Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Derefter lät han skjuta sina snäckor ifrån land, hissade segel under förgyllande rå, och for långt, långt bort i andra riken; och hvart han kom vann han seger. Men drottningen stod på stranden och såg efter honom, så länge hon kunde se hans vimplar flyga öfver sjön; sedan vände hon igen till kungs-gården med sina tärnor. Der sitter hon nu och sömmar silke på knä, me’ns hon väntar att hennes gemål skall komma hem igen. Konungen och drottningen hade tillsammans ett enda barn, en prins, som ännu var späd till ålder, men gaf godt hopp om sig. Sedan nu konungen var bortrest, hände sig en dag att pilten vandrade omkring i kungs-gården, och kom till vilde mannens bur; der satte han sig att leka med sitt gull-äple. Huru han nu lekte, gick det inte bättre, än att äplet oförvarandes for in genom vind-ögat som var på bur-väggen. Straxt kom vilde mannen fram, och kastade ut gull-äplet. Detta tycktes pilten vara en lustig lek; han kastade derföre åter in äplet, och allt kastade vilde mannen det ut igen, och så lekte de en lång stund. Men huru länge det gick om, byttes glädjen på sistone i sorg; ty vilde mannen behöll gull-äplet och ville icke gifva det tillbaka. När så ingenting halp, hvarken hotelser eller böner, begynte den lille slutligen gråta. Då sade vilde mannen: »illa gjorde din fader emot mig, att han tog mig fången, och får du aldrig igen ditt äple, med mindre du skaffar mig lös.» Pilten svarade: ’huru skall jag kunna skaffa dig lös? Gif mig bara igen mitt gull-äple! mitt gull-äple!’ »Jo,» sade vilde mannen, »du skall göra som jag nu säger. Gå upp till din moder, drottningen, och bed att hon löskar dig. Passa så på och stjäl nycklarne ur hennes bälte, och kom hit och öppna dörren. Sedan kan du gifva nycklarne tillbaka sammaledes du tog dem, så att ingen märker det.» Ja, huru vilde mannen lockades med pilten, gjorde denne omsider efter hans begäran, gick upp till sin moder, bad att hon skulle löska honom, och stal nycklarne ur hennes bälte.
M:t kan i vissa mindre hänseenden förändra riktningen, i fall förnyade undersökningar dertill skulle gifva anledning. Deremot slippa vi härigenom vid nästa riksdag en ny strid om riktningen. Dessutom får jag äran tillkännagifva att mitt förslag är ordagrannt bifallet af PresteStåndet, samt framstäldt i BorgareStåndet, som dock åtskiljts utan att i afton fatta beslut i frågan, och då R. o. Ad. torde finna af hvilken vigt det är att icke med ett enda ord ändra förslaget, emedan frågan då komme till Förstärkt StatsUtsk., så vågar jag anhålla, att så väl Gr. Flamilton, som öfrige ledamöter, hvilka dela min åsigt, måtte förena sig i den af mig framstälda proposm, alltid 394 Den lii April e. m. dock med öppen lemuad rätt att sedermera bestämma summan. Hvad denna summa beträffar, ber jag att få fästa upmärksambeten på de skäl, sora Gr. Hamilton anfört och hvilka voro särdeles talande. Enligt min öfvertygelse, blir den rörelse, som kommer att upstå på södra banan, i fall densamma framdrages i höjd med Wexiö, vida större, än den skulle blifva på Jönköping-Falköpingsbanau, och detta just derföre, att Jönköping har vattenkommunikationer. Jag tror således, att den, som tänker på inkomsterna för våra jernvägar, skall instämma i min propos. Hr Reutersvärd, Patrik: Då frågor förekomma sådana som denna, hvilka så nära beröra lokala intressen, är det naturligt, att dessa intressen också skola söka att göra sig gällande. Jag tror äfven att detta varit förhållandet hos en stor del af majoriteten inom StatsUtsk:t, ehuru man här försäkrat att så icke varit händelsen. Men då det allmännas rätt fordrar upoflfrandet af de enskilda intressena, så måste dessa också någon gång gifva vika för det allmänna, då de icke sammanfalla med hvarandra. För den deremot, som opartiskt vill bedöma denna fråga, förefaller det besynnerligt att man riksdag efter riksdag anslår stora summor för att dermed anställa noggranna undersökningar; man ingår till K. M. med begäran att K.
Han deltog trofast i detta arbete, han blef den absolut erkände ledaren i kammaren, blef dess president, blef konseljpresident, föll, men skulle säkert likaväl en gång hafva blifvit president, ty han fortfor att etter sin afgång som minister bevara sitt inflytande oförkränkt, om han än någon tid höll sig tillbaka. De strider, han under denna tid förde, ligga så nära att de allra flesta ihågkomma dem. Han stod i dem alla, som en kärleksfull fader till republiken. Att den intet skulle lida, det var framför allt hans sträfvande. Derför sökte han samla till enhet allt det i Frankrike, som öfver hufvud var författningstroget. Det gälde för honom då först och främst att afslipa de skarpa kanterna hos de särskilda fraktionerna. Och sjelf blef han representant för allt större kretsar af fransmän. Trots all radikalism var han aktad och ärad i stora arbetarkretsar. Bonden slöt sigtill honom, och bourgeoisien lärde snart inse, att han var författningens bästa värn. Naturligtvis kunde han icke hindra, att emellanåt små slitningar förekommo mellan de republikanska fraktionerna, men när det någon gång låg honom synnerligen mycket på hjertat att - samla dem alla, så kunde han göra det. Han var i en beständig verksamhet; der ett fel blifvit begånget gjorde han allt för att få det rättadt, alla tvistigheter sökte han att utjemna. När han kunde förutse farorna, ansträngde han sig för att förebygga dem; han stod på vakt, han vårdade och han passade på republiken; han sökte att åstadkomma ett godt hem, der fransmän kunde ega en lugn och tryggad tillvaro. Han blef Frankrikes största auktoritet, han som hade kämpat mot auktoriteter. Men häruti låg ingen motsägelse. Han hade kämpat mot dem, som blifvit auktoriteter genom en förbrytelse; sjelf var han auktoritet i kraft af sina medborgerliga dygder. Ju flera af det slags auktorit^ter ett land harT desto lyckligare är det. Och han var icke bland dem, som hysa farhågor för kapaciteter, hvilka kunde komma att ställa honom sjelf i skuggan.
N:o 193 fnttade beslut, finge Ståndet vänligen inbjuda MedSlånden alt om detta beslut med PresteSt. sig förena. BorgareStts, att Ståndet, som bifallit det af StatsUtsk., för anslagets beviljande, tillstyrkta villkor, med den förklaring, som i betänk. N:o ig3 finnes upptagen och i utlåt. N:o 345 åberopas, vidblifvit detta sitt beslut, samt finge, till undvikande af all tvetydighet, föreslå, alt samma förklaring om villkoret måtte i voter:s-propos:n inflyta, derest icke fl. R. o. Ad. samt PresteSt. skulle, med antagande af samma förklaring, vilja på villkoret ingå, i hvilket sednare fall voteringen blefve öfverflödig. BondeStts, att Ståndet vidblifvit dess förra beslut, med den förklaring af syftemålet med ifrågavar. instituts utvidgande, hvilken Ulskrs utlåt. N:o 193, II punkten Litt. C, dcti Ståndet bifallit, innehåller, och vidare uti utlåt. N:o 345 åberopas. Ilr Frih. o. Landtm, yttrade, att R. o. Ad. af de upplästa prot.utdrtn behagade finna, alt de föreslagna votertspropostua af Presteeller BorgareSttn icke blifvit antagna och af BondeSt. med tillägg af förklaringen. Enl. Hr Landtnäs tanke kunde således här nu icke vara fråga om antagande af den af StatsUtsk. föreslagna voterts-propos., utan behagade R. o. Ad. måhända med Hr Landtm, finna, att frå 16 II. 43 33o Den 11 November e. ra. gan egentligen vore, huruvida R. o. Ad. instämmer med något af de öfriga Ständen, eller örn R. o. Ad. behagar fatta något särskildt beslut. Hr Ekströmer, Carl Johan: Jag skulle icke hafva begärt ordet i denna fråga, som så munga gånger varit föremål för H. R. o.
Berättelse om hvad sig i Rikets Styrelse tilldragit sedan sista Riksdag; gifven Stockholms Slott å RiksSalen, den 3o Jan. 1834- 2:0 K. M:s Nåd. Proposition till R. St., angående StatsVerkets tillstånd och behof; gifven Stockholms Slott den 22 Jan. 1834. Justerades ett Protocolls-Utdrag, innefattande R. o. Ad:s denne dag fattade beslut om tillträde för främmande åhörare vid R. o. Ad:s öfverläggningar. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. tre qvart till 2 e. m. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Lördagen den i Februarii 1834- Plenum kl. 10 f. m. Justerades ett Protocolls-Utdrag, innefattande ett af de beslut, R. o. Ad. fattat föriidne gårdag. Den i Februarii f. ra. a7 Öppnades Hrr Bankmäns lista till val af Electorer; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde: N:o 'i31. Gr. De Geer, Carl; — 5g. Frih. Rålamb, Claes; Taube, Carl; Palmstjerna, Carl Otto; Adlerbeth, Jacob; Tersmeden, Wilhelm Fredrik; Ehrenborg, Casper Wilhelm; Reuterskjöld, Axel; Franc Sparre, Bengt Erland; Mörner, Carl Stellan; Coijet, Carl Fredrik; von Post, Stafs; Lagerheim, Pehr; Gyllenhaal, Lars Herman; Gyllenkrok, Göran; Hammarhjelm, Carl Fredrik; Cederschjöld, Pehr Gustaf; von Heijne, Georg; von Stockenström, Erik; von Hohenhausen, Michael Silvius; Lorichs, Carl Fredrik, genom lottning med N:o igåq Hr von Kraemer, Robert Fredrik; Linderskjöld; Fullm. Gr. Hamilton, Gustaf Wathier; von Weigel, Christian Ehrenfried; Lefren, Johan Pehr; Tamm, Pehr Adolf. H. ExHr Gr. och Landtm, anmodade H. Ex. Hr Gr.
Jag trodde, at den tikwäl ej war utan all gemettffap med denna. Friherre Stael von Hollstein fragade, huru den KungSgärdSinnehafware, hwars arrende wore om Tio är förflutet, stulls sin ersättning återfå. Herr Stedt swarade: af Kongl. Maj:t, enligt L:n6 lydelse. Nppä gjord xropolltion blef IZ. §« bifallen. r6. §. uplastes och bifölls, r?. ^ upläfles. 144 r Widare uplastes et af Friherre Lj-östlast. L'eUr, ingifioet sä lydande Odmsukt ö-semoris!. Uti ds UiNAlLmontou, som flera sarstillda re» sor Kongl. M n:t i Nädcr täckts utfärda för ^Xrmesns konkcons - Lassa sedan dest inrättning är 2 757 , hafira ej mindre berörda Lassar ionä, än ^eniiONairernas underhäll och Lralialocu, samt dest Dueölions och Betjemngs Aflönings - 5uct blifwit frän ali afgift och Bevillning undantagne. Skälet härtil är lätt at inse. Svensta Kr»röen har genom egna tilststter och obetydligt publikt understöd, med dest gansta betydande känning/ famlat en sonö, för at deraf lemna något Nödtorftigt uppehälle ät utlefvade Krigsmän, de Der för Fäderneslandets tjenst och förstvar upoffrat sina dagar/ och oftast hälsa och förmögenhet. Härigenom har aXrniLcu sjelf sörjt för en an» Kallt/ som i alla andra Linder Staken mäste »vidkännas/ och i wärk Fädernesland ej kunde fela at wara mycket betungande. Den enda wedergällning denna ^rmöens inrättning af Staken 'njutits har marit befrielse frän afgifter och Riksdags - Be-> Willningar.
F landtmannen derigenom att i Stockholm måste aflönas kommissionär för så väl lånens • uttagande, som omsättningar m. m, Då härtill kommer, attjhan måste,ginnan låneansökningen kommer i kommissionärens i Stockholm hand, vända sig till länsman, kronofogden eller någon annan person för att få handlingarne bragta i laga form, så är det klart, att mycket af lånesuminan kommer att försvinna blott i koramisionskostnader. På grund af detta skäl tillstyrker jag B. o. Ad. att lemna sitt bifall till BankoUtsk:ts i förevide punkt gjorda anhållan. Hr Nordenfelt: Hr Printzensköld har till genmäle å mitt yttrande om filialbankernas stora fördel för allmänheten, behagat yttra, att detta blott vore en fras, utan betydelse, och att isynnerhet jordbrukarens nytta mer befrämjades genom att lånen bibehölles som hittills vid E. St:rs bank. På förhand vill jag nämna för Hr Printzensköld, att jag ej obetingadt gillar nuv:de filialbankers organisation, utan är min åsigt den, att Eiksbanken borde dela filialbankernas vinst. För öfrigt kan det väl ej nekas, att det är för den mindre landtmannen i ekonomiskt afs:de en stor fördel, att få sjelf i filialbankerna ombesörja sina penningetransaktioner, i st. f. att behöfva betala ganska dryga kommisionsomkostnader för att undfå en lånesumma från E. St:rs bank. Då personernas ekonomiska förhållanden merändels äro kända inom den ort, der de hafva sin bostad, kan just på grund af denna närmare kännedom lån till dem meddelas, äfven om icke säkerhetshandlingarne äro af så fullkomligt god beskaffenhet. Af allt detta inses tydligen, att dessa lånesummor, disponerade af filialbankerna,. måste medföra ojemförligt mycket större fördelar än hittills för Svenska jordbrukaren. Jag yrkar fortfarande bifall å Utsk:ts förslag. Hr Printzensköld: Jag beklagar, att Frih/ Tersmeden funnit sig så uttröttad af diskussionen, att han ej kunnat lemna de äskade uplysningarne.
Summa innestående anslag R:dr 604,301: 53- Till upplysning om de, i anledning af sednaste riksdags extra statsreglering och till följd af Rikets Ständers under samma riksdag fattade särskilda beslut, från Riksgälds-kontoret utbetalda anslagssummor samt om de Riksgälds-kontoret då ålagda, fastän hittills icke verkställda utbetalningar, utan beräkning af anslagen till jernvägsbyggnader och beviljade låneunderstöd, hafva Fullmägtige ansett sig böra meddela nedanstående efter Riks-statens hufvudtitlar uppställda sammandrag öfver extra statsanslag och andra af Rikets sednast församlade Ständer å Riksgälds-kontoret anvisade tillfälliga utgifter: 16 4 Stats-Utskottets Memorial N:o 3. beviljade för sådana föremål, som tillhöra Riks-statens Från Riksgäldskontoret redan ntbetalda anslag. För närvarande i Riksgälds-kon toret inneståcnde anslag. Först efter 1866 J års ingång till j urbetaluing förfallande statsbidrag.
Ingen Lagstiftare lärer duck vara nog för - Den 7 April e. m. 315 måten, att vilja afskaffa eller icke antaga en lag på den grund, att densamma ej kan tillämpas på den som är frånvarande eller göras begriplig för den förnufts-löse; ty derföre att Lagen ej kan sträcka sig öfver rättvisans gebiet, skall ej Lagen upphöra. Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus i Äfven jag tillstyrker återremiss af Betänkandet. Ehuru man i Protestantiska Kyrkan icke mera kallar ägtenskapet för Sacrament, tänker dock Juristen sig något helt annat under en förening, sådan som ägtenskapet, hvilket i det ögonblick det slutes, anses vara oupplösligt, än under ett vanligt borgerligt eller civilt contract, der man alltid måste förutsätta, att det lika fritt kan häfvas, sorn det, för att blifva gällande, fritt blifvit slutit, och ännu i i denna dag bruka Jftristerna benämna ägtenskapet för Sacrament, för att beteckna skillnaden emellan en oupplöslig förening och ett uppsägligt contract. För min del anser jag ågtenskapefs upplösning, då den måste beviljas, böra verkställas på ett lika högtidligt sätt, som det, hvarpå det knytes, och jag underställer LagUtskoftets bepröfvande om icke tillstyrkas bör, att KyrkoLagens föreskrift i denna del åter må blifva gällande. Deremot skulle jag tro, att, när omständigheter dertill föranleda, DomCapitlen böra få på Församlingarnas Presterskap öfverflytta den dem ålagda förrättning. 2l6 Ven i April t', w. Grefve Posse Arvid: För min del kan jag ej biträda den mening, de sist talande våi de Ledamöter yttrat. Jag tror visserligen att ågtenskapet bör hålles i helgd, men jag tror icke, att man för detta ändamål bör föreskrifva sådane vilkor, att ett olyckligt ågtenskap måste ofta blifva oupplösligt. Ty om skiljsmässan, enligt KyrkoLsgens stadgande, skall fullbordas inför DomCapitlet, år det att befara, att många olycklige makar, som anse för en skam att inför en offentlig
Rehbinder uppställt, för sin tillstyrkan af bifall till Utsk:s betänk, utgår ifrån en känsla, som jag icke hade trott skulle här på detta rum gifva sig luft; och denna känsla heter, afundsjuka emot de fabrikanter som sysselsätta sig med ifrägavar:de näring; ty livad är del väl annat än afundsjuka, då man, såsom den ädle Frih:n gjort, uteslutande fästat sig vid den stora, orimliga förtjenst, som dessa fabriksidkare skulle hafva skördat på allmänhetens bekostnad, och ordar om huruledes de skulle vara bättre aflönade ur allmänhetens fickor än K. M:s Högsta domstol är aflönad af Staten o. s. v. Med den der orimliga vinsten och den der aflöningen, som nationen mäste beslå, förhåller sig likväl sä, om Frih. Rehbinder dertill behagar lägga märke, att det står hvar och en fritt, alt köpa eller icke köpa hvad fabrikanten har att aflåta; och att således ingen rimligen kan sägas till honom vara skattdragande, då fabrikanten väl har rätt, all, vid utbjudandet af sin vara, å den bestämma priset, men saknar den långt större makten, att tvinga någon att blifva afnämare, sä alt den af Hr Frih:n så mycket beklagade allmänheten är alldeles oförhindrad att låta fabrikanten behålla sin tillverkning, i fall han å den satt ett pris, hvarmed allmänheten icke linner sig belåten. Lika förhastadt som orättvist är alltså det utfall emot sockerbruksidkarne, som Frih. Rehbinder sig tillåtit; och det mäste väcka förundran huru Frihm kunnat öka denna sin orättvisa dermed, att han icke dragit i betänkande att jemväl emot dem framkasta beskyllningen, att genom konstlade medel hafva sökt att bereda sig en oskälig vinst på sin handtering. Rykten af dylik art hafva äfven nått mina öron, men de vittna om tänkesätt hos den - Oen 5 Juni f. m. 491 na klass af medborgare, hvaraf jag ej anser den mågtig, och jag sätter således till dem ej ringaste förtroende. Hvad sjelfva saken beträffar; så instämmer jag i de yttranden derom, som Gr.
Till Landets bästa skulle Jordbrukaren föröka sin production, för att med så mycket mindre tunga kunna afgifva sin skatt, och ej, som nu, bekymra sig om Varu-prisernas stegring, stora Rörelse-capitaler, m. m. dylikt, och hvars alla olägenheter egentligast drabba Kronan och dess Tjenstemän. Enär endast efter Kronans behöfver per* sedlar affordras och utgöras, blir uppbörden, redogörelsen och förvaringen hvarken svå» rare eller mångfaldigare än hittills vid upp.; handlingar, och kan således ej medföra flera omvägar eller olägenheter än för det närvarande, och troligen skola årliga besparingar kunna ske, till förmon för Statsverket samt till understöd för Kronan och Landet vid påkommande behof, äfven sorn utvägar derigenom gifvas till en förbättrad och mera efter tiderna lämplig aflöning för Kronans Embetsmän, hvilka nu, till större delen, 611 Den 16 Maj. måste under största bekymmer för deras bergning framsläpa Iifvet. Penningestocken skulle snart finnas öfverflödig, i stället att den nu anses otillräcklig, och den skulle af sig sjelf förmindskas, samt sällan erbju, da sig någon nödvändig anledning att öka den. T sammanhang med detta, kan jag ej undgå fästa uppmärksamheten derpå att, utom Jorden, Tull-qvarnarne och en del Bruk, äro alla öfriga Industriens inrättningar, Verk och Fabriker, samt Handtverke» rierna, icke ålagde någon ordinarie reira till Kronan. Man har fästat allt vid Jorden, likasom den utan brukare kunde afkasta alla de artiklar man den påfört; men åkren ger utan arbete och utsäde lika så litet någon afkastning, som hvar och en Verkstad utan arbetare och rudimaterier. Det synes mig derföre lika billigt att Fabriqueuren och Handtverkaren utaf sitt arbete ger Kronan tionde som Åkerbrukaren; och mån. ne man ej med skäl kunde fordra att Handtverkaren, i mån af sin egen och medhjelpares arbetsförmåga, utan betalning presterar Kronan vissa arbetade persedlar, eller ock utan betalning arbetar af Kronans rudimaterier.
l) Det i i ~ ej första ' gilngen Dngnys 15sare fil göra bekniitsk&amp;~ iued Elisa Orzesekos iiam ?. Tidskriftens första h g h g iaiiehöll niimligeii en kortaxe lefn~cisteckniu~ .af den berömd,i polska författarinn&amp;, Iivasikiite cliiri medclelades i öfvess5ttniiig en af heiines fina skisser lir dct polska bondlifvet;. Vi tro dock att nedniistileiide biografi., benöget iiedskrikeii för Dagny: bf eii laudsni.ziiinna till nime Orzeszko, m: lle Hklene Routcl~alska, Inrilken iiiider wågm ni8nndes iippehhllit s i i i Stockliolni för stiidersiide af vdrt iii~deri~isiii11gsv3seu. v51: gymn: ilstik m. in., skall erhjncla tillsiick1,igt af intresse för att riittfiii.dig: i, ett i ' ~tei.iipptagaiic: le af ett en ghug bel !andlaclt iiinn.e. Artikeln, soiii n Kattat ..; 113, fraiisk: &amp; sl; n: tliet, inctliielns 11ii.r i iif vcrsiittniiig. 88 Redan vid inyclcet unga Ar gifte Iioii sig nied en iigendomslierre, inr Orzeszko, boende i närheten af föraldralieminet. Henues make var en hederlig ocli allmänt aktad inan, men många år äldre an hon. ' Man anar också att lioii ej varit fullt lycklig i sitt äktenskap, livarföre, dli detsamma förblef barnlöst, lioii i litterära sysselsättningar sökte och. fann ett mål för sitt lif, Iivilket eljest skulle förblifrit toint och inneliållslöst.
224 Lif. af PresteStåndet, ix s 726, af BondeStåndet, IX s ^34 > af BorgareStåndet, IX s 807, af Adeln, IX s 84o. Underd. Skrifvelse, IX 1. s 54a — 544* PiiksdagsBeslutet, §. 44* PostförareLegan, om tillökning i; Motion, remitt. till Bevilln. och Ekon. Utskotten; II s 1192, 1206’, 1234, 1283. —.föringen, om ökad ersättning för; Motion, remitt. till Stats-, Bevillningsoch Ekon. Utskotten, II s 1161, 1164. ■ om jemnkning i de onera som åtfölja; Motion, remitt. till Statsoch Ekon. Utskotten, II s 1262. Stats-, Bevilln. och Ekon. Utskottens Utlåtande öfver dessa Motioner, IV 4- s 445 — 46° > bif. af PresteStåndet, ix s go5, af BorgareStåndet, ix s 906. Ytterligare Utlåtande, IY 5. s 896—• 902, Lif. af Adeln, ix 3. s 144» afBondeStåndet, ix s 166. Underd. Se KronoFogdars. — gång, om Besörjande af, med Gästgifvarskjuts. Motion, remitt. till Ekon. Utskottet, II s 1214. om inrättandet af ordinarie, öfver norra Dahlsland; Motion, remitt. till Ekon. Utskottet, II s 1203. Post - Postgång, om inrättande af ordinaire, på Öland; Motion, remitt. till Statsoch Ekon. Utskotten, II s ij52. om förhättrad reglering af, i riket; Motion, remitt. till Ekon. Utskottet, II S 1203. Ekon.
Men ehvad omständigheterne göra det lämpligt eller ej att, under post-stvrelsens förvaltning, tillvägabringa en skjuts-inrättning helt och hållet efter utländskt mönster, eller med tillämpning till större eller mindre del af entreprenad-systemet, eller på något annat sätt, så fordras i hvarje fall, för att ens ungefärligen kunna bilda sig ett omdöme om verkställbarheten eller ändamålsenligheten, fullständiga utredningar af alla förhållanden, sorn inverka på frågan, såsom antalet hästar, som under en viss förfluten tidrymd vid hvarje station för skjutsningen i medeltal erfordrats; antalet af tillvägabragte skjuts-entreprenader och beskaffenheten af de dermed förknippade vilkor; möjligheterna att i hvarje landsort erhålla hästar på beting och vilkoret» derför; k.ostnaden i de särskilda orterna för hästars utfodring; väglängderna emellan alla stationer, hvarifrån och hvartill skjutsning för närvarande eger rum; användbarheten af större postvagnar å särskilda väglinier, med afseende å vägarnes beskaffenhet o. s. v. Först efter verkställda undersökningar i alla dessa och dermed gemenskap egande delar och efter upprättande af statistiska sammandrag öfver uppgifterna härom, kan det blifva möjligt att göra beräkningar öfver kostnaderna och pröfva, om och under hvilka vilkor någon antaglig plan till förändrad organisation af skjutsnings-anstalterna derpå kan grundas, och hvilken plan till någon del jemväl måste blifva beroende af den utveckling, som frågan om bestämmandet af ett visst jernvägs-system kan erhålla. Lätteligen torde jemväl inses, att en förändrad organisation af gästgifverioch postskjuts-anstalterna icke bör ske, utan att kronoskjuts-besväret, i sammanhang dermed, annorlunda ordnas, för hvilket ändamål dock äfven tarfvas omständliga utredningar. Utskottet anser sig, vid dessa förhållanden, desto mindre kunna gifva anledning dertill, alt en årlig anslags-summa på förhand fästas vid ett sålunda af vidlyftiga förberedelser beroende föremål, som summan kan komma att befinnas otillräcklig för en fullständig reglering, men rättvisan dock fordrar en samtidig reglering öfverallt. Stalssamt Allm. Besv. och Ekon.-Ulskollets Utlåtande M 18.