Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan härefter IIr Frih. o. Ordf:den framställt att i afs:de på förev:de punkt blifvit yrkadt dels bifall utan förändring och dels bifall med den förändring, att de efter ordet Herjeådalen följande orden erhöilo denna lydelse »för postföringen utöfver 312 mil på året äfvensom för forsling af ny, sedan år 1830 tillkommen, post samt då post fortskaffas genom gästgifveri-skjuts med 10 öre, och för snälloch paketpost med 20 öre utöfver den vid gästgifvaregården gällande skjutslega», blef propos. framstäld först till bifall utan förändring, hvarvid ropades Ja och Nej, och sedan tili bifall med förenämnde förändring, hvarvid svaren ut fö 11 o med starka Ja jemte åtskilliga Nej; och då Hr Frih. o. Ordhden sedermera förklarade att han ansåg den sednare proposin besvarad med öfvervägande Ja, begärde Frih. Alströmer votering. Uplästes till justering och godkändes en så lydande voterispropos. : Den som bifaller Sammansatta Bevilln.- samt Allm. Besv.- och Ekon.Utskis i Betänk. N:o 9 å sidan 12 gjorda första hemställan, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, bi fa I les förenämnde hemställan med den förändring, att de efter ordet Herjeådalen följande orden erhålla denna lydelse: »för postföringen utöfver 312 mil på året, äfvensom för forsling af ny, redan år 1830 tillkommen post, samt då post fortskaffas genom gästgifveri-skjuts, med 10 öre och för snälloch paketpost med 20 öre utöfver den vid gästgifvaregården gällande skjutslega.» Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit som följer Ja — 13. Nej — 17. 5:te punkten, innehållande beräkning af den upkommande förökningen i poslförings-koslnaden. Denna punkt lades till handlingarne.
Emot lämpligheten af denna organisation hade Ofverdirektören anmärkt, ”att Förste Landtmätaren knappt kunde utöfva den honom åliggande noggranna uppsigt öfver medhjelpare och elever, emedan, då de sakna rättighet till sjelfständig verksamhet, han ej af några utaf dem handlagda arbeten kan inhemta, i hvad mån de voro flitige och skicklige; att denna uppsigt dessutom vore mindre nödig, emedan medhjelpare och elever sysselsättas under deras principalers ansvar, och de således i dessa hade de närmaste och naturligaste kontrollanter; att en noggrann tillsyn öfver dem, som hafva rätt till sjelfständig verksamhet, eller de på eget ansvar arbetande Landtmätarne, vore af mycken vigt och således borde åligga Förste Landtmätaren, i stället att han nu blott ägde angifva sådana tjensteförseelser, som möjligen till hans kännedom komme; att Förste Landtmätaren nu vöre sin egen kontrollant, i fråga om de af honom författade kartors och handlingars aflemnande samt arbets-berättelsers afgifvande och granskning; att han således vore i tillfälle att obehörigen förminska sin redovisningsskyldighet; att, om han detta gjorde, han jemväl Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon.-Utsk. Betänkande, N:o 16. 3 mäste blunda, när Landlmätarne handlade på samma sätt, emedan han eljest, eller om han begagnade sin angifvare-rätt i fråga om Landtmätarnes tjensteförseelscr, blottställde 8ig för anmärkningar från deras sida; att således något sjelfständigt eller lagligt förhållande af förman och underlydande emellan Förste Landtmätaren och öfrige Landtmätarne icke funnes, och att följaktligen Öfverdirektören, utan biträde af sjelfständige Under-chefer, ensam skulle upprätthålla disciplinen inom den öfver hela det vidsträckta riket spridda, till ett antal af flere hundra uppgående, Landtmäteri-personalen samt tillse, att denna fullgjorde sin redovisningsskyldighet, hvaruppå en riktig och ändamålsenlig utöfning af Landtmäteriet samt jordegares framtida säkerhet så mycket berodde.” ' ♦
