af 10,000 r:dr till nödiga byggnaders ock verkstäders uppförande för en arbetsinrättning i Eskilstuna flistad, med villkor, alt det anslagna beloppet skall i Riksg.cont. innestå, intilldess en fullständig plan för ifrågavar. arbetsinrättnings anläggande och vidmakthållande blifvit upprättad och af K. M. i nåder fastställd, samt att derefter och sedan Eskilstuna fristad iklädt sig förbindelsen alt tillskjuta hvad som utöfver anslaget erfordras och att inrättningen på stadens bekostnad framgent underhålla vid a4G Don 5 April e. m. äfventyr af fiterbetalningsskyldigliet, medlen stola, i mån af behof, till staden utbetalas; 2:0 att vid beviljandet af anslaget, enl. StatsUtskis utlåt. N:o 435 litt. B., för erforderliga förbättringar lili båkoch fyringsväsendet medelst nybyggnader och förändringar till båtnad för sjöfarten i allmänhet antaga ett så lydande tillägg: ”Härförutan anhålla R.