Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af det föregående torde således vara ådagalagdt, att vådan för Staten, att inblandas i enskildle förhållanden, icke är ringare i närvarande fall, än i andre, särdeles då någon råga på financielt oberoende destomindre kan anses vara upphunnen, som vi icke förmått taga första steget till sjelfva oberoendets vinnande genom att till slut bafva ordnat vårt myntväsende. Det återstår att utreda, huruvida de tvingande omständigheter äro för banden, hvilka i den Nådiga Skrifvelsen omförmälas, såsom föranledande till Rikets skuldsättning. Att de gäldskyldige, som vanligt, behöfva hjelp är otvifvelaktigt, men det är derföre icke sagt att de behöfva lån mot inteckning, tvärtom synes, vid tillfällen af fastigheters försäljning, ganska ofta, att tillgångarne på lån varit till den grad öfverflö - D e 11 15 December f. m. (lige, alt inteckningsbeloppet öfverstigit försäljningsvärdet, hvilket senare i allmänhet torde höra anses tillräckligen högt emot den afkastning, som fastigheterne inom vårt land lemna. Det är då i räntans nedsättning på de nya lånen, och verkningarne deraf på de gamla, som förslagets gagnelighet skall sökas. Jag har redan i afseende på inrikes lån anmärkt, att räntan skulle stegras, om lånehrist mellan enskildte uppkomme, i fall Staten concurrerade såsom lånsökande inom landet. Vöre meningen, att utrikes lån skulle tagas, så torde man kunna stadna vid den förmodan, att StatsCrediten icke kunde komma att begagnas till högre belopp än 4 millioner, men månne dessas utgifvande i allmänna rörelsen mot en lägre ränta skulle kunna verka till nedsättning i räntan å massan af all intecknad gäld inom landet, som vanligen antages till 6o å 70 millioner. Hvad verkan hafva i detta afseende de 6 millioner Fastighetslån, mot 4 procent, åstadkommit. Har nedsättning i räntan lill 5 procent å de 8 millioner Discontlån, som sedan sista Riksdag skedde, verkat till nedsättning å lån man och man emellan; har det tvärtom icke blifvit svårare än förr att få Discontlån.
Prop. M 51. 21 icke torde, på grund af nu med manskapet gällande öfverenskommelser, anse sig förbundne eller kunna förpligtas att lemna dem ersättning för hvad genom det nya sättet för spanmålsprisets beräkning skulle förloras, har Kongl. Majit, till förekommande af den betydliga förlust, som för manskapet skulle uppkomma derigenom, att års-markegångspriset i Nyköpings län är 4 Ridr 27 sk. 7 rist. högre än medelpriset, jemväl i Nåder anbefallt Stats-kontoret alt äfvenledes förskjuta hvad som för år 1855 kan erfordras till betäckande af den sålunda belöpande skillnaden i värdet för en tunna spanmål efter ortens års-markegångspris och de tio årens medel-markegång, spanmålstunnan beräknad till det kappe-antal, som hittills för manskapet utgått; af hvilken förmån samtliga manskapet vid Södermanlands regemente borde komma i åtnjutande, samt vid anordningen och utbetalningen af prisskillnaden i öfrigt förfaras på sätt uti 2:dra punkten här ofvaoföre angående Korporalernas ersättning finnes bestämdt. Med tillkännagifvande af hvad sålunda i detta ärende förekommit samt af de af Kongl. Majit vidtagne åtgärderna, vill Kongl. Majit nu till Rikets Ständer öfverlemna att förordna om afskrifning eller ersättning för den utgift, som härigenom i och för ifrågavarande så väl Korporaler som Soldater kan uppstå för Statsverket under år 1855; hvarjemte Kongl. Majit föreslår Rikets Ständer, att, till betäckande af den under år 1856 och påföljande år möjligen uppkommande prisskillnad för Korporalernas spanmål, antingen på stat uppföra ett derför afpassadt förslags-anslag, eller ock medgifva, att för de år, då sådan utgift för Staten kan ifrågakomma, densamma får bestridas utaf öfverskotten på Statsverkets inkomster. De till målet hörande handlingar skola vederbörligt Utskott tillhandahållas, och Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. OSCAR. A. F. iV. Gyldenstolpe.
