Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ehuru äfven de norra länen vid fördelningen af dessa medel kommit i nådig åtanka och, synnerligen då de hemsökts af missvext, hugnats med stora anslag för beredande af tillfälle till arbetsförtjenst, hade det likväl legat i sakens natur, att, vid fördelningen af de för hela riket beviljade medlen, endast en proportionel andel, någorlunda alpassad efter alla länens antal, kunnat komma de norra tillgodo. Då derjemte icke blott afhjelpandet af frostländigheter, utan vinnandet af odlingsbar mark företrädesvis varit med dessa anslag åsyftadt och vid medlens fördelning hufvudsakligast afseende bort fästas vid största landvinning för lägsta kostnad, hade också deraf blifvit en följd att, då arbetsprisen i de södra länen i allmänhet varit lägre, än i de norra, utdikningsoch odlingsföretag i de, förra oftast måst gifvas företrädet. I alla händelser hade dessa hitintills för hela riket gemensamt beviljade anslag, hvilka måhända någorlunda motsvarat behofvet inom de södra länen, der myrlrakternas mängd och utsträckning genom en tidigare odling mycket förminskats, deremot endast i ringa grad kunnat fylla behofvet inom de norra länen, hvarest vattensjuka och frostländiga trakter förekomma i stor myckenhet och till en sammanhängande utsträckning af stundom flera qvadratmil. Icke heller hade allmogens håg och ekonomiska ställning inom de norra länen tillförene påkallat eller möjliggjort ut förande af de vidlyftiga och dyrbara utdiknings-arbeten, hvilka numera med stigande förtroende motsågos. Om med de hittills för hela riket sålunda beviljade utdiknings-anslag företrädesvis afselts att vinna ny odlingsmark, och en sådan vinst icke heller kunde uteblifva vid utdikning af stora, vattensjuka, men af god jordmån bestående trakter i de norra länen, blefve dock, åtminstone till en början, det angelägnaste och närmaste syftemålet med allmännare utdikning derstädes, att afleda frostländigheter från redan odlade och fruktbara fält och att först för framtiden göra de dikade trakterna odlingsbara, i den mån marken småningom hunne sätta sig.
Skrif v. N:o 275• 435 lagd betalning, förses med Charta, då de till Executorer och Domstolar ingifvas, såsom Bilaefter hvad derom ofvan stadgadt är. 7:0 Prima-Vexlar skrifvas på stämpladt Päpefter nedanstående Tariff: tinder till med Deröfver till och roed Deröfver till och med Vidare till och roed samt öfver samt Öfver Secundaoch Tertia-Vexlar anses lilia mea Qvittencer, Alla Utländska Vexlare sorn inom Riket presenteras, böra med stämpladt Papper beläggas till lika belopp, sorn för Svenska Vexlars Stämpling är utsatt 5. 8. Chariering af Lysnings Sedlar till Ågtenskap. Såsom grund för Chartaebeloppet för sådana LysningsSedlar stadgas, att det skall utgöra eu Femtedel af den Bevillning, som Mannen, 136 Exp. Etsk. I årslag lill und. Skrifv. N:o 275- enligt företedd och i styrkt afskrift till Pastor, eller den hans ställe företräder, lemnad Debetsedel, föregående året erlagt efter 2 Art. af BeyillningsFörordningen; hvarvid iakttages, att om, vid uträkningen häraf, beloppet slutas med runstycken, skall detsamma fyllas till nästa skillingtal, och om detta, då det tillägges Riksdaler, understiger 3 skillingar, skall det alltid med sådan afgift fyllas. Den, som betalar Bevillning efter 11 Artikeln, men är uppförd på annan persons Debetsedel, företer till grund för LysningsChartan antingen ett styrkt Utdrag af nämnde Debetsedel, eller betyg från HäradsSkrifvare-Contoiret. Dock beläggas Lysningssedlar för Allmogens Söner eller Drängar, hvilka veterligen icke hafva fast egendom, endast med 12 skillings Charta > utan att sådan Debetsedel eller Bevis hehöfver anskaffas; äfvensom Lysningssedlar för alla sådana personer, som ej betala Bevillning efter 2 Artikeln, hvaraf följer, att vid intet tillfälle må Chartaebeloppet beräknas till mindre än 12 skillingar.