»Nej,» sade hon, »jag har vakat i bön för dig, men nu är jag i förtviflan, ty mina böner hafva ingen kraft.» Han lade sig ned vid stupstocken, och hon låg på knä där framför, för att kunna hålla hans hufvud mellan sina händer. »Nu skall jag fara att möta din brudgum, Caterina.» Hon snyftade allt djupare. »Jag kan så dåligt trösta dig,» sade hon. Han såg på henne med ett underbart leende. »Dina tårar äro min bästa tröst.» Bödeln stod bredvid dem med draget svärd, men hon vinkade honom tillbaka för att få tala ännu några ord med den dömde. »Innan du var kommen,» sade hon, »lade jag mig ned på denna stupstock för att pröfva om jag kunde uthärda det. Och då kände jag, att jag ännu bar fasa för döden, att jag ej älskar Jesus nog för att vilja dö i denna stund. Och jag vill ej heller, att du skall dö, och mina böner hafva ingen kraft.» Då hon sagt detta, tänkte han: Om jag fått lefva, skulle jag ändock vunnit henne. Och han var glad, att han skulle dö, innan han hunnit draga ned den strålande himlabruden till jorden. Men då han lagt hufvudet i hennes händer, kom till dem båda en stor tröst. »Nicola Tungo,» sade hon. »Jag ser himmelen öppna sig. Änglarna sväfva ned för att mottaga din själ.» Det drog ett förvånadt leende öfver hans ansikte. Skulle det han gjort för hennes skull vara värdt himmelen? Han lyfte sina ögon för att se hvad hon såg, i detsamma föll bödelsyxan. Men hon såg änglarna sväfva allt längre och längre ned, såg dem upplyfta hans själ, såg dem föra den till himmelen. Det förefaller med ens så naturligt, att hon har lefvat alla dessa femhundra år. Hur skulle man kunna glömma den lilla, blida jungfrun, det stora, älskande hjärtat? Det måste åter och åter sjungas till hennes ära såsom det sjunges inne i de små kapellen – Pia mater et humilis, Naturæ memor fragilis, In hujus vitæ fluctibus Nos rege tuis precibus. Quem vidi, quem amavi, In quem credidi, quem dilexi,
Det var derföre man i ansvarighetslagen, på sätt redan blifvit upplyst, stadgade, alt hvad som var skedt intill en riksdags början, det skulle utgöra föremål för granskning, men icke mera. Ännu en orsak härtill var den, som visst icke på den tiden utgjorde någon hemlighet , nemi. att man kom ihåg hvad det ville säga att hafva styrande Ständer. Det var minnet af den gamla s. k. frihetstiden, då Ständerne växte konungamakten öfver hufvudet , sorn var orsaken dertill, att man ej ville likasom inbjuda Ständerna att tillrycka sig en del af regeringsmakten, genom att medgifva granskning af konungaåtgärder eller rådgifvareåtgärder under den tid sorn ägde rum då riksdag var samlad. Vill man undvika maktägande Ständer såsom styrande Riket, hvilket jag, så länge jag lefver, skall med min röst bjuda till att motverka, så bör man också bibehålla sådana lagar, som förhindra granskning af ärenden, hvilka under riksdagarna förefalla, emedan man eljest i tidernas längd inbjuder Ständerna att inträda på ett område , der de som lagstiftare icke böra sig befinna. Jag tillstyrker bibehållandet af den 1 1 §:n i vår nu gällande ansvarighetslag, emedan jag älskar maktägande Ständer i lagstiftningsväg, men ej i regeringsärenden, emedan jag älskar Ständers makt, icke uti att regera, men väl uti att regeringen controjlera. Hr von Hartmansdorff: Jag medgifver alt PresteSt:s tillägg vid 11 §:n är onyttigt, och instämmer således i deras mening, som vilja att 1 1 §:n i ansvarighetslagen helt enkelt bibehålies. Den 7 April. Gr. Spens: Man liar sagt, att en conflict af den art, som jag för en stund sedan omnämnde, mellan grundlagen och ansvarighetslagen icke skulle kunna aga rum. Ett sådant påstående tvingar mig att inträda på suppositionernes område. Man kan supponera, då Statsrådsprot.-na öfverlemnas till Const.Utsk., alt något enstaka prot. ej skulle vara upptaget på den förteckning å prot:n , som lill Const.Utsk. afgifves, och man kan supponera, att sådant icke upptäcktes af Utsk.
