Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att han, sedan propos. på återremiss redan blifvit framstäld, nu ansåge sig böra förklara, det han trott sig finna att R. o. Ad. med öfvervägande Ja besvarat denna propos. Gr. Cronhjelm: För den händelse att Hr Gr. o. Landtm, skulle hafva framställt proposni på bifall till betänk., så hade jag visserligen icke begärt votering pä sätt den siste värde talaren sy nes förmoda; men jag gjorde min invändning, derföre att jag ansåg de ledamöters rätt, som yrkat bifall till betänk., vara för nära trädd genom en afvikelse vid detta tillfälle ifrån det vanliga sättet att behandla frågan; och endast derföre yrkade jag den af mig liegärda propos.; hvarföre jag nu endast får reservera mig emot det sätt, som blifvit användt vid proposmes framställande. Föredrogs ånyo Banko-Utsk:s d. 26 och 28 sistl. Febr. på bordel lagda utlåt. N:o 25, i fråga om tillverkning och utgifning från banken af sedlar ä 16, 12 och 8 sk. samt 14 och 10 sk. kopparmynt. Den i Mars e. m. Sedan Hr biskop Agardhs detta utlät, bifogade reservation blifvit uppläst, på begäran af Gr. Gyldenstolpe, Ant. Gabr., yttrade sig Hr Rosenblad, Bernh.: Uti det förslag att afskaffa smäsedlarne, hvilket Utsk. nu afgifvit, kan jag icke för min del instämma. Jag anhåller om att först fä upptaga de skäl, hvarför Utsk. ansett sig böra göra ett sådant förslag, och att sedermera fä granska Utsk:s sätt att vederlägga de anmärkmr, som blifvit framställde emot ett sådant förslag. Utsk. yttrar nemi. att ”genom vidtagande af en dylik åtgärd, det ändamål, som med realisationen åsyftades, skulle väsendtligen befrämjas.
Inteck - 8 Lag-Utskottets Betänkande M 31. ningarna vinna således äfven det värde, som de naturligen äga, och skola I affärsmarknaden utan tvifvel eftersökas såsom de yppersta värdepapper, — en omständighet, som äfven skall bidraga att höja fastighetsvärdet i allmänhet och lätta möjligheten för hvarje jordägare att på jordbrukets fullkomnande använda de kapital, sorn försigtighet och en klok beräkning bjuda. Beträffande lagfartsoch intecknings-protokollerna, så blefvo de genom ifråga varande institution visserligen icke öfverllödiga, men de förlorade dock sin nuvarande betydelse. De skulle sedermera endast utvisa sältet, huru en anteckning i hypoteksboken tillkommit, och vara ett slags bihang till denna. Det har redan blifvit anmärkt, att ifrågavarande institution är införd i åtskilliga andra länder. Detta är, bland annat, förhållandet i flere af Tysklands stater: i några af dem var den till och med införd redan i förra århundradet. I Frankrike åter, der en synnerlig oreda i ifrågavarande förhållanden länge varit öfverklagad, är dock nu mera äfven grunden lagd till ett bättre sakernas skick i detta hänseende, nemligen genom en den 23 Mars 4 855 utfärdad lag, benämnd Loi sur la Tran scription en maliere hypothécaire. Denna lag, hämtad från ett förslag, som redan 4854 hade genomgått andra läsningen i Franska nationalförsamlingen, då denna upplöstes, synes i det närmaste reglera förhållandena i enlighet med det i åtskilliga Tyska stater vidtagna sätt, och om än den Fransyska författningen icke är i alla hänseenden fullständig, förklaras den likväl af en Fransk rättslärd vara den vigtigaste lag, som i detta ämne derstädes utkommit efter Code Napoléon. Fördelen af en sådan institution äfven hos oss har länge varit insedd af åtskillige rättslärde. Redan Lag-Kommittéen gjorde framställning derom i ett särskildt förslag till notariats-mrättning på landet. Lag-Beredningen upptog äfvenledes samma fråga, men ansåg den icke hafva oskiljaktigt sammanhang med notariats-institutionen, utan införde i sitt förslag till Jorda-balk, 8 Kap. 49 § och 9 Kap. 52 §, stadganden om fastigbetsböcker. Men så väl Kommittéen som
