Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sången i andra akten tyckes oss nu lyckas fru Ö. bättre än förr, ehuruväl det dramatiska spelet där, trots sina onekliga förtjenster, ej kan sagas vara au niveau med rolens stora fordringar eller med hvad i detta fall för några decennier sedan å vår operascen presterades, detta sagdt med iakttagande af all opartiskhet och all rättvisa mot fru Ostberg, hvars nitälskan för högre musik i mer än en musik väns omdöme numera utplånar hennes estetiskt mindre lofvärda operett-antecedentia. Må vara, att sångerskans naturel mera lämpar sig för semiserian och koloraturfacket, hennes högdramatiska partier i Fidelio och Don Juan skola alltid ihågkommas med aktning och beundran. Öfriga roler i operan gåfvos af deras förre framställare, bland hvilka hr Strandberg med sitt vackert gifna recitativ och adagio fortfarande tog hedersplatsen. De bägge ou-vertorerna gingo som alltid med stor omvårdnad, den der eget nog mindre syntes egnad operan i sin helhet. En Dr Dagen * Krönika. 11sådan kalabalik som den i sista finalen (i en Beethovens opera! ) ar en styggelse för Gud och mänskor. Slarf med klassikerna hörde till dem af den Edholmska regimens dödssynder (trots Norman), mot hvars gengångare man måste förklara guerre å outrance! Det bör i sanning vara glädjande för hr F. A. Dahlgren, det ypperliga folkskådespelet » Vermländingarnes » vördnadsvärde författare, att se sin ingifvelses barn fortfarande omhuldas med sådant nit af vår främsta scen och dess artister, och fortfarande locka massor af åskådare, därutinnan särskildt ensamt i sitt slag bland alla svunna tiders svenska arbeten för scenen. I år ha åtskilliga rolförändringar vidtagits, alla till arbetets fördel, till och med choristen hr Olsson som Löpar-nisse, en ganska rolig, måttfull realistisk framställning. Aldrig förr torde Annas rörande visor haft fördelen af en så praktfull stämma som den nyaste innehafvarinnans, fru Edling.
Om allt arbete förvägrades den fånge, som ej är dömd till straffarbete, vore den framställda anmärkningen af vigt, men då det tvärt - Den 11 Joli f. m. om är honom tillåtet att arbeta så mycket han vill, tror jag att anmärkningen till stor del förfaller. Icke heller tror jag att bibehållandet af dessa båda strafTarter är förkastligt på den grund, att skilnaden i stränghet dem emellan är alltför ringa, helst den i så fall lätteligen skulle kunna göras ännu större. Utom hvad som redan är nämndt, att fängelsefången får sjelf bestämma om sin tid och sitt arbete, eger nemi. den väsendtliga olikheten rum, att han sjelf är egare af sin arbetsprodukt och får behålla förtjensten deraf, då deremot straffarbetslangen arbetar för statens räkning, och endast såsom en uppmuntran plägar tilläggas någon viss procent af arbetsvinsten. Då man väl i allmänhet får antaga, att hvarje fånge kan förtjena något med sitt arbete, så blir tillåtelsen för fängelsefången att förskalTa sig bättre kost, mjukare bädd eller annan beqvämlighet icke ett privilegium endast för den bemedlade fången. Man har vidare yttrat, att ingenting hos oss skulle i all mänhet hafva blifvit gjordt för fångarnes förbättring. Detta omdöme är för strängt, ehuru jag gerna medgifver att alltför litet i detta afseende kunnat göras. Det torde dock ej böra anses som ingenting den vana vid ordning, arbetsamhet och snygghet, och den undervisning i religion och ärliga yrken, som bibringas fånearne i våra fängelser, hvilka jag tror i dessa afseenden fullt täfla med de flesta andra länders. Visserligen skulle mycket mera kunna göras, om man hade tillfälle att hålla alla fångarne någon tid i cell; men den skala, i hvilken våra cellfängelsebyggnader äro tilltagna, tillåter olyckligtvis ej något sådant. Hvad slutligen beträffar
