Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Efter cours borde han således nu hafva dubbelt så mycket eller 10,000 R:dr, hvilket vore vida mera än StatsUtskottet föreslagit. Förut har jag tillstyrkt, att lön för JustitiasStatsMinislern skulle blifva 8000 R:dr, och jag kan ej afstå från detta yrkande. Hvad Utrikes StatsMinistern angår, så fick han 1809 i lön 3ooo R:dr, och i taffelpenningar lika mycket, tillsammans 6000 R:dr. De motsvara nu 12,000 R:dr. Jag har föreslagit 9,000 R:dr, och fortfar att anse denna summa nödig. Hvad StatsRåden angår, så lingö de vid 1809 års Riksdag 2000 R:dr i lön och i5oo R:dr i taffelpenningar, summa Den a3 September f. m. g5 35oo R:dr; utgörande efter samma beräkningsgrund 7,000 R:dr. Jag har tillstyrkt 6000 R:dr, och hemställer ytterligare, att Ridderskapet och Adeln ville anslå denna summa. Grefve Hornj Claes Fredrik: Jemte det jag i allo instämmer i hvad Friherre Anckarswärd anfört, och gillar de åsigter han lagt till grund för sin mening, her jag, att helt kort få hesvara de anmärkningar, hvilka blifvit gjorda af Herrarne Cederschjöld och von Hartmansdorff. Det är Herr Cederschjöld egenteligen, som synes vilja motverka en Minister-styrelse derigenom, att ökade anslag skulle behålla dessa StatsRåder vid sina platser. Om det skulle vara ett skäl, så tror jag att han, redan, utan det ökade anslaget, vunnit sitt ändamål, då man ser, att StatsRådets Ledamöter nog länge qvarblifva, och blott lemna sina platser i anseende till ålderdom eller försvagad häl sa. Hvad beträffar Herr von Hartmansdorff, yttrande, att de löner, som 1809 bestämdes, voro högre, i följd af myntets förhållande, så torde äfven höra komma i beräkning det stora hopp, sorn 1809 års Ständer gjorde sig på denna inrättning.
Police-författningars öfverseende så mycket mindre blifvit af Motionairen utredt och styrkt, som de förhållanden han, måhända icke utan grundad anledning, öfverklagat, synas icke hafva sin grund i författningarnes innehåll, utan härleda sig ifrån missbruk vid deras hand bafvande af de lägre Police-tjenstemännen, hvilka missbruk åter, i annan Väg, än nu skett, böra till rättelse anmälas; så anse Utskotten, att motionen icke bör till någon åtgärd föranleda. Hvilket dock vördsamt underställes Rikets Högloll. Ständers egen upplysta pröfning. Stockholm den 11 April i83/(. Ä Lag-TJtskottets vägnar: På Höglofl. Riddersk. och Adelns På Högvördige Preste-Ståndets Ledamöters vägnar Ledamöters vägnar Ö. W. Stael v. Holstein, L, G. Mittag, På Vällofl. Borgare-Ståndets På Hederv. Bonde-Ståndets Ledamöters vägnar Ledamöters vägnar G, Holm. Jöns Persson„ Lag. samt Allm, Besv. och Oecon. Utskottens Betänkande JY.o 2 3 A Allmäntia Besvärsoch Oeeonomie-Utskottets vägnar: På Hög vörä. Preste-Ståndets Ledamöters vägnar Pa Högloft. Ridrlersk. och Adelns Ledamöters vägnar Arv. Arv:son Posse. På Valloll. Borgare-Ståndets Ledamöters vägnar P, Vinbladh, F. M. Franzén-, På Hedevv. Bonde-Ståndets Ledamöters vägnar Nils Mänsson. Ad, Alexanderson. Ankom till Exped.-Utsk. d. if April kl. 1 eft. m. Betänkande } i anledning af väckt fråga om rättigheten till hemtning af så, kallad Hafstång, Hedervärda Bonde-Ståndet har till Lagsamt Allmänna Besvärsoen Oeconomie-Utskotten remitterat ett memorial af Anders Svensson från Hallands Län, innehållande: att uppå hans vid sistförflutne
En vetenskap om overkligheter oroade honom; först senare, när han fått fatt i en handbok i landtmäteri och insett geometriens praktiska nytta, fick han lust för ämnet, och då mätte han upp träd och hus, refvade trädgårdsland och alléer och konstruerade pappfigurer. Han ingick nu i sitt tionde år. Var bredaxlad och brunhylt; håret var blondt och struket upp öfver en sjukligt hög och framstående panna, hvilken ofta var föremål för samtal och af slägtingar gaf anledning till öknamnet »professorn». Han var icke längre automat, utan började samla egna iakttagelser och draga slutledningar, derför nalkades den tidpunkt, då han skulle söndra sig från sin omgifning och gå ensam. Men ensamheten måste för honom bli en ökenvandring, ty han egde icke nog stark individualitet att kunna gå för sig sjelf; hans sympati för menskorna skulle bli obesvarad, emedan deras tankar icke kunde gå jemnt med hans; och sedan skulle han gå omkring och bjuda ut sitt hjerta åt den förstkommande, men ingen skulle ta emot det, ty det var dem främmande, och så skulle han draga sig tillbaka i sig sjelf, sårad, förödmjukad, förbisedd, förbigången. Sommaren gick till sitt slut och han reste hem till skolans öppnande. Dubbelt trist föreföll nu det mörka huset vid Klara kyrkgård, och när han såg den långa filen af rum, som under latinska namnen till och med qvinta, skulle genomsläpas på bestämdt utstakade år, innan en ny fil af rum på gymnasium skulle genomtråkas, då tyckte han att lifvet just icke var lockande. Samtidigt börjar hans sjelftänkning att revoltera mot lexorna. Följden blir dåliga betyg. En termin senare, efter nerflyttning i klassen, tager fadern honom ur Klara skola och sätter honom i Jakobs, på samma tid man bryter upp från Norrtullsgatan och installerar sig i en malmgård på Stora Gråbergsgatan nära Sabbatsberg. Beröring med underklassen. Christineberg, så vilja vi kalla malmgården, låg ännu ensligare än huset på Norrtullsgatan. Gråbergsgatan var icke stenlagd. Endast en ensam vandrare kunde der ses en gång i timmen, och vagnsbuller var en händelse, som lockade en till fönstren att se hvad det var.
S. D. Återremitterades, på grund af déremot gjorda anmärkningar, Statssamt Oeconomie-Utskottens Utlåtande) N:o 98, angående en jemnare fördelning af Roteringsbesväret vid Vesterbottens Regemente. S. D. Foredrögös å hyo bch bifölls Rikets Högloflige Ständers Expeditions-UtskottS Memorial) Nio 277, med öfverlemnande af förslag till Chartte Sigillatäs-Förordning. S. D. Föredrogos å nyo och lades till Handlingarne Lag-Utskoltets Betänkande, N;o Prof. Utdrag d«n 3 December 1829. 3 i4o, i anledning af anmärkningar viii Utskottets Betänkande, N:0 28» öfver Herr Carl von Q vantens samt Riksdags-Builmägtigen Olof Olssons från Vermlands Län motioner, angående oinskränkt rättighet till flottning och färdande i alla flottoch farbar» sjöar och floder m. m.; och Utlåtande, N‘0 141, 1 anledning af anmärkningar Vid Utskottets Betänkande, N:» 47, ofver de af Herr Bo Christian Roos och Riksdags-Piillmägtigen Peter Petterson Från Calmare Län gjorda förslag till stadganden, hvarigenom må förekommas, att personer, sorn uppnått myndighets-ålder, men blifvit under förmyndare Btälide, under detta ornyndighetstiilstånd åsamka sig gäld, S. D. Vid förnyad föredragning af Lagutskottet» Utlåtande, N:or4a, i anledning af anmärkningar vid Lag-Utskottets Betänkande, Nro 16» öfver Herr Contracts-lProsten A. Z.
