Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dessa hoffunktionärer hade förut rang efter generallöjtnanter, men det var Carl Johan, som 1834 så förbättrade deras rang, att de kommo framför generaler. Denna oformliga rang tillkommer icke allenast de ' högsta hof-embetsmännen utan äfven de under dem stående. Vi finna sålunda kabinettskammarherrame ståta med samma rang som högst kan tillerkännas biskopame, kammarherrame äro öfverstar och kammatjunkare äro majorer. Men denna höga rang tillkommer egentligen den uppvaktande delen af hofstaten, då deremot den verkligen arbetande delen af hofförvaltningen icke är lika lyckligt lottad. Under det att öfverhotjägmästaren sålunda befinner sig i rangklassen N: o 1, så har hofsekreteraren kommit i klassen N: o 37 jemte löjtnanter vid en del rangregementen. Hotkamreraren blir ytterligare ett steg bakefter, och ^^ / auditören, som dock måste vara en juridiskt bildad person, har fått den afundsvärda lotten att i rang komma att stå mellan underlöjtnant och fanjunkare, hvilket är så mycket hårdare för honom, som rcgementsa.uditöreme åtminstone hafva fullt en löjtnants rang, heder och värdighet. Om den svenska rangordningen är särdeles liberal mot hofchargemas innehafvare, så skattar hon lärdomen synnerligen lågt, och om det verkligen vore någonbetydelse med dessa rangförhållanden, så skulle det vara harmfullt att se, huru ringa de lärda yrkena aktas. Jag har redan påvisat, att det högsta, en biskop kan i rang komma, är till generalmajor, och högre kommer icke sjelfva erkebiskopen, om han icke råkar vara serafimerriddare. Men ¿Innu sämre lottadt är vårt kungliga svenska lärarestånd, pch detta fastän 1600-talet hade den veneration för lärdomen, att kungl. maj: t då förklarade professorer för adliga vederlikar. Nu är det så lagom bestäldt med den saken. Visserligen har rector magnificus fått öfver-stelöjtnants rang, men mot de andre professoreme är man särdeles njugg i detta afseende.
Så är det t. ex. en Abo, som äger af ett hemman; en annan som äger ; huru länge skall befattningen af hvardera utöfvas? Deraf upkommer ojemnhet, trassel och stora olägenheter af nuvarande förhållande med fjerdingsmannabestyret, och således kan genom ett bifall till Utsk:s betänk, mycket vinnas såväl i ena som i andra afseendel och derföre tillstyrker jag bifall lill detsamma. Hr Carleson, Edvard Henr.: För min del biträder jag den åsigt som Gr. Mörner uttalat. Det skäl jag stöder mig vid är alt detta förslag Lill författning är så upställdt, att jag för min del icke kan förstå meningen deraf. Huru rösterna skola komma alt beräknas och huru i händelse af kollision, tvisten skall slitas, det mägtar jag icke gissa till. Efter mig har Gr. Mörner begärt ordet, och då jag föreställer mig, att han, tydligare och bättre än jag skulle kunna utreda detta förhållande, vill jag icke vidare yttra mig härom, utan inskränker mig endast till vördsam anhållan om afslag å betänk. 00 Den 14 Juni. Gr. Mörner: Då en föreg:de talare funnit åtskilligt trassel vara förenadt med nuvarande inrättning af fjerdingsmannabestyret, beklagar jag att samma talare icke understödde mitt förslag, då frågan var all förvandla det ifrågavai:de bestyret lill hvad del borde vara, en tjenstebefaitning med anslag dertill af allmänna medel, men då hugnades icke mitt förslag af understöd från bans sida. En motion i denna syftning var äfven väckt och remitterad till SlatsOlsk. Ärendet återremitterades af detta Stånd, men vann icke vidare framgång. En annan talare har här yttrat sig om att detta vore ett komunall åliggande och att således alla borde vara skyldiga att deri deltaga. Då frågan här förra gången förevar hade jag den Kongl. Förordn. lill hands och fick derigenom tillfälle att framlägga några prof på beskaffenheten af ifrågavande komunala åliggande, som bland annat bestod tili att hålla spetsgård vid afrättningar, att forsla fångar m. m., särdeles komunall och angenämt.