Jag är skyldig att för H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedt uttrycka min aktning och erkänsla för den benägenhet han yttrat att vilja understödja den, enligt min öfvertygelse, goda och rättvisa saken. B. Ex. har för delta ändamål alternativt framställt, att antingen betänk. K:o 4t6 mätte blifva återremitteradt, eller också hans anförande anses såsom en ny motion på grund af 56 § Riksd.Ordn, i66 Den 12 Mars f. m. I den förra delen har han blifvit understödd af Frih. Cederström; men jag anhåller att få bevisa, det en återremiss af detta betänk, ej skulle tjena till något. StatsUtsk. har i sitt utlåt, öfver Frih. Palmstjernas motion sagt, att då frågan är afgjord af 2:ne Stånd, men oafgjord af 2:ne andra Stånd, anser Utsk. sig icke kunna yttra sig öfver den motion, Frih. Palmstjerna framställt. Ännu mindre kunde då StatsUtsk. yttra sig öfver den 3:dje punkten, som är afgjord af 3 Stånd, nemi. bifallen af 2:ne och afslagen af ett Stånd. Förutsättande således, att de Hrr, som yrkat återremiss, om de hafva allvar med att befordra saken till slut, icke skola söka göra sitt påstående i detta fall gällande, kan jag icke annat än, i motsats till hvad jag yttrat om återremiss, understödja Gr. af Wetterstedts framställning såsom en ny motion. Det är sanni, att denna motion tyckes stå i sammanhang med hvad som anföres i 3:dje punkten af Utskts första betänk, i detta ämne. IJti detta betänk, har Utsk., i likhet med hvad Frih. Cederström nu yrkat, föreslagit 2tne markegångssältningar, den ena på förut vanlig tid och den andra i Mars månad; men deremot förekommo så många anmärkntr i RiksStzn, att Utsk. ansåg sig böra frångå detta förslag och flytta terminen till Dec. månad.
Ståndet hade nemi., med ani. af Utsk:s förslag på sid. 33, antagit, att vid denna afdelning skulle finnas 6 kassaskrifvare; men om en diskont-kassör komme att tillsättas, icke mer än 5. I öfverensstämmelse härmed bör naturligtvis kassornes antal vara bestämdt, så att det öfverensstämmer med kassörernes. Följagtligen bör på sidan 31 den rättelse göras, att det blir 6 special-kassor, deraf tre expeditonsoch tre vexlings-kassor, eller, i händelse en diskont-kassör kommer att tillsättas, blott 5 special-kassor, såsom Utsk. föreslagit. Jag anhåller fördenskull, att R. o. Ad. behagade vidtaga denna förändring, såsom öfverensstämmande med de beslut, Ståndet förut i ämnet fattat. 336 D en 18 Oktober e. m. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att, i enlighet med hvad Hr v. Hartmansdorff nit framställ, R. o. Ad. vid pröfningen af BankoUtsk:s Betänk. JVs 61, i afseende på Bankens Kassa-afdelning, beslutat, all kassörernes antal skulle blifva 6, för den händelse icke särskild kassör för diskonten antoges, men i annat fall 5, samt att uti ötsk:s rör:de kassa-afdelningen gjorda framställning, jemte förslaget till personalens bestämmande, förekom ett särskildt förslag uptagande 5 special-kassor, deraf två Expeditionsoch tre Vexlings-kassor. Då likväl R. o. Ad. förut bestämt, att, såvida icke särskild kassör för Diskontverket komme att antagas, kassörerne i kassa-afdelningen böra blifva 6, torde R. o. Ad. finna, att hvad Hr von Hartmansdorff nu föreslagit, borde blifva en följd af R. o. Ad:s föreg:de beslut, och finge Hr Gr. o. Landtm, derföre hemställa, att den af Hr v. Hartmansdorff föreslagna rättelse måtte, vid den nu förekommande justeringen af ProtocollsUtdraget öfver R. o. Ad. i ämnet fattade beslut, få iakttagas. Ropades Ja.
