Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stat sUtskotlet > den 21 dennes på bordet lagde Utlåtanden; N:o 57, i -anledning af Kongl. Majrts Nådiga Skrifvelse, om ytterligare Statsanslag för Armeens Pensions-Cassa, om dispositionen af accordsregleringsanslag-et och om beiåuiugsrält å aceordsfondens obligationer; Prot. lltdr. el. 2S April ig34. '?? m N:o 58, i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Proposition, om upphörande af liggemånader och begrafningshjelps beräkning vid tillträde af vissa högre Civila Embeten. S. D. StatsUt kottet > nedannämnde den 21 dennes på bordet lagde1 Utlåtanden, biföllos afRidderskanet, och Adeln, nemligen: N:o 55, öfver den af Herr Stjerncreutz, Peter Niclas, hos Ridderskap!; t och Adelil gjorde motion, angående utbekommande ilrän RiksgäldsGontoret af en dess, enligt afgifven räkning å ved och bränkol till Landt marskalkens såkallade Soire'er vid sisllidne Riksdag, egande fordran; N:o 56, angående en gralification åt Commissarien D. Ek för dess hafde befattning med reparationen och inredningen af RiksgäldsGontorets förra hus, sorn nu begagnas-af de ofrälse RiksStånden samt Rikets Ständers Utskott. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Lagutskottets den zv dennes på bordet lagde Betänkanden: N:o 30, öfver R iksdags fu 11 magli ge it Per Jonssons ifrån Öland och Per Hindrics ons ifrån N-orrbottens Län motioner, om inskränkning af del, 1 nu gällande Lag föreskrifne antal af Nämndemän; N:o 3 r, öfver Riksdagsfuilmägtigen ifrån' Westerbottens
Alt sådant någon gång kunnat inträffa, vill man icke bestrida; 13% hvarföre frånkänna vårt slägte hvarje gnista af en dygd, som måste utgöra ett af grunddragen af dess ädlare natur, en dygd, som ej en gång är okänd bland Kaffrerne, och Kannibalerna på Nya Zeeland! Men emot dessa, utan tvifvel sällsynta exempel i procenteriets historia — ty icke inlåter sig Juden i några penninge-transactioner, der ej fråga är om. ocker — torde tusen af motsatt beskaffenhet kunna anföras. Vid ett sådant förhållande hafva utan tvifvel fordringsegarne, — sannolikt förut i det närmaste godtgjorde genom lånsummans kanske dubbla belopps utsättande på skuldsedeln, genom det på förhand gjorda procent-afdraget, samt under tiden skedda inbetalningar, — vid utöfningen af ett så beskaffadt barmhertighetsverk, endast afsett gäldenärens betalnings-oförmögenhet; ty vinningslystnaden 48 Den 17 December f. m. är Judens första och snart sagdt enda rörelse-princip, hvarvid den till ingenting gagnande härndén ej skäligen bör komma i beräkning. Slutligen och 4-0 Har man ansett procenteriet liksom många andra s hvarje statsinrättning vidlådande missbruk 3 för ett oundvikligt ondt, för hvilket hvarje menniska med sundt förstånd och öppna ögon kati taga sig till vara. Under vissa förutsättande!! må principen eg a sin riktighet, ehuru den för närvarande fall visserligen icke har det. Ty, hvartill tjente väl polismakten, om den ej, så vidt den förmådde, afvärjde det onda, skyddade för missbruk, och för den bevisligen stora hopen af icke seende, lättsinniga och förvillade åtoge sig ett behöfligt förmynderskap? Att för ifrågavarande fall vilja göra en sådan grundsats tillämplig, förefaller mig som örn man bland folket ville lössläppa en hop roflystna, giftiga skadedjur, och ropa: ”Vakten er!” Bilden må synas öfverspänd, men är dock enlig med förhållandet.