Allehanda för den 17 sistl. april finnes att läsa en af undertecknad insänd uppsats angående ålslakt. I berörda uppsats har dels påvisats felaktigheterna i de i tidningarna emellanåt förekommande anvisningar för dödande af ål, dels ock framhållits fördelarne af det af sv. allm. kvinnoföreningen till djurens s k y d d förordade sätt för ålslakt. Då emellertid uti en senare i Nya Dagl. Alleh. intagen artikel blifvit anmärkt, att den af kvinnoföreningen i dess från trycket utgifna anvisningar föreskrifna åtgärd, att ålen, omedelbart efter det han blifvit slaktad, borde nedläggas i kokhett vatten, skulle hafva till följd, att fisken toge osmak g e n o m att sålunda kokas, innan han blifvit rensad, anser sig undertecknad böra meddela, att fisken under den korta tidrymd af 1 högst 2 minuter, hvarunder den bör ligga i vattnet, ingalunda kokas, ej heller tager någon osmak af det hos denna fisk, i jämförelse m e d de flesta andra fiskslag, högst obetydliga innanmätet. M e n vill man, sedan ålens hjärna krossats, dess hufvud och stjärt afhuggits (icke afskurits) o c h blodet afrunnit, utan att, lägga ålen i vatten, draga utaf skinnet, så låter detta sig lätt göra, sedan man försiktigt lossat skinnet från kroppen ett stycke vid •halsen, m e n i sådant fall slingrar sig ålen så väl under det skinnet afdrages s o m under rensningen, hvarjämte, sedan fisken styckats, äfven de styckade delarne röva sig, innan de nedläggas till kokning. Huruvida åter dessa rörelser äro bevis på en fortvaro af känsel o c h smärta eller endast reflexrörelser i nerver o c h muskler, tilltro vi oss ej att afgöra, men hvad vi veta är, att sådana rörelser icke förekomma under det skinnet afskrapas o c h fisken rensas o c h styckas, då han dessförinnan varit nedlagd i kokhett vatten. Det af kvinnoföreningen förordade sättet för ålslakt torde således vara det för en så seglifvad fisk som ålen minst plågsamma.
Riksdag till förmån för några få gynnade provinser voterar milkr, redan upgående till 5 0, glömmer man eller öfverser de billigaste anspråk på några tusen rdr af provinser, som af särskilda skäl torde vara mera än de förra förtjenta af understöd, och derjemte aldrig hafva utsigt att få den ringaste nytta af de milhr i hundradetal, som beviljats eller tillämnas för Statens jernvägar. Det är på en sådan af naturen sjelf anvisad, jemförelsevis föga kostsam kommunikationsled, hvarom fråga redan i l/4 århundrade varit å bane, som jag tillåter mig fästa R. St:rs upmärksamhet, en kommunikationsled så mycket vigtigare som den, oberäknadt det oändligt stora gagn, den medför för den provins, genom hvilken den skulle gå, tillika på en gång för det inre af Riket öpnar en ny väg till Vesterhafvet och bereder en förbindelse så väl mellan särskilda delar af Riket som äfven med brödrafolket, emellan hvilket och oss bandet skall lättare sammanknytas genom öpnade förbindelser, än genom revision af Riksakten. Af hvad jag haft äran anföra synes redan, att jag afser Rikets vestra proyinser och deribland den, som, ehuru af naturen i flera afs;den gynnad, likväl till följd af sitt Täge, under århundraden D e» 1 December f. m. 5» ställd till sköld för det öfriga landet mot Norrige och derigenom blottställd för ständigt förnyade fiendtliga infall och gräsliga förödelser, deraf hämmades i sin naturliga utveckling och numera, sedan lugn inträdt, kunde ega anspråk att, till underlättande af denna hämmade utveckling, få något understöd af det allmänna, men detta oaktadt allt hittills deraf varit i den fullkomligaste saknad, jag menar Dalsland.
