Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Låtom oss då ett ögonblick stanna vid Bellmans mästerverk, Epistlarna och de Bacchiska Ordenskapitlen. Hvad är det i dem, som framför allt slår oss och som skiljer dem från den massa af svensk lyrik, som från samtiden finnes om vin och könet? Först och främst deras universalitet – jag menar därmed Bellmans egendomliga behof att skapa en hel värld för sig, en hel komisk afspegling af den stora, med återkommande typer och figurer, och så låta alla dessa lyriska dikter, ögonblickets inspirationer, få ett intimt band af samhörighet, och därigenom en djupare betydenhet. Tydligast ter sig detta sträfvande som sagdt i Epistlarna och Ordenskapitlen, men äfven strödikterna i Fredmans Sånger och Testamente hafva samma tendens. De bibliska parodierna och alla de otaliga fantasierna om Bacchus’ äfventyr, ämbete, förvandlingar, passion och död bilda två cykler, den Bellmanska världens karikerade gudaläror, kristlig och hednisk mytologi, sedd i vinets gyllenrosiga färgbrytningar mot krogdankarna på en svensk dryckesklubb. – Jag vet ej, om det är något specifikt svenskt i detta cykliska, episkt-lyriska diktsätt. Det finns i Frithiofs saga och i Fänrik Ståls sägner på olika vis, men störst är detta universella drag hos den mest nyckfulle af alla våra stora skalder – den lika taggiga som doftande törnrosevärldens skapare, Almqvist, och Richard Furumo heter nyromantikens Fredman. Men hvad som är säkert är att detta grepp med en enda stor ram och återkommande gestalter, så föga underligt för oss, som lefva i Balzacs, Dickens’ och Zolas århundrade, på 1700-talet var förvånande genialt och nytt. Ingenting vore för den svenske litteraturhistorikern intressantare än att kunna följa, hur denna idé uppstod hos Bellman. Den finns ingenstädes på det viset i den samtida vitterheten, ty arrangemanget med de återkommande figurerna i de moraliserande tidsskrifterna – Argus har starkt influerat på författaren till »Hvad behagas?» – och i komedien är dock något helt annat.
Men, om det likväl anses nödigt, att desamma äfven framgent varda uti persedlar utsatta, tillstyrka Comiterade underdånigst, ej mindre att dertill endast antages spanmål, hvaruti ock de flesta arrenden nu äro bestämda, eller, i händelse hemmansräntorna varda i persedlar beräknade, sådana, som komma att deruti ingå och blifva föremål för markegångssättning, än ock att dessa persedel-arrenden böra liqvideras med penningar efter det för hemmansräntor och tionde gällande medelpris. (Bil. till K. M. Nåd Prof. till R. St. dr i84y.) 15 114 6:0 Angående Markegångssättningen. 32. g. Äldre Enligt äldre Författningar ålåg det Landshöfdingarne att, sedan stadganden. Magistraterne i Städerne meddelat attest å de i skatterne ingångne varors rätta värde vid afradstiden, fastställa markegång till rättelse för deras lösande med penningar samt afgöra de tvister, som derom kunde uppkomma emellan de skattskyldige och dem, till hvilka räntorna voro anslagna, i hvilket afseende må åberopas Kongl. Resolutionerne på Allmogens besvär den 25 September 1675 och 3 Januari 1683, Kongl. Förordningen och Reglementet den 5 Januari 1684 med deröfver meddelad Förklaring af den 7 April 1685, Landshöfdingelnstruktionerne den 28 Januari 1687 och 16 October 1723 samt KammarCollegii Cirkulär den 20 December 1729. Genom Kongl. Resolutionen på Adelns besvär den 12 Juli 1731 stadgades sedermera, att vid markegångstaxornas fastställande borde tvänne af hvart RiksStånd, hälften indelningshafvare och hälften räntegifvare, till Landshöfdingen inkallas för att deröfver höras.
