Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då grundlagen innehåller, att Landtm, eller Talman ej får vägra propos. vid andra tillfällen, än då han finner en propos. bokstafligen stridande mot grundlagens tydliga lydebe, och jag för min del icke tror, att deri finnes någon §, som förbjuder R. St. att vid deras beslut i ett beskattningsmål eller en fråga om nedsättning af bevillningen, fästa ett villkor, såvida detta villkor icke i sig sjelft är olagligt; så nödgas jag bestrida den af Hr von Hartmansdorff framställda mening, att remiss skulle kunna vägras å Gr. Anckarsvärds ifrågavar. motioner. Det har visserligen blifvit sagdt, att det icke skulle bero af Regeringsmakten att inställa uppbörden af bevillningen, utan att denna åtgärd ytterst skulle bero af Kronans embetsmän; men så har jag ej kunnat uppfatta Gr. Anckai-svärds framställning. Jag tror tvertom, att det i allo skulle blifva öfverlemnadt åt Regeringen att vidtaga sådana föi foganden, att bevillning och grundskatt icke kommo att på en gång uppbäras. Då man uppfattar frågan från denna synpunkt, hvilken jag tror vara fullkomligen Öfverensstämmande med ordalagen i motionerna, tror jag icke, att sådana oformligheter kunde uppkomma, som åtskilliga talare har framställt. Af denna anleda, begär jag, att Hr Den 5 Februari. a55 Frill. o. Landtm, ånyo malte framställa propos. lil! remiss af Gr. Anckarsvärd* förevar, motion. Gr. Anckarsvärd, Carl Henr.: Jag är hufvudsakligen förekommen af Frih. Sprengtporten, och då det vid början af denna discussion blifvit antydt, att jag hur uppträdde i en ny statsmannaskepnad, bör jag derpå lemna det bevis, att jag åtminstone vid detta tillfälle skall bjuda till att icke följa misstagen vid förra riksdagar, då motionärerne inlåtit sig i högst vidlyftiga debatter om deras motioner.
Men jag undrar hur länge han sjelf skall kunna känna sig tillfredsstäld af allt detta munväder, denna onyttiga tillvaro, denna själsdödande sysslolöshet. De gå alla och gapa efter ”motiv” i stället för att, som andra menniskor, hugga tag i verkliga lifvet med kamp och slit. De anse det tarfligt. Men hvar skall då oberoendet, hvar skall penningarne komma ifrån? De prata så mycket att de alldeles glömma bort, att den alldagligaste handling, som leder mot ett resultat, är mera värd än alla klyftigheter, som födas och dö mellan matbordet och cigarren. Det har kommit ro i mitt sinne, ett stilla, tryggt lugn. Jag ser att jag icke bör afundas dem som bo häruppe. Och jag ser hvilken stor rikedom jag har i det, att icke blygas öfver att vara fattig, att lefva tarfligt, att bo i ett naket, fult kyffe. Med ett ord: jag ser att om jag än icke har snille, så fins det en kraft i min karaktär, med hvilken jag bör kunna slå mig fram dit jag vill. Jag har seghet och originalitet nog att icke spårlöst gå ur tiden. Men jag vill icke låta urhålka mig af sälskapslifvets svarf. Det är något annat jag vill. Hej! Om jag bara hade en riktigt duktig kamrat! Någonting, – jag menar en som liknade Gud, hvad jag tycker Meyer är eländig. Och jag, som hade förestält mig honom som en karl! Det är det mest halfva och ofullgångna man kan tänka sig. Han duger icke ens till modell åt min herre, utan att jag får ge honom något af mitt eget eller någon annans. Men från hvem skulle jag taga? Hellen Lindgren? Bä!270 ”Pjaskar de äro alla, hvarenda kan man kalla ...” Nej inte Diavolo; det hade dock varit duktigt. Njutningslystnad och osjelfständighet, voilà tout! Med att vara ”Mefistofelisk” mena de på sin höjd att dricka sig full, ljuga för enfaldiga fruntimmer och gå till betalda skönheter. Tjo!
Prop. M 1, om Statsverket I 836. sedda ändamål äro i sin mån otillräckliga för vinnande af mera fullständiga och behöfliga vapenöfningar. Då Officers-Korpsens löner vid sistlidne Riksdag blefvo föihöjda, har MilitärRefälhafvaren icke ifrågasatt någon tillökning i detta afseende, med undantag af 75 Rdr för Informations-officeren vid Artilleriet; men deremot ansett Under-befälets m. (l;s löner och arfvoden, med vissa undantag, skäligen höra tillökas med 30 proc., eller lika med hvad för Officers-Korpsen vid förra Riksdagen beviljades.
