Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För det 5;te, att polis-ordningar och deras verkställan ej endast afse, såsom bevis pä god ordning, att hundradetals brottslingar och anklagade hvarje dag föres inför domstolarnes skrank och sedan, likgodt skyldiga eller oskyldiga, till fängelserna, utan tvertom, att brotten till följe af polismyndigheternas vaksamhet kunna inskränkas och om möjligt alldeles uteblifva. Slutligen att icke straff finnes för hvad som ej är brott eller straff, hvilka mot brottslingens vilja ej kunna tillämpas utan genom tvång af ett ännu svårare straff. Att brott mot ägande-rätten i allmänhet här i Stockholm äro ett nödvärn mot hungersnöden, kan man ej betvifla dä man ser nakne och skälfvande tiggare i hvarje gathörn, då man vet, alt här finnes en hel befolkning, hvilken liksom Italiens Lazaroner alltid bor under bar himmel. Att polisens vaksamhet här mera åsyftar och vårt polisväsende mera uppfattar sin bestämmelse alt uppfylla fängelserna, än att förekomma brott, finner man dels derutaf, att nästan inga brott, t. ex. mot äganderätten af dem förekommas, men brottslingar nog erlappas; dels af det sätt, hvarpå stadens säkerhetsvakt utgöres. Som helt ung besökte jag några hufvudsläder och tog kän nedom af de flesta förhållanden der, i hopp att dermed någon gång kunna gagna mitt fädernesland; jag beviste dock derigenom, alt jag begått samma fel, som de flesta af mina landsmän, hvilka hellre taga kännedom af andra, än eget land, då jag icke visste, att der måste man ingenting känna, ingenting kunna och ingenting vilja, och derföre förundrar det mig med visshet härom icke nu sedan, att göra den erfarenhet, att ingenstädes var så dålig ordning som uti mitt fäderneslands hufvudstad, hvarest är sämre än i Grenna, hvars alla civila embeten beslrides af klockaren, om man får sätta tro lill berättelsen om den tillämnade stalshvälfningen der 1840.
Man har framställt de olägenheter sorn deraf skulle uppkomma. Om Utskottets Memorial läses skall man finna nogare utredf, huru lätt en outredlig tvist kan uppkomma om hufvudmanskapet Olägenhett-rne äro så många att man skall finna att s:dra §tn i allt fall icke kan undgå att en gång förändras. Herr Lefrén-. Med anledning af hrad Grefve De la Gardie anfort, måste jag tro, att han missförstått hvad jag sagt, då frågan var om de genealogiske anteckningarne. Jag har aldrig sagt, att andra än de som äro verklige representanter och deras närmaste anhörige, vorokände, och att anteckningar kunni öfver dem förat; hvad barn och syskon beträffar, kunna de åtminstone å genealogieroe finnas uppförde , och finnas de icke så är det fel. Längre har jag ei sträckt annotationeme, och i grund af min åsigt af 37 §:n , behöfvas de icke vidlyftigare. Där står nemligen: Ej må Adelskap, eller Greflig eller Frihtrrl g värdighet, som hädanefter förlänas, tillfalla flere än den, hvilken ad, ad eller upphöjd blifvit, samt efter honom hans äldste manlige Bröätarfding i rätt nedstigande^ Den ii Junii e. m. led efter ltdt tamt efter denna grens utgång, Stam■ fadrens närmaste manlige afkomling, och sd vidare. Således säger det sig ju sjelf, att ingen Ättemän för den adeliga Ätten kan finnas så länge fadren lefver, och när fadren upphöjes till en högre adelig värdighet, är den adeliga Ätten utdöd, emedan man icke kan ärfva samma person mer än cn gång och icke förr än han är död. Grefve De la Gardie; I anledning af Herr Lefréns sista anförande, får jag förklara, det jag alldeles förstått den värde Talaren såsom han yttrat sig,- det är ej fråga om den nyare adelns barnbarn j äfven de efter år 1809 i adeligt
