Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Infaller tid till Lagtima Riksdag inom fyra månader ef ter den dag, då Interims-Styrelse, enligt 5o, 5i, 5a eller 33 bör urtima Riksdag kalla, då kallas icke till urtima Riksdag, utan, om längre tid, än Sj ut io fern dagar, återstår till den i 49 utsatta dag, kungöre Iriterims-Styreisen, att de, som för nästinstundande lagtima Riksdag väljas till Riksdagsmän i Riksförsamlingens Första Kammare, äfvensom Riksdagsmännen i Riksförsamlingens Andra Kammare, äga sammankomma före sistnämnda tid å viss dag, dock icke tidigare, än Tretio dagar efter den, då kungörelsen i hufvudstadens kyrkor uppläses, ej heller före deri tionde dagen i September månad. § 00. it. O. § i6.< Underlåler valdi strid a 11 stalla deri eller de Riksdagsmän, det bör, till Riksförsamlingens Första Kammare, vare förfallet till det vite, som Kammaren bestämmer. Försummar utan laga förfall Riksdagsman att sig till Riksdagen i rättan lid inställa, vare arvode för den tid, han uieblifvit, förlustig och bote derutöfver ett lika belopp. Med sådana vitén och böter gånge sedan, som den Kammare, der den utebi frie ledamoten skolat säte taga, förordnar. § 61. jfr. R O, § Riksdagsmännen skola, dagen efter den, som för Riksda S1’/«X 3. ’ gens sammanträde är bestämd, sina fullmagter uppvisa inför den äldste af Högsta Domstolens ledamöter, som icke af laga förfall hindras, samt Riksförsamlingens fullmägtiga i Riks-Banken och lior till Constitutions-TJtskottets Memorial, N',o 85. 17 och Riksgäld,s-Contoret, hvilka inom tre helgfria dagar böra undersöka, huruvida samtlige fullmagterne iiro utfärdade i den form, Vallagens iy och 3o samt denna Regeringsforms f8 S stadga.
När något ärendes handläggning å sockenstämma af Vår Bef:h:de eller DomKapitlet äskas, må sådant icke vägras. 400 Den 26 November e. m. 2 morn.: Magistrat, Kronobetjente, SoekenNämnd och enskilde ledamöter, som i sockenstämma rösträtt ega, vare ock berättigade att upgifva ärende för sockenstämmas handläggning; dock eger Kyrkoherden etc. §:n 4. Af första stycket qvarstå endast orden: »Sockenstämma skall hållas i socknestuga.» Andra stycket erhåller följande lydelse: »Yid sockenstämma skall alltid lemnäs bestämd upgift om öfverläggningsämnen för nästa sammankomst. Ar ämnet af den beskaffenhet, att det fordrar gemensam öfverläggning af flere socknar inopi samma pastorat, må socknarne till gemensam stämma å det ställe, som finnes lämpligt, sammankallas.» §:n 5. 3 mom. förändras sålunda: »Den rösträtt, som på nämnde grund af bevillning tillkommer socknens innevånare, skall hvarje år, vid den andra ordinarie sockenstämman, i Maj månad bestämmas, och på landet etc.» §:n 8. 1 mom. erhåller i 3:dje punkten denna lydelse: »Prot. må, när så ske kan, genast, men skall i annat fall sednast å nästa ordinarie Sockenstämma justeras.» Före §:n~ 9 inflyter följande stadgande: »Vid Sockenstämma upläsas de Författningar och Kungörelser, hvilka skola soeknemenigheten meddelas.» §:n 11. 1 mom. erhåller i första punkten följande lydelse: »Nu är Sockenstämmoprot. och beslut justeradt och underskrifvet: då skall beslutet med besvärshänvisning, som alltid bör åtfölja, å nästa sockenstämma upläsas.» §:n 13. Sista mom. utgår. Uti det förslag till förändrad lydelse af SockenstämmoFörord:n, hvilket jag härmed tagit mig friheten anföra, förekommer en punkt, nemi. ang:de Kungörelsernas upläsande på Sockenstämman, hvilken, såsom åsyftande en rubbning af Kyrkolagstadganden, ej hörer till det Utskotts behandling, till hvilket motionen i öfrigt torde komma att remitteras.
Vid båda dessa slags val stadgas vissa förbehåll: nemligen för valen till UtskottsLedamöter, att vissa ansvariga Embetsman deruti ej få deltaga; och för valen tili Riksdagsmän, att ingen obehörig får valen bevista, att ingen embetsman får med sin embetsmannamyndighet, ej eller någon medelst lockande, tubbande eller hotelse störa valfriheten. Om nu dessa villkor skulle i ena fallet, nemligen vid valet till UtskottsLedamöter, endast gälla för sista instancen, nemligen Electorernes åtgärd och de ansvarige Enjbetsmännen således fritt få deltaga i Bänkmansvalen; så skulle ju samma villkor äfven i andra fallet, nemligen Riksdagsmannavalen, endast gälla för sista instancen, nemligen Electorernas förrättning; och det således stå hvarje Embetsman fritt att vid folkmassans val, till RiksdagsmannaEIectorer sin Embetsmannamyndighet efter behag missbruka, och hvar och en obehörig att dessa val bevista, samt hvar och en att genom lockande, tubbande eller hotelser störa valfriheten. Men då ännu ingen Advocat bjudit till att genom en slik distinction illudera lagens bud, förmodar jag att ej från Riddarhuset exemplet skall gifvas på en slik 104 D cn a4 Januarii, lagtolkning, genom de ansvariga Embetsmännens deltagande i Bänkmansvalen. Grefve Löwenhjelm: Jag kan ej fullkomligt dela den här yttrade tanka om Ministrarlies farlighet för valfriheten. Lika litet vill jag anklaga förflutna Riksdagar. Jag vördar dem och deras beslut, och hoppas att efterkomman* de skola handla på samma sätt emot oss. Men en värd Ledamot har anfört, att jag icke förstått meningen af Grefve von Schwerins motion, och i anledning häraf får jag förklara, att jag ingalunda kunde tro, att yrkandet om § s uppläsning kunde hafva annan afsigt, än den, att söka bereda mera styrka åt den sats man ville drifva. Det vöre i mina ögon att anse frågan bestämd af samma § enligt den tydning man gifvit densamma, och detta anser jag för en petition de principe. Man har hänvist oss till vårt samvete; det är åtminstone ej att missleda oss.
St:s medgifvande, utom tullen å inoch utkommande spanmål, såsom allena undantagen. Ytterligare anhåller jag alt lill stöd för hvad jag yttrat rörande tullen, fä uppläsa R. St:s skrifvelse till K. M. sistlidne riksdag, der det heter: ”1 öfrigt oell på det E. K. M. må kunna, i afseende på utländska makter, bereda en för Svenska handeln förmånlig reciprocitet, fä R. St. i und. hemställa, det E. K. M. i nåder täcktes vidtaga alla de mått och steg, sorn, för vinnande af ett sådant ändamål, med landets bästa äro förenliga, samt, till befrämjande deraf, minska eller nedsätta den i tulltaxan utsatta tull”. Skulle R. St. så hafva skrifvit lill K. M. för att vinna reciprociletsförhållanden, om R. St. ansett att K. M. äger denna rättighet förut? Om vi nu gå tillbaka till 1823 års riksdag skall Hr Statsrådet finna samma R, St:s skrifvelse. Nu är frå - Den 14 Januari f. ni. gan i afseende på spanmål en särskild artikel i tulltaxan för detta ögonblick. Det är klart, att nar R. St. ieke bäfva anvisat ett tillräckligt creditiv lill fyllande af bristen vid behof af undsättning, så hafva R. St. vid sista riksdagen valt den utvägen att anvisa tullen på inkommande spanmål till undsättning i de provinser, der en sådan kunde erfordras. Jag har yttrat mig tillräckligt i målet förut, för att visa huru förhållandet är. Hvad jag nu yttrat och uppläst såväl ur R. St:s skrifvelse, som ur grundlagen, är till svar å hvad Frihine Sprengtporten och Hamilton yttrat, att nemi. det icke later tänka sig, att i bevillningsväg R. Sl:s termer vid ett hesluts fattande kunna hindra nästkommande Ständer att besluta; ty den gamla bevillningeu måste räcka intill slutet af del år, dä den nya bevillningeu fastställd varder. Jag begär propos. till bifall å den redactionsförändring, som jag föreslagit. Hr Fåhraeus:
Flottans hälsooch själa-vård, samt undervisningsanstalter. De till Flottan hörande ärender besörjas i högsta instantien af a) En Civiloch b) En B ef åls-expedition, till hvilken sed. nare äfven bör höra emottagandet af de så kallade Sjömanshus-förslag, som hittills blifvit förvaltningen af sjöärenderne meddeldte, i afseende pä Coopvaerdie-manskapets antal och befarenhet i hvarje kust-län. Förvaltningen af allt hvad till flottans oeconomi hörer besörjes, under Förvaltningschefens öfverinseende och controll, af ett A mir ålit et iColle gium, sorn skulle utgöras af Sex Ledamöter, nemligen af en President, af Chefen för Flottans 139 Constructions-corps, Chefen för Sjömätningen och Lotsverket, af en från Flottan förordnad Officer af Öfverste eiler Öfverste-Lieutenaius värdighet, att ega befattning som General-Intendent, samt dessutom af 2tne civila Ledamöter. Presidenten bör vara eller hafva varit officer vid flottan, och General - Intendenten skulle, när som heldst, kunna från sin collegii-befattning entledigas. Så länge delningen i 2tne flottor fortfar eller verkar på det bela, torde af de 4 roilitaire ledamöterne, 2;ne böra hafva tjent vid hvardera flottan. I afseende på ärendernes behandling och deras fördelning inom detta verk, hafva Committerade, sid 141, yttrat, att samma föreskrifter, som derom för närvarande gälla, borde fortfara, intill dess de kunde hinna, att, enligt Kongl. Maj:ts nådiga beslut, af sakkunnige personer öfverses och granskas.
Mars 1855 gällande inskränkning lill högst 8 lod Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition N:o 88. 31 bör tillsvidare bibehållas, måtte tillskynda Postverket någon inkomst; och föreslår Kongl. Maj:t derföre, alt Rikets Ständer mätte besluta, att, för nämnda ändamål och tili vinnande af nödig kontroll, hvarje lösbref skall förses med frimärke å 5 öre; i sammanhang hvarmed Kongl. Maj.t funnit billigheten fordra att, då hvarje lösbref hittills åt vederbörande Postförvaltare inbringat 1 skilling b:ko, de före förändringens införande tillsatte Postförvaltare tillförsäkras, i stället för denna lösbref-skilling, en personlig godtgörelse af postmedlen, att för hvart år utgå med ett belopp, motsvarande medeltalet af tre nästföregående års lösbrefs-afgifter, enligt hittills gällande beräkning. Hvad slutligen angår frågan om så kallade lokal-bref, öfverlemna!- Kongl. Maj:t lill Rikets Ständers beprölvande, huruvida icke för sådana bref, till den i General-Poststyrelseus kungörelse den 24 Maj 1855 stadgade tyngd af högst 4 lod, må fastställas och till Postverket ingå en afgift af 3 öre, ungefärligen motsvarande 1 skilling b:ko, som för dylika bref nu erlägges: börande äfven dessa bref, för kontrollens skull, alltid vara med frimärke försedda. 1 öfverensstämmelse med nu föreslagna porto-satser, skulle frimärken tillverkas endast å fyra valörer, nemligen 3, 5, 12 och 24 öre. General-Post-stvrelsens ofvanberörda memorial i ämnet skall meddelas det Rikets Ständers Utskott, tili hvars åtgärd denna Nådiga Proposition varder öfverlemnad; och Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. ©SCAIS. J. A. Gripenstedt. 32 Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition N:o 88. Utdrag aj Protokollet 'öfver Finans-Ar enden, hållet inför Hans Majit Konungen i Slats-llådet å Stockholms Slott den 3 April 4831.
Anhållande jag tillika att Höglofliga Stats-Utskottet, som, med afseende å sakens beskaffenhet och de af mig antydda omständigheter, nogsamt lärer finna tiden böra härtill i möjligaste mån begagnas, ville åt detta ärende egna al! den skyndsamma handläggning, som dess innehåll kräfver och med grundlagsenliga former är förenligt. Stockholm den 4 November 1865. J. von Axelson. N:o 4, Af Herr Fåhraeus, Edvard, angående upprättande af ett Universitet i Hufvudstaden. Frågan om ett universitets upprättande eller förläggande i Stockholm är icke ny. Den har sedan mera än J:dels århundrade gång efter annan framträdt, med allt större bestämdhet och allt oafvisligare fordringar. Den skall icke heller falla, om den än tilläfventyrs behöfver ytterligare något lustrum kämpa för sin slutliga framgång. Tidsandan kräfver, att äfven den vetenskapliga odlingen rnå få ut sin rätt och verka der den för fosterlandets högsta intressen mest kan gagna. Då jag nu dristar inför Höglofliga Ridderskapet och Adeln framställa en motion i detta syfte, behöfver jag icke vara särdeles vidlyftig, enär redan vid föregående tillfällen skälen både för och emot omständligt framlagts. När tillförene fråga varit om ett universitets förläggande i hufvudstaden, har emellertid förflyttning hit af Upsala högskola gemenligen — om icke alltid — varit afsedd. Det må tillåtas motionären Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865. N:o 4. 5 att äfven ur en annan synpunkt betrakta denna, i många hänseenden grannlaga och för Sveriges framtid vigtiga fråga.
Manne icke ben5mningen ~pauvre honteux&gt; kunde utbytas mot ndgon lämpligare, nien tidsenlig, mindre sirande? En institution, afsedil att mildra det I~ittra i ett oiörskyldt lidande, bör ej i sitt namn inlägga ndgot af det stingande törne den asyftar att borttaga; för öfrigt är ju benämningen osvensk och detta p8 ett högst otrefligt s W Hvilkeii bland oss fiiredrager ej att kallas fattig framför rpauvre *? hrad det betyder, eller göra sig ett oklart begrepp derom. Benämningen Sr s5lunda afven ur denna synpunkt olamplig. Var det ej Fredrika Hreiiier, som förut gaf idéen till denna asyl för Sldre ensamma damer? Idun Stockholm-, Iduns N:r 35 (506) Prenumerationspris pr å r: Idun ensam kr. Iduns Modet., fjortondagsuppl. » 5 Iduns Modet., månadsuppl t 3 Barngarderoben » 3 Fredagen den 3 september 1897. B y r å: Klara södra kyrkog. Allm. telef. Rikstelef. Redaktör och utøifvare: FRITHIOF HELLBERG. Träffas säkrast kl. 2 — 3. Redaktionssekr. : J. Nordliiuj. Tryckeri Aktiebolag. Utgifningstid: hvarje fredag. Annonspris: 35 öre pr nonpareillerad. För » Platssökande » o. » Lediga platser » Lösnurnmerpris 15 öre 25 öre för hvarje påbörjadt tiotal stafv. (losn:r endast tor kompletteringar.) Utländska annons. 70 öre pr nonp.-rad. Charlotte Holmgren. £ n angelägenhet inom sjukvården, som ofta nog dryftats dels af herrar läkare, dels inom kommunerna, har varit tillsättandet af länssköterskor, förnämligast i och för epedemiers häfvande och begränsande. En hvar känner, genom egen erfarenhet eller genom hörsägen, de svåra härjningarne af epedemier sådana som difteri, skarlakansfeber och nervfeber.
15 med högst betydliga summor bidragit och fortfarande bidrager för att befordra kommunikationerne inom andra delar af Riket medelst kanaloch väg-anläggningar, ett ordnadt postväsende och ändamålsenliga skjutsningsanstalter, synes ock Gottland, denna af naturen rikt begåfvade och för Sverige i många hän seenden vigtiga ö, hafva skäliga anspråk att få kommunikationen med fasta landet bättre ordnad. Utskottet anser alltså motionärens framställning vara förtjent af behjertande, och ehuru Utskottet icke finnér lämpligt hvarken att understödja det väckta förslaget rörande disposition för ändamålet af de från Postverket till Statsverket ingående medel, eller att tillstyrka Rikets Ständer att inlåta sig i närmare bestämmelser angående sättet för tillvägabringandet af en ändamålsenlig och förbättrad kommunikation emellan Gottland och fasta landet, hvilket tvifvelsutan bör ankomma på Kongl. Maj:ts höga pröfning, får Utskottet likväl hemställa, att Rikets Ständer måtte till Kongl. Maj:t ingå med underdånig anhållan, det täcktes Kongl. Maj:t, med afseende å den ofullständighet som för närvarande förefinnes i kommunikations-anstalterne emellan Gottland och öfriga Sverige, låta vidtaga sådana åtgärder, att de med skäl öfverklagade olägenheter i berörda hänseenden snarligen varda afhulpne. Stockholm den 21 Juli 1854. 16 Stals-Utsholtcls Ullålande. N:o SOS. tf:o SOS. Ank. till Exp.-Utsk. den 27 Juli 1854, kL i e. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion, angående civile ock militäre embetsoch tjenstemäns pensionering.
Torell för en vetenskaplig resa till Norra Ishafvet: IV. 312- — N:o 49. angående Sveriges och Noriges ömsesidiga förhållanden: IV. 312, 370, 424. 448. — N:o 50. om ändringar dels i Kongl. Stadgan den 21 Januari 1855 om mått och vigt och dels i Kongl. Maj:ts under samma dag utfärdade Nådiga instruktion för Justerare af mått och vigt: V. 58. — N:o 51. om upphörande af skyldigheten för resande inom Sverige samt för Norrmän vid resor till Sverige att vara försedde med pass: V. 58. — N:o 52, angående förnyad indelning af nyroterade jorden i Blekinge Län: V. 58. — N:o 53. om upplåtande af Arjeplougs skolebord till boställe åt Skolmästaren derstädes: V. 58. — N:o 54. om anslående af hyresersättning till Länsmannen i Frosta härads östra samt Färs Härads norra och södra distrikt i Malmöhus Län, m. m.: V. 58- — N:o 55. i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om ett stycke jords aflåtande från Eskilstuna Kungsladugård till Theofron Munktells mekaniska verkstad i Eskilstuna: V. 58. — N:o 56. angående förändrade föreskrifter om förvaltningen och utlåningen af Statslåne-fondens medel: V. 242. — N:o 57, Expeditioner till Kongl. Majit, Bikets Ständer : — N:o 57. angående anslag till förberedande arbeten å Staten» Jernvägs-byggnader: V. 427. — N:o 58- om upphäfvande af den enskilda skådespelare och konstidkare ro. fl. ålagde skyldighet att för sina representationer erlägga afgifter till Kongl. Theaterns och Hof-Kapellets pensionskassor : V. 427. *— N:o 59- om anslående af ett mantal'Låstad Jägaregården jemte T15 mantal Grönetomt till boställe åt Kronofogden i Södra Wadsbo fögderi af Skaraborgs Län : V. 427.
Paul Andersson från Jemtlands län, om antagande af den utaf Kongl. Maj:t föreslagna nya beskattning å bränvinshandteringen och dess användande till jernvägsbyggnad; 12:o. Per Nilsson från Malmöhus län, om upphörande af den s. k. arbetsskyldighet till Månstorps kungsgård i Skåne; 43:o. Samtlige Representanter ne frän Bohus län, om des. k. ofri mans frälsehemmans derstädes befrielse från erläggande af rusttjenst—bevillning; 44:o. Per Östman från Wester-Norrlands län, om bidrag till Statens jernvägar; 45:o. Samme Ledamot, om anslag till en väganläggning; 16:0. Anders Jonsson från Skaraborgs län, om optionsrätt för arrendatorer af indragne och utarrenderade militie—boställen; 17:o. Nils Larsson från Jemtlands län, om skiljande från Hernösands läns Arkif af de allmänna handlingar, som röra Jemtlands län; 18:o. J. 0. Almqvist från Norrbottens län, om stubbe-örens inom länet ställande till Hushållnings-sällskapets derstädes disposition för vissa ändamål; 19:o. Gustaf Larsson från Stockholms län, örn Landtmätares pensionering; 2U:o. Paul Hedström från Wester-Norrlands län, rörande jernvägsbyggnad erna; 21:o. Liss Lars Olsson från Stora Kopparbergs län, om anslag till aflöning åt en barnmorska inom Wänjans församling; 22:o. Samme Ledamot, om dito till uppförande af en läroverksbyggnad i Fahlun; 23:o. Samme Ledamot, om dito till omläggning af landsvägen från Bergsgården i Kopparbergs socken genom Bjursås m. fl. socknar; 24:o. Johannes Andersson från Elfsborgs län, om rusthållarnes befrielse från uppsättande och underhållande af trossvagnar samt Kronans eller Beklädnads-direktionernes öfvertagande af nämnde bestyr; 25:o. Herman Öbom från Norrbottens län, om anslag till aflöning åt tvänne Lärare vid Piteå skola; 26:0.
Om jag icke var menniska i det ögonblicket, så har jag aldrig varit det. – ”Tag det då inte så svårt; det gör mig så ondt om er.” – ”Låt mig behålla porträttet, tag det icke ifrån mig!”126 – ”Nej, men kom nu och sätt er och låt oss tala förstånd. Låt oss se om det är en möjlighet att komma öfver detta. Hvarför kunde ni inte låta det utveckla sig som det ville, detta, som fans emellan oss två? Kunde det inte fått växa i fred, detta, som var så spirande fint? Hvarför skulle ni rifva i det med alla edra tio fingrar!” – ”Ja hvarför, hvarför! Det var vanvett. Jag vet inte hvad det var. Jag tror att jag inte menade hvad jag sade. Jag vet inte sjelf hvad som for i mig.” – ”Trodde ni att jag skulle tänka illa om er!” – ”Ja, ja, ja!” – ”Ni har ju inte de ringaste förutsättningar för att förstå en sådan menniska som jag. Ni mäter mig efter ert ömkliga lilla kälkborgarmått. Hvilken småaktig misstänksamhet! Hvilka löjliga farhågor! Och hvilka barocka frågor! Tror ni man står och gör sig reda för hvarför man kysser en qvinna? Man reflekterar icke öfver det. Om det icke faller af sig sjelf, så gör man det icke. Och så dessa smutsiga insinuationer, att jag skulle vara färdig att kyssa alla qvinnor som kunde ha lust Märker ni inte hur det är någonting rått i det?” – ”Jag var tokig. Jag förstår mig inte sjelf.” – ”Trodde ni att jag skulle anse er vara lättfärdig?” – ”Ja, ja.” – ”Men det skulle ju icke finnas sundt förnuft i att jag gjorde det. Man behöfver ju endast se er för att veta att ni icke är det. Hela ert utseende ger en ju alldeles motsatta föreställningar. Det är icke att misstaga sig på. Till och med den dummaste kan ju se hvad slags qvinna ni är. Om jag legat hos er sju nätter skulle jag icke anse er lättfärdig för det. – Ja men hur kunde jag veta att det fans någon menniska lika fördomsfri som jag sjelf, när jag aldrig träffat annat än kälkborgare.
Emellertid hälsades hon med glädje af forna och nya patienter, då hon på nytt upptog sin gymnastik i Borås, hvilken hon bibehöll under en tid af sex år. Samtidigt arbetade hon under somrarne som gymnast vid Barnlösa. Och här vid den celebra sydsvenska badorten, där folk från så många olika håll och af så inånga olika samhällsklasser och nationaliteter samlas, har Alma Häckner, under de 11 somrar hon tillbragt där, i hög grad vunnit sympatier, icke blott för sin skicklighet att behandla olikartade sjukdomar, utan också för sitt hjärtevinnande, sant människovänliga sätt mot alla. Under det hon stundom haft ända till 120 patienter på dagen, har den 120:de rönt samma deltagande, samma noggranna behandling som den första. Icke blott många små barn med sneda ryggar eller krokiga ben, hafva under hennes behandling blifvit raka som små ljus eller börjat med ny kraft springa omkring i berg och backar, äfven aftärda, lidande mödrar, som varit hemfallna åt mångåriga plågor utan utsikt till förbättring, hafva med glädjetårar tackat henne för återvändande lefnadsmod, hälsa och lifsglädje. Sedan 1891 är fröken Häckner bosatt i Stockholm, där hon alltjämt utvecklar en liflig verksamhet. Vid sin flyttning hit, erhöll hon från flere håll hjärtliga välönskningar för det nya arbetsfältet. Så skrifver t. ex. fru Elise Hvasser, som hon under nå- gon tid skött: » Min hjälparinna! Det skall blifva mig en glädje att i den ringa mån, som står mig till buds, tillkännagifva i huru stor tacksamhetsskuld jag står till er för den omsorgsfulla och utmärkt konstfärdiga behandling jag åtnjutit af er. Med tillönskan af god trefnad i Stockholm, säger jag farväl för denna gång och tillägger en önskan: låt mig framdeles med några ord få höra af eder. — Eder tacksamma Elise Hvasser. » En patient, som det särskildt gladde frö- ken Häckner att få ägna sig åt, var friherrinnan Sofie Adlersparre.