Då emellertid Utskottet inhemtat, att den af bolaget begärda jordryind är för ändamålet lämpligare än den hitintills begagnade upplags-platsen, samt det för öfrigt, på sätt Styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader jemväl erinrat, måste lända den allmänna rörelsen till fördel, 0111 kanal-bolaget, utan att göras beroende af de vilkor, som vid en öfverenskommelse med städerna kunna ifrågaställas, sättes i tillfälle att tillhandahålla de trafikerande upplags-platser och magasiner, finner Utskottet de i detta afseende framställda invändningar icke förtjena afseende, äfvensom Utskottet anser den i Borgare-ståndet väckta fråga om ersättning åt städerna för den minskning i inkomster dem tillskyndats genom ofvanberörde, Bruksegarne medgifna befrielse från våg-afgifter, — öfver hvilken fråga Utskottet, i anledning af Herr Ekholms motion, kommer att särskildt Utlåtande afgifva —, icke stå i sådant sammanhang med nu förevarande ämne, att hinder derigenom bör möta för beviljandet af den sökta jord-upplåtelsen åt Strömsholms kanalverk. I betraktande af hvad sålunda förekommit och med afseende å de upplysningar i ämnet, som, enligt hvad här ofvan är anfördt, numera kommit Utskottet tillhanda, har Utskottet funnit sig böra tillstyrka, det Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anmäla, att de för sin del medgifva, att den uti Herr Bråkenhjelms motion omlörmälda jordrymd, 15,4 kappland af Strömsholms kungsgårds samt 4 tunnland 9,g kappland af länsmans-bostället Horns egor, må åt Strömsholms kanalverk, till inrättande af upplags-plats, magasiner och bostäder, upplåtas, emot dc vilkor, Kongl. Majit kan finna lämpligt i Nåder bestämma. Stockholm den 28 Maj 1857. 6 Sialt-VlslioUels Memorial N:o 66 .\:o (j(j. Ank. till Exp.-Utsk. d. 29 Maj 1857, kl. 2 e. m.
Direktionen härmedelst öfver samma Rerättelse, i hvad den rörer nämnde Kassa, afgifva följande underdåniga Utlåtande. I 1 §. hafva Revisorerne anmärkt, att, efter reqvisition af ' Arméens Pensions-Kassas samtliga räkenskaper för åren 1842 och 1843, hafva från Direktionen erhållits endast så kallade ”utdrag” af hufvudböckerna för nämnde år, så vidt desamma angå Stats-Yerkets bidrag till afskedade, pensipns-berättigade, militäre och Arméen tillhörande civile embetsoch tjenstemäns pensionering; hvilka utdrag, innehållande endast spridda summor, saknat annan verifikation, än tvänne tryckta exemplar af Direktionens Kungörelser om pensions-utdelningen under åien 1842 och 1843; thvadan Revisorerne förklarat sig icke hafva varit i tillfälle att öfver Kassans förvaltning och användandet af statsbidragen för dessa tvänne år något utlåtande meddela. Till besvarande häraf får Direktionen anföra: att, sedan 1841 års Stats-revision framställt yrkande derom, att Arméens Pensions-Kassas räkenskaper måtte till Rikets Ständers Revisorers granskning öfverlemlias, har Eders Kongl. Maj:t, med gillande af de skäl, Direktionen för sin vägran härtill anfört, under den 23 November 1841, låtit meddela det nådiga förklarande, det Eders Kongl. Maj:t icke funnit anledning vara för .handen att låta Direktionen förständigas att tillställa Revisorerne fullständig redovisning för förvaltningen af alla under Direktionens vård ställda medel; hvarefter och sedan 1843 års Stats-revision hemställt, att någon åtgärd af Rikets Ständer måtte vidtagas, hvarige - — 399 — norn
