Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
R:dr kunde å annan tid än Juni månads början försiggå: men då ett bestämdt belopp af 3.000,000 R:dr skall vid sagde tid af detta statslån afbetala», anser jag ingen anledning vara för handen, att äfven för 1860 medgifva Banken en betalning.slatitud, i likhet med den, sorn för ren 1861 och 1862 blifvit såsom möjlig förutsatt.’’ Af Herr Doktor Sandberg: ”Sora jag icke kunnat till alla delar instämma uti 6 mom. af Utskottets förslag, torde mig tillåtas anföra skälen för min afvikande mening. Dä Kongl. Maj:t i siri nådiga Proposition föreslagit, att de utaf Stats-lånefonden inom landet utestående medel, 9,000,000 Riksdaler, skulle efter hand indragas under fyra års tid eller under åren 1860, 1861, 1862 och 1863, sä var utan tvifvel Dess nådiga afsigt att dessa medel skulle få användas i Bankens lånerörelse så länge möjligt vöre och endast fråndraga» densamma i den män penningarne blefvo nödvändiga till jernvägs-arbetets fortsättning. Utskottet har afslagit denna nådiga Proposition och, såsom mig synes, utan tillräckliga skäl inskränkt tiden till frenne år, sä att. dessa medel icke skulle få af Banken användas i dess lånerörelse längre än till 1862 års slut, Hufvudsaklig» skälet dertill är, att nästkommande Ständer må kunna se huru denna låne-aöär slagit ut. Men läne-affären såsom utländsk blir ju till fullo uppgjord med innevarande ars slut, och då finner man hvad slutsumman af alla kostnaderna för det utländska lånets upptagning, indragning, förpantning och slutliga liqvid ering utgjort, och kan dermed jemföra hvad det inbragt genom utlåning inom landet till 8 å'9 procents ränta till och med 1860.
Det är ovanligt att begära bordläggning, för att lemna andra tillfälle att anskaffa upplysningar; vanligtvis begäres uppslcofvet af dem, som önska afgifva upplysningarna, och jag tager mig deraf anledn. att vördsamt hemställa till de värda ledamöterna, huruvida de icke ville gå R. o. Ad:s, såsom jag tror, temligen allm. önskan till mötes, att saken i dag må få afgöras. Frih. Cederström: Sedan a:ne ledamöter begärt ärendet på bordet, är det deras obestridliga rätt att få målet Den iy M a j. uppskjutet. Således måste ali discussion derom upphöra och vi komma till andra ämnen. Hr von Hartmansdorff: Då jag förra gången yttrade mig, gjorde jag en förfrågan, som icke blifvit besvarad, nemi. huruvida detta betänk, icke är föranledt af en återremiss? Jag anhåller, att Hrr llidd.secret. nu ville lemna upplysning derom. Underteckn. Vid uppläsningen af Exped. Utsk:s förslag till början af den § i riksd.beslutet, som skall upptaga förteckningen på hvilande förslag i grundlagsfrågor, afgaf Hr Cederschjöld ett anförande, ang:de intagande i denna § af frågan örn tryckfrihetslagen. Hr Cederschjöld gjorde vid samma tillfälle åtskilliga anmärkn:r vid sjelfva beslutet, och derefter återremitterades den af Exped.- Utsk. föreslagna § jemte Hr Cederschjölds anförande. Hr von Hartmansdorff: Enligt den nu lemnade upplysningen är förhållandet sådant 4 jag ansett det vara. På Hr Hjärnes framställning vill jag blott svara, att om, genom den bordläggning jag begärt, saken skulle komma att blifva utan påföljd för innevar, riksdag, så hade just han vunnit, hvad han åslundar, men ingalunda vore någon fördel vunnen för den mening, jag ansett vara den rätta; ty om Utsk:s betänk, blir hvilande till nästa riksdag, komma momm att åtskiljas. Det måste således icke vara på min sida, som fördelen af bordläggningen befinnes. Hr Rosenblad:
Ad. jemväl härtill samtyckt, anmodade Hr Gr. o. Landtm. Ståndets Hrr Bänkmän att utse två Elektorer efter Gr. v. Rosen och Frih. Braunerhjelm. Öppnades Hrr Elektorers lista vid val af två suppleanter i Stats-Utsk:t efter N:o 2319, Hr Westerstrand, Carl Adil, och N:o 372, Frih. Nieroth, fullm. Frih. Åkerhjelm, Gustaf Knut; och belunnos dertill hafva blifvit utsedde N:o 213, Frih. Armfelt, Magnus; » 2092, Hr Wrangel, Eric Fredrik. Öppnades Hrr Elektorers lista vid val af en suppleant i Banko-Utsk:t efter N:o 2195 Hr Edelstam, Gustaf Jacob; och befanns dertill hafva blifvit utsedd N:o 1961, Hr Ehrenstråle, fullm. frih. Bennet, Otto Reinhold. Öppnades Hrr Elektorers lista vid val af en ledamot i Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:t efter N:o 258, Hr Svenske, fullm. Frih. Cederström, Rudolf; och befanns dertill halva blifvit utsedd: N:o 1856, B. Hr De Freese, fullm. Frih. Bennet, Gustaf Fredrik. Öppnades Hrr Elektorers lista vid val af två ledamöter i Riddarh.-Utsk:t efter N:o 361, Frih. Edelcreutz, Jacob Daniel, och N:o 212 Hr Lind af Hageby, Axel Ferdinand; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde N:o 809, Hr Knorring, fullm. Hr Mörner, Axel Gustaf; » 2227, Hr Dorchimont, Carl Johan Ferdinand. Föredrogos och remitterades till Stats-Utsk:t K. M:s nedannämnde, d. 4 dennes bordlagde Nåd. Propos:r till R.
Om också denna författning icke är så fullständig, soni man kunde önska, så synes mig likväl att det här i Sverige icke bör vara svårare att göra skilnad emellan köpmän och andra, än i Holland, Grekland, Frankrike, Spanien och alla dessa länder, som Hr Grin nyss uppräknade, och der det också blott är fråga om köpmanna-konkurser; och jag fäster särdeles upmärksamhet på att i alla dessa länder, hvilkas konkurslagstiftning blifvit byggd på Frankrikes »code du commerce», är det blott köpmän, som ackordet gäller. För öfrigt är det sagdt, att när förhållandet är så som hos oss, nemligen att de publika kassorna lemna lån, så är det också ganska rätt att äfven de drabbas af följderna af deras felaktiga förvaltning. Det hör icke hit, huruvida kassorna i detta fall handla tiktigt financielt eller om de misstagit sig. Sådant kan icke in^ verka på denna fråga. Har en gång R. Stirs Banko-diskont sin gifna instruktion att följa, så har man ingenting att förebrå densamma. Gr. Sparre har såsom ett vigtigt skäl åberopat att ackordet Skulle vara erkändt i hela Europa. Men det är icke så i den ut - Den ]4 Juli f. m. lil sträckning, att det skulle vara erkändt i alla konkurser, utan blott i köpmäns. ' Slutligen ber jag att få fästa upmärksamheten derpå, att jag, i (råga om ackord, icke funuit någon inskränkning i deras rätt att deltaga i ackords upgörande, hvilka i konkurs bevaka fordran reservationsvis. Sådant är hos oss ganska vanligt. Jag tror nemligen att det vore betänkligt, om en person, som reservationsvis bevakat stora summor, skulle få åtnöja sig med majoritetens beslut. Jag anhåller fortfarande om återremiss. Gr. Mörner: I det mesta af hvad jag ämnat anföra är jag iörekommen af Hr Olivecrona. Gr. Sparre har sökt att mycket omständligt ådagalägga vigten och nyttan af de s. k. tvängsackorderna. Han har nästan gått derhän, att knappt anse någon kredit möjlig utan en sådan lagstiftning. Det händer någon gång att då man vill bevisa för mycket, slutar man med att bevisa in genting, och jag fruktar att så är denna gång fallet med Gr.
Dessa underhandlingar, som än afbrötos än äter sammanknötos, fortsattes under stegrade fordringar från låneöfvertagarnes sida, hvilka höjda fordringar troligen uteblifvit, derest icke Fullmäktige, genom sitt sätt att behandla affären, sjelfva för sig stängt vägen till andra långifvare Att äfven vid den tid, da Fullmäktige trodde sig hafva träffat det slutliga aftalet med Generalkonsul Heinemann, andra spekulanter icke saknades, derom lemnäs intyg af Fullmäktiges protokoll för den 3 Mars. På sätt ofvan är nämndt hade nemligen Konsul J. W. Smitt, med åberopande af de underhandlingar, som under den sednare tiden med honom egt rum, redan den 29 Februari inlemnat en skrift, deri han förklarade sig hugad att öfvertaga länet pä vida fördelaktigare vilkor än de, på hvilka detsamma sedermera blef afslutadt. Konsul Smitt hade nemligen erbjudit sig att fixt öfvertaga \ del af lånet till 89, eller möjligen 90 procent, att amorteras på 38j år med en annuitet af 5J procent af nominella beloppet. Men Fullmäktige ansågo sig ej dertill böra lyssna, och bordläde skrifvelsen, utan att ens för sig låta uppläsa densamma förr än den 10 Mars; och då Konsul Smitt, när han på denna skrifvelse icke erhöll svar, uti en sistnämnde dag ytterligare inlemnad skrift, förmälde sig möjligen kunna bereda ännu bättre vilkor än de förut erbjudna, samt derjemte meddelade sådana sifferuppgifter, som bordt föranleda Fullmäktige att granska huruvida hans anbud icke i verkligheten vore billigare än det genom Heinemann gjorda, förklarade Fullmäktige, att de icke kunde till pröfning företaga de af Smitt uppställda vilkoren af det skäl att — såsom orden lyda — »lånet redan vore att anse såsom afslutadt med andra låneöfvertagare».
Hufvudsakliga syftet med det förslag jag framställt, var att fä en kort benämning på silfverriksdalern, och jag tager mig friheten hemställa till den siste 422 Den 23 November f. m. talaren, huruvida della mål skulle vinnas med att utbyta benämningen riksdaler i silfver emot riksdaler silfver species. Jag hade icke, såsom Frih. Stjernstedt uppfattat, föreslagit alternativt henämningarne riksdaler i silfver och riksdaler species, ulan den enabenämningen vore riksdaler i silfver och den andra helt kort species. För att undvika all tvetydighet i det fallet, ber jag, att så till vida få förändra den propos. jag framställt, alt ordet species sättes framför, sä att den uuvar. riksdalern silfver specie skulle benämnas species eller riksdaler i silfver. Hr Westerstrand, Pehr: Benämningen af en riksdaler i silfver pä det gångbara myntstycket riksdaler species anser jag icke vara den rätta, ty den riksdaler, som Ulsk. föreslagit såsom myntenhet, är också en riksdaler i silfver. Den representerar icke sedlar, utan är verkligen slagen i silfver, och denna benämning kati således förorsaka confusiou. dag tror, att allting klefve klart och enkelt, om man behölle benämningen specie på en riksdaler i silfver, och om i den myntordning, som kommer att utfärdas, man utsatte, att en riksdaler specie eller en specie-riksdaler är lika med en riksdaler i silfver efter 1830 års myntlag. Frih. von Döbeln, Napoleon: Jag tillstyrker så mycket mera, att R. o. Ad. måtte antaga Utsk:s förslag, som specie egentligen icke vill säga någonting annat än i hård metall, ty på Fransyska betyder en espece i hardt mynt, och således är benämningen af silfver och specie detsamma. Hr Gripenstedt, Johan Aug.: Såsom en allmän grundsats, ledande till klarhet och bestämdhet, mätte det vara obestridligt, alt hvarje sak endast bör hafva ett namn, och att hvarje namn blott bör beteckna en sak.
N:o 75. med anmälan om Riks-Ståndens beslut, i anledning af Utlåtandet N:o 70. Lades till handlingarne. PNft.-Utdrag dm 4 Februari 1858. N:o 76, i anledning af väckt motion, att någon viss del af banko-vinsten, må, enligt uppgifna grunder, till Bankens konsoliderande användas. Bifölls; oell N:o 77, angående Instruktionen för llikets Ständers Revisorer öfver Bankodiskont-verket i Stockholm och Låne-kontoren i orterna. Bifölls. S. i). Föredrogs och bifölls Lag-Utskottels Betänkande N:o 64, i anledning af väckt motion, angående förklaring af 15 kap. *2 § Handels-Balken. Från Hederi). Bonde-Ståndet. S. I). Föredrogos och godkändes Banko-Utskottets Utlåtande N:o 7*2. i anledning af väckt motion om belåning af guld och silfver i Rikets Ständers Bank och dess Låne-kontor; Memorial N:o 75, med hemställan om tillfällig löneförhöjning för Kansli slen W. Mwchel\
Musikaliska Akademien, angående; motion af Friherre Erik Gabriel von Rosén: se Motioner. -— å Rikets Allmänna Indragnings-Stat, åt framlidne ÖfversteLöjtnanten Otto Magnus von Fieandts enka, Hedvig Gustafva Aminoff; motion af Herr Johan Pehr Lefrén: se Motioner, — å Rikets Allmänna Indragnings-Stat, angående sinnessjuke UnderLöjtnanten vid Jönköpings Regemente, Carl Arvid Forshsells uppförande till: I. 115, R. 119. (se vidare Stats-Utskottets Utlåtande N:o 152, angående regleringen af utgifterna nnder Riks-Statens Nionde Hufvud-Titel). — åt Majoren G. W. Gyllenhammar vid erhållande afsked från Direktöre-befattningen vid straff-fängelset i Warberg, angående; motion af Uert Carl Johan Gammal Kuylenstjerna: se Motioner, — p — 185 Pension å Rikets Allmänna Indragnings-Stat, angående förhöjning af den, som vid 1853 och 1845 årens Riksdag blifvit Guvernören öfver Svenska Kolonien S:t Barthelemy, Öfversten J. H. Haasum tillförsäkrad: I. 116, R. 121- (se vidare Sfats-Utskottets Ut låtande N:o 152, angående regleringen af utgifterna under RiksStatens Nionde Hufvud-Titel). — å Rikets Allmänna Indragnings Stat, angående KommissionsLandtmätaren H. W. Hacksells underdåniga ansökning att vid afskedstagandet varda såsom Kommissions-Landtmätare uppförd till —: IV. 516; R.
Hr Hjärne har anfört åtkilliga skäl för bränvinsskattens ytterligare förhöjning, och ibland annat påstått, att lurendrejeri med bränvin bedrifvits i större skala före än efter sista Riksdag, ehuru skatten då så betydligt förhöjdes. Jag vågar dock betvifla denna upgift. Jag minnes ganska väl, att vid 1848 och 1850 årens Riksdagar, då jag såsom Utskotts-ledamot deltog i bränvislagstiftningen, man ofta påstod att lurendrejeri med bränvin bedrefs i stor skala, ehuru verkliga förhållandet, vid närmare efterforskning, befanns vara helt annorlunda. Hr Adelborg har nyss omnämnt, D e il 6 M a j f. m. 509 att under loppet af ett år omkring 2 mill:r k:r bränvin blifvit utförda frän Danmark, men icke får man deraf draga den slutsat* sen, att dessa 2 milhr blifvit derifrån utförda, för att till andra länder exporteras, ty det är temligen säkert, att en betydlig del, ja måhända största delen deraf, återkommit till Danmark på insmuglingsväg, och sålunda tillskyndat exportörerna, som fått upbära sin drawback, en icke obetydlig vinst. På samma sätt bar det troligen gatt med den million kannor bränvin, som förmenats årligen hafva blifvit hit insmuglad före sista Riksdag, ty det är temligen naturligt, att lurendrejeriet icke kan vara mindre på den tid vinsten är mindre, än under den tid, då vinsten är större. Såsom ett annat skäl för skattens förhöjning har Hr Hjärne andragit, att då ändamålet är att fördyra bränvinet för den arbetande klassen, men dennas arbetsförtjenst på de sednare åren betydligt stigit, måste, om ej ändamålet skall förfelas, skatten å bränvinet höjas. Satsen kan vara till en viss grad riktig, men jag tror, att Hr Hjärne misstager sig i sin beräkning, att en arbetare kan köpa en kanna bränvin för en half dags arbetsförtjenst, ty en kanna bränvin köpes ej på minuteringsställena för mindre än 2 Rdr, och mängden utaf arbetare torde ej per dag förtjena dubbla beloppet deraf.
Kungärel, förmögenheten i Sterb,! sen af den 28 Januarii hus; Hwaremok Bewiil§ > 804 ar dem tillagdt för nmg af nosinämnde be-ider<^ befattning med lippstaffenhct, ftin, utan na-! börden och redowisningen gon Uppbordsmans diträ-!af den Bewillnings,af, de, direcke lesweccras till? gift, ftm stall erläggas af Riksgälds, Contoirct, oas Tesremenkerad Egendom saint behaltna förmögenhet ten i Sterbhus. Saimeiiae Land-Rantemästarne i Riket fa afdraga och sig tillgodo beräkna En fjerdedels procent Re,nitz,lage a deras leswereringar af R:ksgä.!ds-Contoirels mer del, med undantag af Land, Nantemastaren i Stock, holms Län, som får affär ra blott En attondedels procent saftm Remis,lage. 7 Art. Anxstende Riks, Zäl-s-Loklroirecs bulder - kortad bör C.moiret tillgodo komina. Smiteliae Land-Rantemästare i R:. ket fa afdraga och sig till godo beräkna Ea serdedels procent Remis, lage ci deraö leswereringar af Riksgälds-Contoirecs Me del, med undanlag afLandRäntemästaren i Stock holms Län, som endast får affora En attondedels procent saftm Rcmifflage. 7 ArtAngående RiksgäldsContoiretS stulder och sarffildte - Dest iL Augusti - >2s9S stildte förbindelser och hwad ^ derwtd iagttagas bär. Som den sammanstagne Bewillningen och Krigsgärden till hela beloppet kommer att lrfwe, rrraS till Riksgälds Contoiret, sä bära deremot af samma Bcwillnlnq och Krigsgärd NedannäMnde Utbetalningar genom Riksgälds - Contoiret besörjasNemligen: Eill Riksens Ständers Bank astainnas ärligen.
Då, vid genomförandet af en ny organisation af den vidsträckta omfattning, sorn folkskoleväsendet, allt svårligen kunde blifva på en gång fullt ändamålsenligt ordnadi; då sannolikt Bristfälligheter deri flerstädes insmugit sig, till och med på sådana orter, der nit för den vigtiga sakens framgång visserligen icke saknades; och då del för öfrigt vore af stor vigt, att erhålla noggrann kännedom rörande den ståndpunkt, hvarpå folkundervisningen inom riket sig helunne, till ledning för bedömandet al de åtgärder, som för dess förbättrande borde vidtagas, hade K. K. Majit funnit det vara nödigt att sakkunnige personer förordnades, för alt, i egenskap af Skal-inspektörer, hvar och en inom eli bestämdt distrikt besöka derstädes befintliga folkskolor samt öfver deras tillstånd och behof afgifva berättelse, sä väl vid hvarje års slut till vederbörande Domkapitel beträffande de skolor, hvilka under årets lopp blifvit besökta, som ock i ett sammanhang efter (vänne års förlopp till Ecklesiaslik-deparlemenlet. Då i allmänhet hvarje Skol-inspektör med sin verksamhet ej kunde omfatta mer än ett stift, men möjligt vore, att skolornas antal inom något sådant kunde nödga till dess fördelning i tvänne distrikt, ansåge E. K. Majit Inspektörernas antal icke böra på förhand bestämmas, hvaremot det årliga arfvode! för inspektionen inom hvarje stift lämpligen kunde fastställas till 1,000 Ridr, med undantag för Calmar och Wisby stift, der 500 R:dr vore tillräckliga, oberäknadt resekostnader, för hvilkas bestridande ett belopp af 6,000 Ridr blelve behöflig!, så alt bela det för skolinspektionen nödiga anslag komme alt uppgå till 17,000 Ridr Runt årligen. Till understöd för Fo/kskofe-lärares afl,"mande inom de socknar, der, enligt E. K. Majits pröfning, statsbidrag för sådant ändamål, i följd af särskilda förhållanden, kunde erfordras, äskade E. K.
RiddarhusUtskottet tror att, då en sådan fördelning skulle vanligen innefatta 20 ä 2f Ledamöter, det fj vore art förmoda att af dem sa manga pä en gång kunde vara frånvarande, att de ej inom s.g skulle finna 2.‘ne att välja. Den ? Augusti t. m. igy Hvilket allt Högloft. Ridderskapers och Adelns omuröfvande vördsammast underställen. Stockholm den 4 Augusti i 815• På RiddarhusUtskottets vägnar jjohan G. Oxenstjerna. G. Marcks v. Wurtenberg, Justerades följande : Utdrag af Protocollet, hållet hos Högh Ridderskapet och Adeln , den 5" Augusti 1815- S. D. Föredrogs å nyo Friherre Anders Ceder strövis, föregående dag på Bordet lagda, Memorial, med anhållan att ut3n lösningskostnad utbekomma alla med Beviilningsämnct gemenskap ägande Handlingar, sa af ProtocollsUtdrag och Remisser som BevillningsUtskottets i detta afseende hållna öfverläggningar och tagna beslut, för att af Friherren pa enskild bekostnad af Trycket otgifvas; och ansåg Ridderskapet och Adeln, med bifall till Friherre Ceder.,troms anhållan ," afskrifningskostnaden kunna af de till Riks lagskostnadernas bestridande ansi.igna medel utgå } inbjudandes de öfriga respectiva Stånden att med Ridderskapet och Adelo häruti instämma. Ut supra. JDen f Augustt e. m. S. D. Föredrogs å nyo och bifölls BancoUtskottefs, den 2 Augusti afgifna och den 4 derpå följande på Bordet lagda, Memorial, angående Lånbiträde i Banken för SöderTelje Canal och Slussverks Bolag, samt rättighet till Låns undfående i RiksDisconten emot Hypo. thek af samma Bolags Actier. Ut supra.
Äro de frie för fåfänga och hafva de icke en anledning, åtminstone en ursäkt i det lämnade företrädet åt den som är el. blir husets prydnad, på hvilken vänner och grannar och innan kort allmänhetens ögon framför de andra skola fästa sig? Skola icke många, både fäder och mödrar, just i kraft af lagens syftemål anse sig skyldige at på den utpekade ynglingen slösa sit goda lika som sin omvårdnad? Och hvad intryck skall ej denna företrädesrätt göra på de andra barnen? Om i denna författning någon öfverensstämmelse vore med vår allmänna lag, seder och tänksätt, om förstfödslorätten vore i andra fall antagen, kunde den ena orätten sägas följa af den andra. Men hvarföre i denna ena punct afvika från den stora, visa lagstiftningsprincipen, likhet i vilkor bröder imellan? De olägenheter som blifvit anmärkte såsom fölgder af denna författning, då genom händelser, som vist icke blifva få, då genom slumpen adelskapet oförtänkt tilfaller ättläggar, afkomlingar af den adlade, kan Herr Kammarherren icke bestrida. En dräng, en gesäll, kan i hast blifva Grefve och inträda såsom medlem af det första Ståndet. Enligt våra författningar, äro vissa syslor förbehållne Adeln, vissa endast ofrälse ståndet. Ilittils och med den gamla ordningen har allt gått sin gilla gång. Med den nva föreser man flera fall möjlige som störa den vanliga gången, sätta folks väl på språng och blifva menliga för tjenstbefattningen. I ovissheten om händelsernes lopp skall ynglingen stadna i ovisshet hvart ut han skall vända sin håg och där hans förhoppningar bäst och snarast skola inträffa. Constitutions Utskottet får föreslå för de constitutionella syslorne nya reglementen, Banco Utskottet för händelserne innom Banken. Äfven för de som innom Riddarhuset kunna förefalla. Jag vill anföra en. En ofrälse son af en adlig far eller ättling i en sådan ny famille blir sjelf Adelsman. Efter Riddarhus Ordningens 54 § får han ej uptaga fadrens el. stamfadrens namn och vapen, han tager då et egit. Nu händer at han genom dödsfall inom slägten ärfver det andra äldre namnet och vapnet.
»Börje, hvad går du och tänker på?» sade Marianne, med sin tunna röst. Han gick fram till henne. »Liten, jag tycker det är synd om dig. Jag märker att du inte tycker om det här på Tomtö. Du skall inte kunna trifvas hos mig; du skall leds.» Börje drog en stol till soffan och satte sig. Stillheten omkring dem verkade så underligt stämningsrikt, – och så denna slöja öfver allting! Marianne smög sin arm kring hans hals. »Men jag håller af dig», svarade hon. Han sade ingenting, satt endast helt stilla och tänkte, men ifrigt, sökande, som om väl eller ve berott på att konflikten inom honom blefve löst just nu, i detta ögonblick. Han grubblade och grubblade, han vände det samma om och om igen i sitt sinne: Hur skulle det komma någon samstämmighet mellan dem, när de voro så grundolika? Hur skulle så skilda vanor kunna förenas? Var det kanske hans mening att lägga sin hand på hennes böjelser och att omdana dem efter sitt mönster? Aldrig, aldrig! Han älskade henne just sådan hon var, med alla dessa fina vanor, med allt detta, som han på samma gång ogillade och förtrollades af. Nej, han ville icke förändra henne. Men lika litet kunde han afsvärja sin egen gifna lifsriktning. Och om han än kunde afsvärja den, så ville han det icke. Tvärtom, han måste kämpa emot frestelserna dertill af hela sin makt: – Sigta till ett med sin öfvertygelse och till ett annat med sitt lif? Nej, nej! Och dock måste det finnas en väg ut ur detta. Ja, han skymtade den nu. De skulle dela sitt rike och lefva hvar inom sitt område. Hans slägt, hans arbete och allt hans förflutna fick hon ej dragas in i. Hon skulle förbli den Marianne hon var. Och när de båda voro unga, lefnadsvarma och fria, var det icke gemensamhet nog! Hans beslut var fastslaget, och han kände en brusande ungdomsglädje strömma genom själ och kropp. »Marianne», utropade han helt plötsligt, »du har böcker, blommor och musik, och in till dig skall jag komma för att lära mig njuta af allt som är skönt. I din lilla vrå skall du göra det till ett förtrolladt slott. Du skall se, att du måste kunna trifvas!»