Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Efter härmed slutad öfverläggning, framställdes först propos. å bifall till Utsk:ts förslag olörändradt, dervid svarades nej, hvarefter gjordes propos. å bifall till samma förslag med den förändring, att meningen: »dels ock att vid denna korps ledigblifvande tjenster, tillsvidare och intilldess korpseus organisation blifvit slutligen bestämd, ej måtte återbesättas», utbyttes emot följande mening: »dels att, tillsvidare och intilldess korpsens organisation blifvit slutligen bestämd, inga nya officerare må vid denna korps utnämnas»; och blef denne sednare propos. med ja besvarad. Morn. litt. e. Hr Ehrenhoff, Gustaf Herman: StatsUtsk:t uplyser. hvad beträffar de till Flottans Civilstat hörande revisorer och re - Den t4 A p rt] f. m. gementsskrifvare, dels att de före sista lönereglering åtnjöto i lön endast 75 rdr mindre än deras vederlikar i samina grad, dels »tt, då desse sednare vid nämnde lönereglering erliöllo 2,000 rdr, bestämdes lönen för hvar och en af dessa revisorer och regementsskrifvare till 1,500 rdr. Jag anhåller att till omnämnde uplysningar äfven få foga den, att före 1836 års lönereglering voro desse revisorer och regementsskrifvare lika aflönnde med deras vederlikar i samma grad. För att nu jemna dessa missförhållanden, har StatsUtskit. på grund af DepartementsChefens tillstyrkande, föreslagit, att dessa tjenstemän skulle fä en lönetillökning af 300 rdr eiler för hvardera tilllsammans 1.800 rdr, hvilket belopp dcck understiger deras vederlikars inom samma grad aflöning med 200 rdr.
Framhärdar han ändå i sin villfarelse och önskar att från Svenska kyrkan öfvergå till främmande religions samfund, gore han personligen hos Kyrkoherden i den församling, hvartill han hörer, anmälan derom tili anteckning i kyrkoboken; dock skall han ej anses från kyrkan skiljd förr, än han, efter uppnådd ålder af aderton år, blifvit i annat i riket tillåtet religions-samfund upptagen. Varder affälling från Svenska kyrkan upptagen i främmande religions-samfund förr, än han uppnått aderton års ålder och, efter undergången varning af Domkapitlet eller dess ombud, personligen anmält hos Kyrkoherden i deli församling, hvartill han hörer, sin önskan att ur Svenska kyrkan utträda; vare den honom upptagit förfallen till böter från och med femtio till och med trehundra Riksdaler. Om affällings upptagande i främmande religions-samfund skall föreståndaren för detsamma inom två månader derefter underrätta Kyrkoherden i den församling, hvartill den affällige hört. § 15. Främmande trosbekännare, eller den, sorn till utträde ur Svenska kyrkan sig anmält, må ej i annat fall, än Grundlagens stadgande om utöfning af Riksdagsmannarätt föranleder, deltaga i behandling eller afgörande af frågor, som kyrkan eller den offentliga undervisningen röra. 8 Lag-Utskoltels Betänkande N:o 21. Innehar den, sorn till utträde ur Svenska kyrkan sig anmält, offentlig tjenst; varde han derifrån skild, der ej tjensten är af beskaffenhet, att han utan afseende ä sin trosbekännelse kunnat till densamma nämnas samt Konungen eller den myndighet, som eger att tjensten tillsätta, finner skäligt att honom dervid bibehålla. § 16. Genom denna författning sker ej någon ändring af hvad i afseende å Mosaiska trosbekännare stadgadt är. § 17. Böter, som i denna Förordning äro stadgade, beräknas i Riksmynt och fördelas (ill hälften emellan åklagaren och de fattige. Saknar den bötfällde tillgång till böterna, skola de förvandlas till fängelse efter de grunder, som gälla för förvandling af böter enligt Utsöknings-Balken.
