Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
175 ägt rum vid det belopp som Utskottet, på grund af K. M:t Nådiga Proposition, tillstyrkt; finner Utskottet, nied oförändrad öfvertygelse, att beliofvet framdeles af en sådan serskild LäroAnstalt som den meranämnde Scholan, torde komma att upphöra, sig böra förblifva vid dess derom afgifna förslag, så i anseende till det tillstyrkta Anslagets belopp som tiden hvarunder det på Stat må upptagas. Kunnande Utskottet icke föreslå någon ersättning för den af Hr Doctor Hedren omförmäldte serskildte skuldsumma, 2000 R;dr B:co, hvarföre UndervisningsSällskapet häftar. 5:o 6:tc Punden, innefattande förslag till ersättning åt Upsala Academie för år 1810 mistadt anslag till StallStaten och RidScholan derstädes m. m. t i 11- liopa utgörande )44°' Rsdr 32 sk.|, hvilken ersättningspost H. BondeStändet afslagit, i förening med Utskottets serskildta Utlåtande N:o 134 > berörde ämne, är från Yällofi. BorgareSldndct, tillika med samma Utlåtande, återremitterad, sedan den föreslagne ersättningen blifvit motsagd af Hr Eckermanj som anfördt: att R. St:r år i8iq säkerligen på goda grunder skola fattat beslutet om anslagets indragning: att Ridskolan förut begagnats endast af någre få rike Mäns Söner, hvilka lätteligen genom erforderlig betalning bordt bidraga till inrättningens bestånd; alt för närvarande den ännu mindre skulle nyttjas, sedan en dylik vid KrigsAcademien funnes att tillgå, och alt dessutom af de till Universilelerne beviljade 18000 R:dr nödigt anslag till Ridscholun äfven kunde tagas. 176 Stats-Utskottets
Reg.Formen, detta ärende må öfverlemnas till afgörande af Förstärkta StatsUtskottet, hvarvid följande propositioner torde böra komma under omröstning: 1:0 Den som bifaller StatsUtskottets förslag, att, i händelse Nyköpings Stad förmenar sig äga en i Förfatlningarne grundad rätt till ersättning af de utaf 56o Stats-Ulskottets fastigheter i Städerne utgående StadsUtskylder för LandshöfdingeResidence-Huset i nämnde Stad eller Kronans deltagande deruti för framtiden, Staden må lemnäs öppet, att i vederbörlig ordning göra sina anspråk gällande, samt, derest samma anspråk pröfvas giltige, de erforderlige Medlen af RiksgäldsContoret utbekomma; voterar Ja. Den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej; så kommer alt genom serskild votering utrönas, huruvida Staden Nyköping må anses äga ovilkorlig rätt till ersättning för ifrågavarande Utskylder från år 1815 till år 1824 samt huru en sådan ersättning skall utgå. 2:0 i händelse förenämnde Nej-proposition vinner ; "Den som anser alt Staden Nyköping , på grund af K. Skrifvelse!' till Konungens Befthde af den 26 Maji 1818 och d. 12 September 1822, äger rätt att ifrån 18[5 till år 1824 af Kronan uppbära de StadsUtskylder, som i enlighet med högstberörde Nåd. Skrifvelser böra utgöras af den till Residencehus för Landshöfdingen derstädes inköpte StadsEgendom, samt att desse Utslylder Staden af Riksgälds* Contorets Medel godtgöres; voterar Ja. Den det ej vill, voterar Nej. Be tä n kan den, N:s 314, 315. 561 Vinner Nej; kommer StatsUtskoltet, att vid Statsregleringen tillhandahålla Staden Nyköping de afgifter al LandshöfdingeResidence-Huscl derstädes, hvilka, enligt K. Mtts llögstberörde Nåd. Förordnanden, Staden nied rätta tillkomma.
A. lar, som åren 1835 till oell med i83S blifvit derifrån utlagne ock ännu icke ersatte, anvisa ett belopp af 3o,ooo R:dr, att likaledes under 3 år utgå med 10,000 R:dr hvartdera året. 3:o Till utgifter för gevärs-fabricationen, å 126,000 R:dr årligen under 5 år, 63o,ooo R:dr. Med beräkning af det antal gevär, som under de senare åren blifvit förfärdigade, såväl vid Carl Gustafs stads factori, som de enskilda gevärsfactorien vid Husqvarna och Norrtelje, samt med fästad t afseende å behofvet af ersättning för de gevär, sorn kunna antagas årligen genom nyttjandet förslitas, bar Utskottet, i enlighet med livad Rikets Ständer vid senaste Biksdag antagit, ansett gevars-till verkningen kunna inskränkas till 3,000 stycken årligen, hvaraf vid Husqvarna 2,000, vid Norrtelje 5oo och vid Garl Gustafs stads factori 5oo, och då, i följd af gällande contracts-grunder, gevärs-prisen beräknats utgöra circa 20 Rrdr för stycket, tillstyrker Utskottet, att för gevärs-fabricationen må anvisas ett belopp af 180,000 R:dr, att under tre år utgå med 60,000 R:dr årligen, och som, för den händelse Rikets Ständer skulle bifalla ifrågavarande anslag, erforderlige medel för gevärs-fabricationens fortsättande blifva att tillgå, utan att det till ombyggnad och förbättrad inredning af Carl Gustafs stads factori, af anslaget för 1835 — i83c> förskottsvis använda belopp af 32,i56 Ridr 43 sk1 rst., behöfver tagas i beräkning, hemställer Utskottet, att, i enlighet med hvad Kongl. Majit äfven för sådant fall ansett böra ega rum, all fråga såväl om berörde förskotts återgående, som angående försäljning af de till factoriet hörande lägenheter, må förfalla.
Dessa, som utgöra en del af Kongl. Stats-Contorets förvaltningsåtgärder, beslå af: l:o Redogörelsen för Stats-Verkets Spanmäl in natura; 2:o f. d. Allmänna Magasins-Fonden; 3:o Redogörelsen för Undsättnujgs-anstalterne efter 1826 års missväxt; samt 4:o Spanmäls-Creditiv-Fonden. Stals Verkets spanmål in natura. Räkenskaperne deröfver äro för år 1836 granskade tili Kongl. Kammar-Rätten utan anmärkning, men för år 1837 ännu ej undergått revision, af orsak att detta års Hufvudbok först den 11 nästlidne September blifvit i sådant ändamål dit aflemnad. Redovisningen framställer följande: Debet. Balance från föregående äret: Behållningar 332,332:38.11. 311,269:23. 9. Uppbörd: Ersättning af Magazins-Fonden 2,375: 37. 3. Öfverlåtelse från Magazins-Fonden af Fastigheter och Inventarier .. 4,395:10. Säger 247,870:16. 1. 285,111:12.11. Balance till påföljande året: Skulder . 48,363: 6.11. 5,631:14. Credit. Balance från föregående året: Lefvcreringar till Kongl. Härvid har befunnits: l:o Uti 1837 års Hufvudbok och Räkningen för Luleå Fögderis Kronotionde-bodar utbalanceras en anmärkt post å 4,909 R:dr 27 sk. a r:st., ehuru denna balance, sorn redan år 1831 uppkommit, genom för låg debitering af vissa Kronoräntor, långt för detta Synes bort vara indrifven. 2:o Enligt 1836 och 1837 årens Ilufvudböcker för Uddevalla Magasin, balanceras ännu, såsom en Stats-Yerkets fordran, ett belopp af 3,783 R:dr 6 sk. 5 r:st. för år 1834 försåld Spanmål.
