Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag emotser visserligen det äfventyrliga att, emot en sådan öfverlägsen bevisnings skicklighet som Grefve von Plåtens, uppträda med en motsatt mening; men många af oss halva måhända den förebråelse att göra oss, i afseende på det förflutna, att mera hafva rådfört vår förmåga i denna del, än vår öfvertygelse. Såsom stöd för sitt påslående örn Rikets Ständers åliggande, eller på det Rikets Ständer ej må tveka alt vid detta tillfälle lemna det biträde, som begäres, liar Grefve von Platen i första rummet yttrat, att Canalen ej vore ett enskilt, utan ett allmänt, företag. Det är denna fråga jag redan för mera än 1 1 år sedan skådade under en annan åsigt. Jag erkänner, Go Den 26 Mars f. m. att Konungens privilegium af den 11 April 181 o innefattar en uppmuntran till enskilte, att förena sig i Bolag till utförande af Götha Canal, jag erkänner äfven, att det innefattar löften om vissa förmåner, såsom beredande möjligheten att utföra ett sådant företag. Kongl. Maj:ls Nådiga Proposition af den 10 November 1809 innebär, att Rikets Ständer anhållit , att anstalter för det Canal-arbete , som hade till föremål att förena Wenern med Östersjön, genom entreprenad af enskilde personer, sä inländske som utländske, skulle företagas; att det skulle utstakas sådane vilkor , som kunde lända så väl Kongl. Majit och Kronan j som entrepreneurerne och det allmänna, till säkerhet j i följd hvaraf Canalen borde blifva de enskilte personers egendom, som deruti instuckit sine capitaler. Kongl. Maj:t förmodade, att den betydliga summa, som erfordrades, uppgående efter upprättadt förslag till 1,600,000 R:dr Bico, icke genom enskild teckning skulle kunna sammanbringas, så framt de icke hade att påräkna någon afkastning under byggnadsåren, och en skälig vinst efter Canalens fullbordan, hvartill Canal-inkomsterne icke i början kunde blifva tillräcklige.
af hvilka tvännr, namligcii stz) eridie-o~iders rrpprattawde sanit rmddclmde af rad for sjcIfsh~dikr, torde komma att först taga forbundets krafter i anspråk: - att bland qvinnor af alla klasser sprida kii~ri~tdorrzcn om dwas riiitts (ign sfR ' IIizirig samt deraf följande pligt och ratt sa val för makan och modern som för menniskan och medborgarinnan; - att verka för att upplysta och sakkunniga qvinnor nia utses att taga del i kor#itbarbcten för utredande af sBdana offentliga frågor, hvilka närmast beröra barn och qvinnor; - att medverka till utredning af frågan om nödiga skolreforrer och försöks anställande med sådana, främja utgifvandet af praktiska skolböcker samt verka för en forbattrad stallning för den högre flickskolan och hennes lararekår. afvensoin for folkskolans larariniior; - att verka för att erfarna qvinnor må deltaga i styrcIserr for skolor och alla anstalter der barn och qvinnor i större mängd vistas, arbeta eller utbildas för blifvande verksamhet; så ock för att bildade qvinnor m3 antagas till föreståndarinnor vid sjukhus af olika slag samt der pågående kurser för qvinliga elever; - att söka bland olika klasser sprida kannedom o m p i - d m n f j r n r sund chnorrii, väcka håg för enklare lefnadssatt samt ett kraftigare deltagande i sparkassor, försäkringsanstalter och andra inrättningar till framjan af en förniiftig IiushAllning: - att söka verka för öppnande af nya banor for qvimia~is verksairrhet samt för grundlighet i hennes fackutbildning: - att verka for bildandet af stipcndiefoiider för pimor i syfte att bereda dcni uhvag till sjelfförsörjning. samt - att irreddela r i d for sje&amp;htdier~ Vid ett senare möte, den 3 december 1884, saniniankalladt för att på grund af det antagna programmet diskutcra ett