Ändtligen, ändtligen! Det gick en suck af lättnad genom bröllopsgästernas skara, den hade varit orofull denna långa väntan på bruden. Efter sucken följde ett sorl af beundran. Den sköna bruden gick vid sin ståtlige faders arm igenom den med blommor rikt smyckade bröllopssalen, förbi rader af herrar med granna uniformer, somliga af dem kraschanprydda, och förbi andra i blå, gröna och bruna frackar, på hvilka också ibland en ordensstjärna lyste. Hon passerade förbi unga och gamla damer i dyrbara toiletter, förbi Marianne, som enkom rest ner till Götheborg för att bevista enda systerns bröllop och som smålog och nickade åt henne. Hon såg, att Marianne var strålande skön i sin klädning af majsgult siden med högrödt skärp. Marianne stod längst framme i salen, där den närmaste släkten tagit plats. Alldeles invid brudpallarne stod enkefru Hall, född Gothén, som visserligen alltjämt hade en ståtlig tournure, men som såg vissen och passée ut bredvid den sköna Marianne Koskull. Men tog enkefru Hall sig numera ej något ut för världen, så gjorde hennes dräkt det desto mer. Hon bar en klädning af purpurröd sammet med kort lif och slejfer öfver axlarna i stället för ärmar. På hufvudet hade hon en turban af guldtyg, i hvilken blixtrade dyrbara juveler, och på den skinntorra halsen lågo tvenne rader stora orientaliska pärlor, sammanhållna af ett juvellås; stora päronformade pärlor utgjorde kläpparne på hennes örhängen. Bredvid enkefru Hall stod hennes dotter, grefvinnan Wachtmeister, i grön dräkt med juveldiadem på håret, därnäst excellensen Brahe och brudens mor. Från dörren midtemot den, hvarigenom bruden och hennes far gjorde sin entré, kom brudgummen, förd af sin svåger, excellensen Wachtmeister. Brudparet möttes vid brudpallarne, bakom hvilka biskop Wingård väntade. Baron Koskull såg inquiet ut och tummade på den höga uniformskragen, som om den varit för trång, och först då brudens ja ljöd högt, högre än brudgummens, smålog han triumferande. Men nu började en ny oro, ej allenast för honom, men för alla.
Båtfart på Mälaren medelst frakttande samt för handel med mjöl och spanmål, men hvilken nu så afstannat, att endast en borgare äger en båt om 12 lästers drägt, hvaremot landtmän och possessionater vanligen med egna fartyg besörja sina transporter; Handtverkerier, som dock äfven så förfallit, att de för 20 mästare med 11 gesäller och g lärlingar endast lemna en knapp utkomst; Minuthandel, hvilken äfven är ganska inskränkt, och dertill orsaken till någon del torde träffas i stadens till större delen vattenomflutna läge, hvar - — 3c) — igenom den närboende allmogen har mera obeqvämt att der hämta sine förnödenheter; Åkerbruk och någon boskapsafvel, som, med en till staden hörande, icke oansenlig jordrymd af 5| mantal, väl hufvudsakligen lemnar näring åt invånarne, men dock såsom till största delen kommet i några få förmögnares händer, ger föga båtnad för den fattigare mängden och derjemte drifvas på ett för statsmanna-näringarne alldeles främmande sätt; samt Fiske, tillförene indrägtigt, men nu äfven mycket försämradt genom den starkare strömsättningen, som förorsakas af den vid Stäke anlagda bro och hindrar fiskens uppstigande, samt genom den ständiga ångbåtsfarten mellan Stockholm och Upsala. I följd af allt detta är stadens välmåga i ett sjunkande tillstånd och har redan länge varit sådant. Dess läge midt emellan Upsala och Stockholm, hvilka genom flera öfvervägande fördelar draga till sig trafiken från kringliggande orter, gifva härtill naturlig anledning; och någon synnerlig grad af förkofran lärer derföre icke i Sigtuna vara att förvänta. Synbart är emedlertid, att dessvanmakt än mera näres genom nödvändigheten att med sina knappa tillgångar underhålla en särskilt stads-styrelse och genom de bristfälligheter, hvarmed denna styrelse, såsom en naturlig verkan häraf, är behäftad. Folknummern utgör 377 personer 16a manoch ai5 qvinkön, hvaraf 247 erlagdt personliga afgifter. För helsovården har staden biträde att tillgå hos den der boende provincial-läkaren i Sigtuna distriktet.
