Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De vid offentliga läroverken anställde ordinarie lärare, hvilka Jör sina befattningar presterlig befordringsrätt åtnjuta', ordinarie och exlra-ordinarie Professorer, Adjunkter och Docenter vid Universiteterna, Räntmästare och Sekreterare derstädes samt de bland Universitelernas öfriga tjenstemän, sorn presterlig befordringsrätt för sina befattningar innehafva: äfvensom de ledamöter af Svenska, Felenskapssami Vitterhets-, Historieoch AnliqvitelsAkademierna, hvilka icke på annan grund valrätt ega, väljen likaledes inom sig, distriktvis, riksdagsmän. 3:o. De riksdagsmän, som enligt ofvanstående r.sla och aldra momenter valde äro, utgöra, vid riksdag, PrdsleS tande t, och skola lill antal vara sjutiofem, bland hvilka sextio väljas af dem, som enligt r.sla momentet, och femton af dem, sorn enligt a: dr a momentet valrätt ega. 4:o. Valen förrättas i enlighet med den ordning, som af Ståndet antagen och af Konungen gillad och fastställd är. §• 14- l:o. Idkare af borgerlig näring, såsom handel, fabrik, handtverk eller annat lill borgerliga näringar räknadt yrke; egare och fideikommiss-innehafvare af hus eller tomt i stad eller köping; egare och fideikommiss-innehafvare af bergsbruk, samt magislratspersoner i städerna väljen inom sig, distriklvis, riksdagsmän. Dessa riksdagsmän utgöra, vid riksdag, Borgare-Ståndet, och skola till antal vara sjuliofem. 1 Haft. 2 ■jO Förslag till ändring, i Grundlag. — Riksdags-Ordn. Stockholm, fordras, att hafva varit irenne är Borgare derstädes, alt en Grosshandlare beta' lar minst Tjugu Riksdaler, en Fabrikör eller Minuthandlare Tio Riksdaler och en Handtverkare Fem Riksdaler till Staden i ärlig a utskylder. 2:o. De öfriga Rikets Städer lige jemväl att sända Fullmäktige af Stadens Borgare eller Magistratspersoner.
Hallen anmäld anmärknings-anledning, rörande beviljad förhöjd tjenstårs-beräkning för en af dupplikanterne vid S:t Clarse högre iärdoms-skola i Stockholm; och N:o 11, i anledning af Stats-utskottets anmärkning angående en åtgärd i afseende å vakans-besparingen af sekreterare lönen i justitiekanslers-expeditionen vid denna tjensts sednaste ledighet. Dessa 3:ne memorial ansåg Ståndet icke erfordra annan åtgärd, än att läggas till handlingarne. S. D. Föredrogos Stats-utskottets sedan den 13 dennes på bordet hvilande utlåtanden: N:o 164, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition om upphörande af s k. liggetidsoch nådårs-besparingar vid tillträden af embe - 374 Prot.-utdrag den 15 Maj 1868. ten och tjenster på rikets stat, samt om årliga anslag till arméens och civil-statens pensions-kassor och amiralitets-krigsmans-kassan, såsom ersättning för de inkomster, dessa kassor af nämnde besparingar åtnjuta; Bifölls i dess båda moment; samt N:o 165, i anledning af väckt motion, angående rättighet för assessoren J. A. Törnemanj att å allmänna indragnings-staten bibehålla sin, i egenskap af kommissarie i det numera upphörda revisions-kontoret för allmänna magasins-ärendernas utredning, innehafda lön; Återremitterades med dervid gjorda anmärkningar. S. D. Föredrogos Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottens den 13 dennes första gången bordlagda: Utlåtande JY:o 10j i anledning af väckt motion om reglering och jemkning af roterings-skyldigheten å Gottland. Bifölls; Dito N:o Hj i anledning af väckt fråga om bestämmande af premier för dem, som anställa försök att bereda socker af potates. Bifölls. S. D. Efter skedd föredragning bifölls Bevillnings-utskottets den 13 d ennes bordlagda betänkande N:o 12, angående städernes salu-accis. S. D. Föredrogos och biföllos Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottets den 13 dennes första gången bordlagda belänkanden:
Jag delar visserligen i allmänhet de åsigter, sorn här blifvit yttrade^ att med Statens medel bör strängt hushållas, samt att nya löner först vid en allmän reglering böra bestämmas, och det så mycket mera, som en ny plan till StyrelseVerkens organisation är uppgjord och underkastad Riksens Ständers pröfning; men jag får likafullt fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet deruppå, att någre af de af StatsUtskottet föréslagne tillökningar ej kunna genom denna RegleTing förekomrnas; de nemligen för JustilieeReVisionen. Hvilken organisation söm helst må antagas, så blir det antal sorn nu år uppgifvet, det minsta hvarmed årenderne kunna besörias. Ifrågavarande ProtocollsSecreterare göra tjenst både i StatsRådet och i Högsta Domstolen. Dö höra vål således till en del till de administraJ tiva Verken, i afseende på föredragningen i StatsRådet, men den hufvudsakliga tjenstgöringen år uti Högsta Domstolen. Det år alldeles omöjligt att bestrida denna tjenstgöring med 9,-ne ProtocollsSecreterare, svårligen kan det ske med fyra. Herrar Morath och Ehrenborg hafva i detta afseende närmare upplyst förhål, landet. Deri Comittée, som haft sig uppdraget^ att föreslå en ny reglering af StyrelseVerken , har ock föreslagit 5 ProtocollsSecreterare oell 5 Cantzlister i denna Expedition. Äfven detta antal år al mångå ansett vara för litet. Nu åt* 158 Dm 5 Julii f, m. förhållandet sådant, att de verkeligen tjenstgörande ProtocoIlsSecreterarne icke åtnjuta lönerne, emedan två af de föredragande innehafva desse löner. Tjenstgöringen i Revisionen år så betydligen större, ån i de öfrige Expeditionerne , att ehuru jag medgifver, att förhållandet med lönerne äfven kan vara detsamma der, åro lönerne i Revisionen likväl färre i jemförelse med göromålen.
Por högt uppdrifven skuldsättning, eller att vidtaga andra åtgärder, ledande till undergång för enskilde och oberäknelig skada för del allmänna; men då Utskottet har sig bekant, att samma vinst bestämdt afsetts för fyllande af Stats-bchofven, får Utskottet hos Rikets Högloflige Ständer vördsamt hemställa, att af Bankens, sedan 1848 års början upplupna behållna vinst, ett belopp af 500,000 R:dr banko årligen må, vid slutet af hvartdera åren 1851, 1852 och 1853, från Banken, i och för statens allmänna behof, till Riksgälds-kontoret all emnås.” Häruti hafva Herr S. J. Schönmeijer och Riksdags-fullmäktigen Olaus Ericsson från Götheborgsoell Bohus län instämt. Herr Professor Agardh, som biträdde Utskottets tillstyrkande, att öfverlemna 2,100,000 R:dr af Banko-vinsten till Statsverket, men icke Utskottets motiver härför, förklarade sig grunda sitt tillstyrkande på följande utredning och motivering: ”Svenska Riks-banken har i sitt dubbla åliggande, att på samma gång upprätthålla myntvärdet och vara en låne-bank, 2:ne slag af förbindelser. Till det förra slaget hör blott en enda, realisations-förbindclsen, eller Bankens skyldighet alt med silfver infria sina sedlar. Pä det Banken skulle kunna fullgöra denna förbindelse, förordnade man vid realisationens införande, att dess metalliska valuta aldrig fick understiga -Saf dess sedelstock, hvilket man vid 1844 års riksdag förändrade till den bestämning, att sedelstocken endast med ett visst fixeradt maximum, 20,000,000 R:dr, fick öfverskjuta metalliska valutan. Som lånebank fick den vid samma riksdag sig ålagdt vissa gifna skyldigheter eller skalder.
