Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Riksdags-ärendernas snart förestående önskans,värda slut vill jag icke uppehålla med begäran om Å.terremiss; hellre skulle jag ha önskat, att om formerna det tilläto, proposition kunde göras, att Utskottets inlemnade plan jemte de anmärkningar som dervid kunde göras, skulle remitteras till den blifvande Committeen, om hvars sättande jag tror anhållan böra göras på sätt Utskottet föreslagit. Hvad jag uttryckligen bestrider, är deremot, alt detta Utskottets förslag, antaget eller ej, skulle öfverlennlas åt ConstitutionsUIsko!tet, för att derefter lämpa redactionen af vissa §§. i Grundlagen. Jag tror det ej vara constitutionelt, att antaga något förslag, som medför eller fordrar ändring i Grundlagen, och sedan uppdraga ConstilutionsUtskottel att endast föreslå en derefter lämpad redaction. Friherre Boije, Ludvig: Om Betänkandet genast fått remitteras lill ConslilutionsUlskollct, så hade, kan hända, ingen discussion nu varit Den 27 Maji. 329 nödig. Den är nu börjad, och jag utber mig då, att få framställa mina hufvudsakliga anmärkningar emot förslaget, öfverlemnande ödmjukast till Ståndets högre upplysning att dem bedöma. Då jag med en värma, hvarifrån jag aldrig förmår alt göra mig fri, hvarje gång jag tror frågan direct eller indirect gälla milt Fäderneslands frihet, yttrat mig i detta ämne, och om jag, med för mycken värma ogillat förslaget, så anser jag mig så mycket mera skyldig att förklara, det jag visserligen derföre icke sätter i tvifvel Utkoltets lika verkliga välmening. En af dess Ledamöter har i dag sagt, att Betänkandet skall föreslå att en större controll än den, som nu åtföljer våra Collegiers förvaltning, och jag ser i detta yttrande blott ett sammanhang med det yttrande Betänkandet också framställer, nemligen att våra Collegier nu för liden skola vara utan all controll. Med den tanken, att så vöre, skulle alltid en figurativ controll vara bättre, än alldeles ingen; men basis för denna tanka är alldeles origtig.
Ej skall någon för brott, som han utom Riket begått, här i Riket straffas, der han förut, för samma brott, straff å annan ort undergått. Om särskild påföljd å sådana brott i vissa fall skils i 2 Kap. 23 <§. 4 §. För främmande makts beskickning gälle hvad allmänt vedertaget är, (dier genom fördrag stadgadt blifvit. 3 §. Om hvad emellan Sverige och Norrige iakttagas skall, i de fall, som i delta Kapitel sägas, vare ock gällande hvad särskildt stadgadt är. 2 Kap. Om straff, sorn efter de na lag udömas må. 1 §. Allmänna straffarter äro: 1. Böter. 2 §. Dödsstraff skall offentligen verkställas ^enom halshuggning. Deri dömde gilves lämplig tid att sig till döden bereda; och varde han utan ståt eller utmärkelse till afrättsplatsen utförd. Innan han dit kommer, skall domen der Bih. till B. St. Prol. 18-17 och 1848. 7 Sami. 1 Afd. 22 Hafi. I 2 2 Kap. offentligen uppläsas; men ej må tal till menigheten hållas. Den afrättades kropp varde å särskild dertill utsedd plats i tysthet begrafven. Skola flere undergå dödsstraff; då må det ej å endera verkställas i den andras närvaro. 5 §. Dödsstraff skall ej verkställas å qvinna, som hafvande är, utan uppskjutas till dess hon efter barnsbörden tillfrisknat; ej heller å den, som för sjukdom ej kan sig till döden bereda, innan med honom bättre varder. 4 §. Ej skall någon undergå dödsstraff, innan Konungen förordnat, att domen verkställas må. 5 §. Straffarbete ådömes antingen på lifstid eller på år eller månad; och må, i senare fallet, straffet ej sättas öfver tio år och ej under sex månader. Der år utsättes, skall för slutdag räknas den dag, som med den, på hvilken tidräkningen börjas, lika nummer häfver i samma månad nästa året derefter: äro flera år utsatta; vardén de på enahanda sätt räknade.