Oet war i betta afseende, som jag önskade, att aldrig Hans Exccllence Herr Grefwe sk skulle till Riddcrskapct och A deln aflemna nägon stags förklaring; det är nu pä samma grund, som jag fär förnya den önskan, att de nu af Hanö Exccllcnce Grefwe sk mcddclte documenter, jämte hans yttranden, aldrig mätte anses som annat än hans enskilda anföranden, utan egenskap af förklaring, eller af Riddcrskapct och Adeln infordrade upplysningar. När de med berta förbchäll fä i Protokollet inflyta, önskar och Hoppas jag, att all widare Sfwerläggning i detta ämne mätte förfalla. Grefwe Oofina conformerade sig med Grefwe klörnar. Herr von k^ausrvoikk, Lsrl 6u8tsk Keinfiolst: Sedan Högloft. Ridderjkapet och Adeln med billig förtrytsamhet läst de strödde Skrifter, sammanfattade och tid efter annan utgikne till Allmänheten af Herr Öfwer,Oirecteuren 6rerve8mofi!eri, hwarutlnnan 2:ne Medlemmar af Riddcrskapct och Adeln blifwit till deras heder märkbart angripne, utan att detta Den 28 September. 75 t detta Riks-Ständ ägt nägon kännedom derom, huruwida samma Ledamöter hittils fullgjort ärans heliga pligt och den skyldighet
Banko, hvilken skulle vara afsedd till 'ndragning vid nuvarande innehafvarens afgång, i anseende till den ringa trafiken från Sverige, icke vore serdeles behöflig, samt då bemälde innehafvare ”redan från Sverige uppburit omkring 200,000 Rdr Svenskt Banko, utan att med bästa vilja hafva kunnat derför göra synnerlig nytta och hans tjenster serskildt blifvit belönade med Wasa-komendörsbandet och Nordstjernan, hvartill komme, att han skulle vara en rik man,” nämnde anslag måtte, utan afvaktan af innehafvarens afgång, varda till statsverket indraget, för att användas der medlen mera behöfdes. Hvad nu fiirst vidkommer motionärens förslag om Koilsulad-afgifternes upphörande j vissa fall, så, enär det betungande i dessa afgifter, hvaröfver motionären klagat, efter hvad han sjelf antydt, skulle härleda sig derifrån, att samma afgifter beslämmas efter lästetalet och icke efter laddningens värde elier fraktens belopp och således, derest det verkligen förefinnes, icke kunde i allmänhet, utan blott partielt, afhjelpas genom den af motionären i detta fall föreslagna förändring, anser Utskottet det icke lämpligt, att Rikets Ständer skulle hos Kongl. Maj:t i underdånighet tillstyrka en dylik förändring, som till båtnad för trafiken i några Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial, N:o 99. 11 modan, att städerna säkerligen skulle anse ifrågavarande rättighet vara af ringa vigt, i anseende till den obetydliga afgift, som städerne för mätningen ega uppbära.
Wid ^uökroner pä Landet och i Städerna bör icke blott de pä wisia ställen wänlig» sä kallade Slag - supar, utan ock all Bränwins-minutering strängeligen wara förbuden; afwensom wid Ting, Upbördsstämmor och ck,chuiäation5 - Möten samt andra folksamlingar; och bör es eller ä G istgifwa-egärdar Bränwin säljas i minut ät andra, än Resande. Pa Wärdshus', lAar^uetenterier och sä kallade Näringsställen, hwar spisning gif.ves, mä Bränwin säljas ät de spisande; ^.likasä pä Wärdshus, som wid Herregärdar för Ägarens egen betjening , H.mötwerkare och Arbetsfolk, samt ankommande främmandes betjening kunna inrättas; dock blifwer wid alla de§a Wirdshus och Näringsställen all annan Brämvinsförsäljning och krögeri strängeligen förbuden, och icke eller tillätet, at ä Wärdshus wid Kyrkorna pä Landet ä Hllgedagarna sälja större eller mindre partier Bränwin. I Tull och ^ccio för Bränwin, som söres til Städerna, erlägges