Trädgårdsföreningen är ju också en allmän inrättning, hvartill statsverket äfven lemnat understöd; men icke lära väl R. St. derföre vilja all dess Revisorer framgent skola granska denna inrättnings räkenskaper? När således en så beskalfad granskning, soin den här af Utsk:n föreslagna, icke skulle gagna den inrättning, hvarom fråga nu är, och icke eller höja R. St. i deras anseende, så måste jag förena mig med de Hrr, hvilka yrka afslag å denna del af Utsk:ns betänk. Frih. Tersmeden: Här har af flere talare blifvit vrkadt afslag å denna del af Utskius betänk., på det skäl, alt detsamma vore i grundlagsvidrig väg tillkommet. Skulle den sats conseqvent tillämpas, alt nemi. StatsUlsk. icke ägde rätt alt framkomma med förslag af lika beskaffenhet med det nu framställda, såvida icke K. M:s nåd. propos. blifvit till Utsk. omedelbart öfvcrlemnad, så skulle Ulsk. icke en gång äga rätt alt tillstyrka modiliealioner uti ett lill detsamma ingifvel förslag, det skulle icke kunna derå svara annat än ja eller nej. Jag hemställer hvart cn sådan tolkning af grundlagen skulle leda. Meningen med Utsk:n måtte väl vara den, att till R. St:s bepröfvande framställa hvad Utsk:n finna bäst och förnuftigast vara af de motioner, som till dem inkommit, eller ock att af desse motioner göra någonting godt och förnuftigt. Eli sådant band på Utsk:n i en .representation, som vår, der niotionsrällen är sä vidsträckt, vet jag ej hvartill det skulle gagna, ty om detsamma tillknytes aldrig så hårt, så kan likväl på en månads lid åstadkommas just hvad man tyckes här vilja förhindra, derigenom alt lio gångor flere motioner väckas, än som förut varit fallet. Hvad för öfrigt sjelfva saken beträffar, så tager jag mig friheten förorda densamma. Jag kan icke förstå hvad ondl derigenom kan föranledas, men deremot inser jag fullkomligt det goda, sorn deraf kan blifva en följd, och hvilket Gr. Platen nyss anlydt.
IX. E. 126. — N:o 61. angående den å de Förenade Rikenas vägnar afgifna Neutraliletsförklaring samt de, med anledning deraf, från främmande magter ingångne svar. V. A. 259. — N:o 62. om antagande af Decimal-system för mått och vigt. V. 517. VI. R. 8. VIII. B. 530. — N:o 63, angående begärdt anstånd med föreskrifna kapitaloch ränte-inbetalningen å de lill hamnbyggnaden vid Cimbritshamn beviljade lån af allmänna medel. V. 517. IX. 4. A. 5. XIII. E. 6. — N:o 66. angående beviljande af anslag för upförande af nya lärohus i Wexiö och Wisby, samt utvidgande af Carolinska skolhuset i Örebro. V. 516. VI. R. 6. VIII. B. 77. A. 129. IX. E. 3. — N:o 67. angående anslag af 20,000 R:dr b:ko till betäckande af kostnaderna för en af vetenskapsmän med fregatten Eugenie, verksläld resa, för dervid gjorde inköp af natur-alster. V. 517. VI. R. 6. VIII. B. 157, 4t l, 412, 606. IX. A. 8. XIII. E. 6. — N:o 68. angående inqvarleringsskyldigheten i Stockholm. V. 517. VI. R. 6. — N:o 69. om beviljande af ett lån till förlag åt Handlande och Näringsidkare i Jönköping. V. 517. VI. R. 7. B. 116. A. 120. E. 560. — N:o 70. angående pension för framlidne Landshöfdingen m. m. C. U. Nermans enka. V. 517. VI. R. 8.
