Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Markegångs värde. Tsr. kpr, ltsilr. sk. rst. Anmärkning ar: {Arliga Penningarne och Landtogsgärden af Klementboda Skattehemman i Frötuna ■ Socken af Akers Fögderi, sorn blifvit upplåtne Casper O. Sperlings arfvingar ensligt ReductionsComissionens Är den del af räntan å hemmanet Mathem i Tollstads Socken, Wifolka Härad, som afledne Lagman Sparrschöld i lifstiden fått behålla vid det år 1732 med Kronan ingångne Byte. \3: 33. 6. Räntan af en under Linköpings Stad fordom lydande åker, hvilken blifvit underlagd Tornby Rusthäll, enligt Landshöfdingens Resolution den 15 October 1725. Räntor upplåtne för underdåniga frälseränte-ford ringar. Förmedling som ersättning Collegii Utslag den 4 Aug. 1795. ; å 1 jTaxe-Oxe för Kyrkoherden i Eds Pastorat af Wedbo Fögderi, säling för en timmerväg öfver prestgårdens ägor, enligt Kongl. Kammar - Utgör dels räntor, 113: 14. 11., upplåtne för underdåniga fordringar och dels Bergsmanshemmans räntor, 30: 8. — origtigt påförde. Vederlag för räntefordran i Byten. Räntor, hvilka blifvit såsom ersättning för frälseränte-fordringar in natura upplåtne. Bytes-öfvcrskolts-ränla af Ullunda by i Hedesunda Socken, anvisad för underdånig fordran. 110: 14. 4. Räntan af åtskillige hemman, deri BergsRådet Lefeber erhållit införsel enligt Resolution den 8 Juli 1798. 2: 26. 6. Räntan af Aborträsks Frälsehemman i Degerfors Socken enligt Resolution den 23 Maj 1815. Litt. P. (4) Ordinarie Ränta. Kronovärde. Markegängsvärde. Hvartill kommer från: R:dr. sk. rst. R:dr. sk. rst.
Beträffande sättet för de ofvanberörda arbetenas utförande, får Utskottet, sorn, dels med afseende å arbetenas beskaffenhet, dels med hänsigt till den korta tid, inom hvilken desamma måste vara fullbordade, anser betänkligt föreskrifva att verkställandet deraf skulle upplåtas på entreprenad, hemställa, att Fullmägtige i Riksgälds-kontoret må bemyndigas låta utföra arbetena på det sätt Fullmägtige anse ändamålsenligast och bäst ledande till det åsyftade ändamålet. I händelse Rikets Ständer gilla hvad Utskottet sålunda föreslagit, lärer Riksdagstid Imägtigen Rundbäcks motion icke påkalla vidare åtgärd. Stockholm den 3 Maj 1866. STOCKHOLM, TRYCKT HOS A. L. KORMAN, 1866. Bilrtqa t/U State-fösk# (tets Si/å/enick « W 7.S. lii/: Å 'Project täl förändrad, inred/ma af' Jf idets Ständers tfvts tdr inrym ms: te c O C' de af^första, ochcmöfrafocncrarria.. med ttlZh/frmdf.- afdelning or/v lo ca /nr pdBiddxadwhrusro - a£ PVitflZJZifain 9/f sk y m e, f_ 7v as d, j ! FA CO 77'C 77X CC7''f,-7d5HH CojlxTz M y 9 9lv o^d. _L O £ (ti. m n fi fi n nn i n n' dlnyxra, JCa.Jrern.owen JCccppru ira: ntrtdr-ccj; JCa,7rerruvr,ai<?
Det torde vara nödvändigt att återremittera denna §, emedan de deri intagna bestämmelser i afs:de å tull-restitution vid utförsel af vissa varor, tillverkade utaf utländska rå-ämnen, äro beroende af de tullsatser, som blifva å dessa rå-ämnen satta. Så t. ex. måste den af Utsk. föreslagna tull-restitutionen af 10 öre per skålp. raffineradt socker förändras, om man bestämmer en annan tullsats å råsockret, än den Utsk. tillstyrkt. Åtskilliga andra olikheter emellan den nu gällande och den föreslagna tulltaxan i afs:de å de i denna § uptagna varor förekomma äfven, hvarföre dess återremitterande torde vara en gifven följd af återremissen utaf sjelfva tulltaxan. Efter först till bifall å Utsk:s förev:de hemställan framställd propos., som besvarades med Nej, blef densamma, på grund af de deremot gjorde anmärkme, till Utsk. återremitterad. Beträffande sedermera den af Utsk. tillstyrkta underd. skrifvelse, ang:de tull-restitution vid utförsel till Norrige, anförde Gr. af Ugglas: Då Utsk:s hemställan i denna del af punk ten står i sammanhang med den nyss återremitterade delen, och på densamma hänvisar, så torde äfven denna sednare hemställan böra återremitteras. R. o. Ad. fann förev:de punkt böra, i sammanhang med nästföreg:de i afs:de på ifrågav:de § gjorda hemställan, till Utsk. återremitteras. Den 22 Juli e. m. S 16. Ansågs icke erfordra något beslut. §17. Gr. af Ugglas: Då detta förslag är afgifvet under förut sättning att förbudet mot införsel af bränvin kommer att upliöra, men It. o. Ad. derom ännu icke fattat något beslut, anhåller jag att §:n måtte blifva till Utsk. återremitterad.
Behofvet af ett åtgörande från Statens sida i denna angelägenhet vitsordades af de här i hufvudstaden samlade Folkskole-inspektörerna, enligt § 6 af protokollet för deras sammankomst den 27, 28 och 30 Juni samt den 1 Juli detta år, der orden lyda: “Sedan med afseende å frågan, hvilka åtgärder borde vidtagas för att få “lämplige och mot behofvet i hvarje skoldistrikt svarande undervisningslokaler “uppförda, uttalade mötet den bestämda öfvetygelsen att det för undervisningens “framgång är alldeles nödvändigt att lämpliga skollokaler uppföras å hvarje “station, der skola beböfver hållas. “Mötet önskade att en normalplan för skolhusens allmänna beskaffenhet och “minimidimensioner i förhållande till barnens antal borde uppgifvas och att “intet skolhus borde få byggas förr än ritning till detsamma blifvit af vederbörande myndighet granskad och godkänd. “Med afseende å denna normalplan ville mötet för sin del endast uttrycka “den önskan att skolhusens höjd borde bestämmas till minst 5 alnar, ocb att “dimensionerna i öfrigt borde vara sådana att minst 160 kubikfot luft komme “på hvarje barn med beräkning tillika af något öfverskott af rum för den fram lida tillökningen af skolbarnens antal. Med anledning häraf får jag vördsamt föreslå, Motioner i Pr esle-Ståndet 1862. N:o 107. 215 att Rikets Ständer måtte aflåta en underdånig skrifvelse, i hvilken begäres att Kongl. Maj:t ville dels låta genom Sitt Öfverintendentsembete upprätta en normalritning för folkskolors uppbyggande, hvarvid, med iakttagande af den största möjliga sparsamhet, afseende fästades så väl på barnens helsa, som på deras undervisning; dels låta utfärda en författning, i hvilken förordnades att öfverallt, der nya folkskolehus skola uppbyggas, dessa böra efter ofvannämnda ritning uppföras, samt att för detta ändamål, innan skolhusbyggnad verkställes, förslag till dess uppförande måtte uppgöras samt underställas vederbörande domkapitel till granskning och stadfästelse. Af Doktor J. Collén; Om JörtJarande anslag för Kamereraren Garl Sandberg.
Det är dock hvad som hittills skett. I Utskottets Betänkande uppgafs, att redan år 1855 antalet al qvinnor i den ålder, då lör dem äktenskap är tillåtet (d. v. s. öfver 15 år), öfversteg antalet männer af mer än 21 års ålder med 283,578, en siffra, som Utskottet ansåg ensamt tillräckligt betecknande. Af en ledamot af Ridderskapet och Adeln, som yttrat sig i frågan vid dess behandling inom detta Stånd och som är anställd vid Statistiska Central-byrån, har emellertid blifvit upplyst, alt nyssnämnda siffra år 1860 vuxit till 328,177, och att antalet ogifta qvinnor öfver 15 år utgjorde nyssnämnda år 701,215, deraf likväl 169,830 enkor. Landet har dock under tiden åtnjutit fred, så att männens antal i förhållande till qvinnornas icke, såsom under krigstillstånd inträffar, plötsligen nedgått. Nämnda siffror synas alltså i lillvext och betyda i så fall, att snart hälften af qvinnorna i vårt land, till följd af samfundsförhållandena och hvarjehanda inverkande omständigheter, icke kunna ingå äktenskap, ty hela antalet qvinnor, som uppnått 15 års ålder, utgjorde sistberörda år 1,341,976, hvadan de gifta qvinnornas antal mäste varit endast 640,761. Då det emellertid blifvit satt i fråga, huru långt man bör gå i eftergift af en hittills gällande samfundsregels tillämpning, och tvekan i detta hänseende synes utgöra förklaringsgrunden för de särskilda förslagens olikhet sins emellan, samt högst skiljaktiga åsigter härom velat göra sig gällande, kan Utskottet ej undgå att till ytterligare granskning upptaga dem, som ifrån Utskottets äro mest afvikande. Så har under ärendets behandling blifvit yttradt, att absolverandet af filosofiska graden “för qvinna helt enkelt är omöjligt11, och i sammanhang härmed har blifvit erinradt, att kulturhistorien icke kan uppvisa en enda qvinna, som grundat ett filosofiskt system.
Oelr företag Longi. Naj:l, meck stöcl sk allt ciella oelr meck skseencle tillika ä kal>rieanlern68 uncler cle senare gren äclagslsg3e l)6- möclanclen, all tillegna 8ig oelr använcla cle n^are u^pkcnningar oelr mekaniska inrällningsr, som i snclrs läncler lrlikvil begagnacle kor kalrrjealionens knllkomnsncle, sll kikets 8läncler malte, i sainmanlrang mecl regleringen ak clen lane-rorelse, som kor allmän räkning kommer all lreclrikvss, laga i ökvervägancle, sll en sä stor tillökt summa lill kalrrikernes unclerslöcl ^Ilerligare kuncls skssllss oelr ansläs, som erkorclrscles kör all, inkeräknscll clel ^o/r§/. IV.o F6. 7 körut a Lanken utgäende Lreditiv ock Idanukactur-Oiscont-kondens egna medel, motsvara 3, procent ak 1833 ärs läne-kerättigade kakriks-tillverkningars värde, en summa, k vilken ansats komma att utgöra ett kelo^p ak omkring 63o,ooo klair.
Och ändå skall del begäras en revision af en författning, hvars hufvudsakliga innehåll, nyss citeradt, så varsamt sökt afväga sina stadganden? Cirkuläret af d. 24 Januari 1811 förklararar likaledes, att afseende ej ensamt bör fästas vid de sökandes tjensteår, utan äfven en billig upmärksamhet lemnäs åt ”lärdom och insigter, förenade med erfarenhet” ”dock så, att på ingendera sidan företrädet ut sträckes utöfver den gräns billigheten föreskrifver,” för alt, som orden lyda, ”låta hvar och en njuta sin tillständiga rätt; och då Consistorium iakttager allt detta med den oväld och samvetsgranhet, som K. M. af det förväntar, gör K. M. sig i nåder försäkrad, att presterskapets rätt skall blifva bevarad och Församlingens nytta befordrad.” På samma sätt syftar det tredje åberopade kungabrefvet, nemi. det af 1813, till en i enahanda anda förd, och vidare sedermera utgifne författningar i lika riktning fullföljd befordringslag. Låtom oss nu tillse, hurudant skulle troligen, i händelse af R. St:s bifall, det praktiska resultatet blifva af Utsk:s hemställan, att Konungen omedelbarligen måtte underkasta ifråga var. författningar en revision? Förmodligen skulle för detta ändamål nedsättas en komité; men om den, såsom vanligt sker, och ganska Den 5 Februari. 321 ganska billigt vore, af sakkunniga män mäste sammansättas, finge naturligtvis desse dragas ifrån deras tjenstepligler och vetenskapliga studier, för ali sysselsätta sig med den begärda revisionen; kommandes de likväl troligtvis, efter någon tids förlopp, till det resultat, att man hufvudsakligen icke bör åstadkomma någon förändring i förevar, författningar, emedan de äro riktiga förut, i det de dels åt Konungen, dels åt församlingen lemna en lämplig latitud att, då i främsta rummet, så framt de följas, göres afseseende på gudsfruktan och preslerligl nit, dernäst fästa upmärksamhel på dels långvarig tjenstetid, dels ock på bildning och verklig lärdom.
På baronens fråga skall jag svara: hon, som nu ligger der, var mig dyrbarare, än allt i verlden; hon är förlorad för mig och min olycka är stor, gränslös och öfvergår min fattning derföre är jag lugn och kall ... åtminstone till en början. Men äfven derföre är jag kall för att kunna utsöka hämnd ... förstå mig rätt. Nog af; ännu några frågor, dem ni måste ge mig svar uppå. Hvarföre skulle Irene af fri vilja hafva ... Här stockade sig orden i Haralds mun, ty de hade varit alltför sårande för hans känsla och hädiska emot den liflösa, på hvars höghet hans tro var så stark, att om ock all sannolikhet talat emot henne, om än de döda stått upp ifrån sina grifter och hviskat till honom sådant ... aldrig hade han trott, att Irene sjelf afhändt sig lifvet. – Afhändt sig lifvet, menar ni – tillade baronen liksom för att hjelpa Harald på trafven. – Ja, hvarföre hon skulle så ... det menar jag. – Och det kan ni fråga, ni som dertill är en stor anledning. Det gjorde hon af samvetsqval, hopplöshet och förtviflan. – Jag finner att hon, det goda barnet för sin grymme och omensklige fader icke skytt att göra en bekännelse, den han icke var värdig. Men inbilla mig icke, att hon, då vår kärlek nått den höjd, att intet hade kunnat skilja oss åt, valt att fly till döden i stället för till sällheten och lifvet. Nu, denna morgon, då hon väntade sitt hjertas vän och visste, att jag skulle blifva henne ett icke lönligt utan uppenbart skydd emot edra onda anslag, nu skulle hon blifvit så hopplös, så förtviflad! Sådan dåre är jag ej, som tror sådana dåraktiga ord. Jag vet det så väl, att Irene, äfven om jag dröjt många långa dagar utöfver denna, ändå icke förlorat sin förtröstan, sin ädla hängifvenhet och tillit, utan lefvat säll i hoppet och aldrig böjt sin stolta panna under edert usla och nedriga ok ... Nej, men jag vet, huru det är.
”Klandras ej skifte inom den i 13 § föreskrifne tid, bör skiftesmannen till Egodelnings-rätlen, efter derom föregången anmälan, vid Rättens nästa sammanträde, eller sist vid nästinfallande lagtima ting, karta och handlingar ingifva; och har Rätten att, innan fastställelse å skiftet meddelas, noga tillse och pröfva, att detsamma är lagligen beskaffädt, och bland annat, äfven deruti att egorna icke blifvit delade i flera skiften, än denna stadga i 12 kap. 10 § högst tillåter, utan att sådan hemställan hos Egodelnings-rätten skett, som i 11 § af samma kapitel löreskrifven finnes. I annor händelse må någon fastställelse å skiftet icke meddelas, utan antyde domaren skiftesmannen, att i de olagliga delarna af skiftet nödiga rättelser verkställa. Äro felen af 20 §. ”Klandras ej — • _ . ? och har Bätten att noga tillse och pröfva, att krono-ombud, der sådant erfordrats, varit behörigen kalladt; att rågängarne emot angränsande hemman eller lägenheter blifvit lagligen vppgångne eller bestämda; alt ej heller i öfrigt någon åtgärd utelemnats, som, enligt denna stadga, till skiftes-förrättningen hört; att, på sätt 12 kapitlet 1 § förmår, skifteslagets mark i skiftet ingått och egorna icke blifvit delade, utan iakttagande af hvad i 11 § föreskrifves; att enligt 8 § i samma kapitel skiftet hela skifteslaget öfvergätt och blifvit verkstäldt emellan alla inom skifteslaget varande egare och innehafvare af särskilda hemman, hemmansdelar och sädane lägenheter, som Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Bet. N:o 37. 27 större betydenhet, insände domaren karicke lyda under hemman och i dess tan och handlingarne lill Kongl. Maj:ts ränta inbegripne äro; att föreskrifterna i Befallningshafvande, som föranstaltar att 9 $ af nämnde kapitel fullgjorts; och skiftesmannen i laga ordning varder unatt skiftes-lotternas form med stadgan der tilltal ställd.
Aldrig h a r någon kvinna i vår släkt förgått sig på detta sätt. » Härvid höjde h o n lätt på ögonbrynen s a m t drog sig förmodligen till m i n n e s min mor, född B e r g m a n, ty hon tillade: » Men du h a r alltid haft anlag för att förbise vårt släktvärde. » Var det h e n n e s mening att l ä m n a utan afs e e n d e min bön om, att h o n skulle åtfölja m i g? G o d t. jag skulle nog visa, att j a g ägde sinnesstyrka. D r a p e r a d i en schal p å ett sätt, som på- m i n d e om en mantel, behöll tant orörlig sin plats. J e Redigeras af SopMe Linge. Bidrag mottagas med tacksamhet. Logogryf, När hvad du i ungdomsvåren Stort och ljust i lifvet ser Under loppet utaf åren Reduceras mer och mer; När det mål du såg i fjärran Icke mera visar sig Och du med en suck till Herran Måste resignera dig; När så långt det kanske hinner Alt du knappast vet din väg, Och helt oförsedt du finner Hinder möta vid hvart steg: Då vi komma för att stärka Tron du mist till snart sagdt allt, Genom oss du snart skall märka Lifvet får en ny gestalt. När för dig vi spände bågen, Fjärran målet strax du h a n n; Ljus blef ögonblickligt hågen, Se ' n du klart vårt värde fann. Trygg du nu kan hinder möta: Alla dimmor ha sig lagt; Ej ditt högmod mer skall stöta, (Mellan fyra ögon sagdt) I Vänner såsom vi i viken — Nej, i vrån — är godt att ha. Där vi sitta på utkiken Se vi nu i följd, j a h a: Hvad som namnes själens spegel; Hvad därmed (vulgärt) man kan; Hvad du får för fulla segel, När du brådtom har minsann! Dagny Fredrika-Bremer-Förbundets Berättelse for ar 1895, det elfte aret a f dess verksamhef;.
Län förde klagan deröfver, att för manga Lump* samlare antagas, hvilka kringfara Landet och förorsaka allmän osäkerhet 5 hvarföre han anhållit, att S3mtelige Pappersbruks-ägare måtte åläggas innom hvarje Pastorat antaga en känd Persön, somför deras räkning upphandlar lumpor •, vid hvilket förslag åtskilige Riksdagsmän af Bonde-Ståndet gjordt tillägg och anmärkningar; och har Utskottet, på upptagne grunder, afstyrkt Riksens Ständer att bifalla hvad som blifvit föreslagit till inskränkande af Lump* samlings-rättighetens fria utöfning, men tillika ansett att det skulle mycket bidraga tili förekommande af de genom Lumpsamlares omkringfarande i Landet, öfverklagade olägenheter, om, uppå skedd underdånig hemställan af Riksens Ständer, Kongl. Maj:ts Befallningshafvande anbefalltes att noga tillse, det Allmogen icke besvärades med ett öfverflödigt antal af sådana Personer, samt att ej lemna Pass till några andra, som anmäla sig i egenskap af Lumpsamlare, än dem, hvilka äro försedde med bevis frän Presterskapet i Orten om god fräjd. I afseende åter på hvad Banco-Fullmägtigen Andeis Danielson från Elfsborgs
Men se! bara de som verkligen dugde till nå’tt, skulle så der utmärkas, och det skulle sedan vara riktiga herrekarlar, som hvar och en ville ta’ af sig hatten för, och intet så’na skråar och uschlingar, som nu vilja stoltsera och kallas för herrar, bara för de ä’ förmögna och har kunnat roffa till sig bra med penga.. dels med orätt, dels af den fattiges svett och möda! Tvi vale’t – sade Gunnar spottande – jag lider intet så’na herrar, der hela herrligheta sitter i rocken och ligger på kistebotten. Nej, då ä’ en bra bonde långt, långt förmer, och derför som jag aldrig kan bli någon adelsman, och ingen prest gunås heller, efter jag aldrig kom te’ att få slå mig på ’et och gå i skolen, så vill jag vara och förblifva en bonde i alla mina da’r, och vill intet att det ska’ stå på min graf annat än: «ärlig och välförståndig», men detta med rätta. Så der ungefär språkade Gunnar för Erik, men midt ibland dessa mera allvarliga ämnen framstod ofta ett annat, än framlockadt af den ena, än af den andra resenären och stundom af båda, nemligen Elin. När frågan blef om henne, då blef Erik särdeles språksam, berömde henne otroligt och höjde hennes lof högt öfver skyarna, men vågade dock aldrig säga hvad han inom sig bestämdt beslutat, nemligen att skulle han äfven vänta ut far-sins död, så skulle ingen annan än Elin blifva hans hustru. Gunnar var mera fåordig när frågan blef om Elin, men hörde med så mycket större uppmärksamhet, och suckade omärkligt när han jemnförde alla de förtjenster och goda egenskaper hos sin unga svägerska, med alla de fula fel, hvilka dagligen uppenbarade sig hos Lena, och som gjorde henne allt mer och mer afskyvärd i hans ögon. Vid middagstiden den kommande dagen anlände de båda resenärerne till bestämd ort.
1 följd häraf tillstyrker Utskottet, alt det al Kongl. Maj:t för ifrågavarande ändamål äskade anslag, 100,000 R:dr R:mt, måtte af Rikets Sländer beviljas och anvisas lill utgående fran Rikets Ständers Riksgälds-kontor under nästkommande 3:ne år, på sätt Kongl. Maj:t i Nåder föreslagit. Stockholm den 14 December 1857. STOCKHOLM. Tryckt hos isaac Marcus 1857. Stals-Utskotlets Memorial JVi 186. i M 186. Ank. till Exp.-Utsk. d. 18 Dec. 1857, kl. 3 e. m. Memorialangående kostnaderna för tryckningen af Riks-Ståndens Protokoller vid nuvarande Riksdag, jemte dertill hårande Bihang.
Herr Landt Marskalken förnyade härefter sin redan gjorde proposition, hwilken Bifölls.^ Före - Den iA Augusti. ?zi Föredrogs ett protocolls-ntdrag frän Bewill. yings-Utskoktet af denna dag, af innehall, au dä Bewillnings-Utskottet för desi del ej ansett lämpeligl, att i projectet till Bewillnings-stadgan intaga Riksens Ständers affaktade befluk, huru med det blifvande öfmerstoltet ä bewillninqen frän och med är 181Z bör förhällas, Utskottet besiutit sädant hos Riksens Stander anmäla, med hemställan om icke föreskrift frän Ständerna mä lemnäs Bancooch Staks-Utskotlen, att wid instructionens utfärdande för Fullmägtige i Banken och i Riksgälds Csntoiret, ofwannämnde Riksens Ständers beflur iagttaga, Aerr Landt - Marskalken yttrade , att dä Ridderstapek och Adelns pro ocolls-utdrag, rör ,de Bewillnings-förordningen, innefattade / 'flut, att ät bemälte Fullmägtige updraga.
Enl. de underrättelser jag erhållit, lära de kontanta medlen i Engelska banken hafva förminskats ifrån 20 till 12 railhr £ St., och penningeräntan i England f. n. hafva stigit ända till 5£ proc. Ar det rimligt att Engelsmännen skulle i Sverige till ett ovisst företag utlåna penningar mot 5 proc., då de kunna hemma mot högre ränta tillgodogöra dessa kapital? Återstår då frågan hu - 112 Den lO Juni. ruvida icke större penningetillgångar och lägre ränta kunna under det nästföljande året påräknas? Sådant är föga troligt, då kriget nödgar England, Frankrike, Österrike och Preussen att uplåna penningar. Huru Ryssland gör, är ännu obekant. Men, då 4 stormakter åtminstone behöfva penningar, är det naturligt, att räntan måste stå högt. Varar kriget ett år till, eller ännu längre, så blir peuningetillgången ännu knappare. Afven om kriget dessförinnan skulle uphöra, är det likväl icke möjligt, att peuningetillgången lika hastigt förökas, som kriget slutas, utan krigets verkningar komma alt längre fortfara, och verka på penningetillgängen. Det torde således icke vara skäl ens för Direktin att, under vacklande emellan ängslan och hopp, söka uprätlhålla detta företag. Annu mindre är det förhållandet hvad Sveriges Rike beträffar. Jag har, såsom R. o. Ad. torde påminna sig, städse afslyrkt detta företag. Men pluralileten af detta Stånd, hvilken varit af annan mening, kan de! ej heller intressera, att låta ett företag fortgå, hvaraf man kan förutse, att enda följden blir en förr eller senare inträffande bankrutt. De som vilja fullfölja jern vägsföretagen, borde väl önska, att del snart blefve sint pä trasslet med främmande bolag, samt att Regering och Ständer sjelfve finge taga saken om händer, för ali fullfölja henne på det sätt de kunna finna lämpligast. Dä sluppe man förmodligen den öijen liga ändpunkten, Hult och Wenern, sedan man nu sett, att om vintrarne qvarligger isen der längre än vid Christinehamn, och alt om somrarne är hamnen så grund, alt fartyg icke kunna dit inlöpa, utan fara att fastna.
Från Höglo fl. Ridderskapet och Adeln. S. D. Remitterades till Stats-UtskoLtet Herr Odencrantz’s, Gustafdenne dag afgifne anförande angående ersättning af kostnaderna under denna Riksdag för Riks-Ståndens klubbar. S. D. Biföll Ridderskapet och Adeln Banco-Utskottets den 14 dennes på bordet lagde Betänkande N:o 104, öfver väckt fråga om tillfällig förstärkning af fonden för lånerörelse på namn och reverser. S. D. Återremitterades Lag-Utskottets den 30 sistlidne September och den 14 dennes på bordet lagda Betänkande N:o 122, i anledning af väckta motioner om upphäfvande eller ändring af Kongl. Förordningen den 9 Maj 1835, angående hvad iagttagas bör vid handel om lösören, som köparen låter i säljarens vård qvarblifva. S. D. Återremitterades Lag-Utskottets den 30 sisth September och den 14 dennes på bordet lagde Betänkande N:o 123, i anledning af så väl Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition med förslag till Förordning emot olofliga folksamlingar, som ock serskilda i detta ämne väckta motioner. S. D. Biföll Ridderskapet och Adeln Lag-Utskottets den 30 sisth September och den 14 dennes på bordet lagde Betänkande N:o 124, i anledning af väckta motioner om upphäfvande af Kongl. Maj:ts Nådiga Förbud af den 10 December 1812 emot all gemenskap med f. d. Konung Gastaf Adolph, f. d. Drottningen och deras barn. Från Högvörd. Preste-Standet. S. D. Föredrogs ånyo Banco-Utskottets, den 14 dennes å bordet lagda Prot. Ut dr. d. 17 Oct. 1840. %9 Utlåtande N:o 104, öfver väckt fråga om tillfällig förstärkning af fonden för lånerörelse på namn och reverser.