hwad nu derföre uckatt är, nämligen En stilling kannan i Tull och Ä.ta runstycken i t^ccio. 7:0. Pä det, at wid inträffande förbud emot Bränwinsbränning, en hwar mä erhälla rädrum, at lämpa sina hushall sanstallter derefter, och icke, dä sädana förbud oförmodadt päkomma, och genast böra werkstallas, blottställas för lidande, antingen a redan tagna hushallsförfattningar, eller för plikt pä Lagbrott, hwartil okunnighet föranledt; sä har Hemliga Uftkottet til Kongl. Maj:t i underdänighet hemställt, om icke, dä omständigheterna göra antingen inskränkning k bränningstiden eller totalt förbud nödwändigt, detsanuua kunde blifwa kundgjort en manad förr, an det bör widtaga. z:o. 72A gto. Da erfarenheten ädagalaggt, at lindriga bestraffningar ä oloflig Bränwins - tillverkning
Ilol-Lenxleren, Kemmerlierren I'. f. 8t3t8-8eer6ter9ren 8eden Kongl. Nejrt under den 2 inneverende mäned i häller lieslutet, kitt till Rikets nu försemlede 8tänder gore serskild l^ädig fremställning vm Iiidreg r»f ellmänne medel till 8tröinsIiolin8 69,13!- oell 8Iuss-verks omR^ggned, sä uppläste nu I. f. 8t3ts-8eereter3ren elt, i öfverensstämmelse med Iiögstlierörde Reslut, uppsett förslug till lXedig proposition till Rikets 8tänder i omförmäldte ämne. 8l9ts-Rädet tillstyrkte i underdänigliek, det lierörde underdänige försleg mätte of Kongl. IVIept i lXeder godkännes. Kongl. ^1ej:t Reliegede älven detsemme i ljäder gilis» end9st med det tillägg, ett Kongl. Nej t nti den lXZdige propositionen ville liefve i lVäiler lorkleret, liurusum Rikets lin3neiells ställning i ölrigt medgjfver stt Iemn3 understöd ät erlreten 3l större omlettning, äfven med den nedsättning i skelterne kill ett lielopp uf omkring ^5o,ovv R.dr, som i Kongl. Nej:ts Mdige proposition om 8tel8-Verk6t8 tillständ oelr Reliof finnes omförmäld; oell skulle elltsä, i ökverensstämmelse med ofvenlierörde lorsleg, med det nu 3f Kongl. Nsj:t deruti Resiutede tillägg, lVädig proposition under denii3 deg till Rikets 8tender expedieras, säden den linnes protocvl!«t tiilegd.
Hos Högwördige PresteStändet. hafma mine Herrar MedDeputcrade frän Upsala Ärkestift wäckt ftägs 6Zs Den !4 November. fräga Mot samma S ifts wanlöktande wid Ä'keBistoppswal; Aken som detca anfägs som en Coosti utions sak, och således icke kan in Plena upptagas, sär sä wat ä egne som deras magnar jag härmed wända mig till Högloft. ConstitttkionsUkstotte , med ödmjukaste anhållan om dest Betänkandes afgifmande i wälet, för att nästa Riksdag komma till Rik« sens Högloft. Ständers afgörande. Det ar wist icke misinöje med de Herrar Styresmän som i sednare tider hos off b-cklädt detta wigtiga Embete, hwilkei föranledt till denna Ärkestisteks, genom ost deras Fullmagtige sramstalde petition aldrarninst med wär nu varande ArkcBistopp, som wid sist hällne ÄrkeBskoppswal, blef äfwen genom Upsala Skifts Presterstaps nästan enhglliga ival, kallad till det höga Embete, han ej allenast med sä mycken wärdighet, utan deruröfwer med hela Skiftets Allmänna bäde förtroende, högaktning och manskap Nll allas glädje förwaltar. Men detta ingär ej i frägan om Stiftets rättighet wid ÄrkeBistopnkswal. Enligt nu brukeliga motsatt, beräknas hwarje Cönsistorii plu-alitet för en röst, och bela Upsala S^fts äfmen blott för en enda röst. Fwmodebgen hänleder sig detta frän den tid, dä de öfnaa H-war BistoppaSubordinerade under U »sala §jrktBkstopp. Ehuru ÄrkeBistopven bäde som Taleman i Hdgwördige Ståndet och Ä>-keBistopp i Up s ka ar primus Episcoporum, ar dock farén nu af helt annan be staf.
