Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid förnyad föredragning af StatsUtskottets den 6 dennes uuder N:o i5c) afgifne, och den tg derpåföljde e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af RiksStåndens beslut, i fråga om den nu utgående Saltpettergärden; fann Ridderskapet och Adeln för godt att, under förblifvande vid dess, i afseende å Saltpettergärdens upphörande, redan fattade beslut, godkänna den af StatsUtskottet, rörande denna fråga, föreslagne voteringsproposition. Föredrogos ånyo Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens den 5 dennes under N:o 36 afgifne, och den 12 derpåföljde e. m. på bardet lagde, Utlåtande, angående vacanceafgifts erläggande till krigsfonden af de Rustoch Rotehållare vid Båtsmansliållet, hvilkas Båtsmän under krig afgå; samt Allmänna Besvärsoch Ekonomi - 38 Den 26 Junii f. m. Utskottets den 2 sistlidne Maji under N:o 100 afgifne, och den 11 i samma månad på bordet lagde, Utlåtande, rörande yrkad rättighet för extra Roteringsskyldige, att anställa legning inom beväringsåldern; och blefvo dessa Utlåtanden ytterligare begärde på bordet af Herr Nordenanckar, Gustafa och Friherre Cederström., Jacob; i följd hvaraf de, jemlikt §. Riksdagsordningen, skulle derstädes förblifva h vilande. Företogs till pröfning BevillningsUt6kottets den 3 dennes under N:o 3o afgifne, och den ig derpåföljde e. m. på bordet lagde, Betänkande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse, rörande BevillningsStadgans tillämpning för 1834 och påföljande år vid hemmansvärdets nedsättning i vissa Län, Herr von Hartmansdorffj August:
Detta gör jag visserligen icke af obenägenhet mot Upsala Academie, ännu mindre af kallsinnighet för upplysningen; utan endast för att åda3 Den ig September f. m. ?i$ galaggä mitt missnöje öfver det infall att uppföra en Blbliotheks-byggnad vid foten af det Slott, hvars öde-våningar lemnade utrymme icke allenast för Bibliotheket, utan äfven för liela Läroverket, sorn der kunnat med så mycken lördel concentreras. — Bibliotheks-ruinen torde kunna qvarstå, såsom ett varnande minne af planlöshet och missräkning. Herr Riben: Mig veterligen finnes i den civiliserade verlden ingen Stat, som i proportion af sina tillgångar depensera så omättligt på Läro-anstalter, som Sverige. Man har sagt, att Bibliotheket måste vara under ett tak. Hen värde Ledamoten känner Upsala Bihliolhek bättre än jag; han vet att Bibliothekarien icke bor på Bibliotheket. Om nu icke alla Böckerne kunna förvaras der, ulan någre måste förvaras i Gonsistorii-huset, är det väl icke så farligt, om Bibliothekarien stundom spatserar uppför Gonsistorii-trappan. Hessulpin finnas kan hända många dubletter, som äro lika mycket hvar de förvaras, och hvaraf gil stor del kunde gå till Christiania, såsom det skett med NaturalieSamlingarne. Man tjär äfven yttrat, att när byggnaden är börjad, måste den ock fullbordas, och anfort andra exempel vill stöd. för denna sats* Att Riksens Ständer understödja arbeten, sorn blifvit företagna enligt deras egna beslut är helt riktigt, men hvarföre Ständerne skulle soutenera Upsala Academie, för det Academien behagat uppföra ett slott vid foten af en backe, som bär till ett annat, sorn förut står nästan öde, kan Den 19 September f m. Jag icke finna. Det är sagt, att minnet af den gtore Gustaf Adolfs gåfya borde leda fil! att ytterligare rikta Upsala Academie. pustaf Adolf donerade sina famille gods pil Academien för Sveriges nytta, men icke för att Svenr ska folket, af blind beundran för densamma, i en framtid onödigtvis skulle bistå henne.
