Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men då Utsk. sålunda ansåg att de ekonomiska besvärsmålen borde till en serskild auktoritet öfverflvttas, så fann Utsk. likväl derjemte, att åtskilliga sådaBe besvärsmål finnas, om lämpligheten af hvilkas öfverfiyttande man kunde vara af olika tankar. Uti ett slag af dessa besvärsmål ansåg Utsk. det vara af grundlagsenlig vigt att de icke finge afgöras af någon annan än Konungen, hvarföre äfven Utsk. undantagit dem, näml. besvär angtde tjensters tillsättning. Andra besvärsmål kunna jemväl finnas, som af Konungen böra afgöras, men likväl utan alt sådant är af grundlagsenlig vigt, likasom det vore alldeles omöjligt oeh dessutom genom den deraf i lagstiftningen uppkommande stelhet högst skadligt att i grundlagen införa en förteckning på alla de besvärsmål, som böra icke i Reg.-R:n ulan i konseljen afgöras. Utsk. har ansett, att all nödig säkerhet vore vunnen derigenom, alt det icke skulle bero, hvarken på Konungen ensam eller pä R. St:r ensamme, utan på en af Konung och Ständer gemensamt stiftad lag, att bestämma hvilka besvärsmål skola fortfarande afgöras i Stats-Rådet, eller öfverlemnas ät Reg.-R:n, hvarföre äfven ett sådant stadgande finnes uti förslaget infördt. Sjelfva formen för föredragningen inom Reg.-R:n kan lika litet som den inom Högsta Domstolen vara af grundlagsenlig vigt, hvarföre äfven grudlagens stadgande om dessa båda saker blifvit lika utförda. Man har emot detta förslag gjort åtskilliga anmärkn:r, hvilka likväl redan äro af föregående talare i mitt tycke fullkomligt vederlagde, men jag anser mig dock, för deras stora egenhets skuld, böra upptaga en och annan af dem. En värd talare har näml. sagt att Konungen i Sverige skulle slå öfver lagen. Vi lefva dock uti ett konstitutionell samhälle, och vi hafva en 38:de § R.-F., som anbefaller föredraganderne att vägra sin kontrasignation, om olagligheter skulle lill begående ifrågasättas.
Så hände det en afton i ett sällskap, att en annan person, mot hvilken han ända från första ögonblicket af deras bekantskap hyst en af dessa antipatier, som vi aldrig kunna analysera upp men som vi känna i hela vårt väsen, gjorde den unga flickan sin kur, och han tyckte sig finna, vare sig med eller utan grund, att hon gunstigt upptog hans banala fraser. Han kände det först som ett brännsår innerst i sin själ och som en olidlig sveda i sina känslor, och det var honom sedan som om något af denna antipatiska menniskas väsen inträngt i hennes, i en fysisk och andlig sammansmältning; och liksom om något af detta okända element hos hans rival, hvilket skar sig mot kvintessensen i hans egen natur, meddelat sig till denna kvinna, hade han plötsligt en förnimmelse af vedervilja vid hennes åsyn och närmande, alldeles samma antipati som han kände inför den andre, oförklarlig och obetvinglig; det var som om hennes kropp och själ omgifvits och fylts med ett nytt ämne, hvarmed hans väsen icke kunde blanda sig utan från hvilket det i äckel drog sig tillbaka, i en instinktlik reflexrörelse, liksom då våra sinnen, våra luktoch smak-nerver, afficieras af något vämjeligt. Jag vet äfven en ung flicka som något liknande händt. Hon hade förlofvat sig med en ung man, och de höllo så innerligt af hvarandra som man kan här i verlden, och de tycktes som enkom skapade för hvarandra. Han för henne med sig till sitt hem för att visa henne för sina föräldrar, hon fattas af en ögonblicklig, våldsam afsky för faderns ansigte, och när hon så ser honom stå der sida vid sida med sonen, tycker hon sig finna – kanske det verkligen fans der, men det kan också mycket väl ha varit en inbillning helt enkelt – i detta pussiga och vidriga ansigte någonting gemensamt med sin älskades anletsdrag.
Dem fromma går ljus upp i mörkret, af den nådeliga, barmhertiga och rättfärdiga. Säll är den som barmhertig är, och gerna lånar; och lagar så sina saker, att han ingom orätt gör. Ty han skall blifva evinnerliga; den rättfärdige skall aldrig förgäten varda. När en plåga kommer, fruktar han sig intet; hans hjerta hoppas stadeliga uppå Herran. Hans hjerta är tröst, och fruktar sig intet, tilldess han på sina fiendar lust ser. Han utströr, och gifver dem fattigom; hans rättfärdighet blifver evinnerliga; hans horn skall upphöjdt varda med äro. Den ogudaktige skall det se, och honom skall förtrytat; sina tänder skall han bita tillsamman, och förgås; ty hvad de ogudaktige gerna vilja, det blifver omintet. Halleluja. Lofver, I Herrans tjenare, lofver Herrans Namn. Lofvadt vare Herrans Namn, ifrå nu och i evighet. Ifrå solenes uppgång, allt intill nedergången, vare Herrans Namn lofvadt. Herren är hög öfver alla Hedningar; hans ära går så vidt som himmelen är. Hvilken är såsom Herren vår Gud, den sig så högt satt hafver? Och ser uppå det nedriga, i himmelen och på jordene; Den som den ringa upprättar utu stoftet, och upplyfter den fattiga utu träcken; Att han skall sätta honom bredovid Förstar, vid hans folks Förstar; Den der låter den ofruktsamma bo i huset, att hon en glad barnamoder varder! Halleluja. Då Israel ut ur Egypten drog, Jacobs hus ifrå främmande folk. Då vardt Juda hans helgedom, Israel hans välde. Hafvet såg det, och flydde; Jordanen vände tillbaka. Bergen sprungo såsom lamb; högarna såsom ung får. Hvad var dig, du haf, att du flydde; och du Jordan, att du tillbakavände? I berg, att I sprungen såsom lamb; I högar, såsom ung får? För Herranom bäfvade jorden, för Jacobs Gud; Den bergsklipporna förvandlar uti vattusjöar, och stenen i vattukällor.
Majit i Statsrådet den 20 November 1845 vägrat bifall. 48» af den 15 Maj 1845, angående förändring af stadganderna uti 17 kap. 2 § Rättegångsbalken samt Kongl. Till Rikets Ständers ifrågavarande förslag har Kongl. Majit i Statsrådet den 20 November 1845 vägrat bifall. 49» af den 19 Maj 1845, angående nedsättning af beloppet försumma appellabilis vid RådsLufvurätten i Falun (216). Rikets Ständers förslag af Kongl. Majit bifallet, samt Kungörelse i ämnet utfärdad den 19 Augusti 1845. 59» af den 22 Maj 1845, angående ändring af 4 § i Kongl. Förordningen den 10 Juni 1841, rörande bysätlning (223). Vid underdånig föredragning häraf i Statsrådet den 20 November 1845, har Kongl. Majit vägrat bifall till Rikets Ständers ifrågavarande förslag. 51» af den 22 Maj 1845, i anledning af Kongl. Majits nådiga proposition, angående antagande af dels ny Strafflag, dels ock Lag om verkställighet af fängelsestraff (224). 1845 den 11 Juni i Statsrådet anmäld; och föranledde ej till någon åtgärd. 53» af den 22 Maj 1S45, om förändring och tillägg uti Bankolagen (225). Rikets Ständers förslag af Kongl. Majit antaget, samt Kungörelse utfärdad den 19 Augusti 1845. 53» af den 22 Maj 1845, angående ny ansvarighetslag lör Rikets Ständers fullmäktige i Banken (226). Rikets Ständers förslag af Kongl. Majit antaget, samt Ansvarighetslag för Fullmäktige i Banken utfärdad den 19 Augusti 1845. 54» af den 23 Maj 1845, angående gemensamma ransakningshäktet! och tingsställen för särskilda härader (230). Rikets Ständers förslag af Kongl. Majit gillad t, samt Förordning utfärdad den 20 November 1845. 55» Bil. till R. St.
Från Wasa Landt-Rä'nteri insände, utan Reversal Dito f. d. Allmänna Brandförsäkrings-Verkets medel, hvarå Rän teri-qviltence icke blifvit företedt Skatte-Köpe-Skillingar för Recognitionssamt Kronans öfrige disponible Skogar, lefvererade före 1823 års Riksdag Af a:ne Låntagare för mycket betaldt Interesse Motstående Fordran hos nu mera framlidne Hans Exellence Grefve Ruuth, hvilken Fordran, med derå inflytande Capital-afbetalnin‘gar och räntor, skall, under stadgade vilkor, hållas gamla Bolaget för Höganäs Stenkohls-Verk tillhanda Inneslående Medel till Försvars-Verkets iståndsättande, enligt häröfver upprättad Liqvidation Bilagan N:o 8 Samt dessutom beräknad Ränta på Låne-Bankens till denne Fond hörande Obligationer, R:dr 53o,ooo 402: 385: 12. 9- 334: 25. 4- 5: 9- 8. 45,166: 3a. _ i,i33,i6o: 16. 2. 6,348: 16. 4,oi4,852: 16. 3. tills vidare inora linien. Credit-Sedlarne och Koppar-Skiljemynts-Polletterne, till hvilkas inlösen en motsvarande ständig Fond är i Banken afsatt, voro, vid 1831 års slut, utelöpande till en summa af R:dr 9,35i,588: 24- 9. svarande mot R:dr 6,234,392: 16. 6. Fastigheter: Riksgälds-Contoirets Hus, efter inköpspris General-Assistance-Contoirets dito samt tillbyggnad . 33,ooo: 35,696: 10. 1 Banco. Capital. Utlånt utaf f. d. Allmänna Hingst-' medels-Cassan 16,000: „ f. d. Skånska Hingst-( mot 6 procents praemii dito .( årlig ränta. 14,000:
Men dessa Hypotheks-Cassor kunna icke grundas på annat än utländska lån, hvilkas förökande icke kan annat, än menligt inverka ej blott på landets, men äfven på Riks-Bankens ställning, hvaremot dessa Hypotheks - g6 BanaQrVt?ho,tle{f j ff-V? 44’ Cassors inrättning blefve öfverflödig, derest en allmän Hypolheks-Cassa för liela Riket, grundad på den redan för handen varande fastigheLs-lånefppdep, förökad med deraf ingående räntor, samt andra Riksgälds-Contorets tillgångar, sorn i alla fall böra utlånas, skulle kempa kompia till stånd, Då både Riksgälds-C.ontoiet och Riks-Bapken ärq Rikets Ständer? verk, kan verkställigheten af eq sådan öfyerflyftning, pfyerlemnad till Rikets Ständers Fullmäktige i båda Yerkeq, icke tpötg någre qöfver vinnerliga Rinder. Den andra frågan angår spanmåls-belåpingeq. Utskottet har vidRlifvit det förut gällande stadgandet, att spanmåls-uppköp naå uppmuntras, medelst tillhandahållandet af ett kreditiv för associationer, sorn upphandla spanmål, och har velat Jätta uppkomsten af dylika assgcialjoner genom nedsättning af räntan till 3 procent för creditiv-summans begagnande. Fqr min del hyser jag åtskilliga betänkligheter emot d?tt? saft aft uppmuntra spanmålshandeln. Jag har aldrig hort omtalas dylika associatignep i något annat land; de äro således fullkomligen af svensk uppfinning, hvilket i Bank-frågor icke synes vara serdeles recomrnenderande; men deremot finnar jag alt i många andra länder, landets producter direct belånas, ocR sjelfva Engelska Banken har sedan ofördelaktige conjuppturer för afsättnipgep af landets fabrikater oftare inträffat, börjat belåna sådane, samt sedan år 1836 inrättat serskilt® conior uti större fabriksstäder, såsom Manchester, ^cheffield, Liverpool 0. s. v., serskildt för denna belåning.
Det blir ett ytterligare band på Ridderskapets och Adelns Herrar Ledamöter, att stalla sig RiddarhusOrdningen till efterrättelse. Den justering, som sker i RiddarhusSecreterarens egna rum, är nödvändig, så länge han ej vill sätta sitt namn under saker, hvilka möjligen kunna vara författade i strid emot grammatik och god svenska. Från det besväret kunde han gerna vara befriad, om justeringarne skedde så tidigt, att yttranderne kunde uppläsas inför Ståndet, och i följd deraf fingo tryckas sådane de blifvit uppläste. Herr Printzensköld; Axel: Som jag fattat innehållet af denna §. angår den endast justering af de yttranden, hvilka föranledt till återremiss, men ej justering af Protocollerne i deras helhet. Således tror jag, att frågan om tiden, då Protocollen i allmänhet skola vara justerade, ej hörer till denna §. Det torde snarare tillhöra Instructionen för Riddarhus-Secreteraren, emedan det beror endast af honom att så snart som möjligt uppsätta och till justering anmäla Prolocollerne; denna §. ålägger Ledamot att, inom 8 dagar efter det ett yttrande blifvit afgifvit, till Protocollet detsamma aflemna; fråga är, om ett sådant åläggande kan äga rum. Man har omtalat, att i de andra Stånden blifva Protocollen ganska hastigt justerade. I det afseendet kunna vi ej taga ledning af hvad som sker inom Den 7 Augusti e. ra. de öfrige Stånden; deras sammansättning är helt olika med vår; här är större personal, samt flere och långvarigare tal. De andra Ståndens Ledamöter äro ej hindrade af andra göromål, att uteslutande sysselsätta sig med Riksdags-ärenderne, och kunna således när sorn helst vara i tillfälle att uppsätta eller justera och till Protocollen aflemna hvad som i Ståndet yttras, då vi deremot vanligen tillika måste sköta andra befattningar. Jag anser det dock vara nödvändigt, att föreskrifva någon tid, inom hvilken Ledamöter åläggas, alt sina yttranden aflemna.
M. anmäla önskningar i några andia ämnen, än sådana, som röra den ekonomiska lagstiftningen i allmänhet, och då 6o §:n Riksd Ordn. bestämdt uttrycker, att R. St. kunna nalkas K. M. med deras önskningar i hvilket ämne sotn helst. Det är ej i afseende på sjelfva saken, som jag anmäler denna reservation, ty sedan R. o. Ad. afslagit Const.- TJtsk:s betänk, i just samma fråga, så kunde något bifall till ifrågavar. motion ej ifrågakomma; men det är emot de skäl, sorn Utsk. anfört, och hvarpå jag ej fästade nog uppmärksamhet vid uppläsningen, emedan jag ej hade haft tillfälle, att förut genomläsa betänk., som jag anhåller att få anmäla min reservation, emedan jag anser tillämpningen af sådana skäl leda lill inskränkning i R. St:s rättigheter. Hr Stuart, Carl Gustaf, och Hr Tersmeden, Garl Reinh., förenade sig med Frih. Sprengtporten. Hr Frih. o. Landtm, fästade uppmärksamheten deruppå, alt R. o. Ad. icke bifallit Ålim. Besvärsoch Ekon.- Utsk:s ifrågavar. betänk. N;o 124 på annat sätt un att Slån - i5G D«n 5 December. det bifallit, det motionen måtte förfalla. Ungefärligen af samma skäl, enligt hvilka Frih. Sprengtporten ej kunnat giL]a Utsk:s yttrande och dragna slutsats utaf den utaf Utsk. citerade §, hade Hr Landtm, icke heller ansett sig böra framställa den vanliga propos:n till bifall på Utsk:s betänkande. Fortsattes den förliden gårdag började pröfningen af Allm. Besvärsoch Ekon.Utsk:s utlåt. N:o i2Ö, i anledn. af Sterremissen af betänk. N:o 83, angtde K.
Tilig ån g ar ne bestego sig deremot vid samma tid till R:dr 3,974,426: 35. bestående af tillsvidare förräntade medel, motsvarande i kapital 3,667,502: 53. jemte upplupen ogulden ränta 36,082: 66. s 3,703,585: 19. Transport R:dr 3,703,585: 19. o * hos Bankirhuset Sal. Heine i Hamburg innestaende Mark Hamb. Banko 248, motsvarande, a lj R:dr Runt pr Mark Banko, » 330: 67. å räkningen N:o 2 i Rikets Ständers Bank innestaende behållning » 270,510: 49. Och öfverstego alltså skulderna tillgångarne med 12,458,197: 38. Kassaräkningen utvisar att, förutom den å Banko-räkningen N:o 2 vid sistlidne års början innestående behållning af R:dr 270,510: 49. inkomsterna under samma år varit följande: för försålda vexlar, dragne å Bankirhuset Salomon Heine i Hamburg, för Mark Hamb. Banko 2,790,817: 7 gr. 6 pf. eller Runt » 3,759,031: 45. för dito, dito å Bankirhuset R. Erlanger i Frankfurt am Mayn, å Hamb. Återbetalning af tillsvidare förräntade medel: i kapital R:dr 4,381,200: — jemte upplupna räntor » 116,268:^80. » 4,497,468: 80. hvarförutan bland inkomsterna upptogos tillhopa 1,675,000 Ii:dr, hvilka dels från Banko-räkningen N:o 1, dels från kriditiv-räkningen i Rikets Ständers Bank blifvit för kortare tider till Banko-räkningen N:o 2 öfverförda, men återbetalde och sålunda till enahanda belopp bland utgifterna upptagne. Summa R:mt ll:dr 9,708,583: 48.
Derest Borgare-Ståndet icke från träder sitt skiljaktiga beslut, torde omröstning böra anställas öfver följande proposition; 80:o Den, som gillar Utskottets af 3 Riks-stånd godkända förslag, alt å Coclienille bibehålla gällande införselstull, 16 sk. per skålpund, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej ; vinner Nej, antages, enligt Borgare-ståndets beslut, tullen å denna artikel till 8 sk. skålpundet. För Hartz hade Utskottet tillstyrkt nedsättning i gällande införselstull till 12 sk. lispundet, hvilket förslag Bonde-ständet godkänt; hvaremot Borgareståndet beslutat tullafgiftens nedsättning till 8 sk. Ridder skåpet och Adeln samt Preste-ståndet åter hafva bibehållit gällande införselsafgift 16 sk. Utskottet hemställer, att Ridder skåpet och Adeln samt Presteoch Borgarestånden ville frånträda sina från Utskottets förslag skiljaktiga beslut, och föreslår för motsatt fall, följande omröstningar: a) om kontrapropositionen: 81:o Den, som, till kontraproposition i hufvudsakliga voteringen angående införstullen å Hartz, antager Ridderskapets och Adelns samt Preste-stån - Hartz. Bih. till R. St. Prot. 1847 & 1848. å Sami. 1 Afd. 14 Hafi. 6 Hudar och skinn. 42 Bevillnings-Utskottets Memorial, N:o 23. dets beslut, att denna införselstull skall bibehållas vid 16 sk. per lispund, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, antages tili kontraproposition Borgare-ståndets beslut, att nedsätta införselstullen å Hartz till 8 sk. lispundet. b) i hufvudsaken: 82:o
Till äfventyrs torde väl Leopold icke kunna frikännas ifrån någon stränghet i de fordringar, hvilka han i sina esthetiska afhandlingar framställer i förnuftsodlingens, sedeodlingens och konstodlingens namn, i den mindre benägenhet han röjer mot ett vidsträcktare bruk af det underbara i Poesien, och i hans ogillande af vissa i den närvarande tidens Vitterhet mycket använda arter deraf o. s. v. Men äfven om detta medgifves, skola dock Leopolds esthetiska skrifter, såsom uttryck af en i intellektuellt och sedligt hänseende lika ädel och vördnadsvärd individualitet, alltid bibehålla en hög grad af märkvärdighet. Endast i få ord har det här varit mig tillåtet att antyda gången och utvecklingen af det sednast förflutna halfva århundradets filosofiska undersökningar om det Sköna och Konsten. Äfven af denna ofullständiga teckning torde vi dock åtminstone kunna härleda det allmänna resultat, att Tankens verksamhet inom denna afdelning af det menskliga vetandets område yttrat sig med samma liflighet och ansträngning af hela dess kraft, som inom de öfriga, och att denna Tankens verksamhet ledt till en högre åsigt af det Sköna och Konsten, än den, som under den närmast föregående tiden i allmänhet var rådande, om det ock måste medgifvas, att den speciella utbildningen af denna åsigt i hänseende till dess tillämpning på alla Konstens särskilda arter och former ännu icke kan anses såsom fulländad. Att dessa filosofiska forskningar icke heller varit utan ett vigtigt inflytande på Konstens utöfning, skall erkännas af hvarje sakkunnig och fördomsfri granskare af denna tids förnämsta konstalster. Huru tydligt röjer sig ej – för att härpå blott anföra ett enda exempel – en sådan Konstfilosofiens inflytelse uti Schillers behandling af Tragedien? Att likväl äfven under denna tid åtskilliga falska och mot Konstens sanna väsende stridande tendenser med större eller mindre framgång sträfvat att göra sig gällande, är visserligen oförnekligt.
Min vördsamma hemställan är fördenskull, att Rikets Höglofliga Ständer måtte medgifva de få lärare, som innehafva prebenden och icke ingått på nya läroverks-staten, rättighet att, om Kongl. Maj.t finner dem deraf vara förtjente, erhålla afsked under samma vilkor, som före 1856—1858 årens riksdag förunnades lärarne vid elementar-läroverken och att utgifterna på Riks-statens 8:de eller 9:de Hufvudtitel i öfverensstämmelse härmed beräknas. Om remiss till Höglofliga Stats-Utskottet anhålles vördsammast. Af Doktor J, E. Forssell: Om revision af Kongl. Förordningen den i Maj 1855, angående vissa föreskrifter till kyrkotuktens upprätthållande samt om Jörslag till författning rörande underställningsmål. Ehuru Kongl. Maj:t uti den Skrifvelse, hvarmed förslaget till ny strafflag förliden Onsdag till Stånden öfverlemnades, i nåder förklarar sig “vilja vara betänkt derpå att under riksdagens lopp till Ständerna göra nådig Proposition om “särskild författning angåendo den nya strafflagens antagande och hvad i afseende “derpå iakttagas bör“, har jag dock, i ovisshet, huruvida en sådan Proposition kommer att afse de förhållanden, hvilka särskildt synts mig påkalla uppmärksamhet, i händelse nämnda förslag blifver såsom gällande lag antaget, ansett mig Motioner i Preste-Ståndet 1862. 45 böra framhålla tvänne lagstiftningsåtgärder, hvilka med den åsyftade strafflagsförändringen torde böra stå i sammanhang. Kongl. Förordningen den 4 Maj 1855 angående vissa föreskrifter till kyrkotuktens uppehållande, blifver, sådan den nu lyder, genom den nya lagstiftningen till åtskilliga dess delar antiquerad. Så t. ex. komma i den nya lagstiftningen hel och half mansbot ej vidare i fråga, till följd hvaraf de förbrytelser som i Förordningen varit med dessa straffbestämmelser åsyftade, måste hädanefter på annat sätt göras kände, såsom påkallande den slags kyrkotukt, sorn Förordningen åsyftar.
Anseende Utskottet sig härmed hafva besvarat Anders Erssons från berörde län, inom Bonde-Ståndet väckla och lill Utskottet remitterade, motion, angående befrielse för de skaltskyldige inom Stora Skedvi, Thorsångs och Vika socknar, att till Stora Kopparbergs bergslag leverera hemmansränle-kolen och rättighet alt i stället få, elier stadgadt krnno-värdi, utgöra denna ränta ispanmål, med hälften råg och hälften korn, på det sätt, att en tunna spamnål ansåges motsvara sex stigar kol. Slockholm den 31 Januari 1848. lith. till R. St. S I OCK MOLM, F.M1ÉN & GRANBERGS TRYCKERI, 1848.^ Stan-Utskottet» Ulåtande, iV.-o 37. Litt. B. 1 N:o 37. Litt. B. Utlåtande, i anledning af väckt motion om upphörande af tiondeafgift A Alun. (I. A.) Från Borgare-ståndet har till Stats-utskottets behandling blifvit remitterad en af herr Hörnstein väckt motion, att, som svensk alun allt mer och mer utträngdes från verldsmarknaden, dels i anseende till de låga priser, hvartill denna artikel af utländsk fabrikation afyttrades, dels ock i följd af den höga införsels-tull, svensk alun vore underkastad i Ryssland, hvarest nämnde vara förnämligast afsattes, all tionde lill stats-verket för alun-tillverkning mätte eftergifvas, intilldess konjunkturerna så förändrade sig, att parlipriset å de vanliga inhemska exportvågarne för denna vara, i medeltal, ter uppginge till 16 r;dr b:co per tunna.
Om någon förändring, af flyttningstid, skulle ske, sä more, efter min tanka, någon anledning, atl stadga den, i den närmaste förening, med sardags eller flyttnings. 15 44 Den s8 Admar». liden, till och fran Hemman ä Landet, eller den t April; emedan, ester nuwarande förhållande, en Mstyttande Hemmansbrukare otwiswelagkigt mäste finna mycke-t swarighet wid att frän Michelsmäsioliden, till den 14 Mars eller pä mänader, er« hälla Tjenstehjon wid sagde lidsföriovp, mäste be» finna sig ltti förlägenhet, derest Husbonden icke längre kan Tjenllehjonet begagna, men, sedan deffe betänkligheter, redan sä mängfaldiga är kunnat öfwerwinnas; tror jag också bäst wara, att läka bertrud au widare bero. Hwad angär den föreburne förmente förmän. af fiyttningskrdens förändring till medio Junii, att nemligen det dä kommande nya Tjenstefolket stall ,ued mera nit och bestedlighet bidraga till Grödans inbärgning, af det stal, att Stalldrängen och Ladugårdspigan komma att upstilla det Foder, list inbärgningen hamras de delragit; sä kan jag för min del aldeles icke göra något afseende pä denna supposition , utan beklagar fast häldre den Husbonde, som, med förlitan hära uturaktlärik, att antingen sjelf eller genom en tillförlitlig tillsyningsman, göra sig försäkrad, hade om de nykomne och qwarblifwande Tjenstehjonens förhållande i alla deras göromål, ty, ester gamla ordspräket gör husbondens öga hästen fet: och sär jag jemwal harwid tillägga, att, ester hwad ,ag icke sällan erfarit, sä har Tjenstehjonens fruktan för upsägning och stillsmäsia frän en tjenst, som de ogärna förlorat, föranläkit dem, emot och under upsänings-tiden, dä en hufwudsaklig del af hergningen werkställeS, wisa mmärkt beskedlighet.