Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af denna anledn. och då StatsUtsk. synes vara stadt i obekantskap med verkliga förhållanderne, samt alltså torde, efter vunnen uplysning derutinnan, vara benäget till erforderlig ändring af sin hemställan, framhärdar jag i min anhållan om återremiss af punkten. Det torde, för vinnande af gemensam öfverblick af tjensteförhållande i sin helhet inom samma verk, vara tjenligast att alla tre punkterna, dem vi icke torde böra nu bifalla, varda samtligen återremitterade, på grund af de emot deras bifallande anförda skäl. Hr Hjerta, Lars: I afseende å sättet att komma till ett slut i denna fråga, instämmer jag uti hvad Frih. Tersmeden yttrat, enär man derigenom erhåller fördelen af en tidsvinst, utan att ådraga sig någon verklig olägenhet. Man har väl ansett detta sätt att tillvägagå vara förenadt med åtskilliga svårigheter, då någon fullständigare utredning af frågan icke erfordras, utan R. o. Ad. derom erhållit tillräckliga uplysningar, så kan R. o. Ad. ganska väl fatta sitt beslut nu genast och såluuda undvika omgången af en återremiss. Om nu så sker och R. o. Ad. dervid bestämmer några siffror, som ej öfverensstämma med K. M:s Propos. eller StatsUtsk:s Utlåt., så och då StatsUtsk. genom prot.-utdrag erhåller kännedom Den 23 Mars e. m. 347 af R. o. Ad:s beslut, kommer detta Utskott i allt fall att till RiksStånden afgifva ett sammanjemknings-förslag, deruti Utsk. får tillfälle att framlägga de skäl, som tala för någotdera af de olika besluten och, på grund deraf, inbjuder ett eller flera Stånd att, med frångående af sin mening, om samma beslut sig förena.
I afseende på den femte punkten förekommer, att Generaltullstyrelsen, som det, enligt Kongl, förordningen emot oloflig varuinförsel, tillhörer att efter omständigheterna förordna å hvilken ort, i hvart särskilt fall, förbrutet dömdt gods bör å auktion försäljas, härvid i allmänhet måste hafva till ögonmärke statens och be slagarens gemensamma fördel i godsets högre betalning utan alltför betungande transportkostnader, under iakttagande tillika, hvad väfnader beträffar, att försäljning icke må ske annorstädes än i stapelstad eller någon af de få läneresidensstäder i öfrigt, hvarest lullkamrarne äro i besittning af sådana plakatstämpelmaterialier, som för väfnaders tulloch konfiskationsslämpling, enligt gällande föreskrifter, erfordras. Hvad större kontrollsäkerhet skulle vinnas genom försäljningsorternes inskränkning till det ringa antal städer, dit nu förbjudne ylleväfnader, enligt det underdåniga förslaget, (ingo mot lull införas, är svårt att inse. Att deremot en sådan in skränkning i många fall skulle föranleda uppehåll i åklagarnes rätt och minskning i deras heslagsvinst, ett förhållande, som åter i sin mån komme att verka menligt för statens och den inhemska väfnadsindustriens egna intresse, synes uppenbart, likasom \ 64 Kongl. Majfts Nåd. Skrifvelse, N:o 40. att, derest det kläde, till qvantiteten betydligt eller ringa, som vid varuanhållningar förefinnes, måste, till försäljning och afstämpling å annan ort, ovilkorligen frånskiljas det öfriga beslagsgodset, sådant komme att rubba den enkelhet och ordning i räkenskap och redogörelse, som för kontrollen är af icke ringa vigt.