S. D. Z anseende till den hos Hederwarda BondeStändet förckomne stiljaktighet frän de öfrige Z:ne RiksStändens beslut, rörande Bcwillnings.-Utstottets hemställan i frägan om de föreflagne Tariffernes bibehällande, samt updrag ät Riksens Ständers Fullmägtige i Banken och Riksgälds - Contoiret , att efter omständigheterne öka eller minsta berörde Tariffer, blcf, efter härom stedd anmälan uti ett frän Bewillnings-Utstottet ankommet Protocolls-Utdrag af den 26 dennes, beflutit, att denna fräga skulle till det förstärkta Stats-Utffottets afgörande öfwerlämnas, pä sätt 71 §- Regerings - Fsrmen förestrifwer. Lch stulle de Rcspective Med-Standin wördsamt och manligen härom underrättas. vt sup,a. S. D. Hwad Riksens Höglost. Ständers Allmänna Beswärs - och Oeconomie-Utflott, i Betänkande af den ic, dennes, anfört och hemställt, i anledning af ett fran Högloft. Ridderstapet och Adeln dit remiiteradt Memorial, angäende nödwändighcten as nägon anstalt till minnande af en säker statslist kännedom om Landets närwarande ställning, klef af Borgare - Ständet gittadt; Hmilket de Rcspective Med - Ständen wördsamt och wänligen stulle tillkännagifwas. bit supra. S. D. Riksens Högloft. Ständers Lag-Utstotts den 2v dennes meddeldte utlärande öfw r de hos Högloft.
Riddcrskapct och Adeln tyckes nog allmänt yttrat förändring uti Tjenstchjons-stadgans 1 Z. i likhet med Ryttmästare» R-Xel R.6lektp3rrv8 fbrstag, hwaruiinnan jag aldeles förenar mig, och tror at dä hela stadgan .punetwis företages, samt derwid ä Bonde» HtändctS bcstutne Förändringar wederbörkrgt afseende göres, torde wi snarast, och til ändamälct tjcnligasi kunna satta märt beslut. Herr von llöölc, Lustaf, upläste följande: Om wär näston wore i allmänhet sä uplyst, at husbönder och tjenstehjon, ä ömse sidor, kände och dä wille upfylla sina plikter emot hwarannan, wore jag witzerligen af de» tankan, at en alfwarsam Tjcnstchjons-stadga icke dchöfdcS — men dageliga erfarenheten winnar annat. Nog känna och utöfwa de fleste husbönder sina plikter, men oftast sinner man felaktigt lil och med brottslige tjenstehjon —. säsom Domare, har jag, under mina Ting, flere gängcr erfarit detta — derföre! Som wi i en hast ej kunna omskapa nationen hwarkcn til nog kloke eller nog godwillige medborgare, at i detta fall handla, styrde af sig sjclfwe, enligt siva skyldigheter, mäste sträft utsättas och witza ordningar föreskrifwaS. Jag för min del antager sälcbeS kconomis-lltlkottcts betänkande med de förändringar det hederwärda Bondeständer föreslagit, och fym synas högst nbi», d:Lk ar iakttaga., C 5 42 Sluteligm rörande hwad nägra wärdr Ledamöter hemstält, at den sä kallade husaga» borde uphbra, är detta et ämne, som efter min konka icke kan uptagas til nägon venlilgrion, hälst denna husbondens straff-rättighet emot sit tjensteiijan, är grundad uti z6 Cap. 2. § Mist» gärnings Balkentyvekiga tillätelse.
