Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lika med Gr. Löwenhjelm har jag ej heller kunnat finna t i M - fyliestgörande för bättre uplysnings vinnande, den af Hr Bildt upställda åtskillnad mellan »försträckning» och »låneunderstöd.» Det ena innefattar ju enahanda begrepp, som det andra, samina sak, under skiljaktiga benämningar. Utsk. gör icke heller denna skillnad, det säger helt öppet och oförställt, att fråga här är om ett nytt lån, och det naturligtvis till fördel för bolaget i främsta rummet; enda olikheterna med förra lånet, äro summans lägre belopp och några skiljaktigheler uti vilkoren, de der ej äro fullt så fördelaktiga, som de, förra gången beviljade. Nu blifver frågan, om icke Staten redan lemnat så frikostigt lånebidrag i afsrde å första summans storlek, och på så förmånliga vilkor, att ju det onekligen för det allmänna gagneliga företaget må anses hederligen och ymnigt understödt? Besinnom blott den ursprungliga summans belopp, 1,(500.000 Blr Eko, sorn, under vissa år, får utan ränta och kapitalafbetalning innehafvas. Räntefrihet å så betydligt kapital innefattar eqvivalent med ett års anslag af 80,0510 Klr Bko efter 5 proc., och af 90.001) Rdr s. m. efter 6 proc., under enahanda antal år. Den derefter vidtagande räntefoten af 3 proc. måste väl äfven böra kallas en i vårt land ganska låg ränta; under det de 'l proc., som derutöfver skola erläggas, afbetala kapitalet i en gifven följd af år. Man torde således ej kunna säga det icke detta, visserligen förtjenstfulla företag, ju redan rönt en synnerlig välvilja å det allmännas sida. Men om ökade arbetspris m. m. på sätt anförlt blifvit, skulle utgöra giltiga skäl till nya förmåners beviljande vid detta arbete, och i så betydlig mån, huru har man då kunnat vägra andra arbetsbolag enahanda lättnader på enahanda grund?
Uppå tillstyrkan af Stats-rådets öfrige Ledamöter täcktes Kongl. Maj:t tili alla delar i Nåder gilla och bifalla hvad nu i afseende på regleringen af utgiflerne under Fjerde Hufvud-titeln samt de för Landtförsvarets behof ifrågasatta nya Bil. A? 5 lill Kongl. Maj:Is Nåd. Prop. Jfi 1, om Statsverket 1886. 163 så val ständiga som extra anslag, äfvensom förändradt användande af vissa redan befintliga tillgångar, blifvit af Departemenls-Chefen i underdånighet yttrad!, föreslaget och hemstäldt; dock ville Kongl. Majit, i frågan örn hufvudstadens förseende med några fasta stöd för dess försvar, hvarom särskilde Kommitterade erhållit Kongl. Maj:ls Nådiga befallning att inkomma med förslag, men hvilka förslag ännu icke hunnit att afgifvas, i Nador förklara, det Kongl. Majit, i betraktande af de betydliga anslag, som eljest dels i så många afseenden för Fjerde llufvudtitelns behof och dels i flere andra fall måste hos Rikets Ständer äskas, icke vid delta Riksmöte ville göra fram ställning om medels anvisande för ifrågavarande ändamål, utan att frågan härom må anstå till ett annat tillfälle. För öfrigt och beträffande Departements-Chefens hemställan angående befallning till Krigsoch Kammar-kollegierne att inkomma med betänkande, huru en förnyad uppskattning af indelta Arméens boställen må på tillförlitligaste sätt kunna verkställas, äfvensom med förslag till Instruktion derför; täcktes Kongl. Majit i Nåder förordna, att beslutet härom skulle utan dröjsmål i vanlig ordning expedieras. Om hvad Kongl. Majit sålunda nu rörande Fjerde Hufvudtitelns reglering i Nåder beslutat, skulle Utdrag af Protokollet till Finans-departementet afgå, för att läggas til! grund vid författandet af Kongl.
