Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af Herr Helsingius: ”Då jag af flera anledningar anser nu förflutna 10 års spanmålspriser, i afseende på derunder inträffade fluclualioner, icke vara lämpliga såsom grund för medelberäkningar, och för min del icke förmodar så höga fortfarande spanmålspriser, som 7 R:dr per tunna, så får jag äran anmäla min reservation mot denna beräkning, som jag under sådane förhållanden anser innebära en verklig löne-förhöjning.’’ Häruti instämde Herr Prosten Stenhammar. 8 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 92. Vid 3:dje och 4 : d e Punkter ne Af Herr Kjellberg: ”Som följd af min anmälda reservation emöt 3:dje och /fide mom. af Stats-Utskoitels Betänkande, får jag förklara, alt jag ej anser reglering eller anvisning till de anticiperade och öfverskridna anordningar å besparingar böra ske, förrän fullkomligen blifvit ulredt, ej allenast närvarande beloppen, utan äfven huru sig härmed verkligen förhåller. Skulden är visserligen Statens, egentligen till sig sjelf; och det föreslagna sättet en minskning af Statens rörliga fond, hvarmed bordt godtgöras det vid Stals-regleringen 1810 genom Banken förskjutna belopp, af följande årets intrader, hvilket aldrig skett. Jag anser således dessa dis positioner föranledde af de härigenom uppkommande större summor, Statsverket haft till disposition, hvarifrån jag genom min motion N:o 92 åsyftat samma befria, då ock allt trassel dermed upphört; men vilja Ständerne äfven nu ersätta de af andra Statsmakten uti origtig väg tagna lörskotter, kommer man troligen nästa Riksdag att likaledes nödgas godkänna anslag, sorn Sländerne bestämdt nekat.
Depositioner af Allmänna Verk och enskilde ... 9,349,492: 08. Summa R:dr 71,949,166: 0 4. 6 — Härjemte få Revisorerne meddela ett efter Tab. VII i Finans-Komiténs underdåniga berättelse uppråttadt sammandrag af den i meranåmnde öfversigt af Bankens hela ställning intagna utredning öfver Bankens utgifter och förluster å ena samt inkomster och vinster å andra sidan under år 1862. Inkomster: af utlåning och kreditiv: af räntebärande obligationer „ Diskontverken levererad behållning „ lån på Lånebanks-obligationer „ krediti ven till Kommers-Kollegium och Jern Kontoret „ förstråckningar till Filialbanker „ lån å fast egendom, till ståder och korporationer samt till skiften och odlingar Tillfälliga inkomster 377,375: 7 6. Utgifter: Afskrifningar och förluster 13,621: -— Bankens råntefordran utöfver dess rånteskuld den 31 December 1862, jemförd med förhållandet vid 1861 års slut, har minskats med 84,686: 4 6. Halfårs Fullmäktige hafva för hvarje halft år låtit, enligt fastståldt formulär, upprätta uppgifterna, samt derefter trycka och med allmänna tidningarne utdela uppgift öfver förhållandet emellan Bankens metalliska kassa samt utelöpande sedlar och depositionsskuld, jemte obegagnade andelar af kreditivoch låneförlag. Utelöpande sedlar, invisningar och insåttningsbevis 34,234,624, 5 3. Depoxitionsskuld: Behållning, tillhörande allmänna verk och inrättningar samt bolag och enskilde personer 4,018,640: 48. Obegagnade andelar af kreditivoch låneföring: tillhörande Depositions-Afdelningen * 6,056,686: — d:o Bankens Reservfond . 5,583,628: 68. Härifrån afgå, jemlikt stadgandet i 118 § af Banko-Reglementet 4,206,525: - Summa Sedelstock 45,691,047: 64.