Dito af fyroch båkmedel . » 9,667 24 10,748 27 11,056 82 Dito af lastpenningar )) 8,024 19 8,998 16 8,969 38 Ifrån inrikes orter ankomna fartyg *.. st. 4,475 — 6,641 — 6,574 Tillförsel af bränvin sjöledes k:r 2,304,341 — 2,015,840 2,123,334 — Värdet af de från Stockholm till utrikes orter utförda varor utgjorde R:dr 10,862,051 17 9,098,926 20 7,882,449 27 Deribland exporterade till Finland för ett värde af I) 1,343,091 30 1,424,506 14 1,655,206 47 Värdet af varor, utförda från Stockholms nederlag. » 5,688 14 6,916 1 1 6,847 10 Värdet af de från Stockholm exporterade trädvaror » 90,002 (i 98,242 29 100,083 1 Stångjern, utfördt från Stockholm Sk# 249,478 293,9071 275,1631 Tjära, exporterad från dito Ta17,996 15,027 22,764 Till inrikes orter från Stockholm afgångna fartyg st. 4,681 6,798 6,663 Det ofvan uppgifna värdet af varor, införe a ifrån eller utförda till utrikes oiter, innefattar likväl äfven följande belopp af guld och silfver, nemlig en: 1 84 8. 1 84 9. 1 850. Infördt: Guld, arbetadt
Stohållningarna skulle efter deras läge indelas i vissa district, samt någon för saken nitfull ståndsperson utses, att såsom districtchef hafva inseende öfver de i districtet befintliga stohållningar. Denna inrättnings fördelaktiga verkan på Skånes hästafvel är obestridlig. Enligt beräkning skulle dessa stuterier på 10 år gifva minst 3oo föl. Nu äro efter g fölningsår redan 3o5 föl derstädes fallna. Häruti består likväl icke den egentliga fördelen af denna inrättning; den bör sökas i de betydliga privata stuterier, hvilka småningom bildat sig af stohällningar, samt uti den större kännedom i hästuppfödning jemte ett vaknande interesse för denna industrigren, som härigenom spridt sig i Skåne. Under de sednare åren hafva i denna provins dels nya privata stuterier blifvit anlagda, dels äldre utgångna åter uppsatta. Vidsköfle, Snogeholms och Gedholms stuterier räknade år i832 hvardera omkring 100 hästar. Stuteriet vid Bollerup, hvilket, i likhet med det vid Snogeholm, står i förening med en stohållning, utgöres äf mer än 70 st. Grundprincipen för stohållningarna, likasom för stamstuterierna, består i större säkerhet, att afvel derstädes tages efter på fäderne och möderne dugliga ämnen; hvaremot, vid betäckningarna af publika hingstar, controll och urval af moderston är svårare att iakttaga. Besinnar man då, att dessa stohållningar, med 60 inmönstrade ston, befunnits kosta staten endast 2,400 R:dr årligen, samt att desamma genom de ädlare hästar, som derifrån utgått i landet, böra i detta afseende hafva medfört nästan samma nytta sorn ett stuteri med lika många ston, så visar sig tydligen det förmånliga af denna inrättning, hvaruti för öfrigt ligger den vigtiga fördel, att stuteribestyret öfverlåtes till den enskildes speculation. Må man likväl ej af hvad ofvan är sagdt draga den slutsats, att stamstuterierna på sådant sätt kunna umbäras.
Dem goDtgjorDt belopp 59:o Sid SlegementéjFrifmaren miD UplanDé Slege# mente 3. © iCattt Dito GU:o (Jill Slegementöjfrifmaren miD ©alregementet fJ3. ©, ^anngren, D:o 61:o Sill veflitution af fymaD, fåfom bemtllnittg för De från ^onoop#fa^an uppbttrne aflöningar, traftamenten odj penftoner m. m., bltfmit, från od) meD år 1836 intill nät# maranDe ttD, erlagDt utöfmec fattima bemtllningö författ# ningöenliga belopp för ©menfFa ©tatömerfetö, jemliFt faflflällD beräfningögrunb, beftämbe anDel t De till Dega aflöningar m. m. anflagna meDel, förjlagömiö beräfnabt till 62:o Sill fjentmanébriifaren f)3eter ©mengott Den pngre i StjärDemiD uti ©la?a forfén af .öflergötl>lanDé Sätt, er# fattning för 3:ne bäflfceatur, font unDer (FjutSning meD potten blifmt fntittaDe af rot’, od)
Mit tyrkande inskränker sig inom att af Herr Grefwen och Landrmarskalken begära proposition, der denna fräga mätte blifva RiksgäldsContoirer förelagd Grefwe ve la 6aräie. Det har ingalunda kunnat undfalla Bewillnings-Utskottets upmärksamhet, hwad Friherre Stael nu anmärkt, och der han intet litet ökadt Bewillnings Utskottets arbete, ar: behöfwa granska de ofullständiga upgifter det erhållit. Ett nytt sätt till Conkroll har nu blifwit upgifwit, ty jag will lrotksa hwcm fom hälst att af de ifrän Riksgälds-Contoiret inkomna Tabeller med säkerhet kunna saga hwad den förra Bewillningen mgjordt. Hela denna fräga synes mig stä i sädan gemenskap med hwad Bewillning Utskottet i detta afseende förestagit att jag för min del anser bäst att dröja med alt beslut deröfwer intill desi Ridderskapet och Adeln granskat Bewillnings-Utskottets förslag. Gref - 624 Den 14 Februari!. Grefwe lllösven!,jelm, Larl. Ingen Ledamot af Högloft. Ridberjkapet och Adeln lärer finnas, som icke lika med Friherre Stael ifwar för ärlighet i upgifter rörande Rikets medel. Men dä StarsUkstottet förklarat, att i Riksgalds-Contoiret tillgång icke finnes till säSana Handlingar, som klart uplysa förewarande sräga, synes mig att ett nytt hanwisan, de ckl! mäleis granstning af err Utffott skulle ästadkomma en lids förlust uran anbamäl. Grefwe Nornor, ,^äolplr 6öran. Jag tror mig siere gänger haf.va nämn , a!k Riksgälds Contoiret ösi wer den inflytande Bewillningen upgör endast Hypotelista försiag.
Ett af Kronofogden Hasselström, under den i3 sistlidne Augusti, meddeladt bevis styrker äfven, att förre Banco-Casseuren Björkman, som några år bott och haft egendom i Björka by, af Lindes församling, inom Örebro Län, numera vore derifrån afflyltad och inom fögderiet icke egde någon känd tillgång, sedan ej mindre nämnde egendom, än alla hans lösören blifvit för domfäste skulder utmätte och försålde, så att derigenom all utsigt upphört att hos honom kunna utbekomma något vidare till betäckande af den återstående förlusten i och för Lindstedtska balancen.
Utom den besynnerliga händelsen, att när år 1830 vår myntfot bibehölls vid den af 1664 — på det vi skulle kunna prunka med våra Caroliner —, Specieriksdalern till sitt silfvervärde kom att förblifva hvad den alltjemt varit, nemligen 3 ass högre än Riksdalern Hamb.B:ko, som är den myntsort, med hvilken vår närmast och vanligast jemföres, och hvilken öfvervigt influerar i icke obetydlig mån dertill, Den 5 November. 63 att det, naturligtvis under vanliga förhållanden, och då vi icke hafva alltför stor öfvervigt i handeln, d. v. s. öfverflöd på vexlar, lätteligen upstår en spekulation att föra ut silfret; utom, säger jag, detta förhållande, har jemväl en annan anledning upstått att föra ut vårt smärre mynt. Det är bekant att den Engelska shillingen, Vedels £, gäller i vårt land nära 32 sk. B:ko, samt att en franc gäller 22 sk. Nu har det visat sig, att vårt mindre silfvermynt, 16- och 8-skillingsstycken, begagnas synnerligast af emigranter till Amerika med en vinst, svarande för dem, som räkna i Fransyskt eller Engelskt mynt, mot mellan 11 och 15 sk:r i st. f. 8 sk:r, så att ett 16-sk:s-stycke, som motsvarar Vedels dollar, tages för en sjettedels. Sådana grofva premier tagas genom exporten af vårt silfver! Om också icke dylika förhållanden omtalades, tager jag dock för afgjordt, att BankoUtsk. väl kunde komma att nämna något sådant; men jag tror äfven, att det skall hafva samma farhåga att föreslå en ändring i vår myntfot, som det hade år 1830, då realisationen verkställdes.
Då anmärkningarna sålunda åsyfta ogillande af Förslaget, utan att någon modification dervid, eller något inom samma Förslag möjligen befintligt alternativ, än mindre någon äskad redactions-ändring, uppgifvits, och då Constitutions-Utskottet, i det nu återförvista Betänkandet, redan tror sig hafva framställt tillfyllestgörande skäl fördess, med j 82.5 års Coustitutions-Utskott delade åsigt af ämnet, föranlåtes Utskottet att destohellre vidhålla Förslaget, sorn detta icke nu mera tillhör Utskottet ensamt, men, af Tre Riks-Stånd för vidare grundlaglig åtgärd antaget, öfvergålt lill deras Utlåtande; Hva - 6 Constituiions-Utskottels Memorial N.o 72. dan ock Utskottet vördsamligen hemställer, om icke Välloflige Borgare-Ståndet, med frånträdande af dess anmärkningar, täcktes efter respective Med-Stånden sig foga. Antom till Exped. Utskottet den j Mars 1830. Memorial till Borgare-Ståndet, angående dess återremiss på Förslaget, i Memorial N:o 65, till ändring af 68 §. Riksdags-Ordningen. 3Vledelst Protocolls-Utdrag af den 10 den nes, har Borgare-Ståndet återförvisat Constilutions-Utskottets Memorial, N:o 65, med Förslag till ändring af 68 §- Riksdags-Ordningen, i afseende på revisionstiden, hvilken återremiss grundals å den för Ståndets gemensamma tanka förklarade anmärkning, att, ehuru revisionen nu mera utsträckes till flera Cassör än förr, såsom Passevolanceoch Convoy-Commissariats-Cassorna, Revisorernes göromål dock minskas derigenom, att Allmänna Magazins-inräliningen i det närmasta är upplöst, och att Filial-Disconternes utredning jemväl snart kommer att fulländas.
Dessutom omtalas tvenne fångar, den ene vid 18 års ålder dömd för stöld till tre års fästningsstraff', hvilket han af Kunglig Nåd på sin begäran, för att kunna fullfölja sin började förbättring, fött till cellfängelse förvandladt, och den andre 32 år gammal till döden dömd, men benådad under vilkor af lifstidsfängelse, det han likaledes önskade att, för sin förbättrings skull, 191 utstå i ensam hetsfängelset; hvarföre lian om nådig tillåtelse härtill anhållit. Fångpredikantens omdöme öfver cellfängelsets moraliska inflytande är, att det på fångarna i allmänhet varit godt, och dess beskaffenhet särdeles egnad att såsom ransakningsfängelse hämma spridandet af den moraliska smitta, sorn genom fånglifvet mer och mer griper omkring sig. Om nu genom denna fortgående erfarenhet den öfvertygelsen mer och mer befästas, att hoppet om straffade brottslingars förbättring ej må öfvergifvas; så bör ock hvarje upplyst medborgare i samma mån inse och behjerta angelägenheten af det slags välgörenhetsinrättningar, som på några orter i riket under namn af Fångvårdssällskap uppstått, och hvilkas föremål är att bereda de frigifna brottslingarna utvägar att ärligt lefva och försörja sig. Utan sådana anstalter är framgången af brottslingars förbättring högst tillfällig och osäker, om icke för det mesta omöjlig; och detta föremål för upplysta och välgörande medborgares verksamhet är således en bland mensklighetens stora angelägenheter. Angående omkostnaderna för Justiliä-Ombudsmansembetets förvaltning hafva frågor uppkommit, hvaraf den ena genom besvär blifvit af mig dragen under R. 11. Ständers pröfning och begge äro af den beskaffenhet, att jag ansett mig böra dem till R. II. Ständers förordnande öfverlemna. Den förra rörer användandet af det genom 110 § uti Riksgäldskontorets nu gällande
Uti våra lagar och författningar har jag tyckt mig finna följande slags brister nemligen: hrist pd upphåfning, ela de blifvit föråldrade och olämplige får tidens upplysning, lynne och öfriga fordringar; brist på mätta i antal; brist på plan i syftning och billighet i medel; brist pd öfverensstämmelse sins emellan samt sluteljgen brist pd laglighet i tillkomst. Alla des - Den i g Febi nan'i. sa slaga brister vill jag i största korrthet särskilt vidröra. För att öfvertyga sig; att mångå lagar annu finnas lefvanda i bokrtafven, hvilka redan längesedan äro dode i allmänna opinionen samt upphört att gälla till efterlefnad, behöfver man blott genomögna t. ex. kyrkolagen samt förbuden mot utländska öfverflödsvaror m* m. Dylika föråldrade s<adgar liade längesedan bordt upphäfvas, äfvensom aliade, hvilka, tillkomne under et t annat regeringssäit, finnas ti[1 sin natur stridande mot våra Grundlagars anda, såsom t ex Kongl, kungörelsen af den 7 December 1787, hvaruti Kongl. Majt i nåder åtvarnar sina undersåta re, att hvarken skriftligen eller mundtltligen fälla obehöriga och vränga omdömen öfver de Författningar Kongl Majit vidtagit eller framdeles vidtager, vid äfventyr att varda halshuggen. Denna kungörelse är visserligen, hvad angår frifteliga yttranden, upphäfven genom Tryckfrihetsförordningens 1 §. I morn. jemfördt med 2 §. 1 morn och 3 §. 4 moni.; men oagtadt det i sjelfva verket kan synas öfverflödigt, bör den likväl för yttermera visso, ordentligen dödaä äfven i förbudet mot de muntliga yttranden. Bibehållandet af dylika föråldrsdé lagar, är i dubbelt afseende skadligt, nemligen, dels genom det föragt som deras fria öfverträdelse åstadkommer för lagar i allmänhet; och dels derigenom, att desea lagar kunna tjena till redskap för den enskilta härndén, förföljelsen och vinningslysfna - Den ig Februai ii. 47» den.
Det samma kan äfven med fullt skal sagas om andeuppenbarelsen i tredje akten, hvilken framstalles alt för nära åskådame och försvårar derigenom både Hamlets och drottningens spel. En annan » praktisk » förändring är att för undvikande af dekorationsombyte låta konungens bönmonolog försiggå i samma rum, där hela hofvet nyss förut åsett skådespelet, en stor sal med kommande och gående och ingalunda ett bönkabinett, således bestämdt oriktigt i scenanordning. Och riktigt kan det väl ej häller vara, att i detta renässansens tidehvarf, som tydligt nog angifves i den nya uppsättningen, ställa upp tronstolar från slutet af adertonhundraeller början af nittonhundratalet, hvilka stolar, kanske för att åskådame aldrig skola glömma dem, flyttas från det ena rummet till det andra. Min afsigt är ingalunda att ingå i någon detalj-kritik öfver iscensättningen — sådant vore alt för vidlyftigt — men jag kan dock icke underlåta att fasta kännares uppmärksamhet på den stora slutscenen, hvilken är ovanligt slarfvigt hopkommen, hvarför också hela spelet med bägame, fäktningen o. s. v. ej gör tillbörligt intryck, liksom Hamlets slutrepliker, hvilka genom hans utväljande af tron trappstegen till dödsbädd, kastas bort i bakgrunden, i st. f. att de borde från förgrunden riktigt fängsla åskådames intresse. Det anförda torde vara tillräckligt för att visa, det den nya iscensättningen icke just är alldeles otadlig samt att den itfke borde så anses ens af dem hvilka aldrig sett någon annan. Ej må man fasta alt för stort afseende vid ett styckes dekorations-utrustning, ty det är dock icke denna som är skådespelets hufvndsak — den kan till och med skada hufvud-5aken — men alt som bidrager till illusionen och därigenom underlättar den rätta uppfattningen af skådespelsförfattarens afsigt bör dock iakttagas, och i synnerhet bör detta icke försummas af den som vill hafva namn af utmärkt iscensättare. Innan vi lemna Hamlet-föreställningaraa, de tre månadernas anmärkningsvärdaste dramatiska företeelse på Stora teatern, må det tillåtas mig att i allra största korthet nämna något om styckets utförande af hufvudrollens medspelande.
