Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ett bevis på den jemnt spridda välmågan är, att en tiggare aldrig begär bröd, utan en vägpenning, eller säger: «jag har på tre dagar icke ätit något varmt.» Huru mången usling har ej norden, som knappt kan säga att han ätit något varmt tre dagar på året. Dock säger man, att mycket fattigt folk finnes, och årligen ske stora utvandringar till Amerika, öfver Bremen eller Havre. En missvext jagar hastigt upp priserna, och den mest brukade spanmåln (Korn), som i vanliga år kostar mellan 3 och 4 fl. Rhein., har (jag tror 1833) kostat 18 fl. Kött och köttsoppa, den enda soppa man här känner, äter den fattigare bonden äfven här sällan. Mjölkmat och rotsaker företräda deras ställe, äfvensom han har råd på smör och ägg, för att nu och då bestå sig en kaka, samt stundom kan utbyta sin Most (fruktvin) mot en Schoppen (halfbutelj) vin. För ståndspersoners bord samt värdshusborden finnes god råd på tamt fjäderfä, hjortar, råbockar, harar, vildsvin och delikata foreller. Förf. slutar denna beskrifning med att omtala ett par af de folkfester, till hvilka han var vittne, och som både för nyttan af och det sköna uti sådana förtjenade efterföljd. Det är kändt att i större delen af södra Tyskland såkallade folkfester, hufvudsakligen åsyftande att uppmuntra jordbruk och boskapsskötsel, firas hvarje höst. Vid dessa tillfällen anställes nemligen en exposition af alla möjliga jordbrukets alster, i de största och bästa exemplar, som kunna påfinnas. Likaså af kreatur. Ett sällskap, som styrer det hela, bildar genom sammanskott en fond för premier, och äfven regeringen betalar sådana för vissa slag, isynnerhet för hästoch hornboskaps-afveln. Magistraten på stället ombesörjer läktare, bänkar, bord och landtliga dekorationer på det fält der sammankomsten hålles. Allmogen infinner sig högtidsklädd, expositionen beses, priserna utdelas, ett eller flera musikband traktera med musik, och restauratörer med mat och vin.
Emedlertid har Kongl. Maj:t med en fortsatt uppmärksamhet följt allt hvad med Fattigvården i Riket har gemenskap; sa väl genom skrifvelse af d. 18 Mars 18'2, som flere derpå följande, hafva den Allmänna Fattigvården i Stockholm och de derstädes befintlige trenne Barmhertighetsverk, Stora Barnhuset, Danviks Hospitalet och Spinnhuset, blifvit satte under En styrelse och En förvaltning, hvilkas framgång -Kongl. Majtt med nöje försport. Fö'r öfrigt hafva flere särskildte Tattigvårds-anstalter och Reglementen i Landsorterna blifvit af Kongl. Majtt stadfästade, såsom gällande intill dess en allmän Fattigvård&stadga hinner utkomma. För Corrections-huset i Orebro har Reglemente blifvit utfärdadt. Arbetsoch Corrections-hus hafva blifvit inrättade i Upsala och Hernösand, samt det förra med Reglemente försedt. För Fattigvårdsoch Arbetshus-inrättningarne uti Carlscrona och Carlshamn blifva de före - slagne Den 7 Mars' 1*9 slagne Reglementen, sedan de nu undergått behörig granskning, med första stadfästade. Af de Rapporter Kongl. Maj:t genom Dess TustitiasCancellers - Embete erhållit, har Kongl. Majit inhemtat, att ärenderne i Rikets HofRätter med drift och vaksamhet blifvit handhafde, att den ringa balancé, som vid hvarje års slut uppstått i Svea HofRätt, härrört af sjelfva målens beskaffenhet och de flera förberedande åt. gärder de samma fordrat, och att aler den störxe balance, som yppat sig i Götha HofRätt, varit en nödvändig följd af Arendernas mängd derstädes, äfven tillräckligen vitsordadt af det ansenliga antal Rättegångs-ärender, hvilka likaledes derifrån till Kongl. Majit inkomma. Kongl.
Man har äfven hemställt till oss, hurusäga nej. Nå, vi gingo till Berns ' och åto en lätt supé, drucko en kopp kaffe och ett glas vida vi ej skulle vara villiga anordna punsch åter igen, upplifvade minnen från skolen pristilflan bland Idun » läsarinoch ynglingaåldern, fruarna voro glada och nor mellan arbeten, tillverkade med lyckliga, skrattade och pratade om en hel hop denna flossaapparat. gemensamma intressen, med ett ord, vi hade en angenäm afton. V i äro så m y c k e t hellre redo att gå » Gustaf lilla, » sade min fru morgonen därdenna önskan tillmötes, som all uppmunär fråga o m smittosamma sjukdomar, synas de ras samveten vara öfver all höfvan ömtåliga. — Och likväl kunna de aldrig värna sina älsklingar mot dessa sjukdomar, ty öfverallt ute i lifvet lura ju de fiendtliga » bakterierna och bacillerna » pä sina offer! Skarlakansfebern är en svår sjukdom, men nog öfverdrifaer man sin fruktan både för den o c h för många andra, och nog är det bra hjärtlöst att alldeles » boycotta » de stackars familjer, där sjukdom härjar. Jag vill visst inte därför säga, att man alldeles i onödan skall utsätta sig för smitta, men har man en god vän, som genom sjukdom och sorger pröfvats af ödet, så nog tycks det mig, att man borde känna sig manad att trösta henne, och nog skulle Annas handlingssätt framträdt i vackrare dager, o m h o n i stället svarat ungefär så här: Min kära Klara I Med den varmaste medkänsla läste jag just nyss ditt bref o c h ser, att din lilla Ester fått skarlakansfeber. Jag kan så väl förstå, huru orolig o c h förtviflad du skall känna dig, och huru godt det skulle göra dig att få en språkstund med en af dina vänner, och det gläder mig, att du vändt dig just till mig, ty det visar, att jag vunnit en plats i ditt hjärta. Ditt förslag att träffas hemma h o s mig anser
Nej, detta innebure ett erkännande, att hon vore den svagare, det vore ju ett brott mot sanningen, som bjuder att lyssna till varje skäl och behjärta dem, som icke kunna vederläggas. Men hon beslöt att nästa gång vara bättre rustad till försvar. Dess klarare skulle då sanningen framträda ur de motsatta meningarnas strid. Hermione skulle åhöra sin faders föreläsningar och väpna sig med alla de skäl, som den snillrike kejsaren nedlagt i sin nyligen fullbordade skrift emot den kristna läran. Dessa skäl ville hon då införliva i sin egen tankebyggnad. De skulle återgiva denna byggnad jämvikt och sätta Hermione i stånd att utan fruktan lyssna till den kristne ynglingen, för vilken hon kände en varm, systerlig tillgivenhet. Dessa tankar efterträddes av andra. Hermione var aldrig ensam, utan att minnena inställde sig av brodern och av älskaren, som hon båda förlorat, men som hon båda hoppades återfinna i ett annat liv. Huru överraskad, ja bestört hon vart i första ögonblicket, då hon bland kristianerna, som arbetade på Afrodites tempel, upptäckte en yngling, vars anletsdrag så liknade Elpenikes, hennes moders, och den bild, som hennes inbillningskraft hade skapat av Filippos! Först sedan hon närmare betraktat den unge prästen, försvann i någon mån denna likhet och på samma gång en villa, hänförande och tillika smärtsam. Hon kunde dock icke glömma den unge föreläsaren, och om ej hennes senaste samtal med Teodoros tagit den riktning det fick, så hade hon redan nu av honom utletat den unge Klemens' levnadsomständigheter. Krysanteus hade meddelat henne, att Karmides deltog i folkförsamlingen och röstade för honom. Detta överraskade Hermione. Vad skulle det betyda? Hon visste, att Karmides och hans lättsinniga vänner smädade Krysanteus' strävanden, liksom de hånade allt, som låg utanför gränsen av deras eget vilda, njutningslystna liv. Vore det möjligt, att Karmides förändrats? Ack, sedan denna förmodan inställt sig, ville hon icke övergiva den, huru osannolik den var. Ljuden av annalkande steg nådde Hermione och störde hennes betraktelser, då de voro på väg att övergå i vemodigt svärmeri. Hon trodde, att det var Alkmene, och steg upp för att möta henne.
