Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Endast det har man sagt, att de icke skola gå Ull Statsverket, utan till kommunen, för att deraf bilda kassor, hvilkas ändamål kan vara mångahanda. På detta sätt ligger det icke utom möjligheten alt R. St. kunna företaga sig all beskatta än den ena samhällsklassen och än den andrä för kommunalbehof, ehuru sådant uppenbarligen strider emot grundlagen, hvilken väl tillägger R. St. rättighet, alt vid allmän Riksdag åtaga sig sädane afgifter, söm för Statsbehofven erfordras, men ingalunda att inlåta sig i en enskild beskattning af personer, boende inom en inskränktare del af det samhälle, för hvilket grundlagen är stiftad. På dessa grunder anser jag Gr. Lagerbjelkes framställning vara alldeles oriktig och grundlagsvidrig, hvarföre jag bestrider allt afseende på densamma, för så vidt han derigenom vill göra den satsen gällande, att 3 Stånd redan skulle hafva grundlagsenlig! af gjordt att och till hvad belopp skatten skall utgå, samt huru den bör användas. Hr Cederschiöld, Rob. Theophron: Alt den åsigt, som Gr. Lagerbjelke har sökt göra gällande, är uppenbart felaktig, synes mig visserligen vara tydligen ådagalagdt af de föreg:de talarne, men då Gr:n likväl fortfarande vill förfäkta sin sats, har jag ansett mig böra yttra några ord derom, att jag för min del finner densamma högst vådlig, emedan, i häudelse af dess antagande, en af det Svenska folkets vigtigaste rättigheter skulle tillintetgöras, nemi. den, att sig sjelf beskatta. Denna rättighet är likväl detsamma tillerkänd genom 57:de §:n R. F., der det stadgas att : ”Svenska folkets urgamla rätt att sig beskatta utöfvas af R. St. allena vid allmän Riksdag.” Om Gr. Lagerbjelkes åsigt vore riktig, så skulle icke R. St. allena komma att beskatta Svenska folkel, utan gemensamt med Konungen. Hvad vill det säga att beskatta Svenska folket? Det är väl tydligt och klart, att det icke kan innefatta annat än alt pålägga det nya pålagor. Sådant finnes äfven tydligen uttryckt uti 59:de §:n R. F. der det säges, att R.
Bevis för att visan på 1830- och 40-talen var populär äfven i ordets vidsträcktare mening är att densamma då ofta upplades i så kalladt skillingstryck och med visgubbar och andra dylika vandrande trubadurer kringspreds på landsbygden. Den under satta signaturen Euphrosyne har ledt flere bland hrr litteraturhistorici till anta IDUN 308 gandet, att den bekanta skaldinnan fru Julia Nyberg, född Svärdström, hvilken, som man vet, skref under denna signatur, varit författarinna till visan i fråga. Så var det imellertid icke: — författarinnan till » Jag vet nog hvad jag ville vara » var icke gamla fru Euphrosyne, utan en ung fröken. Euphrosyne. Nu är nog visan glömd, utom kanske af några åldriga, bland hvilkas ungdomsminnen de enkla, känsliga orden däri till den enkla, känsliga melodien af » Söderländskan i Norden » ibland tona fram. Måhända intresserar det » sena tiders barn » att läsa denna visa, och den följer här nedan. Vi funno just häromdagen, att den allra första gången stod tryckt för nu jämnt 60 år sedan eller i tidningen Skånska Correspondenten 1835. Hvad, hvar, hur? Till * * * Jag vet nog, hvad jag ville vara: en liten blå förgät * j-mig. Fast stum, jag skulle dock förklara, hur innerligt jag älskar dig. Och kanske göt du, för min kärleks skull, en gång en tår på lilla blommans mull. Nog vet jag, hvar jag ville vara: ack! i ditt hjärta, i din famn. Där skulle jag till himlen fara i saligheter utan namn. Glad dog jag där för härjarvingens fläkt, om ock jag aldrig blef till lifvet väckt. Nog vet jag, hur det borde vara: du skulle blott tillhöra mig och på mitt hjärtas fråga svara: » jag evigt, evigt älskar dig. » O, dessa enkla, dessa ljufva ord mig skänkte himlen re ' n på denna jord. Förutom denna visa offentliggjorde Euphrosyne E — g — hvilken icke finnes nämnd i Leijonhufvud &amp; Brithellis bok om Kvinnan inom svenska litteraturen — i nämnda tidning samma år tre andra poem.
