Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta bevisar således intet för nödvändigheten af en KrigsAcademi. Vidare yrkar Herr von Hohenhausen: Att Militair theoriens hufvudort är Stochholm der controll dr lätture och att man vid Univerfiteterne Johnar umgänge med vettenjhapliga mån i militair-yrhet Visserligen borde man hoppas att Militair-theoriens hufvudort är i Stochholm, men om Militair-Projeforer anställas vid Acndemierna och Militair-Lector er vid Cymnajierna, så fördelar sig Militair-theoriens Ven ty Augusti f, m. 9 likasom prcictikens hufvudort, såsom sig bör, lill den öfriga lårdomens bufvudorter, och då saknar maniche eller umgänge med vettenjkapsjnån, ej ens i inilitair-yrket vid våra Universiteter, ulan alla vettenskaper få då gemensamma samlingsplatser och verkningspunkter, hvarigenom all ensidighet i uppfostran säkrast förekommes. Herr von Hohenhaufen medgifver äfven , att Ynglingar forn vid 16 d 17 årsålder lemna KrigsAcademien, icke kanna vara grundligt larda. Detta medgifvande motsäger hans eget yrkaiide i början, där det påstås att ynglingar vid samma ålder, som komma från Universiteterna, icke agt så mycken kunskap , att de kunnat intagas i lägsta Classen på Carlberg; häraf skulle tyckas, att KrigsAcademien enkannerligen danade grundligt larda, men det Kr en af erfarenheten nogsamt bestyrkt bedröflig sanning, alt någon grundlig lärdom där icke står att erhålla, örn man ock studerade där till 4o års ålder. Den härdade uppjojiran som Carlberg, enligt Herr von Hohenhaufens tanka , meddelar, jemte förakt för veklighet och qvinlig granlåthvaremot granna kläder skulle nyttjas vid Universiteterna åberopas såsom ett nytt skäl. Mot detta skulle mycket kunna anmärkas, och såsom vederläggning andragas; men jag har föresatt mig att vara korrt.
Denna propos. besvarades med starka nej, blandade med ja. 26* 404 Den 1 Juli f. m. I anledn. häraf hemställde Hr Landtm, om R. o. Ad. ansage de emot denna § gjorda anmärkmr föranleda till återremiss. Ropades ja och nej. Hr Landtm, hemställde sedermera om R. o. Ad. hifölie Utsk:s uti förevande § gjorda tillstyrkande med uteslutande af sista perioden, som afsåge befallning till vederbönde penningeförvaltande verk, att öfverlemna de hos dem förde journaler eller anteckningsböcker, jemte derå grundade hufvudböcker, lill R. St:s revisorers granskning. Härvid ropades nej, hvarjemte Hr von Hartmansdorff anmälde sig och yttrade: Då åsigterna i sak synes vara delade ibland de fä personer som ännu äro här tillstädes, torde man lättast kunna förena sig om återremiss, i fall Hr Gr. o. Landtm, skulle täckas förnya sin framställning derom. Då nu Hr Gr. o. Landt m. ånyo hemställde om R. o. Ad. ansåge de emot ifrågavar:de § gjorda anmärkmr föranleda till densammas återremitterande blef denna propos. besvarad med ja. § 67. Gr. Lagerbjelke: Jag anhåller att få reservera mig emot det enl. min tanke något sjelfmyndiga sätt, hvarpå Statslltsk. här gått tillväga. Enl. mitt förmenande är det icke StatsUtsk. utan R. St., som afgöra om de uti denna sisla § af Utsk:s utlåt, omförmälda anmärkmr äro af beskaffenhet att påkalla någon åtgärd. Att StatsUtsk. icke varit konseqvent eller lyckligt i sitt urval, anhäller jag att med blott ett par bland många exempel fä styrka. Sålunda har StatsUtsk. pag. 51 i, utlåt;, i anledn. af en af revisorerne, lika med 1844 års revision gjord anmärkn., derom att under hvartdera revisionsäret emellan 200 och 300 r:dr blifvit ulbetalde ”till af K.
Stamholländeri. »Att en del ladugårdar, särdeles herregårdarnes och dernäst allmogens närmast städerna belägna, lemna, de förra ett större, de senare ett mindre öfverskott till afsalu, är intet tvifvel underkastadt. I de från städerna aflägsnare bygderna tillverkas väl äfven något smör till afsalu och i vida mindre mån ost, hvilken senare knappt kan anses för en allmänneligen tillgänglig handelsvara. Om man afser sammanlagda beloppen smör, som från andra län och Finland, samt ost, som från Holstein, äfvensom från Stockholm, Hamburg och Lybeck införas, så torde likväl länet i sin helhet ännu icke kunna anses lemna något öfverskott öfver egen förbrukning O O Q Något smör från detta län torde väl afsättas uti Stockholm, men detta förändrar icke det ofvananförda förhållandet. » Tab. Litt. a. »Hvad beträffar handélspriserne å spanmål och vexlingarne deri meddelas härnedan i tab. Litt. A. de af Konungens Befallningshafvande i länet för hvarje år af perioden uppgifne, i medlet af September gällande stadspriserne. Då länets ofvannämnde trenne städer äro på ungefär lika afstånd från hvarandra belägne, hvar i sin ort, torde dessa derifrån uppgifna priser få anses representera de i landet allmänneligen gällande.» »Om ladugårdsprodukternas prisvesclingar för hvarje år saknas anteckningar, men såsom ett antagligt medelpris derå för hela perioden torde följande uppgifter uttrycka allmänna förhållandet: häst 200, ko 60, oxe 120, får 6, get 6, svin 75, smör L® 11, ost Ls 3: 50, ull L« 20, talg L« 10 R:dr, allt R:mt.» »De inhemska landtracerna äro utom all fråga så allmänna, att endast spridda undantag finnas på en och annan herregård. Hästen är vanligen mera starkt byggd, än genom smärta former egnad för ett hastigt lopp; och hvad Helsingland särskildt beträffar äro dessa djur mycket uthålliga. Denna kroppsbyggnad erfordras ock för de tunga godstransporter, som af ålder hört och ännu, dock i förminskadt förhållande, höra till länets väsentligaste binäringar.
Ulan att i minsta mån bestrida riktigheten af hvad Hr von Hartmansdorff i sednaste delen af sitt yttrande vidrördt, hvilket jag fast mera gillar, vill jag eudast begagna tillfället att återföra diskussionen till det ämne, som den egentligen rörer, d. v. s. om Länsmännen böra tillsättas genom fullmagter och tillfälle derigenom beredas, alt få skickliga personer med fasta platser, eller om man hör medelst tillsättande på konstitutorialer lills vidare hålla dem på en amovibel fot. I detta afseende hörde jag icke Hr von Hartmansdorff anföra mer än ett skål, hvilket innefattade ett exempel på, att en sådan med fullmagt försedd Länsman icke kunde derifrån entledigas, utan afseende derå att så beskaffade enstaka fall icke kunna såsom skäl och bevis antagas, emedan samma förhållande alltid kan inträffa med hvilken tjensteman som helds!, och att för sådan händelse att en Kronofogde t. ex. blefve med åverkan beträdd, deraf icke borde följa att alla Kronofogdar skulle sättas på flyttbar fot. Utsk;s förevar, betänk, blef uppå härefter framsläld propos. K af R. o. Ad. bifallet. Vid föredragning af Allm. Besv. o. Ekon.Ulsk:s d. 22 dennes på bordet lagda betänk. n:o 13, i anledn. af väckt motion om uprältande af förslag vid Länsmans tjensters tillsättning, samt om upbördsborgeu för Länsmän, yttrade sig Hr Weidenhjelm, Ernst Au».: Då jag log mig frihe ten afgifva denna motion måste jag bekänna att jag hyste den bestämda öfvertygelsen, att Länsmännens tjenster voro så beskaffade befattningar, alt de tillsattes på grund a.f fullmagter och följaktligen på fast fot. Då jag nu hör att Länsmännen endast äro tillsatta medelst konstitutorialer af Landshme, anser jag att deras ställning i allmänhet är sådan, att jag, efter den utgång som det förra mom:tet fått, anser lämpligast alt nu låta min motion förfalla. Uppå härefter framstäld propos. biföll R. o. Ad. Utsk:s förevar. betänk.