Föga annat lärer vara att siga om de mindre behof, till hvilkas fyllande låneutvägen blifvit föreslagen; de syfta på riksgagneliga företag, de hafva redan länge varit understödda och för dem gäller äfven, fast i mera inskränkt mått, principen att ej genom vägran af ytterligare tillskott, uppoffra framtida vinsten af hvad redan påkostat blifvit. Ett nytt behof* fast icke i Utlåtandet upptagit, cynes varn 3^0 Den tg Julii /. m, tillkommit, jag lemnar derhän Jämpeligheten att i detta hän8eende tillita Statslåneutvägen; men bör förklara, att det slag af ovanliga bidrag, för hvilket jag med mesta tillfredsställelse skulle rösta, vore det som ägde Rikets försvarsverk till direct föremål: ty jag har länge insett, och i sednare tider haft tillfälle att än mera inse allt hvad i detta vigtiga ämne ligger förvaradt, allt, säger jag, ära, oberoende, säkerhet, långvarig fred, samt till och med en rätt förstådd hushållsprincip} ty i behofvets yttersta stund mångdubblas kostnaderna. Den särdeles vexling af förnödenheter 50m höra till försvarsverket, har, så snart medel till deras anskaffande finnas, en välgörande verkan på en mängd af Näringar. Detta är hvad jag i anseende till Behofven haft att andraga. Hvad dernäst beträffar medlen till fyllandet af dessa behof, så uppstår först en tvekan, nödig att antingen till visshet förvandla, eller ock att undanrödja , den nemligen , om ingen annan utväg finnes än Statens skuldsätta ning. Man omtalar och har länge omtalt en temmeligen betydlig minskning af Bevilloingen. Opinionen tyckes hafva påkallat den; nästan från Riksdagens början synes den vara likasom satt utur all fråga; Utskotten lära äfven taga den för afgjord, så skulle man åtminstone kunna sluta deraf, att ibland möjliga tillgångar till extra behof Bevillningen icke blilvit påiäknad.
Oscar l:sles hofstat och betjening hörande personer; Gifven Stockholms Slolt den 9 Mars i860. Då Kongl. Majit, med anledning af Riksmarskalks-embetets uti underdånigt memorial den 26 nästlidne Januari gjorda framställning och särskildt ingifna underdåniga ansökningar, nu till nådig pröfning förehaft fråga om pensioners anslående af allmänna medel åt sådana till framlidne Hans Majit Konung Oscar Iistes hofstat och betjening hörande personer, hvilka icke blifvit till Kongl. Majits nuvarande hofstat öfverflyttade, men genom långvarig trogen tjenst förvärfvat billiga anspråk att, i öfverensstämmelse med hvad förut i likartade fall egt rum, varda för sin återstående lifstid bibehållna vid dem tillförsäkrade löneförmåner; har Kongl. Majit i nåder gillat Riksmarskalks-embetets i sådant afseende upprättade förslag, grundadt å förutsättningen att ingen högre embetsman borde till dylik pension anmälas och att, så framt icke af läkare vitsordad sjuklighet eller annan ömmande omständighet föranleder till undantag, den till pension föreslagne borde hafva fyllt femtio år eller varit tjugo år i Kongl, hofvets tjenst; i följd hvaraf ock pensionernas slutsumma, deruti inberäknad Hof-kamereraren Johan Erik Forsstrands redan på indragnings-staten efter framlidne Hans Majit Kongl. Maj:ls K åd.
