Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är ockrarne, som suga merg och mod ur ungdomen, men låt ungdomen, såsom Hr Cederschjöld yttrat, sjelf draga sig fram, så är det ingen som förnekar den obemedlade hvad han verkligen behöfver; han skall då vinlägga sig om ett godt namn, och för ett godt namn får han penningar i Banco-disconten, som är medgörlig och icke vill bysätta, då det kan undvikas. Jag anser således så mycket större skäl vara alt bysättningslvånget må upphöra. Hr von Hauswolff: Med den sista värda talaren förenar jag mig i allt. De principer, hvarifrån jag utgår, äro anförda uti milt yttrande, som nu blifvit undert-ryckt af ett högre statsintresse, hvars inflytelse vida öfvergå:- allt hvad jag kunde proponeia för R. St. och delta Stånd. Jag förenar mig med den sista värda talaren i allt hvad han yttrat, äfvensom jag instämmer med en föregrde talare, som jag också i högsta grad estimerar för hans riksdagsmnnnagrundsatser, hvilka nästan äro en regel alt antaga för livar och en, som följt med våra liksdagstilldragelser. Jag för :3 H, 66 522 Den 19 September e. m. enar mig med dem, och med detsamma får jag förklara, att jag gör det just för de orsakers skull, som den siste talaren förklarade, nemi. för upphäfvande af det oerhörda procenteriet här i Stockholm, hvilket gifver anledn. till de rysliga vinglerier och catastrofer, hvaraf vi inom få dagar och det inom 11. St. haft ett exempel, sådant, att de böra darra på de bänkar, der de sitta. På sådana grunder instämmer jag i anhållan om återrémiss. Falska eder öro det enda som uppkommer genom proposm från högre ort. LagUtskts betänk. N:o i3 återremitterades. Till pröfning företogs LagUtsk:s den 5 och 9 dennes på bordet lagda betänk. N:o ii4, i anledn. af väckt motion om ändring af föreskrifterna i g cap. Handels-b;n, angide ränta af försträckta penningar eller varor.
IIof-Rätternes tjenstemän, motion angående deras lönereglering. II. 418. lil. B. 92. VI. Ilofoch Slotls-Staterna. Se Slats-Utskollets Utlåtande N:o 66. Ilof-Stallet, Kongl., om anslag för uppförande af ett ridhus för dess behof. XII. R. 117. XIII. B. 334. Ilofveri-skyldigheten i Skåne, angående dess upphörande. VI. B. 324, 397. VII. 144. A. 146. X. U. 162. A. 246. XI. E. 3. Bollander, Johanna, om eftergift af kronans rätt till dana-arf efter henne, till förmån för Carlstads Statsförsamling. Se Eftergift. Bollström, E., Afvittrings-Landtmätare, angående pension åt. Se Stats-lJiskottets Utlåtande N.-o 210. Uomöopatiskt sjukhus, om anslag lill inrättande af ett. Se Anslag. Horn, Grefve Carl Fredrik, yttrande. IV. 3. Hospital, Upsala Central-, om afsöndring af jord från Ultuna kungsladugård och kronoparken Asen till utvidgning af dess område. XI. B. 44. B. 285. A. 312. XIII. E. 123. Hospitalerne, om anslag till deras förbättrande. V. 516. VI. 4. R. 6. X. B. 53, 245. XI. A. 13. E. 122. — om förbättrad lagstiftning för sinnessjukes vård. Se Sinnessjuke. — om ökad underhållskostnad för del i Wisby. Se Wisby Hospital. Hospitals-fonden, angående understöd lill. I. 49. R. 127. VII. B. 204. VIII. A. 35. E. 324. Hospitalshemman i Skåne. Se Skåne. ( 94 ) Hospitals-Sysslocnän, om meddelande af föreskrift alt Kassainventeringar skola årligen verkställas hos.