St. böra akta sig för, icke mindre an de hafva rättighet (örebrå landets styrelse, om den faller in i samma fel. Om jag vill tillämpa denna grundsats på detta ämne, så tager jag mig friheten fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att, för att kunna bedömma lämpligheten af detta anslag, så måste man undersöka i hvad mån landets allmänna nytta är förenad dermed. Då måste jag först betrakta, om jorden omkring den trakt af Clarelfven, som blir tillgänglig genom det nya slussverket, äges blott af en enda, eller några få bruksägare, som komma att draga fördel deraf att den nya vattenledningen kommer att öka värdet af deras egendomar, utan alt lemna tillfälle till någon ny odling för den sjelfägande allmogen. Om så förhåller sig, så synes mig påtagligt, att dessa bolag äro förpligtade att enskildt bekosta företaget. Äro de icke mäktige dertill, så har Slaten ingen förbindelse att bidraga dertill, såvida de äro i belägenhet att deras rörelse kan fortgå, utan sådant bidrag, och uteblifvandet deraf icke sätter någon större menighet i sämre belägenhet än den förut befunnit sig. Har man åter den tanken , att tillfälle lill landets större odling och landets industriella förkofran beredes genom dylika förelag, så medgif - Den 27 Mar» f. m. ver jag, att det är Statens pligt att bidraga till ändamålet. Från dessa allmänna reflexioner öfvergår jag lill den nu föredragna punkten af betänkandet. För att bedomina möjligheten af företaget, hade det uti proposjn, som kommit till Ständerna uti detta ämne, bort framläggas en undersökning, uppvisande huru mycket förelaget kommer att kosta, äfvensom en uppgift öfver traktens beskaffenhet, af hvilka personer den äges, m. e. o. en fullständig statistik, hvaraf hvarje representant kunnat hemta någon ledning, för att fullständigt bestämma sin öfvertygelse. Har det inträffat, mine herrar?
Det är på denna grund Utskotten ej funnit nyttigt att tillstyrka Inrikes lån, emedan Utskotten trott, att dessa lån i alla fall skulle blifva Utländske, blott under förändradt namn; ty ehuru Inrikes personer antecknade sig till lånen, skulle penningarne skaffas utifrån. Utskotten hafva således trott, att ingen förstärkning i myntbara metaller nu kunde erhållas utan Utrikes lån, Utskotten hafva ganska riktigt afslagit ett sådant förslag. Utskotten hafva trott att den ränta, som till utlänningen skulle utgå för det lånte Silfret, skulle ovillkorligen åter utföra capitalet, så vida ej en öfverlägsenhet uti handel åter införde den erforderliga Summan. Kan åter denna öfverlägsenhet vinnas, så gör en realisation sig sjelf utan Utländske lån. Utskotten hafva vidare trott, att realisationen under Gustaf lil:» tid år 1776 hade misslyckats, om icke sådane gynnande conjuncturer, som Americanska kriget, den ymniga Sillfångsten m, m. hade satt Svenska handeln uti det skick, att räntan på annat sätt inflöt till landet, och att Silfver infördes. Kanhända kunde man visa, att landet Den IA Julii e. m. 697 ändå förlorat i sin Silfverfond , och realisationen föll , så snart ett krig uppstod. Utskotten hafva trott, att detsamma skulle hända om en realisation nu för ögonblicket företoges, och att en undervigt i handel eller till och med en jemnt balancerad handel skulle förstöra grunden till realisationen, samt att ett krig eller en missväxt skulle göra den alldeles om intet. På denna grund hafva således Utskotten ganska rigtigt föreslagit, att ingen utvexling af Silfver med utländskt mynt må företagas. Utskotten hafva dock velat minska det missnöje, som uppstått genom osäkerheten emellan Låntagare och Långifvare, i anseende till osäkerheten uti myntet, och derföre stadgat den andra grundsatsen. Utskotten hafva trott, det man borde försöka, att åstadkomma förtroende, och att man således småningom borde använda en del af Bankens vinst, för att anskaffa Silfver, och derigenom kunna bereda den realisation , hvilken anses såsom oundgänglig.
