Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial N:o 132, i anledning af Riks-slåndens olika beslut angående Utskottets Utlåtande N:o 120, ansågs detta Memorial å Preste-Ståndets sida ingen annan åtgärd erfordra, än att läggas till handlingarne. S. D. Föredrogs ånyo och godkändes till alla delar Stats-Utskottets Memorial N:o 308, med öfverlemnande af förslag till de 2:ne första afdelnlingarne af Reglementet för Riksgäldskontoret. S. D. Föredrogos ånyo och godkändes Banko-Utskottets Memorialer: N:o 74, med förslag till åtskilliga förändringar uti Usta, 2:dra och 3:dje artiklarne af Ranko-reglementet; och N:o 75, angående vissa föreskrifter i Banko-reglementets 5:te artikel. S. D. Föredrogs Expeditions-Utskottets Memorial N:o 9, i anledning af återremiss å skrifvelse-förslaget N:o 136 och förslaget N:o 8, till § i Riksdags-beslutet. Med gillande af Utskottets yttrade åsigt lade Preste-Ståndet detta Memorial till 1 handlingarne. Prot.-Utdrag den 15 Augusti 1851. Från Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo Stats Utskottets Utlåtande: N:o 291, angående inhägnandet af den obebyggda platsen emellan Riksgälds-kontorets hus och Riddarholmskanalen samt anläggningen af en kajeller strandmur, vid samma kanal; bifölls. N;o 292, i anledning af erhållen återremiss af Betänkandet, N:o 130, angående befrielse för Magasinsförvaltaren i Warberg Anders Ohrvall från honom ådömd ersättningsskyldighet till statsverket; bifölls.
Vid förnyad föredragning af StatsUtskottets dea 3 dennes under N-'o 459 afgifne, samt dea 9 derpå följde eftermiddagen på bordét lagde, Utlåtande, i anledning af gjord© anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande, i frågan om hyra för LandshöfdingeRecidenset i Hernösand; fann Ridderskap pet och Adeln, att, enär sistnämde Betänkande redan blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallit , Utskottets ifrågavarande Utlåtande bor. de läggas till Handlingarne. Ut supra. D. Då nu å nyo föredrogs Stat*» e,c,k. Den 16 September «. m. 91 Revillnings-Utskottens den 6 dennes under JJ.-o 460 aflåtne, samt den 9 derpå följde ef. termiddagen på bordet jagde, Memorial, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottens förut meddeldte Utlåtande, örn tryckning af Handltngarne i Eevillningsfrågan vid 1815 yrs Riksdag; fann Ridderskapet och Adeln för godt, att, enär sistnämnde Utlåtande redan blifvit af de öfrige trenne RiksStånden bifallit, för dess del dervid låta bero. Ut supra S. B.
Det förslag jag framställt har visserligen blifvit beslridt af några talare, men de torde ursägta att jag icke af hvad de anfört kan finna mig öfvertygad, att det vore formenligt, att serskildt besluta öfver Frih. Palmstjernas amendement och serskildt öfver det förslag till förvandling af de indelta räntorna, som Utsk. har föreslagit. Några talare hafva yrkat afslag, och att allt måtte förblifva i sitt gamla skick. En talare har yrkat, att förvandlingen skulle ske på annat sätt än Utsk. föreslagit. Jag kan icke föreställa mig annat än att alla dessa olika meningar måste tagas i betraktande vid frågans afgörande. De röra nemi. alla just den sak, som nu skall pröfvas, eller om förvandling skall ske, och huru den skall verkställas. Jag kan då icke för min del finna det vara hvarken öfverensstämmande med form eller vanlig praxis för ärendernas behandling, att man skulle uppskjuta öfverläggningen om ett förslag lill förändring, för att först afgöra huruvida Utsk:s förslag skall bifallas eller afsläs, och sedan afgöra huruvida det skall blifva på annat sått, och således det första beslutet förändras. Efter vanlig praxis haiman, då Hera särskilda meningar äro framställde först voterat om contrapropos., och i min tanka borde således först afgöras, huruvida antingen det amendement, som Frih. Palmstjerna föreslagit, eller afslag, som äfven är yrkadt, skall blifva contrapropos. till bifall på det förslag som Utsk. framställt. Jag kan således icke annat än fortfarande bestrida det af några talare föreslagne deremot stridande föredragningssätt, och yrkar således, att om man 60 Den 7 September e. m. anser någon del af förslaget böra uppskjutas till afgörande, hela afgörandet må uppskjutas och ske i ett sammanhang. Jag beder emellertid att jemte detta bestridande af uppskofvet få hemställa till Frih. Palmstjerna och Frih. Cederström om icke denna strid skulle kunna afgöras på det sätt att Frih.
Stolt och högmodig, samt dertill lömsk och grym, hatades han så väl af danskarne, hvilka trodde att upproret förnämligast var rigtadt emot denne man, och att det skulle afstanna om han straffades, som ock isynnerhet af svenskarne, hvilka i honom sågo upphofsmannen till Stockholms blodbad. Föremål för allmänt hat, och numera, sedan det började gå så olyckligt, äfven för konungens missnöje, fängslades han ändtligen samt fördes till Köpenhamn, der han lagfördes för många begångna skälmstycken, och den 24 Januari 1522 på Christian Tyranns befallning afrättades, lefvande å båle bränd. Ett annat af Christian Tyranns kreatur, som isynnerhet rigtat sin grymhet mot svenska adelns utrotande, blef slutligen af en svensk adelsman tillfångatagen och fick på dennes befallning undergå en skymflig död. Vi syfta på Junker Thomas, som åren 1520 och 1521 var konung Christians höfvidsman på Åbo slott, hvilket han med tapperhet försvarade mot den belägrande Nils Westgöthe. Denne Junker Thomas beskrifves såsom en lika grym och vildsint man som sin herre. Då konung Christians förnyade befallning om svenska adelns utrotande ankom till Finland, utförde han den med yttersta stränghet. Junker Thomas gjorde i Åbo flera lyckliga utfall mot Nils Westgöthe, och vid ett af dessa fick han dennes broder, Bengt Westgöthe, tillfånga. Honom lät han dagen derpå hänga, jemte flera andra svenska adelsmän, uppå slottsmuren i de belägrades åsyn. Allt svenskarnes bemödande att drifva honom ur slottet var fåfängt. Slutligen omkom Junker Thomas på följande sätt: Han sändes af Norrby med undsättning till Stockholm i Juli månad 1522. Då han kom mot Furusund, skickade han ett litet fartyg förut att bespeja farleden; men Erik Fleming låg der med svenska flottan bakom några öar och borttog fartyget så hastigt, att Junker Thomas ej fick några underrättelser derom. Skyndsamt sattes på fartyget svensk besättning, som påklädde sig danskarnes kläder, hvarefter skutan åter styrde ut emot Junker Thomas.
Till stöd för motionen är vidare åberopadt, att de 2 Historiska Författarne Dalin och Laserbrins. ägt O DO publike understöd för sine arbetens utförande, den förre Betänkan den, N:o 138. 263 förre contant beräknad af St:rne anslagen betalning, och den sednare en längre tids tjenstledighet, samt såmedelst ett Salarium af det allmänna: att Sverige äger en Riks-Historiograph på Stat; samt att Professoreu Geijer uppbär en årlig pension för utgifvandet af Sveriges Häfder. Och då nu ifrågakomne Författare icke njutit del ringaste understöd, icke en gång någon offentelig uppmuntran för sitt förtjenstfulla företag, har, för att sätta honom i tillfälle att helt och hållet öfverlemna sig deråt, och ej för lefnadsomsorger behöfva använda sin tid på andra befattningar, Motionären tillstyrkt, att en viss summa genast måtte meddelas Hr Strinnholm för de redan utkomne delarne, samt han sedermera, vid hvarje hädanefter utkommande del, erhålla ett deremot proporlioneradt belopp. Värdet af detta Historiska arbete vill Utskottet lika litet ifrågasätta, som att Författaren dertill må anses förtjent till någon uppmuntran för sin derpå nedlagda moda; men då, vid fråga om allmänt bidrag härtill, Utskottet funnit pröfningen af Arbetets beskaffenhet sig icke tillkomma och ej eller bordt låta det enskilda omdömet derom allena tjena sig till ledning för tillstyrkande af den begärda Statsutgiften, helst från K. M:t någon Nådig framställning till R. St:r i detta afseende tillika icke blifvit gjord, har ock Utskottet ansett sig icke kunna föreslå R. St:r, att, genom bifall till motionen, tillägga ofvanbemälde Författare något understöd af StatsVerkets tillgångar, hvilka dess2 B. 2 H. rB 264 Stats-Ut skottets utom icke medgifva fyllandet af alla de många allmänna nu anmäld ta Lehöf. (Bil. till 4;de Hufv.*Tit.) Utlåtande, i anledning af väckt motion om anslag af Statsmedel, för författandet af en fullständig Historia om Konung Carl XI:s Regering samt den så kallade Frihetstiden.
Det säges icke, och skulle, om det skedde, utan tvifvel Constitutions-Utskottets Utlåtandej N'.o 1g, 9 tvifvel onödigtvis borttaga en del af den tid, som genom Domstolens utvidgning borde vinnas. 6. Högsta Domstolens utvidgning förklaras åsyfta afsöndring från Konungens pröfning i Stats-Rådet af vissa dithörande mål, utan att något gr undtags stadgande föreslås, till bestämmande aj den inskränkning i Konungamagten, som deraf blefve en följd. Denna hufvudsak nämnes endast bland bevekelsegrunderne, i förbigående, oell på ett sätt (”om Konungen så för godt finnér”), sora skulle det bero på Honom allena, att afbända sig någon af de Konungsliga rättigheter, grundlagarne Honom tillägga. Att detta icke är förhållandet, bevisar t. ex. den vid innevarande Riksdag afslagna propositionen angående upphörandet af Konungens tvänne röster i Högsta Domstolen. Deremot invändes måhända, att 8q §. Regeringsformen väl tillerkänner Konungen lagstiftande magt i organisations och ekonomiska frågor; men ålägger Honom icke att slutligen afgöra de tvister, som efter derom utfärdade författningar skola pröfvas, samt att Kongl. Förordningen, af den 17 April 1828, angående upphörande af Styrelseverkens domsrätt, i vissa mål, ådagalägger, att Konungen eger, utan grundlagsförändring och Riksens Ständers medverkan, göra sådan afsöndring af ärenden, som nu är i fråga; men grundlagen omtalar i högsta instance endast Konungen i Stats-Rådet och Konungen i Högsta Domstolen. Hvad som, ej enligt 17 §. Regerings-formen, hörer tili Konungens domsrätt, hörer följakteligen till Hans afgörande i Stats-Rådet. 1828 års Förordning utfärdades ock, såsom inledningen visar, till följd af Riksens Ständers år 1823 gjorda underdåniga anhållan om en förbättrad organisation af Rikets Styrelseverk, samt efter den omständliga utredning af ämnet, hvilken i flera föregående Comitcer och 2:ne Riksdagars serskildta Utskott egt rum.
"min syster du är trött, kom i mitt hus. Jag är enkan Judith, Merari dotter, kom jag vill låta båda din ankomst för din herre". Maheli tackade henne, men då hon ville följa henne, såg Judith att hon darrade och hon stödde henne vid sin arm och förde henne till sin boning. Och folket som stod derinvid sade: se Libanons ceder och däldens lilja! Och Achior kom, och han gladdes, och han tog sin son på sina armar och sade: "Mycken glädje har mig nu vederfarits: fast jag mycket lemnat, har jag nu mitt bästa här. Men större är ock derföre nu min fruktan att Konungens folk skall vinna staden. De äro talrika och mäktiga". "Nu rädes jag intet mera", sade Maheli, "sedan jag återsett min herres ansigte. Herrans hand skall beskydda oss". "Herren skall icke öfvergifva sitt folk. Han kan väcka upp en försvarare af sådana som detta barn, om honom så behagar", sade Judith. Och Holofernes med sin här drog upp emot Bethulien och trängde staden allt mera och förstörde vattenrännorna, och satte vakt vid brunnarna, och när de nu i tjugu dagar hade förvarat brunnarna, blef stor jemmer i staden, och det fanns icke vatten mera än för en dag. Och folket klagade och ville gifva sig åt Holofernes. "Men då stod Ozias, deras furste, opp och gret och sade: Käre bröder, hafver dock tålamod och låter oss ännu i fem dagar förbida hjelp af Gud". "Om han ville bevisa oss nåd, och sitt namn härligit göra". "Varder oss i dessa fem dagar icke hulpit, så vilja vi göra som j bedit hafven". Och Achior gick till Maheli och förtäljde hvad öfverenskommit var, och han sade: "Inom fem dagar skall staden öfverlemnas åt fienden, om ej hjelp kommer, och hvadan skulle den komma? I östan och vestan finns ingen, som skulle våga stå emot konung Nebukadnesar". "Herren Israels Gud", svarade Maheli, "mot honom äro jordens konungar som stoft och deras makt och herrlighet en flägt!"
I sådan syftning och på det att kommunerna, hvilkas skyldighet det vore att draga försorg 0111 sina obeinedlade medlemmar, jemväl måtte komma i åtnjutande af häremot svarande rättigheter, har motionären föreslagit: att hvar och en man eller qvinna, sorn utom sin försörjningsort ville söka sig arbetsförtjenst, skullfe derom göra anmälan hos sockennämnden, hvilken styrelse borde lemna betyg, huruvida hinder för den arbetssökande mötte, att hos församlingens prest erhålla arbets-attfest, dock att, innan sådant betyg till meddellösa personer utgäfvés, dessa borde ställa borgen, så väl för kronooch kommunal-afgifter, som, i det fall att arbets-attesten gällde utrikes ort, för »legeoch sygeplege;» att den som utan sådant betyg Iemnade den församling, der han vore skattskrifves skulle böta 20 R:dr R:mt och i sådan händelse församlingen vara befriad från alla kostnader för den, som sålunda olofligen utvandrat, hvilka kostnader i stallet borde vidkännas af den, som i sitt arbete antager dylika personer; och'borde Norska Regeringen underrättas om detta lagstadgande: samt att hvar och en som läte hos sig skattskrifva personer, af hvilkas arbete han icke större delen af året begagnade sig, skulle böta 20 R:dr R:mt och dessutom vara skyldig ätt ansvara för dessas kronooch kommunal-afgifter, äfvensom för “legeoch sygeplege”, der sådan kointne i fråga, till dess de kunde skaffa sig annat laga försvar. O o De uti omförmälda motion afsedda förhållanden hafva äfven vid näst föregående riksdag varit föremål för Rikets Ständers uppmärksamhet, och igenfinnas de förslag, sorn då i ämnet bledvo Väckta, uti Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets Betänkande N:o 94.
Då nu de skäl, som åberopats för en lagförändring med afseende på utgifvandet af Rådstufvu-rätternas domar, lika mycket tala för en förändring af det sätt, sora derutinnan begagnas hos Ofverståthållare-embetets Kansli, så får Utskottet, i öfverens stämmelse äfven i denna del med Justitie-ombudsmannens framställning i ofvanberörda berättelse, vördsamt föreslå, att Rikets Ständer för sin del måtte besluta att ti af 2 Kapitlet Utsöknings-Balken skall erhålla följande förändrade lydelse: »Konungens Befallningshafvande vare skyldig att gifva skriftligt utslag med skälen1 dertill, och teckna derunder inom hvad. tid deri, sorn dermed ej nöjes, får söka i Hof-rätten ändring, efter ty, som i 9 Kapitlet sägs. Konungens Befallningshafvande i Stock - X Lag-Utskottets Betänkande M 23. holm skall, efter det saken så utförd år att utslag hör gifvas, genast bestämma dagen, då utslaget utgifves, hvarom, då part år frånvarande, anslag göres, vid middagstimma, dagen före den, på hvilken utslaget utfärdas. Alik. till Exp.-Utsk. den 16 Febr. 1866, kl. 12 midd. Betänkande, i anledning af väckt motion om förändrade föreskrifter i afseende på sättet för kommunikation af besvär som blifvit till Hof-rätt ingifna. Enligt 1734 års lag egde ursprungligen ett gemensamt och lika förfaringssätt rum i alla fall, då Hof-rätt fann skäligt utställa besvär till vederpartens förklaring. Stadgandena derom förekoinmo i 9 Kap. 2 § Utsöknings-Balken, dit 27 Kap. 8 § RättegångsBalken hänvisade; men genom tid efter annan utkomna författningar hafva undantag från dessa föreskrifter blifvit för särskilda slag af besvärsmål gjorda.
Med egentlig bankrörelse finge denna Bank icke bclatta sig, utan borde all sådan rörelse jemte de öfriga funktioner, hvilka tillhöra nuvarande Riksbank besörjas af en Länebank, under namn af Allmänna Svenska Banken, hvars grundfond koinme att bildas dels genom en del utaf Riksbankens kapitalöfverskott, dels genom upptagande af enskilde delegare, med hvilka Rikets Ständer inginge i bolag; och skulle denna Bank, med rätt att utgifva kreditsedlar, gällande endast såsom sådane, förvaltas af en Öfverstyrelse och en direktion, den förra bestående af en utaf Kongl. Majit utnämnd ordförande och Fullmägtige, valde dels af Rikets Ständers Fullmägtige i Banken, dels af de enskilde delegarne, samt den sednare utsedd af nämnde öfverstyrelse. Hufvudsakligen stödjande sig på nu omförmälda förslag, utgår likväl Herr Björck, i sin ofvanberörda motion, från den synpunkt, att Rikets Ständers Bank fortfarande bibehålies, endast med förändring i afseende på omfånget af dess verksamhet, vilkoren för dess sedelutgifning och beloppet af dess grundfond. Beträffande denna Bank öfverensstämmer Herr Björcks förslag med Finans-komitéens i alla väsendtlig» delar, utom hvad angår åliggandet att tillse, det Bankens metalliska kassa ej rnä bibehållas vid ett belopp, understigande det bestämda minimum, hvilket åliggande Herr Björck anser böra fortfarande tillkomma Rikets Ständers Bank, då deremot Finans-komitéen hänför detsamma till Allmänna Svenska Banken. Afven i fråga om Länebanken äro de af Finans-komitéen uppställda grunder i flera delar af Herr Björck upptagna, men deremot i andra förändrade. Sålunda skulle väl tillfälle lemnäs enskilde att ingå såsom delegare i sistnämnda Bank, men denna äfven utan sådana kunna inrättas och Styrelsens bildande derefter lämpas.
På sätt af aktoratsräkningen inhemtas, voro de betydligaste proprie-balauserna vid revisionsårets slut följande: F. d. Uppbörds-tullföryaltaren M. F. Finérs 160,541: 71. » Kronofogden C. Ohboms 10,341: 50. » Bergsfogden J. A. Furtenbachs 8,123: 37. Aflidne Landträntmästaren E. G. Harlins 30,357: 39. F. d. Kronouppbörds-kommissarien J. A. L. » Redogöraren å Långholmen, Kamereraren P. J. Weidels 3,168: 26. Aflidne Karta-sigillata-kassören E. C. Widegrens 11,759: 85. » Redogöraren för celltangelsebyggnaden i Fahlun H. J. Indebetou’s 7,160: 77. F. d. Ammunitionsförvaltaren A. F. Hahrs 36.204: 98. 174 — Utaf ofvanstående proprie-balanser hafva under revisionsåret afbetalningar blifvit gjorda: å f. d. Kronofogden C. Öhboms med 1,063: 73. » » Bergsfogden J. A. Furtenbachs med 1,125: — » aflidne Landträntmästaren E. G. Harlins med 497: 43. Dessutom hafva, på grund af Kongl. Kammar-rättens särskilda beslut, aflidne f. d. Landträntmästaren A. M. Tollins och f. d. Läusbokhållaren C. Langlets propriebalanser blifvit under revisionsåret afskrifne. Revisorerne hafva vid ifrågavarande räkenskap icke funnit något att erinra. Expensmedels-räkningarne. Af nedannätnnde verk äro särskilda redogörelser afgifna öfver expensmedels - ntgifterna, hvilka under revisionsåret uppgått till följande belopp: ExpensAflöningsmedel. medel. Ecklesiastikdito dito med Riksarkivet och Kongl. Dl.
Utlåtande, i anledning af vackt motion om rättighet får kommunerna att till deras allmänna behof använda å pastorsoch komministers-boställen befintlig, men får boställena icke behöflig skog. (L A.) Från Hedervärda Bonde-Ståndet har Stats-Utskottet erhållit remiss å en af Riksdags-fullmäktigen Johan Johansson från Örebro län väckt motion, deruti blifvit föreslaget, att d§ det icke sällan inträffade, att, medan innehafvarne af pastorsboställen hade mera än tillräcklig tillgång på ved och byggnadsvirke, kommunerna ofta vid förefallande behof af byggnads-materialier och vedbrand för skoloch fattighus voro i verklig förlägenhet, Rikets Ständer ville besluta, det vederbörande socken-nämnder skulle äga att, då omständigheterna så medgåfve, och det utan skada kunde låta sig göra, af den till pastorsoch komministers-boställen anslagna skog använda så mycket, som för nämnde ändamål vore af nöden. Då emellertid Utskottet anser, att den af motionären föreslagne allmänna dispositionen af omförmälde boställens skogar troligen skulle mångenstädes leda till misshushållning dermed, och dessutom kommunerna hafva sig öppet att särskildt i vederbörlig ordning söka tillstånd, att, der tillgången sådant medgifver, å boställenas skogar erhålla för kommunernas allmänna behof erforderligt byggnadsvirke, hemställer Utskottet att ifvågavarande motion icke må till någon åtgärd af Rikets Ständer föranleda. Utlåtande, i anledning af väckt motion, angående omarbetning af den får Rikets Ständers Revisorer af Stats-Verket nu qdllande instruktion. (I. A.) Uti en inom Vällofliga Borgare-Ståndet väckt och till Stats-Utskottet remitterad motion har Herr L. W. Henschen, med åberopande af den erfarenhet, han under två stats-revisioner haft, föreslagit att den för Rikets Ständers Revisorer af Stats-Verket nu gällande instruktion måtte omarbetas.
M:t intagne i calculeti öfver de påräknade inkoinstertie, och den serskildta uppgiften derom har synts Utskottet lämpligast förekomma, der frågan om ersättningen lill Indelningshafvarne skolat behandlas. Då JYIarkegångspi iset sättes lika med det verkeliga värdet af räntepersedlarne, blir förhållandet med lönen nu alldeles enahanda som då den ulgeck såsom indelt af de anvisade räntorne, men', idet 1^2 Stats-Utskottets fall, att räntepcrsedlarnes värde öfverstiger Markegångspriset, får indelningshafvaren nu mindre än förut, sedan det ej mera på honom beror, att välja emellan lösen för persedlarne och deras Iefvererande in natura, biskop Eberstein har dock underkastat sig sådant, och enär StatsVerket icke vidkännes någon högre utgift, genom förändringen i lönens utbetalande, då räntorne till StatsVerket ingå efter det värde, i öfverensstämmelse hvarmed lönebeloppet för hvarje år bestämmes, har Utskottet icke funnit något hinder, att K. M:ts Nåd. Förslag i detta afseende till bifall framställa. 4:o Utskottets tillstyrkande, i 5:te Funden, af bifall till det af K. M:t i Nåder föreslagne anslag af 2000 R.-dr till aflöning för Lärare vid den i Stockholm inrättade NormalSchola för VexelUndervisningens befrämjande ^ har gifvit anledning till den erinran inom JJ. 1’r'dsteStändet af Ur Doctor Hedrén, att, enär denna Inrättning utgjorde en Hufvud-beståndsdel af den förbättring i FolkUndervisningen, som Committerade till öfverseende af Allm.
Tuna säteri i Åkers socken har en inrättning för vattning af en äng af 60 tunnlands rymd blifvit anlagd och vid Noors egendom i Bro socken har ängsvattning jemväl blifvit införd. Ståndspersoner börja att allt mer och mer begagna plog af flerehanda slag, men allmogen betjenar sig såsom förut, med få undantag, af trädstock. Boskapsskötseln. Genom ökad tillgång på foder, vunnen till stor del genom odling af artificiella grässlag, svnnerligast klöfver, har boskapsskötseln stigit ej så obetydligt, ehuru kreatursracerna endast å några få enskilda egendomar blifvit förädlade. Egendomarne närmast Stockholm hafva sin största vinst af mjökförsäljning, hvarföre ock ladugårdsskötsel der uppdrifves sa högt som möjligt. Bete finnes i allmänhet tillräckligt, utom i trakten af hufvudstaden och vid en del större egendomar, der de fordna betesrnarkerne blifvit uppodlade till åker och äng. Genom tillfället att lill stobetäckning få begagna sqvadronsbeskällare och hingstar från Strömsholms stuteri, som årligen vissa tider stationeras på särskilda ställen i Länet, har hästracen nu mera blifvit så förbättrad, att tillgång inom Länet å remonler för det der förlagde kavalleriets 9 cavalleriets räkning aldrig saknas. Fårafveln synes jemväl Lafva förbättrats och flere af schäferierne inom Länet hafva blifvit utvidgade. I hvad mån antalet af kreaturen inom Länet under sednare åren ökats eller minskats, inhemtas af följande jemförelse mellan uppgifterne i 1822, 1832 och 1842 årens tabeller. 1822. 1832. 1842. Den skogbärande marken af Länet har beräknats utgöra inemot 600,000 tunnland, hvaraf minst en fjerdedel kan anses lemna tjenligt byggnadsvirke. I norra delen af Länet, skärgårds-socknarne samt