Betänkande böra i an. ledning af de dervid gjorde anmärkningar till Uiskottet återförvisas; hvilket bifölls Föredrogs å nyo Allmänna Besvärs, och Oeconomi® - Utskottets den 2 gennes afgifne, samt den 21 i samma månad förmiddagen på bordet lagde Betänkande} i anledning af 49* Den 27 April, väckte Motioner om afskaffande af Guld och Sil t ver å Civila Uniformer j m. m. Herr Cedertkjold, Pehr Gurtaf: Man skulle kunna inbilla sig att det stöde ganska väl till i Landet och att ej många ändringar i våra Oeconomiska Författningar tarfvades, då man ser Högloflige Besvärsoch Oeconomi*. Utskottet nedstiga ända till de Civila Uniformernas Rock-kragar, för att besvara Kongl. Maj:t med anhållan om Broderiets borttagande. Denna sak är i sig sjelf så obetydlig, att jag omöjligen kan af ändring härutinnan, inse den aldra ringaste vinst för Landet. Hela Bröde* riet innehåller åtminstone på de lägre gradernas Uniformer, ej Guld och Silfver lör i eller 2 R:dr: Och dett3 har man, sedan Rocken är utsliten, i behåll, med afdrag af den obetydli. ga nötningen. Arbetet är det dyraste, och detta förrätta*» af Svenska Handtverkare. Uniformer äro för öfrigt i ett så hardt Climat sorn vårt, af stor nytta, emedan de tillåta bruket af Stöflor: 0:1» utan allt slags prydnad skulle det upphöra att vara Uniform. Jag anhåller derföre att Betänkandet må afslås eller återremitteras. Grefve Mhmer, Carl Stellan: Herr Cederskjöld tyckes undra deröfver att Utskottet fästat sig vid sådana småsaker som Broderierne på Civila UniUrmer, men jag hemställer, om Utskottet kunde underlåta det, då öfver 20 Memorialér i samma ämne till Utskottet inkommit Utskottet har dessutom ej tillstyrkt Den s? April.
Deremot har hufvudsakligen blifvit anmärkt, att skäl ej syntes vara förhanden till afvikande från nu gällande lags stadgande derom, att innan offentlig stämning, i anledning af ena makens boskilnads-ansökning, å borgenärer utfärdas, borgenärerna skola höras, äfvensom bouppteckning ansetts fortfarande böra föregå stämningen, emedan, såsom inom Borgare-Ståndet blifvit yttradt, det eljest kunde hända att boet, ehuru ej konkursmessigt, likväl försattes i konkurstillstånd. Sistnämnde farhåga grundar sig dock på en oriktig uppfattning af denna §:s' innehåll. Här är nemligen endast fråga om boskilnad utan sammanhang med konkurs; och, såsom de tre sista momenterna af 2 § utmärka, kan boskilnad vinnas utan att boet ens är konkursmessigt. Förfaringssättet i ett sådant boskilnadsmå! måste derföre ock vara helt annat än i en konkurssak. 20 Lag-Utskottets Utlåtande JM 48. I boskilnadsmålel förordnas inga gode män, ty ingen egendom är afträdd och ingen förvaltning eller realisation kan således ifrågakomma. Genom stämningen uppstår ej heller, såsom 9 § utmärker, något hinder för borgenär att söka utmätning för sin fordran. Ingen bevakning af fordringar äger rum, och domen i ett boskilnadsmål gäller således ingalunda borgenärernas betalningsrätt. Derigenom afgöres icke heller, huruvida den eller den egendomen svarar för den eller den gälden: Domaren bestämmer blott, huruvida, på sätt den ena makan begärt, boet får klyfvas i två delar eller ej, så att hvardera makan — hustrun genom sin gode man, — får särskildt omhändertaga och förvalta sin andel i boet, hvarigenom den andra makan sättes ur tillfälle att samma andel förskingra. Hela boskilnadsprocessen är således endast en process emellan makarne inbördes, och borgenärerna äro endast ett slags intervenienter. Dem är medgifvet att höras och bestrida boskilnaden, icke derföre alt deras betalningsrätt genom boskilnadsdomen kan förminskas eller försvinna, utan derföre att de af boets sammanhållning hafva det intresse, att de derigenom undvika den eljest möjligen uppstående olägenheten att nödgas på två håll söka betalning för sina fordringar.
M. efter föreg:de riksd:sslul sanktionerade lagfrågor, anser jag, lika med Frih. Palmstjerna, att PresteSt:s beslut bör af R. o. Ad. antagas, så att dessa frågor komma in uti riksd.— beslutet. Men, mine Hrr! i afseende på framliden är del ej nog, att Ståndet nu, på grund af denna underrättelse, finner sig böra upptaga frågan om införande i riksd.beslutet af dessa lagfrågor utan afseende på om Konungens propos. redan blifvit lagd till handlingarne. Detta är ej nog för framtiden, säger jag, och jag skall hos Const.Utsk. i den frågan väcka en motion om hvad som för framtiden bör fordras i afseende på det grundlagsstadgande, som medgifver Konungen rättighet, att sanktionera lagfrågor sedan riksdagen afslulats. Uppå härefter framställda propos:r, beslöt R. o. Ad. att ej allenast instämma uti det af Högv. PresleSt. fattade beslut, att anmoda Exped.Utsk. att i det riksd.beslut, som kommer ali utfärdas, meddela underrättelse om innehållet af K. M:s nåd. skrifvelse, ang:de åtskilliga föreslagna lagförändringar, utan ock genom utdr. af prot. inbjuda Välloil. Borgareoch Hederv. BondeSt:n, alt i ämnet fatta enahanda beslut. Föredrogs Gr. Gyldenstolpes, Ant. Gabi., d. 22 dennes f. m. på bordet lagda motion, ang:de ändringar och tillägg uti 116 och 117 §§ af banko-reglementet, samt förslag tilt nya stadganden för banken i afseende på bankovinstens möjliga förökande. Hr von Hohenhausen, Mich. S i 1 v.: 1 anseende till en tillfälligtvis uppkommen bröstverk, får jag äran anhålla, att i ett annat plenum få afgifva mine anmärkmr emot det nu, föredragna utlåt. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag har ej haft tillfälle, alt nu taga närmare kännedom af denna motion.
Men härigenom råkade man ånyo in på samma inkonseqvens i behandlingen af samma slags fångar, som jag förut visat blifva följden af den påyrkade afkortningen. En politisk förbrytare, som blifvit dömd till två års fängelse, skulle väl fortfarande få undergå sitt straff uti ungefär samma slags ensamhets-fängelse, som hittills för sådane förbrytare varit begagnadt, men en annan, som blifvit dömd på tre år, skulle ovilkorligen försändas till något gemensamhets-fängelse, för att sammanföras med andra brottslingar och således gå miste om det afskiljande från dem, som för en person i den samhälls-stäilning, sådana förbrytare vanligen innehafva, måste såsom en betydlig förmån anses. Jag skall icke, för min del biträda en mening, som leder till sådan inkonseqvens, och tror icke, att lag-förslaget, som i samråd med sakkunnige personer blifvit uppgjordt, och jemväl undergått behörig granskning i Högsta Domstolen, skulle vinna på en förändring i den syftning, här blifvit yrkad, hvadan jag, med bestridande af återremiss, anhåller att Utskottets Betänkande måtte blifva bifallet.” Utskottets förslag, att i lag intaga bestämmelse om sysselsättning för dylika fångar må vara välment; men dessa bestämmelser synas mig hafva sin rätta plats i ett reglemente, der de ock finnas. I Reglementet för fångars behandling hafva nemligen Fängelse-direktörerna fått sig ålagdt att, så vidt möjligt är, skaffa ifrågavarande fångar det arbete de begära, Bih. lill R. St. Utskottets förslag motverkar dessutom det mål, som åsyftas, enär, på sätt jag ofvan visat, Fängelse-direktören, om förslaget antages, skall beröfvas möjligheten att utom cellen sysselsätta fångarne. Då nu lagförslaget år af behofvet påkalladt, och det är att befara, att det ej blir antaget i den förändrade form, Utskottet deråt gifvit, synes det mig både orätt och oklokt att, på sått som skett, sönderrifva ett lag-förslag, som, granskadt af Högsta Domstolen, blifvit framstäldt af Kongl. Maj:t och godkändt af två Riks-Stånd.
Hos Banko-TJtslcottet har Majoren Alexander J. »Forbes och Krigs-Fiscalen Gust. Ad. v. Schéele gemensamt anmält deras iråkade svåra belägenhet, igenom en af deni för aflidne Majoren Celsing, under full öfvertygelse om dess allmänt erkända förmögenhet, åtecknad borgen till Riks-Discont-Verket på 5,000 R:dr Banko, för hvars godtgörande, vid Majorens kort derefter timade död, och då yppade Concours , hälften af hvarderas ringa lön blifvit inteknad och till obetydelig afbetalning å berörde lån använd , under förväntan af slut på Concoursen , hvarvid sökanderne gjorde sig förvissade, att Riks-Discont-Verkets fordran blifver till fullo godtgjord, inen de emedlertid under väntan deraf förblifva i saknad af nödtorftig lifsbergning för sig sjelfve, jemte makar och barn, samt utom möjligheten, att sine iunehafvande tjenster nöjaktigt bestrida. Dessa ömande omständigheter hade Majoren Forbes och Krigs - Fiscalen von Schéele, hos de sednast församlade Revisorer öfver Riks-Discont-Verkets Förvaltning och derefter vid Private Delägarnes allmänna sammanträde, framställt, och dervid vunnit dessas enhälliga begifvande, för den enskilta andelen i Verket, att Riks-Discont-Verkets erhållne införsel - Den s, Jall, försel i Majoren Forbes och Krigs-Fiscalen von Schéeles löner' for det närvarande får upphöra, under förbehåll att Verkets rätt emot bemäldte Cautionister icke annorlunda eftergifves, än att i en framtid, derest enderas eller bägges vilkor blefvo synbart förbättrade, och Verkets fordran, emot förmodan, hvarken af Celsingska Concoursixiassan skulle utgå, ej eller af Celsings arfvingar honoreras, Verkets talan emot Forbes och von Schéele då anses bevarad.
Då Kongl. Majit, i öfverensstämmelse med Regerings-Formens 77 §, nu till Rikets Ständers pröfning hänskjuter den fråga om skatte-försäljning af åtskilliga lägenheter under Elfsborgs kungsladugård, ett mantal i Örgryte socken och Säfvedahls härad inom Götheborgs och Bolms län, hvilken, år 1844 väckt, un der den sedermera förflutna tiden utgjort föremål för vederbörande Embetsmyndigheters utlåtanden och öfriga förberedande åtgärder, anser Kongl. Majit, enär detta ärendes särskilda beskaffenhet fullständigt inhemtas af de handlingar, hvilka Kongl. Majit låter tillhandahålla det Rikets Ständers Utskott, till hvars behandling ärendet af Rikets Ständer öfverlemnas, sig böra till möjligaste korthet inskränka framställningen af de förhållanden, hvilka föranleda Kongl. Majit, att till Rikets Ständer nu afgifva denna Nådiga Proposition. Genom Nådigt Bref af den 24 Februari 1837, angående reglering af Iönevilkoren vid Landshöfdinge-tjenstcrne i Riket, stadgade Kongl. Majit, beträffande Götheborgs och Bohus län, att frän Landshöfdinge-tjensten, med hvilken såsom indelning åtföljer Elfsborgs kungsladugård, skulle, vid dåvarande Landshöfdings afgång, skiljas den del af samma kungsladugårds utmark, som under framfarna /lill. lill II. St. Pral. ISSI! A t hi;.',. I Ajd. 29 Ilag. 1 It onyl.