för aftonen utgjordes af föredrag af professor Montelius, som i ” en ridt till Troja ” gaf en liffull och målande skildring frbn sin och sin frus österländska resa; vidare sång såväl af damer som herrar, samt till sist uppläsandet af en af Andersens sagor, hvilket allt mottogs med stort bifall. ft 4t: .x Förbundets $lin1 i M n l m ö. Till föreståndarinna ä r aritageii fru Anna Lewenhagen. A förbundets byrå hafva under oktober månad anmält sig: drbetsyifvare: för erhållande af lärarinnor 9, lektioner 12, affärsoch skrifbiträden 7, biträde med öfversättning 1, gymnast 1, s: a 30. Arbetssökande: lärarinnor 1 5, lektionsgifvare 14, kontorsoch skrifbiträden 8, värdinnor, sällskap och biträden i hem 4, gyninast 1, s: a 42. Under november: Arbetsg ifvare: för erhållande af lärarinnor 7, lektioner 6, föreläserskor, sällskap och biträden i hem 4, öfversättning 2, s: a 19. A r b ~ t ~ ~ ö l: L lirariniior c~i~ 8, lektionsgifvare 7, värdinnor och biträden i hem 9, kontorsoch skrifbiträden 5, s: a 29. Hvarjehanda i qvinnofrågan. Sverige. Den första qvinliga medlemmen af Svenska liikaresällskapet, amanuensen pä Sabbatsbergs sjukhus, medicine licentiaten fröken Curolina Wide ?-ström är invald. Reseunderstöd för arbetare. Arbetare och arbeterskor i de särskilda näringsyrkena, hvilka önska at t för förvärfvande i frräinmande länder af ökad insigt och konstfärdighet, hvar i sitt yrke, erhålla reseunderstöd af det för ändamålet anvisade statsanslag, skola ingifva ansökning om dylikt understöd till kommerskollegium före januari månads utgång. Ansökningen skall åtföljas af prestbetyg, intyg om nödig underbyggnad, oni flit, ordning och stadgadt uppförande. Stipendierna bruka utgå med c: a 500 kr. Vid kyrkomötet förliden höst framlade hofrättsrådet C.
Valida ägde endast en önskan: den att behaga sin herre, och då hon engång måste tillbringa sitt lif inom dessa murar; så var det icke underligt, om hon, liksom hennes öfriga medsystrar, der ville spela första rolen. Men Schahen, endast sysselsatt med mig, vägrade att se andra skönheter. Jag föranstaltade då, att han öfverraskade oss, under det vi tillsammans söngo och spelte. Vi fortsatte musiken, utan att låtsa märka hans ankomst och jag skådade med hemligt nöje, huru han med välbehag betraktade den vackra Georgiskan. På de frågor, som konungen gjorde mig om henne, förstod jag att gifva sådana svar, som endast mer väckte hans uppmärksamhet. Innan kort erhöll äfven Valida en egen boning och en talrik betjening: min list hade lyckats; men ett inträffade dock, som jag icke hade förutsedt. Schahen förälskade sig väl i henne, men han ville derför icke uppoffra mig. Den unga Georgiskan kände min belägenhet, och då hon jemförde Schahens flyktiga böjelser för sina fordna älskarinnor med den häftiga och långvariga låga han bar för mig, begrep hon, att en lätt seger icke skulle fängsla den kongliga älskaren. Hon vågade taga mig till mönster, och hade det nöjet att se sin ståndaktighet krönt med en lika verkan. Snart intog hon i sin herres hjerta ett rum bredvid mig; hon erhöll samma anseende och titel som jag, så att detta zehana nu hade tvenne solar. Nu gick hon längre, och begagnade en gynnande stund, för att förklara, att hon aldrig kunde herrska öfver ett deladt hjerta, och fordrade mitt aflägsnande från seraljen såsom ett nödvändigt vilkor för offret af sig sjelf. Men derom ville vår beherrskare alldeles icke höra talas; han påstod att ett kongligt hjerta hade rum för tvenne skönheter, och kunde med möda hindras ifrån att straffa dem, som tillåtit henne att komma i mitt sällskap, hvarigenom hon inhemtat dessa nya och förhatliga grundsatser. Men natten är långt framliden och jag vill skona både dig och mig sjelf från en vidlyftig skillring af dessa pinsamma uppträden.
