Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nolarre-tjenstgöringen, allt sedanregleringen, icke varit Bestridd utaf erc person, utan mäst genast, efter det densamma, vid innehafvarens afgång, borde regleras enligt nya Staten, i anseende till de ökade goro målen, fördelas emellan arne personer; alt CanceUie-göromålen , såsom en följd af den v i-d'—- sträcktare omfattning Terkel fått, äfven blifvit ökade och synas ännu påkalla1 tillökning af en Canccliist, samt alt Riks-Boksluts-Cootoret, så vida det skall kunna uppfylla de detsamma ål agde, ökade göromål, mäste kunnapåräkna en motsvarande ökad ordinarie Personal af en Bokhållare oell en Kammarskrifvare. Lika med hvad flere Ledamöter inom Riks-Stånden yttrat, anser jag af vigt, alt den på f. d. Allmänna Mngasins-Inrätfmingens Expectanee-Stat qvarstående personal i möjligaste moa användes till tjenstgöring, och hyser icke heller något tvifvel, att ju icke, åtminstone till de underordnade befattningarne, sådane personer, så vidt de finnas skicklige, begagnas; men jag får dock upplysa, såsom det ock i rak motsats och tvärt emot dét, sorn uti Utskottets Betänkande är anforöt, lärer kunna fullständigt bevisas, att Expectantei ne,f hvilka tillhöra f. d. Magasins-Directionens Stat, men ej Kongl, Stals-Gonlorets, icke kunna, utan deras medgifvande, beordras till annan tjenstgöring, än sorn öfverensstämmer med de befattningar, hvarföre de åtnjuta sina Expectance-löner. ” Af Domprosten Heurlin, yttrande; "Det af pluraliteten nu fattade beslut har erhållit stor oformlighet derigenom, att deri af Kongl. Majit äskade tillökning i Kongl. Stats-Gontorels personal Blifvit helt och hållet afslagen, utan alt Utskottet ingått i ringaste pröfning af de serskilda' nye tjenstemännens större eller mindre behöflighet. Deraf har händf, att lön för
Utlåtande, i anledning af Rikets Ständers är iSf5 församlade Revisorers Berättelse, angående samma är verkställd granskning af Stats-verkets samt andra af allmänna medel bestående Fonders tillstånd, styrelse och förvaltning Aren 1842 och 1843• (I. A.) Samtlige Riks-Stånden hafva till Stats-utskotlet remitterat så väl ofvanberörde revisionsberättelse, som vederbörande verks och embetsmäns i anledning deraf till Kongl. Majit afgifna underdåniga utlåtanden; och lår Utskottet, som tagit kännedom af dessa handlingar och inhemtat de för ärendenas utredning erforderliga upplysningar, till en början anmäla, att åtskilliga af Revisorerne gjorda, mer eller mindre nöjaktigt förklarade, anmärkningar icke tili delta betänkande varda Rikets Ständers pröfning underställda, af skäl, dels alt de Kongl. Bref eller Beslut, på hvilka de anmärkta åtgärderne sig stödja, redan undergått behörig behandling, dels ock att Rikets Ständers sednast församlade Revisorers ännu ej tryckta, men Utskottet under hand delgifna, revisionsberättelse för åren 1844 och «845 , deröfver likväl förklaringarna icke hunnit inkomma, låter förmoda , det åtskilliga af de gjorda erinringarne, i följd af vidtagna rättelser, komma att förfalla. Flera anmärkningar, som blifvit af 1847 års Revisorer fullföljda, befinnas åter något skiljaktiga från hvad revisionsberättelsen för 1845 i samma ämnen innehåller, så väl i afseende å zilferbeloppen som andra omständigheter, hvarföre dylika, uti båda berättelserna förekommande frågor komma, efter granskning af den sednast afgifna, att till Rikets Ständers bepröfvande i fullständigt och utredt skick öfverlemnas. Ofvannämnda, tills vidare uppskjutna, frågor äro följande: t;® angående Rikshufvudbokens uppställning, reserverade besparingar å anslags-titlarne samt upprättande af en Hufvudbok öfver Kongl. Statskontorets enskilda rörelse (sid. 17—23); äfvensom Re - Bih. tili R. St.
