Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Majit interims anvid till EnkeFru Grefvinnan Adlercreutz, måtte henne af Riksens Ständer fortfarande tilldelas och på allmänna Indragnings-Staten uppföras. Tians Excellence Herr Grejve De la Gar• die} Jacobi Da Statsoch OeconomieUtskottens Betänkanden rörande Skånska Stenkolsverket nu kommer under Ridderskapets och Adelns pröfning, utbeder jag mig Herrarnes tillgift, deras öfverseende godhet, om jag upptager Eder tid med några anmärkningar vid båda. Ehuru kallad af enskildta förtroendet till' Styrelsen af detta Verk, är det ej endast i denna egenskap jag nu höjer min röst, det ar hufvudsakligen i följd af den närmare kännedom jag förvärfvat om detta Verk, dess allmänna nytta, dess outtömliga tillgångar af kol, och af Den 5 Augusti f, m, 6.3 de skäl som hitintills vållat och med bibehållande af lika behof oell lika brister, alltid skola vålla hufvud-ändamålets förfelande. Jag anhåller med ett ord att få yttra mig för ett allmänt gagnande och af stort national-värde varande företag.
Mörner, att §:ii skulle lyda sålunda: »Till magistrat eller vederlnde tjensteman i stad, samt till kronofogde eller annan ledamot af årets bevilln.-beredning inom samma socken å landet bör, inom d. 15:de Mars hvarje år, af bruksoch fabriksidkare jemte andra jordbruket icke tillhörande verks och inrättningars egare samt handlande och handtverkare m. fl., som enl. denna Stadgas 2:dra Art. böra erlägga bevilln. för inkomst af rörelse, näring eller yrke, upgift aflemtias å den 244 Den 25 Augusti I. m. rörelse och näring, han idkat, samt den inkomst, han deraf njuter; börande dessutom den handlande eller näringsidkare, hvars rörelse under nästföreg:de tiden drifvits inom annat bevilln.-taxeringsdistrikt, aflemna bestyrkt upgift å den bevilln., som för sistförflutna år varit honom derstädes påförd». Härefter framställde H. Exc. propos å bifall till Utskits förslag och, då dervid svarades ja och nej i blandning, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. Sedan Gr. Mörner begärt votering samt Ståndet, uppå H. Exc. Hr Gr. o. Landtnäs framställning, beslutat, att kontraproposm vid den blifvande voteringen skulle innehålla bifall å Gr. Mörners förslag till gins lydelse, justerades följande voteivpropos.: »Den som bifaller § 27 af Bevilln.Utsk:ts uti Utlåtit Nio 34 framställde förnyade förslag till Bevilln.Stadga, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Yinner nej, beslutar K. o. Ad., att nämnde g skall erhålla följande lydelse: »Till Magistrat eller vederbide tjensteman i stad samt till Kronofogde eller annan ledamot af årets bevilln.-beredning inom samma socken å landet bör, inom d. 15:de
Hrr Elektorers listor vid sistlidne dag anstäldt val af ledamöter och suppleanter i Utskotten; och befunnos hafva blifvit utsedde i Konstitutions-Utskottet. Ledamöter: Frih. Mörner, fullm. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof. » 278. » Beck-Friis, Corfitz Augustin. » 36. Hr Trolle, Carl Axel. » 167. » Geete, fullm. Frih. Leijonhufvud, Carl Gustaf. » 830. » von Vicken, fullm. Hr Uggla, Carl Gustaf. » 1959. » von Kraemer, Anders Robert. Hr Ramsay, Anders Henrik. » 792. » Lagerhjelm, Gustaf Reinhold. Hr » 559. )> » 778. » » 1960. A. » » 2144. » » 2302. » » 2317. » » 2327. » » 713. Hr » 2265. » )) 1598. » Stats -Utskottet. Ledamöter: PereswetolT-Morath, fullm. Gr. Piper, Charles Emil. Leijonancker, Fredrik Wilhelm. Montgomery, Robert Nils Germund. Rosensvärd, Johan Henrik. Skogman, Carl Johan Alfred. Fåhraus, Olof Immanuel. Huss, Magnus. Suppleanter: Cremer, fullm. Frih. Beck-Friis, Joachim Tawast. af Robson, fullm. Hr von Francken, Georg Wolfgang. Swedenborg, fullm. Gr. von Rosen, Fredrik Carl. Bevillnings-Utskottet. Ledamöter: Frih. af Ugglas, Curt Gustaf. » 380. )) von Schulzenheim, David Theodor. » 393. » af Schmidt, Carl Johan Georg. » 233. Hr Stårck, fullm.
Hon gick med snabba steg fram mot den breda trappan, som ledde ned från den öfre gården till parkterassen, och i det hon med ena handen höll upp den långa ridklädningen framför sig, piskade hon käckt de glänsande stöfvelskaften med sitt ridspö. Där nere under lindarnas kronor, glänste fjärdens vatten emot henne, blinkande som af paljetter i guld; åt venster sträckte sig den vidtomfattaude parkens slrandlinie, en buktig vägg af vårlig grönska, förtonande i den späda vegetationens delikata nyanser; den ljumma luften sjöng af otaliga fåglars kvilter. Den unga flickan stannade betagen, kastade det trotsiga lilla hufvudet bakut och andades girigt och djupt. » Så är jag då åter här, ändlligen åter, » utbrast hon högt. 1 stallet sysslade gamle John som bäst med att rykta » Daphne », dä Sonja Stjärne med ens stod pä tröskeln. Den gråskäggige stallknekten hade så när tappat ryktborsten i förbluffeisen. » Nej, hvad ser jag — fröken Sonja. Är fröken Sonja redan uppe! » » Ja visst! En god morgon, John, » svarar hon gladt. » Kan man väl sofva en sådan dag som denna, den första dagen på den nya sommaren. » » Det kan nog så vara; men — men — jag tänkte, att eu sådan liten fröken skulle vara trött efter resan, jag, » menade John o c h strök bort ett vänligt grin o c h en tuggbuss ur mungipan med afvigsidan af handen. » Ah, den resan är väl ingen Romresa. Några timmars bekväm järnvägsfärd — klockan 3 i Stockholm o c h klockan 9 här. » Sonja steg upp i spiltan och strök Daphues fina hals med sin behandskade lilla hand. Det ädla djuret, den unga flickans största favorit o c h en gåfva af hennes far, vände de stora kloka ögonen emot henne och lade smeksamt hufvudet mot sin herskarinnas skuldra. » Så roligt att åter få vara tillsammans, du Daphne. Nu skola vi riktigt svärma om i skog och mark! » » Men fröken tänker väl inte ut och rida ensam heller, » invänder John med bestört stämma. » Jo visst.
(Sedan likväl en ledamot af ft. O. Ad., spm icke är ledamot af Utsk., framställt detta förslag, kan jag icke an-r nät än tillstyrka bifall dertill, under anhållan att, med för - Den 21 Februari f. m. a85 lastande af öfriga här framställda meningar, detsamma må förklaras för Ståndets gemensamma tanke. Hr Dalman: Ehuru jag betviflar, att Frih. Cedei ström riktigt uppfattat Hr v. Hartmansdorff* förslag och Hr Frih:s argumentation således förfaller, enär Hr v. Hartmansdorffs förslag gick derpå ut, att, om blott ett Stånd afslog förslaget, frågan skulle gå till förstärkt Constit.Utsk., och således afsåg att bevara det afslående Ståndets rätt, får jag likväl ånyo fästa uppmärksamheten derpå, att 1809 års grundlagsstiftare, långt ifrån att till en grundlagsförändiäng fordra alla 4 Ståndens vid 2.'ne riksdagar sammanstämmande beslut, icke fordrade annat, än att Constit.Utsk. skulle hafva tillstyrkt en sådan förändring, då Stånden vid föi-sta riksdagen väl hade i'ättighet att dei'om öfverlägga, men icke att dervid göra aninärkntr, ledande till någon förändring deruti, utan sådant som förslaget kom fxån Constit.Utsk., sådant skulle det hvila till nästa Ständers afgörande.
ERIK. gått att kungaborgens och kungamodrens ära och vanära ransakas på rakstugan. O, mänsklig låghet utan gräns! Din godhets lön, min alltför gode fader, som intet ondt kan göra och därför måste så mycket ondt lida. Till sviten. Uselhet! öfver all uselhet! Så långt har det Följen mig! De gå ut. Ridå. _______ FÖRSTA AKTEN tron under Baldakin: Medkonungen Erik och hans gemål Beatrix på en annan tron midt emot. Enkehertiginnan på en stol till höger om konung Magnus. Bengt Algotson står vid Dronning Blanche's sida. Knut Biskop Styrbjörn och fru Brigitta sitta på en lägre plats på Hofmän och fruntimmer; riddare, knektar, väpnare, Prester, munkar, korgossar. Härolder blåsa fanfarer. Husen äro klädda med brokiga dukar. Folk synes i fönsterna och på taken. Ett torg; Konung Magnus och Dronning Blanche på en Porse står bakom Enkehertiginnans stol. tronestraden. Intåget: FINNAR stanna framför K. Magnus. FINNARNES TALMAN. Ryssarnes besegrare sin hyllning och tack! FINNARNE. Herre och Konung! Finska folkets ombud bringa Hell och tack Konung och Herre! FOLKUNGA-SAGAN. MAGNUS. vit genom Vår Herra Jesum och den heliga Jungfrun Maria. Icke mig äran utan honom som oss seger gif SKÅNINGARNE fram. SKÅNINGARNES TALMAN. allmoges ombud bringa sin befriare hyllning och och hans hus. Herre och Konung! Skånska köpstäders och tack, och nedkalla Guds välsignelse öfver honom SKÅNINGARNE. Guds välsignelse öfver vår Konung och Herre! MAGNUS. signe Eder Herren! Köpstadsmän och Allmoge från Skåne-land, väl DALKARLAR. Bergsmän. DALKARLARNES TALMAN. Eder som med lag och stadgar vår lofliga näring skyddat. Herre och Konung. Dalelagens Bergsmän hylla DALKARLARNE. Hell Konung Magnus!
Stånd stannat emot a:ne, hafva Riksens Ständer, till underdånigt besvarande af E. K. Mits Nådiga Skrifvelse, endast bordt ett sådant förhållande i underdånighet inberätta till den verkan, i hvad på Riksens Ständers åtgärd ankommer, sorn 75 §. uti Riksdags-Ord ningen anvisar. Riksens Ständer framhärda etc. Zlndtrdimiga Skrifvelser. N:o 440. jUppl. o. godk. hos Ridd. o. Ad. d. 19 Deci 1823.' Preste-Ståndet d. 20 — —- Borgare-Ståndet d. 20 — Bonde-Ståndet d. 20 — —• "Riksens Ständers underd. Skrifvelse, angå.- ende den af Stora Sjö- Tullen utgående Bevillning samt andre dermed gemenskap egande är ender. S. A. K. Xiii E. K. M. få Rik sens Ständer härjemte i underdånighet öfverlemna den, i förmågo af Co och 61 §§. i Regeringsformen, gillade och fastställde Tariff för den af Stora Sjö-Tullen inflytande Bevillningéns utgörande , från och med början af år 1825 intill slutet af år 1828, så framt ej inom denna tid Urtima Riksdag infaller; dock med underdånig anhållan, det täcktes E. K. M., enligt de af Riksens Ständer här nedan fastställde grunder, vidtaga den nedsättning i densamma, hvartill omständigheterna kunna föranleda. Då Riksens Ständer skolat stadga en grund för denna Bevillnings utgörande, i ändamål att sedermera kunna verkställa dess fördelning, hafva de vid en närmare granskning af Svenska handelns ställning, hvarifrån denna inkomst egenteligen härflyter, funnit densamma inskränkt och besvärad afen mängd förbud,som någon gång Underdåniga Skrif v el ser'.
»Ja, Gud ske lof, jag förstår att njuta af lifvet!» utropade han och kastade sig på ryggen i gräset, så att hatten flög af och solskenet föll varmt och rikt öfver hans bruna ansigte och vågiga hår. »Om inte ni blir en odåga, så blir då ingen,» skrattade Sandra, kastande en förstulet beundrande blick på honom. »Vill du inte ha mig i båten?» ropade hon ned till kusinen. Hon hade en liten späd, men behaglig stämma, hvilken gaf Per anledning att i förtroliga stunder hedra henne med binamnet kycklingen. »Nej, bevara din frid, Per», ropade en röst från höjden, d. v. s. studenten, som med Gerda vid armen, kom gående på kammen af backen, »har man en gång tagit hin i båten, måste man också draga honom i land.» »Det skulle se allt för frökenaktigt ut, att taga en sådan der liten grannlåtsdocka med på taflan», svarade målaren nedifrån. »Grannlåtsdocka! Ah! – hvad är då han?» skrattade hon med en skälmsk sidoblick på den elegante herrn i gräset. »En man», replikerade studenten med stor emphasis och sitt vanliga spefulla grin. »En man – och han emotstår våra förenade böner!» utropade den lilla kycklingstämman. »Ah, ni ber, då är det en annan sak», sade den lätjefulle, kastade hatten på hufvudet och var med några språng ned om backen, steg i båten och lade ut. Vattnet glittrade hvar gång han höjde årorna. »Bravo, det gör en ypperlig effekt», ropade Gerda från backen. »Åt andra sidan», kommenderade målaren, »längre in mot qvarnen, i skuggan med dig! Du är endast en figur, icke en hufvudperson, tillbaka!» Han lutade sig åter ned mot sin tafla, smetande med sina färger det bästa han orkade. Under tiden kom Sandra långsamt gående ned för sluttningen. Hon gick fram till honom för att se på arbetet. Han lät sig icke störas, utan målade vidare, då och då lutande sig tillbaka och läggande hufvudet på sned för att bättre kunna se.
Ank. lill Exp.-Utsk. d. 23 Maj 1854, kl. 2 e. m. Utlåtande, i anledning äf väckt mation om inköp för Kronans räkning af de ä Böda Iirono-park på Oland belägne hemman. (U. A.) Uti en från Bonde-Ståndet till Utskottet remitterad motion, har Riksdagsfullmäktigen Mäns Pehrsson från Kalmar län anfört, att, ehuru för den å Böda Kronopark på Öland för icke längesedan i stor skala föröfvade åverkan en mängd personer till ansvar dömdes och jemväl afstraffades, någon minskning i det af ålder vanliga olofliga skogshygget derstädes icke egt rum eller vore att förvänta. Lättheten för åboerne å de inom sjelfva Krono-parken belägne hemmanen att föröfva sådan åverkan vore så stor och äfventyret att blifva upptäckt deremot så ringa, att man, i betraktande af det mer och mer stegrade priset å skogs-eöekter, med skäl kunde frukta, att Krono-parken inom ej så aflägsen tid skulle blifva helt och hållet sköfiad. Denna Krono-park, som omfattade 10 å 11,000 tunnlands vidd, utgjorde en högst dyrbar Statens egendom, hvilkens bevarande vore för befolkningen å hela norra hälften af Oland, uppgående till omkring 20,000 menniskor, af högsta vigt. I afseende å tillgången på vedbrand och byggnads-materialier, berodde befolkningen helt och hållet af Krono-parken, från hvilken den, efter verkställd utsyning, emot betalning erhölle sina behof i dessa hänseenden uppfyllde. Parkens tillvaro vore dessutom ett vilkor för åkerbrukets bestånd å nämnda del af ön, till och med för möjligheten att bebo densamma; enär, i saknad af skogen såsom skyddsvärn, dessa landsträckor skulle i tidernas längd öfversvämmas af den sand, som från hafvet ständigt uppkastades. ÅboBih. lill It. Si.
Sedermera yttrade H. Exc.. att, hvad först beträffade frågan om jernbanans riktning, R. o. Ad., efter det Hr Skogman och Gr. Taube afstått från sina särskilda derom gjorda yrkanden, hade att pröfva 3 förslag, nemi. Hr Bildts, Hr v. Troils och Frih. Raabs; hvarefter II. Exc. först framställde propos. derå, att R. o. Ad. i)en 25 April e, tn. stulle bifalla StatsUtskits förslag i afs:de å södra stambanans riktning från Finjasjön, med uteslutande af orden »öfver Tenhult», dervid svarades starka nej blandade med åtskilliga ja, och sedermera hemställde, huruvida R. o. Ad. antoge Hr v. Troils förslag, att södra stambanan skulle fortsättas från Finjasjön förbi och i närheten af sjön Salen åt Nässjö och vidare öfver Tenhult till Jönköping; hvilken sednare propos. besvarades med starka ja blandade med många nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Sedan votering blifvit af flere ledamöter begärd, yttrade H. Exc., att R. o. Ad., beträffande kontraproposm vid den nu äskade voteringen, borde bestämma, huruvida Hr Bildts eller Frih. Raabs förslag om jernbanans sträckning skulle i kontraproposm inrymmas, hvarföre H. Exc. ville inhemta Ståndets mening derom; och sedan propos. blifvit framställd derå, att kontraproposm vid voteringen om bifall till Hr v. Troils ifrågav:de förslag skulle innefatta bifall till StatsUtsk:ts hemställan med den af Hr Bildt deri föreslagna förändring, samt denna propos. blifvit med starka nej jemte ganska många ja besvarad, hemställde H. Exc., huruvida R. o. Ad. såsom kontrapropos. vid meranämnde votering antoge Frih. Raabs förslag om stambanans sträckning och, då dervid svarades starka ja och många nej, förklarade sig nu hafva funnit ja öfvervägande.
Det jemna skenet från lamporna, hvilka lyste från sina höga kandelabrar, kastade ett varmt och säkert ljus öfver rummet, öfver de fyras i sorglös, harmlös njutning strålande ansigten, öfver bordens lönnplattor, burna af smäckra bronsfötter i form af getben, öfver den härliga bålen af drifvet silfver, på hvilken Pan, Silenus, nympher och satyrer syntes dansa, vimla, spela, i löfrika, förstulna skogsgömslens svala skugga bedrifva sin otvungna, sommarlustiga älskogslek. Men närmare motsatta väggen darrade ett mera spelande skimmer – det kom ifrån fyrfatet, der cassian förtärdes af små blekblå lågor, medan kinamåmonsbitarne som en sista erinran om sin tillvaro utsände en genomträngande doft af kanel ... »Gudar,» utropade Agatokles, i det han med en talargest förde handen upp till kransen af ros och myrten, som prydde hans hjessa, »gudar, hvad det käns skönt att vara långt ifrån folkförsamlingarnas sladder och käbblet inför rätterna på det här lilla landthuset, som jag köpte i min grönaste ungdom, då jag som poet naturligtvis ville vara den kastaliska källan så nära som möjligt.» »Vid Zeus, poet du, Agatokles, då skall du minsann skrifva en dikt öfver min barm.» »Ja, femtusende vers, om du vill, Thais, men med kyssarnas hexametrar.» »Rätt så, Agatokles!» utropade Glaukos, i det han tog sig en duktig klunk chiosvin. »Hjelp mig bara att få hit Melisse. Hård hon är mot älskarns böner.» »Tänk på Kypris straff och gå till honom, Melisse!» »Så der! Det var vid Zeus medlidsamt af dig att följa med mig hit till Parnassos – ty jag trodde, Melisse, att du helt gick upp i din Eukrates.» »Och jag trodde, Glaukos, att du helt gick upp i din Fyle.» »Berätta mig då, hur det kom sig, att så häftig låga plötsligt slocknade.»
Berörda föreskrift synes Utskottet framför de af Lars Magnus Carlsson i detta hänseende föreslagna skolstadganden hafva det företräde, att den på samma gång dess innehåll är för hela riket tillämpligt, likväl lemnar tillfälle för vederbörande att till utöfvande af ifrågavarande tillsyn vidtaga de åtgärder, som för hvarje särskild kommun äro de tjenligaste, medan deremot motionärens förslag, att öfverallt skolrådets ledamöter skulle vara förbundna att i tur besöka skolan, mångenstädes torde befinnas olämpligt, isynnerhet der en kommuns område är så vidsträckt, att de långa resor skolrådets medlemmar på bestämda tider skulle för ifrågavarande ändamål nödgas anträda, för dem medförde en högst betydlig uppoffring af tid och kostnad. Det iifliga deltagande, hvarmed folkskolans angelägenheter allt mer och mer omfattas, synes lemna en borgen för, att ändamålet med nyssnämnda föreskrift skall uppnås, utan att kommunalstyrelsernas medlemmar, hvilkas bestyr mer och mer ökas, få sig ålagdt ett tvång af nu ifrågasatta beskaffenhet, Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 58. 7 hvilket i allt fall, der verkligt nit saknas, icke lärer komma att medföra de frukter man önskade vinna; och Utskottet anser sig alltså ej hafva giltiga skäl alt understödja Lars Magnus Carlssons framställning i nu berörda hänseende. Såsom allmänt vilkor för erhållande af bidrag utaf det anslag, Rikets Ständer vid riksdagen 1859 —1860 anvisat till löneförbättring åt folkskolelärarne, hade blifvit stadgadt, att vederbörande församling skulle till sitt folkskoleväsendes årliga behof hafva tillskjutit ett belopp, minst motsvarande den församlingen förut anslagna andel i den personliga skyddsafgiften, eller den nuvarande folkskoleafgiften. Sedan Kongl.
Man har sagt att en profession i • Physiologien och Naturalhistorien saknades i Upsala: det är möjligt; men att föreläsningar öfver den organiska Naturen, i dess åtskilliga delar, Zoologien inberäknad, icke fattats, det vet livar och en, som känner den berömde Thunbergs med flere Professorers nit, eller liört deras föredrag. Herr Hjerta har yrkat en förändrad reglering af läroämnena innom Faculterna, och bland annat att den politiska oeconomien skulle föreläsas af Professor Skyttiarius. Här är icke stället, att ingå i någon undersökning af ett sådant ämne; likväl hör jag anmärka, att den värde Ledamoten synes vara i någon strid, med' sig sjelf, då han eljest vanligen hort till dem, som bestridt Regeringens och hennes Embetsverks behörighet, att gifva förskrifter Ridd. 0. Ad. Prof. XI. Afd. 6 82 Den 18 December. angående allmänna hushållningen, eliev såsom tlet heter, att utöfva förmynderskap öfver näringarne. När man ihogkommer, att Herr Hjerta yrkar frihet för hvarje Magister, att få hålla föreläsningar för Ungdomen, följagteligen äfven uti Oeconomien, och således att gifva en viss allmän rigtning åt medborgares liushållsföretag: så synes det åtminstone för mig, vara någon motsägelse deri, att ej vilja medgifva Kongl. Maj:t och dess Embetsverk, något inflytande i samma afseende. Herr Hjerta har anmärkt de långa Feriernas skadlighet. Det är sannolikt, att Hösttermin borde ökas med 1 månad, eller taga sin början med September, om det, med afseende på folkets hushållsbestyr i landet, kan låta sig förena, hvilket jag ej är i stånd att bedömma. Men alt Professorerna skulle hålla föreläsningar hela året igenom, anser jag alldeles otjenligt.
Stats-kontorets åligganden, reqvisitionerna å anslag, hvilka skola från Riksgälds-kontoret utgå, hädanefter böra ske omedelbart hos detta verk, på sätt i fråga om , ej mindre de för kommunikations-väsendets förbättring samt vattenaftappnings-företag beviljade ans|ags-summor, än äfven hvarje i egenskap af lån 4 Stats-Utskottcts Memorial M IG9. anvisadt stats-bidrag hittills iakttagits. Deremot torde Riksgiilds-kontoret böra meddela Kongl. Stats-kontoret ej allenast de för dervarande bokföring erforderliga uppgifter 5 alla från Riksgiilds-kontoret utbekomna anslag, utan ock andra upplysningar derom, hvilka Kongl. Stats-kontoret för utöfvandet af dess kontrolleringsjemte öfriga förvåltnings-bestyr kan anse sig behöfva. En annan, i anseende till den tidspillan samt de, kostnader och de äfventyr, sorn äro förenade med det nuvarande remitteringssättet för de i Landt-ränterierna och Tullkamrarne influtna uppbördsmedel samt de ifrån Statsoch Riksgälds-kontoren till landsorterne afgående penningesummor, än mera vigtig och för den influtna uppbördens ofördröjlig? tillhandahållande åt allmänna rörelsen ändamålsenlig förändring, vöre om Rikets Ständer medgflfve. att det förfaringssätt, som till undvikande af penninge-försändningar med posterna mellan Stockholm och de orter, hvarest Rikets Ständers Bank har låne-kontor, blifvit föreskrifvet genom Kongl. Förordningen den 19:de nästlidne September, finge äfven iakttagas vid remisser af allmänna medel mellan hufvudstaden och de städer, der så kallade filialoch privat-banker finnas inrättade, nemligen att de medel, hvilka skola från en af dessa städer till hufvudstaden remitteras, eller från den sednare staden till de förra försändas, må i dervarande bank-inrättning insättas emot anvisning, enligt hvilken de, sålunda insatta medlen skola å uppgifven ort vid anfordran eller vid bestämd tid hållas anvisningens innehafvare tillhanda.
Ku kom hon äfven i håg, att hon då gjort sin man uppmärksam därpå. Men han hade svarat, att han omöjligen kunde hålla reda på, hvart hunden sprang. » Men Ljuba skiljs ju aldrig ett ögonblick från dig, » hade hon invändt. Då hade han sett på henne, uppmärksamt och så underligt länge. Och när hon gått fram till honom och frågat: » Hvad är det? » hade han svarat: » Ingenting, » hastigt strukit henne öfver håret och gått in till sig. Men där hon nu satt och drog sig till minnes allt detta, kom det plötsligt för henne, att sen den dagen hade han oftare gått ut ensam, utan hunden. Den lilla grefvinnan kände sig så underligt beklämd. Det kom sig af den tunga parfymen, som strömmade ut från » Mademoiselle Joujou ». Den lilla grefvinnan kunde ej tåla parfym. Nej! hon ville ej längre sitta kvar — hellre då in i den kvafva salongen. Ljuba sof fortfarande med den spetsiga nosen stucken in mellan tassarna, omsorgsfullt öfvertäckt med den ljusblå schalen. Lilla grefvinnan vek varsamt undan det mjuka tyget. Taxen vaknade, morrade nervöst, blinkade sömnigt och hoppade så ned på däckets golf sträckande på sin fina, ormlika kropp. Grefvinnan vek ordentligt samman schalen i fyra delar. Hon var så noga och borgerligt ordentlig. Det retade alltid grefven. T C est Ljuba! N ' est-ce pas ' h » Mademoiselle Joujou » böjde sig fram. Lilla grefvinnan släppte plötsligt schalen och reste sig. » Ljuba » kallade hon med underligt dof stämma. » Ljuba, » lockade » Mademoiselle Joujous » lena röst. Den lilla taxen stod mellan de två kvinnorna. I nästa ögonblick hade hon hoppat upp i » mademoiselle Joujous » knä. » Ljuba! Ljuba! C est toi! Ljuba! » Och » Mademoiselle Joujou » strök djurets glatta skinn och tryckte dess fina kropp mot sin sammetsdräkts ambradoftande veck.