Men oafsedt denna, har föredraget siii stora betydelse s&amp;om e72 protest af qvinnol-, hilka lefvn .inom hemmets f+i@sta om7-i ?de, emot de poZisfööl.ordnin,gnr, / I ' ~~ilka i strid mot sve~zsk lag friimja otukt 0612 last, detta zmder bemödande att fri.taga f d n lastens olyckliga följder den ena af de brottsl&amp;parterna, medaq~ .de ?dta den andm drablias af den imst kränkande och .fornedrande behandling. Att sm,rhället s8l&amp;da, icke blott, som hr ~ e r s o n n e framhåller, passivt fördrager brott mot lagen, utan sjelfi blir lagbr~~tare, ar det s1; arpsimiga hufvudarguineiitet i fru Myhrinans framställning. Enligt Clhörariies önskan och nied stöd af deras, under sjelfva mötet leninade penningbidrag, har det märkliga föredraget utgifvits i tryck. Ungefär samtidigt förekomino i tidskrifterna Eirn n: o 8 och Helsoviz~znen n: o g A. starka och för sedlighetsviiiinen i hög grad löftesrika utföranden af svenska Zakare, dels mot briiket att för yngiingar rent af föreskrifva köiisunigäiige såsom helsoniedel, dels (i Helsovännen) en längre utredning af fr %gan: w ar osedl&amp;het helsosam, xM ') Se &gt;Mödrarna, och sedlighetsfrågan *. Dagny, april 1887. och a r sedItIp-het skadtg f * helsmz ?~ Häri anföras uttalanden sedda helsov8rdens målsman, sasom I,. W. Friedlander, prof. Peterson, prof. S. Ribbing, prof. P. Hedenius samt .d;.
Herr Pereswetoff Morath , Anders Wilhelm: Icke annat än jag kunnat fatta, innebär den af Herr Grefven och Landt-Marskalken framställde Ja-proposition både Ja cch Nej; nemligen förblifvande vid det förra Beslutet, och gillande af Särskildta Utskottets föreslagne Voterings-proposition. Jag instämmer derföre med Herr Berghman deruti , att inan bör alldeles utesluta senare delen af Ja-propositionen, såsom innebärande en upplösning af den förra delen. Herr Riben : Jag utber mig att få underställa de frenne siste Talarne det nog besynnerliga förhållande , som skulle inträffa , om Ja-propositionen blef efter deras önskan. Det kunde då hända, att 2 Stånd stadnade emot 2, och att man icke annorlunda än genom Nämnd kunde afgöra en fråga, som i Ståndens Plena aldrig blifvit discuter.-d. Jag vågar derföre hemställa , om icke Riöderskapet och Adeln skulle vilja förena sig ornen likadan Proposition, sorn Preste Ståndets beslut innefattar, hvilket lyder på följande sätt vid slut : Hvarföre och i händelse Borgareoch Bonde-S tånden skulle vidhålla sin mening, frågan , enligt PresteStåndets tanka , i kraft af y5 § Riksdagsordningen, icke vid när varande Riksmöte kan till afgörande upptagas och således icke heller någon votering nu häröfver äga rum, i Den December. följe hvaraf och med af slående af de föreslagne Voterings propositionerne, Preste-Ståndet inbjudit Med Ständen att med Preste-Ståndet härutinnan sig förena. Om nu Ridclerskaoet och Adeln antager Preste-Ståndets inbjudning , så vill det synas mig , som den underdåniga Skrifvehen till Kongl. Majit kunde inskränkas till en Berättelse om huru frågan i hvarje Stånd blifvit behandlad.
