Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Viseontrörelse cikgöes Oontoirets brister, I,vilks styr meöelst ytterligare seclelemissioner betäcktes. Vran 1792 urs Liksöag till öen 2g Augusti i8o3 uppsteg pä öetta sätt L:g;s8eöelstocken frun L:ör 8,046,098 till L:ör 17,179,741 eller till mer än öubbelt, oeb 8tatsVerket, utun samma Utväg till 8tstsbristernes betäckanöe, bsöe reösn vict slutet sf sr t800 ussmkst sig ett löpunöe öebeit af L?ör 2,oZ6,8ZZ, Vettq tjllstsnö, botanötz sjelsvu LtstsIVIseliinens bsstunö, l förening meri clet vscklanöe mintets inverkan ps enskilöte rältsförbsllanöen, försnlät ftegeringen stt vill 1800 urs Liksöag föreslå 8tsnöerne reslisstionen us 10,000,000 Iliksgälösseölqr meö LsncoM71U, bvilken uf 8l:ne bilsllue reulisution, meö allenast nägra moöificalioner uti öen förstq planen, tog sjn början clen 2g Augusti ,8o3, ös Ilsnken slog sjg stt vill snforclrsn infris öessa ,Z millioner mecj ett akörag mot specie s 33^ proc:t, eller ungefär clet gqngbsis sgio, unöer föibebull utt kunna för ^ sf nämnöe be-. Letänkanöen, ?l:o i. 26 lopp aflemna förbinclelser meri 4 proclt ränts oeb förlallotill sf 10 är (öe sä ksllsöe reslisutions-obligationerne).
St. måtte i underd:het förklara deras mening icke hafva varit att början med detta språks läsniug skulle ske redan i första eller förberedande klassen, yttrade Hr von Hartmansdorff: Jag hemställer, alt R. o. Ad. mätte, med förändrande af sitt förra beslut, hvilket icke uttrycker någon rätt tydlig mening, antaga BorgareSt:s inbjudning. Frill. Cederström, Rud.: Skiljaktigheten mellan PresteStis beslut och R. o. Adis är myckel obetydlig och omfattar endast sjelfva slutorden, hvarutinnan R. o. Ad. i enlighet med Utskis förslag önskat, ”att undervisningen inom Rikets Elemenlar-läroverk mätte utbildas till all den fullständighet, hvaraf den är mäktig.” PresteSt. har, med en liten obetydlig olikhet i ordställniugen, velat uttrycka ungefär detsamma; och jag kan icke neka, ali meningen genom denna upslällniug synes bättre uttryckt, hvarföre jag också, då här icke är fråga om någon skiljaktighet i sak, utan endast i afseende å redaktionen, gerna vill gå in på att biträda PresteStis beslut i frågan. Skulle likväl R. o. Ad. icke vilja bifalla ifrågavande inbjudning, så är det temligen likgiltigt. Utsk. har redan fått tvenne Stånd för sitt tillstyrkande, nemi. R. o. Ad. samt RondeSt. ; men hvad jag högeligen afstyrker, är bifall lill den af Hr von Hartmansdorff förordade inbjudningen från BorgareSt. Jag anhåller att i min hand få emottaga BorgareStis inbjudning, för att derefter motivera mitt yttrande. Denna inbjudning innehåller följande: ”att R. St. matte förklara sin mening icke hafva varit, att början med det latinska språkets läsning skulle ske redan i första eller förberedande klassen.” — Genom ett så beskaffadt beslut, skulle R. o. Ad. synas vilja tillintetgöra hvad R. Si. vid sista Riksdagen i enahanda ämne enhälligt beslutat. De klassiska språkens och isynnerhet latinets stora nytta vid den första skolundervisningen är af alla skollärare erkänd.
M:ts befallningshafvande ej allenast ålagt de församlingar, som al lånen till följd af 1831 års missväxt ville sig begagna, att derom göra behöriga anmälanden, hvarefter medlen finge lyftas, utan att kronofogdarne hade att sig dermed befatta, utan ock genom allmänua kungörelser uppmanat de restskyldige att inbetala sina återstående skulder, antingen till landtränteriet eller till kronofogden,^ ådömt Huss att ifrågavarande uppbördsbrist, tillsammans 2,356 R:dr 30 sk., jemte ränta, godtgöra, — honom dock öppet lemnadt, att af ofvanbemälde Norbergs efterlemnade tillgångar söka ersättning för hvad af Nordingrå sockens undsättningsskuld blifvit ådömdt samt att tillgodonjuta den utdelning i dennes konkursmassa, som Nordingrå socknemän kunde redan hafva tillkommit eller framdeles tillfalla; att detta beslut, med undantag af hvad angår räntefrågan, i öfrige delar blifvit genom E. K. M:ts och rikets Kammar-rätts af E. K. M:t den 31 Juli 1850 gillade utslag fastställdt; att efter kronofogden Huss, som den 9 Maj 1846 med döden afgått, efterlemnande enka och åtta barn,. utgjorde boets behållna tillgång enligt bouppteckning 2,996 R:dr 5 sk. 10 r:st.; samt slutligen att Nordingrå socknemän väl fått sig i kronolänsmannen Norbergs konkursmassa tilldömd be - 356 Expeditions-Utskotlets Förslag till undt. Skrifvelse, N:o 161. talningsrätt för 3,028 R:dr, men, då hvad som deraf utur konkursmassan utdelats skall blifvit å den primitiva skulden, afräknadt och ytterligare tillgång i berörde konkursmassa saknades, komme sterbhusdelegarne efter kronofogden Huss att vidkännas hela det dem ådömda belopp.
Jag beklagar detta förhållande, säger jag, men har icke rätt att klandra det, enär jag gerna antager alt Ulsk:s förfarande helt och hållet har sin grund i Utsk:s öfvertygelse om det rätta. Men i synnerhet måste det förefalla be dröfligt, då man af belänk. erfar, att förkastelsedomen inom Utsk. varit så allmän, att ingen enda ledamot velat eller förmått inse nödvändigheten af att åtminstone icke sä sönderstycka den K. proposm, att man försätter värt inteckningsväsende i sämre skick än hvari det hittills varit. Under sådane förhållanden kunna måhända auspicierna synas föga gynsamma för ett bemödande att här tillvägabringa ett annat resultat; men då jag, som tillstyrkt den K. proposm och dervid haft stöd af Högsta Domstolens i ämnet afgifna yttrande, just till följd af detta stöd i Högsta Dostolens officiella mening, ogerna kan finnas benägen att böja knä för den motsatta åsigt, som Utsk. vill göra gällande, äfven om den är enhälligt uttalad, så länge åtminstone icke denna åsigt tillika blifvit R. St:s, anser jag mig af samvetspligt och skyldig omtanka för landets väl i en fråga af stort och vigtigt intresse, upmanad alt här upträda, för att genom en något fullständigare utredning af sakförhållandet, än som återfinnes i Utsk:s betänk., sätta R. o. Ad. i tillfälle att sjelf bedomina frågan — jag hvarken vill eller kan göra anspråk på att utöfva något annat inflytande på Ståndets beslut. — Jag måste således utbedja mig Ståndets upmärksamhet för en stund åt en fram - Den 15 Juli 403 ställning, den jag skall göra så kort sorn möjligt, ehuru ämnet verkligen är af en ganska invecklad natur och t. o. m. svårfattligt för dem, som dermed icke på förhand gjort sig hemmastadde.
Inom Ridderskapet och Adeln hav väl en Ledamot förklarat, att, enär egarne af de Obligationer, hvilka omnämnas i berörde punkt, hitintills på Banken gjort stora förluster, rättigheten att få belåna Obligationerne ej borde dem betagas; men då inom de öfrige Riks-Stånden, denna punkt Banco-Utskottets Utlåtande, N:0 44- lemnats utan anmärkning, samt det icke lärer för innehafvarne af dylika Obligationer möta några svårigheter, att, om de så åstunda, på annat håll få Obligationerne belånta; vidblifver Utskottet tillstyrkandet i 6:te punkten med endast den förändring, att tiden för vidtagandet af det deruti intagna förslag framflyttas till år 1846, samt hemställer, §• 7- att utlåningen emot pant af Låne-Baneo Obligationer och Silfver-sedlar må, från och med 1846 års början, upphöra; men Banko-Fullmägtige deremot berättigas, att infria berörde Obligationer, då sådant af innehafvarne äskas. De nästefter sistnämnde punkt följande 7, 8, 9, och 10 punkterne i betänkandet N:o 29 innefatta dels förslaget, att till Riksgälds-Contoret öfverflytta Bankens utlåning till Städet' och Corporationer, till Stiften och odlingar samt på namn och reverser med omsättnings-rätt, genom BankoDisconten i Stockholm och Låne-Contören i Götheborg och Malmö, dels ock vilkoren för en sådan öfverflyttning.
Uti det nyss af K. o. Ad. förelmfde momentet, deri Utskit afstyrkt bifall till oftaberörde organisationsplan, hade Utskit jemväl yttrat, att, för den händelse denna Utskits hemställan blefve bifallen, den upskjutna anslags-öfverflyttningsfrågan komme att förfalla; men som B. o. Ad. afslagit Utskits hemställan i hufvudsaken och bifallit K. Mits deri gjorda framställning, torde den dermed sammanhängande frågan om anslags-öfverflvtt ningen böra af B. o Ad. afgöras, hvarföre H. Exc. nu finge hemställa, huruvida B. o. Ad. behagade bifalla hvad K. M. i sistberörde fråga föreslagit. Hopades ja. Mom. littis g och h. Utskits hemsta! lunden biföl los. Hen 14 April f. m. I»7 Mom. litt. i. Hr Lilliehöök. Bertil: Det torde för formens skull vara nödigt att här iakttaga det en rättelse kan blifva en följd af R. o. Ad:s beslut i afs. på tillkomsten af marinbataljoner, så att staten möjligen kan komma att ökas. Härefter blef, uppå framstäld propos., Utsk:ts yttrande bifallet, under erinran om iakttagande af de förändringar i afseende å summorna, som påkallades utaf R. o. Adis vid föredragningen af mom. litt. f. fattade beslut. 3:dje punkten, Flottans underhåll. Aide punkten, Båtsmäns beklädnad. 5:te och 6;te punkterna, Lönereglering. Utsk:ts samtliga i dessa punkter gjorda hemställande!) biföllos. 7:de punkten, gemenskapens vid Flottans korpser natura-underhåll. Hr Lilliehöök, Bertil: Utsk:t har här anfört, att 1858 ifrågavide anslag lemnade något öfverskott. Detta härrörde deraf att K. Mits faststälda stat icke utfärdades förr än i Febr. månad och således de förbättrade utspisningsportionerna icke i allmänhet kunde komma manskapet tillgodo under hela året.
Sedan Direktionen hos Kongl. Maj:t i underdånighet sökt den ändring i detta beslut, att kassan måtte förklaras berättigad, att i ofvanberörde vakans tillgodonjuta behörig vakans-besparing för den tid af år 1851, elier November och December månader, hvarunder ifrågavarande beställning varit ledig, yttrade Stats-kontoret i underdånigt utlåtande, att StaLs-kontoret för sin del icke hade något att invända deremot, att pensions-kassan må utbekomma den omtvistade vakansoch liggetids-besparingen för November och December månader 1851, förhvilka månader, kassan icke fått åtnjuta ersättning i det utbytta kontanta statsanslaget, som först vid 1852 års början vidtog; men då, tili följd af Kongl. Maj:ls nådiga förordnande den 21 Oktober 1851, som afsåg alla den ledigblifna beställningen enligt stat och författningar åtföljande löneförmåner, dessa äfven för ifrågakomne tvänne månader blifvit åt den tillförordnade Landshöfdingen utanordnade, funnes, icke någon tillgång å stat, hvarmed det äskade beloppet skulle kunna godtgöras; hvadan ärendet i( besvärsväg icke kunnat annorlunda, än som skett, af Statskontoret behandlas; öfverlemnande emellertid Stats-kontoret till Kongl. Mäj:t i underdånighet, huruvida icke, enär pensions-kassan syntes ega billiga anspråk på den omtvistade vakansoch liggetids-besparingen, beloppet kunde af sjette hufvudtitelns besparingar få utgå. Och har Sveriges och Norges Interims-regering, vid föredragning af detta mål den 1 Mars 1853, funnit Stals-kontorets beslut lagligen grundadt samt derföre förklarat, att någon ändring deruti, med anledning af de underdåniga besvären, icke kunde ega rum. Vid öfvervägande af hvad i denna sak förekommit, anser Utskottet, att arméens pensions-kassas rätt icke blifvit af Konungens rådgifvare tillbörligen iakttagen vid det tillfälle, den 21 Oktober 1851, då sådan föreBih. till R. St.
Ex Protocollo Mattlis Weibull» Uppläst hos Högiofl. Ridd. och Ad. den 20 Juli<i Högvörd. Prest-Ståndet dan ao Vällofl. Borgare-Ståndet den 21 IJederv, Bonde-Ståndet den 20 — Riksens Högloft. Stånders Allmänna Besvärs - och Oeconomie - Utskotts Betänkande, i anledning af Herr fehr Adolph Printzenskölds Memorial, om vidtagande af medel till Fabrikernas upphjelpande. Ibland de orsaker som verka till vår un Lifvets forsta förnödenhet äro föda och klädert och dessa skola lill hvad 183? Den 20 Julu hvad pris Och med hvad uppoffring söm heldst anskaffas; men då härutinnan -Icke blott det alcia nödvändigaste är det mål, hvarvid menniskans omtanka i allmänhet stadnar, utan äfven beqvämligheter i lefnadssättet Och en viss förfining att skapa förändringar och förbättringar deruti, anses lika oumgärigliga; då vanan, bruket, luxen alstrat nya behof, att icke allenast föda och kläda sig, utan ock att föda och kläda sig väl; har härutaf den omedelbara följd uppstått, att jpt mindre man inom eget Fosterlands sköte och egen industrie finner tillgångar att tillfredsställa behofvens och beqvämligheter* nas fordringar, desto mer mäste Utlänningen tillitas om biträde att förse dessa, och desto rrer undergrafver ett sådant I/and sin egen välmåga, äfven, om medel och utvägar finnas att i viss mån motväga denna förlust, genom Utbyte af inhemska producter mot de utländska. Och sådant torde utan gensägelse förhållandet vara i vårt Fädernesland. Då detta blifvit med bekymmer insett, hafva äfven Patriotiske Män varit betänkte på medel och utvägar att hämma detta onda, som hos oss, hvilka hafva så ringa tillgångar att i utbyte erbjuda, förr eller sednare skola orsaka Fiksvälmågans undergång, likasom det reuan väckt en så betydlig undervigt i handelsvågen.
Vidkommande den i anslaget för Beväringens vapsnöfningar 3^6 Expeditions-TJiskottets Förslag till und. Skrifvelse N-o 184- äskade förhöjning med 3o,ooo R:dr årligen för Landtoch Sjö-Beväringen gemensamt, så och då obestridligt är, atC i mon af folkmängdens tillväxt, de Bevärings-skyldiges antal blifvit större och kostnaderna för deras vapenöfningar ökade, hafva Rikets Ständer under förutsättning, att någon del af de Bevärings-skyldige egnar sig åt Sjö-exercicen, för kostnaderne hvartill medel å 4;de Hufvud-Titeln beräknas, bifallit, att det å 3:dje Hufvud-Titeln uppförda anslag för Bevärings-manskapets vapenöfningar må ökas med 20,000 R:dr och således bestämmas till 80,000 R:dr. rg:o Enligt hvad Rikets Ständer uti skrifvelse af den 29 nästlidne September serskildt i underdånighet anmält, hafva Rikets Ständer medgifvit, att anslaget för indelta Infanteriets Lifmundering fortfarande må å Stat uppföras till samma belopp, sorn vid sistlidne Riksdag bestämdes, eller till 71,000 R:dr. 20:0 Till vinnande af redighet och enkelhet i räkenskaperna hafva Rikets Ständer under denna Hufvud-Titel på Stat uppfört nedannämnde utgifter, som af öfverskotteu å Stats-Verkets inkomster hittills utgått, nemligen: a) Öfverroterings-ersättning i Skåne, utgående till 86 Rotar, med 6 tunnor spanmål in natura till hvarje eller 5i6 tunnor, a 5 R:dr 2,58o: —• — F) Ersättning till Kneckte-rotar i Westmanland för anslagen men bristande kronotionde-spanmål 4^6: c) Indelnings-ersältning vid Westgötha Regemente . i,494: 35. 4* Tillsammans R:dr 4>54°: 35, 4* hvilket belopp är inbegripet uti den här nedan såsom anslag för indelta Arméen upptagna summa.
Ridd. och Adclns Pä Högw. Prest-StändetK ' Ledamwägnar, Ledam. magnar, L. kuutk. Olok Lzurdeck. Pä Wällofl. Borgarc,StänPä Hederw. Bonde-Ttäm» dets Led. wägnar, dets Led. wägnar, Larl kr. I-LuäberA. 'kon jonsson. k. Oron Utdrag af protocsllrt, hållet hss AZglofl. Ridderskapet sch 2ldeln, wid Urtima Riksdagen i Orebro den ro Aug. »812. S. D. oöredrogs till siutekigt afgörande Bewill, riings-Utskottets den zo Iulii pä bordet lagda, förslag till Allmänna Bewillningens utgörande, femte ' samma Utskotts den 8 Augusti pa bordet lagda, sivar pä de ifrän samkeiige RikS-Ständen gjerda ätcrre mister, «sZ6 Den is August?. wiker, och stadnade dcrwid Högloflige Ridderstapet och Adeln i följande bestut. Lörsta Artikeln: Personel Bewillning. B.fölls att denna Bewillning stall Utgöras k stallet för i R:dr pä Personen, med 4 Dagswerken ester Markegängs-pris. enl.gt de willor och pa det sött. som Bewillnings-Utstottet i afseende harpa, i des sednare utlåtande föreslagit. Äfvenledes bifölls Buvillnkngs - Utskottets förslag att ynglingar, under 18 ars alder stola komma att betala endast Adelar af manspersoners personella afgift; Andra Artikeln: r §. Beslöts akt Tjensteman hwilka aga Löningsförmäncr till högst 200
Fråga är ej eller nu om någon vidsträcktare förändring, än att de till aflöningen för Civileoch MilitaireStaterne anslagne indelningar skulle med penningar lösas, hvaremot andre indeldta räntor, såsom xvi Stats-Utskottets de till EcclesiastiqueStaten anvisade, jemte alla Frälseoch Augments-räntor med flere andre ännu fortfarande praestationer in natura borde bibehållas, och i den för. dem redan stadgade ordning utgå. Ojemnheten i beskattningen blefve således icke i det hela afhjelpt, utan olikheten i vilkor för lika Skattskyldige i mångå delar fortfarande, derigenom, att den optionsrätt, som alltid måste bibehållas för indelningsgifvaren, att antingen in natura prsestera eller med penningar lösa de indeldta räntorne, endast skulle gälla för dem, hvilkas skattebidrag blifvit på lön till någon af förenämnde 2:ne Stater anslagne och natura-prsestationeu qvarstå för de öfrige, samt således det stora ändamålet, hvilket på en gång borde vinnas, ändock icke uppfyllas. Rättigheten att in natura lefverera den indeldta Spannmålen till Staten, enär räntegifvaren icke vill densamma med penningar lösa, skulle ock otvifvelaktigt åtminstone till en början medföra olägenheteraf ännu mångfalldigare och för StatsVerket högst menlig beskaffenhet. Desse anser Utskottet vara: att StatsVerkets tillgångar af Spannmål genast skulle öfverstiga behofvet, samt ökas i den mohn en större del af de indeldta räntorne in natura inbetalades; att qvantiteten deraf, i följd af räntegifvarens uppsägningsrätt, ifrån det ena året lill det andra aldrig kan förutses, utan alltid i mohn af tillgångar och pris vara ombytlig: att fastän erfarenheten ännu icke visat följderne af den förenkling uti räntepersedlarnes utgörande, hvarom Nådig Proposition af K. M:t blifvit till R. St:r vid denna Betänkande»), N:o ti\.
Tror man det varn så farligt alt göra en ålerremiss, att man hellre vill under feni år. eller till nästa riksdag, förspilla en del tillgångar, så kunde det luinda, att man, just för deras olämpliga begagnande, under tiden ej funne sig vid anslagets fortsättande, och att hela undervisnings-anstallen ginge under för det man haft för brådtom. Man har sagt, att det vore Konungens rätt, att för öfrigt, såsom det heter, vidtaga åtgärder. Det är godt, men orden ”föröfrigt’’ tillkännagifva att Konungen icke äger att göra någon ändring i det som ätbar reglementeradt, och det är just emot dessa reglementariska föreskrifter, som jag och andre ledamöter tagit oss friheten att göra anmärkningar. Om Utsktn för deras del icke skulle finna för godt att göra någon förändring, så betyder det ingenting för detta Stånd, eller för de öfriga. Sedan en ålerreroiss blifvit besluten och saken har återkommit, äro förändringar bos Stånden tillåtna, hvilket nu icke är händelsen. Jag förnyar således mia anhållan om älerremiss. Gr. Morn, Claes Fredr.: Då jag lill detta betänk, bifogade en reservation, skedde det hufvudsakligen derföre alt jag icke ansåg Statsoch Ekon.Utsktn välbetänkt hafva förfarit, då de ingått i alltför mycket reglementerande af detta ämne. Jag skulle i conseqvens deraf äfven böra yrka åter re iniss af delta betänk., och jag skulle otvifvelaktig! instämma i deras åsigt, som gjort ett sådant yrkande, om jag icke, lika med andra talare, befarade, i anledn. af de yttranden soot här blifvit fällda, att discussionen, återkommen med betänk, lill Utskottena, skulle föranleda inom dessa sammansatta Utsk. belt motsatta resultat emot hvad man väntade sig af denna ålerremiss, Jag beklagar att två män af yrket hafva varit af så stridiga åsigler i denna fråga, och ännu mera beklagar jag, att en värd talare trott sig kunna tillägga StatsUtsk. att hafva velat gynna vissa varhsägare.
St:r böra taga initiativet och bestämma både rigtningen och anläggningssättet för en jernväg norr om Mälaren, så har det visserligen vid flere föregående tillfällen blifvit af åtskillige talare påstådt, att banans sträckning lämpligast borde vara öster om Sigtunafjärden, och jag måste erkänna att jag äfven en tid delat denna åsigt, men sedan vestra banans sträckning söder om Mälaren blifvit bestämd, vill det synas mig att i främsta rummet strategiska skäl föranleda till en förändrad åsigt ang. rigtningen af en jernväg, anlagd norr' om Mälaren. Det förefaller mig nemi. tillbörligt att, då jernvägen söder om hufvudstaden blifvit förd fram på ställen, så belägna att banan lätteligen kan vid första fiendtliga anfalls - Den 5 September f. to. rörelse blifva afbruten, utan att några befästningar finnas, som kunna skydda densamma på de punkter, der den går närmare intill hafvet, den jernväg, som kan komma i fråga att anläggas norr om Mälaren, icke måtte till sitt läge blifva lika exponerad. Det 8r klart att i detta hänseende blir banan genom dess dragande Öster om Sigtunafjärden lättare åtkomlig än om den lägges vester om densamma. I förra fallet ligger nemi. landet ända intill jernvägen öppet för en landstigande fiendtlig styrka, hvaremot i det sednära Stäket lemnar en stödjepunkt, der försvaret norr om Mälaren troligen lättare kan organiseras, än på någon annan punkt i närheten. Denna omständighet torde i militäriskt alside vara af ganska betydande vigt, då det är fråga om jernvägens rigtning norr om Mälaren. Man har vidare sagt, att en blick på kartan skulle vara tillräckligt för att bestämma banans rigtning öster om Sigtunafjärden och till Upsala. Enligt mitt förmenande visar dock en sådan blick att banan icke vid Upsala kan hafva sin slutpunkt, utan måste derifrån gå vester ut. Den skulle då vid Upsala komma att göra en vinkel eller knä* för att sedermera derifrån gå vidare in i landet.
Uti de underdåniga Berättelser, som af Eders Kongl. Majrts Befallningshafvande åren 1822 och 1828, blifvit afgifne och till trycket befordrade, är Länets vidd och indelning uppgifven, hvarföre jag, för att icke upprepa hvad i dessa oföränderliga omständigheter redan blifvit hos Eders Kongl. Maj:t anmäldt, i underdånighet åberopar, hvad samma Berättelser derom innehålla. $ * Invånare. Vid de för är 1802 förrättade mantalsskrifningar antecknades folkmängden af mankönet till 20,654 och af qvinkönet 21,577, tillsammans 4^,231 personer. Ibland dessa äro omkring hälften mantalsskrifna. Folkstocken har, sedan min sista underdåniga Femårs-Berättelse, ökat sig med 2,750 personer. Folkets bildning har på den korta tiden af fem år icke kunnat undergå någon stor förändring, dock synes bränvinsförtäringen vara i märkligt aftagande. Flere måttlighetsföreningar äro äfven i Länet ingångne. Menigheten befinner sig för det närvarande till största delen i fattiga omständigheter, hvartill de inträffade svåra missväxterne och den öfverdrifna roteringen hufvudsak liga st bidragit. Derigenom att hela folkmassan blifvit försatt uti ett närmare samband med administrationen genom municipalstyrelser i hvarje socken, hvar grunden blifvit lagd till möjligheten för Jemtlands uppkomst och förkofran, och hvarje upplyst och välviljande mans krafter har derigenom uppkallats att medverka till allmänt väl. Landsh. Femårs-Berättelse för Jemt lan ds-Län. * 2 3