Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vidkommande särskildt de till Upsala Akademie anslagna mantalspen ningar af de å Akademie-hemmanen skattskrifne personer; så enär denna inkomst, jemlikt den ifrån Statskontoret meddelade, på Akademiens räkenskaper grundade uppgift, efter afdrag af mantalsskrifnings-provisionen, i medeltal för åren 1839-1818 utgjort -600 ridr 20 sk. 3 rsl.; men lämpligast synes vara att jemväl dessa mantalspenningar, likasom de öfrige, till Statsverket inllyta, vill Kongl. Majit härmed föreslå, att en sådan åtgärd måtte vidtagas samt, i stället, ett årligt anslag af 600 ridr för Akademien anvisas, och det förslags-anslag af G20 ridr, hvartill de nu anvisade manlalspenninorarne äro å Riksstalens åttonde Hufvudtitel beräknade, i enlighet dermed förändras. 19:o. Gerninysören. Sedan Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse af den 19 November 1844, anfört, hurusom det skulle leda till ordning och förenkling uti uppbördsoch redovisnings-väsendet, samt tillika medföra en säkrare kontroll å skattemedlens behöriga ingående, derest gerningsörena, som erlägges med 10 sk. af hvarje å landet bosatt gerningsman eller sockenhandtverkare, i stället att upptagas under särskild rubrik ibland Statens ordinarie inkomster, klefve debiterade och uppburne i sammanhang med de bevillnings-afgifter handtverkaren på landet i allt fall äro underkastade; men att hinder emot verkställighet af en sådan förändring mötte derigenom, att vissa städer, pä grund af privilegier, hade rättighet att åtnjuta särskilda andelar af berörde gerningsören; med anledning hvaraf Rikets Ständer i underdånighet anböllo, att, efter behörig utredning af de på denna fråga inverkande omständigheter, Kongl.
Skola Riksens StanSkola Riksens Ständer tillsätta der tillsätta hvilke röste per hvilke röste per Capita och icke Capita, om de af Ståndsvis, om de af Plena till antalet bePlena till antalet bestämde Förmyndare, Stämde Förmyndare, 63 §, 2 moro. 2 punkten, — —- Desse Elec—- — Desse Electorer skola samfäldt torer skola s a m f ä 1 d i, och icke efter Stånd, först medelst slutna ®/7. t. Consiicutions Utsk. Bolänk, N:o 3 4® 64 §• IT den ordning, —ordning, — röste samtlige Leda■ -— röste samtmöterne, man för man, lige Ledamöterne, man och icke Ståndsvis, för man, med slutna med slutna sedlar,— sedlar, — 65 §. ' . - 1 » i punkten. Besse Corn— •— Desse Com mitté rade, — mit terade, röste samfäldt och icröste samfäldt. — ke Ståndsvis. — —■ 73 §. Sednare punkten. Skulle — Skulle detta försök detta försök till jemktill jemkning ning — —- —■ — ■ ■ — h vilke sa mhviike samfäldt, och laid t röste, — 1—1 — icke efter Stånd, rö- -— Se Bihanget, 3 Sami. sid. 44 Bil» Conftitutiont TJtsh Bet ärik. Partiella och af hvarandra oberoende Forslas 1:0 Regerings-Formen. 37 §• Konungen äger att upphöja lill Adeligt Stånd och värde Män, som genom trohet, tapperhet och dygd, lärdom och nitiske tjensler gjort sig af Konungen och Riket synnerligen förtjente. Konungen må med Grefligt och Friherrlig! Stånd benåda män, som genom stora och utmål kia för tjenst er Konungen äger att i Adeligt Stånd upphöja Män, som genom trohet, tapperhet och dygd, lärdom och nitiska tjensler, gjort sig af Konungen och Riket synnerligen förtjenta.
Vidkommande serskildt anmärkningarne, att ytterligare garantier borde föreslås, Lill betryggande deraf, att, om passevolance-afgilten skall upphöra, nötliga medel för Arméens vapeu-öfniugar icke må i framliden komina att saknas, och alt Utskottet bordt yttra sig om disposition af ilen behållning, som å nya passevolance-fonden må uppslåj så anser Utskottet det > förstnämnde hänseende framställda förslag, att passevolance-afgiften borde allt framgent debiteras och åter afkorlas, ingalunda vara lämpligt, samt att deremot, hvad Utskottet redan föreslagit, eller att, i händelse Rikets Ständer framdeles nedsätta det anslag, som, i stället för passevolance-afgiflen, nu skulle komma att beviljas, Kongl. Maj:t då må, i fråga om soldaternes fortskaffning och underhåll vid möten, äska uppfyllandet af hvad IndelningsVerk och Knekte-contract stadga, utgör allt hvad härom skäligen kan föreskrifvas; och beträffande dispositionen af nya passevolance-fondens ba~ hållning, åberopar Utskottet, hvad uti utlåtandet N:o 78, pag. 5, redan blifvit derom yttradt. På grund af hvad Utskottet sålunda anfört, har Utskottet funnit sig böra till alla delar vidblifva, hvad uti det förut afgifne Utlåtandet är vordet hemställdt. Stockholm den 9 Juli 1840. Reservationer: Af Herr Doctor Björkman och Herr Helsingius, som åberopat de af dem vid utlåtandet JNT:o 02 afgifne reservationer.
Janne alia Propositioner isian Konungen kil Riksens Ständer eller deras Utskott, böra Slats-RadetS, och i Lagsrägor, äfwcir Högsta Domstolens, dcröfwer lämnade yttrande tillika meddelas; kunnandes likwäl Riksens Ständer, dä Staks-Rädets yttranden anga hcmliga mäl, endast förwänca del af desi lill» eller afstyrkande. §. 28. Hwark Niks-Sländ wälje genom Electorer genast sch sist inoir» ätta dagar, sedan Riksdagen blis» rvit öpnad, Ledamöter, lika »vanga af hwarje Ständ i de Utskott, hwilka skola ärenderne bereda och Utarbeta. Sädane i Grundlagen stadgade Utskott äro: ConstirutionLVetvillnings» BancoLagsaint Beswärsoch Occono»uie«Utffokten. Hemliga Utskottet wäijes, dä Konungen sadant äffar. §. 29. Constitulions-Utffollet, som utgöres of Tiugm syra Ledamöter, tilkommer att, i den ordning Reger ringS-Formen föreffriswcr, granffa Rikets Grundlagar, salut uptaga frågor 06) till Plena asgifwa Förslag om ändringar, förbättringar och förklaringar deraf - Dm 21 December. af; hwaröfiver Skändens Ledamöter wars obekant, ak ia Pleno yttra sina eankar; mea Riksens Stander c> förr än ä den nästföljande Riksdagen mä desima. Ofwerlämnar Konungen äk Riksens Seander »agon Proposition, rörande Grundlagar, updrage Skänderue genast, uran ar förut derom öfverlägga, ät Lonstikn» tions Utskottet, ail desi utlätande asgiswa, och förhälles dermed, som i Regerings Formens 8i§. stadgadt är.
Det synes vara af stor vigt, att alla Auc t or it et er inom hvarje province, så mycket möjligt dr_, centraliseras; oell straxt nedanföre på samma sida läses; Den enklaste åtgärden härvid synes vara, att hvarje Län , Härad och Pastorat , så vidt ske kunde, arronderades och att hvardera Länet hade sin CivilMiiitaireoch Ecclesias tik-Chef, hvilka efter möjligheten , sattes i medelpuncten of Länet." ”Oaktadt jag icke kan annat, än finna principen till Committerades förslag rigtig, måste jag likväl, för min del, afstyrka bifall till förslaget, emedan jag icke finner det verkställbar! öfver allt i vårt fädernesland. I ett land, som är starkt befolkadt, kan den föreslagne centraliseringen utan svårighet gå för säg ; men i det merendels glest bebodda Sverige är den, för det mesta omöjlig. '‘Hvad Länen beträffar, tror jag för deras reglering vara gjordt allt, hvad göras kan. De kunna sannolikt icke blifva flera än de äro. Också synes detta icke vara af Committerade åsyftadt. Att Stiften skulle vara lika så mångå som Länet), synes mig alldeles icke nödvändigt. Så många Biskoparne nu äro , kunna de, efter min öfvertygelse , försvarligt vårda kyrkans angelägenheter, och 291 jag tror icke, att något billigt skäl till klä Idéen att dela Stiften alstrades först under medeltiden , då Lunds Stift delades i 2:ne och den ena Biskopen skulle residera i Lund och den andra i Dahlby. Det dröjde likväl icke länge , förr än man fann skäligt indraga (let tillskapade nya Dahlby Stift. Konung Gustafi, umgicks med förslag, att af Westerås Stift göra arné, då den ena Biskopen skulle bo i Westerås och den andra i Dahlarnes Tuna; men Konungens mellankommande död hindrade förslagets verkställande, och inan har, efter den tiden , icke funnit Westerås Stift vara vidlyftigare , än att det af en BL skop kan skötas. I sednare tider hafva Som man vet, fem nya Stift tillkommit’ nemligen; Götheborgs, Calmar, Carlstads * Hernösands och Wisby.
Det 2:dra motivet, som anförts, är, att bemälde prof. skall hafva försvarat R. o. Ad. för tillvitelser mot Adeln, gjorda af andra skriftställare. För min del kan jag icke medgifva, att delta är något giltigt skäl. R. o. Ad. har genom sil t handligssätt i förflutna tidehvarf tillvunnit sig en ära, som icke behöfver något försvar; men en handling, sådan som den ifrågavar., skulle kunna anses såsom ett tyst medgifvande, att ett försvar verkligen varit af nöden och är det skäl, att någonsin sätta i fråga behofvet af eif försvar? Ett Stånd, från hvilket Vasar och Stnrar utgått, som ibland sina medlemmar räknat den man, som fört ordet i Furstars råd, och honom, hvars skapelser, ehuru för oss förlorade, ännu stå qvar på Rotlnens andra strand, månne ej ett sådant Stånd äger en ära, som ej tarfvar försvar. Jag önskar, att. den dag aldrig mätte komma då R. och Ad. handlar på ett sätt, alt något försvar för detta Stånd erfordras; och detta bör aldrig komma i fråga, om R. o. Ad. städse har till ögnamärke de gyllene ord, som stå ristade öfver ingången till detta hus: ”claris majorum exemplis”. Härtill yttrade åtskillige ledamöter bifall. Hr Akerman, Fredr.: Om det varit ett åliggande fördetta Ständ, eller blott en sedvänja, att belöna utmärkta förtjenster, skulle jag äfven för min del deltagit uti det gjorda förslaget att ifrågavar. medalj borde tilldelas Hr prof. Fryxell, såsom varande en högst utmärkt historieskrifvare; men då nu icke så är förhållandet, måste jag beklaga, först att motionen någonsin blifvit väckt och sedan att Ulsk. tillstyrkt densamma. Efter de anföranden som förut blifvit afgifne, kan jag numera inskränka mig till blott uttalande af den öfvertygelse, att jag tror det R. o. Ad. bäst iakttager sin värdighet, och tydligast visar att det anser Adelns historia icke behöfva någon förgyllning, genom att afslå Ridd.Utsk:s nu förevar, mern. nTIr von Engeström, Jonas Fredr. Math.:
9.0 3)en SDiagifiratöperfon, forn är närmaranbe mib 0täberneS åpanbelS* cd) åpanbtmerfS;fammanf:omfier, äfmenfom 0tabS''§ijfalen, åligger att, mib laga anfmar, noga tillfe, bet förejfeiften om tngifne banblingarS djartcting ef, terlefmeS 10;o (2Beberböranbe, forn meb contraftgnation eller tttgifmanbe af fåranemeb; ^ongl. «9Jaj:t od) bronan affutabe €ontract, forn mcb fämplabt papper böra för* feö, l)aft befattning, till fe wib anfmar, att contractet, feban bet fuligjorbt bfif rott och ben contra^erabe fumman betalb, afforbraö contrabenten, att biläggaS räfenfFaperne, på bet att wib revtftonen utrönas må, f>ururoiDa författningens föreffrtft tafttagen blifvit; böranbe för öfrigt någon betalning icfe till förre eller mtnbre belopp till contrabenten werfftällaö, innan (Contractet, om bet ej ftnneé å erforberlig charta fFrifvoet, blifvit meb behörig fpllnabé charta belagbt. ll:o £ullbetjeningen, font wib fartpgS viftteranbe od) eppebietanbe b<U' befattning, bör på bet nogafte tillfe, att bvoab 0111 djartering af 0fcppö* od) lafbanblingar förorbnabt är wather behörigen iafttaget, till broilfen änba ben äger att, bå omfänbtgheterne fåbant fräfma, forbta borgen för 0fcppö*boctt? mentetneS bcl)öriga cbartering.
— Omöjligt att tro, Jerker lilla, svär mot mina ögons vitnesbörd — afbröt Ada torrt. Hvad det blef för ett skratt öfver bordet! Ellida sneglade på främlingen, där hon bjöd omkring faten och hennes läppar snörptes ihop en smula. Men Matilda såg upprymd ut, och alla skålade de och voro utmärkt goda vänner, och Erik bad svägerskan icke afbryta ett fästtal, som i nätter och dagar sargat hans hjärna och jagat en kort förunnad sömn från hans hviloläger. — Skål, sade Ada och vände sig till herr Malmberg — han satt där så bortglömd och trist. — Nej, jag tackar, svarade herr Malmberg genast eftertryckligt. Det lät, som hade han länge väntat på att få utsäga denna replik. Hans ljusa ögon spändes stinnt i Adas, och han fortfor i en ton, som var ämnad att låta fruktansvärdt allvarlig: Jag är ett Guds barn, och det är den kära frun här också, fast vi icke tillhöra samma kyrka, om jag må så kalla det, det göra vi inte, men vi hafva samma tro, det hafva vi, och dricka icke starka drycker (det sades med tonvikt — Matildas halftömda glas stod midt emot honom) — och om jag nu får så säga och ta mig den friheten, så ville jag önska den kära fruns syster välkommen till oss, och vi vilja önska, att den rätta ljuset måtte uppgå för henne, och att hon måtte från sina villors väg omvänd varda till den sanna tron och blifva så lyckelig som sin älskeliga syster i Jesu namn. Amen. En half minuts graflik tystnad. Endast Ellida instämde borta vid skänken med ett halfhögt: Amen, hallelujah. Ada hade iakttagit mannen med något liknande det intresse, man hyser för en racetyp, hon var fullkomligt öfvertygad om att han var litet »klen». Därför nickade hon helt fryntligt, började att prata löst och fast med Ruth, ville icke se på värdfolket, som naturligtvis måste känna sig pinsamt berörda. Erik upptogs af att styra sin skrattlust. Hvem räknade på Malmberg! Beskedlig karl fast litet oförskämd — sökte imitera Gustafsson både bittida och sent, och det lilla nöjet var ju oskyldigt. Väl att Ada icke blef arg!
Saken synes ej tåla minsta dröjsmål, då ryktet redan är utspridt om detta hos Respective RiksStånden varande öfverläggningsämne, och, efter högsta sannolikhet, Speculahter, ehuru ock Riksens H. Ständers önskan och Konungens Nådiga beslut ml utfalla, använda väntningstiden, att efter möjlighet utsträcka tillverkningen, troligen Eesv, och Ek. Utsk. Bctäiikanden 9 af (le mest gifvande Sädesslagen, i fruktan för ett hastigt åkommande förbud. Tvärtom, då hvar och en vet hvad han har att påräkna, skola sinnena lugnas, saken återtaga sin naturliga gång och hvarje Hushållare nu, och hädanefter som hittills, hufvudsakeligen till Bränvinsbränning använda Rotväxter och den slöare Säden, hvaraf de önskade följderna, ökad tillgång på brödföda af de stridare Sädesslagen, och efter tillgången modererade spanmålspriser, böra i naturlig ordning härledas. Samvetsgrant och med största omtanka har Utskottet samlat de skäl, som synas böra grundlägga R. H. Ständers beslut, och får dem nu vördsamt framställa. Dessa skäl äro dels allmänna, alltid och allestädes gällande, och åt hvilka man, sysselsatt med afhjelpande af ögonblickets behof, må hända icke alltid lemnat vederbörlig uppmärksamhet, och hvarigenom man allt längre skiljt sig ifrån det rätta synmålet och satt sig i nödvändighet att tillgripa palliativer. Dels äro de temporäre, och bestämmas i detta fall af de trovärdigaste och lättast tidlgängelige calculer öfver närvarande tidens behof och tillgångar. Till de förra höra, korteligen uppräknade: - JO Bese. och Ekon. Etsk, Tittånkanden 1:0 Den af alla välbetänkta Statsmän anförda samt obestridda sats, att täta ombyten af ekonomiska författningar förorsaka oberäknelig skada för åkerbruket, kulturen och näringarna.
Hvad särkildt angår de här uteslutna orden »den som vistas utrikes», så bör man besinna att tillfölje af den lifliga rörelse som lättade kommunikationer medfört mellan de olika länderna, så besöker nästan hvar och en industri idkare främmande land, och om detta stadgande bibehålies, så, skall han under de 3, 4 månader han vistas utrikes icke kunna emottagas i Banken som löftesman eller låntagare. En Bankstyrelse bör alltid kunna bedöma en lånesökandes ställning, och om Styrelsen icke anser den vara säker, så har Styrelsen rättighet att afslå låne-ansökan. Men det är orimligt att i BankoReglem:tet stadga: att personer, som för ögonblicket vistas utrikes, icke få antagas sorn löftesman eller låntagare; ty nu för tiden vistas -|-:del af våra närings-idkare en viss tid af året utrikes. Jag anser derföre att Utsk. handlat ganska välbetänkt och jag skulle hafva önskat att Utsk. borttagit hela mom. och öfverlemnat åt Fullmäktige att i hvarje särskildt fall fatta sitt beslut. I andra mom. heter det: »Ingen må erhålla lån af annat Diskontverk än det, inom hvars låne-distrikt han är mantalsskrifven, med undantag likväl för ledamöter i Direktionerna vid Låne-kontoren och dervarande tjenstemän, på sätt § 77 bestämmer, äfvensom låntagare, hvilken, efter att vid ett Diskontverk hafva lån er - Den 11 Juli e. m. 271 hållit, till annat låne-distrikt afflyttat och vid dervarande Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Den 15 Februarii, 3n9 vill anlägga Magazin, öppnas låne-rättighet i Banken, och alla districtets jordägare gå gemensamt i borgen för lånet. Vilkoren höra till de mindre reglementariska detailler, som lätt uppgöras. Om ock den summa, som på det sättet utsläppes, blifver större än MagazinsDirections creditif, står den dock på fullkomligt säkrare fötter, och sprider sig directe bland folket. Styrelsen af dessa Magaziner, bör anförtros åt vissa män i districtet, hvilka för hvarje år väljas af och bland districtets innevånare.
Uti gäldenärens förhållande , fortfar att yrka straffets verkställande om han flror sig genom så kalladt accord äga något hopp att af Gäldenärén erhålla mera än hvad Goncurs-Massan synes lofva i utdelning. ■— I sådant fall har man ofta sett Borgenärer emot en högst obetydlig Contant utdelning och Gäldenärens förnyade Skuldsedlar förklara sig hafva blifvit till fullo betalte, och för Domaren torde det vara alldeles omöjligt att kunna undersöka, huruvida Borgenärerne varkeligen erhållit full betalning eller ieke, utan måste deras erkännande deraf alltid komma att utgöra tillräckligt hevi?. Lag-ZJtsbottets Betänianden. Man har framstäldt händelsen af en per* son, som, utan att vara verkeligen brottslig , kunde ådraga sig det ansvar, Lagen utsätter, och deraf hämtat stod för (len tanka, att det vöre orättvist, att ovilkorligen pålägga ansvaret å en sådan person. — För min del tror jag likväl, att det fall, hvaruti Lagen skulle blifva orättvis, är af den sällsynta beskaffenhet, att det mäste räknas till undantagen och blifva föremål för Kongl. Maj:ts rättighet att göra Nåd men ej utgöra grunden till den Lag, som antages. Deremot skall man, vid verkställighet af den nu föreslagne Lagen, ofta få se en Gäldenär, hvilken genom vingleri bragt sine Borgenärer i lidande och hvilken det lyckas att vid Concursens inträffande undandölja en del af sin egendom, utan att sådant kan upptäckas och i bevis ledas, sedermera, då han finner sig hotad af Lagens straffande hand, genom erbjudande af högre fördelar, än den Borgenärerne i Concursxnassan äga hopp att erhålla, förmå dem att af» sluta ett Accord, hvilket ej i sig sjelf innebär annat än ett förnvadt vingleri, men hvarigenom han likväl undgår det hotande straffet, och dä inträffar en händelse, hvilken jag för min det anser af yttersta våda för Lagarnes helgd, den, att en brottslig och till ansvar derföre lagligen dömd person, kan genom förnyande af samma förbrytelse, undgå ansvaret.
Men om ett Constit.Utskrs förslag kunde, emot alla 4 Ståndens ogillande vid första riksdagen, framtvingas att blifva livilande till den nästföljande riksdagen, skulle, i händelse genom ett vindkast i opinionen de 4 Stånden då antoge förslaget, detsamma blifva grundlag, oaktadt det icke varit hylladi af mer än en riksdags opinion. Så har jag fattat grundlagens mening, hvars tillämpning äfven bokstafven medgifver. På alla ställen, hvarest det säges, att Ständerna äga öfver grundlagsfrågor vid första riksdagen öfverlägga, men icke besluta, synes klart af sammanhanget, att med ordet ”besluta’’ der förstås den actus, hvarigenom förslaget förvandlas till grundlag. Således äga Stånden att öfverlägga, huruvida Constit.Utskts förslag skall blifva föremål för beslut vid blifvande riksdagen, och jag kan följaktligen icke annat än anse Constit.Utsk. här hafva utan skäl vägrat att göra afseende på tvenne Stånds sammanstämmande ogillande af Utskts förslag. Helt annat var förhållandet med Constit.Utskts memor., som för några dagar sedan här förevar, hvaruti Ulsk. förklarade sig icke kunna upptaga anmärkntr, som innefattade ett nytt förslag till ändring i en §, som aldrig varit föremål för Utskrs framställning. Der handlade Utsk., enligt min åsigt, rätt, helst det då såsom anmärkn. framställda förslag aldrig hade varit underkastadt Utskts pröfning; men här mäste jag anse Utsk. hafva misstagit sig, och får derföre anhålla om återremiss af memor., med anmodan till Utsk. att göra vederbörligt afseende på 2.'ne Stånds beslut i frågan. Gr. Horn, Glaes Fredr.: Den siste värde talaren har, som mig synes, så upplysande och fullständigt sökt ådaga - 6a Den 4 December f. m. lägga oriktigheten af Constit.Utsk:s förfarande, att för mig intet återstår att yttra. Jag skulle blott vilja göra den tanke gällande, att grundlagen med stadgandet uti 56§2mom. Ueg.F. tydligen syftat derhän, att ändringar i grundlagen icke skulle kunna på ett för hastigt sätt beslutas, hvaremot man gerna sett, att omogna förslag måtte förkastas.
Med dessa tänkesätt af vördnad och tillgifvenhet för Eder Kongl. Majit, förena Rikets Ständer sina boner till Ailmagten, att Eder Kongl. Majit till lifvets mest aflägsna gräns måtte få fortfara, att lyckliggöra en älskad Konungs dagar och derigenom till en del afbörda den skuld, vi hos Honom ega, för upprätthållandet af vårt sjelfbestånd, vår sällhet och vår ära. Uti Eder Kongl. Majits fortfarande ynnest och bevågenhet anhålla Rikets Ständer underdånigst få vara innesiutne. E. U. Försl. t. und. Lyckönsknings-Adress, N\o %0. 47 IV: o 20. Uppl. o. gotik, hos Ridd. och Adeln d. 26 Jan. 1829* Preste-Ståndet d. 26 Borgare-Ståndet d. 26 Bonde-Ståndet d. 28 —* — Rikets Ständers underdåniga LyckönskningsAdress till H. K. H. Kron-Prinsen, i anledning af II. K. H. Kron-Prinsessans lyckliga förlossning med en Prins. Till H. K. H. Kron-Prinsen. Högborne Furste, Sveriges oeh Norriges Kron-Prins! Bland de anledningar, att prisa Försynen, som i så rikt mått blifvit Svenska Folket förunnade, räkna Rikets Ständer med rörda hiertan den välsignelse Allmagten spridt och sprider öfver Eder Kongl. Höghets hus. Det börjande året har dertill redan burit sin gärd, lika hugnesam för Konungahus och Fosterland. Namnet Oscar, länge ett löftesnamn för vår fortfarande sällhet, har blifvit oss, om möjligt, ännu mera dyrbart, då det, skänkt åt Eder Kongl. Höghets nyfödde Son, nu framställer dubbla föremål för vår kärlek. Inför Eder Kongl. Höghets Konungsliga Fader hafva Rikets Ständer redan framburit uttrycken af den underdåniga tacksamhet, med hvilken de emottagit kallelsen, att vara den nyfödde Furstens Faddrar. Värdes, Hög - '48 E. U. Försl. t. urid.
Jag hemställer, huruvida Ridd-Secret. icke skulle vara i tillfälle att upplysa, huru i detta afseende vid föregående riksdagar practiserats, ty §:n antyder icke bestämdt, huru härmed skall förhållas. git i betänk, att upptaga frågan, 0111 icke den omständighet inträffat, som ännu qvarstår, att man ieke kan antaga, att ett beslut att lägga till handlingarna är detsamma, som att bifalla; ty genom det förra beslutet tyckes man vilja uttrycka, att man ej vill yttra sig i saken. För fall, sådana som detta, är saken af vigt; ty Utsk. kan ej afgöra den, utan att bestämdt yttra dess opinion, om tolagsafgiften är af bebevillnings natur eller ej. Underteckn. Ridd.-Secret.: I anledn. af den utaf Frih. Ehrenborgh framställda begäran om upplysning, huru frågor af enahanda beskaffenhet, som den förevarande, vid framfarna riksdagar blifvit behandlade, får jag äran meddela, att jag från sista riksdag påminner mig en fråga af samma kategori som denna. En motion var nemi. dä väckt om förändring i instruetionen för R. St:s Justit.-ombudsman. Tvenne Stånd remitterade denna till Constit.-Utsk., hvaremot de öfriga båda Stånden beslöto remiss till LagUtsk. Formfrågan remitterades då af Stånden till Constit.-TJtsk:s afgörande, hvilket så utföll, att LagUtsk. borde upptaga motionen. Frih. Cederström: Det är icke blott tredje moni., utan jemväl andra mom. af 44 §• Riksd.-Ordn., hvarefter man har att rätta sig. Af detta sistnämnde mom. inhemtas tydligen, att det ena Ståndet icke kan underlåta att underrätta de öfriga om den åtgärd, det med ett föredraget ären - Den 5 Juli c. m. de vidtagit.