För öfrigt, dä denna dag egentligen är ämnad lil en tacksägelses frambärande för Konungen, torde det wara mindre lampeligt, ac med detz Namn förblanda andre Personers. At äter til trycket befordra deras namn torde, ehuru berömligt desse Herrars förhällande warit, wara lika sä litet tjenligt som behöflig!, dä desamma nogsamt lära wara Nationen bekante; och lärer således Högloft. Ridderssapet och Adeln kan handa sinna Herr Reuterlsselms motion böra förfalla. Bifölls. Herr iksm, ?ebr, utbad sig fä tillägga ril hwad Friherre ceäer8tröm yttrat den anmärkning, at Öfwer-Jägmästaren von Lreilk, hwars oförfärade och mogna förhäilande sä mycket bidrog ril Regements-förändringens lyckliga utgäng, icke Derföre fäkt upbära nägon tacksägelse. Herr Ibmn tilstyrkte derföre, at han särffildt mätte nämnas och den af Friherre Lehrström gjorda motion genast bifallas, samt kemisen til Riddarhus-Utffotrer anses röra endast mwägarne, at upfylla Rivverssapets och Adelns beflur. Herr Grefwen och Landtmarskalken rrindrade, ar Herr von Lreiss warit kallad och deltagit uti den tacksägelse, som wid Riksdagens början afiades för de Herrar och Män, bäve inom Hust Den iZ Mars» 447 Hufwudstaven och af Westra Armeen, hwilka til Regements«förändringen bidragit. Herr keuterkjelm frägade, VM icke de öfrige äfwen borde nämnas och utmärkas? Herr Grefwen och Landtmarskalken swarade, at det wore lyckligt om de det kunde, och at Herr kemsrl^slms afsigt wisserligen wore berömlig, men at wi mäste rätta oH efter wära författningar och wära tilgängar. Företogs til afgörande Stats-Utskottets den 8 Mars pä bordel lagda Utlätande, rörande On Lindön i Mälaren. Bifölls.
Rosa studsade af häpnad vid dessa högst oväntade ord, men som hennes oskyldiga hjerta icke kände någon förställning, medgaf hon öppet alla den obekantas frågor. "O Gud!" utropade nu under förtviflans ångest den knäfallna; "förlåt, o förlåt! att jag nödgas smärta ert hjerta, men jag arma!" och nu kastade hon under strömmande tårar, ifrån sig det plagg, hvari hon så omsorgsfullt varit insvept, "jag måste, jag måste inför er bekänna min vanära, och mitt elände! O! ni ser i mig, en olycklig faderoch moderlös varelse, hvilken på R s tro, grymt bedragen, fallit ett offer för gränslös kärlek och svaghet." Rosa förmådde vid åsynen af den arma, knapt hålla sig uppe; rosenfärgen på hennes kinder hade vid den okändes utrop, småningom öfvergått till den bleka liljans; en tung hörbar suck, undslapp det sammanpressade bröstet, och nu började ifrån de långa mörka glänsande ögonhåren, en och ann stor tår, långsamt nedrulla. Vid den ljudliga sucken, hade jag, anande någonting ovanligt, i hast ilat till dörren, derifrån jag nu, osedd af båda, blef ett troget vittne till hela tilldragelsen. Sedan den olyckliga ett ögnablick hämtat sig, hvarunder Rosa, under egen svaghet sökt upphjelpa henne, närmade hon sig åter. "O!" bad hon i det hon med båda händerna fattade en af Rosas, "vågar den förskjutna ännu anropa er tillgift för den smärta hon beredt er? vill ni tro, det endast vanäran förmått henne till delgifvandet af sin grymma belägenhet.
