Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med ett godmodigt leende runkade statsmannen åter på hufvudet, sägande: Min kära Gesoalda ideen är vacker! men den är outförbar. - O, ni gamle tviflare! Hvad liar ni svarat? - Att om de vore istånd att göra den tanken till verklighet, så vill jag af hela mitt Iijerta vara med, men att jag anser det för ci Ildel es omcjliyt. Sorgligt nog dröjde det icke länge, innan det visade sig, att Niccolini hade rätt! Visserligen välsignade Pius IX den trefzrgade fanari och bad Y Gud välsigne Italien ‘, och den frihetsentusiastiska italienska ungdonien ilade full af hopp och mod till Lombardiets slätter, som den fuktade nied sitt hjerteblod, men. Vi känna ut9ången. Bland dem, som kommo tillbaka från Montanaras och Curtatonos grafkullar, var också Vincenzo Malenchini. Hopplös och nedslagen kastade han sig i systerns armar, utropande: - Italien är förradt, Niccolini hade rätt! Det samma utropade samtidigt den landsflyktige Carl Albert, döende i Oporto. Utmattadt och hårdare fjettradt än någonsin förr, teg Italien. Det gaf efter för nödvändigheten och sökte hvila ut och samla nya krafter till - nya strider. Dess söner och döttrar arbetade stilla och oafbrutet hvar p&amp; sitt sätt att bereda frihetens slutliga seger; de kunde icke tvifla på7 att den skulle vinnas till slut. Så Gesoalda och hennes närmaste. Den äldste af sönerna beredde sig att hjelpa fadern i hans vidlyftiga göroniål, den andre studerade riiittskunskap, och den tredje (numera general Pozzolini) uppfostrades i krigsskolan, under det dött ‘ rarna uppväxte i hemmet under moderns vägledning och tillsyn. I Pietro T. - en af Italiens, ja vi kunna tryggt säga, en af Europas mest fraiiistående pedagoger på denna tid - fann Gesoalda genom en händelse en trogen vän och utmärkt lärare åt sina döttrar. Den nya reaktionära regeringen, soin i Toscana kom till makten efter striderna vid Gaeta, konfiskerade T. s skrifter och förbjöd honom att offentligen undervisa.
Nu syntes ju inte heller den minsta anordning för middagen, då hon deremot hade en god soppa på elden. Hon beslöt att hemta en liten skål deraf åt gossarne, om det bara på något sätt förslog dertill, och hvarför skulle det inte förslå; hon kunde sjelf äta litet mindre. Nog är det der fattigmanslifvet, utbröt Lopo, nog är det det sista. Vår gubbe får inte heller mer någon sömn i ögonen om natten, utan vakar och funderar på, hvad han skall ta sig till. Om man helst skulle komma till sommarn, kanske skulle det se'n igen gå på något sätt. Ja, det är visst och sant. Men när man ofta inte vet, hur man skall komma öfver morgondagen, sade Mari, som satt i vaggan med barnet på armen. Och den der beständiga sorgen och bekymret vill så förslöa sinnet. På många nätter har jag inte heller fått sofva för den här stackarn. Gud vet nog sjelf bäst, hvad han gör, sade Tiina Katri, men nog ger han ofta en menniska anledning att grubbla öfver, hur underligt det går till här i verlden. Den ena har fullt upp, den andra dignar af brist. Jag kan inte förstå, hvarför den käre skaparn har inrättat det så. Mångt och mycket blir nog oklart för oss här i lifvet, suckade Mari, mer liksom i sina tankar, ty hon betraktade lilla Anni, som sakta klagade i sömnen. Hon har plågor, stackarn, fortsatte hon. Må det vara stygn? Hvem kan veta, hvad som felar så der små barn, som inte kunna tala, sade Lopo. Men bra sjuk ser hon ut i ansigtet. Der tycks Holpainen komma just nu, sade Mari, när hon hörde att någon stampade sina fötter i farstun. Det var han och Heiskanen, Tiina Katris man. Du dröjde länge, sade Mari. Fick du helst lapp? Holpainen gaf åt henne en hvit, hopvikt pappersbit. Mari öppnade den och såg på det skrifna. Då hon emellertid inte fick reda på, hvad der stod, gaf hon lappen tillbaka åt Holpainen. Stick den i väggspringan så länge, sade hon. Tiina Katri och Lopo stälde fram stolar åt männen; sjelfva satte de sig på sängkläderna i knuten.
