Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
i Iduns Modetidn., månadsuppl. » Barngarderoben » et finnes här i SvemjL rige en institution, C ?^f på en kort tid!• rymd utvecklat en otrolig, genomgripande och hela landet omfattande verksamhet, och som i dessa dagar med utgifvandet af en festskrift firar sin tioåriga tillvaro. s o m När jag nämner, att denna institution satt på sitt program att verka fölen sund och lugn utveckling af arbetet för kvinnans höjande i sedligt och intellektuelt så väl som i socialt och ekonomiskt hänseende, så förstår hvar och en, att jag syftar på Fredrika-Bremer-Förbundet. Första idén till denna förening utgick från den ädla kvinna, som i tjuguåtta år genom Tidskrift för hemmet, hvilken af henne redigerades, outtröttligt arbetat för kvinnosakens framförande i Sverige, friherrinnan S. Adlersparre. Denna idé omfattades lifligt af för den storartade planen intresserade bildade män och kvinnor. När det stora mötet efter åtskilliga förberedelser ändtligen ägde rum i dec. 1884, där stadgar antogos och styrelse valdes, lyckades man att erhålla riksantikvarien Hildebrand till ordförande, 5: 5: 3: 3: Byrå: K l a r a Södra K y r k o g. 1 6, 1 tr. A l l m. t e l e f. Prenumeration sker å alla postanstalter i riket. Redaktör och utgifvare: FRITHIOF HELLBERG. Träffas säkrast kl. 2 — 3. Redaktionssekr. Nordling. Utgifningstid: hvarje Tryckeri Aktiebolag 8:de årg. Fredagen den 24 maj 1895. N:r 21 (388) Iduns helgfri fredag. - r a d. och han har alltsedan kvarstått på denna post med oförminskadt intresse. Början var emellertid ringa. Ett par rum hyrdes vid Klarabergsgatan och inrättades till en mycket primitiv byrå, som förestods af fröken M. Forsell, och första arbetet där bestod uti att till allmänhetens påseende framlägga god, af enskilda styrelsemedlemmar skänkt och granskad ungdomslitteratur. Men med förvånande hast ökades arbetet.
19 ve; alltså och då de olägenheter, som vänlning vid post-contoren, der sådan må ega rum , kan postförare tillskyndas, blifvit genom cmförmälda föreskrifter i väsendtlig mon minskade, anse Utskotten något stadgande i den syftning, som nu är i fråga, ej vara äf behofvet påkalladt, utan torde frågan derom böra förfalla. Förslaget, att »farten för hvad post som helst må inskränkas till en mil på 1^ timma», synes egentligen afse den förändring, alt äfven snällposferna, som böra färdas en mil på en timma, skjutsombytena inberäknade, ej måtte fortskaffas på mindre tid än 1§ timma. Som likväl Utskotten ej kunna förbise angelägenheten af snällposternas skyndsamma forslande och, utom det dessa poster äro betydligt lättare än de öfrige, de skjutsande för desamma erhålla 4 sk. milen utöfver den ersättning, sorn för gästgifvarskjuts i allmänhet erlägges; få Utskotten hemställa, alt berörde förslag ej måtte föranleda till någon Rikets Ständers åtgärd. Enär Kongl. Maj:t, uti meranämnde Nådiga Bref af den 3 December 1842, redan stadgat, alt de föreskrifter, hvilka i afseende å den tyngd, som finge lastas efter en häst, för gästgifveriskjutsen äro gällande, äfven skola vinna tillämpning vid postföringen, anse Utskotten det i denna syftning väckta förslag icke erfordra något vidare svar, utan böta förfalla. Vidkommande den gjorda hemställan, att de hemman, som äro berustade, borde för detta betydliga onus erhålla minst dubbelt den ersättning, sorn för roteringen bestås ; så enär några sköl för detta förslag icke blifvit af motionären anförde, och Ut skotten icke heller finna anledning att sådant tillstyrka, hemställa Utskotten, att berörde förslag mätte förfalla. Slutligen och beträffande Olof Larssons från Gefleborgs
pärlgrått, grönblått, matt-gult, violett, guldfärger, pärlemorskiftningar utom alla ljus, strålar, gnistor, lågor, dagrar etc. Fröding är sparsam med färgerna, i » låtarne » knapp ända till karghet: några björkar stå gröna, » beväringa » är gul och blå, ett par ögon äro klarblå som insjövatten, en mun är röd som godt vin, ja, det är nästan alltsammans detta. Nej, det är språkljudet, som hos honom har det ab-2 i 8 NY LYRIK. soluta herraväldet, och på denna väg har han nått ett resultat, som måste beundras. Läs t. ex. Lars i Kuja " Vid By mon på vägen till Byn, där bor Lars i Kuja i skogens bryn. I hemmanet Byn; om jag ej tar fel, de äga, han och hans käring, en hundradetrettiotredjedel med äng och med åker och äring. Men ängen är skäligen klen, och åkern mager och äringen sen, ty allt som växer åt Lars är sten, och sten är dålig förtäring. Men Lars har armar och Lars har ben, och gnidig och seg är hans käring. Han plockar och gräfver och sliter och drar, och käringen spar, den som spar han har, af näfgröt ha de sin näring. Och länsman kommer och länsman tar, och Lars han sliter och Stina spar, och fast han knappt äger skjortan kvar, så tror Lars i Kuja på bättre dar, så ock Lars i Kujas käring. Det är ett slitande, knogande och dragande i denna sista vers utan ali ände. Och den kraftiga verkan den har, hvilken långt öfvergår den som skulle vunnits genom en detaljerad skildring, den beror här blott på de monotona rimmens enformighet och upprepande. Således en ljudeffekt. Detta är nu den ena sidan af saken, konsten att kunna verka fantasiväckande genom ljudsammanställningar; en annan sida är själfva skönheten hos denna ljudsammanställning. Jag vill som prof härpå framhäfva dikten » Vallarelåt ». " Hör, hur det ljuder kring myr och mo: Lilja — mi Lilja — mi Lilja — mi ko! Eko vaknar i bergigt bo, svarar ur hällarne långt norr i fjällarne:
något särskildt vilkor rörande tiden för anslagets utgåendeicke blifvit bestämdt, berörda anslag ifrån början blef underkastadt enahanda bestämmelser, som redan gällde för alla på universitetets stat uppförda löner, och hvilka bestämmelser innefattades uti Kongl. Majits för universitetet utfärdade nådiga aflönings-stat den 30 December 1837, som uti 18 mom. stadgade, att uppkommande besparingar pä andra anslag, än till materieln, skulle användas till den reserveller besparings-fond, som blifvit ställd till H. K. II. Kanslerns disposition för vetenskapliga och ekonomiska behof, samt uti Kongl. Maj:ts Nådiga Bref rörande ny utgifts-slat för Lunds universitet af den 19 December 1818, som äfvenledes uti 7 mom. stadgade, alt besparingar pä löningsstaten skulle till nämnde fond ingå; dock, sorn å ena sidan ostridigt-är, att ifrågavarande löneanslag under en längre tid icke blifvit användt till det af Rikets Ständer vid an slagets beviljande afsedda ändamål, men å andra sidan Utskottet anser de af Akademiska Konsistorium åberopade stadganden skäligen kunna hafva gifvit anledning till en sådan tillämpning i afseende å medlens användande, som den nu anmärkta, har Utskottet, för att undanrödja all anledning till förnyande af sådan tillämpning i framliden, ansett sig böra tillstyrka Rikets Ständer, att uti aflåtande underdånig skrifvelse hos Kongl.
Prot. 1828 I8t°» 9 Sami, tt aldra B\t 6 Haft. j6a Prof. Utdrag den 31 October 1829. lades lill Handlingarne; N:o 286, 1 anledning af väckt motion , att granskning af 1827 års afslutade räkenskaper för Stats-Verket borde afStats-Utskottet verkställas, bifölls; N:o 287, i anledning af väckt motion om rättighet för Hemmansegare i Herjeådalen till Skatteköp af vissa Kronofisken, bifölls ; N:o 288, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande, Nto i65, rörande fördelningen af de genom en med Kejserliga Ryska Regeringen afslutad LiqvU dations-Convention influtne medel, lades till Handlingarne; N:o 289, 1 anledning af väckt motion iom rättighet för Städernes Embetsoch Tjenstemän att deltaga uti Civil-Statens Pensions^ Inrättning, återremitterades , på grund af gjorda anmärkningar; N:o 290, angående anslag af medel till utgiftemes bestridande för Hennes Maj:t Drottningens höga kröning, bifölls. Prat.
Emot medgifvandet i denna §., att, om angifvandet af en vara med lägre Tull, i stället för den verkliga, som vore högre Tull underkastad, varit föranledt af origtighet i Facturan, det i §. stadgade ansvar för felaktig angifning icke borde ega rum, har Herr Winbladh anfört, att, ehuru billigt det kunde synas, missbruk lätt kunde uppkomma genom connivence emellan den utländska afsändaren samt emottagaren, att i Facturan upptaga vara med mindre Tull, hvarigenom skulle hända, att den senare, om saken undginge Tulltjenstemännens uppmärksamhet, skulle få införa varorne emot mindre Tullafgifter, än som vederborde, och, i annat fall, ändå icke vara underkastad olägenhet och ansvar för den origtiga angifningen; på hvilken grund, och då, i händelse varuafsändaren vore vållande till den felagtiga uppgiften, emottagaren icke lärer underlåta att af den förre utfordra ersättning för sitt lidande, Herr [Vinbladh alltså ansett, att tillägget härom torde böra förfalla; hvarjemte Herr Sandblad äfven trott, att ifrågavarande stadgande skulle kunna leda till missbruk, samt till förekommande deraf föreslagit det tillägg, att, om godsegare skall tillgodonjuta den i 7:dp Mom. förunnade förmon, borde han sjelf angifva den origtighet, som förelupit, och att han fått annan vara än Facturan innehåller. Då förenade Utskotten icke kunna antaga och tillstyrka tillämpning af ett Lagstadgande, OI Dev.~ Lags. Oac.-Utsk. Uti. N:0 28- hvarigenom godsegare skulle aläggas plikta för origtigheter, sorn en annan utan hans vetskap och förvållande i förevarande afseende begått på annan ort, kunna Utskotten så mycket mindre biträda de nu gjorda yrkanden örn ofvannämnde förändring, som vid den undersökning af vamme, hvilken Tullbetjeningen anställer, underslef och missbruk härutinnan nästan ofelbart skola upptäckas oell leda till behörig rättelse. §.
Då ostridigt är, att, ulan tillgång lill samlingar, någon ändamålsenlig undervisning uti ifrågavarande vetenskap icke kau meddelas eller något sjelfständigt studium idkas. äfvensom alt samlingarnes ordnande, riktande och underhåll måste medföra icke obetvdliga utgifter, såsom för inköp af djur och skeletter, för anskaffande af kostsamma men oumbärliga materialier, såsom skap, sprit, glaskärl m. m., hafva Rikets Ständer ansett det anslagsbelopp af 1,500 R:dr, sorn Universilels-slvrelsen begärt, vara behöflig!, och böra oförminskadi beviljas; hvadan ett anslag af 1,500 R:dr Ruut årligen blifvit för omförmälda ändamål anvisadt. Ii) För Akademiska Sjukhusets behof, 1,000 R:dr. A detta sjukhus finnes nu, efter hvad upplyst är, utrymme för 45 sjuksängar med fullständig attiralj; men deremot skola sjukhusets årsanslag och öfriga tillgångar ej medgifva, att hela sängantalel året om kan Al sjuke upplåtas, så framt icke en årlig förhöjning af anslaget med det belopp, som nu är begärdt, beviljas. Till stöd för detta behof har för öfrigt åberopats nyttan af kliniska undervisningen och de studerandes öfning i sjukdomars diagnostik och behandling, äfvensom den omständigheten att tillfälle blifvit boredt Inr vårdande af sådane sjuke studerande, hvilkas sjukdoms-lillslånd fordrade närmare omvårdnad och oinsorgslullare behandling, än den som kan dem beredas i deras bostäder. Erkännande viglen af dessa skäl för anslagets beviljande, hafva Rikets Ständer bifallit Eders Kongl. Majlis härutinnan gjorda nådiga framställning. 2l:o Då Rikels Ständer beviljat arfvnden för åtskillige Amanuenser vid Upsala Universitet, hafva Rikets Ständer funnit sig älven böraanvisa sådana med 350 R:dr till hvardera af 6 Amanuenser vid Lunds Universitet, nemligen en lör hvardera af de ananatomiska, astronomiska, fysiska, kemiska, zoologiska och botaniska inslilulionerne. 22:o
Eleonore urskilde värdinnans klara röst bland de andra. Hon var mycket belåten med att där var så många besökande, som kunde komplimentera henne för hennes utmärkta arrangeringsförmåga. — Hvad hon talar högt! hviskade hon till sin man, i detsamma han öppnade dörren för henne. Det var nära, att ett utrop undfallit fru Säfve, då hon trädde in i hvardagsrummet. Det var alldeles oigenkänligt. Där borta, på sned framför fönstret, stod Kurts skrifbord, ungefär som det stått i hans ungkarlsvåning. Det var inflyttadt från hans rum, likaså gungstolen och rökbordet. Sybordet hade de ställt midtemot vid det andra fönstret. Korgmöblerna voro ordnade i en grupp bakom en skärm, några fåtöljer med ett bord bildade en annan grupp, ett par låga länstolar voro placerade framför kaminen, i hvilken en brasa glödde. På kaminen stod en afskyvärd, grinande japansk gubbe, en ostindisk vas, några besynnerliga bronspjeser, allt olika sinsemellan men lika däruti, att de voro riktiga vidunder af fulhet. På väggarna taflor, reoler med böcker, gamla rostiga dolkar, allt utan den ringaste symmetri. Det föreföll, som om man hängt upp hvarje sak, just som den händelsevis fallit en i händerna. Och knappt en tum af tapeten, som hon och Kurt valt ut med så mycket besvär, var synlig. Den försvann alldeles bakom taflorna och allt det andra. — De ha tagit hvardagsrummet till Kurts rum, sade fru Säfve hastigt, i det hon kastade ännu en blick kring rummet. — Det var det, jag rådde till från första början. Man kan väl inte stoppa in en så stor karl i ett litet rum, svarade hennes man. — Men nu ha’ de ju intet hvardagsrum, och det skall man väl ha! Var detta salongen! Eleonore blef stående ett ögonblick på tröskeln och såg sig om. Oigenkänligt! Hon var alldeles yr i hufvudet, innan hon fick reda på allt. Det var, som om de dansat omkring med möblerna. Snedt öfver det stora hörnrummet var fästadt ett draperi, som afdelade det i tvenne, mycket oregelbundna hälfter.
Ftir LandsKamererare, LandsSecreterare och LandtHäntmästare, som hvarken kunna hebo eller bruka Bostälisjord på landet, borde åter, på sätt redan i K. Brefven den 29 November 1786 och den 3 Februarii 1791 förklarades, i de Län, der Boställen eller andre jordlägenheter nu innehafvas, desamma indragas till Staten och för dess räkning i stadgad ordning användas. Öfver detta Förslag, hvars mera speciella innehåll inhämtas af hvad Utskottet derom meddelar i Utlåtandet ang:de 2;dra HufvudTitelos reglering, vid frågan om de tillökningar som för närvarande ansetts kunna i anslaget för LandsStaten föreslås, har K. M;t, i den K. Propositionen, täckts ibland annat, afgifva det Nådiga yttrande; att K, M;t anser Sig äga fullkomligt skäl, att, med åberopande af de derföre fullständigt och väl utvecklade motiver, godkänna de hufvudgrunder, på hvilka samma Förslag hvilar, och att för öfrigt i de fleste delar gilla hvad deruti innefattas. Framställningen om de indeldta löningsräntounes upp - xn Stats-Utskottets hörande och ingående till StatsCassan, samt Tjenstemännens aflönande i dess ställe med contante penningar derutur, vore, efter K. Mits åsigt, i alla afseenden en högst riktig och nyttig förbättring i frågan om aflöningssättet för den TjenstemannaCorps, sorn sådane räntor nu uppbär; den skulle för Landet blifva en af de nyttigaste förändringar, som kunde införas, och löningstagaren borde icke eller annat än dermed finna sig belåten, då han sålunda undgår alla omsorger och äfventyr vid sina löningsförraoners utbekommande till bestämda belopp och på bestämda tider. Ibland de jemnkningar K.
R:d 3:0 Afracls Spannemålen• Den innebegripes uti Jorbeboks och Hemmantals Räntorne och. utgår efter Hemmantalet. Utaf denna Spanmål användes hvad som erfordras till fyllnad i Flottor nes och värfvadeRegementernes efter Stat utgående aflöning; det öfriga blifver Kronans Ofverskotts Spanmål. Ett ars Medium häraf utgör 52,204. T:r 26^*0 kpr. men sorn den de senare åren vatit i stigande, har Utskottet ansett sig kunna uptaga densamma till 32,200 Tunnor, hvarföre värdet ä 4§ K;d T:n utföres med 4:0 ArfendeMedel af KongSGärdar och flere KronoLägenheter. Uti RiksStaten för år 1816, påräknades denna Inkomst: uti Penningar i 41,818- 38- 2- uti Spannemål 296^ T:r. i6| kpr. ä 4! S;a 58,226. 25. g. Eörbålllandet härmed hädanefter b lifv er: Den till 1816 års RiksStat uli Penningar beräknade Inkomst 144,900. StatsUtskottets Betänkandefy Hptager 41,818.38.3, Deraf hafva genom nya Arrende - Contrafter, till Spanmål blifvit förvandlade 4,571.38.1. Quarblifver således af gamla Arrenden uti penningar 37,347 — 1. hvartill kommer förhöjning genom nya Arrenden sedan år 1815 1,433. 13. 8. S:a Penningar 38,679. 13, q.
Jag tror, att många och kanske pluraliteten skall finna, att man beslutar öfver saker4 sorn man ej känner. Jag får således förnya min anhållan om proposition på andra alternativet. Herr Roj,'enblad: Jag får hemställa till de Herrar, »om yrkat proposition på första alternativet, om icke, då uti i3 punkten såges, att lån på exportable effecter ej inbegripas uti röreUecapitalet, och första alternativet nu bestäm» mer lån å exportera lorn ej förut fått belånas. Den September, f. nu samt det ej finns någon vara, som ej kan exporteras, opi icke, säger jag, gränsen då år ooeståmd, så att oxar, spannemål och dylika artiklar kpnde belånas såsom exportabla. Jag hemställer således, om icke Riksens Ständer böra, bestämma gränsen, och ej lemna detta kinkiga göromål åt sine Fullmäktige, Fråga år ej nu, 0111 nå ring arne förtjena att understödjas. Jag, Underställer, örn icke sista seklets erfarenhet visat, att sådane konstlade medel hämmat ej befordrat nationens välstånd. Jag får äfven underställa, om icke Riddersk;ipet och Adela skulle finpå lämpligt, att, enär första alternativet innehåller en del af det andra, först bifalla defc andra, då man sedan kan bestämma, om man. vill antaga den ytterligare tillökning, sorn, defc lörsta innehåller. Herr van Hohenhaufen, Michael: Dadel första alternativet befinnes uti sådant skick, att det icke kan antagas, i, anseende till den sednare delen om melalt-effectur, så synes, innan defc bl ifver fråga om votering, den saken först böra rättas. Jag tror, attom. man, i allmänhet vill gynna Jordbruket, sker det säkra.s.t; genom sådane megel sorn befordra Städernos. uppkomst, tilan att göra intrång pä Jordbruket Jag kan ej, annat finna, än att en ökad länsrätt å hb eli beter för de handlande skall vara förmon,- 1ig.
R:dr sk. rst R:dr sk. rst. R:dr sk. rsl. Stycken R:dr sk. rst. R:dr sk. rst. R:dr sk. rst. Arméens AflÖnings-Staler. (Beräknade per dag.) Aflöning under aktiv tjenstgöring. Aflöning under permission. Aflöning under vistelse pä Sjukhus. Skjuts-ersättning och Traktamente under Embetsresor. <TD t/J C£ £' S a a. rj *7 o e£ o E R Antal hästar. 2. ^ © 2 3 SÖ cT f| 1 2 Efter fullgjorda G, tjensteår. Efter fullgjorda 12 tjensteår. Efter fullgjorda 18 tjensteår. R:dr sk. rst. K:dr sk. rst. R:dr sk. rst. R:dr sk. rst. Stycken R:dr sk. rst. R:dr sk. rst. Pi.dr sk. rst. U:dr sk. rst. Armé ens Aflöning sStater. (Beräknade per dag.) Llnie-Artilleriets Allmänna Stab, Tygoch Fyrverks-Stater samt Ingeniör-Brigaden /Chef för Stabs-Expeditionen l:ste Stabs-Adjutanter 2:dre Stabs-Adjutanter Liqvidations-Officerare Förråds-Officerare Tygmästare Ammunitions-Officerare Fyrverks-Officerare l:ste Tyg-Officerare 2:dre Tyg-Officerare Förråds(Vapen-) Officerare Disponible Kaptener „ Kapten-Löjtnanter „ Löjtnanter „ Under-Löjtnanter Auditörer Läkare Förråds-Förvaltare Material-Förvaltare Tyg-Skrifvare Tyg-Under-Officerare Besigfnings-Rustmästare Öfver-Mästare Väblar Gevärs-Handtverkare Handtverks-Mästare Handtverks-Gesäller Rustkammar-Smeder Stockmakare Smeder Träd-Arbetare . Skräddare-Mästare Trakta mente. Antal hästar. Efter fullgjorda 6 tjensleår.
– Jag tackar äfven Hr Bibl. af hela mitt hjerta för sin goda tanke om poemet Gustaf Vasa. Om någon hade den olyckan, att ej öfverdrifvet värdera Svenska Allmänhetens lof: så vore det för honom, som kännares bifall måste blifva så mycket dyrbarare. Det upphöjda rum Hr Bibl. bland dem äger, bör vara en försäkran om den upprigtiga fägnad, hvarmed jag skyndar Hr Bibl:s vänskap till mötes. Jag får den äran, att på nytt tacka för ett nytt nöje. Den tid Hr Bibliothekarien lemnat mig att flera gånger återtaga lecturen af denna förträffliga pjes 78, har låtit mig se och njuta dess skönheter i all deras vidd. Det är i dag, som man dricker för att få märg i benen; mig skulle försöket endast göra drucken, och sedan svagare än förut. Likaså skulle en annan kunna läsa sig märg i själen, ur Hr Bibl:s poem; åt mig, épuiserade, har det endast kunnat gifva ett rus af nöje, men styrkan blir alltid borta. Då jag så vida skulle öfverträffas äfven i den genre, der jag mest försökt mig, är jag glad att det sker af den jag räknar för min vän, och tröstas att dela mitt öde med de flesta. Jag vill hoppas, att man hädanefter ej plågar en fattig menniska att mödosamt frambringa, med flera månaders arbete, hvad en annan, långt fullkomligare, leker fram på några dagar. – Verserna till Grefve Oxenstjerna äro, som allt hvad Hr Bibl. skrifver, fulla af otvungen skönhet. Jag har bråkat ett slags ode öfver samma ämne, den jag vid tillfälle vill underkasta Hr Bibl:s granskning. Stockholm den 6 Mars 1789. Välborne Herr Kongl. Sekreterare! Jag ber hundratusende gånger om förlåtelse, att jag så länge dröjt återsända Hr Kgl. Sekr:s oförlikneliga ode 79. Jag har mer än en dag velat återge mig det nöjet, att omläsa och beundra den.
Jag hemställer till Friherren sjelf oell lill Ståndet, huruvida ett sådant åläggande kan vara af beliofvet på kalladt. Nya fängelser äro i förslaget upptagna samt utgöra en del deraf; oell då det kommer till Utsk., måtte det vara Utsk:s skyldighet att yttra sig äfven öfver denna del deraf. Gr. Frölich har hemställt, att Utsk. matie anmodas icke afgifva något förslag öfver motionens föremål, nemi. om fångarnes ställande under strängare Ingar, intill dess den nya criminal-lagen kan förekomma. Jag är af motsatt tanka. En strängare lagstiftning, i afseende på fångarne, är af största behofvet påkalladt; och jag tror derföre, att äfven, om det nya lagförslaget, af hvad orsak sorn helst, icke kan vid denna riksdag komma till slutligt afgörande, bör den väckta motionen likväl icke läggas å sido. Hr von Hartmansdorff, August: Då en K. propus, i ämnet lärer vara att förvänta, vill jag ej uppehålla R. o. Ad. med några anmärkningar i denna fråga, der jag är af skiljaktig mening med andra talare, särdeles beträffande orsaken lill det stora antalet af lösdrifvare och correctionister. Men det är i afseende på ett uttryck, som bär blifvit fäldt, och som kan missförstås, då det kommer till Utsk., som jag begärt ordet. Hr von Troil liar nyss yttrat, hvad sorn äfven utgör min mening, att en särskild lagstiftning för fångvården är af nöden En sådan lagstiftning bör då hvarken kallas civil eller militär; ty om det är en skymf för militärer, att krigs-artiklarna jemväl tillämpas på correctionister, så bör det äfven vara en skymf för alla andra, än militärer, om samma lagstiftning gäller för dem, som för correctionister na. Jag skulle således tro, att den förste talarens mening ej varit någon annan, än den, alt en särskild lagstiftning borde för oftanämnde förbrytare finnas; och om en sådan åsigt uttryckes, är den icke förnärmande, hvarken för oss ibland detta Stånd, eller förde öfrjge, som ej äro militärer.