Det belopp, hvarmed detta öfverskott kan komma att öfverstiga de till fullo infriade obligationernas kapitalsumma samt den ä dessa sednare till inlösningsdagen ytterligare upplupna ränta, bör å någon af de återstående obligationerna afskrifvas. Beträffande särskildt ackords-summan för landshöfdinge-bestållningen i Wermlands län, 30.000 R:dr, får dock, jemlikt Rikets Ständers vid 1847 och 1848 års riksdag meddelade beslut, den derför belöpande ärliga ränteoch kapitalinbetalningen, som dessförinnan bort utgå med 1,800 R:dr, utgöras med endast Ett tusen trehundrafemtio R:dr. Likaså medgåfvo Rikets Ständer vid 1853 och 1854 års riksdag, att ackordsränteoch amorterings-afdraget af landshöfdingelönen i Calm.ar län, hvilket förut utgjort 2,100 R:dr ärligen, må nedsättas till det belopp, eller Attahundratjugufem R:dr, som, med tillgodoberäkning af hittills skedd öfverbetalning, erfordras för att ackords-återstoden för sistnämnde landshöfdinge-beställning skall varda amorterad vid den tidpunkt, då slutliqvid skulle egt rum, derest sex procent å ackordssumman under hela tiden inbetalts. § 112. Såsom ersättning för de af Kongl. Stats-kontoret förskottsvis bestridda, kostnaderna för deras Majestäter Konungens och Drottningens kröning, hafva Rikets Ständer till utgående från Riksgälds-kontoret anvisat en summa af Etthundrasextiosju tusen fyrahundra R:dr; hvilken summa alltså bör af detta Verks medel utbetalas efter derå från Kongl. Stats-kontoret erhållen reqvisition. § 133. För anläggningen af en till begagnande med ångkraft afsedd jernväg från Borås till vestra stambanan vid Herrljunga, eller den punkt, som af Kongl. Maj:t i nåder bestämmes, har ett lån. motsvarande tvåtredjedelar af den verkliga anläggnings-kostnaden; men hvilket låns belopp dock ej får öfverstiga
Det skulle derföre för mig synas, alt man icke riskerade särdeles vid alt antaga denna lag, isynnerhet som, efter hvad jag får upplysa, de speciella anmärkn:r, som innefattas i Hr Lagergrens COi Den 20 Maj. reservation, hafva varit föremål för en särskild handläggning inom Ulsk. och der icke befunnits förtjena något särdeles afseende. Den stränghet i gamla lagen i afseende |>å säkerhets ställande för vexel, hvarpå Hr Lagergren lagt synnerlig vigt, har Ulsk. t. ex. funnit olämplig i jemförelse med den öfriga nuvarande creditlagstiftningen och jemväl ganska illusorisk, enär man väl vet, alt den aldrig tillämpas, emedan hvar och en vexelgifvare lärer vara så klok, alt han i sådana fall blott skickar ett ombud i sitt ställe, och då slipper han dea der personliga ansvarigheten, som den gamla lagen så strängt hotar med. Ulsk. ansåg dels detta stadgande i sig sjelf mindre lämpligt, och dels ansåg man den stränga exccutiva gång, som vexlar enligt förslaget erhålla, vara fullkomligt tillräcklig. Men sedan jag sålunda sökt göra reda för Utsk:s skäl, att framkomma med detta lagförslag, och jemväl de skäl, som kunna visa att någon särdeles våda icke är förhanden vid förslagets antagande; så får jag likväl tillägga, att då riksdagen redan är så långt framskriden, och då de många anmärkmr, som inom alla Stånden blifvit gjorda, gifva en stor anledning att förmoda, del förslaget i dess närvarande skick icke blifver anlaget, utan det är sannolikt, att Stånden komma att stanna i skiljaktiga beslut, hvilka icke möjligen kunna hinna sammanjemkas, och då dertill kommer, alt denna lag redan gäller för inrikes vexlar, och att för deri utrikes vexelhandel en särskild lag redan finnes, emot hvilken jag icke hört, att de handlande yttrat särdeles missnöje, isynnerhet som skiljaktigheterna dem emellan iiro Ideligen obetydande, så har jag ingenting emot, om R. o. Ad. skulle finna för godt ali afslå betänk. Hr von Hartmansdorff, A u g.:
Icke fingo medgifvas för längre tid än ett dygn, erlägges: från Stenstorp till Götheborg b Sköfde till dito d Väring till dito _... b Moholm till dito » Töreboda till dito I medlet af December nedflyttades artikeln salt till D:te klassens gods, i stället för att Förut hafva tillhört 4:do klassen. 1 R:dr 70 öro per Sk3, 1 » 90 » o 2 B 10 B O 2 B 30 B B 2 » 50 b b — 119 — hvari sedermera endast den ändring gjordes, att teiegrafering om skjuts betaides, oberoende af afståndet emellan stationerna, med 1 R:dr R,:mt. Under den tid af året telegraferingen begagnades, afgingo 815 telegrammer, hvarför inkomsten uppgick till 996 R:dr R:mt. I den under förra året för fångtransport inredda vagn biefvo under året emellan Götheborg och Alingsås, 288 personer, fångar och bevakning, transporterade. Den 23 April öppnades en ny anhaltstation vid Frändtorp, | mil från Götheborg. Vid denna station, som endast är beräknad för passagerare och för hvilken ingen annan anläggning varit nödig än en plattform utmed banan, finnes icke någon särskild trafiktjensteman anställd, utan biljetterna säljas, enligt öfverenskommelse, genom i grannskapet boende enskilda personer, hvilka i Götheborg uppköpa ett större antal på en gång. Uppehåll för passagerares afheintande eller aflemnande vid denna station gjordes dock endast fyra gånger i veckan, nemligen onsdagar och lördagar vid första morgontågets nedgång till, och sista eftermiddagstågets afgång från Götheborg. Vid Sörby i Skaraborgs län, 9,4 mil från Götheborg, öppnades den 1 Maj äfvenledes en anhaltstation, vid hvilken en trafiktjensteman anställdes, men vid hvilken endast en förut befintlig provisionel byggnad tillsvidare anordnades såsom stationshus. Mot slutet af året uppsattes och inreddes ett permanent mindre stationshus af trä. De med stöd af Eders Kongl. Maj:ts nådiga bref af den 20 Mars och 17 December 1858 af mig vidtagne nedsättningar i gällande trafiktaxa äro i en särskild bilaga npptagne.
H) Nils Hansson har påyrkat, att så vida de olägenheter, som med det hitills varande aflöningssältet äro förenade, fullständigt skola afhjelpas, två väsentliga vilkor derför borde iakttagas; del första, att presterskapets löner bestämmas en 8 Allmänna Bestarsoch Ekonomi-Utskollels Belänkande N:o 93. gång för alla, samt sålunda icke blifva beroende af tillfälliga konventioner eller dylikt; samt det andra, att presterne icke sjelfva blifva uppbördsman för sina inkomster, utan att dessa uttagas likasom öfriga skatter ocb derefter till presterskapet kontant utanordnas. I sådant hänseende föreslog motionären: att inom hvarje härad borde utses en kommitté, efter enahanda grunder, som för val af deputerade för markegångs-sättningarne na äro gällande, och hvilka kommittéer, i närvaro af Krono och Konsislorii ombud, borde, med ledning af möjligen redan gällande ackorder, tionde-längder, taxerings-uppgifter samt de upplysningar, som i öfrigt må stå alt vinna, i afseende å presterskapets hittills varande inkomster inom hvarje pastorat, uppskatta dessa, för så vidt de utgått af jorden, till vissa tunnor spanmål, hälften råg och hälften korn, hvilken spanmål sedan borde på de särskilda hemmanen i mån af uppskattning, egovidd och godhet fördelas; att i denna spanmåls-beräkning borde inbegripas ej blott den så kallade skafttionden, utan äfven ersättning för qvicktionde, körslor, mjölk, smör, ägg och alla andra dylika inkomster, som nu åligga jorden, af hvad namn och beskaffenhet dessa än vara månde; att spanmålen icke erlades in natura, utan med kontant efter årets markegångspris, utan förhöjning; att i stället för offer, dagsverken, de så kallade Jura stol® och alla andra dylika utskylder, hvarje person, som uppnått 21 år, måtte, då lian ej för sjukdom eller andra orsaker är från afgift till kronan befriad, intill sitt 60:de år erlägga, männen En R:dr och qvinnorne 24 sk.
Directionerne fullständig decharge, med frikän - j, Banco-Utskottets Memorial, N.o 80. nande från allt ansvar för nu och framtiden, i afseende på hvardera förvaltningen för den tidrymd, som nu varit Utskottets granskning underkastad. Stockholm den 22 Maj i845. Ank. till Exp.-Utsk. den 22 Maj, kl. 8 e. m. Memorial, i anledning af Riks-Stå?idens skiljaktiga beslut, i fråga om Statsoch Banco-Utskottens Utlåtande, N:o i36. Som, enligt Banco-Utskottet tillhandakomne Protocolls-utdrag, tvenne Stånd eller Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet bifallit Stalsoch Banco-Utskottens Utlåtande N:o i36, angående omskrifning af RiksgäldsContorets Obligationer till Banken; hvaremot de tvenne öfrige Riks-Stånden eller Borgareoch Bonde-Stånden afslagit samma Utlåtande; så får Utskottet, som vid sådant förhållande anser förevarande fråga hafva förfallit, derom hos Rikets Ständer göra anmälan. Stockholm den 22 Maj 1845. Å Ridderskapet och Adelns Ledamöters vägnar, M. Björnstjerna. Å Borgare-Ståndets Ledamöters vägnar, J. F. Gråå, Ä Preste-Ståndets Ledamöters vägnar, E. S. Odman. k Bonde-Ståndets Ledamöters vägnar, P. Sahlström. C. O. Ossbahr. STOCKHOLM, I. Marcus i 845. Ftgifne \ja Lån af Allmänna Diskont-Fonden under loppet af År N:o 1. Jordbrukare BruksIdkare Fa b riks -Id hare. Handlande. Handtverkare. Embetsoelt Tjenstemän. Diverse. Summa. utom Bondeståndet. inom Bondeståndet. utom Bondeståndet. inom Bondeståndet. Mili laire. ■ Civile. Ecclesiastike. Stockholms Dån, mot Mypothek a f Publika Papper, År 1&44. Antal lån. Antal Actier.
St. beslöto, att skillingssedelmyntet skulle indragas och silfver i rörelsen utsläppas, och detta beslut bragtes under perioden emellan tvenne Riksdagar till verkställighet. Följande Riksdagen, sedan denna förändring blifvit lyckligen genomförd, väckte någon inom RiksStm en motion, att det minsta silfvennyntet skulle blifva ett sexskillingsmynt, i stället för att tolfskillingen, enligt det förut fattade beslutet, var bestämd till lägsta silfvervalören. När denna motion företogs till behandling inom den Riksdagens Bankoutskott, befunnos tänkesätten der hafva helt och hållet förändrat sig, vid jemförelse med dem, som varit rådande hos el t pär Stånds ledamöter inom de föregående Riksdagarnes Bankoutskott. Det var nu endast en och annan bland det Högv. Ståndets ledamöter, som bestridde äfven detta nya reformförslag. Men BondeSt:ts samtlige ledamöter, som under den korta tid, det nya myntet hade varit begagnadt i rörelsen, redan lärt sig af egen erfarenhet inse fördelen af att hafva fått de vackra blanka silfvermynten i stället för de vedervärdigt fula, smutsiga småsedlarne, och kommit underfund med att de förra voro lika lätt handterliga som de sednare, voro nu lika ifriga att förorda de mycket små 6:ski!lingsmyntens införande, som de förut hade varit att bestrida 12:skillingsmyntets antagande, bland annat just ur den synpunkten, att så små mynt skulle blifva alltför obeqväma för grofva händer att handtera. Och förmodar jag att, blott man ville besluta sig till att införa en Rdrs silfvermynt i stället för en Rdrs sedelmynt, man äfven efter detta ombyte snart skulle finna sig icke dervid hafva förlorat i beqvämlighet. Hvad åter beträffar den mera väsendtliga nyttan både för R. St:rs Bank och för hela landet af den föreslagna ålgärden att indraga llldrssedlarne och ersätta dem med silfver, så består den i min tanke deri, att om man vill behålla qvar det silfver, sorn lill landet inkommer, det bästa medlet då dertill är att vänja allmänheten att i den dagliga rörelsen mera allmänt än hittills begagna silfver.
Sådana ämnen äro just intressanta att afbandla med jemnåriga och tillika bildande; ty genom att utbyta åsigter med andra, klargör man sina egna, eller lär sig inse, om de äro vigtiga eller icke. Om man önskar, att sällskapslifvet skall vara både bildande och vederqvickande, så är väl intet lämpligare än att, då ungefär samma personer regelbundet komma tillsammans, man använder någon tid af samqvämet till läsandet af en god bok, eller t. o. m. inöfvandet af något mindre dramatiskt arbete. Hvad uteslutning ur sällskapet för något brott mot dess » tysta principer » (om hvilka förf. lemnar oss i okunnighet) angår, så ligger ju i all slags bannlysning någonting af fariseism. Och man kan ej gerna antaga, att familjer ingå öfverenskommelse om ett flitigt och förtroligt umgänge utan att på förhand känna till hvar andras moraliska ståndpunkt, hvarför några obehagliga, upptäckter i det afseendet ju ej behöfde befaras. — Att toleransen mot männen drifves väl långt, medgifves; ty om icke deras eget rättsmedvetande hejdar dem på det ondas väg, icke mönster på juteväf och fäster det rundt om yttersidan; i kanterna sättes ett veckadt ylleband. En remsa af samma väf broderas och fästes på ömse sidor att bära » korgen » uti. Frida N. N. Man hör ofta: » Göm det, det kan alltid blifva nyttigt till något! » kanske dock oftare: » Hvad kan det väl duga till, kasta bort det! » Men hafven I någonsin tänkt eder att äfven de tomma tändstickslådorna äro användbara? Jo, visst äro de så! Men huru kunna tydligt framställa hur de användas för att bilda något helt? Jag får dock försöka. - Man tager ett atlasband och fäster om sjelfva lådan, men just så att den obehindradt kan skjutas ut och in i sitt fodral. Sedan hopfästes med stark tråd 3 lådor i rad och 3 öfver hvardera (9 st. lådor) och om det hela fästes ett broderi på mörk juteväf, kanladt med ett veckadt atlasband. Under fästas 4 trådrullar, som hjul, då hela det lilla arbetet blir något liknande en jernvägsvagn.
Efter att vidare hafva med exempel, hemtade från särskildta läroverk iramställt de olika aflöningsförhållanden, uti hvilka lärare kommit, som alltifrån deras anställning vid läroverken haft enahanda tjenstgöring, samt erinrat, att det ingalunda berott på duplikanterne eller extra lärarne sjelfva att förekomma det missöde, som drabbat dem, har motionären, hvad anginge den kostnad, som Statsverket skulle få vidkännas, om nämnde lärare medgåfves att få räkna denna tjenstgöring sig till godo, anfört, att någon stor uppoffring för det allmänna eller något prejudikat för framtiden ej skulle deraf uppkomma. Ty dels kunde en sådan löneturs-beräkning för de extra tjensteåren ej föreslås för andra extra ordinarier och duplikanter, än dem, som tjenstgjort under väntningsperioden för skolornas utvidgning före 1858, enär de, som sedan blifvit anställde, hade både fri ansökningsrätt utom sina stift och tjenado för vida högre arfvoden, dels borde äfven ett eller annat år afråknas såsom öfningseller prof-år vid skolorna. Statsverkets utgift för de extra lärarnes förr inträdande lönförhöjning skulle således ej blifva särdeles betydlig, då den ej komme i fråga för andra, än dem, som föro den sista löningsstaten varit extra lärare eller vikarier och ibland desse endast för dem, som längst tjenat. — Uti de underdåniga petitioner, som i detta hänseende till Kongl. Majk ingått från 41 extra ordinarier från Stockholms stad, från Skara och från Lunds stift, hade, utom andra bevekande skäl för sin underdåniga ansökning, petitionärerne åberopat nådiga Cirkuläret den 26 November 1858, hvarigenom extra lärare, sorn vid elementar-läroverkcn med nit och skicklighet tjenstgjort ett år, fått sig tillcrkändt lika arfvode med ordinarie lärare.
Att till sin primitiva bestämmelse återföra, hvad på sådant sätt kan hafva tillflutit Allmänna Hospitals-fonden, torde nu mera ej vara förenligt med billighet och rättvisa, men till förekommande af än vidare utsträckning häraf i framtiden, lärer ej något mera ändamålsenligt kunna projecteras, än hvad Utskottets Betänkande 1 a4o S t ä t s-U t sk 0 11 fe t s B et ä n k a 11 d elfl innehåller, nemi. att en bestämd reglering öcb fördelning mellan CefllrabHospitalerne af Läiis-Höspitalefiles nu egande fonder och inkomster bör företagas, samt dethvarje Gefl* tfaLHöSpital tillkommande belopp derefter Öfverlemnas till Directioiieh deröfver, att förvaltas på det sätt, som genom Kongl, Iiislructiöhen af dell i^rde Deceina ber i8iy är, i afssfeénde på Lasarettsoch Curhus-medlefl, fdreskrifvit; dock finner tJtskottet nu mera, ali vid en sådan Reglering bestämdt afseende bör fästas derpå, att de fonder*sorn genom private dolia* tioner tillkommit, icke förenäs med Gen* trabdiospitaler, hvaruti det Län, till hvars förmån donaliolieriie skett, ej kommer att äga del, Saint att flir öfrigt ändamålet af donationerne i sä måtto alltid må tipp* fyllas, att det Län, till hvilket desamma höra, får å HoSpitalerne njuta inrymme för ett deremot svarandeantal af Dårar, utan afseende på minskning uti dell rätt, som Länet eljest, i följd af sill del* agtigliet i den gemensamma anstalten kall tillhöra, hvilken mening Utskottet iiu får tillägga sitt förra Betänkande, 1 afseende' på den förnyade önskäit att n t a n uppskof en bättre fördel* n i n g