Det skall jag! Men jag vill samla mina tan BRIGITTA. Göm på dem, jag behöfver inga... MAGNUS. Blygsamhet är icke din kardinaldygd... BRIGITTA. ner detta kan räknas mig till förtjänst. MAGNUS efter en paus. Jag saknar alla dygder, men det att jag erkän verkade med sanningens kraft som går rakt till hjärta Det synes mig, fränka, som om dina ord icke ANDRA AKTEN och förstånd, utan hvad Du säger döfvar min sans fastän jag hör Du har orätt! som röken af giftiga örter. Därför blir jag svarslös, BRIGITTA. natur: Du är icke ödmjuk, Magnus! Om du hade Detta har sin naturliga grund i din högmodiga ödmjukheten, skulle mina ord gå direkt till ditt hjärta! MAGNUS. ödmjuk. Gud bevare mitt förstånd; nu går jag min ensamma väg. Den må leda så hvart den leder. BRIGITTA. Alla, alla pocka på ödmjukhet, och ingen är Högmodets väg leder alltid i fördärfvet. MAGNUS. Tänk på det, så att Du aldrig glömmer det. BRIGITTA. Och själfviskhetens väg... MAGNUS. Du menar att jag underlåtit tala om Dig och dina angelägenheter. Det kan ha andra orsaker; men mig plågsamt! fordrar Du rent språk, så skall du få, fastän det är Är jag nu själfvisk också? Må jag tänka? BRIGITTA tiger, menande. FOLKUNGA-SAGAN. MAGNUS. till Den helige fadren i Avignon och i Ditt namn nes mig vara förmätet, ty tanken är hvarken din en hel mansålder. Nåväl: Du har till en början bedt mig skrifva uppmana honom flytta tillbaka till Rom. Detta syeller ny, emedan hela kristenheten fordrat detsamma BRIGITTA. Såå? MAGNUS. ska fångenskap är af Försynen beslutad, och när tuktotiden är förliden, sker hvad ske skall. BRIGITTA. Vidare tror jag att denna påfvarnes Babyloni Såå? MAGNUS. Hvad de gudeliga lärdomar angår som Du däri förkunnar, så äro de gamla goda sanningar dem man kan höra många gånger.
Etter redogörelsen för fondens tillkomst och ändamål, som är att lemna tillgång till byggnader för militära behof i Götheborg och till stadens försvar, så anse Rikets Ständers Revisorer, i den förmodan, att om medel till staden Götheborgs försvar eller befästande skulle ifrågakomma, de utan tvifvel komme att på annan väg tillhandahållas, lämpligast, att fondens behållning till Riksgäldskontoret aflemnas, hvarigenom den för fonden nu verkställda särskilda bokföringen för framtiden kunde undvikas. Som ändå angelägnare punkters befästande och bristande tillgångar hittills gjort nödvändigt att uppskjuta de till försvaret af inloppet till Götheborg behöfliga byggnader, har en per mille fonden, för detta behof afsedd, men otillräcklig, icke ännu kunnat användas, men blifvit för bättre uppfyllande af sitt ändamål genom förräntning förkofrad, hvilket fortgår. Då således det ändamål, hvartill fonden är samlad, ännu qvarstår, utan att vara uppfyldt, samt ingen säkerhet finnes, att nödiga medel, när behofvet af befästningar vid Götheborg inträder, blifva erforderligen tillhandahållna, synes det vara högst oklokt att från sin bestämmelse draga en gifven till gång, som tillväxer och dermed inskränker behofvet af särskilda anslag, isynnerhet som det skäl dertill, som kan hemtas från befrielsen från det särskilda, men obetydliga, bokföringsbesväret icke förtjenar ringaste afseende. Chef för Ingeniörrorpsen. Stockholm den 19 Februari 1852. K. E. Kindblad. Kongl. Krigskollegii Intendentsafdelnings underdåniga utlåtande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers berättelse om granskningen af f. d. Underhållsoch Utrednings-afdelningames räkenskaper för åren 1818 och 1Ö49. St orin ii k tigs te All er nådigs te Konung! Med anledning af Eders Kongl. Maj:ts nådiga remiss å den af Rikets Ständers Revisorer afgifna berättelse om verkställd granskning af statsverkets oell andra al allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning för åren 1848 och 1849, så vith samma berättelse angår Eders Kongl.