Med anledning af särskilda vid föregående riksdagar väckta förslag om medels anvisande för skogsplantering å flygsandsfällen såväl i Skåne, som Kronobergs och Hallands län hafva Rikets Ständer, som ansett särskildt statsanslag icke böra för dylika planteringar beviljas, hänvisat vederbörande att vända sig till Kongl. Majit för erhållande från Skogsplanterings-kassan af erforderliga bidrag för dessa visserligen ganska vigtiga ändamåls befrämjande. Och som Utskottet hyser enahanda åsigter i delta ämne, får Utskottet, med tillkännagifvande att nämnda kassas behållning, enligt sednast afslutad Rikshufvudbok uppgår, lill något öfver 400,000 R:dr, afstyrka att någon åtgärd till följd af Riksdagsfullmägtigen Ola Lassons nu väckta motion af Rikets Ständer vidtages. Slockholm den 8 Maj 1805. Reservationer: vid 5:te punkten (angående löneförhöjning för Kammarskrifvare i Kammarkollegium. ) Af Herr A. W. Björck: ”Ehuru det sv nes mig särdeles betänkligt, att Riket» Ständer bevilja lönetiilökningar för Statens tjenstemän, der sådana tillökningar icke af Regeringen blifvit äskade, har dock den omständighet, alt de äldre Kammarskrifvarne i Kongl. Kammar-kollegium uppgifvits vara så sysselsatta, ali de med sin tjenst icke kunna förena annan befattning, förekommit mig såsom en skälig anledBik. till B. St.
Jag har förut haft den äran, att erindra om allt detta, och jag vågar i dag å nyo påminna derom, till det ändamål, att Högloflige Ridderskapet och Adeln täcktes, vid bestämmande af RörelseCapitalets blifvande storlek, besinna, att productionens lifliga fortgång är angelägnare än ögonblickets fråga om Pappersmyntets värde samt att om Riksens Ständer åtskiljas, utan att göra någon ting till lindring i penningebristen, så följer ovillkorligen ett allmänt missnöje, hvars sluteliga utgång icke står i vår magt att beräkna, men troligen blir, i första handen, olycklig för den grundval, som vår fria StatsFörfattning ännu äger i allmänna tänkesättet, FinanceBetänkandets tredje punct innehåller, att RörelseCapitalet skall orubbadt förblifva vid hvad, som vid denna Riksdag varder belefvadt. Men detta är icke nog; emedan det möjligen kan komma att brista i öfverensstämmelse med hvad Riksens Ständer vid 1815 års Riksdag högtidligen lofvat Nationen; samt påtageligen brister i öfverensstämmelse med Nationens behof. Jag begär deremot att i Contrapropositionen må antagas, det RörelseCapitalet intill nästa Riksdag icke får blifva mindre än det var Ultimo December 1814 * med inberäkning af Discontpapperen, på sätt Ridderskapets och Adelns, för några dagar sedan, tagna beslut om Discontpapperen föreskrifver; Och i denna begäran synes mig att jag så mycket mindre borde röna motstånd af våra Financierer, som de enständigt för - Den 6 Juni i f. m. 231 säkrat oss, och ännu försäkra oss, att de ej vilja rubba 1815 års RiksdagsBeslut; att någon indragning icke skedt, och icke är ämnad att anställas.