P. dj zelius 3 som föreslagit, att de till meranämnde stads återuppbyggande anslagna låne-bitiäden måtte få af staden bibehållas, emot erläggandet af 4 procents ränta samt 2 procents årlig afbetalning å capitalet, och den andra af Riksdags-fullmägtigen från Elfsborgs Län Henric Hansson j hvars förslag är alldeles enahanda med det, Herr Rydin hos Borgare-Ståndet, vid omförmäldte B tänkandes återremitterande, framställt. Då de Utskottet meddelade anmärkningar icke innehålla någon egentlig erinran emot Utskottets yttrande, så vidt deri afstyrkes den föreslagna afskrifningen al de staden Borås beviljade byggnadslån, torde Utskottet icke behöfva vidare utlåta sig, rörande den härom väckta frågan. Beträffande åter den nu yrkade ytterligare lindring i de för dessa lån, vid deras beviljande, fastställda betalnings-vilkor, så får Utskottet i detta afseende åberopa, hvad Utskottet i llere förut afgifna Betänkanden, angående enahanda ämnen, anfört och yttrat. Utskottet har visserligen icke förbisett de, i dess Betänkande N:o 70, hufvudsakligen uppgifna omständigheter och förhållanden, hvilka skulle ådagalägga den mindre fördelagtiga belägenhet, hvaruti nämnde stad för närvarande befinner sig; men Utskottet har härvid ej eller kunnat uragtlåta att taga i betragtande de förmoner, som, till stadens understödjande, blifvit af Rikets Ständer, vid de 3:ne sistförllutna Riksdagarne, medgifna.
Ridderskapet och Adeln ganska rigtigt anmärkt ''sjelfalstrat nya Brott1’\ emedan straffen,dä de bränmärkt förbrytaren 'med en outplånlig vanära, och hos honom Lagutskottets EttånkanAen. 771 tiodal all känsla af heder jemväl aflägsnat möjligheten af haas återföranda till sans och laglydnad. Lika angeläget det är, att uti BrottmålsLagstiftningen lemna behörigt afseende åt känslan och värdet af ett obefläckadt namn, lika obestridligt lärer få anses, att för den, som blifvit beröfvad e» gen och andras agtning inga Lagar och inga straff äro tillräckligo, att från brott afhålla. — Uti fängelserna hafva fångar sammanhopats, utan afseende på deras större eller mindre brottslighet, emedan det trånga utrymmet ej medgifvit deras classification; och den elakhet, som utmärkt grofva och förhärdade Brottslingar, har smittat äfven dem, hvilka ditkommit med ett mera oförderfvadt sinne, så att, hvad i början utgjordt föremål för deras skräck ock afsky, omsider blifvit vana och behof. Utskottet, som med denna framställning sökt antyda behofvet af en Reform uti BrottmålsLagstiftningen och af en förbättrad fångvård, kan icke föreställa sig, att ett verksamt medel, mot det öfverklagads onda, Står att vinna uti skärpningen af de nu gållande straffbestämmelser. Dessas beskaffenhet och följder, har Utskottet här ofvanföre sökt visa; och Lagskipningens Historia vittnar, att stadgade dödsstraff för Tjufnader, långt ifrån att dem i allmänhet förekomma, fastmera blifvit orsaker till än gröfre förbrytelser, emedan StraffLagens egen grymhet liksom meddelat sig åt brotten j i följd hvaraf Utskottet anser sig ega Lagutskottets Betänkanden. fulla skål, att den föreslagne skärpningen afstyrka.