När man nu kan vinna detta mål genom att sluta sig till ett förslag, som innefattar en princip; hvilken synes hafva vunnit ett allmännare godkännande, så bör man antaga detta förslag och jag har också derför ansett mig, då jag hufvudsakligen instämmer i den K. Propos:n, böra inom StatsUtsk. understödja densamma. Erih. Baab, Carl Adam: Det är i allmänhet icke underligt att stora intressen samla ikring sig små, sorn synnerligen agiteras för att genomdrifva de större; men utan tvifvel är det oriktigt att en fråga af så storartad natur som Jernvägsfrågan blir till den grad inmängd med parti-åsigter, att Statens stora och allmänna fordringar härutinnan icke komma under den granskning, som förliållanderne kräfva. Partiernas första tvistefrö ligger i den omständigheten att 2:ne förslag till stambanor blifvit upgjorda nemi. det ena af Jernvägs-komitéen och det andra af Hr Ericsson, hvilket sedermera Begeringen antog’ såsom sitt. Följden häraf har blifvit att man till en stor del förbiser landets intresse i denna fråga. Det må vara Statens vinst om Jernvägar anläggas med minsta möjliga kostnad och på den kortaste tid; men jag frågar, huru skall Jernvägssystemet i sin helhet kunna utföras, såsom föreslaget är, då den utgiftssumma, som Staten skall betala, belöper sig till mer än 100 mill. Det är visserligen upgifvet att kostnaden för systemet skulle gå till 115 mill., men detta system är deri olikt alla andra, Den 9 Juni /. ns. 61 att det icke är något — system; så att kostnaden kommer allt att ökas succesive troligen till minst 200 mill. Detta oberäknadt måtte väl hvar och en erkänna, att Jernvägar äro nyttiga för vårt land, och att hvarje kommun, som kunde tillegna sig dem, skulle derigenom på det högsta befordra sin industri. Jag har derföre tänkt att lt. Sl:r borde med afseende på Jernviigsanläggningarne upställa en annan grund för kostnaden än som i detta Betänk, egt rum.
Vid utvecklandet af de våder mina motståndare i motionen förutsett, synes det hafva fallit dem ur minnet att, just desamma, i lika eller kanske ännu högre grad kunna blifva en följd af nu Den 31 December f. m. 243 gällande stadganden, oell att den del deraf som häftigast blifvit anfallen, nemi. den, som rörer discussionerna i Siandet öfver enskildte personers förhållanden, hvilken ansågs t. o. m. förfallen under missgerningsbalken, icke är något nytt påfund af mig, utan ord för ord densamma som 15 § i nu gällande Riddarh.Ordnm, blott med tillägg af åtskilliga försigtighetsmått, hvilka ej finnas i den nu var: de Riddarh.Ordnm. Hvad hindrar t. ex. med nu gällande stadganden, under tider af partiyra, hvilken säges förblinda menniskor, att endast partimän insättas i Riddarh.Direktm, hvilka kunna vara (ill den grad äreförgälne, som mine vedersakare antydt, (det är icke jag som påstått att sådane kunna här finnas, tvärtom har jag bestridt möjligheten deraf.) — Desse kunna, under nuvande förhållanden, vägra pollet åt hvarje olika tänkande. Man säger kanske alt detta vöre uppenbar orätt och stridande mot 7:de §:n men då man förutsatt, att lika uppenbar orätt skulle kunna göra sig gällande hos samtlige ledamöterna inom Direkt:n eller Utsk:t om mitt förslag blifvit antaget, torde äfven jag fä tänka mig möjligheten att sådant skall kunna ske af halfva antalet under nuvande förhållanden. 15;de §:n Riddarh.Ordnm, äfvensom motsvarande punkt af mitt förslag, föskrifver då: ”att den hvars anhållan om pollett blifvit afslagen, äger att få förhållandet inför Ståndet anmäldt.” Frågan afgöres derstädes i båda fallen, af det parti, som erhållit pollet, men enl. nu gällande Riddar.Ordn., medelst enkel majoritet; enl. mitt förslag deremot, medelst f af (le röstande, således äter vida större säkerhet i det sednare.