Öregrunds Hafskuroch Badanstalt öppnas den 1 5 j u n i. Depositionsränta _ 5 proc. Uppoch Afskrifningsränta 3 » Sparkasseräkning (vid Afd.-kont.) 1 2 och tillämpas vid inträffande ränteförändring den n y a räntesatsen omedelbart utan föregående uppsägning. (S. T. A. Utförliga prospekt erhållas franko genom BADKAMRERKONTORET. Hälsobrunn, Badanstalt samt Hafsbad. Säsong: 8 juni — 21 augusti. Naturskönt beläget vid Östersjöns strand, 21 k m. norr om Vestervik. Mild, stärkande 41 Frisértänger, Hårkrusare, Hårrenovatorer, Hårvatten, Liktornsmedel, Lilje J u r i s t lämnar ät kvinnor (äfven utom förbundet) råd och upplysningar (muntl. el. skriftligen) i juridiska och ekonomiska angelägenheter. Träffas å förbundets byrå, Drottninggatan 5 4, 1 tr., onsdagar kl. V 2 H — 1 1 f. m. (patenterade) Stor isoleringsförmåga, 50 % lättare än de vanliga. Vackra och " hållbara från Drottningatan 4 1 hos C. P. 41 barrskogsoch hafsluft. 41 Läkare: Prof. Anna Högman. R i n d ö Brunn, Bad oeh 41 Begär prospekt. (G. 81650) Prospekt i Sandbergs bokhandel. R u m s - beställn. pr A l l m. Härligt, fuktfritt läge. Y p p e r s t a järnvatten. Första klassens varmoch kallbadhus Lämplig kurort för fall af blodbrist, magoch tarmsjukdomar, konvalescens m. m. V i d sträckta promenader. U t m ä r k t a lawn-tennisplaner. iBästa lägenhet för hjulsport och seg Iing. Enkelrum och dubletter, alla m e d verandor, i det naturskönt belägna sanatorie Tallhöjden. Restauranten öppnas den 20 maj. Ny restauratris. Ny stor ser veringspaviljong med härlig utsikt ät segelleden. L ä t t a kommunikationer me&lt; Vaxholmsbåtarna. (S. T. A. Rikstelefon n:r 16.
Ännu är man icke ense om hvad med orden: 2 års afslutade Räkenskaper bör förstås, äunu tvistar man om den så kallade granskningsrättens utsträckning. Utskottets i den delen framlagda åsigt har af ett RiksStånd blifvit formligen förkastad. Det förslag till Instruction som R. St:r vid 1823 års Riksdag framställde har K. M:t ej kunnat gilla. Det förslag åter som vid denna Riksdag blifvit R. St:r af K. M:t meddeladt, har, beledsagadt af många inom RiksStånden gjorda anmärkningar, i flere delar blifvit af Utskottet förähdradt och förändringarne äro voteringarnes resultater. När ännu hos lagstiftarne sjelfva opinionerne äro så obestämda, huru kan man hoppas att vid den blifvande lagens tillämpning ingen 5 B. tö a/j?, Stats-Utskottcts skiljagtighet i meningar mer skall äga rum. Under sådana förhållanden kunna väl vapenhvilor slutas, men ingen varaktig fred. Utan blir i min tanka bäst att låta opinionerne småningom justera sig sjelfve. Ligger ater orsaken till den befunna skiljaktigheten i meningarne, såsom jag befarar, deri, att begreppen äro olika, icke allenast om hvad till en fullkomlig Räkenskap i allmänhet hörer, utan ock om hvad som hörer till en Räkenskap öfver StatsVerkets tillstånd i alla dess delar, så vill det synas mig, att denna skiljaktighet i meningar och begrepp icke förr kommer att upphöra, men också ofelbart skall upphöra, enär alla de förberedande åtgärder hunnit vidtagas, som fordras att bringa redovisningen för Statsverket i alla dess delar till en nödig fullständighet. Dertill fordras ännu flera åtgärder, såsom: att alla förvaltande Verk få lika Bokföringssätt; att Instructioner i afseende på Förvaltningen af de särskilda Fonder och Cassör, hvilka till sina resultater ingå uti RiksHufvudboken varda utfärdade, äfvensom att formen af de Berättelser, hvilka, till ledning vid granskningen, böra åtfölja hvarje serskild Räkenskap, varder bestämd.
April sålunda: ”En ledamot (af BorgareSt.), Hr Bagge, har på anförda skäl ansett något mildare bestraffningssätt, än det 5 ”cap. i § Missg.btn för deri omnämnda brott bestämmer, ”icke böra äga rum; likväl finner Utsk. för sin del, att ”detta slags brott kan äga så olika gradation, att, i många ”fall, dödsstraffet vore i strid med den i öfrigt gällande lagstiftningen, men att dess upphäfvande deremot för de svå”raste fall, eller sådana förolämpanden, hvilka under hot ”och bitterhet yttras inför sjelfva Majestätet, eller direct an”gå detsamma och innefatta de egenskaper, som i 5 cap. i ”§ Missg.brn omförmälas, icke öfverensstämde med andra bestraffningar i lagen, hvaribland må anföras, att, enligt i8 ”cap. 8 § Missg.b:n, minsta våld å embetsman i tjensten ”straffas med lifvets förlust, och ryktens utspridande i argt ”uppsåt, som röra medborgares ära, efter omständigheterna ”med det ansvar, som kommer dödsstraffet närmast, eller ”landsflykt, hvilken bestraffning jemväl, enligt Tryckfr.för”ordn. äger rum för smädelser emot främmande Öfverhet, ”framför hvilken det likväl synes, som borde landets egen ”vara af lagen helgad. Vid betraktande häraf, och då den”na jemnförlighet icke bör af lagstiftaren förbises, samt den ”nåd. skrifvelsen, ehuru åsyftande gradationer i bestraffningen, likväl har dödsstraffets afskaffande till hufvudföremål, ”anser LagUtsk. sig af de betänkligheter, som möta för bi”fall till K.
Herr Grefwe» och Lan dt »Marmarskalken fkreftälidc, att ventilationcn nn borde nphöra; men ätffillize anmälte sig att tala, och Friherre Lt-eel von ksto11 8 tein Larius Lu ivii-, pttrade sig: Utan att egentligen anföra något emot Hans Excellent Grefwe »i' GAglas person enskilt, kan jag likwäl Icke wid detta tillfälle underläta att anmärka, att det Cmbelsmanna - wälde eller wäld, som flere gängor wäckt nägon owilja härstädes, dä jag nämnt bet, pä ett ganska märkcligt sätt bewisas genom ben af Herr (He»ve8möiilen anförde händelsen Med Drefs öppnande pä Posten, genom TullDjrcctionen-s föranstaltande. Hällinder hade Hans Excellent Herr Grefwe anmält stg att tala. Herr Grefwen och Landt - Mar skalken erindrade Friherre LtaLI, att detta ämne alldeles icke hörde hit. Dä Friherre Ltael wille fortfara , uppkom mellan honom och Herr Landt - Marskalken nägon twist om yttrande rättigheten. Herr Grefwen och Landt-Mar sk alken utlät sig fltttcligen: Detta kienum har, säsom anslaget nogsamt vtwisar, blifwit utsatt till justering, och de Herrar som biwistat förra Riksdagar erkänna, atti ett Iusterings-klanum ventilation ej fär äger 11Z2 Den 2 October. äga rum. Sädan är ordningen. Det säges att Riddarhus-Ordningcn är upphäfwcn; n»n km mäste wäl ejcistcra och eftcrlefwas » till desi en ny hinner införas. Herrarne wilja gä utöfwcr ordningen. Jag beklagar vi» mitt Embete här (för min person fruktar jag ingen ting) men om mitt Embete ej för njuta ben aktning. som jag tror att jag för detsamma har rätt att fordra. För Herr Landl-Mar skalkens Embete bär jag al! aktning:
Äfven med penninge-uppoffringar måste en periodisk litteratur underhållas, hvarigenom framför allt må kunna gifvas offentlighet åt sanningsenliga redogörelse]- för de arbeten, som af opinionsledarna vanställas och förkättras Sättet att härvid förfara, om ej redan funnet, bör likväl alltid kunna utfinnas. Och hvad uppoffringarna beträffar, så måste dessa, fördelade på alla dem, hvilka naturligen böra deri deltaga, blifva alltför obetydliga, att mot det vigtiga ändamålet kunna uppställa någon betänklighet. R. St. Just. Ombudsm. Emb.-Berättelse för år 1810. 