Men om presten icke skulle känna hans fräjd, så faller det af sig sjelf, att han i beviset sätter: fröjden okänd. Gör han det ej, så står han derföre i ansvar. Att en person, sorn varit straffad för stöld, anmäler sig hos presterskapet och erhåller ett bevis om god fräjd, lärer väl aldrig hafva inträffat; dertill äro vederbör, alltför försigtige. Jag anhåller om afslag på Utsk:s betänk. Frih. Cederström, Claes Rud.: Jag anhåller att med några ord fä besvara de inkast, som emot min sednaste framställning blifvit gjorde. Gr. Gyldenstolpe har bland annat sagt, att det för pappersbruksidkaren skulle medföra allt för stor kostnad, om han blefve ålagd att på annat sätt, än nu äger rum, låta ihopsamla sitt råämne. Men jag hemställer om detta skulle blifva förhållandet. Mig synes det vara klart, att man utan ökad, åtminstone med obetydligt ökad kostnad skulle få sina lumpor, om de ihopsamlades af 62 Den 8 Mars f. m. särskilde ombud inom socknarne eller inom vissa distrikter, jemfördt med hvad för det närvar, utgifves åt de utskickade. Det fanns tillförene en författning, som vid ansvar ålade rikets innebyggare att vid efterfrågan utlemna sina lumpor åt pappersbrukens lumpsamlare. Denna författning är visserligen för längesedan upphäfven; men kännedom derom har, säges det, icke spridt sig öfverallt, utan troligen finnes det ännu manga ställen, der allmogen fortfarande anser sig vara skyldig aflemna sin lump. I alla händelser, ifall lumpsamlaren pockar på sin förmenta rätt, såsom ofta lärer händt, och den hemsökte nekar, uppstår ju lätteligen stora obehag, huru trätan än må slutas; Man ger stundom vika, endast för att få husfred, fastän man tror eller vet sig hafva rätten på sin sida. Sådane målningar afliöras åtminstone frän allmogens sida. Tillförlitlige personer af andra Stånd hafva deri instämt. Detta syntes Utsk. värdt att behjerta.
Det af Herr Friherre Andetts Cederström föreslagna antalet af Ledamöter i SockenComitéerna anser jag vara för stort) och tyckef jag, det samma princip bör följas häri, som uti Bevillnings-Förordningen år igii, dock med den skillnad, att Socknens Kyrkoherde förde Protocollet, och att, i den händelse flera Socknar förekommo uti en sammansatt Comité, ändock hvarje Socken särskilt borde utredas. — Men skulle Friherre Cederströms pro» ject om Ledamöters väljande vinna bifall , så önskade jag, att Comitéens talrikhet ej måtte öfverstiga 12 personer, och då beror det på Socknens hemmantal, huru många hemman skola svara mot hvarje till Comitéen vald person, t. e., om Socknen består af 60 heraman, så visar qvoten af 60 dividerad med 12, att 5 Hemman blifva om en Ledamot o. s. v. I afseende på sammansättningen af de öfriga Comitéerna är jag helt och hållet af Friherre Cederströms tanka, såsom enklast : om det ej vore bältre, att från Häradernas sammanslagna Socknar Cömitéer valdes en af hvarje Stånd, och i brist af Adelsman, enbo* satt Ståndsperson. — Tabeller och protoeoU klifva för dem tillräckligen upplysande. Bifoga**^ Den 3 Junu Bifogade Tabeller torde af rubrikerna tydligt nog gifva tillkänna deras ändamål, för att ej vidare behöfva förklaras. När LänComitéen enligt SockenComitéernas Tabeller samt Protocoll uppgör ett Hemmansvärde, så böra alla productioner (enligt Tabellen N:o 2), samt kostnaderna hvilka afdragas (enligt Tabellen N:o 3), förvandlas i penningar enligt 10 års medel-markegång, och uti LänComi téernas Tabeller införas. Derigenom följes en och samma princip i värderings-sättet, beloppet af behållen inkomst blir bestämdt, och man slipper en .årlig fruktan för ovisshetett om hvad man skall betala.