Majit, uppå Deputerades underdåniga hemställan, anbefallt Dess och Rikets Stats Contoir att till De* puterade afgifva sådana Extract för i3io och. i8ii, samt nödiga uppgifter från Riksens Ständers Riksgälds-Contoir, efter Deputerades begårån, äfven blifvit i denna väg meddelte, haf•va jemväl, på sätt Deputerades Protocoll tid efter annan utvisa, enahanda jemförelser och forskningar blifvit för sednare åren besörjde och fullbordade. Men för den generella controllen, angående krigsfondsmedlens ordentliga ttppbörd och disposition i de bemälte Hufvud -Styrelser underlydande Commissariats och särskildté personers räkenskaper, hafva Deputerade, enligt Protocoliet af den 13 Juni 1813, icke ansett annan tjenligare och pålitligare utväg, än att utur öfvannämnde Hufvud • Styrelsers räkenskaper sjelfve upprätta Extract öfver alla afförda medel och i penningar beräknade eifecter, samt sedermera med dessa Extract post för post anställa jemförelse i underlydande Commissariats och andra vederbörandes redogörelser, om sagde medel i behörig tid och ordning kommit till uppbörd, med eftersyn derjemte, om de Den 9 Mars, <le till bestämda ändamål blifvit använda, hvarmedelst tillförlitlig upplysning om dispositionen och hushållningen i administrationens särskildte grenar icke bordt kunna förfela.
Kostpenningar å 12 R:dr i månaden 1 Dito, 2:ne CavaljersFörridare och 8 Riddrängar å dito dito, tillsammans 11 personer å 177 R:dr 16 sk Litt. C. Första Qvartalets Utbetalning af H. K. H. Prinsessans HandCassce-Medel till nedanstående Löntagare för år 1829. „ Rosen ... Förste Stallmästaren Grefve Stenbock Hofmarskalken Silfversparre . , , . „ Baron Lagerfeldt , , Kammarherren Grefve M. Stenbock , „ Baron Ulfsparre , , „ Baron Sparre I . , . Cavaljeren, Lieutenanten Anrepp LifMedicus Ekström . ToiletteJungfrun Holmdorff , Städerskan Mille Forsslöf , Tapetseraren Högvall Lifkusken Dyk ... Charlotte Stenbock född Forsberg, ÖfverHofmiistariuna hos Högtsalig H. K. H. Prinsessan Sophia Albertina. Litt. D. Första Q vart alet s Utbetalning af H. K. H. Prinsessans HandCassceMedel till nedanstående Pensionairer för år 182g. Banco * Fröken Kurck , , 10 Fru Hohenhausen 25 — Fru Liljestråle 5o — Fru Westfelt 5o — Fröken Sinclaire , 8 — Mtlle Gharlotta Ekström 12 24 Enkefru Duchemin . 37 24 Enkefru Norman 25 — Fröken Augusta Liljestråle ,,, ) 2 24 — Eleven G. G. Qvarnström 3o — Blinda Gossen G. G. Sundberg . 4 — HingstridareEnkan Lind . 4 — Enkan Wetterberg 5 — TvillingSystrarna Lovisa och Ulrica Blomqvist 9 ' ' Summa B:co R:dr 282 24 — Stockholm den 18 Mars 182g. Charlotta Stenbock född Forsberg, Öfver Hofmästarinna hos Högtsalig H. K. H. Prinsessan Sophia Albertina.