Med hänvisning i öfrigt till hvad min motion i ämnet innehåller, får jag, till stöd för mitt yrkande på återremiss, anföra: att nyttan af stenographiens studium icke, på sätt Utsk:t förmenar, tillfaller endast ett fåtal af lärjungar, utan den stora allmänheten, som, genom detta fåtals insigter, blifver i tillfälle att få läsa de offentliga förhandlingarne på ett fullständigt och, så vidt möjligt är, korrekt sätt återgifne; att vidare nyttan af stenographiens användande vid våra domstolar är af oberäknelig vigt, då en rättssökandes lif och egendom ofta beror deruppå, att hans svar blifva fullständigt och noggrannt uppfattade; samt slutligen ait Utsk:t icke synes hafva tagit i betraktande att det öfriga antal stenographer, som icke förvärfvat sig tillräcklig skicklighet för att följa en liflig diskussion, likväl kan, uti en icke så aflägsen framtid, då stenographien vunnit en allmännare spridning, genom korrespondens på detta språk och anteckningar dermed, inbespara mycken tid, och sålunda erhålla det derpå nedlagda tidskapital i mångfaldig mån återgäldadt. 1 vår tid — en tid, som rastlöst sträfvar att i möjligaste måtto tillgodogöra sig tid och rum — förhållanden, derom jernvägar och telegrafer bära tillräckligt vittnesbörd — i vår tid utgör stenographien, som ögonblickligt fixerar ordet, en oundgänglig länk i den kedja af stora uppfinningar, genom hvilka samhället föres framåt. 152 Deu 10 Juni e. m. Underkännandet af stenographiens vigt och värde lärer också i Utsk:t endast åvägabragts med en majoritet af 4 röster, d. v. #s. med 22 röster mot 18. Det har varit genom R. o. Ad:s beslut år 1830, som stenographien hittills i vårt land rönt sin enda uppmuntran — det beslut nemi, genom hvilket stenographien fastställdes såsom ett vilkor för anställning i Riddarh.-kansliet. R. o. Ad., som tagit första steget på denna bana och aldrig ryggat tillbaka för någon uppoffring, då det gällt befordrandet af upplysning och hildning, skall säkerligen icke vägra att understödja ett förslag, som går i denna rigtning.
Innan Svenska folkets skattebördor och statsverkets utgifter vid olika tidpunkter kunna med full tillförlitlighet jemföras. måste följaktligen beskaffenheten och resultatet af hvart och ett under mellantiden 1 omförmälda hänseenden meddeladt nytt eller förändradt stadgande, jemte öfriga härvid förekommande omständigheter, noggrant utredas. En sådan utredning samt en derpå grundad jemförelse kunna naturligtvis icke verkställas, utan betydlig uppoffring af tid och möda samt obehindrad tillgång till de handlingar, som innefatta alla härvid erforderliga upplysningar. Följaktligen torde denna utredning och jemförelse icke komma att på ett ändamålsenligt och tillfyllestgörande sätt företagas och utarbetas, derest icke någon lämplig åtgärd för erhållandet deraf varder från det allmännas sida vidtagen. Då den upplysning och ledning vid beskatlnings-förhållandenas och statsutgifternas bedömande, som härigenom kunde vinnas, onekligen skulle i (lera afseenden blifva gagnande, syunerligast under utöfningen af den enligt grundlagarne åt representationens medlemmar uppdragua beskattningsrätt samt behandlingen af de med statsregleringarne gemenskap egande frågor, sä anser sig Utskottet böra understödja det af Hr Rosenblad framställda förslag. I hufvudsaklig öfverensstämmelse med detta förslag, får Utskottet alltså tillstyrka, att Rikets Ständer måtte genom underdånig skrifvelse anhålla, det Kongl. Majit i nåder täcktes låta uppgöra dels en tillförlitlig utredning af hvad Svenska folkets alla skattebördor och öfriga utskylder, jemte Statsoch Riksgälds-verkens samtliga utgifter (Me serskilda bidragen samt kostna derne för dåvarande krig häruti likväl ej inberäknade) vid början af 1809 och 1810 års riksdag utgjorde, dels ett sammandrag af alla, med hänsigt till dessa skattebidrag och utgifter, under den sedermera förflutna tiden beslutade och verkställda förändringar, dels ock en fullständig jemförelse mellan skatterna och statsutgifterna vid nämnde tid samt deras nuvarande belopp. Ank. till Exp.-Utsk. den II Juli 1851, kl. 7 e. m.