En sådan bestämmelse är nödvändig, då i annat fall vederbör, embetsmyndighets framställning skall mötas med den grundade erinran, att någon högre afgift, än den af R. St. till kurhusen åtagna, icke kan, med afseende på ärendets beskaffenhet af beskattningsfråga, göras till öfverläggning och beslut. Hr Möllerhjelm, Axel, uppläste vidare följande anförande : Då det alltid ansetts för en gifven regel, att innehafvarne af sådana embeten och tjenster, på hvilka hvilar ett högre ansvar, böra vara så aflönte, att de med innehafvande inkomster af tjensten och oberoende af allt annat, kunna hafva sin bergning; lärer denna regel isynnerhet böra gälla om uppbördsbefattningar. En sådan befattning af de mest ansvarsfulla är krigscasseurens i K. Krigs-collegium. Enligt collegii nyaste organisation förrättajnu denna tjensteman ensam de göromål, som förut voro tre särskilde casseurer anförtrodde; hans tjenst är således i hög grad trägen och maktpåliggande. Det är af stor vigt för det allmänna , att densamma utaf en pålitlig, skicklig, stadgad och ordentlig man innehafves; men i sådant afseende blir det ock lika angeläget, att denna tjensteman - Den 7 Mars f. m. Steman får njuta de löneinkomster, som kunna anses svarande emot lians trägna göromål, hans högst betydliga uppbörd med thy åtföljande stora ansvar. Utom det att påfallande skäl och största billighet tala för ett slikt anordnande, vinnes derigenom en icke obetydlig relativ fördel i befordringsväsendet, enär det kunde förmodas och påräknas, att om krigseasseurstjensten blefve mera lönande än den nu är, skulle tjenstemän, hvilka redan hunnit kamereraregraden, och således inom verket redan gjort sig tillräckligt kande, vid inträffande ledighet, söka ifråga var. tjenst; hvilket nu icke är förhållandet, i anseende till de dermed förknippade, trögna och ansvarsfulla göromål, samt mindre tillräckliga löneförmåner.
Af den 6 dennes ; N-o i7g. t anledning af väckt frlg* oö* Upphäfvande af LandshöfdingarneS domsrätt 1 Bnskiftesmål» Justerades följande : Utdrag af Prötocollet , hållit hos Hög* Sofi. Ridderskapet Och Adeln vid Lagtima Riksdagen 1 Stockholm , förmiddagen den i6 Sept* 1833. ^ S. i>. Remitterades till: Siatssamt Allmänna Besvärsbefi Öest»- homieUtSiotten t Herr Montgomméries, Gustaf, Memorial* Innefattande svar å Herr von Törnes, Michael, anförande, i anledning af Herr Montgomme* ries anmärkningar Vid Utskottens den a t sist" ledné Augusti eftermiddagen återremitterade Utlåtande, om återläggande af Herjeådalen till Gefleborgs, och af Jemtland till WesterNorr* rands Län*, jemte det af Herr von Törne, rö* Unde samma ämne, denne dag afgifne, yttrande* n Rfi% jf Stpttmier t. «» BancoUtskottet t Herr Silfverbergs, Magnus Diedric, Memorial, innefattande anmärkningar vid Friherre Cederströms, Jacob, den 13 dennes e. m. till Utskottet remitterade motion, att lån äfven må meddelas å utifrån införskrifne artiklar, hvilka här i Riket förädlas och exporteras. Ut supra. S. D. Vid förnyad föredragning af BancoUtskottets den 23 sistledne Augusti under N:o 49 afgifne, samt den 2 dennes eftermiddagen på bordet lagde, Betänkande, innefattande generelt förslag till reglementariska stadganden för de särskilta afdelningar af BancoDisconten, sorn Statsoch BancoUtskotten tillstyrkt böra inrättas för Rikets vestra och södra Landskaper; blef samma Betänkande, i anledning af åtskillige Ledamöters dervid gjorde anmärkningar, till BancoUtskottet åierremitteradt. Ut supra.