Generalerne förklarade berättigade till pensions åtnjutande vid 65 års ålder j i likhet med Landshofdingar, på sätt K. M.-ts Nådiga Proposition i detta ämne innefattar j likväl under förbehållatt så stort belopp sorn en General erhåller i pension från Arméens PensionsCassa borde afdragas på den pension han af Staten komine att åtnjuta. 4g8 Sta ts-Ut skottets I anseende till desse, alla 4 sins emellan stridiga, beslut, har Utskottet funnit något annat förslag till sammanjemkning icke kunna äga rum, än att, så vida icke R. o. A. och BorgarcStändct skulle vilja, lika med VrasteStlindet; låta vid Utskottets tillstyrkande i detta fall bero, hvarigenom 3 Stånds beslut , om endast 2 Generals-pensioners utgående på en gång, uppkommer, R. o. A: saint PrästeStåndet inbjudas, att uti V. Finnes det icke böra ske, och ej eller H. PråsteStdndet samt V. BorgareStändet kunna sig om samma beslut som R. o. A. förena, samt följakteligen hvart och ett af de 3 RiksStånden, som Generalernes pensionerande af StatsVerket vid 65 års ålder bifallit, förblifver vid sitt redan fattade beslut; föreslår Utskottet till omröstning af Förstärkta StatsUtskottet, följande propositioner: 2:0 Den, som bifaller att Pensionsrummen för Generalerne å Allmänna IndragaingsStaten må blifva 2 på en gång, voterar Ja. Den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej; kommer serskild votering att verkställas, huruvida samma Pensionsrum skola blifva 3 till antalet på en gång, med Stats-anslag för hvardera pensionen af 2000 R:dr E:co samt denna Pensionsreglering gälla endast till nästa Riksdag; — eller ock alla 9 Generalerne förklaras berättigade till pension vid 65 års ålder, i likhet med Landshöfdingar, likväl Betänk anden, N:o 3o4- 499 under förbehåll, att så stort belopp som en General erhåller i pension från Armeens PensionsCassa bör afdrågas på den pension han af Staten komme att åtnjuta. 3:o
Således, långt ifrån att göra frågan enklare, skulle man, genom att uptaga kapital och arbete särskildt, hvar för sig, endast ännu mer inveckla densamma. Det har varit just för att förenkla saken, som Utsk:t föreslagit att kapital och arbete skulle sammanföras. Slutligen har man klandrat, att minimiafgifter icke här finnas uptagne. Angående denna sak, kunde här vara mycket att anföra; men det är icke rätta stället att derom nu tala, utan blir det vid 8:de §:n, der undantagen förekomma och föreskrift är gifven att ”bevillning för inkomst af kapital eller ”arbete eger icke rum, när alla de utaf kapital eller arbete ”upkomna årsinkomster, sammanräknade, icke öfverstiga 4 00 ”rdr.” Skulle K. o. Ad. finna lämpligt att införa minimi-afgift, så torde man företaga denna fråga i sammanhang med den af mig nu omförmälda §:n. — Likväl och för den händelse, K. o. Ad. skulle anse ytterligare säkerhet uti ifrågavarande fall vara erforderlig, får jag vördsammast anhålla om proposition på bifall till denna §, med öppen rätt att vid 8:de §:n pröfva frågan om införande af minimiafgift för kapitals och arbetes beskattning. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof: Jag har varit tveksam, huruvida man vid den nu föredragne punkten rätteligen borde göra de erinringar, hvartill Utsk:ts förslag om bevillning å kapital och arbete kunde finnas böra föranleda. Om det undantag beviljas, hvarom den siste talaren väckt fråga, så skulle det äfven kunna vara öfverflödigt att vid den nu föredragne punkten göra någon framställning om ändring; men då i denna punkt uttalats den allmänna regeln, att för all inkomst skall erläggas i bevillning 1 procent af behållna inkomstbeloppet, så skulle det kunna anses innefatta en motsägelse, att, om denna § blir oförändrad antagen, sedermera längre fram påyrka undantag derifrån. Af detta skäl tror jag mig böra nu framställa några af de betänkligheter, jag hyser mot Utsk:ts förslag i fråga om inkomst-beskattningen.
; Nådiga svar i anledning af ålskillige Lagförändringar den 6 Oktober 4848 Nådiga Tal vid Riksdagens slut den 24 Oktober 1048 Kongsbacka, öppnande af en båtled mellan hafvet och afskrifning af anvisade medel för tomtregleringen i Konkurs-lag sti Ilning en, om ändring deri Svaipå återremiss Konsistorier nes räkenskaper, formulärer för Konsistor ii-amanuenser, lone-anslag åt • Svar på återremiss * Voterings-proposition • • • • Voterings-resullat Konsistorium, ändrings sökande i dess utslag Konsuler, Svenska och Norrska, ang:de kontrollen å deras embets-tillgöranden m m. Kontroll-föreskrifter, i afseende ä DiskontOmbudsmännens göromål och uppbörd Kontroll-stämpelmedlen, se Stats-Verkets inkomster pag. 12. konventikel -plakatet af den 12 Januari 1726, nng:dft upphäfvande eller förändring deraf, se Andaktsöfningar. Kopparbergs Presle Ständet. BorgareSia. idet. Bonde ståndet. Koppar-skiljemynt, »rägliug deraf å 4 skilling Banko valör Kort, spel-, om stämpling och afgifter derå Svar på återremiss Se Krono-ombud. Kottholms-kanalen, afskrifning af lånet för anläggande af Kreditiv, till betäckande af kostnader för krigsruslningarne . „ om beredande af tillgångar för detsamma „ motion ang:de samma kreditiv Svar pä återremiss Kreditiv d Banken, beviljande deraf åt Stockholms stads Drätsel-kommission , förhöjning i det till Mauufakturernes och Fabrikernes understöd anvisade „ nedsättning i räntan för de
Det torde således, efter Utsk:s förmenande, hufvudsakligen bero på R. o. Ad. sjelft, att förekomma de täta ombytena af Ståndets ledamöter inom Utsk:n, såvidt dessa kunna förenas med rättigheten alt bibehålla Riksdagsmanna-rätten; och Utsk. är öfverlygadt, att, derest Ståndets makt, att afslå Ulsk:s-ledamölers framställning om afsägelse af deras befattningar, utan uphörande af Riksdagsmanna-rätten, med noggrannhet handhafves, exemplen på dylika afsägelser skulle blifva ganska sällsynta. På dessa skäl och då de förändringar motionären föreslagit i afseende på redaktionen af 23:dje §:ns 2:dra morn., ang:de Utskrsledamots rätt lill ledighet, icke eller synas Utsk. till det dermed åsyftade ändamål ledande, enär den, som vägras ledighet, alltid har sig öppet att återlemna sin pollet och från Riksdagen afresa, har Utsk. ansett sig böra å Hr Adelborgs ofvanomförmälde motion afstyrka bifall; hvilket dock till Högloft. R. o. Ad:s ompröfning vördsamt öfverlemnas. Stockholm den 21 Sept. 1854. På Riddarh.-Utskrs vägnar: Tönnes Wr angel. W. F. Valman. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 3 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. Plenum kl. 6 e. tu. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf alt Hr Stjerngranat, Georg Gust. Henr., såsom ledamot af Konst.-Ulsk. begärt och erhållit tre veckors ledighet, räknad från uästa Thorsdag, samt anmodade Hrr Elektorer ulse en ledamot alt under tiden i nämnde Utsk. inträda. Fortsattes pröfningen af StatsUlsk:s Utlåt. JM 273, i anledn. af K. Propos., i fråga om Statens medverkan för jernvägars anläggning, jemte väckte motioner ang:de sättet för dylika anläggningars åstadkommande.
N:o 1. 73 Lagar oförsäkrade mot Lade Ständcrnes och Konungens myndighet, såsom de ock hittills i större och mindre mon warit, om ej mellan Ständerncs sammanträden, som äro ärnade att icke tätt inträffa, en, att jag sä mä säga, bewakande Corps finnes, oupphörligen syslosatt att hälla Cagarne fram för Nationens uppmärksamhet, och, ester gifwen wäckelse, inför densamma pröfwa deras halt med den mogenhet, det lugn och den widsträckthet i öfwersigter, som sällan af blotta individuerne kunna förwäntas; men en Corps tillika sa undergifwen den Styrande Magten, hwars werksamhet bör wara ostörd, att den aldrig får widröra ett Werkställighetsbeslut eller steg af densamma, eller ens en provisorisk Författning eller Lagförklaring af densamma, utfärdad mellan Ständcrnes sammanträden och af desta ännu ej sanctionerad. Jag bekänner det, af sadan natur skulle den af mig föreslagne Beredning wara; och des hufwudsakliga befattning skulle ökas med omsorgeu om insamlandet af de högst wigtiga undcrrättelserne om Landets statistiska tillstånd. Sedan denna Corps i början af manga warit ansedd wärdig och tjenlig att, såsom werkeligcn kontrollerande del, fa ett rum i Grundlagen, till hwilken befattning jag för urin del aldrig hade ärnat den, har den nu mera haft det öde att wäcka farhägor, just sedan dest uppdragna mechanisme ädagalägger att ingen ting kontrollerande deri finnes. För hwem skulle denna Corps wara farlig? För Konungamakten eller för Ständcrnes? Den controllerar ingendera: den har ej att befatta sig med annat, än sjelfwa Lagarna och deras grunder: den sär ej ens anmärka något tvid nägonderas »verkställande steg eller beslut. Hwari ligger dä farhä - 74 Expeditioner till Riks-StLnden. gornas anledning?
Författaren — man undvek så mycket som möjligt att bruka glosan »skald», emedan den hade en sådan oangenäm bismak af högtrafvenhet — vore en yrkesman såsom andra yrkesmän; det funnes visst ingenting säreget eller »mystiskt» i hans sätt att producera, hvilket helt enkelt och helt prosaiskt vore en arbetsmetod, till väsendet ensartad med andra arbetsmetoder. Författarens högsta uppgift — det som just vore den nya diktningens nya uppgift — vore att sätta de aktuella spörsmålen, dygnsproblemen, under debatt, att m. a. o. konstituera sig såsom en gaya sciencia militans. Men det intressantaste och lärorikaste exemplet är ännu tillöfvers. Det fanns bland den skrifvande skaran en enda verklig poet, en diktare i stort, det förut nämnda undantaget. Han tillhörde genom ålder och grundläggande intryck icke den sistkomna generationen, utan den som föregick denna och af densamma förträngdes; han upptog i sig och öfvervann den enas kulturideal, såsom han upptagit i sig och öfvervunnit den andras; eller, kanske rättare: de spelade bäggedera för honom endast en sekundär roll, såsom bakgrund för en sig alltjämt utvecklande och växande personlighet. Men nu kommer det märkvärdiga: i en punkt, och det just den centrala och där man allra minst skulle förväntat det, blef denne man sittande kvar i ett materialistiskt åskådningssätt, nämligen i uppfattningen af sitt eget väsen, sin kallelse, sin egenart, af sitt sätt att lefva, af sin produktionsförmågas tillvarelsesätt och lagarna för dess verksamhet. Det utmärkande för denne man är att han är exklusivt diktare, icke något som helst annat än diktare — i den mening, hvari jag tager detta ord och hvarom mera längre fram —, samt på samma gång diktare i eminentaste grad. Och dock, hvad denne man i åratal kämpat för — han är innerligt visst icke ännu fri från denna maniartade fördom — var just den åsikten, att poesien vore en lägre art af andlig verksamhet, hvilken egentligen tillhörde förflutna tider med lägre bildningsnivå, men hvilken i våra dagar mist hvarje raison-d’être och ingen annan roll spelade än rudimentet af en ur bruk kommen kroppsdel, som nedärfts från tidigare existensformer och bibehållit sig ned till människan.
Då man vill fatta ett omdöme öfver vårt beväringsmanskaps förmåga att inlära sig det yrke, hvartill det kallas att samlas på de särskilda mötesplatserna, ma man taga sig i akt att icke för ofta tala om den stora fallenhet, dessa ynglingar ådagalägga. Man kan ganska lätt bedraga sig i sin förmodan och tro, att de kunna uträtta mera än det vid närmare skärskådande är fallet. Det är ganska klart att den, som icke synnerligen känner, hvad som erfordras, af en soldat, skall, då han ser ett beväringsmanskap uppställdt i leder, säga att dess exercis går ganska bra. Förhållandet är dock ofta helt annorlunda. Den ytterliga osäkerhet, som råder hos hvar och en af dem; den rädsla, som finnes hos litet hvar af dem, att göra orätt, bevisar nogsamt, att desse beväringsskyldige äro helt och hållet i barnaåren, hvad angår deras vapenöfningar. Det är dessutom välbekant, att vid 20 å 21 års ålder ynglingarnes kroppskrafter icke äro tillräckligt utbildade. I K. M:ts Propos. har derföre det förslag blifvit framställdt, att beväringsåldern skulle inträffa ett år sednare. Då har en större utveckling i fysiskt hänseende skett. Andra året är förhållandet helt annorlunda. De hafva då icke blott mera utvecklat sig i styrka och krafter, de hafva besinnat hvad de förut lärt, och återkomma med mognadt förstånd till fortsatta vapenöfningar. Man har vidare sagt att det skulle vara möjligen en del, som skulle andra året vara särdeles försigkomne och utmärkta framför alla andra. Jag har visserligen icke sjelf varit i tillfälle att bedöma detta, men vill icke bestrida att så kan vara fallet. Yidare har man framställt såsom obilligt, att de bevär ngsskyldige ens sammankallas till vapenöfning, men skulle det ske, vore det tillräckligt med en något längre tid första året; manskapet skulle mycket väl under en månad före början af ett krig kunna uppexerceras. Kan man sålunda på förhand beräkna dagen för ett fiendtligt anfall, är det möjligt att andra Den 23 Maj f. m. 369 årets exercis är onödig.
8) Är ett godt medel mot mask, binnikemask och vid epilepsi. 9) Tjänar såsom ett underbart utvärtes hotemedel för alla sår, friska och gamla ärr, ros, hettblemmor, fistlar, vårtor, brännsår, förfrusna lemmar, kläda, utslag, spruckna, sträfva händer m. m. och förtager hufvudvärk, susning, reumatism, gikt, örvärk m. m. Detta medel bör, såsom första hjälp, icke saknas i någon familj, i synnerhet under influensa-,., koleraeller andra epedemier. Ett enda prof Öfvertygar bättre än någon kungörelse. Hvarest e] depöt finnes torde man beställa direkt under adress: Schutzengel-Apotheke des A. Thierry in, Pregrada bei Mohitsch-Sauer brunn, Österreich, Franko hvarje poststation i Skandinavien kosta 12 små eller 6 dubbelflaskor kr. Mindre sändas icke. 5 % SPARKASSERÄKNING UPP8 F ÖR EN FLICKA af bra familj finnes genast plats på landet för att sköta en liten gosse. Svar jämte referenser och om möjligt fotografi emotses under adress » H. », p. r. Lerum. (6) U NDERVISNINGSVAN, ordentlig^ allvar !., musik, flicka, som genomgått 8- kl. läroverk, får plats hos äldre fru i stad för att tillse och läsa Iäx. Betyg och ref. sändas till » Z. », Nettraby. (17) E TT FLERTAL GODA PLATSER för lärarinnor samt hushållskunniga bildade flickor, finnas att genast söka å Nya Inaekorderingsbyrän, Brunkebergsgatan 3 B, Stockholm. Etabl. SnörlifYefi La Bracieuse. Lars Monténs Köpenhamn Ö. » VJ kg. tvål kokas i 2 liter vatten; när tvålen är upplöst, tillsättes underomröring 20 å 25 liter ljumt vatten; i denna utspädda lösning neddoppas plaggen. Vid ylletvätt böra såväl lösningen som sköljvattnet hafva 36 å 38 grader. » Finnas hos de flesta specerihandlare samt i mina butiker. N:r 19 Stora Nygatan.
Revisionen blifvit till deras beskaffenhet på det sorgfälligaste undersökta; hvarvid befunnits, att tvänne deribland, å en sammanlagd summa af R:dr 4,35o: 16:, icke kunna betraktas såsom innefattande den ringaste tillgång, emedan så väl Låntagare som Löftesmän äro numera veterligen med döden afgångna, samt alla de concurser, af hvilkas utredande någon ersättning kunnat förväntas, till fullo afslutade; Och tillstyrker Banco-Utskottet, på sådan grund, alt jemväl dessa nyss omförmälda tvänne lån blifva, med en summa af R:dr 4>35o: 16:, i 1829 års Bok slutligen afskrifna. Dels från de föregående Revisionerna, och dels genom till nuvarande Banco-Utskott omedelbart ingifna ansökningar, hafva några accordsoch eftergifts-frågor, i afseende på äldre skuldförbindelser till f. d. Riks-Disconten, blifvit föremål för Utskottets behandling, hvilka Utskottet häri - Banco - Utskottets Betänkande JY.-q 72., 5i ' i genom får underställa Rikets Ständer till slutligt afgörande. 1:0 Vid den Revision öfver fortsatta utredningen af f. d. Riks-Disconten, under loppet af år 1826, som år 1827 blef förrättad, anmäldes hos Revisorerna, ätt, sedan för ett utaf aflidne Fabrikören D. Jederholm, med borgen af Fabriks-Bolaget Jederholm et Hulphers, upptaget lån å 800 R:dr, i följd af bevakning i dessa Gäldenärers concurser, 172 R:dr såsom utdelning till Verket influtit, hvarförutan hos Curatorerne innestodo 2ÖT9- procent, sorn de efter anställd rättegång, hvars afgörande då likväl berodde på Kongl. Majrts