Enligt hvad åter Rikets Ständers Revisorers och Fullmiigiiges i Riksgäldskontoret ofvan åberopade berättelser utvisa, hafva Revisorernc äfvensom Fuilrnäglige, ehuru upptagande de vid sednaste riksdag för Statens jermiigsbvggnader anslagne medel lill belopp af 20.000,000 R:dr, icke bland de derå under .sistförflutne Irenne åren af Riksgälds kontoret verkställde utbetalningar inberäkna! återstående behållningen af 1 833— 1854 års riksdags jeimägs-anslag; i följd af hvilken beräkning, antagligen föranledd af ordalydelsen i 124 § i Riksgälds-kontorets sednast fastställda reglemente, den vid innevarande års ingång återstående och för samma års arbeten disponibla behållningen af 1856—1858 års riksdags jernvägs-anslag blifvit af Revisorerna och Fullmiigtige angifven till belopp af 1,200,000 Ridr. Skiljaktigheten emellan den af Kongl. Maj t beräknade samt den af Revisorerne älveosoin Fullmiigtige i Riksgiilds-kontoret upptagna behållning å sednast* riksdags jernvägs-anslag har följaktligen sin grund deruti, att beloppet af de anslagssummor, hvilka, i följd af Rikets Ständers genom underdåniga skrifvelse* den 16 September 1857 tillkännagifna beslut, under nyssnämnde samt påföljande trenne år, intill 1860 års slut, skolat, för de vid samma riksdag beslutade jern vägsarbelen utgå och användas, utejort endast 20,000,000 Ridr, men alt deremot sammanräknade beloppet af de medel, som, sedan 1857 års början, varit för jernvägsbvggnadernas bedrifvande all tillgå, i sj Ilva verket uppgått till 20 millioner 400 000 Ridr R.mt Afdrages hela beloppet af de utaf IIiksg.ältls—kontoret under de
— Wl hasme nog allmänt och länge känt de olyckliga »verkningar och följder, svin denna giftiga öswetflödkNvara inedfört; — manga grader af »veklighet och en stor det af sedcrnas förderf hafwa flutit fran denus källa. Nu skulle den försöka en omöstjghek, som wille utrota Brämvinschmaken; derföre, sedan den bliswit et nödwändigt ondt, som aldrig kan förekommaS, är ingen ting billigare, än sr de» bestattas, ty allt öfwxrflöd, alla behof, som 8?r skapas as wara swaga degar, böra betungas, och Skaren kan aldrig mottaga en rättwisare skatt; men här förekommer en wlgkig fraga, nämligen dejkarl» nings-säcret. Jag skulle gerna, af »vördnadsfullt förtroende, med lystnad hwila wid Hemljga Uistotters Betänkande och icke öka lVlmiori»lernzs mängd inom Riddarhuset, sa wida känslan för Medborqeliga och Undersäceliga pligter kunde tillåta mig ac dölja de beränkligheter, soin hos mig upkommit »vid derra wigtiga amlie, och hwilka ingen ma anse mara grundade pa någon egenhet eller sfelfkycke, utan pa flera billiga skäl, som jag beder fä underkasta Höglofl. Riddeiskåpets och Adelns sämre de öfriga reipcÄiva SkaudeuS mogna och uplysta pröfning. Hemliga Utskottet har stadnat i följande Beslut, nair,ligen, at Bränwins-bränningen paLandet bör blott åtfölja Jorden, och andra än de, som aga eller bruka Hemman och Hemmansdelar, icke undfå rättighet ak tillverka B r a n »v i». Om denna Hemmans.rankan 'häldre förwandladeö til Koppskatt pa hwar mantalSjkrifwen Person af alla Srand, skulle detta beskatiningSiatt blifwa dek lämpeligaste, och jag wagar säga det mest rätlwisa och billiga. Mina skäl äro följande: 1:0
Stad eller evri^n-iutorerne af Hushagen brustit uti fullgörandet af de förbindelser fom dem älegar; Och hafwa Riksens Ständer ansett det böra med detta ärende förfaras efter de grunder, som vin silke lägenheters framrida begagnande blifwa i allmänhet stadgade och förcstrifne; om hwilkec allt Rik-' sens Ständer härmed bordt hos Eder Kongl. Majit j underdånighet anmälan göra. Riksens Stander framhärda rc. Stormagtigste Mernädigste Konung! Sedan Eder Kongl. Majit, dels uti Nädig Proportion den ZI siftl.