Actor yrkade straff för förfalskning, men domstolarna förklarade sig icke kunna tillämpa detta straff; och förhållandet är, att om han ändrat en enda siffra i afslutade räkenskaper, hade han blifvit dömd till halsjern och hvad mera lagen för sådant fall stadgar; men derföre, att han från början gjorde räkenskaperna falska, gick han fri. På grund häraf får jag, med stöd af 56 §. Reg.F., nu väcka den motion: attén tjensteman, som uppsåtligen uppgör falska räkenskaper, må straffas som för förfalskning. Jag anhåller att framdeles vid remiss af denna motion få närmare utveckla densamma, men tillstyrker emedlertid återremiss af Utskts nu förev. betänk., på det Utsk. må komma i tillfälle att utreda, om någon förlust för Friherrinnan Eneskjöld verkligen uppkommit genom advoeatfiscalens oriktiga uppgift, och på det Utsk. i alla händelser måtte nedsätta afskrifningen till halfva beloppet, så att den begångna försummelsen icke må aflöpa alldeles skadeslöst. Frih. Boye: Till den siste talarens egen urskillning ber jag att få öfverlemna några erinringar vid hans betänkligheter. Talaren har satt denna fråga i jemnförelse med de fall, då personer försumma att förse sig med behöriga qvit - Den 4 Juli. qvittenser för sinn kronoutlagor; men härvid bör märkas, att det redan länge varit allom kunnigt, att härtill fordras icke blott fogdens qvitto, utan äfven häradsskrifvarens annotation, hvaremot ingen allmän författning härom, hvad publika cassör angår, varit utfärdad före i83o, och den händelse, hvarom nu är fråga, inträffade 10 år förut. Man skulle just från denna Regeringens åtgärd, att efteråt utfärda en författning i ämnet, kunna hemta beviset, att okunnigheten förut varit ursägtlig. Den andra betänkligheten, som grundar sig på befarad t prejudicat för framtiden, undanrödjes likaledes genom den omnämnda författningen; ty okunnigheten kan numera icke återkomma.
Du vore närmast. Tyst der stannar en vagn FRU CATHÉRINE. af lifvet förr. Men aldrig hade jag trott att framgång och ryktbarhet voro så bräckliga ting. Det är Kommissarien! Mycket hade jag sett TREDJE AKTEN MAURICE till Henriette. Från triumfvagnen till polisdroskan JEANNE enkelt. Och åsnan framför; hvem var det? ADOLPHE. Det var nog jag! KOMMISSARIEN in; med ett papper i handen. af herr Maurice Gérard... och fröken Henriette Mauclerc... närvarande? Kallelse till polisprefekturen, omedelbart i afton, MAURICE OCH HENRIETTE. Ja! MAURICE. Är det häktning? KOMMISSARIEN. Nej, icke ännu. Detta är blott inställelse. MAURICE. Och sedan? KOMMISSARIEN. Det vet man inte. BROTT OCH BROTT MAURICE OCH gå mot dörren. MAURICE. HENRIETTE Farväl, alla! rörelse. ALLA Kommissarien, Maurice, Henriette gå. EMILE in, mot Jeanne. Nu, syster, följer jag Dig hem! JEANNE. Nå, hvad menar Du om allt detta? EMILE. Mannen är oskyldig! ABBÉN. en afskyvärd handling att bryta sitt löfte, och en oförlåtlig, då det gäller en qvinna och ett barn. EMILE. Ja, men från min ståndpunkt är det och förblir nu då det gäller min syster, men jag är tyvärr förhindrad att kasta sten emedan jag begått samma fel sjelf. Jag skulle nog vara böjd att tycka detsamma TREDJE AKTEN ABBÉN. då ingen sten, men handlingen dömer sig sjelf och straffar sig genom sina följder. Fastän jag är ren i den punkten kastar jag än JEANNE. Bed för honom! För dem! ABBÉN. ändra Guds rådslag. Och det som händt är sannerligen icke menniskors verk. Nej, det gör jag inte; ty det är oförsynt vilja BROTT OCH BROTT bord der Maurice och Henriette sutto i andra akten. Adolphe har en kopp kaffe framför sig, Henriette intet. ADOLPHE.
Preste-Ståndet d. 28 Borgare-Ståndet d. 28 Bonde-Ståndet d. 28 Rikets Ständers underdåniga Adress j i an - 492 Exp. Utsi'. Försl, till und. Adr, A7:t> 206, ledning af 11. M. Konungens lill friska nande. S, A. K. Rikets Ständer, djupt delande den oro och det bekymmer, som intagit hvarje trogen undersåtes hjerta vid tidningen af E. Maj:ts beklagligen inträffade sjukdoms-tillståud, hafva med samma lifliga deltagande erfarit det för Konnugahus och fosterland glädjande budskap, som förkunnat E. Majlis efterlängtade tillfrisknande. Samlade omkring E. Maj:ts thron, att nedlägga sina underdåniga lyckönskningar, äro Folkets Ombud förvissade, att de uttrycka hela Nationens röst, då de i detta ögonblick betyga sin innerliga och oskrymtade fägnad öfver E. Maj:ts lyckligen återvunna helsa, och att glädjen deröfver är lika liflig i undersåtens hydda, som i Konunga-borgen, Försynens nåd, Scandiens förböner och ömhetens omvårdnad hafva återskänkt E, M, åt tvänne folk, hvilka med kärlekens stegrade fruktan sågo den våda, som hotade E. Maj:ts dyrbara dagar. Men bekymrens stunder äro flydda och våra förböner äro förvandlade i tacksamma välsignelser; vi åkalla icke mer Himlen för farans afvändande, men för bekräftelsen af vår lycka, för Allmaglens fortfarande vård om en älskad Konungs dagar! Måtte dessas antal sträckas till lefnadens mest aflägsna gräns och de lyckliga årens tal mätas efter våra önskningar, på det E, M. länge må fortfara att skörda frugten af sina mödor och se dem Expeditions-Utskottets Memorial N:o 207. 493 lönas af tacksamheten. • Krone friden och sälllieten E. Majrts mötande ålderdom, likasom segern och äran alltid åtföljt Dess manna-ålders bragd rika hana!
Propos. angide nedsättning i bevillningen för reseagenter; Nio 106. med reglemente för bankens styrelse och förvaltning; Nio 107, i fråga om ändring af lagens bestämmelser angide tiden för fullföljande af vad och besvär emot utslag, meddelade af underrätt å Gotland; Nio 108, angide föreslagen ändring i gällande stadgande om skyldighet att deltaga i kyrkobyggnad; Nio 109, angide grunderna för upprättande af förslag till kyrkoherdelägenheter samt till kapellans och andra sådana beställningar; Nio 110, angide förändring af gällande föreskrifter om tiden för fullföljande af besvär i ekonomiska och administrativa mål; 702 Den 20 Juni. Nio lil, om ändring af 13:de §:n lista mom. i Kongl. Landtmäteri-instruktionen den 6 Augusti 1864; Nio 112, angide ändring i Kongl. Förordningen om kyrkostämma samt kyrkoråd och skolråd d. 21 Mars 1862; N:o 113, angide förrättadt nytt val af suppleant för Just.-Ombudsmannen; Nio 114, Förordnande för Advokat-Fiskalen m. m. C. M. Rydqvist att vara R. Stirs Just.-Ombudsmans suppleant; Nio 115, angide restitution af bränvinstillverkningsafgift vid export till utrikes ort; Nio 116, angide upphörande i vissa fäll af nu stadgade transito-afgift för transito-gods; samt Nio 117, angide ändring i Kongl. Förordningen om fattigvården i riket. Vidare upplästes och godkändes Exped.-Utskits nedannämnde förslag till §§ i riksdagsbeslutet:
Där ute var allt gult, himmel och jord, ett varmt, smekande, inciterande gult; från hafvet strök en fuktig, uppfriskande bris, som for genom det tunna lintyget smekande kring hennes lemmar. Inunder fönstret lopp gångstigen fram, på hvilken de gårdagsaftonen kommit; den förde förbi några små låga fiskarehus, utmed en klippvägg, öfver ett stenrös, slingrade sig uppåt genom torftig åkerjord och försvann åt samma håll han bodde. Hon satt och stirrade åt detta håll med stora, öppna ögon, utan tydliga tankar. Morgonvinden afkylde hennes heta kropp, ända tills den började frysa. Sömnen föll åter öfver henne, mekaniskt gled hon ned från fönsterkarmen, lät fönstren stå öppna, lade sig i sängen och sträckte sig välbehagligt i den mjuka värmen. Men så kommo tankarna farande, i ännu tätare svärmar än flugorna, pinsamma, osäkra tankar, och vidtogo sitt arbete, där de slutat för några timmar tillbaka. Mot dem kunde hon icke värja sig; de refvo med grofva fingrar sönder sömnens hela väf. Så tog hon resolut sitt parti, steg i morgonskorna, kastade morgonrocken öfver sig och begynte helt makligt på att packa upp sin koffert och så smått inrätta sig. Då hon var färdig härmed och med frukosten, hvilken en stor, blond fiskarflicka bar in till henne och som hon i tysthet öfverenskom med sig själf om, att den var af samma kvalitet som nattron, befanns klockan vara nio. Alltså ännu en timme, innan han kunde väntas; han brukade bada kl. 10, hade han sagt. Hon tog fatt på sin morgontoilett, helt makligt och betänksamt, försjunken i mångahanda meditationer: Han hade nog varit bra förbehållsam, bra reserverad och distanserande i går afton. Hade med hela sin hållning sagt: kom mig inte in på lifvet, fröken; far varsamt fram! Men det vore ju så godt som deras första möte; och han vore säkerligen en sådan där ömtålig planta till man, som man inte kunde taga på utan fara att göra den fina själen ondt.
Friherre Flemings, Herinan Reinhold, motion om afskaffimde af alla krogar på landet; Herr Hammarbergs, Carl Axel, motion om förändring i åtskilliga delar af stadgandena, angående brån vins-bränningen. S. D. Å nyo föredrogos och bi föllos Siats-Utskottets den 26 dennes e. m. på bordet lagda utlåtanden: N:o 7, angående den verkstälda liqviden af framlidne Landshöfdingen G. Duvalls reductions-fordran. N:o 8, angående sättet för bestridande af kostnaderne i och för innevarande Riksdag. N:o 9, angående ersättningen för Herr Landtmarskalkens och Herrar Talmännens Riksdagskostnader. N:o 10, angående aflöningen för den hos Riks-Stånden och Utskotten anstälde Canzli-personal och Vaktbetjening. 64 Vrot. Vtdr. d. 119 Februari 1840. S. D. Vid föredragning af Stats-Utskottets memorial N:o 14, innehållande anmälan af anledning till anmärkning emot Stats-Rådet och Föredraganderne för Kammarsamt Handelsoell Finance-Årenden, blef nämnde anledning till anmärkning remitterad tili Constitulions-Utskottet. F rån IIög v ör d. Preste-Ståndet. S. D. Föredrogs och till Stats-Utskottet remitterades följande, den 26 dennes å bordet lagda, Nådiga Propositioner och Skrifvelser: l:o Kongl. Maj:ts Nådiga skrifvelse till Rikets Ständer, angående en ny Inqvarterings-Ordning för Slockholms Stad; Gifven Stockholms Slolt den 15 Januari 1840. 2:o Kongl.