På slättbyggden, der jordbruket nästan uteslutande utgör Allmogens sysselsättning, synes detta strängare arbete, i förening nied det isolerade lefnadssätt sannia yrke medförer, till någon del inverka på lynnet, och slättbygdens allmoge äger derföre icke eiler i allmänhet den Miga verksamhet, som utmärker Invånarne i de orter af Länet, der en med sina gåfvor mindre frikostig natur, påkallar ökad omtanka för utkomst och bergning. Allmogens moraliska bildning är i allmänhet tillfredsställande, hvaremot den intellectuela synes framskrida långsamt; men såsom ofördelaktigt inverkande på sedligheten får anmärkas en del af Allmogens, i synnerhet inom den arbetande klassen samt mindre bemedlade hemmans-ägares och brukares ännu fortfarande, fastän i sednare åren visserligen ej ökade, böjelse för omättligt förtärande af bränvin, hvilken så lätt tillfredsställes, dels genom det låga pris hvartill bränvin under goda spannemåls-år försäljes, och dels genom allmogens egen rättighet att tillverka samma vara. Konstoch närings-flit stadna!- hos allmogen vid förfärdigandet af nödvändige köroch åkerbruks-redskap, i orten brukelige linne och ylle-väfnader, deraf på olika ställen i Länet tillverkningen mer och mindre öfverstiger allmogens egit behof och genom afsalu bereder en ehuru icke betydeiig inkomst, samt uti Jordbrukets skötande, hvari Landtmannen dock allt mer och mer börjar att lill efterföljd antaga Gods-egares och andre Ståndspersoners förbättrade brukningssätt. Välmågan synes hos Allmogen icke vara i tilltagande, hvartill den redan nämde hemmans-klyfningen, obetänksam skuldsättning, samt hos flere oordentlighet och bristande flit och arbetsdrift, jemte en tilltagande begifvenhet på yppighet och öfverflöd, kunna anses såsom gemensamt och betydligast verkande orsaker.
Utskotten .* Herr 7hams, Wolrath, den 4 dennes f. ra. pä bordet lagda Memorial, angående åtskilliga ändringar uti Kongl. Stadgan om Skiftes-Verket af dea 4 Maji 1827; jemte de af åtskilige Ledamöter, rötande samma ämne, afgifne yttra uden. F rån Högvördige Preste-Stånclet, S. D, Biföllos, vid nu å nyo skedd före* dragning, Stats-Utskottets Betänkande N:o st, i anledning af Herr Äng. von Hartmans dorffs framställning, angående utbetalningen och redovisningen afRiksdagskostnads.medlen; N:o 3. t anledning af Kongl. Majus Nådiga Remiss , angående sökt befrielse från Tiondes utgörande för Aluntillverkningen vid Lovers Bruk, samt om uppmuddrande af Hamnen vid Degerhamn® -Lastage - plats; .N:o 4, i anledning af Kongl. Majus Nådiga Remiss uppå Fänricken L. W. Munlkes underdåniga Besvär, rörande utbekommande af Skogs-åverkans Böter. Pr b fr. Vt dr. d. ty Uec. igsr, jjj S. D. Remitterades till StatsUtskottet: i:o Kyrkoherden Lyths Moliofl, örn ökadt Löne-anslag för Befälet vid NationalIleväfingen på Gottland, tillika med Prostarne Dedekinds och Afzelii dervid gjorde anföranden. 2:0 Professor Bohnéers Memorial, angående Lunds Kongl. Academie år 1718 frånkänd Krono - Tionde. Bevillnings - Utskottet: 1 Jo Domprosten Doctor Fellcnii Memorial, rörande förbättrad Redaction af a 3 Mom. Art: Bevillnings-förordningen , om Åfkortningar. 2:0 Contracts-Prosten Nibelii Memorial, otti rättighet för Sockne - stämmor att befria medellösa personer från Krono-Utskylder. 3:0 Densammes, om indragning af Stats-kost* nader till Chartering af Ågtenskaps - lysningar samt •