Ridd. och Adelns Prot. den 25 Maj 1860. Preste-Ståndets Prot. den 29 Maj 1860. Borgare-Ståndets Prot. den 2 Juni 1860. Bonde-Ståndets Prot. den 30 Maj 1860. 5:0. Om ändring i nedannämnde grundlags-§§, rörande Riks-stvrelsens förande i vissa fall. Regerings-Formen. § Vill Konungen utom Sverige och Norge resa, meddele Han Stats-RåJet in Pleno denna sin föresats och inhemte dess tankar deröfver, på sätt 9 § omtalar. Besluter Konungen derefter sådan resa och den verkställer, befalte Sig ej med Rikets styrelse eller utöfve den Konungsliga makten, så länge Häri utom Sina Riken vistas, utan före Stats-Rådet, under sadan Konungens frånvaro, regeringen i Hans namn, med all den rätt, som denna Regerings-Form Konungen tillägger; dock må ej Stats-Rådet någonsin adeligt stånd och värdighet förläna, eller till grefligt och friherrligt stånd upphöja, eller riddarevärdighet utdela; äfvensom alla lediga sysslor endast tills vidare kunna förvaltas af dem, som StatsRädet dertill förordnar. Huru förhållas skall, derest Konungen längre tid än Tolf månader ur Riket blifver, derom varder i 91 § stadgadt. 39. Vill Konungen utom Sverige och Norge resa, meddele Han Stats-Rådet in Pleno denna sin föresats och inhemte dess tankar deröfver, på sätt 9 § omtalar. Besluter Konungen derefter sådan resa och den verkställer, befatte Sig ej med Rikets styrelse, eller utöfve den Konungsliga makten, så länge Han utom Sina Riken vistas, utan fores Riksstyrelsen under Konungens frånvaro, i Hans namn, af den lill thronföljden närmast berättigade Prins, om Ilan uppnätt den ålder, sorn i 41 § sägs.
Hr näqon skrift med qnar» stad belagd, dä skall ätal ske ä skriften, innom ätta dagar i huswudstadcn och i otterne ätta dagar ester det Hol-CancellerenS gillande as quarstaden blifwit kun» nigt, i annat fast upphöre quarstaden och ware skriftens försäljning obehindrad. 7:0 Den i December. 7Z 7:0 Ufaisware af dagblad och iveckoblad, hwil» ka, såsom i §. 1 6 mom. stadgadt är ensamme äro underkastade författare answar, ware framför andra erindradc om ctr rätt bruk af Tryckfriheten och umgälls utgifwaren förbrytelse genom fadant blad dubbelt i alla de sall, der med penningar pligtas. « 8:0 O.warstad eller confiscation gälle ej för större de! af en stutt än bet eller de blad, hästen eller ro, mer hwarä äial göres. 9:0 Hwar som beträdeS att hafwa försallt eller Utspridl en i laga ordning med qnarftad belagd eller confifcerad strist bote efter omständigheterne iftän rocr till och med ZvO R:dr.
M. framställa den underdåniga begäran, att så beskaffade dispositioner icke vidare må ega rum. 17:o Vid granskning af de emellan Krigs-Collegium och vederbörande leverantörer upprättade contract och derpå grundade liqvider, hafva Revisorerne funnit, att de fleste af dessa contract blifvit genom öfverskridande af den fastställda levererings-terminen, å leverantörens sida åsidosatta, utan alt det i contracten intagne vilkor af böter för försummelsen vid något tillfälle funnits vara tillämpadt, äfvensom att den förmon varit leveranlörerne förunnad att, efter den förflutna levererings-terminen, räntefritt begagna stundom ganska betydliga förskott, samt att dessutom vid serskilde tillfällen tillstånd blifvit meddeladt, ej mindre att på en annan leverantör öfverlåta ett con - 6t>4 Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelsej N.o 269. tract, sedan detta redan länge varit genom uragtlåten leverering förverkadt, än ock att vid sådan händelse till Krigs Col leg ii cassa återställa det å samma conlract uppburna förskott, som alltså, utan någon motsvarande förmon för det allmänna, iklädt sig egenskapen af en låne-försträckning, till enskild vinst för leverantören; och enär en så beskaffad ansvarslöshet för bristande verkställighet af de med Statens Verk ingångne contract otvifvelagtigt kan medföra betänkliga fö'jder, hafva Rikets Ständer ansett sig hos E. K.
I)å ifrågavarande moment blifvit genom 3:ne Riks-Slånds beslut godkändt, anser sig Utskottet icke böra frånträda, hvad Utskottet i afseende derpå föreslagit. Den af Utskottet i Betänkandet, pag. 32, åberopade tariff för reparation af salu-accis-ersättningen af städerna, är godkänd, med undantag at den för Landskrona stad utförda summa, i hvilket afseende Vällofl. Borgare-Ståndet öfverlemnat lill Bevillnings-Utskottet alt pröfva en af nämn - Becilia i nysUtskottets Ullålande, N:o 18. 7 de slads Ombud, Herr Ödmansson, gjord anmärkning, alt staden blifvit ifrån erläggande af salu-accis, genom Kongl. Resolutioner åren 1834 och 1838, befriad. Sedan Utskottet af Kongl. Resolulionerne den 1 Mars 1834samt den 19 Januari 1838 inhemta!, att fri och obehindrad införsel och försäljning af kött, bröd och dricka blifvit medgifven uti Landskrona stad, mot befrielse från salu-accisens utgörande, hvilken befrielse redan vid sistlidne Riksdag bordt uti tariffen, vid då antagne Bevillnings-stadga, iagtlagas; så hemställer Utskottet, att elen uti ofvannämnda tariff, för Landskrona Starl utförde summa, må ifrån tariffen uteslutas. Stockholm den 16 December 1844.
Skyldigheten för hvarje församling alt underhålla sin kyrka blir icke underkänd derigenom, att R. o. Ad. särskildt, eller R. St. i allmänhet bevilja understöd åt den ifrågavar. församlingen, ty sådant har inträffa! flera gånger och ännu qvarstå bankens fordringar för lån, meddelade åtskilliga församlingar till reparation af deras kyrkor, såsom t. ex, Uddevalla stadskyrka, Calmar domkyrka, Landskrona och St. Petri stadskyrkor. För Carlskrona särskildt skulle jag icke tala, utan instämma med Gr. von Platen, 0111 den hårdhet, man derigenom visade Carlskrona, verkligen drabbade dem som vedel borde, om jag så får uttrycka mig. Svårigheten uppkommer egentligen deraf, att man icke velat göra hvad jag anser hafva varit det lätta, nemi. att Amiralitetet antagit den s. k. Tyska kyrkan lill sin, hvilket varit så mycket mera passande, som General-amiralen Gr. lians Wuchtmeisters graf sig der befinner, och som den andra kyrkan då blifvit gemensam för stadens öfriga innevånare. Men nu tycker flottan mera örn att behålla sin trädkyrka, hvarigenom hela tyngden faller på stadsförsamlingen, som ej mäktar underhålla två kyrkor. Om R. o. Ad. fattar ett sådant beslut, som StatsUlsk. föreslagit; så förblifver Amiralitets-kyrkao qvar i ett lius, som vore vida tjenligare lill magazin än lill kyrka, då deremot den byggnad, som förtjena!' att vara och nu är kyrka, kommer alt förfalla. Det är derföre jag vördsamt anhåller om återremiss, på det alt Utsk. måtte laga saken i närmare öfvervägande. D e ii 6 Februari c. m. Gr. von Platen: Jag kan icke fullkomligen instäm ma i den siste talarens conclusion, eller att, om ett sådant beslut, som blifvit ifrågasatt, skulle fattas, Amiralitetet skulle komma alt behålla den ena stenkyrkan för sig: jag tror att det måtte komma att bero på Konungen att förändra den saken.
Essencer; se Oljor, flygtiga. Estamper; se Kopparstick. Etuis, derunder förut inbegripne Penningebörsar, återfinnas under Portföljer. Fabriksvaror, ej specificerade; sej (Slöjdvaror. Fayence; se Porslin/»'/' Filtrerstenar; hänföras under Sten. arbetad, ej specificerad. Fiskben; se Ben. Fjedrar, Ur-; hänföras till delar af Ur, ej specificerade.. Forsing till Tull-taxa. 493 Flaskfoder iörtullas lika med del ämne, arbeudt, hvaraf de beslå. Amu. Flaskorna, med deras innehåll, förtullas särskildt. Flints len Flintor, huggna, ulom Agal Flyttsaker: Reseförnödenheler, af egaren sjelf medförda, då de af ve derbörande Tullkammare eller Tull-InspekI ion finnas ej öfverstiga hans behof under resan inkomna för sädane Svenske undersålers räkning, som varit å ulrikes ort bosalie, så frami de vid införseln finnas gamla och brukade sami, på särskild anmälan hos General-tuilslvrelsen, pröfvas ej öfverstiga egarens behof . ötrige inkommande gamla och brukade husgerådseller andra lösörepersedlar (hvilkas införsel, äfven såsom nya, cj genom denna Taxa är i allmänhet medgifven tullfritt, eiler emot lägre tull än högst 10 procent af värde!, dä sådan förlullningsgrund bör tillämpas) när de vid införseln, nå särskild anmälan hos Tullkammare eller Tull-distriktschefer, vid 300 R:dr Riksmvnls värde eller derunder saint hos General-lull-slyrelsen då värdet öfverskjuler 300 R:dr Riksmynt, pröfvas icke öfverstiga egarens behof Fläsk Fnöske, be red l Fog/ar, lefvande singlade, hänföras under Kött. Folier, Tenneller Stanniol Formar, af jernbleck eller annat amne för Sockerbruken, äfvensom Tryckoch Pappersformar, hänföras till Redskap och Machinerier.
Skulle de hafva utgått från allmogen, så skulle detta förutsätta en så stor sjelfförnekelse hos folkskalden, att man hvarken kan fatta möjligheten deraf eller skälen dertill. Är det troligt, att skalden skulle helt och hållet saknat toner för sin egen och sina likars nöd och glädje, under det han, blind för sin närmaste omgifning, endast haft öga för det högre ståndets pragt och herrlighet, endast för dess angelägenheter och öden haft hjerta? Man har funnit en motsägelse ligga deruti, att riddarvisorna hämtat sina ämnen från det förnäma lifvet och ändock varit och ännu äro inhemska bland allmogen. Geijer söker lösa denna motsägelse genom det antagande, att de tillhöra en tid, då ännu ej stånden trädt i någon fiendtlig motsats till hvarandra och adlen ännu tillhörde folket och betraktades som dess egen blomma och herrlighet33. Men månne man icke lika lätt kan lösa svårigheten genom antagandet, att riddarvisorna framspirat inom de kretsar, hvilkas hela lif de afspegla, samt på grund af den nära beröring, som under medeltiden herrskade emellan de särskilta klasserna, snart gått öfver till menige man och slutligen, sedan de upphört att sjungas i adelsmannens salar, stannat qvar som en hyddans uteslutande egendom? På samma sätt återfinner man ju ännu i bondens sedvanor, i hans bonings inredning, i hans husgeråd m. m. mycket, som visar tillbaka på adlens lefnadssätt under flydda århundraden. Hvad som blifvit yttradt om riddarvisan, gäller äfven om den dermed förknippade dans. Hos bonden som hos herremannen var dansen visans ledsagare, och på en tid, då nöjena voro desamma för alla klasser, blefvo äfven lätt dansar och dansvisor gemensamma, och de högres dansar upptogos raskt af medelklassen och folket, samt qvarstannade der, då nyupptagna bruk och seder förvisade dem ur riddarborgarna och de förnämas samqväm. Hafva romanserna blifvit diktade inom de högre ståndens krets, så finnas andra dansvisor, hvilkas författare man har att söka bland folket sjelft.
Der Lera och Sand, tjenlig till Tegelslag» ning eller Lerhusbvggnad finnes, ma Sa.eöbvgg* ningen , hälst as Tegel eller Lera, Mm l afl ende pä huseks waraktighet vä) Skogs besp^rmg fördelaktigast, upplörss under Tak af Tegel tller Spän. Om storlek och ind-lning as delta hus mä Pastor med Socknen öfverenskomma. Sker ej äsämjan, uppföres hulet zo alnar långt och 15 alnar bredt inwändigt. Rummen skola wara minst 4 och en half aln höga emellan golf och tak; och vlwanpä Bjelklc-get böra de yttre wäggarne uppföras 2 alnar höga, sä alt nödigt utrymme i winden mä för Äboens behof blifwa att tillgä- Pä ena ändan af detta hus indelas 2 kamrar, hwardera 8 alnar läng och 7 och en half aln bred. Mitt uti huset blir EaLesstufwan, 14 alnar läng och io alnar bred. Förstufwan blifwer der uttrnföre och pä andra ändan af hulet inrättas köket, med kammare Ler innanföre, <om tillsammans smara i storlek emot de twänne fö st omnämnda rumI winden awelas wid gcflarne en kammare a hwardera ändan af Byggningen. Alla Eldstäder, mom i köket och stujwan stola destä af Kakelugnar med rör, gjulne stjurspjäll vch Jernluckor §. 26. Pä ena sidan af Gärden hälft 50 alnar frän Riddsch Ad. Prsr. 5 V. Sä yr » H42 Dm 27 Iauvarit. Sätes * Byggningen, uppföres under Tegel eller Torftak ett hus, minst 15 alner längt och 10 alnar bredt inwändigt, hwarest inrätlos Wisthus kch Bod; biifwandes winden öfwer detze bovar äf w.n till jpannemäls upplag lnrättad.
Sådan remiss skall då genast ovägerligen verkställas. § inunder Riksförsamlingens eller dess afdelningars öfverläggningar och pröfning må icke i annat fall, eller på annat sätt, än grundlagarne föreskrifva, komma frågor om embetsoch tjenstemäns tilleller afsättande, Regeringsoch Domaremakternas beslut, resolutioner och utslag, enskilde medborgares och korporationers förhållanden, eller verkställigheten af någon lag, författning eller inrättning. § H2- Kongl. Majlis Säd. Skrifvelse, N:n 83. § Hvar oell en allmän fråga, som i kamare första gången förekommer, skall, H. O. §49. så framt cj kamaren enhälligt densamma genast till utskott förvisar, ligga på mom*• bordet till nästa sammanträde, då sådan hänvisning, derest frågan ej blifvit nedlagd, bör ske. Hvarje ledamot eger öfver målet afgifva yttrande, hvilket skall lill utskottet åtfölja. Derest fråga uppstår, om eller till hvilket utskott ett mål hänvisas bör, skall sådan tvist blott för det sammanträdet kunna läggas på bordet, men vid det nästföljande ovilkorligen afgöras. § m Utskotts betänkande öfver fråga af allmän beskaffenhet skall, ehvad utskottet är af endera kamaren eller af båda tillsatt, i begge kamrarna för ärendets afgörande föredragas. Lag-utskottets betänkanden skola först föredragas i första kamaren, — betänkanden från kamrarnes öfriga gemensamma utskott, först i andra kamareo, och betänkande från utskott, som blott den ena kamaren tillsatt, först i denna, § iU Då betänkande från utskott inkommit, skall målet efter första föredragningen r. o. § 49. hvila på bordet. Efter nästa föredragning, ehvad öfverläggning egt rum eller icke, morn. 2. må det, på flera ledamöters förenade begäran, åter blifva hvilande. Men då saken tredje gången förekommer, skall den till afgörande företagas. Frågor af annan än allmän beskaffenhet, äfvensom utskotts förberedande hemställanden och förfrågningar, må genast afgöras, derest icke någon kamarens ledamot bordläggning begär.