5 Vore (leii stora angelägenheten rätt insedd af dem, som hafva denna utväg i sina händer; så blefve den oek utan tvifvel behjertad; och jag tviflar icke, att detta skall inträffa, när en gång sakens vigt och nödvändighet ej mer kan misskännas. Fosterlandsandan skall utkräfva sin rätt, när man hunnit öfvertyga sig, att hvarken litterär industri eller någon åtgärd i lagstiftningsväg kan frambringa en bättre litteratur eller upprätthålla en sådan i täflan med den, som hämtar sin näring från den lägre populariteten. Men ehuru aldrig på annan väg kan åstadkommas ersättning för hvad härutinnan underlåtes; följer dock deraf ingalunda, att all omsorg från lagstiftningens sida i detta ämne är öfverflödig. Och är genom lagstiftningen icke allt gjordt, sorn af henne kan för ändamålet uträttas; så är högst af nöden, att hon ej längre försummar, hvad hon kan åstadkomma. Svårt är ej att inse, att i händelse botemedlet ligger i lagstiftningens makt, hon icke fullgjort sin skyldighet, eftersom det för hand varande onda då ej skulle finnas. Hvad som ej så lätt besvaras, är den frågan, hvad lagstiftningen verkligen kunnat eller kan uträtta, om detta är fullgjordt eller huru det skall fullgöras. Det kail ej tillhöra min förhoppning att uttömma detta ej blott svåra, utan ock vidsträckta ämne. Bristerne, som öfverklagas eller verkligen finnas, kunna ligga i karakteristiken af de brott, som tryckfrihetslagen bestraffar, i straffens beskaffenhet eller i rättegångssättet, tryckfrihetsdomstolens organisation.
Vintergatan — inklusive de stjärnor, äfven vår sol och dess planeter, som kunna anses höra dit — omtalas såsom möjligen varande ett ljusbälte och man har väl tänkt sig detta ljusbälte såsom icke blott ett ljusfenomen, utan såsom bestående af lysande partiklar. Kunde icke Vintergatan och de stjärnor, som höra till densamma, äfven tänkas likna ett strålknippe, icke så mycket ett knippe af endast ljusstrålar utan snarare en kometsvans, d. v. s. ett strålknippe af lysande partiklar? I hvilket fall som hälst kunde man försöksvis antaga att det öfverstjärnesystem vårt eget solsystem kunde tänkas tillhöra, hade en ledande stjärna, antingen i betydelse af en öfvercentralstjärna äller i betydelse af en i spetsen gående hufvudstjärna, som liknar kärnan i en komet. Man kunde vidare tänka sig detta system af det ena öfvercentralstjärnesystemet (äller öfversystemet af strålknippe med i spetsen gående hufvudstjärna) öfver det andra hierarkiskt ordnade och såsom ledande stjärna öfver alla dessa öfversystem med underlydande vasallsystem en absolut centralstjärna äller absolut hufvudstjärna. De motsatta rörelser, som lära iakttagas af astronomerna hos olika stjärnor kunde möjligen förklaras däraf, att de kunde tillhöra olika centralstjärnesystem (äller strålknippesystem med i spetsen gående hufvudstjärna), ehuru de likväl tillhörde ett gemensamt öfverstjärnesystem. I analogi med kometernas vandring kring solen, hvilken visserligen är oregelbundnare än planeternas, men dock tenderar åt att vara en kring ett centrum gående färd, ehuru banan är mycket mindre cirkelperiferisk än planeternas, ibland till den grad att solen de kretsa kring snarare för dem är ett “meta“ än ett centrum, kunde man kanske finna rimligast, att den stjärnevärld, i hvilken vi befinna oss, omedelbart äller medelbart vare sig såsom undersystem i ett centralstjärnesystem äller såsom beståndsdel i ett strålstjärnesystem med ledande hufvudstjärna, likväl i sista hand kretsade omkring en innersta centralstjärna — ett själfständigt för sig själf till okända öden i den oändliga världsrymden framtågande strålstjärnesystem med en ledande hufvudstjärna är väl dock icke häller det helt och hållet otänkbart.
Fabriker och derigenom förvärtvade nationalrikedom, har man i flere Suter och deriblaod Sverige trott sig kraftigt skola befrämja allmänna välmågans tillväxt, genom införandet af ett Handelsoch Fabriks-systeme, sådant som det, hvilket i förstnämnde landan) togs för något öfver ig seculum tillbaka. Nästan vid inträdet af den så kallade frihetstiden, eller för omkring etthundrade år sedan, började man i Sverige följa Englands exempel, utan att betänka Sveriges och Englands olika läge, olika folkstyrka, olika tillgång på capital och olika afsättningstillfällen. Högljudt och djerft smickrade man sig likväl, att snart uppbringa Sveriges Fabrikation till samma höjd som Englands. Om man läser åtskilliga RiksdagsBerättelser och andra allmänna handlingar på 1770 talet ända till Konung Gustaf lilis tid, finner man så öfverdrifna uppgifter om den vinst Riket emellan Riksdagarne tillskyndats af sina Fabriker , att man snart vöre frestad att tro, det berörde inrättningar nämnde tid varit mera riktande, än om Riket ägt guld och silfvergrufvor, jemförlige med dem i Peru och Mexico, Då emedlertid, oagtadt ett i långliga tider fortsatt förbud emot utländska Fabrikater, Den 28 Junti f. m. den mängd till införsel förbudne varor , som efter hvad allmänt är kändt , årligen inkommer till Sverige, synes vittna huru litet inhemska Fabrikerne uppfylla deras ändamål, och då Rikets allmänna penningeförlägenhet äfven tycks utmärka, att den genom Fabrikssystemets införande, påräknade stora nationalrikedom hittills uteblifvit, anser jag det icke längre vara tid , alt blindt följa gamla läror, utan att Fäderneslandets väl tvärtom fordrar en alfvarlig undersökning, huruvida icke öfvergången till ett annat systeme vore instämmande med landets sanna bästa och fördel. Hvarken vore det lämpligt vid detta tillfälle eller kan det af mig begäras, att jag skall uppgöra en fullständig historia öfver Rikets Fabriker.
15 hafva önskat, att samtliga dessa förbudsstadganden nu måtte, utan äfventyr för befintliga anläggningars bestånd, kunnat borttagas, men, på de af statsrådet Silfverstolpe anförda skäl, ansåg betänkligheter deremot möta i afseende å vissa slag af gjutet jern och malm, behagade i nåder förordna, att för införsel af tackoch barlastjern, samt för utförsel så väl deraf, som af de dermed likartade artiklarna ostämpiade och oborrade kanoner, stycken, nickhakar och mörsare, jemte hällar öfver 11/> tums tjocklek samt lod och lödjor öfver 1 sk:pds vigt stycket, äfvensom af malm, rå och osmält, ej specificerad, nuvarande förbudsbestämmelser borde bibehållas; dock att, på sätt statsrådet Faxe tillstyrkt, framställning skulle till Rikets Ständer göras derom, att eventuel tullafgifter borde, på förr öfligt sätt och för att något band icke måtte genom bristande tullbestämmelser läggas å Kongl. Maj:ts rätt att förbuden upphäfva, å nu ifrågavarande artiklar af Rikets Ständer utsättas; hvaremot Kongl. Maj:t täcktes till hvad statsrådets samtlige ledamöter hemställt ej mindre i afseende å upphörandet af öfriga förbudsstadganden, än ock rörande grunderna vare sig för medgifvandet af fullkomlig afgiftsfrihet eller åsättandet af tullafgifter, äfvensom till hvad statsrådets fleste ledamöter, angående afgifternas relativa belopp samt den höjd de i allmänhet icke borde öfverskrida, föreslagit, lemna nådigt bifall. Vidare och med anledning af den förberedande behandling ärendet undergått, samt med tillämpning af det beslut Kongl. Maj:t nu behagat angående hufvudgrunderna för tulltaxeregleringen fatta, yttrade sig i afseende af de dervid erforderliga speciella åtgärder och bestämmelser föredragande departementschefen, statsrådet Munthe, i underdånighet på sätt och i den ordning, här nedan förmäles.