Skrifvelteri klockares och ringare Kyrkobetjenters samt Länsmäns och Fjerdings-mäns merändels obetydliga Boställen, finna Riksens Ständer sig äfven föranlåtne, att, under förnyande af deras i detta afseende, år 1815, gjorde underdåniga anhållan, utbedja sig E. K. M:ts Nådiga bifall till desse Boställens, äfvensom de åt Lotsar till besittning upplåtne Krono-hemmans fullkomliga frikallande från Extra Roterings-skyldigheten; hvaremot, enär fråga nu är om indragning af Jägeri-betjeningens Boställen, RiksensStänder frångå den af dem förrut yttrade underdåniga önskan, att ifrågavarande befrielse äfven måtte sträcka sig till ringare Jägeri-Betjentes Boställshemman. I händelse det nu gällande Postförings-sättet skulle komma att framgent bibehållas, äro Riksens Ständer af den underdåniga tanka, att Post-hemman af annan, än Krono» Skatte* eller Erälse-natur, böra, så vida sådane finnas, genom åtta mils postföring i hvarje vecka, vara befriade från Extra Roterings-skyldigher, derest de ej i godhet och förmåner öfverstiga, hvad som, efter den blifvande Roterings-grunden, anses belöpa på en h^l Rote, i hvilket fall, de för den överskjutande delen, äfvensom derest Postföringsbesväret för dem är mindre, för bristen deruti komma att draga en sådan skyldighets men om åter, på sätt, i anledning af väckt fråga, blifvit föreslaget, postförseln hädanefter skulle komma att antingen bestridas genom Gästgifvare-skjuts, eller besörjas genom Forvagns-inrättningar och de till postens fortskaffande anslagrte hemman derifrån således endtledigas, synas desamma, då Underdåniga Skrifvelse?. 47 i3e icke äro af ofvannåmnde natur, böra till Extra Rotering helt och hållet upptagas.
Under goda år, då brödfödan och arbetsförtjenst ej saknas, afhöres ingen egentlig nöd för lifsbergning, och oaktadt öfverflödig tillgång på arbetare, är det ofta med svårighet man, efter bördiga skördar, kan förmå desse backstugosittare, att emot hög dagspenning, verkställa arbeten. Vid inträffande missväxtår uppkommer deremot stor förlägenhet för de mindre bemedlades och arbetsfolkets bergning. Det betungande fatligunderhållet är då otillräckligt, och svårigheten att transportera spannmål lång landväg från angränsande bördigare orter eller närmaste sjöstäder har särdeles menlig inverkan på allmogens välmåga och på tillståndet i allmänhet. Folklynnet är lugnt och ordningsälskande, och under goda år, då brist och fattigdom icke föranleda till afvikelser och laster, är brottens antal vida mindre än under svåra missväxtår. De flere nykterhets-föreningar, som under sednare åren uppstått inom länet, hafva förmånligt inverkat på sedligheten och minskat hågen for dryckenskap samt deraf härrörande våldsamheter och öfverträdelse!-. Man bör hoppas, att de nya folkskolorna äfven komma att medföra stor nytta i afseende på folkbildningen; och hafva inom de fleste af länets församlingar dessa bildningsanstalter för folket kommit till stånd inom 1847 års utgång. Näringar. Åkerbrukets, uti sednaste Femårs-berätlelse omnämnde förbättring och tillväxt fortgår genom så väl ändamålsenlig redskaps användande, som vexelbrukets vidsträcktare införande. 6 Vissa trakter af länet hemsöktes af missväxt åren 1845 och 1846, isynnerhet sistnämnde år, men Eders Kongl. Maj:t täcktes afhjelpa förlägenheten genom de allmänna understöd, som i nåder beviljades de behöfvande socknarne, hvilket understöd utgjorde, 1845, 6000 R:dr och efter 1846 års missväxt, 20,000 R:dr, hvilken sistnämnde summa dock icke till fullo behöfde anlitas.
