Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St:s beslut skulle i någon mån strida emot arméens rätt och bästa. Här äro således 2:ne skiljda frågor, och man bör väl i alla fall göra sig redo för hvad man vill föreslå, men det har reservanten i StatsUtsk. alldeles icke gjort, hvarföre jag ock anhåller om bifall till denna punkt. Gr. von Platen: Jag medgifver visserligen att den siste talaren bör hafva och säkerligen äfven har mera kännedom än vi andra om hvad man har i denna fråga att från Utsk. vänta: men då jag lika varmt som han önskar framgång åt hufvudfrågan, som, säga hvad man vill, dock står i nära sammanhang med den nu föredragna, och då jag icke kan upfatta frågan som Hr Bildt, anhåller jag, att R. o. Ad. ville behandla henne så som jag föreslagit. Jag hemställer til] H:ne, om det icke finnes grund för den förutsättning, att anslag till förhöjda pensioner skulle lättare vinnas, i händelse på förhand R. St:r uttala den åsigten, att icke lön på stat och pension få på samma gång åtnjutas. IIr Bildt och jag sträfva till samma ändamål, och, om R. o. Ari. nu ogillar den af mig uttalade åsigten. hoppas jag, att vid hufvudfrågans lösning, utgången må bevisa, att Hr Bildt verkligen haft rätt i sin mening. Gr. Lagerbjelke: Ii. S.t:s Revisorer hafva förklarat sig i så måtto biträda den åsigten, att de ansett ett billigt stadgande kunna upgöras. hvarigenom pensionsinnehafvare, hvilken erhåller annan tjenst med högre löneförmåner, får vidkännas ett så stort afdrag å dessa förmåner, som motsvarar pensionsbeloppet. Då nu StatsUtsk. skulle yttra sig öfver denna af Revisorerne väckta fråga, förklarade StatsUtsk., att när K.
Hau förfrågar sig i Konungens Justitiae-Expedition; der går det mer eller mindre långsamt, genom Högste Domstolen, StatsRådet, &c,; måhända skall man anse nödigt infordra vederbörande Länsautoritets yttrande om ”sinnesstämningen" i orten, om de tilltalade personernas frejd, om de kunna hafva många anhängare &c., hvilket ytterligare drager ut på tiden, innan Konungens Rådgifvare med fullkomlig tillförsigt tro sig kunna bedöma, huruvida Majestätets helgd eller tilläfventyrs deras egen, af Konungamagtens glans omskyggade värdighet må tillåta åtalets nedläggande Rådet blir mildt — och den förmenta förbrytaren ställes på fri fot, efter att oftast i flere månader hafva försraägtat i fängelse, samt derigenom blifvit bränmärkt i orten; kanske ådragit sig sjukdom, och förkasten måhända af välfärd — och sådant allt, utan att hafva varit öfver ty gad om något brott — och utan att ens ega rätt att bevisa sin oskuld. Jag frågar: är det icke en värdig, på philosophiska och moraliska grunder byggd Lag, som kan leda till dylika följder ? Om Lag-Tltskottéts Betänkande K:o 17?. Öm nu alla ofvannämnde preludier fÖregingo häktningen, så Liefve det åtminstone mera sällspordt, att ett oskyldigt lidande kunde, för några obetänksamma och lättsinniga yttranden, tillfogas Svensk man ; något prejeri å åklagarens sida torde då ej heller behöfva så mycket befaras. Konungens Rådgifvare kom'me då att inför nationen ansvara för alla de åtal, livilka anställdes för brott emot Konungens pierson, och det blefve då desse Rådgifvare, som i första rummet finge urskilja, huruvida Lagen åsyftade ett skydd för Konungens Majestät, eller blott för de i Hans namn begångna magtmissbruk. A.f dessa skäl tillstyrker jag till alla delar bifall å Herr Dalmans motion. Den modificslion, Herr Holm deri föreslagit, är visserligen bättre, än hvad nu någon gång eger rum.
