Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den ij Mars f, m. Så långt det af mig lyst genomlästa. Jag slutar med den önskan, att den alltför länge vanvårdade colonien måtte, genom en sorgfälligare omvårdnad, kunna återvinna det välstånd att moderlandet deraf kunde hemta någon fördel. Och måtte då denna fördel så begagnas, som den förste förvärfvaren skulle hafva begagnat den, synnerligast till uppmuntran för de fria konsterna och vettenskaperna. En vidtfräjdad Skandinavisk skald meddelar oss någorstädes denna ovärderliga moralitet: I ett land, der grof sinnlighet och tygellös sedeslöshet tagit öfverhanden, är det endast genom konstens hand, som folket kan återbringas lill sederna; vill säga: genom ädlare njutningars erbjudande ledas ifrån de gröfre. Såmedelst kunde småningom höfvas den samhällslifvet nedtryckande blytunga lekamlighelen. Hr Brummer fortfor derefter sålunda: Förvillelser hafva från början och sedermera alltjemnt, liksom ett yrväder, undanskymt, insnärt och öfverhöljt Barthelemy-förvaltningen. Min den i3 Februari sisth afgilna reservation emot R. o. Ad:s gillande af Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utskms utlåt. N:o i38, i nnledn. afåterremiss å Utsk:ns betänk. N:o i4, ang:de åtskilliga ön St. Barthelemy rör:de förhållanden, innefattar uppgifter, som kunde blifva rubricerade som angifvelse!’. Jag nödgas för dessa uppgifters eller angifvelsers bevisande bana mig väg derigenom att jag nu anhåller, att, till bepröfvande af deras riktighet, R. Sl:s StatsUtsk. måtte anmodas företaga en revision af Barthelemy-förvaltningen, sådan den blifvit framtedd i de lill R. St:s StatsUtsk. vid hvarje riksdag från H. M. Konungen afgångna nåd. skrifvelse!- derom.
Tredje d:o „ 20: — Fjerde dro , „ 15: Femte d:o „ 10: Sjette v d:o „ 7: — Sjunde d:o „ 5:24. Åttonde d:o „ 4; 5 u. Taxeringsmännen ega dock rättighet att efter den i 8 § uppgifna grund påföra bevillning, så val öfver minimiafgifterne enligt g som ockj en - Bevillnings-Utskcltets Betänkande, IV.o g. §§ /2—13. 77 ligt 10 både öfver elen högsta och emellan tvänne af de stadgade klasserne, för den person, hvilken de pröfva icke skäligen böra påföras afgift efter någon af samma klasser. Äfven ega de att utsätta en ringare minimiafgift, så väl för alla i 9 och 10 §§ nämnde personer, som för fiskare i städerne, de der äro borgare, då de, utan att vara alldeles utfattige och på sådan grund från afgift frie, likväl ej mäkta den fastställda minsta afgiften inom deras klass erlägga. Detsamma iakttages i afseende å dem, som, ehuru egande enskild förmögenhet, likväl drifva så obetydlig rörelse, att deu icke anses motsvara minimiafgiften inom klassen. Dessa förhållanden, skola dock, med bevis af vederbörlig handels-, fabrikseller handtverks förening , eller fiskeri• societet, eller ock, der någon fiskeri-societet icke finnes , i dess ställe, af stadens magistrat bestyrkte, i protokollet antecknas och taxeringsmännens åtgärd härvid, genom utdrag af taxeringslängderne, pröfnings-kommittéen underställas. § 12. l:o Den, som i samma stad drifver serskilda handteringar och rörelser, erlägge bevillning af deras sammanräknade inkomst, hvilken dock för hvarje handtering serskildt upptages. 2:o Den åter, som å serskilda orter drifver handtering eller rörelse, påföres å hvardera stället bevillning för den inkomst han der anses hafva. 3:o
Helt säkert skola meningarna därom blifva delade; redan nii förnimmas frilii skilda håll, äfven inoni dagspressen, diametralt motsatta åsikter rörande värdet af frk. I&lt;: s senaste biografiska arbete. Vi vilja afven liar i all korthet uttala vår individuella uppfattning af detsamma, diirvicl fr$n början betonande, att det är arbetet icke dess föremil vår granskning afser att bemöta. Första delen af h k. ICs bok ar iitaii tvifvel. den inneliållsrikaste och biist skrifna. Teckningen af den unga, i hemmet så ömt omliiilclade Anne Charlotte, af liennes gryende författareanlag, hennes religiösa brytniiigstid ar sympatisk och af stort intresse. Sannerligen man i den, under så lugna och liarmoniska förhållanden uppväxande unga fliclian, kunde ana deii kvinliga banbrytaren inom ett område af litteratureiis fält, på hvilket redan flere af våra yngre författa.re med ointvistad fraingång tagit de första stegen. Deii slitning, som efter gifterinalet den uliga, till medvetande om sin begåfiiing vaknande författarinnan erfor, då hon kände, att makans och Iiiisinodeïïis plikter ej helt kunde förenas med de litterära krafven, synes oss iifven vara s a m t ocli rnhlande återgifven. Men redan nii sparar man, enligt biografen, i de personer som hon., då ännu en anonym förf., i w Elfvanw ocli w Skadespelerskan » framför på scenen, ', watt de ansatser till personlighetens frigörelse, till en från konventionalismen obiiiideii lifsförelse, (!) hvilka ge hennes kvirinogestalter blodets pulserande värme, voro omedelbara uttryck af diktarinnans egen erfarenhets. Och likvälw, fortsätter frk. K., i det nhgot storslagna språk, som Iion företrädesvis älskar, wanade blott få att hon » kastat de första blickarna in i sin egen sjid, att hon halfmedvetet börjat ana sin egen personlighets kraf., Öfver liiifvud taget liar, enligt frk.
Af indelta armeen äro följande antal rotar och rusthåll förlagda inom detta Län, nemligen: af Calmar Regemente 347 rotar, » 2:dra Lif-Grenadier D:o ... 83 rusthåll, » Smålands Husar D:o 138 d:o tillsammans 568 nummer, hvarjemte nedannämnde Krono-Båtsmans-Kompanier äro här i Länet dels indelte och dels roterade, nemligen: Tjusts Kompani 118 man. Smålands D:o 121 » Södra Möre l:a, 2:a och 3:e D:o 807 » ölands D:o . • • 263 » tillsammans 1,309 man. Det tillfälle, att, emot vissa afgifter, befria sig från all befattning med båtsmännens beklädnad, som, genom Eders Kongl. Maj:ts nådiga Förordning den 22 December 1848 blifvit rotoch rusthållare beredt, var vid 1850 års slut begagnadt af endast ett långa antal ibland dem. Men sedermera har man mer och mer insett fördelarne af denna förändring, hvilket haft till följd, att beklädnads-kontrakt nu äro för de flesta rotar och rusthåll uppgjorda. Antalet af till krigstjenst approberade beväringsynglingar var år 1848 853 man, , 1849 1,131 » » 1850 928 » tillsammans 2,912 man, eller i medeltal för hvarje år circa 970 man. Med år 1850 började tillämpningen af Eders Kongl. Maj:ts nådiga Förordning och Kungörelse af den 13 Februari 1849 angående sättet för beväringsmönslringarnes förrättande och manskapets indelning. Af de det året Berättelse öfver Calmar Län för åren 1848—1850. k 26 approberade 928 man tillhörde 562 sjöbeväringsoch 366 landtbeväringsområdet, och af sistnämnde styrka anvisades 13 man till kavalleribeväring. Kronouppbörden bar fortfarande ordentligen och väl ingått.
Slutligen får jag yttra den enskilda tanka, att när ingen fråga är, att icke hela Statsrådet varit ense med Statssecret. uti de åtgärder, sorn blifvit föremål för anmärkning, förefaller det besynnerligt att se Constit.Utsk. hafva tagit Hr Skogman ensam för hufvudet. Det synes, som Utsk. härvid velat följa den Judiska lagen om ett botoffer för alla, och Saken får härigenom ett sken af personlig förföljelse. Jag tror likväl för min del förhållandet vara annorlunda; jag tror, att den politiska kraft, som sträfvar att sönderbryta statsskicket under namn af reformer, finner tiden för sig vara inne till ett och annat företag för att försöka sin styrka; och jag är icke missnöjd härmed, ty jag hoppas, att Den i Juli f. m. i5 den skall blifva tillbakavisad. Jag anbåller om den propos., att Utsk:s begge ifrågavar. memorial med bogsta ogillande måtte läggas till handlingarna. Hr Dalman: Jag vill först med några ord till besvarande upptaga Frih. Boyes nyss afgifna yttrande. Ilan tyckes antyda, att de gjorda anmärkningarna böra til (skrifvas en osynlig politisk kraft i Constit.-Utsk., för hvilken hanhyst mycken farhåga; men det måste vi tillstå, att om vi skulle döma af de hittills inom Constit.-Utsk. frambragta resultater, synes denna kraft icke vara särdeles farlig, utan tvärtom den ömkligaste bland alla. Det är sannt, journalismen eller publiciteten — ty det är henne Frih. menat — är i våra tider en magt; men hon är på en gång framskridande och återhållande, och jag tror, att just deri ligger den bästa motvigten mot alla försök att sönderbryta statsskicket, eller annorlunda än på reformernas bana förändra det; och detta torde vara nog för att aflägsna all farhåga för den kraft, af hvilken Frih. Boye gjort så mycket väsen. Frih. har vidare försökt att ursägta Statssecret.
Efter inhemtad kännedom derom, att till flafhandel utrustade eller begagnade fartyg, hwilka, i kraft af 1824 ars Convention med England, upbringas och prisdömmas, blifwit, wid försäljningen, a nyo inköpta och anwända till samma olofiiga trafik, har, genom en Additionel Artikel, bifogad nämnde Cvnvention, ytterligare öfwerenskommits, att sa beskaffade fartyg stola, efter sakfällandet, genast sönderbrytas och de stiljda delarna sedan, hwar för sig, serskildt försäljas. Med Fransta Regeringen har äfwen, för hämmandet af denna förhatliga handel, en Tractat blifwit afflutad den 21 Maj 1836, grundad pa ömsesidigt medgifwen rättighet till visitation af de bägge Nationernas handelsfartyg inom wisa bestämda farwatten. Behofwet och förmanerna af listigare och lättare communicationer nied främmande länder, sä wäl för posternas skyndsammare gäng, som för en mera förtrolig gemenstap i commercielt och wetenstapligt hänseende, hafwa fästat Kongl. Majus omtanka och gifwit anledning lill åtskilliga Ministerieila förhandlingar. Salunda är underhandling om en ny Post-Convention inledd med Kongl. Preutzista Regeringen, till befrämjande af ökad hastighet i brefwäxlingen; en ordentlig angbatsfart inrättad emellan Götheborg och Hull, hwilken med nästkommande war tager sin början, och hwarför omkostnaderna af Engelska PostWerket bestridas till hälften med det Swensta; samt redan 1834, i samråd med Kongl. Danska Regeringen, en daglig pakec-barsfart tillwägabragd emellan Helsingborg och Helsingör. Den ar 1828 med Rystland ingangna öfwerenskommelse, om ömsesidig rättighet till förbrytares och lösdrifwares arersändande, har blifwit förnyad. Med Belgien är, genom Convention af den 21 Juli 1838, Jus detractus a ömse sidor uphäfwen, äfwcnsom, till asstaffandet deraf, underhandlingar öpnade med Schweitzista Edsförbundet.
Emot ordet ”utvidgn:ug” r.r redan anmärkt att det skulle kunna leda till betydliga kostnader om något sådant i frågasättes. Innan man uttrycker en sådan tanka att hospitalerna böra utvidgas, anser jag att man bör göra sig reda för verkliga behofvet deraf; och någon sådan utredning finnes icke i Utsk:s betänk., lika litet som någon utredning af lillgångarne till fyllande för framtiden af ett sådant behof, i fall det skulle förefinnas. Efter de upplysningar jag varit i tillfälle att inhemta om andra länder, är förhål - Dea 21 Juni f. m. 169 landet der, att i de Stater der civilisationen stigit något betydligt såsom i England, Tyskland och Frankrike, räknar man i allmänhet en® sinnessvag på 1000 personer. I England och Wales beräknades år 1843 antalet af sinnessvaga till 20,893 och dervid var förhållandet bland båda könen sådant att bland 11 qvinnor räknades endast 10 karlar, hvadan qvinnokönet visade sig vara mäst utsatt för denna sjukdom. I Holland var antalet år 1840 4500, i Belgien är 1835 på 4,166,000 innevånare, 5105 stycken. För Frankrike är förhållandet icke på siffran kändt; men att antalet der förmodligen är ganska betydligt, kan man måhända sluta sig till från det stora! antal af sjelfmord, som der inträffa. Beslutet att taga lifvet af sig mäste nemi. anses innebära någonting som närmar sig till sinnesrubbning. I sistnämnde land omkommo 3020 personer genom sjelfmord, af hvilka 1098 dränkte sig, 954 strypte sig, 206 osade ihjäl sig och de öfrige 312 på annat sätt dödade sig sjelfva. Hos oss har deremot antalet af sinnessvaga icke stigit i så betydlig proportion mot folkmängden som i nyssnämnde länder.
«Vi göra ej någon tur mer, Richard,» sade Evelina. «Det är så förskräckligt trångt. Men vi kunna stå här ändå en stund, för att icke väcka uppseende.» Richard Schröder var Evelinas barndomsvän. Han var en godhjertad yngling, och gjorde gerna alla till viljes. Han gick till Albert, för att säga honom Evelinas vilja. «Han blef litet stött,» sade Richard då han återkom. «Men du får säkerligen ersätta hans förlust genom nästa dans.» «Stött! Och jag är också stött på honom, som kan på ett så obelefvadt sätt fixera folk.» Evelina gick efter en stund ur angläsen, och satte sig på sin plats hos borgmästarinnan och Clara. «Hur i all verlden hänger det ihop, Evelina?» sade Clara, «du går ur dansen efter första turen. Det var första gången jag har sett dig så försakande.» «Jag kan omöjligt icke dansa emot den der Säfven,» sade Evelina. «Jag vet icke hvarföre jag ej kan tåla honom; känner du honom, Clara?» «Albert Säfve?» sade Clara, «som är så vacker, så hygglig och så allmänt omtyckt. Du skulle ej kunna tåla honom? Se på honom, Evelina, och säg sedan, om det finnes någon vackrare på hela balen. Nog påstår man, att han tycker det något för mycket sjelf, men man kan ej märka sådant på hans sätt för öfrigt –» «Ja, han är verkligen rätt vacker,» sade Evelina, och betraktade honom uppmärksamt. «Åh! alla flickor äro alldeles tokiga i honom,» fortfor Clara. «Du skulle höra honom tala, Evelina. Då är han oemotståndlig. Derföre säga alla fruar, att han är en farlig karl.» «Farlig!» upprepade Evelina gäckande. «Han ser åtminstone icke så farlig ut.» «Åh det förstår du inte,» sade Clara, som var tio år äldre. «Med ordet farlig menar man, att han lätt gör lycka hos vårt kön.» «Såå!» sade Evelina; «består ej faran i annat än det, så skall jag lugnt öfverlemna mig åt den.» «Evelina! Evelina! tro dig icke för väl. Ingen fiende i verlden böra vi frukta så mycket, som vårt eget mod.
Jag anhåller få fästa Herr Grefvens och LandtMarskalkens samt Ståndets uppmärksamhet deruppå, att Konungens Proposition är tillkommen i anledning af en traktat med Konungen af Stora Britannien och Irland. I den har Han endast begärt en lag Den 9 April e. m. i45 lag emot Negerhandel!!. Propositionen innehåller blott, att Rikets Ständer måtte uppgöra en straff-lag emot Negerhandeln. Utskottet har således icke kunnat sträcka sig utöfver remissen. Herr Lefrenj Johan Pehr: För min del instämmande i hvad Herr Cederschjöld anfört, fmner jag intet skäl, hvarföre Rikets Ständer skulle vara förhindrade att, då de bifalla Konungens Proposition, utsträcka lagen äfven till förmon för de hvita olyckliga, som man kunde vilja våldföra. Herr Crusenstolpe, Magnus: Jag förenar mig så mycket mera med Herrar Cederschjöld och Lefren, som jag tror, att Konungen af Stora Britannien icke tar illa upp, örn Sveriges Konung och Ständer göra en lag, hvilken är så ändamålsenlig, som möjligt. Herr Cederschjöld: Jag skulle tro, att det jag anfört, bör möta så mycket mindre svårigheter i afseende på traktaten, som det är just i den traktaten, hvarest handeln åtminstone på ett ställe kallas Slafhandel och ej Negerhandel. Jag anhåller om återrepiiss, till vinnande af denna ändring. Friherre Ehrenborgh: Utskottet har endast besvarat Konungens Proposition i ämnet, och annat åliggande har Utskottet icke 20 H. 10 146 Den 9 April e. m. haft. Om Utskottet skall göra en annan lag, torde den saken böra lemnäs, såsom ny motion, till Utskottet. Propositionen innehåller icke något, hvarpå Utskottet icke svarat. Herr von Hartmansdorff, August: För min del tror jag, lika med Herr Crusenstolpe, att om man bifaller mera än Konungen begärt i anledning af traktaten med Stora Britannien, bar man äfven bifallit det mindre. Följagteligen borde , efter min tanka, intet hinder ligga i vägen för fullgörande af den traktat, som blifvit ingången.
Den enda inskränkning i Arrendatorer voteringsrätt, hvilken Utskotten funnit skälig att föreslå, nemligen att den kommer att hero af bestämmelsen härom uti Arrenrle-Contractet, tro Utskotten icke medföra förstberörde olägenhet, enär en Valförrättare med kännedom af Arrendators rätt, så framt den af uppvisadt Contract ej inskränkes, icke behöfver efterfråga Contract i annat fall, än när Jordegaren sjelf anmäler sig alt rösta för en borlarrenderad egendom. På alla dessa förenade skäl tillstyrka fördenskull Utskotten, att anmärkningarne uti denna punkt måtte lemnäs utan afseende. b) Att en Jordegare, som under arrende upplåtit sin egendom åt annan person, med vilkor, att den sistnämnde skall för dess onera ansvara, också derigenom afhändt sig rättigheten att för samma egendom rösta vid Prestval, har förut, ehuru med vissa undantag, varit stadgadt; men Lags. Allm. Besv. o. Oec. Utsk.
Maji P. 73, i58, 166. ■— i anledning af Revisorernes Berättelser angående den så väl år 1820 som 1822 förrättade granskning af GöthaCanalBolags, Götheborgs samt Malmö f, d. Discontlnrättningar. Junii P. 3oo, 465, 5oo. — angående de af Fullmägtige vidtagne åtgärder för verkställigheten af Riksens Ständers beslut om f. d. Filial-Disconternes öfvertagande af RiksgäldsContoiret. Junii P. 3oo, 465, 5oo. «—• i anledning af Revisorernes anmärkning rörande tillAtne omsättningar af lagsökte och till lagsökning förfallne lån. Junii P. 3oo, 465, 5oo. — i afseende på frågan om decharge för Directionen öfver GöthaCanalBolags f. d. DiscontContoir i Götheborg. Junii P. 3oo, 465, 5oi. <— i afseende på frågan om decharge för Directionen öfver GöthaCanalBolags f. d. DiscontContoir i Stockholm. Junii P. 3oo, 465, 5or. tangående förre Kamererare!! vid GöthaCanalBolags f, d. DiscontContoir i Göthe - 535 Borg C. A. Iggeström^ ansökan om afskrifning och eftergift af dess iråkade balance. Statsoch Banco-IJtskottens Betänkanden, Memorial och ProtocollsUtdrag: i afseende på frågan på decharge för Directionen öfver Götheborgs f. d. DiscontVerk. Junii P. 3oo, 466, 5oi. -— angående inlöste duppletter och tripletter af Malmö f. d. DiscontVerks på Banken dragne Assignationer. •— i afseende på frågan om decharge för Interims-Directionen öfver Malmö f. d, DiscontVerk.
Vi känna till exempel vissa personer, med hvilkas garderob det inte alltid är stäldt på bästa vis, men åt hvilka vi trots detta aldrig våga ge annat än idel onyttiga och likgiltiga presenter, just emedan de veta, att vi äro uoderkunnige om den svaga punkten. Men vi känna också andra, hvilka äro i samma predikament och dock mottaga ett par handskar eller en vacker halsduk med så hjertlig och upprigtig tacksamhet, som hade Kristusbarnet sjelf kommit med någon af sina himmelska håfvor. I I L / l I Kl IN annonser som beröra familjekretsen. — Annonser mottagas endast genom S. Gumgelius annonsbyrå och hos redaktionen. Abonnentsamlareantagas. Äkta och sanna menniskor värdera hvarje gåfva, vore den än så ringa, efter den finkänslighet och omsorg, som valt den eller framställt den. Ett obetydligt broderi, förfärdigadt af kära om också kanske oskickliga fingrar, erhåller derigenom ett värde, som ej den dyrbaraste och praktfullaste knyppling skulle kunna ernå. Antalet af dylika finkänsligt uppmärksamma gåfvor är dock dess bättre legio. Vi erinra oss särskildt ett fall, hvars resultat var synnerligen vackert: en bok skrifpapper, af hvilken hvarje ark i öfre venstra hörnet bar ett monogram, utfördt af sorgfälligt pressade och uppfästa små blad och blommor. » För detta arbete har hon helt säkert i månader för hvarje dag tänkt på mig, för hvarje dag, » utropade den öfverlycklige mottagaren med tårade ögon. På så sätt behöfva vi oändligt mycket mindre klingande mynt för att anskaffa julklappar än finkänslig omtänksamhet och takt, tvänne saker, som ej låta sig bibringas, om de ej finnas af naturen. » Gif med behag, » har skalden yttrat. Det sanna behaget vid en gåfva ligger i humorn. Att mycken humor — som oftast ofrivillig — utvecklar sig redan vid sjelfva inköpet af skänken, faller af sig sjelft af tvänne orsaker. För det första vet man sällan så noga, hvad man skall köpa, och för det andra köper man vanligen något helt annat, än hvad man ämnat. Och detta är helt naturligt.
Då genom så ordnade rekrytmöten icke allenast en fullständigare rekrytbildning kari vinnas, utan äfven en mera jemngod enskild soldatbildning underhållas, så bör en förlängning af det för infanteriet till 20 dagar bestämda regementsmötet kunna undvikas, helst så väl kostnaden, som ett billigt afseende på olägenheten af att upptaga för stor del af den korta sommaren, mana att inskränka öfningarna till det oundgängliga. Då vid kavalleriet den årliga afgången kan beräknas till 30 eller 35 man å bataljon, och då vid detta vapen, ännu mera än vid infanteriet, två års rekrytundervisning är behöflig, bör det nu för exercisskvadronerna bestämda antal af 50 man å bataljon ökas till 60, under förutsättning att såsom hittills ombyten af hästar och manskap få efter omständigheterna verkställas. Hvad regementsmötena angå, förloras nu en del af den påräknade tiden derigenom att öfningarna icke kunna från början med full kraft bed r il vas. Hästarne, som 11 månader af året vårdas på rust hållen sakna ofta derunder tillräcklig rörelse och utfodras annorlunda än under mötena. Åtskilliga dagar åtgå derföre för att vänja hästarne vid ansträngning och vid den nya foderordningen samt för att återgifva dem den smidighet de för öfningarna behöfva. Det vore af dessa skäl fördelaktigast att sammanslå skvadronsmötena med regementsmötena, som då blefve 26 dagar. Under den första tiden som användes till öfningar till fot och mindre ansträngande ridning kunde hästarne småningom tillvänjas och derefter de egentliga öfningarna till häst mera ändamålsenligt bedrifvas. Dessa möten äro dock icke tillräckliga för alt det indelda kavalleriet skall vinna full stridsduglighet. Det fordras nu en vida större enskild utbildning äfven hos ryttaren än fordom. Allt mera sällan uppträder kavalleriet i stora massor, men desto oftare i mindre afdelningar, der blixtsnabb rörelse, djerf beslutsamhet och kraftfullt bruk af vapnen äro hufvudsak. Äfven bevakningstjensten fordrar stor enskild ridfärdighet hos ryttaren. Denna utbildning kunna icke nuvarande öfningar gifva det indelda kavalleriet.
Den stden dä denna tilläggning ffedde, war justeringen af mätt, mäl och wigt öfwer hela Riket anförtrodd i en enda persons händer, som således omöjeligen kunde hinna akt dermed betjena öfwer alt utan hände ofta alt justering pä en del orter i mänga är saknades och af det stäk allena lära siitningsmarkerna blifwit tillagdt, pä det likare wigterna genom nötning i dagligt bruk ej mätte förminskas under deras rätta och egentliga tyngd. Om nu denna tilläggning dä kunde anses för nödvändig, sä är den det icke nu förtiden, dä hwart Landshöfdinge Döme blifwit förfcdt med 2 a g Jussterare sami ärligen eller sä ofta det nägon sin behöswes, kunna öfwerse och rätta mätt, mäl och wigter, sä att de beständigt hällas wid den storlek och tyngd författningarna utstaka. I anseende härtill äro Commitkerade af den underdäniga tanka, att slitnings markerne ej böra uptagaö wid Bergsoch Upstaoswigterne, hwilket ej eller Den 28 Lebruarii16 m eller later wekkställa sig Utan att stora och owanliga Brak stola uppkomma. Härmed synes också Eder Kongl. Majus Nådiga Skrifwelfe lill desi Kammaroch Bergs-Collegier af den 2 December 1782 aldeles instämma, hmarutinnan förordnas, att de till jemkning i afseende pä ivigternes nötning tillätne slitningsmarker, wäl maga bibehätlas men utan att sammanläggas med den egentliga wiglen, deraf i Committerades öswertygelse siutsatsen bliswer akt da fraga nu ar om wigkens förwandling till vidtualie wigt, sädant ofel» bart bör ffe utan siirningsmarkcrefter Eder Kongl. Maj:t i Räder ansett dem af den egenstap akt de med den egenteliga wigten ej böra sammanläggas.