Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr Friherren har förmält sig finna or» saken till assignationernes utgifvande ligga i penninge-bristen, hvilken just i den vidsträckta gångbarhet, assignationerne under de sednare förflutne år fått, ägde ett ovedersägligt bevis, och att således, för att afskaffa assignationerne, det vore nödigt att först afskaffa nämnde deras orsak, hvarigenom de af sig sjelfve skulle försvinna; men att, om denne sistberörde åtgärd icke ville vidtagas, man åtminstone borde afhålla sig från art göra penninge-bristen värre, genom det den idoge närings - idkaren betoges att hjelpa sig fram genom utvägarne af egen credit; I följd hvaraf Herr Friherren trott, att Riksens Ständer, som voro sammankallade för att afhjelpa den allmänna penninge-förlägenheten , borde, i den händelse att anstalter icke kunde af dem tagas till återvinnande af ett allmänt förtroende man och man emellan, undvika ett förtryck på näringarne, genom förhindrande af de omständigheter, hvilka medföra lättnad i allmänna rörelsen; hvarförutan Herr Lag-Utskottets Betänk anden! 455 Friherren förment att assignationerne icke kunde äga annan eller större offentlighet, än alla skuldsedlar ställde till inneliafvaren eller viss man och ordres, med hvilka de* ägde lika grund och lika försvar i alldeles samma rätts-begrepp.
Och sedan Kammar-Collegium till Kongl. Maj:t inkommit med dess underdåniga utlåtande härutinnan den 16 October 18lo, har Kongl. Majit, med Nådigt Rifall till Riksens Ständers hemställan, genom Nådigt Circulair af den 18 Mars 1811 till samteliga jLandshöfdirigarne befallt, att de skattskyldige i detta ämne borde höras, samt att X/andshöfdingarne med berättelse härom skulle inkomma. Kongl Majit har derefter, uti dess till Riksens Ständer vid nu varande Riksdag aflernnade Nådiga Berättelse af den 6 sistlidne Mars, om hvad sig i Rikets Styrelse tilldragit, sedan sista Riksdag, förklarat sig vilja låta tillställa Riksens Ständer de, i anledning af frågan om Rentepersedlarnes förändring och Räkenskapernes förkortande, ifrån Landshöfdingarne inkomne »tlåtanden och förslag, hvilka utvisa. 648 Den 19 Juni. sa resultatet af de åtgärder, som häruti blifvit vidtagne. ' . ■ Stats - Utskottet anser, att Herr Assessoren Scharitz’s Memorial, i hvad det rörer detta ämne, bör förekomma i ett sammanhang med hufvudfrägan uti det Utskott, till hvars åtgärd och behandling densamma hörer. Stats •• Utskottet bör endast härvid tillägga, att hvad angar Herr Assessorens förslag, att Kronan borde äga rätt att äf, -ven uppbära och emottaga sina inkomster uti varor och persedlar, enär Kronan af sirka varor och persedlar hade behof; så är detta en rätt, som från äldre tider är uti Författningarna Kongl, Maj:t och Kronan förbehållen, men hvilken likväl i sednare tider sällan lärer blifvit begagnad för andra persedlar, än Afradsoch Krono-Ti■onde spannmålen. Stats - Utskottet tror ock, atti de flesta fall det skulle snarare lända Kronan till förlust, än någon forman, att i Uandsorterna uttaga persedlar in natura;, hvartill skulle erfordras mycket flera M,agazi ner och Förrådshus, än Kronan nu äger.
Genom Nådigt Bref af den 14 December nästlidet år anbefaldt att inkomma med underdånigt yttrande öfver hvad uti Rikets Ständers sednast församlade Revisorers Berättelse blifvit anmärkt eller erindradt i de delar, som egentligen röra Stats-Verkets, Allmänna Magasins-Fondens och Mynt-Verkets förvaltning och räkenskaper för åren 1836 och 1837, får Eders Kongl. Maj:ts och Rikets Slats-Contor, i afseende å hvad Statsverket angår, i den ordning ämnena i Revisorernes berättelse upptagas, följande i underdånighet andraga; kommande serskildte underdåniga utlåtanden att af Stats-Contoret afgifvas, rörande Allmänna Magasins-Ärenderne samt Mynt-Verket. Enär de beräkningar och uppgifter för berörde 2:ne år, som uti Revisions-Berättelsen finnas intagne i afseende å Stats-Verkets ställning på det hela, äfvensom om Stats-Inkomsterne, och i hvad mon desse utfallit med öfverskott eller brister, om afkortningarne, anordningen utom Stat, utgifterne enligt Stat, jemnförde med den för samma år gällande Stats-reglering, om utslaget af liqviderne med Riksgälds-Contoret angående öfverskotter, brister och besparingar, samt förhållandet med restantierne den 1 September 1837 och 1838, grunda sig på och öfverensstämma med så väl Stats-Verkets Räkenskaper som den af Stats-Contoret före Revisionsförrättningens början till Eders Kongl. Maj:t i underdånighet afgifne och till Revisorerne öfverlemnade Berättelse, kan följaktligen Stats-Contoret icke hafva något att dervid anföra.
Detta har Herr 6yl!en-;v3Ln iakttagit; ämnet af dest anmärkning har jag wäl mitzbilligat, dels af det skäl at jag förutsäg det härigenom oro innom Ridderffapet och Adeln skulle upsla samt tidsspillan förorsakas, til undwikande hwaraf jag begärde det pä bordet, dels ock derföre, ar jag ansäg osäkert hwad tydning det order lagkunnig kunde fa, samt i alla fall anser Friherre ^snnerkeim, äga sa stora kunskaper, athan wärdigt kan upfylla den plats, han genom Herrar LieÄorel-8 förtroende erhållit; men ingalunda kan jag medgifwa, at Herr 6yllen8VLan mitzbrukar sin Riksdagsmans-rätt, at han kränkt Ständers bestut, eller personligen förolämpat någon. Den sä kallade Nämnden, som i wista fall ut»ämnes äger Ständers magt, men LleÄo.er gro icke annat an Ständers c>'ommittera6e, som böra handla efter gifna föreskrifter och derifrån icke afwika, om deras ätgärd stal anses laglig och beståndande. Jag wil anföra et exempel. Til Tryckfrihets-Lommitkeen stal jemte ^u8titim Ombudsmannen 6 Ledamöter wchjas, hwaraf 2me böra wara lagfarne, men om LIeAorerne ej härpä skutte göra afseende, utan walde blott olagfarne, manne Riksens Stander wore twungne at godkänna et fayant - A§6 Den 6 Mars. Vant ival, LtMo stridande emot io8 §. RegeringsFormen och 65 §. Riksdags-OrdningenMan torde inwanda, at en sadan uppenbar afwikelse frän Lagen icke kan supponera aga rum; jag swarar derpå, at dä det är supponerat ar Konungens Högsta Embetsman kunna läka et sädant fel komma sig til last, och huru det bör beifras utstakas i ic>6 och 107 §. H. af Regerings-Formen, sä äger en sädan supposition äfwen rum om Lleckorer.
I det af mig nu anmälda förslag har derföre ärendenas fördelning emellan afdelningarne, utan afseende å målens beskaffenhet, gjorts beroende endast af de föreskrifter, som gälla för de föredragande och målens delning dem emellan, äfvensom det öfverlemnats åt Justitie-råden att sjelfva öfverenskomma om sin flyttning emellan afdelningarne och tjenstgöring i öfrigt. Då Högste Domstolen hittills utgjorts af tolf Justitie-råd, och 22 § Re gerings-fonnen före den sednaste förändringen stadgat, att ej flera än åtta ledamöter finge pä en gång tjenstgörande vara, sä har derigenom fyra månaders ledighet om äret åt hvar och en af ledamöterna i sjelfva grundlagen varit anvisad. Grundlagen har härutöfver förutsatt, att ett vida mindre antal än åtta 24 Kongl. Majds Nåd. Proposition N:o i 03. finge handlägga ringare mål, och ej ens för de vigtigare fordrat flera än sjn. Sistnämnda antal har oek vanligen under de sednare åren på en gång varit tjenstgörande, och i följd deraf hafva ledamöterne, då icke för någon af dem uppstått hinder att tjensten förrätta, kunnat påräkna fem från tjenstgöring å sessionsrummet lediga månader af året, utom de ferier vid Jul, Påsk och Pingst, tillsammans utgörande omkring sex veckor, under hvilka Högste Domstolen ej hållit sammanträden. Med allt detta kunna Justitie-råden visserligen icke anses hafva varit i åtnjutande af öfverflödig ledighet, då, utom den ansträngande tjenstgöringen å sessionsrummet, tages i betraktande att deremellan en dryg tid måste egnas ej mindre åt alla mål, som emellan ledamöterne cirkulera, än ock den svåra och mödosamma granskningen af lagstiftnings-förslag, öfver hvilka Högste Domstolens utlåtande skall infordras; hvartill kommer angelägenheten deraf att åt dem, som. jemte lagskipningen i högsta instansen, fått sig uppdraget att tillika vara den lagstiftande maktens rådgifvare, lemnäs någon tid öfrig att med uppmärksamhet följa den fortgående utvecklingen af rättsvetenskapen i allmänhet.
Del är väl möjligt, att de blifvit väl använda, men de hafva då icke blifvit använda i enlighet med det stadgade villkoret för deras lyftandet från Riksgrskont. och f. n. hafva Ständerna icke ens gjort framställning om uphäfvande af hvad K. M. i detta afseende föreskrifva, än mindre är den uphäd. StatsUtsk. har enl. mitt förmenande haft lätt uti sin framställning, hvarföre jag förnyar min vördsamma anhållan om propos. på bifall lill hvad Ulsk. i detta sill utlåt, föreslagit. Hr Printzensköld: Det förslag till beslut, som Ilr Adelborg framställt, anser jag ingalunda förbättra saken, ty det är i det närmaste lika med det, som StatsUtsk:s utlät, innehåller, och hvilket jag anser vara lika oriktigt som olämpligt. Jag afstyrker således allt afseende på hvad Ilr Adelborg har framställt. Gr. Lagerbjelkes ytterligare försök alt försvara Utsk:s betänk, mäste jag beklaga hafva alldeles misslyckats, lian har förutsatt som en möjlighet, att medlen blifvit väl använda, ehuru icke lill sitt rätta ändamål. Ar det nu så att de förvaltande verken väl anväudt medlen, är det då rättvist att gifva bemälde embetsverk den förebråelse, att de på ett egenmäktigt sätt upfyllt sin bestämmelse. Gr:n påstår vidare, att så länge stadgandet örn procenteriel med Statens medel finnes qvar, så skall det ovilkorligen åtlydas af hvart och ett embetsverk om äfven Statens sjenst derför skulle stå tillbaka. Jag kan ej annat än förundra mig öfver all sådana åsigter hos Hr Gral göra sig gällande. Statens tjenst är väl hvad som främst skall vårdas, hurudana också de föreskrifter äro, som åsyfta förräntning af Statens medel. Sedan en ledamot har begärt afslag, på betänk., så afslår jag så mycket heldre från min begäran om ålerremiss, och förenar mig med honom, sorn jag i sjelfva verket hade önskat ett sådant afslag, ehuru jag såsom varande ensam uti ali motsätta mig förslaget, icke vågade med hopp örn framgång, ett sådant yrkande framställa. Gr. Mörner:
Genom nådig remiss anbefaldt att häröfver afgifva underdånigt utlåtande, hade Öfver-intendents-embetet, då ingen af de byggnadsplatser, Komiterade föreslagit, befunnits fullt tjenlig, ifrågasatt, huruvida icke den åt institutet för närvarande upplåtna egendomen skulle, genom en ändamålsenligare anordning än hittills af dervarande tomt och byggnader, kunna på ett för behofvet tilifredssällande sätt användas samt, efter det t. f. Föreståndaren för Central-institutet lemnats tillfälle att i frågan sig yttra, i sådan syftning uppgjort nya förslagsritningar, enligt hvilka, med iakttagande deraf att dertill hörande kostnadsförslag jemväl skulle inbegripa kostnaden för införande af erforderliga gasoch vatten-ledningar, byggnadskostnaden beräknats till 161,178 Ridr 84 öre eller, derest den lägre byggnaden åt Hamngatan uppfördes till lika höjd i hela sin utsträckning, till 167,178 Ridr 84 öre. Huru angeläget det vore, att gymnastikoch vapen-öfningar såsom ett väsendtligt element inginge i den allmänna uppfostran, hade Rikets vid de två sednast förflutna riksdagarne församlade Ständer uti underdånig Skrifvelse till E. K. Majit framställt, och de förslag, som af ofvanbemälde komiterade blifvit i ämnet utarbetade, stodo i full öfverensstämmelse med de åsigter, Rikets Ständer uttalat. Den del af dessa förslag, som afsåge undervisningen i förenämnda öfningar inom läroverket och folkskolan, hade E. K. Majit redan till pröfning förehaft och derutinnan under den 9 Januari innevarande år meddelat föreskrifter, hvilka E. K. Majit ansett böra lända icke allenast den uppvexande ungdomen till båtnad, utan ock fäderneslandet i sin helhet till ökad trygghet och säkerhet; och äfven den anordning af undervisningen vid Gymnastiska Central-institutet, som uti förslagen innefattades, hade under det sistförflutna läroåret blifvit, så vidt ske kunnat, tillämpad och dervid befunnits lika ändamålsenlig, som, till följd af gymnastikens stigande utveckling, af behofvet påkallad. E. K.
Dito dito på viss tid eller Skattlagde Fisken och Fiskelägenheter af särskilda slag, som ej under Dito Dito Oskattlagde dito Frälse . flere ägen latsinan leter utan orp, räkning 925 manta ty ken utarrenderade under eller agot dispo crad lemm hemma ans ränta got hemmans ränta äro inbegripne, Skatte dito Krono dito Frälse Tull-mjölqvarnar med 340 par stenar, deraf 39 stycken med särskild i Tull-sågqvarnar, grofbladi Husbehofs-mjölqvarnar Dito sågqvarnar Frälseräntor . Brädgårdar. Stampar Stangjernsverk Ämneshammare Masugnar J ernmanufakturve Jcrngrufvor . Pappersbruk . Tegelbruk Oljeslageri Garfverier . Kalkugnar Attiksfabrik FärgstolTtsfabrik Porslinsfabrik . Beckoch Kimröksbruk Fartyg och Båtar Bomullsfabrik . Theater Djurgårdar Krono-Parker och Allmänningar, som tillhöra Kong). Maj:t och Krön Landsoch Härads-Allmänningar af 1,900 tunnlands vidd Diverse Personer, som ej höra till viss näring Testamenten, Gåfvor och Fideikommisser Jordeboken uppförd ränta Summa -4,030 i^t, 4,549 8,194 3,835 j 28,4501 14,444 5,9421 3,3451 3,3931 36,095 24,585 140,449 68,920| 27,404 Hemman. g a> »i cn <TD Utsäde af Medelafkastning sedan utsädet är afdraget. Underhållna Kreatur. O: i CD Q. SO Q. O o? T 3 CD cl So Er 3 sb: S.CTO St a 3 ET 3* CD era 2 pa ”"J 75 O PT o o 3- B CD (“D B Soo Cp o 3 SO 3 W 3 CL t» pr.
Men på sjunde dagen, då morgonrodnen uppgick, voro de bittida uppe, och gingo vid samma sättet sju resor kringom staden; så att de på den samma ena dagen kommo sju resor kringom staden. Och på sjunde resone, då Presterna blåste i basunerna, sade Josua till folket: Gifver upp ett härskri; ty Herren hafver gifvit eder staden. Men staden, och allt det deruti är, skall tillspillogifvas Herranom; allenast den skökan Rahab skall blifva lefvandes, och alla de som med henne äro i huse; ty hon fördolde de bådskap, som vi utsände. Allenast tager eder vara för det som tillspillogifvet är, att I icke gifven eder sjelf tillspillo, om I något tagen af det som tillspillogifvet är, och gören så Israels lägre tillspillo, och låten det komma i olycko. Men allt silfver och guld, och koppars och jerns tyg, skall vara helgadt Herranom, och bevaras till Herrans skatt. Då gaf folket upp ett härskri, och blåste i basunerna; ty allt folket, som hörde basunernas ljud, gaf upp ett stort härskri, och murarna föllo omkull, och folket besteg staden, hvar och en rätt för sig. Så vunno de staden; Och tillspillogjorde allt det i stadenom var, med svärdsegg, både man och qvinno, ung och gammal, fä, får och åsnar. Och Josua sade till de två män, som hade bespejat landet: Går uti den skökones hus, och hafver qvinnona dädan hitut, med allt det hon hafver, såsom I hafven svorit henne. Då gingo de unge män spejarena ditin, och hade Rahab ut med hennes fader och moder, och bröder, och allt det hon hade, och alla hennes slägt, och läto dem blifva utanför Israels lägre. Men staden brände de upp med eld, och allt det deruti var; allenast silfver och guld, och koppars och jerns tyg, lade de för en skatt in uti Herrans hus.
I frågor, som angå Ridderskapet och Adelns privilegier och andra förmåner, eller förslag till ändring i denna Riddarhus-Ordning, eller ock afse afhändande eller användande af Ridderskapet och Adelns gemensamma fasta egendom, erfordras för bifall till hvad i afseende derå år föreslaget två tredjedelar af de afgifna rösterna. §• 27. Under hvarje Sammankomst skall ett fullständigt diarium öf-<ho§. 28. ver alla vid densamma förekommande ärenden föras och i RidRhs-O. darhuskansliet vara att tillgå. För hvarje sammanträde upgöres 14 Riddarhus-Utskottets Betänkande N:o 8. en föredragningslista, hvaraf en afskrift bör vara i Riddarhus-salen upsatt, derå alla förändringar i föredragnings-ordningen, hvarom Ståndet raå öfverenskomma, genast skola anmärkas. g. 28. Protokollet vid sammanträdena skall i korthet angifva hvarje föredraget ärendes beskaffenhet och det deraf föranledda beslut samt, der omröstning egt rum, upgift om, huru många röstat för eller emot. I protokollet må muntliga yttranden icke inflyta, derest icke i. någon fråga af större vigt liidderskapet och Adeln annorlunda beslutar; dock äger ledamot, som vid ett besluts fattande tillhört minoriteten, rätt att få sådant till protokollet antecknadt; äfvensom det står hvarje ledamot öppet att senast vid protokollets justering skriftligen anföra de skäl, på hvilka han sin mening stödjer. Sådana anföranden skola såsom bilagor åtfölja protokollet. Det vid ett sammanträde förda protokoll skall vid början af det nästföljande justeras. g. 29. Motsv. Vid val och voteringar skall upprop ske efter anteckningsli|- stan. De som till en och samma bänk höra, träda inom skrans" ' ket, när deras bänknummer upropas; och en hvar framlägga vid uprop af dess namn sin valeller voterings sedel på det pappersark som hålles af Ordföranden eller en ledamot vid bordet. Ordföranden eller den hans ställe företräder anmode sex ledamö ter af liidderskapet och Adeln att jemte honom vid bordet sitta för att vid valoch voterings-sedlarnes öpnande och granskande biträda samt deröfver föra protokoll. g. 30.
Alltemellanåt helsade fridens på, ehuru som en skygg dufva, färdig att snart åter fly. När Susanna någon gång utgöt sig om hvad som lefde innerst i hennes hjerta, om kärleken till den lilla systern, och minnen af deras lif tillsammans, längtan att återse henne och kunna lefva för henne, som en mor för sitt barn, då hörde alltid Harald på, tyst och uppmärksam. Intet gäckande leende eller ord kom att antasta dessa rena bilder i Susannas själ. Och huru målande beskref ej Susanna lilla Huldas skönhet – det lilla hvita, bomullsmjuka barnet, de fromma blå ögonen, de hvita små tänderna, som lyste fram när hon skrattade, det klara solskenet då utbredt öfver hela hennes ansigte, och de gyllne lockarne, som så skönt ringlade sig kring panna och hals, de små söta händerna, och lynnet, hjertat, det lifliga, goda älskande! O hon var i sanning en Guds Engel! Den lilla kammare, der Susanna bodde med sin Hulda, och som hon från en otreflig skrubb sjelf förvandlat till ett hyggligt rum, hvars tapeter hon sjelf målat, den målade hon ur minnet om för Harald, och hur lilla Huldas säng var omgifven med ett ljusblått musslins-omhänge, och hur en solstråle om morgonen stal sig in i rummet för att lysa på barnets hufvudgärd och kyssa dess lockiga hufvud. Huru skälmaktig var ej den lilla, när Susanna kom sent om aftonen in, för att gå till hvila, och hennes första blick alltid föll på den bädd, der hennes älskling låg. Men hon såg henne ej, ty Hulda drog då sitt hufvud ned under täcket för att gömma sig för systern. Susanna låtsade då söka henne, men behöfde blott med en ängslig röst säga: «hvar ... ack! hvar är min lilla Hulda?» för att genast locka fram den lillas hufvud och se hennes utsträckta armar och höra henne ropa: «här är jag Sanna! här är din lilla Hulda!» Och då med sin lilla älskling i sina armar, tryckt till sitt hjerta, var Susanna lycklig och glömde all dagens bekymmer och tunga.
651 vid sina redan fattade ofvanberörde tvänne serskildte Beslut förblifva, samt i anledning deraf tillåta, att de nyss uppläste och justerade ProtocoIlsUtdragen fingo, utan all förändring, expedieras, Bifölls, Grefve von Schwerin anhöll att få i Protocollet anmärkt, det han, forsin del, till undvikande af den stridighet, som emellan Ridderskapets och Adelns ifrågavarande arne Beslut annars syntes äga rum, ansåg PresteStåndets ofvannämnda Motive til det af Ridderskapet och Adeln bifallna tillägg äfven höra i Ridderskapets och Adelns ProtocollsU tdrag för sisllidne gårdag inflyta. Herr Cederskjöld: Jag medger, att det vid första påseende kan synas såsom ett slags motsägelse, attén strophe, som varit utdömd, likväl tyckes hafva, genom ett sednare Beslut, blifvit bibehållen. Men då man besinnar, att det uttryck, som blifvit antaget, egentligen är, i anseende till bestämdheten, ett helt annat} än det, som blifvit förkastadt; så tycker jag, för min del, alt den förmenta motsägelsen endast är skenbar, och ingalunda grundar sig i sjelfva tankan. Justerades vidare; Utdrag af Protocollet, hållet hos Höglollige Ridderskapet och Adeln, vid 653 Den w Januarii. Urtima Riksdagen i Stockholm den g Januarii 1818. S. D. Remitterades:
Riksdag,arne skola hållas i Rikets Riksdagarne skola hållas i Rikets Hufvudstad, utom i de fall, då FienHufvudstad, så framt ej synnerligen dens framträngande eller Pest eller vigtiga omständigheter göra ett unandra lika vigtiga hinder göra det odantag derifrån nödigt eller nyttigt. möjligt eller för Riksens Ständers friKonungen utsätte då, i samråd med het och säkerhet vådligt. Konungen Riksens Ständers Fnllmägtige uti Ranutsättedå, i samråd med Riksens Stanken och Riksgälds-Contoret, en annan ders Fullmägtige uti Banken och RiksStadj der Riksens Ständer höra samgälds-Contoret, en annan ort, der Riklas och kalle dem dit till den tid, de sens Ständer höra samlas, och kalle sjelf ve förut hestämt, eller vid Urtidem dit lill den tid de sjelfve förut ma Riksdagar till den tidj som Koheslämt. nungen påbjuder. Riksdags-Ordningen. §. 3. Riksdagarne skola hällas uti RiRiksdagarne skola hållas i Rikets kets Hufvudstad, utom vid de tillfälHufvudstad, sä framt ej synnerligen, då fiendens framträngande, eiler gen vigtiga omständigheter göra ett Conslilulioni-Ulskoltcts Memorialj N.o 5. B pest, eller andra lika vigtiga hinder undantag derifrån nödigt eller nyt göra det omöjligt, eller för Riksens tigt. Konungen utsätte då Stånders frihet och säkerhet vådligt, en annan Stadj der Riksens Ständer Konungen utsätte då en an sorn Konungen påbjuder. iian ort, der Riksens Ständer—•—-—• som Konungen påbjuder. Se Bih. 3 Sand, Mera. Nto 69» Ridd. och Adelns Prot. B; XVIII p. 50, Preste-Ståndels Prot. B. XV p. 87. Borgare-Ståndets d:o B. Bonde-Ståndets d:o B. Förslag, rörande sältet för behandlingen af Grundlags-ändringsförslag. Ilegerings-Formen. §. 56.
Jag känner dig för väl för att ej behöfva tvina på sanningen af mina ord. Mycket behöfves ej, blott en liten yttre påstöt, det oskyldigaste förtal och solen sjunker blodröd ned på er lyckas ljusa vårhimmel. Hon aflägsnade sig med en triumferande åtbörd. Beslutet inom henne var länge sedan fattadt hon afvaktade blott ett lägligt tillfälle för sin plans utförande. Gästerna samlades så småningom åter i godsets salar. Tystnaden, som blott några flyktiga timmar rådt här inne, efterträddes ånyo af skämt och lif. Klas Kurck, som med ungdomlig ifver deltagit i alla de glada upptågen och samspråken, framträdde kort härpå och äskade tystnad. Det s.k. morgongåfvointyget skulle nu skriftligen affattas. För dess uppsättande hade han också tillkallat djäknen Jeppe Klausson, som för tillfället befann sig å orten på djäknegång. Personen i fråga fattade nu posto vid ett af borden i salens midt och akten begynte. I detta morgongåfvobref förklarade Kurck, att han sin maka till heder och ära på rättan hindersdag gifvit Laukko gård i Vesilaks socken till ett värde af 1,500 mk. Om Gud gåfve honom och hans maka barn, skulle godset räknas såsom barnens möderne-, icke såsom deras fädernearf. Finge de icke barn, skulle den längst lefvande af makarne behålla egendomen, hvarpå densamma tillfölle barnen af första giftet jämte Tottijärvi honom äfven underlydande gård med alt både löst och fast å desamma befunnes. Sedan förbindelserna sålunda skriftligen affattats undertecknades aktstycket af Klas Kurck själf och de förnämsta af de närvarande gästerna såsom vittnen, samt nedlades därpå i en särskildt för ändamålet anordnad låda i ett af de massiva ekskåpen i salen. Nyckeln till densamma liksom ock tidigare husets öfriga innehades sedermera af Elin Kurck. Sedan denna högtidliga ceremoni undanstökats fortsattes bröllopshögtidligheterna under omväxlande lekar, upptåg och gillen både denna dag och en rad af de följande. Varningar. Vårens lifgifvande sol hade redan utplånat alla spår af en bister nordisk vinter.