Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uppfattande frågan ur samma synpunkt hafva ock Sundsvall och andra kommuner i Medelpad vidtagit förberedande åtgärder för en dylik utsträckning al linien. Undersökningar hafva i sådant ändamål af Majoren och Riddaren C. Adelsköld under sommaren 1859 blifvit utförda, och förslag af honom för planens utförande uppgjordt och afgifvet. Utur sistnämnde förslag, hvaraf så väl ett detsamma åtföljande högst förtjenstfull! utlåtande i ämnet jag ödmjukast anhåller, att Högloftiga Stals-Utskotlet måtte taga kännedom, må här anföras följande: att från Bräcke allmänna landsvägen, som är mycket backig, skulle omläggas till vestra ändan af Torpsjön, derifrån genom upprensning af tvånne forssar i Ljunga eif samt af anläggning af en 2,500 fot lång kanal med tvänne slussar, samma vattendrag skulle göras segelbart på en sträcka al 4| mil för till och med för 41 fots djupgående båtar ända lill östra ändan af Stödesjön, hvarifrån kommunikationsleden skulle sluta med en 87,000 fot lång jernväg för lokomotiv lill hafvet vid Sundsvall; att kostnaden härför är beräknad: för 2,41 mil jernväg al 4 fots spårvidd för lokomotiv 1,540,000. „ 2,500 fot lång kanal med 2 slussar och bryggor m. m 157,975. „ 128,000 fot ny, 20 fot bred landsväg 148,500. Summa 1,846,475; ali oaktadt de olägenheter, som måste åtfölja (lera omlastningar, ifrågavarande linie otvifvelaktig! skulle komma alt för vidsträcktare orter i norra Sverige relativt medföra aila de fördelar, som Göta kanal medfört för medlerst» Sverige; att, då den numera färdiga linien mellan Riksgränsen och Bräcke redan blifvit af Kongl. Majit och Rikets Ständer betraktad såsom en slags Statslinie, för hvars anläggning med vågar och bryggor kostnaden bestridts af allmänna medel, och enskildt bolag endast bekostat sjelfva materieleu, såsom ångbåtar, magasiner m. m., för ombesörjande af trafiken efter af Kongl.
Hvad lättnad att utleta sanningen skulle ej en domare finna vid undersökningen, då för samma brott tilltalade personer kunnat sedan häktandet hållas åtskiljde, tills de för rätten skola framkomma, och ej som nu måste ske under vägen vid forslingen till tingsstället fått tillfälle rådgöra om de svar som inför rätten böra lemnäs! Få häradshäkten, om något, äro så beskaffade att åtskiljande af gemensamt tilltalade brottslingar utan mycket besvär låter sig göra, och som regel kan väl antagas att allt samspråk emellan dem alltid invecklar ransakningen. Tiden, inom hvilken hvarje brottmål blefve afdömdt, skulle genom den åtgärd jag har äran föreslå säkert förkortas och derigenom Staten en vinst tillskyndas. Dessutom såsom ytterligare skäl för min framställning får jag fästa uppmärksamheten på huru ofta det fall inträffar, alt en för brott anklagad bekänner pä en annan såsom medvetande eller medbrottslig, då måste uppskof ske, och om, som ofta inträffar, den sednast angifne förvaras i länshäktet, skall reqvisition om dess afsändande till tingstället göras hos landsen* hvaremot om ransakningen på stället förrättas, domaren ej beiiöfver mera än endast låta den angifne förekallas. Med ett ord, jag tror genom den af mig föreslagne åtgärd både tidsvinst och besparing kunna vinnas, och med beräkning af den inverkan ett snart på brottet följande straff har i jemförelse med hvad en lång tidsutdrägt åstadkommer, tror jag flera skäl finnas som tala för min gjorda framställning. Såsom exempel tror jag mig kunna anföra att inom det län der jag har äran vara landsh. äro lokal-förhållandena sådane att minst 4 om ej 6 härader äro belägne så nära läns-residenset, att utan förökadt besvär för domare eller målsägare, skulle de fleste' ransakningar inom dessa härader på länshäktet kunna hållas. Man kan invända att länshäkten finnas der ej tjenlig lokal för rättens sammanträden är att tillgå, men jag är öfvertygad att med den besparing som genom den föreslagne förändringen skulle uppstå, vore nog fångstyrelsen beredvillig föranstalta om passande sessions-rum på hvarje ställe, dåden derom anmodades. 3.
Memorial, med votering s-propositioner, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskottets Utlåtande N:o 76, angående de olika beslut, som hos Riks-Stånden fattats i fråga om Utskottets Betänkande N:o 69, öfver motioner om arfsrätt för oäkta barn. Sedan vid förehafvande af Utskottets nyssnämnda Betänkande N:o 69, hvarigenom Utskottet tillstyrkt Rikets Ständer att, för sin del, besluta en författning, angående oäkta barns arfsrätt, af innehåll, samma betänkande närmare utvisar, samtliga Riks-Stånden fattat så väl från Utskottets förslag som sinsemellan skiljaktiga beslut; så hade, i anledning häraf, Utskottet i dess Utlåtande N:o 76 hemställt, att i öfverensstämmelse med Borgare-Ståndets mening Rikets Ständer, för sin del, måtte, de tre öfriga Riks-Stånden med frångående af sina redan fattade beslut, antaga en författning, angående oäkta barns arfsrätt, af följande innehåll: »Med ändring af hvad i 8 Kap. 7 § Ärfda-Balken finnes stadgadt derom, att barn. som äro aliade i lönskaläge, utan äktenskapslofven, eller i hordom, eller i förbudna leder, ej må taga annat arf än efter egna barn och bröstarfvingar, lorordnas, att oäkta barn jemväl må taga arf efter sin moder lika med äkta barn.» Borgareoch Bonde-Stånden hafva bifallit denna hemställan, hvaremot Ridder skapet och Adeln samt Preste-Ståndet afslagit densamma och förklarat sig vidblifva sina förra, här nedan omförmälda beslut.
Stats-obligalioner och andra räntebärande papper; upptaga lån emot räntebärande obligationer, ställde på viss tid eller uppsägning; och minska Bankens utlåningar, derest sådant, emot förmodan, skulle af behofvet påkallas;” §' ll7- ”Åf alla de i näslförestående §. tillåtna åtgärder till realisationens vidmakthållande är låne-rörelsens förminskning den, som i sista rummet bör tillgripas, och det endast då Bankens säkerhet sådant ovilkorligen fordrar; men på Banco-Styrelsen allena ankommer, att bestämma hvilken eller hvilka af öfriga, för detta ändamål medgifna åtgärder må i hvarje serskildt fall begagnas; och tillförse sig Rikets Ständer, det Banco-Styrelsen icke underlåter, att dervid afse både Bankens egen fördel och industriens dermed i nära sammanhang stående ostörda förkofran.” Jemlikt dessa föreskrifter skall ibland åtgärder nelill realisationens vidmakthållande, den af lånerörelsens förminskningen i sista rummet tillgripas, och det endast, då Bankens säkerhet sådant ovilkorligen fordrar. Som det likväl är ©tvifvelaktigt, att en del af lånerörelsen, eller den genom Handelsoch Närings-Disconten medför omedelbar inverkan på Bankens metalliska cassa; följer deraf, att denna rörelse bör förminskas vid tillfällen, då, med anledning af kursens höjd, påkänningarne å nämnde Gassa äro starka, samt att, örn. icke förhållandet derigenom ändras, berörde låne-rö • reise bör helt och hållet inställas.
Förbannadt vare det ögonblick, då han kom med sitt elände in i detta glada hus, han bär smittan med sig som en farsot. Han är din onda ande, Sigfrid. » Med ett dundrande » tig! », sådant hon alförr hört det, bragte han henne till tystnad. » Låt mig aldrig höra dig nämna hans namn på det sättet, Käthe. » » Bäst vore, att vi glömde honom, » snyftade hon. » Ja, bäst, » upprepade han. Hans största pröfning var den lilla Margaretha; åter och åter talade hon i de ömmaste ordalag om gudfar Klas. » Kommer han i dag? Kommer han i morV å r a barn. Dä det lilJa barnets mage är dålig (hvilket märkes, om uttömningarna äro gröna i stället för gula, eller om de uteblifva under flera dagar) och barnet är oroligt och liksom kryper samman, kan man, i förra fallet, gifva det en tesked äkta karlsbadervatten (75 öre å apoteket) 2 1 3 gånger dagligen — i .senare fallet en tesked ricinolja. Men om barnet ej vill eller kan taga detta senare och 3, 4 si 5 dagar gått, så kan man sätta in ett tvålpiller i stolgången. Detta tvålpiller bör vara väl smordt i matolja samt ungefär en tum långt, tjockt som en ordinär trästicka, som exempelvis användes vid förfärdigandet af damdukar, dessutom spetsigt i ena ändan. Det föres rakt in, men något uppåt. Emellertid måste medlet användas försigtigt och ej för ofta, emedan det sårar och retar. Ett lavemang är, om det onda upprepas, hellre att föredraga. Om barnets mage under en hel vinter skulle vara hård, som man säger, d. v. s. barnet, som ofvan nämts, hafva långt emellan eller alldeles uteblifven uttömning, så skall modern ej vara orolig. Ä r barnet friskt för öfrigt, med god sömn och matlust, lifligt och gladt, så beror det blott derpå, att barnet har för liten motion och saknar frisk luft, helst om barnet ej ännu kan gå. Om man ej vill eller kan taga ut barnet, så kommer den tröga afföringen att fortfara, tills blidräder inträffar, eller tills barnet kommer ut i luften.
Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkanden: — N:o 6, i anledning af väckta motioner dels om upphäfvande af föreskrifterna rörande tullstampling af från utrikes orter ankommande varor, samt dels om upphörande af städernas vågoch kaj-afgiIter såsom särskilda utgilts-poster: B. V. 609; VI. 4, A. 4. — N:o 7, i anledning af väckt motion om upphörande af ej mindre alla extra afgifter för fartyg, som till tull-verkets tjenstemän för extra tjenstgöring erläggas, är äfven af förpassning för tullfritt gods mellan Svenska hamnar i de fall, der sådan nu eger rum: B. V 609; Vi. 4, A. 4. — N:o 8, i anledning af väckt motion om inklareringsoch lossnings-rätt för fartyg viii landthamn eller kanal-station, dit de äro destinerade: B. V. 609; VI. 4, A. 4. — N:o 9, i anledning af väckt motion om vidtagande af åtcärder till hämmande af insmuggling af Danskt bränvin till Sverige: B. V. 610; VI. 4, A. 4. — N:o 10, i anledning af väckt motion om upphörande af den i Kongl. Förordningen den 3 December 1842 bestämda afgift för vägning af inkommande utländskt gods, som, efter vederbörlig tillåtelse, verkställes i eller vid godsegarens enskilda magasin: B. V. 610; VI. 4, A. 4, E. 57. Bevärings - — B — 33 Bevärings-manskapct, i anledning af väckt motion om målskjut" ningars införande inom alla rikets socknar, samt nämnde manskaps förpligtande att deri deltaga, emot befrielse från vapenöfningar: Ii. V. 197, 254, 256, A. 256.
Kollegium afstyrker på det högsta bifall till hvad Komitéen i afseende på frågorna om bokföringsoch revisionssamt anordnings-besfyrets öfverflyttande till Bokslutsoch Kontrollkontoret, föreslagit, likasom den föreslagna förändringen i föreskrifterna om inventeringar och om en förberedande granskning i Bokslutsoch Kontroll-kontoret o o o af årsredogörelsen för 4:de Hufvudtitelns anslag. Emot den föreslagna aflöningsstatcn framställer Kollegium anmärkningar, visande att anslagssumman måste höjas till 114,200 R:dr, hvilken summa ytterligare komine att ökas med löner på indragningsstat och arfvoden, som af Kollegium anses erforderliga. Kollegium tillägger, att den af Komitéen gjorda hemställan om åliggande för embetsoch tjenstemän, som tillträdt af Rikets Ständer beviljad löneförhöjning, att vara underkastade den vidsträcktare tjenstgöringsskyldighet eller jemkning i åligganden, som vid embetsverkets förändrade organisation varder stadgad, icke kan af Kollegium tillstyrkas, för så vidt en sådan förbindelse skulle sträcka sig utöfver den då varande statsregleringsperioden eller 1860 års utgång. Slutligen anser Kollegium, i motsats till hvad Komitéen an CO O 0 7 tagit, den minskning i antalet ledamöter, Riksrätten skulle tillskyndas genom Kollegii förvandlande till förvaltande Verk, vara betänklig och utgöra ett bland hindren för genomförande af Koinitéens organisationsförslag. 1861 års eller den så kallade Landtförsvars-komitéen. Efter afgifven historik om Krigs-kollegium, jemte de äldre förslagen till dess ombildning, öfvergår denna Komité till framläggandet af sina egna tankar i ofvan vidrörda ämne. Stats-Utskottets Utlåtande N:o 188. 7 Efter granskning och öfvervägande af hvad i fråga om Krigsförvaltningen, dess sammansättning och verksamhet blifvit, af i ämnet hörda myndigheter, anfördt, anse Komiterade denna vigtiga angelägenhet lämpligt kunna utredas genom besvarande af följande hufvudfrågor: Uppfyller
N:o 173, derest det ej i dag blefve af R. o. Ad. pröfvadt, samt framför de öfriga ärenderne först att nu till bordläggning från StatsUtsk. inkommet Mern. N:o 182, med förslag till voter:s-propos:r i ani. af RiksSt:ns skiljaktiga beslut i fråga om löneförbättring för KrigsllofRms civile embelsoch tjenstemän m. fl., samt näst derefter K. Jl:s nu bordlagda Nåd. Propos. Anmäldes till bordläggning StatsUtsk:s nyssnämnde Mern. N:o 182, samt Riddarh.Utsk:s Utlåtin: N:o 19, ang:de ett särskildt anslag till arfvoden åt extra ordinarie Kanslister vid Riddarhuset; och N:o 20, ang:de anskaffande af nödiga medel till utgifterne för Riddarhus-byggnadens reparation m. m. Uplästes till justering och godkändes nedannämnde från Exp.- Utsk. inkomne förslag till R. St:rs underd. skrifvelser till K. M.: N:0 173, i ani. af K. M:s Nåd. Propos. med förslag till författning om egors fredande mot skada af annans hemdjur och om stängselskyldighet; och N:o 174, i fråga om utbetalningen af återstoden utaf anslaget för Eskilstuna kanals anläggning. Föredrogs och företogs punktvis till afgörande StatsUt.sk:s den 12 dennes e. m. på bordet lagda Mern. N:o 173 med förslag till sammanjemkning eller voter:s-propos:r, i ani. af RiksStins skiljaktiga beslut rörande åtskilliga till RiksStatens 6 och 7 HufvudTitlar hörande frågor. De i 1 och 2 punkterne föreslagne voter:s-propos:r blefvo utan discussion godkände. Då sedermera 3:dje punkten förekom, yttrade Frih. Paykull, Joh. Gust.:
Ridderskapet och Adeln, under den 3 dennes, i anledning af Herr Öfverstens och Riddarens af Kongl. S. O. Friherre fjfacob Crderströms samt Herr Capitainen Friherre Stael von Holsteins mot Utskottets berörda Retänkande gjorda anmä< kningar, behagat omförmäldta ärende, till Utskottets ytterligare Utlåtande, återremittera. Lika med Herr Munck af Rosenschöld har Herr Friherre Cederström ansett Ståndets förtroende bättre uttryckas derigenom, att Ståndet samfäldt valde sina Electorer , än att detta val sker genom Bänkman, så mycket mer som vid de tillfällen , då Ridderskapet och Adeln vid en Riksdag icke vöre talrikt, kunde inträffa det Bänkfördelningen utgjordes af en eller två personer, i hvilket förra fall ledamoten, såsom ensam, vore sjelfskrefven Bänkman, och i det sednare åter, endera måste antingen välja på sig sjelf, eller lottning anställas} hvarför Herr Friherren, till förekommande af en befarad brist på Electorer, icke allenast föreslå* Den 5 Augusti t, m.' git det ett stort antal Suppleanter kunde vid första Electorsvalet utses, utan ock att, i händelse Electorerne under loppet af Riksdagen behofde completteras. sådant kunde genom val af Electorerna sjelfva verkställas. Under medgifvande att någon olägenhet, anseende till återremisser af Utskottens Betänkanden, icke uppkomme af det nu brukliga sätt till val af Electorer genom Bänkman, har Herr Friherre Stael von Holstein likväl, med bifall till den utaf Herr Munck af Rosenschöld föreslagna förändringen i Electorsvalen, hufvudsakligen instämt i Herr Friherre Cederströms yttrande, med det tillägg, att då Riksdagar hållits i smärre städer, skall, likasom nu, händt att ofta ingen meh stundom blott en person funnits på Bänken, hvilken alitsa varit till Bänkman sjelfskrifven.
För afhåilsamhet ifrån brännvinets bruk fordras sjelfförsakelse, eller sådana verkningar på menniskors tänkesätt, hvilka man hoppas att nykterhetens vänner skola åstadkomma. Det är af dero, sorn man skall vänta sig del verksammaste motståndet emot fyllerilasten. Derigenom att man inför fabriksbränningen, vinner man dock en väsendtlig fördel, nemi. den alt tillverkningen i hvar stuga undanrödjes, och med detsamma, som jag tror, alt supandet inom hus aftoge, om än fylleriet på krogarna skulle för tillfället ökas. Jag anser supandet inom lius äfven af qvinnor och barn vara långt farligare än fylleriet på krogarna af karlar, som i alla fall gå dit, och af hvilka någon bättring för framtiden föga är att hoppas. Ännu äro vi, Gudi lof! icke komne derhän, att qvinnor och barn i allmänhet besöka krogarna.. Således bör man kunna hoppas, att örn brännvinstillverkningen inom lius småningom aftoge och slutligen försvunne, skulle frestelsen att supa och begäret, derefter förminskas. Jag tillstyrker R. o. Ad. att ogilla Utskrns betänk, i denna r:a punkt, men att Ståndet deremot måtte bifalla ettdera af de förslag, som blifvit framställda af Grefve och af Frih. Hamilton; förbehållande mig ati i fråga 0111 valet dem emellan få ytterligare säga min mening. De skilja sig egentligen ifrån hvarandra i följande 3:ne omständigheter: 1:0 Frih. Hamilton beräknar afgiflsbeloppet efter mäskekaret, Gr. Hamilton efter pannerymden. Jag har aldrig utöfvat näringen och kan således ej tala på grund af egen sakkännedom; men hvad jag under öfverläggningen kunnat inhemta är att missbruken vid mäskekarens uppmätning torde kunna blifva större än vid uppmätning af pannerymden, hvarföre jag, i denna del, desto hellre instämmer med Gr. Hamilton, som pannors mätning är en känd sak, hvaremot mätning af mäskekar är obekant och törhända ej så lätt inlärd. Den a:a omständigheten är, att Frih, Hamilton föreslagit, det bränningen skulle beräknas för hela året och Den g
401 för den Rackman tillskyndade förlast måtte honom genom Rikets Ständers medverkan beredas. Vid pröfning af detta ärende hafva Rikets Ständer inhemtat, hurusom uti ofvan omförrnälda utlåtande, hvilket legat till grund för E. K. Maj:ts nådiga beslut, Kammarkollegium och Stats-konloret i underdånighet anfört, att, som boställen vore Häradsskrifvare anslagna, för alt tjena dem till bostad, och Ruckman icke styrkt ifrågavarande hemmans orenlighet dertill, samt den omständigheten, att detsamma vid löneregleringen, enligt hvad af E. K. Maj:ts Befallningshafvande i Södermanlands län äfven antagits, blifvit nog högt uppskattadt, kunde afhjelpas vid den förestående förnyade uppskattningen af Landlstats-tjenstemännens boställen, ansåge kollegierna icke skäligt att undantagsvis för Ruckman tillstyrka den af honom äskade förmånen att antingen få till Statsverket afstå eller, utan beräknad inkomst under lönen, bibehålla sitt boställe, hvilken förmån, om den honom beviljades, snart icke skulle kunna förvägras hvarje annan Kronofogde, Häradsskrifvare eller Länsman, som af en eller annan anledning vore med sitt boställe missnöjd, hvaremot antagligen alla de, hvilkas boställen lemnade högre inkomst än under lönerna beräknats, skulle föredraga att dem bibehålla, hvarpå Statsverket komrae att blifva lidande.
— Hvilket dock allt till Högloflige Ridderskapets och Adelns egen omprofning vördsamt öfverlemnas. Stockholm den 6 Mars i83o. På RiddarhusUtskottets vägnar: A. G. Gyldenstolpe. IV. F. Dalman. Hörsamste Memorial! Efter förehafd granskning af Redaktionen i det för utlåning från Riddarhusets Cassör fastställda Reglemente, får RiddarhusUtskottet härhos vördsamt öfverlemna de förslag lill jemkningar och rättelser deri, hvilka äro föranledde, dels af de under innevarande Riksdag utaf Ridderskapet och Adeln i berörde Reglemente beslutade förändringar, dels af He rr von Hartmansdorffs, August, uti särskildt Memorial, under denna dag besvarade motion, dels ock af inom Utskottet i dessa hänseenden yppade åsigter, och har Utskottet jemväl ansett sig böra i största korthet framlägga anlednin 65 H. a3 354 Den ii Mars c, m. garne till cle sålunda tillkomne redactionsförändr, ingar. 1 § är, hvad beträffar räntan, ändrad ^ i enlighet med Utskottets tillstyrkan uti dess ofvannäinde öfver Herr von Hartmansdorffs motion afgifne Memorial, samt grundar sig, i afseende å det förhöjda maximibeloppet, å Ridderskapets och Ädelns den 3o sisth Junii f. m. derom fattade beslut-. 2 § 2 mom. angående grunden för beräkningen af pantens värde och 3:dje § 5:te morn. angående maximibeloppet för utlåning mot säkerhet af namn och borgen, äfvensom 2 mom. i anmärkningarne till LåneReglementet, rörande Lånehandlingarne, äro lill Redaktionen ställda i öfverensstämmelse med Ridderskapets och Adelns nyssnämnde dag meddelle beslut; på grund jemväl af hvilket beslut sista mom. i 4Me § angående särskild borgen för räntan är uteslutet. Uti 3 § har Utskottet, för att lemna Directionen tillfälle att jemväl på kortare tider kunna göra inflytande medel fruktbara, ansett ett nytt moment böra tilläggas; hvarigenom
2stsieliu8 förmodat, att omnämnde ffiljaktighet kan härleda sig frän nägon uturagtlätenhet med medlenindrifwande, och af möjligtwis ännu'innestäende Restantier frän och med iZol. Likaledes är under den s i isinewarande Mänåd frän Kongl. Bergs - Cvllegium uppgift meddelad L Alun-tillwcrkningen, och hwaraf inhämtas, att jemlikt densamma hade BewillningS - afgiften derföre frän och med 1801 till och Med 1807 bordt bestiga stg till I2,6os R:d. Z2 §., men hwarcmot Riksgälds - Cons toirets sammandrag derbfwer icke innefattar mer än <s,lss R:d. 40 tz., sälcdcs ett mindre belopp af 7,449 M:d. 4O §. och hwarä nägot närmare utredande icke eller följt, än blott att Kammereraren Ljurström äfven härvid förmält, det Riksgäld Contoireksammandrag blifwit fbrfattadt efter Lands.ContoirenS Förstag; varandeäter Listan öfwer Alun - tillverkningen upprättad efter BergmästarneS lill Kongl. Berg Collegium insände Relationer. Detta förhållande fär Utskottet alltsä till RiksénHögloft. Ständer wördsammast inberätta med bifogande af Tabeller, eller Utdrag af ofwannämnde Handlingar öfwer de utförde olika BewillningS-posters ne, samt derjemte tillkännagifva, ask det förväntade beskedet rörande Bewillningrn för Socker, frän General - 4256 Den r6 October. ral - Tull, Arrende Societeten ännu icke hunnit au» komma. Stockholm d. 10 October 1809. Pä Hbgl. Ridd. och Adeln» PS Högw. Präste-StänbekS Ledambters »ägnar, Ledamöters »ägnar, Ds la Lannis. Pä WZllofl. Borgare-StSndetS Pä Heder-».
Kan du se att jag är orolig, ja, det är den gamla oron som jagar mig; ibland är den ensam, ibland är den ett helt koppel. Sätter sig på en pall vid Margarethas fötter. Får jag sitta här; så; när jag är hos dig så försvinner den der som alltid går bakom min rygg. MARGARETHA. Hvem är det som går bakom din rygg, Jacques? JACQUES. Jag vet inte! men jag ser honom med nacken, och jag känner hur han skjuter fram mig, då jag inte vill. Är det Gerhard? JACQUES. Gerhard! Den! Du tror att han skjuter fram mig? Han! Det är så dumt snack, och jag vet nog fler som mena det! Men jag vill slippa höra det. MARGARETHA stryker hans panna. Sansa dig min vän; är det bra när jag stryker så här? JACQUES. Det käns så lugnt, så skönt, nu går han sin väg. MARGARETHA fäller stickningen i golfvet. JACQUES tar upp stickningen. Hvad är det? Ack! det är så många tankar som rinna på mig. Jag blir glad och bedröfvad. Är det inte underligt? Jag känner att jag skall älska ditt barn Margaretha, derför att det är ditt, men jag känner att jag skall hata det, derför att det är mitt ty jag lider icke mig sjelf. MARGARETHA. Du skall icke utsäga dina onda tankar, Jacques, ty det är att ge dem lif. JACQUES. Ack! min hjertans vän, det är som det vore en remna i mitt hufvud ur hvilken tankarne rinna ut med detsamma de komma. MARGARETHA. Hvarför skulle, du kunna hata ditt barn? Det kan icke vara så. JACQUES. Jag tror det icke nu, men det föreföll mig så När jag ser den lille som sträcker sina armar mot mig, då ler mitt sinne, men när jag ser honom vexa och bli stor som jag, då ser jag mig som en gammal man alldeles som den gamle undanskjuten, nedtrampad som gammalt gräs på ängen om vintern. MARGARETHA. O! Jacques, så skall alltid den känna som lefver i verlden blott för sin skull! JACQUES.