(Slats-Utskoltels Utlåtande N:o 74.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har blifvit hemsläldl, att eli efter den 21 Juni 1857 i staden Hudiksvall aflidna enkan Anna Maria Lundgren, född Bergström, fallet dana-arf, stort 127 R:dr 44 sk. 5 rst. Banko eller i Riksmynt 191 R:dr 89 öre, inålle få tillfalla nämnde stad och användas såsom bidrag lill Iblkskolebyggnaden derstädes; till stöd för hvilken anhållan blifvit anlördt, hurusom nämnda byggnad under de sistförflutna åren blifvit af staden uppförd med en kostnad af omkring 23,000 R:dr, deraf en del ännu vore obetald, hvartill komme alt skolhusets fullständiga inredning loge ytterligare uppoffringar i anspråk. Af de handlingar, hvilka funnits vid förevarande framställning fogade, hafva Rikets Ständer inhemlat, att, sedan enkan Lundgren ofvannämnde dag aflidit i staden Hudiksvall, hvars församling hon jemväl tillhört, så, och efter del, i anledning af hennes frånfälle utan kända arfvingar, kungörelser derom i allmänna tidningarne varit tre gånger införda, hade, det oaktadt, någon arfvinge icke i behörig tid eller sedermera sig anmält: och var den behållna qvarlålenskapen i boet, enligt bouppteckning den 11 Juli 1857, B:ko 127 R:dr 44 sk. 5 rst. 1 betraktande af de stora kostnader, staden Hudiksvall, enligt hvad upplyst blifvit, åtagit sig för åstadkommande af den för samhället vigtiga angelägenheten, nemligen uppförandet af ett ändamålsenligt lärohus för folkskolan, till lättnad i hvilka kostnader ifrågavarande dana-arlsmedel komme att utgöra allenast ett högst ringa bidrag, hafva Rikets Ständer lör sin del funnit skäligt medgifva, att den Kronan tillkommande rätt till qvarlålenskapen efter enkan Anna Maria Lundgren må lill Hudiksvalls stad öfverlåtas för att användas såsom bidrag till folkskolebygguaden derstädes. Hvilket Rikets Ständer skolat härmed i underdånighet anmäla; framhärdande etc.
Konungen efter denna § ovillkorligt äger eftergifva målsägandens andel i böter. I vissa mål t. ex. 9 Gap. 11 § Handl. Balken äro Böterne målsägandens ensak. I andra, där målsäganden ensam äger att kära, 35 Cap. 3 och 4 §. Missg. Balken, utgör andelen i böterne dess enda skadestånd. I de mål, som åklagas af Jägeri betjente, utgör denna andel deras enda lön, och nästan samma förhållande är med Länsmän, Stads och Landsfiscaler, hvilka, med antingen ingen eller otillräcklig lön på Stat, böra föda sig af tjensten. Medgifvandet af en oinskränkt rättighet för Konungen till eftergift af sådana böter, skulle således leda till flere olägenheter, verkande på egendomsrätten; och Högsta Domstolen har icke vid något enda tillfälle följt denna princip. — Men man har af Constitions-Utskottet icke äskat hvarken förändring, tillägg eller förklaring af §, hvilken jag, så vidt den rörer Konungens rätt att göra nåd, samt att eftergifva Kronans andel af Böter, anser vara klar och bestämd. Herr Doctor Wijkman förenade sig i den önskan, att § :n såsom tydlig och bestämd måtte förblifva oförändrad — Hvarefter Öfverenskoms, att då fråga om förbättring af Regeringsformens 25 § ej vore väckt, utan endast om dess mer eller mindre tydelighet, kunde Beredningen ej anse densamma i sådant afseende tarfva någon förändring. Fördelningen åtskiljdes kl. 1. In fidem Leonti. Palmblad. 1 Ursprungligen har texten sett ut på följande sätt: ... överensstämde med begreppet om den Konungen tillhörande nåde rättighet och beskaffenheten etc. — Vid den omstilisering, som vidtagits, har man försummat att ändra och till om. Just. d. 7 Julii. A. G. Silverstolpe. Måndagen d. 15 Juni kl. 11 förmiddagen sammanträdde R. H. S. Constitutions Utskotts Andra Fördelning, hvars Ledamöter, med undantag af Herr Kammarh. Silverstolpe, sorn af sjukdom anmältes vara hindrad, och Herr Borgmästaren Nordström, samfällt voro närvarande. Upplästes •} 1 :o LTtdrag af Ilögv.
