Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag anser nemi. icke såsom en fördel för bolaget, att åtnjuta ett lån emot vilkor, att icke blott inbetalning utan äfven räntans erläggande skola börja långt innan arbetet blifvit fullbordadt och bolaget deraf dragit någon inkomst. Hitintills hafva R. St. vid beviljande af lån vare sig till återupbyggande af nedbrunna städer, till odlingsföretag, hamn och kanal-anläggningar o. s. v. alltid följt den princip, att återbetalningen icke börjat förr än någon tid efter arbetets fullbordande, och det ligger för mig tydligt, att så bör vara. 24 C Den 26 Juni e. m. Icke år det billigt, att, under det arbetet som bäst fortgår, Statsverket återfordrar en del af den utlagda summan så alt första året, jag supponerar att 50,000 r:dr årligen uttagas, bolaget får dessa 50.000 r:dr och följande året likaledes 50,000 r:dr likväl endast nominelt, och i sjelfva verket icke mera än 47,000, emedan 3,000 r:dr ingå till Riksg:s-kont., 3:e året får bolaget icke mera än 44,000 r:dr, emedan 6,000 r:dr ingå till Riksg:s-kont., och delta allt under det bolaget erhåller Statsmedel, hvarigenom bolaget således beröfvas dessa 9000 r:dr. Bolaget erhåller dä i sjelfva verket icke något egentligt bidrag. Jag anhåller derföre om äterreraiss på del att Utsk. må komma i tillfälle alt föreslå R. St. att återbetalningen icke skall börja förr än året efter arbetets fullbordande. Då nu öfverläggningen förklarades vara fulländad tillkännagaf H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, det han, lill följd af derom framställdt yrkande ansåg sig böra framställa serskilda propos:r å hvarje del af Ulsk:s förslag, och derföre nu först (inge hemställa om R. o. Ad. bifölle den del deraf, hvaruti blifvit tillstyrkt, att, derest ett bolag varder bildadt för anläggning af en jernväg emellan städerna Orebro och Nora, R.
Genom den felaktiga hänvisning, som i Riksdags-Ordningens 75 §. insmugit sig, är ej eller denna ofullstiindighet på något vis håfven, ej elier låter den sig nu afhjelpa genom någon slutkonst, enär Grundlagarne skola i hvarje serskildt fall efter deras ordalydelse tillämpas. Då emedlertid obestämdhet och brist icke innebär stridighet, har jag icke kunnat komma till den slutsätt», alt frågan vore emot Grundlagen stridig. Men att den derföre vore med Grundlagen enlig, förefaller mig icke följa af delta medgifvande, utan kräfva en egen pröfning. I detta hänseende skulle jag tro förevarande fråga böra uppfattas, icke blott i allmän - a4 Bil. till Constit.-Utsh. Mani. N:o 58 het, eller såsom ett Bancoärende, börande till Bankens Styrelse och förvaltning, utan härmare skärskådas till sill serskilda och egentliga beskaffenhet. Dervid låter sig först erinra, att denna fråga, sorn rörer Sedelstockens förhållande till Bankens metalliska fond, icke, så länge secretessen hvilade öfver Banken* kunde komma under Rikets Ständers egen pröfning; hvadan Väl är att Det villa i det något stadgande, om frågans behandling och afgörande inom Riks-Stånden, varit ursprungligen afsedt uti Grundlagen. Men än mer, jag vågar påstå, att denna fråga, som åsyftar en myntbestämhing, eller att åt Banco-Sedlarne gifva ett annat silfvervärde, än det bitti Ils af Rikets Ständer erkända, til! sjelfva sin natur ligger utom området af hela vår Lagstiftning, då den icke till sitt ursprung kan räknas elier verkligen hörer till den lugna utvecklingen af våra samhällsförhållanden, hvilken just genom Grundiagarne borde betryggas. Den eger, fastmer, hela arten af en revolution i Vårt fordna penningeväsende, och är, såsom en följd af financiela oredor* främmande för Grundlagen* sjelf äfven främmande för densamma.
Efter ett violoncellnummer uppom lagar o c h skolor bli än så förträffliga o c h Det torde måhända vara några af Iduns läsaträder mr Frank Smith — » excommissioner » af rättvisa, skola de dock aldrig kunna upprycka rinnor bekant, att sir Albert Rollits motion o m Frälsningsarmén — som i ett längre tal, fullt af denna det ondas brodd, som g ö m m e s i hvarje humor, ger full rättvisa åt rösträttens utsträckande parlamentarisk rösträtt för kvinnor var före vid människobjärta, lika litet som de skola kunna parlamentet den 27 april och föll med en majoritill kvinnor och betonar starkt, hur väl det behöfves att dessa bevaka sina intressen och ha ett tet af 202 röster mot 183. borttaga den mångfald af frestelser, för hvilka Dagarne förut offentliggjorde mr Gladstone i ett ord med i valet af stiftare till de lagar de ha att äfven den bäste o c h den lvckligast lottade kan bref till mr S. Smith sina skäl att för närvarande lyda lika väl som männen. duka under. Härefter kommer aftonens glanspunkt, mrs Wynrösta mot förslaget, framhållande hufvudsakligen ford Philipps tal. Hon är så vacker, där hon står följande: att Englands kvinnor ej vore nog H v a d vi t. e x. nu i våra dagar hafva för på den upphöjda estraden med de ljusa fina akvaintresserade för rösträtten, hvarför frågan ej ägonen är, att brottsligheten är i tilltagande förlorade på att hvila några år, medan Irlands rellerna på väggen bakom, o c h hennes eleganta just inom det yngre släktet, att själfmordens Home Rule m. fl. brinnande frågor fingo sin lösdräkt har just de färger, som bäst passa hennes antal inom samma ålderskategori äfvenledes ning; att sir Albert Rollits motion ej vore rättvis, mörka, welska typ.
Vid närmare utredning af förhållandet utröntes, att apparaterna till de båda telegrafledningarna hado under mellantiden blifvit ombytta, hvadan anledningen till induktionens olika styrka var att söka * ej hos de yttreDetta åvägabringas derigenom, att vid telegrafstationerna insättas i ledningarne s. k. anti-induktorer, bestående af elek-tromagneter eller till och med endast motståndsrullar, vanligen tillsammans med kondensatorer. Härigenom » graderas » de för telegraferingen använda elektriska strömmarne, så att de i de yttre ledningarne endast småningom tilloch aftaga i styrka, i stället för att, såsom eljest är vanligt, i dessa ledningar verka liksom stötvis. Om samtliga telegrafledningar å en stolpKnie blifvit på dylikt sätt inrättade och för telefonering begagnas en på samma stolplinie upplagd särskild ledningstråd, märkes ej vidare någon inverkan på telefonapparaterna från den telegrafering, som samtidigt eger rum på de först nämnda ledningarne. Den iakttagelsen, att de » graderade » strömmarne icke inverkade på telefonapparaterna, äfven om samma strömmar leddes direkte genom dessa apparater, utgjorde en ganska naturlig anledning till försöket att samtidigt telegrafera och telefonera på en och samma ledningstråd. Dervid anbringas telefonapparaterna vid ömse ändar af ledningstråden likasom uti afledningar från denna tråd, dock utan att från densamma afleda något af den för telegraferingen använda strömmen, enär telefonledningarnes anslutning till linietråden förmedlas genom kondensatorer. Vid hvardera ändan af linien sättes nämligen denna i förbindelse med ena beläggningen af en kondensator, hvars andra beläggning är förenad med telefonapparaten, hvilken, å sin andra sida, är förbunden med jorden. Utan hinder af de jemförelsevis starka elektriska strömmar, som för telegraferingen ledas fram genom förbindelsetråden, förmå de ytterst svaga telefonströmmame medelst förändring utaf kondensatoremas laddning inverka på de vid liniens motsatta ända befintliga telofonapparaterna, hvilka deremot icke afficieras af de starka men mindre häftigt uppträdande telegraferingsströmmarne. ledningstrådarne ' utan inom apparaterna.
KM, vid sistförflutne Riksdag, gjorda unders dåniga ansökning, enär samma Spannmålsränta blifvit bland StatsVerkets inkomster upptagen och påräknad, och att, ehuru Kongl. Brefvet den |6 Mars 1803 innehåller en upplåtelse af Alfvaren, till fördelning emellan dem, som sig deraf dittills begagnat, utan att något vilkor af Spannmålsränta, eller annan skatt, dervid blifvit fästadt, samt Hemmansegarne således skulle kunna anses, genom deras uraktlåtenhet att söka ändring i Comiterades åtgärder, i den väg Kongl, Maj:ts Nådiga Instruction, den 6 Mars i8i3, föreskrifver, hafva förverkat all rätt till talan i berörde hänseende, det likväl bör förmodas, att, i händelse giltiga anspråk på rättelse i öfrigt finnas för handen, tillfälle för en ytterligare undersökning bör beredas; hafva R. St, ansett förhållandet härmed påkalla deras uppmärksamhet, samt de flere, dels på rättsgrunder, dels ock på billighet grundade skäl, som nu blifvit framställde, vara af den talande egenskap, att de förtjena till deras tillförlitlighet närmare undersökas, serdeles som de bifogade Skattläggnings-documenten tyckas utvisa, att betesrätt å Alfvaren varit ansedd och beräknad såsom en Hemmanen åtföljande förmon eller rättighet. Vid sådant förhållande och då härvid slutligen förekommer, att någon pröfning af jle» Exp. Utsi, Förslag till und. Skrifv, N:o 314- 5 Utmarkslotterne åsätta Räntor icke förevarit i Ed, Kongl. MajUs och Rikets KammarCollegium, hvars åtgärd, enligt dess, i anledning af Nådig Remiss uppå Fullmägtiges vid senaste Riksdag underdåniga ansökning, afgifna utlåtande, varit inskränkt till anstalts fogande om de bestämda Räntornas påförande, uppbärande och redovisande; hafva R. St, funnit skäligt att härigenom hos E. K. M. i underdånighet begära, det undersökning måtte, uppå Nådig befallning, varda af KammarCollegium och vederbörande E, K. M.
S. D. Föredrogos å nyo och återremitterades, på grund af dervid gjorda anmärkningar, följande Stats Utskottets den jo sistlidne April afgifne , och den 7 dennes e. ro5 på bordet lagde, Utlåtanden. fjk Prof, Utdrag den itj Maji 1829. N'o 125 , angående regleringen af Utglfterne under Riks-Statens Första Hufvud(Titel; N:o ii6, angående uppförande på Stockholms Slotts-Stat a£ lönen för en Ståthållare m. fl. N:o 157, angående anslag till reparationen å Strömsholms Kongl. Slott. ' S. D. Sedan Rikets Ständer till Comitterade, hvilke , jemte Rikets Ständers Justitiae Ombudsman } ega att vaka Öfver Tryckfrihetens vård, jemlikt 108 §■ Regerings-Forynen och 65 §. Riksdags-Ordningen , utsett General-Tull-Directeuren, Öfversten Cornmendeuren af Kongl. Nordstjerne-Orden och iddaren af Kongl. Svärds-Orden , Friherre Gustaf Fredric Åkerhjelm, Cancellie-Rådet och Riddaren af Kongl. NordstjerneOrden Nils Magnus af Tannström, Hof Riitis-Rådet och Riddaren af Kongl. Nordstjerne-Orden Gustaf Schöne , Kongl. Öfver-FIof Predikanten , Riddaren af Konung CAiir, den XIII» Orden och Ledamoten af Kongl. Nordstjerne-Orden, Doctor Johan Jacob lie. drén , Prosten , Ledamoten af Kongl. Nordstjerne Orden, Doctoren Grefve Fredric Bogislaus von Schwerin, Cancellie-Rådet, Riddaren af Kongl. NordstjernetOrden samt Kej-' Prof. Utdrag den 19 Maji i82gi 73 serliga Ryska Ft, Annae-Ordens 2:dra dasa och Kongl. Preussiske Johanniter •
Hvad nu först angår förslagen om indelta räntors indragning till Siats-Verket, emot anvisning af motsvarande contanta anslag, så anser Utskottet det vara ostridigt, att genom räntors och tiondes anordnande till vissa inrättningar och embetsman, mångå och väsendtliga olägenheter tillskyndas ränte-gifvaren, emedan ränte-tagaren är berättigad att få de uppsäghara persedlarne forslade en viss väglängd och dymedelst kan ega tillfälle att fordra en hög lösen. För indelnings-tagaren åter inträffar, att han sent får uppbära lönen och stundom mäste besörja indrifning deraf hos flere serskilta personer, och Siats-Verket har af den omnämnda dispositionen den olägenhet, att räkenskaperne blifva mera invecklade och att de till serskilta corpsen anvisade räntor måste intagas i flere redogörelser. Utskottet tror derföre den ifrågaställa förändringen böra till vägabringas, med undantag likväl i afseende å sådane räntor, hvilka äro till vissa inrättningars drift in natura anslagne, dagsveiken, o. s. v. Verkställigheten måste emedlertid ske så, att de, som åtnjuta indelningar, icke i sin lagliga rätt förnärmas, och att de tjenstemän, uti hvilkas fullmagter blifvit dem tillförsäkrade indelta räntor och ki ono-tionde, må kunna, om de sådant åslunda, för sin tjenstetid dervid bibehållas. Deremot finner Utskottet staten ega ovillkorlig rättighet att bestämma, på hvad sätt framdeles utnämnde tjenstemän böra aflönas och alt således successive, i nion af nuvarande innehafvares afgång, låta räntorna till Stats-Verket indragas.
Och Presterna samtyckte inga penningar vilja taga af folkena, till att bota det förfallet var af huset. Då tog Presten Jojada ena kisto, och gjorde der ett hål ofvanuppå, och satte henne på högra sidon vid altaret, der man ingår i Herrans hus. Och Presterna, som vakt höllo för dörrene, läto komma alla penningar deruti, som till Herrans hus fördes. När de nu sågo, att många penningar voro i kistone, så kom Konungens skrifvare upp, och öfverste Presten, och bundo penningarna tillhopa, och räknade hvad till Herrans hus funnet vardt. Och man gaf penningarna redo i handena dem som arbetade, och skickade voro till Herrans hus; och de gåfvo dem ut timbermannom, som byggde och arbetade på Herrans huse; Nämliga murmästarom, och stenhuggarom, och dem som trä och huggna stenar köpte: på det att det förfallna på Herrans hus måtte botadt varda, och hvad som helst de funno af nödene vara att botas skulle på huset. Dock lät man icke göra silfskålar, bägare, bäcken, trummeter, eller något gyldene eller silfvertyg i Herrans hus, af de penningar, som till Herrans hus förde voro; Utan man gaf dem arbetarena, att de dermed botade det förfallna på Herrans hus. Och behöfde de män ingen räkenskap göra, som man fick penningarna, till att utgifva dem arbetarena; utan de handlade på sina tro. Men de penningar af skuldoffer och syndoffer vordo icke förde uti Herrans hus; förty de voro Presternas. På den tiden drog Hasael, Konungen i Syrien, upp, och stridde emot Gath, och vann det. Och då Hasael ställde sitt ansigte till att draga upp till Jerusalem, Tog Joas, Juda Konung, allt det helgada, som hans fader; Josaphat, Joram och Ahasia, Juda Konungar, helgat hade, och det han helgat hade; dertill allt det guld, som man fann i Herrans hus skatt, och i Konungshusena, och sände det till Hasael, Konungen i Syrien.
Professor Nilson, s o m föddes den 27 maj 1840, var en af den utmärkte kemisten prof. Lars Svanbergs mest begåfvade lärjungar o c h erhöll 1866 docentur i kemi. Det var förnämligast åt forskningar på den oorganiska kemiens fält, s o m han ägnade sin vetenskapliga verksamhet, o c h åtskilliga af h o n o m där gjorda rön hafva ådragit sig stor uppmärks a m h e t o c h i flere afs e e n d e n befrämjat vår jordbrukshandterings L. F. NILSON. utveckling. » D E HUSVILLA2 Prof. Nilson har äfven gjort sig känd som flitig författare af vetenskapliga och agrikulturkemiska afhandlingar. På sista tiden var han m e d l e m i kommittén för utarbetandet af grundstadgar för handhafvandet af d:r Alfred Nobels storartade donation, åt hvilken angelägenhet han lär ha ägnat stort intresse o c h m ö d a. TjTRANCISQUE S A R C E Y, den ryktbare franske teaterkritikern, afled i Paris den 16 dennes. Efter glänsande studier i Lycée Oharlemagne började han redan v i d mycket unga år sin af oupphörliga stridigheter kännetecknade bana s o m journalist o c h kritiker. Mångsidig o c h oppositionslysten, medarbetade han i ett stort antal parisiska pressorgan, där han skref ö m s o m politiska, filosofiska o c h litterära artiklar, i hvilka innehållets hänsynslösa skärpa skaffade h o n o m talrika fiender, s o m s t u n d o m tvungo h o n o m att försvara sig m e d värjan FRANCISQUE S A R C E Y. i stället för pennan. A r 1867 inträdde han s o m teaterkritiker i L e T e m p s, i hvars spalter hans sakrika teaterkrönikor alltsedan dess stått att läsa. Francisque Sarcey var s o m kritiker ofta konservativ ända till absurditet, o c h denna konservatism tog sig åtskilliga gånger uttryck i fanatiska angrepp på den inträngande främmande litteraturen.
Konungen fäste, wid alla befordringar, afseende endast ä de sö - 3g4 Den 2 Iunii. sökandes förtjenst och skicklighet, men icke pä deras börd. Til Stats vlirn3cr-tr, Stats-Räd, .ju8utllL-Räd, Stats-^iecroteiLre samt alle andre elvil? Embetsmän inom Riket, och Domare, mä sädane Man endast nämnas, som äro af den rena Evangeliska Läran. §. 29. Til Ärke-Biffop och Biskopar, med hwilkas mal förhälles efter förra manligheten, utnämnc Konungen en af de tre, som föreslagna blifwit. §. so. Konungen äger, at pä det sätt förr öfligt warit tilsätta Kyrkoherde-beställningar i pn.8tor-rt?r. De sä kallade L»n8i8loris1lL Gäll ware wid deras walcätt bibehällne. Z. 3l. Städernas Borgerffap ätnjute framgent den rättighet de hitintils innehaft, at til Borgmastare-Tjenster föresiä irenne behörige Män, dä Konungen en af dem utnämne. Pä lila sätt förhälles med Rädmäns - och ^lLAl8tiat3-.)ecre. terLrs-syflorne i Stockholm. §. 32. Sändebud hos Främmande Magter och Tjenstemän wid Beffickningarne nämne Konungen i Stats-lvlini8l.ern8 för Utrikes Ärenderne och Hof' <.LrrnrIererls närwarv. §- 33- Den 2 Junit. 3g3 §. 53. Enär sädane Spflor, hwartil Förslag blifwit uprättade, stola af Konungen bsr-Lgifwas, böra Stats-Nadcts Ledamöter plira sig, öfwer de sökandes skicklighet och förtjensier ck.ge de afwen rätt. at emot Konungens utnämningar til andra Tjenster och Embeten underdäniga påminnelser göra. Z. 34.
Nto g7, Angående förslag till Reglementariska föreskrifter för Banco Styrelsen, i’ fråga om disnosi tionen på Bankens Silfver-fönd, samt beslutade anstalter till reella Fondens förstärkning, Nto 98, I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddelta Memorial, angående Reglementariske föreskrifter för effecters beläning vid tiet i Götheborg blifvande Lane Contoiret, Af den 20 dennes: Nto 100, Angående rättighet att i Banco DI#eonfcVerket, såsom hypotek för^ lån, använda de tatens förbindelser, hvilka enligt Riksens Ständers beslut» komma att utfärdas, till ersättning för enskildes litine förluster, genom uppbringningar af Svenska fartyg Af den 11 dennes : Nto ioi, Rörande Redactionen af den föreskrift, Sorn kommer att meddelas Banco - Discont - Ver» Prof. Ut dr. ii. t5 Dit t inb 1823 393 JcetS Direction, angående] Räntans och Öfver-Räntans ne.isättning. N:o lott, Angående de föreskrifter, som må meddelas Banco-Styrelsen, i frågan om controlleran* de åtgärder rn. m. för anordnandet af de till Gotha Canal-byggnad anslagne Allmänna medel.] S. Df. m. Föredrogs ånyo och bifölls Banco och Dag-Utskottens den 10 dennes, under N:o 99 algifne, samt den 1-2 derpåföljde em. på bordet lagde Memoria], me.l Förslag till ansvarighetslag för Directeurerne vid JDiscont-Contoiren i Götheborg och Malmö. S, D. f. m. Då nu ånyo föredrogs Förstärka Stats-Utskottets, den n dennes, under N:o 660 aflåtne, samt den 14 derpåföljde på bordet lagde Memorial, angående en bestämd afgift till Veneriska smittans hämmande ; fann Ridderskapet och fröt. Ut dr, 4. fS Dtttmb. Itljt Adeln, att samma Memorial borde till Statsoch Bevillnings Utskotten öfverlemna?.
II.ärå får Banco-Utskottet svara, att då, i olikhet med alla andra lånbara effecter, Guld och Silfver utgöra sådana varor, för hvilkas afsältande en Bank aldrig kan komma i förlägenhet, emedan de låta sig omedelbart i mynt förvandla, så behöfves ock 10 Banco-Utskollels Utlåtande N.-o 82. ingen annan inskränkning för belåningen, än att dervid tillses, det full valuta för lånets belopp, jemte ränta, kan fås genom pantens uppsmäituing och lörmyntning, i händelse Banken nödsakas densamma behålla. Då nu ett lod Controll-silfver gifven i utmyntning fullt 20 skilling silfvervärde, som, a 128 skilling, belöper sig till 1: 5: 4 Banco, samt en Specie-Ducat, antagen äfven efter den i Banken hittills vanliga låga evalvation, lill 1 R:dr 46 sk. silfvervärde, motsvarar, å 128 sk., 5: 10: 8 Banco; så finnér Utskottet Bankens säkerhet ej kunna äfventyra genom utlåning af 1 R:dr för det förra, och 5 R;dr för den senare, och vidblifver alltså dess förut gifna och här ofvan anlvdda För. * slag i detta afseende, Mot Utskottets Förslag, pag. 21, Litt. c, om de till Banken hemfallande panters försäljning å auction, samt rättighet för Egaren att tillgodonjuta det öf verskott, som kan uppkomma, sedan Bankens capital-fordran, med ränta och omkostnad, blifvit af inrops-summan godtgjord, har blifvit anmärkt, att Ranken sålunda korarae att besväras med en ny och serskild bokföring, endast lör enskilde; att bäst vore, 0111 så - B anco-Ut skottets Utlåtande N/O 82. 11 dana öfverskotts-medel insattes på Vexel-' Banco-Räkning i Låntagarens namn, på det icke