43 handlingar blifvit aflemnade och godkända, har, oaktadt ifrågavarande, under 1855 års sommar påbörjade, sjösänknings m. fl. arbeten, enligt det derom afslutade kontrakt, först den 1 Oktober 1861 behöfde vara fullbordade, lånesumman, hvilken, jemlikt ofvanberörde i sådant afseende meddelade stadgande, endast successivt och i män af arbetets fortgång borde få lyftas, redan blifvit vid följande terminer med hela sitt belopp frän Riksgäldskontoret utbetald, nemligen i September 1855 med B:ko R:dr 60,000. i Januari 1856 med „ „ 50,000. och i Januari 1857 med „ „ 50.000. Summa B:ko R;dr 160,000; varande dessa utbetalnings-terminer och summor bestämda genom Kongl. Brefvet den 25 Juli 1855. Under innevarande riksdag har fråga om ytterligare statsbidrag för ofvannämnde sjöars sänkning och beredandet af båtleden mellan dem blifvit väckt genom en bos Bonde ståndet af RiksdagsfulJmäktigen Lars Magnus Knutsson från Östergötlands län aflemnad och af Riksdagsfullmäktigen Carl Gustaf Cederskog från samma län förordad motion, hvaruti anförts, att många opåräknade och derpå inverkande hinder och svårigheter hade pä ett högst betänkligt sätt förhöjt kostnaderna för ifrågavarande förelags utförande utöfver det i kostnadsförslaget upptagna belopp, 168,600 R:dr B:ko, hvaraf för sjösärikningarne beräknades 143,600 R.dr och för den, med hänsigt till båtleden, erforderliga slussbvggnad m. m. 25,000 R:dr. Bland de förhållanden, som föranledt förhöjningen af dessa kostnader, uppgåfvos i första rummet de med iner än 100 procent stegrade arbets-lönerna; vidare räknades dertill jordersältningarne, hvilka dels alls icke, dels till ett allt för lågt belopp vöre i kostnadsförslaget upptagna, samt slutligen del. högt uppdrifna priset på alla slags malerialier.
Sana b:co r:dr 516,856. hvarifrån dock afdragas måste B rännvins medel, beräknade i83o till 545,ooo. cale. inflyt. i835 med 3oo,ooo. minskning 245,000. Den 3o April c. m. 353 återstår således för Statscont. större inkomst inflytande 1835, än i83o beräknades, af 271,856. och sålunda, med åtnjutande af förutvarande tillgångar jemte öfverskotten å tull, charta-sigillata m. m., uppkommer år i835 för Statscont. ett behof af. 220,134. eller, rättare, då derifrån afdrages det öfverskott å inkomster emot utgifter, som i83o års statsreglering innehåller, eller 2,144 r:dr *), en brist år i835 af 217,990 r:dr. Med godkännande af denna uppställning blifver förhållandet följande: Statsverket. i835 credit. Ordinarie utgifter 9,698,190. i835 debet. Chartse-sigillatae-medel 357,000. Förestående brist 220,134, som kan minskas med 2,144 eller hvad i83oårs statsreglering upptager större inkomster än utgifter eller extra statsfyllnadssumma år i835 217,990. ... 1,945,190,9>%8 Den behöfliga statsfyllnadssumman år i835 kommer således att utgöra 1,945,190, eller 25o,goo r:dr mera än StatsUtsk. föreslagit och med 80,000 r:dr b:co öfverskjutande, hvad K. Statscont. beräknat; och är det altså egentligen med 217,990 r:dr, som R. St. komma att gälda de olägenheter, hvilka nödvändigt skulle uppkomma genom det beslut, att statsutgifterna med år i835 taga sin början, ehuru ej de *) i83o års statsreglering.
För att emellertid bibehålla en någorlunda jemnvigt till förmån för dem, sorn under sådana omständigheter icke skulle kunna drifva bränvinsbränning, mås.te det, enligt kommissionens tanke, sättas en gräns för afbrännings-apparaternas storlek, liksom endast en apparat borde linnas för hvarje bevillningsandel, emedan man eljest äfventyrade, att icke blott enstaka bränvinsfabriker skulle uppkomma, utan hela fabriksstäder uppstå för en eller flera bevillningsandelar, hvarigenom det skulle stå i enskildas makt, att helt och hållet rycka till sig denna näring, dymedelst att afgiften genom dess fördelning, på en så stor produktion, skulle träffa det erhållna utbytet med ett så obetydligt belopp, att brännerier i mindre skala ej skulle kunna konkurrera med dem. Men genom alt bestämma ett visst maximum för apparatens 'storlek skulle man å andia sidan framkalla den ofvannämnda, i flera hänseenden så skadliga öfveransträngningen vid averkningen, så att denna utväg således ej är synnerligen att rekommendera. Att begränsa rörelsens utsträckning gonofn att, bibehålla förbudet emot sommarbränning, har deremot förmodligen mindre olägenhet med sig. Hvad det andra af de 2:ne ofvannämnda beskattningssätten angår, så skulle det å ena sidan lätteligen kunna leda antingen till ett resultat, som komme nära ett totalt förbud emot bränvinsbränning, när det nemligen kunde inträffa härvidlag detsamma, som man set inträffa på åtskilliga ställen i afseende på rättigheten att försälja bränvin i mindre partier än 40 potter, att fruktan för att komma att bära en opåräknadt stor Norska Kommiss. Betänk, ang. Bränvinsbränningen. stor andel af den fastställda hufvudsumman, eller till och med att ensam'~få svara för densamma, afhölle hvar och en att anmäla sig. Eller också kunde det å andra sidan leda dertill, alt brännerirörelsen blefve sönderstyckad i en oräknelig massa små brännerier, för hvilka man under sednare tid så mycket sträfvat alt sätta en gräns.
Och slutc, ligen lärer, som jag wägar hoppas, mängden af de gjorda förändringar och tilläggningar i förslaget nogsamt - 4332 Den 18 Dctober. samt bära witlne, att Utskottet, säsom man alltid bör dä fräga är om det allmännas wäk, icke blygts wid att erkänna stna misstag och'glön»skor och att dct med dm upprigtigastc tacksamhet mottagit rättelser, hwari. genom ett sä wigtigt arbete skulle till Riksens Ständer ätcrkomma nägot fullkomligare, än dct första gängen frän Utskottets händer utgick. Ätt ben nya granskning betta arbete nu under» gär bör kunna gifwa dct en högre fullkomlighet, derom hyser jag en ärlig och en, för mitt Fäderneslands skull, med glädje blandad öfwertygelse: och jag skal! anse för en »verkelig skatt att tillgä den samling as Upptäckta brister och framstälde botemedel, som nu skall blifwa ett alster af Riksens Ständers samfälta forskningar. Men om jag, oaktadt detta erkännande, skulle Wäga tillstyrka Högloft. Riddcrskapet och Adeln att widtagg dct af Riddcrskapet och Adelns fria wilja ir,ssU'ligm berokvde beslut, att efter ett fritt och fullständigt yppande af alla detta arbetets brister, ändock för dct rärwarande antaga detsamma säsom gällande grundlag, under förbehåll, att sä wida de öfrige RiksSländön sig i detta beslut förena, alla i Ständew gjorda anmärkningar böra ivid nästkommande Riksmöte ofelbart prölwas och afgöraö, skulle wäl ett sädank tillstyrkande kunna ak Högloft. Riddersk pet och Adeln upptagas säsom ett skrymtande koustgrep för att under en skenbar blygsamhet snärja och fänga mcdbsrgerlighetcn? Omöjligt: sa tror j.g n ia ej kunna af Högloft. Ridderskapet och Adeli» misskännas. Om jag ci misstager »nig j denna förhoppning, och om jag för cir redlig wilja skulle gf Högloft.
Deras ifrån spädare ären osta underhållna, sällan och swagt motsagde begrep om egen för» träffelighct, inplanrade och sjelftagne fördomar om höghet och ära, utan att derwiv läka inga i beräkning Folks och Lands rättmätiga fordringar, haswa osta förledt Dem, att heldre läna örat till Lycksökarens och Smickrarens bifalls rop, än till den oegennyttige, den Fäderneslandet älskande, den Regenlen werkeligen tillgisne, men af Honom mitzkände undersätens sannings, fulla, osta just derföre sträfwa framställningar om Folkens räll till lycksalighet. Den officklige, den ensidiga assigtek befrämja», de, Den i December. §z de, den i sin krekS förtryckande Embetsmannen, skulle söka att tillstänga alla ulwägar ledande att blottställa hans straffoara upförande för Regentens mifihag, rätt» wisans hämd och det Allmännas förakt. Wäldet öfwer Sammeten, urartande och mistbrnkadt lill wälde öfwer Stater, Personer och werldsliga handlingar, skulle i tankens frihet se förstöraren af sa kära föremal för mennifkans medfödda begär alt räda. Det har kostat Seclers tid och strömmar af blod att med sanningens fackla fördrjfwa okunnoghclens och tvidffeppelsens mörker, att pä fanatismens sall upresa Fördragsamhetens och Samwelsfridens Altare. Den halslärde i Wetenskaper skulle i desias ombyggnad pa sanna grunder finna ett förringande as oförtjent men länge åtnjutit wärde, förlusten af mångårig möda. Man mä dä ej förundra sig drröfwer, att tankens yttrande frihet i skrift och tryck mött sa mänga och stora hinder.
Af dessa skäl tior jag frågan bör lemnäs öppen i hvad den angår embetsmäns bevilln. för inqvartering m. m. och anhåller derför, att 4:de §:n må blifva innefattad i den återremiss, som är beslutad om lista mom. i 2:dra §:n. Frih. Palmstjerna: Skillnaden emellan inqvartering på landet och i städerna är den, att på landet gifvas inqvarteringspenningarne i ersättning för fria boställshus, der dessa brista för indelta officerare, och de äro der inberäknade i boställenas värdering, hvilken oafkortad beräknas såsom en lönetillgång; derföre kunna icke inqvarterings-penningar, som gifvas för bristande boställshus på landet, uptagas serskildt till bevilln., hvaremot de måste uptagas i städerna, så länge hushyra och fria rum i städerna uptagas till bevilln. Man kan således väl tala om lämpligheten deraf, men någon jemförelse med inqvarteringspenningar på landet är i min tanka icke tillämplig. Hr Bildt: Om nu jemlorelsen icke är riktig, så tror jag det rätta vara att återremittera denna punkt, i sammanhang med 2:dra §:ns l:sta mom. och anhåller om propos. derpå. Gr. af Ugglas: Såvida den sednast af Hr Bildt begärda återremissen icke grundar sig på något bestämdt skäl, utan endast derpå att Hr Bildt icke tycker om denna §, så vill jag icke motsätta mig detta, men det första förhållandet som Hr Bildt fästade sig vid i afseende på hushyra och inqvartering i städerna, har, så väl vid denna som vid förra Riksdagen varit föremål för Bevilln:s-Utsk.s pröfning. Då raan icke betalar någonting för husrummen på landet, säger Hr Bildt, så bör man väl äfven i städerna få hafva dem fria från bevilln. Utsk. ansåg likväl, att då husrum i städerna utgöra ett så betydligt löne-emolement och kunna anses som en inkomst, det icke vore skäl att från bevilln. fritaga denna del af lönen.
Hvad beträffar, att afgifterne för recomrnenderade bref skulle höra till Bevillning, så förundrar det mig, att då någre af de Talare, som derom yttrat sig, förut klandrat, att BevillningsUtskottet för mycket ingått i frågor om Oeconomiska Författningar, desamma nu vilja, att Utskottet skall till pröfning företaga ett rent Oeconomicum. BeCommendationén har alltid af Konungen berott, och jag kan således ej tillstyrka, att förvandla den till Bevillning. Jag tillstår, att Utskottet, äfven om remisser i detta ämne kunna komma,ändå troligen lär hnna,att reCommendaiiönen ej är Bevillning, och aldrig kan blifva det. Hvad angar den farhågan, att Postförvaltare skulle kommauti meraberoendeafLands. höfdingarne derigenom, att Landshöfdingarne skulle controllera dem, så tror jag, att de icke då skulle komma i hvarken mera elLer mindre be - Ridd. och Ad. Prof. VI Band. »3 1154 &en 29 Jullif. m. roende, än nu, och att ingen osäkerhet iföl brefven skulle kunna uppstå då, mera än nu; ty om man fruktar möjligheten af inquisitoxiske undersökningar, 'så kunna de ske lika så väl nu, och vid slika tillfällen medförer mati icke protocollist eller gör saken offentligt; Herr Munck af Rosenskjöld t Örn recominendations-afgiften skall höjas, i progressiv-förhöjning mot penninge-summans belopp, och då anslås till Statscassan, så bör sjelfva postporto nedsättas till hvad den innan sista Riksdag var, ty annars kommer denna del af bé^ skattningen, att i det hela höjas. Man har sagt, ätt Riksens
Der dessa finnas, skola de alltid blifva mera begärliga; men privat-bankernes småsedlar hafva varit eftersökta derföre alt R. St:s Banks sedlar icke funnits. Förhållandet är nemi. sådant att rörelsecapitalet under de sednare åren mera än förut hopat sig inom allmänna cassör här i staden samt uti Banken och Riksg.-cont., så alt ett verkligt slryp-sysleme skulle inträffat, om icke privat-bankerue (rädt 346 Den 31 Augusti f. ax. emellan och afhulpit behofvet. Dttla är orsaken hvarföre privnt-bankarnes småsedlar varit begärliga, och derföre tror jag äfven alt prival-bankerne fortfarande böra få utgifva sedlar på i ä 3 r:dr. Äfven instämmer jag med Hr Nordenankar uti hans reservation mot Utsktns tillstyrkande alt banken icke skulle få utgifva sedlar till större belopp, än som motsvaras af grundfonds-hypotheker och contanla tillgångar. Den rättighet privat-bankerne hittills haft alt få utgifva sedlar till viss proc. utöfver tillgångarna, har hittills icke funnits medföra menliga följder; och det gifves väl ingen anledn. att tro, att varsamheten skall blifva mindre, då det föreskrifves att alla bankerna skola grunda sig på solidarisk ansvarighet. För min del tror jag åtminstone , alt den starka inskränkningen, som minskar rörelsen, bör uppskjutas, till dess erfarenheten visat densamma vara af behofvet påkallad, helst förhällandet är det, att den rättighet bankerna nu äga att utgifva sedlar icke svarar mot behofvet. I afseende på tiden för låns beviljande instämmer jag äfven med Hr Nordenankar, emedan grunden för denna bankrörelse är den, att lånet måtte ske på så kort tid som möjligt; att hjelpa för dagen, i hvilket hänseende dessa crcditanstalter skilja sig från den egentliga discontrörelsen. För Örebro bank gäller den regel, att de låneansökningar, som afse en kortare tid, hafva företräde framför dem som begära lån på längre tid. Derigenom har rörelsen ökats och inrättningen blifvit mera gagnelig och vunnit större säkerhet, i följd af den tätare omsättningen.
Ständers deråt lemnade bifall, tills vidare få fortfara; 2:0 att Regementet, som följd deraf,'må,- då beliofvet sådant fordrar, kunna, i likhet med öfrige indelte Regementen, till Rikets försvar utom Provincen commenderas; j lo att Rikets Ständer ville i underdånighet begära, att Kongl. Maj:t, vid fördelningen af anslagenå g:de Hufvudtiteln, företrädesvis täckes afse angelägenheten af afvittringarnes påskyndande och snara tillslutbringande inom Jemtland; 4:0 att, så snart Afvittringsverket så långt framskridit, att början med upprättandet af ett fullständigt och på mera bestämda grunder hvilande Roteringsverk, än det under den 21 November 18 2 7 provisoriskt fastställda, kan företagas, ett sådant arbete må åligga vederbörande dertill i Nåder utsedde personer att ofördröjligen begynna och fortsätta ; 28 Bil.t,Stats-samtAlhn,Besv,o,0*c.-Uisli.UtLN:o[73, 5:0 att, vid upprättandet af detta nya Roteringsverk, enahanda grunder ina varda följde som för den öfriga Roteringen i Sverige, så vidt sådant, utan Regementets nedsatt* ning under dess nuvarande förminskade styrka af 800 man, ske kan; och att, vid blifvande inrotering till ordinarie knecktehållet af de nyhemman och lägenheter, hvilka genom afvittringen äro att förvänta, afseende företrädesvis må fästas å Jemtlands behof af ytterligare lindring i den rotering Provincen för närvarande drager, framför formerandet af nya rotar till ökande af Regementets nu egande numerstyrka; samt 6:0 att det nya Roteringsverket, så vidt möjligen medhinnas kan, måtte, genom Kongl. Majlis Nådigste försorg, vid näst inträffande Riksdag, varda Rikets Ständer till pröfning och fastställelse förelagdt. I denna reservation instämde Herr Grefve Posse, Arvid. Utdrag af Tabeller öfver Sveriges Statistik. Jemtlands Läns Ordinarie StatsAf Krono Af Af Af Af bidrag, roteringen inberäknad, Skatte-Jorden.
Domstol, Konungens Högsta; Betänkande öfver Proposition, om försvinnandet af Konungens 2:ne röster i den. s. 213 217. Doct. Forssells särskildta mening, s. 218, 220. Bihang till R, S, Fröt. 31 eije Sami. 46. E. Ebersteinska Testamentet, Regeringens beslut derom, s, 132, 146, 160—163. Ehrenborg, Friherre, StatsSecreterare för Kammarärenderne. s. 157— 169 Enkor, bibehållne vid sine aflidne Manners Pensioner på IndragningsStat. s. 136 , 147. F. Fullmagt, contrasignerad , 3 Lön för Personer utan behörigt anspråk dertill; Utlåtande deröfver, s. 120— 122. G. 'v' Granskning af StatsRådets Protocoller, fulländad ; Betänkande i anledning deraf; s. 152. Grundlagar, Uppgift, på de, från förra Riksdagen hvilande Förslag till ändring af dem. s. 15 67. Uppgift på godkände Förslag till ändring af dem. s. 83 — 98. H. Hafre, 500 Tunnor, transporterade från Stockholm till Sundsvall, s. 151 — l43> Hafre , 500 Tunnor anbefalda att ur Ma gazinsDirection aflemnas till Konungens enskilda Disposition, s. 134- *43* Handlingar rörande FörsvarsVerket ; vägrad åtkomst Lill dem. s. '17. 140. Horn, C. F. Se Anledningar till anmärkning. I. Instruction, förslag af tillägg i 14 §• af JustitiasOmbudsmannens s. £33 — 236. mmm — Förslag till ändring af 25 & 26 §. §. s. 322 — 324. JustitiasCancellerens åtal mot KrigsColIegium, i fråga om försäljning af gjutgods, ogilladt. s. 132. 145. 159.