Missgernings-Balken, förpligta Maxe alt i målet göra offentlig afbön, Herr Advocat-Fiscalen Pfeffer, å Hmbetes vägnar, yrkade, att Herr Bergmästaren, Secreteraren Palm och Geschwornern Geisler, för Bergs-TingsRättens ofvan omförmälde felaktiga förfarande, under deras Ordförandeskap, måtte, i stöd af i:a Cap. 12 §, Rältegångs-Balken, fällas att böta, Herr Secreteraren Palm 100 Daler Silfvermynt och Geschwornern Geisler 5o Daler Silfvermynt; och öfverlemnade Herr Advocat-Fiscalen till Kongl. HofRätlens pröfning, huruvida i detta mål, der Mästersvennen Maxe låtit sig nöja med Under-Rättens Utslag, hvarigenom han i ett afseende väl blifvit hårdare bestraffad, än som vederbort, men i ett annat åter är vorden lindrigare ansedd än Lag föreskrifver, samt dessutom hesparad åtskilliga kostnader, Maxe måtte anses berättigad lill ersättning af Domaren för tillskyndadt lidande. Öfver detta Memorial, sorn blifvit Herr Secreteraren Palm och Geschworner!) Geisler communiceradt, hafva de, hvar för sig, med förklaringar inkommit, deruti, utom hvad här ofvan är omnämndt, ytterligare är Pih. till R. St. Prot. iS34- 2 Sami. 1 Afd. 3 Band. 3 vsta Häftet. 18 R St. Just.-Onib. Emb.-Bcr. d. 15 Januarii tSSif. vordet andraget: af Geschwornern Geisler» alt hail, enär hvarken målsegaren elier åklagaren yrkat Maxes hemtande till Tinget, ansett det tillkomma
Och af hvad densamma borde in nehålla, väcktes Direktionens uppmärksamhet äfven derpå, alt, enligt hvad under de sistförflutna åren sig visat, utaf det ständigt vexande antalet af sökande till ej mindre gratist-rum än platser mot betalning vid Institutet, vida utöfver hvad utrymmet derstädes medgåfve att emottaga, denha stiftelses verksamhet ännu vore alltför inskränkt och föga motsvarande behofvet af vård och undervisning för den betydliga mängden af inom ri ket befintliga döfstumma barn, som, i brist af tillräckliga anstalter för väckandet och utvecklingen af deras själsförmögenheter, måste lemnäs åt en för menniskovännen smärtande och samhället föga hedrande vanvård. Behofvet af ökad undervisnings-tillgäng lör sådane barn hade länge varit insedt och erkändt, i anledning hvaraf ock Kongl. Maj:t redan vid sistförflutna Riksdag till Rikets Ständer aflät Nådig Proposition om anläggande af ännu ett Institut för detta ändamål uti någon af landsorterne. Men enär en allmännare och tillräcklig undervisning i sådant afseende icke kunde åstadkommas endast genom det af Rikets Ständer beviljade anslag lill uppförande af större lärosalar, hade Direktionen ansett, att, 0111 härvarande Institut skulle, i stället att erhålla ett nytt sådant till sitt biträde uti landsorten, härstädes kunna emottaga ett betydligen ökadt antal elever, så måste åt desse äfven anskaffas logementer, dagrum, matsalar och annat behöflig! utrymme, hvilket allt ej stöde att vinna i en byggnad för 25,000 R:dr, afsedd och bestämd hufvudsakligen endast till lärosalar och för uppförande hvaraf den ofvanberörde för 3:ne är sedan förslagsvis beräknade summan i allt fall numera, i anseende till byggnads-materialiers och arbets-kostoadens ytterliga uppstegring, icke kunde blifva på långt när tillräcklig.
Utskottets Vtlåtan de, N:o 17. 3 att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att en kommitté af sakkunnige män må blifva nedsatt, hvilken linge sig uppdraget att utarbeta et i förslag till den medicinska undervisningens ordnande, samt att Kongl. Maj:t derefter täcktes vidtaga de åtgärder, hvartill detta kan föranleda, och hvilka kunna anses för ändamålet tjenliga. Stockholm den 27 Juli 1848. Ant. lill Esp. litsle, den 28 Juli, kl. 2 e. m. Utlåt andt>, i anledning af erhållen återremiss å Utskottets betänkande N:o .96', om förändrad reglering af prester skapets löningssält m. m. Enligt ankomne protokolls-utdrag från samtlige Riksstånden, med deras beslut rörande ofvannämnde betänkande, ar detsamma bifallet, utom i följande punkter: Morn. 9, Litt B samt Mom. 2 och 5 Litt. D, hafva blifvit af Ridderskapet oell Adeln samt Preste-slåndet afslagna, men af de öfriga tvenne Stånden bifallna, och sålunda förfall t; Litt» C är af Borgareoch Bonde-stånden bifallen i sina serskilda punkter eller ock lagd till handlingarne, hvaremot Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet uppskjutit sina beslut derom. B. äro af Hederv. Bondeståndet återremitterade. Hvad beträffar Mornenterna 1 och 4, så hafva de samma blifvit af Vällofl. Borgare-ståndet bifallna äfvensom af Högl. Ridderskapet och Adeln samt Högv.
Den öfriga delen inflyter till Stats-Verket och upptages på förslag till 568,000. 568,000 335,089 9 r 4 1,762,000 Tionde-Spanmäls-lösen efter bestämda priser /lrrende-rnedel af Kungsgårdar och andra Kronolägenheter S:r Penningar 614,800. Indelta Räntor 1,762,000. 4,800 42,000 Silfver-tionde, Myntarelöu och Slagskatt, 3,375 R:dr Silfver ä 128 sk Koppar-Ränta , 300 Skut ä 1331 R:dr Tionde och Hammar skatts-jet n : 17.000 SkU Tackjern ä 6 R:dr 102,000. 6.000 SkU Stångjern å 15f R:dr 94,000. Mantalspenningar . Gerningsören 1,700 40,000 Bötes-medel S:r Penningar 341,700 R:dr. Llt' A' Spanmål. Indelt på förslag. Oindelt. Summa. Summa Värde på förVärde på förMått Värde. Mått. slag å 6 R:dr Mått. slag å 6 R:dr Tunnan. Tunnan. St.
Ingen kunde som han eröfra och behaga; fin och spirituel, tjusade han en hvar; han sjöng en vacker tenor, han diktade, skref romaner; han egde såsom konstoch literaturkännare ett namn. Men — då han återvände från Ryssland med sin brud, furstinnan Sofi Trubetzkoi, ung, vacker och älskvärd, gjorde han utan tvekan visit hos sin mätress, en af staden Paris ' intagande grefvinnor, och lät sedan sin hustru umgås i hennes hem. Denne man blef modellen till baron d ' Estrigaud hos Augier och — framförallt — till Feuillets grefve Camors. Ett och annat drag är lånadt af herr de Caderousse, en af andra kejsardömets ryktbaraste vivörer och någon tid hertiginnan af Persignys älskare. Svartsjuk på en dam ur kurtisan-världen, Athenais, ilade hon en kväll till den famösa bal Mabille, underrättad att Caderousse och Athenais voro där. Ur stånd att beherska sig, nalkas hon herr de Caderousse och ger honom till publikens stora fröjd några örfilar .. Athenais rusar på henne och en vild kamp uppstår. Båda rulla omkring under klagoläten och skällsord, tills det slutligen lyckas att med en kall dusch svalka dem. Feuillets inledning till romanen, där han säger, att hela hans historia är ett sannfärdigt dokument, att publiken där finner sanning » ända in i skildringen af en mans karakter och Öden, hvilken synes oss återgifva ett af de mest uttrycksfulla dragen hos sin tid och sitt land », ■ — denna hans försäkran torde ej vara diktad. Grefve de Camors är som barn romantiker, en ung entusiast, en ädel liten svärmare, brinnande af begär att uträtta något stort. » Jag skulle » — säger han — » vilja upptäcka en värld, frälsa en nation, älska en drottning. » Denna eldiga själ drifver honom atf arbeta.
Ridder,-kapel och Adelns samt Högwöcdjge Preste-StandecS pluralitet innehöll Ja och de andre twämie SkänLeng LTilej; rhy skulle sä wäi Beredningens som Herr Astefiorenö tillstyrkande, tillika med Usns yttrande genom Utdrag af Protokollet Riksens Högloft. Skändcrs pröfning rvördsämiiieligen underställas. I7c 8upra^ Lx krotocolla ^ok. biolmbsrgscrn. Litt. A. Afskrift. Lag-UtskottetS sörsta Berednings Project M Betänkande öfwer Herr Borgmästaren Ulldergs yrkande, att Enka altid borde wara omyndig till betz hon upnatt 21 ar. Lag Utskottet finner med Herr Ullberg, att da i följd af z §. 19 Cap. Hejda Balken, det kan hän» da, att en gwinna som wid iA ars alder blifwit gift vch snart derefter Enka kommer att wid sadan alder rada fig och filt goes, detta stadgande icke kan genom någon grundsakts förenas med föreskriften i 1 ^samma Cavitel r följd hwaraf c» Pngling före 21 ars äldcr, chwad han warit gist eller ej icke äger magt sö, resta firl ors, en stridighet, som endast as den historiska grum kan förklaras, all äfwen enligt de äldre lagar, som i de Dm 21 December. 142.5 i de fleste delar grundlag! 1734 ärs lagbok, Enkor uran assende pä alder ansägos för myndige: hwilket älminstone war consequent i den rid dä äswen mankö» ners myndighet begynles wid IA är.
— Alla öfriga bref öppnas af Sekreteraren, med undantag af rekommenderade, hvarmed förfares hufvudsakligen som hittills. 2:o Särskildt diarium föres å hvarje Afdelning, hvilket diarium så uppställes, att Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition M 105. 17 att behandlingen och afgörandet af hvarje mål eller Inlaga kan der omförmälas under ursprungliga ordningsnummern. Hänvisning kan dock ske till koncept-expedition eller protokoll, då sådana förefinnas. 3:o Efter skedd anteckning i diarium fördelar Förvaltnings-chefen emellan ledamöterne de inkomna målen, efter deras olika beskaffenhet I Chefens frånvaro sker fördelningen genom äldste ledamoten. 4:0 Mål, som fordra utredning, granskning m. m., innan de kunna till afgörande företagas, öfverlemnas af föredragande ledamoten till vederbörande Kontor att deröfver sig yttra; — men remitteras ej formligen i annat fall än alt Kontorets handläggning af målet icke kan medhinnas till först inträffande ordinarie sammankomst för ärendens afgörande inom Förvaltningen eller den afdelning deraf målet tillhör. 5:0 Krigs-kollegii nuvarande Registrators-kontor indrages, såsom öfverflödigt 6:0 Målens beredning å vederbörande Kontor bör verkställas grundligt, men utan onödig vidlyftighet. — Yttranden i mindre omfattande ämnen må kunna afgifvas i form af »Promemorior», eller mundtligen före eller vid ärendenas föredragning. — Vederbörande tjenstemän må ega rättighet att sig med föredragande ledamot rådföra i remitterade frågor. 7.0 Målens föredragning och afgörande vid ordinarie sammanträde sker minst en gång i hvarje vecka; — men alltid oftare för de mål, som antingen genast kunna afgöras utan föregående beredning, eller ock äro af angelägnare beskaffenhet. 8:o Enär det å hvarje Förvaltning inrättade diarium skall fullständigt utvisa målens behandling och afgörande, när sådant kan ske; behöfver särskild protokollsföring endast ega rum i sådana mål, hvilka antingen till följd af sin beskaffenhet icke lämpligen kunna i diarium beskrifvas eller undergått en vidlyftigare behandling än expeditions-skriften i målet kan angifva, eller och framkallat olika meningar vid afgörandet.
Hvad sålunda blifvit ytlradt och anmärkt har Utskottet under noggrannt öfvervägande tagit, och anser sig först, till svar ä den erhållne uppmaningen att förklara orsaken till det långa dröjsmålet med afgifvandet af Utskottets första Utlåtande i ämnet, böra erinra, att, enligt hvad Utskottet redan i samma Utlåtande tillkännagifva, Förslaget till en förändrad organisation af Banco-Verket, icke vid Riksdagens början, utan först den sSrte sistl. April, ifrån Banco-Fullmägtige till Utskottet inkommit; att besvarandet af de sedermera ankomne återremisserne af Utskottets Betänkande Nrris 6, <1 och 8, angående Bankens öppnande till utvexling af Silfver, och med Förslag tilt sä väl hufvudgrunderna för Bankens rörelse och förvaltning, som ett nytt mynt-system, både i anseende till desse ärendens stora vigt och de dervid gjorde anmärkningarnes ovanliga mängd och omfattning, under en längre tid nästan uteslutande sysselsatt Utskottet, samt att jemväl, Bnnco-TJtskotiens Utlåtande Nio y3. 5 den inom Utskottet verkställda noggranna pröfning och granskning af Organisations-förslaget, ej mindre i följd af ämnets beskaffenhet, än de Förslaget åtföljande handlingars vidlyftighet, erfordrat en icke obetydlig tid, hvilka omständigheter, i förening med det afbrott i göromålens jemna gång, som blifvit en oundviklig följd utaf ofta inträffade ombyten af Ledamöter inom Utskottet, serdeles efter Cholera-farsotens utbrytande i Riket, gjort det för Utskottet omöjligt, att förr, än som skett, dess Utlåtande i förenämnde ämne afgifva. I anledning dernäst af den erinran, att Utskottet, innan detsamma för Rikets Höglofl.
"Det lyster mig att få tala med den der Odowalsky. Kanske att vi kunna använda honom." Mötet mellan Königsmark och slottsherren varade länge. När de ändtligen skiljdes åt var Odowalsky fri. Straxt derefter mötte han Fredrik Dahlspets nere på gården. "Ni ser nu att det finnes en, som råder öfver er", utbrast han hånfullt. "Ni kan tacka mig för att ej ni sitter som fånge i mitt ställe." "Ja, jag ska' tacka er en annan gång och på ett sätt som ni minst önskar", svarade ryttmästaren och vände Odowalsky föraktligt ryggen. Då Königsmark efter en dags vistelse på Miltnitz företog en rekognoscering i riktning mot Prag anhöll Odowalsky om att få medfölja. Han kände ju till trakten och kunde blifva till ej så liten nytta. Denna begäran bifölls. På hemvägen förde Odowalsky listigt nog den svenska truppen genom den skog, der vedhuggarens koja var belägen. Den påträffades snart. Königsmark, som var törstig, gjorde halt och steg, åtföljd af Odowalsky, in i stugan, der endast gumman var hemma. Slottsegaren såg genast att här icke fanns den ringaste skymt af Minnchen. Han lyckades dessutom att under några ögonblick få tala ostörd med vedhuggarens hustru, och erhöll nu bekräftelse på, att någon ung flicka aldrig blifvit lenmad i hennes vård. Odowalskys raseri kände knappast några gränser. Han måste dock lägga band på sina känslor för att ej förråda sig. Hemkommen inneslöt han sig genast i sitt rum för att öfverlägga med sig sjelf om hvad som nu borde göras. Det var till ett af de uslaste kyffen i den pragska stadsdelen Lilla Sidan som Minnchen blifvit förd. Huset, som knappt mera höll ihop, var beläget icke långt ifrån den venstra vallen, och beboddes af en gammal tandlös, men så mycket mera hvassnäst qvinna, hvilkens födkrok Gud allena hade reda på. Pater Clemens tycktes vara ganska väl bekant med den gamla hexan, ty knappast hade han visat sitt ansigte i dörren förrän gumman utropade: "Nå, du store himmelens Gud, och jag som trodde att jag aldrig mer skulle få återse er, fromme fader!"
Af denna liqvid meddelas Kongl. Stats-kontoret t StatsLtskoltets Memorial, N:o 341. << trim* examplar, hvaraf det ena, derå Fullmäktige tecknat sitt godkännande, bör derstäde# qrarttanna, samt det andra, sedan det blifvit försedt med anteckning om liqvidens godkännande af Kongl. Stats-kontoret, böx till Riksgälds-kontoret återställas, för atl »åiorn vtrifikaiion dess hufvudbok biläggas. 8 176. Då Riksgälds-kontorets hufvudbok inom den i 173 § stadgade tid blifvit vederbörligen afslutad och i fulländadt skick till Kommissariatet aflemnad, utbetalas det för hufvudbokens upprättande och afslutande, från längre tid tillbaka, bestämda serskilda arfve åt af Tvåhundra riksdaler. t STOCKHOLMÖstlund & Ank. till Exp.-Utsk. den 2ä Aug. 1831, kl. 4 e. ni. Utlåtande, i anledning af vackt motion om låneunderstöd förstora Barnhuset i Slockholm. (U. A.) Under förmälan, hurusom den allmänt kända och erkända nödställda belägenhet, hvari Stora Barnhuset i Stockholm för närvarande sig befinner, gjorde för detsamma omöjligt att fortsätta sin ädla verksamhet; alt undan nöd och förderf rädda och till nyttiga medlemmar uppfostra de värnlösa, till sitt upphof skuldfria barn, som i följd af föräldrars oförmåga eller hjertlösa likgiltighet för sin afföda, blifvit åt inrättningens vård anförtrodda, har Herr Brinck uti en, med stöd af 56 § Riksdags-Ordningen väckt och af Vnllofl. Borgare-Ståndet till Stats-Utskottet remitterad, motion föreslagit, att Rikets Ständer måtte bevilja Stora Barnhuset ett lån, stort etthundra tusen R:dr B:ko, att från Riksgälds-kontoret utgå och af Barnhuset räntefritt innehafvas under den tid, nu uppgörande Stats-reglering blifver gällande, men att efter denna tid Barnhuset å lånet godtgör årlig ränta och verkställer kapital-afbetaluing.