Sedan likväl samma skogar medelst skatteköp öfvergått till enskilda personer, för det mesta egare af jernbruk eller andra industriela inrättningar, qvarstår dock för dessa byalag en lika obegränsad rätt till begagnandet af skogen för afbetriing, hvilken rätt för det mesta ej grundar sig på annat än såkallad häfd, hvilket bland rättsgrunder måste medgifvas vara en af de svagaste. Deraf uppstå emellertid för landet i allmänhet, såväl som för den enskilda rätta egaren af skogen de största olägenheter ithy att l:o på den skog, som af en mängd kreatur afbetas, någon återvext icke är möjlig, emedan de uppvexande späda plantorna blifva dels förtärde dels förtrampade af boskapen; 2:o tillätes den rätta egaren af skogen icke att på densamma uppodla och afstänga den ringaste del, hvilket i de orter, som måste köpa största delen af sitt spannmålsbehof, är särdeles olyckligt; 16 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862. 3:o de fruktansvärda vådeldar, som hvarje sommar under betestiden förhärja våra skogar, uppkomma merändels af vallhjonens vårdslöshet; 4:o enligt skogsförfattningarne skall den trakt af skogen, som afverkas, stängas och besås med frö till ny skog; men detta står ej tillsammans med den fria mulbetesrälten, som ej medgifver någon inhägnad. Flera andra olägenheter kunna uppräknas, men de framställda äro tillräckliga att vitsorda frågans vigt och nödvändigheten af dess utredande äfven för undvikande af de otaliga och ständiga tvister, hvaraf domstolarne äro öfverhopade i en fråga hvarom författniugarne äro högst ofullständiga.
Ankom till Exp.-Utsk. den 3i Maji. Betänkande öfver väckta motionerj angående inrättande af förmyndare-kamrar. Under åberopande deraf, att behofvet länge påkallat en säkrare conti ol för omyndiges egendom, än den som nu eger rum, helst det, som oftast, hände ibland allmogen, att en person innehade två till tre förmynderskap, ehuru lian hvarken kunde räkna eller skrifva, har Herr Bror Reinhold Adlerberg hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln föreslagit förmyndarekamrars inrättande inom hvarje härad j med samma rätt och samma ansvar^ som författningarne stadga för förmyndare-kammaren i Stockholm. Om till en sådan inrättning inom häradet valdes kloka, erfarne ock bofaste män, troddes all nödig säkerhet härigenom kunna vinnas. I de ta ämne hafva äfven förslag blifvit gjorda bos Vällofl. Borgare Ståndet af Herr B. H. Santesson samt bos Hedervärda Bonde-Ståndet af R i k sd agsfu 11 m ägt igen ifrån Calmar Län Petter PerssonJ i sammanhang med af deni väckt fråga, om upphörande af de i 17 Cap. 8 §. Handels-Balken omförmälde tysta förmonsrälterne, hvaröfver Lag-Utskottet yttrat sig i Betänkandet N:o 71; varande af Herr Santesson yrkadt inrättande af Provincial-pupilIkamrar, samt af Petter Persson hemställdt, att förmyndare-kamrar måtte organiseras på det sätt j att å landet ordinarie Häradshöfdingen_, samt i stad Borgmästaren blefve ständig Ordförande, och Ledamöternc kallades genom val af folket. Öfver dessa till Lag-Utskottets behandling öfverlemnade motioner får nu Utskottet sitt Utlåtande afgifva. Att förmyndare-kamrar för landet icke lämpligen kunna, på sätt Herr Adlerberg föreslagit, inrättas, i enlighet med Justitie-Collegium och förmyndare-kammaren i Stockholm, torde lättligen inses.
Le frön: Sedan jag nu fått emottaga den upplysning, att hvad sorn justerades i dag är ett utdrag af det fullständiga yttrande, sorn Hr Ribbing afgaf i förra plenum, så är naturligt att jag ej kan yrka, utan talarens begifvande, att discussionen må ur prot. utgå. Långt derifrån! — är 158 Den i5 Augusti f. m. han, Hr Ribbing, betjent med alt den står qvar, — nog är jag det. Hr Ribbing: Den siste talaren liar yrkat, att äfven hvad jag i dag liar sagt skulle utgå ur prot.; men örn det skulle kunna tydas till ett begifvande å min sida, att mitt föregående yttrande icke skulle införas i prot. och tryckas, så blefve det ju nödvändigt att hafva detta begifvande. Gr. Horn: Hr R.idd.Secret;n har ganska riktigt upp lyst, att två saker här äro i fråga. Den ena, diseussionen i förra plenum, och den andra, ett prot.utdr. lill de öfriga Stånden med utdrag af Hr Ribbings i förra plenum afgifna yttrande. Ett sådant utdrag är bernälde ledamots egendom, och dervid kan ingen hafva att erinra, lika så litet som vid de öfriga yttrandena, om de icke kunna förauleda till laga beifran. Jag tror att R. o. Ad. gör rättast uti att låta begge delarna vara orubbade, och all ingen uteslutning äger rum. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att då någon af Ståndets ledamöter yrkade att uteslutning utur prot. ej borde äga rum, så ansåge Hr Landtm., alt den icke kunde ske, hvarföre den frågan således borde förfalla. Ståndet hördes häruti instämma. Öppnades Hrr Eleclorers lista till val af en ledamot uti JBevilln.Utsk. efter N:o 66. Hr Lilljehök, Ludv.; och befanns dertill hafva blifvit utsedd: IV:o 3. Frih. Gyllenstjerna af Lundholm, Nils Christopher. Likaledes öppnades
Om de blott styckaS i zg. delar och försäljas till Skatte, bliswer en ansenlig summa af Skatte köpeskilling, en ansenlig Jordeboksoch annan ränta, fom gör aldraminst 5 tunnor Spanncmä! 06) en bra summa penningar pä hwarje hemman. De kunna dessutom i likhet med nästgränsande hemman hälla 17 Soldater eller betala rotesrihet. Dessutom sär Riket uvbära dagswärkspen, »ingar af öfwer 22 Socknar, hwilka nu utgöra sine dagswärken wid desse Kungsgärdar. Dessa Kungsgårdar lära utgöra ; eller ^ del as alla Kungsgärdar. Fär Riket draga prosit af de öfriga, som ej förur äro bortarrenderade, mäste sädant lindra bewillnings-sum»nan. ro:o Allmänningar, som tillhöra Kronan mäste skaffa mycken inkomst om de bliswa dklade och sörsäl» de lill Skatte med witz ärlig ränka. Att som nu skett fä nägra runstycken eller skillinqar för en stig kol, som pa dem kolas ger ingen revenu. Sockn ? Allmänningar och Häradk-Allmänningar äro förut skatte, af den grund kan ingen fkattskilling för dem erhällas, men ärlig ränta bör för dem utgöras, ty alla lägenheter som pä sädane allmänningar blifwit odlade hafIva altid innan odlingen skett, blilrvit as wederbörande i en laga ordning skattlagdt. Sädant gör inkomster för Skaten. 926 Den 16 December. Mine Herrar! Wi böra pa alla möjcliga sätt söka winika bewillningen. Sara r ocar sormogenheten hoselia hushallssamlna niedboraars. Frambrmgar »välsignelser öfwer Konung och Riksens Ständer. Skaffar enighgt i Lander och befäster Regeringssättet. Ja giswer lis och rörelse ät alla näringar. Deremot när stora bewillningar as ett land utprastas, blifwev fattigdom genast synbar hos uadersätarena. Deras arbete och drift i alla yrken aftyna.
Utskottet, som i öfrigt icke funnit några öfvervägande skäl anförda för lämpligheten deraf, att teknologiska institutet och de tekniska elementarskolorna ställas i jemnbredd med hvarandra, helst institutet väl torde böra anses såsom ett högre läroverk än skolorna, föranlåtes, på grund af hvad nu yttradt blifvit, hemställa, all ifrågavarande motion må lemnäs ulan afseende. Stockholm den 22 Februari 1866. STOCKHOLM, tryckt bos E. Westrell, 1866. Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 61. 1 X:o 61. Ank. till Exp.-Utsk. den 27 Febr. 186G, kl. 1 e. m. Betänkande, i anledning af väckta motioner, åsyftande reglering i vissa provinser af roteringsbesväret. Allmänna Besvärsoch Ekpnomi-Utskottet åligger, i följd af särskilda remisser från Hedervärda Bonde-Ståndet, att afgifva yttrande öfver nedannämnda motioner, nemligen: l:o Johannes Anderssons från Elfsborgs län (Nio 282), hvari hemställes, att Rikets Ständer måtte besluta, att en underdånig skrifvelse till Kongl. Majit komme att aflåtas, i syftemål att få med mera billighet och rättvisa fördelad den roteringsskyldighet, som tryckte rotehållare vid Elfsborgs och Westgöta-Dahls regementen; 2:o L. J. Fahlanders från Westerbottens län (N:o 323), innefattande begäran, att Rikets Ständer ville hos Kongl. Majit anhålla, det ny rotereglering så fort som möjligt måtte få verkställas inom Westerbottens län; 3:o Jonas Jonassons från Kronobergs län (N:o 139), hvari föreslås, det Rikets Ständer mätte i underdånig skrifvelse till Kongl. Majit anhålla, att, efter det speciel undersökning af hvarje rote inom Kronobergs län och derefter jemförelse med annan rote, som anses vara fullgod, egt rum, Kongl. Majit täcktes till Rikets näst sammanträdande Ständer aflåta nådig
Statsutskottets betänkande efter sammanträdet med Banco-Utskottet ar inkommit, fär jag anmärka, att jag wid det pä bordelhwilande betänkande frän Banco-Utskottet saknar Banco-Fultmägtiges utlätande, hwilket efter min öfwertygelse bort af Banco-Utskottet infordras och wid desi betänkande bifogas; och dä detta Utskott i sammanträdet med Stats-Utskottet tillkännagifwit hwad förra Banco-Utffottets, för Fullmägtige utfärdade Reglemente, i denna fräga innehäller, sä förundrar det mig att ej äfwen Fullmägtiges öfwerläggning och ckeflut uti ämnet blif i - Den 7 September. 146 blifwit framlagde för Riksens Stander. Den decharche Hsglofl. Banco-Utstottet redan meddelat Fullmäqtiqe, kan jag för mia ej anse gällande innan min ätgärd wid detta mål blifwit godkänd, emedan derwid förekommer att jag förklarat Reglementet för Banco-Fullmägti.ge' utan all bindande kraft i denna del, af orsak att det war stridande emot R-ksoags-beslutet, och jaa anser Ständernas förcffrift salom den mest gällande, efter de aro sä wäl Utskottets som Fulmägtiges principaler. I anledning af allt detta fär jag anhä.lla om Herr Baron ochLandiMarffalkens Proposition, att Banco-Urstottet mätte äläggas infordra Banco - Fullmägtiges utlåtande öfwer den genom Konungens Proposition framställda hufwudfrägan, äfwensom att för Riksens Ständer framlägga FullmäqtigeS redan hafde öfwerläggning och fattade beslut, k frägan om företrädet, till efterlefnad, mellan Banco-Reglementets och Riksdagsbeslutets föreskrifter. Baron och Lanöt-Marlkalken proponerade, i anledning häraf, att berörde Protocoll sä wäl som ett särskilt utlätande af Banco-Fullmägtige ffulle infordras. Bifölls.
Af den framställning, sorn, i sammanhang dermed, göres, nemligen, att 3 ProcentsSedlarnes belopp skulle i fem år, till en femtedel hvarje år, betalas, kan den enfaldiga delen af Allmänheten lätt förvillas att tro, att hvad nu Rörelsen fråntogs, skulle på sådant sätt, innom fern år, till Rörelsen återgifvas; men från denna förvillelse skall Allmänheten snart återkomma, när hon påminner sig, att, enligt hvad Betänkandet tillika utsätter, en femtedel af FilialDisconternes alla utestående Fordringar skall, med upplöpande Ränta, årligen inbetalas i BancoSedlar, hvaraf sig visar , att icke mera årligen till Rörelsen för 3 ProcentsSedlarne ätergafs, än som ärli ge»> - Den 17 Martti, /. m. 65 gen, fiån ^rörelsen, af Lånhafvare inbetaltes; 6å att af de nu indragande Millioner icke en enda Skilling komme att till rörelsen återställas Allmänna Lagen bjuder, att Gäld får mot Gäld qvittas. I frågor om Gäldenärers rätt att med 3fJrocentsSedlar sine skulder till Disconterne betala, hafva Domstolarne redan tillämpat Lagen; och genom Voteringsbeslut har Högloflige Ridderskapet och Adt,dn ådagalagt sin alltid visade håg att vidmagthålla Lagens helgd; men af alla dessa band har Utskottet icke ansett sig hindradt, att begära, det fordringsägarne väl må njuta denna rätt, men må tvingas att den serskilt betala med i<s Procents Rabatt på deras fordringar; hvaraf följden naturligtvis skulle blifva, att de Statspapper , som af Staten sjelf åsättas ett sådant agio, också skulle, såsom ett sålunda gilladt nytt föremål för agiotagen,- troligen i Allmänheten komina, att vidkännas ett vida större.
Stat, i följd af dess befattning med uppbörden och förvaltningen af Kronans Spannmåls-räntor: hörande härvid 26 Kongl. Maj.-ls 'Nådiga Propos. N.-o ^6. iakttagas, att de Embels-och Tjenstemän vid förra Allmänna Magazins-Inrältningen, som på Indragnings-Stalen blifva öfverflyttade, äro förbundne att vid påfordran förrätta den tjenstgöring, hvartill de kunna finnas skicklige. 4-'o Att tills vidare en Ledamot i StatsContoiret adjungeras, för att följa MagazinsÄrendena till deras slutliga utredning, äfvensom liqvidationen af den år 1826 använda Creditiv-fonden till spannmåls-uppköp, dock utan sammanblandning af bägge föremålen, samt att till nödigt biträde vid denna serskilda befattning förre Magazins-Inrättningens Tjenstemän må, såsom hittills, begagnas. 5:o Att Magazins-fondens i landet utestående äldre fordringar för undsättningsspannmål indrifvas till den del, som antingen icke i behörig ordning afkortas eller, i anseende till serskilda omständigheter, med tillämpning af de allmänna grunder Rikets Ständer fastställa, komma att eftergifvas. Ibland hindren för Allmänna Magazins-fondens slutliga reglering förekommer, att åtskilliga af de äldre oredovista poster, som voro balancerade uti 1821 års Hufvud - Kongl. Majds Nådiga Propos. N:o 27 Lok för f. d. Allmänna Magazins-Directionen, ännu icke hunnit utredas. Dessa återstående balance-mål utgjorde den 1 November sistlidet år ett antal af 4o och innefattade en summa af 81,45a R:dr 34 sk. 3 r:st.; beroende utredningen deraf dels på förklaringars afgifvande från landsorterne, dels på handläggning vid Domstolar och andra åtgärder.
Jag vet, att den rättighet, sorn i detta hänseende blifvit gästgifverierna tillagd, har blifvit under olika lider så olika upfatlad, att, då fråga varit om att flytta gästgifveri från ett ställe till ett annat, så hafva tankarne varit ganska delade, huruvida icke det hemman, der gästgifveriet förut varit, skulle för all framlid bibehålla utskänknings-rättighet. Jag skulle för min del tro, att all rättfärdighet är upfylld, om man antager det 2:dra mom. Utsk. föreslagit, likväl med den förändring, att man i 2:dra mom. sätter 14:de §:n i st. f.- den 15:de. Jag får således tillstyrka bifall till Hr Brannerhjelms förslag till redaktion af lista mom. samt derjemte äfven bifall lill hvad Utsk. föreslagit i det 2:dra morn., med iakttagande af den förändring, som redan af Frih. Raab blifvit antydd, i afseende på tryckfelet. Ben 9 Augusti f. m. 153 Hr von Hartmansdorff: Jag instämmer med Hr von Troil. Det är icke rimligt, atthen tillfällig rättighet, som fordom icke funnits och som för framtiden kan uphöra, skall oafhändligen vara fästad vid egendomen. Om, på sätt Hr von Troil redan anfört, en väg lägges om, så att ett hemman, hvilket förut varit gästgifvaregård, uphörer att vara det, så uphörer ju med detsamma både skyldigheten och rättigheten att hålla de resande bränvin till handa. Likväl skulle ett sådant hemman, för all framtid, bibehålla utskänknings-rätligheten. Sådant saknar skäl. Jag anhåller följaktligen, att K. o. Ad. måtte bifalla det 2:dra mom. oförändradt, dock med rättelse af den feltryckning, Frih. Raab redan anmärkt. Efter det öfverläggningen härmed ansetts fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att de särskildta momme, i anseende till derom framställde olika yrkanden, borde hvart för sig blifva föremål för beslut.
Den n Aug. ^ 27 pä sätt redan dä skcdt, och med i allt dä förbehällen öppen talan, uppskjutas till nästkommande N-ksdag, att dä först vröfwas, och att med-afledning af Z6 §. i Riksdags Oidningcn ekt särskildt Mskot! af nenne Ledamöter frän hwarje Ständ sätta», till hwilket denna allmänna fräga, efter hwad N-gciings-Formers §6 §. föreskrifwer, ma kunna remitteras; hwariemre P.esbS-ändek för sin del instämde uii Högicfl. Ridderskape:s och Adelns wid desi Beslut härom fogade önskan, att till befrämjande af denna Urtima Riksdag» snara afflutande, wid densamma inga nya motioner, utan sä wida det anses af yttersta nödwändighct, mätte göras. I-dt supra Lx protocollo b-s. ^Imc^uist. Utdrag af Protocollet, hållet hos Högwördiga Preste-Standet wid Urtima Riksdagen i Ärebro d. n Aug. igro. S. Dföredrogs änyo och bifölls Ritser S H-glofl. Ständers Conflitukions-Utskotts, dcn y:de dannes, pä bordet lögde uclätande, angäende Justiriä Ombudsmannens behöriga wistelseort, dä Riksdag annorstädes än i Hufwudstaden hälles. I-lt supra ?rotocollo. O. ^Im^uik. Ut - z8 D'N rr Anq. Utdrcg af Borgare-StändeLs Protocoll wid Riksdagen i Arebro n» Augusti. rLro.