U. 325. XXXV. A. 171. — med anledning af hvad 1827 års RevisionsBerättelse förmäler, om det skick, hvaruti Trossbottnarne i det så kallade Archivi eller mindre Bankohuset sig befinna. XX. B. 170. XXI. A. 63. — angående en bestämd förklaring, att Lagens föreskrifter om fordringars bevakande i Concurs och efter årsstämning icke må lämpas till sådane Bankens Lån, för hvilka Gäldenärerne ej aflemna skuldförbindelse, utan deremot sjelfve erhålla bevis eller så kallad pantsedel. XXII. B. 196. XXIII. A. 3ip. XLII. U. 161. XLY. E. 362. 112. — angående en särskild gratification för den förflutna tiden till Bankens Ombud i Directionen öfver Götheborgs LåneContor. XXII. B. 197. XXIV. A. 4. — i anledning af väckt motion, rörande eftergift af Inteckningssäkerheten för återstoden af det BankoLån, som vid 1812 års Riksdag beviljades Uddevalla Stad för 58 dess afbrända publika B}rggnaders iståndsattande. XXII. B. 197. XXIV. A. 4. BankoUtskottets Betänkande», Memorialer och Utlåtanden angående afskrifning under vissa vilkor af ett till Directeuren G. •— i anledning af RevisionsBerättelsen år 1827, angående afskrifning af ett till Bonden Anders Andersson (Dahlin) på Åttingsberg af Elfsborgs Län utgifvit Od■ lingsLån. XXII. B. 197. XXIV. A. 4. — med anledning så val af 1827 års Revis. ionsBerättelse, sorn BankoStyrelsens anmälanden, jemte särskildt ingångne Motioner från VälloQige BorgäreStåndet, i fråga om bibehållande af de från Banken meddelade lån på hus, brandförsäkrade i den upplösta f. d. LIV. A. iii. ••— i anledning af gjorde anmärkningar vid • Utskottets
döde .. födde, just förlofvade, vigde damerna för förlofningsfödelseannons hr. 1: 50, för och vigselannons kr. 2: — och för dödsannons inBegä „ I h o s E d e r specerist i Stockholm och de flesta landsortsstäder Grafström &amp; C:is A u g r o s t a d e ^ Kaffe För femtio år sedan. Af Ina Stockenstrand. (Forts, och slut.) Hon stannade en månad hos gudmodern och då hon återkom, var hon som förvandlad; i det stela, trumpna ansiktet hade kommit lif och uttryck, hon hälsade systrarna med ömma smeknamn och kysste modern på kinden. Då hon berättat alla nyheterna från Danafors, sade hon, att det var någonting annat hon önskade tala med föräldrarne om. Af systrarnas häpna miner förstod hon, att de trodde en friare ändtligen infunnit sig. Med nedslagna ögon, och darrande för det intryck hennes ord skulle komma att göra, började hon berätta om sina planer att skaffa sig en egen verksamhet. Hon älskade arbetet och pinades af det onyttiga lif, hon förde i hemmet, hon var en börda för föräldrarna och en plåga för sig själf. Innan hon reste till Danafors, hade hon uppgjort en plan, som genom gudmoderns godhet kunde förverkligas. Hon ville nu i all underdånighet be sin kära far ge sitt samtycke till, att hon fick lämna hemmet och börja en egen verksamhet. Patron på Hassle kärr, deras närmaste granne, önskade att få en arrendator på sin utgård, Spånga. Hon hade talat med patron och han var hågad att låta henne få arrendet, och om hon så önskade, kunde hon framdeles få köpa gården. Jaqueline hade lofvat att hjälpa henne med 1,000 riksdaler, hvilket var den summa gudmodern tänkt testamentera henne. På Spånga ämnade hon anlägga en fruktträdgård och en bigård. Smör och ägg skulle hon skicka till Lars, deras förre rättare, som nu blifvit handlande i Stockholm. Då ingen svarade henne, fortsatte hon att tala om sina förhoppningar på framtiden, sin glädje öfver att icke behöfva ligga sin bror, eller någon annan, till last i framtiden.
Dessutom har styrelsen, efter hvad upplyst blifvit, låtit, inrätta en särskild kurhusanstalt utom den förut varande allmänna kurhusinrättningen, samt funnit sig böra antaga ytterligare en läkare; för hvilket allt den nödgats räkna på framlida högre inkomster. Under sådane förhållanden kan jag icke annat än gilla Utsk:s tillstyrkande, att maximiafgiften må kunna höjas till 16 sk. b:co. Någon våda af detta betänkis antagande, kan jag icke inse, alldenstund Stockholms stads innevånare icke derföre äro skyldige att betala det högsta beloppet, ifall man skulle finna att det icke behöfves. Men skulle det tarfvas, så vore det illa om stadens innevånare vore genom ett R. St:s beslut förhindrade att åtaga sig en dylik förhöjd afgift. Hr af Grubbens har påstått denna afgift vara nog dryg för somliga personer, och att det vore väl om hon lämpades efter förmögenheten. Detta låter visserligen godt; men man bör besinna, att de förmögne i allmänhet icke begagna sig af knrhusinrättningarne, utan låta bola sig hemma. Deremot är det de fattige, som intagas på sjukhusen och der njuta sjukvård för intet. Utom för desse, är det visserligen äfven af stor nylla för husbönder i allmänhet alt få sitt tjenstfolk, då de af sjukdomen angripas, intagne på kuranstalten, men tjenaren sjelf har dock mera gagn deraf, än husbonden. På dessa skäl anser jag derföre R. o. Ad. böra bifalla StatsUtsk:s förevar betänk., hvarom jag anhåller alt Hr Gr. o. Landtm, täcktes framställa propos. Hr Fåhreeus, Olof Immanuel: Till hvad den siste talaren anfört, i anledn. af de utaf Hr af Grubbens framställda anmärkrnr emot Bevilln.Utsk:s förevar, betänk., anhåller jag att få lägga några ord. Hr af Grubbens har påstått, att den K. proposm Den S Mars f. m. SI i ämnet, vore af Utsk. med tystnad förbigången.
R:dr, den minskning i kassans förmögenhet, som under de trenne åren 1861 — 1863 uppkommit med 20,925 R:dr 24 öre, kommer att af blifvande öfverskott fullt betäckas; äfvensom att, med den förhöjning kassans årliga inkomster sålunda vunnit, det kassan för pensioneringens upprätthållande beviljade årliga anslag, hvilket från och med år 1856 varit bestämdt till 85,500 R:dr, efter all anledning blifver för framtiden tillräckligt; att, beträffande de Arméens Pensionskassa åliggande förbindelser, det till Arméens och f. d. Arméens flottas befäl från kassan utgående årliga pensionsbelopp för närvarande uppgår till 469,180 R:dr, att utbetalas till 1,083 pensionärer, jemte begrafningshjelp, utgående med 1 års pension, deruti icke inbegripna de af dertill anvisade statsmedel utgående fyllnadspensioner med tillhopa 146,580 R:dr; hvarförutan 40 delegare i kassan äro afskedade med rättighet att, vid framdeles uppnådd fullårighet, emot expektansafgifter tillträda pensioner till sammanlagdt belopp af 14,070 R:dr; att, enligt den för Arméens Pensionskassas tjenstemän och vaktbetjente fast - Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 28.
Borgare-Ståndet: af herr C. F. Spängberg, af herr P. O. Norin, af herr G. TV. Gillberg, af herr O. Sjöqvist; och Inom Hedervärda Bonde-Ståndet: af Såne Persson från Malmöhus län, af Sven Svensson från Elfsborgs län, af Jöns Jönsson från Christianstads län, af Jonas Christoffersson från "Wermlands län, af Elof Andersson från "Wermlands län, af Anders Jonsson från Östergöthlands län, af Petter Haraldsson från Elfsborgs län, af Matts Persson från Stockholms län, samt af Lars Rasmusson från Bohus län. ttih. lill ti. StProt. isa och iS-iS. S Sami. 25 flaftet. i 2 Allm. Best).- och Ekon.-Vlskotlets Betänkan/le, N:o 97. Vid granskning af de^sa motioner liar Utskollet inliemlat, ali, då de flesta åsyfta ändring oell rättelse eller förklaring af vissa delar utaf (orrberörde författningar, har deremot herr friherre Cederström , under förutsättning, att Rikets Ständer, enligt al' herr friherren väckt motion, måtte återgå till den år 1810 fastställda grund för allmänna bevillningens utgörande, hemställt, att Rikets Ständer ville hos Kongl. Majit begära upphäfvande af alla de författningar, som rörande näringarne sedan den 6 April 1810 emanerat, samt att Kongl.
Utsk. skulle jag hafva anledn. tro att icke Utsk. eller åtminstone icke dess flesta ledamöter ens sett Den 23 Mars e. m. 447 de handlingar jag då inlemnade, och hvilka jag likväl tyckte böra utvisa billigheten utaf en jemnkning af roteringen, och jag har äfven anledn. tro att om R. St:r då hade föreslagit en sådan, denna begäran äfven blifvit af K. M. bifallen. Då jag nu visste att denna fråga här skulle förekomma, sökte jag alt i KammarColl. -m eller i Kammar-R:n kunna få utdrag öfver taxeringen af dessa hemman serskildt. Detta hade likväl blifvit ett alldeles för vidlyftigt arbete, hvarföre det icke heller kunde låta sig göra, Jag har dock ifrån såväl Kammar-Colhm som Kammar-R:n fått den uplysning att i allmänhet är taxerings-värdena i Hallands län lägre än i de flesta öfriga provinser. Jag nämner icke detta som skulle jag tro att ett lågt taxeringsvärde bevisar ett dåligt hemman, ty det känner jag ganska väl att det icke gör, men när taxerings-värdena så generelt äro låga, som förhållanlandet är i Halland, så bör det väl visa att hemmanen äro af svag beskaffenhet. Den afgift, som genom den rotering, hvilken vid 1848 års Riksdag blifvit pålagd utsockne frälsehemman i Halland, nu utgår, belöper sig till 11 R:dr b:ko pr hemman. Man kan derjemte nära nog säga att hemmanen i Halland hafva erhållit en ny beskattning genom sin under sednare åren ytterligt förhöjda fattigskatt.
hvilket varit emellan 19 och 15 procent sämre, än 1664 års hufvudmynt; att, då härigenom följaktligen uppkommit ett ytterligare afslag af mer än 2|idels procent på hela lösningssumman, Bergslaget, långt ifrån att för närvarande ega anledning till klagan, redan åtnjutit en ifrån början opåräknad fördel, enär Slats-Utslotlels VLlalande A/o g/f. dess betalning numera helt och hållet utfölle i ett mynt af endast |:dels procent mindre intrinsect värde, än 1664 års hela Riksdaler, men af större, än de sedan 1776 gångbare småmynten; att, då det redan blifvit ådagalagdt, att den så kallade mynlarelönen och slagskatten egentligen är att anse säborn en andel af arrendet, skulle Bergslaget, genom befrielse ifrån injmtskatten, gynnas framför de enskilde silfverleveranteurerne; samt slutligen , att, enligt Öfverstyrelsens tanka, Myntverket rätteligen förfarit, då det bestämt afdragen å det sedan den a5 Junii i83o till Myntet inkomne silfver, med afseende så väl på Kongl. Majrts Nådiga Förordning om myntfoten, som på de serskilde vilkor för utmyntningen af Bergslagets silfver, hvilka finnas intagne uti 1741 års transport, i följd af hvilket allt Öfverstyrelsen ansåge hvarken restitution af de sedan Julii månad i83o uppburne afgifter, eller någon förändring i beräkningsgrunden för framtiden böra ifrågakomma. I likstämmighet härmed hafva Kongl. Kammar-Collegium och Kongl.
Jag för min del anser dertill hufvudsakligen höra: reela uppoffringar för upplysningens och culturens framgång, för talenters belöning och uppmuntran, samt för allmänt välstånd och allmän säkerhet, till hvilken sednare ett politiskt anseende icke ringa bidrager; och ett sådant anseende, en sådan moralisk kraft kan ej vinnas utan physisk afpassad styrka, men ej genom chimerika uppoffringar, ej eller genom öfverlöpare folkklasserne emellan. Sådan är tidens anda} dessa äro tidens fordringarj och de lagstiftare, som tro sig dela denna anda och förmena sig tillfredsställa dessa fordringar, medelst en uppoffring, eller snarare öfvergång från den folkclass, hvaruti ödet placerat dem, lifvas ej af lika anda med den nya tidens Patriot, 336 Den 16 Mars f. m. sorn vill sådan upplysning, och derjemte kanner sig äga nog kraft att göra, icke chimerika, men reela uppoffringar, och som för öfrigt gerna erkänner sig vara det ljusets fiende, hvilket ej kan frambringas utan att rubba den stora ordningen. De, som uppriktigt önska och med allvar vilja arbeta till samhällets hela förbättring, till fullkomlighet i våra Lagar och Grundlagar, till upplysning uti ålit, som kan befrämja Nationens förkofran och Styrelsens kraft; de, som måhända icke tro sig kunna fullkomligt vinna dessa stora ändamål, utan en representaaons-förandring, eller till och med förändring i den administrativa styrelseformen, mätte de, såsom ärlige Svenske Män, gå ärliga vägar till målet! Svenska folket vill ej och kan ej regeras utan Konung, samt lika litet vara utan Representapter, och tiden vill det'icke eller; men Sveriges Land och Städer kunna ej eller mera umbära Adel, Presterskap, Borgare och Embetsmål!, än Bönder.
Jag är såsom ett villfarande och borttappadt får; sök din tjenare, ty jag förgäter icke din bud. En visa i högre choren. Jag ropar till Herran i mine nöd, och han bönhörer mig. Herre, fräls mina själ ifrå lögnaktiga munnar, och ifrå falska tungo. Hvad kan den falska tungan göra dig? Och hvad kan hon uträtta? Hon är såsom ens väldigs skarpe pilar, såsom eld i enebärsträ. Ve mig, att jag en främling är ibland Mesech; jag måste bo ibland Kedars hyddor. Det varder mine själ långt att bo när dem, som friden hata. Jag håller frid; men när jag talar, så taga de till att örliga. En visa i högre choren. Jag lyfter min ögon upp till bergen, ifrå hvilkom mig hjelp kommer. Min hjelp kommer ifrå Herranom, den himmel och jord gjort hafver. Han skall icke låta din fot slinta; och den dig bevarar, han sofver icke. Si, den som Israel bevarar, han är icke sömnog eller sofver. Herren bevarar dig; Herren är din skygd öfver dina högra hand; Att solen icke skall skada dig om dagen, eller månen om nattena. Herren bevare dig för allt ondt; han bevare dina själ. Herren bevara din utgång och ingång, ifrå nu och i evighet. En visa Davids i högre choren. Jag glädes i det mig sagdt är, att vi skole gå in uti Herrans hus; Och att våre fötter skola stå i dinom portom, Jerusalem. Jerusalem är bygdt, att det skall vara en stad, der man tillsammankomma skall; Dit slägterna uppgå skola, nämliga Herrans slägter, till att predika Israels folke, till att tacka Herrans Namne. Ty der äro satte stolar till doms, Davids hus stolar. Önsker Jerusalem lycko; dem gånge väl, som dig älska. Frid vare innan dina murar, och lycka i dina palats. För mina bröders och fränders skull vill jag dig frid önska. För Herrans vår Guds hus skull vill jag ditt bästa söka. En visa i högre choren. Jag lyfter min ögon upp till dig, du som i himmelen sitter.
Mast färwäntar alitsa, att desta medel genom Riksens Ständers försorg med möjligaste första warda Stats-Contoret meddelade, tillfredsställd att dertill kunna anwisa en gansta betydlig tillgång, mi den besparing i Riksgälds-Contoret som tillfällige inkomster tillåtit Staswerket att af anstagne Summor derstädes lemna quarstående. I anledning af hwad uti Kongl. Masts efwan högstberörde nådiga Proposition salunda blifwit framställdt, har StatS-Utskottet funnit det af högsta angelägenhet och wigt, att Kongl. Mast, med den skyndsamhet Rikets närwarande ställning i af, seende pa Politiske förhallanden fordrar, icke ma sakna de medel som till Förswarswerkets upprätthållande af Kongs. Maut blifwit ästade och iemwal af Riksens Ständer wid 1829 och i8>o ars Riksdag för detta ändamål nödige ansedde; och det är pa sadan grund som Stats-Utskottet trott sig böra nu genast till Riksens Högloft. Ständer afgifwa dest utlatan, de i detta ämne, särskildt ifrån de öfrige i Kongl. Majus Nådiga Proposition förekommande ärenden, hwilka äro af den beskaffenhet, att de kunna fordra någon mera tid till utredande och beswarande - »oa Den i Majk.
Crusenstolpes anmärknisanledn. emot Statsministrarna, Statsrådet, samt Föredragande; Nio 3 r. med förslag till ett grundlagsstadgande om lagtima riksdags återkomst på bestämd tid; Nio 32. med förslag till grundlagsbestämmelser, ang:de urtima riksdagar och dessas föremål; StatsUtskottet: Nio 234. i anledn. af väckt fråga om godtgörelse åt vissa academier och andra allmänna inrättningar för mistad rättighet att uti R. St:s Bank al pari invexla silfver; Nio 335. i anledn. af Prosten Åstrands motion om bestämmande af en viss tid, som landshöfding skall innehaft sitt embete, innan han kan erhålla landshöfdingepension; Nio 236. i anledn. af väckt fråga om anslag af allmänna medel för underhållet af i stad för brott häktade personer, intilldess slutligt utslag fallit; Nio 237. i anledn. af K. M:s nåd. remiss uppå Öfverstelieut. J. M. Nordencreutz’s enkas und. ansökning att varda bibehållen vid de löneinkomster, mannen i lifstiden innehaft ; N:o 238. i anledn. af väckt fråga örn rättighet för indelta Arméens civila stat att, lika med den militära, njuta ersättning för utgifna accord; Nio 23g. i fråga om hegardt statsanslag till en brobyggnad öfver sjön Nätaren i Jönköpings län; N:o 240. i anledn. af begärdt bidrag af statsmedlen för anläggningen af en bro och väg öfver de s. k. Hammarsuddar och Edslandet'; Nio 241. i anledn. af erhållen återremiss a betänk. Nio 174 i fråga om anslag till orthopediska institutet; Nio 242. röride erhållen återremiss å Utskis betänk. Nio 5j, i anledn. af K.