Det är fördenskull icke allenast obehöfligt utan äfven skadligt, att låta en lönereglering af den omfattning, som indelda arméens, förblifva orubbad endast några få år, helst sådant derjemte skulle redan från början alstra mindre förtroende till denna lönereglerings dugliga beskaffenhet. A andra sidan deremot skulle en för lång tiderymd mellan hvarje lönejemkning möjligen halva till följd, att betydande skiljaktigheter i aflöningsväsendet derunder hunne utbilda sig, hvilka för - 30 vandlade lönejemkningen till en i visst hänseende ny hel lönereglering, hvarjemte liqviden eller fördelningen mellan regementen och corpser af befunna löningsöfverskott och brister komme att i allmänhet blifva utan inverkan på de löntagare, som, under en föregående tid, genom öfverskotten njutit vinst och genom bristerna lidit förlust, men deremot bereda andra löntagare en oförtjent aflöningstillökning eller förminskning. Al dessa skäl, och då perioden för inedelmarkegångssättningen inom länen omfattar 10 år, efter hvilkas förlopp således man först blifver i tillfälle att med någon större säkerhet kunna bedöma de indelda tillgångarnes verkliga förändring till högre eller lägre värden, än som vid löneregleringarne blifvit beräknade, torde en allmän lönejemkning åtminstone icke oftare än hvart 10:de år böra ega rum, utan fara för ändamålets förfelande på ena eller andra sättet. Vidkommande frågan, huru mycket ett regemente, som egt öfverskott under mellantiden, bör afstå till den öfriga arméen, så synes billigheten och ett nödigt afseende på lönetillgångarnås förkofran fordra, alt regementet får behålla någon viss del af sådant öfverskott, i ersättning för vidlyftigare boställsvård och till befrämjande af en nitisk utöfning deraf, hvaruppå öfverskotta till en del beror. Kommitterade framställa nu såsom ett förslag i ofvan angifna hänseende: ’ att en allmän jemkning af här ifrågavarande lönetillgångar regementen och corpser emellan må periodiskt verkställas, dock icke oftare än hvart lOide år, samt att för detta ändamål bör i hufvudstaden då sammanträda, på E. K.
I anledning häraf leder Herr Grefven uppmärksamheten på den författning, som vid 1800 års Riksdag ansågs nödig till befrämjande af den utaf Riksens 2Itsv. och Ekon. Utsi:. "Betänkanden. Höglofl. Ständer för Riksgälds§edlarna fast* ställda realisationsplan, och hvarigenom allt nyttjande af arbetadt silfver utöfver 10 lods vigt, blifvit förbirdet; Och då denna författning, efter några års förlopp, sedan den utfärdades, upphört att efterlefvas och beifras; samt enär hvarken ändamålet med detta Silfverförbud vidare fordrar dess tillvarelse, eller myckenheten af arbetadt silfver lärer kunna anses som någon Skadlig luxe; hemställer Herr Grefven, att ifrågavarande Förordning må blifva återkallad och upphäfven. Vid granskningea häraf, har Utskottet inhemtat, att Kongl. Majrts Nådiga förbud, af den 2 Augusti .1800, emot bruk och nyttjande af öfverflödigt silfver, haft för ändamål, att vid den förmögenhetsafgift, som Riksens Ständer vid nämnde års Riksdag åtogo sig till Creditsedlarnes inlösen och realiserande, bereda tillgång för Riksens Ständers Bank på behöfligt silfver vid den tillstundande realisationen. Utskottet anser ej här vara stället att ingå i någon undersökning, huruvida öfverlemnandet af silfver till Banken, sorn var en fri och på egen vilja beroende handling, då bordt igenom, ehuru endast indirecta tvångsmedel befrämjas; men hvad angår sjelfva hufvudfrågan, huruvida förbudet emot nyttjande af större siifverpjeSer bör fortfara, oaktadt hufvudsakliga ändamålet med förordnigens utfärdande nu mera lärer hafva upphört; så får Utskottet härvid förklara, att Utskottet anser ett sådant fortfarande Itö Besv. och Ekoii. Utsk.
Men det befans inom kort nödigt att äfven inrätta ett hem för sjömännen, ty eljes blef den goda säd, som vid The Strangers ' Rest såddes i deras hjertan, alltför ofta förqväfd under deras vistelse på de usla herbergena. Den goda saken lät fröken H. finna vänner, som kunde och ville bistå henne, och hemmet kom ett par år efter begynnelsen af hennes verksamhet vid The Strangers ' Rest till stånd i en hyrd lokal samt fick, som ofvan omnämts, förledne år sitt eget hus. Beundransvärd är den makt, som fröken, I P \ I U I I U NI IN Tidningen innehåller nästan uteslutande orlginalbidrag. — Uppglf å närmaste postanstalt namn och adress samt erlägg en krona, sa erH. utöfvar öfver sjömännen. Många äro de förlorade söner, hvilka genom henne hafva blifvit återförda från förderfvet, och stora äro de besparingar af de sjöfarandes mödosamt förvärfvade inkomster, som genom hennes verksamhet göras för hvart år samt komma dels sjömännen sjelfve dels deras hemmavarande familjer till godo i stället för att hamna på dåliga nästen eller i ficktjufvars händer. Agnes Hedenström bär nu ej längre det flicknamn, under hvilket hon gjort sig så känd. I början af detta år ingick hon nämligen äktenskap med ingeniör A. Welin, hvilken sedan många år bistått henne vid hemmets skötsel. D å Idun i dag framlagt Agnes Hedenströms bild för sina läsarinnor, är hon viss att dermed ha gjort många en glädje. Må alla hennes systrar i det gamla fosterlandet med sina varma hjertans intresse deltaga med denna qvinna i hennes verk, och må hvar och en, som dertill är i stånd, äfven i gerning bistå henne på det sätt hon kan! Just denna samma bilden ... (Efter Alfred id dina fötter Meissner.) leka två barn med ö g o n blå, o c h qvällens strålar glorian omkring din panna slå. Just denna samma såg Rafael bilden fordomtid, der felas ju blott, att palmen stod susande h ö g invid. Jag sjelf är såsom herden, s o m, lutad m o t sin staf, betraktar den sköna taflan o c h tjusas derutaf. Annie Berg. Svärmor.
Dessutom bidrog handelns ovanliga liflighet år 1812 väsendtligen att upprätthålla den större sedelstockens silfvervärde; då deremot stockningen i handeln år 1819 måste nedsätta gedlarnes värde. 102 Den 4 December f. m. Såsom ytterligare motbevis torde jag få erinra om verkan af Riksgäldssedlarna, då de först utgåfvos. De antogos i början till lika värde, som Bäncosedlarne, samt beredde ett skenbart välstånd, och låckade till odlings företag. Men så snart varuprisen hunnit sätta sig, och kommit i deras naturliga förhållande till myntstocken, föllo dessa sedlar på 1790-talet till den grad, att de gällde vida mindre, än hvartill de sedermera realiserades. Samma värde talare bar äfven anfört ett annat exempel, som likaledes erfordrar närmare skärskådning, nemligen den i Skåne föll i det år inträffade händelse, att köpmännen sålde sitt hvete i Köpenhamn till underpris, i stället att skicka det directe till England, hvaraf talaren velat draga den slutsats, att våra köpmän saknade medel för större handelsföretag. Men otvifvelaktig! är att skillnaden i tid och kostnader mellan transporten till Köpenhamn och London är så obetydlig, att brist på medel icke kunnat vara en tvångsorsak för köpmännen, att skicka sitt hvete lill Köpenhamn; utan synes detta snarare hafva skett af brist på industri och kunskap om de gällande prisen; och under sådane förhållanden blifver det alltid otillräckligt, att skaffa penningar, så länge kunskaper och industri icke äfven kunna disconteras. Jag öfvergår nu till sjelfva saken, och Den 4 December f. m. får i afseende derpå erinra, huruledes nian, genom dea ifrågavarande anstalten, motverkar det ändamål man på annat håll synes söka. Ty hvad blifver väl följden af denna anstalt, om icke den, att alla Capitaler skola dragas från landsorterna, för att insättas i Banken, hvarifrån de icke så lätt torde kunna komma landtmannen lill godo, i brist på erforderlig säkerhet att erbjuda, och personlig bekantskap med vederbörande.
Att Landt-Stats Tjenstemän och Betjente, som med indelta löner äro försedde, må vid afskedstagandet hädanefter erhålla pensioner till samma belopp, hvartill deras vederlikar i Kongl. Stats-Contoret eller andra vedan reglerade Embets-Verk äro berättigade, under iakttagande af de i allmänhet för pensions tillgodonjutande stadgade vilkor och föreskrifter; i afseende på ålder, tjenstetid och sjuklighet; och således Lands-Secreterare och Lnnds-Kamererare erhålla i pension 1200: Landl-Räntmästare, Kronofogdar och Förste Landtmätare 800; Häradsskrifvare 4oo: samt Länsmän • 100; Och hade Utskottet, i afseende på verkställigheten af denna pensionsreglering, tillstyrkt: a) att densamma må gälla intilldess den flera gånger ifrågaställa, men äfven vid denna Riksdag uppskjutna regleringen af LandtSlatens löner kommer att för sig gå, då Rikets Ständer, till följd af de förändrade förhållanden, sorn då kunna vara för handen, lära å nyo böra taga grunderne för pensioneringen under pröfning; b) att det stadgande fortfarande må gälla, det de Landt-Stäts-Tjenstemän, hvilkas indelta löner, uträknade efter förvandling och markegång för de nästförflulne 5 åren, understiga det för graden nu föreslagna pensionsbelopp, ej må anses berättigade till högre pensioner, än som, efter sådan beräkning, motsvara de indelta lönerne, med tillägg af hvad en del i contant fyllnad åtnjuter; och c) att den af Utskottet, i afseende på nya löner eller lönetillökningar, föreslagne grundsats äfven här må följas och alltså någon spanmälsberäkning under dessa pensioner icke komma att ega rom.
Äfven blef i sammanhang med förändringen i Stals-Rådets sammansättning den förut i 5 § Regerings-Formen belintliga lydelsen, all Stals-Rådets ledamöter “ega rätt® att alla der förekommande mål öfvervara, så ändrad, att ordet: rätt uteslöts; — en ändring, hvars syftemål tydligen var att tillkännagifva, det SiatsRåden borde alla mål öfvervara. — Koustitulions-Utskoltet tror icke heller nu den åtgärd vara gagnande, sorn skulle förvandla Departemenls-chefernes närvaro vid hvarandras föredragning från regel till undantag, och derigenom i väsentlig mån minska den enhet och det sammanhang mellan de inom de olika förvaltuingsgrenarne följda grundsatser, soia nödvändigt måste beredas genom de föredragande Stats-Rådens gemensamma deltagande i öfverläggningarne och gemensamma ansvar för besluten. För besvärs-målens beredning och granskning skulle jemväl Stats-Rådels ifrågavarande tillökning af en konsultativ ledamot vara erforderlig. Uti merberörde Statsråds protokoll påminncs derom, alt 1834 års Konstitulions-Utskod från början föreslog de konsultativa Stats-Rådens antal till fyra, och uppmärksamheten fästes tillika derpå, alt ibland della antal alltid kunde finnas en jurist för bevakande af de lagliga formernas iakttagande och förfallningarnes rätta tolkning, en militär med speciel sakkännedom i de till militär-väsendet hörande ämnen, saint (vänne personer, som genom beklädande af civil befallning eller genom deltagande på annat sätt i de allmänna ärendenas behandling haft tillfälle att förvärfva en vidsträcktare kännedom om den egentliga civila statsförvaltningen och dess särskilda delar. Inom sjelfva Stals-Rådet skulle då linnas en tillräckligt talrik afdelning, åt hvilken de administrativa besvärs-målens granskning kunde med trygghet öfverlemnas, utan behof för Stats-Rådels öfriga ledamöter ali pä deltagan - 6 Konstilulions-Utskottets Memorial X:o 52. (let i dessa niéls profning, med deraf följande ansvarighet för besluten, uppoffra en tid och nnida, sorn hallre egnades åt de mera omfattande regerings-ärendena.
Ehuru Krigs-Collegium af de till Collegium insände protocoll vid de med de rustande eller deras ombud i förenämnde afseende hällne sammanträden inhemtat, att hvarken det ena eller andra alternativet af ifrågavarande förslag blifvit af de rustande vid något Regemente eller Corps ovilkorligen antaget, samt härtill komme, att, vid åtskilliga föregående tillfällen, svårigheter likaledes mött för tillvägabringandet af då foreslagne förändringar i det af ålder gällande och vid flera Riksdagar öfverklagade sättet för rustningsskyldigheternas utgörande, hade Krigs-Collegium likväl, då de fleste rusthållare, det oaktadt, synts önska förändring i hvad, som funnes stadgadt om de af ruslbållen utgående prestationer, men den af Rikets Ständer alternativt föreslagna ansvarigheten för staten att ersätta under krig ti made skador å hästar och persedlar, emot en viss årlig afgift af rusthållarne, i Collegii tanke icke blott innebure en rubbning af indelningsverkets grunder, utan äfven, i ovissheten om ett krigs utgång, kunde för kronan medföra betydlig förlust, och derföre icke heller kunde af Collegium tillstyrkas, uti afgifvet underdånigt betänkande af den 29 December 1843, hemställt, att Statssamt Allm. Bcsv.- och Ekon.-Ulsk. Bet., IV.-o 31. 3 följande, med irsta alternativet i Rikets Ständers framställning hufvudsakligen öfverensslämande, förslag malte Rikets Ständer meddelas, nemligen :
Jag har tagit kännedom af den Finska Landtmätare-taxan, och det kan icke undfalla uppmärksamheten till hvilken grad del Kejserliga Ryska Reglementet angående Landtmäteriet, Egodelningsverket m. m. för Finland af den 15 Maj 1848, samt den Kejserliga Förordningen om Landtmäleii-styrelsen i Finland oell öfrige till Landtmäteri-staten hörande tjenstemän af samma datum, i alla delar visa sig ändamålsenhgare och mera beräknade på jordegarens nytta och tillfredsställelse, än de motsvarande föreskrifterne hos oss. Jag har tagit kännedom af det allmänna Paltmätnings-reglementct för konungariket Preussen, af den 1 September 1857, som, i anseende till enkelhet och redighet i uppställning och lättfattlighet, företer ett verkligt mönster för så beskaffad författning. Dess arfvode-bestämmelser hafva också förekommit mig ganska måttliga vid jemförelse med oftanämnde 1857 års taxa lids oss. Jag liar tagit kännedom af de ganska utförliga Landtmäteri-författiiingarnc tor konungariket Hannover, af den 13 Juni 1842, allt till samma resultater. Jag har tagit kännedom af det Kongl. Wurtembergska förfogandet, rörande Landtmäteri-arfvoden af den 12 December 1842, och uti dem alla har jag funnit Landtmätarne förbundne att för det bestämda mätnings-arfvodet, utan ytterligare ersättning, lemna alla protokoller och förrättningen tillhörande akter, äfvensom de till fälliga trigonometrisk» och speciella egoberäkningarne, så kallad brouillon af uppmätmngsregistret och en, efter föreskrift uppdragen och tydlig utan färger uti större områden tecknad brouillon-plan; en kopia af brouillon-planen såsom renritning; införande af stations-linierne, likväl med uppgift och indelning af de uppmätta eller trigonometrisk! beräknade hufvudlinier och trianglar. Hos oss deremot förekommer icke det allraringaste inom en landtmätareförrättning, som icke uti taxan utlöres till särskild godtgörelse och detta alldeles icke till obetydliga belopp.
Uppläst hos Ridd. och Adeln den i; Julli. Prcst-Ständet den i; - Borgare-Slandet d. i; - Bonde-Ständel den iz Wördsamt Memorial! Riksens Högloft. Stander hafwa uti meddelte Pro, tocolls. Utdrag till Lag-Utffotter äterremiiteradt Ut, skottets Memorial af den 4 sistl. Junii i anledning af Hrr Prost. Lindeströms Memorial, att en Pre, scriptions-tid af 2 högst z ar bör utsättas för rät, tighcten att söka äterwinning af den Jord, som ge, nom mifiräkning frängädt en Hemmansagare tvid en Storskifteseller Enffiftes delning. Dä hwarken Kongl. Majus Nädiga Förord, ning om Enskiftet, i allmänhet af den 2 Febr. 1827, eller de förut för wiste Län serskildt utkomne Enffif, tes-Författningar, lemna Jordägare rättighet, att efter det en sä beskaffad förrättning blifwit af Konungcns Befallningshafwande fastställd, erhälla jemnkning i afseende pä efteråt befundne uträkningseller mätningsfel; sä fannt Lag«Utsko:tet jemwä? ostridigt, att de i laglig ordning fastställde Enffistes-delningar sedermera icke fa ätalas eller jemkas, hwarföre Lag, Ucssotket icke ansäg nödigt läka nägot härom uti för, ra Memorialet inflyta. Såsom deswarak och af§'' rt genom Enffiftes, Författningarnes egna owilkorliga innehäll, förfaller alltsä efter Lag - llkffottets omdöme, hwad rörande faststaite Enffiftes, delningars hänförande till 8l §. uti Kongl. Förordningen om Landtmäteriet i Riket af den 12 Augusti 178 g blifwit anmärkt; 06) beträffande äter Herr LandShöfdingens och Commen, deurens Frihem af Häkanssons anmärkning om en Den r? Julik.