Hon stod der så skrattsjuk och så nyfiken, den svarta lilla schalen, som hon kastat kring hufvudet, tycktes dölja så mycken pojkaktig elakhet, när hon tittade så der på sidan, hållande sig på ett visst afstånd, färdig att taga till flykten eller brista i skratt allt efter omständigheterna. Han såg strax att han här hade att göra med en själsfrände. Den militäriska stramheten upplystes af ett spetsfundigt leende, som dansade och hoppade i hans mungipor. »De skulle. » han talade med en röst som inte hunnit ur målbrottet – »de skulle. » han måste böja sig ner och sätta handen för munnen, ty han brast i skratt. »Hvad skulle de?» Malvina hade kommit ett enda litet steg närmare. Hon såg in i hans ansigte med glad förväntan, hennes ögon skrattade redan och hennes mun stod halföppen för att vara riktigt färdig till att låta det bryta lös, men ännu var det för tidigt. Den unge mannen, som var i målbrottet, måste hosta och svälja innan han kunde få bugt med sin munterhet. »Jo» – började han men hejdade sig med ens. »Fröken är ju på kalas derinne?» »Ja. Men hvad gör det?» Det var så utan alla tvifvel att hon och han hörde tillsamman på ett eller annat sätt att hon vågade sig ännu ett steg närmare, så att de nu stodo sida vid sida. Och som genom en öfverenskommelse drogo de sig i skuggan af huset. »Är ni slägt med dem?» frågade den unge mannen försigtigt. »Visst inte. Jag är Peter Dalsgårds dotter.» »Ah», utropade kavaljeren glad. »Hvad var det? Berätta.» »Jo, de ha... de ha satt upp ett sängomhänge derinne.» »Jaha.» »De ha hängt upp det på en stång, som de stuckit ut om ventilen.» »Ah!» Malvina förstod ännu ingenting. »Om man nu kunde peka rätt på ändan af stången så...» Nu förstod hon. Hon stack fram två flickmagra händer under den svarta schalen och knäppte dem samman i en förtjusning så öfverströmmande att den inte ens kunde få luft i ett skratt.
Riksdags-ordningen utstakade verkningskrets, får Utskottet, som således anser sig obehörigt, alt med detta ärende laga befattning, ifrågavarande memorial lill hederv. Bonde-Ståndet återlemna; hvilket till följd af föreskriften i Riksdags-ordningens 44 § för samtliga Riks-Slånden vördsamt tillkännagifves. Ank. till Exp. Utsk. den 13 Jan. kl, 2 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion, angående upphörande af den sä kallade o Jfr in gen till pr ester skåpet. Riksdagsfullmäktigen från Kronobergs län, Sven Heurlin_, har uti ett af hederv. Bonde-Ståndet, under den 18 sisllidne December, till LagUtskottets behandling remitteradt, och den 30 i samma månad lill Utskottet ankommet memorial, yrkat, att den på flera orter i riket öfliga o fjringen i kyrkan till presterskapet måtte upphöra, och presterskapet såsom ersättning för den minskning i deras löne-inkomster, som derigenom uppkomme, i stället å de dagar dä ojfringen hittills skett; berättigas att upptaga kollekter i utom kyrkorna ställda bäckert; men som detta yrkande afser sättet för utgörande af presterskapets aflöning, och frågor af denna beskaffenhet ej äro hänförliga till elem, som, enligt grundlagen, skola af Utskottet upptagas, utan tillförene alltid behandlats såsom den ekonomiska lagstiftningen tillhörande ämnen, varder det remitterade memorialet till hederv. Bonde-Ståndet återlemnadt; hvilket Utskottet, jemlikt Riksdags-ordningens 44 §, får hos samtliga Riks-Slånden vördsamt anmäla. Stockholm den 5 Januari 1848. Lag-Utskottet* Betänkande N\<s ti. 9 JfS 6 Arik, (ill Exp. [flsk. den 13 Jan., kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af vackt motion, angående ändring i författningar?te om bysättning.
Riksdag ^ emottLHa Kongl. l^ajds l^Läigs kro^08ition samt, för verkställande as denna Rikets 8tänd>>l'8 kegärsu, kSrenämnde Oollegier, uti Mdigt Rrel »lon 20 8ejrteinker 1841, ldilvit ankelallde att söre nästinstundande Riksdag till Kongl. Uaj:t inkomma mell underdÄnig kerättelse ökvK' allt, som mod clen nva ordinarie rotoringons tillkomst i Riket egde sammanliang, der viii alla do n^a Roterings-längderno, tillika mod ett olver dom ns^rrättadt sammanclrag, kordo kilogas; (lollegierne i underdänigket ösverloiuna sä väl omsormälda insordrade —' Rerättelse angäende nva interingon i Riket, som do redan l I^ado»' nrölvade ordinarie Roterings-längderng tor 8loekko1ms, ^Vestmanlands, tijisala, V^köjiings, Osterbo ilda nils, donköjainAS, Klsskorgs, (admar, Oolli el>o>'gs, Oellekorgs ook KVeianlainIs Kän, alla rörande 8oldatkäilet, as kvilka do 7 sorstnämnda redan soro sistsörllutrra Riksdag voro -as Kongl. l^laj:t i lXuder saststiillda; anmälande -Oollegierue i underdänigket, att Roteringsverken tor Orokro ook Hallands
I den redan bifallna § 3 är nemi. föreskrifvet, att hypotheksföreningarne från den tid då de anmäla sig till delaktighet i denna bank, skola erlägga 3/* proc. på beloppet, och det torde för dem blifva svårt att finna tillgång till så stort belopp som 3/t proc. på 10 milhr, hvilket skulle medföra en ganska kännbar upoffring, om tidpunkten händelsevis icke är gynnsam för uplåning af kapitaler. Jag anhåller alltså fortfarande om bifall till Utsk:ts framställning, anseende 5 milhr vara det högsta minimum, som, med något hopp om sakens framgång, kan stadgas. Hr Akerman: Så vida den ifrågav:de hypotheksbankens ändamål är att anskaffa penningar för någorlunda godt köp, måste den också söka få upp ett betydligare belopp på en gång, och icke negociera om små plottersummor. Det bör också icke kunna upstå ringaste tvifvel derom, att när nu staten tar saken om hand, banken Den 13 Oktober. 200 banken knappt skall hinna organisera sig, förrän denna summa af 10 milhr, hvilken man anser så ofantligt stor, blir fulltecknad, Å andra sidan kan jag med någon sakkännedom försäkra, att anstaltens kredit i utlandet ovilkorligen skulle förlora derpå, att ett så ringa belopp som 5 milhr intoges i reglementet. Jag fortfar derföre att yrka vidblifvande af det förra beslutet. Hr Bildt: Jag tror icke att Hr Åkermans farhåga för vår eller rättare sagdt hypotheksbankens kredit utomlands är berättigad, emedan här icke är fråga om att bilda en ny hypoteksförening eller annan ny anstalt, utan' blott om att sammanbinda de redan i landet befintliga, och då torde väl ett tillskott af 5 milhr vara ganska vackert. Det förvånar mig verkligen, att då man hittills låtit de särskilda hypotheksföreningarna utöfva sin verksamhet utan den ringaste kontroll, man nu söker så mycket som möjligt binda denna bank, i stället för att befordra dess upkomst. Jag anhåller om bifall till Utsk:ts framställning, äfven med afs:de å stadgandet i § 3, som säkerligen blefve ganska tryckande, om minimum sattes till 10 milhr. Sedan, öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade H.
De hade icke blifvit jernhandteringens idkare pålagde i utbyte emot någon annan skatt såsom bevillning eller grundskatt, ty alla bruksegare och grafvesamt hytte-egare betalade i allt fall bevillning i don mån de sålde sina produkter; och med undantag af bergsmansjorden i de egentligen tackjcrnsblåsandc bergslagen, hvilka hafva frihet från eller lindring uti roteringen, vore alla jernhandteringens idkare tillhöriga egendomar underkastade samma grundskatter, sorn ali annan jord af lika natur med deras. Nämnde skatter bestode af på denna handtering särskildt hvilande tillverknings-afgifter, utgående den ena efter den tid, hvarunder verken drefvos och den andra efter beloppet af de produkter, som tillverkats, och vöre således af alldeles samma natm-, som bränvinstillverknings-afgiftcn, hvilken blifvit denna sist - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 45. 7 nämnda handtering pålagd i ändamål att fördyra dess produkter och hämma dess utveckling, ett förhållande, som jemväl, hvad angår jerntillverkningen, hade inträffat. Tackjernstionden utgår efter det antal dygn, hvarunder hvarje hytta varit i gång; hammarskatten efter tillverkningsbeloppet för året vid hvarje bruk. För äldre hyttor voro tackjernstionden olika efter do grufvors natur, hvarifrån malmen fordom hemtades, men för nya anläggningar Lief år 1831 förordnad!, att grunden för den vissa tiondesättningen skulle vara hvart tretionde skeppund af tillverkningen, ehvad rudimatericrna hemtades från frälseeller kronooch kronoskattejord. Afven hammarskatten hade af ålder varit mycket olika vid särskilda bruk efter de särskilda bestämmelser, som vid den tid, då bruken privilegierades, varit gällande, men blef år 1813 bestämd till en procent för allt smide med undantag af det så kallade frälsesmide!.
Balduin Dahl har hitkommit med sin orkester från Köbenhavn och gifver tills vidare hvarje afton konsert i Berns salonger. Endast 8 dagar återstå, till dess Publicistkarnevalen i Nya cirkus skall ega rum. Biljettförsäljningen har trots uppsjön af nöjen under påsken gått med rask fart. I synnerhet ha dambiljetterna, hvilka j u alltid först gå åt, rönt stark efterfrågan. Då festkomitén beslutit, att efter det ett bestämdt antal dambiljetter blifvit såldt icke utsläppa flere, måste således de damer, som icke i tid försäkra sig om biljetter till det billigare priset, 6 kronor, för att kunna deltaga i festen köpa herrbiljetter till 10 kronor. Det är sålunda allt skäl att i tid förskaffa sig biljetter till det billigare priset. * Dansgolfvet å cirkus har en yta af icke mindre än 3,500 kvadratfot, och den till en elegant restaurant inredda » ryttargången » är golfbelagd å en yta af 3,000 kvadratfot. Om man härtill lägger supé- salongerna, logerna, parketten och den mängd små- rum, som finnes, blir det, som man ser, utrymme så det förslår. * Inom den högsta societeten lär man ha beslutit att på allt sätt understödja den svenska pressens första offentliga fest. Enligt meddelanden till enskilda medlemmar af komitén kan man räkna på deltagande i Karnevalen af hela corps diplomatique med sina damer och vår egen aristokrati och militärverld, hvarjämte naturligtvis våra teatrars » stjärnor » komma att illustrera festen. Loretos madonna. En skildring från För Italien. Idun af å n afton i slutet af april år 1889 afreste bankiren Bertarelli med nattsnälltåget från Neapel för att bege sig till R o m och Aneonp. Han hade lyckats erhålla en af de bästa platserna i den stora internationela sofvagnen, men detta oaktadt infann sig ej den efterlängtade sömnen, ty dystra och förtvinade tankar jagade rastlöst omkring i hans hufvud och läto ej en blund komma i de trötta ögonen. Arme Domenico Bertarelli!
Vårt Fäderneslands oeh alla Länders erfarenhet, har visat, att en hastig Öfvergång från ett Systeme till ett annat fÖranledt de ölyckeligaste hvälfningar, I en Stat, der liknöjdhe - • to o Den ii September f. m. ten träder i stället för det varma deltagandet uti Nationens öde, och i sednare åren tyckes Sveriges händelser besanna denna Lära, ej aflägsnad från en fullkomlig utveckling, om man icke i tid söker hämma olyckan i dess strida lopp. Redan vid förra Riksdagen, förespådde jag de vådor, som af då varande Ständers Finaneiella beslut skulle blifva en följd * med djup smärta ser jag mina aningar nära att fullbordas» och jag önskar med det värml nit, som följer min känsla för allmänt väl, att våra Öfverläggningar skola lämna motsatta resultater då man icke, utan orättvisa, kati neka att de sammansatta Utskotten i många delar, med alfvar, sökt bereda Landets väl, ehuru jag ej i alla afseenden delar deras åsigter; man kan ej annat än berömma den verksamhet , sorn dess Ledamöter användt för utarbetandet af denna Financeplan. Må man förlåta denna långa ingress, men jag har enligt min tanka, funnit den nödig för att påminna oss om vådan af itt upplifva det förflutna, och om närvarande tiders kraf, samt afleda förförvillande Theoriers inverkan att, med glömska af praktiken, grundlägga Folkens olyckor. Financerne kunna enligt min öfvertygelse ben traktas på a;ne sätt. ijmo.i deras fullkomlighet sådane söm befinnas uti välmående länder, der enskilte äro förläggare och Staten endast genom välgörande Författningar understödjer dessas välmåga. sido Der omständigheter föranleda till den Den n September J. m. 101 onaturlig» följden att Staten är förläggare, och Jndividucrna af densamma understödde. I förra fallet äga Myntets CreditSedlar ett bestämdt värde, ägande rätten, en obetviflad helgd , geoom hastiga och rättvisa ExecutionsLagar; ömsesidigt förtroende gifver penningen en liflig circulation, och befordrar industriens hastigare utveckling.
Ett annat skäl, hvarföre de ifrågasatta statistiska uppgifterna icke infordrades, var, att det befanns förenadt med nästan oöfvervinnerliga svårigheter att erhålla dem fullt exakta. Sådana svårigheter uppkomma t. ex. derigenom, att samma person kan ega flera jordbruksfastigheter eller inkomst af andra föremål, eller att han tillhör annat Riks-Stånd än Ronde-St:t, såsom husegare i stad, delegare i hyttor och bruk m. m., hvilket allt icke kan alltid urskiljas af tillgängliga förteckningar. Sä otillförlitliga behöfde dock icke dylika uppgifter hafva blifvit, som åtskilliga af dem, hvilka blifvit gjorda dels under denna öfverläggning och dels under Adelns föregående enskilda. Vi hafva nemi. hört uppgifvas, att endast inom Göteborgs och Bolms län skulle omkring 3000 personer, som nu ega rösträtt, blifva genom förslaget derifrån uteslutna. En ledamot, som kontrollerat denna uppgift, har funuit de uteslutna icke uppgå till flera än omkring 1000. En annan uppgift, som angick Svedala socken i Skåne, har jag sjelf sökt att få kontrollerad. Det uppgafs, att i denna socken skulle, om jag ej hörde orätt, icke mindre än omkring 290 personer blifva uteslutna från dem nu tillkommande valrätt. Eldigt en efter 1863 års mantalslängd och taxeringslängder af en e. o. tjensteman i Kammar-Rätten 366 Den 7 December. uppgjord oell af honom underskrifven ulräkning, som jag håller i min hand, skulle af de vid riksdagsmannaval nu valberättigade i Svedala socken genom det Kongl, förslaget komma att från valrätt till andra kammaren uteslutas endast ett antal af 26 personer af allmogen, hvilka tillsammans innehafva omkring j mantal, med ett sammanlagdt taxeringsvärde af 14,500 rdr. Då socknen utgöres af 28 mantal, och taxeringsvärdet af all inom församlingen belägen jordbruksfastighet utgör 2,585,300 rdr, inses lätt, af huru litet inflytande valrätten för dessa 26 personer kan vara, om de skulle utöfva den.
Den antyder nemi. ganska bestämdt, alt meningen är icke blott, att på den privilegierade jorden öfverflytta någon del af skattebördorna d. v. s., att efter vissa grunder försätta den privilegierade jorden i likhet med skattejorden, utan att all den Svenska jordens värde skulle sammanräknas och alla grundräntorna upskatlas till kapitalvärde, för att genom det sednare kapitalets läggande till det förra, eller till det värde, som är åsatt jorden med dess n livar. grundräntor, utröna det värde, som jorden kunde anses ega utan dessa räntor, hvarefter alla nuvar. grundräntorna skulle, i förhållande till det sålunda bestämda sammanlagda kapitalvärdet, fördelas lika på all jord, så att följaktligen hvarje hemman komme att af beskattningen erhålla lika proc. af värdet. Jag bekänner, att ja? icke kan finna annat, än att detta förfaringssätt innebär den mest kompletta jemkning af grundräntorna, sorn någonsin kan ifrågasättas. Motionen åsyftar således icke mindre än en uprifning af alla Svenska jordens närvar, grundräntor, och jag befarar, att, ehuru skylten är ganska vacker, verkställigheten icke mäktar hålla, hvad den lofvar. Man bör ock dervid erinra sig, att inom en provins, hvarest grundräntorna äro ganska höga, skulle desamma nedsättas, under det att inom en annan provins med mindre grundräntor å hvarje hemman dessa komme att förhöjas, och till hvilka resultater man skulle komma genom ett slikt förfaringssätt är snart insedf. Jag hemställer derföre till Eder, Mine Hrr! huruvida man bör kunna föreställa sig, atl Svenska jordbrukare'i allmänhet skola finna sig belåtne med en sådan jemkning i beskattningen, som här blifvit ifrågaställd, äfven om den tillvägabringas genom ersättning för upkommande skiljaktigheter. Motionären synes hafva upfattat mitt förra yttrande så, sorn skulle jag hafva sagt, atl denna fråga står i sammanhang med en reglering af skatterne. Det är ett missförstånd. Jag har blott yttrat, att frågan om en skadereglering, på sätt vid förra riksdagen varit föremål för R.