September i unbexbåtttgbet anmält od) föreflagit. §. 29. 3) bufmitbfafltg öfmcrengftämmelfc meb l;mab Äongl. 9J?aj:t utt ttåbtg propo* fttton föreflagit, l;afme Söt’, för ett följbrtfttgt ttflämpanbe af åiottgl. äftajjtö nåbiga 44 9ttf3toag§sS3eftut 1860. ©tabga ben 31 Samtart 1833 aitgåenbe mått cd) totgt, Bcfiämt be förättbrabe före SÖi unber ben 13 ftfiiibne ©epteinber, mcb öftoerietnnanbe af förffag tid npa författningar angåeitbe ej mtitbrc ftämpci SJlajtt i unberbåntgljet anmält. §. 31. S3eträffanbc todforett för tidtoerfning odj förfäljning af bräntoin ijafioe SÖi, meb btbeijådanbc af bett lotb förra ÉRiföbagctt beftämba tidioerfningösafgift, i öfrigt SltfSbagSsSÖeftut 1860. 45 utt nu gäKanbe flabgattben Beflittat åtffilltga föränbrtngar, fåfom att ben min fia tidmerfntng på bpgn, flir pmtlfen anmälan får ffe, ffall mara 300 fanttor; att Bränminätillmcrfntng ffall, få framt ej pögft mtgtiga otnflänbigpetcr föranleba be§ tnftättanbc, mara tillåten nnber fem terminer pmarje år, nemligen från ben 15 Sanuart till ben 15 fye&rttart, från ben 15 fyeBruart till ben 15 ättarö, från ben 15 ättarö till ben 15 ttlpril, från bett 15
Då man måste tillstå att det icke gifves någon lagstiftning, som fordrar mera bestämdhet och tydlighet än den som rörer beskattningen; — och då redan erfarenheten visat att 1861 års Bevillnings-författning icke eger denna tydlighet, utan att densamma, tvärtom, gifvit anledning till högst olika tillämpningar, beroende af individuel åsigter hos ledamöterna i de respektive Berednings-kommittéenia, — torde Ridderskapet och Adeln finna att en omarbetning af nämnda förordning är af behofvet påkallad. Numera torde man nästan öfverallt antagit som grundsats, att hvarje Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1802. 255 medborgare bör skatta till Staten i mån af den inkomst man har. Att detta äfven varit lagstiftarnes mening, vid upprättandet af nu gällande Bevillnings-förordning, tyckes mig vara klart. Men huru har man tillämpat denna mening? Jo, derigenom att i Instruktionen för taxerings-förrättningarne införts den satsen, att, till ledning för uppskattningen af mindre lägenheter på landet, åbyggnadens brandförsäkringsvärde skall tagas i betraktande, hafva Berednings-kommittéerna på åtskilliga ställen ansett sig böra grunda sin uppskattning uteslutande på brandförsäkringsvärdet. Men hvad gifver åbyggnad på landet för en inkomst? Sannerligen jag kan utfundera detta; men nog vet jag, genom egen erfarenhet, att en större åbyggnad fordrar ganska betydlig underhållsskyldighet — således bestämda utgifter. Sant är, att det gifvas hus på landet, som böra beskattas, nemligen sådana, som inbringa åt egaren verkliga inkomster, t. ex. sådana hus, som omkring städerna uppföras endast för att uthyras till sommarlustställen m. m. Deremot borde, enligt mitt förmenande, sådan åbyggnad vara befriad från skattebeläggning, som endast bebos af egaren eller af honom begagnas för det större eller mindre landtbruk, som å stället kan vara till finnandes. En annan otydlighet i samma § förekommer äfven, då det efter föreskriften om landtegendoms uppskattning i enlighet med dess egentliga värde, talas om att ledning dertill skall tagas af de sednaste tio årens köpeskilling. De flesta veta troligen, huru uppdrifna dessa köpeskillingar varit på sednare tider.