Det borde således kunna antagas såsom en stadgad grundsats, att en läroanstalt, så organiserad, att ett större antal lärande der kunna emottagas, har jemväl i ekonomiskt afseende företräde framför en eller flera, der endast ett inskränktare antal lärjungar finna utrymme. Hattie synes ändamålet kunna befordras, om inrättningen på ett ställe kan erhålla alL den utsträckning, som med öfriga förhållanden och för handen varande omständigheter låter sig förena. Med särskildt hänseende: till E. K. M:s Bef:h:des yttra.ni de om behofvet af en undervisnings-anstalt för Småland r på grund af local-förhållandenas olikhet med Westergöthi lands, å det ställe, der det enda i Sverige hittills befintliga landtbruksinstitut finnes iurättadt, får Landtbruks-academien underdånigst tillägga, alt localförhållandena i Sveriges olika landskap visserligen äro skiljaktiga, hufvudsakligen deri, alt vissa innehålla mycken bergstrakt, andra åter mera slättland, men dessa finnas likväl öfverallt blandade, ehuru i mycket olika relativ utsträckning af det ena eller andra. Derigenom måste i hvarje undervisningsverk för jordbruket bådas egenheter afhandlas. Den egentliga olikheten ligger dock i arbetssätten på slättland och på bergig, ojemn och ofta afbruten mark. Allt det öfriga är för båda gemensamt. Vid frågan om Smålands enskildta behof af en undervisningsanstalt för jot bruket, vill det således synas som skulle icke ett större institut med tvänne classer vara för detta landskap särskildt af behofvet påkalladt, så länge en sådan finnes annorstädes i Riket och kan lemna tillräckligt utrymme för sökande till första classens elevplatser. Deremot är det sannolikt, att en inrättning, efter det sednare förslaget, endast för andra classen, eller för sjelfarbetande jordbrukare och rättare, skall blifva för denna provins af stor nytta. Stockholm den 29 Juni i83g. På Landtbruks-academiens vägnar: Gabr. Poppius. P. A. Granberg. Till Kongl. Majit underdånigst. Remitterades till StatsUtskottet. Hr Ribbing hade ytterligare inlemnat ett så lydande anförande:
N:o 31, i anledning af väckt motion om Landshöfdingesätets i Götheborgs och Bohus Län förflyttande till Uddevalla: bifölls. N:o 44, i anledning af väckt motion, angående utbetalning af stadgad ersättning utaf allmänna medel till vittnen i brottmål, då den tilltalade saknar tillgång, eller ersättningsskyldighet icke kan honom åläggas; bifölls. N:o 45, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående uteslutande ur Kronans jordeböcker och räkenskaper, dels af fisken, som åtfölja vissa hemman, dels af sådana, till utarrendering afsedda Kronofisken, å hvilka vid flera förnyade auktioner, arrendeanbud icke kunnat erhållas; bifölls. N:o 46, i anledning af väckt motion, angående befrielse för Utsockne-frälse-hemmanen i Halland från skyldigheten att erlägga rotevakans-afgift; återremitterades. N:o 47, i anledning af Kongl. Maj:ls Nådiga Proposition, angående eftergift af Kronans rätt till dana-arf efter Enkan B. II. Sandelin; bifölls. N:o 49, angående ett för staden Halmstad begärdt amorteringslån af 4,533 rdr 16 sk.; bifölls; och N:o 50, angående tvänne särskilda, för inköp af Prest-boställe inom Lekvattnets Kapell-församling i Wermland, beviljade anslag; bifölls. S. D. Till Stats-Utskottet remitterades: Af Lars Olsson från St. Kopparbergs Län afgifvet anförande, till närmare utveckling af dess, till bemälde Utskott öfverlemnade motion, angående beviljande af Statsanslag till bestridande af kostnaderne i och för rifning af Gråda kanal i St. Kopparbergs
Dessa ord bevisa en fullkomlig obekantskap med våra kuster och med stridens sakförhållanden. Tror Hr Gr:n verkligen, att en Rysk flotta ej har annat att göra än att upsöka den Svenska roddflottan, der den behagar bakom klippor och skär, i vikar och sund gömma sig? En Rysk flottas mål är att beherrska hafvet; att öfverföra landstignings-trupper till ett af fienden sjelf och ej af oss utsedt ställe och att skydda detta ställe. Det är vår roddflotta, som måste upsöka den fiendtliga flottan, hvar denna finner för godt alt lägga sig. För att med lika artilleri-styrka möta endast 10 st. 80 kannns-skepps ena bredsidor erfordrades 400 roddslupar, kostande ej mindre än 12,000,000 R:dr i pengar, och 22.400 man i folk; och likväl saknar denna stora roddflotta en af de förnämsta egenskaperna hos hvarje stridskraft, hastighet och bestämdhet i manövren, förmågan att i rätt tid visa sig på rätt stridsslälle. Jag hade ännu mycket att tillägga; men vill ej längre up taga eder tid. mine Hrr, då J haft den artigheten att icke af bryta mig. Hr Ribbing, Arvid: Anledir.n hvarföre jag ämnar yttra mig i denna fråga, är egentligen den, att då jag afhörde Gr. Anekarsviirds anförande i sista plenum, deruti han föreslog ett anslag af, såsom jag vill minnas. 20,000 R:dr til) resestipendier åt unga militärer, hade jag ämnat understödja detta förslag, synnerligen som äfven jag vid sisth Riksdag väckte en motion i enahanda syfte, ehuru jag då icke var nog lycklig att af någon röst hvarken inom StatsUtsk. eller inom detta Stånd, vinna understöd. Jag vili hoppas, att förhållandet nu blir annorlunda då förslaget kommit från en man med större auctoritet än min, och jag tager derföre detta tillfälle i akt att med mitt ringa förord beledsaga Gr. Anckarsvärds framställning.