I och med detsamma är också Advokat-fiskalens rätt till åtnjutande af sina 12 procent å ersättningsbeloppet, lagligen befästadt och beror allenast derpå om medlen kunna af honom indrifvas, hvilket ofta vore ganska lätt, om han blott lemnades ostörd i sin verksamhet; men när saken omsider hunnit derhän och Kammar-rättens Advokatfiskal sålunda är nära målet för sina bemödanden att förskaffa kronan sin fulfständiga rätt, med hvilken hans egen jemväl är förknippad, så kommer antingen den ena af Statsmakterna eller båda gemensamt och lägga likasom handbojor på Advokat-fiskalen, i det han förbjudes att bereda verkställighet å domen, hvilken man i stället emot den tilltalade lill hela sin kraft och verkan uphäfver, deraf, helt naturligt, följden blir den, att Advokat-fiskalen, som icke får indrifva hvad kronan bör tillfalla, äfven beröfvas möjligheten att utkräfva de honom, i actorats-arfvode tillkom - 8 Den 1/ Maj. mande 12 proc. af ersättningssumman, ehuru detta arfvode blifvit honom tillerkändt såsom löneförbättring samt till upmuntran att med nit och upmärksamhet fullgöra sitt obehagliga värf, och således af dubbla skäl borde komma honom till godo. Så vidt jag förstår innebär ett dylikt förfarande en uppenbar orättvisa; ty om man fordrar af tjenstemannen, att han skall noggrannt fullgöra sina pligter, så bör man väl, å andra sidan, vara angelägen att låta honom oqvaldt få tillgodonjuta de löneförmoner, som blifvit honom tillförsäkrade, i st, f. att afhända honom detsamma, på sätt nu skulle blifva förhållandet. Jag tror mig med visshet veta, det åtskillige bland Eder, Mine Hrr, äro indelningshafvare. Om nu t. ex. en, eller flere eller alla de hemmansåboer, hvilkas räntor blifvit Eder anslagne på lön, skulle, i anseende till liden skada af hagel, vattenflöde eller af hvad annan orsak som hälst, hos K. M. och R.
Nej, min sann, ser inte du rätt försvarlig ut, min lilla vackra kulla! MATS (lägger sin hand på Eriks axel). Klapp inte dit du! ERIK (ömmar sig på axeln). Aj! du är allt något dum af dig du, min gosse lilla! MATS. Aldrig ä' en så dum, som när en tror andra vara dumma, du. ERIK. Den buffeln! (afsides) Är det folkseder det der! hvad jag skattar mig lycklig, som blifvit född bland bildade menniskor! (tager ölkannan och smakar) Tvi så'nt öl! för att dricka det måste man ha en strupe som Fahlu koppargrufva! (ställer ifrån sig ölkannan.) MÅNS BENGTSSON (som derunder varit försänkt i betraktelser). Intet tvifvel mer! upproret är i full Engelbrekt. Det är inte gerna möjligt, att Engelbrekt tager qvinnorna med sig på ett så äfventyrligt tåg. De stanna säkert hemma, ensamma och utan skydd. Hur lätt att då (till Erik) Har du sett till Abilgard, höfdingens son? ERIK. I morse såg jag honom utanför Engelbrekts hus, der han uppehållit sig hela våren och sommaren. MÅNS BENGTSSON. Hans första steg härutom kostar hans hufvud! En far, som står efter sin sons lif; en son, som höjer upprorsfanan mot sin fader! Hygglig slägt! ERIK. Tacka vet jag herrn och herras far, gamla riksrådet det är lif och själ det! (för sig) Det är ett nöje att se dem plundra kloster och röfva folk på landsvägen och allt i största sämja och enighet. MÅNS BENGTSSON (för sig). Om Jösse Eriksson anländt i tid, hur lätt hade det inte varit att gripa fadren och med detsamma ge ett tröstens ord åt den stackars dottern! Hade jag i detta ögonblick blott tvåhundra knektar, så (en marsch af horninstrumenter höres utifrån) Hvad är det? (springer till fönstret, dit äfven de öfriga skynda, utom Ulf, som fortfar att arbeta på sin klocka, och Sven, hvilken jemte Mats skyndar att rusta sig till aftåg.)
