Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Domaren besvärlig eller lägga hinder i vägen för honom, att efter sina egna afsigter leda rättegången, vore ordet allmänneliga olämpligt och opassande, helst då det sammanbindes med orden: ”ej godkänd är och loj dertill fått.” Detta godkännande borde af ofvan upptagne skäl icke tillhöra Rätten, utan parten, som behöfver och för sin rätts utförande antager fullmägtigen; och någon fråga om lof eller tillåtelse att föra andras talan inför rätta borde aldrig uppstå, då fullmägtigen är oberyktad, ärlig, redlig och förståndig. Ordet 3 Lag-Utskottets Betänkande JV:o g5. ”eljest” kunde ock tydas olika, antingen såsom vid andra tillfällen, i andra fall, eller af andra orsaker, hvilken senare mening vore den rätta. På grund häraf föreslog Motionairen en så lydande redaction af 2 §.: De, som för andra måga tala och svara, skola vara af en oförvitelig frejd, ärlige, redlige och förståndige män. Vill parten till sin fullmågtig bruka sin skyldeman, eller den i hans tjenst är, eller den han, af hvad annan orsak det vara må, häfver förtroende till, stämde det honom fritt. Ej må fullmågtig af Domaren eller Rätten ogillas, när sakegaren i fullmagten eller muntligen inför Rätten förklarat sig hysa förtroende till fullmägtigen, och Rätten antingen har sig bekant, eller ock genast utrönt, att fullmägtigen kan rent skrifva Svenska språket och eger de i denna $. uppräknade egenskaper. Den, som är lagligen antagen till fullmägtig, må icke af Domaren eller Rätten dömas ovärdig efter förlustig rättigheten att föra andras talan inför Rätta, utan så är, att fullmägtigen varder med fullt bevis öfvertygad, att hafva retat eller förledt någon till oskälig rättegång, eller emot bättre vett drif vit orättfärdig sak, eller brukat veterlig falskhet, eller hindrat sin hufvudman att saken genom förlikning af sluta.
Uii vissa af de Norra Provincerne beräknas tillfälle till HusbshofsQvarnars anläggning vid Hemmanens skattläggning, uti andre upptages derföre serskildt så kallad TullSpannemål, som af ålder utgått, och i andre ökas derföre Räntepersedlarne. Sedan QvarnTullen enligt 165q och 1655 årens Riksdagsbeslut förvandlades till en ständig afgift under nama af Mantalspenningar, hafva icke dess mindre husbehofsQvarnar blifvit till ränta taxerade. Vid 1660 års Riksdag yrkades verkställighet å 1638 års RiksdagsBeslut, att Commisarier skull® förordnas i Landsändarne, för att alla Qvarnar och Sqvaitor bese och då döma ut eller till att stå. På ytterligare anförde Besvär deröfver att på alla orter enligt 1638 års Riksdagsbeslut ick« var ransakat om olagligen uppsatte Sqvalteoch VäderQvarnar, beslöts år 1682, att vederbörande Landshöfdingar derom skulle inquirera. Uti 1688 års Kongl. Ingtruction för KronoFogdarna förordnas: att Qvarnar med flere lägenheter, sorn icke egenteligen under något Hemman höra och i dess ränta äro inbegripna, borde efter Landsortens bruk och maner skattläggas och Kongl. Maj:t och Kronan tili räkning förås. 1690 Den 5 September e, ht* 65 »690 års Skattläggningsmetbod för Westmanland innehåller, att SqvalteQvarnar , sora brukas allenast till husbehof, böra beläggas med skatt* efter Strömmens Vilkor * Stenarne! storlek och Bondens hushåll* År 1697 förordnades QvarnCommissionett 1 alle provincer att ransaka ock döma öfver uppsatte Qvarnar till mehn för OdalQvamarnt* Enligt de deröfver förde Protocoller bleFvo Qvarnar dels utdömde dels bibehållne Och alla skattlagd* med undantag af sidéne, sorn vid Hemmanens skattläggning ansågos håfve blifvit beräknade.
När hon läste orden: » Godt är dig, att du äter intet kött eller dricker intet vin, ej heller något der din broder stöter sig på, » öfverraskade hon sig sjelf med att hela tiden, medan hon läste slut på kapitlet helt mekaniskt, sitta der och tänka på, om Erik fortfarande vore vegetarian, som då de sist träffades för ett par månader sedan, och om han ännu vore lika ifrig för goodtemplarsaken. Men nu knäpte klockan till sex, och en fin, skär rodnad bredde sig öfver den gamla frökens vissnade kinder, hon kastade en blick i reflexionsspegeln, och nu såg hon honom komma ett stycke nere på Götgatan, bara några alnar från hennes port. Han gick raskt som vanligt med uppknäpt våröfverrock och cigarr i munnen, och ögonen spelade omkring åt alla håll, som de alltid brukat. Nu vek han af in i porten. Fröken Berner reste sig, slätade med två fingrar till sitt gråsprängda hår, drog ett djupt andetag för att få bugt med sin hjertklappning, som kändes ända upp i halsen, och gick ut i tamburen för att öppna. Men hon lät honom ringa först, hon ville icke visa, att hon suttit och spejat efter honom. Deras helsning var hjertlig, men utan några varmare utbrott. Han gaf henne ett dugtigt handslag, klappade henne på armen, frågade litet slentrianmessigt, hur det stod till, och steg sedan utan krus in och slog sig oombedd ner i gungstolen. Och då hon svarade på hans frågor, kom det något nästan blygt och mjukt i hennes eljes så sträfva och kalla röst. I början satt hon mest tyst och lät honom prata om sina a ' ffärer, om den nya rostugnen han bygt uppe i Gestrikland, och huru han nu af sitt bolag fått det smickrande uppdraget att resa ner till ett af de stora bruken i Småland, der ingeniörerna ej kunde komma till rätta med den nya konstruktionen, utan gjorde den ena dumheten efter den andra, och de ledsamma följderna deraf skulle han nu fara ner och afbjelpa.
Enligt denna borttages tredje examen från Institutet, en examen, till hvilken Institutet meddelat nästan hela undervisningen och genom hvilken, med föregående klinisk tjenstgöring efter licentiat-examen, Institutet kom i tillfälle alt bedöma vederbörandes praktiska skicklighet, åtminstone i ett par ämnen. Der betages Institutet rätt att bestämma utsträckningen och formen för licentiat-examen — den enda examen, som enligt 1861 års Kongl. Stadgar får vid Institutet afläggas, — ty hvad som är föreskrifvet för denna examen vid universiteternas fakulteter gäller (enligt nämnda Kongl. Stadgar) äfven för den vid Institutet, utan afseende derpå, att det sednare kan verkställa en fullständigare examen än de förra, till följd hvaraf och då universiteternas fakulteter äro de bestämmande, denna examen, den vigtigaste för läkaren såsom praktikus och embetsman, icke kan blifva så fullständig och betryggande för det allmänna, som den vid Institutet, med dess större lärarekrafter, kunde åstadkommas. Men den mest skadliga åtgärden är stadgandet, att medicine-kandidat-examen endast får alläggas vid universiteternas medicinska fakulteter, och det är åtminstone för mig omöjligt att härför finna något giltigt skäl. Det är en stympning af Institutet, det är en »söndersplittring» af läroverket, tor hvilken Kongl. Sundhets-kollegium så tydligen och så varmt varnar. Derigenom blifva 6 af dess lärare (3 professorer och 3 adjunkter), om icke försatta i overksamhet, åtminstone i icke ringa mån hindrade, att genom sin verksamhet gagna samhället så, som de böra och knnna; och de rika resurser, hvilka stå dem till buds, förblifva till större delen utan användning. Ifrån ett nära fullständigt medicinskt läroverk, det fullständigaste i Norden har Institutet blifvit, i afseende på sin verksamhet, reduceradt till ett halft, och detta, såsom allmänligen kändt är, icke till följd af någon försummelse å detta läroverks sida, hvilket högeligen lofordas af Konung, Rikets Ständer och Kongl. Sundhets-kollegium. Denna stympning kan icke heller föranledas af bristande lärare-antal, ty detta antal är äfven för undervisningen, specielt till medicine-kandidat-examen, större än vid fakulteterna.
Memorial, i anledning af erhållen återremiss på StatsUlskottets Utlåtande N:o 55. Ifrån Borgare-Ståndet har Utskottet erhållit återremiss å dess, under N:o 55, afgifne Utlåtande, angående Herr St jerner eutzs, P. N-, hos Ridderskapet och Adeln väckta motion om utbekommande af en dess, enligt afgifven räkning, å ved och bränkol till Landt-Marskalkens så kallade Soiréer vid sistlidne Riksdag egande fordran. Men som, enligt till Utskottet ankomne Protocolls-Utdrag, berörde Utlåtande blifvit bifallet af BondeStåndet den 24:de och af Ridderskapet och Adeln samt Presle-Slåndet den a5:te sistl. April, anser Utskottet', till följd af 75 §. i Riksdags-Ordningen, denna fråga vara afgjord och kan således dermed icke taga någon vidare befattning, Stockholm den 4 Junii i834. 4 Stats-Utslottets Memorial N:o i3g. 0 N:o 138. Anltom till Exp.-Utak. d. 5 Junii. Memorial, i anledning af erhållen återremiss på Statsutskottets Utlåtande N:o 58. Ifrån Ridderskapet och Adeln har Utskottet erhållit återremiss å dess, under N:o 58, afgifne Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående upphörandet af Liggemånaders och Begrafningslijelps beräkning vid tillträde af vissa högre civile Embeten. Men som, enligt till Utskottet ankomne Protocolls-Utdrag, berörde Utlåtande blifvit af de öfrige trenne Riks-Stånden bifallet den 24 sistlidne April, anser Utskottet, till följd af ^5 §. Riksdags-Ordningen, denna fråga vara afgjord och kan således dermed icke taga någon vidare befattning. Stockholm den 4 Junii 1834- N:o i3g; Antom till Memorial, i anledning af erhållen återremiss på Statsutskottets Utlåtande N:o 60.
M:t afgifne underd. utlåtande af d. 16 Jan. 1828, har Utskottet inhemta!, att för de intill samma år sisfföi flutne 10 åren hafva nämnde dagsverken i medeltal uppgått till 4762 för året, deraf in natura blifvit utgjorde 3y4 oc^ med penningar 4*388, hvilka sednares lösningspris, förslagsvis beräknadt till 16 sk. för hvarje dagsverke, hestigit sig till 1,462 R:dr 3a sk. Och befinnes af RiksIIufvudBöckerne, att den mantalsskrifne Inhyseshjon i stället heviljade Bevillning s afkortning uppgått för år 1826 till 379 R:dr 5 sk. 4 rest, samt för år 1826 till 525 R:dr 10 sk. 8 rist. Utskottet, som, lika med Motionären, finnér olämpfigheten af en sådan Löneinkomst sorn förevarande dagsverksskyldighet, hvilken, okänd i Rikets alla öfrige Län, äfven inom Kronobergs Län nu mera endast utgöres af torftige, ålderstegne och bräcklige personer, hvilka ej åtnjuta någon förmån, motsvarande den bevillnings afkortning, som komma de Inhyseshjon till godo, hvilka erlägga Mantalspenningar och Bevillning efter usta Artikeln, får, af desse jemte de flere skäl motionen innehåller och här ofvan blifvit anförde till R. II. St:rs bifall vördsamt öfverlemna, 4oo Stats -U tskotlets att samma dagsverksskyldighet till Kronobergs Kungsgård må, såsom lill sin beskaffenhet obillig, belt och hållit upphöra samt Landshöfdingen i Kronobergs Län, som, enligt K. Mits Högstberörde Nåd. Förordnande af d. 2 April 1S28, äger att till i835 års slut uppbära förmånen af dagsverksskyldigheten, emedlertid af StatsVerket erhålla årlig ersättning för det belopp, hvartill Lösen derför efter medeltal af de sistförflutne åren vederbörligen kan finnas uppgå; och uppföres å denna Stat en samma Losen motsvarande ersättning, förslagsvis till
Jo, kan man bara tänka, han samlade ihop en stor mängd militärhattar och satte dem på buskarne utmed stranden, så att det från sjön såg ut, som hade det varit en hel här af soldater. » När ryssarue med ett par båtar nalkades land afskötos några gevärssalvor, som träffade sitt mål och fällde flere af fienderna. Med detsamma blåstes i stridslurarne, och signalerna fortplantades af ekot från klippa till klippa. Manskapet upphäfde väldiga stridsrop och de talrika hattarne visade sig på afstånd såsom lika många krigsmän. Den gången blef ryssen lurad. Han tog för gifvet, att han hade en stor truppstyrka framför sig, och drog sig tillbaka det fortaste han kunde, och på det sättet räddades den här trakten På andra håll däremot — » Här afbröts berättaren af ett Ijudligt rop: » Nu komma de, » och upp störtade hela skaran för att bugande och nigande, med hurrarop och blomsterkastning hälsa kronprinsen Oscar och hans sköna gemål, kronprinsessan Josefina, som i första vagnen nalkades grinden. Framför dem satt den lilla sexåriga prinsessan Eugenie. I de följande vagnarne åkte de unga prinsarne samt damer och herrar hörande till uppvaktningen. Kronprinsparet hälsade vänligt åt alla sidor, grinden öppnades, och åt den lilla flickan, som så tåligt behållit sin plats vid densamma, kastar kronprinsen med träffsäker hand en half specieriksdaler. En sådan vacker penning hade det fattiga barnet aldrig sett förr, och att den verkligen var hennes hade hon till en början svårt att fatta, men då modern vid hennes återkomst till det torftiga hemmet, i den lilla stugan under kungsgården, sade henne att så var, utbrast hon: » Mor, då vill jag gömma den tills jag blir stor, och aldrig, aldrig förstöra den. » Under de många sköna sommardagar, som följde på den vi här skildrat, fick den lilla flickan mången gång öppna grinden för kronprinsen, som ofta ensam ströfvade omkring i skog och mark och tycktes njuta af den landtliga friheten.
Län och åtskilliga andra orter af Riket alla ar under sommartiderna begagnas, samt medför icke allenast en betydlig oeconomisk nytta för de landthushållare, sorn af dessa utvandrade arbetares biträde uro i behof, utan ock åstadkominer, att manga ganska ofruktbara trakter af Riket likväl icke blifvit öde, utan kunna hysa och försörja ett talrikt anta! Inbyggare; så anser Utskottet sig böra på det sätt understödja Herr Friherre Cederströrns yrkande, att det bör lemnäs fritt för hvar och en, som å Landet äger lagligt försvar, att tinder vissa tider utvandra till annan landsort, för att derstädes förrätta arbete ; dock att lagstadt Tjenstehjon alltid bör hafva dertill erhållit sin Husbondes tillåtelse; och torde härvid anses göra tillfyllest, att arbetaren är försedd med Pastors i Församlingen, der han bor, skriftliga betyg deröfver, att lian äger god frejd, samt att, då han är Tjenstehjon, han fatt sin Htisbondés tillstånd att på någon viss tid vistas från hemorten. Hvilket allt, jemte Herr Den 28 Juni. 1301 Herr Prosten Autell! särskildta.mening och Herr Prosten Doctor Ekelunds svar derå, till Riksens Ständers egen profning vördsarnligen hemställes. Stockholm den 21 Juni j ö 1 5- På ling verdi ga PrestStåndets Ledamöters vägnar Bryn. Hesselgren. På Hedervärda Ronde. Ståndets Ledamöters vägnar Nils Mänsson. M. M. Rosbeck. Utdrag af Protocollet, hållet uti Riksens Högloft. Ständers Allmänna Besvärs och Oeconomie-Utskotts Plenum den 21 Juni 1815. S. D. Lät Utskottet sig föreläsas det från dess första Beredning afgifna Project till Betänkande, i anledning af väckt fråga, om förbud för hvar och en .Embetsman, att hindra Invånarne i någon Ort från att, hvar sora helst inom Piket söka arbete. På Höglofl. Ridd. och Adelns Ledamöters vägnar A. Lantingshausen.
Preste Ståndet d. 13 Borgare.Ståndet d. 13 Bonde-Ståndet d. 17 Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse om Postfrihet för Städer nes Magistrater och Domstolar vid Krono-upbörds medels och Brottmåls-r ans åkningars afsändande. S. A. K. Underdåniga Skrifvel ser. 59 * S. A. K. Vid 1809 och 18Jo arens Riksdag framförde Riksens Ständer till E. K. M. den underdåniga anhållan, att Städernes Magistratet måtte åtnjuta postfrihet vid afsändande af Kronans uppbörd rned de dit hörande verifikationer och handlingar; Och, sedan EK. M. genom Nådigt Bref den 19 Februari 1812 förklarat Sig finna denna hemställan icke kunna i Nåder bifallas med bibehållande af Posl-författningarnes grunder, blef densamma vid Urtima R iksdagen ar 1815 ifrån Riksens Ständer förnyad med tillägg, att Städernes Domstolar , i afseende på Brottmåls-ransakningars öfversändande, matte förunnas enahanda rätt, som för Domstolar 1 allmänhet är i slika fall bestämd; Men, enligt E. K. M:s Nådiga Bref deri 13 Mars i8ifi, har E. K. M. ansett äfven denna sednare framställning desto mindre kunna vinna Nådigt samtycke, som en förändring af de härom nu gällande Författningar ofelbart skulle medföra minskning i de inkomster, Riksens Ständer för Stats-Verket påräknat af Postmedlen. Då likväl Riksens Ständer anse både billigt och rättvist, att Städerne måga åtnjuta postfrihet vid så val Krono-uppbörds-medlens som Brottmåls-ransakningars öfversändande från deras Magistrater och Domstolar, samt E. K.
På sådant sätt beror bevarandet af rikets sjelfständighet på bevarandet af dess hufvudstad; och, till skydd för densamma böra vi derföre hastigt vidtaga de kraftigaste försvarsåtgärder för att kunna hindra pansarbatterier att framtränga till stadens förstöring; ty i det skick sjöporten till rikets hufvudstad, nemligen Waxholms fästning, nu befinnes, torde icke erfordras några sådana, nästan allt motstånd föraktande och förkrossande sjögående batterier, hvarmed den sista tiden framträdt under hamnen Atlanta, Weehawken, Roanooke och Canonicus, det ena öfvei träffande det ähdra uti väldig förstöringskraft; utan torde dertill blott behöfvas några vanliga Monitorer jemte andra pansarklädda skepp, för att, utan att ens bevärdiga fästningen med ett enda skott till svar på dess å pansarskepp och monitorer oskadliga kulor, tryggt och lugnt lemna den saluterande fästningen bakom sig, framgå till hufvudstaden och måhända på några få timmar fullborda det hufvudsakliga förstörelseverket; i likhet med ödeläggelsen under början af detta århundrade af grannfolkets hufvudstad, verkställd till Danska Statens förlamning i dess af omständigheterna föranledda förbund med tidehvarfvets eller rättare verldens störste man, Napoleon den l:ste; — hvilket förbund, mot, eller med folkets åstundan, en gång knutet, Danmark sedermera öppet och ärligt intill sista stunden troget vidblef, — en ridderlighet för hvilken, vid verldsherrskarens fall, Danska nationen, jemte bördorna af den nedskjutna hufvudstaden, deh bortförda flottan tillika med hela sjöarsenalen samt, för de i Napoleons intresse hafda krigskostnaderna, ådragen skuldsättning till större belopp än 100 millioner Riksdaler, slutligen äfven fick plikta med förlust af halfva riket; — något som hvarken Napoleon den I:s ättlingar eller det Galliska folket någonsin lära förgäta.
Spela: en förestående träta med motspelaren; winna ett parti: mödosam lycka: förlora: motsatsen. #Schawott.# Farliga företag. #Seger.# Tårar och swartsjuka, trolöshet eller bedrägeri. #Senap.# Dåligt tecken, utom för läkare. #Seralj.# Swaghet i karakteren. #Serenad.# Se Koncert. #Siden.# Öfwerflöd. #Siffror.# Under 90: osäkerhet; öfwer samma nummer: framgång. #Silfwer.# Köpa: motgångar; sälja: lycka. #Sirén.# Bedrägeri. #Sjuk.# Djup sorg. #Sjukdom.# Sorg och fångenskap. #Sjukhus.# Fattigdom. #Sjunga.# Om det är en man som sjunger: hopp; en qwinna: tårar. #Sjö.# Se Damm. #Skabb.# Rikedom. #Skandal.# Lyckliga förhållanden. #Skelett.# Fruktan; går det fram emot den drömmande: döden nalkas för att gripa er; talar det till er: akta er för att lyßna till råd, som kunna bli skadliga. #Skepp.# Wara på ett, som wräker sig utan storm: glädje och säkra affärer; är hafwet upprördt: motsatsen; wara i sjönöd: förestående faror, föga säker lycka. Är den som drömmer fånge, lofwar denna dröm förestående frihet; tågen på ett skepp bebåda nyheter från gäldenärer eller sjökaptener. #Skog.# Gå i en: rikedom; se sig målad i en: långt lif. #Skjul.# Söka något mot regn: hemlig smärta; mot storm: sorgliga aningar; finna något: motgångar. #Skola.# Wara i skolan: tillrättawisning; gå deri: berömwärd blygsamhet; ledsaga barn dit: godt exempel. #Skolla.# Lätta, men föga winstgifwande affärer. #Skoputsare.# Proceßer inom kort. #Skor.# Nya: winst; förlora dem: farliga twister. #Skorf.# Falska wänner eller tjenare, dem man har swårt att bli qwitt. #Skorpion.# Sorger genom afund. #Skräddare.#
Ifrån under* hällandet af derwarande Slott befrias General Lieurenantcn och desi arfwingar, men answara deremot för widmagthallandet af alla de öfrige nödige byggnader efter lag och husesyns ordning; kommandes till underderstöd wid deras reparation och försättande ur det bristfälliga tillständ hwaruti de nu skola befinnas, General rLieutenanten, a» upbära innewaranSe ärs af* kastning och Leckö Kungsgård med dertill hörande lä« genheter. Dem derwarande Artilleri Handtwerks-Staren anse Riksens Ständer böra sä sort ske kan, derifrån flyttas, pä det General-Lieutenanten ma komma i full postelion as alla Kungsgårdens tillhörigheker. I afseende pä KungsgäcvenS lill, och af-trädande bör laga Den 23 Decenrd?c. -559 af, och tillträdes syn förrättas, samt hwatz angar Kungs, gardens häfd, och skogens omvändande förhällas efter hwad om Kungsgårdars sörarrenderande i allmänhet stadgadt är. Riksens Ständer hoppas genom detta bcwis af Nationens erkänsla hofwa försäkrat stg att den man, som i Swenss tjenst hittills ali upoffrat, älwen skall sättas t ständ art qwarbliswa inom detta land. Men skulle oförukfedde händclser förmå General - Lieulcnan» ten Häleicrenlr att öswcrgiswa Swerige, sörbehälla sig Riksens Ständer, all förläuingen as Leckö Kungsgård dä med detsamma mä uphöra. Alt detta haswa Riksens Ständer bordt hos §, der Kongl. Maj:t i underdånighet anmäla till den werkställighct, som, i öfwerensstämnielse härmed, prof, was nödig. Riksens Ständer framhärda se. s Sksrmägrigste Allernadigste Konung!
Ståndet, som denna dag bifallit Utskottets förnyade skrifvelse-förslag, IS’;o 317, lade Memorialet, N:o 44> ^ handlingarne. S. D. Vid nu skedd lörnyad föredragning af Stats-Utskottets Memorial, N:o 483, med förslag till sammanjemnkning och voterings-propositioner, i anledning af Riks-Stån leus skiljagtiga beslut öfver Utlåtandena, N;ris, 33^ och 4*6, förklarade Ståndet, att hvad Utskottet yttrat i i.sta punkten, angående förvallnings-bestyret, med uudantag af uppbörden, och i 2ja punkten, angående frågan om sättet för afgiftens redovisande, icke påkallade någon åtgärd, utan lades Memorialet i dessa delar till handlingarna; hvaremot Memorialet, i hvad det angår Utskottets yttranden i i;a punkten om vidsträcktheten af Kongl. Maj;ts dispositionsrätt öfver Handelsoch Sjöfai ts-fondeus medel, och i at lia punkten, rörande afgiftens belopp, återremitterades. S. D, Då nu ånyo föredrogs Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Utlåtande N:o 189, i anledning af erhållue återreRiisser utaf Betänkandet, N:j io5, stadn^de Ståndet i följande beslut; 1:0 med ogillande af den af Utskotten ovilkorligen föreslagna förhöjningen i post-skjutslegan, dels med 5o procent för de 4<6 mil, som ett hemman är förbundet att på året skjutsa posten, dels ock för det öfver skjutande - Pr t.
S slottsmuren, utan kommer denna kalkugn att under arrende till den mestbjudande, efter skedd publikation och kungörelse, på auktion upplåtas.» Arrendatorn fullföljde dock sinan sökan hos Kongl. Maj:t; och, sedan Kammarkollegium den 11 Maj 1758, uppå deraf erhållen remiss, sig utlåtit att, enär arrendatorn, uppå erhållne föreställningar, begifvit sig till att öka den erbjudna årliga räntan till 150 Daler silfvermvnt, Kammar-kollegium fann för godt att tillstyrka hans ansökan om skatteköp, förklarade Kongl. Maj:t, uti Nådigt bref den 1 Juni 1758, att på »de af Kollegium andragna skäl,» Kongl. Maj:t i Nåder samtyckte »att handelsmannen Claes M. Schlau, emot den af honom, erlagde köpeskillingen 1,200 Daler silfvermvnt och 150 Daler silfvermynt årlig räntas utgörande hädanefter, må till skatte få lösa den vid staden Wisby på Gottland belägna kronokalkugn, hvilken iian förut under arrende innehaft.» Den 27 Juni 1758 utfärdade Kammar-kollegium skattebref å kalkugnen, innehållande, att »Yi (Kongl. Kollegii President och ledamöter) velat upplåta och försälja, eftersom vi härmed och i kraft af detta vårt öppna bref, på Hans Kongl. Maj:ts vår Allernådigaste Konungs vägnar, upplåte och försälja till handelsmannen Claes M. Schlau efterskrifne lägenhet uppå Gottland, nemligen den vid Wisby stad belägne kronokalkugn, hvilken bemälde handelsman före detta under arrende innehaft, under skattemannabörd och rättighet att njuta och behålla för 1,200 Daler silfvermynt, dem lian enligt landträntmästaren Anders Edlings hit ingifna originalqvittens af den 26 Oktober 1751 riktigt erlagt och betalt; afhände fördenskull Hans Kongl. Majit samt Sveriges krono förrbemäide vid staden Wisby på Gottland belägna kronokalkugn och tillegne densamma handelsmannen Claes M.