Stockholm den N:o 170< Uppl, O, godk. hos Preste-Ståndét d. 12 Sept. 1833? Borgare-Ståndet d, 16 — —- Bonde-Ståndet d. 18 Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, i titt* ledning af KongL May.ts Nådiga Bref, angående Riksens Ständers gransknings* rätt af Tull-Verkets Räkenskaper, m. m> S. A. K, TJti Nådig Skrifvelse af den 28 nastlidrie Fe^ bruarii har E. K, M., dels gifvit Riksens Ständer tillkänna, att E. K. M., sorn före dett?, på anförde grunder , vägrat bifalla Riksens Ständers, vid sednaste Riksdag, uti särskilda Under-» dåniga Skrifvelser af den 15 Junii och den 3 Julii 1818, anmälde beslut, att, så väl Tull» Verkets räkenskaper och förvaltning, som redogörelserne för de af E. K. M:ts och Rikets Krigs-CoUegium förvaltade Cassör, skulle, lika med Stats;Verkets öfrige räkenskaper och på samma Underdåniga Skrifve!ser. 433 lamma gångj af Riksens Ständer eller Deras Revisorer granskas, samt tillika i Nåder förklarat Sig vilja, vid följande Riksdagar, upplysningsvis lemna Riksens Ständers Stats-Utskott del af Tull-Verkets redogörelser för den sedan nästföregående Riksmöte förflutne tid , numera , i öfverensstämmelse med Riksens Ständers åsigt af de uti 30 och 68 §§.
Då motståndarne till förslaget inom Adeln medgifva: 1:0 att den nuv:de ståndsindelningen bör upphöra; 2:o att sjelfskrifvenheten inom representationen bör upphöra; 3:o att den nya representationen bör grundas på den samfälda valprincipen; 4:o att den nya representationen bör utgöras af två kammare;— så frågas, om man icke derigenomfobetingadt medgifvit behofvet och nödvändigheten af deri nuv:de representationens upplösning. II. Om nu detta väsendtliga är medgifvet, återstår tvisten om bildandet af de nya hamrarne; men då i detta hänseende i afseende å den andra eller nedre kammaren två meningar å motsidan förnummits, nemi. den ena, att denna kammare bör vara byggd på en bredare demokratisk basis, samt den andra, att Den 5 December. 259 man är nöjd med organisationen af samnja kammare, sådan den nu är föreslagen, så frågar jag till hvilkendera meningen skall man väl då sätta tro? När fördenskull motpartiet idkeligen upprepar, att, i följd af valrättens inskränkning genom census, det hvilande förslaget hotar med att i en framtid framkalla demokratiska vådor, samt, för att förekomma dessa, vill borttaga all census samt alla s. k. streck eller fördämningar mot den demokratiska strömmens öfversvämningar, månne icke just af det förmenta botemedlet mot demokratien följer, att man redan i samtiden måste framkalla de förmenta vådorna? Och kan detta verkligen vara allvarligt menadt?
Riksens Ständer hafrpa deremot ansett det öfwerkla gadr Inquarterings-beswäret lempligast kunna afhjelpa» der» 140 Den 2 AprU. derigenom, att r de Skader, hwaresi ständig Garn-zon ar förlagd, pä Staten? och det Allmannas bekostnad sä -vidt och sä fort Leff tillgångar medgifwa, Castrnc-byggnader, lämplige och trllraSlige för ändamälet, blifwa anlagde och underhällne; och pä dct nägon lättnad snart mätte winnås l de Lnera och Utsky-der; som med Jnquartering af Cavalleric, framför dcn af Jnfanterie, äro förenade,- onhälla Riksens Ständer! underdånighet, att i de Stadcder Cavallcrie Trouppc är i Garnizon eller Ständ-quarter förlagd, Stall och andra till Magaziner och Förwarings» rum för Fourage mm., erfvrderlige Hus, genast mätts pä Statens bekostnad blifwa anskaffade. Riksens Ständer framhärda, ;c. Upplästes ett rfrän Banco-Utskottet iugifwit sä lys dande Wördsamt Memorials Det wördsamma utlåtande, som Banco-Ntffottct, r anledning af Kongl. Maj-ts till Utffottet Remitterade, Nädiga Proposition till Riksens Ständer, angäende medel till Jern-hanteringens upprättande, under den rg-ds sisi!. Martil hast aran afgifwa; har enligt ankomne Utdrag af Protocollen, hos Högw. Preste-Ständet dcn 22 Martii samt hos Wallofl. Borgare-Ständet och Hederw. Bonde-Ständet under dcn 23 derpäföljande wunnit Wals Lemäldte zins Ständs enhälliga bifall. Högloft.
Val vore, om de utländske beställningarne, som vid varfven härstädes varit betydliga, icke förminskas, för att ej säga upphöra, till följd af den tull-tariff, som å skepps-inventarier nu mera blifvit bestämd. 8 Blott ett enda Glasbruk finnes i Länet. Det eges af ett Bolag, som icke räknar någon medlem bland Länets innevånare, men drifver icke desto mindre fördelaktigt sin rörelse. Några finare tillverkningar åstadkommas der icke, utan bestå de hufvudsakligaste af fensterglas och bouteiller, som lill största delen utskeppas på Stockholm. Binäringar3 såsom Jagt och Fiske_, hafva varit mindre indrägtige, synnerligast den förra. Och om det sednares afkastning icke lemnat stor afsättning, har det dock varit ett godt stöd under dessa sädesfattiga år. Tjärubränning. Derom har jag redan, i sammanhang med berättelsen om Jordbruket, något utlåtit mig. Med denna binäring förhåller det sig likasom med alla öfriga, då de göras till hufvudsak: de skada då mera än de gagna. Detta vill man ock hoppas, alt folket inser, och skulle några goda år inträffa, tror jag, att denna näring träder tillbaka till sin ursprungliga bestämmelse. Saltpeter-tillvcrkningen är bland de mera lämplige för jordbrukaren, emedan den icke fordrar hans aflägsnande från hemmanet och icke borttager mycken tid. Den bedrifves egentligen i Luleå Fögderi och är, oaktadt det nedsatta lösningspriset, i jemnt tilltagande. Assessoren och Riddaren Plageman, som, för allmogens undervisande i binäringar, här blifvit anställd år 1835, bar inrättat, på försök, en varmlada, hvars ändamål är, att jemväl under vintermånaderne förmå bereda saltpetermullen och derigenom, om möjligt är, fördubbla tillverkningen.
Jag har först sagt, att jag icke hos den varseblifva något sträfvande till constilutionella för - < Den ?.i Ju 1 i i f. m. 8t förhållanden, och att den utgör en fortsättning frän 1800 års Riksdag; jag hemställer om jag har så orätt, när jag i samma Ministére kan finna så stridiga grundsatser hafva förenat sig; när vi sett 1800 års Ministrar lemna inträde i Conseiljen åt personer, som icke allenast då yttrade sig emot deras rådande grundsatser, utan motsatte sig dem med uppoffring af sjelfva sitt Adelskap. Då vi sett denna förlikningspunkt i StatsRådet gå så långt, att de, sorn gingo i 1800 års Deputation, sedermera suttit i Conseiljen tillsammans med dem, hvilka protesterade mot samma Deputation, så är det ej underligt, om vi fråga: är det väl de gamla grundsatserna, som afträtt, för att gifva rum åt de nyare; eller är det de nya, som förlikat sig med de gamla och gjort ett med dem’ Jag tror mig genom åtskilliga af de bevisningar jag förut framdragit, om fiendtligheterna mot yttrande rätten hos denna Ministére, med flere omständigheter, hafva gjort svaret öfverflödigt. En annan olägenhet af den närvarande represen ta lion en är, att den stänger nästan alla utvägar för Konungen vid val af Rådgifvare. Jag hemställer i detta afseende till mitt eget Stånd, som bör ega de största anspråken, efter vi äro de talrikaste, och den mesta upplysningen bär bör stå att finna, hurudant tillfället är lill utveckling och ådagaläggande af sina grundsat 34 H. 6 82 Den ii Julii f. m. ser. Jag hemställer, om den länk, som inom detta Hus sammanhäftar den högsta Embetsmannen med den lägste, gör någon sjelfständighet i yttrande rätt möjlig, och och om icke genom dessa former många dyrbara skaller gå förlorade för det allmänna; och jag påminner mig mycket väl vid detta tillfälle det intryck en äldre berömd Talare här en gång gjorde, när han yttrade dessa ord: ”jag skådar här omkring ”mig, och hvad finner jag? Blott tomhet.”
En värd Ledamot har väl gjort, tillför, svar af Betänkandet, den inv n nirg, att de vöre svårare straff’, att. för alltid förlora friheten, än att ra st* iifvet, och hvilket han velat styrka m d det anförda exrnplet, att ea till lilstidslängelse dömd förbrytare ej länge sedan hegärde, att hel're få‘ undergå dödsstraff; men detta exempel, hvars trovärdighet desto mindre hör sättas i tvifvelsmål , sorn mig kunnigt är, dels att åtskillige till döden dömde Personer vägrat begära och antaga dem erbjuden nåd; dels ock, att det gifvits människor, hvilka begått rysliga brott, för att dymedelst blifva afhända ett lif, som för dem varit en odräglig börda; hvadan ock vår gäl-1 lande Lag stadgar, huruledes med sådana nidingar skola förhållas; men, säger jag, detta anförda exempel bevisar icke något för, utan snarare rakte mot den principe, hvarutur Blänkandet utgått, hvilket åsyftar skärpande i straffet för tjufnad, i afsigt att derigenom denna vanart skulle förminskas; ty om det kaa antagas såsom ett axiome, att kärleken eller känslan för lifvet vore i allmänhet ringare, an den för friheten, har, efter en sann slut?- konst, Utskottet handlat tvärtemot dess före» Den 21 Maji. 39 ssfs, och i stället att tillstyrka skärpning, föreslagit mildring uti det för tjufvar hittills stadgade sträft'. Och enär man i alla andra ci^ viliserade S ater söker afskaffa barbariska beg straffningar, hvilka alltid utmärka en särdeles råhet hos den Nation, hvarest desse äro gällande, vet jag icke hvarföre den ädla Sven-j ska Nationen skall blottställas för sådana oblig da omdömen af Utländningen, genom åter införande af flera dödsstraff, än våra hittills gällande Lagar stadga.
Serskildt har Utskottet till pröfning förehaft det af Herr Petré väckte förslag om anläggning af en väg emellan Ofveroch Neder-Calix socknar i Norrbottens Lån; och har Utskottet härvid af de bilagde handlingarne inhemtat: att sedan Ofver-Calix socknemän hos Konungens Refallningshafvande gjort framställning om undersökning i och för en våg-anläggning från denna socken genom Neder-Calix socken till den allmänna landsvägen - Stats-Utskottets Utlåtande lV'.o 435., Litt, C, 57 gen vid hafskusten, så hafva bemålde socknemän, <!å kostnaden för nndersökningarne i och för hela den nya vågen, hvilken komme att sträcka sig endast ii mil genom deras socken, men deremot 5~ genom NederCalix, skulle bestridas af Öfver-Calix socknemän, oagtadt de måste med Neder-Calix socken dela bördan af den för dem af ingen nytta varande, utmed kusten löpande landsvägs underhåll, funnit sig böra afstå från deras framställde begäran om ofvannåmnde nya våg-anläggning, i följd hvaraf Kongl. Kammar-Collegium äfven förklarat socknemånnen i så vål Öfversom Neder-Calix socknar befriade från den dem af Konungens Befallningshafvande ålagde skyldighet att berörde våg i egenskap af socknevåg uppbryta och iståndsätta.
Att Walter, under den tid han beredde sig till denna afgörande resa, märkbart förlorat sitt förra sällskapliga lynne och sällan lemnade sitt rum, ansågs för en naturlig följd af hans trägna studier; likväl fällde Lovisa mången tår af ledsnad, der han satt vid fadrens sida, för att roa honom med läsning i, för hennes barnsliga sinne, allt för allvarsamma ämnen, hvilka hon egnade så ringa uppmärksamhet, att hon äfven mången gång, af den numera af sjukdomen kinkig blifna gubben, erhöll förebråelser för tankspriddhet och ett för mycket verldsligt sinne. Lovisa trodde att hela verlden hade förändrat sig. Hon hade icke varit på länge hos Lotta, som nu äfven var bättre, men, efter hvad hennes mor, som ofta var i prostgården, sade, ännu var utan krafter till att arbeta. Hon roar sig emellanåt med sin skriföfning, och syr ibland på några för länge sedan beställda prestkragar, sade gumman. Den enda af sina fordna lekkamrater och bekanta Lotta numera gerna såg, var kyrkovårdens Elsa, som stundom kom till henne. Ehuru förlofningen emellan Walter och prostmamselln ännu ej blifvit offentliggjort, kunde dock ingen förbjuda menniskorna att gissa och prata: här som annorstädes, förlofvade, ja, till och med lät man ofta ryktet förelysa folk, innan kontrahenterna kanhända ens tänkt på saken. En inre aning, kanske äfven någon visshet, att Lotta tyckte om Walter, hade afhållit Elsa ifrån att meddela henne de rykten, som voro gängse, om en förlofning emellan honom och Lovisa. Elsa var sjelf brud, och finkänslig nog att finna, det en sådan nyhet skulle vara sårande; hon hade skickligt nog öfvertalt Lottas mor, att aldrig tala derom med sin dotter. Lottas mor var också icke någon som pratade i fävitsko. Hon var en af dessa tystlåtna, reflekterande qvinnor man ofta finner bland finska allmogen. En afton efter Walters bortresa titt - gick Elsa åter till torpet; hon fann der före sig en grannqvinna, hvilken som en afgjord sak omtalade prostmamsellns förlofning och snara bröllop med magistern.
Statsråden utan Departement Departements-chefen Departementets Expedition Bergs-kollegium med Bergslagsstaterna Kommers-kollegium Tabell-kommissionen Landtmäteristaten Dito, för sockenkartors upprättande, reservationsanslag Ofver-ståtlråHare-embetet Landtstaterna £ deribland G000 r:dr löneförhöjning för d:o reservationsanslag) Gästgifv ares friheter Färjor och färjkarlar • S:r Jordbruket, handeln och näringarna. Skiften och Afvittringar • • • • Utflyttningshjelp efter laga skiften, förslagsanslag Vägar och kommunikationer Undervisningsanstalter för jordbruk och landtmannanäringar Odlingshjelp m. m. för krono-nybyggare, förslagsanslag Befrämjandet i allmänhet af jordbruk* och landtmannanäringar Hästafvelns förbättrande Undervisningsanstalter för slöjderna Befrämjandet i allmänhet af slöjderna Undervisningsanstalter för handel och sjöfart Befrämjandet i allmänhet af handel och sjöfart Undervisningsanstalter för bergsbruket Förhöjning. Diverse anslag. Skrifmaterialier och expenser, samt ved och ljus, förslagsanslag Reseoch traktaments-penningar, förslagsanslag Extra utgifter ~S7 Summa b:ko r:dr Afgår Återstår netto minskning Ofvanstående af Stats-utskottet föreslagne 860,730 r:dr utgöras af Penningar Indeldta räntor, enl. 1845 års riksstat, värde Indeldt spanmål, dito Oindeldt dito dito 1845 och följ. arens Riksstat upptager penningar, indelda räntor ind. o. oind. spanmål. Stats-utskottet föreslår. Ank. till Exp.-Utsk. den 8 Mars, kl. half S e. m. Utlåtande, angående regleringen af utgifterna under Riksstatens Sjunde Hufvud-titel. (U. A.) För denna hufvudtitel, innnefattande anslagen för Finans-departementet, upptager sednast fastställda riksstat: