Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vill man åter jemföra 1850 års yttrande med det af år 1847, så finnér man alt år 1847 hade Krigs-colbm tillstyrkt, att den ifrågavar. marken skulle utbytas mot Olterliällan. Samme talare liar äfven yttrat, ali jag skulle hafva sagt att Kronan skulle hafva större nytta af den mark, som nu är ifråga att aflrädas än af Otterhällan. Det har jag icke yttrat, men väl alt den marken kan vara af större värde, och icke något annat. Hvad åter värdet beträffar så gör jag föga afseende på om det är fråga om upoffring af några kappland mer eller mindre, synnerligen då det sker för ett stort och vigtigt ändamål såsom jag nyss anfört. Jag vill icke längre trötta R. o. Ad., utan fortfar att anhålla om bifall till Utsk:s betänk. Hr Lefrén, Joli. Pehr: Jag tänker icke yttra mig i frå gan hvarken afeller tillstyrkande; men sedan Krigs-colbii på nådig befallning afgifne utlåtm hafva emellan lalarne lupit gatlopp, och förklarats af flere vara hvarandra motsägande, så har jag ansett mig böra upträda, ehuru jag trodde det vara onödigt, då man kan läsa utlåt:ne, och de äro så klart skrifna, att om man vill fatta dem så äro de fallliga. Krigs-colbii underd. framställning åsyftade, att den mark, som upläts, skulle användas till allmänt nyttiga företag, för staden, handel och rörelsen etc. Delta är icke ordalagen, men det är tanken, och den är klart uttryckt. Men det förslag, som nu blifvit framsläldt af SlatsUtsk., innehåller icke detta vilkor, och den Kongl, proposm innehåller icke heller nämnde vilkor, utan der är föreslaget att marken skulle öfverlåtas åt Götheborg till fritt begagnande. Häremot har jag icke något att anmärka, K. M. har gjort en nådig propos. och R. St. må derutinnan besluta hvad de vilja; men jag måste vederlägga dem, som säga att Krigscolbii utlåtm motsäga hvarandra.
Ridderskapet och Adeln. S. D. Vid föredragning af Konstitulions-Ulskottets nedannämnde, den 27:de dennes bordlagda Memorial, nemligen: N:o 59, med volerings-proposition rörande det lili Konstilutions-Utskoltets Memorial N:o 15 afgifna förslag lill ändring i 11 och 12 §§ Hegerings-formen; N:o 40, med volerings-proposilion rörande det af Konstitulions-Utskoltet uti Memorial N:o 14 framställda förslag till ändring i 21 § Riksdags-ordningen; N:o 41, med volerings-proposilion rörande den i Konstilulions-Utskollets Memorial N:o 15 föreslagna ändring i 28 § Regerings-formen; N:o 42, med volerings-proposilion i fråga om Konstitulions-Utskoltets i Memorial N:o IG väckta förslag till ändring i 18 § Riksdags-ordningen; N:o 43, med volerings-proposilion i fråga om Konstitulions-Utskoltets i Memorialet N:o 17 afgifna förslag till ändring i 5 § 5 mom. Tryckfriliets-förordningen; samt N:o 44, med voterings-propositioner i anledning af Riks-Ståndens beslut rörande det i Konstilulions-Utskollets Memorial N:o 19 framställda förslag till ändring i 55 § Riksdags-ordningen; blefvo samtliga i dessa Memorial föreslagna voterings-propositioner af Ridderskapet och Adeln godkände. S. D. Föredrogs och Indes till handlingarne Konstilulions-Ulskoltets den 27 dennes bordlagda Memorial N:o 45, i anledning af Riks-Ståndens beslut rörande det uti Konstilulions-Utskollets Memorial N:o 32 framställda förslag till ändring i 14 § 5 mom. Riksdags-ordningen. S. D.
Län; och äro alla förhoppningar på vidare utveckling förbundne med det redan pä nådig pröfning beroende förslag till jernvägsanläggning från staden till vestra stambanan vid Herrljunga, till hvars ut förande ett aktiebolag bildat sig. Utom den förut befintliga lägre lärdomsskola med rektor och kollega, organiseras nu en teknisk elementarskola, hvartill Rikets Ständer beviljat 5,000 R:dr årligt anslag. Fattigvårds-anstalterne äro på god fot. Sjukvården bestrides af stadsläkare, hvarjemte provincialoch lasarettsläkare här äro stationerade. d) Ulricehamn har vackert läge vid sjön Åsunden, ej långt från stället hvarest den gamla staden Bogesund varit belägen. I anseende till donationens uråldrighet saknas all upplysning om hemmantalet på den jord, staden nu innehar; varande den dock i sednare tider ansedd svara emot 5 mantal, och utgöres den af 64 tunnland 14 kappland öppen åkerjord, 410 tunnland 8 kappland ängsmark och 1,115 tunnland 8 kappland skogsoch betesmark. Lika med Borås idkar Ulricehamn reseoch gårdfarihandel, som äfven utgör egentliga grunden för stadens bestånd, i öfrigt beroende af vanlig stadsmannahandel samt labriker och handtverkerier, jemte något jordbruk. Stadens öfriga handel är mindre 'betydlig, och handtverksrörelse!! ringa samt jordbruket, sorn annars med omsorg skötes, ej heller af särdeles mycken betydenhet. Tillförseln af spanmål. egentligen från Skaraborgs Län, och af viktualier från deri staden kringliggande landsort, är mer än tillräckligt svarande emot behofvet : för sta - den; dock tryter det oaktadt icke afnämare, emedan stor del af invånårne inom de tillgränsande häraderne, som hafva rättighet till gårdfarihandel och den utöfva, årligen. 30 köpa spanmål. Staden är således icke utan fördelaktigt inflytande pä kultur och näringar uti de landsorter, som derstädes söka och finna afsättning för ölverskottsprodukterne af deras jordbruk och industri.
Sä skall ock, i allt hvad som afser uppeller utlåning genom Banken , eller de utstakade allmänna grunderne för Verkets förvaltning och Styrelse, eller nya anslags beviljande, eller balancerade fordringars Banco-Uiskottits Memorial flj:o 123. afskrifning 1 räkenskaperne, intet förordnande af Utskottet meddelas utan Rikets Ständers föregående bifall; hvadan Utskottet åligger att, i afseende på de förändringar, som i dessa ämnen kunna pröfvas nödige, ingå medi utlåtande och förslag till Rikets Ständer, iakttagande dervid, uti dess tillstyrkanden, den öfverensstämmelse med hufvudgrunderne för Banco-Inrättuingen, hvilken uti 3 §• här ofvan finnes föreskrifven. §• 7- Utan Rikets Ständers vetskap och samtycke må icke någon ny Stat eller Lön vid Ranco-Yerket fastställas. Med tillsättning af Tjenstemän eller Betjente derstädes eger Utskottet ej heller alt sig befatta, utan hör sådant besörjas af Fullmägtige, under vedel börligt ansvar inför Utskottet, som, uppå inkommande besvär, eger piöfva, huruvida någon i dess tillständiga befordran kunde vara för när skedt, samt den, som lidande befinnes, till rättelse förhjelpa. §. 8. Utom den aflöning, som för Utskottets Betjening, i likhet med hvad för Betjeningen vid Rikets Ständers öfrige Utskott eger rum, fastslälles, och af de till Riksdags-koslnadernes bestridande anslagne medel utgår, eger Utskottet att, vid slutet af Riksdagen, lör den Tjensteman vid Banko-Verket, sorn, jemte sin egentliga befattning, har sig uppdraget att ordna, registrera och vårda Banco-Utskottens och Revisorernes handlingar och protocoll, bestämma en efter tiden och handlingarnes vidlyftighet afpassad vedergällning, hvilken å Bankens omkoslnads-räkning anordnas.
Jag anhåller, att de andra tre Ståndens beslut i ämnet mätte blifva oss tillkännagifva. Friherre Wrangel: Utur den synpunkt !'ag ansett saken är det icke af betydenhet, ivad de andra Stånden beslutit, ty, då här är fråga om ett jordprivilegium, fordras för sakens bifall fyra Stånds enhälliga beslut och Kongl. Maj:ts Sanction derå. U n derteckn ad RiddarhusSecreterare : Presteoch BorgareStånden hafva bifallit Utskottens första Betänkande, hvaremot Ridderskapet och Adeln samt BondeStåndet återremitterat detsamma. Någon upplysning om BondeStåndets beslut i afseende å det sednare Utlåtandet har ännu icke ankommit. Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf: Jag har blott begärt ordet i anledning deraf, att en värd talare påstått saken vara en privilegii-fråga. Jag skall endast uppläsa några ord ur 114 §• RegeringsFormen; de lyda sålunda: Konungen läte samtelige Rikets Ständer deras privilegier, förmoncr, Den 29 Augusti f. m. rättigheter och friheter åtnjuta; oell sorn Säteri-jorden ej kail komma under rubrik af Rikets Ständer, så är saken icke någon privilegiifråga. Grefve Posse, Arvid: Friherre Wrangel har yrkat afslag å Utlåtandet mindre för det saken skulle vara origtig, än för det Ridderskapet och Adeln ej skulle eftergifva någon af sina rättigheter, och han har kommit till det resultat, att fyra Stånds beslut behöfdes för alt få saken gällande. Jag vill blott fästa uppmärksamheten derpå, att rättigheten att klyfva Säteri-jorden icke är införd i Ridderskapets och Adelns privilegier, utan endast har varit gällande till följd af gammal praxis, hvarföre också tre Stånds beslut kan afgöra denna fråga. Friherre TVrangel: Jag har misstagit mig i uttryck, men jag bar derföre icke baft orätt i sjelfva principen, att frågan är ett jordprivilegium.
Det band, som fremmande åhörares närvaro kunde lägga på domarens frestelse lill väld och godtycke, vore icke mindre nödvändigt i det ena fallet, än i det andra; men några serskiklte skäl kunde dessutom bernias från Polis-Kammarnes organisation och rältegångssättet i de mål, uti hvilka de hade domsrätt, och således i sjelfva verket ej vore annat, än Under-Domstolar; och voro dessa skäl hufvudsakligen följande: alt Rätten i dessa mål icke utgjordes af flere bisittare, hvilka, såsom i andra Domstolar, kunde sinsemellan öfverlägga och controllera hvarandras möjliga misstag; att käranderne utgjordes af Polis-betjeningen, som derjemte i många, om icke de fleste fall, vore på en gång åklagare och vittnen; att parterna, i anseende till den hastiga inställelsen, sällan hade tid att skaffa sig något rättegångsbiträde; att protocollen i Polis-Kamrar fördes efter domarens dictamen och af den protocollsförande undertecknades på befallning, ulan serskild Län-Utskottets Betänkande} N:0 108. 15 ansvarighet, äfvensom de sellan justerades; samt att utslaget vanligen afkunnades på stället efter en så hastig undersökning, att en vid rättegång mindre van part ofta icke hunne laga reda på dess innehåll, än mindre ihogkomma föreskrifterne i afseende på ändringssökande i beslutet. Af dessa anledningar och då offentlighetens införande, såsom en säkerhet emot möjliga missbruk i lagskipningen, vore, om möjligt, ännu mera påkalladt för Polis-Kamrar, än för andra Domstolar, hemställde motionären, att Rikets Ständer måtte för sin del besluta samt i underdånighet anhålla om Kongl. Maj:ts Nådiga bifall till ett lagstadgande af följande innehåll: ”Vid alla Under-Rätter och Polis-Kamrar skall rättegång offentligen hållas, och vare förty, så långt utrymmet tillåter, ej någon förment att inne vara medan Rätten sitter. Öfverläggning må Rätten inom lyckta dörrar hålla, äfvensom ransakning uti mål, som röra brott emot sedligheten, der sådane omständigheter förekomma, hvilka enligt Tryckfrihets-Lagen ej må kungöras.
Jag trodde nemligen, att då man hade ett Utskotts Betänkande att fästa sig vid, skulle discussionen kunna blifva mera ogenerad, och att man mindre skulle löpa fara att såra, ett förhållande, som så lätt kunde förete sig i en fråga af sådan beskaffenhet som denna, der en grannlagenhet bör iakttagas, som vi med så mycket skäl, äro skyldige en vördad LandtMarskalk, de Herrar som med honom deltogo i beslutet vid anteckningen, och änteligen en aktad med Konungens förtroende beklädd Embetsman, som, utan sitt eget förvållande, blifvit föremål för en discussion. För att komma till slut med saken, får jag förnya min anhållan, alt Herr Grefven och Ordföranden bestämdt täcktes gifva tillkänna, om Herr Grefven kan göra proposition på RiddarhusUtskottels Memorial, eller icke. Herr Hjerta ^ Gustaf: Herr Grefven och Ordföranden har behagat gifva Ridderskapet och Adeln tillkänna sin åsigt af detta ämne; men jag är skyldig Herr Grefven Den 8 December f. m. och Ståndet, att fästa uppmärksamheten deruppå, att då detta förklarande ej är strängt enligt med Grundlagen, kan det ej eller inverka på Ståndets afgörande-rätt. Det står i 83 §. RegeringsFormen, att Grundlagarne vid hvarje tillfälle skola efter ordalydelsen förstås. Nu är här frågan, hvad som i 37 §. RegeringsFormen menas med ordet utgång. Herr Grefven och Ordföranden förstår dermed blott utslocknad_, utdöd. Jag anser det icke så, utan tror, att det finnes mera än ett sätt alt utgå från en Adelig ätt, nemligen genom ingående uti en annan, derigenom att den äldsta grenen blir en ny adelig ätt. Efter min öfvertygelse är den nya ätten Dorchimont, som förändrat slafningssältet af namnet och skrifver sig med stort D, samt tagit annat Vapen, en annan ätt än Majorens; och fadrens äldsta efterträdare i gamla ätten dorchimont, är den icke adlade, nemligen Generalintendenten. Detta är min åsigt.
I anledning af hvad sålunda blifvit af dels Rikets Ständer, dels de af Edei-s Kongl. Majit särskilt utsedde Revisorer uti denna fråga yttradt och hemstäldt, får Kollegium i underdånighet anföi’ai att, på sätt Kollegii underdåniga utlåtande af den 31 Januari 1848 upplyser, den så kallade gamla ull-diskontfonden, hvars behållna tillgång vid 1828 års början uppgick till öfver 100,000 R:dr Biko, under derpå följande år och sedan fondens lånerörelse upphört samt af nya Ull-diskonten öfvertagits, hlef till större delen disponerad för åtskillige andra, i afseende på fårafvelns och ullkulturens befrämjande, anbefallda åtgärder, såsom: inköpsoch transportkostnad från utrikes ort för får utaf ädlare race, bidrag till uppbyggande af ullmagasinet i Norrköping och, efter detsammas fullbordan, inköp af enskilda aktier deruti, rn. in.; hvarjemte å fonden anvisades de årliga allöningarne till tjenstemän, lärlingar och beljenter vid det i Norrköping inrättade ullkontor och till den för tillsyn öfver schäferierna i Riket anställde person, äfvensom reseoell traktaments-ersättning i och för sistnämnde befattning; och som de för fonden anslagna inkomster, bestående i afgifter för värdering, sortering och magasinering af ull, ett årligt bidrag från rnanufakturmedlenafl200 R:dr samt hyror för lägenheter i ullmagasins-byggnaden, icke varit tillräckliga för bestridande af förstnämnde årliga utgifter, har bristen häri måst betäckas af fondens återstående kapital-tillgångar, så långt dessa kunnat disponei'as, och förskott för öfrigt erhållits af manufaktur-diskontfonden, i enlighet med Kongl, brefvet af den 13 Juli 1838.
I likhet med livad vid sednaste Stats-revision blifvit anmäldt, få nu församlade Revisorer tillkännagifva, att Styrelsens öfver ekeplanteringarne, den 26 nästlidne Juni. algi foa och till Revisorerne öfverlemnade berättelse utgör ett i särdeles korthet affattadl utdrag ur räkenskaperna och lemnar icke några upplysningar om tillståndet med ekeplanteringarne; men af Styrelsens till Kongl. Maj:t, den 21 Maj 1847 och den 4 Maj 1848, afgifna underdåniga berättelser inhemtas, att, år 1846, ekeplanteringarne å Wisingsö ökats med 85 tunnland, hvarå 69 tunnor 20 kappar ekollon blifvit utsådda. En stor jordrymd tillreddes äfven för eksådd, men besåning deraf hade, i brist af ollon, måst uppskjutas. Under samma år utplanterades dessutom 11,680 stycken lärkträd och 6),380 stycken ekar; dessa sistnämnde till rekrytering i utgångna ekars ställe. Sedan, genom Kongl. Maj:ts nådiga bref den 22 Maj 1846, den Kronan behållna andelen af Östra Malmskogen i Östergöthlands län blifvit till ekeplantering bestämd, hade denna planleringshage, utgörande 6 tunnland 28 kappland, af Styrelsen emottagits, och utsåddes å samma hage 5 tunnor ekollon, hvarförutan der, såsom skyddsträd, planterades 1.200 stycken, från plantskolan å Wisingsö hemtade, lärkträd. År 1847, då oilonskörden nästan helt och hållet bortfrusit, hade endast 7\ tunnor ekollon kunnat anskaffas, hvilka blifvit utsatta till fyllande af luckor i sådderna. Under samma år hade dessutom blifvit planterade 500 stycken ekar, i stället för utgångna sådana träd, 55,100 stycken lärkträd, hvaraf 10,000 stycken till rekrytering, samt 1,270 stycken askplantor.
Statsbyggnadens behof af representationens tätare sammanträden, och fruktan för de oeconomiske olägenheterne som visade sig genom vår närvarande Stånds-sammansättning i vårt Land, derigenom kunna uppkomma. Justitia^ Ombudsmans-Embetet synes varit den utväg man uttänkt, att fylla luckan af representationens femåriga overksamhet; JustitiaeOmbudsmans Instruction visar tydligen, att lagstiftanren med Embetet åsyftat, att under mellantiderne af representations sammanträden bilda en stadigvarande organ af representationen. JustitiasOmbudsmans Instructionen lemnar åt Embetet de vidsträcktaste rättigheter, att vaka öfver lagarnes helgd, författningars och instructioners efterlefnad : att anmärka sådane af Embetsman begångne fel, som kunna bereda en allmän osäkerhet för medborgares rättigheter: att vid RiksRätt låta tilltala den, eller de, af Högsta Domstolens Ledamöter, sorn skulle 478 Den 18 Februarii. så orätt dömt, att derigenom någon mietat, eller kunnat mista lif, personlig frihet eller egendom: att öfvervara alla Domstolars Collegiers, och af Regeringen med oeconomiska mål befattning ägande Verks öfverläggningar och beslut: att hos Kongl. Maj:t till granskning anmäla, hvilket Collegii eller EmbetsVerks åtgärder sorn helst: att genom resor i landsorterne förskalfä sig upplysningar om lagskipningens tillstånd: att hos Riksens Ständer vid hvarje Riksdag anmärka bristerne uti lagar , föifattningar och allmänna hushållningen samt uppgifva förslag till förbättring: att hos Riksens Ständer yrka en, till enhet och sammanhang i hgskipningen verkande förklaring af all otydlig lag: att inhämta fullständig kunskap om anledningartie till åklagade personers häktande, och om tiden af deras hållande i fängsligt förvar: att hos Kongl.
I öfrigt förenar jag mig med hvad Friherre Cederström anfört om tillsättande af ett Särskildt Utskott, för art taga desse, och öfrige redan gjorde, samt troligen tillgörande anmärkningar i noga öfvervägande, helst jag tror det kunde anses förhastadt, att på en gäng afgöra en så vigtig fråga. Då en sådan fråga förekommer uti Engelska Parlamentet, formerar Huset sig tilL en Comité, som sitter i flera veckor, och som för sitt skrank kallar medborgare af alla klasser, för att i ämnet höras. Herr Tham', I den händelse discusionen skulle fortsättas under så olika åsigter, lärer ej saknas ämne för ett Särskildt Utskott. De tre Herrar som nu yttrat sig, hafva framställt olika principer. Friherre Cederström och Herr Cederschjöld hafva utgått från den allmänna frihets-principen, utan afseende på, att den kuode vara localt skadelig, Man har klandrat att Utskottet föreslagit 30 procents utförseltull på tackjern, som förr varit förbudet till utförsel, och ej erinrat sig, att det är en rudimaterie, utom hvilken bruken ej kunna existera. Man har klandrat att utförseltullen för ved vo-; re för hög, ehuru utförsel förut varit förbuden, och utan afseende derpå, att det skett för de provincer, som hafva skogsbrist, enligt hvad af Ledamöter ifrån desse provincer i Utskottet Den 18 .4u*usti f. m. blifvit upplyst. Grefve Frölich har deremot klandrat, att genom för låg utförseltul å trädvaror, utförseln deraf alltför mycket befordras, då vi satt 30 procents tull på en sådan vara, hvaraf fartygen ej kunna lasta mycket, men sorn gör en betydlig exportvara från de stora skogarne Hvem sorn har rätt lemnar jag derhän, uti ett sådant förhållande.
Bankens tjenstemäns löner eller arfvoden böra höjas; och då Höglofliga Stats-Utskottet denna riksdag synes vilja iakttaga all möjlig sparsamhet inom Statsverket, synes det mig, som Höglofliga BankoUtskottet bort följa samma till fäderneslandets båtnad ledande grundsats, helst jag är öfvertygad om, att Bankens tjenstemän redan äro så väl aflönade, som de, hvilka innehafva lika mödosamma tjenster inom Statsverket. Beträffande Banko-Utskottets Memorial N:o 20. 25 Beträffande den tillstyrkta tillökningen i arfvodet åt garde des medailles af 200 R:dr, är väl sannt, att nuvarande arfvode 300 R:dr stått i tväune decennier vid samma siffra och att denne man, såsom besittare af höga kunskaper, bör respekteras; men man vet ock att han, likasom öfrige Statens embetsoch tjenstemän, kom i åtnjutande af den så frikostigt för några riksdagar sedan tilldelade så kallade dyrtidsförhöjningen i lönerna och således icke är något beroende af de 200 R:dr, hvilka här blifvit tillstyrkta som tillökning i hans arfvode.
Fäderneslandets local och beskaffenheten af de detsamma omgifvande haf är af så hufvudsaklig vigt i militairiskt afseende, har Kongl. Majit med största drift låtit fortsältta, genom Fältmätnings-Corpsen, de dertill erforderliga recognosceringsarbeten, så att ilen till grund för Svenska Chartverket fortgående Triangelmätningen långs Rikets Vestra i 6 Konungens Nuti. Berättelse. kust blifvit förd till norrska gränsen. Fran UcU devalia Skären till Häfringe-Båk vid Östersjön , genom Österoch Vestergöthland, har Län dets bredd emellan Nord och Östersjön blifvit, genom en sammanhängande triangelsuite , noggrant bestämd. I förening härmed har Tri angelmätningen fortgått genom Södermanland och Upland, hvarigenom Rikets trenne Obaervatorier i Lund , Stockholm oell Upsala blifvit till sina relativa lagen, bestämda; och, till grund för Triangelnätets beräkning, har pä sjöarne Venern och Vettern blifvit uppmätt en bas. Sedan är 1818 är omkring én Tredjedel af Skåne recognoscerad , och pl de tvänne sist förflutne somrar har en areal af ej mindre, än 141 qvardratmil blifvit recognoscerad inom Vestergöthlands, Örebro, Södermanlands och Gefleborgs Län. I och för sjöfartens säkerhet hafva, genom Sjömätnings-Corpsen, sjömätningar oell •undersökningar, blifvit fortsatte och fulländade} chartorna öfver dessa sjöar äro connecterade och renritade, och en planche deraf har redan lemnat kopparpressen5 äfvensom Hydrographiska mätningar i Norra Bottenhafvet långs Rikets Östra kust från Söderhamn till Bredskär utan för Umeå blifvit anställde, så att chartor öfver denna långa, farliga och hittills icke undersökta eller afmätta kust kunnat connecteras och renritas, till upplysning för Sjöcharte-verket, som af enskild man utgifves, och hvars fullföljande Kongl. Majit, med anslag af allmänna medel, uppmuntrat. Sedan till Kongl. Majus kunskap kommit , att Allmogen blifvit besvärad med transporter Konungens Nåd. Berättelse.
Uti Riks-arkivets nuvarande hus intecknad skuld till Stockholms Borgerskaps Enkhus, för hvilken skuld, enligt derför afgifven förbindelse af den 6 November 1794, erlägges 44 procents ränta 17,400: — 17,400: — Norbergs förra jernvägsbolags lån utaf handelsoch sjö— farts-fonden; [hvilket lån af , Riksgälds-kontoret återbetalas med -f'lT:del årligen af lånets primitiva Transport: 4,630,347: 52. 4,454,596: 68. - 6 - Transport: 4,630,347: 52. belopp samt 4 procents ränta å vid hvarje liqvid återstående kapital Förfallna 5 procents obligationer, med dera till för fallodagarne upplupen ränta 5,641: 19. Dito dito, med dito, utfärdade för Svenska medborgares erkända fordringar hos Franska regeringen 839: 14. Fonden för Hjelmare kanals och slussverks framtida underhållande, hvilken fond utgöres af en i bolagets fasta egendomar intecknad skuldförbindelse, jemte andra säkerhetshandlingar, 56,856: 59. Återstoden af den, vid Kongl. f. d. Nummer-lotteriets upplösning, till Riksgälds-kontoret aflemnade s. k brudgåfvofond 30,403: 58. (Afskrifven, på grund af Rikets Ständers beslut vid innevarande riksdag). Verkställda och sedermera icke återtagna insatser för den inställda 1,144.de dragningen vid samma lotteriinrättning - 87: 79. (Afskrifne, enligt dito dito). Norbergs förra jernvägsbolags lån utaf handelsoch sjöfartsfonden 150,000: (Upptages numera bland de räntebärande skulderna; se ofvan). Upplupne, oguldne räntor 128,890: 60. Beviljade under 1840 och 1841 års riksdag: