Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Månad, hvaruti tillkännagifves Respectiva Ståndets beslut, att för sin del deltaga i Högvördige Prest-Ståndets Remiss till Allmänna Besvärs och Ekonomiutskottet å Herr Doktor Stenhammars Memorial* angående saknad eller fördröjd verkställighet af Kongl. Maj:ts och Riksens Ständers vidtagne Beslut uti åtskillige Rikets inre hushållning rörande ärenden. Men som Utskottet redan enligt Riksdags-Qrdningens 44^# N:r 8; Utdrag af Riksens Ilo glo fl. Stånders Allmänna Besvärs och EkonomiUt - i, 5- S. D. -U öredrogs och ftpplästes Hedervärd^ Besil;, och Ekön. JJish Betänkanden. §. till Högvördiga PréstStåndet återleniUat detta Memorial, såsom omfattande ett till Utskottets befattning ej hörande ämne; skullé Hedervärda BondeStåhdet genom Utdrag af Protocollet och bifogad afskrift af den afgångna Expéditionen härom vördsammeligeft 'Underrättas. Ut Supra. (‘Bilagan finnes tryckt här of vanföre under N:r 6.) \ N:r 9. ^Riksens Högloft. Ständers Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotts Betan* hände, ”angående yrkad rättighet, att a Marknaderna i Bdket få på deri utsatta Marknadsdagen köpa och sålja lofgifna Producter, som af Landtmannen sjelf förfärdigas, utan att \af bida Marknadens kungörande -vid Trumslag ■Riksdagsfullmägtige Laur. Carlsson, J. Åndersson, och Petter Svenssob fran Skaraborgs jLän, med hvilka RiksdagsFullmägtigeh Måns Pehrsson från Blekinge Län sig förenat, hafva uti ett den idde sist).
Nyssnämnde Kongl Försäkran af år 1789 stadgar uti 2 g, alt ”de å hemmanen en gång gjorda, i laga ordning fastställda, skattläggningar och tiondesätlningar skola i evärdeliga tider ega bestånd, och aldrig någon ändring eller rubbning deruti tillåtas;” och 182» års åberopade Kongl. Bref innehåller, bland annat, följande: "Då WI nu till öfvervägande förehaft hvad af Eder (Kammar-kollegium) blifvit i underdånighet yttradt, förlättningarne i förevarande ämne innehålla och i öfrigt förekommit; håfve WI funnit, det J väl egt att från länen infordra uppgifter om de möjligtvis befintliga skattlagda hemman och lägenheter, hvilka, ehuru hittills med kronotionde icke belagde, efter förfaltningarne likväl borde sådan tionde utgöra; men alt J vid infordrandet af dessa uppgifter, hvilka åsyftade påläggandet af en hittills icke utgjord skatt, jemväl af äldre skattlagda hemman och lägenheter, likväl bordt närmare bestämma, hvilka hemman och lägenheter, efter förfaltningarne, dervid borde komma i fråga, i stället för att, som nu skett, i följd af de, i den derom utfärdade kungörelsen, nyttjade obestämda ordalagen, låta sådant bero af vederbörandes pröfning, hvaraf också handt, att på mänga ställen en mängd lägenheter blifvit uppgifna och lill kronotionde föreslagna, hvilka äro af den beskaffenhet, att sådan tionde icke kan dem åsättas, och hvarigenom missnöje och oro öfver nya beskattningar lätteligen kunnat uppkomma.
Men linder en tid, då man befinner sig på en öfvergång och då ingen lärer bestrida att, såsom en följd af departementalstyrelsens införande, ganska betydliga reformer förestå för embetsverken, — under sådana förhållanden anser jag StalsUtskrs förslag att ad interim reglera lönerna vara ganska välbetänkt, af hvilken anledn. jag icke kan vika från den mening jag förut yttrat. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla det villkor, som StatsUtsk. föreslagit böra fästas vid löneförhöjningen för Kammar-colhm. Ropades starka nej, blandade med ett eller annat ja. Frih. Sprengtporten: Jag tager mig friheten be gära Hr Landtnäs framställning om antagande af det villkor jag föreslagit i min reservation. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad., på sätt Frih. Sprengtporten föreslagit, behagade bifalla, att de erabetsoch tjenstemän, som lagligen funnes berättigade att undfå afsked med lönernas bibehållande, mätte äga alt å indragningsstat njuta hela beloppet af den aflöning de, i följd af detta beslut, åtnjuta. Bifölls. Frih. C e d e r s t rö m : Efler den propos., som Hr Landtm, framställt och R. o. Ad. bifallit, så har R. o. Ad. af Frih. Sprengtportens reservation godkänt, att afgående embelsoch tjenstemän i Kammar-colhm skola äga rättighet att i pension uppbära så väl beloppet af deras lön, som det arfvode, livi Ike t genom lönetillökningen tillkommer. Men i Frih. Sprenglporlens reservation står ytterligare, att anslaget ej skall vara längre än till nästa riksdag. Jag skulle likväl förmoda, att Frih:ns afsigt icke lärer vara, att det vid hvarje riksdag skall blifva fråga örn nedsättning i allöningen ensamt för Kammar-colhm och Kammarrätten, utan alt lönelillökningarne må få såsom arfvoden fortgå, tills den reglering blifvit fulländad, som Frih. Sprengtporten förutsatt.
17 toret öfverlemnas och derstädes förräntas, komma att utgöra en besvärlig och onödig omgång; att då den i Stockholms stad förefallande stämpling af spelkort och tidningspapper verkställes i Riksgäldskontoret, torde jemväl afgifterna för samma stämpling böra fortfarande till detta kontor ingå; samt att det, vid tidningsstämpel-afgiftens påbjudande, meddelade och hitintills bibehållna stadgandet, att redogörelserna för sistnämnde afgift skola frän Landskontoren till Riksgäldskontoret insändas, icke kan anses på något sätt föröka det besvär, hvilket i sednare tider för vederbörande tjenstemän uppkommit genom upprättandet och afgifvandet af de för denna afgift föreskrifna serskilda redogörelser. Vidare torde Utskottet, med hänsigt till ej mindre samtliga nu uppräknade afgifter och medel, än allmänna bevillningen, icke böra underlåta fästa uppmärksamheten derå, att i den mån Riksgäldskontorets tjenstemäns åligganden, genom dem nu tillhörande uppbördsoch redovisningssamt granskningsgöromåls öfverflyttning till Statskontoret, komme att minskas, blefve naturligtvis göromålen inom Statskontoret ökade; hvilket alltså jemnat mäste föranleda större eller mindre tillökning i detta verks förvaltningskostnader. För öfrigt tror sig Utskottet dessutom härvid böra uttala den åsigt, att fortfarandet af den Riksgäldskontoret nu åliggande skyldigheten att emottaga och granska ränteriernas månadsförslag jemte öfrige till samma verk ingående redogörelser för bevillningsmedlen, äfvensom kortoch tidningsstämpelafgifterna samt att å kontorets räkning i Rikets Ständers Rank insätta de från Landtränterierna ankomna penningeremisser, ingalunda bör förhindra eller tillintetgöra möjligheten för Rikets Ständer att i det syfte, Riksdagsfullmäktigen Strindlund uppgifvit, låta verkställa en till göromålens förenkling och förvaltningskostnadernas minskning ledande, förändrad organisation af Riksgäldskontoret.
Öfver förevarande motion har Utskottet inhemtat utlåtande af bankofullmäktige, hvilka, efter under-styrelsens hörande* och i enlighet med dess: hemställan, afstvrkt bifall till det i motionen framställda förslag; och sorn, på sätt bemälda: styrelse yttrat, pröfningen af den väckta* frågan om afskrif - Éanféo-Utskotléts Utlåtande ,■ N:o 45. 3 ning af bankens omförmälda fordran måste vara beroende på utredning ab det förhållande , huruvida kanal-bolagets nuvarande financiella ställning är sådan, att någon utsigt för banken icke finnes att återbekomma det lemnade låne-biträdet, hvilket åter icke kan bedömas utan fullständig, på kanal-verkets räkenskaper grundad, kännedom angående kanal-verkets tillgångar och skulder samt en jemförelse i afseende på kanal-fartens tillväxt eller förminskning under flera på hvarandra följande år; men motionären härom icke lemnat vidare Upplysningar, än att från och med år 1832 till och med år 1846 sammanräknade utdelnings-summan uppgått till 78 r:dr b:ko per aktie, hvarje sådan på 500 r:ilr; anser Utskottet, i sakens sålunda outredda skick, och då Utskottet derjemte inhemtat, att under de sednare åren icke allenast trafiken å Södertelje kanal betydligen ökats, utan äfven jemförelsevis större utdelningar å aktierna än tillförene egt rum, hvadan också dessa sednare stigit i värde, samt än fördelaktigare förhållanden i framtiden möjligen kunna uppstå, hvarigenom kanal-bolaget tilläfventyrs kunde blifva i tillfälle att lårtet återgälda, sig destomindre böra understödja den väckta1 motionen, sorn någon olägenhet för bolaget icke kan uppstå dymedelst, att dess skuld till banken uti räkenskaperna fortfarande inom linien balanseras; i följd hvaraf Utskottet hos llikets Ständer vördsamt afstyrker bifall till ifrågavarande motioni Stockholm den 27 Mars 1848. Reservation af Grefve Cronhjelm, P :
Enligt Post-Verkets Räkenskaper uppgår netto-behållningen af Post-intraderna för nedannämnde år till följande belopp, nemligen: Härvid bör dock anmärkas, dels att behållningarna för de tvänne förstnämnda åren blifvit minskade genom njbjggnads.- kostnader , uppgående år 1820 till 15,555 R:dr 26 sk. 8 r:st och 1824 lill x.5,643 Ibdr Bevillnings-DUkoHels Betänkande N-0 4-7- 5 26 sk. 8 r:st., så alt, derest dessa serskilda utgifter icke egt ram, behållningen för dessa år stigit till nära samma summa, som under de a:ne påföljande åren; — och dels att, enligt vederbörandes derom lemnade och af räkenskaperna styrkta uppgift, den betydliga nedsättningen för år 1827 tillkommit derigenom, att 1826 års kostnad för paket-farten mellan Götheborg och Harwich, utgörande 20,400 R:dr, blifvit år 1827 ersatt, samt att utgifterna för sjö-postfartens underhållande emellan Ystad och Greifswald blifvit ökade genom extra-ordinarie reparations-kostnad till nära 12,000 R:dr på Äng - postfartyget Constitutions machineri. Hi irigenom har behållningen blifvit minskad med tillhopa 3a,400 R:dr, samt skulle, om denna summa tillägges förutnämnde 1827 års behållning (84,399: 37: 10), uppgå till ett sammanräknadt belopp af R:dr 116,799: 37 sk. 10 r:st. Banco. —- Örn af de sålunda uppkommande summor beräknas ett medium, finnes detta för ifrågavarande 5 år hafva uppgått till omkring 20,000 R:dr utöfver det belopp, som Höglofl. Stats-Utskottet i Inkomst-Betänkandet beräknat, och Rikets Högh Ständer antagit, eller x00,000 R:dr Banco.
Beloppet af hvardera må nu endast uppgå i medeltal till 50 R:dr, hvarvid det dock svårligen kan stanna, om det skall motsvara resekostnad samt underhåll och tidsspillan under en månad; så uppstiger icke dess mindre hela summan till 240,000 R:dr eller fullt ut, hvad det skulle kosta att till skäligt belopp förhöja Högsta Domstolens och Hofrätternes lönevilkor. Men hvad som med all denna kostnadsersättning icke afhjelpes, är obelåtenheten hos alla dem, som mot sin vilja besväras med jurymannabefattningen. Dessutom måste staten belastas med åklagares och vittnens ökade kostnader, då inställelse vid juryting blir en ny skyldighet för åklagare, och vittnen destomindre kunna utan ersättning dermed besväras, som de förut måst likafullt höras vid underrätt och ofta blifvit då besvärade med resor, hvilkas lönlöshet redan är föremål för missnöje. Dessa anmärkningar, härledande sig endast från sjelfva den föreslagna organisationen af juryinrättningen, hafva synts mig tillräckliga att visa, det ett förslag till en sådan inrättning, om det någonsin skall gå i fullbordan, åtminstone måste vara helt annorlunda inrättadt, än det nu i fråga varande, hvars öfriga beskaffenhet jag derföre ansett öfverflödigt att närmare granska. I sammanhang med frågan om jury, såsom en anstalt för den högsta offentlighet och för folkelementets verksamhet i lagskipningen, står frågan om offentlighet hos de ständiga domstolarna. Denna åter förhinder sig med en annan af ännu mera genomgripande betydelse, nemligen frågan om skriftlig eller muntlig rättegång, såsom den, hvaraf folkopinionens högsta verkan på lagskipningen heror. 71 Om den högsta allmänna upplysning är den rätta domstolen öfver alla samhällets angelägenheter; sä kunna icke opinionerne blott genom sitt största möjliga utbredande utöfva fördelaktig verkan på dessa angelägenheter. Äfven tryckfriheten kan så missbrukas, att de genom henne spridda opinioner öfverväldiga upplysningen, och blifva allmänt rådande just derigenom, att de missleda. Än mer kan sådant ske genom de offenlighetsmedel, som sträcka sin verkan på folkmassan ännu längre ned, än till den egentligen läsande stora allmänheten.
Nästa års sommar och höst tillbragte han i Holland för att på sin regerings vägnar medla fred mellan England och Generalstaterna. I januari 1668 afreste han som sändebud till London och förde då sannolikt med sig den unge Wrangel, hvilken dermed slutade sina utlänska uppfostringsresor. Dylika färder brukade vanligen räcka trenne år. Har då Lars Johansson vistats i Tyskland som en slags ledare för riksmarskens son under åren 1662 1664, under hvilken tid denne uppehöll sig på andra sidan Östersjön, sysselsatt med att ställa der varande svenska krigsmakt på stridsduglig fot och insända promemorier till rådet om förbund med England och krig på utlänsk botten under hvad förevändning som helst? År 1665 skulle han med Karl Filip hafva anträdt resorna, medföljt denne öfver Holland till England och derifrån öfverseglat till fäderneslandet. Hösten 1668 är han hemma, såsom kan ses af hans gratulationssång till en Lilienhoff vid hans adlande, som skedde den 19. september detta år. Åtskilliga smärre omständigheter tala likaledes för detta antagande. I så fall har han vid tjugutvå års ålder lemnat det gamla Sverige. Vi kunna omtala en episod från denna resas början. Kärleken hade redan klappat på hans skaldeoch ynglingahjerta. Det skepp, hvarmed han utreste, tvangs af stark motvind att kasta ankar i skärgården vid Landsort. Här gick han nu och tänkte på fosterlandet, som i afskedets stund blef honom dubbelt kärare, men framför allt på sin flicka och den ljufva förbindelse, hvaråt han måst säga farväl. Regnet föll ned i strömmar och utplånade hennes namn, som han ritade i sanden. Allt detta jemte vågornas eviga brus stämmer hans lyra till ett synnerligen rent och varmt vemod. Huru skön klingar ej denna af kärlek inspirerade sång, kanske hans innerligaste: »Farväl, min vän, min själ, mitt lif, min kära, Min fordna ögontröst, min lust och ära! Farväl, mitt hjertas barn och bästa vän! I fall att himmeln helsan min behagar, Förtröstar jag, att han min resa lagar Snart hit igen.
Efter det Voterings-Sedlarne blifvit utdelade, insamlade och öppnade, befunnos Attatlofem f 8 5) Ja, och Trettiofyra (3 4) Nej; Och sora Ja således vunnit, så kommer den personella Beviilningen eller Capitations-afgiften, att utgöras till lika belopp af hvarje Mantalsskrifven Mansperson och till lika belopp för hvarje Mantalsskrifven Qvins-Person, endast med de undantag i afseende pl ålder, hvartill Bevillningsutskottets Betänkande af den 23 sistledne Januarii föranleder. 2:0 Den, sorn bifaller , att den föreslagne Öfverflöds-Afgiften skall utgå genom Taxering af vissa öfverflöds-Artiklar och, deräst den erforderliga Summan icke kan på annat sätt erhållas, en Fyllnads-Afgift utgöras för Landt-Tullsersättningen, voterar Ja; den det ej vill Nej; Bihang till Riks St.Prot. tgij-igtg, V 850 Stals-Vtskottets Betänk anden. Vinner Nej, så skall en Consumtions-afgift för Ofverflödsvaror och Fyllriads-Afgift för Landt-Tulls - ersättningen, sammanlagd utgöras med visse skillingar för hvarje Riksdaler, som efter a Art. utgår. Sedan Voterings-Sedlar blifvit utdelade , upphämtade och öppnade , befunnos Sextiosju (67) Ja, och Femtiotvå (52) Nej; i följd hvaraf Ja vunnit, och kommer altså den föreslagne Öfverllöds-Afgiften , att utgå igenom Taxering af visse ÖfverflödsArtiklar, och, derest den erforderlige Summan icke kan på sådant sätt erhållas, en Fyllnads-Afgift att utgöras för UandtTulls-ersättningen. Hvilket Utskottet får vördsamligen anmäla. Stockholm den g April 1818. Riksens Högloft. Ständers Statsoch Bevillnings-Utskotts gemensamma Utlåtande i anledning af Kongl.
till den der uppsatsen i Ny svensk tidskrift, menade hon, att när man sett en pjes, sådan som » Sabinskomas bortröfvande », — till skilnad ifrån Vildanden — dä känner man sig så lättad och frigjord, så att man till och med kan gå åstad och göra en god geming. Men när man blifvit uppskakad i sin själs innersta af Vildjtnden — då känner man sig alls ej kallad att arbeta ute i verlden — var det så? Skulle det vara derför att Gregers åtgöranden bära så dålig frukt? I så fall låtom oss ej bära oss åt som Gregers. Ty andra sätt finnas. För en kritiker borde det också finnas andra sätt att träda fram än att slå ned allt, som ^går i samma hjulspår som hennes eller hans egna åsigter. Man må skrifva recen-sioner eller böcker, så bör man väl ha så pass mycken urskiljning, att man kan högakta en dikt, sknfven till och med i den riktning, som man sjelf ej för allt i verlden vill tillhöra. En kritiker sådan som ' Georg Brandes har skrifvit fullkomligt oveldiga uppsatser om romantikeme. Men den vanligaste kritiken blir sällan annat än ett tillkännagifvande af att den enskilde kritikern ej känner sig tilltalad af det eller det, som han läst. Han har förutfattade åsigter. Skrif-ver författaren i en annan anda, så blir han illa åtgången, skrifver han så, som kritikern vill, far han vackert betyg. För öfrigt är det ju en rén slump, om en bok blir väl eller illa omtalad i tidningarna. Det beror på hvem som får skrifva om den. Det beror också på .annat. Under min stockholmstid utkommo samtidigt två novellsamlingar, båda skrifna af gröngölingar. Den ena boken var venster-sinnad men ganska tam, den andra mycket häftig och mycket röd. De blefvo recenserade i en och samma genomkonservativa tidning. Den tama boken blef nedgjord som ett genomdåligt arbete, den röda prisad som ett godt verk. Jag vet också orsaken till denna dom, men den var af så personlig natur, att den ej skall berättas här.
Hr Stråle har trott sig finna tvänne särskilda cathegorier i mitt förslag; der finnes likväl icke mer än en, nemi. huru förhållas bör, när en person i högre mån, än sorn anses motsvara hans bidrag till densamma, betungar fattigförsörjningen ; allt det öfriga innehåller blott en beskrifning, som torde böra qvarstå; ty en person kunde ju betunga fattigvården, som icke sysselsatte sina arbetare, eller som antog redan orklöse, hvilka endast högst kort tid förrättat något arbete, men sedan folio fattigvården till last. I afseende på den befarade arbitragen får jag fästa uppmärksamheten dervid, att besvärsrätten är öppen, om fattigvårdsstyrelsen skulle missbruka sin rättighet. Hr Stråle: Frih. Sprengtporten nämnde, alt vid en inrättning kunde antagas dem som vore orklöse eller ålderstigne, och att desse således snart folie fattigvården till last. I stället för att betunga en sådan inrättning, som gaf tillfälle till arbetsförtjenst äfven åt den mindre arbetsföre, borde densamma lofordas , och jag kan ej finna skäl att högre taxera ägaren till en sådan inrättning, som gifver sysselsättning åt många. I öfrigt afsåg mitt förslag den omständigheten, att icke en person borde få inflytta i en församling och der genast falla fattigvården till last. Ordet "genast” har sin svårighet att använda, och derföre har jag framställt sorn maximum ett år, sorn en person skulle hafva tillloragt inom en församling, innan han finge falla fattigförsörjningen derstädes till last. För öfrigt skall jag icke vara envis att påyrka mitt förslag, ehuru jag tror att det innefattar ett Den 13 Murs f. in. nödigt correctiv emot fattigvårdens alltför stränga betungande. Hr Rosenblad: Föremålet för mitt yttrande ur endast alt anhålla, det Hr Frill. o. Landtm, först täcktes gifva oss propos. på ir och 12 §§:na. Sedan dessa, sorn jag hoppas, blifvit afslagna, tolde turen komma till Frill. Sprengtportens förslag, hvars bifallande jag tillstyrker.
I följd af livad jag nu haft äran anföra, yrkar jag bifall till Utsk:s förslag om lagmansrätternas upphäfvande, men återremiss i öfriga delar af betänk, för vinnande af de rättelser, som jag ansett af behofvet påkallade. Hr Tham, Wolrath: Jag anhåller, att Hr Frih. Stael von Holsteins vid betänk, fogade reservation må blifva uppläst. Frih. Stael von Holsteins reservation upplästes. Hr Tham: Jag åberopar i afseende på detta betänk, endast den nu upplästa reservationen med det tillägg, att om lagmansrätterna borttagas, är jag öfvertygad, att hofrätterna skola sä öfverhopas med göromål, att en mängd nya divisioner der skulle behöfvas och medföra en betydlig kostnad för staten. Flera mål skulle äfven komma lill Högsta domstolen, och om dess göromål skulle ökas till den mängd, att Högsta Domstolen mäste arbeta på flera divisioner, skulle det kunna hända, att man från högsta instansen fick skiljaktiga domar i enahanda saker; och om den beprisade juridiska enheten vann härpå, lemnar jag derhän. Ilar har blifvit sagdt, att lagmansrätterna merendels besättas med ungdom. Detta är likväl ej förhållandet i min ort, ty vi hafva der gamla skickliga lagmän; men deremot händer det ofta, att häradshöfdingarna begagna sin rätt att söka vicarier. Jag bestrider icke dessas theoretiska kunskaper; men jag bestrider dem menniskokännedom, localkännedoin och flera andra nödiga kunskaper i practiskt hänseende. Jag har sjelf erfarit, huru en sådan domare vid en häradssyn gafeu dom, som stridde mot allt sundt förnuft; men lyckligtvis hade vi en skicklig lagman, som upphäfde domen och ställde saken till rätta.
— N:o 263 med förslag till stadganden i Riksgälds-Kontorets reglemente, angående detta verks skulder och fordringar. XI. B. 333. A. 359- — N:o 264. med förslag till stadganden i Riksgiilds-Kontorrts nya reglemente, angående åtskilliga vid föregående Riksdagar beviljade, men ännu ieke verkställda utbetalningar. XI. B. 333. A. 359. — N:o 265. med förslag till voterings proposition i anledning af Riks-ståndens skiljaktiga beslut i fråga om ett anslag för Lifbevärings-regementet. XI. B. 322- A. 326. U. 393, 398. E. 357. — N:o 266. i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga framställning om beviljande af anslag för folkundervisningens befrämjande. XI. B. 322. A. 327. E. 417- — N:o 267. med förslag till voterings-proposition. i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, i fråga om löneförhöjning åt Statens Embetsoch Tjenstemän m. fl. för år 1857. XI. B. 327. A. 332. U. 393, 398. E. 357. — N:o 268- med förslag till voterings-proposition, i anledning af Riks-ståndens skiljaktiga beslut i fråga om medels anvisande till påbörjande af Stockholms befästande å landsidorna. XI. B. 327. A. 332. U. 393, 398- E. 417. — K:o 269. i anledning af återremiss å frågan om lån för jernvägs-anläggning mellan staden Borås och vestra Stambanan. XI. U. 327, 332. U. 394. A. 399. U. 440, 443. E. 445.
Ni ser inte för vackra ut, duken folket är rent af förbannadt när det råkat få för mycket i hufvudet det var inte för första gången jag sett, hur alla kasta sig på en enda, liksom bromsarne på en häst. JÄGER. Om jag vetat, att du varit bredvid i kammaren, så hade vi gått in dit jag har inte sett dig på så länge, och vi gick enkom till Blåa duken i afton för att träffa dig. så billigt att jag hjelpte er ur klämman jag satt AXELSON. Tack för det då var det ock derinne och läste tidningarna, se här tag och blöt på ansigtet litet (doppar handduken i tvättfatet, som Anna räcker fram, och lemnar den till Jäger.) JÄGER (tvättar sitt ansigte). Tack, Axelson! Det var nu fan med Pohlen, her re om jag varit der, nog skulle jag ha lappat en och annan, det är tvärsäkert det. Tacka vet sej de, och det gör de förbannadt rätt uti. jag gossarne i Frankrike! de låta inte huttla med DAHL (till Anna, som håller tvättfatet framför ho nom). Och du heter Anna du, min gudomliga flicka? Vet du, jag skulle hvar afton vilja gå på Blåa duken och skaffa mig några skråmor, om jag vore säker på att efteråt få en sådan uppenbarelse som i afton. den på hans skuldra). Hur var det? Granna färger, de hör till er profession, herre, men granna ord, det tror jag vi håller inne med och för AXELSON (som närmat sig Dahl och lägger han resten är flickan min hemväfd vara och ullfärgad, behöfver derföre inte läggas i kitteln, ser herrn lilla. (Till Anna) nå hur går det med qvällsvar'n, kan inte bli något mästerstycke för dig, min gubbe Anna? har du några bitar bergslagskorf, så langa hit dem. (Till Jäger och Dahl). Sedan ska' vi se efter, hur det står till med garderoben herrar gesäller ä' väl inte för goda att svepa in sig i en jernbärares rockar? men ni vet kanske inte att jern