Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Örat bör vara medelstort, fast och väl byggdt, måste i de svängda delarna vara lifligare färgadt än i de flatare, öronsnibben genomskinlig och rödglänsande som en granatkärna. Tinningarna äro vackrast, när de äro hvita och jämna och icke för smala. På kinderna måste dot röda tilltaga med rundningen. Näsan, som väsentligen bestämmer profilens art och skönhet, måste uppåt aftaga mycket lindrigt vch likformigt. Där näsborrarne upphöra, kan finnas en liten upphöjning, dock icke så stor, att det blir en örnnäsa, som icke är vackert hos kvinnor; undre delen måste vara lindrigare färgad än öronen, men icke hvitfrusen, mellanväggen öfver läppen skall äga en lätt rodnad. - Författaren fordrar, att munnen skall vara liten, dock hvarken spetsig eller platt, läpparna icke allt för subtilt och symmetriskt passande mot hvara n d r a; vid tillfälligt öppnande (det vill säga utan att le eller tala) bör man på det högsta se sex öfvertänder. Särdeles förtjusande äro groparna i öfverläppen, en vackert svällande underläpp, ett kärleksretande leende i vänstra munvinkeln och så vidare. Tänderna skola vara: icke för kupiga, vidare likformigt vackert delade, tandköttet icke för mörkt, ja, icke en gång som rödt sammet. Hakan bör vara rund, hvarken platt eller spetsig, med en lätt rodnad uppåt; dess bästa prydnad är hakgropen. Hakan måste vara hvit och rund pch snarare för lång än för kort. Skuldrorna begär Firenzuola skola vara breda och, hvad barmen beträffar, anser h a n bredden som första villkoret för dess skönhet. Dessutom bör hos den allt af och tilltagande knappt vara märkbart och färgen candidissimo (snöhvit.) Foten vill Firenzuola ha liten, men icke mager, hvälfningen hög, färgen hvit som alabaster.
Att en sådan arbetsplan borde för skiftes förrättningen uppgöras, sorti svarar emot den dertill beräknade tillgången, samt i förhållande till personalen för arbetets behöriga bedrifvande; så har deremot Rikets Ständers Statsutskott funnit sig böra (ill Ständernas bifall föreslå; Att Kongl. Maj:t icke mera hädanefter genom speciela titulär eller anslag, må hindras i fri disposition af hufvudtitelns tillgång, i den prdnjng, som derföre finnes antagen, förmodandes Utskottet, såsom orden lyda, att anslagssumman hädanefter, då de större bidragen till Canal anläggningarne komma att uppböra, må lemna tillräckligare tillgång för de samfälta ändmålen, Jordbrukets, handelns och näringarnas understödjande och befordran. Då jag é-r min del finner den uppställda sats fullkomligen rigtig, att arbetsplanerna böra uppgöras efter beräksing af tillgångarna, Den 7 Jul ii c. m. i3 5 så skulle jag tro att en underlåtenhet å Ständernas sida, att efter beräkning af de supponerade behofven bestämma anslagen, vore att rakt motarbeta antagandet af en för den skatts betalande delen af Nationen högst vigtig och kärkommen princip, hvadan jag icke kan un4 derläta att framställa min önskan, i händelse Ridderskapet och Adeln tillåter återremiss, att Utskottet behagade taga den saken i nogare öfvervägande. Hvarjemte jag önskade en,sådan redaction af Betänkandet att den ej, såsom nu förhållandet synes mig vara, genom Ständernas bifallåt detsamma, måtte gifvaanlednijag till att anse 9?de titeln såsom bestämd uteslutande till befordrande af Canalanläggningar, i stället för att vara ämnad till befrämjadde af åkerbruket, handeln pch närjngayie i allmänhet.
I Westeroch Norrbotten vårdas och begagnas de med i n omtanka, som jag icke bemärkt i andra landskap. Då luftstrecket är så olika, emot öfriga delar af riket, så lära väl icke de landtbruksskolor, som finnas i rikets medlersta län, vara användbara för landtbrukare i Norrland. Följaktligen är nödigt att der uprätta sådana undervisningsanstalter. Efter hvad jag förmodar behöfves en i Jemtland med afseende på dess naturförhållanden och en i Ångermanland, Westeroch Norrbotten, rättad efter jordmånens och luftstreckets olika beskaffenhet vid Bottniska vikens kust. Jag tror följaktligen att StalsUtsk:s afstyrkande 100 Den 24 April. på Nils Larssons motion i 10:de punkten, hvad angår en landtbruksskola i Jemtland, icke är riktigt och följaktligen icke heller det förslag, som är gjordt i 9:de punkten alt lemna medel till en landtbruksskola i något af de norra länen, så framt besparingar kunna göras pä de i 8:de punkten uptagna anslag. Jag hemställer om icke två skolor borde på tjenliga ställen i Norrland anläggas, då man vet huru vidsträckta dithörande landskap är o och följaktligen kan föreställa sig hvilka ansenliga nyodlingar, som der är möjliga. Afven om näringsfliten hufvudsakligen skulle vända sig ät ängseller boskapsskötseln, så måste man inse huru vigligt det är att rigtig undervisning derutinnan meddelas. 11. o. Ad. må icke förundra sig deröfver, att en man, som med landtbruk icke haft eller har något att skaffa, likväl talar för undervisningsanstalter deri. Men jag upmuntras dertill af den framgång, jag i detta hänseende redan haft. Ehuru jag inom den s. k. Läroverks-komitén, hvilken år 1828 slutade sina arbeten valden ende ledamot, som med undantag måhända af Lector Fryxell, hvilket jag numera icke bestämdt minnes, yrkade att landtbruksskolor mätte uprättas, så hafva, änskönt det då skedde för döfva öron, många sådana och några rätt betydliga sedermera upstått i det södra och mcdlersta Sverige.
Län främst, men tackoch stångjernstillverkningen är deremot, liksom malmuppfordringen, jemförelsevis underordnad. Enligt inkomne uppgifter har malmuppfordringen från de i Länet befintlige grufvor utgjort: år 1851 50,913 Skfö t. vigt » 1852 42,990 » » » 1853 46,701 » » 16 år 1854 54,238 SkS' t. vigt. Förhållandet i afseende å tackjernsblåsningen och gjutgodstillverkningen samt stångjernsoch manufaktursmidet inom Länet inhemtas af följande tabeller. Tackjernsblåsningen. Gjutgods. Tillverknings belopp i Lösningspris för tO:dejcrn, Banko Värde i Banko Tillverknings belopp i - Värde i Banko år 1851 t. v.Sktt. 9,527 L<&. <fcb. R:dr. 7 sk. 8 r. Il:dr. 68.276 sk. 40 r. SkU. 9,055 LU. a. 181,060 » 1852 25,380 6 52 — 255,600 — 11,552 — .— 226,640 » 1833 Lösningspris å Harnmarskatt-jernet. Banko. Ungefärligt värde Sk.U L«.
B e l ä n k a n d e n, de blefve öfverlåtue, ytan med vilkor af årlig odling, der den finnes n fidi g; och under flitig tillsyn uppdragas åt personer, som för tarflighet, omtanka och arbetsdrift i deras ort gjort sig kände. Och denna profning torde åt Herrar Landshöfding;!!- eller Respective Landtbruks - Sällskapets noggranna omdöme öfverlemna." Med Herr Doctor Leffler förenade sig | Herr Prosten Doctor Rönbäck och Herr Borgmästaren Hjertström; äfven sorn Herr Grefven och Ordföranden samt Herr Borgmästaren Hagander emot Betänkandet sig reserverade, åberopande den sednai e Herr Lector Kjellanders till Lagoch Ekronomi-Utskottens Prolocoll den ijrde sistlidne Maji i denna fråga yttrade sär-' skilda mening. Ut Supra. Ex Protocollo, JOIL JAC, KLEMAN, * S l a t s-U tskoltets Beta n k a aden. 541 Transumt af Profocollet hållet uti Riksens Högloft. Ständers Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotts Plenum deu l^rcle Maji 1823. Herr Lector Kjellander anförde: ”Om det ar en nu mera allmänt medgift ven sanning, att grunderne för Mi i i liasBoställens bqrtarrenderande icke äro med billighet öfverensstämmande» nian sådune att de måste leda. tili Arrendatorns obestånd, sa synes redan häraf vara ett nödvändigt behof, alt desse grunder böra rättas elier förändras. Också visar sig icke någon särdeles svårighet härvid, då frågan blott är om de Boställen, som hädanefter komma att på Arrende utbjudas. Men så mycket betänkligare är det hvad åtgärd, sorn kail eller bör vidtagas i afseende på de arrenden, som redan åro ingångne. Att rubba desse, att nedsätta dem, är ju ett ingrepp — säger man — i egande rätten, i Indelningshafvarens 54 a
Slutligen må det tillåtas mig att fästa uppmärksamheten derpå, att då man vill borttaga allt det skydd, som våra inhemska näringar hittills åtnjutit, man just måste på ofvannämnda sätt söka för densamma bereda alla möjliga tillfällen att kunna uppträda i täflan med andra länders jordbrukare och fabriksidkare. Jag får derföre, i likhet med Hr Fahnehjelm, vördsamt anhålla att R. o. Ad. ville besluta att ifrågav:de Doktor Hambergs sinding måtte för statens räkning inköpas samt att för sådant ändamål 9000 rdr ställas till K. M:s disposition. Frih. af Ugglas: Het är ej min mening att söka förrin ga värdet af i fråga vide samling, utan vill jag endast påpeka de skäl, hvaraf Slats-Uttsk:t hemtat anledning att afstyrka Hr Cedeisclijölds motion. Enligt hvad som är bekant, skulle den ifrfgavide samlingen delas mellan Vetenskaps-akademien och Slöjdskolan. Då nu akademien har egna tillgångar, antog StatsUtsk:t att akademien för dessa sina egna medel kunde inköpa sin andel af samlingen. Hvad sedermera vidkommer den delen af ifrågav:de samling, som skulle tillfalla slöjdskolan, så medger dess nuv:de lokal ej det för samlingens uppställande erforderliga utrymme. Dessa 2:ne skäl hafva företrädesvis utgjort Utsk:ts motiver för afslag; och har Utsk:t så mycket hellre stannat i detta beslut, som, derest någon fara vore för handen att samlngen skulle frångå dess nuv:de egare och skingras, K. M. sannolikt af för handen varande tillgångar skulle anvisa medel till inköp af densamma. Jag får anhålla om bifall till Utskits Betänk. Hr Huss, Magnus: Det är visserligen sannt att R. St:r varit fiikostiga uti anslag mot Vetenskaps-akademien, och akademien erkänner detta tacksamt, men man må ihågkomma att, om desa anslag äro stora i och för sig, de likväl äro små i jemförelse med hvad som skulle fordras för att sätta Riksmusei samlingauti paritet med dylika, t. ex. i Berlin och Wien, för att icke lämna dem i Paris och London. Det synes mig derföre som om R.
Sedan i anledning dels af komiterades sednare reglementslörslag, dels af Calmar Sjömanshus-direktions omförmälda ansökning, ytterligare yttranden afgifvits af ej mindre Sjömanshus-direktionerna i Stockholm, Göteborg, Norrköping, Gelle, Malmö, Carlskrona, Wisby, Westervik, Nyköping, Christianstad, Carlshamn, Ystad, Karlstad, Halmstad, Hernösand, Sundsvall, Hudiksvall, Söderhamn, Umeå, Piteå och Oscarshamn samt Magistraterna i Uddevalla, Landskrona, Helsingborg, Wenersborg, Luleå, Marstrand, Kongelf och Strömstad, än äfven af skeppsredarne, sjökaptenerne och kofferdiskepparne uti åtskilliga af nämnda städer, hade Kommers-kollegium under den 13 Februari 1862 med underdånigt utlåtande angående omförmälda frågor till Kongl. Maj:t inkommit. Kongl. Majit hade i nåder låtit samtliga dessa handlingar sig föredragas och deraf inhemtat; att, om än åsigterna i afseende på den ifrågaställa pensioneringens verkställande äfvensom vilkoret) för pensionernas åtnjutande varit hos vederbörande i viss mån skiljaktiga, alla likväl öfverensstämmande vitsordat nyttan och behofvet af en pensionsanstalt för sjöfolket; och hade Kongl. Majit i betraktande af den stora vigt för fäderneslandet, att en sådan anstalt blefve med det snaraste åstadkommen, funnit skäl att till Rikets nu församlade Ständer aflåta nådig framställning angående de åtgärder, hvilka i Kongl. Maj:ts tanke vore för det afsedda ändamålet erforderliga.
Utskottets omförmäldta Betänkande, böra upphöra; och ville Herr Baron härvid tillika hafva förklarat, att efter Herr Barons tanka Götlra-Canal-Bolag , i fall det ej öfvertager Malmö Discont, ovilkorligen bör vara förpligtadt att efter 18 månaders förlopp återbetala det erhållna extra biträdet på 800,oou R:d; skulle åter Octroyen för nuvarande Malmö Discont blifva förlängd på aure år, ansåg Herr Baron någon större förmon under dessa a:ne år än 6 procent årlig renta icke böra komma Actieägarne till godo. Herr Den 4 Augusti Herr Öfverste Lieutnanten Arnell ingaf ett så lydande skrifteligt yttrande: ”Till det af Höglo!!. Utskottet föreslagna sednare alternatiVe, att Malmö Discont, vid nu varande BolagsOctroys upphörande, måtte prolongeras till år 1820, med vilkor att Banken för de 2:ne sista åren bör af Discont-vinsten, sedan Actie - Agarne undfått 7 procent å Actie-Capitalet, erhålla f i stället för den under Octroytiden förbehållne |, får jag ödmjukligen anhålla, att hos de Respectiva Stånden anmäla mitt särskildta bifall. Detta förslag innefattar den bästa utväg att förekomma alla vådor, och utan. rubbning eller skakning afhjelpa Ortens Lånebehof, och hvarigenom dessutom Riksens Höglofl. Ständer vid nästa Riksdag blifva i tillfälle att fatta det beslut, som efter då förekommande omständigheter finnes lämpeligt och förenligt med Rikets blifvande financiella ställning samt Landsortens behof. Skulle deremot Götha Canal-Bolag öfvertaga Malmö och Götheborgs
Reservation af Herr Cederschiöld: ”Uti redactionen af den författning, som Lag-Utskottet i förevarande ämne tillstyrkt, kan jag för min del icke instämma, emedan jag ej anser den vara nog tydlig, för att icke gifva anledning till missförstånd vid dess tillämpning. Då den underdåniga skrifvelsen år 1835 afläts, egde Rikets Ständer ej skäl befara, det en så allmän författning, som den då beslutade skulle kunna tolkas så, som vore den ej tillämplig vid alla de förbrytelser, för hvilka ansvaret borde bestämmas efter 5 Cap. 1 § Missgernings-Balken. Nuvarande Lag-Utskott, som, af Justitiae-Ombudsmannens senaste Embetsberättelse inhemtat, att icke allenast en Underdomstol, utan äfven en af Rikets IIof-Rätter, ansett den uti 1777 års Kongl. Bref anbefallde underdåniga anmälan ej böra ega rum, då det åtalade lastliga yttrandet blifvit uti tryck framställdt, synes deremot häraf hafva egt anledning befara, att en eller annan domstol äfven skulle kunna tolka den nu tillstyrkte författningen så, att den ej borde tillämpas, då förbrytelsen blifvit genom tryck begången. Till förekommande af allt missförstånd i detta afseende, borde derföre, efter min åsigt, uti den ifrågavarande författningen näst efter stadgandet: ”det ej någon må häktas för brott mot 5 Cap. 1 § Missgernings-Balken,” inflyta orden: ”ehvad den åtalade förbrytelsen blifvit begången genom tal, skrift eller tryck.” Äfven ett annat missförstånd kan vid denna författnings tillämpning ega rum. Det är nemligen icke omöjligt, att mången skulle vilja tolka ifrågavarande stadgande så, att den tilltalades inmanande i häkte ovillkorligen skulle ega rum genast, efter det Kongl. Maj:t förklarat undersökningen böra fortgå.
Den under åren 1843 och 1844 inträffade minskning, 46,089 R:dr 19 sk. 9 rst., uti Malmö f. d. Diskonts bokförda tillgångar, hvilka vid förstberörde års början utgjorde R:dr 676,017: 16, 10. har uppkommit genom verkställd afskrifning af a:ne Diskontlån, enligtFullmäktiges och Rikets Ständers Revisorers sammanstämmande beslut, R:dr 48,967: t. 3. samt skedd afbetalning å ett dylikt lån 7: 5. och minskad behållning å Diskontutredningens räkning i Rikets Ständers Bank 90: 29. Tillsammans 3. hvarifrån dock bör afräknas en, under samma tid, tillkommen fordran för oredovisadt förskott till kontorsexpenser 5: i5. 6. 46,059: 19. 9. Nu ifrågavarande Diskonts härefter återstående tillgångar vid 1844 ^rs slut bestodo af: a) kapital-fordringar för meddelade Diskontlån R:dr 237,931: 12. 6. b) fordringar i anledning af de s. k. kassaskulderna „ 379,574: 8. 6. c) dito för de af förra DiskontDirektion utgifna, fastän i räkenskaperna icke uppförda, assignationer på Rikets Ständers Bank 11,660: d) behållning å Diskont-utredningens Bankoräkning . „ 787: 8. 7. e) ofvanberörde förskotts-fordran 5: i5. 6. ' 629,957: 45. 1. hvilken summa med R:dr 199,016: 26. 11. öfversteg Diskontens skulder vid samma tid. — 49 - Utgifterna vid Malmö f. d. Diskonts utredning under meranämnde a:ne år hafva uppgått till 97 R:dr 34 sk., hvaraf arfvodet för Räkenskapsföraren utgjort 83 R:dr 34 sk. och kontors-expenser i5 R:dr. Inkomsterna under samma år hafva deremot inskränkt sig till redan omförmälda, med 7
Oscar var van att få hvarje nyck uppfylld och understöddes dess Hon var aldrig min rival. Jag ansåg likväl utom af sin far, som fattat ett besynnerligt tycke för denna obetydliga flicka. MILDE. nyck! Nyck! Oscars giftermål skedde då af en REKTORSKAN. lika lite som hennes mor förstår att göra sitt finna sig i följderna. Kalla det hvad ni vill. Visst är att Viola hem gladt och tilldragande och får, som hon, MILDE. att hennes barn skulle komma under en så kärleksfull moders vård. REKTORSKAN. Och ändå dog hennes mor, tackande Gud Det hade varit en bagatell för er MILDE. Att ni inte beröfvade henne hennes illusioner! teller, som en man med hjerta inte gör sig skyldig till. REKTORSKAN. Det är möjligt; men det fins vissa baga godhet och öfverseende. Oscar behandlar ju dessutom Viola med största MILDE. Öfverseendet förefaller mig behöfva komma från hennes sida; Oscar ta'r sina husfaderliga pligter mycket lätt. REKTORSKAN. allt hvad en hustru kan begära. Oscar är godhjertad, frisk, hederlig. Det är MILDE. af stål; nu kokas den ihop af guttaperka och är som bilda en glad garçon att de på samma gång bilda en dålig äkta man. Det torde hon knappt rå för. REKTORSKAN. MILDE. Hederlig, ja. I fordna tider smiddes hedern så ofantligt tänjbar. Oscar har alla de egenskaper Har Viola beklagat sig? tare väg. Hade hon det gjort, så hade jag gått direkMen jag känner i luften att allt inte är REKTORSKAN. som sig bör. som mången gång förut, allt för mycket gällande. skans hand). Herr kamrerns lifliga inbillningskraft gör sig nu, MILDE (fattar hastigt rektor sona mot dottern hvad ni brutit mot modern, Fru rektorska, blif Viola en sann vän, för hjelp henne att vinna sin mans fasta, allvarliga kärlek, inverka på honom så som blott ni kan inverka, och jag skall från trogen fiende förvandlas till den ödmjukaste, tacksammaste undersåte. REKTORSKAN (stiger upp).
Riksgäldskontoret att uplåna de för jernvägsanläggningen erforderlige medel, men StatsUtsIcts Betänk, utvisar, att Utsk:t redan för en annan jernvägssträckning ifrågasatt uplåning genom Riksgäldskontorets försorg, och då det måste medgifvas att befintliga till' gångar att uplåna synes ganska begränsad, måste det äfven erkännas, att man har större utsigt att erhålla det erforderliga beloppet, ju mindre man behöfver låna, och att det således är sannolikare att man får det af Utsk:ts föreslagna lån, om endast för detta ändamål uplåning sker, än om lån till begge jernvägarne skola uptagas. Det synes mig äfven att, med afstde på de vid denna riksdag i låneväg redan fattade beslut, det icke kan vara rådligt att under nuvarande finatisiela ställning utsträcka uplåningarne längre, än hvad af Utskit blifvit ifrågasatt. De betänkligheter, sorn förefinnas mot detaljerna af sjelfva uplåningen, hafva redan af andre talare blifvit så tydligt och klart framhåilne. att jag icke med ordande derom vill uppehålla R. o. Ad.; och inskränker jag mig derföre till att anhålla om bifall till Utsk:ts Betänk, i nu föredragna punkt. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade H. Exc. Hr Gr. o. Landtm., att derunder yrkats dels bifall till Ulsk:ts hemställan, och dels att R. o. Ad., med afslag derå, måtte antaga den af PresteSt:t uti förev:de fråga gjorda inbjudning; hvarefter H. Exc. framställde propos. på bifall till Utskrts hemställan och, då dervid svarades starka och talrika ja, blandade med ganska många nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. Gr. Taube begärde votering.
Banco; det oagtadt, Säd, som till desse nedsatte priser ej kunnat säljas, måst dels återföras dels på stället uppläggas. Då det verkeliga behofvet således för det mesta, genom afhandling med enskilde under Våren och Sommaren blef fyldt, hade likväl redan sistlidet års Host samt under Vintern den förr aldrig kända händelse inträffat, att efter hvad Tulljournaler och särskilde Underrättelser utvisa, Norrmännen till gränse-orternes innevånare i detta Län infört omkring 8000 tunnor Potatoes och öfver 3ooo tunnor Spannmål', det mesta Hafra, hvarigenom alltså de vid gränsen boendes behof fullkomligen blifvit upp fyldt. Väl hafva Norrmännen de föregående åren köpt Säd från Sverige, men aldrig än har förhållandet varit tvärt om, så långt någon minnes, förr än nu. Dels har den från Norrige sålde Säden och Potatoes galt vida mindre, än de gång2 Samt. 2 59 912 Riksens Ständers tara priserne i orten, dels ock har handeln dermed endast utgjort en byteshandel emellan gränseorternas innevånare, hvilka i detta Län i utbyte för Spannmål och Potatoes lemnat åtskiliige Smides-artiklar, Lin, Linneyäfnader och Åkerredskap, som i Norrige varit begärligt, hvarigenom gräntseorternes invånare alltså kommit i tillfälle, att, för detta år, utan contant betalning och utan skuldsättning, förse sig med Spannmål så väl till utsäde som brödföda. Dessa omständigheter, i förening med hvarannan , utvisa orsakerne, hvarföre så alldeles oväntädt, undsättningen blifvit så obetydlig från Kronans Magaziner, och det har i den stund behofvet af Spannmåls-understöd uppgafs, icke kunnat förutses, att från Norrige skulle inkomma öfver 8000 tunnor Potatoes och öfver 3ooo tunnor Säd. Då jag grundat min uppgift på sädane omständigheter , som vanligen ingå i beräkning, är jag tillfredsstäld, att hafva igenfunnit ett sådant skäl för hvad som skedt, hvilket aldrig kunnat förutses och har jag ansett min pligt vara, att deraf vördsammeligen lemna Kongl. Directionen del.
Utskottet yttrar sedan bestämdt i hufvudsaken, att Friherre Björnstjerna icke handlat emot RegeringsFormens tydliga föreskrift; men nrcdgifver att det ej låtit undfalla sig, huru det Ärende, som genom utfärdande af oftanämnde GeneralOrdres vunnit handläggning af GeneralAdjutanten för Armeen, helt och hållit saknar beskaffenheten af CommandoMål i åberopade 7 §. Med hvad anledning äger då Konungens Föredragande i Commandomål rättighet att sig befatta med ett Ärende, om hvars handläggningssätt RegeringsFormens 8 §. stadgar, och är det ej att uppenbarligen handla emot RegeringsFormens tydliga föreskrift, att tvärtemot den samma öfverskridas de gränsor den för hvarje befattning utstakar? Genom antagandet af sådana utaf Utskottet framställde bevisningsgrunder, skulle de Föredragande från alla tilltal kunna skyddas, om de i utöfningen af sina Embeten, blott iagttogo att städse beträda hvarandras i Lagar utstakade befattningar. Utskottet yttrar äfven att Friherre Björnstjerna icke tillstyrkt någon öfverträdelse af Rikets gällande Lagar, eller den vållat och befrämjat, genom uppsåtligt fördöljande af någon upplysning. Har då Friherre Björnstjerna reserverat sig emot honom anbefaldt handläggning vid ett Ärende, som Utskottet rätteligen funnit icke kunna föras under 7 §:ns mening med Commandomål, och hvarest finnes någon frikallelse för Föredraganden i Commandomål att känna 8 §:ns innehåll? Att uppsåtligen fördölja en upplysning, måtte i afseende å en Rådgifvares förhållande äfven vara, att förtiga och ej omnämna de Grundlagsrum, hvarom kännedom ej får saknas, och att försumma deras tillämpning, då anledningar dertill förekomma.
Jemte past. herr ryttmästaren, länsman, Ol. Jonsson i Öfwergård, Erik Håk. i Trusta, And. Nilsson i Miäla, Mårt. Andersson i Hägra, Lars Pärsson i Lägden. Näskott 11 maj 1760 Källa: Rödöns kyrkoarkiv, vol. N I:1, s. 174, ÖLA. An. I Näskot d. 11 maji. 1. 1759 åhrs kyrkioräkning upläst och war kyrkans behållning [lucka] 2. Bogårdswäggen och tak rödfärgas och tiäras. Sacristian-wäggen lagas och nytt tak insättes. 31 Rödön 15 maj 1760 Källa: Rödöns kyrkoarkiv, vol. N I:1, s. 174, ÖLA. I Rödön d. 15 maji, el. Christi himmelsf. dag. Lästes kyrkio-räkningen före. I behåll war 182 d. 5 öre 8 p. silf.m:t. Fattig-räkningen: och war efter sidsta delning i förl. 30 nov. öfwer 61: 8: 16 silf.m:t. Utan-taket på kyrkan skal göras nytt och i höst widare ther öfwer rådgöras, och föreslås, huru mycket bräder och spån på röken kommer. 4. Til organisten gifwer kyrkan en tredjedel i lönen. Aspås 1 juni 1760 Källa: Rödöns kyrkoarkiv, vol. N I:1, s. 174, ÖLA. I Aspås then 1 junii, eller h. Tref.sönd. Kyrkräkningen, och war behållningen 47 d. 12 öre s.m:t. Fattigräkningen: och war utdelt jemt hwad inkommit. Skedde ombyte med klåckare-tiensten: at Lars Ersson, en stadig man och beskedelig klåckare nu tog afsked, och begaf sig på nybygge i Häggenås, och Jöns Ersson Qwick el. Åberg, som nu legt sig utur soldat-tiensten, med sochnemännernes åstundan antogs til samma syssla, samt underrättades och förmantes til stadighet och embetes trohet.