R:dr 804,412: 43. 2. b) Förlagslån lill städerna Wexiö och Chri stianstad samt Åmål, (40 och 41 §§) 34,677: 24. 1. c) länet till Carlskrona stads pastorat (28 §) 10,339: 29. 2. d) länet för Fyroch Båk-inrätlningarnes förbättrande (44 §) 75,277: 26. 9. e) Hamnbyggnads-lån till städernc Ystad, Malmö, Landskrona, Warberg, Cimbritshamn, Christianstad, Carlshamn, Sölvesborg, Linköping och Westerås samt Direktionen öfver Götheborgs hamnoch elf-arbeten (45, 46, 47, 48, 49, 50, 51, 52 och 54 §§) 221,154: 24. 2. f) lånet för upprensningar i Söderhamns skär gård (53 §) 10,000: ; g) länet för jernvägs-anläggningen mellan Christinehamn och Sjöändan (55 66,666:
Nio 34, angående fortfarande af det Trot. XJtdr. d. 21 Mars 1O23. 77 understöd utaf StassMedlen Carlskrona Stads Fattigvårdsinrättning hittills åtnjutit. Af deh 8-de dennes. f:o N:o 36, angående den, Prov. Medicus Dr C. J. Kjellman, af Kongl. Kammar•Collegium till gäldande ådömde, testaments bevillning. 6:0 N:o 37 , angående den af Husby Klosters Krutbruksegare, hos Kongl. Maj:t sökte restitution af erlagd Bevillning för Krut, åren 1814 och iSif* 7:0 N:o 38, angående särskilda anslag af BevillningsMedlen, till kostnaders bestridande i och för BeviilningsTaxeringarne inom Norrbottens Län, samt arfvoden åt vederbörande Tjenstemän, hvilka dervid biträda. 8:o N:o 39, om bidrag af StatsMedlen till kostnaden för Fångvården i Götheborgs Stad. Af den 12 dennes. 9:0 N:o42, angående GeneralLieutenanten i Neapolitansk tjenst von Rosenheims anhållan, om utbekommande af inneståenrle Lön. 10:0 N:o 43 ; angående Öfversten H. F. Reuterskölds ansökning, att utbekomma innestående ExpectanceArfvode. 11:0 N;o 47, angående Kronofogden Assessor Hellbergs anhållan, om ersättning för 70 Prot Ut dr. d. 21 Mars 1323. liden förlust å en contraherad leverans af Artillerihästar. Af den 13 dennes 12:0 N:o 4S, angående sökt eftergift af den Kronan tilldömde Immissionsrätt i Ca* pitainen G. O. Schoughs extra lön. 13:0
Jag med flere ifrade mot dess antagande, såsom dess Lön blef en ny utgift till råga på våra förra, och kunde ej få i mitt begrepp hvad nytta han kunde göra Landet. Jag har med alt efterforskande ej eller ännu funnit ett enda allmogen eller Landet gagnande företag. Tvärtom har jag hört talas om motsattsen i anseende till markegångs Taxornas förhöijande. Det hette då Bonde Ståndet ändteligen antog Honom, att det skulle blifva på prof till nästa Riksdag, den utstakades till 1815. Och denna tidepunet är nu inne. Wi kunna ju aldrig vid det Justitia^ Ombuds manna val, som vid denna Riksdag kommer att anställas, föreställa oss [att] en mera redlig och insigtsfull man än den nu varande skall komma i fråga och då denne