M. nu föreslagit, att skilnaden emellan berörde summa och hvad Chefen för närvarande åtnjuter måtte med 678 R:dr 16 sk. å Stat uppföras, jemte 3o tunnor spanmål under lönen; men då Rikets senast församlade Ständer å Staten för Wermlands Fält-Jägare-Regemente beviljat en tillökning af 2,775 R:dr 4o sk hvar af Chefen ensam erhållit ett belopp af 788 R:dr 16 sk., och hvarigenom hans lönevilkor bestämdes till 1,488 R:dr 16 sk. eller, med beräkning af Compagni-revenuen, 333 R:dr 16 sk., till 1,821 R:dr 32 sk., och således nära den summa af 2,000 R:dr, hvartill Chefslönen då föreslogshafva Rikets Ständer icke kunnat bifalla någon förändring i den för ifrågavarande Regemente vid senaste Riksdag reglerade och då förhöjde Aflönings-Stat. 1 316 Expeclilions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse Pi.o 184. 7:0 Sedan E. K. M. genom Nådigt Bref af den 29 April i83o, vid fastställelse af Artilleri-vapnets nja organisation, förordnat, alt den i sammanhang dermed för Artilleriet utfärdade Interims-Stat skulle blifva gällande intill 1333 års utgång; och General-Fäll-Tygmästaren, under den 3i October sistnämnde år, till E. K. M. afgifvit underdånigt förslag till definitiv reglering och Ordinarie Stat för Artilleriet; så har E. K. M, nu i dess högstberörde Nådiga Proposition, framställt behofvet af ett på samma förslag grundadt, ökadt anslag för Artilleriet af 7/fI tunnor spanmål in natura och ai,o85 R:dr 87 sk. 6 r:st i contant, utfördt med tillsammans 2 1,458 R:dr i3 sk, 6 r:st.
N:o 3, i ani. af väckta motioner ang:de förändring af lagens stadgande om ränta. l:sta punkten. Frih. Hermelin, Garl Samuel: Jag hade hoppats att någon annan, dertill mera vuxen, skulle begärt ordet, men då så icke skett, måste väl jag deran. Jag hemställer då först och främst, om det är rätta tidpunkten att införa fri ränta, då man vill förminska de låneinrättningar, som finnas; och R. o. Ad, har nyligen beslutat en sådan förminskning, genom nedsättande af diskontens lånefond, hvarförutan det är fråga om att Manufaktur-diskonten helt och hållet skall försvinna. Detta förslag skulle dessutom för låntagare medföra ökade omkostnader och tätare omsättningar. Jag är af den åsigten, att om räntan nu nödvändigt skall göras fri, så bör det åtminstone ske med konseqvens, d. v. s. utan all inskränkning; och dessutom innehåller icke förslaget något stadgande om huru lång månaden skall räknas och huru tillgå skall, om éj lagsökning för förfallet lån inom rätt tid uttages. Skall då räntan fortfarande räknas högre än sex proc., fastän tiden öfverstiger 6 månader? På dessa grunder skulle jag helst önska återremiss, men som detta möjligen torde möta svårigheter, får jag anhålla om afslag. Frih. Gripenstedt, Johan August: Då ingen annan bebegärt ordet för att understödja Utsk:ts förslag, anser jag mig böra äfven nu med några ord uttala min mening, ehuru densamma genom yttranden vid flera föreg:de tillfällen redan förut torde vara känd. Jag behöfver icke fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på hvilken stor vigt och betydelse denna fråga har, ej mindre i praktiskt än i principielt hänseende, då derigenom skulle erkännas frihetens grundsats äfven i fråga om penninge-aftal emellan enskilda.