— Af dessa tillgångar, tillsammans utgörande R:dr 113,330: 41. hafva berörda år blifvit utbetalda nedannämnda, af Kongl. Majit i nåder beviljade förlagslån, nemligen till: l:o Norrköpings väfveri-aktiebolag, återstoden af det genom Kongl, brefvet den 7 Februari 1862 för bolagets spinnerioch väfveri-fabrikers fortsatta drift beviljade lån, R;dr 31,000: — 2:o Rosenbergs aktiebolag, för drifvande af dess i Mölndal nära Göteborg anlagda mekaniska bomullsväfveri, enligt nyssberörd» Kongl, bref, » 20,000: — 3:o Egarne af en vid Ystad anlagd mekanisk verkstad med gjuteri, för dennas utvidgande och ändamålsenliga drifvaude, jemlikt Kongl, brefvet den 16 Maj 1862, » 25,000: — 4:o Arkitekten P. J. Ekman, det genom Kongl, brefvet den 6 Februari 1863 för fortsatt drifvande och utvidgning af hans härstädes inrättade snickerifabrik beviljade lån å » 20,000: — 5:o Bruksegaren O. G. Hasselgren, i afräkning å det genom Kongl, brefvet af sistnämnda dag beviljade lån å 16,000 R;dr för hans å Rådanefors bruk i Elfsborgs län anlagda mekaniska verkstad och ' gjuteri, » 6.000: — Summa R:dr 102,000: — Af förlagslånefonden voro således vid 1863 års utgång lån utestående till ett sammanlagdt belopp af 738,669 R:dr 59 öre. Vid 1863 års slut återstodo att af förlagslåneanslaget utbetala, förutom resterande beloppet af det Bruksegaren Hasselgren tillagda nyss omförmälda lån, följande genom Kongl, brefvet den 6 Februari samma år beviljade lån, nemligen till dels Wallbergs fabriks-aktiebolag, för dess vid Halmstad nyanlagda fabrik för tillverkning af heloch halfylle-väfnader, 40,000 R:dr, dels Regements-bokhällaren L.
Jag önskar visserligen få upplefva den dag, då en fri handel med Norrige eger rum, äfvensom den, då införandet af det liberala handels-systemet tillåter fullkomligt uppliäfvande af laadtulls-bevakningon, men under en öfvergångs period, såsom nu, från eit strängt prohibitif-systeme till ett motsatt, kan man endast så småningom lösslita sig från de fjättrar, det förra systemet gjort nödvändiga. Så länge Norrige eger ett annat Tull-systeme, med vida lindrigareafgifter än vårt, vore det en orättvisa emot Svenska Medborgare, att tillåta varor derifrån införas utan Tull, och så länge $er jag ej, att något upphäfvaude af TuIibeYajyaing«u på Cen rSaVembsrr f. m 623 Norrska gränsen Iean äga rum, så ?ida man ej vill, att de Svenska Medborgare, som loenia förkållanden tillåta benita sina utländska förnödenheter från Norrige, skola erhålla dero root vida mindre afgifter till de förenade Rikenas Cassör, ärt de Svenska Consuroenter, hvilka ej kundebegagna denna utväg. Våra vidsträckta kuster lämna öppet tillfälle till specuiationer på Iurcndräjeri, så länge utsigten af betydlig vinst underhåller detta, och då omöjligen en fullständig sjöbevakning kan ägs rum, måste en Landt-bevakmng vid de förnämsta deboucheerna finnas. Hu inna, blott 6k ställen, der en verklig Ländt-tulls bevakning finnes. Der hafva också betydliga confiscationer skett, hvilka varit verksammare, än de sorn skett på våra kuster och i våra handelsplatser. Här har blifvit anförd t, att Bevaknings Staren kosta'' /o,oaO R:dr. Deruti måtte likväl Indragr. ines*Sia*.en rars beräknad. Den nu verkelig» kostnaden uppgår tili circa i3,ooo R:dr, hvaremot confiscälionernc uppgått till sirca i4»oooD;dr. Ehuru öfrerskottetej är betydligt, så har åtminstone ingen brist uppkommit.
Af berörde berättelse har Utskottet inhemtal: att vid Carlsborgs fästningsbyggnad det förhållande eger rum, att åtskillige personer, sorn serskildt i och för byggnaden äro anställde, af byggnads-medlen åtnjuta aflöning, hvilken äfven under vintermånaderne måste till dem utgå,samt att af dessa medel lemnäs bidrag til! Artilleri-Compagniets underhåll och besörjande af sjukhus-kostnader, hvadan de för alla dessa behof erforderliga medel, circa 800 R:dr i månaden, måste å annan Fond anvisas, derest byggnadsanslag dertill éj blifver att tillgå; alt nödige dragare måste hela året underhållas; alt det jemväl är beräknadt alt Pionierer skola, älven under vinter - Slats-ZJIskolU-ts Ulläta/iclc, N'.o Jj.21. 3 månaderne, kunna användas och anslaget lil! Fångvårds-kostnader således, genom ersättning för derus dagsverken, erhålla någon lättnad, samt att föröfrigt, håde vid Carlsborg och Waxholm, är afsedt, alt vissa upphandiingar skola under vintermånaderne verkställas samt åtskilliga arbeten under samma tid utföras, hvarförutan det icke blifver möjligt alt fullfölja deri för året bestämda arbetsplan, äfvensom den största svårighet för erhållande af skicklig arbetspersonal skulle uppstå , om icke vissa personer kunde äfven under vintermånaderne sysselsättas.
Utskit har såsom skäl för sitt afslag anfort att det icke finnes godkända ritningar och att frågan för öfrigt icke skulle vara fullkomligt utredd. Det har likvisst vid flere af de töregide punkterna visat sig, att man icke fästat något synnerligt afside vid huruvida kostnadsförslag och ritningar i vederbörlig ordning blifvit granskade, och afdelningen inom Utskit har yttrat, att då det icke vore fråga om någon ny byggnad, utan endast tillbyggnad, skulle det icke ligga någon så stor vigt på en sådan granskning. Det hufvudsakligaste skälet för bifall till denna punkt är dock det af en talare förut anmärkta förhållande, att en af domkapitlet i Lund gjord besparing, som upgått till icke obetydligt belopp, indragits till statsverket. Då här blifvit hegardt återremiss i afside på anslag för de andra skolhusen, ber jag att tå instämma med Gr. Hamilton om återremiss af denna punkt. Frih. Skjöldebrand, Knut: I afside på frågan om stats bidrag till skolhusbyggnaden i Oscarshamn, anhåller jag att lå fästa upmärksamheten på det helt och hållet exceptionela förhållande, som här eger rum, och hvilket synes vara af beskaffenhet att tala för bifall till detsamma. Få mindre städer i riket torde i upoffrande ansträngningar kunna mäta sig med Oscarshamn. Då rikets öfrige städer genom donationer från Staten blifvit försedde med jord, har deremot Oscarshamn, långt från att erhålla en sådan gåfva, varit nödsakad att erlägga lösniugsafgift icke blott för husutan äfven murtomter. Sedan Oscarshamn, som endast för några år sedan var köping, fick stadsrättigheter, har den fått vidkännas ganska stora kostnader för upförande af tullhus, rådhus, aflöning åt sin polis m. m., allt detta utan andra tillgångar än dem, som erhållits genom taxering på stadens innevånare. Staden har, utan Den 23 Juli. 307 att Staten någonsin för densamma fått vidkännas några utgifter, nu kommit i den ställning, att den i tullupbörd lemnade år 1856 mellan 12 å 13,000 rdr och 1859 mellan 13 å 17,000.
Sprengtporten har ansett, att icke de andra Stånden afslagit K. M:s propos. Jag lemnar derhän hvad det vill säga alt afslå eller bifalla, om man begär att få anslag till 2 pensioner, men dertill svaras nej , om det kan kallas bifall, derföre att man säger: jag vill bereda tillfälle till 3, icke så att jag anslår medel, utan derigenom att jag anvisar på medel, som en annan redan har eller drager in en embetsman, till hvilken medlen äro anslagna, för att framdeles af hans lön hilda 3 pensioner, — en fråga som vid denna riksdag icke blifvit i grundlagsenlig ordning till StatsUtsk. remitterad. Det hör Frih. Sprengtporten ej förgäta, alt denna fråga ej blifvit till Utsk. remitterad och således icke kunnat af StatsUtsk. lagligen upptagas, och att Stats16 H. 46 36-2 Den 11 November. Utsk:s uppmärksamhet vid aterremissens behandlande blifvit fästad derpå, alt denna afvikelse från hvad till öfverläggning hos RiksStm i laglig ordning förekommit ej kunde blifva föremål för någon vidare pröfning. Således består frågan helt naken och enke! deruti, att ehuru Presteoch BorgareStm icke sagt att de afsla K. M:s propos., så hafva de dock sagt, alt de ieke bifalla densamma, hvilket är detsamma. Anslaget är af 3 Stånd vägradi, endast af R o. Ad. bifallet. Frågan är således, enligt grundlagen, tydligen afgjord vid denna riksdag och K.
Härtill kommer jemförelsen, då Bruksägarne kunna låta sina Jernproducter här inskeppas och exporteras på fremmande fartyg, hvarföre ej lika så hemmans-och skogsägare, hvilkas producter årligen återväxa, och hvilka, såsom ofta ägande ingen annan tillgång, hafva härtill de mest trängande behof? Eesv. och Ekon. Utsk. Betänkanden. Jag jemFör vidare vår antagna skogshushållning med andra Fukens och Regeringars* Desse använda och begagna sina skogar. Frankrike bortsäljer till flere millioner kronoskogar för att odlas. Norrige, Franssen* med ojemförligt mindre sk gsry nder och tillgång, tillåter fri utskeppning för att höja värdet, skörda mångdubblad Statsinkomst, och för att uppmuntra s ogshushå -'ingen. Men man yrkar bär nödvändig inskränkning i utskeppningen af våra skogar, som redan börjat medtagas. Samma ikäl kunde da ook användas om Jernexporten. Bristen och dyrheten på ved och skogsvarOr i vissa Landsorter och tracter blir väl härutinnan ej mera skäl, än att här i Stockholm lägga beslag på de förmögnas egendom och rörelse, derföre att tillika manga fattiga linnas. För öfrigt upplyser tillräckeligen både den utländska och egna erfarenheten, att just den säkra och fria dispo&itions-rätten gör hushållning och vård om skogen, hvilken tvärtom genom tvång och vanpris snarast torde utrotas, om e; naturen vore mägtigare och otömligax-e att återskapa, än menriskors oförstånd och förtviflan att vanvårda och förstöra. Är det billigt, att Mästeoch Storverks träd beständigt skola heldre demas, att på stället ruttna än att fritt få utskeppas j är det förnuftigt, att det, som i andra Länder främjar välmåga och omtanka om hushållning med skogen, just hos oss skall anses förstöra den? Men allt för länge i vårt land har Bergshandtering, Handel, Författnin» lie sv. och Ehen. Utsk. Betankanäen. 60 j gar, allt tvingat och underkufvat Jordbruket och Eandtmanna-idogheten, hvaraf följderna ock äro synbara.
— N:o 19. i anledning af väckte frågor, att krono-brefbäringen matie bekostas af postmedlen eller bestridas af allmänna medel. XII. B. .246. A. 320. — N:o 21. i anledning af återremiss af Utskottens Betänkande N:o 15, angående väckt motion, om tillhandahållande på allmän bekostnad af ett officielt dagblad å vissa ställen. XIV. B. 350. XV. 59, 63. A. 64. Statsoch Lag-Utskottens Memorialer, Betänkandet) och Utlåtanden. — N:o 22. i anledning af väckt fråga om städernas befriande från skyldighet att bekosta fångars underhåll och forslande. XV. B. 112. A. 117. — N:o 23. i anledning af väckt fråga om förändringar i Häradshöfdingarnes aflöningssått. XV. B. 112. A. 118. — N:o 24. i anledning af väckt fråga om ersättning åt Domare, som besväras af längre resor för ransakning med häktade personer. XV. B. 112. A. 118. — N:o 25. i anledning af väckt fråga om förändrade föreskrifter, angående antalet och valet af Nämndemän samt deras aflönande. XV. B. 112. A. 118. — N:o 26. i anledning af väckt motion, angående förändring uti brottmåls-lagskipningen och fängelse-systemet. XV. B. 112. A. 118. — N:o 27. i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Proposition om allmänt stadgande, huru förhållas bör med en för obotlig ansedd sinnessvag, lärn eller blind tjenstemans skiljande från ordinarie beställning. XV. B. 112, 118. Å. 120. E. 228. Statsoch Särskilda Utskottets Memorial N:o 28. om ersättning och belöning för uppfinning af instrument för bränvins mätning och profning. XV. B. 219, 227. A. 230. E. 270.
Nådiga disposition anvisa åtskilliga betydliga tåneoch anslags-summor, har Stats-Utskottet ansett sig höra uppgöra och underställa Rikets Ständers pröfning och godkännande förslag till sådana allmänna bestämmelser och stadganden, som, jemte de vid statsbidragens beviljande löreskrifna särskilda vilkor, skola iakttagas och tillämpas i afseende på dessa medels lyftning och användande äfvensom återbetalningen deraf. Utskottet, som uti dess algilna utlåtanden, angående regleringen af utgifterna under Riks-statens hulvud-titlar, föreslagit, att de af Utskottet tillstyrkta extra eller till de ständiga stats-behofven icke hänförliga utgifts-summ orna måtte anvisas att utgå från Riksgälds-kontoret, har trott sig kunna antaga, att de stats—utgifter, hvilka för ofBih. tiU R. St. Pro t. 1856 $ 1857. 4 Sami. 1 Afd. 3 Band. 8 tiäft. 1 2 Ståts-Utskottets Memorial N:o 159. vanberörde föremål nu varda beviljade, jemväl skola af detta verks mede! utbetalas; och har Utskottet under sådan förutsättning ansett att de utaf Rikets åren 1850 och 1851 församlade Ständer antagna och fastställda samt vid sednaste riksdag bibehållna stadganden, rörande ej mindre utbetalningarnes verkställighet, än de åligganden och förbindelser, som vederbörande, innan stats-bidragen få af dem lyftas, skola sig underkasta, böra i det hufvudsakligasle äfven hädanefter bibehållas och tillämpas, helst erfarenheten i allmänhet bekräftat deras ändamålsenlighet. Dock synes några förändringar uti hvad hittills varit stadgadt dels påkallade af nuvarande ' förhållanden, dels erforderliga för vinnande af de med samma stadganden afsedda syftemål; hvadan Utskottet, i nedanstående förslag, iakttagit dessa förändringar, för hvilka Utskottet nu får redogöra, under hänvisande till sednaste riksdags Stats-Utskotts Memorial N:o 157 samt 101 § af reglementet för Riksgälds-kontoret, hvaraf ifrågavarande stadgandens nu egande lydelse kan inhemtas.
Jag yttrade tvertom, att om jag icke ansåg att en sådan förändring som den ifråga var. skulle möta oöfverstigliga lunder genom omöjligheten att få den tillvägabragdl genom de fyra Ståndens sammanstämmande beslut — ja (jag vågar säga det) denna omöjlighet vore större än alt åstadkomma en likstämmighet i afseende på sjelfva representationsförändringen — så skulle jag ingenting hafva emot alt biträda ett sådant steg. I detta afseende kan jag hafva ganska orätt, det vet jag; men det utgör dock min fullkomliga öfvertygelse. Jag tog mig äfven friheten uttrycka den mening, alt i den mån en institution, af sådan art som en representation, blifver för gammal, visa sig brister i definitioner på de ställen, der definitioner förut icke behöfts, derföre att hvar oell en förstått hvad med de enkla uttrycken menades. Att afhjelpa sådana brister på alla ställen, der de i vår nu gällande grundlag förekomma, vore ett arbete, som efter min tanke öfverstiger mensklig förmåga och skulle vara vida svårare än att åstadkomma en total representationsförändring. För öfrigt har jag ingenting emot, om Hr Rosenblad kan lyckas alt få sitt eller Frih. Cederströms förslag antaget såsom R. o. Ad:s gemensamma tanke. Vi få då se, huruvida de öfriga Stånden ingå derpå, eller om milt förutseende sannas, att detta blifver en orsak för BondeSt. alt afslå hela frågan, och då skulle i5§:n 1 mom. Riksd.Ordn. qvarstå i dess närvar, skick, hvars uppställning är sådan, att en ordagrann tolkning deraf skulle kunna medföra den orimligheten, att kronoskatlebönderne blefvo uteslutne från Bondeståndet. Hr Lagerhjelm, Pehr: Jag ser intet lunder för Coust.- D e n 24 A p r i I e. m. 377 Const.Utsk. att i reciten upptaga den anledn. dét haft att framkomma med ett förslag till förändring af grundlagen. Naturligtvis kan sådant icke vara an förd t för att lägga grund för sjelfva framställningen; ty den måste hvila på andra grunder.
När Utskrt i afseende på 2:dra punkten af denna § uttalat, att det ej anser sig böra klandra Fullrmges åtgärder, så har jag naturligtvis ej något att anmärka mot det resultat, hvartill Utsk:t sålunda kommit. Men jag frågar eder, M. Hrr, om icke i premissen af denna slutmening det ligger ett uppenbart klander, då Utsk:t instämmer i Revisorernas åsigt, att det skulle bättre gagnat allmänna rörelsen i händelse de i reservfonden tillgängliga medel blifvit på färre händer, men till högre belopp, åt nya FilialBanker, som ställt erforderlig säkerhet, af Fullmäktige disponerade. Frih. Tersmeden: Då Fullmäktige af de i reservfonden varande medel ej ansågo sig kunna åt nya FilialBanker anvisa högre belopp än 600,000 Rdr, så tror jag att det mer hade gagnat den allmänna rörelsen, om Fullm hade disponerat dessa medel på färre händer fast till högre belopp och ej som nu anvisat ett belopp af endast 90,000 Rdr på hvar och en, hvilken summa är alltför liten att utgöra rörelsekapital för en bank. Det var af den orsaken Utsk:t instämde i Revisorernas åsigt, att det bättre skulle gagnat allmänna rörelsen, i händelse de i reservfonden tillgänglige medel blifvit på färre händer, men till högre belopp, åt nya Filialbanker, som ställt erforderlig säkerhet, af, Fullmäktige disponerade. Hr Wolffelt, Mauritz Constantin: Då jag deltagit i revisionen af Bankoverkets räkenskaper och således genomläst alla dithörande protokoller, så har jag, på grund af min derigenom förvärfvade erfarenhet, tagit mig friheten begära ordet. Den 11 Januari e. m. 103 Det har för mig tydligen genom dessa forskningar blifvit ådagalagdt, att BankoFullmäktige, i alla sina åtgärder, velat gynna de större städernas handel oell rörelse på bekostnad af de mindre städernas. Jag har äfven funnit, att Hrr BankoFullmäktige icke mycket bekymrat sig om penningeställningen i landsorten, enär inga genomgripande åtgärder hafva blifvit vidtagna i och för understödjandet af den rörelse, som genom Filialoch Privatbanker bedrifves.
Walter hade så gerna gjort honom sällskap dit, men hindrades genom uteblifna remisser från fadren, som, trött vid sonens öfverdådiga fordringar, gjorde honom skarpa föreställningar; det var då Walter gaf honom det redan bekanta svaret. Hans resa måste således inställas, och den notable herrn lät sedermera aldrig höra af sig. Marenius, med hvilken han under de första åren af sin studenttid varit bekant, återkom nu, efter ett års frånvaro, till akademien, för att promoveras, vid hvilket tillfälle lagern äfven tillföll Walter. Den förres redliga och vänfasta karakter ådrog sig den andres högaktning, i synnerhet som denne, utan att göra anspråk på hedern af namnet kavaljer, ägde ett bildadt umgängessätt och goda studier. Samma känsla, som afhåller en svärjare af profession att i den persons närvaro, som afskyr denna oskickliga vana, framkalla afgrundens legioner till sitt vittne och biträde vid den lumpnaste sak, samma känsla afhöll äfven Walter att upptäcka för Marenius sina tvifvelsmål och fria åsigter om hvad denne ansåg såsom sitt högsta goda, såsom den sol, som skulle upplysa honom sjelf och belysa den väg, hvarpå de åt hans ledning anförtrodda medmenniskor skulle vandra. Deras formade bekantskap varade endast några månader; dessutom var denna tid upptagen af trägna studier. Marenius, redan prestvigd, skyndade att emottaga sin syssla. Det var här de ånyo träffades. Walters kärlek till Lotta var enligt hans åsigt endast ett tidsfördrif; det roade honom att se huru långt kärlek och högmod kunde drifva en landtflicka. Det var högmodet som hindrade Lotta att falla, och detta retade honom. Hvem vet huru det gått, om icke Lovisa, som redan förut gjort ett flygtigt intryck på hans hjerta, kommit emellan, och omständigheterna förenat sig att göra hennes ägande till hans enda tanke. Walter var ingen bof; det gjorde honom ondt om Lotta... hennes dödssätt grep honom djupt, men han tröstade sig snart med sitt vanliga sophisteri och med den föresatsen, att väl uppfylla det kall han åtagit sig.
Läser man Talet fördomsfritt, så skall man finna, att det med de eldigaste ordasätt beprisar, ej blott Fersens medborgerliga förträfflighet, utan ock hela den såkallade Frihets-tiden152; att det otvetydigt gillar de fortsatta inkräktningar på Konungamakten, genom hvilka dess betydelse under denna tid förvandlades till en tom formalitet153; ändtligen, att det flerstädes vänder sig rakt mot den nyligen mördade Konungen, och lika öppet ogillar, så väl sjelfva hans regerings-förändring 1772 154, som hans Säkerhets-Akt. Vi lägga den aktningsvärde Silfverstolpe allsicke till last, hvarken att han hyste dessa öfvertygelser, eller att han ärligt yttrade dem; ej heller klandra vi den frimodighet, hvarmed Rosenstein, uppkallad till Hertigen och öfverhopad med häftiga förebråelser155, inför honom förklarade, att Silfverstolpe var ”en hederlig karl som kommit till mogen ålder, och att Akademien ej ägde någon rätt att rätta hans Tal”. Men visserligen må det Hertigen ursäktas, att han med ovilja, till och med hetta förnam inom Gustaf den Tredjes eget älsklings-samfund åsigter af dylik art framställas, och med utlåtelser, dem han nödvändigt måste finna kränkande för sin Broders minne; äfvensom att han dervid, i de europeiska sakernas dåvarande ställning, hos Rosenstein sjelf och Svenska Akademien misstänkte en smitta af ”jakobinism och åtrå att bereda regeringssättets fall”. – Att hon återupprättades af Gustaf Adolf, sedan hans minderårighet upphört, skedde måhända ej utan all ditåt lutande farhåga; och säkert är, att det för ingen del skedde af nitälskan för Vitterheten. Men hon var hans faders stiftelse; hade fått röna Hertigens och Reuterholms ogunst; korteligen, återställdes i sina värdigheter af samma skäl, som t. ex. Armfelt återställdes i sina. Huru Tryckfriheten yttermera inskränktes af nyssnämnde Konung, genom en förordning af den 26 Mars 1798, ligger på visst sätt utom kretsen af närvarande berättelse. Man ser, att i verkligheten var den långt förut så der temligen kringskuren.