Motionairens framställning om ett ökadt anslag för första HufvudTiteln icke varit påkalladt af öfvertygelsen om bristan, de tillgångar för Hans Majit, att bestrida de utgifter, som dess Hofhållning erfordra. Då man Dtm 5 Julli f. m. st dessutom tager i betraktande, att Svenska Folket, utom de för Konungens Hofhållning anslagne 520,000 Födr, till samma ändamål erlägger 5000 R:dr årligen till meubler, till Hofstallet hitintills 17,460 R:dr, utom de indelte Räntorne, till Slottets Poliee, lysning och renhållning i6,4ooo R:dr, ved och kohl för de Kongl. Hofven 26,000 R:dr samt till Kungsgårdarnes underhållande 28,000 R;dr; så finner man att det Svenska Folket redan så ansenligen bidrager till Hofhållningen, att jag för min del anser det vara ganska betänkligt att bevilja något Ökadt anslag. Bibehållande af Kronans anseende har uti motionen blifvit anfördt såsom anledning till bifall för den, och det bör härvid icke finnas underligt om begreppen, rörande fordringarne för Kronans anseende konna vara delade Konungen* Hof står. enligt a8 §., under Konungens enskilta styrelse; kunnande Han alla beställningar vid sitt Hof (Jter behag tillsätta och derifrån afsätta', jag skulle tro att hvarken Kronans eller Staten* anseende skulle komina att lida, örn nödiga reformer uti den löntagande delen af Hofvets Tjenstemanna-personal vidtoges såsom utväg att, åtminstone i någon mohn minska den uppgifna bristen för första HufvudTiteln. Det måtte förlåtas mig, om jag tror att 520,000 R:dr böra kunna administreras på ett sått, att de blefvo tillråcklige för sitt ändamål. StatsUtskottet har bitrådt den tankan, att anslaget synes otillräckligt såsom en oundviklig följd af myntvärdets undergångna försämring, medi 32 Den 5 Julii f. m. hvilket förhållandet likväl icke år annorlunda nu ån för ii å 12 år tillbaka.
M:s befallningshafvande, med anledning häraf, detta ärende till afgörande företatagit och dervid, oansedt de skattskyldige bestridt det emot dem framställda ersättningsanspråk, genom utslag af den 4 November nästlidet år, ålagt dem inom Götheborgs' fögderi, hvilka försummat att för sina år 1836 till förre kronofogden Öhbom erh.gde kronoutskylder, derom förskaffa sig häradsskrifvarens annotation, att pro rata parte, eller i förhållande till de skattebelopp, som blifvit dem hvardera påförda, enligt uppgjord uträkningsoch redogörelse-längd, 'hvar för sig deltaga i gäldandet af de 7,800 rxlr 41 sk. 11 r:st banko, hvilka utgjorde Öhboms återstående balans, den han saknade tillgång att betala. Hvad sålunda förekommit, hafva Rikets Ständer i öfvervägande tagit, och emedan Rikets Ständer icke hafva sig bekant, huruvida E. K. M:s befallningshafvandes förrberörda utslag vunnit laga kraft eller blifvit öfverklagadt, och således i sednare fallet frågan om de skattskyldiges förpligtande att ersätta Öh~ boms uppbördsbrist beror på vederbörande myndigheters pröfning och afgörande, få Rikets Ständer hos E. K. M. i underd. hemställa, att, derest de skattskyldige varda genom laga kraftvunnet beslut ålagde att gälda återstoden af oftanämnda uppbördsbalans, och E. K. M., i händelse de skattskyldige sedermera i nådeväg söka befrielse derifrån, skulle anse en eftergift vara af omständigheterna påkallad, E. K. M. då måtte täckas till Rikets Ständer aflåta nådig proposition i ämnet, samt emedlertid låta med uttagandet hos de skattskyldige al de dem till ersättning ådömda belopp anstå, intilldess Rikets 44 Expeditions-Utskoltes Förslag till und. Skrifvelse, IV.-o 18. Ständer fått tillfälle att öfver den nådiga propositionen sig i underdånighet yttra. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 4 Mars 1848.
Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande LagUtsk:s d. 5 och 9 dennes på bordet lagda Betänk. N:o 41, i ani. af väckt motion om uphörande af frälsemans särskilda forum. Usta punkten, innehållande förslag lill författning. Hr Printzensköld, Carl: Den fråga sorn utgör föremål för LagUtsk:s Betänk, är ingalunda ny, utan har vid flera föregrde Riksdagar varit å bana. Vid 1848 års Riksdag väcktes inom BondeSt. en motion om samma lagförändring, som den LagUtsk. föreslagit i det nu föredragna Betänk. Samma fråga väcktes vid 1850—-51 årens Riksdag, dels inom R. o. Ad., och dels inom de öfriga Stånden, och behandlades äfven då af LagUtsk., som inkom med ett lika beskaffadt Utlåt, som det nu föredragna. Utgången af dessa motioner och Utsk:s tillstyrkanden af desamma är nogsamt bekant. Dyningarne af de liberala åsigter, som hade gjort sig gällande vid 1840 och 1844 års Riksdagar, läto likväl ännu vid 1848 års Riksdag så tillvida förmärka sig, att Utslits då framställda förslag det R. o. Ad. skulle afsäga sig sitt forum previlegiatum, endast med en ganska ringa pluralitet vid voteringen blef förkastad. Vid 1850—51 årens Rdisdag åter hade R. o. Ad. så allmänt återgått till de konservativa åsigterne, enl. hvilka, hvad förev:de fråga beträffar, man icke borde alltför hastigt rubba bestående förhållanden, de der i många afseenden inverkade såväl på det enskilda lifvet som på R. o. Ad. i dess egenskap af Riksstånd, att R’ o. Ad. afslog Utsk:s förslag utan votering.
Ter sme - Den 5 Mars. 405 smeden förmodligen icke åsyftar, att de lägsta bloppen blefve fastställda, emedan desse äro antagna af BondeSt., som vanligen röstar med större enbet, än något annat Stånd. För min del skulle jag önska, att de ringaste beloppen antoges, derföre att jag icke vill se dem, som skola eftersöka försnilladt gods, bestraffade för deras nit. Men, hellre än att äfventyra de högsta beloppens antagande, vill jag gilla det medelbelopp, som är föreslaget, och tillstyrker 11. o. Ad. att godkänna detsamma. Om 3.ne Ständ antaga det, så blifver följden, att man slipper rösta i förstärkt Utsk.; ty det är ingen bevillningsutan blott en bötesfråga. Frih. Palmstjerna: Icke såsom en värd talare yttrat, anser jag vara utan ändamål om R. o. Ad. fattar ett beslut i denna fråga, öfverensstämmande med mitt förslag, fastän det sker utan hopp, att deraf kan följa någon praktisk fördel vid denna riksdag. Jag anser nemi. icke alldeles utan vigt, tvertom, jag anser angeläget, att genom ett sådant beslut af R. o. Ad. Regeringens uppmärksamhet fästes vid nödvändigheten deraf, att denna del af tull-lagstiftningen sorgfälligare behandlas, än som skett, när ifrågavar. förordning utfärdades. Della är det hufvudsakliga ändamål, som jag med mill förslag åsyftat. Jag öfvergifver helt och hållet hoppet att få denna § vid innevarande riksdag så redigerad, som den bör vara, men min förhoppning fäster sig vid Regeringens omtanka, och tviflar jag icke, att innan kort denna lag torde blifva underkastad en nödig granskning. Jag anser icke likgiltigt, att åtminstone ett RiksSt. deröfver yttrar sina tankar, och skulle jag derför hemställa, om icke propos. kunde blifva den jag tagit mig friheten begära. Skulle likväl någon väsendtlig olägenhet anses följa af dess antagande, sä vill jag förena mig med Hr von Hartmansdorff. Gr. Cronhjelm:
Af P. O. Hörnfeldt från Wester-Norrlands län, m anslag för sjö sänkningar och myt ut dikning ar i Wesier-Norrlands län. En fråga af den högsta framtida betydelse har af landshöfdingarne i de sex nordligaste länen blifvit bragt å bane samt redan från böljan tillvunnit sig den uppmärksamhet från regeringens sida, att Konungens Proposition om Statsverkets tillstånd och behof innefattar förslag om bildande medelst statsanslag af en fond för sakens genomförande. Frågan gäller ingenting mer elier mindre än att genom en allmännare utdikning al de norra länens vidsträckta froslförande trakter aflägsna fröstlandighelen och förbättra klimatet samt höja den i sig sjelf fruktbara åkerjordens bördighet och småningom bereda rum för ett betryggande och utvidgadt jordbruk i de trakter, der en starkt liilvexande befolkning, som för få årtionden tillbaka ofta blandade sill bröd med bark, numera, genom ihärdigt och kraftfullt arbete, ådagalagt att menniskan verkligen är jordens herre och har i sin förmåga att verksamt befordra den fortgående utvecklingen af jordens alstringskraft. Genom årtusenden fortsatt odling har det mellersta och södra Sverige redan besegrat det också der fordom hårda klimatet och blifvit bragt till den höjd af fruktbarhet och folkmängd, alt det föga, om ens i någon mån, står tillbaka för många sydliga länder; och de från en sådan förkofran oskiljaktiga anspråken på Statens mellankomst för lillvägabringande af tidsenliga medel till vidare ekonomisk, intellektuel och social utveckling hafva äfven Norrlands innebyggare villigt gäll till mötes och med sina skattebidrag understödi. Så har Göta kanal uppstått; så Hjelmare och Strömsholms kanaler, med många andra allmänna arbeten; och så utbreder sig nu år från år det storartade jernvägsnäl, som, under namn af stambanor, gifvet' nya oberäkneliga krafter åt mellersta och södra Sverige. Ingen bildningsanstalt af verkligt gagn röner från Norrland motstånd, ehuru de aldra flesta och dyrbaraste äro förlagde så långt ifrån Norrlands landamåren, alt dess ungdom, om den deraf skall kunna begagna sig, betungas med vida högre kostnader, än hvarje annan landsorts.
Det finnes dock vissa andra symptom, som icke äro alldeles likgiltiga för bedömande af den moderna svenska parlamentarismen. Man hade i detta afseende väntat, att remissdebatten skulle gifva stoff till uppbyggliga betraktelser, men den gången blef det ingenting af. Mindre underligt Tar detta hvad första kammaren beträffar. I denna kammare har remissdebatten nu förlorat all betydelse och sjunkit ned till ett i många afseenden åtminstone ur politisk synpunkt ganska litet vägledande småprat. Annat var det på den tiden, då i begynnelsen af den nya representationens tillvaro grefvarne Henning Hamilton och Carl Göran Mör-ner läto sina kritiska dissekerknifvar sondera regeringssystemet och läto konseljens göranden och låtanden passera revy inför deras temligen obarra hertiga skärskådande. Då var remissdebatten i denna kammare af verkligt intresse, men det har nu totalt gått förlorad t. Visserligen skulle det vara möjligt att än i dag upplifva och uppfriska dessa pikanta diskussioner och synnerligast skulle detta kunna låta sig göra då regeringen kommit i händerna på en konselj,som måste till sina motståndare räkna kammarens mest framstående ocli i debatten starkaste ledamöter. Men friherre Klinckowström har, sedan Vestergötland hugnat kammaren med denna acqvisition, likasom tagit patent på att förstöra remissdebatten. Denne talföre ledamot har den vanan att alltid vara den förste, som begär ördet vid remissdebatten, och malisen^ har till och med velat ' hålla före det fast otroliga, att den&gt; ädle baronen i slutet på hvarje riksdag prenumererar på att vid början af den kommande få ordet. Men visst är dock, att friherre Klinkowströru med en beundrausvärd påpasslighet skyndar sig att ' begära ordet, då den kungl. propositionen om statsverkets tillstånd och behof remitteras till vederbörligt uttkott, och när baronen väl fått ordet, så släpper han det icke, förr än han grundligt uttröttat talmannen och auditoriet, for att icke tala om de stackars notarierna, som af friherre Klinkowströms stora meddelsamhet slita-ganska ondt.
Men Veli svarade: "syster, syster, fägringen är bra för solskenet och den vackra dagen, men den är dock ett lappri, den duger till intet i sorg och mörker." Och när syskonen stodo och fröjdades åt solen, då sade Veli: "Syster, sjung dock en gång för mig, äfven när jag kan se dig sjunga." Och hon sjöng så gladt och ljufligt, att foglarna utanföre lyssnade derefter. Ute i skogen spatserade konungen, för att få gråta i fred. När han satt oppe i slottet, så grät allt hoffolket med, och det blef så tråkigt, men när han gret i skogen, så låddes fåglarna alls icke derom, utan sjöngo helt gladt, som om ingen kung funnits, och det var sen också bättre. Men hur han gick, så gick han allt längre och så hörde han en röst som sade: Veli, Veli, solen är icke död! Och kungen blef så underlig till sinnes och tänkte att det var en förtrollad fogel, som ville trösta honom, och så gick han efter ljudet, för att få se fogeln, och kom till ett gammalt torn. Der hörde han en röst sjunga så vackert, så vackert, att något dylikt hade han aldrig hört. Och han gick allt närmare och lade sitt öra vid gluggen, derifrån ljudet kom, och de båda barnen började åter tala vid hvarandra, och han hörde Velis röst och kände igen den och ropade: "Veli är det du, lefver du?" "Ja, far, och syster med; och nu hjelper du oss visst härifrån." Och kungen blef glad, och ropade hela hofvet och alla sina soldater att komma och slå ned tornet; och så tog han ut barnen och förde dem till slottet, och hofskräddarne fingo så brådt om att göra röda kläder åt allt hoffolket, så att de sydde både natt och dag, men ändå hunno de ej så fort, som hoffolket ville. Och slägtingen, som ville döda prinsen och prinsessan, måste gifta sig med giftblanderskan, för att hon inte skulle sqvallra på honom, och så reste de sin kos, ty de tordes inte bli qvar, af fruktan att kungen kunde få veta huru allt hade gått till.
N:o 6 till Kongl. Maj-.ls Kåd. Prop. N:o om Statsverket 185?. 27 nerligast för kronans, samt af hvad i detta afseende för öfrigt blifvit an för dt, hemställer jag i underdånighet, att de i denna punkt föreslagna förändringar måtte i nåder bifallas.® I sammanhang med frågan om anmärkningsprocent har Kammar-Rätten i underdånighet tillstyrkt meddelandet af de hittills saknade föreskrifterne: 5:o alt, då väckt anmärkningsfråga funnes af beskaffenhet alt böra remitteras antingen till utförande af Advokat-Fiskals-Embetet eller till handläggning och pröfning i första rummet af vederbörande Förvaltnings-myndighet, anmärknings-förfaltaren egde af de i anmärkningen afsedda medel, som sedermera inflöto, undfå 5 procent, och 6:o alt, då, i följd af anmärkning,- varor eller persedlar blelve till uppdebite ring fastställda, det skulle ankomma pä Kammar-Rätten att pröfva, huruvida förlust af samma varor eller persedlar antagligen varit att befara, derest anmärkningen uteblifvit, samt att i enlighet dermed afgöra antingen frågan om anmärknings-arfvode må förfalla eller det bör anmärknings-förfaltaren tilläggas, i hvilket senare fall Kammar-Rätten tillika egde efter förhållandet, bestämma arfvodets belopp frän och med 5 till och med 15 procent å varornas eller persediarnes värde. Dessa stadgande!), hvilkas tillämpning, enligt Kammar-Rättens erfarenhet, sällan lärer ifrågakomma, torde dock någon gäng vara af behofvel påkallade, och då de synas vara med billighet öfverensstämmande, får jag derå i underdånighet tillstyrka Eders Kongl. Maj:ls nådiga stadfästelse.* “Hvad i afseende å sjelfva lönebeloppen, Kammar-Rätten i underdånighet föreslagit och jag i lika underdånighet hemställer, innefattas i följande tabell, beräknad, likasom de föregående, i Riksmynt: Nuvarande löner på stat. Arfvoden, ljuspenningar och andra inkomster af allmänna medel. Sportler i medeltal. Summa hittills varande inkomst. KammarRättens förslag. Embeten och tj ens ter. Föredragandens förslag.
— Silkesodlingens befrämjande 120: Flygsandens hämmande 2,003: 12. — Kronoparken vård och förvaltning 30,968: 4. — Byggnader och öfrige omkostnader å boställen 12,337: 36. Balans till år 1858: Förskotter till liqvid och redovisning 12,166: 38. 4. Af ofvanstående redogörelse synes, att denna kassas tillgångar under revisionsåret minskats med 32,304 R:dr40sk. 11 rist, uti hvilken summa likväl ingå dels ett belopp å tillsammans 5,766 R:dr 32 sk., som utbetalts för inköpte hemmansdelar å Böda kronopark och såsom köpeskilling för hemmanen Mickelsmad och Maderna, dels 14,350 R;dr, jemlikt Kongl, brefvet den 23 Oktober 1854, utgifne till bestridande af kostnaden för sänkning af sjön Eldmörjan å kronoparken Hunneberg i Elfsborgs län. — 17 F. d. li-styrelsens Hand kassa. Tillgångar Ränte-medel. Debet. Balans från år 1856: Inkomst: Credit. Utgift: Gratifikationer Rese-understöd Understöd för vetenskapliga arbetens utgifvande. Balans till år 1858: Kontant behållning.. Utlånt kapital... — I fråga om denna kassas öfverlemnande till Riksgälds-kontoret instämma Revisorerne i det förslag, som i sådant hänseende blifvit af föregående Revisorer framstäldt. Fonden för Lappmarks Ecklesiastik-yerk. Debet. Balans från år 1856: Utlånta medel: Kapital 23,000: Obetald ränta 278: 42. — 23,278; 42. — Inkomst: Balans från år 1850: Utgift; Presterskapets aflöning m, m. 8,946: 14. 6. Balans till år 1858: Beträdande reservationerna å nämnde fond, hvilka, jemlikt Kongl. Maj.ts nådiga bref af den 14 April 1846, blifvit till Kongl.
H invid wisar sig genast, at, dä Kongl. Majit till Riksens Stander öfmerlemnak atr utfinna medel till bestridande af de kostnader för Armöens wapenöfningar och antastande af de förnödenheter som böra finnas i förråd för Förstärkningsmanffapet, da Rikets warn fördrar dest upsmtande, fa haf» wa Riksens Ständer, som icke kunnat undga^att erkänna wärkligheten och oumgängligheken af detta behof, för att undwika förökande af den föröfrigt erforderlige bewillnings summan, förordnat, det alla blifmande öfwerstolt päSkatswer ers enstilra, sä mål ständiga, sym under namn af bewillning, inflytande in omster stulle till nästa Riksdag öfwerlemnas till Kongl. Majus nådiga disposition i sadan afsigt som, förut omnämd är och Riksens Ständers underdåniga strifmelse närmare utreder. N >r det nu icke kan bestridas med mindre stora Sjökullen är en af de inkomster hwilka under namn af bewillning lill Statsverket inflyta, och när Riksens Ständer redan beslutat, att alla blifvande öf - S2s Den 3 Augusti. öfwerstott pä desse inkomster, det will saga, hwad deraf mera kan uphämtas och infly a an i staten . biifwit päräknabt och anstagit, kommer att, pä satt redan omsörmäldt är, till Konungen öfwerlämnas att af honom till misse behof anwändas, m?n Bewillair.gs Ut,'kottet icke tillhörer, att pröfwa desse behof och Utskortet icke elier lärer wilja tillägna sig rättighet, widkaga säbane beslut, som leva kill rubbning eller förändring i desse delar, sä har vet förekommit twifwelackticst, hmuwida de? förejlagne sörbehält i händelse af Sjö