Vid sådant förhållande och då tvenne Riksstånd icke antagit ornförmälde inbjudning, hemställer Utskottet, att frågan om ofvannämnde jernstaket må anses hafva förfallit. Slockholm den 26 Augusti 1831. fjih. till R. St. Ank. till Exp. Utsk. den 26 Aug. 1851, kl. 8 e. m. Memorial, angående öfverlemnande till Kongl. Maj:t af det nya Reglementet för Riksgälds kontoret. (Rgds Afd.) Som det af nuvarande Stats-Utskott uppgjorda, och till en betydlig del redan af Rikets Ständer pröfvade och godkända, förslag till Reglemente för Riksgälds-kontorets framtida rörelse och förvaltning, synnerligast med hänsigt till verkställighet af de å Riksgälds-kontoret anvisade utbetalningar, innehåller åtskilliga närmare bestämmelser, än Rikets Ständers derom tili Kongl. Majit aflåtna underdåniga skrifvelse!’, så måste det vara angeläget, att Kongl. Majit jemväl erhåller kännedom om hvad. sålunda uti detta Reglemente är stadgadt; hvadan, och då ett serskildt exemplar af meranämnde Reglemente, efter dess fastställande af Rikets Ständer, icke torde hinna att utskrifvas och lill Kongl. Majit i underdånighet öfveriemnas innan riksdagens nu förväntade snara alsi utande, Utskottet anser sig höra hemställa, att Rikets Ständer, i öfverensstämmelse med hvad under de 2me sednaste riksdagarne iakttagits, måtte uppdraga åt fullmäktige i Riksgälds-kontoret, att ofördröjligen efter innevarande riksdags slut till Kongl. Majit, å Rikets Ständers vägnar, i underdånighet aflemna en bestyrkt afskrift af ifrågavarande Reglemente, med undantag endast af de delar deraf, som handla om Riksgälds-kontorets styrelse och betjening. f händelse denna hemställan varder af Rikets Ständer bifallen, torde Kongl. Majit, genom underdånig skrifvelse, af Rikets Ständer underrättas om]'det uppdrag, fullmäktige i Riksgälds-kontoret derigenom erhålla.
"Om extra ''Valförrättareförordnande wid Riksdagsmanna - Wal "fdr Bonde»Ståndet i stället för Vomhafwande af "Frälse Ständ." I enlighet med de för Bonde - Ständet under Riksdagen 1789 utfärdade Nödige Privilegier tillstyrker Utskottet det föreflagne tillägget Bor - Den 10 October. 1339 Borgare-Skändet: "All Wal till Riks» "bagsmän för Städernes Borgerstap skota werkställaS "inför Magistraterne, äfwcnsom att det mä äligga dem "att meddela utlätanden öfwer de ivid Walfbrrättnin'^gar uppkomna twistiga frägor." Äro, den förra iakttagen genom förändringen af 14 § och den senare tillräckelrgcn förklarad genom ly §:s innrhäll. §. 12. Borgare-Ständet: "att Ridderskapet och A^delus Representation, säsom warande afcnConstitutionel "art, ej mätte ensamt bero af Riddarhus - Ordningen ^utan i Riksdags s Ordningett upptagas och UtredaS." Som Riddarhus - Ordningen ej katt författas annorlunda än i fullkomlig öfwerensstämmelse med Riksdags »Ordningen, der hufwudgrunderne för densamma bestämmas, anser Utskottet nägon widare tilläggning i § e) behöfwas,ä« ett nu mera deruti infört ttttrpckeligt stadgande öM iagltagattdet af denna enlighet. Z. lZ. "I anledning af flera gjorda anmärkningar, ^rörande antalet af Präste-Skändeks Riksdags Full"mägtige. " — Har Utskottet funnit skäl att minsta detsamma till det förr wanliga, pä sätt ben förändrade § innrhäller. §.14. Ridderskapet och Adeln: "Htt Wal ^till Riksdagsmän af sädattc som ej äro Borgare stulle "lända till upplpsningcns förökande inom Sländet." I allmänhet fä!' Utskottet äberopa hwab
En för ordnande af armeens och flottans sjukvårds-angelägenheter nedsatt kommitté har, uti den 8 Januari 1840 afgifvet, och på nådig befallning till trycket befordradt, underdånigt utlåtande, föreslagit en reorganisation af arméens läkare-stat, så att, utom de hittills varande stipendiater och pensionärer, surnumerärer skulle antagas och dertill användas medicinae studiosi, hvilka vore förbundne att antaga den tjenstgöring vid arméen eller flottan, hvartill de kunna anses skicklige, emot erhållande af dagtraktamente under tiden. Behagar Eders Kongl. Maj:t i nåder bifalla detta förslag, lärer bristen åtminstone till en del blifva afhulpen för de utrustade fartygen, helst då äfven någre läkare af den civila läkarecorpsen, sorn i sednare tider blifvit betydligen tillökad emot förr, lära få paräknas till förhyring. 5:o Lotsoch fyrings-staterna tarfva visserligen i ett och annat fall någon reorganisation; men som dessa stater, hvilka på femte hufvud* titeln äro upptagne under serskild rubrik ”för handeln,” icke hafva oskiljaktigt sammanhang med de för sjöförsvaret egentligen afsedde stater och corpser, anser jag mig serskildt och i sammanhang med frågan om erforderliga anslag kunna behandla detta ämne. Med de tillökningar i flottans fasta corpser, som jag i det föregående haft uåden föreslå, torde dessa corpser blifva tillräckliga för ändamålet. Sjöbeväringen kommer att fylla bristen i den för bemanningen erforderliga styrka, om Eders Kongl. Maj:t i Nåder gillar och Rikets Ständer antaga det af mig serskildt afgifna underdåniga förslag till sjöbeväringens Bil. N:o 2 till Kongl Maj:t$ Prop. 184 7, Haft. 1, 2 10 organisation, till följe hvaraf ock den i förra tider under krig Begagnade osäkra förhyringen torde kunna undvikas, äfvensom några andra medel för Bemannings erhållande ej eller behöfva vidtagas.
Sådant oaktadt finnér Utskottet sig icke kunna draga i betänkande att tillstyrka Rikets Ständers bifall lill Kongl. Maj:ts Nådiga förslag i afseende på nordvestra stambanan och dess ledning genom Wermland; men beträffande samma banas utgångspunkt från vestra stambanan, anser Utskottet, vid saknaden af närmare upplysningar, någon annan bestämmelse härom icke böra af Rikets Ständer meddelas, än alt ifrågavarande stambana skall från den vestra utgå i närheten af sjön Toften inom vestra, delen af Nerike. I öfverensstämmelse med Rikets Ständers vid sednaste Riksdag fattade beslut, har Malmö blifvit bestämd till ändpunkt för södra statnbnnan, af hvilken, med dertill då anslagna medel påbörjade, bana en del redan är för allmänna trafiken öppnad. Medelst denna bana, som vid Falköping skall förena sig med vestra stambanan, åsladkommes en jernvägs-kommunikation mellan rikets sydligaste landskap och de midt i landet belägna orter äfvensom hufvudstaden, hvarjemte tillfälle derigenom beredes nämnde orters invånare att komma lill de gränsorter, hvarifrån öfverfarien lill Danska staterna och kontinenten af Europa kan med största skyndsamhet och beqvämlighet verkställas. Sedan nordvestra stambanan eller