Högst upplyste Heders Man ej kunnat gjöra oss något nytta, lärer näppeligen någon annan kunna göra det, hvarföre jag dristar hemställa till mine Hedervärda medbröders beprövande om ej Justitia Embets mans Syslan helt och hållit kunde upphöra. Winner detta förslag mine Hedervärde Medbröders bifall, torde det få med Respective Med Stånden communiceras. Stockholm den 11. Bengt Andersson från Elfsborgs Län. 1 Aktstycket utgöres av en kollationerad avskrift och är fogat som bilaga till utdraget av Bondeståndets protokoll den 25 maj 1815. Justerat R. Cederström. Plenum, då alla Utskottets ledamöter, utom Herr Bergs Rådet Bothoff, Herr Biskoppen D :r Rosenstein, och Herr D :r Wijkman voro närvarande. Justerades Protoeollet för den 30 sisth Maji.
I den händelse att föräldrar eller målsmän skulle tredskas att efterkomma de föreskrifter, som i afseende på barnens skolgångsskyldighet blifvit meddelade, skola de undergå varningar först af presterskapet och, der sådant ej hjelper, af Kyrk o-Råd eller Gommunal-Styrelse, så framt em sådan framdeles varder inrättad. 5:o Om dessa varningar blifva frugtlösa, skola barnen från föräldrar»— nei skiljas och till yårdaades åt enskilda personer öfverlemnas samt déras^ 40 Staissamt Allm. Besv.- och Ekon.-UlskoUcns Utlåtande, N:o 128. underhäll, jemte skolpenningarne, hos föräldrarne eller målsmännen i laga ordning utmätas. 6:0 Å alla de inom hvarje församling befintlige barn, sorn i skolåldern inlrädt, bör upprättas en Skol-längd, hvilken vid början af hvarje termin skall från predikstolen uppläsas. 7:0 Alla i skol-åldern varande barn, endast de undantagne, hvilka af föräldrar eller målsmän blifvit anmälde att undervisas hemma, böra dagligen 1 skolan sig inställa. Dessa senare äro val befriade Irån skolgång, men måste vid de allmänna skolförhören sig inställa, för att undergå pröfning, huruvida den undervisning, som de erhålla hemma, i noggrannhet och omfattning någorlunda motsvarar den, sorn i skolan meddelas; börande, on etl annat förhållande utrönes, ordentlig skolgång under följande läs-termin dein åligga. 8:0 Barnen böra bevista skolan den lid på dagen, som Skol-Styrelsen kan för undervisningens meddelande bestämma, så framt icke barnens föräldrar eller målsmän gifva tillkänna förfall, hvilket, i sådan händelse, af skol-läraren antecknas på en lista, som bör upprättas öfver de frånvarande och vid hvarje veckas slut till församlingens Kyrkoherde inlemnas. § *3. Om Söndagarne bör, der så sie kan, undervisning meddelas af vederbörande presterskap och lärare, dcke allenast uti religionen, utan också uti öfriga för skolorna föreskrifne läroämnen, vid hvilka tillfällen förhör i dessa ämnen med ungdomen anställes.
Den 3:dje grunden lärer få sökas i en måttlig och så lämpad beskattning, att den ej föranleder till missbruk, så att den ej, på samma sätt som våra prohibitiva tull-lagar, föranleder till brott och demoraliserar nationen, hvartill en stor grund lades af K. Gustaf III, då han införde brännvinsmonopolium, och hvilken var en af de olyckliga åtgärder, som gjorde honom åtminstone mindre älskad än förut. Såsom skal för de stora brännerierna har man åberopat utländska exempel. Jag frågar, om i dessa länder brännvinsbränningen någonsin valdt ansedd som en jordbrukets tillhörighet, och om den der varit nödig för att upphjelpa ladugårdsskötseln. Jag tior det icke. Deremot tror jag mig med visshet veta, att denna fabriksnäring kommit till derföre, att regeringarna i vissa stater varit i behof af penningar och ej vetat, huru de skulle få dessa summor bättre, än att genom bortarrendering af brännvinsbränningen förskaffa sig desamma. Jag tror ej, att man fästat afseende på sedligheten; ty just då man arrenderar bort bränningsrältigheten, måste interesset blifva, att folket måtte supa för alt göra inkomsterna så mycket större. Man har ytterligare såsom grund för åtgärden åberopat, att det vore ett sätt att åtkomma stora inkomster för staten. Men huru har det väl lyckats att ålägga en oskälig tull; det har endast föranledt till lagbrott och ej ökat inkomsten. Så skall äfven förhållandet blifva i samma stund man vill hafva en oskälig inkomst af brännvinet. Första verkan blifver, alt allmogen skall afsäga sig rättigheten att bränna och likväl bränna ostördt i smyg; och jag skulle beklaga den kronobetjent, som ville hindra det. Man skulle få fördela bela Svenska armeen som gensd’armer i landet, ulan att kunna hindra missbruket. Jag tror mig kunna åberopa, hvad som passerade år i83i. Jag saknar nu här en värd ledamot, som skulle kunna intyga sanningen af hvad jag säger, att oaktadt allt bemödande att gifva kraft åt förbudet, var det ej möjligt att åtkomma en panna i Tiveden. Bränningen gick med full kraft, och productionen såldes i Mariestad.
Afdelning. Utlåtande, Betänkande eller Memorial. Ridd. o. Adeln. Riks-Ståndens Beslut. Prestej Borgareståndet. | Ståndet. | BondeStåndet. Inkomster pag 2. Ordningsstadga för större Brännerier — ii — 14 — a. 11 Aug. a. 18 Aug. 11 Aug. a. 8 Nov. » i anledning af Ridderskapets och Adelns inbjudning om . , 22 Nov. 23 Nov. 23 Nov. 25 Nov. 195 Orgelnist, Klockare och andre Kyrkobetjente, om utfärdande af fullständig Förordning angående val af ' — 8 — 130 — b. 11 Okt. 30 Sept. b. 4 Okt. b. 30 Sept. Oscars Församling, om lån till — 4 i 77 — b. 8 April å. 8 April b. 8 April b. 8 April Svar på återremiss — 4 i 154 — a. a. 21 Juni a. a. 29 Juni a. a. 21 Juni a. a. 16 Juni Owens Enka, pension åt — 4 i 206 — b. 11 Aug. b. 12 Aug. b. 9 Aug. å. Svar på återremiss — 4 i 261 — a. a. 9 Sept. a. a. 6 Sept. a. a. 9 Sept. 1. b. 9 Sept. Oäkta barn, om arfsrätt för, se Arfsrätt. P. Palmblads Enka och Barn, pension åt, se Stats-Reglering, Nionde Hufvud-Titeln Pariser-Expositionen 1855, se Exposition. P astoral-Examen, afskatfande af eller ändring i föreskrifterna om — 7 2 26 b. 30 Sept. b. 27 Sept. b. 22 Sept. b. 27 Sept. 155 57 Pastors-Enkor i Calmar Stift, om rättighet för dem att under extra nådår uppbära inkomsten af Stomhemman — 8 — 73 b. 1 Apr. b. 1 Apr. b. 29 Mars 1 Apr.
Vidare tror jag lika med Hr Rosenblad, att actiebeloppeu kunna nedsättas betydligt, och att det ligger föga vigt uppå, om de äro stora eller små. En annan omständighet af mycken vigt är den, att hvarje bank må stå på egen botten, sålunda nemi., att de alla böra inlösa sina sedlar med klingande mynt. Jag medger, att ändamålet med banker är att mångfaldiga, hvad landet äger i metallisk valuta; men säkerhelieten för, att sedlarna, hvarigenom ett sådant mångfaldigande sker, icke förlora deras förtroende och värde, beror derpå, att mångfaldigandet icke för långt utsträckes. Man har i andra länder funnit, att en bank kan utgifva 3 gånger mer sedlar, än den reella valuta, den har inneliggande. Men om man icke stadgade skyldighet för privatbankerna att inJösa med klingande mynt, kunde mångfaldigandet utsträckas till 9 gånger den metalliska valutan, såmedelst att den i R. St:s Bank tredubblades och denna banks sedlar derefter finge utgöra fond för en ytterligare tredubbling i privatbankerna. Stå deremot dessa sednare på egen botten, skall det alltid blifva deras interesse att bidraga till metalliska valutans qvarhållande i landet, samt att noga taga sig till vara för att utgifva större sedelbelopp, än de kunna med verkligt mynt inlösa. Men sådant blefve förhållandet icke efter Utsktns förslag; ty om än Riksbankens silfverförråd tömdes, kunde dock privatbankerna fortsätta fullgörandet afsina förbindelser med btcosedlar, hvilka fallit under pari. Om deremot privatbankerna ägde skyldighet alt inlösa sina sedlar i klingande mynt, komme deri jemväl att innefattas ett bland de starkaste band på R. St. alt fullgöra sitt åliggande i afseende å statsbanken; ty 0111 anledningar till misstroende mot denna uppstode, skulle alla insätta sina penningar i privatbankerna, ocli för hvilket Ständerna säkerligen icke ville blottställa sig. Man invänder, att det vore svårt att genast anskaffa silfver. Jag vill icke heller påyrka, att skyldigheten att inlösa med silfver må bestämmas att genast vidtaga, utan endast, att det må stadgas, det rättigheten att inlösa med btcosedlar
Il kebr sk ^orksllss. Rätteligen ur Original-Protocollet transu. meradt intygar L. ). LsrgenLölä. Mdrag 1Z4 Den 5 Julli. Utdrag af Protokollet öfwer JuftktiäÄrende! ne uppä Haga Slott den 5 Julii i8lo inför Hanö Maj:t Konungen i närwaro af Hans Epcellenee Stats Rådet m. m. Herr Gref. me von Essen. Hans EMlence Stats-Ministern för Utrikes Ärenberne m. m. Herr Friherre von Engeströ m. Hans Excellence Justitiä. Stats. Ministern Herr Grefwe Gyllenborg. StatS-Räoen Friherre Rosenblad. — von Platen. — Adlerbeth. — Adlercreutz.' Iustitiä.Räden Lagerheim. Nibelius. Hof Canzleren Friherre af Wetterstedt. Tillförordnade Justitiä . Cantzlern Lagmannen af Klinteberg. ^2tats-Rädet Friherre Rosenblad tillkännagaf i underdämghet, att sedan Friherren och Stats-Rädct, pä sätt Conseille Protocollet folden 26 förlidne April innehäller, emottagit den dä i underdänighet anmäldte ffrifwelse frän Riktens Ständer, angäende förklaring öfwer 7. Cap. r. §. Rättegängs-Balken, om den frägan huru - Den 5 Julii. 153 huruwida en begärd Jntekning uti fast egendom stall, dä Gäldenär sökt afträdes förmon innan Gäldenären öfwer den sökte Jntekningen bllfwit höroch Domaren sig deröfwer utlätit, anses antingen ogiltig, eller gällande, sä hade Friherren och Stats.Rädet nu mera strifteligen författadt sitt yttrande deröfwer, hwilket nu med nädigst tillständ upplästes.