Rnligt erka, enbeten oeb kunnigare 8tatsmäns enstämmiga int^ganlie, är en läg Raket viri IVl^atets beräkning, ak mveken köl tiel kör ett lancl, såsom i allmänket billraganlie till lägre priser pä lifvets kärsta käinäcienbeter; äfvensom man tzrckt sig linna att en jewnare illogbetsoeb sparsambetsanlla uncler sällan» körbällanöen smäningom utbilöas bos lie lägre Llasserne oeb Llassan ak Rolket, just genom vanan att käst» begreppet oeb lankan pa öeu i clr^gt rilkertal benämnöe lägre Valeuren, i stället kör en bögre Valeur uttr^ekt i ringa rilkra. lillkället bör alitsa ej nu lemnäs obegagnallt, att kör Lveriges äl^otberäkningar Kunna lägga till grunll en lägre Rnbet än rlen bittills antagna. vä Utskotten unöer sällan Lzmpunet villars ökvervägat lietta ämne, bar <let tyckts Utskotten, att såsom Zn/ret lämpeligast borrie bestämmas, antingen ett IVI^nt, svaranrie i Vär<le mot i R:<lr i L:eo8elilar eller 18 sk. i Hillver, ekler 1664 ärs lVl^ntkot, eller ocksä ett lVl^nt, utgöranlle ^tcielar ak list n^ssnämnrie, oeb säleöes till värrict lika mell Rn R:<lr RiksgälrisLelllar, eller 1a sk. Silfver ekter ,664 ärs lVl^ntkot.
Då brånvinspannorne vid 1840 års slut sålunda uppgingo till ett sammanräknadt antal af 3,805 med en afgift af 30,096 R:dr 12 sk. 6 rst., hafva 16 de vid 1850 års slut nedgått till 1,687, med 18,844 R:dr 5 sk. 8 i’st. afgift. Oell som någon anledning icke förefinnes till det antagande att qvantiteten af tillverkadt bränvin inom provinsen under sednare åren minskats, utan snarare ökats, samt bränvinsbränningsafgiften derunder är vorden böjd för alla pannor, kan ett sådant förhållande icke annorlunda förklaras, än att de så kallade ångeller konstbrännerierne, hvilka under sednare tiden mera än förut begagnas och der den ojemförligt största qvantiteten bränvin numera tillverkas, icke äro, med hänseende till afverkningsförmågan, så högt beskattade, som den mindre och enklare redskapen. Handeln å landet med landtmannavaror, hufvudsakligen bestående af spanmål och fiskvaror, underlättas å de intill Östersjön och Mälaren närbelägna orter genom kommunikationer sjöledes lill hufvudstaden. En icke obetydlig qvantitet spanmål afsättes i bergslagen och Örebro. Ä landet funnos år 1850 12 stycken handlande, utom de i Malmköping bosatte. Följderne af Kongl. Maj:ts den 22 December 1846 utfärdade nådiga Handelsordning hafva på så kort tid, som derefter förflutit, icke kunnat fullständigt visa sig; dock har man hitintills förmärkt, att hvad allmogen vinner derpå, att utan längre resor till städerne få sine verklige behof af köpmannavaror uppfyllde, förlorar den genom ökade tillfällen att med större lätthet förse sig med öfverflödseller lyxartiklar; och då handelsbodarne å landet icke bereda någon egentlig afsättning af landtmannavaror, eller uti deni erhållas varor för bättre pris än i städerne, äro åsigterne delade om fördelen af denna handel. Derförutan underlättar beskaffenheten af desse handelsbodar oloflig bränvinsminutering, på samma gång den i hög grad försvårar möjligheten att med framgång derå anställa åtal.