En annan omständighet, som äfvenledes måste tillerkännas en viss vigt, är den, som afser den financiela sidan, ty den tullförlust, som genom exportfrihet skulle uppkomma, är icke någon obetydlighet. Exporttullen på tackjern och malm uppgår nemi. till öfver 100,000 rdr pr år, och summan är således rätt ansenlig, men då den ifrågav:de beskattningen, enligt min tanka, hvarken i anseende till sin grundsats i allmänhet såsom exporttull, eiler såsom en ensidig uppoffring för en viss näringsgren, kan i längden försvaras, så anser jag den också böra eftergifvas, så framt ej inkomsten befinnes vara ovilkorligen nödvändig, hvilket emellertid icke är fallet, aldra helst om R. St:r vilja medgifva en förhöjning i bränvinsskatten. Af dessa skäl anser jag mig icke kunna afstyrka den tullfrihet, som Utsk:t föreslagit. Många ledamöter yttrade härtill bifall. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Gr. Posse, efter det Hr Gr. o. Landtm, upptagit hans under 616 Deu 29 Maj f. m. öfverläggningen gjorda yrkande om delning af proposm, begärt ordet och förklarat sig derifrån afstå, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att i afseende å den ifrågav:de artikeln hade yrkats dels bifall till Utsk:ts hemställan om afskaflande al utförseltullen å densamma, dels af Hr Reutersvärd, att R. o. Ad., med afslag å Utskits hemställan, skulle åsätta artikeln en utförseltull af iO öre pr centner; och dels slutligen afslag å Utskits hemställan samt bibehållande af den nu för meranämnde artikel stadgade utförseltull.
Att om något förmärkes ä förde wara, fom stulle leda till Contoirets stada och förfång, eller sädane oordentligheter förspörjas inom Merkel, hwilka fordra den styndsammaste åtgärd och hand, läggning, anmäles det genast hos Ordföranden, pä hwars pröfning det ma ankomma, huruwida Fullmägtige genast böra sammankallas, eller om med sakenS anmälande mä ansta till först infallande SesstonS, bag — Att uti alla mai, hwilka tarfwa nä§vn utredning, stola Fullmägtige inhämta Commissariernes utlätanden, hwilka Protokollet biläggas. — Att intet Besiut mä fattas, ingen åtgärd widtagas och inga Befallningar, uti Olwer-StyrelsenS namn, meddelas Werkcls Embetsman, utan wid Fullmagliges sammankomster, dä ordenteligt Protokoll öfwer alla förefallande ärcnder stall hällas. (io Art. 1, z, 4, 10 och n K. §.) Jag lemnar ät hwar och en att döma, huruwida vefla och flere dylika /Föreskrifters iakttagande kan stä tillsammans med OjwerSryrelsenS wistande pä annan ort. — Under läs nin - Den 6 Julli. ' -i2d ningen af Protokollen hällne wid Fullmägtiges cxpedition, har jag ock fält inhämta, huru mänga mal der ofta förefallit, wigtiga för ComviretS Crcdu och säkerhet, hwilka icke tält det minsta uppstof. — Defla mäl kunna likwäl icke upplysas, urredas och expedieras, utan att dels inhämta C omm is sar ia tets yttrande, dels äga tillgäng till Werkets Näkenstapcv och Handlingar. Exempelwis kunde anförasStalsWerkets Neqvisitioner och Förstolt eller Utländska Wäxlar, Coursens bestämmande och WäxlarS inköp, ankommande Utländffa bress beswarande, och flere sädana.
Sorn, efter Inrättningens Stiftelse, ingen af Delegarne med döden algått, har derifrån någon utdelning af Pensioner hittills icke egt ruin, — Från Jern-Contorets Fonder utgå serskildt Pensioner, sora blifvit Tjenstemän oell Betjente samt deras Enkor beviljade. Vidare förekomma neda rina nide Barnhus, Barnbördshus och Uppfostringsanstalter r XLII. Stockholms Allmänna Barnhus: Denna Inrättning, hvars fastigheter upptagas till ett calculeradt värde af i33,666 Rrdr 3a sk., egde år i83a en Capifcal-Fond af 429‘,I44 Rrdr ar sk. 4 rrst., till största delen tillkommen genom donationer. Inkomstenie, utom gåfvomedel 10,610 Rrdr, utgjorde samma år 97,733 41 inberäknadt Statsanslag i Spänne inål Och Contant 3i,323 Ridt 10 sk. 8 r:st., och bidrag af Statens medel 30,929 Ridr 18 sk. 6 rist. Utgifterne voro 05,^56 R:dr 1 sk., hvaraf i underhålls* kostnad utgick för per medium 187 barn inom Barnhuset 24.533 R:dr ao sk. 10 rist., samt för 2,936 harn utom hus, på Landet eller i Staden, 49,735 För sistnämnde underhållstagare, hvilkas antal ifrån år 1827 blifvit iikadt med 575 barn, utgör fosterlönen för det närvarande årligen högst, eller under första leffiadsåret 52 Rldr, och minst, eller från barnets 6ite år, 13 Ridr, utom för de barn, som utlemnas till Linköpings och Hernösands Stift, samt till Gefleborgs Län, för hvilkas underhåll betalas minst 30 Ridtårligen ifrån 6:te året. Beklädnadsutgiften för ultingäde barn är upptagen i Barnhusets underhållskostnad.
5:o att taxor å allmänna afgifter undergå skälig jemkning till öfverensstämmelse med det nya mynt-systemet, så att, på sätt i nästföregående punkt är föreskrifvet, bråktal af öret, der sådant utan olägenhet kan ske, undvikes. Utskottets hemställan, sid. 7, afslogs, och beslöt Ståndet, att 10-öre-stycket skall, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, utmyntas åtta-lödigt, eller hälften silfver och hälften koppar. Ståndet, som ogillade Utskottets yttrande å sistnämnde sida, angående prägling af ^-öre-stycken, ansåg prägling af denna myntsort böra ega rum. Rubriken nederst å 7:e sidan ändrades till denna lydelse: Förslag till allmänna räknesättet för penningar, äfvensom till utmyntning af silfver och koppar. l:a punkten i berörde förslag gillades, med den ändring, att orden: ”myntocA”, som på 2:ne ställen förekomma, uteslötos, samt efter sista ordet ”Riksdaler” tillädes ordet ”Riksmynt”. 2:a punkten godkändes, med uteslutande af orden: ”myntoch”, som å första raden förekomma. (3:e, 4:e och 5:te punkterna. Ståndets beslut rörande dessa punkter, se ofvan}. 6:e punkten. Med afseende å Ståndets beslut, rörande den nuvarande mynt-enhetens oförändrade bibehållande, beslöt Ståndet, att de sista raderna å sidan 8 borde erhålla den förändrade ordställning, att hvad Utskottet upptagit i 3:e kolumnen, sättes i l:a, så att de skulle lyda som föijer: Ett st. om 1 R:dr silfver eller 4 R:dr Riksmynt eller 400 öre Alla ofvanuppräknade silfvermynt skola, med undantag af 10-öre-stycketi i enlighet med etc. etc. bj i stället för raden å samma sida ’1,000 st. om 10 öre Till hvad Utskottet föreslagit, rörande utmyntningen af kopparmynt, ansågs ' böra läggas: ”Ett st. af \ öre dito, 600 dito,
I4:de Bänkm-.s-afd:n: » N:o 2105 A., Hr af Trolle, fullm. Hr Lagerheim, Otto Leopold. 22:dra Bänkm:s-afd:n: » N:o 2039, Hr von Troil, Samuel Gustaf. 23:dje Den 28 Maj f. m. 545 23:dje Bänkm:s-afd:n: efter N:o 2144, Hr Rosensvärd, Johan Henrik. 25:te Bänkm:s-afd:n: » N:o 2317, Hr Fåhraus, Olof Immanuel. ocli befunnos hafva blifvit utsedde till Bankmän inom 8:de Bänkm:s-afd:n: N:o 400, Frih. Bergenstråle, fullm. Hr Törnebladh, Gustaf. 9:de Bänkm:s-afd:n: N:o 87, Hr Stråle af Ekna, Wilhelm. 14:de Bänkm:s-al'd:n: N:o 929, Hr Grönhagen, Clas Henrik. 22:dra Bänkm:s-afd:n: N:o 2063, Hr Nordenfalk, Carl. 23:dje Bänkm:s-afd:n: N:o 2195, Hr Edelstam, Gustaf Jakob. 25:te Bänkm:s-afd:n: N:o 2319, Hr Westerstrand, Carl Adil. Fortsattes behandlingen af Bevilln.-Utsk:ts Betänk. N:o 8, aug:de tullbevillningen, dervid nu i ordningen förekom: Sednare delen af Utskits hemställan i afseende å spanmål och andra landtmannaprodukter. Bilölls. Utskits afstyrkande af tullförhöjning för åtskilliga artiklar. Bifölls. Utskits hemställan ang:de förändrad uppställning af införseltariflen. Bifölls. Artiklarne Absinth—Bokbindare-cloth.
Son må i Nåder tillåta, att de Jouveler, sorn tillhört Vår aflidne Gemål, genast, på sätt Hans Maj:t i Nåder beslutit, må blifva ansedde såsom Kronans Egendom. 6:0 Lifligen öfvertygade om Vår kärälskelige Herr Sons ömma och väoskapsfulla tänkesätt för Oss, öfverlemna Vi, med fullt förtroende, Vårt framtida öde till Dess Sonliga och vårdande hägn 3 förbehållandes Oss endast, hvad så väl Vårt Heyraths-Contravt, som de dermed, under den 24 Aprill 1774, gemenskap ägande, af Rikets Ständer, vid 1809 års Riksdag åberopade förskrifningar, i afseende på Vårt underhåll och Enkesäte, förmå och innehålla. För öfrigt öfverlemne och recomdere Vi, pä det ömmaste, de till Vår Högstsalige Käre Gemåls och Vårt Hof hörande Personer , af alla Classer, uti Vår kärälskelige, Herr Sons och Allernådigste Konungs och Her - $42 Den 24 Februarii. res Nådiga beskydd, så att deras öde, till följe af Hans Maj:ts yttrade Nådiga afsigter, må för framtiden varda försäkrado Till yttermera visso hafva Vi detta med Egen Halld underskrifva, och med Vart Kongl* Sigill, bekräfta låtit. Stockholms Slott den 9 Februarii 1818- H, E. CHARLOTTE, (L. S.) Enligheten med Höga Originalet intygar G. af Wetterstedt. Justerades Pleni-ProtoCollet för den 9 dennes, förmiddagen. Friherre Mannerheim, Lars åugust: Sedan Protocollet no mera å'r justeradt, rötande det af Riksens Ständers Stats-Utskott anmälte anmärknings mål emot Konungens Rådgifvare i Commanclomäl, begagnar jag den rätt Riddarhus-Ordningens 42 §. mig tillerkänner , att till Protocollet lörvara min Reservation emot den del af beslutet, i kraft hvaraf Friherre Cederströms serskildta anförande i detta ämne fått ett rum i Protocollet. Det synes visserligen oundvikeligt,- att ett
Här förete sig derjemte de omständigheter, att aflidne RegeringsRådet von Schewen, som uppnått en hög ålder, troligen icke hade sig bekant det äfventyr, som blifvit fästadt vid underlåtit uttagande af Fordringar hos Statsverket, äfvensom att han anslagit hela dess efterlemnade qvarlåtenskap till fromma Stiftelser; af hvilka anledningar StatsUtskottet hemställt, att ifrågavarande fordran måtte till hans Sterbhus utbetalas, och hvarå jag får utbedja misr Herr Grefvens och LandtMarskalkens o Proposition. Grefve Mörner j Adolph Göran: Jag vill visserligen icke klandra StatsUtskottets beslut, i svnnerhet då ifrågavarande Summa är min„dre hetydelig; men jag får endast anmärka, att ändamålet med den af StatsUtskottet åberopade 1812 års Författning är, att kunna med säkerhet beräkna StatsVerkets tillgångar. Jag tror att hvar och en, som icke är frånvarande eller af laga förfall hindrad, icke har skäl att underlåta begagna de medel, som af Statsverket kunna honom tillkomma, så vida han ej anser sig kunna umbära dem, och i sådant fall är ingenting billigare än att en sådan besparing kommer Statsverket till godo. Då 272 Den 24 Jaiiuarii. underdånig ansökning om Restitution i sådana fall göres, kan Kongl, Maj:t icke vägra Remiss deraf till Riksens Ständer; men om Riksens Ständer alltid skulle ovillkorligen bifalla dylika ansökningar, kunde missbruk och rubbning i StätsVerkets påräknade tillgångar, lätteligen inträffa, om flere Personer, hvilka af en eller annan orsak försummat uttaga deras Pensioner, på en gång anmälte sig till deras utbekommande. Jag känner väl, att Riksens Ständer tillförene med välvilja bifallit åtskilliga ansökningarom Restitution, men dessa ansökningar angingo blott sådana Personer, hvilka varit frånvarande, utkommenderade i krig, och således af Laga förfall hindrade att deras rätt bevaka.
Län, samt derjemte förklarat, att det nu ankomme uppå Rikets Ständer att till pröfning upptaga Kongl. Maj:ts, under den 18 Januari 1884 till Rikets Ständer aflåtna. och här ofvan omförmälda Proposition, i afseende å vacance-afgiften under fredstid för de hela rotar eller spridda roteandelar, hvarmed den ordinarie roteringen i Riket tillökad blifvit, eller ytterligare kommer att ökas inom. de Län, deruti roterings-förrättningarne ännu icke hunnit till slut bringas, eller för hvilka granskningen af dessa förrättningar ännu återstår; äfvensom a,tt det berodde af Rikets Ständer, hvilka allena ega att bestämma de bevillningsgrunder, hvarefter merberörde vacance-afgift bör till Stats-Cassan erläggas, alt tillika sig utlåta, huruvida de nya ordinarie rotar eller spridda rotedelar inom Götheborgs, Calmar, Gefleborgs, Wermlands, Örebro, Skaraborgs och Elfsborgs Län, hvilka, på grund af upprättade, men hitintills icke fullständigt granskade eller fastställda roterings-längder, tillkommit, skola, före näst inträffande Riksdag, en lika vacance-afgift till Stats-verket erlägga, eller om dermed uppskjutas bör, tilldess roterings-verken för sistnämnde 7 Län hunnit till Rikets Ständer, vid deras nästinträffande sammanträde, öfverlemnas samt af Rikets Ständer granskas och fastställas. Vid föredragningen af denna Nådiga Skrifvelse inom det Hedervärda Bonde-Ståndet, och i sammanhang dermed har Riksdags-fullmägtigen från 20 Stats* samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens UtlåtandeN:0 160. Skaraborgs
Lika med siste värde talare, tror äfven jag att icke några hinder möta att antaga förslaget om en underd. skrifvelse tiil K. M. Mycket vore visserligen derigenom vunnet, men genom denna åtgärd ensamt uträttas icke något för ingående statsregleringsperiod, oell då det torde vara skäl att något åtgöres äfven under Den 16 Maj. 401 linder nästkommande 3 är, vill jag redan nu på förhand meddela, att jag, lör den händelse en underd. skrifvelse till K. M. blir besluten, tänker i nästa punkt framställa ett så modifieradt förslag: att R. St:r ställa till K. M:s Nåd. disposition under nästa stalsregleringsperiod ett anslag af 48,000 rdr årligen, på det K. M. må komma i tillfälle att vidtaga sådana åtgärder för tillsyn huru de till landtmäteristaten hörande tjenstemän uppfylla dem åliggande skyldigheter, äfvensom för erforderlig granskning af landlmälares räkningar, som K. M. kan pröfva nödiga för undanrödjande, åtminstone till någon del, af de olägenheter, hvilka i den af It. St:r beslutade underd. skrifvelse!) i detta ämne omlörmälas. Gr. Sparre: Med anledning af Gr. Anckarsvärds förslag, vill jag fästa uppmärksamheten derpå, att det icke torde vara lämpligt att i en skrifvelse till K. M., hvari man begär en omarbetning af landtmäteritaxan, tillika begära en återgång till de principer, som varit gällande i den gamla taxan af år 1827. Jag är i allmänhet af den mening, att i en skrifvelse till K. M. It. St:r icke höra ingå i några detaljer, enär det är möjligt att K. M. kan finna andra, än de af R. St:r föreslagna, åtgärder vara lämpligare. Jag finner mig derföre föranlåten alt tillstyrka bifall till Utsk:ts förslag. Gr. Anckarsvärd: Jag är ganska ledsen alt vid ett tillfälle, då jag hufvudsakligen hade att utaf Hr von Koch vänta understöd, nödgas uppträda emot honom. Af alla förslag anser jag nemi. Hr von Köchs vara det mest opraktiska och overkställbar.
N:o 78 i afseende på några med statsregleringen gemenskap ägande allmänna frågor, än ock samma Utsk:s i anledn. af anmärkningar vid nyssnämnde Utsk:s afgifna och d. 3o sisth Juli e. m. på bordet lagda utlåt. N:o 212. R. o. Ad. beslöt, att detta mål skulle punktvis pröfva*. lista punkten, 1 mom. 230 Den 8 Augusti f. m. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: På icke mindre de i K. M:s nåd. propos., än de utaf Hrr Santesson och Petre' uti deras reservationer vid StatsUtskrs utlåt. A:o 78 anförda skäl, yrkar jag, att förevar, punkt må på det sätt förändras, att ett medium af de 10 sistförflutna årens liksmarkegångspris må intill nästa riksdag betämmas, hvarefter spannmålen under lönerna skall beräknas. Jag anser R. St. uti ett så nyttigt förslag böra gå Regeringens önskan till mötes. Det är obilligt, att då folket mäste drygt betala sin spannmål, det afven skall drygare få vidkännas betalningen af tjenstemäns löner, och tvärtom. Om, på sätt Hr Santesson föreslagit, spannmålsberäkningen under lönerna å stat afskaffades, hvaremot de embetsman, tjenstemän och betjente, hvilka innehafva ordinarie löner på stat, skulle å allmänna indragningsstaten få bibehålla denna förmån intill deras afgång eller befordran till andra löner, så skulle derigenom, efter all sannolikhet, spannmålsberäkningen under lönerna efter 10 ä 12 ars förlopp, om ej belt och hållet, åtminstone till det mesta hafva upphört, och till ett sådant mål är detta en öfvergångsväg. Gr. Frölich, Dav.: Den ide', som den siste värde talaren framställt till förändring af närvar, beräkning, anser jag Utsk. uti sitt utlåt. N:o 212 hafva besvarat. Till de af Utsk. för dess åsigt anförda skäl anser jag ett ytterligare kunna läggas, det nemi., att man icke bör riksdag ifrån riksdag förändra principen i detta afseende. Det är allmänt bekant, hvarföre regleringen gjordes på sätt, som ägt rum.
Kitt vigtigt skäl mot Iruskelrofs-kränningens direeta inställande är doek, att ett kestämdt päkud kärom under nu varande förkällanden, dä öfvertygelsen om kränvinets skadliglret, jemte kunskapen orri en ändamätsenligare landtkuslrällning, ieke Irunnit allmännare spridas, skulle alltför väldsamt ingripa uti de flesta kemmans-krukares frän längre tid tillfiska antagne vanor oelr Iruskällningssätt, oek derigenom ästadkonrma en misskelätenket med författningerr, som i sin ordning konrme att verka till glömska af de gilda föreskrifterne, framkalla talrika försök till deras öfverträdande, oelr till älvent^rs jemväl förlama controllerna derä. VI dessa förenade anledningar anser Kongl. Vlaj:t v.o d2. 5 ätgärderne 1 förevarande full nu böra inskränkas till sädane förändringar l guliuixle bränvins-bränniugs-förordlling, som limxle l>il<lu 6N successiv, men säker ökvergäng till ett mera ändamälsenligt oell för landet I)!»lunde svstenu för denna del ak ekonomiska lagstiftningen; Oell Kung!.