Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dä, i den motion jag vid denna riksdag gjort i detta ämne, det blifvit föreslaget, att första och andra resan stöld ovillkorligen skulle med kroppsstraff beläggas, tror jag mig verkligen hafva föreslagit något som ersätter kyrko]>l i k tens borttagande. Jag anhåller således, att betänk, äfven i denna del mätte åtterrcinitteras; men för den händelse, alt LagUtsk. det oaktadt, skulle finna betänkligt att borttaga kyrkopliklen, såsom straff för första och andra resan stöld, vill jag åtminstone påyrka detsamma som Hr Cederstråle i sin reservation framställt, att den, utom i de fäll Ulsk. föreslagit, äfven mätte afskaffas för den händelse, dä någon, som blifvit fälld till lifsstraff, derifrån undfår förskoning, emedan jag finner det vara föga välbetänkt att göra någon inskräkning uti Konungens benådningsrätt. Ett annat förhållande ägde rum då lagen gjordes, emedan hofrätterne då ägde rättighet alt benåda för capitalförbryleiser; men sedan benådningsrätten derföre endast blifvit Konungen tillagd, så tror jag att man icke bör göra några inskränkningar uti detta Konungens prerogativ. Jag anhåller således om återremiss af betänk, i dess helhet. Frih. Cederström, Jacob: Sedan 41 § Riksd.Ordn. nu blifvit förändrad, så att man kan antaga med förändringar ett betänk, första gången det från Utsk. inkommer, så anhåller jag att vid detta betänk, den förändring må göras, att kyrkoplikten må upphäfvas, icke blott i vissa fall, såsom Utsk. tillstyrkt, utan öfverallt. Jag stödjer denna anhållan dels pä Just.ombudsnus förslag, som är på erfarenheten grundadt, och dels derpå att den uppenbara kyrkoplikten har på församlingens gudstjenst ett skadligt inflytande, samt slutligen derpå alt kyrkoplikten, långt ifrån alt verka förbättring hos förbrytaren, goldet nära omöjligt för honom all efter densammas undergående Den 2 November c. m. 47 återgå till förbättring. Af alla dessa skäl anhåller jag, att straffet för alla de fall allmänna lagen utsätter uppenbar kyrkoplikt, måtte förvandlas till enskild skrift, hvarå jag anhåller om propos.
Prot. 1847 och 1848 4 Sami. 2 Afd. 7 Hafi. - 10 Staissami Allm. Bcsv.- och Ekon-Ulskoltens Ullålande, N:o 27. I afseende å första frågan, eller den åsyftade förminskningen af den indeldta arméen, få Utskotten förklara, att de anse närvarande förhållanden göra det alldeles nödvändigt, att icke minska den redan organiserade försvarsstyrkan. Den indelta arméen utgör nu en stam för beväringen, och är, såsom sådan, behöflig för dess bildande till krigsyrket, men skulle, om den minskades, icke blifva tillräcklig för detta ändamål, med mindre beväringsmanskapet er holle en större öfning och en mera utsträckt exercis än åt detsamma nu lemnäs. Med afseende härå samt då vid beviljandet af anslag till beväringsmanskapets vapenöfningar, Rikets Ständer ej afsett en längre exercisetid för beväringen, än som hittills egt rum, få Utskotten tillstyrka att omförmälde förslag må förfalla. Hvad sedermera angår den ifrågaställa jemkningen af rustoch roteringsskyldigheten; så ehuru det måste medgifvas, att denna skyldighet nu flerstädes trycker rustoch rotehållare ojemnare, än vid den tid, då indelningsverket inrättades, hvilket härleder sig deraf, att jordegendomars godhet och värde i förhållande till hvarandra oupphörligen undergått förändring; och att således en jemkning i rustoch roteringsskyldigheten knappast skulle hinna verkställas, innan en ny sådan jemkning blefve af nöden; samt att det icke öfverensstämmer med rättvisa och billighet, att den, sorn genom kostsamma odlingar förbättrar sitt hemman, eller den, som ett sådant hemman förvärfvar, skall i och för denna förbättring få vidkännas ett ökadt onus. Och då alltså en så beskaffad rolejemkning, som motionären föreslagit, skulle innebära en obillighet emot dem, som förbättra sina egendomar, och ändock icke kunna så verkställas, att ju ej, innan en föga aflägsen framtid, nya ojemnheter i roteringsskyldigheten skulle uppkomma, anse Utskotten sig böra afstyrka bifall till ifrågavarande förslag.
Roye: Jag är förekommen af de sednare talarne, och vill blott tillägga den hemställan lill Hr Frih. o. Landtm., huruvida vi icke komma till ett resultat mycket Den 11 November f. m. 321 fortare, derigenom att den propos. enkelt framställes, som är begärd af den sorn anhållit otn votering. Frih. Cederström: Sedan Hr Frih. o. Landtm, framställt propos. lill K. o. Ad., huruvida icke frågan om voter:s-propos, bör förfalla, och R. o. Ad. derpå svarat ja och nej, samt Hr Frih. o. Landtm, tillkännagifvit sig uppfatta svaret varit jakande, och Gr. Frölich begärt votering; så är grundlagen tydlig och klar, att förändring af japropos. ej kan äga rum; Gr. Frölich likväl öppet lemnadt alt i contra-propos:n komma lill det mål han önskar, ifall (nota bene) nej skulle vinna. Gr. Frölich: Hr von Troil har sagt, att frågan kommit i ett något intrassladt skick ; men jag hoppas kunna visa, att jag icke är skulden dertill. Hr Lefrén har likväl rätteligen uppfattat förhållandet, fastän han har sin plats så långt ifrån mig, att han väl kunnat taga miste, och Frih. Cederström har sagt, att min anmälan om votering inlräffade innan något svar på propos. var gifvet, eller rättare, innan deri af Hr Frih. o. Landtm, framställda propos. var afgjord. Jag har icke begärt votering om den af Hr Frih. o. Landtm, framställda propos., utan blott yrkat, att den hemställan måtte göras, huruvida Ståndet påyrkar den propos. som Hr Frih. o. Landtm, vägrat att framställa. Della är således en annan fråga, än den sorn rörer 4 punkten i betänk. och sådan har min framställning varit, och jag bade icke väntat, att den kunnat finnas så otydlig att den skulle förblandas med nej-propos;n lill den af Hr Frih. o. Landtm, framställda ja-propositionen.
Brandén fortfor: «Detta kände du, åtminstone i det närmaste; och ändå förde du mig till din far!! — Du berömde för den döende min rättskaffenhet, min affärsvana; du sade, att han aldrig kunde få en bättre förmyndare för sin dotter. — Detta grep mig liksom med jätteklor. Djupt i min själ fann jag, huru ovärdig jag var detta loford. — När jag då äfven såg denne nyss så verksamme, friske och lefnadsglade man ligga der, halftförkrossad vid grafvens brädd, hörde huru han, med fullkomligt förtroende till min redlighet, öfverlemnade mig sin älskade dotters framtida väl och den förmögenhet, han så redligt vårdat och förkofrat, i mina händer — äfvensom hans, väl ej i tydliga ord uttalade, men lätt insedda, farhåga att på något sätt göra henne beroende af dig, — Nej afbryt mig icke, jag vill tala till punkt — då gjorde jag ett högtidligt löfte att ej svika hans förtroende, blifva en redlig förvaltare af hvad han anförtrodde mig, och använda alla krafter att höja mig ur det djup, hvari jag störtat mig och de mina, på det jag en gång liksom han med lugn måtte nedstiga i min graf. Detta löfte har jag sedan redligt hållit; oaktadt alla frestelser och speord af dig och mina förra sällskapsbröder, har jag sedan dess hvarken handterat kort eller tärningar. Jag har reglerat mina affärer, och använder min tid till nyttig verksamhet. Jag har återvunnit friden med mig sjelf, och huslig sällhet — nej vänta ännu! — För ¯allt detta¯ ser du, har jag att tacka dig. ¯Du¯ var ett redskap i ¯Försynens¯ hand! Jag vill bevisa min erkänsla derigenom, att uppmana dig till samma handlingssätt, och skall vara behjelplig i allt, som icke strider mot min pupills bästa. I Stockholm. Också en resebeskrifning FÖRSTA KAPITLET. Planer. Ja, hvarför skulle en ann inte kunna vara så god som en ann? Det var min första tanke, när jag lade Buckholtskan ifrån mig på bordet och fick läsa på baksidan, att hon gått ut i Gud vet hur många upplagor och blifvit tryckt på Gud vet hur många språk.
Desv. och Ekon.-Z tsk:nsr Delänkitnde, K:o 22. ålerlemnas, ulan ock alt alla de båtsmaus-nummer, hvaruti samma hemman hafva del, måtte ständigt så i freds* sorn krigstid hållas vakaula; med förbindelse och rättighet alt, för deras andelar lili rotarne, i vakausafgift erlägga a/3 delar af det belopp, hvartill vakansafgiflen för en båtsmansrote i länet uppginge, enligt de föreskrifter och beräkningar, som nu följdes och framdeles i behörig ordning kumlemeddelas och anlagas till efterrättelse, hvilka i vakans-afgifler inflytande medel borde serskildt alsältas till Kongl. Maj:ts disposition för sjöförsvaret. Derjemte bar Kongl Majit behagat dels öfverlemna den utredning om Halländska utsockne frälsehemmanens roterings-skyldighet, hvarom här ofvan blifvit nämiult, dels tillkännagifva, ali Kongl. Majit, genom nådiga bref den ?.3 Febr. 1844 och den 2 A pri 1 184 förordnat, alt den omförinälde hemman1 debiterade rolevakans-algift icke skulle utlagas, innan frågan om dessa hemmans roterings-skyldighet blifvit af Kongl Majit och Mikels Ständer i sin lielbeL afgjord, äfvensom ali Kongl. Majit, under den 3o April 1846, tillåtit, alt med verkställandet af den anbefallda debileringen finge för de år, för hvilka den icke redan egt rum, anslå ulan att likväl sådant skulle anses fritaga hemmanens innehafvare från utgörande af rolevakans-afgift, till det belopp, som framdeles kunde vara bestämdt. Vid föredragning af Kongl. Majlis högstberörda nådiga proposition bar blifvit yltradt: inom Wällofl Borgare-ståndet, af herr Malmstedt, att, då Hallands län, som från längsta tider tillbaka tillhört Sverige, år 1568 afstods lill
Det är nemligen ett väl bekant förhållande, att, likasom brist på skog förorsakar jordens för växtligheten menliga uttorkning och aflägsnar erforderlig nederbörd, så förorsakar, å andra sidan, öfvert!ödet af skog en kyla och fuktighet, hvai’af växtligheten tillbaka!) alles. Inom Jemtlands äldsta bygd omkring Storsjön lider landet visserligen icke af för mycken skog. Man torde snarare kunna säga motsatsen, helst om man skulle döma af de ganska höga trädvaruprisen, hvilka dock mindre äga sin grund i skogsbrist, än i höga arbetspris. Andra trakter af Jemtland gifvas dock—och dessa äro de vidsträcktaste — der ännu kan sägas vara rik tillgång, om icke öfverflöd på skog. Jemtlands från Östersjön och stapelort aflägsna läge lemnar icke tillfälle att närmare beräkna exporten af skogsprodukter hvarken i qvantitet eller penningar. Att denna export likväl är ganska betydlig utefter o Ljusnans, Ljungans, Indalselfvens och Angermanelfvens floddalar samt snarare i tillän aftagande, i den mån bifloderna upprensas, kan emellertid med visshet sägas. Enligt de upplysningar, som meddelades FinansKomitén, hade redan år 1859 omkring 500,000 R:dr blifvit af enskilde bekostade på strömrensningar inom länet under de nästförutgångna 25 åren; och dessa arbeten fortsättas alltjemt. Svedjande förekommer visserligen här och der, men icke till någon större betydenhet. Endast ofullständiga upplysningar hafva kunnat erhållas öfver antalet skogseldar, som under perioden inträffat. Sedermera utfärdadt påbud om rapport i hvarje sådan händelse torde för framtiden tillåta noggrannare redogörelse. Enligt hvad emellertid blifvit uppgifvet, hade år 1856 endast 2, år 1857: 3, år 1858: 4, år 1859: 6 och 1860 åter endast 2 skogseldar förekommit, af hvilka en år 1858 i Herjeådalen utbredt sig på omkring 2,000 tunnland, men alla de öfriga varit af ringare, oftast mindre än 100 tunnlands omfång.
Banken just under denna samma tid användts yttersta bemödande att på olika vägar vinna det sökta förhållandet af 5 till 8 emellan Silfverfond och Sedelstock, så att Banken i detta ändamål sjelf betalt för Specie-Riksdalern ända till 140 sk.; att förhållandet det oaktadt ännu icke kunnat uppnås; att den under dessa 4 är, emot blotta Sedel-numerairer afhända Silfver-Summan, R:dr 7,220, i fall den nu funnits i behåll, hade varit tillräcklig att till £:delar betacka en förut befintlig Sedelstock af 3o,8o5: 16. — eller 11,55a R:dr utöfver de Sedlar, som Berättelse af Banco-Fullmägtige. i5 i det fallet hade förblifvit utelöpande, i stället att de dels i och för vexlingen ingått, dels på Riksgälds-Contorets inkomster blifvit afkortade; hvaremot, genom köp för nya Banco-Sedlar efter i/\0 sk. pris, så vida förhållandet af 5 till 8 ej lemnäs åsido, man fåfängt skulle bjuda till att ersätta dessa 7,220 R:dr Silfv. Silfver Specie inköpas, hvilket då åstadkommer en ny Sedel-utgifning till icke ringare belopp, än R:dr 66,554: 35. 3., hvaraf likväl blott för |-:delar eges fullt motsvarande Silfvertillgång; så framställer sig Bankens och det allmännas verk eliga uppoffring, i och för denna åt vissa Academier och Inrättningar förunnade förmon, i en långt större och vidsträcktare omfattning, än som, utan föregången närmare undersökning och noggrann calcul, ens skulle kunna anas. *) Åtgärder af Banco-Ful/mägtige j de der egt till föremål den allmänna Silfver-Utvexlingens förberedande.
Jorda-Balken i öfrigt innehåller, endast med förbehåll af sädana Jnteckuingshafwares rätt, fom, innan Lagförändringen kundgöres, deras fordringar inteckna lätit, samt tilafwentyrs någon Jordägares arfwingar lemnad utwag at, efter en wist gifwen måttstock, t. ex. Skattewärdering, erhätta rättelse, dä arfwejord til deras tydeliga försäng blifwit em.ot för liten afgäld pä längre tid borrtlägd; likwäl och som ej mindre flera hos Allmänheten förut fattade meningar, än den elfrit, som i wär Lag, fastän pä bekostrrad af Landets wäl räder, i anseende til arfwejord, härwid ligga i wägen; sä lärer ej nu kunna undwikas at foga fig efter sä befattande omständigheter, öfwergifwa den enklaste och förmodeligen rättaste wägen samt söka det i närvarande flick möjeligen bästa mehel at, med mindsta olägenhet för det allmänna, sä godt det fle kan, leta sig en stig emellan fördomarna och rättwisan. Beträffande dä widare det undantag, som i kroxolitiouen förefläs i afseende pä sädana Egendomar, hwilka ej fä säljas etter förpantas; sä enär detta undantag flulle endast röra Egendom af nystnamnda beskaffenhet , lärer uphäfwandet af det Lagens förordnande , at köp bryter Legostämma, sä mycket mindre f detta fatt fordra något särflilldt undantag, som fråga om köp deraf aldrig kan äga rum: och torde fördenskull wara betankeligt at, dä Lagen redan i afsteg. 246 de pä- förhällandet med sadan jord är tydelig och klar, göra et undantag, som til äf.ventyrs'lätteligen kunde misitydas och sträckas längre än wederbör och med Landets sanna wäl samt Kongl. Mallts Nädiga bemödande til desi uphjelpande och odling kan sta at förena.
Utskottets Utlåtande, VII 2. s 742—• 798, återremitt. af BorgareStåndet, IX s 706, af PresteStåndct, IX s 716. Ytterligare Utlåtande, VII 2. s 1372 i73 — i397, hvaröfver Adeln fattat särskildt beslut, IX. s 1177- Likaledes PresteStåndet, IX s 1184» bif. af BondeStåndet, IX s 1187. Underd. Skrifvelse, X 2. i. RiksdagsBeslutet, §. 27. Lagsökningsåtgärder, ora medverkan till inställelse af publike fordringsegares; Motion, remitt. till Stats-, Bancooch LagUtskotten, II s 1245, bif. af Adeln, IX s 166, af BorgareStåndet, IX s 174, af BondeStåndet, IX s 177, af PresteStåndet, IX s 184- Lakegods, Norrskt, om att vigten af, ej må i kärlet inbrännas. Ekon. Utskottets Betänkande, VIII s 25—29, bif. afPresteStåndet, IX s 102, återrem. af BorgareStåndet, IX s io5, bif. af BondeSlåndet, IX s 108, af Adeln, IX s 116. LandsCancellier och Ränterier, om anslag å Stat af ved för; Motion, remitt. till StatsUtskottet, II s 1246. Utskottets Betänkande, IV 1. s 44^ — 446, återrem. af Adeln, IX s 12/j, bif. af BorgareStåndet, IX s i3i, af BondeStåndet, IX s 134» af PresteStåndet, IX s i38. Ytterligare Utlåtande, IV 1. s 64^, G5o, bif. af Adeln, IX s 168. Underd.
Sinna i^ -n *>I» vii b<»)<irt(>iui : * .■■ • . '*■ "i<'' ■>'/- *>:•• ir.n.: iii. ,tsi!ijiitt-?' ■ is .iL> ,i 0;i ,0 .hi i bki (••-fi i ^ i‘ä! -j_i'L(iZ ■ i.ii : i ft*: • .5ö8i i-iiSm-iv.-A 2.5 fou .. i. boJS ‘ > ! Stockholm, thtckt hos Sam. Komstedt, i»03. b', k i * il * Motioner hos Bidderskapet och Adeln 1863. Af Herr Cederschiöld? Hildolf; angående aflålande af en underdånig skrifvelse till Kongl. Majit, i fråga om Waxholms fästnings försättande i fullt försvarsbart skick. Öfvervägande det betänkliga, i hög grad oroväckande svaghetstillstånd, hvaruti Waxholms fästning, nyckeln från sjösidau till rikets hufvudstad, nyligen af Rikets Ständers Herrar Revisorer befunnits, har hängifvenhet för vår höga forntid och för bevarande af obruten sjelfständighet i arf åt kommande tiders slägten oemotståndligen drifvit till denna väckelse och uppmaning att hasta från ett undermineradt säkerhetstillstånd till de kraftigaste ansträngningar för att värna emot en till sina följder kanske icke anad riksolycka. Det torde icke erfordras hvarken någon särdeles stor skarpsynthet inom Europeiskt politiska horisonten, betraktad ur synpunkten af de särskilda ländernas statskonst, eller någon ovanlig förmåga att bedöma kultur-situationen såväl inom som emellan verldsdelens särskilda stater, för att redan skönja en annalkande förnyad kamp på lif och död inom vår verldsdel emellan ljus och frihet å ena sidan samt mörker och träldom å den andra.
Utlåtande N.o 5. 7 dig och öfverflödig åbyggnad och till undvikande af de stridigheter, som i berörde afseende kunna uppkomma emellan egare och Taxerings-Comiteen samt emellan dess Ledamöter inbördes, vid stadgandet i 3 §. afi83o års Författning bör förblifva, likväl med den förändring att åbyggnaderna ej beräknas i jordens värde, hvarför bran vinsbränning får ulöfvas lill högre belopp an en femtedel af jord värdet; och k') att, då den af Utskotten, i fråga om öfverflödig åbyggnad, antagne grundsats icke med något skäl kan lämpas till mindre egendomar, bör för hemman lill och med i,5oo R:drs taxeringsvärde, antingen en tredjedel beräknas för nödige byggnader eller ock inga byggnader å hemman, uppskattade till denna summa eller derunder, anses öfverflödige» så vida de ej öfverstiga en tredjedel af jordens taxeringsvärde. Vid 12 §: alt jord i värde öfver i5,ooo R:dr bör få tillgodonjuta det öfverskjutande värdet med t. ex. en fjerdedels kannerymd för hvarje ioo R:dr, till anbringande af rectificator och mäsk värmare eller motsvarande konstapparat, allt efter, samma princip, som Utskotten antagit för den tillåtne mäskvärmaren, dock att någon gräns bör bestämmas, hvaröfver denna rättighet ej må sträckas. Vid 13 §.: a) att bränvinsbränningen bör få ulöfvas, dels utan inskränkning till liden, och dels endast under 3, 4* 5, 7 eller 8 månader af året, samt vidtaga vid annan, än den af Utskotten föreslagne termin; b) att livar och en lill brön vinsbränning berättigad må ega alt anmäla sig för en eller flere månader och att indela dem i tvänne eller flera smärre terminer, efter beqväraligheten, emot derefter lämpad skatt; och c) att förseglingskosluaden bör af den till bränvmsbränning berättigad# vidkännas.
Enligt 7 § i oftaåberopade Kongl. Förordning den 22 April 1829, gäller heifrihets-bref endast ett år från elen dag, då det blifvit utfärdadt, så framt icke fartyget, efter förloppet af denna Lid, är oafbrutet stadt på resor utrikes orter emellan, i hvilket fall helfrihets-brefvet, så länge fartyget är på fremmande ort, gäller i 3 år; men fortfar resan utöfver denna tid, bör nytt heifrihets-bref uttagas uppå rederiets föranstaltande och af Commerce Collegium afsändas tili vederbörande Consul i den ort, der fartyget uppgifves vara liggande; och skall, enligt 3 § i samma Kongl. Förordning, när heifrihets-bref sökes, förete#, ej mindre fartygets sist utfärdade mätare-bref och, i händelse fartyget ej förut haft heifrihets-bref, fartygets bilbref, eiler, i händelse fartyget blifvit uppbragt och condemneradt., pris - Allm. Besv.- och Ekon,-Vtskottets Utlåtandej A7:o 84. 21 domen, äfvensom skepparens bur-bref, så vida han förut ej fört Svenskt eller Norrskt, med helfrihets-bref försedt, fartyg, än äfven ett af Magistrat utfärdadt Certificat, som dels styrker, att fartyget är bygdt i Sverige eller Norrige; att det belt och hållet tillhör infödde Svenska undersåter eller sådan utländsk man, som fått tillstånd att i Riket sig bosätta; att skepparen eger burskap på utrikes sjöfart i någon af Piikets sjö- eller stapelstäder och der är skattskrifven, samt att styrmannen och minst |:delar af besättningen äro infödde Svenskar eller Norrmän, dels ock utvisar fartygets namn, huvudredare, lästetal och destination. Af Commilterades den 15 Maj sistlidet år, om
Betänkanden. 335 rige RiksSiånden godkände Utlåtanderne innehålla, som, hvad det äskade tillskottet för Stock» holms Stad angar, den samma, pä sätt redan är anfordt , enligt StatsUtskotteis Memorial af den 32 sistledne Februarii, ej allenast njuter i det» ta afseende ett af Rikets öfrige Städer saknade understöd af 7648 R:dr, utan äfven uppgiften der» om i att den i BevillningsFörordningens 4 Art. 5 §. XI Mom. omförmäldte procent ej skall kommit Staden till godo, såsom icke på något sätt bevist , torde sakna behörig grund , då Författningen bestämdt förklarar densamma böra utgå; och vidkommande de öfrige Rikets Städer , dels en , genom förhöjning af deri från Bevillningen afgående procent , tillkommen löne-förbättring skulle minska Bevillnings-belop» pet, på ett med den af Stats-behofvet sannolikt påkallade tillökning i anslaget oförenligt och för det Allmänna kännbart sätt, dels, om genom Ståndspersoners och andre Folkclassers in* flyttning i Städerne UppbördsBetjeningens arbete tilltagit, så lära äfven de fördelar, som af en ökad Varu-afsättning och Production m. m, beredas , derföre hålla Städernes Innevånare skadeslöse och medgifva tillgång till ifrågasatte aflöningars bestridande , hälst den till Städerne donerade jord , eller den hvarpå de äro funderade, i afsigt att derigenom sätta dem i tillfälle att underhålla deras Embetsoch Tjenstemän, ej synes vara så otillräcklig sorn uppgifvit blifvit utan lemna utvägar till aflöning för Uppbörds» männen, hvilke, om de genom debiteringen, uppbörden och redovisningen af den för åtskillige öfverflöds-arliklar utgående Bevlllningen erhålla ett 136 BevillnitigsTJtsk, JBetdnkanden. fö riik a dt arbete , i sädant afseende dela en lika lott med Uppbördsmännen a Bandet , utan att
Hofrätlens honom vid vite gjorde föreläggande, nödgats sig förklara eller eljest sig inställt, men icke framställt begäran att erhålla något exemplar af det blifvande beslutet, borde snarare med en sådan ex - 200 Doft 14 December, pedition hugnas, än den, som ej varit i tillfälle att sin önskan i delta hänseende tillkännagifva, såsom händelsen är uti alla sådane besvärsmål, som utan föregången kommunikation afgöras; men då en motsatt åsigt nu mera lärer hos Högsta domare-makten i landet gjort sig gällande, med den påföljd, att oaktadt domare i allmänhet äro, enl. 21 Gap. 1 § II.B., berättigade att, när så skäligt finnes, tillägga part betalning för domslösen utan alt han derå väckt anspråk IIof-1'ättens beslut likväl blifvit ogilladt, hvarigenom svarande part, som ej i Hof-rätten blifvit hörd eller haft tillfälle att sina anspråk framställa, är vorden tillerkänd ersättning för lösen af det utslag, hvilket han åt sig fått utskrifvet, samt en följd härutaf blifvit att således skyldigheten alt lösa utslag, kan anses för svarande part återslå, men att rättigheten att derföre af vederparten njuta godlgörelse försvunnit, och de stridiga åsigterne, hvilka sålunda förefinnas, torde göra en lagförklaring så mycket mera angelägen, som det måste anses af största vigt att enhet i lagskipningen i möjligaste måtto äger rum så vida aktning för lagen skall bibehållas, så liar jag trott mig böra i ödmjukhet föreslå antingen att lagens Stadgande i 24 Gap. 7 § R.B. räåtfe på det sätt ändras, att något exemplar af sådana utslag, som efter anslag ulgifvas, leke må till svarande parter utfärdas, derest de icke derom framställa begäran eller ock all till 21 Gap. 1 § 11,11. må göras det tillägg, att i Hofrätt kärande, som lappar, skall gälda sin vederpart lösen för dom eller utslag, der denna icke från anspråk på godtgörclse derföre afstått. Om remiss härå till II. Lag-Ulsk., anhålles vördsamt. Remiterades till Lagutskottet.