Ehuru Kapten Uggla således icke varit i Statens tjenst längre lid, än omkring 10 år, hafva dock Rikets Ständer, vid det förhållande,.alt han med erkänd utmärkelse deltagit i (vänne fälttåg, ansell hans i nödställd belägenhet varande åldriga enka böra komma i åtnjutande af något ytterligare bidrag för sitt uppehälle, och i sådant afseende för henne å allmänna Indragningsstaten upplört en ärlig pension af 200 R:dr. 24:o. Hos Rikets Ständer har anhållan blifvit gjord, att en årlig pension å 200 R:dr måtte tilldelas enkan efter aflidne Kaptenen vid Göta Artilleri-regemente, Majoren i Arméen och Riddaren af E. K. Maj:ls Svärdsorden, Arvid Lönnroth, hvilken vid sin för kort tid sedan limade död vid en ålder af nära 90 år ännu qvarslod i krigstjenst vid det regemente, han under icke mindre än 57 år tillhört och der han gjort sig känd för insigter. nit och förmåga; och är med afseende ä Majoren Lönnroths ovanligt långa tjenstetid och hans eflerlemnade enka, Helena Erila Lönnroths, född Bredelius. genom löretedt boupptecknings-inslrument bekräftade behof af understöd pä ålderdomen, en årlig pension af 200 R:dr ä allmänna Indragningsstaten beviljad bemälda enka. 25:0. Uti ett hos Rikets Ständer väckt förslag angående årligt understöd åt aflidne Brigadläkaren Doktor Fredrik Christoffer P.si/oudi rs döttrar, har, jemte erinran, hurusom Psilander i lilst'den med nit och trohet tjena!
All en på Folkbeväpning grundad, väl öfvad och väl försedd Landtliär, bör utgöra hufvudmedlet för Sveriges försvar, och derföre, vid fördelningen emellan och inom de begge nämnda HufvudTitlarne af de tillgångar, som Riket till sitt försvar vid innev:de Riksdag kan anslå, taga till regel att i främsta rummet på den angifna grunden, utvidga och föröka Landthärens styrka och duglighet och att deremot, i afseende på Flottan, koncentrera densamma till ett, genom den fullgoda beskaffenheten af dess fartyg och bemanningar utmärkt nyttigt hjelpmedel vid vårt lands försvar till våra kusters och vår handels skyddande. 2:0 Att StatsUtsk., för sådant ändamål, så vidt möjligt är, redan vid innev:do Riksdag, bör söka, att, — under af Utsk., på sätt 42 § RiksdagsOrdnm föreskrifver, begärd medverkan utaf något Regeringsmaktens ombud, — uppgöra förslag till en sådan plan för organisationen af landets Krigshär, på Folkbeväpningens grund att den stående Hären, med bibehållande till större eller mindre del af de hufvudelementer hvaraf den nu är bildad, kommer att utgöra en öfningsskola för kriget, deruti en väl invand strids-skick 1 ighet bibringas, åt största möjliga antal af landets vapenföra manliga ungdom; men 3:0 Att om ej detta under pågående Riksdag, skulle af Utsk. kunna medhinnas eller verkställas, Utsk. då måtte föreslå R. Skr att i underd:het hos K.
Friherre Wirsén, Gustaf Fredric, upplåste följande: (Se Bilagan Nso 5.) Åtskilliga yttrade härtill deras bifall! Friherre Wrangel, Henning, begärde Friherre Wirséns anförande på bordet, , 134 Den 7 April f, rn, Herr Rosenbladt Då Friherre Wirsén» nu uppläste Memoria! innehåller så rikhaltiga upplysningar i ett af de vigtigaste ämnen för Riksens Stånders öfverlåggningar, får jag vördsammeligen anhålla om propotition å dess tryckning. Herr Grefven och LandtMarjkalken frågade, om Ridderskapet och Adeln behagade in. stämma i Herr Rosenblads önskan, att Friherre Wirséns nyss upplåste Memorial måtte till trycket befordras. Ropades Ja. Friherre Boije, Ludvig: Ingenting år båttre, och ingenting är mera öfverensstämmande med aktning och rått åt allmänheten, ån att låta hvarje god tanka framkomma till henne, ju förr ju hellre. Jag bestrider alltså visserligen ej tryckning af Friherre Wirséns Memorial; men jag tror icke att man förfar rått om man stadnar dervid. Det år icke blott åmnets ena sida, som interesserar allmänheten. Hon år för rättvis, att icke också vilja känna den andra, innan hon dömmer. Ar då afsigten hvad den synes mig, att den bör vara, så hvarföre gifva en blott ensidig framställning af taflan; hvarföre skulle icke de svar, som Friherre Wirséns anföranden också troligen i dag erhålla, få åtfölja hans mening till allmänheten. Jag tror det enda råtta vara, att oväldigt lemna allmänheten taflans hela område, ej blott ena sidan. Herr Rosenblad r Delande Friherre Boijes ovilja mot ali ensidighet och öfvertygad att hvar - Den 7 April f. nu 105 je sak tål skärskådas på alla sidor, får jag vördsammeligen anhålla om proposition å tryckning af det svar, Friherre Boije nu ämnar afgifva å Friherre Wirséns Memorial.
