Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag fann då också antalet af dem vara det, som Hr Stiernsvärd upgifvit, men att dessa gevär voro till största delen förslilna och efter mitt omdöme til! krigsbruk mindre användbara. Af dessa Engelska gevär, voro somliga sammansatta med Engelska pipor och Preussiska lås. Andra hade Preussiska pipor och Engelska lås. Kalibern på dessa gevär var äfven högst olika, ehuru samma amunition skall fördem användas. Ytterligare fann jag att dessa gevär saknade både sigte och korn och således voro nästan alldeles obrukbara. Min pligt var alt, anmäla della till K. M. och derjemte anhålla att den del af Gottlands National-beväring, som efter konventionen försl skall upbådas, nemi. jägarne mätte förses med slaglåsgevär lill ett antal af 3,000; men sora i Svenska förråderna icke fanns tillräckligt antal sådane gevär, emedan en del redan var utdelad till de indeldta reg:tena, fick jag emottaga 3000 flintlåsgevär af 1815 års modell. Jag erkänner denna modells förträfflighet, men sådane gevär kunna icke jemföras med slaglåsgevären. Också fick jag dessa gevär intill dess det blefve möjligt, att förse Gottlands National-beväring med slaglåsgevär, hvilka i sednare tider hafva blifvit antagne nästan vid alla Arméer och befunnits vara af största ändamålsenlighet, och måhända blifver det nödvändigt, att förse hela denna ö med tjenliga vapen, emedan ön först kan komma att begagna dem emot fienden. Dessa gevär lem - Dea 10 Juli 457 nades mig blott tilldess jag kunde få andra gevär och jag tror mig veta, att det nu är fråga om, att sätta detta beslut i verkställighet, derigenom alt de bästa Engelska gevären, som äro af samma kaliber och af full brukbarhet skola förses med sigte och korn äfvensom förändras lill slagläsgevär. Då denna plan blifvit salt i verkställighet, sä blir jag troligen ålagd alt återlemna de 3,000 Svenska gevär, som jag erhållit.
Och jag öfverlemnar till Högloflige Ridderskapets och Adelns egit bedömmande om icke de vitsord, som sålunda blifvit meddelade, kunna såttas i jemförelse med en enskilt mans. Hvad den mindre eller allmännare håst-racens upphjelpande vidkommer, har Kongl. Majit äfven dertill sträckt sin omtanka, och till en början genom Nådigt Bref förledet år anbefallt att 9 hingstar af Norrik race skulle *70 Den 30 Augusti f. m. för detta ändamål utdelas i de Småländske LS. nen, hvilken anstallt troligen kommer att framdeles utsträcka sig äfven till andra orter, der behofvet sådänt påkallar. Hei’r af Uhr: Då jag inlemnade mina uppgifter till StatsUtskottets StatsVerksAfdelning, skedde det med begäran, att Afdelningen skulle undersöka, om de voro enliga med verkliga förhållandet. Det år ej mitt fel, om Utskottet ej gjort det, men då Utskottet icke ansett mina uppgifter oriktiga, så borde det tysta bifallet anses såsom ett prononcieradt bifall. I afseende på Herr Kuylenstjernas anmärkning, att håstarne ej kosta mera ån 160 R:dr i underhåll, så kan jag ej bestrida det, emedan jag ej eftersett det, men om ock det så förhåller sig, så frågar jag hvad nytta det medför, att ett antal hästar underhålles på ett ställe. Nyttan skulle vål vara, att man kunde få ett antal hästar från inrättningen ut i landet och till Cavallerierne, men då detta antal år så litet, att hvar häst kostar mera ån 2000 R:dr, så frågar jag, örn icke håstarne åro alldeles utan ändamål underhållne, och den derpå använde kostnaden förlorad för Staten, Herr Grefven och LandiMarslalken frågade, om Ridderskspet och Adeln ansåg StatsUtskottets Utlåtande böra, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteras. Ropades starka
Billström, jemte det han anmärkt såsom en brist i vår lagstiftning, att den ej innehölle något tydligt och bestämdt stadgande om hvad utländsk man vid inflyttning och bosättning här i landet bör iakttaga, erinrat, att ehuru Kongl. Kungörelsen den 3 Oktober 1829 innehåller, att utländsk undersåte, som icke erhållit Svensk medborgarerätt, icke kan anses berättigad att i riket fast egendom förvärfva och besitta, utan att han dertill undfått Kongl. Maj:ts nådiga tillstånd; i följd hvaraf uppbud och fasta derå för sådan utländsk man icke må beviljas; det likväl förefunnes den ofullständighet i hittills gifna föreskrifter, att ej enahanda allmänna skyldigheter, sorn Svenska medborgare måste vidkännas, jemväl åligga utländningar, hvilka här i Riket bygga och bo, samt ej mindre till person än egendom njuta med de förra lika skydd. De utländningar, hvilka, utan att vara Svenske medborgare, erhålla tillstånd att härstädes bosätta sig, att förvärfva, besitta eller bruka fastighet, kunde således undandraga sig att för sig eller medhafde tjenare deltaga uti några personliga prestationer, vare sig till Staten eller till den kommun, inom hvilken de vistas, och i vissa fall undgå att för sin egendom erlägga allmänna ptskylder, hvilka under andra förhållanden ovilkorligen skolat dem drabba. Från den anmärkta ofullständigheten i lagstiftningen ansåg motionären det jemväl hafva härledt sig, att, under det främmande gesäller eller andra personer, hvilka för utöfning af någon näring, om än så obetydlig, sökt Svensk medborgarerätt, merendels alltid vunnit en sådan, den deremot blifvit förvägrad utländnin Bih. till R. St. Prot. 1850 & 1851. 7 Sami., 2 Afd., 12 Haft. i 2 Lagsamt Allm Bcsv.- och Ekon.-Ulskoltcns Betänkande, Jl? 37. gar, sora inköpt och sjelfve bruka eller på [lera års arrende innehafva fast egendom i landet.
Reservation af Herr Stuart: ”För den händelse att Rikets Ständer skulle bifalla Banco-Utskottets förslag, angående s. k. landtegendoms-låns meddelande till ett belopp, motsvarande hälften af de intecknade fastigheternes taxeringsvärden, har jag ansett den, utan sammanhang med detta förslag, ifrågasatta förhöjning af nuvarande minimi-beloppet för berörde lån, eller från 150 till 200 R:dr, böra ökas, i förhållande till den för framtiden föreslagna högre lånerätt. I annat fall måste, tvärtemot afsigten med ifrågavarande höjning af dessa låns minsta belopp, Banken hädanefter utgifva lån emot inteckning i egendomar, som, i anseende till deras låga taxerings-värde, för närvarande ej få belånas. Enligt nu gällande stadganden, i afseende på faslighets-belåningen, kan nemligen dylikt lån icke erhållas å egendom med ett 450 R:dr understigande taxeringsvärde. För framtiden skulle åter, enligt Utskottets förslag, Banco-lån meddelas å egendomar med 400 R:dr taxeringsvärde. Äfven utan afseende å det ökade besvär för Bankens embetsoch tjenstemän, som en i dylik riktning utsträckt lånerätt måste medföra, torde dock härvid Bankens egen säkerhet mot förluster å omförmälde lånerörelse böra tagas i något betraktande. Så vida denna säkerhet skall behörigen vårdas, lärer he lånan - Banco-Utskottets Betänkande j N.O 120. 9 lånandet af egendomar, hvilkas innehafvare, åtminstone i några Län, icke kunna förete författnings-enliga besutenhets-bevis, ingalunda böra medgifvas. Jag har derföre föreslagit, att, derest lån framdeles varda meddelade till hälften af de intecknade egendomarnes taxeringsvärden, sådana lån icke må utgå till lägre belopp än 300 R:dr. Och ehuru detta förslag, hvilket inskränker sig till |:delar af den minimi-summa, Bankens understyrelse, under förutsättning af nuvarande lånerätts bibehållande, föreslagit, icke blifvit af Utskottets pluralitet understöd t, har jag likväl trott mig höra härmedelst underställa detsamma Rikets Ständers vidare bepröfvande.”
Man bör ej glömma, att våra fartyg afseglade under fredliga förhållanden, och att Konungens ordres alt såsom represalier seqvestrera Preussiska fartyg helt hastigt ankomtno. Då blefvo pris»» commisioner nedsatte, uti en af hyilka jag var ordförande, och resultatet af condemnationen gick till flere millioner, hvaraf Sverige behöll 1,200,000, och lämnade Enggelske Assuradeurgr, vid de snart inneträffande Freds - negociationer, det öfriga. Det var således en högst betydeiig summa, som Sverige van härigenom. Om, uti ett ögonblick af ett med England uppkommande Krigs-tillstånd, det hade frågats natio - U«n 25 November frrr. 499 nen, om den ville ersätta de förluster, som våra Handlande derigenom kommo att lida, är jag fullt öfvertygad att den hade svarat Ja. Rätts-känslan tyckes då ålägga ett^ika förhållande nu. Jag förenar mig således uti Herr Hjertås yttrande, och anhåller om proposition i enlighet med hans framställning. Herr Rosenblad, Bernahard: Jag erkänner väl den grundsats, att handeln fordrar skydd, och att upprätthållande af crediten är ett af de nödvändigaste medlen dertill,men jag kan ej tillämpa denna grundsats på ifrågavarande ämne, och Utbeder mig att korteligen få omtala förhåHandet. Riksens Ständer afskrefvo i8ia den utländska skulden eller Fransyska undersåtares fordriugar hos Svenska »Kronan, såsom represalier för den af Fransyska regeringen vidtagne åtgärd, att reducera ^alla Svenske Medborgares hos denna Regering ägande fordringar. Deremot anslogo de ersättning för de Svenske Medborgare, sorn genom sistnämnde Franska Regerings beslut förlorat sine fordringar. Men här är fråga om tvenne olika förhållanden. Det ena var sådane Syemke, Medborgares fordringar , hvilka uppkommit för och under revolutionen, dels för lån till Kongl, Regeringen , dels för Ieverancer till och transporter för den republikanska, och hvilkas behörighet äfven af Napoleona Regering va < rit godkänd, ehuru krigets utbrott och eon - Den 95 November f, m. goliderings - systemet afbröto alta iiqvider.
En Svenska gifte sig för några år sedan med en Katholik. Vigseln skedde i hufvudstadens Katholska kyrka och efter denna religions ritual. Skulle nu denna Svenska, hvilken tillhörde vår statsreligion, hafva begått ett brott och gjort sig till ansvar förfallen, derföre att hon ingått i en främmande kyrka och låtit viga sig under andra ceremonier än våra kyrkoböcker för en sådan akt föreskrifvit? Jag har sjelf på nådig befallning i det Katholska kapellet hår i staden bevistat sorgmessan efter aflidne Hertigen af Orleans? Låg deruti något brott? Hvad nu del såsom fullkomligt omotiveradt klandrade förslaget lill den underd. skrifvelsen i detta ämne beträffar, så tror jag att med den ringa stilistiska förmåga jag besitter, det likväl skulle kunna lyckas mig att ur detta betänk, utdraga detta förslag, hvilket i min tanke endast behöfde lyda ungefär sålunda: ”Hos R. St. har fråga blifvit väckt om uphäfvande af det i Kongl, kungörelsen d. 24 Januari 1781 stadgade förbud för Svenske Lutherske nndersåter ali bevista främmande trosbekännares gudstjenst. Som R. St. funnit erfarenheten hafva ådagalagt, all berörde förbud ständigt öfyerlrådes utan att vederbörtde ansett sig upmanade att 602 Den 29 Augusti e. m. sådant beifra, äfvensom att detta förbuds fallande i glömska icke medfört någon för det religiösa lifvet inom den Lutherska församlingen menlig påföljd, få R. St. hos E. K. M. i underd:het anhålla om uphäfvanile af merberörde förbud”. Jag tror att K. M. ganska lätt skulle inse meningen af denna Ständernes anhållan utan att några ytterligare skäl behöfde tilläggas, hvarföre och då jag anser saken vara riktig och skrifvelsen ganska möjlig att åstadkomma, jag för min del ånyo vågar anhålla om propos. å bifall till Ulskms betänk.
Lekvattnets Kapellförsamling, utbetalning af anslag till ininköp af prestboställe derstädes — 4 1 SO b. 19 Febr. b. 19 Febr. b. 19 Febr. b. 19 Febr. » vinoch byggnings-säd till . 4 1 S2 b. S Mars b. S Mars b. 1 Mars b. S Mars 51 Lerdahl, vägens omläggning deremellan och Utanmyra — 4 1 465 46 b. 26 Juni b. 26 Juni b. 26 Juni b. 28 Juni Lidköping, understöd för dess återuppbyggande och tomtreglering 19 4 1 444 — b. 26 Maj å. 28 Maj å. 28 Maj b. 28 Maj Svar på återrernisser — 4 4 250 a. a. 21 Juli b. 25 Juli b. 25 Juli a. a. 25 Juli 127 Lidköpings kyrka, lån för dess återuppbyggande 52 4 1 4S8 — b. 18 Juni å. 48 Juni å.18 J tini b. 12 Juni Svar på återrernisser — 4 4 254 a. a. 21 Juli b. 25 Juli b. 25 Juli a. a. 23 Juli 140 Lifgardes-regementerne, anslag för Sergeanter vid 1 4 4 85 45 å. 25 April b. 25 April b. 26 April b. 50 April Svar på återremiss — 4 4 ISO 7 a. a. 14 Juni a. a. 14 Juni a. a. 14 Juni a. a. 14 Juni 169 Lifmundering vid indelta Infanteriet, användande af reservationer derå till beklädnads slitnings-ersättning 1 4 4 85 24 b. 25 April b. 25 April å. 26 April b. 50 A pril 169 Svar på återremiss — 4 4 ISO 7 a. a. 14 Juni a. a. 14 Juni a. a. 14 Juni a. a. 14 Juni Liljestolpe, G., pension för 1 4 4 90 9 b. 26 April b. 50 April b. 5 Maj å. 3 Maj Svar på återremiss — 4 4 ISS 29 a. a. 14 Juni a. a. 14 Juni a. a. 14 Juni a. a. 14 Juni 174 Lilla Edet, skatteköp af gamla slussen derstädes, se Trollhätte Kanal-Bolag.
— Afdelningen har nämligen Fföreslagit, att redactionen af nämnde alternativ skulle för - js48 Éesv, cth fikon. J7ts&. Betnnkancten. andras i så måtto, alt orden eller fleret måtte insättas näst efter ordet ett —- der rättigheten för städerna, att ega sammansatte bränneriverk bestämmes. Jag inser icke något skäl, hvarföre Utskottet bör för* summa att rätta ett misstag eller ett redactionsfel, och jag tror att genom denna anmälan nu förekommes den omgång, att ExpeditionsUtskottet antingen måste inhemta RiksStåndens tankar, eller ock möjligen återfå expeditionen. Ex Protoeollo. ji. Fryxell Besv. och Ekon. XJtsk. BetunkanJen. 1249 N: o 178. Ånkom den 11 Sept. 1823. fjtlåtarule, Öfver gjorcle anmärkningar vid tits kottets Betänkande N:o 107, i anledning af väckte frågor, om ett förändradt ScholväsCnde uti Landsförsarnlingarne, till barns fullständigare och tidiga undervisande uti läsa, skrif - va och råkna. Högloft. Ridderskapet och Adeln, Högv. BresteStåndet samt Hederv. BondeStåndet hafva till förnyad handläggning återremitterat ofvannämnda Betänkande. Följande anmärkningar och yttranden hafva deremot* blifvit anförde.* Hos Häglof. Ridderskapet och Adeln. Åf Herr Munck af Rosenschöld, Eberhard, som upplyst, att i Lunds stift hafva Klockare haft från äldre tider sig anslagen en så kallad helgonskyld, utgående i spannmål, såsom en tillökning i deras lön; att Konung Carl X fastställt den, med villkor, att de skulle undervisa barnen i läsa, skrifva och räkna, genom hvilken lönetillökning, som på flere ställen skall belöpa sig till 40 tunnor årligen, en del KlockareläBihan* till RiksSt, Prot, 1825, Qide Sami. N:r 79. is jo Besv. och Ekon. Utsk.
För mia del har jag icke kunnat utstudera, hvilka andra förhållanden äro bil lämplige, än det, alt åren 1818 och 1819, utgjorde Kamererarelönen i KrigsCollegium öfver 1000 R:dr, och nu utgör den endast 777 R:dr, samt det, att då hade Kamererarne i Kongl. StatsContoret och Förvaltningen af Sjöärenderne lika lön med Kamererarne i KrigsCollegium, men nu hafva de förre 1200 R:dr, när de sednare hafva 777 R:dr, och dessa förhållanden kunna väl icke rimligen tala för afstyrkande af bifall till _min underdåniga Ansökning, .Tåg anhåller vördsamt om återremiss af Utlåtandet, på det Stats-Utskottet måtte täckas pröfva, om icke samma skäl, som föranledt Rikets Ständer att tillägga alla dem, hvilka efter deras beslut år 1823 indrogos, full löneersättning, äro så mycket mera tilian ylige på mig, som jag började min tjenstebana vid MagazinsDirectionen såsom Extraordinarie redan år 1795; som jag står på samma Aflöningslista, som de, hvilka år 1824 indrogos, med den märkliga skillnad, att en Kammarskrifvare eller Canzlist, hvilken tjent endast ett eller annat år, har större lönärsättning än jag, som der tjente på 24.’deåret; som emellan 1819 och 1824 icke äro många år såsom Kongl. StatsContoret beräknat tiden, utan efter all - Den ig Jun ii f. m. 227 tnänt begrepp endast få år3. och som änskönt mig tillerkändes skillnaden emellan 200 R:dr och 333j-, hvarom nu frågan är, jag i alla fall kommefatt få mindre lönärsättning, än de år 1824 indragna Revisorer, emedan deras Expectancelön utgör öfver 400 R:dr.
Ajonds si sm8tällnin^ om tillo^n!n» i 8t,t8-Loi»toinel8 r>slö>!in^8-8tr,t med en 8limms ris 5,6oo ki:dn, del8 till uyr, löne,- lön i l^edsmot, i l^otside, i Lsn/di8t velt 2:ne I^smmsnLliiilvsne, de>8 till lönes^llnrid 5t 8tst8-Lontoinet8 I^edsmöten i rillmrinlret; ine» denns lnsm8tsllnin^ , 8om vunnit liissll liv8 Iiid<Ien8l>r!^6t oelc codein velt till en del älven i l?> e8te-8lsndel, 8lulli^en ldilvit, ^enom omiöstnin^ i l^öi^täidt 8trd8-I7l8!(o!t, lilt,i80m vid lönns ldi!i8ds^en, ris lliket8 8länden slsls^en; 8ä Iisn, jemle omsöi mälsnde r>f den lzeivsndlin», nämnde sn8lsA8knä^s Lälundri Iio8 1»iltet3 8tänden vunnit, 8tst8-6ontoinet, uli en till KonAl. ^Ir>j:t drn AorrZ/. F/a/>'k§ Vad/A-r kV.o /oo. 33 den i^ 8>8l1. danusri akläten 8krikvel8e, ytlterliAgre kä8lat Lonzl.
Såsom en grundsats vid organiserandet af berörde creditinrättningar måste kunna antagas, att det icke är förenligt hvarken med hypotheksforeningarnas ide' eller med deras säkerhet, att ägare af smärre hemmansdelar få deruti ingå, enär den solidariska ansvarigheten, hvarpå föreningarnas credit hufvudsakligen bör vara grundad, i allmänhet icke är tillämplig på eller kan utkräfvas af sådana delägare. Det är visserligen en beklaglig, ehuru oundviklig följd af detta förhållande, att större delen af Sveriges jordägande allmoge måste vara utesluten från ifrågavar. inrättningar; men det hufvudsakliga syftemålet vid uppgörandet af grunderna för de af Riksg.cont. garanterade hypothcksföreningarna torde dock vara, icke att framlocka sådana föreningar genom medgifven tillåtelse för en hvar alt deruti inträda, utan att tillse, det staten ej varder blottställd för några förluster i foIjd af dess lemnade garanti. Utgår man från en motsatt synpunkt, och vill man således endast afse dylika föreningars framkallande, medgifver jag, att åtskilliga modificalioner böra äga rum, ej mindre uti hvad StatsUtsk. uti 3:dje punkten föreslagit, än ock i de öfriga punkterna af Utsk;s förslag. Som jag likväl icke delar denna åsigt, anser jag de af Utsk. uppgjorda grunder, såsom 21 H. 39 3o6 Den 27 April e. m. troligen förekommande alla förluster å den utlofvade garantien, i allmänhet vara antagliga. Då jag således icke finner något skäl till ändring uti den nu förevar, punkten, anhåller jag örn propos. på bifall tili densamma. Hr Oxehufvud: Orsaken, hvarföre jag instämde med Frih. af Nordin jemväl i dess distinction emellan sådana hypethekdm attningar, som uppkomma genom statens mellankomst, och de, som i enskild väg etableras, är den, att de förra äro till viss grad allmänna och afse jordbrukets understödjande i allmänhet samt fordra sådana garantier, som betrygga staten; och jag tror statens säkerhet vara bättre försedd, då man bestämmer minimivärdet till 2000 r:dr, ty de små egendomarna äro lättare att sälja än de stora.
Banco, men, för att få densamma alldeles färdig med trottoir och ledräcken, 5i,23o R:dr 16 sk. samma mynt; vid hvilket förhållande, och då desse belopp hvarken genom lån emot vanlig ränta, eller genom bidragaf stadens, till största delen obemedlade invånare, lämpligen kunde fyllas, Kongl. Maj:ts Befallningshafvande till Nådigt bifall underställt Comiterades för ifrågavarande brobyggnad underdåniga anhållan, det Kgl. Maj:t läcktes lill Rikets Ständer aflåta Nådig Proposition derom, att Carlskrona stad må af Statsverket undfå ett räntefritt lån af Femtiotvå Tusende Riksdaler Banco, att under 6, 8 å 10 års tid utgå till den nya stenbrons försättande i full färdigt skick. I anledning af hvad Kongl. Majrts Befallningshafvande i Blekinge sålunda underdånigst anmält och föreslagit, vill Kongl. Majrt till Rikets Ständers Stals-Utskott härmed i Nåder öfverlemna, huruvida och på hvad vilkor lån af allmänna medel till understöd vid fullbordandet af ifrågavarande brobyggnad må kunna beviljas. Kongl. Majrt förblifver Rikets Ständers Stats-Utskott med all Kongl. Nåd och ynnest städse välbevågen. Dalum ut supra. CARL JOHAN. C. D. Skogman. Kongl. Majlis Nådiga Proposition Nio 3o. 5 Utdrag af Protocollet öfver Handelsoell Finance-Ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen i Stats-Rxldet å Stockholms Slott den S Februarii i834- När varande r Hans Excellence Justilia? Siats-Ministern Herr Grefve Rosenbladj Hans Excellence Stats-Ministern för Utrikes Ärendena Herr Grefve af Wetterstedt. Stats-Råden: Hans Excellence Herr Grefve Mörner, Hans Excellence Herr Grefve Lagerbjelke, Hans Excellence Herr Grefve Löwenhielm3 Herr Grefve Adelsvärd, Friherre Åkerhjelm_, Poppius j Hof-Caneelleren Friherre von Schulzenheimj Stats-Secreteraren Skogman.
Om de hederwärda Riksdagsmännen frägade de Bönder som nu redan köpt Säterier, eller betänkte at de, sedan sädant hädanefter kommer at stä hwar man fritt, efter nu manligt warde köpte säteri, och denna deras ägendom genom den af dem nu önskade skattläggning förlorade sithalfwa wärde, och säledes "köparen sin halfwa köpeskilling, och den hundraariga ägaren sit halfwa capital, om de frägade dem och sig sjelfws huruwida de ffulle finna billigt, at jordens na 95, 96. 754 Den i5 Junis. tur underginge en sädan förändring, sä är jag säker, at de skulle afstä ifrän sina pastäenden. I desia anmärkningar tror jag nägra anledningar finnas hwarefter den upgifna frägan kan beswaras. At Ridderffapct och Adeln gör allt hwad som är billigt och rättwist, och i desi förmäga siär at deltaga i statens bördor, derom kunne wi försäkra Bonde-Standet: men wi förtjene äfwen af detta Ständ, hwars interesie med märt alltid warit förenadt, och med hwilket enigheten nu ej annorlunda än genom förledelser til misitag, kunnat blifwa störd, atblifwa trodde i wära försäkringar, och ej, genom obilliga Cesiioner behöfwa köpa desi beredwillighct at stadga Fäderneslandets säkerhet och lugn. Rrdderskapet och Adeln yttrade bärtil högeligen sit bifall, samt yrkade at detta Dict-unen borde tryckas. Friherre lAÄNnerbiem, ^UAU8t, förklarade, at jämte det han til alla delar förenade fig med den wärda Ledamotens yttrade tankar, wille han tillstyrka, at detta Herr LiivLi-8tolpL8 victamen mätte tjena til grund för Ridderskapets och Adelns beslut öfwer förewarande ämne.
Denna betydliga olikhet i vägliingd kommer icke deraf, att de ofvannämnda länderna hafva en mindre utsträckning. Österrike och Preussen äro ingalunda obetydliga till område; (de ega också jernvägar, det förra tillen sträckning af omkring 269; det sednare af 330 Sv. mil.) Men olikheten har sitt upphof deri. att i dessa länder stats-styrelsen icke i en så vidsträckt omfattning beslutat omedelbart öfvertaga jernvägsnätets utförande. Man ledes då vidare till den frågan: i hvilka förhållanden de utgifter, hvilka med utförandet af denna jernvägsplan äro oskiljaktigt förknippade, skulle införa landet i hänseende till dess statsskuld. Afven här är jemlörelsen med andra länder upplysande. Den statsskuld, sorn komme att uppstå genom upptagandet af lån för anläggning af de föreslagna statsbanorna, skulle stiga till 115 millioner Riksdaler Riksmynt eller ungefär femdubbla beloppet af de i nu gällande riksstat päräk - Bil. till Slats-Utskoltcls Utlåtande M 62. 13 nade inkomster, hvilka utgöra något mera än tjugucn och en half millioner Riksdaler s. m. Öfverser man förhållandet i andra Europeiska stater, så finner man, att visserligen tvenne ibland dessa, nemligen Holland och England, bära en skuldbörda 17 och 16 gånger större än deras ordinarie statsinkomst, att dernäst komma, på olika grader i denria skala, Portugal, Spanien och Kyrkostaten, men att af de återstående staterna endast få ega en statsskuld fem gånger större än deras statsinkomst och de liesta en vida mindre. Sverige, som nu är skuldfritt och som otvifvelaktigt har till stor del denna omständighet att tacka för den lätthet, med hvilken det rör sig i sina offentliga förhållanden, skulle således, om detta förslag antoges och fastställdes, komma att fortgå pä skuldsättnings-banan med den fart, att det skulle lemna endast få af Europas mest skuldsatta stater bakom sig — och det skulle efter planens utförande vara belastadt med en föga mindre skuld-börda i förhållande till de i statskassan inflytande inkomster än den, sorn Danmark, Belgien, Preussen med flera sedan lång tid tillhaka skuldsatta stater nu bära.