Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sömnlösheten hade må- hända afhjälpts med mera rörelse i fria luften, men i stället fortsatte man med sitt stillasittande innelif; känslan af trötthet hade kunnat motverkas med mera stärkande föda och en timmes hvila midt på dagen, men man försummade dessa medel, och nu får man dyrt plikta för sina uraktlåtenhetssynder. När en husmor är utarbetad, heter det: Snart ha vi sommaren här, då får hon komma till landet och hvila sig. Men när denna hvila skall uttagas midt uppe i en talrik familj och under de ökade bestyr, omtankar och olägenheter en vistelse på I DU N ett sommarnöje med dess många obekvämligheter medför, blir under en sådan sommarvistelse på landet en husmors tillstånd snarare försämradt än förbättradt. Hvem har ej hört en trött husmor säga, när hon en eller annan gång fått intaga en måltid på en restaurant: Hvad det är skönt att ej veta, hvad det skall bli för mat! Detta är ett behag, som mången kvinna ej får njuta af från sin bröllopsdag till sin begrafningsdag. Till sist ett exempel ur lifvet, manande till efterföljd för dem, som hafva råd; för den mindre bemedlade kan ju själfva sättet varieras. En hustru, som kände att krafterna började svika henne — hon led af sömnlöshet, nervsvaghet och blodbrist — beslöt sig för att tala med sin man härom. Han var en god, välmenande, men föga iakttagande man, som beklagade sig en smula öfver att hafva en sjuklig hustru, och som var mycket färdig att anställa jämförelser mellan den nuvarande klena generationen och sin mors kraftfullare släkte. Hustrun sade helt enkelt: » Jag är öfveransträngd och känner mig alldeles förbi; jag är öfvertygad om, att jag ej kommer att lefva länge, om jag ej får fullständig hvila under några månader. Men jag vet ju, att mitt lif är af värde både för dig och barnen, därför ber jag dig hjälpa mig att rädda det. Hvad jag behöfver är att få afkasta mig alla omsorger och en tid känna mig fullkomligt oansvarig. Stannar jag kvar i hemmet, går allt i sin gamla gång och jag förrättar mina dagliga sysslor. Jag vill därför lämna det.
Län derigenom, att serskilde så kallade Expeditions-kronöfogdar blifvit derstädes tillsatte, föreslagit, att dessa tjenstebefattningär', som hos. fordringsegare och gäldenärer skola väcka lika mycken missbelåtenhet, matte hädanefter alldeles upphöraoch i stället irom hvarje Socken eller Pastorat utses en pålitlig, välkänd och vederhäftig person, sorn utrnätniugs-gilda handlingar till verkställighet inom samma Socken eller Pastorat emottager och, un ler uppbördsmaiina—ansvar, redovisar; uti hvilket förslag Bengt Gudnumdsson ifrån: Hallands Län sig förenat; 2:0 af Anders Danielsson ifrån Elfsborgs Län, Som yrkat, att, då det missbruk i flera Län sk ill ega runi, att Expeditions-kronofogdar förordnas ofta utan verkligt behof, eller, ona de än. för en kort tid.möjligtvis kunnat vara behöflige, utan ali fortfarande anledning förblifva vid sina erhållna förordnanden, Rikets Höglofl. Ständer måtte hos Kongl. Allm. Besv.- och Oecon.-Utsh Utlåtande !S:o Så. M >j:t utverka samtlige Landshöfdingars förständigandé, ätt iloggräliiVt; iakttaga de föreskrifter angående Expeditiöns-kfrönofogdärs tillsättning, sorn uti serskifde Författningar redan finnas bestärnde. I anledning häraf får Utskottet' vÖrdsåmt 'upplysa, att flere stadganden finnas vidtagna i .afseende å sättet och vil korén1 för Expeditionsltrönofögdars förordnandé, hvaribland må hätnnäS Kämmär-CölTegii, på Kongl. Majrts
Ife nite år besökte de orter, der Ekar finnas, och derstädes i förening med riågon af Kongl. Maj: ts Befallningshafvande utsedd pålitlig person förrättade utstämplingen af alla sådana Ekar, soth ej funnes tjenlige för Kongl. Majus och Kronans behof, hvarigenom samma förmån, som vid närvarande utstämpligsmethod, skulle kunna vinnas och på samma gång flera kostnader och omvägar undvikas. 5:° Den 3 Juni. 5:0 Att Kronooch Jägeri-Betjeningens antal 1 allmänhet måtte förminskas, hvarvid Utskottet, med åberopande af redan anförda grunder, och enär Utskottet ansett sig ej kunna tillstyrka bifall till den yrkade delningen af Allmänningar och Kronoskogar hvilka i sådant fall ej kunna lemnäs utan den nödiga våld och tillsyn, som författ,- ningarne stadga, endast trott sig böra hemställa, att Kongl. Majits Befallningshafvande, efter noga undersökning af sådana Skogs - Uppsyning® och Jägeri-Beställningar, som utan skada för Skogarnes vårdande kunde indragas , vid blifvande vacancer, i underdånighet anmälte ett sådant förhållande hos Kongl. Maj:t , som då lärer i Nåder vidtaga de anstalter, som till vinnande af det åsyftade ändamålet kunna finnas lämplige. 6:0 Att den Stubbelön, som enligt lfiosårs Skogs-Ordning tillkommer KronoSkatte-Hemntanen, äfven måtte FrälseSkatte - Hemmanet beviljas; anser Utskottet sig ej berättigadt att föreslå någon rubbning i de lagliga rättigheter, söm Rente-ägaren uti Regeringsformens tittryckliga stadgande äger förvarade. 7:0
Men jag skall i alla fall säga dig det, fast det är skam att du inte likså väl som jag sett, att Jaktlöjtnanten 62 fäster ögonen på Eila, såsom när en har begärelse du, om den får gå framåt, kommer att göra oss ett fult streck. Erika. tar dig i detta fall, Anton! men äfven om du hade rätt, ... jag förutsätter det blott, ... hviltysta böjelse göra oss (Afsides) Äfven han känner det. (högt) Du miss till sin nästas egendom. Och den der kärleken, ser ket fult streck kunde den hederlige Jaktlöjtnantens Anton (hånleende). dingla i galgen. Åh, bara det lilla, ... helt lilla, att lata oss Erika. låt mig inte höra dig tala så Anton. Hvad drömmer du nu åter för galenskaper igen? hur satan drifver sitt spel. Det blir just ett kalas darens dotter träda i brudsäng. Nej, nog kan jag tiga Se du i stället på, som anstår honom, när den mördades son, och mörErika. na galna inbillningar, och sysselsätt dig med bättre och förståndigare ämnen. Anton (pekande på hufvudet). Är du då alldeles tokig, Anton Öfverge di förstånd du menar. Men efter vi inte förstå hvar Det vill inte komma till rätta här, med sådant 63 andra, så låt mig vara; jag lefver bäst för mig sjelf. Erika. mig, Anton Inte ett ord, ... inte ett halft nu talat Ett vill jag likväl be dig, och det skall du lofva andedrag till Gabriella, eller till någon, af hvad vi Anton. dig du, med min försäkran, att det endast är för dig, jag säger, hvad jag nu sagt. Du har ju en Det är en öfverflödig begäran, Erika Trösta gäng färsäkrat mig, att en menniska, som har kunskap om ett stort brott, utan att upptäcka det, kan vinna förlåtelse der uppe hos Gud, ... så snart förhållandet är sådant som här, att det är en far Erika, och följ med mig upp på min kammare. Jag känner mig så matt och uppskrämd af fars. hotelse. Erika. att dina galenskaper, åtminstone då inte komma längre.
Om det nu hade förhållit sig så som den värde ledamoten uppgifver; om Riddarhusets trappor i detta ögonblick voro uppfyllda af en ursinnig folkhop, som ropade på den värda ledamoten och verkligen ville stena honom; eller om han ifrån början alltid hyst samma tänkesätt; om de varit en följd af ett slags instinct, ja äfven af en religiös fanatism, sorn hade hindrat honom att sjelf inse det orimliga och för det allmänna vådliga i hans förfarande; då hade det legat någonting älskligt uti detta mod, att utan andra bevekelsegrundcr, än af en idee som han ansett för rätt, trotsa hela nationens tänkesätt och den allmänna oviljan; men då man vet, alt den värde ledamoten dels icke alltid hyst samma tänkesätt, och dels, oaktadt den skenbara motgången att nödgas lemna "väldet”, såsom han sjelf yttrat sig, straxt derefter erhöll en belöning för sitt ådagalagda nit mot pressen uti ett annat inflytelserikt och fördelaktigt förtroendeembete, och sedermera, långt ifrån att förlora, snarare stigit dag från dag uti maktens ynnest; så lärer det romantiska skimret temmeligen förblekna. Den värde talaren har sagt, att pressen icke gjort honom rättvisa ens uti det nit han ådagalagt för undervisningsverken. Detta påstående vågar jag stiga fram och å hela pressens vägnar bestrida; ty den liar verkligen gjort honom rättvisa i den delen, och det är ett osvikligt bevis på pressens moralitet, att den, äfven förföljd af hans blinda harm, ändock icke underkänt det goda han i ett annat faell sökt att befrämja. Men det är icke häröfver, som den värde ledamoten i sjelfva verket klagar. Icke heller kan han med skäl besvära sig öfver pressens, åtminstone icke den periodiska pressens öfverdrift uti vidrörandet af personliga förhållanden.
Trettioåtta år, brunt hår, mustacher, blåa ögon; saknar fast anställning; okända inkomster; gift, men förlupit hustru och lemnat barnen; känd för subsersiva åsigter i samhällsfrågorna, och gör intryck af att sakna sinnenas fulla bruk... Stämmer det! Beryktad kanske! Hör nu, låt mig se här på taflan om inte TILL DAMASKUS DEN OKÄNDE (reser sig, blek och förkrossad). O, hvad är detta! VÄRDEN. Jag tror min själ att det stämde. TIGGAREN. Det kanske är han och inte jag. VÄRDEN under armen och pallra. Det ser så ut! Nu tycker jag herrarne kunna taga hvarandra TIGGAREN (till den Okände). Kom nu så gå vi! - DEN OKÄNDE. Vi! Det här börjar se ut som en intrig! (Det ringer uti kyrktornet; solen bryter fram och lyser upp det färgade rosettfönstret öfver porten, som öppnas och visar det inre af kyrkan; man hör orgelspel och sång Ave Maris Stella.) DAMEN (ut ur kyrkan). Som en barnunge skall Ni hänga en fru i kjolarne! DEN OKÄNDE. på naturlig väg. Ja, nu är jag rädd; här händer saker, som ej kunna förklaras Hvar är Ni, hvad gör ni? Hvarför ropade Ni på mig igen! AUGUST STRINDBERG DAMEN. Ni var ju inte rädd för något, ej ens döden. DEN OKÄNDE. Nej, icke för döden, men för det andra! DAMEN doktorn, ty Ni är sjuk! Kom! Hör nu, min vän, gif mig Er hand så skall jag leda Er till Det okända! DEN OKÄNDE. är det som det skall vara? Kanske det. Men säg en sak först: är detta en karnaval eller - DAMEN. Det är nog riktigt med dem... DEN OKÄNDE. det sant att han liknar mig? Men den där tiggar'n, det är bestämt en otäck människa. Är TILL DAMASKUS DAMEN. skall Ni gå in på posten och hemta Ert bref; sedan följer Ni mig. DEN OKÄNDE. gångshandlingar. Nej, jag går icke på posten.
Då de föreslagne Navigations-skolorne dock icke skulle komma alt uppfylla deras ändamål, med mindre sådane instrumenter och böcker, m. m. derstädes funnes att tillgå, sorn vore för undervisningens meddelande af nöden; så och enär det förslag i detta hänseende, som af sistnämnde Committerade blifvit afgifvet, efter Utskottens tanka, upptager de inslrumenter, m. m., som till de föreslagna fem Navigations-skolorne erfordras; samt kostnaden derför, som endast en gång skulle ega rum, ej är af någon betydenhet, i jemnförelse med den nytta för landet, sony genom Navigationsskolorne otvifvelagtigt skulle inom kort tid tillvägabringas, få Utskotten tillstyrka, att desse instrumenter, böcker, chartor m. m. anskaffas, i enlighet med berörde förslag, upptagande en kostnad, i ett för allt af 16,600 R:dr; hemställande Utskotten, att Rikets Ständer ville anvisa alla dessa anslag att utgå från RiksgäldsContoiret. Som Utskotten anse, att de till den föreslagne Navigations-Direcreurens befattning hörande göromål ej äro af den beskaffenhet och magtpåliggande egenskap, att en embetsman med en så betydlig lön, som blifvit föreslagen, dertill erfordras, få Utskotten en sådan persons antagande afstyrka, Då Utskotten vidare inse nödvändigheten deraf, att de Navigationsskolor, som komma att inrättas, stå under inseende af någon å stället varande styrelse, vilja Utskotten tillstyrka, att hvarje IVavigations-skola måtte erhålla en Direction, vald bland handlande, skeppsredare, skeppare och andre sakkunnige män i den stad, der Skolan finnes, med skyldighet, att hafva närmaste tillsynen vid Skolan, och rättighet att höras vid tillsättandet af Lärare, hvilken
och så pratade han, och så skämtade han, och så g l ö m d e han i sitt oförlikneliga lättsinne för hundrade gången allt allvar och alla förmaningar. En kväll hade striden varit hetare än någonsin. Törne hade k o m m i t öfver på aftonen, efter att ej ha synts till förut på hela fyra dagar; han hade haft så brådtom att sluta en tafla, s o m h a n börjat, och för hvilken h a n redan funnit en hugad köpare. Berger stod s o m vanligt sorglös och s l ö ocb hängde vid stättan, i det h a n hvisslade för sig själf mellan tänderna. Törne började sina v ä l m e n t a förmaningar, talade o m tillfredsställelsen af ett ärligt arbete, o m ens plikt m o t konsten och m e r sådant. Berger stod stum, m e d ett liknöjdt leende på sina läppar, liksom väntade h a n undergifvet på, att den sedvanliga skuren skulle u t ö s a sig öfver h a n s hufvud. Törne blef het. Det förargade h o n o m att tala för döfva öron, helst s o m h a n i grund och botten m e n a d e så ärligt och väl m e d sina ideliga fruktfösa predikningar. H a n höjde rösten, h a n bönföll; Berger endast ruskade på hufvudet och skrattade. D å blef han vred och lät i hettan undfalla sig ett mindre valdt uttryck. S o m stungen af en orm, rusade Berger u p p; röd i ansigtet af harm, svarade h a n i ä n n u bittrare ord. Det ena ordet gaf det andra, och innan de rätt visste det själfva, hade de i ursinnig vrede slungat hvarandra i s y n e n den ena förolämpningen efter den andra. » D u är en föraktlig lätting! » skrek T ö r n e slutFörslag till matordning för veckan 2 6 maj — 1 juni. S ö n d a g: Kräftsoppa (bisque); späckad kalfsadel; madeirapudding. M å n d a g: Panneradt kojufver; puré på sparris.
Aflemnas lasten å annat ställe, än bestämmelseorten, skall, derest konnosse inenlet är släldt lill innehafvare!) eller lill viss man eller order, emoltagaren vara skyldig att samtliga exemplaren af konnossementet till befälhafvaren öfverlemna, § 100. Befälhafvarens och laslemotlagarens rättigheter och skyldigheter bedömas endast efter konnossementels lydelse, och frakiaftalet galle emot konnossementet allenast såvida det finnes derstädes åberopad!. Befälhafvaren vare ej berätligad att emot lastemottagaren invända, alt han tecknat konnossementet i god tro och under löfte om inlastning af de varor, å hvilka det lyder. Befälhafvarens och befraktarens rättigheter och skyldigheter bedömas efter fraktaftalet, såvida ej konnossementet innehåller en, från öfverenskommelserna vid frakiaftalet afvikande, bestämmelse, i hvilket fall konnossementet, såsom den sednare handlingen, har vitsord. § 101. Yppas tvist med anledning af olikhet emellan konnossementer, pröfve domstol hvilketdera skall såsom giltigt anses. § 1C2. 25 § 102. Kommei til! inlastning gods, som är skämdt eller skadadt, eller hvars yttre beklädnad är bristfällig, eller som nr slutet i packor, kistor eller käril, så att innehållet är befälhafvaren obekant, eller har han ej emottagit lasten efter matning, räkning eller vägning, eller bar han eljest gjort anmärkning eller förbehåll i afseende å godsets beskaffenhet eller vård, bör han, lill sitt fredande från ansvarighet, derom å konnossementet göra anteckning. § 103. Lasten skall, enligt konnosmrnenlels innehåll, till emottagaren ademnas.
UtsökningsBaiken, att då ofvanberörde vilkor uti ArrendeContract är inryckt, och Arrendator eller Landtbo sine åligganden ej iagttager, jordegaren måtte berättigas att genast erhålla närmaste KronoBetjenings åtgärd till Arrendatorns afhysande, hvarefter denne finge sin talan emot Jordegaren vid laga Domstol utföra; eller, om detta förslag ej funnes antagligt att åtminstone Konungens Befallningshafvandes Utslag hädanefter måtte genast kunna sättas i verkställighet, utan afvagtan på HolRättens stadfästelse i händelse af anförde Besvär* Detta till Lagutskottet remitterade Memorial har Utskottet Öfvervågat; och emedan, om ån, uti Contract emellan Jordegare och Arrendator, denne sednare underkastat sig äfventyret, att, så vida Con» Lagutskottets Betdnkaniien. 613 tractsforbindelserne icke uppfyllas, vara till afflyttning utan laglig åtgärd genast iörpligtad, frågan huruvida Arrendatorn, genom eftersatte skyldigheter, ådragit sig en sadan påföljd, likväl alltid, i händelse af Arrendatorns nekande, blifver af den t vistiga beskaffenhet, att den i laglig ordning utredas och pröfvas bör; alltså och enär den Jordegare, hvilken uti Contract med Arrendator betingar ett så beskaffadt vilkor, icke mera än en annan, som vid laga i ardag låtit bero, kan vara berättigad att få Arrendatorn afhyst, innan denne först haft tillfälle att deröfver blifva hörd och, genom laga Utslag, dertill blifvit förpligtad, samt den allmänna rättighet för hvarje missnöjd Part, att å den tid och i den ordning Lag föreskrifver klaga öfver Konungens Befallningshafvandes eller Domarens Utslag, icke mera uti frågor af denna beskaffenhet, än uti andre mål bör någon betagas, eller verkställighet följa å Utslag, som icke laga kraft vunnit; ty finner Utskottet sig icke kunna å motionen tillstyrka bifall. Detta heinstålles dock vördsamt Riksens Höglofl. Ständers, vidare pröfning.
Jag vill gerna tro, att författarn har samma mening: han vill att vi christligt skola döma; men icke fördöma, derföre säger han, att det kan finnas mer och mindre fromhet i hjertat under en oanständig yta, äfven som under den anständigaste kan finnas platt ingen. (Troligen har han sett något mera bakom anständighetens mask, af mensklighetens rätta physionomi, än som i allmänhet man förmår att se.) Han har icke sagt: ytan bör vara oanständig, för att det skall kunna finnas oskuld i hjertat, utan blott: att det är en möjlighet, att den finns under en sådan yta; och häruti måste man väl gifva honom rätt, I allt det beröm Kapellet erhåller, instämmer jag af hjertat. Något mer talande till känslan i sin enkelhet, kan man knapt läsa. Minnesvärda tankar finnas äfven deri – t. ex. den unge presten hade invigts ”till Herrans tjenare och en menniskornas bästa vän.” Häruti ligger just grunden för vår religiösa tro. O! att menniskorna låte öfvertyga sig, att de icke äga någon bättre vän, något bättre stöd än Herran sjelf och hans ord, hvilka hans tjenare skola tala till folket; då skulle det icke saknas tro i christenheten. Vid betraktandet af ett vackert landskap yttras: ”Ingenting står närmare naturen, rent och oskyldigt fattad, än religionen, då hon är menskligt känd, liksom hon blifvit gudomligt gifven.” Jag vet icke om jag fattat författarns mening; men jag vet: att jag haft andakts-stunder med mig sjelf, i den öppna, fria, herrliga naturen, med att blott åskåda denna, tills själen känt sig saligt lugn och nästan klar, som den blåa ethern. Tvenne gånger repeterar författarn att det unga skall draga verlden fram. ”Gud sjelf var blott en trettio-tre års man, när han dog för verlden och införde ett nytt lefnadssätt genom korset.”
Om blott en förändring ? en bisak, i ett vilkor, medel eller correctiv kunde gifva framställningen af samma hufvud* fråga egenskap af ny motion; sä skulle hvarje Riksdagsman förmodligen ej finna mycken svårighet , att mångfaldiga gångor, under Riksdagens lopp, förnya hvar och en motion, som blifvit afslagen. — Då derföre Riksens Ständer hafva på det mest högtidliga sätt, genom det Förstärkta StatsUtskottet, fastställt vilkoren för dispositionen af de till allmänna Maga. zinslnrättningen och ManufacturDisconten anslagne creditiv, så anser jag en motion, syftande till upphäfvande och förändring af detta Beslut, icke eller kunna af Ridderska - Ven 17 JuliL 343 pet och Adeln upptagas, och till något Utskott -remitteras. Jag erkänner visserligen, att Riksens Stanli der kunnat fästa lämpligare vilkor vid disposi^ tionen af Crediti verna; men sedan Riksens Ständer hafva på sitt beslut i detta ämne, i Förstärkta Stats-Utskottet, tryckt ett insegel, som de, utan att tillintetgöra Grundlagar, omöjligen kunna bryta, ser jag för min del ingen annan ntväg, än att begagna den rättighet Kongl, Majt lemnat Riksens Ständer, att låta hela saken förfalla, helst jag anser Ma gazins-Inrättningen vida mindre magtpåliggande, än bevarandet af Grundlagens helgd. Vans Excellence Herr Grefoen och LandtMarskalken hemställde, om icke de Herrar, hvilka begärt Grefve Spens’s motion på border, behagade derifrån afstå, samt tillåta, att berörde motion finge tili handläggning före-' tagas. Herr Påhlman: Jag skulle visst gerna af» stå från min begäran, att få frågan hvilande på bordet, samt endast åtnöja mig, att till alla delar instämma uti hvad Herr Cederschjöld nyss anfört, om jag icke fått officiel underrättelse, att Riksdagen i alla fall ej kan slutas i morgon.
N:o i48, i anledning af väckte motioner rörande förändring i nuvarande fångföringssätt samt ersättning för Brottslingars gripande, vårdande samt förseende med sängkläder; ]V:o 205, i anledning af verkställd granskning af Räkenskaperne och förvaltningen af de till Flottornes behof utaf Förvaltningen af SjöÄrenderne år 1826 uppburne StatsAnslag; IV:o 277, i anledning af ifrågastäldt upphörande af Skinnskattebergs Bergslags Previlegier; N:o 289, öfver väckt motion om rättighet för Städernas Embetsoch Tjenstemän, att deltaga uti CivilStatens Pensionslnrättning; K:o 3o5, rörande Kronans Hus och Byggnader. Betänkanden, N:o 343. Från Hederv. BondeStåndet. N:o 49) ang:de uppförande af ett KronoMagazin vid Mörby Långa Köping på Öland; N:o i55, ang:de de utgifter, som dels före och dels efter sista Riksdag blifvit af Öfverskotten på StalsVerkets inkomster bestridda och funnits böra hos R. St:r anmälas till ersättning eller afskrifning; N:o 201, Berättelse, angtde den innevarande Riksdag verkställde Revision af de under K. CommerceCollegium ställde Fonder och Medel; N:o a34, ang:de de så kallade Trippiska Köpegodsen i Halland; samt N:o 282, angtde förrättad Revision af Mi 1 i t i asEostäl IsGassans Räkenskaper för år 1826; Men, som desse Belänkanden blifvit af trenne Riksstånd bifallne, nemi.: N:o 3o2, af PresteStåndet d. 21 October; af BorgareStåndet d. 26 d:o; af BondeStåndet d. 3 November.
Begagnandet af denna destilleringsrält berättigar icke till återfående af eller nedsättning i den för tillverkningen förskottsvis erlagda eller bestämda afgift. § 19- 1 Mindre bränneri må under tid, hvarför anmälan till bränvins tillverkning skett och tillverkningsafgift blifvit erlagd, bränvinstillverkare, utan särskild afgift, verkställa destillering med den för bränvinstillverkningen uppgifna redskap. § 20. Bränvins destillering må derjemte under tid, då bränvins tillverkning icke är tillåten, nemligen frän den 15 December ena året till den 15 Oktober det nästföl - G jande, kunna såsom särskild näring utöfvas af den, som enligt 1 § må tillverka bränvin. Ansökning om sudan destilleringsrätt pä landet göres hos Konungens Befallningshafvande och i stad hos Magistraten, med bifogande af bevis, som sökandens behörighet styrker. Dä tillstånd till destillering blifvit af Magistrat meddeladt, gore Magistraten hos Konungens Befallningshafvande derom genast anmälan. § 21. Den, som sålunda vunnit rättighet till destillering, skall, minst 14 dagar före hvarje gång han destillering företager, sådant hos Konungens Bafallningshafvande skriftligen anmäla och uppgifva den tid, hvarunder han vill destilleringen utöfva, äfvensom till rymd och beskaffenhet sä väl den destilleringsredskap, som alla för destilleringen i öfrigt erforderliga kärl, af hvilka han sig begagna vill; bifoge ock i hufvudskrift eller bevilnad afskrift justerares mätningsbevis om redskapen. Destilleringsidkare, som sin redskap ändrar, skall pä enahanda sätt derom göra anmälan, innan den ändrade redskapen får begagnas. Minsta tid, hvarför någon må enligt denna § till bränvins destillering sig anmäla, vare en half månad. % 22.