Det vore likväl tydligt, att, sedan ett tjenstehjon uppnått 40 års ålder, dess bästa tid vore förfluten och arbets-förmågan, om icke alldeles uttömd, dock i starkt aftagande, och om rättigheten att från annan församling antaga ett sådant tjenstehjon icke helt och. hållet kunde borttagas, syntes den åtminstone böra inskränkas , hvadan Motionairen ansett sig böra föreslå : att från främmande församling må ingen städja och till sig uti tjenst taga en tjenare, som är fo år gammal eller deröfver, med mindre att han derom uti Sockne-stämma anmälan gjort, och Sockne-stämman dertill sitt bifall lemnat; 5:o af Herr Prosten Stenhammar, som andragil: att bland de för landtbruket främmande näringar, hvars arbetare isynnerhet anlitade Fattig^örsörjnings-anstalterne, intoge Bergshandteringen första rummet. Rättigheten att, utan någon slags inskränkning, få bearbeta upptäckta malm-streck, lockade kringliggande orters sysslolösa äfventyrare, att nedsätta sig omkring den nya Grufvan, der de bildade en fattig-coloni, som, ehvad gruf-arbetet nedlades eller icke, folie församlingen till last. Det vöre likväl icke öfverensstämmande med Motionairens tänkesätt att gilla den stundom yttrade mening, att hvarje näring borde underhålla sig sjelf, och således jemväl 6 Lagsamt Allm. E<yo. och 0^cou,-\3tskottens Betänkande N;o 54. den fallig-personal, livars produetiva krafter hon användt. En sådan åsigt horde icke få göra sig gällande, dels derföre, att näringarne inbördes böra understödja hvarandra, dels ock derföre, att man, genom dess antagande, skulle aflägsna sig från grund-tanken för de christliga barmhertighets-anslalterne, hvilka ledde sitt ursprung från Kyrkan, i hvars skydd de jemväl utbildat sig.
Departements-chefens uti protokollet öfver Landtförsvars-ärenden för den 14 Oktober nästlidet år intagna yttrande bland annat innehåller (pag. 3), hafva tjcnstgörings-skyldighet under hela året och för sina tjensteåligganden derjemte måste vidkännas flera särskilda kostnader, men likväl äro lägre aflönade än Officerare, som kommenderas till tjenstgöring mot åtnjutande af dagtraktamente enligt resereglementet. Tid sednaste riksmöte beviljade Rikets Ständer uti Kommando-expeditionens anslag en tillökning af 5,275 Kalr, hvarigenom detta anslag förhöjdes från 7,275 R:dr till 12,550 R:dr; och blefvo arfvodena för de vid Expeditionen anställde Generalstabs-officerare härigenom ganska betydligt tillökade, nemligen för den förste^ af desse Officerare från 525 R:dr till 1,200 R:dr, och för de fyra öfriga från 525 R:dr till 750 R:dr; hvarförutom rations-ersättning och stallhyra, som förut icke tillgodo kommit bemälde Officerare, beviljades för 2:ne hästar med tillsammans 740 R:dr. I betraktande häraf och då ifrågavarande Officerare, utom dessa arfvoden, cga att uppbära sina löner vid de regementen, der de äro anställde, samt genom tjenstgöringen vid Kommando-expeditionen vanligen kunna påräkna hastigare befordran, finner Utskottet någon ytterligare förhöjning i deras aflöningsförmåner icke vara af behofvet påkallad och hemställer således att den föreslagna tillökningen i Kommando-expeditionens anslag ej måtte af Rikets Ständer beviljas. Stats-Utskottets Utlåtande N:o 84. 3 3:o. Krig s-kollegium. aj För General-Intendenten i Krigs-kollegium beviljade Rikets sednast församlade Ständer, enligt Kongl. Maj:ts nådiga framställning, en till 5,500 II:dr förhöjd aflöning.
Brofogden utlät sig, att han ännu ett år kan och vill förestå sin syssla, til hvilkens rigtiga skjötande han nu åter blef alvarl(igen) förmanad. § 6. Åboen Anders Olsson i Sörgölet förordnades til sexman i Sörgöls rote i den aflednes ställe i Hönstorp. § 7. Soldaten Spets hustru har, altsedan soldaten Berggran(s) hustru afled och lämnade ett spädt barn efter sig, skjött samma barn, tils den bortcomenderade Berggren hemkom. Hon begärte nu derföre 4 s (sk) om dagen, hvilket skall göra tilsammans 3 Rdr och hvilka pgr (penningar), för att lindra roten från denna afgift, församl(inge)n beviljade skola ur fattigcassan tagas. § 8. Sochnskräddare ingåfvo skriftel(ige)n sina tankar, att församl(inge)n borde afskaffa en hop öfwerflödiga modeller på kläder ibland allmogen, så lydande: "Som här uti församl(inge)n är ett stort öferflöd med yppighet uti klädmodeller, och som nyfikenhet af skräddare äro nog orsaken dertill uti början; altså hafva sochnens handtverkare kommit öfverens om en del utaf desse modellers borttagande, om församl(inge)ns hederwärda allmoge finner sig benägna dertill, som äro följande. Sårtuter /syrtut
tillgifvenliet för den gaiiila, i stånd att forstå henne. Så gick farmor fram till stolen, makade guirlanderna sakta å t sidan ocli iiit sina livita, skrumpna fingrar glida öfver stolsryggens pinnar, smeksamt, som om ae likt strängar på ett instrument kunnat framkalla ljufva, veka toner ocli det kunde de nog, blott hon kunde Iiöra dem. ett lyckligt, rent, sträfsanit ' lifs. niiniiestoner! ' - Hon såg sig själf som tjugoårig maka föras in i ett litet enkelt hem, der just den stole1-1 var en af de förnämsta prydnaderna; hur lycklig och stolt slog ej ' han sig ned där med heime i sitt knä! - Och sedan nar Brik koni till, då. hade den stolen varit hans första vagga när lian sednare fått en verklig, prydlig sadan, då satt Dlilla marnnia~ som konvalesceiit i den stolen och wlilla pappa, pysslade öfverlycklig om henne. Längre fram i tiden liade Erik i skyinningsstunder kraflat upp i hennes knä, då Iion suttit dar, för att höra sagos, samina sagor, soin Iion n~ berattade för] bans barn; den stolen liade äfven varit Eïiks första hast. Och sedan, nar han tagit studenten, stod den klädd som iiii, fast nied fagra virblomster, för att mottaga Iieclersgiisten. - P$ iildre dagar satt far s % gärna där, (1 % han läste aftontidningarna högt för mor. och ' sedan, då lian blef sjuk och bruten,. var det i den stolen lian briikade sitta v i a fönstret för att se pk det rörliga lifvet dar utanför. O, linr iilånga ininiien, minnen i oandlighet voro ej fastliiiikade ' vid den stolen, som genom ses mbnxders skilsrriSssa kgnske blif vit henne karare än nigonsin!
N:o 42a.) S. A. K. Sedan Rikets Ständer vid sista Riksdag och deras Revisorer funnit, att åtskilliga af Rikets förvaltande Verks hufvudböcker och redogörelser, i mer eller mindre raon, saknade den fullständighet och de upplysande egenskaper, sorn af ett nu mera, uti flera delar, förbättradt bokföringssystem kunde förväntas, och att dessa redogörelser jemväl till deras uppställning innefattade en mångfald af olika, stundom ganska inveck lade och otydliga methoder; och Rikets Ständer, vid berörde Riksdag, i anledning deraf hos E. K. M. i underd. anmält deras önskan, att, för nämnde räkenskaper, tjenligt formulair, innefattande fullständighet, enkelhet, säker control, så liten vidlyftighet som möjligt, samt lättfattlighet, mätte upprättas i öfverensstämmelse med de för Riksboksluts-arbetet gällande grunder; hvarefter E. K. M. behagat, genom Nådigt Bref af den 5 Mars 1831, uppdraga åt Dess och Rikets Stats-Contor, alt de sålunda nödiga ansedda formulairen upprätta, samt E. K. M:s Nådiga pröfning underställa; så har Rikets Ständers Stats-Utskott nu anmält, att någon åtgärd för berörde formulairers upprättande ännu icke blifvit vidtagen, hvartill orsaken skall varit, dels att det af Rikets Ständer jemväl vid senaste Riksdag framställda och nu mera på E. K. M:s Nådiga pröfning beroende förslag, att uppbörden af åtskilliga förvaltande Verks inkomster '12^ Expeditions-Vtskoltets Förslag till uriel.
Till Fullmägtiges och till Revisorers befattningar, äfvensom till Valnämnd af en eller annan art, kan Riksförsamlingen, efter serskildt fattadt beslut, utse en eller flera suppleanter, hvilka i stadgad ordning ingå skola, när Fullmägtig, Revisor eller Valman frånträdt sitt uppdrag. Ingen kan vara suppleant, som lill hufvudman ej valbar är. Suppleanter kunna utses antingen serskildt, på lika sätt som hufvudmännen, eller på en gång med dessa; men i sednare fallet sker valet alltid på sammanlagda antalet af hufvudmän och suppleanter, hvarvid det högre röstetalet bestämmer hvilka, som hufvud män äro, äfvensom ordningen för suppleanters ingående. Skulle bland Fullmägtige eller Revisorer så många ledigheter uppstå, att det utsedda antalet af suppleanter befinnes otillräckligt; välje då Justitiae-Ombudsmannen och ledamöterne i Tryckfrihets-Comitéen den eller dem, som ytterligare erfordras. 134 §. Vid val till Fullmägtige, Revisorer samt ledamöter i Valnämnd och Utskott eger lottning rum, så ofta valet genom erhållet lika röstetal oafgjordt är. Lag samma vare vid de val i Tryckfrihets-Comileen, som i nästföregående § omtalas, och vid alla de val, hvilka enligt serskildt fattade beslut, Riksförsamlingen, dess Kamrar, Nämnder eller Utskott kunna Bih. till R. St. Prot. 1846, 3 Sami. 24 Haft. 6 42 Hör till Constitutions-U iskottets Memorial, N\o 36. komma att företaga, så framt valsättet icke genom ett sådant beslut annorlunda bestämdt blifvit 135 §. Allt hvad
— Prof. Fries, säger jag, yttrar derefter följande, som jag ber att få uplåsa: »Eken var under denna sin förherrskande period icke blott »ojemförligt talrikare än den för närvarande år, utan ock vida större »och frodigare, efter den allmänna. regien, att hvarje naturalster i »ett land har en period för sin stigande utveckling, en för sitt inaxi»mum, då det hunnit sin högsta typiska fullkomlighet, och släthagen en period med långsam aftyning, till dess det utdör eller råt»tare förflyttas till andra ställen, der för detsamma under tidernas »lopp mer gynnande förhållanden intvädt. — »Ekens period synes öfverallt i Norden vara i aftagande, i större »delen af det nordliga Ryssland år den redan utgången, ehuru man »ännu har ekstubbar qvar, och huru aftynande stå nu icke ekarne »på Dalelfvens stränder och de flesta orter hos oss, då man i de »fossila ekstammarna tycker sig igenkänna Plinii beskrifning af de »väldiga ekarne på Hartzbergen, hvilka han antager för årsbarn med »jorden.» Afven på ett annat ställe talar Prof. Fries om samma företeelse. Om man betraktar Agardhs arkologiska karta, finner D s n 10 Mars f. m. man, att bokens gräns går från nord-vest till syd-ost, då deremot ekens sträcker sig öfver Amål emot norr till Gefle och deröfver. Detta år allmänna skål, som jag tror, vid fråga om ekplantering, förtjena afseende. Dessutom är frågan icke alldeles ny. Samma åsigt, att ekplanteringen bör göras i någon af Rikets sydligare provinser, uttalades redan af R. St:r i deras Utlåt, vid 18 29 års Riksdag. I skrifvelse till K. M. yttrade de nemi., att de önskade att planteringarne borde ske i Östergötland eller i någon af de södra provinserna Småland eller Skåne, hvilket bevisar att de redan då ansågo ett sydligare läge vara nyttigt. När frågan förekommer i sin tillämpning på Sverige, finnas äfven andra skäl, som verka på min öfvertygelse.
Utskottens, den 10 dennes, under N:o 51* afgifna och, den 17 derpåföljde e. m, på bordet lagda Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottens, under Nio 26, förut meddelade Betänkande, angående fortfarande anslag till strömrensningar och, lättade vatten-communicationers befrämjande; i sammanhang hvarmed äfven upplästes Väl* lo fl, Borgare-Ståndets Protocolls-Utdrag, af den 22 och 24 dennes, hvaraf inhemtades, att Borgare Ståndet bifallit Utskottens, under Nhis 26 och 51, meddelade omförmäl* da Utlåtanden med den förändring, att det årliga anslaget till Strömrensningar och lättade iVatten-communicationers befrämjande borde, intill nästa Stats-reglering, utgöra 100,000 Ridt Banco, och med förklarande, att beloppet må, derest annan tillgång saknas, tagas af mede^ hvilka Riksgälds-Contoiret blifvit 1 Prot.-Utdrhg den a6 Ftbruarii 1830. 353 berättigadt att i lånevag anskaffa; uti hvilket beslut de öfrige Riks-Stånden blifvit in* bjudne att sig med Borgare-Ståndet förena; men Ridderskapet och Adeln fann icke skäl antaga berörda inbjudning, utan biföll till alla delar Utskottens, under N;o 51, afgifna ofvannämnde Utlåtande. S. D, Föredrogs å nyo och bifölls StatsUtskottets, den 33 sistl. Januarii, under N:o 381, afgifna och, deri 4 dennes, på bordet lagda Utlåtande, i anledning af återreraiss å Utskottets, under N:o 318, förut meddelade Betänkande, rörande verkställd revision af Stats-Verkets räkenskaper och förvaltning för år 1826, S. D. Sedan, vid pröfning af Banco»Ut-* skottets, under N:o 87; afgifna Utlåtande, angående ersättning till Öfverste-Lieutenan» ten G. U.
Hrr Elektorers lista vid sistl. dag hållet val af en Ledamot, uti Korist.Utsk:t efter N:o 1871, Hr Ehrenpohl, fullm. Hr Stjernsvärd, lindolf; och befanns dertill hafva blifvit utsedd: N:o 100, Hr Uggla, fullm. Hr Cederschiöld, Hobert Teofron. Företog 11. o. Ad. val af de Ledamöter, hvilka å R. o. Adma vägnar böra deltaga i den Nämnd, sorn, enligt 103 g RegeringsFormen och 64 § Riksdagsordningen eger att döma, huruvida Högsta Domstolens samtlige Ledamöter gjort sig förtjente att i deras vigtiga kall bibehållas, eller om vissa af dem kunna anses böra från utöfningeu af Konungens Domsrätt skiljas; oell befunnos följande genom de flesta rösterna hafva blifvit utsedde till Ordinarie Ledamöter: N:o 135. Grefve Cederström, fullm. Friherre Cederström, Carl Emanuel. med 99 röster. Friherre von Otter, fullm. Friherre Leijonhufvud, Carl Gustaf, med 99 röster. Friherre Tersmeden, Wilhelm Fredrik, med 100 röster N:o 338. Herr Grubbe, fullm. Herr Olivecrona, Samuel Detlof Knut, med 99 röster. A. Herr Fock, fullm. Friherre Alströmer, Carl Jonas Oscar, med 100 röster. A. Herr Mannerskantz, Carl Axel, med 100 röster. Herr Biiärnhjelm, fullm. Herr Uggla, Carl Gustaf, med 100 röster. Herr Cederstråle, fullm. Friherre Posse, Johan August, med 100 röster. Herr Reuterskjöld, Carl Leonard, med 100 rösterN:o 1749. B. Herr von Ehrenheim, Pehr Jacob, med 99 röster. Herr Fåhreeus, Johan Fredrik, med 100 röster. Herr Ros, Anders Emanuel, med 100 röster. Suppleanter : N.-o 1465. Herr v. Unge, fullm.
De kunna, pä. ett förmonligt sätt förwaltade och i mindre delar utarrenderade, gifma Staten ett säkert och päräknadt ständigt understöd; men vm de försälldes ffulle genom oförsedda och tillfälliga händelser det möjligen inträffa, att de derföre ingängne medel pä ett eller annat sätt antingen minskades eller ock för det allmänna gin - 168 Den 1Z October. gingo förlorade; och hwad more Lä öfrigt i händelse af twingande behof." "Dä jag framställt min pä öfwertygelft grundade tanka om nyttan af Kungsoch KungsLadugärdarnes bibehällande i allmänhet, torde jag ock fä uppgifwa nägra wista af desta Krono. Lägenheter, som i anseende till förefallande om. ständigheter jag avser med fördel kunna frän Kronan abalieneras. Kungsgärdarne Uranic. borg pä Hween, Ottenby pä Oland och Kloster xä Gottland ligga sä aflägsna frän fasta lan> det att de i händelse af en invasion lätt kunna komma i fiendtliga händer. Dä alla tiders er. farenhet wisat att en fiende mera samweisgrant behandlar enskild än publik egendom, anser jag af detta skäl dcsta Kungsgärdars försäljning, enär nuwarande innehakwande Arrende-tid till ända lupit, kunna medföra nägon nytta, och fär af sädane skäl denna försäljning tillstyrka." blt svprs» Pä Befallning b. A. burmm;. VppläA koz 81^6. sck ^äe!n 6. IZ Oetob. rZrv» - » I^refke-8t8n6er 6. IZ ^ - 8or§Lre-.8t3n6et cl. IZ Lonäe-Ztänäst 6. 14 - Wördsamt Memorial. ^^enom kemist under den 11 dennes, har Hog« lofl. Ridderskapet och Adeln behagat infordra - Ban - Den iz October. 169 Banco.Utskottets Utlätande, öfwer de gjorde anmärkningar, wid Banco.
BorgareStåndet, genom fattadt bsslut, alsiagit dst Betänkande, hvilket Utskottet förut i denna aak fattat} så reserverade han sig, såsom den der icke kunde deltaga uti det nu åfgifna yttrande, i följd af åter-remi3s från tvänne Respectiva Riksstånd. Härmed förenade sig samteliga Väliofl, BorgareStåndets närvarande Ledamöter, utom Herr Ebel, samt med det tillägg af Herr Schotte, att han ansåg de i detta ämne nu gällande Författningar vara för ändamålet tillräckliga. Ut Supra. Riksens Högloft. Stänclers Allmänna Besvärsoch Ekon. Utskotts förslog till jemkning Besv. och Ehon. Utsk. Betänkanden. 823 uti Respecthe Riks Ståndens serskildt fat* tade Beslut, rörande Husbehofs-bränviiisbr tinningen och dermed sammanhang ägande ämnen. Under den 21 sistlidne Februari har Rik* sens Höglofl. Ständers Allmänna Besvärs» och EkonomiUtsfeott afgifvit Betänkande öfver föreslagna ändringar uti Författningarne rörande Flusbehofs-Bränvinsbrånningen och dermed gemenskap ägande ämnen, tillstyrkande ett bufvudsakeligt bibehållande af Kongl. Maj:ts Nådiga Förordning af den 6 September och den 28 December 1815, samt den 24 Augusti 1815, med undantag af följande deruti föreslagna ändringar, modifica» tioner och tillägg. 1:0 Bränvinsbränningens inskränkning till Nio månader oro året, och således dess inställning under de 3 Sommarmånaderna. 2:0 En nogare bestämmelse af de omständigheter, hvarunder Riksens Höglofl. Ständer skulle inför Konungen frambära Nationens underdåniga önskan, att något tillfälligt och temporairt