Län bibehållna, så kallade Hofveri-Inrättningen. Icke heller kan Missväxt nch klen Årsväxt, Näringstvånget, Skrå-Författningar, en öfverdrifven Luxe, och bland da arbetande Classerne, det tilltagaqde Bränvins-supandet skylles vårpu varande regering. Den Tullfrihet som f freds-Tractaten ^809 blifvit tillerkänd Finska, qu mera Utländska varor, torde äfven mera hafva berodt af ögonblicket? nödvändighet och Hufvudstadens behof, än af Regeringens åt« garder. Att det ej är smicker^ utan mjn på erfes Den 2 3 December. 44* renhet grundade öfvertygelse, att Regeringen blott behöfver blifva underrättad och förvissad om en veikelig nöd, för att vilja afhjelpa den, vill jag ådagalägga med ett pär exempel, Då jag om våren sistledne år, under mitt vistande här i Ståckholm, blef underrättad, att ej mindre än 125 Ronders ansökningar om Lån på 50 å ioq R:dr hvardera, för att rädda deras egendom från Auctions-Klubban , i Malmö Discont ännu lago oafgjorde, utan att kunna bevilljas, hade jag genom Hans Exceilenca Stats-Ministern , Grefve v. Engesiröm tillfälle, att medela Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsen detta. — Följden häraf var, att Landshöfdingen i Länet med omgående Post fick befallning genast uppsända Förteckning på dessa Bönder, och de erhöllo af Hans Kongl. Höghets Egen Gassa de önskade Lånen , och för 4 Procent. Samma biträde til I böd Hans Kongl. Höghet sjelfmant flere Lane-behöfvande Bönder sistledne vår. Hans Kongl. Höghet påminte Sjelf flera gånger derom, men jag känner ej hvarföre verkställigheten uteblef. Sistledne år hade ej blott de 125, utan flere ioq de Bönder förgäfves anlitat Disconten om Lån; men redan återfått sine ansökningar, dä jag erhöll under-, rättelsen om de förra.
För att nu visa till hvad grad af noggrannhet Frih. Palmstjerna har gått, då han ansett en rågad kappe, för alt angifvas i kubikmått, behöfva uttryckas med 6 siffror, så anhåller jag få nämna den egna tillfälligheten, alt det dervid begagnade talet är alldeles precist medeltalet af det antal sädeskorn, som jag vid flera af mig för ro skull i den vägen anställda försök funnit rymmas i en kappe säd. Således medgifver jag visserligen, att om man önskar att uttrycka sädeskornens antal i en kappe, så är det nödvändigt, att dervid nyttja 6 siffror, men 160 Den 8 Juli e. m. om jag deremot inskränker min fordran på noggrannhet, så be* hofver jag icke så många siffror. Vi veta nemi., att en rågad kappe, uttryckt i kubikmått, innehåller 196,875 kubik-decimaltum. Om vi nu lägga en enda juna fru dertill, så få vi precist 2 kannor. Vi se således, att en rågad kappe är så när 2 kannor, att den endast med en jumfru skiljer sig derifrån. Då vi nu i allmänhet icke begagna något mindre mått för spanmåls-upmätning än kappen, så vill det säga, att man hittills icke ansett sig för sådan varas upmälning behöfva större noggrannhet än t. ex. ^ eller J-dels kappe; någon så liten qvantitet, som en jumfru, gör man dervid icke afseende på. Således finnér man, att långt ifrån att någon serdeles svårighet skulle upstå, att till fullkomligen tillräcklig noggranhet för praktiskt bruk uttrycka vårt nuvar:dekappemål, då det kr fråga om endast en eller annan kappe, så kan jag alltför väl antaga den rågade kappen lika med 2 kannon Taga vi saken på den sidan, så finna vi, att det är ganska enkelt; Jag skall bedja att få i detta afseende fästa R. o. Ad:s upmärksamhet på den betydliga skillnaden i vigten af att få en ny grundenhet, en hufvudenhet fullkomligt kommensurabel med den gamla och att få de gamla och nya underafdelmrne sins emellan fullkomligt kommensurabla.
