Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af StatsUtskls utlåt, bifogade tabell befinnes, att contanta aflönings-anslaget för flottan utgör 416,520 r:dr 36 sk Om Hr Frih. o. Landtm, täckes göra propos. på att lönings-staten kommer att förblifva vid hvad den nu är, så är saken hjelpt. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Frill. Lagerbjelke^ förslag, alt aflönings-staterna för flottan böra i nu blifvande riksstat uppföras till lika Den 12 Augusti f. 111. 365 lieloji|) och under samina titlar, som uti den sednaste rikss Ullen. n i föl is. Utskottets förslag, p a g. 8 och g, i utlåt. N:o 53, rör:de anslaget för flottans nybyggnad och imil e r h a 11. II. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm, Gustaf: Då jag förra gången yttrade mig om 4;de hufvudtiteln, lemnade jag åtskilliga behof onämnda. Våra krigsskepp aro icke alla kopparförhydda. Men att numera visa sig på hafvet utan denna förhydning, vore både våda och nesa. Att i förväg förhyda flera skepp, än de som fredstidens expeditioner erfordra, lärer vara misshushållning, enär kopparen i vattnet tager skada af ärgen. Men högst väsendtligt är att flottan äger ett förråd af koppar, tilli äckligt att vid påkommande örlog skyndsamt förhyda aila skeppen. Vår flotta göres behof att tillegna sig flera uppfinningar, som i utländska marinen blifvit efter kostsamma pröfningar förträffliga befunna och införda.
Utsk. har genom den föreslagna skrifvelsen reserverat framtida Ständers rätt att bedöma, huruvida dc hafva tillfälle, att gifva anslag till den utvidgade planen för sjöförsvaret, och längre har Ulsk. icke ansett sig böra eller kunna gå. Ar det då rätt alt på en sjöofficerares förslag ändra StalsUlsk:s afgifna förslag till und. skrifvelse? och jag hemställer, huruvida, på grund af en eller annans åsigt om roddfloltans företräde framför linieflottans, det är skäl alt åter beträda denna bana. Skall man nödvändigt göra det, så är det en allmänt känd sats, alt ångkraftens användande har åstadkommit en betydlig förändring i roddfloltans företräde framför den andra ; ty hvar och en begriper, att ett med ångkraft försedt fartyg kan inkomma uti hvilken skärgård som helst, der farvattnets djuplek sådant medgifver, och att ett så beskaffadt fartyg, då det anfalles af mindre skärgårdsfartyg, äfven kan åter utkomma i öppna sjön. Hvad som egentligen gifvit företrädet åt dessa fartyg, har varit, att 0111 andra med ångkraft icke försedde fartyg inkommit i en skärgård, de, i händelse af stiltje, måst qvarligga och kunnat förstöras utaf ett mindre antal skärgårdsfartyg, men genom ångkraften är nu detta förebyggt. Skola vi då icke fästa afseende pä hvad vetenskapen för oss utvecklat? Skola vi fasthålla gamla idéer i den vägen och skola vi ingå i dylika bedömanden? Stals-Utsk:s majoritet har icke delat dylika åsigter och derföre har Utsk. endast afsctt hvad vi hafva råd att gifva. Min öfvertygelse är att, om förhållandena icke betydligt förändras, våra tillgångar medgifva anslag till utförande af den plan, som nu blifvit af Regeringen öfverlemnad lill R. St., men sådant hindrar oss icke att ingå i pröfning af vära närvar, tillgångar och att, sä långt vi anse deni sådant medgifva, bevilja erfor - Den 11 Mars c. m. 205 derliga anslag. För min del kan jag således icke inse, att det af Hr Coijet framställda redaktions-förändrings förslag till und. skrifvelse bör rubba Ulsk:s förslag.
Dä i andra fall [råga om afgifters uttaxering uppkommer, skall grunden derför först bestämmas.» Samma förslag, § 63. 1 afseende å den i denna § medgifna tillåtelsen att i ett län, efter omständigheterna, bilda två landsting, tillåter jag mig den anmärkning, att om det, i anseende till läge eller andra skiljaktiga förhållanden, befunnes nyttigt att inom samma län bilda flere än två landsting, sådant lika litet borde förnekas, som att bilda två sådana. Nödvändigheten af ett medgifvande, sådant som detta, bevisar emellertid i allmänhet , huru litet det kan antagas för gifvet, att den formela enheten af ett efter icke sällan tillfälliga omständigheter sammansatt län äfven skall medföra en till alla dess delar utsträckt likhet och gemensamhet uti ekonomiska intressen, vare sig ock i fråga endast om landsbygden. Med den mångfald af olika naturförhållanden, som i så många hänseenden utmärker vårt land, synes de ekonomiska intressenas gemensamhet i många fall hellre vara att finna inom inskränktare område, än länets; och i alla händelser torde det böra medgifvas vara af vigt, att de företag, landstinget såsom gemensamt nyttiga för hela länet besluter, äfven såsom sådana erkännas af länets särskilda delar. En närmare förbindelse emellan landstinget och såejana länets mindre distrikter skulle derföre i många fall kunna verka nyttigt för det hela, och åt de större företagen bereda den ytterligare granskning, som för ett gemensamt godkännande af dem vore så vigtig. I detta afseende skulle Häraderna kunna blifva ganska ändamålsenliga organer, i fråga så väl om väckande af förslag, som om en förberedande granskning af de omedelbart i landstinget väckta. Häraderna hafva dessutom allt ännu en 237 mängd ekonomiska förvaltningsbestyr sig uppdragna; men hvad deni såsom kommuner i detta afseende fattas, är en mera ändamålsenlig organisation, än den nuvarande, och, lika med Herr Ekstrand, anser jag det hafva varit af vigt, att Cornmitterade äfven åt denna fråga sökt att gifva en lösning; biträdande jag i hufvudsakliga delar hvad Herr Ekstrand uti sin reservation i detta ämne yttrat. Arskilliga jemnförelsevis mindre vigtiga frågor, uti hvilka min mening afviker från pluralitetcns, har jag ej ansett nödigt att här reservationsvis upptaga.
Kan, till följd af sådan persons uteblifvande, Taxerings-förrättningen icke företagas eller fortgå, bör anmälan derom af Taxerings-kommittéen göras bos Konungens Befallningshafvande, sorn då vidtager den åtgärd, förhållandet finnes påkalla. § Sl Vid hvarje Taxerings-kommittés första sammanträde skall inför Kommittéen uppläsas den till ledning och efterrättelse för Taxerings-förrättningarna utfärdade instruktion; åliggande det hvar och en ledamot af Taxerings-kommittéen alt, med noggrann!, iakttagande af sagda instruktions föreskrifter och efter bästa förstånd, på heder och samvete tillämpa denna Bevillnings-stadga samt bestämma och påföra den afgift, hvarje efter samma Stadgas 2:dra Artikel bevillning underkastad person inom Taxerings-distriktet bör rätteligen utgöra. § 52. Skulle Taxerings-Kommittéen, vid granskningen och pröfningen af Bevillningsberedningens taxerings-förslag jemte dertill börande uppgifter och de mot samma förslag framställda erinringar, finna sig föranlåten att från embetsverk och myndigheter eller skattskyldige inhemta ytterligare uppgifter och upplysningar rörande sådana förhållanden, som vederbörande, med hänsigt till Bevillnings-taxeringen, skola uppgifva, förfares på enahanda sätt, som i afseende på uppgifters eller upplysningars införskaffande åt Bevillnings-beredningen i § 55 är stadgadt. Uraktlåter skattskyldig att, angående de i § 27 omförmälda förhållanden, honom vederbörligen affordrad uppgift eller upplysning Taxerings-kommittéen skriftligen eller muntligen meddela, vare han underkastad samma påföljd, som dylik uraktlåtenhet vid Bevillnings-beredningen enligt § 29 medför. % 53. Taxerings-kommittéen bör äfven noga granska de inom taxerings-distriktet sednast upprättade mantals-längder samt taga kännedom om de anmärkningar, som vid mantalsskrifnings-förrättningarna eller vid samma längders derefter verkställda granskning förekommit.
Sedan Höglofl. Banko-Utskottet, under den 5 Maj nasti, år, meddelat Åtgärder un jov tik, omin un Fullmäktige för verkställighet Rikets Ständers vid sednaste Riksdag fattade de af penninoch i 29 § af Banko-Reglementet intagna beslut, angående åtgärder till se'f“rsSnfd förekommande af penningeförsändningar med posterna, så bade Fullmäktige posterna. från såväl Under-Styrelsen som Direktionerne öfver Låne-Konloren i Gölhe Revisorerncs Berätt. mg. Bankoverket. 2 borg och Malmö infordrat förslag till de föreskrifter, som i och för verkställigheten kunde anses erforderliga. Enär Fullmäktige, vid pröfning af det förslag, Under-Styrelsen den 23 påföljde November aflemnade, ansågo att, innan sig visat om och i hvad mån ifrågavarande nya rörelse kunde komma att af allmänheten anlitas, det icke vore nödigt alt de dermed förenade göromål, på sätt Under-Styrelsen hemställt, uppdrogos åt härför särskildt afsedda tjenstemän, utan att tills vidare och intill dess erfarenhet i omförmälde afseende vunnits, den ordning iakttoges, att en hvar, som, till undvikande af försändningar med posterna till Götheborg, Malmö och Wisby af penningar, ville sådana i Rikets Ständers Bank aflemna, ägde att å de tider, då Bankens kassor äro för allmänheten tillgängliga, medlen derstädes i vanlig ordning insätta, likasom att anvisningar på Banken för medel, in - Anvisningar äro utfärdade: af Rikets Ständers Bank på » Göthehorgs Låne-Kontor på » Malmö d:o på » Wisby d:o Assignationer på Bankens Depositions-Afdelning äro utfärdade: af Göthehorgs Låne-Kontor
Icke allenast då landssekreteraren vid nämnde tillfällen måste för flere dagars tid aflägsna sig från residenset, utan ock när han, under landsh:ns frånvaro, bl ifver af jäfeller sjukdom hindrad, måste tjensten eller hela embetet ligga nere samt oberäkneliga kostnader, förluster och olägenheter äfventyras af så väl Slaten som enskilte; ty K. br. af d. 8 Dec. 1820 stadgar, att länsnotarierne icke utan i landhms närvaro få företräda lands-sekreterarens ställe. Det kan dock för tillfället erfordras expedition af marschrouter för tågande trupper; förpassningar å fångar, som skola sändas till ransakningseller afstraffningsorter; portförbud eller bysättning på gäldenärer, som ämna fly undan sina kreditorer och medtaga sina tillgångar; pass för personer, som skyndsamt måste företaga resor till aflägsnare orter m. m., som ej tål uppskof. Ja, landskamereraren äger ej rättighet att, utan landshms eller landssekreterarens närvaro, öppna de till läns-styrelsen ankommande bref. Skall allt sådant då lemnäs å sido eller, såsom det kanske skett, af obehörig person verkställas? Icke ens derigenom, att de -af lands-sekreterarne lönade länsnotarier bemyndigas vid dylika tillfällen öfvertaga landssekreterare-befattningen, vinnes ändamålet; ty så länge lön på stat ej är anslagen åt länsnotarierne, måste det bero på landssekreteraren att antaga eller icke hafva sådane biträden. Dessutom är det af största vigt, alt den, som skall göra lands-sekreterarens tjenst, har juridisk skicklighet, erfarenhet, stadga och lokalkännedom, hvilka egenskaper ej alltid äro att påräkna hos personer, som icke allenast måste åtnöja sig med den ringa lön, landssekreterarne nu mera äro i tillfälle att bestå dem, utan ock sakna befordringsrätt eller tjenstårs-beräkning. Detta lärer ock föranled^ det åberopade K. brefvet. Afven om landsten är tillstädes, kunna stora olägenheter uppstå när landssekreteraren af sjukdom eller annat skäl blifver urståndsatt att göra sin tjenst och duglig läns-notarie saknas, särdeles på en ort, der det ej är tillgång på annat juridiskt biträde.
Till följd af särskilda nådiga förordnanden, hafva under åren i843 och 1844 nedannämnde idkare af sådana fabrikshandteringar, hvilka, enligt då gällande allmänna författningar, icke utgjorde föremål för lånerätt i Manufaklur-Diskontfonden, fått sig dylik lånerätt beviljad, nemligen: 1:0 Fabriksidkaren N. Fougstedt, för sulläders-tillverkningarne vid hans i Malmö anlagda garfveri för beredning af läder efter Engelska sättet, jemlikt Kongl. Brefvet den 5 Januari i843; 2:0 Fabriksidkaren J. W. Adler, för de vid hans garfveri i Gefle åstadkomna sullädersfabrikater, enligt Kongl. Brefvet den 4 Mars i843; 3:o Handlanden F. H. Kockum, för de vid hans, nära Malmö befintliga, gjuteri och mekaniska verkstad årligen tillverkade redskap och machinerier för fabrikernas och näringarnes behof, samt sådana jernfabrikater, hvilka vid jern-gjuterier i allmänhet icke åstadkommas jemlikt Kongl. Brefvet af sistnämnde dag; 4:o Fabriksidkaren J. G. Wahlgren, för det sulläder, som beredes vid hans garfveri-fabrik i Wexiö, enligt Kongl. Brefvet den 25 Juli i843; 5:o och 6:0 Fabriksidkarne J. E. Lundin, och A. W. Lundin, för enahanda slags tillverkningar, åstadkomna vid deras i Stockholm befintliga garfverier, enligt Kongl. Brefven den 25 Oktober 1843 och 1 \ Februari 1844» sa**11 7:0 B. J. Lundholm och A. P. L.
Men redan nästa år hade han dock åter sitt engelska operasällskap samladt, visserligen till en början en vandrande trupp, som vallfärdade från stad till stad och ingenstädes kunde uppehålla sig längre än ett par månader. Öfver den ståndpunkten har ännu ej » Carl Rosa Opera Company » kommit. Men grunden till en engelsk opera är härmed lagd. Rosa nöjde sig heller icke med att465 LONDONS TEATRAR. uppföra musik på engelskt språk och med engelska krafter, han ville äfven väcka till lif nationella kompositioner, och hvar han trodde sig hafva upptäckt en kompositionstalang, var han också genast redo med en operabeställning. Ej mindre än sex sådana alster af inhemska kompositörer bragte han med stora kostnader under några få år till utförande. Och om de icke alla hade synnerlig lycka, så var det icke Rosa ' s fel. Han stod också i beredskap att uppbygga ett stort, nytt operahus i London, då han vid 48 års ålder rycktes bort af döden. Af hans energi kunde man annars hafva väntat att han snart skänkt Löndon en stående nationell opera. Härtill synes nu en annan man på sista tidén känt sig kallad, Mr. D ' Oyly Carte, Savoy-teaterns erfarne direktör, på hvars scen dioskurerna Gilberts och Sullivan ' s effektfulla operetter, såsom » Mikadon » och » Gondolie-rerna », uppförts. Mr. Carte har också nyligen byggt ett nytt operahus, men hittills blott uppfört en enda opera, » Ivanhoe » af Sullivan. Han utgår från den djärfva grundsatsen, att om möjligt blott uppföra nya operor af infödda kompositörer och låta dem liksom operetterna gå öfver tiljan hvarje afton, till dess de äro utspelade. Han borde dock på förhand kunnat inse, att ett sådant företag i längden är omöjligt att genomföra, såsom ock inom några få månader visat sig med afseende på » Ivanhoe » trots alla reklamer. Mr. Carte torde snart nog på operorna förlora den förmögenhet, som han vunnit på operetterna, om han icke i tid slår in på andra banor. Och så är det att vänta, att det nya ståtliga operahuset snart öfverlåtes åt operetten eller ock att dess direktör, om han menar allvarligt med höjandet af de engelska operaförhållandena, tager vid, där Carl Rosa slutat.
M;t i underdånighet hemställa, att de i Riks-Staten påräknade inkomster icke mätte användas till främ - 37* Under Hani ga Skrifveiserl mande ändamål, utan alla utgifter utgå på de Hufvud-Titlar, dit de rätteligen höra. 12:0 På grund af erhållen upplysning, att de vid 1820 års slut uti Finland innestående Ballancer å Chartre-Sigillatse - uppbörden utgöra icke mindre belopp, än 2 7}go8 R:dr 15 sk. 6 r:st, få hos E. K. M. Riksens Ständer framföra den underdåniga önskan , att dessa Rallance-medel måtte i ministeriel väg varda infordrade, för att Stats-Verket i behörig ordning tillgodokomma. 13:0 I afseende på särskilde Committerades förvaltning af sådane medel, som, efter Tractater med främmande magter , influtit , hafva Riksens Ständer inhemtat, att, uti räkenskaperne öfver denna fond, följande fordringar äro ballancerade, nemligen: återstod på den af Kongl. Preussiska Regeringen utfästa löseskilling för f. d. Svenska Pommern 1,200,000 R:dr Preussiskt Courant, andel i Krigs-Contributionerne under fälttåget i Tyskland 1,193,389 Francs, 11 Centimes, samt uraktlåten återbäring af lösen för Arméens donerade Eomainer i Pommern, 8000 R:dr Svenskt Råneo: att hvarjehanda förskott, bestående uti 700 R:d Svenskt Banco, 2,945 R:d 14 sk. Preussiskt Courant, 4,028 R:d 10 sk.
Skrifvelse, med öfverlemnande af förslag till tvenne årgångar nya predikotexter och till ny kyrkohand bok ; hvarjemte anmäldes och uplästes H. PresteStits prot.utdr. Nio 167, innehållande nämnde Stånds vid behandlingen af förenämnde Betänk, fattade beslut. Sedan R. o. Ad. beslutat, att Betänkt skulle punktvis företagas till afgörande, förekom lista punkten, innehållande -Utskits hemställan i afside å förslagen till nya predikotexter samt kollekter och höner. Hr Estenberg, Karl Kristiant Det är med stort obehag jag upträder för att yttra mig öfver detta ämne, enär jag, att ■dömma af den allmänna tystnaden innan jag upträdde, icke har stora förhoppningar att för min mening emotse något allmännare ■deltagande; då jag emellertid anser det vara representantens pligt, att högt uttala sir. fullt vissa öfvertygelse, äfven om den skulle befinnas stå i strid med -den allmänt rådande meningen, har jag icke kunnat underlåta att upträda, ehuru obehagligt det förefaller mig. För min del anser jag hela detta förslag till nya lör Sine är gällande perikoper vara att betrakta som föranstaltandet af en stor allmän och högtidlig likbegängelse med afside på det. såsom förelagets behöflighet tyckes antyda, nu mera fullt erkända andeliga dödstillståndet inom vår -Svenska Statskyrka. Död formalism, utsläckande allt audeligt lif i kyrkan, synes med sådana föreslagna påfund, som det i fråga vide, vara på väg att bemäktiga sig och genomisa hela kyrko-organismen, för att deruppå djupt intrycka förgängelsens eller på sin höjd skenlifvets prägel, tillkännagifvande, att anden, sanningen och lif vet upgifvits uti vår församling, för att så godt sig göra låter ersättas af tomma och liflösa former.
Det har ej iakttagits, att bevillningsbördan är dess mer tryckande, ju mindre rättvist den är fördelad, och att en större 282 Den 3o Mars f. m. skatt af ett Folk lättare kan utgöras, dåden af behörigen fördelad, än en mindre, som icke är det. Vid 1800 års Riksdag i Norrköping föreslog jag den progressiva afgiften af behållen inkomst, eller ock af behållen förmögenhet, och torde derföre vara den förste i Sverige, som framställt en sådan Bevillnings-princip. Den antogs icke då, men den antogs vid 1809 års Riksdag, och lades till grund för den Bevillning, som fortfor till Riksdagen 1812. Vid sistnämnda, med så mycket skäl kallade, ReactionsRiksdag, infördes helt andra bevillningsgrunder, hvilka i det hufvudsakliga ända tills nu varit gällande. Om man således nu sätter i fråga, att förändra bevillningsgrunderne, så är det ej detsamma, som att, såsom Herr af Billbergh yttrat, vid hvarje Riksdag vilja förändra dem. Yi hafva snart 17 års erfarenhet och bevis på, att vår Bevillning är tryckande, och det i synnerhet genom sin fördelning Tiden tyckes således vara inne, att deruti göra ändring. Jag kan ej antaga det af Herr Hjerta deremot anförde skäl, att Nationen nu är van vid de hittills följda bevillningsgrunder; ty en Nation kan äfven vara van vid förtryck, och det måtte ej blifva något skäl, alt bibehålla det. Jag vill ej säga derföre, att vår Bevillning är allmänt tryckande, ej en gång allmänt för den klass af medborgare, som får mest vidkännas den; ty jag känner exempel, att, då ett hem - Den 3o Mars f. ro. 283 man varit för mycket skattlagdt, har ett annat, till och med i samma by, varit det jemförelsevis för litet. Orsaken, hvarföre 1810 års bevillnings-grunder öfvergåfvos 1812, var, eller förebars vara, att de åstadkommit en misscalcul på en half eller 1 million, och att de föranledt åtskillige missbruk vid uppgifterne. Men livar och en bevillningsprincip är åtföljd af några svårigheter och olägenheter.
Utaf de Utskottet sedermera särskildt tillställde Handlingar, med tillhörande Charta, har Utskottet haft tillfälle taga kännedom om det inom Gefle Stad varande Fiskes belägenhet m. m., och funnit de derom i ofvannämnde måtto lemnade uppgifter med förhållandet i allo instämmande; hvarjemte inhemtas, dels, att ehuru vederbörande genom allmän Kungörelse, blifvit kallade att hos Kronofogden i orten anmäla, hvad de i afseende på Stadens äldstes omförmälde ansökning om Skatteköp å ifrågavarande 2:ne Fisken kunde hafva att erinra, någon påminnelse i den delen icke egt rum, dels ock att vid den derå af Krono-Fogde och Häradsskrifvare, med biträde, af 2:ne Nämdemän, efter behörigt förordnande, anställde Skattevärdering,'Gefle-fisket anseus kunna tåla årlig Ränta af if Tunna Lax och Testebo-Fisket, if Tunna Sik; och har Kongl. Kammar-Collegium, enär nämnde Fisken funnits icke Stats-Utskottets Betänkanden. 655 vara af den beskaffenhet, att deras bibehållande, nnder en fri dispositionsrätt skulle kunna medföra en större fördel för Staten, uti underdånig skrifvelse den 22 April 1818, tillstyrkt deras försäljande till den mestbjudande, under Skattemanna-rätt.
Denna anmärkning gäller äfven, fast med skiljaktighet i antal, för de öfriga Städerna. Grefve Mörner,'Carl Stellan: Det har ej varit oväntadt att anmärkningar skulle göras mot det Bevillningsproject Bevillningsutskottet till Riksens Höglofl. Ständers pröfning haft äran inlemna. Sådant ligger i sakens natur: synnerligast då flera förslag i denna fråga inkommit, och hvilka väckt någon uppmärksamhet. Troligen skulle under hvilken period som heldst ett Bevillningsförslag, uppgjordt af de mest erfarna och upplysta män, undergå ett lika öde. BevillningsUtskottet har iinellertid endast varit lifvadt af den känslan , till att samvetsgrant följa öfvertygeisen, att uppfylla Den il Juli /. ttt. 607 sina pligter mot Fäderneslandet, och söka till att kunna svara emot det förtroende, som Riksens Ständer behagat lemna åt dess Ledamöter. BevillningsUtskottet har derjemte sökt noga följa 2 grundsatser, nämligen: först att uppgöra förslaget på sådana grunder att Staten kan påräkna en säker inkomst; sedermera att, i det möjligaste, på rättvisa och billighet dela Beskattningssumman medborgare imellan. Och jag tror att, så vida Riksens Ständers Majoritet gillar förslaget, skall en kommande tid rättvisa Utskottets åtgärder. För min enskilda del har jag till det mesta varit ense med de af Utskottet tagna beslut; det vore, kanske, således med min skyldighet förenadt att upptaga och besvara hvarje anmärkning; men, då jag icke tror att min vederläggning kan verka på andras och upplystares öfvertygelse, skulle en lång disscussion icke leda tili något synnerligt ändamål, utan blott mindre nödigt upptaga Ridderskapets och Adelns dyrbara tid. Jag hemställer fördenskull ödmjukeligen om ej anmärkningarne nu böra återremitteras till Utskottet, för att der ytterligare undergå den handläggning Riksdagsordningen föreskrifver. Friherre Cederström, Anders:
Men härvid glömmer man att KrigsHofR:n alldeles icke fungerar under krig, utan, om jag icke hedrar mig, så förordnas då en KrigsÖfverDomstol att handlägga de mål, som annars höra under KrigsHofR:n. Gr. Sparre har nyss framdragit ett olyckligt exempel, och ehuru jag icke vidare vill vidröra den saken, så får jag likväl säga, att det vore högst olyckligt om en Domstol vore så organiserad, att dess ledamöter kunde upfatta målet annorlunda än så som Gr. Sparre trodde att juristerna skulle upfatta detsamma. Jag har så nyss hört Gr. Sparres förslag upläsas, att jag för det närv:de icke är i stånd att bedöma, huruvida deri ligger något bättre än det som Ekon.Utsk. föreslagit. Enl. min tanka skulle en division af HofR:n, biträdd af ett par militärpersoner lika fördomsfritt och med lika sakkännedom vid dessa mål kunna tillämpa lagens bokstaf. Då man för öfrigt tagit bort alla andra SpecialDomstolar, såsom BorgRätt, SlottsRätt, m. fl., så fordrar konseqvensen att man äfven tager bort denna. Innaniag läst Gr. Sparres förslag, vill jag icke bestämdt bestrida att det icke kan vara bättre, men jag skulle tro att man mycket väl kan bifalla Utsk:s förslag. Frih. Stael von Holstein, Jak. Wilh.: Om det endast vore rent disciplinära mål som afgjordes af KrigsHofRm, så skulle jag gilla denna Rätts nuv:de sammansättning, och då skulle man endast behöfva borttaga det svåraste lytet i dess nuv:de organisation, nemi. att dess ledamöter förordnas på obestämd tid i st. f. att kommenderas på bestämd tid och göras så oberoende och oafsättliga som möjligt. Men då der äfven förekommer mål, som Den i April f. m. 105 bero på förbrytelser mot den allmänna lagen, så kan jag icke anse denna Rätt vara riktigt sammansatt, då den består af ett öfvervägande antal militära ledamöter, och endast af ett mindre antal lagfarna. Det är på dessa skäl som jag vågar tillstyrka bifall till Ulskrs Betänk., hvari föreslås att R.