N:o 53, i anledn. af väekte motioner, om utvidgande af de rättigheter, som äro Mosaiske Trosbekännare här i riket tillerkände. Frih. von Stedingk, Styrbjörn: Jag får vördsamt anhålla, att sedan upläsningen af betänk, försiggått, Frih. af Ugglas reservation äfven malte blifva upläst, och all jag derefter måtte få ordet. Sedan i anledn. häraf den af Frih. af Ugglas vid ifrågavar. betänk, fogade reservation blifvit upläst, anmälde sig och yttrade: Hr Liljenstolpe, Axel Fredr.: Jemte det jag anhåller, att det af mig redan aflemnade skriftliga anförande mätte få af någon utaf Hrr Ridd.-kanslister npläsas, vågar jag tillika anhålla, att, derest jag kan finna mig nödsakad, att under den fortsatta diskussionen mig yttra, få framflytta mig till den plats å 23:dje bänken, som innehafves af min frånvarande broder, som sitter för N:o 815 Hr Gripenskjöld, emedan jag derigenom lättare höres af Hrr Prolokollsförande. Efter härtill lemnadt bifall uplästes följande af Hr Liljenstolpe inlemnade anförande: Den betydelsefullhet denna fråga, enl. mit förmenande eger, i religiöst, politiskt och socialt hänseende, har föranledt mig att, uti min uti ämnet afgifna motion, så grundligt och utförligt som jag förmått, söka utreda och belysa densamma. Motionen med alla dess bilagor har ock derföre icke kunnat undgå att, i och för sig sjelf utgöra elt vidlyftigt opus; och då derförutan, ehuru ej såsom bilagor, samt således uti H. R. o. Ad:s prot. icke aftryckta, samtlige auetoriteters ullålm m. m. blifvit till H. Allm. Besv.- o.
Propos. om beviljande af anslag till inköp för statens räkning af en del utaf den Kammarherren rn. m. G. D. Lorichs i lifstiden tillhöriga samling af mynt och medaljer; N:o 63, i ani. af K. M:s Nåd. Propos. ang:de anslag för framtida vård och underhåll af Gustaf Wasas monument vid Ut meland i Dalarne; och N:o 64, i ani. af K. M:s Nåd. Propos. arig:de försäljning till skatte af Ljusne stora krono-laxfiske i Gefleborgs län. Föredrogos, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Banko-Utsk:ts den 11 dennes bordlagde Mern. och Utlåtin: N:o 28, ang:de ifrågasatt eftergift till åtskilliga låntagare hos statslånefonden af skillnaden emellan 9 och 8 proc. af erlagd ränta; N:o 29, i ani. af Verkmästaren vid Tumba bruk F. Biadins anhållan om ersättning för en resa till expositionen i London och andra utrikes orter; samt N:o 30, i ani. af väckt fråga att lån mot pant af fastighet hädanefter icke må från R. Stms Bank utlemnas. Föredrogs och lades till handlingarne Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk:ts den 11 dennes bordlagde Mern. N:o 102, i ani. af återremiss af Utskits Betänk. N:o 81. H. III. 12 178 Den IS Mars. Föredrogs, men begärdes af flera ledamöter ånyo på bordel) samma Utslcs den 11 dennes bordlagde Betänk. N:o 103, i aniaf väckt motion om skyldighet för bruksegare att, i mån af rösträtt, bidraga till klockares och orgelnisters aflöning. Föredrogs Konst.-Utsk:ts den 14 dennes bordlagde Mern. N:o 10, ang:de en af Hr Stjernsvärd, G. M., anmäld anledning till anmärkning mot Statsrådet m. m. Hr Frih. Gripenstedt.
lyda under Svensk domstol och varda underkastadl Svensk lag. 14:o) 1 fråga om begagnandet och underhållandet af jernvägen med hvad dertill hörer, komma slutligen de föreskrifter och stadganden, som Kongl. Maj:t kan finna för godt meddela, att tjena till ovilkorlig efterrättelse; varande bolaget och dess biträden derjemte i allmänhet skyldige att iakttaga och fullgöra hvad, med hänsigt till den Slaten tillkommande värd öfver jernbanan och tillsyn öfver trafiken derpå, kan varda i vederbörlig ordning föreskrifvet. § 145. Enligt Rikets Ständers, dels vid sednast förlidna och dels vid innevarande riksdag, fattade beslut, i fråga om statens medverkan för upprätthållande af den Arméen» Pensions-k assa, efter nu gällande stat, åliggande pensionering, må nedannämnde årliga belopp, i mån af behof, från Riksgälds-konloret utbekommas samt användas till betäckande af den brist, som för denna Pensions-kassa, under liden intilldess den vid nästa riksdag skeende statsreglering vidtager, möjligen uppkommer derigenom, att kassans årliga inkomster icke blifva tillräckliga lill dess utgifters bestridande, nemligen: för åren 1853 och 1854 högst Tjugelvålusen Riksdaler, samt för är 1855 och följande år under instundande slatsreglerings-period högst Tretiosexlusen Riksdaler; och bör följaktligen detta sålunda beviljade årliga bidrag af Riksgälds-konloret till Arméens Pensions-kassa utbetalas, sedan den för ett eller annat år uppkomna brist, genom afslulade räkenskaper, blifvit till dess verkliga belopp bestämd. § 174.
In visningar till SedeBhafyhren, i hvars .ställe blifvit föreslaget, dels bibehållandet af del förut stadeade nhiwmum 10.0 R:d.r, dels utsättande; af ett större ii ii det Utskotten antagit^ såsom 5o R:dr, eller eti mindre, såsom i o. R:dr, dels ock fullkomlig frihet till utgif-, liing af in visningar på hvad summa sorn. heldst, hafva Utskotten ej, vid förnyadt skärskådande af ämnet, funnit andre skäl gällande, än dera Utsk,qtle« .såsom grund för sitt förslag, så väl i förra Betänkandet, som i detta Utlåtande, i afseende på ämnet i det hela anfördt, och dem Utskotten alltså nu afven härvid få vördsamligen åberopa. 4a8 S tat s-U t s k o trt ét i Bé t ä n le a n d e ».* Mer än alla de öfriga har 5 §. blifvit klandrad; och har .dervid ansetts såsom ett hufvudsaldigt vilkör för invisnih’ gars gångbarhet och lämplighet, att fylla bristen af liqvidations-medel enskilde emellan, att hvar och en som en invisning till annan öfverlåtery borde vara äfven för dess inlösen ansvarig, antingen lika med utgifvaren eller godkännaren, eller först sedan fruktlöse försök till utbekommande af fordringen hos dera blifvit anstälde. ' * ‘ i* En fullkomlig omöjlighet att cour trolléra efterlefvandet af en nylik föreskrift i hänseende tili Assignationer, soni blifva ställde tili innehafvaren, visar sig likväl genast såsom första och största anledningen till dess afstyrkande. Det måste dessutom alltid bero af den som emottager en Assignation, att såsom vilkor för*, emottagandet, fordra eller icke fordra påtecknande af den utbänciigandes ansvarighet; Och att denna således enskildt betingade ansvarighet skall förbinda den, som Sig en sådan åtagit, kan ej någonsin behöfva att i speciel Lag stadgas.
— Hvad vidare angår det skälet, att män finnas, som säga så och så; kan svaras, att män också finnas, som säga annorlunda, och som, äfven om de till större eller mindre del glömt ifrågavarande språk, dock icke vilja påstå, att deras bildning ej haft »ringaste gagn» deraf. Hvilken man, som genomgått ett läroverk, kan väl räkna ut, om mathematik, om naturvetenskap, bekantskap med Greklands och Koms språk, skaldcsång, vältalighet och historiska konst, Tm. m., haft den eller den andel, eller ingen andel i den bildning, han besitter? Hvem vet om de icke i den varit allesamman verksamma faktorer, understödjande och kompletterande hvarandra? Det sades, att män finnas, som glömt sin grekiska; nåväl! det finnes också män, som glömt sin Euklides och sin Algebra —< 24 Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 56. det finnes till och med män, som glömt mången tacksamhets-skuld, t. ex. till de vetenskaper, som varit hans själs, hans bildnings välgörarinnor. Angående det s. k. dispens-systemet, hvarom här egentligen är fråga, och som i flera på pedagogisk erfarenhet rika länder varit mycket försökt, men åter öfvergifvet, och inskränkt till hvad hos oss nu finnes (nemligen att de, som icke vilja läsa latin och grekiska, befrias från dessa språk) hafva i vårt land de sednaste 10 åren företett en förunderlig vexling af åsigter. 1856 års skolordning medgaf dispens från grekiskan, m. m. Dess 12:te § hade följande lydelse: »Lärjunge, som begagnar sig af undervisningen i latin, vare på målsmans anhållan, frikallad från grekiska språkets läsning, och må i stället under de lärotimmar, sådan befrielse eger rum, på sätt rektor och lärare med billigt afseende på målsmans uttryckta önskan, finna för honom lämpligt, undervisas inom den afdelning, der latinska språket icke läses, eller ock utom skolan njuta sådan undervisning, som af rektor godkännes.« — I följd af detta stadgande yppades för läroverken stora svårigheter, ja rent af omöjligheter.
På alla dessa skäl förenar jag mig med dem, som yrkat återremiss; ty ehuru denna väg att komma till ett resultat snart blifver afbruten, i anseende till Riksdagens annalkande slut, anser jag likväl, i betraktande af det ofullständiga skick, hvari Utskottets Memorial inkommit, bättre, att Ståndet äfven på sista dagen af sin sammankomst fordrar ett nytt utlåtande af Utskottet, om det också aldrig skulle inkomma, än att Ståndet, genom hvilken annan åtgärd som hälst, som icke innefattade ett bestämdt ogillande af den princip Utskottet antagit, skulle blottställa sig för förebråelsen att hafva delat Utskottets misstag. Ridderskapet och Adeln får åtminstone genom Den 16 Mars f. m. en åtérrémiss tillfälle att rädda sin heder, och uttrycka sin opinion om oriktigheten af den grundsats, hvarpå Utskottet stödt sin behandling af frågan. Jag anhåller altså om proposition på återremiss. Herr Lefrén, Johan Pehr: Jag hade ämnat att endast förena mig med Herr Cederschjöld, emedan jag gjort mig förvissad, att ämnet svårligen kan med större reda och klarhet framställas; men sedan Herr Hjerta mot ii § Ansvarighetslagen anmärkt, att den borde tolkas efter Grundlagens anda, i stället att den värde talaren så ofta tillförne yrkat på tolkning efter ordalydelsen; (ehuru jag gerna medgifver att jag äfven förut stundom hört honom åberopa Grundlagens anda; ty jag har märkt, att den värde talaren varit något ombytlig i principen för sin Grundlagstolkning, allt efter som hans enskildta åsigter för tillfället kunnat hämta stöd från andans makt eller formernas välde) — tror jag mig böra fästa uppmärksamheten på angelägenheten deraf, att Ridderskapet och Adeln uttrycker en bestämd opinion öfver den principfråga, som i Utskottets Memorial blifvit vidrörd, och för min del anser jag denna opinion, med bibehållande af Grundlagens helgd, bäst uttryckas genom bifall lill Memorialet.