1^09 års Ständer, som i början af Riksdagen i synnerhet voro af ren patriotisme och hushållsanda uppeldade, uppsökte alla utvägar, att kunna hjelpa Riket ur det tryckande penninge-behof, ett olyckligt krig hade försatt detsamma uti; ibland annat funno de en stor resource uti de Bruken anslagne, under namn af Reeog nitions skogar kända Krono-skogar och Allmänningar, så väl som flera ännu alldeles odeldta och oanvända skogar. Man var i beråd att reclamera dessa, såsom blott vilkorligen, emot en ringa afgift, Bruken anslagna Kronans egendomar, och säkerligen hade genom ett rigtigt användande häraf, då i dessa millioner värde ligga förvarade, Riket blifvit ur förlägenheten hulpet utan att nödsakas gripa till det svåra botemedel, att utan ytterligare fond, genom Banken sätta 10 millioner nya Sedlar i rörelse, som haft den beklagliga verkan, att många menniskor i Riket blifvit ruinerade, alla effecter uppstegrade samt i öfrigt alla de olägenheter, som ett mynt, genom förfallen Credit kan förorsaka; tvänne omständigheter hindrade likväl Ständernas prisvärda föresats; den ena att det ej var hastigt verkställbar^ att till Rikets gagn använda denna tillgång; den andra, att större delen Bruksägare hotades med undergång om de skogsdelar, som Kronan vid Brukens första anläggning deni till kolning anslagit, skulle dem nu fråntagas tvärt emot laga afhandlingar, och hvarigenom äfven allmänna säkerheten till egendomsrätt skulle försvinna om ej Contracter hfeliga hållas. Riksens Ständer funno derföre godt medgifva, att Bruks-ägare skulle på enahanda sätt, emot 6 års renta, som för annan Kronojord stadgadt är, få till skatte lösa den skog, sorn till deras Bruksdrift nödvändigt tarfvades, sedan först hemmantal blifvit åsatt, och skattläggning derefter verkstäld, men öfverskottet skulle offentligen till den mestbjudande försäljas. RiksdagsBeslutet den 2 Maj 1810 lyder sålunda i 14 $.
Om särskild decharges lemnande af ”RiksgäldsContoiréts Herrar Fullmägtige; samt af ”behörigt qvitto på aflemnade handlingar och rä« J’kenskaper, till säkerhet för den afträdande Di • i 9 recttonen. ”1 sammanhang härmed oell under hopp om ”Eders Kongl. Maj;ts Nådiga beskydd, får Bolaget i underdånighet förklara sig färdigt, att uti ”allt hvad det förmår, gå Eders Kongl. Majtts "Nådiga önskningar till mötes, samt beredvilligt "att äfven med inbetalningen å Actier fortfara; "i hvilken föresats Bolaget uppdragit sin Direktion, att en sådan Actieinbétalning, med 10 "proCent å tecknade Gapitalet efter afdrag sf de ”(vänne sistförfluirte årens räntor å förut inbe - 363 Ven 15 October /. m. ”talte 60 procent nu infordra. Bolaget har likväl ”under närvarande bekymmersamma förhållande ”och med särdeles hänsigt till den i Riksens Stän”ders beslut innefattade totala rubbning och upp”häfvande af den Bolaget af Kongl. Maj:t Nådigst ”liilförvissade belåningsrätt a deras Actier, vid ”ett sådant tnedgifvit infordrande af ytterligare ”inbetalning, icke ansett sig hvarken kunna eller *böra underkasta några Actieägare den hittills ”under goda och jämna förhållanden lämpliga och ”af Bolaget strängt iakttagna påföljd af Straffrän”ta och Actiernas förlust för dem, sorn med ytterligare kontanta bidrag uteblifva; utan anhåller ”underdånigst om Eders Kongl. Majtts Nådiga ”Stadfästelse på en sådan dispence af föreskriften ’’uti 6 Art. 9 Mom. i Kongl. Maj:ts Nådiga ”Reglemente för Götha CanalBolag af den x I A”pril 1810, att för denna gång och intill dess ”Riksens Ständer i alla delar återställt Bolaget ’’i sina välfångna rättigheter och förmåner, eller ”beviljat deremot svarande ersättning, dessa påföljder ej vid infordran och försummad inbetalning måtte äga rum.