Dagny, som 1Krt kHnna henne dels genom hennes författarskap och dels äfven genoin personliga meddelanden, vill nied den har införda, fint tecknade s k i n e n från dct polska folklifvet göra den begafvade författarinnan kand af den svenska publikec, och hoppas i niista häfte kunna meddela ocksa en kort teckning af hennes lif och verksamhet. täta, inangfdrgade vafnad var husmoderns eget arbete. Ett invigdt skademynt af brons hiingde kring hennes hals, och på hufvudet bar hon en röd, blommig duk. Som den satt mycket l h g t bakut, syntes ett bredt stycke af det svarta, öfver hjessan benade haret, tätt och tjockt, men glanslöst och brunbrandt af solen. Då hon redan hade iordningstallt allt i sitt hushlll för sin franvaro, lutade hon sig ncd öfver lersklilarna, soin stodo i en rad p i golfvet, och under det hon hiillde mjölk i en liten spilkum, började hon ropa: - Thadeus, Thadeus! Man skulle icke kunnat ana hvein detta tillrop galde, t) - hon tycktes rara alldeles elisain i kojan. Men skenet bedrog; inoni ett ögonblick, började p3 en af de breda bankar, som tjena till sängstallen i dessa boningar, en lefvanrie varelse att röra 115 sig tinder en stor hög af brunaktigt larft, som betäckte en hslin1,iicid och en hufvudkudde, stoppad med hö. Hans niirvaro gaf sig först icke tillkanna annat iin genom ljudet af det prasslande höet och geiiom rörelsen i de stora vecken l) &amp; skynket, so111 omvexlande sviilde och föllo ihop. Derefter höjde sig öfver banken och skynket en svart sky af otaliga, surrande flugor, och under skynket började d sm % bruna fötter och tv5 knubbiga barnhtinder att sticka fram.
Utsk:s yttrande, att vid 3 Stånds beslut, att denna artikel skall förtullas ad valorem, samt i sjelfva taxan och icke i noten <J0 Den 15 Juli f. m. upptagas, borde förblifva, blef af R. o. Ad. godkändt, hvarjemte R. o. Ad., efter af Hr Gr. o. Landtm, meddelad upplysning derom, att PresteSt. antagit Utsk:s, i afseende på denna artikels införselstull till R. o. Ad. samt PresteSt. gjorda inbjudning, behagade med bifall till Utsk:s förslag i denna del frånträda sitt förut fattade beslut, samt fann att till följd häraf, voter:s-propos:n N:o 17 hade förfallit. 14:o Masker. Utsk:s yttrande godkändes. 15:0 Skrubblor. Utsk:s i fråga om denna artikel föreslagna voter:s-propos:r N:is 18 och 19 godkändes. 16:o Assa falt ida. Sedan Hr Gr. o. Landtm, tillkännagifvit, att PresteSt. antagit Utsk:s i afseende på denna artikel till R. o. Ad. samt PresteSt. gjorda inbjudning, beslöt R. o. Ad. att, med bifall till Utsk:s förslag, frånträda sitt förut i ämnet fattade beslut, och ansågs voter:s-propos:n N:o 20 till följd häraf hafva förfallit. 17:o Balsam. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf att äfven den i afseende på ifrågavar. artikel af Utsk. gjorda inbjudning till R. o. Ad. samt PresteSt. blifvit af sistnämnde Stånd antagen; hvarefter R. o. Ad., med frånträdande af sitt förut i ämnet fattade beslut, biföll Utsk:s i fråga om artikeln Balsam fiamstäldta förslag, samt fann att till följd häraf voter:s-propos:n N:o 21 hade förfallit. 18:o Band. Utsk:s härom till Borgareoch BondeSt:n gjorda inbjudning lades till handlingarne.
Då denna fråga utan tvifvel är en ibland de vigtigaste, som någonsin inom den Svenska Eepresentationen förevarit, och bestämdt den aldra vigtigaste med hänsigt till de stora summor, som äro föreslagna att genom lån uptagas och för hvilkas återgäldande det skattdragande folket måste vidkännas dryga och långvariga utgifter, så torde det vara en billig önskan att få något rådrum, innan man går att fatta beslut i denna vigtiga sak. Jag kan således icke annat än på det lifligaste betyga Gr. Anckarsvärd min tacksamhet för den framställning han här gjort och önska allvarligt, att densamma måtte af E. o. Ad. bifallas. 28 Den 8 Juni. Härefter yttrade Hr Gr. o. Landtm.: För att om möjligt förkorta öfverläggningen anser jag mig böra nämna att, då Gr. Frölich gjorde sin framställning, innebar den, att jag måtte försäkra, att intet annat skall i detta plenum föredragas, än nu förevarande formfråga, samt att enär detta beror på R. o. Ad., jag icke kunde afgifva en sådan försäkran; men då sedermera flere ledamöter yttrat sig för att R. o. Ad måtte åtskiljas sedan föredragningssättet blifvit afgjordt, så kommer jag att, sedan den saken är afgjord, hemställa att behandlingen af förev:de Utlåt, ieke i detta plenum må fortsättas, hvilka ordalag i den blifvande proposm erfordras derföre att från Utsk. inkommit några Betänk, som böra anmälas till bordläggning. Frih. Cederström Rudolf: Jag förenar mig med Gr. af Ugglas och Frih. Tersmeden samt anhåller blott att få anföra några ord i anledning af Hr Mannerskantz’s hemställan, att den 24:de punkten först måtte företagas till afgörande, eller, med andra ord, att innan vi öfvergå till de särskildta anslagssummorna, vi först måtte bestämma det totalbelopp, som skall i och för Jernvägsbyggnaderna uplånas.
Nto 73, angående vackt Motion derom , att Snöplognings-accorden måtte uppgöras till Uandtraannens största möjliga lättnad. N:o 74, angående väckt Motion, om återförandet till Statsverket af detsamma frångången inkomst , genom förarrendering af Brännvinsdestillerings-rättigheten inom Hufvtidstaden. N:o 75 , i anledning af yrkade förändringar , till vinnande af lindring i Bevä-* ringsskyldighetens fullgörande. Prof. Utdrag den 13 irfors z 8 2 g i S. D. Föredrogos ånyo och gillades följande från StatsUtskottet Inkomne samt den 5 dennes e. m. på Bordet lagda Utlåtanden: Af den 34 sisth Februarii: N:o 69 , angående anslag af medel till fullbordande af de i Hufvudstaden anlagde Corrections-Inrättningar. Af den 28 sisth Februarii 1 N:o 70 , i anledning af väckt MotionJ om Skattelösen af Presterskapet i Skåne tilli liöriga Hemman , som ej äro af Boställs natur; N:o 71 j i anledning af väckt fråga om botesmedels Ingående till StatsVerket, hvilj ka förut uppburits af Allmänna Barnhus-Directionen. N:o-72| i anledning af väckt Motion om upphäfvande af förbudet mot de å eiland befintliga Kronohemmans försäljande till Skatte ; N:o 73, i anledning af väckt Motion', att Boställen, som innehafvas af i JDandti bruket oerfarne personer måtte utarrenderas. S. D. Prof. Utdrag den i5 Mars 182g. S. D. Remitterades till ExpeditionsUtskottet: Herr Ribbings, Arvid , den 2 dennes é. m. på Bordet lagda Motion , angående formen för tryckningen af de vid Utskottens Betänkanden bifogade Reservationer. Afskrift, 1829 den 2 Mars e, m. Herr Ribbing, Arvid:
Fä 1 let gäldenären att godset hörer annan till; då skall, der skäl till det jäf förekomma, godset ock med qvarstad beläggas." Ända hittills tycker jag alt det är rätt, men sedan står: "och gäldenären derom den uppgifne ägaren underrätta.” Jag hemställer om ej gäldenären här bör utbytas emot executionsbetjenten eller dep, som verkställer utmätningen. Jag instämmer så mycket hellre i den siste värde talarens yttrande om utbyte af ordet gäldenären emot vederbörande utmätningsförrättare eller executionsverkställare, som det icke finnes någon slags tid bestämd för gäldenären, att underrätta den uppgifna ägaren om qvarstadsförrältningen, hvarigenom möjligen kunde hända, att han, lill sin egen fördel, kunde så länge utdraga på tiden, alt den fordringsägare, som sökt utmätning på hans egendom, derigenom kom att lida förfång. Frih. Cederström, Anders: För min del kan jag icke, såvida Gr. Mörners reservation skall antagas, ingå på det förslag, som här är gjordt, att ordet gäldenären skulle utbytas emot executionsbetjenlen. Här är det just fråga om att gäldenären skall vara skyldig underrätta ägaren. Om de herrar, som gjort denna anmärkn., läst Gr. Mörners anmärkn. vid första morn., så hade de funnit alt der står, att stämning bör uttagas inom 3 månader, och således kan jag icke se, alt det är någon anledn., som egentligen talar för redactionsföiändring härutinnan. Först och framst vet jag icke huru executionsbet jenten skall kunna underrätta ägaren, såvida han icke bestämdt känner denna ägare, och då han endast har att rätta sig efter den uppgift, som lemnäs honom af gäldenären samt denne kan möjligen vilja missleda honom, så kan ingen underrättelse af honom meddelas med mindre gäldenärens uppgift är sanningsenlig, och i delta fall torde executionsbetjenlen oftast ej hafva samma tillfälle sorn gäldenäien att communicera sig med den uppgifna ägaren. Delta af Gr.
Det blir likväl icke mer än, med undantag af ersättning för den föreslagna öfverflyltningen af collectmedlen till Statsanslag, tillsammans omkring 835 r:dr samt enligt hvad jag nyss nämnde, forsellönen för 1,196 t:r 28 k:pr. Jag anhåller således om propos. på bifall lill betänk. Då härefter II. Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölle hvad Utsk. i förevar, punkt tillstyrkt, ropades starka ja, blandade med nej, hvarpå H. Ex. förklarade det han trott sig finna att ja varit öfvervägande. Den 8 Mars e. m. 263 3:o Wadstena Rrigsmanshus-kitssas wedel. Hr Rosenblad: Da inledningen till ifrågavar. betänk. Lit. A uplästes, log jag mig deraf anledn. att fästa upmärksamheten på, att en grundsats, uttalad al R. St. vid 1823 års riksdag, uti densamma skrifvelse, hvilken föranledt nu ifrågavar. K. M:s nåd. propos., icke blifvit noggrant tillämpad, och jag förbehöll mig, då frågan derom skulle förekomma, att få yttra mig. 11. St. yttrade nemi., att vid den verkställande utredningen borde iakttagas, ”att kapitaler och intressen, samt tillhörige eller donerade fastigheter, hvaraf afkastning erhölls, borde undantagas, enär sådane vore att anse såsom enskild förmögenhet eller tillhörighet hvarmed slatsbestyret icke borde hafva att sig befatta”. När jag nu läser utredningen för Wadstena Krigsmanshus kassa, så finnér jag, att de till Krigsmanshus-kassans äldre medel hörande hemmansräntor, eller jordeboksoch hemmantalsräntorne, bestå af: ”a) Donationsgods, som något öfverstiga 150 mantal och utgöras af dels de, jemlikt Drottning Christinas donationsbref af d. 12 Nov. 1646 och Konung Carl XI:s af d. 23 Jan.
Några månader därefter skref han ett bref till pappan, som bodde hundratjugu mil ifrån honom. Fick i svaret intet annat besked, än att han själf var rosenrasande och stockgalen. Uthärdade i ett hälft år till. For då de hundratjugu milen, presenterades i familjen och gifte sig efter ytterligare ett år med en adertonåring, som hållit allt hvad den sextonåriga lofvade. Kom nu och säg, att icke kärleken ibland kan vara en inspiration, ha något af en profets egenskaper. » » Den herrn hade förtjänt en ärlig näsbränna, » sade en herre, som satt i gungstolen, » det är inte på det sättet man skall besluta om en så allvarlig sak. Hvad kunde han veta om en flicka, som han sett i fyra minuter. Om hon också var aldrig så intagande. » » Men det var väl inte bara det, att hon var intagande, » sade en medelålders herre, som hittills suttit tyst. » Det finns vissa utseenden, eller kanske också vissa situationer, som med ens framställa hela personligheten. Det kunde ha varit vissa själiska egenskaper han fäst sig vid, till exempel den oförställda barnakärleken, den okonstlade naturligheten, den friska ungdomsglädjen, den anspråkslösa. » » Och så var det förstås ett mycket vackert ansikte därtill, » sade den skeptiske herrn i gungstolen litet hånfullt. » Åh ja, det var det nog också eller hur gumman? » sade den andre skrattande till en något fyllig dam, som satt i soffan. » Men hvad det nu än var, så ha vi aldrig, under de många år vi lefvat tillsamman, kunnat utan rörelse se en påse Södertelje-kringlor. » Ett människolik Ett människolif — huv intimt och hort! Se, åren flyga och svinna bort som maskrosens fjun för vinolen. Vår känsla vissnar, vår tanke dör, och grönskan sitt höstlöf på grafven strör — Vi äro ej mer, Och aldrig ser. den strålande solen oss åter. Må känslan vissna, må tanken dö! Må glömskan sitt höstlöf på graf ven strö! Må solen för alltid sjunka! På lifvets vårliga, gröna stig, där skänktes mig glädje, där mötte jag dig.- ej mer jag begär — men stå mig när och smek mig, när natten stundar. Hugo S-ZL Gyllander.
Hvad först angår den för Lappmarks ecklesiastikverk anvisade spanmål in natura, hvarom fullständiga upplysningar uti de till Stats-kontoret och Kammar-rätten från länen in - i G Statsi t skot tets Utlåtande, N:o 219. gångna räkenskaper icke stodo att vinna, har Stats-utskottot, med anledning af de gjorda erinringarne, ansell sig böra meddela följande: Utom de till pastorerne i Fölinge, Hede och Gellivare ännu utgående samman lagde, <0 tunnor spanmål, disponeras årligen, enligt ett från landskontoret i Wester-norrlands län den 9 nästlidne April utfärd idt intyg, utaf krono-tionden inom Arnäs och Gideå socknar, fordom utgörande Arnäs odelade pastorat: till pastor i Dorothea tunnor 12: 10-|. „ d:o i Fredrika d:o 12: 10|. , d:o i Wilhelmina d:o 12: 10J. „ d:o i Stensele d:o 12: 16. 49| tunnor S:a 119J tunnor eller den i förra utlåtandet pag. 43 oniförmälde spanmålsqvantitet; hvarjemte, enligt nyssberörde intyg, utaf Arnäs sockens tionde utgå de till aflöning för skolmästaren i Lycksele anslagne 30 tunnor hvilka, jemte de utaf arrendi medlen för Skytteanska donationsgod sen till underhåll för fri-elever vid Lycksele skola disponerade . 24£ tunnor utgöra den qvantitet af 34| tunnor som Kongl. Maj:t, uti nådigt bref af den 11 November 1850, förordnat böra till kronan indragas. S:a 174 tunnor.
I den af Revisorerne gjorda framställning, "att en rymligare och mera passande lokal för denna i afseende på landets näringar vigliga Inrättning är af behofvet högt påkallad’’, instämmer Direktionen till alla delar, och vågar i detta afseende underdånigst fästa Eders Kongl. Majrls uppmärksamhet derpå, att ej allenast Rikets Ständers Revisorer af 1838 och 1839 års räkenskaper funno "lokalen för det åsyftade ändamålet för inskränkt”, utan ock att Direktionen, uti underdånig skrifvelse den 30 December 1839, framställt de hufvudsakligaste skälen för Institutets utvidgning och till ny lokal föreslagit den nedra, vid sjön belägna delen af Komrnerse-Kollegii gård å Riddarholmen, samt bifogat kostnadsförslag och ritningar, äfvensom en plan, hvarigenom en sådan nybyggnad, medelst försäljning af Institutets nuvarande hus, skulle kunna utan särdeles kostnad åstadkommas. Då emedlertid af en bätlre och mera utvidgad lokal samt en större och ändamålsenligare konstruerad byggnad nästan helt och hållet beror, i hvad mån Teknologiska Institutet kommer att motsvara sitt ändamål, anser Direktionen icke olämpligt att nu i korthet underdånigst framställa de hufvudsakligaste anmärkningar, som förete sig emot Institutets nuvarande lokal och byggnad. Institutets läge vid Mäster Samuels gränd å Norrmalm är mindre lämpligt, emedan det icke är centralt, i följd hvaraf många elever, som bo t. ex. på Söder, nödgas åtskilliga gånger om dagen tillryggalägga en alltför lång väg, för att komma till och ifrån Inrättningen. Såsom beläget i en tätt bebygd del af Hufvudsladen och på alla sidor omgifvet af hus, är Institutet blottstäldt för eldfara; och å Institutets gård, som är trång och af sjelfva huset innesluten, kunna, i händelse af eldsvåda, erforderliga släckningsanslalter icke riktigt användas.
Alt under fredens lugn bereda möjligheten för sådana ansträngningar utan en total upplösning af Samhället, måste derföre alltid af Lagstiftningen åses, vid ordnandet af de Statshorgerliga angelägenheterna, hvarföre äfven ett lättsinnigt slösande med Statens grundkraft, som ytterst hvilar på jordbrukets trefnad och förkofran, är att anse som ett brott mot samhället. Det torde nu mera af tänkande medborgare allmänneligen inses, att Svenska skjutsningsväsendet i hela sitt omfång, såsom skyldighet häftad vid jorden, är den mest tryckande börda, hvaraf vårt jordbruk tynges, hvaraf det till den grad lider, att denna hufvudnäring derigenom qvarhålles vid samma låga ståndpunct i fysisk utveckling, som massan af dess idkare i moralisk bildning. Tiden är således inne, att ur rätta synpunkten betragta denna landsplåga, och att, så fort sig göra låter, bortrycka den med roten. Dervid måste alla mindre olägenheter och considerationer vika för en erkänd grundsats om helgden af äganderätten, som sannerligen våldföres i våra gällande eller egenmäktigt tolkade och tillskapade skjutslagar, hvarigenom den allmänt fattiga jordbrukarens redbaraste egendom, likasom hans person och arbetskraft godtyckligt och ofta strängt anlitas. Det torde vara en fruktansvärd sanning, att den ringa känsla för medborgerlig frihet, och i4a Den 3o April e. m. den liknöjdhet tor constitutionel utbildning, som röjt sig hos den stora allmänheten vid de många ombyten af Regeringssätt och Grundlagar, hvilka Sverige undergått, har sin rot uti medvetandet af att friheten och dess frugter endast njutas af den Class Svenska Medborgare, som finner sig i den lyckliga belägenhet, att kunna köpa sig fri från de många arbetsskyldigheterna till Staten, eller också deraf draga egna fördelar. Den fattige allmänt obildade Landttnannen vet oftast icke, huru långt det välde sträcker sig öfver både hans person och egendom, som utöfvas af de i vår Landtregering så vigtiga autoritelerna, Länsmannen och Corporalen; han vågar sällan efterforska vidden af deras makt, och gör det aldrig med framgång.