Lag-Utskottet afgifva serskildt Utlåtande, dels vara besvarade genom de ändringar i Tuil-Comitens förslag, sora enligt bifogade project tili Tull-taxa, blifvit af Utskottet gjorde, dels ock vara af den beskaffenhet, att de utur ingen synpunkt kunna från Utskottets sida påkalla en allvarsam behandling, såsom exempel hvarå, bland annat, må anföras den framkastade förmodan, alt Stångjern, sammanböjdt i ringar, skulle kunna såsom grof ankarketting förtullas. beträffande slutligen serskildt Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, rörande tullen å spanmål samt de yttranden och motioner, sorn derom af gifvits, har Utskottet, vid öfvervägande af denna fråga, funnit sig icke kunna annat än i allo biträda, hvad såväl Rikets senaste församlade Ständers Bevillnings-Utskott, som förr ofta nämnde Committerade hemställt och Kongl. Maj:t nu behagat i Nåder föreslå, hvadan Utskottet tillstyrker Rikets Ständer att hos Kongl, Maj:t i underdånighet anhålla, det Tullbestämmelserna å spanmål må få förblifva oförändrade under fem år, räknadt ifrån den tid, då den blifvande nya Tull-taxan träder i verkställighet; äfvensom att, i afseende å Tullbeloppen, de bestämmelser, som Committerade och, alternativt, jemväl Kongl. Maj:t föreslagit, nrå antagas, nemligen vid införsel: 1 tunna Hvete . - 2: — 1 d:o Råg och Arter 1: 16. 1 d:o Wicker : 1: 8. 1 d:o Korn och Bohyele 1: — 1 d:o Hafra * .. — 82. samt tullfrihet vid utförsel. 28 Bevillnjings-Utslcoltets Betänkande, N:o 2 1. I sammanhang härmed anser sig Ulskoltel höra föreslå Rikets Ständer att hos Kongl.
Med afseende på den nitiska och i många rigtningar gagneliga verksamhet, som framlidne Stats-rådet Gabriel Poppius under en lång lifstid utvecklat både i Statens tjenst och för inhemska näringars förkofran, är i den Kongl. Propositionen föreslaget, att hans efterlemnade oförsörjda döttrar. Fredrika Gustafva och Augusta Charlotta Poppius måtte på indragnings-staten tilläggas en årlig pension af 400 R:dr R:mt för hvardera, så länge de ogifta förblifva. I sammanhang härmed har Utskottet till behandling förehaft af Herr Akerman, F., hos Ridderskapet och Adeln samt af Herrar Ekholm och Björkman inom Borgare-ståndet väckta till Utskottet remitterade motioner om ökande af det föreslagna pensions-beloppet för hvardera af Stats-rådet Poppii döttrar till 750 R:dr, hvarvid desse motionärer erinrat om Stats-rådet Poppii 60-åriga, till större delen på samhällets upphöjdare embetsmanna-platser och till främjande af Svenska näringarnes och i synnerhet åkerbrukets bästa, i Statens tjenst oafbrutet använda verksamhet, samt om samhällets förbindelse att under sådana förhållanden och då sterbhusets tillgångar voro dertill otillräckliga, lemna åt hans 2:ne oförsörjda döttrar ett för deras bergning erforderligt underhåll; hvarjemte Biskop Annerstedt, uti en likaledes till Utskottet remitterad motion, yttrat, att de ifrågasatta pensionerna borde icke blott afse lindring 12 Stats-Utskottets Utlåtande M 167. i de oförsörjda döttrarnas ömmande belägenhet, utan äfven vara ett uttryck af fäderneslandets erkänsla för en stor och utmärkt förtjenst, samt derföre hemställt, att Stats-Utskottet måtte föreslå en sådan förhöjning i de af Kongl. Maj:t begärda pensionernas belopp, att derigenom bereddes ett vedermäle af aktning åt den hädangångnes minne.