Hvete. 1 w flJO CK} Korn. ✓ Hafra. ■ 1 Blandsäd. CD Potates. 1 St. St. IV. / Medelafkastning' sedan utsädet är afdraget. Underhållna Kreatur. Sa as 03 O —i O pr 5' CD •a T:r. T:r. T:r. T:r. T:r. T:r. T:r. St. St. St. St. St. St. Efter Be villningsförord »ingen. lista Art. Summa. R:dr sk. rst. 2 Bränvinsbrännings afgift. Summa. R:dr sk. rst. R:dr sk. rst. R:dr sk. rst. I I I I Underhållna Kreatur. T:r. St. St. St. St. St. St. St. t OS! Cfl ss: Efter Bevillningsförordningen, l:sta Art. R:dr sk. rst. Summa. R:dr sk. rst. R:dr sk. rst. Jordeboksoch Hemmantals-Ränta. Kronotionde. Afrad. Mantalspenningar. Gerningsören. Tionde och Räntor af Bruk och Bergverk samt andra Verk och Inrättningar. Summa. Rtdr sk. rst. Rtdr sk. rst. Rtdr sk. rst. Rtdr sk. Rtdr sk. rst. Kostnad för Rustning och Rotering. Rtdr sk. rst. Pastorers. Kapellaners. Kyrkobetjenings. Summa. Rtdr sk. rst. Rtdr sk. rst. Rtdr sk. rst. Skjuts. Väghållning. Diverse afgifler, onera och allmänna besvär. Summa Statsbidrag. Rtdr sk. Rtdr sk. rst. Rtdr sk. rst. Rtdr sk. rst. Län för åren 1843—18-17- V. G ar f v er ier. Norra och Södra Vedbo Härader Östra Härad Vestra d:o Östbo d:o Vestbo d:o S:a Hö dfär g sv er k Östra Härad Nickelverk. Östra Härad Kalkugnar.
Vi uppköpte icke blott spanmål utan äfven sill och andra saltvaror, som hvar 14:de dag utdelades till socknarne i mohn af behofvet emot deras förbindelser eller annan säkerhet. Jag tror derföre bestämmandet af ytterligare föreskrifter i detta hänseende, vore att binda händerna på komitéerna. Jag tillstyrker derföre att någon förändring i detta hänseende, icke måtte beslutas, ulan att Utsk:s förslag må bifallas, såsom fullkomligt tillfyllestgörande för de fall detsamma afser. Frih. Cederström, Jakob: Dessa af Hr von Hohenhausen nu gjorda anmärkn:r, ronde vådan af att utlemna undsättning i kontanta medel, annorlunda än till de särskildt valda komitéer, hvilka hafva sig ålagdt alt anskaffa spanmål, synes mig vara så kla - 568 Den 8 Juli. ra och oslridiga samt af erfarenheten besannade, att något vidare ordande derom icke är behöfligt. Det är ett förbiseende af Utsk. att derom icke hafva yttrat sig. Jag ber alt få yttra mig om detaljerna af den punkt som nu är föremål för öfverläggning. Utsk. säger i mom. A), alt ifrägakomne 50,000 r:dr skulle få användas för undsättningar utan äterbetalningsskyldighet, dock heter det vidare ”hörande dylika understöd företrädesvis tillgodokomma de kommuner, som tillförbinda sig sä använda desamma, att dithörande fattiga och arbetslösa personer derigenom beredas sysselsättning och tillfälle att medelst eget arbete förtjena sitt uppehälle.” Nä väl, hvad blir väl följden deraf? Jo den, att om undsättning ensamt lemnäs till sådana kommuner, som genom nyttigt arbete sysselsätta sina fattiga, så har man dermed blott gagnat de rike inom kommunen med de fattiges arbete, dertill Staten fält tillsläppa medlen. En sådan undsättning är i hög grad obetänkt och leder till olyckliga resultater. Det är ganska riktigt af Utsk. att säga att ifrägavar:de undsätlningsmedel böra lemnäs ät sådana kommuner, som sysselsätta sina fattige.
Förhällandet med wär Cours wisar redan sädane fenomener, som i alla tider warit säkre förebud till nöd och för» lägenhetJag rror mig således med stal böra hemställa, att i frägan om Tull pä Fabriks-rudima» terier, den nogaste granlagenhet mä äga rum. Den Summa som af Tull-förhöjningen pä sädana rudimaterier nemligen Silke, Indigo och Bomull päräknas, Utgörande R.d. 6,263: y st. 4 r:st-, är för Staten litet betydande; men blotta exemplet af sädan förhöjning, sammanlagde med nystnamde vblida mätt och steg, mäste göra ett ofördelak.igt intryck pä FabriksJdkare, som härigenom finna sig uteslutne frän all vmwärdnad af det allmänna, kallsinnigt lemnade ät yrkets egne mödor, utan hjelp af det allmänna, ensamt strida mot ilwilliga af afwundsamma utländningar och fördomar af egne Landsmän; och under hwilken strid de sä mycket mera stola blifwa ledsne och modfällde, som nationen icke ens med wälwiljans blick, dem will upmuntra, I alla wäl uttänkta hushållsplaner har man sillsett industrien böra lättas och deremot Consumtions sch Z24 Den 5 Zebruarii och öfwerflöds Articlar wara de som med minsta stada kunna draga afgifter till Staren; och genom en ringa förhöjning i den föreslagnc Tullen pä Socker och Tobak, stulle man lätt, och utan att gä emot m sund Finsnce-Läras grundsatser inbringa ofwannamde R:d. 6,26g-. 9-. 4. Om nemligen den pä
G e n t emot så klara vittnesmål o m motsatsen kunde en husmor tveka att göra detta påstående, o m hon ej hade ett exempel i de sparsamma fransyskorna, s o m ha namn o m sig bland alla nationer att ha minskat omkostnaderna o c h höjt hushållsaktigheten till en fin och behaglig vetenskap. E n fransysk husmor köper aldrig sina förnödenheter i större kvantiteter; ej endast b r ö d o c h mjölk, utan äfven s j i ö r, potatis, mjöl, socker o c h kaffe m. m. d. köpes för dagen. H o n beräknar allt så noga, att det oftast o m kvällen ej är så m y c k e t kvar i skafferiet s o m räcker till den enklaste frukost. Italienarne följa samma sätt o c h lefva bokstafligen för dagen. A l l a våra svenska traditioner gå stick i stäf mot dessa exempel, men systemet har sina förtjänster, s o m måste erkännas, o c h kan m e d någon ändring g o d t tillämpas h o s oss o c h det till stor fördel för sinnesro o c h hushållskassa. Först k o m m e r man underfund m e d, att det sparar m y c k e t litet penningar att k ö p a specerier i stora kvantiteter, o c h att de stora förrå- den lätt locka till slösaktigare användning — och det ej allenast a f tjänarinnan. D e n sparsamma b-usmodren frestas ofta af den fulla smöro c h sockerfjärdingen att tillaga läcker101 heter, inför hvilka hon m e r än en gång skulle tvekat, o m hon först skulle kontant betalt ingredienserna. En annan fördel m e d minutköpet är att hon därigenom precis får veta hvad s o m åtgår för veckan, o c h o m kaffe, socker, ägg eller smör för fort taga slut, är ej så svårt kontrollera, hvari felet består, o c h hon kan snart n o g beräkna hvad veckans utgifter b e l ö p a sig till. Ingen potatis, grönsaker eller äpplen att sortera för att skilja de ruttnande från de friska — d e t far grönsakshandlaren vidkännas; hans b o d är den förrådskammare, hvarifrån alltid friska grönsaker hämtas. Ligger då i själfva verket så mycket i barnets namn?
Riksdag utlåta sig öfver déras antaglighet, dels att nödige anstalter fogas, hvarigenom UancöStyrelsen kommer i tillfälle an. skaffa och - underhålla erforderlig tillgång på sådana r papperssorter, sorn , i utseende, finhet och sammansättning, skilja säg från älla öfrige i Riket befintlige, och derigenom äro tjenlig® att till Barrcosedlar begagnas, samt medgifva desses inrättande på ett sätt, hvarigenom någon besparing i tillverkningskostnaden förenas med svårighet för förfalskning eller etiergöring, vighet i rörelsen, och nödig styrka för en längre tids utelöpande bland Allmänheten. Upplysningsvis må nämnas, ätt en ^Ledamot inom Utskottet, (Herr CancelliöRadet G. A. Bruncrona) med fästad uppmärksamhet på dessa omständigheter, så val sorn på den mindre goda och varaktiga beskaffenhet, Banquens nuvarande sedelpapper eger, har för Utskottet uppgifvit vissa allmänna grunder, huru en för - Banco-Utskottets Betankanden. aij adling i Pappers-tillverkningen vid Banquens Pappersbruk skulle, med besparing i utgifter, kunna ega rum, samt bland annat företett prof på utmärkt vackert sedelpapper, sam, af rå hampa förfärdigadt, i Ryssland begagnas^ hvilka prof, jemte den värde Ledamotens, förslag, blifvit af Utskottet till Herrar BancoFuIlmägtige öfverlemnade » med anmodan, att rörande tillverkningen af detta papper, söka förskaffa alla de upplysningar sorn möjligen stå att vinna, och efter inhemtad; närmare säker kännedom, samtnoggrann beräkning af alla på papperets, tillverknings-kostnad? och beskaffenhet inverkande omständigheter, till Rikets Ständers först sammanträdande Revisorer inberätta resultaten af denna, undersökning, och utlåtande . i ämnet tillika afgifva»
Sedan Rikets Ständer, för deras del, antagit den Grundlags-föiändringr hvarigenom Stats-Rådets numera inträffade organisation skulle träda i den förras ställe, har E. K. M., genom Nådig Skrifvelse af den 17 sisth Mars, behagat förklara, att E. K. M., som, lika med Rikets Ständer, ansåg denna nya organisation höra leda till en enklare, skyndsammare och ändamålsenligare behandling af de allmänna ärendena, ämnade åt berörde Grundlags-förändring gifva Sitt Nådiga samtycke; men att, då denna förändring, hvilken, sedan den af E. K. M. vore antagen, skulle, enligt 82 §:n Regerings-Formen, komma att såsom Grundlag gälla, erfordrade åtskilliga samtidiga regleringar, i afseende på löne-anslagen, så väl för Stats-Rådet, hvars personal härigenom komme att ökas, som för en ledamot i Högsta Domstolen efter Justitice-StatsMinistern och för de blifvande Expeditions-Cheferne i sex af de nya StatsDepartementen, E. K. M. velat på förrberörde angelägenhet fästa Rikets Ständers uppmärksamhet, och har E. K. M. ansett den förändrade ställning, hvaruti de personer inträda, sorn komma att bekläda ofyannämnde embeten, göra det nödvändigt att så bestämma löne-vilkoren, att deras verksamhet och nit icke måtte förlamas genom omsorgen för deras utkomst i förening med en lefnad, svarande emot hvad värdigheten af embetena klafver. Vid öfvervägande af detta grannlaga ämne, hafva Rikets Ständer, lika med hvad E. K. M. i Nåder yttrat, ansett oundgängligen nödigt, att lönevilkoren för Stats-Rådets Ledamöter lemna full tillgång till den lefnads-kostnad, dessa embetens värdighet fordrar, och sådant så mycket hellre, som det endast derigenom blifver för E. K. M. möjligt att till dessa vigtiga embeten kalla personer, utan afseende å andra omständigheter, än de egenskaper, som till ett dylikt dyrbart förtroende böra göra dem förtjente. Expeclitions-Utskottets Förslag lill und.
Ständers tvid 1800 ars Riksdag widtagne och Banco Fullmägtige, genom Hemliga Ulstottets ProtocollsUtdrag af den 4 Ju, nii samma är, meddelte Författning, angäende Discont rörelsen i Riket, war tilläkelse giswen, att, uti ei och annan af Rikets aflägsnare belägne, större och näringsfullare Städer, öppna serstildte-Discont, Inrättningar under privat Aftociation. Naqot bestämdt Förordnande ifrän däwarande BaiicoUtffott mar till BancoFullmägtiges efterrättelse i den delen icke lemnadt. I följe af en sadan tillåtelse bfefwo Discont, Contoiren i Götheborg, Malmö och Äbo grundade, enligt Kongl. Maj:ts under d. ig Oct. 1802, d. 16 Februarii r 8c)g och d. 22 Jun. 1805 för defta Inrättningar utfärdade Reglementen. Under ären 1806 och 1807, dä en beklageligen inträffad stagnation i Rikets handel och en trögare afsättning pä alla produkter ökade penningeby h°s - 414 Den 7 November. hofwet, hade berörde för näringarnes uppkomst inrättade werk icke kunnat magra besia ett för deras bestånd och upprätthällände oumbärligt understöd; detta äter kunde, sä länge allmänna ställningen förblef enehanda, icke utan näringarnes totala förstöring pä en gäng äterfordras.
Den 26 Februarii f. m. talade \ timma, och det icke lärer kunna påslås, alt sådane yttranden skulle kunna påföljande dagen skrifteligen aflemnas, förenar jag mig med dem, hvilka yrkat afslag å den nya redactionen, i synnerhet som jag finnér sjelfva ordställningen felaktig. Der säges nemligen, att anförandet bör aflemnas senast i nästa Plenum. Men hvad vill nästa plenum säga? Jag skulle tro, att ett plenum i eftermiddag kl. £ till 6 vore vårt nästa plenum. Det borde således hafva stått nästa dagens Plenum. Men så står der icke. Jag tror det derföre vara bäst, att vi hålla oss till det gamla. Herr Tham: Jag anhåller att få upläsa hela den ifrågavarande punkten, hvilken Grefve Posse åberopat i sitt sammanhang. Den lyder så bär: Om en genom mundtligt anförande gjord framställning lägges pä bordet, bör anförandet till Protocollet dicteras och afskrift deraf senast i nästa Plenum till bordet aflemnas. Jag kan ej fatta detta på annat sätt, än att, om hvilket anförande som helst under en discussion begäres på bordet, skall Talaren först dictera det till Protocollet. Redan detta är stridande emot hvad här nu brukas, och det afhjelpes ingalunda genom tillägget, att afskriften bör lemnäs i nästa Plenum, hvarmed enligt min tanka förstås nästa dags Plenum, och icke samma dags eftermiddags Plenum, såsom man ve - Den 26 F e b r u a r i i f. m. 167 lat påslå. Men om anförandet är långt, eller flere af samma Talare afgifne anföranden blifvit begärde på bordet, blir det icke lättare för Talaren att till nasta dag lemna en afskrift deraf, än det nu är för Cancelliet att påföljande dagen lemna afskrifter af andra anföranden, som icke läggas på bordet. Jag anhåller, alt RiddarhusSecreteraren må yttra sig och uplysa, huruvida lian anser förslaget antagligt. För min del tror jag det icke, och tillstyrker derföre afslag derå. Friherre Boijej Ludvig: