Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Inköp, frakt och uppsättning Fasta bron mellan Svängbron och andra stranden vid Flugmötet: 4 pelare, till stöd för sjelfva bron, hvilken uppföres af jernplåt öfver 5 öppningar af 60 fots bredd: Murning med bruk, 17 kub.-f:r, å 50 R:dr B50: — 4 sådana pierer kosta således Landfästet mot norra ändan af banken upptages till lika kostnad med ofvan beräknade landfäste mot stranden vid jernvägen Sjelfva öfverbyggnaden, 336 fot 5 spann, å 18,000 R:dr Försänkningsverk mot fartygs påstötning å sidorna af bron, 12 st. duc d’alber, å 350 R:dr . Kettingar och träförbyggnad mellan och framför stenpelarne Banans formerande från Flugmötet till Norrström vid norra sidan af Riddar holmen: Banans upphöjning öfver gatan från Flugmötet till Rid darholinskanalen Stensättning å gatan, qv.-f:r 1,444, å 3 R:dr . 2:ne trappor för fotgängare, under banan, å 2,500 R:dr Rifning af öfre hälften af Lindska huset. Materialierna anses betala rifningskostnaden. En fast bro af jernplåt öfver Riddarbolmskanalen med 20 fots spännvidd, för roddbåtar och pråmar. De yttre murarne läggas på det afstånd från hvarandra att en gata öfver kanalen kan beredas på yttre sidan. Pålning för murarne på god grund, 900 pålar med deras nedslagning Kullmurning, kub.f:r 150, å 40 R:dr Murning med bruk för brostödena, kub.-f:r 62, å 100 R:dr Huggen sten, qv.-fot 15,000, å 2 R:dr . Fyllning mellan murarne, kub.-f:r 370, å 8 R:dr . Rifning af Hebbeska uthusen betalas af materialierna. Murning norr om samma bro till stöd mot banvallen, kub.-f:r 26, å 80 R:dr Huggen sten till sidomurar, qv.-fot 8,500, å 2 R:dr .
Den engelska tidningspressen är den anständigaste, mest rättrådiga, bäst underrättade tidningspress i Europa. Det är ett faktum, som äfven de, hyilka underskatta England och engelska förhållanden, icke kunna förneka. Ingen annan press är så rik, så väl och tidigt underrättad, ingen annan press har en så ofantlig makt i staten. I intet annat land äro tidningar så billiga, i intet annat land är lättheten att få köpa tidningar så stor. Vid hvarje jernvägsstation, vid hvarje omnibus-hall, vid hvarje gathörn i en engelsk stad, står en tidningspojke färdig att betjena sina talrika kunder. Ingen engelsman, rik eller fattig, går till eller återvänder från sitt arbete utan att läsa en tidning. I England känner man icke till den ledsamma processen att subskri-bera på en daglig tidning. Ni kan taga en i dag och en annan i morgon, och ehuru ni kan säga till en tidnings-•agent att hvarje morgon lemna er en viss tidning, så är ni icke derför tvungen att fortsätta ett helt qvartal, i fall ni får lust att läsa någon annan. Kontinentens småaktiga despotism i detta afseende är obekant. Och emedan hvar och en läser åtminstone en, men som oftast två eller tre tidningarom dagen, är det icke underligt att de engelska tidningarna betala sig väl och alt deras egare i sin ordning kunna betala för att hålla sina tidningar uppe. till en grad af utmärkthet, som verkligen är öfver allt beröm. Med ettpappersblad, som mäter ungefär tre och en half fot i längd och fyra och en half fot i bredd (och någon gång hälften till så bred) *, tätt tryckt på båda sidor, för det billiga priset af en penny, är den engelske läsaren i besittning af en karta öfver den beboeliga jorden, af en focus, i hvilken alla den rörliga verldens radier koncentrera sig. Tillväxten af denna nu så billiga och mäktiga press, förskrifver sig likväl nästan uteslutande från senare tider. En tid var pressen fjettrad genom åtskilliga afgifter och stämpelskatten, men nu är allt detta bortlagdt och denna lättnad, hvilken kom samtidigt med 1870 års krig, bragte pressen till dess nuvarande höjd.
skref dig så, att jag ovilkorligen måste få det intryck, att du var en lärd i stubb och en briljant världsmänniska, som bara tyckte om att resonera och diskutera varelser, stackars små mammor, som inte voro lärda och öfverlägsna. H ELENA . med herrar, och som säkerligen såg ned på obetydliga lida onåd för, när han härnäst kommer hit. (Hon blir varse uttrycket i Annies ansikte). Annie, hvad Var det så han talade om mig? Det skall han 234 går åt dig? I dag ser du ut som första gången jag såg dig. Kunna vi inte komma öfver det där allvarliga? A NNIE . H ELENA (går ett steg öfver golfvet. Hon är smått otålig, men hennes goda lynne återvid Annie och lutar sig smeHar jag varit stygg mot dig? Bråkar jag med kande mot henne). Nej. vänder. Hon sätter sig bred dig? Pinar det dig, att jag skämtar, när du vill tala allvar? Hvad du ser kritisk ut! Det är samma min du hade första gången jag var på visit hos dig. Kritisk? Nej, då var jag bara olycklig. Stackars lilla frun! Jag kom visst olägligt, midt A NNIE . H ELENA . A NNIE . i en storstädning eller hvad det var. samma dag, och jag fick själf se efter barnen. H ELENA . Åh, mycket värre! Barnjungfrun hade flyttat mig komma just då? Jag kom ju med honom? A NNIE . Nå, hvad gjorde det! Men hvarför lät din man Hvarför? Därför att han alltid har för vana, att glömma det man säger till honom, åtminstone glömmer han det jag säger till honom. Jag väntade dig hvar dag, sedan du sagt, att du skulle följa med Erik hem för att göra min bekantskap och se på barnen. du inte fick komma, tog han dig med sig. H ELENA . Och den dagen jag särskildt hade sagt till honom, att borde ha kommit först till mig. Det var jag som flyttade till staden. A NNIE . Jag höll verkligen inte på min värdighet. Du gick hit upp, men jag kunde inte komma ifrån. Det var väl något med barnen, förmodar jag. Åh, hvad han var förtjust att råka dig igen! Du var dig full Erik ville ha mig med redan första dagen han
M. kan finna tjenligast föreskrifva,” och deremot Hr Tersmeden yrkat afslag. Hr Tersmeden: Jag afstår äfven från mitt i afseende på denna punkt gjorde yrkande och instämmer i Hr von Hartmansdorffs förslag. Frih. Palmstjerna, Nils Fredr.: I sådan händelse ta ger jag upp Hr Tersmedens yrkande. 9 H. 76 Den 19 April f. m. DA nu H. Ex. Br Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. bifölle 4 punkten af Utskms utlåt, med den af Hr von Hartmansdorff föreslagna förändring, ropades starka ja, blandade med nej, hvarpå H. Ex. lillkännagaf, ali han funnit ja hafva varit öfvervägande. Frih. Palmstjerna, Nils Fredr., begärde votering. Upplästes till justering samt godkändes följande voter.propos.: Den som bifaller hvad Slassamt Allm. Besv.- o. Ekon.- Utsk:n i sisla punkten af utlåt. N:o S9 tillstyrkt, med den förändring, alt i st. f. ordet "läroprofvel” införes ordet ”läroprof,” samt med uteslutande af orden: ”och att det nu anbefallda läseprofvet vid stiftens läroverk i följd deraf må upphöra;” voterat ja; Den det ej vill, voterar nej; Vinner nej; afslår R. o. Ad. hvad Utskm i förenämnda punkt tillsstyrkt. Vid voteringens slut befans alt röslerne hade utfallit, som • föijer Ja — 36. Nej — fO. Ånyo föredrogs Statssamt Allm. Besv.- o. Ekon.Ulsktns d. 5 och 9 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 97, i anledn. af åtcrremiss af betänk. N:o 38, ang:de personliga skyddsafgiftens användande till folkundervisningens befrämjande. Underl. Ridd.secret. upplyste, alt delta utlåt, blifvit bifallet af de 3 öfrige RiksShu, Hr Aminoff, Joli. Fredr.:
Rdr 2 sk. 3 rst. rgs utgifna poletter, allenast ett belopp af 4,753 Rdr 3 sk., under hela den intill nästlidet års slut förflutna tid, blifvit till invexling företedt, kan med full säkerhet antagas, att den å Riksgäldskontorets ofvannämnde räkning i Banken ännu innestående summa är mer än tillräcklig för verkställigheten af ali hädanefter ifrågakommande invexling af detta, numera i allmänna rörelsen sällsynta, skiljemynt; och lär Utskottet alltså hemställa, att, med undantag af en sedel å 10 Rdr, hvilken vid ofvan omförmälde granskning befunnits falsk, alla öfriga Utskottet tillställda och dervid vederbörligen godkända riksgäldssedlar, nemligen, 1 å 100 Rdr, 31 å 10 Rdr, 287 å 2 Rdr, 372 å 1 Rdr, 3 å 24 sk., 393 å 16 sk. och 14 å 12 sk., eller å tillsammans 1,492 Rdr må af Riks - Stats-Utskottets Utlåtanden, A:o 40 i och 4 05. 3 gäldskonloret inlösas med motsvarande belopp i bankomynt, samt att den för sådant ändamål erforderliga summa, Niohundra Nittiofyra Riksdaler Tretiotvå skillingar banko, må på samma sätt, som vid dylika sedlars inlösning förut skett, få utassigneras utaf den å Riksgäldskontoret? räkning N:o 2 i Rikets Ständers Rank för närvarande innestående behållning. Stockholm den 31 Mars 1851. Anio till Exp.-Ulsk. den 4 April 4834, kl. 4 e m. Utlåtande, angående lyftningen af hela återstående beloppet utaf de vid sednaste riksdag beviljade tillfälliga statsanslag till försvarsverkets förbättrande. (Rgs Afd.)
Till förtydligande af förordningens 57 §, (som alltså motsvarar i förslaget den 56:te), hvilken §. innehåller, att allt hvad i samma författning finnes stadgadt, om utminutering af brännvin skall gälla äfven för andra brända eller distillerade spirituösa drycker, är, efter orden »brända och distillerade» tillagdt: ineller utländska. Med afseende derå, att gästgifverier finnas, de der på försäljning af spirituösa drycker inbringa lika stor förtjenst som andra tillåtna näringsställen, för hvilka den högre beskattningen bör ega rum, hafva Rikets Ständer ansett maximibeloppet af den för sådan försäljning utgående bevillning, hvars bestämmande utgör föremål för förevarande författning, böra i förordningens 58 §. (motsvarande i förslaget den 57:de) för gästgifverierna utsättas lill lika belopp eller Etthundra R:dr, som för de öfriga näringsställena der är bestämdt. Af Ven hafva Rikets Ständer funnit de i sista momentet af nyssnämnde §. förekommande ord, ”vid marknader, regementsmöten, auktioner och andra sammankomster”, böra utbytas emot följande, mera omfattande uttryck: då trupp är sammandragen, vid marknad, auktion eller annan sammankomst. Uti sista momentet af förordningens 59 §. (den 58:de i förslaget) är införd en förändring, som varit en nödvändig följd af dem, som egt rum uti 20 och 34 §§. af förordningen. Enligt sista momenteL af förordningens 63 §., hvilket moment innehåller, att till redskap, som anses förbrutne, räknas brännvinspanna med kittel, pannebröst, hatt, pipor, slang och annan afkylningsredskap, mäskvärmare och rektifikationsredskap samt hvad konstredskap som helst, dock ej till större del, än som olofligen nyttjas eller innehafves, kunna för bränvinsbrännare, som tillverkat brännvin väl icke med Bih. till B. St. Skrifvelse, N:o 199. större, men med annorlunda beskaffad redskap, än till begagnande hvaraf han var lagligen berättigad, endast de delar af redskapen som är olagligen konstruerad, förbrutna dömas.
Jag anhåller således om propos., att betänk, må läggas till handlingarna. Den 7 Juli e. m. Frih. Ehrenborgh, Gasp. Wilh.: Icke heller jag tror det vara riktigt att remittera Bevilln.-Utsk:s nu förevar. betänk, till Constit.-Utsk., ty blott K. propos.r kunna dit remitteras, och i sädana frågor, som denna,' säger 4-4- SRiksd. -Ordn. uttryckligen, att samtliga RiksSt. böra skyndsamt yttra sig, under hvilket Utsk. de anse målet höra. Det är således först sedan samtliga RiksSt. bestämdt förklarat, under hvilket Utsk. de anse, att frågan om tolagen hörer, samt i händelse 2 Stånd härvid stadna emot 2, som Constit.- Utsk:s åtgärd vidtager. Utsk. skulle icke hafva undandragit sig att redan hafva fullgjort sitt åliggande i detta hänseende, om samtliga RiksSt. hade bestämdt förklarat sin mening; men endast R. o. Ad. samt BondeSt. hafva sagt, att målet tillhör Bevilln.-Utsk., hvaremot de öfriga begge Stånden icke bestämdt sagt, under hvilket Utsk. de anse frågan höra, och någon säker slutsats i detta afseende kan så mycket mindre dragas af deras beslut, att dels såsom PresteSt. bifalla Bevilln.-Utsk:s första betänk, i ämnet, och dels såsom BorgareSt. lägga det till handlingarna, sorn det blifvit upplyst, att vid föregående riksdagar frågan om tolagen blifvit vexelvis blifvit behandlad af Statsoch Oecon.-Utskm, så att man icke kan veta, till hvilketdera af dessa Utsk., sorn de nyssnämnde tvenne Stånden anse målet höra. Men förrän dessa RiksSt. uttalat en bestämd mening, och det derefter visat sig, huruvida i Stånd stadna emot 2, har Constit.
Dessa inbetalningar verkställas i Slockholm hos Riksgälds-kontoret, antingen i Rikets Ständers Ranks sedlar eller i räkningsgrund; c) att inom två månader härefter till Herrar Fullmägtige i Riksgälds-kontoret aflemna en fullständig plan för lånets förräntande och amortering i enlighet med de grunder, som här nedan bestämmas. § 12. Långifvarne utfästa för fullgörande af de, enligt 1 § i detta kontrakt dem åliggande skyldigheter, ett vite af Femhundratusen (500,000) R:dr R:mt, som tillfaller Riksgälds-kontoret, i händelse de underlåta fullgöra sina deri gjorda åtaganden, dock med rättighet för Hrr Johns & Comp. att, emot uppoffrande af denna summa, frikännas från vidare utbetalningar än dem, sorn vid vitets förverkande äro verkställda; och förbinda sig Hrr Johns & Comp, att inom fjorton dagar härefter för detta vitesbelopp ställa sådan säkerhet, sorn af Fullmägtige godkännes. Denna säkerhet återbekommes, då långifvarne fullgjort hvad i Irsta § föreskrifves» Den 26 i förutnämnde November månad, eller efter förloppet af den tid, inom hvilken långifvarne enligt kontraktet bort fullgöra sitt åtagande att ställa säkerhet för det vite, hvartill de sig förbundit, inkom emellertid chefen för handelshuset Johns & Comp., Konsuln Th. Johns, med anhållan att, i anseende till förhållanden som efter kontraktets afslutande inträlfat, 8 dagars anstånd med fullgörande af ifrågavarande åtagande kunde beviljas. Som likväl Fullmäktige såväl i denna, som andra samtidigt inträffade omständigheter, funnit anledning till farhåga beträffande de med Johns & Comp. ingångna förbindelser, och i följd deraf ansågs angeläget att söka förmå Johns att från sig lemna såväl det till honom öfverlemnade kontraktet, som ock en till innehafvaren ställd öfverlåtelse deraf, på det.
Det kreditiv, som Riksgäldskontoret hittills hos Rikets Ständers Bank åtnjutit, skall Sveriges Bank, utan särskild godtgörelse. Riksgäldskontoret tillhandahålla. I den män de hittills från Rikets Ständers Bank beviljade kreditiv till Manufaktur-diskonten, Jernkontoret, Sparbanker och Filialbankerna varda för framtiden bibehållna, skola jemväl dessa kreditiv af Sveriges Bank tillhandahållas. ii 15. Sveriges Bank förvaltas af en Styrelse, som har att ordna och leda dess verksamhet, så att Bankens ändamål befrämjas. Denna Styrelse utgöres af en öf - Banko-Utskottets Betänkande JVs' 32. 19 verstyrelse och en Direktion. Den förra bestar af en ordförande, som Kongl. \laj:t utnämner samt åtta ledamöter, hvilka, efter det val till Fullmägtige i Rikets Ständers Bank vid riksdag egt rum, af bemälde Fullmägtige utses tili halfva antalet inom och till andra hälften utom dem, bland personer, kände för insigter, sakkunskap och nit. Direktionen skall bestå af en ordförande och sex ledamöter, som Öfverstyrelsen årligen utser och ai' hvilka minst två skola tillhöra denna styrelse. Vid samma tillfälle utser Öfver-styrelsen bland de valde tre till verkställande Direktörer samt, bestämme i hvilken ordning Direktionens ledamöter skola intaga ordförandens ställe, då han är frånvarande. § 16. Öfver-styrelsen utöfvar den närmare tillsynen deröfver, att de för Banken gällande lagar och författningar noggrannt iakttagas, samt meddelar allmänna stadgar och föreskrifter angående förvaltningen. Direktionen, som ombesörjer den dagliga förvaltningen, inhemtar i vigtigare frågor, som särskildt bestämmas, Öfver-styrelsens yttrande och ställer sig dess beslut till efterrättelse; egande Direktionen att till Ofver-styrelsens pröfning och afgörande hänskjuta frågor eller förslag, om hvilka den anser sig ej böra sjelf fatta beslut. De verkställande Direktörerna vare pligtige att åt Bankens förvaltning odeladt egna sin tid. § 17. Ölver-styrelsens och Direktionens ledamöter syare, en för alla och alla för en. för de beslut rörande Bankens förvaltning, till hvilka de med sin röst bidragit.
Under sådana förhållanden Tean man viii ej säga, att man utan orsak hyst fruktan derför, att det lån, hvarom nu ar fråga, skall tagas i anspråk just för samma ändamål, sorn de, hvarför så många mill. förut blifvit använda, lremL för underhållande af en öfverdrifven import oell deraf föranledd lika öfverdrifven förbrukning; ty olyckligtvis är erfarenheten sådan, att då man börjat att misshushålla, är det svårt att återgå på den ekonomiska banan. Detta är blott hvad jag till protokollet velat anföra. Frih. Sprengtporten: öm jag icke med säkerhet kunde förutse att tiden på förmiddagen är alldeles tillräcklig för att afgöra de ännu på föredragningslistan återstående målen, skulle jag visserligen icke, alldenstund någon ändring i det redan af frenne Stånd lättade beslutet numera ej kan åvägabringas, våga taga li. o. Ad:s tid i anspråk, för -att tillägga något i anL af den diskussion, som egt rum och sorn nu hufvudsakligen kan betraktas som en »gymnastik för tankarne». Men jag anhåller, att med ani. af Hr Gripenstedt» yttrande lä anföra, att, ehuru jag till alla delar instämmer i hans åsigt, att det vore önskligt, att återstoden af de af bankovinsten reserverade medel användes på sätt, K. M. i sin nåd. 1’ropos. föreslagit, och ehuru jag ingalunda kan annat än gilla den åsigten, att obligationer, utgifna på Svenska språket, skola vara lika betryggande för Bankens säkerhet, sam de på något annat språk affattade, jag dock ej kan dela hans tänkesätt i afs:de på våra handelsförhållanden. Jag tror nemi., att, om man vill upstiilla en jemförelse, som är bevisande i afsrde å förhållandet med landets export och import, med hänsigt till det inflytande, som skiljaktiga handelssystem kunnat utöfva å desamma, så upställer man sitt schema felaktigt, om man, för att komma till ett slutligt resultat, sammanräknar de år, då det ena systemet iakttagits, med dem, då det andra fullföljts.
Huruvida det af Herr Ekenstam meddeldte förslag uppfyller dessa hufvudsakliga vilkor eller icke, kunna val Utskotten, i brist af nödig beskrifning och ritningar, ej bestämdt förklara; men det förefaller Utskotten, att ett sådant’ trampverk, som föreslagit blifvit, medförande ett enformigt, föga afbrutet arbete inom galler, der fången, ett föremål för den allmänna nyfikenheten måste förlora sista, lemningen af blygsel, utan hvilken ingen moralisk förbättring kan ega rum, och hvilket arbete, betager arbetaren all sjelfständig kraftutveckling, samt derigenom liksom förvandlar honom till ett mekaniskt verktyg, skall medföra ett menligt inflytande , så väl på hans lynne som på hans kroppskrafter och på samma gång öka det honom ådömde straff öfver den gräns, som af Lagstiftaren blifvit åsyftad. Då likväl Utskotten hafva sig bekant, att en dylik inrättning med den ifrågavarande, blifvit med fördel begagnad inom fängelserne i England, tro Utskotten att densamma skulle på försök kunna användas såsom Corrections-medel inom arresterna för de fångar, hvilka genom uppstudsighet och ett elakt uppfö - Lagutskottets Betdnkanåc*. g5 irande gjort sig förtjente af aga, och ur denna synpunkt betraktad, förtjena en närmare uppmärksamhet, hvilken icke eller lärer uteblifva, om frågan, med dervid nödige upplysningar å vederbörligt ställe anmäles; mein enär Utskotten dels helt och hållet sakna Sådane upplysningar, dels icke äro i tillfälle företaga den undersökning härom, som, enligt Utskottens omdöme, ovilkorligen borde föregå ett hufvudsakligt yttrande i ämnet, anse Utskotten, i frågans närvarande skick, sig icke kunna i anledning af de gjorde Motion erne tillstyrka någon Riksens Höglofl. Ständers åtgärd.
Alt en misskrifning eller ofullständighet i framställningen ägt rum, upplyses äfven af handlingarne: men jag hoppas, att StatsUlsk., i händelse betänk, varder återremitleradt, nog lärer tillse, att den ringa tillökning, som kan komma i fråga, varder föreslagen, ty den som har det minsta möjliga, tål ej någon nedsättning. För ett så godt ändamål, som det ifrägavar., nemi. alt till både andelig och materiel odling bringa dessa trakter, torde R. o. Ad. utan tvifvel finna nyttigt att lemna understöd. Jag torde också få särskildt fästa Ståndets uppmärksamhet derå, att det nya pastoratet tillkommit efter förslag af den för tidigt bortgångne oförgätlige Ärkebiskopen Wallin, och ali dess stiftande var en bland de sista förrättningar, han såsom Ärkebiskop på sina visitalioner utförde. Den gifmildhet, som detta Ständ och R. St. i allmänhet skulle i denna fråga visa, vore tillika en gärd af aktning för den ulmärkle mannens minne. Jag hemställer, att R. o. Ad. mätte återremittera denna punkt, med de anmärkntr, jag 1111 tagit, mig friheten göra. Frih. Palmstjerna: Jag bestrider ingalunda behofvet af något större lön för pastor i Loos församling, än den StatsUlsk. föreslagit, men jag bestrider deremot helt och hållet, att StalsUlsk. icke skulle hafva räknat riktigt i denna fråga, då Ulsk. likväl endast tillstyrkt K. M:s nåd. propus, i ämnet; och som reservationen upplyser, har del ifrägavar. anslaget aldrig varit beräknadt ifrån Statens sida uti r:dr b:co. Det är blott den del, som socknen kunnat tillskjuta lill pastors lön, hvilken blifvit beräknad lill en viss summa i r:dr b:co, och sedermera förvandlats i spanmäl; men hvad statsbidraget angår, har, som sagdt är, beräkning deraf i r:dr b:co aldrig ägt rum.
I delta, som i de flesta fall, torde erfarenheten vara den bästa läromästaren; och i detta hänseende skulle en ganska vidsträckt erfarenhet kunna åberopas, enär i liela Europa, med undantag af Norden, der skogarnes rikedom hittills möjliggjort bibehållandet af den gamla stängsel-lagen, man icke känner annan lag, än den, iom bjuder krcaturs-egaren, att hålla vård om sina djur; och hvad som är fördelaktigt i andra civiliserade länder, torde äfven kunna antagas ' vara det hos oss, under likartade förhållanden. Men man behöfver ej gå utom våra egna landamären, för att få frågan löst. 1 våra egna bördiga slättland, såsom i Skåne och till en del i Westergöthland, har man, af ren beräkning, inom egna områden borttagit bägnaderna. För införande af ett förbättradt jordbruk, har man nemligen måst indela sin jord i flera eller färre gärden, hvilka alla behöft fredas, och då man efter skedda försök och noggranna beräkningar kommit till den erfarenhet, alt det kostat mindre alt valla eller tjudra kreaturen, än alt emellan alla de särskilda gärdena uppföra och underhålla kostsamma gärdesgårdar, bar man valt den förra utvägen, och de på slätterna är från år alltmera försvinnande mellan-gärdesgårdarne bevittna bäst åtgärdens ändamålsenlighet; inen, invänder man, hvad som kan vara nyttigt och verkställbart pä större områden, är det icke på mindre. Vid besvarande af denna invändning torde äfven erfarenheten kunna åberopas. Flere egare af större egendomar hafva under sednare tider, för alt hos sina underhafvande bönder och torpare införa ett förbättradt jordbruk, måst förut ordna deras egofrids-förhållanden, hvilket skett genom gärdcsgårdarnes borttagande och kreaturens vallning och ultjudring. i början väckte åtgärden missnöje, men erfarenheten undanröjde snart missbelåtenheten. Då jorden nu kunde fritt indelas, behöfde icke längre hälften Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Ulskottens Betänkande, N:o 24. 17 hälften deraf upptagas till träde för ett fattigt betes skull.