jernvägs-förbindelsen mellan Sverige och Norrige blifvit fullbordad och samma bana genom den vestra sammanbunden med den till Skånska kusten ledande jernvägen, torde dessutom en icke obetydlig tillökning i rörelsen på denna väg blifva att motse genom trafiken från och (ill brödrariket, hvilket derefter genom Sverige erhåller en blott af Öresund och Bällerna afbruten jernvngs-kommunikation med andra stater. I afseende på södra stambanans af Jernvägs-kommitléen föreslagna och af Kongl. Majit godkända sträckning genom sydvestra delen af Kronobergs län, hafva väl, uti ofvan anförda motioner, förändringar blifvit yrkade; men då Utskottet i allmänhet anser lämpligast att Rikets
Ständers Bevillningsutskott, under den 3 sistlidne Junii, aflåtne Be» tänkande, angående de genom Stora Sjö-Tullen inflytande Bevillnings-medel, jemte dervid foga» de förslag till en ny Tull Bevillnings Tariff, har inom de Respective Riks-Stånden framkallat en mängd anmärkningar, dern Utskottet, som genom särskildte Protocolls Utdrag, af den 25 och 38 i nämnde samt 11 i denna månad der* Bevillningt-Utskottets Betänianden, 37g af erhållit del, sökt, så vidt de angå det ifrågavarande ärendet, sammanföra under vissa hufvud -afdelniugar , hvaribland först förekom-’ iner: det skulle Utskottet hafva till pröfning upptagit ämnen, hvarmed det samma icke skull ega rättighet att sig befatta, hvarom tvifvelsmål blifvit yttrade inom Högloft. Ridderskapet och Adeln af Friherrartie Sköldebrand, Ankarsvärd C. H. och Cederström Jac. samt Herrarne af Klintberg, ILefrén, von Becker Rosenblad B.; uti Högvördige Preste - Ståndet af Herr Doctor Svedelius, Biskop af Wingård, Professor Thyselius och Biskopen Doctor Almqvist; inom Vällofl.
Till arfvode för lärare vid Mariebergs läroverk i de kunskapsämnen, som tillhöra civil-ingenieurer har Kongl. Maj:t äskat, såsom hittills, 1,000 r:dr eller för tre år 3,000 r:dr, men hvad angår anslaget till stipendier för elever, som vid nämnde läroverk genomgå den för civil-ingenieurer bestämda kurs, hvilket hittills utgjort 1,000 r:dr, har Kongl Maj:t, för att ytterligare befrämja det angelägna syftemålet att påskynda bildandet af skicklige ingenieurer för allmänna arbeten, ansett sig böra af Rikets Ständer begära ett till 2,000 r:dr förhöjdt årsanslag för åren 1848, 1849 och 1830 eller tillsammans 6,000 r:dr. Utskottet, som, i betraktande af statsverkets ringa tillgångar, icke anser sig böra tillstyrka någon förhöjning i anslaget till stipendier för dem, som genomgå civil-ingenieurs-kurs, får föreslå, att ifrågavarande 2:ne årliga anslag, hvartdera af 1,000 r:dr, måtte ytterligare under åren 1848, 1849 och 1850 fortfarande få utgå. 17:o Jemte dessa till befrämjande af allmänna arbeten föreslagne statsbidrag, har Kongl. Maj:t äskat beviljandet af följande anslag, nemligen: a) i likhet med hvad Kongl. Maj:t i Dess vid nästlidne riksdag aflåtna Nådiga proposition om statsverkets tillstånd och behof föreslagit, för anskaffande till Strömsholms och Ottenby stuterier af utländska hingstar till åstadkommande af en Stats-Ulskoltets Utlåtande, N:o 194. 27 ädlare och starkare hästras, företrädesvis tjenlig till begagnande äfven vid jordbruket, ett anslag för en gång af 10,000 r:dr.