VII. B. 188. U. 229. A. 234. — N:o 12. i anledning af Höglofliga Ridderskapets och Adelns beslut, rörande skrifvelse-förslaget N:o 103. VII. B. 216v A. 254. N:o 13. angående förhöjdt arfvode åt föreståndaren för Tryc keri-afdelningen af Utskottets cancelli. VIII. B. 118. A. 166. N:o 14. till Hedervärda Bonde-Ståndet i anledning af dess återremiss af Memorialet N:o 11. VIII. — Nio 15. till Högvördiga Preste-Slåndet i anledning af dess återremiss af skrifvelse-förslaget N:o 143, samt förslaget N:o 11 till § i Riksdagsbeslutet. VIII. B. 230. A. 234. — N:o 16. i anledning af återremiss å skrifvelse-förslaget N:o 158. VIII. B. A. 252. — N:o 17. med öfverlemnande af ett skr i Tvelseförslag (N:o 186) i fråga om assurance-afgift för summor, som Rinder recommendation med posten afsäudas. VIII. B. 287. A. 289. — N:o 18. i anledning af ålerremisser å Skrifvelse förslagen Nuis 173 och 174. VIII. B. A. 320. 8 ( 58 ) Expeditions-Utskottets Memorial Utlåtanden och Betånkanden: N:o 19. i anledning af återremisser å skrifvelse-förslaget N:o 186. IX. B. A. 350. — N:o 20. i anledning af återremisser å skrifvelse-försglaget N:o 203. IX. B. A. 532. — N:o 21. angående ett tillägg i åtskilliga Riksdagsbesluts §§.
Då en sådan förslagen hustrus taktik är mera omedveten — och den är det ofta — verkar den knappast en gång stötande; den synes verkligen hänga ganska nära samman med det evigt kvinnliga, detta onämnbara, som männen älska. Men, då den är medveten, ligger det dock • — utom möjligen för den äkta mannen själf — något föga tilltalande i ett dylikt den kvinnliga taktikens sätt att lösa äktenskapsproblemet. Och han skulle blifva låg, om han i längden lånade sig åt ett dylikt tillvägagående. En kvinna beh öfver icke blifva det — egendomligt nog. Men någon nobel, finkänslig och uppåtsträfvande natur är hon dock knappast. Det är emellertid inom denna grupp af fruar, man har att söka flertalet af dem, som hållas för att vara de bästa och klokaste hustrurna. Och klok är en sådan hustru ofta, mycket klok — det visar resultaten af dessa äktenskap. Hon vet att begagna alla förliga vindar, att hålla undan för de ogynnsamma och kryssa sig fram till de mål hon vill ernå. Inom dessa äktenskap uppstå sällan farligare konflikter. Däremot kunna konflikterna i ett äktenskap, där man och hustru båda äro af själf ständig karaktär och stolt lynne, blifva synnerligen ödesdigra. Men mildhet och fördragsamhet pläga lyckligtvis ofta åtfölja själsstyrka, och finnes det kärlek i äktenskapet, så kan den nog bryta udden äfven af de farligaste konflikter. Ställer sig så- lunda äktenskapsproblemet för två högt utvecklade, likställda makar både inveckladt och svårlöst, så blomstra dock lyckan och harmonien aldrig så rikt och fullt som inom ett dylikt äktenskap. Därmed vare dock ingalunda sagdt, att icke det äktenskap, inom hvilket den svaga böjer sig för den starke, den fullödigaste och högst utvecklade, icke erbjuder ett nästan lika idealt och själfullt förhållande. Men de äro mycket sällsynta, dessa ideala äktenskap. Och att de äro så sällsynta, är fullt ut lika mycket mannens som kvinnans fel. T y kvinnan är — i stort taget — sådan mannen vill hafva henne.
Kanslisten i Göta Hofrätt, Häradshöfdingen Wilhelm Kugelberg, löneersättning Dito dito, v. Häradshöfdingen Garl Thorell, dito Dito dito Gustaf Lorentz Bjertström, dito Häradshöfdingen i Österdalarnes domsaga Pehr Erih Bosaeus, ersättning för minskade löneinkomster vid nämnda domsaga, årligen från och med 1865 Direktören vid läns-cellfängelset i Carlstad Peter Holmgren, årlig pension Dito vid straff-fängelset i Norrköping August Leopold Hård af Segerstad, dito Dito vid läns-fängelset. för Stockholms län, Underlöjtnanten i arméen, David Ludvig Lock, dito iCompani-chefen vid kronoarbetskorpsen, Ivapitenen i arméen, Wilhelm Ulrik Kuylenstjerna, dito, Direktören vid länscellfängelset i Orebro Isaak Fredrik Ohlin, d:o Vaktknekten vid länscellfängelset i Gefle Olof Wennberg, dito Dito vid dito i Örebro Per Pettersson, dito 1 Vaktqvinnan vid straffoch arbetsfängelset å Norrmalm Anna I Vatharina Eriksson, dito ! Kommendanten och direktören vid straffoch arbetsfängelset å j Långholmen, Majoren i arméen, Frans August Tellander, dito ! Expeditions-sekroterarcn m. m. .lohan Gabriel Picherts enka, Sofia j Schönherr, dito j Krigsrådet m. m. Samuel Conrad Nisser, dito Uste Löjtnanten vid Uplands regemente Erland Joachim Bring, d:o Dito vid Westmanlands regemente Daniel Feodor Aminoff, dito j Dito vid Nerikes dito Johan Henrik Lundh, dito j l:ste Bataljonsläkaren vid Uplands regemente, Doktor Anton Freärik jacobsson, dito j T ransport Riksmynt. R:dr Transport 20,858 l:ste Bataljonsläkaren vid Skaraborgs regemente, Doktor Thure Fredrik Lundberger, årlig pension 1,200 Qvartermästaren vid Krigs-akademien, Majoren m. m.
Utsträckning af inedel-Tullprincipen egenteligen till Socker och Ull, såsom ett förenklande af tullbehandlingen och ett medel att undvika misstag i varans bedömande, till skada för Staten eller varuegaren, och att bespara denne sednare kostnad, tidsförlust och besvärliga rättegångar, samt bereda Staten på billiga grunder cn snarare ökad än minskad inkomst; 2:0 Jernkningar i de uppförde värdena, för att närma dem de allmännast gångbara, d. v. s. partieprisens belopp i lossningsorten med tillägg af vissa umgälder; en värderingsberäkning, som tjenar till grund, när varor skola vid förtullning värderas, och slutligen 3:o jemkningar i ingående och utgående tullafgifter, i allmänhet medelst nedsättning, och på det hela, å ett mindre betydligt varu-antal. Total-resultatet af TullStyrelsens förslag innebär således mindre detaille-förändringar i nuvarande Tulltaxa, än 1826 och 1827 3i4 Den 19 Jun ii e, m. årens förändringar i den då varande inneburo. Men då dessa sednare visat en hälsosam verkan så för Staten, som i allmänhet för trafikationen, borde Tullstyrelsen förmoda, att förändringar och rättelser i samma anda och syftning, som dessa, skulle bedömas efter den afsigt, som föranledt dem — successif förenkling och förbättring i grunderne för verkställigheten af Tullbehandling i Landet. BevillningsUtskottet har också, styrdt af enahanda åsigter i detta ämne som i8a3 års Ständer i deras Tullförslag framlade, och de åberopade Tulltaxe-förändringarne innehålla, icke tvekat att grunda sitt ifrågavarande förslag till Tulltaxa på utvecklingen af det friare Tull-systemet, och har, som jag förut anfört, i följd deraf äfven adopterat SkyddsTu 1! i förhudens ställe. Men Utskottet har, vid bestämmandet af beloppet för denna SkyddsTull, icke gått högre än till 33-f procent å varuvärdet vid införseln, men deremot sökt förhöjning i detta värde.
Skall m a n resa till viinner och aletingar p&amp; landet? Hur angenamt detta an kan vara, for dem som &amp; o nog lyckliga att Iga s %dana, erbjuda dylika besok ej alltid den driimda hvilan fijr kropp och sjd. Man har skyldigheter som gi-ist, hrilka ej kunns Bsidosattas, tystnaden, man liingtat efter, utbytes i smbprat och for oundvikliga siillskapsplikter bortdunstar ofta nog den idealbild af landtlifvet, hrarom man drornt. Ej heller torde man i de familjer, som under sommaren mottaga inackorderingar, finna den lsrftade. landtliga trefnaden och stillheten. Nej, hvart, hv&amp; skdl man resa, diir man koper sig ratten att fB vara ostord, att tala nar man vill och tiga niir man vill, d k man finner alla de behag och den tillfiedsstiillelse, som friheten gifver och pS srtrmna g h g kihner sig omgifven af ett hems omvbrdnad? Obestridligt iir att pi % dessa friigor gifves nappeligen nlgot tillfredsstallande svm. I v&amp;rt land finnes faktiskt ingen dylik tillflyktsort, dar ensamma fruntimmer kunna finna p&amp; en gQng oberoende och for ett pris, som motsvarar deras tillglngclr den efierliingtade landtliga hvilan och stillheten. Och att det h i i ~ g U e r att fylla ett liinge kandt behof behofver man blott ha en aldrig sii liten inblick i v b arbetande kvinnoviirlds forhiillanden for att inse. Hundraden af ensamma kvinnor i v&amp;r hufvudstrad st; na.r vArsolen lockar, nlir lufton t. o. m. mellan husens regelrata rclder &amp; r fylld af vGrforebnd infor det predikamentet: hvar tillbringa, sommarferierna?
Det var ett par månader före de der valresorna, hvilka inbragte Gambetta så föga ära och glädje. Figaro omtalar samma version om orsaken till Gambettas sjukdom, som vår Pariserkorrespondent i sitt senaste bref omnämnde. Fru Leonide Léon hade under en häftig ordvexkling fattat en revolver med hotelse att skjuta sig sjelf. Gambetta sökte hindra henne derifrån, tog vapnet ifrån henne och träffades dervid af skottet i högra handen. På detta sätt kan man åtminstone finna det förklarligt, att den sjuke under hela sin plågotid fick behålla hos sig sin älskarinna, med hvilken han för öfrigt rätt ofta lär hafva haft häftiga, äkta sydländska uppträden. Denna version bekräftas äfven i Allgem. Zeitung af en mångårig vän till Gambetta. — Var Gambettas helsotillstånd än i allmänhet icke normalt, så var dock skottsåret den direkta orsaken till hans död.105 (Sydsv. Dagbl. Redan ur blott praktisk synpunkt gör sig redan den första dagen man vistas i Italien kunskapen med Italiens språk gällande. Med franska, tyska och engelska kan man nog taga sig fram på hotellerna, åtminstone de större, men så fort man kommer utom hotellets murar är man omöjlig och ligger i händerna på dyra ciceroner. Italienarne äro ej öfverdrifvet ärliga och göra sig intet samvete att uppskörta en främling så vidt detta låter sig göra. Får en hotellvärd sjelf bestämma priset för rum, eldning, ljus, uppassning, förtäring o. dyl. tar han merändels dubbelt. Man ackorderar på förhand och bjuder hvad man vill gifva, just som vore han en jude. För ett rum som man med eldning och städning bör och kan få för 2 lire begäres ofta 4. En tredjedel kan nästan alltid prutas af. Städse måste man vara på sin vakt för att ej blifva lurad. Man skall ej bruka många ord, lugnt, artigt, men bestämdt bör man säga sin mening. Det duger aldrig att blifva förargad eller dekontenanserad. Man bör aldrig glömma att på ett värdigt sätt inge respekt. Man bör gifva mycket litet drickspenningar, men alltid något åt hvar och en.
I anledning af hwad Herr Erefwen och Landt-Marskalkcn behagat säga, att Riddarhus-Ordningen ännu existerar , fär jag anmärka, att den samma genom den nya RegeringS-FormenS antagande är afswurcn. Jag disputerar ej derföre att den mä följas: jag erindrar blott att den är upp^ höfwen. Grefwe borner, ^.stolp 6är»r>: Min afsigt är endast att päminna, det wi enligt ansiag äro härstädes samlade till ett Justerings - klenum. För möjligheten af en öfwerläggning mäste en wist ordning derwid iagttagas. Begreppet af Protocolls - justering medför det förhällande som dcxwid bör iagttagas. Hwar och en äger derwid att tillse, huru hans tanke är där upptagen, att förklara densamma, och äfwen göra tillägg!, ,ngar i detta afseende. Men enskilta Discnssioner emellan» 11Z4' Den 2 October. emellan Ledamöter hafwa wid ett sädank tillfälle aldrig warit brukliga, och tpckas wara äfwensä stridiga emot ordning, som emot ändamälet af öfwerläggnin, gen. Om wi skulle anse otz utan Riddarhus-Ordning, sä mäste wi ätminstone erkänna en ordning, nödwändlg för sakernas gäng, och derföre i Mant afseende blifwa wid det som gammal praxis längesedan gjort allmänt gällande wid alla öfwcrläggningar; och hop. pers jag i anledning häraf, att den nu uppkomne DiScutzionen mätte fä upphöra. Större delen af Ridderstapet och Adeln hördes häruti instämma. Ett stort antal ropade om Proposition, att denna Lfwcrläggning mätte afstanna. Riddcrskapet och Adeln tpckas sjelfwc finna, att Discusioncn öfwer detta ämne bör alldeles up« höra, och den afbrutne Protocolls-justcringen ätertagas.
Maj:ts och Rikets Kammar-kollegium pröfva och bestämma huru många tunnland i hvarje utrop vid auktionen skulle försäljas. På grund af Rikets Ständers sistnämnda beslut, hvilket i underdånig skrifvelse den 13 Juni 1818 blef Kongl. Majit meddeladt, förordnades genom Kongl, brefvet den 8 Maj 1821 att kronoparken Rella Tall i Högsrums socken och Ölands norra Mot af Calmar län, med en areal af 398 tunnland 26 kappland, skulle, fördelad i 13 lotter, under de stadgade vilkoren försäljas. Vid auldionen, som kort Jerefter egde rum, uppgingo anbuden, ehuru för olika lotter b e t y cl I i g t«s k i I j a k l i g a, likväl till särdeles höga belopp, emedan inroparne endast fästade afseende å skogstillgången, men icke vid jordens beskaffenhet och således icke betänkte möjligheten för jordegaren att, äfven efter skogens borthuggande, utgöra den erbjudna räntan. ii Kongl. Maj:ls Nåd. Prop. M 104. De menliga följderna häraf uteblefvo icke heller länge, ty pä åtskilliga lotter var skogen snart så afverkad, att endast sjelfva marken, bestående af ofruktbar sandmo, återstod; och som egarne af dessa lotter sedermera icke förmådde utgöra hvarken jordräntan eller sina personela kronoutskylder, måste, till gäldande deraf, lägenheterna, i saknad af annan tillgång, tagas i mät. När dessa lägenheter derefter skulle ånyo försäljas, inträffade alt tio särskilda auktionsförsök måste, ehuru utan framgång, anställas.
Det är klart, att om de vid en krono-auetion kunde bereda sig enahanda fördelar, skulle de icke komma hit. Nu begagna de riksdagen för att åtkomma fördelar på Kronans bekostnad. Jag kan således ej annat än instämma med Frih. Cederström; men för säkerhets skull, och emedan förhållandet är med mig, som med Hr Hjerta, att jag ännu ej hunnit taga fullständig kännedom af detta mål, anhåller jag, att det ytterligare mätte få hvila på bordet. Hrr Kåfelt, Anton, samt Sandelhjelm, Paul, förenade sig med Hr von Hartmansdorff i begäran, att detta utlåt, ytterligare måtte få hvila på bordet. Uppå begäran af Hrr von Hartmansdorff, Aug., samt Kåfelt, Anton, blefvo likaledes ånyo lagda på bordet StatsUtsk:s den q dennes e. m. första gången på bordet lagda utlåttn: N:o 82, i anledn. af arrendatorns of Edeby hemman på Lofön, A. Odelbergs ansökning om prolongation af arrendet; N:o 83, i anledn. af arrendatorns af Hogsta, Lombarudd och Norrby hemman på Löfön, C. A. Karlbergs ansökning om förlängning af arrendet; N:o 84, i anledn. af arrendatorns af kronohemmanet! Dc n 16 M a j e. m. Söderby i Lofö socken, M. Runstedt* ansökning 0111 prolongation af arrendet; N:o 85, i anledn. af Kronofogden, Assessoren G. J. Lagercrantz^ ansökning om förlängdt arrende å Barkarby kronohemman eller skatteköp derå. Af samma ledamöter begärdes äfven ånyo på bordet BancoUtskts den q dennes e. ro. första gången bordlagda utJåt. N:o 21 öfver en väckt motion, alt Bankens sedlar å 16, 12 och 8 skillings-valören fortfarande måtte få förfärdigas och utgifvas. Föredrogos ånyo och bi fö 1 lös BancoUtskts den 9 dennes e. m. på bordet lagda betänktni
Då till Landshöfdisgarnes befattning hörer , utom allmänna pclicen, executionsverket, uppsigten öfver uppbörden , allmänna hushållningen och vägarnes underhåll , att undersöka medlen till provincernes förbättrande och innevånarnes större trefnad , så lärer nyttan och nödvändigheten af dessa tjenster icke skäligen kunna bestridas, och då en stor del af dessa befattningar fordra innevånarnes medverkan , måste det ögonskenligen blifva menligt för ett ändamålsenligt utöfvaeds af dessa tjenstebefattningar , då Lanea äro för vidstcäckte, och medföra för innevånarna högst betungande långväga resor, olägenheter, hvilka icke uppvägas af den kostnad > sorn Länens delning Dén i4 .lusfisti f. iit. föcb dersf uppkomnå nya embeten medföra för Staten. Af sådan anledning, och i mått af folkmängdens ökning, har delningen blifvit jord. Det är skäligen upplyst uti Betänkandet', hvarföre ej Utskotten lemnat bifall till Motionen ; och af Herr Berghman är icke något argument anfördtj som i min tanka Iean verka deremot. Hans anförande innefattar egeuteligen icke annat än uppgift af några Landshöfdingarnes befattningar , i afseende på andra embetsman, och det är, sorn jag visat | en ganska obetydlig del af deras embats-ålig-, gauden. Herr af Schmidt, Georg Lars, införde ■«krifteligen ■: {Se Bilagan N:o i.) Herr Bergman: Det är egentligen för att besvara hvad Friherre Cederström anfört, 8om jag anmält mig. Jag har visserligen hvarken sagt eiler tänkt, att