– Jag vet, att Carnegie falskligen uppgifvit detta, men att i mantalsuppgiften lönen står upptagen till långt ringare belopp. Skillnaden häri skall jag tvinga honom att återbära, jämte annat smått och godt. Jag råder obetingadt till process mot Carnegie. Hvar gång Backman uttalade ordet process, tindrade hans ögon, och hans röst blef hesare och hesare. – Vidare skall herr Hall stämma hela sin contoirspersonal, också med yrkande på återbäringsskyldighet. Det har smusslats undan en hel del bakom herr Halls rygg, det kan herr Hall vara lika säker på som på amen i kyrkan. Jag vet det, och jag kan leda det i bevis. Också härvidlag skulle mycket pengar återbekommas, och jag säger därför: processa, processa! Åter försökte John Hall afbryta honom, men det lyckades ej. Nu var Backman i sitt esse. Han slog ut med båda händerna, för att genom gesternas kraft underhjälpa den hesa stämman. – Vidare skall herr Hall låta mig inför domstol undersöka hur det kom sig, att gamle herr Halls testamente försvann i så läglig tid, och se till, hvem som stod bakom förslaget om arfföreningen? – Det kan jag säga Backman. Det gjorde jag själf. Jag proponerade en arfförening, då testamentet ej vid arfskiftet återfanns. – Det tror herr Hall, men det lär inte vara så. Jag åtager mig att visa, hvilka som föranledde denna arfförening, och jag påstår, att det var samma personer, som drogo fördel däraf. Och vore jag i herr Halls ställe, skulle jag laga, att jag återfinge det mina medarfvingar tillskansat sig, utöfver det dem i min faders testamente tilldelade. Mot enkefru Hall och excellensen Wachtmeister skulle jag anställa process. Haf godheten och vänta, herr Hall, tills jag sagt mina skäl. Jag skulle göra det, om ej för min egen skuld så för min salig faders, hvilkens sista vilja jag skulle respektera på bekostnad af allt annat, och därför att jag ej skulle vilja beröfva en älskad maka och en värnlös dotter den egendom, som min far i sitt testamente tillförsäkrat mig, och efter mig dem. – Jag känner mig alldeles rådvill. Om detta är sant
Svartlings motion, om ändring i tiden för auktioner* hållande å landet, jemte hvad som i anledning af densamma mundtligen andragits; 3:o E. M. Falks från skaraborgs län motion, om bestämmande af viss preskriptionstid, inom hvilken innehafvare af utdrag af Kinne, Kinnefjerdings och Laske Häradsrätters genom vådeld förstörde intecknings-protokoll, böra, vid äfventyr af förlust utaf erhållen inteckning, för inteeknings-protokollens kompletterande, hos vederbörande domhafvande uppvisas; 4:o Måns Perssons från Kalmar län motion, om förändring i stadgandena, rörande, utmätning på landet; 5:o Petter Jönssons från Jönköpings län motion, om tillägg i Kongl. Förordningen den 15 Maj 1846, angående kontroll å stämpladt papper, som af underdomare till Hofrätt skall insändas; 6:o Anders Anderssons från Skaraborgs län motion, rörande ändring i verkställigheten af exekutionsmål; 7:o Gustaf Nilssons från Kalmar län motion, med förslag till lagbestämmelser för så kallade kompromissarier eller af parter i tvistemål utsedde gode män; 8:o Samme mans motion, angående förändrade grunder för beräkning af utmätningsarfvode; 9:o Johan Gustaf Wassmutlis från Stockholms län motion, angående ändring i legostadgan; och 10:o Olof Lindströms från Vesterbottens län motion, om ändring i nu gällanda skiftes-stadga. Prot.-Utdrag den 81 December 1858. 67 S. D. Föredrogos och remitterades till Bevillnings-Utskottet följande motioner, nemligen af: l:o Gustaf Hultman från Örebro län, om nedsättning i tull-afgifterne å ankare och kettingar m. m.; 2:o Lars Larsson från Elfsborgs län, om nedsättning af den enligt 2:dra Art. Bevillnings-förordningen utgående per mille-afgift; v 3:o Tobias Lind från Götheborgs och Bohus län, om ökadt arfvode till Häradsskrifvare för utskrifning af debetsedlar; och 4:o Anders Pehrsson från Örebro län, rörande bestämmelser i författningen, angående stämplade pappers-afgiften.
Stämpelpappers afgiften. 2! Permissions-sedlar, sorn af officerare utgifvas för korporaler samt soldater och båtsmän, nar de i sina angelägenheter ej resa utom länet; Politie-ärenden; se Ansökningar ; Prest attester; Prest rättigheter, fråga derom; Prestval, fullmakter och voterings-sedlar dervid; men i mål angående öfverklagade olagligheler vid prestval, då desamma icke innefatta någon förbrytelse, utan mera för civila än kriminala äro att anse, fordras stämpel, såsom vid andra rättegångar stadgadt är; Protokoll vid grulve-, hytteoch hammarsmeds-stämmor, der Bergmästare eller Grufve-ingeniör föra ordet, så vida Bergmästaren icke för tillfället "ifver embets-utslag eller protokollet sedermera vid domstol företes; Qvittenser för omyndige barns medel; Ransakningar; Redogörelse för disponerade medel; Resepass till och ifrån riksdagar, så väl som t ill resor i embets-ärenden; Resolutioner, kommunikationsoch irihibitions , då de ej å särskildt blad skrifvas; Revisions-saker, handlingar deri, som för parts räkning från Hofrätt till Kongl. Majit insändas; Riddareoch Kommendörs-bref, som i följd af under fälttåg skedd utnämning meddelas; Riksgälds-kontoret i dess egenskap af uppbördsverk:
Men derefter inträder behofvet af samma varsamhet i afseende på tredje mans rätt, som lagstiftningen funnit sig skyldig att iakttaga i fråga om förbindelser emellan ogifta personer, d. v. s. att genom lysning de personer, som tilläfventyrs efter skilsmässan med någondera af makarna inträdt i förbindelse, böra blifva underrättade, att detta sednare aftal är på väg att brytas. Jag vet Dan 15 April e. ra. i83 icke, hvarföre denna varsamhet om tredje mans rätt skall mindre vårdas eller hafva mindre värde, då fråga är om ny förening emellan lagligen åtskiljda makar, än eljest. Jag anhåller, att dessa mina anmärkningar må åtfölja återremissen, hvilken jag ej vill bestrida. Gr. Cronhjelm: Jag förenar mig med Hr Dalman och Frih. Ehrenborgh. Jag tror, att den olyckliga disharmoni emellan makar, som föranledt skilsmässan, möjligen skulle kunna lättare häfvas, om tillfälle lemnades dem att åter flytta tillsammans; men jag finner denna utväg ansenligen försvårad genom Utsk:s förslag och anser de stadganden, som nu förefinnas, lämpligare, särdeles som jag ej delar den mening, att makar efter ett flerårigt äktenskap, hvarunder de äfven kunna sammanaflat barn, befinna sig efter skilsmässan i alldeles samma förhållanden som före giftermålet. Jag anhåller, att äfven denna anmärkning får åtfölja återremissen till Utskottet. LagUtsk:s nu föredragna betänk. N:o i4 blef af R. o. Ad. återremitterad t. Ånyo föredrogos och b i fö 11 os LagUtsk:s d. 10 dennes e. m. på bordet lagda betänkanden: N:o i5. öfver Riksd.-fullm. C. W. Olbers motion om ändring i 3 Cap. Sjöskadebalken, Sjölagen; N:o 17. öfver Riksd.-fnllm. Sam. Jönssons motion om förlängande af tiden, inom hvilken part, som vill söka ändring i Hofrätts dom eller utslag, bör sådant hos Hofrätten tillkännagifva ; N:o 18. öfver Riksd.-fullm.
För att stadga allmänna omdömet och förvara det emot förvillelser af alla slag synes någon tid ännu fordras, innan folket blir i stånd, att klart inse huruvida dess rätt och beqvämlighet säkrare befordras genom det återförande till Svenska Lagskipningens gamla enkelhet, som Committéens förslag åsyftar, än genom bibehållande af några först i sednare tider tillkomna, visserligen icke alltid folkets behof och beqvämlighet åsyftande inrättningar'. Tiden skall upplysa allmänheten härom, och det är öfverensstämmande med Lagstiftande magtens vid detta tillfälle visade granlagenhet, att underkasta ämnet allmänhetens pröfning, om det beslut nu fattas, att Riksens Höglofl. Ständer uppdraga åt LagCommittéen att efter den framlagda planen, i sammanhang med öfriga Lagverket, inlemna dess förslag till Riksens Ständer, som derigenom komma i tillfälle, att urskilja och välja det Rättegångssätt, vare sig då det hittills brukliga, eller ett förändradt, som finnes närmast leda till det med all Lagstiftning åsyftade ändamålet, hvilket är bevarandet af hvarenda enskild medborgares rätt, och på detta enda möjliga sätt befordrandet af allmänna säker* heten. Pert 20 Juli é. m. 959 Ropades om proposition. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken gjorde härefter den proposition, att någon annan åtgärd vid denna Riksdag icke må vid detta ämne äga ram, än att Riksens Ständer måtte förena sig derom, att LagCommittéen, utan hinder af något häröfver i förväg fattadt beslut, ma fortsätta Lagarbetet: och sedan detsamma genom trycket blifvit underkastadt allmän granskning, öfverlemna åt tillkommande Riksens Ständer och Konungen, att pröfva, antsga eller ogilla så väl det fulländade Lagverket, som grunderna för detsamma. Ropades struka Ja. Ä nyo upplästes Statsutskottets den 17 dennes på Bordet lagda Betänkande om medels anslående för Svenska Theatern. Grefve Löwenhjelm, Gustaf Jag kan för min del ej anse målet, angående Kongl. Theaterns skuld och framtida underhåll, såsom fullständigt handlagdt genom den åtgärd Högloft. SiatsUtskottet lemnat.