Deti spannemål som enligt 3 och 5 §. §< skulle komma att disponeras af Fullmägtige, bör tillhandahållas Kongl. Maj:t, såsom utgörande en del af det creditif, som Riksens Ständer lärer dels i afseende på krig, dels på utomordentelige behof (såsom missväxt) ställa på RiksgäldsContoiret. Omsättning af Kronoförråden bör ske genom afyttring på auction t. ex. io,eoo Tunnor årligen, i Junii månad då blifvande skörd kan bedömas, samt genom användande till allmänna arbeten, Läger, m. m. Försäljningen bör ske på hvarje magazinsplats, och vara lika, årligen. 11. §. Krono-Magazinerne i Riket rymma 170 å 200.000 Tunnor rå 6äd, eller 340 å 400,000 Tunnor torkad. Deraf upplåtes Magazinsrum till 40 å 100,000 Tunnor torkad, eller motsvarande qvantum rå säd, till StatsContoiretg disposition; Magazinsrum till 100,000 Tunnor, ott förvaras in natura under Fullmägtiges förvaltning på sätt 3 <jj. stadgar, samt till 200.000 tunnor torkad säd för pantsättning och belåning, Vid alla sistnämnde Magazin, böra torkinrättningar anläggas, hvilka innehafvare af spannemål, må begagna, emot afgift. Torrkad säd lår inlefvereras och belänas under följande vilkor: 9-8 Den x>8 Februarii, o) Afgifts erläggande för sädens behandling. b) Att säden är torr, ren, oskämd, obränö och af viss vigt per tunna, bestämd för olika årsväxter och locala förhållanden. c) Endast Råg, Korn och Hafra belånas; samt endast till jemna ioo:de tal af någotdera slaget Säden emottages och utgifves antingen efter mätt eller vigt, hvdketdera som lämpeiigast och rättast vara kan I båda händelserna bör viss afskrifning äga rum. d) Pantén belånas emot 3 procents ränta,' högst på 2:ne år.
Jag vill visst icke nyttja ord, som kunna anses stötande; men jag ville icke heller bortskänka Ständernas rättighet att i bestämda ordalag förklara, hvad de uti ifrågavar. afseende vilja. Frih. Ehrenborghs förslag innefattar visserligen en lenare utväg; men om man ock förut kunnat vara benägen att derpå ingå; hemställer jag dock, om det väl numera är möjligt, sedan Frih. Cederström uppträdt och yrkat såsom rättighet för Konungen, hvad grundlagen uttryckligen försäkrat Ständerna. Nar en så högt uppsatt embetsman påstår, att det är Konungens rätt att, huru han behagar, disponera anslagen under de särskilda hufvndtitlarna, hemställer jag, om man väl bör frångå de termer, som uttrycka beslutanderätt, för att gifva ruin för dem, som innefatta en önskan. För min del kan jag icke, efter hvad nu och förut passerat, samtycka till begagnande af något annat ord än besluta, och anhåller således om propos. till bifall å Utskts förslag. 11 H, 33 a58 Den 8 Augusti c. m. Frih. Cederström: Jag är utaf 90 § Reg.F. förhindrad att besvara Gr. Cronhjelms yttrande om Konungens anordningar till löneregleringar, och mäste altså förbigå det samt hålla mig till ämnet. Gr. Cronhjelm har föreslagit den redåction, att Ständerna må förklara, det de icke öfverlåta etc. Om Ständerna ägde rätt att disponera besparingarna, kunde de visserligen antingen lemna eller vägra öfverlåtande af en sådan rätt; men hvad man icke äger, kan man icke öfverlåta. Den siste talaren har förblandat besparingar med öfverskott. De förra tillkomma Konungen att disponera; de sednare tillhöra deremot Ständernas disposition, såvida de icke öfverlåta den till Konungen. Jag förnyar min begäran örn afslag å den föredragna 4:de punkten. Frih. Ehrenborgh: Jag kan icke dela Frih. Cederströms åsigt, som skulle Konungen äga ovilkorlig rätt att disponera besparingarna. Jag är öfvertygad, att en sådan rätt mäste öfverlåtas af.
Jo, endast och allenast den nu af vissa tidningsskrifvare begagnade utvägen att låta ansvaringar aftjena ådömda böter, i st. f. att sjelfva erlägga dem. Detta och ingenting annat har man med förslaget åsyftat, och dess motståndare hafva ej visat, att detta syftemål icke genom förslaget verkligen vinnes. Man har vidare sagt, att förslagets antagande skulle kunna i lands-orten förhindra upkomsten af tidningar, afsedda att gissla och Den 10 Oktober. 59 bekämpa derstädes inrotade missbruk. Jag måste bekänna, att jag icke kan förstå den argumentation, som blifvit till stöd för denna anmärkning förebragdt. Om en person skulle vilja upsätta en tidning, för att deri på ett omständligt sätt gissla missbruk eller oredor, så vore ju ett sådant företag ganska godt och lofviirdt, och jag kan icke förstå, att det inom orten ej skulle finnas någon enda person, som vore villig att med sin borgens-förbindelse understödja företaget. Jag, för min del, kan ej föreställa mig, att anskaffandet af en borgen för endast 1,000 Rdr, hvars upfyllande ej komme i fråga, så vida ej tidningen åtalades och sakfälldes, skulle vara förenadt med några oöfvervinnerliga svårigheter, utan jag fruktar fasthellre, i likhet med den förste värde talaren, att en sådan borgen ganska lätt skulle kunna anskaffas, t. o. m. för en skandaltidning. Ytterligare har man påstått, att det funnes ett annat, vida lämpligare sätt att förekomma ansvarings-systemet, nemi. att låta boktryckaren med sitt tryckeri ansvara för böterna. Afven detta sätt har man varit betänkt att använda, och ett förslag i denna syftning har jemväl varit utarbetadt, men det visade sig snart, att förslaget var behäftadt med stora svårigheter. Fö>st och främst är en boktryckare esomoftast ej någonting annat än en handtverkare eller en slags näringsidkare, och vore det väl, vid sådant förhållande, skäl att göra honom till censor? Detta sätt har tillförene här i Sverige blifvit försökt, men befunnits ganska otjenligt.
Men alla dessa fall äro un - 55 Hör till Lag-Vtskottets Betänkande, N.o q3. danlags fä 11, sådane att de dervid inträffande omständigheter ieke kunna i lagen förutses och utstakas, helst med den concision i uttryck, hvarpå den lidens lagstiftare lade en alltför stor, för lagens tydlighet ofta menlig vigt. Domarens pröfning efter denna lag är dessutom ej så fri eller godtycklig, som man vid en lösryckt citation af någon särskild paiagtaf tycker sig finna. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Kongl Maj:ts Md. Proposition, N:o 26. U de, som betalade mellan 5oo och iooo ihaler, minskades med en femtedel, och de, för hvilka mindre än 5oo thaler erlades i afgift, aftogo i en proportion af 3 till 2. Kommitteen gjorde sig ock den föreställning, att de mindre brännerierna bär i riket, hvilka sålunda redan, i följd af den stigande upplysningen, af sig sjelfva så betydligen minskats, skola utan allt förbud ytterligare aftaga och kanske inom en icke aflägsen tid i det närmaste försvinna. Delta vore den naturliga vägen, den fria öfvertygelsens väg, på hvilken alla samhällsförbättringar, ali industriell utveckling bäst åstadkommes, och komrnitteen ansåge, att lagstiftaren, under nuvarande förhållanden, skulle begå ett misstag, om lian, med undertryckande af all annan brön vi nsbrän ni ng, ville på en gång åt fabrikanten allena upplåta denna näring.
Då denna fråga till sina grunder, eller såvida den enskildt rörde något visst Stånds Den 2i FeLrmrti, Si? rättigheter, redan blifvit vid 1809 års Riksdag med bi’a 11 af Riksens Ständer åtgjord, är nu endast frågan om til .knipning i detaljer af den då etablerade principen. Man har härvid föreställt, att tillätr.pn:ngen borde nud sådan varsamhet verkställas, att icke öfvergången från skråtvång till frihet blefve alltför skarp. I detta afseende får jag anmärka, att utlörandet redan är väsendtligen förbereda dels genom etablerandet af principen för tretton år sedan, dels genom förbudet emot jagandet efter fuskare och bönhasar. Det är dessutom icke fruklansvärdt, att några betydliga verkstäder eller fabriker på landet i någon hastig: het uppkomma. Att en allmän utrikes handelsfrihet är en helt annan fråga, torde icke behöfva sägas. Som det förhållande lärer vara gifvet, att någon allmän och permanent indragning af sedelstocken sedan 1818 ej ägt ruin och berättelse om sista revisionen af BancoVerket upplyser, att öfver 2 millioner af dels odliagslåns, dels Discontens ordinarie, och dels andra fonder eller crpditiver dro obegagnade, är deraf tydeligen bevisadt, att någon egentlig allmän penningebrist icke är förhanden; men då likväl i de flesta provinccr tillgång på penningar saknas, kan af dessa omständigheter lika säkert slutas, att brist på Credit, i förening med för svåra lånevilkor, hindra begagnandet af Bankens lånefonder. Att deD nu vanliga räntan af 6 procent är för hög, 518 Den 21 Februarii, utom tilläfventyrs i en mera lönande handelsrörelse, besannar erfarenheten, ty ingen egendom, knappt någon näring i landsorten, ger behållen inkomst till 6 procent af dess uppskattningsvärde, och hvad fastighet angår, ännu mindre och dess fordna inköpsvärde.
Faktoriets från fjerde hufvudtiteln utgående underhållsoch förvaltningskostnad utgjorde för året 16,275 R:dr 75 öre, hvilken utgift, fördelad på hela tillverkningen, ökade priset på hvarje gevär till 36 R:dr 77 öre. § 2. Följande fordringar, tillhörande extra anslagen, voro, enligt räkenskaperna, vid 1863 års slut på konkursutredningar beroende, nemligen: Fordringar och förskott, balanserade till år 1864 isom linien. Fordringar och förskott, balanserade från år 1862 inom linien. Skulder från år 1862, balanserade inom linien. Skulder till år 1864, balanserade inom linien. Kontant behållning till år 1864. Kontant behållning från år 1862. Anticipation från år 1862. Anticipation till år 1864, Extra uppbörd Summa. Utbetalning. Statsanslag. Topografiska kårens arbeten och kartors gravering Mathållning för manskapet vid garnisons-regementena år 1857 Upprättande af statistiskt tabellverk öfver 4:de hufvudtiteln Till officerare i utländsk tjenst » militära karteverkets utförande f. Karlsborgs fästningsbyggnad Rindö dito 10,500 62,748 Karlskrona dito Fältbrygge-utredning Till förberedande åtgärder för Stockholms förseende med befästningar Waxholms fästnings bestyckning Karlstens dito dito Nya gevärs anskaffning , Nya Fält-artilleriet Reserv-fältbatterier med lavettage m. Belägrings-artilleriet Ammunitionsvagnar för Fält-artilleriet Anskaffning af refflade kanoner med lavetter m. m Till ridoch anspanns-persedlar för reservbatterier
Dessa uplag hindra ock all spekulation, ty den som skulle vilja införa varan i landet mötes ständigt af de stora uplagen, och kan derföre icke på förhand beräkna priset å varan och om någon vinst derå kan vara att hemta. Sålänge sallimporten icke öfverlemnas åt den enskilda spekulationsandan utan den är beroende af en myndighets föreskrifter, motverkas just det ändamål man eftersträfvar nemi. ett billigt pris å varan. Jag tror således, att man bör afslå detta Betänk. Hvad åter angår Hr Bråkenhjelms yttrande, att det icke vore tillåtet att inlasta trädvaror i Döderhultsviks köping, får jag som bor i Calmar län, förklara att längs hela kusten af Calmar län ifrån Brömsebro ända upp till Waldemarsvik nära nog på hvarje | mil finnes en hamn der fartyg intaga trädvaror och föra dem till utrikes ort, utan att dessa varor först behöfva forslas till Calmar. Hr von Hartmansdorff: Först måste jag bedja Hr Prytz om ursäkt för det jag missförstått honom, men orsaken dertill är, alt han talar lågt, står ett stycke framför mig, och vänder ryggen åt mig. Följaktligen har jag icke annan utväg än att hvarje gång Den 16 Februari 149 han yttrar sig antingen ropa högre, eller försöka upfatta hans yttranden så godt jag kan. Den ton hvarmed man bemöter mina yttranden, synes icke egnad att trösta mig öfver den motgång jag i afton troligen får röna, utan snarare antyda att man vill låta mig i dag umgälla den framgång jag hade i går; men jag lemnar det derhän och öfvergår till hufvudsaken. Frih. Klinkowström har upgifvit ett förhållande, som jag icke vidrörde, men som dock är af stor vigt och Hr Arnell har uplyst hvad köpmännen sjelfva erkänna, nemi. att för de förluster de möjligen kunna göra på saltuplagen, taga de sin skada igen af köparne. I sådant fall hafva ju mina motståndare blifvit vederlagde i hänseende till de förluster köpmännen påståtts göra genom saltuplagens hållande. Det har blifvit sagdt, alt af samma skäl som man påyrkar uplag af salt borde man påyrka uplag äfven af spanmål
Deraf har, enligt hvad Utskottet inhemtat, det förhållande inträffat, att för sådana fjedrar, sorn varit ämnade till begagnande för jernvägsmateriel, måst, då de blifvit särskildt till riket införda, erlägges en afgift, efter hvad för arbetadt jern eller stål stadgadt är; men då, i mån af jernvägsbyggnadernas utsträckning, behofvet af ali dertill erforderlig materiel gjort sig alltmera kännbart, och den nu ifrågavarande artikeln ej ännu lärer vid de inhemska mekaniska verkstäderna kunna med fördel eller till fullgod beskaffenhet tillverkas, samt anläggningen och och underhållet af nyssnämnda dyrbara kommunikationsanstalter icke torde böra ytterligare betungas genom en med tullumgälder förhöjd kostnad, hvilken endast komine att drabba enskilda personer eller bolag, under det att de af Staten åvägabragta anläggningar af ifrågavarande slag åtnjuta tullfrihet för alla för dess Bevillnings-Utskoilets Betänkande X:o 8. 21 räkning inkommande dertill behöfliga materialier, instramentalier och andra ef~ fekter, får Utskottet, som anser sådana effekter böra i allmänhet få tullfritt in föras, tillstyrka, att afgiftsfrihet vid införsel af fjedrar till begagnande för jernvägsmatcriel måtte medgifvas och stadgande derom i ta xan införas; äfvensom att, i enlighet med hvad Kommers-kollegium och GeneralTullstyrelsen föreslagit, så kallade krinolinfjedrar måtte i taxan intagas med hänvisning till karkasser; och hemställer Utskottet alltså, att taxe-rubriken fjedrar måtte erhålla följande lydelse: »Fjedrar: till begagnande för jernvägsmateriel
På den fasta egendomen late stadsnämnden likaledes hvart tredje år, eller oftare om så nödigt anses, å lämpliga tider anställa besigtning, till utrönande af egendomens tillstånd och huruvida innehafvarne deraf fullgjort de vilkor, som för nyttjandet kunna vara föreskrifna. Yppas vid dessa förrättningar vanvård eller förskingring, ege stadsnämnden att emot vederbörande iåta utföra den talan, hvartill fog kan förefinnas. 94 §. Om, ibland stadens allmänna egendom, finnas jordar och andre lägenheter, hvilka af kronan eller enskilde blifvit till staden donerade, åligge det stadsmyndigheterne att, innan utgången af året efter det, då denna lag blifvit till efterlefnad kungjord, upprätta och till Konungens befallningshafvandes fastställelse anmäla en plan till sådant bruk och nyttjande af de donerade lägenheterne, som länder till stadens allmänna gagn och öfverensstämmer med de vilkor, hvilka vid donationen kunna vara fästade. KAPITLET. Om undevsliillning och besvär. 95J§ (§ 88). Magistratens, efter vederbörandes hörande, fattade beslut skola till Kongl. Maj:ts pröfning och fastställelse anmälas, då besluten afse: a) försäljning, förpantning eller utbyte af till Staden donerade jordar och lägenheter, edler annan staden tillhörig fast egendom, som till bestridande af något staden åliggande allmänt behof är vorden bestämd, äfvensom förlikning, sorn medför förändring i de rättigheter staden uti nämnda slag af egendom innehar; 208 b) upptagande af lån, stäldt på längre betalningstid än feni år; c) antagande, för längre tid än fem år, af annan grund för taxering af stadsutskvld, eller antagande af annan grund för rösträtt, än de sorn i denna lag stadgade äro; d) påläggande af afgifter för begagnande af stadens hamn och andra åt den allmänna rörelsen anvisade platser, eller för rörelsens betjenande gjorda inrättningar, äfvensom för sådana arbetsbiträden, som icke få af andra än dertill särskildt lörordnade personer utföras; e) förändrad organisation af stadens styrelseoch rättegångsverk samt f) förändring i den för staden gällande atlöningsstat.
Dä det efter alla anledningar icke lärer inträffa, att Riksgälds-Contoiret inom den tid, dä inflytandet af Bewillningen är att förwänta, torde behöfwa anwända större eller mindre del af desi tillgångar till de utländske ränkornes godtgörande; Sä kan af Riksgälds-Contoiret det äskade biträdet StatsWerket meddelas utan nägon olägenhet. Stats-Utskottet får harwid i öfrigt tillägga, att hwad Utskottet har ofwan föreslagit om twenne Upbörds-Terminer om äret, endast och allenast har afseende pä den blifvande Bewillningen och krigsgjärden, men icke pä de Ordinarie Krono-Ränkorne, hwarmed Utskottet anser böra förhällas efter de derom gällande Författningar. 6:s Den Z Zebruarii. -n 6-v Angäende de uti 6z §. af RegeringsZormen omförmäldte twenne serffilde Summor, soni för oförsedde händelser böra afsättaS och anfläs. Stats - Utffottet har ! dess förra Betänkande föreflagit beloppet af desse Summor, den ena till 500,000 R:d. och den andra till 1,000,000 R:d. samt akt något annat ställe till desse medels erhällande, dä behofwen fordra, icke lärer gifwas, än Riksens Ständers Banque; Och ansäg Stats-lttskollet det ankomma pä Riksens Högloft. Ständers Egit bepröfwande och förordnande, atr utstaka pä hwad fäkt och i hwad ordning Banquen härföre mä erhälla sin ' ersättning. Herrar