Af jeinvägskommittéen beräknas anläggningskostnaden för norra vägen, det svåra passet vid Stäket inberäknadt, till 7 50,000 E:dr per mil, vägen mellan Södertelje och Cathrine - Den 9 Juni e. m. 91 liolm kostar deremot 947,000, och den mellan Södertelje och Stockholm 1,250,000 per mil. liela den längre norra kostar 17,450,000, den södra deremot 19,700,000; talar detta för den sednare? Genom de branta sluttningarne blir slitning och underhåll af den södra långt större än af den jemnare norra. Skilnaden som 5 till 6, transportkostnaden likaså; talar detta för den södra vägen? Då farten naturligtvis minskas vid hvarje skarpare höjning, visar det sig slutligen, att man kommer lika fort på den längre som på den kortare banan. Hvad talar då till den sednares fördel? måhända lofvar den en rikare afkastning? nej visst icke. Södermanland kan hvarken i folkmängd eller tillgångar jemnföras med Uplands eller Westmanlands fruktbara slättland. Att Westmanland har ringare befolkning per qvadratmil bevisar intet, ty häri inräknas då ödemarkerne i norra delen af länet, just der dit Utsk. vill förlägga sin märkliga, af alla utdömda Salabana. Under det att Södermanland således endast har en ringa spanmålshandel att erbjuda, känna vi alla de massor af så val landtmannasom bergsprodukter, hvilka norr ifrån föras till hufvudstaden, hvarifrån bergslagerna deremot återforsla sina talrika förnödenheter. — Herr Gripenstedts sats att jernvägar böra läggas der ett stort varubyte är att påräkna, gillar jag således fullkomligt, den talar kraftigt för den norra banan. »Nej» utropar Utsk:s försvarare, »jernvägar böra alldrig läggas nära vattendragen eller i de rikare floddalarne, utan i »mindre odlade» trakter hvilka de i framtiden komma att omskapa till verkliga lustgårdar. Denna sats har åtminstone nyhetens behag; intet land har, mig vetterligen, försökt den. Der liflig rörelse erbjuder borgen för företagets framgång der anläggas vägar, dessa må för öfrigt löpa längs efter eller tvärt öfver vattendragen.
Stånd att förese den händelse, att CanalDirectionen icke vore försedd med någon annan autorisation, än att blott affordra Rikets Ständer alla bidrag, utan att kunna aflemna några motsvarande förbindelser, så tror jag, att den af Grefve Frölich i öfrigt föreslagne, af mig förut omförmälde, Nejproposition är den enda, som här bör framställas. Herr Stråle: I anledning af den upp lysning, Herr Lefren lemnat, får jag nämna, att jag icke kände det förhållande, sorn han uppgifvit. Jag trodde, att de begagnade uttrycken voro ordagrannt enliga med det ProtocollsUtdrag, som afgick till StatsUtskottet; men äfven med begagnande af ordet vilkor_, i stället för förbindelsej lärer saken icke blifva annorlunda; ty om, å ena sidan, Rikets Ständer lemna Bolaget en förmån, men fordra ett motsvarande vilkor, och Bolaget, å andra sidan, icke samtycker till detta vilkor, så måste Rikets Ständers beslut icke vara förbindande. Jag kan således icke finna annat, än att då man antager någonting annat än Bolagets erkännande, att uppfylla det föreskrifna vilkoret, så innefattar sådant en förändring i beslutet. För mig, som icke tillhörde pluraliteten, och således ej deltog i beslutets fat - Den 4 Maji f, m. 4g fattande, är det visserligen omöjligt, att bestämma motiverne dertill; men det synes mig likväl klart, att sjelfva beslutet måste grunda sig på det dermed förenade vilkor, och jag skulle tro, att mången, som nu med sin röst bidragit till detta beslut, måhända hade voterat annorlunda, om han vetat, att Bolagets förbindelse till återbetalnings-skyldighet ej skulle utgöra vilkor för penningarnes utbetalande.