Det år af dessa skål, sorn Riksens Ständer vid sista Riksdag ensiogo de nya lönerne åt JustitiseRevisionen, ehuru de då blott uppfördes på Extra Stat. Men då det år oundgängligt, att de komma på Stat, och detta icke beror af den nya organisationen, anser jag icke något hinder vara att bifalla det alternatif, hvarigenom desse löner på Stat uppföras. En Ledamot har äfven gjort anmärkning emot den fÖreslagne löne-tillökningen för Betjeningen i Götha HofRått Om jag ej orätt fattat Utskottets betänkande, så år meningen blott att råtta ett misstag eller en glömska, som skedde vid den allmänna löneförhöjningen. Det torde i detta fall, snarare vara fråga derom, att desse Tjenstemän borde retroactift åtnjuta denna förhöjning, ån att de skulle sakna den. Deremot har StatsUtskottet afstyrkt löne-förhöjningen för Ledamöterne i Götha HofRått, och som detta vore en ny förut icke ifrågastålld löne-förhöjning, torde dermed till en allmännare löne-reglering böra anstå. Herr H erta, Guftaf: Jag delar samma åsigter om nödvändigheten af ordning och sparsamhet som Friherre Ankarsvärd och Herr von flen 5 Julii f, m. tSJ Hartmansdorff, men jag kan ej underlåta att yttra min öfvertygelse, det en återremiss i detta fall ej skulle ändra Utskottets öfvertygelse. Jag anhåller få framställa de skål, hvaruppå jag grundar denna mening, och Ridderskapet och Adeln torde finna, att andra Ilufvudtiteln snarare fått en minskning ån en ökning, då man beräknar de summor, som ifrån 8.de Hufvudtiteln blifvit öfverflyttade till denna. I afseende på ProtocollsSecreterare lönerne uti JustitiaeRevision, så blefvo de redan beslutade 1818; de åro nu blott uppförde på Stat. Det kan ej bestå med ordning i administrationen, att desse skulle bibehållas, utan att på Stat uppföras.
Proposition M 46. procenten efter arbetstidens slut, och den förlust, eller skilnaden emellan räntan å en upplåning af 5,000,000 R:dr å ena sidan, samt ränteinkomsten från jernvägs-bolagen efter 3 procent på samma belopp å den andra, som härigenom drabbade Statsverket, följaktligen icke uppginge till fullt 2 procent eller 100,000 R:dr; så skulle Riksgälds-kontorets hela årliga utgift för en ny upplåning af 25 millioner R:dr, deraf 5 millioner åter utlånades till enskilda jernvägs-bolag, blifva omkring 1,270,000 R:dr med tillägg likväl för tiden då bibanorna byggas, elier under de första två åren, af amorterings-procenten för sistnämnda 5,000,000 R:dr eller 50,000 R:dr för hvartdera året. Sedan Riksgälds-kontoret bestridt dessa utgifter, återstår således i allt fall tillsammans för de tre åren under nästa statsregleriugsperiod en summa af omkring 1,750,000 R:dr att använda till andra statsbehof. Beträffande sättet för anskaffande af statslånet förbiser icke Kongl. Maj:t den fördel, som skulle vinnas, om lånet kunde erhållas inom riket och räntan således komma att stadna inom landet. Denna fördel skulle emellertid icke kunna ernås under annan förutsättning än att obligationerna, sedan de en gång blifvit i penningemarknaden utsläppta, åtminstone till större delen qvarstadnade inom riket. Då emellertid statsobligationer äro af sådan beskaffenhet, att de, hvad ock erfarenheten hos oss redan torde hafva visat, snart nog söka sig väg till de platser, der penninge-tillgången är störst och räntan följaktligen lägst, och då det vidare är nogsamt kändt, att räntefoten inom riket är högre än på flera utländska platser, så lärer man icke få antaga, att statsobligationerna skola qvarstaana inom landet blott derföre, att statslånet här afslutades.