Jag ville försöka, hurudan kärleken är. Det är ju att knappt vara en flicka, då man är tjugu år och än aldrig tyckt om någon. Jag ämnade säga Anna, att hon häruti talat temligen originelt, men oqvinnligt. »Det är just längtan, behofvet att vara älskad, som hos qvinnan verkar behofvet att älska«, hade jag nyligen läst hos Bulwer. Jag ämnade just använda denna sanning, för att vederlägga Anna, då bullret af ett åkdon hördes. En schäs stannade, och ner hoppar ingen annan än min bror Clinton. Jag måste säga, att jag bleknade af glädje. Anna å sin sida bleknade äfven, troligen af andra känslor. Det var äfven verkligen besynnerligt, i afseende å Anna, att Clinton skulle inträffa just nu. Det nästan förargade mig, att Clinton skulle se på Anna mer än på mig. Det är min bror, ser du Anna, och han kommer icke att omfamna sin syster. Ja, vet du, Celia lilla sade Clinton, i det han kysste mig jag blef så häpen, när jag såg mamsell Degerberg, den du beskrifvit röd som en ros, nu blek som en lilja. Ja, ja, om du visste Clinton, hvarom vi sist talat, så skulle du icke undra så mycket öfver Annas blekhet. Ser du, nu är hon åter röd som en ros. Det anar mig, att jag någongång får veta hvad frågan gällde. Till dess skall jag tygla min nyfikenhet. Det är någonting högst angenämt och fröjdande för själen, att vara vittne till gryningen af en kärlek emellan tvenne personer, dem man båda håller mycket af, och dem man i själens hemlighet önskar se som ett par. Allt ifrån första stunden, och måhända till följe af Clintons oförmodade ankomst, hvilken, till följe af vårt just då afbrutna samtal, kunde gälla för ett lyckligt förebud, tänkte jag i stillhet, huru trefligt det vore, om det unga herrskapet, Clinton och Anna, skulle börja hålla af hvarann ... så der mycket. Jag frågade den första aftonen Clinton, hvad han tyckte om Anna. Skulle jag icke tycka om henne. En sådan flicka är för mig någonting nytt.
ord. » Hon vande sig om och s i g på honom, och hon blef rädd, sk dödsblekt var hans skarpa ansikte. En prest », tänkte hon. Och sk kastade hon en halsduk på hufvndet och sprang rakt uppför backen till biskopsgården. Därute gick biskopen själ£ och skar kvistar af sina ' trad. wKom s, ropade flickan flämtande, sdet ligger en döende ner i min stuga. Han skriker, och jag ar så rädd., Biskopen lade trädghrdsknifven, ifr&amp;.n sig och gick hastigt de få stegen ut för backen med henne. Där låg pastor Visilius, den resande presten, fortfarande med arniarne i luften. Nar han fick se flickan ropade han treiije gangen:. Ett enda kärlekens ord, Lovisa », men den g h g e n, lat det som ett helt lifs jämrande, törstande ångestskri. Biskopen lutade sig öfver honom. Känner ni d&amp; ingenting om Guds kärlek, som ar till för allas, sade han. Men den döendes armar föllo ned på tacket: Ban stirrade stelt på biskopen. » Bara en siifverrings, sade han - och så rosslade det sakta i halsen på lionom och han var död. Lovisa börjads högljudt gråta. &gt; E t t så ' nt eländigt lif, som han fört », snyftade hon, » och nu ar han död, och jag var bara elak emot honom till det sista. Hur skall det gå med honom och hur ska ' jag kunna f å förlåtelse? w Biskopen stod stilla vid sangen. » J a », sade lian mildt, liksoni för sig sjalf, snoga sedt, så kunna vi kanske inte göra mycket mer någon af oss an längta efter kärlek., Ananda Kerfstedt. Den äldsta urkund vi äga för kännedomen om det forntida Grekland, de homeriska dikterna, visa oss ett samhallstillst~nd, i iivilket kvinnan intager en aktad stallning och &amp; njuter en hög grad af frihet. Grundvalen f ör sauihallsordningen är den p&amp; elzgifte bygda familj en.
Uti Collegii räkenskaper öfver Extra Ordnarie anslaget för Gevärs anskaffning, hade, sedan år i83o blifvit balancerade å Carl Gustafs Stads Gevärs-Factori 12,000 Riksdaler, hvilka, på Eders Kongl. Maj:ts Nådiga befallning, blifvit anordnade såsom förlag till kostnader för samma år vid Factoriet betingade 600 stycken handgevär, men då balancering deraf uti Collegii räkenskaper fanns vara origtig, enär redogörelsen för summan icke borde hit ingå, utan sådan utaf för detta Direclionen för Factoriet directe afgifvas till Kammar-Rätten i öfverenssämmelse med Eders Kongl. Majits Nådiga Bref den 27 Junii 1826; fann Collegium år 1834 skäligt förordna om den nödiga funna rättelse, att summan under lefverei ingstitul skulle påföras Directionen. Härvid hafva Rikets Ständers Revisorer gjort anmärkning, med yrkande, det förlagsposten 12,000 Riksdaler måtte hos Collegium balanceras till dess liqvid skett om den lefverance, hvarå förskottet utfallit. Om Directionen varit redo skyldig inför Krigs-Collegium, vore anmärkningen grundad, men då någon liqvid för förlagssumman, af nyssnämnde skäl, härstädes icke kan ske, lärer Eders Kongl.
Comm.coll., som har en särskild tillsyn öfver finsmidet 1 Eskilstuna; men något annat aftagande derstädes har jag icke erfarit än det, som Eskilstuna fått vidkännas jemte alla dylika inrättningar i vårt land, i följd af den allmänna stagnationen i alt rörelse under de sistförflutna åren, och som visserligen icke kommer att afhjelpas, om det system att indraga lånerörelse och sedelstock, hvilket med sådan ifver förfäktas af den värde talare, som haft detta yttrande, komme alt ytterligare blifva rådande, då derigenom skulle afskäras, hvarmed så väl Eskilstuna som annan Svensk industri kunde arbeta upp sig och sysselsätta flera händer. När man vill tillsluta alla källor för erediten att göra sig gällande i låneväg, och derföre drifver den satsen, att allt skuldsyslem är förderfligt, så hemställer jag, hvar svängkraften för industrien skall uppkomma. Samme värde talare liar äfven anfört, att om man vill uppmuntra boskapsskötseln och bränvinstillverkningen, så måste man inrätta premier för dessa näringar. Jag anförde just i förmiddags, att införseln af boskapsskötselns alster utgör så obetydliga qvanliteter, att om deu totalt upphörde, sä verkade det ingenting. 3000 tunnor salt kött och 60,000 LU smör o. s. v. utgöra icke så mycket som behöfves alt förse våra handelsfartyg, när de gå pä aflägsne haf. Vill man uppmuntra boskapsskötseln, så finnes två sätt dertill. Man skall börja med att låta bränvinsbränningen upphöra att vara appendix till landtbruket. Det är på detta sätt, som man i Danmak gått tillväga, och under de svåraste conjuncturer arbetat upp sig till en förut aldrig uppnådd höjd i jordbruk och boskapsskötsel. Vidare skall man genom lättade förbindelser emellan Rikets inre och dess kustprovinser, göra möjligt för de förra att täfla med ett främmande land att förse de sednare med deras behof af landtmannavaror. Om man nu skulle genomgå alla artikiarne uti Utsk:s betänk.