Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Håll, håll för all ting, de döda får inte gripa sej för mycke an, det sk adar deras sömn. Likväl om det roar dej , så var välkommen till baka. Men vet du, kära Niclas, jag tror det h ar ingen fara med lifvet; och för att vara så mycke säkrare, så vänd om igen till söta mor dins g ård på landet; sök dej en fästmö der; flickorna i gåshärad ä just skapta att trösta Niclasar; res, res, kära du, och f ramför allt tänk inte mer på mej. Lär, att från denna dagen Jag tillhör endast den, Som bildad af behagen, Och prydd af ungdomen, Dock mäst behag a lärde Med sj älens ädelhet, Och med si tt hjertas värde Förståndets para vet. Utaf den målning som jag gifver Förmodligen, min vän, du ser Att all dm möda fåf äng blifver Att täfla om mitt hjerta mer... Men mitt beslut, bör du väl tänk a, Som allt med tiden ändras kan; Då jag blir femte gång en enka Ska du få bli min sj ette man. N I C L . Ja ja, cousine är inte rasande, hon vet spara det bästa till sist; men det kan dra ut 20 på tiden med de fem, och då ... nej, cousine, gör som jag sagt, börja med mej. J U L . Nej, kära Niclas , nu vill jag ha en man, v acker, god, qvick, ädel, vettig, med belefvenhet och talanger. Jemför dej med den beskrifningen, och döm sen. för sej. Ach hvad skillnad mellan det der du mhufvu't, och min Stålarm. N I C L . Talang? ja talangen att klä sej , k an jag tänka; d'ä den största hon har. J U L . Och det skulle inte skada om du h ade lite med deraf. N I C L . Nu är jag i min arbets-habit, som jag ska vara alla söken-dagar, säger gufar; men kom ihog mina helgdags-kläder. Mins min sammets -vest med f ransar, Mins min blå manchester-frack, Och min halsduk sydd med kransar, Och min sko med hög röd klack , Mina breda spetsmanchetter
Jag tror icke heller att man derigenom befrämjar ärendernas framgång, utan alt man tvärtom förfar lika obilligt, sorn oklokt, hvarföre jag förnyar min anhållan att R. o. Ad. måtte godkänna tillgodonjutandet för Gr. af Ugglas att enl. sin rätt dertill, få sin reservation i dagens prot. intaget. Då nu II. Ex. Ilr Frih. o. Landtm, hemslälde om R. o. Ad. bifölle att den skriftliga reservation Gr. af Ugglas, enl. derom i i gårdagens plenum gjordt förbehåll, i dag afgifvit, finge i prot. intagas, ropades starka ja, blandade med nej, hvarefter H. Ex. förklarade det han ansåg ja hafva öfverröslat nej. Föredrogs ånyo StatsUtsk:s d. 9 och 16 dennes, på bordet lagda utlåt. n:o 81, i anledn. af K. M:s nåd. propos., i fråga om uphörande af s. k. vakansoch förslags-liggetidssamt begrafningshjelps besparingar, samt om årliga anslag till vederbör, pensionskassor, såsom ersättning för de inkomster, dessa kassor af nämnde besparingar åtnjuta. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag hemställer vördsamt att de 2me serskildta förslagen i delta betänk, måtte åtskiljas, och att Hr Frih. o. Landtm, behagade först föredraga det, som är uptaget under mom. A, hvilket i min tanke borde bifallas, hvaremot det sednare torde böra återremitteras. Den 17 April. 491 Uppå i anledn. häraf framstäld propos. lieslöts att de uti detta utlåt, förekommande punkterne litt. a och b skulle hvar för sig föredragas och afgöras. Punkten litt. a, ang:de uphörande af de s. k. vakansoch förslags-liggetids-besparingarne. Hr Printzensköld, Carl: Mig synes, som skulle åtskilliga betänkligheter möta emot antagandet af ifrågavar. förslag. StalsUtsk. har å ena sidan erkänt, alt Statsverket skulle genom bifall till K.
Åkerhjelm bar, å en annan sida, velat deducera saken derhän, att det icke skulle vara det förstärkta ConstitutionsUtskottets, utan det vanliga ConstitutionsUtskottets Memorial, som ej får vid första Riksdagen undertryckas, och Friherren har dervid nyttjat ett ord, som icke finnes i Grundlagen, under åberopande af både andan och ordalydelsen af de citerade §:ne. Men den härledde andan har utgått från en ordalydelse, som icke finnes; ty det står ingenstädes i Grundlagen förbjudit för Rikets Ständer att undertrycka ett af ConstitutionsUtskottet uppgjordt förslag. Der står blott, att Rikets Ständer ej vid samma Riksdag må besluta om en föreslagen ändring i Grundlagarne; och att besluta om en förändring måste vara något helt annat, än alt antaga ett förslag till förändring, ty med beslutet är sjelfva ändringen skedd, och, såsom Herr Professor Geijer i sin reservation yttrat, då anmärkningar emot ett förslag kunna göras, hvilka naturligtvis böra kunna gå på saken, måste de äfven kunna gå emot sa - Den 11 Mars f. m. 267 hen. Jag förmodar således, alt den förmenta styrkan af det använda argumentet skall blifva skingrad, om man blott besinnar, att det icke är det vanliga ConstitutionsUtskottet, som vid första Riksdagen får afgöra saken, utan att det finnes en högre autoritet, nemligen det förstärkta ConstiiulionsUtskoltet, och dess mening är verkligen af natur att derom skulle kunna sägas, att den icke får undertryckas, utan måste fortgå till nästkommande Ständer. Ty att det vanliga ConstitutionsUtskottets mening ej skulle kumma undertryckas, vet jag icke huru Friherre Åkerhjelm eller någon kan på allvar förfäkta, då Grundlagen tydligen bestämt, att anmärkningar emot Utskottets förslag kunna göras och alt saken, då det ej lyckas Utskottet att sammanjemka RiksStåhdens olika meningar, skall gå till förstärkt ConstitulionsUtskott, som äger alt förena dessa meningar, oberoende af den mening det vanliga ConstilulionsUtskottet haft.
Utskottet vid detta mål icke lägger den åtgärd, hvartill Regerings-Formens 106 § kunde föranleda, utan tvärtom anser all anmälan af detsamma såsom stridande mot en billig utöfning af de pligter, som i nämnde § blifvit Utskottet förelagde.» Herr Biskoppen Doctor Nordin frågade: när Stats-Rådet kunnat göra påminnelser? Då Ledamöterne efter den 6 Junii utnämndes, var det Konungens höga rättighet att nämna Herr Justitise-Cancellern af Klinteberg och emot hans utnämnande kunde Stats-Rådet alldeles icke anföra betänkligheter; och då Riksens Ständer vid denna tid icke hade stadgat lönevilkoren, så var det Herr Justitiae-Cancellerns rättighet att innehålla med yttrande, huruvida denna nådiga befordran af honom kunde njutas. Då sedermera Herr Justitise-Cancellern i underdånighet vägrade att Justitife-Råds Embetet emottaga, så var det hans rättighet att så förhålla sig; hvarvid således Stats-Rådet hvarken kunde eller borde göra anmärkning. Att Herr JustitiseCancellern någon stund interims-vis hade säte och stämma uti Högste Domstolen, är något, som inträffar hos samtelige Herrar Ledamöter, hvilka vid samma tillfälle, den 24 Julii, emottogo sine Justitiae-Råds embeten, som Herr Justitiae-Cancellern i underdånighet undanbad sig emottagandet af samma embete. Herr Professoren Doctor Faxe uppläste ett så lydande skrifte ligt anförande: »Af Hans Excell. Riksdrotzfet] och Justjitise-Stats-jMinfistern] Hr Grefve Trolle Wachtmeisters den 24 Julii förledne år inför Konungen i Stats-Rådet gjorde anmälan finnes, att icke förr än då de herrar, som till Justitise-Råder blifvit af Kongl. Maj:t i Nåder kallade, tillkännagifva, huruvida de samma embete kunde emottaga eller icke. Då först blefvo deras löner bestämde — och då först var också rätta tiden för handen att yttra sig om desse embetens beklädande.
Men han glömde, att detta ej kunde antagas utan bevis, och att det således bordt antingen vara utsatt i sjelfva gåfvobrefvet eller också kunna med annan giltig bevisning styrkas, och att intetdera inträffat (och han glömde dessutom, att denna senare uppgiften var oförenlig med den förra, enligt hvilken gåfvomedlen blifvit vid gåfvobrefvets utfärdande kontant atlemnade). Likaså med andra gåfvobrefvet, det på 500 R:dr, i hvad uppgiften om tillgång för summans utbekommande beträffar. Denna tillgång förmältes vara leornad uti nyssnämnde skuldsedlar; men derom förekom hvarken någon uppgift i sjelfva gåfvobrefvet eller annan bevisning. Den, som innehade (och äfven sjelf utfärdat) dessa skuldsedlar, var den gåfvotagandes fader; han kunde således icke vittna; och intet annat vittne uppträdde att intyga, det gifvarinnan förklarat skuldsedlarnes innehåll vara, till större eller mindre del, anslaget af henne till utgörande af gåfvobrefvens föremål (de genom dem skänkta beloppen). Dessa gåfvobref (såsom icke varande förbindelser) voro då ingenting annat än löften om utbekommande af så och så stora penningebelopp ur gifvarinnans tillhörigheter, och detta fiirst vid hennes död — löften, sorn följaktligen, utan hinder af den origtiga benämningen gåfvor 7ncd varm hand, kunde af gifvarinnan återkallas, och således voro af enahanda betydelse med testamenten, ehuru icke försedda med den bevisning, som för giltigheten af sådana är nödig; hvarföre de ock, ehuru i egenskap af testamenten efter gifvarinnans död bevakade, likväl funnos icke kunna såsom sådana begagnas. Hade de i fråga varande skuldsedlarne blifvit af gifvarinnan öfverlåtne på innehafvaren samt derefter lemnade till den person, som dem innehade, och ändtligen af honom bortgifna; så hade äganderätten till dessa sedlar tillhört den, som fått dem.
Konstilutions-Vtskottets Memorial, N:o 17, 7 Utskottet må derjemte uti bevillning sfr ägor föreslå hvad det anset billigt och nyttigt. 2 moni. Yppar sig den i Regeringsformens 74 § omförmälda skiljaktighet; förfares så som i berörde § stadgadt är: åliggande det Bevillnings-Utskottet, då dess förslag i en eller flere delar blifvit förkastadt ofvan föreskrifvet är. För den händelse, att Kongl. Maj:ts afgifna, och af Utskottet med betänkande uti memorialet N:o 12 inbeledsagade, nådiga förslag till ny Riksdagsordning och Regeringsform å nästa riksdag blefve af Rikets Ständer antaget, får Utskottet anmärka, att dess här afgifna förslag böra anses såsom förfallne. Stockholm den 15 Juni 1848. Reservationer anmäldes af f. d. Talman Anders Eriksson, vice Talman Nils Perhsson, f. d. vice Talman Pehr Eriksson, och Riksdagsfullmäktigen Bengt Gudmundsson. Memorial till Rikets Ständer, med förslag till förändringar uti 53, 56 §§ R. F. och 33, 34, 49, 56 §§ RO., angå ende motioner. Det nu bestående obundna förhållandet med motionsrätten torde med allt skäl böra anses som en af de bidragande orsakerna till den långsamhet uti ärendenas gång vid riksdagarna, hvaröfver klagan är så allmän och hvars verkningar kännas äfven genom de dryga riksdagskostnader, hvilka deraf blifva oundvikliga. Motionsrätten är en naturlig följd af representationens ändamål och bestämmelse. Deu är på folkombudens sida hvad propositionsrätten är på regeringsmaktens: hvardera, nemligen, medel, genom hvilka såväl regering som representation till ömsesidig kännedom, utredning, pröfning och beslut kunna bringa frågor om allmänt väl, antingen de åsyfta införande af något godt och nyttigt, som uti Statens administration och verkande krafter ännu saknas, eller förbättring, eller afskaffande af något tillvarande, som, till följd af förändrade omständigheter, icke mer motsvarar sitt ändamål, eller ock verkar menligt för det hela.
Af delta skäl och då Veterinär-inrättningens trädhus till större delen äro i det skick, att en tillfällig re paration derå icke torde kunna blifva af synnerligt gagn, samt det i sådant afseende ytterst nödvändiga bör kunna bestridas med det anslag, om hvars uppförande på inrättningens stat jag i underdånighet hemställt, att Eders Maj:t måtte till Rikets Ständer göra nådig proposition, kan jag icke tillstyrka framställningarne om anslag hvarken till reparation å inrättningens byggnader eller till uppförande af auditoriioch musei-byggnad och torkhusets inredande till anatomisal. Skadan deraf att inrättningens utveckling genom förbättrade lokaler under en hel statsregleringsperiod fördröjes, skulle emellertid på ett ärulamålsenligare sätt förekommas, om Rikets Ständer funne för godt att till Eders Kongl. Maj:ts disposition ställa ett visst belopp, för att, sedan en fullständig plan till ordnandet af Veterinär-inrättningens byggnader 62 Bil. N:o 6 till Kongl. Maj.ts Nåd. Prop. N:o i. om Statsverket 1859. Anslag för Veterinär "inrättningen i Skara. blifvit uppgjord, användas till sådana deri ingående arbeten, som af ögonblickets behof mest påkallas. 1 afseende på det föreslagna stallet för nötkreatur och mindre husdjur, kan jag väl icke dela Sundhets-kollegii mening, att elevernas ringa antal gör detsamma mindre behörigt, enär föremålen för deras undervisning sådant oaktadt måste vara desamma, som vore eleverna liera, och bristen på vana att behandla nötkreaturens sjukdomar måste vara en väsendtlig olägenhet för del flertal af veterinär-läkare, som få sin verkningskrets i landsorterna; men då vid inrättningen linnes ett mindre stall, som, ehuru bristfälligt, kan i nödfall för sådana kreatur begagnas, och omständigheterna för närvarande mana till uppskof med sådana utgifter, som ej äro alldeles oundgängliga, anser jag äfven denna fråga kunna tills vidare sättas å sido. Smedjans tillbyggnad och förbättrande äro otvifvelaktig! högst behöfliga.
Jag vill således till det II. Ståndets egen pröfning öfverlemna hvilkendera af de båda motionerna kan anses såsom den lämpligaste, antingen min, sådan den af Gr. Horn blifvit understödd, eller Frih. Raabs. Huru än me ii i nya r n e derom må utfalla, så hoppas jag likväl, att mitt syftemål är vunnet och det första steget taget, alt, i detta för fäderneslandet ojemförligt maktpåliggande ämne, åstadkomma ändamälsenligare lagar, än vi hittills till förderf för Riket haft. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Jag anhåller, att Ridd.- Secreteraren mätte upplysa, huruvida prot.uldr. från de öfrige Stånden ankommit, innehållande deras beslut i bränvius-frågan och att, om sä hr, desse prot.utdr. måtte uppläsas innan jag vidare yttrar mig. Till följd häraf upplästes från de öfrige RiksStai ankomne prot.utdr. af d. IG dennes, innehållande deras, vid pröfningen af Bevilln.-, Gagsamt Allm. liesv.- o. Ekon.Utskms betänk. N:o 1, ang:de grunderne och villkoren för tillverkning och försäljning af bränvin, lättade beslut, äfvensom ett prot.utdr. af samma dag från BondeSt., utvisande, att den af II. o. Ad., till instämmande i dess uti samma ämne fattade beslut, aflåtne inbjudning till Medstånden icke blifvit af BondeSt. antagen. 392 Den 20 November e. ni. Hr von Hartmansdorff: Af nu upplästa prot.utdr. liar jag icke inhemtat den upplysning, som jag önskade erhålla, men anhåller att få fästa det H. Ståndets uppmärksamhet derpå, att fråga nu icke är, det R. o. Ad. skulle dictera ett heslut i några vissa ordalag, utan blott huruvida Ståndet äskar och Hr Landtm, medgifver remiss på den af Frih. Palmstjerna väckta motion. Om Hr Gr. o.
Hr Bildt har i sina beräkningar endast hållit sig till värdet af det socker, som från hvitbetan utfås, i jemförelse med rörsockret och har aldeles förglömt den vinst som npkommer genom hvitbets köttets och bladens användande såsom foder åt boskapen. Vi veta alla, att rofvor och kål ofta odlas blott och bart för kreaturens utfodring dermed. Skulle man i dess ställe odla hvitbetan, som lemnar denna rofva och kål och dessutom är användbar till sockerbe6 H. 25 386 Den 24 April. redning, blott genom någon utpressning af saft från dess inre delar, sä måste ju obestridligen vinsten deraf blifva för jordbrukaren ganska betydlig. Jag anser mig ej vidare böra uptaga R. o. Ad:s tid utan förenar mig med dem, som begärt frågans återremitterande. Frill. Cederström, Rudolf: Det är i sanning icke en lätt sak för StatsUtsk. att så affatta sina Betänk., att alla blifva dermed nöjda. När Utsk. med höfliga och vänliga ord refererar en motion, som likväl i anseende till öfvervägande motskäl icke kan tillstyrkas, så heter det, att praemisserna ej slämma öfverens med konklusionen. Detta lägges äfven i detta fall lltsk. lill last, men jag vågar taga Utsk:s förfarande i försvar. Det är visserligen sant, att hvilbetor i åtskilliga trakter af landet odlas, men det är äfven en sanning, att, så vida denna planta skall upnå behörig växtlighet, bör den hafva en ganska djup jordmån. Sådan finnes inom Sverige egentligen endast i Skäne och Östergötland. Är det då billigt alt det öfriga landet skall sammanskjuta medel för befrämjande af en odling, som endast i nå gra högst få provinser kan med större förmån bedrifvas? Hvad beskattningen af bränvinstillverkning vidkommer, önskar jag visserligen, att den vid innevande riksmöte blifver betydligt förhöjd. Detta torde äfven vara en i det närmaste och efter all sannolikhet afgjord sak; men i afseende å hvad Gr.
Det var ju en samling af stycken, dem han författat och sändt hit för att spelas hos oss. Inuti låg det ett bref, och i detta $tod det att läsa: » Skona oss, derom vi be, återtåg här edra verki Vi försökt med en pjes, men nästan tom var salongen; svenskame hafva ej lust längre att pungslås af er. » Åt Hans Forssell, vår store polyhistor, som allting vet och allt sig lägger i, hvars penna, då han skrifver, sprätter gnistor som spraka likt ett grannt fyrverkeri, åt honom, herr kollegiepresidenten, en almanack lär varit julpresenten, hvarpå i kanten öfverst skrifven var den sanningen, som icke åldrats har: » När en och hvar sin syssla sköter, så går det väl ehvad oss möter. » * På vandringar mellan tullkomilcn och konseljen? Sättarens anm.Åt Fredrikson, som kom, likt vän i nöden, att ta om hand vår scen och dennas öden, ett nyårskort af någon skickadt blef, och uppå detta man de orden skref: » Gå på, och hoppas, att de 15,000, som ni till op ’ ran måste punga ut, bli slopade, liksom man släcker ljusen då nattens mörker en gång tagit slut. » Nå Grandinson, hvad blef hans lott? Den mannens öden djupt oss röra; i fall du vet, så låt oss höral — » Han intet fick. — Han redan fått. » Hvad då? — » Sitt afsked kort och godt. » Vår vän herr Grip — ej premieraktören, nej han, den blifvande ambassadören till julen lär ha fått en fin present, bestående uti ett slags patent att på sin plats i Spanien stanna qvar på lifstid, något, hvartill skälet var, att ingen fins, som hvad han gjort, kan göra; nej, ingen så kan våra runor föra. På » Nisse » strömmade från alla kanter ett regn af guld ifrån prenumeranter, och aldrig detta ville taga slut; den skuren räcker åttinian ut.Herr Nyblom, alltid lycklig, haft den turen att något få uti » arkitekturen ». En liten handbok, annat ej det var, som endast elementen innebar.
Men jag ber Den 25 Augusti e, m. att Högloflige Ridderskapet och Adeln täcktea fästa sin uppmärksamhet å den stora och vigtiga skilnad, som företer sig emellan JustitiaeOmbudsmansEmbete och hvarje annat Embete, sorn kaij las Kongl. Majus och Kronans. Denna skilnad år uppdragen af Grefve von Schwerin, och jag anser så mycket våsendteligare, att noga hågkomma den na, som förevarande motion år första försöket, att ställa Riksens Stånders Embeten på en annan fot, ån den Grundlagen åsyftat, och såmedelst bereda öfvergången till en annan ordning i framtiden. Jag önskar, att man må med varsamhet härvid gå tillväga, och tror, på grund häraf, att en Justitieombudsman icke må i något fall förr beviljas pension, ån då han sjelf ger tillkänna, att han i anseende till ålder eller andra omständigheter icke längre kan bibehålla Embetet. I det fallet tror jag, att om han under sin tjenstetid visat, att han med nit under en längre tid förvaltat Embetet, han då bör af Stånderne belönas, och jag år öfvertygad, att Sveriges Ständer också aldrig låra underlåta, att då göra det. Man har hår sökt göra den största effecten med att yttra och upprepa den fara JustitiseOmbudsmannen vore underkastad, att blifva afsatt. Jag kan icke instämma i ett sådant yttrande, ty jag år öfvertygad, att den man, som rått fyller sitt kall, och vet, att han skall stå emellan de båda StatsMakterne, ensam, _ således icke kan äga annat stöd: ån sitt mod, sitt nit och sin dygd: denne man får ock stå qvar i samma ställning; och först en sådan man blir Den 25 Augusti e. m, för Nationen verkeligen nyttig. Om man emed. lertid vill förebygga den åberopade händelsen, att en Justitieombudsman kunde ombytas utan, att hugnas med pension, synes det ock vara nödvändigt, att göra ett stadgande derom till en Grundlagssak; ty eljest skulle möjeligen de rådande vid hvarje Riksdag antingen kunna fråntaga JustitiaeOmbudsmannen både Embetet och pensionen, eller ock bestämma den senare till så litet belopp som helst.
April 1862 afgifna underdåniga förslag gifver vid handen, sådant icke, utan högst betydliga kostnader och särskilda anslag af statsmedel, lärer kunna verkställas, utan torde Skogsförvaltningens utgifter böra så bestämmas, att de kunna, utan Statsverkets betungande, genom inflytande medel till fullo betäckas, och, endast i den man inkomsterna förökas, någon tillökning i utgifterna ifrågakomma, samt följaktligen den behöfliga organisationen endast småningom, efter behofvet och tillgångarne, utföras; och får Utskottet alltså vördsamt hemställa, att ej eller i denna del Herr Boys motion niå föranleda någon åtgärd. Grefve Lewenhaupt har i sin ofvanberörda motion N:o 55 föreslagit, att Rikets Ständer måtte ingå till Kongl. Maj:t med underdånig anhållan om nedsättande af en komité med uppdrag att undersöka och granska älla de privilegiibréf, hvaruppå sågverksegarne i de norra länen grunda sina anspråk på stockfårigst från Ståtens skogar, och med dem verkställa en noggrann revision samt uppgöra förslag till förekommande af de nuvarande missbruken och misshushållningen med Statens ifrågavarande egendom; hvarjemte Grefven i sin motion N:o 56 hemställt om ett stadgande, att sågverksegare, som sjelf eller genom ombud befattar sig med uppköp af eller byteshandel med sådant virke, sorn Sammans. Lagsamt Allm. Bes v - och Ekon.-Lisk. Betänkande Jfe 16. 3 blifvit åverkadt å Statens skogar, skall vara sina innehafvande privilegier på stockfångst från Statens skogar förlustig. Då emellertid Utskottet inhemtat, dels att, i anledning af Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 5 Oktober 1860, Kongl. Kammar-kollegium den 20 December 1864 afgifvit infordradt underdånigt utlåtande om de rörande jord och skogar inom Norrbottens län utfärdade privilegier, dels att fullständiga upplysningar angående enahanda privilegier i Westerbottens, Jemtlands och Wester-Norrlands län blifvit omedelbart från vederbörande Konungens Befallningshafvande till Kongl.
Utdrag dtn 3 Augutti 18*9: 9 N:o ao3, öfver Friherre von Saltza*, E. F. Memorial om lånerättighet i ManufacturDiscont-Fonden för idkare af tv5l och såp» tillverkning. Från Välloflige BorgareStåndet. S. D. Föredrogs å nyo och Iades till handlingarne Constitutions-Utskottets Memorial, N:o 23, rörande Grefve C. F. Horns anledning till anmärkning emot Konungeng Rådgifvare i Commandomål för Arméen. S. D. Vid förnyad föredragning, biföl1 os Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens nedannämnde Be» tänkanden ; N:o 10, angående RiksdagsFullmägti gen Anders Erikssons från Orebro .Län mor tion om fördelning af Stämmo-Böter; och N:o n,aangående motioner af Herr Rosenqvist af Akershult och Peter Andersson från Hallands Län om förbud emot nyttjan; det af utländske fabriksvaror. io Prat. Utdrag den 3 Augusti 1829. Från Hedervärda BondeStåndet* S. D.