Om man å konstatera, å sidan den med ångest häftighet, den för m o t öfverklassen, gäller intet m i n d r e än sidan icke makt annat än med själfförebråelse för ondo i o c h r e v a n c h e för forntid, så kan andra göres måste tilltar s o m underklassen hvilken och ena hur att tänka på, för man grämelse hur litet som f ö r e k o m m a en slutuppgörelse i o c h i stället framkalla en i g o d o. den ofvan påpekade betydelfrontförändringen klassens kvinnovärld, ibland hugg du blöder. genast! mer, tack äfven att i de lif själ ära. burgna ägt rum inom har arbetsöfverklasskvinnan där nya mänskor ha sin och nya påfund herrar. Bo BERGMAN. trefliga arbetare, är Hon kommer jämförelse mellan alldeles gifvet det eländiga lif, för, o c h d e n a n g e n ä m a tillvaro, h o n andra tämligen afunden kvinnor, o c h råkar härigenaturligt i våld. må nöd, som b a n d h e n n e, är f ö r s v u n n e n, s e - understödja strejkande kamrater, af synpunkt, anser intresse som tränger tid reda hon h o n verksig icke det på dess orsaker, närvarande kan o c h det hafva d e n, u t a n att densamma på dess inflytande, framtiden. kära. mat, stå ligen pröfning hvilket b e k v ä m t o c h rikt god den brännande för ari tiden. stör beskärd. d. Därute fördubblats, åt De — dimma för de En lycklig stund har öfverklassen. allt, män, att är ställa arbeterska Kommer r ö k, är pådrifvande har framtid ryckts betsklassen är armot bröder. otron sin återhållande den fruktan nämligen att g e, b ä t t r e än att dels af v ö r d n a d komligt motsatta — arbetsklassens lika. arbetarehustdet bibelns b u d, s o m befaller tjänaren vara skott, för hvilket tukt o c h o r d n i n g ha mänhet gått rensat vågen, ett släkte respekt men inflytande. kanske klagar.
Exempel gifvas också, örn jag icke misstager mig, att Riksens Ständer förut medgifvit sådane undantag ifrån nämnde grunder , såsom vid reglerandet af Högstsalig Hans Kongl. Höghet Kronprinsens PensionsStat. För egen del yrkar jag val icke återretniss, men om Ridderskapet och Adeln skulle anse de gjorda anmärkningarne föranleda dertill, anhåller jag, att detta mitt yttrande äfven må åtfölja. Friherre Ehrenborgh: Det har aldrig varit min afsigt att med Utskottets Ledamöter tvista om rättsgrunder för Utskottets Betänkande; jag vill villigt erkänna att ingen billighet ligger till grund, för HofPensioner i allmänhet; mrn må det tillåtas mig erinra, att Pensionen som ges, är mera ens gärd åt deus minne som bortgått, än en rättvisa för den som får den. Då under den Statsförfattning vi nu äga , en fullmyndig Konung vid reglerandet af Hennes Maj:t PmkeDiottningen Soph a Magdalenas PensionsStat, endast följdt de grunder hans eget hjerta bestämde, hvilket förfarande af Riksens Ständer blifvit gilladt, anser jag, att då fråga är att uppgöra PensionsStaten efter nu framledne Högstsalig Hennes Maj:t EnkeDrottningen , hvilken fullt ut äger lika anspråk som förra En keDrottningen på Riksens Ständers högaktning, det vore Ridderskapet och Adeln värdigt, att öfverlemna till Kongl. Majit att bestämma beloppet af den pens on, eller Gratification hvar och en individue , hörande till 90 Dm 4 Julli. Hennes Maj:t EnkeDrottningens Hofstat korn; me att åtnjuta. Hvad för öfrigt angår Friherre Hjertås motion, i afseende å dem, hvilka af Högstsalig Hennes Majit EnkeOrottningen enskilt erhållit pensioner, så har jag varit den , som i flere år haft det uppdrag att utdela desse pensioner. jag har således varit i tillfälle att se deras behof, som deraf varit i åtnjutande, och ser ännu alla dagar, deras belägenhet som ägt hoppet att till sin lifsbergning få bibehålla denna skarf af deras begråtna Drottnings ädelmod.