Alexis bad då naturligtvis om den i stället, kom i ett lifligt samtal med Alexandra, och genom sin öfverlägsenhet var han nära att göra henne till sin slaf, i stället att, som hon uträknat, han skulle bli hennes. Men vi glömma alldeles bort Celestine och Albert. Äro de försvunna ur sällskapet, eftersom de ej synas till? ja nästan. De hafva dragit sig undan i en vrå, och tala blott med hvarandra. Kammarjunkar Jernkrona, som var Celestines deklarerade kurtisör för dagen, hade slagit sig ned vid ett spelbord, helt obekymrad om hvad Celestine företog sig, emedan han genom sin frånvaro trodde sig platt ingenting riskera, utan tvert om höll han för att han skulle bli så mycket intressantare i hennes ögon, om han ej visade sig så angelägen, utan blott då och då hos Celestine inställde sin franska person. Och på sätt och vis hade han rätt, ty allra intressantast hade han synts henne, om han icke infunnit sig alls. Väl voro åtskilliga af de andra ungherrarne, som funno Celestine vacker och behaglig, men de tyckte henne vara så förbehållsam, «kunde ej rätt förstå sig på henne», och höllo sig derföre hellre till fröknarne Hotten Tott, Benwrangel och von Gåes, m. fl., för hvilka de tyckte sig kunna vara mindre «rädda». Jernkrona kom nu för att bjuda upp Celestine till kottiljong. Hon hade redan lofvat bort den. Jernkrona yttrade sin förtviflan, och frågade hvem den lycklige var. Det var Albert. «Åh, ingen annan!» utropade Jernkrona, «det skall jag nog kunna arrangera så, att fröken slipper ifrån,» tillade han förtroligt, och under förutsättning att Celestine skulle vara högst belåten med bytet. Men inom några ögonblick hade Celestine tagit honom ur denna villfarelse – och nu var han Alberts förklarade fiende. Han kunde icke nog förundra sig öfver Celestines bizarra smak, men tänkte att han nog skulle kurera henne derför.
;o 255. XXVII tome öftvcr bcbofivenS ocb tittgåttgarncS inbörbeS förvalt lanbe, ocb om be febnare icfe förfTagit titt allt (nimb font bl i fm i t bcgärbt, åtminftonc baft tillfälle att efter eget mai, giftva bet etta anflaget företräbe framför bet an* bra, enär Ä. S)?aj:t icfe pttrat btirumiba görfvarSiverfetS iftånbfättatibc bör anfeS tvigtigare ätt ©ötl;a*GanalS flitt* borbanbc inom nälla SlifSbag, etter om betta bör gå före ©trömrenSningarneS futtföljanbe o. f. tv. — Ebratt, efter mili,förmåga, afhjelpa benna brijf,fFatt tåg föfa framlägga ftättningen, få tvibt ben, efter närma* tanbe förbåttanben, af mig funnat bebömmaS. (©e SEabetten) Jjääraf inhemta», att görfvaröiverFet Fan få bela fftt bebof futtt ut, ocb att 460,000 9f:br änbodf blifva öftver på 5 år titt Sanaler ocb ©trömrenSningar, famt att 200,000 SJ:br berutoftver bliftva att tillgå 0111 man äfven tager näfta SlifSbagSår i beräfning, feban på bef eftra tittgån* gar förjl blifvit afbragne SfifSbagSfoftnabcrna. Sitt görfroarStverFet äftven bör framfor Ganaler ocb ©trömrenSningar utbefomma bt»ab Ä.
FRÅN HÄSTUTSTÄLLNINGEN: D E PRISBELÖNADE TAXAMETERDROSKORNA FRAMFÖR ALHAMBRA. handen hvilar på kolonnafsatsen, m e d a n den högra vudvillkor för täflingen var uppställdt, att vid m o - griper ett fast tag o m lifbältet. E m o t den krönta pelaren hvilar lidne norske statsrådet Astrup redan för flere år den trebladiga skölden o c h på pelarbasens baksida sedan skänkte studentkåren. H r Lindberg har nu erinra några löst uppstaplade fredliga e m b l e m: boklöst sin uppgift så, att han ställt kolonnen på ett h ö g t rullar, folianter o c h lager.^om hans kulturella storgranitpostament o c h placerat hr Sten snedt framför k o l o n n e n s bas. verk. — Det porträtt af den unge mästaren, djärf, m e n imposant. Det är icke en fredlig unibildhuggaren Erik Lindversitetsgrundare, utan en af tidens o r o uppfylld berg, s o m vi samtifolkkämpe, som m a n här se bistert blicka fram undigt bringa, skall äfven der d e n bredskyggiga hjälmhatten. Den vänstra helt visst intressera vår läsekrets. Efter en glänsande studentexamen, inskrefs han vid Fria konsternas akademi, där han år 1897 på våren förvärfvade den kungl. medaljen för sin statyett » Varpäkastaren », hvilken sedan inköpts af k o n u n g e n. Under fyra års tid har han för öfrigt idkat trägna studier som sin faders elev; för närvarande uppehåller ERIK LINDBERG. han sig i Paris för att under de närmaste åren å Tassets bekanta atelier vinna ytterligare utbildning i sin konst. På Svenska konstnärernas förenings på- gående utställning deltager han m e d flere vackra arbeten, bland hvilka särskildt en dekorativ lampa i b r o n s förtjänar att framhållas. » Ja, m e n då jag inte alls vill tro.
Endast influtit -6240!: 8, ro 28 11 Som uti 1812 Ars Räkning kommer att utredas. ro,082 11 Summa Rrdr Banco 194,608 57 9 Stockholm den 20 Martil 18 is, Olof ^diseus. ) o ( Uppgift a de af Kongl. Stats-Contoiret anordnade äfwen som af de utaf Landt-Ränrerierne förffjutne Medel, till Durchmarcher, Fängars Skjuts och Underhäll samt Reseoch Tractaments, penningar är i8li. Durchmarcher. Jangörs stjuts och underhäll. Reseoch Lractaments-Penningar. Kongl. StFckholm den Lo Marti, 1812. OuLtLt äijer. Oloi Spannemäl. 36 M W Tunnan. Ofwcrffott enligt 1810 ärs Riks-Slat Inkomsten. Efter den afRikets Stander författade Riks-Staken Statswerkets Inkomster efter särskild Förtekning Än Hwad enligt 62 §. Regeringsformen säsom Bewillning inflyter nemligen: I penningar - Indelta Räntor - Spannemäl Tunnor 29,07; 6Z L i Tunnor 48,363 18^ a, is Z:r 77,4)6 25! Statsbristcn anwiff af Rikets Ständer pä Teras Bevillning Summa som utföres z,546,211: 37, n Tillkommer Afwerstott af hwad enligt 60 § Regeringsformen säsom Bewillning inflyter schlaf Inkomsten för är 1812 uti Tull och ak det Postmedlen Ihartä Sigillakä-medlcn - Afwer afgiften för Fria Brännewinsbränningen saknas fullständig uppgift till saker caicul Län af Banken. Till inlösen af utfärdade Inwisningar pä Riksgälds-Contoirct för Krigsstulder enligt Riesens Ständers underdäniga Skrifwclse den 24 Aprill >8io.