Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Återremitterades BevilVningsoch Oecanomie-Uiskottén&åeu'. 20. sistlidne Junii på bordet bigda Betänkande N:o ‘3, angående grunderne för förändrade föreskrifter om bränvirtsbräuningen och lavad dermed bär gemenskap; hvarjemte, då nu föredrogs Preste—Ståndets, genom Protocolls-Utdrag af den i dennes, meddelade beslut, orri anmodan till sammansatte Bevillning& och: Oeconomie-Utskutleny, att, senast en månad efter delfåendet af samtlige, Ståndens återremisser af detta Betänkande, till Stånden, inkomma med det nya Utlåtande i ämnet; i hvilket beslut de öfrige BiksStånden blifvit inbjudne att sig förena. Ridderskupet oell Adeln förklarade sig icke finna skäl, att denna inbjudning antaga. S. D. Lagsamt Allmänna■- Besvärsoch Oeconomie Utskottens den-3o sistlidne Junii e. m. på bordet lagde Betänkande JN:o fi, i anledning af föreslagne förändringar och. tillägg till Kongl. Maj:ts JNådiga Legostadga: för husbönder och tjenstehjon den 23 November 1833, blef af Piidderskapet och Adelin återremitteradt. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Lagsamt Allmänna Besvärsoch Occonomie-Utökoitens, Belänkauden:
Lika med StatsUtskottet tviflar jag ingalunda på, att Kongl. äfven till det fö remål hvarom min motion handlar sträcker sin omvårdnad, och vidtager sådane åtgärder, sotn säkrast bidraga till betryggande, af den dyrbara egendom, Staten uti dess i Götheborg varande förrådshus har förvarad. Dock gäller Ben 17 April f. ni. detina min lika öfvertygelse, endast i det fall» att Utskottet menar Hans Majit Konungens egen personliga omsorg då jag deremot baf skäl tvifla, på någon Verksam åtgärd i och för saken, om Utskottets tanka varit, att Kongl, Maj-ts underordnade Styrelseorgaöer, derom skulle taga behörig notice och befattning, så vidt det jag hört omtalas är grundadt, nemligen: att vederbörande auctoriteter i Götheborg, långt för detta, i embetsmannaväg, hos behörigt verk, gjort anmälan om behofvef af contante medel6 anslående, till förskaffande af, endast någre tillräckligt höga Brandstegar, att vid påkommande behof vara tillgänglige, för att derigenom, om möjligt vore, försöka afvärja den vara, som vid hvarje påkommande eldsvåda, i traskten af ifrågavarande förrådet” är ögonskenlig, men, så litet afseende derpå blifvit fästadt, att begäfan blifvit helt och hållet afslagen. I följd häraf, och då Hane Maj:t Konungens många och magtpåliggande Regeringsåtgärder, troligen icke lära lemna honom någon tid öfrig, att ur RiksStåndens och Utskottens vidlyftiga Protocoller, uppsöka hvarje ämne, sotrl Dess landsfaderliga omsorger ville omfatta, vågar jag hemställa, om ej Högloflige Ridderskapet och Adeln, finner ifrågavarande, af deri halt, att Riksens Ständer önskningsvis borde i underdånig skrifvelse till Kongl. Majit anhålla, om dess nådiga bepröfvande af detsamma i Ben 17 April f nu, tn«, för att sedermera derå, göra det afseende Han för lämpligast finnen
En sådan tolkning af omförmälda grundlagsstadgande torde ock kunna försvaras, samt vara den enda, hvilken i vissa Stånd godkännes. Någon gång har väl Utskottet, utan mig veterliga olägenheter eller anmärkningar, följl. en annan tolkning. Men då jag är oviss huru pluraliteten i hvarje nuvarande Riks-Stånd tolkar åberopade grundlagsstadgande, samt ofvanberörda möjliga olägenheter ej kunna för denna riksdag förekommas genom grundlagsändring, men väl genom en tillräckligt omfattande motion; får jag för sådant ändamål, och på det Utskottet må blifva alldeles oförhindrad! i sin verksamhet, föreslå: a) att de af Lagberedningen samt af särskilda komitéer, dem Konungen förordnat, utarbetade förslag till allmän Civil-, Kriminaloch Kyrkolag, Sjölag och Krigsförfattningar ”sorn ega tillämpning till medborgare utom Krigsstaten”, måtte till större eller mindre delar, i den mån Lag-Utskottet kan medhinna derom sig yttra, och med de ändringar, som tjeiiliga finnas, varda af Ständerne antagna, och b) att, 0111 vid denna riksdag göres motion om ändring i eller upphäfvande af något stadgande, hvilket, på sätt ofvan berördt är, eger oskiljaktigt sammanhang med någon föreskrift, om hvars ändrande eller upphäfvande fråga ej väckts, denna fråga må anses af mig nu härmed väckt, och det desto heldre, som jag knappast kan föreställa mig annat, än att något motsvarande stadgande finnes i ettdera af ofvanberörda allmänna förslag.” Motioner r Borgare-Ståndet 1865. 243 ”Denna motion må nu högtärade Utskottet anse såsom en för denna riksdag outtömlig källa, nyttig att hafva till hands, derest, mot förmodan, arbete skulle tryta, eller Utskottets majoritet skulle framdeles under denna riksdag finna konjunkturerna tjenliga för en fullständigare lagförbättring.”
Detta yttrade åtminstone jag, som förordade återremissen. Om nu R. o. Ad. bifaller den 9:de §:n, har Ståndet derigenom uttalat den åsigt, att stöld af ett kreatur ute på marken, t. ex. en killing, en lamm-unge, vore ett större brott och förtjenade hårdare bestraffning, än stöld vid eldsvåda, sjönöd, skeppsbrott, hvilken förbrytelse borde mildare bestraffas. Af denna orsak ansåg jag mig böra yrka äterremiss, men dertill kommer äfven, att genom dessa olika brotts sammanförande i den 9:de §:n skall — såsom jag förut tagit mig friheten omnämna och hvilket jag åter uprepar — en ny föreställning bildas i folkets begrepp om dessa brotts förhållande inbördes. Frih. af Ugglas har sagt, att det icke finnes någon skillnad emellan dessa brott. Jag ber då att ytterligare få uprepa att i ena fallet antager man all egare finnes, men att han icke är i tillfälle att sjelf vårda och värja sin egendom, i det andra åter alt ingen egare finnes, utan utgör det stulna ett fynd eller hittegods, som saknar egare, oell hvarom 48:de §:n Missg.B. närmare bestämmer. Detta är den skillnad, som jag anser böra iakttagas och som i andra rummet föranleder mig alt begära det 9:de §:n måtte varda återremitterad. Frih. af Ugglas: Den inkonseqvens, som R. o. Ad. skulle begå, om Ståndet bifaller den 9:de §:n, sedan den 8:de §:n blifvit återremitterad, i den afsigt att få de derstädes föreslagna straffen förvandlade till spö-straff, har Ståndet redan — om jag får så säga — gjort sig skyldig till, när Ståndet återremitterade den 8:de §:n, sedan den 7:de §:n, hvilken innehåller vida svårare förbrytelser Den 14 Augusti. 337 förbrytelser än den 8:de, blifvit bifallen.
Men äfven ordet »besluta» är här icke lyckligen valdt, emedan det icke tydligen tillkännagifver hvad lagstiftaren velat; ty något beslut måste i anledning af en förhandlad fråga ovilkorligen fattas, det Ifonslitutions-Ulskollets Memorial, N:o 28. 3 må då lå vara bifall, afslag, eller anmärkningar, eller blott ett antagande af förslagets hvilande. Men om nu, hvarken i fråga om hvad slags beslut Stånden kunna fatta, eller i frågan om behandlingen af alldeles oförenliga beslut, då dessa angå förslaget i alla dess delar, löreskrifterna i 56 § R. F. äro fullständiga och tydliga, så kunna de ej heller »efter ordalydelsen i hvarje serskildt fall tillämpas». Andra grunder härför måste derföre härvid tillika tagas i öfvervägande. Nu lemnar 75 § Riksdags-Ordningen, jemnförd med sista perioden af den 75 §, en anvisning, huru förfaras bör, då Riks-stånden stadna i olika beslut, »antingen hufvudsakligen eller till vissa delar», öfver frågor, som äro af beskaffenhet, att de ej kunna förfalla; och då de af Konstitutions-utskottet öfverlemnade förslag till grundlagsändringar, såsom man genom en logiskt deduktiv tolkning af stadgandena i 56 § R. F. finnér, och åtskilliga af Ridderskapets och Adelns, återremissen bilagda, anmärkningar älveu antyda, höra till denna kategorie, så ligger deruti förklaringsgrunden, hvarför pluraliteterna inom Riks-stånden, alltsedan år 1854, enligt hvad riksdagshandlingarne innehålla, godkänt uti fall, sådane som det förevarande, den nu al Konstitutions-utskottet äfven iakttagna method vid behandlingen af frågor om vinnande af ett gemensamt beslut, angående af Konstitutions-utskottet framlagda grundlagsförslag, öfver hvilka Riks-stånden, hvart för sig, fattat beslut, som ej annorledes låta sig förena.
Oväntadt förekommer, att den tillämnade nedsättningea i Bevillningen tili nära en half Million Riksdaler årligen, icke föreslås komma ägare af hemmanen tillgodo till större andel än omkring en tionde del deraf eller något öfver 60,000 R:dr, då likväl ingen MedborgareClass, af skattskyldig», ägt större anspråk än h&ra - I Dm 5l ört obel /. w. mansägare, som redan i jämnförelse med andre, flere år blifvit lidande genom beskattning, grundad på högre beräkning af hemmans värden än vara bordt, och hvilket förhållande, redan vid Riksdagens början, var anmärkt och allmänt erkänd*. Icke dess mindre fortgår BevillningsUtskotret på samina väg, och af jorden äskar, elter samma Bevilinirgsprincipe de samma 2 procent, efter redan åsatte värden, men icke efter hvad hemmanen verkeligen äro värde, hindrade af den för hvar 1’rovince bestämda B villningssumma, i den nedsättning, sorn nedfallne pri-, å Landtmanna producter, och i löljd deraf fallne egendomsvärden rättvisligen påkallat. Utskottet anser sig blott kunna medgifva nedsättning till 10 procent å hemmans värdet, sorn icke kan emottagas gåsom uppfyllande a! rättvisans fordran, men denna nedsättning är likväl sammanbunden, med en föreskrif', så förhatelig v<d dess tillämpning, att den icke bör godkännas nemligen att desse to procent icke skulle lika fördelas i mohn af de uppskattniogsvärdeD å hemmanen, som nu i många år varit orörändradt gällande i grund af mångfaldiga TaxeringsCommiitéers edeliga, så kallade pröfning och omdöme, utan härefter, efter BeredningsCommittéernes omdöme, fördelasoch bestämmas, om och till hvad belopp, nedsättning för hvarje hemman borde äga rum. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Den o Martu, Lots 53 R:dr i sk., samt med Lots 61 Ridt 17 sk.
I sammanhang härmed , och då det är af icke ringa vigt, att Rustocli Rotehållarne egit tillförlitlig kännedom af föreskrifterne i de gamla kueckte-conlraclen, men å dessa numera saknas full tillgång, samt då ett Författningssammandrag, som upptager alla rustoch rotehållare tillhörande rättigheter och skyldigheter, redan afRikels senast församlade Ständer ansetts vara af behofvet påkallad, och hvarom de äfven hos Kongl* Majit gjort underdånig hemställan, men denna Författningssamling ännu ej blifvit utgifven, så få Utskotten af sådan anledning föreslå, att Rikets Ständer ville hos Kongl. Majit anhålla, att de ursprungliga kneckte-contraclen samt de Kongl. Fastslällelserne derå, jemte de tillägg eller förändringar dervid, som, på sätt vid de förste kneckte-contractens ingående skedde, tillkommit genom frivilliga öfverenskommelser, emellan Kronan, å ena, samt rustoch rotehållare, å andra sidan, måtte serskildt för hvarje Regemente eller corps samlas, på Statens bekostnad tryckas, och på samma sätt, som öfrige allmänna Författningar, utdelas till vederbörande Auctoriteter samt alla Församlingar inom Riket, och derutöfver ett tillräckligt antal exemplar afses, att, för billigt pris, hållas dem, sotn sådant kunde åstunda , tillhanda; hemställande Utskollen, att de kostnader, sorn härtill torde erfordras, måtte efter reqvisition lill vederbörande utbetalas från Riksgälds-Conloiret. Hvad deremot angår Herr Grefve Anckarsvärds framställning om soldatens vid Nerikes Regemente deltagande i beklädnadskostnaden, samt om anslaget af räntor till understöd för densamma; så och då Utskotten icke kunnat uti del för berörde Regemente, under den 5 Augusti i6tf6 utfärdade kneckte-conlract, finna någon anledning lill den gjorda framställningen, för utredande hvaraf Herr Grefven dessutom icke uppgifvit några källor, anse Utskotten densamma icke å Rikets Ständers sida erfordra någon åtgärd.
Så allmän han än är så väl vid Spetsbergens kuster, från Sjuöarna till Sydkap, som vid Novaja Semljas och Amerikas nordkust, har dock hans bo endast två gånger blifvit träffadt, den ena gången 1853 af M’Clintock på Kap Krabbe i Norra Amerika vid 77° 25′ n. br., den andra af dr Malmgren i Murchison bay vid 80° 2′ n. br. De tvenne reden, som Malmgren fann, bestodo af 23–26 centimeter breda fördjupningar i löst grus, som samlat sig på ett utsprång från en brant stupande kalkstensvägg. I hvartdera boet träffades endast ett ägg, hvilket den 30 juli redan innehöll en dunklädd unge. För alla de ismåsar, som hafva sitt hemvist vid Spetsbergen, behöfdes helt säkert flere hundra sådana häckningsställen som det vid Murchison bay. Då härtill kommer, att vi vid Spetsbergen aldrig om hösten sett några fullvuxna ungar af denna måsart68, så antager jag, att dess rätta häckuingsställe måtte finnas längre mot norden, vid kusterna af ett ännu okändt, kanske ständigt isomgifvet polarland. Det förtjenar härvid anmärkas, att Murchison bay ännu var istäckt, då Malmgren fann de förut omnämnda redena. Förutom de här anförda måsarterna har man, ehuru ytterst sällan, i polartrakterna träffat äfven tvenne andra arter, nämligen Larus Sabinii. Sabine och Larus Rossii Richards. Oaktadt jag sjelf endast sett den sistnämnda och det blott en enda gång (vid Tschuktscher-halfön), lemnar jag dock här, till tjenst för framtida ishafsfarare, afbildningar af dem båda. De äro kanske, om de behörigen uppmärksammas, ej så sällsynta, som man vanligen antager. Ofta hör man om sommaren i de arktiska trakterna ett genomträngande skri i luften. När man söker efter orsaken härtill, finner man, att det utgår från en kryckja, mindre ofta från en stormås, som häftigt förföljes af en fogel, stor som en kråka, mörkbrun, med hvitt bröst och långa stjertfjädrar.
I fråga om hvilken grundlags §, som här må vara tillämplig, vill jag, utan att eftersäga hvad andra redan yttrat, eudast tillägga, det jag tror att äfven 114 § Reg.F. här bör afses. Jag yttrade, då diskussionen i sjelfva saken förevar, att jag då hyste tvekan huruvida icke så vore förhållandet. Sedermera har jag fått en upplysning, som gör det klart för mig att denna fråga hörer under nämnde §. Förhållandet är nemi. all 1789 års resolution eller K. förorda. om Svenska allmogens frioch rättigheter, utkom just till följd af Borgareoch BondeSlms vid 1781 års riksdag gjorda begäran att det löfte måtte uppfyllas, som redan år 1723 var dem gifvet, innefattande alt de ofrälse Stånden, lika såväl som R. o. Ad. samt PresteSt., skulle fä sig privilegier tillerkända. Dessa sistnämnde Stånds privilegier af är 1723 blefvo konfirmerade 1771 och 1772. Konung Guslaf lil erinrades om nyssnämnde löfte genom BondeShs Talman då Konungen äskade R. St:s bifall till föreningsoch säkerhetsakten. Innan derföre denna akt framlades till sistnämnde Stånds pröfning, gaf Gustaf lil dem dessa år 1723 lofvade privilegier, derigenom att Han utfärdade 1789 års meranämnde författning. När nu i 4:de § af dessa privilegier bland annat tydligen står, att de en gång bestämda tiondesättningarne skulle för evärdeliga tider förblifva, anser jag alt förändring deruti icke kan ske ens af tre Stånd med Konungens samtycke, ulan att dertill erfordras alla fyra Ståndens gemensamma beslut jemte Konungens sanktion. Om BondeSt. icke nu vill begagna delta sitt privilegium, sä rörer den dock numera icke BondeSt. allena, ulan äfven hvarje annan Svensk medborgare, som har jordegendom, och anser jag R. o. Ad. derföre både kunna och böra utöfva ett veto i detta afseende, hvilket jag tillstyrker Ståndet att göra. Frih. Den 25 September. 44'J Frih. Cederström:
Sedan de arne Härolder, hvilka horda gä framför Ridderskapet och Adeln, ankommit till Riddarhuset* afgiek Herr Gref? ven och Lan dt -Marskalken med Ridderskapet och Adeln klockan i eftermiddagen till Plenum Plenorum på Riks-Salen, hvarest Hans Excellence Hof-Canzlerén Herr Grefve G. af letterstedt,! Stats-Rådets Ledamöters och Stats-Secreterarnes Härvaro * uppläste Kongl. Majlis Nådiga Tal, hvarigenom Kongl Maj:t meddelade Dess Nådiga svar och beslut angående åtskilliga af Riksens Ständer till Kongl. Majrts Nådiga Sanction i underdånighet framställde forsla* till Lag - förändringar. Hvarefter Herr Grefven och Län dt -Marskalken* å Riksens Ständers vägnar, i underdåighet öfverlemnade Riksens Ständers Underdånige svar på Kongh Maj:ts till Dem aflåtnd Nådiga Propositioner i Ridd. o, Ad, Prot. lo B, ?. Afd. 8$ Dea 29 Nore alier f. be»» 1:0 Om tiden för bevakande af mål , som i Hof-Rätten öfver Skåne och Blekinge göras anhängige, eller derifrån till Kongl» Maj:t i underdånighet fullföljas. 2:0 Om förklaring af a5 Gap. 5 §, Rätlegångs-Balken, och 3 Cap. 4 §• Missgärnings-Balken. 3:o Om upphäfvande af 8 §. i 1 Gap Utsöknings-Balken, samt ändring af 2 §. i 45 Cap.
RegeringsRådet var boende inom Sverige och hade således tillfälle att erhålla underrättelse om de Författningar , som kunde vidtagas, helst det var hans så väl som alla andras ovillkorliga skyldighet, att dem efterlefva, och det i närvarande sak var hans eget väl, som borde bevakas, och det således var för honom en fördubblad pligt att föreskriften iakttaga Jag finner således icke hans inskränkta lefnadssätt kunna ursägta hvarken hans okunnighet eller deraf följande uraktlåtenhet att sin Pension inom föreskrifven tid uttaga, och uti ett sådant sakens förhållande kan jag, för min del, ej finna någon laglig grund eller skälig anledning, att, med åsidosättande af Författningens tydeliga föreskrift, bifalla en begäran om ersättning för en fordran , som genom egen försummelse (för att icke säga uppenbar vårdslöshet) är förlorad, och styrkes än mera i denna öfvertygelse, sedan jag af pålitlig hand fått den underrättelse, att framlidne RegeringsRådet von Scheven under sin Embetstid fört en lika inskränkt lefnad, hvarigenom han saknat de upplysningar , hvilka hans skyldighet varit att sig skaffa och sin Regering meddela , och för hvilken försummelse, han äfven af Högstsalig Konung Gustaf lil med onåd skiljdes från sin ministeriella befattning, hvartill äfven kommer, att RegeringsRådet efterlemnat i;n ovän - Den 2 Januarii. »3 ted betydlig förmögenhet, som visar att han icke vari: i verkligt behof af sin Pension, och jag icke finner ringaste skäl att på Statens bekostnad gratifiera dess arfvingar. Dessutom blir det otvifvelaktigt angelägnare att hålla en Författning i helgd, än att ersätta en enskild mans, genom eget förvållande, iråkade lidande. Den ifrågavarande Författnings ändamål är, att genom en viss prasscriptions-tids utsättande kunna inom bestämd tid beräkna StatsVerkets utgifter. Rättigheten, som i detta fall blifvit Riksens Ständer förbehållen, att kunna återgifva fatalierna, har afseende på sådana händelser, då, igenom oförmodade tillfälligheter, som det legat utom gränsen af den enskilta omtankan att förekomma , någon blifvit oförskyldt lidande, hvilket alldeles icke med von Scheven inträffar.
I betraktande deraf, alt denne tjensteman åtnjuter fördelen af sportler, beslående i åklagare-andelen i böter för försummade leveranser för kronans räkning m. m., hafva Rikets Ständer funnit afiöningen kunna inskränkas lill ett belopp af 3,000 R:dr R:mt, som i t. f. Presidentens underdåniga förslag till ny afiönings-slat för verket finnes för Advokat-fiskalen uppfördt. e) Beträffande den ifrågasatta Iöne-förböjningen för Kanslislerne inom detta verk, hafva Rikets Ständer, med tillämpning af förut yttrad grundsats i afseende å berörde slags befattning, beslutat, att summan af lillökniugarne för bemälde tjenstemän, utgörande 600 R:dr R:ml, må ställas lill Eders Kongl. Maj:ts disposition för befrämjande af ärendenas gäng inom Kanslist-graden; varande de i den föreslagna staten för Krigskollegium i öfrigt uppförda tillökningar af Rikets Ständer bifallna. f) 1 afseende å de ifrågasatta löneförhöjningarne för personalen vid utredningsförråden, af hvilka förråd, sedan Eders Kongl. Maj:t beslutat upplösning af det i Christianstad, endast (vänne återslå, nemligen Stockholms och Götheborgs, anse Rikets Ständer aflöningen för Förvaltaren vid del i Stockholm, hvilken tjensteman, som nu åtnjuter dels eli arfvode å stat af 675 R:dr. dels ock af särskilda medel 825 R:dr, eller tillhopa 1,500 R:dr, är föreslagen till erhållande af 2,500 R:dr i aflöning, skäligen kunna till något lägre belopp bestämmas, hvarföre arlvodet för honom blifvit faststäldt till 2,000 R:dr Riksmynt, deruti inberäknadt det af särskilda medel nu utgående bidrag, hvaremot Expeditions-Utskottets Förslog till nnderd. Skrifvelse
Majit föreslagit, att eli å anslaget för Statskontoret med Kronomngasincrna befintligt odisponeradt belopp af 700 R:dr må, såsom icke vidare hehöfligt, från staten uteslutas och anslaget således med nämnda belopp minskas; Och hafva Rikets Ständer till denna nådiga framställning lemnat bifall. öfver-1 n tendén ts-eml>etet. 6:o. Med anledning af Öfverintendenls-embelets uti till E. K. Majit ingifvet memorial, på anförda skäl. gjorda framställning om löneförhöjning för åtskilliga af detta verks embetsoch tjenstemän, har E. K. Majit, med någon nedsättning i de utaf Öfverintendents-embetet i sådant afseende föreslagna belopp .hemställt, dels att löneförhöjningar mätte medgifvas, för Ofver-in tendén ten med 1,000 R:dr, för Intendenten vid ritningsoch byggnads-afdelningen 1,000 R:dr, för Sekreteraren, under vilkor att med denna befattning ej finge förenas annan tjenst med lön på rikets stat, 1,100 R:dr, samt för Kamereraren och Kassören 800 R:dr, och dels att, jemte det nuvarande arfvode! till en Kanslist och Kammarskrifvare ä 1,000 R:dr bibehölles såsom arfvode för en Kanslist, ett särskildt arfvode för en Kammarskrifvare mätte beviljas till belopp af 400 R:dr. Expeditions-Ulskottets Förslag lill anderd. Skri/valsa, N:o 59. 11 Den allmänna reglering af aflöningsförhållandena lör Öfverintendenls-embetets embetsocb tjenstemän, som E. K.
Inslruction för BankoUlskotlet vid nästa Riksdag, angående förslag till. X. B. 562, 578. A. 587. Inteckning af undantagsaftal och lifstidsstädja, m. m. Se Lifstidsstädja. Interimsbesigtningar å prestebol, om upphörande af. III. B.. 129. A. 179. Invalidinrältningen å Ulriksdal, angående upphörande af. VII. E. 335. Inventering af Statens inom hitfvudstaden befintliga förvaltande verks kassor, angående. VII. B. 330. A. 333. IXU. 3. A. 198. Invexlingscontor, om skyldighet för privatbanker, att hålla sådant i Piteå. Se Banker, privat-. Invisningar. Se Reverser. Jordabalken, 16 Capitlet, 7 och 8 §§, angående förändringar och upphäfvande af* IV. B. 234. A. 329. VII. Jordbruket, angående lånefond till dess förkofrande. Se Lånefond. Jordbruksskolor, om anslag för sex nya. I. R. 482. III. B. 387. Se vidare StatsUtskottets betänkande N:o 39. Jords eller lägenhets afstående för allmänt behof, angående förslag till förordning om. II. IL 178. ) Jura palronatus, om inskränkning af. V. B. 381. A. 628. Justitieombudsman* angående förordnande för Ilofrätlsrådet och Riddaren C. L. Landin. IV. E. 120. Justitieombudsmans, Rikets Ständers, Embetsberättelse. I. R. 68. B. 274, 327. A. 450. — embetsberättelse!', rörande utdelningen af. V. B. 698. A. 703. VI.
Hr Gunther, Claés Ephraim: N:o 1505. Hr von Seth, fullm. Hr Munck af Rosenschöld, Thomas. Riddar hus-Utskottet: efter N:o 264. Hr Silfverlood, fullm. Gr. von Rosen, Robert Axel: N:o 119. Hr Duse, fullm. Hr Bergenstråhle, Claés. Vidare öppnades Hrr Electorers listor vid val af ledamöter att i permitterades ställe inträda i Statsoch BankoUlskin; och hade dertill blifvit utsedde i 15S Den 15 April. Stats-U tskottct: under ordinarie ledamoten N:o 2209. Hr af Harmens, Henrik Otto, beviljad 14 dagars ledighet, räknad frän d. 17 uti innevar. månad: N:o 1960. A. Hr Montgommerie, Robert Nils Germund. Banko-Utskottet: under ordinarie ledamoten N:o 778. Hr Leijonankar, Fredrik Wilhelm, beviljad 14 dagars ledighet: N:o 1988. Hr Adlersparre, Georg Axel. Öppnades jemväl Hrr Electorers lista vid val af en suppleant i BankoUtsk. efter N:o 1991. Ilr Skjöldebrand, Carl Fredrik; och befanns dertill hafva blifvit utsedd: N:o 873. Hr Hägerflycht, Carl Henrik. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att Hr Munck af Rosenschöld, Thomas, som enligt nyss öppnad vallista blifvit utsedd till ledamot af LagUtsk., denne dag återlemnat den pollet, han såsom fullm. för adliga ätten von Selli innehaft, samt anmodade fördenskull Hrr Electorer att sammanträda lill nytt val af en ledamot i LagUtsk. Upplästes eli af Frih. Rosenblad, Carl, inlemnadt så lydande mern.: Vigtiga, enskilda affärer hindra mig att fortfara såsom ledamot af det Utsk., hvarmed H. Ståndet behagat hedra mig.