Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror mig således lia visat, att våra gamla privilegier, och deribland särskildt slägternas representationsrätt såsom privilegium, icke kunna anses vara upphäfna genom nuvar. Ridd.Ordn., sä vidt icke detta uttryckligen är åberopadt i sjelfva Ridd.Ordn.; alt ett sådant upphäfvande ej ens på denna väg, nemi. genom en Ridd.- Ordn., kan ske; och att man kan åberopa den tidens egna vittnesbörd, under hvilken denna Ridd.Ordn. tillkom, för alt ådagalägga, att denna åsigt då var gällande. Gr. Lagerbjelke, Gustaf: Här bar blifvit ytlradt, att frågan om R. o. Ad:s organisation genom val vore en privilegiifråga, och jag tror, alt Hr Tham tillräckligen utförligt ådagalagt detta, men till hans historiska bevisning ber jag att få lägga några ord, hvarigenom jag tror mig kunna visa, att äfven vår närvar, grundlag så betraktar frågan. Det stadgas nemi. i 12 § Riksd.- Ordn., att Ridd.Ordn. bör likasom öfriga Ståndsordningar vara i öfverensstämmelse med grundlagen författad. Således betraktas Ridd.- Ordn. såsom en Ståndsordning. Men alla de öfriga Ståndsordningarne anses af vår grundlag endast såsom ordningar, för hvad som ensamt angår Stånden. Hvad som kan anses angå mera än ett Stånd ensamt, stadgas i Riksd.Ordn., deruti till och med förekomma stadganden om processioners gång m. m. Ang:de de öfriga Stånden är äfven stadgadt, huru de skola väljas. Hvarföre något sådant stadgande icke förekommer om sättet, huru R. o. Ad. skall representeras, har just sin grund deruti, att man anser detta vara en privilegiifråga, och stadgandet, att R. o. Ad. infinner sig till riksdag och representeras enligt Ridd.Ordn., angår den form, hvarefter de pä Riddarhuset sammanträda.
Ifrån Stats-TJtskottet: Angående ny Stats Reglerande för Grips, holms Slottsoch Djurgårds Betjening; angående ändring i Roteringen vid Westerbottens Regemente ; — rörande en till Upsala Barnhus donerad Krono-fordran; samt angående OsmundsJernets betalning efter Kronovärdi, utan för. vandling efter Markegång j Ifrån Banco Utskottet: Angående Befordrings - grunderne innom Bsnquen; — om fördelning af arbetet emellan Riksens Ständers Revisorer, samt om tryckning af deras Berättelser m. ro.; — rörande väckt fråga om tillåtelse för en hvar att mot Svenskt Specle-mynt i Banquen tillbyta sig omyntadt Guld och Silfver; och i anledning af återremiss om PrsScriptions-tiden för Låne-omsättningar i Benco.Discont-Verket; Ifrån Statsoch J3anco*Utskotten: Angaend# Justering inför bada Utskotten af föreskrifter för Rikets Ständers båda Fenninge-Verk. 3:0 Instämmande f Borgareståndets beslut, att anmoda Expeditions-Utskottet, att |i|l trycket befordra Kongl, Majrts Proposition, ingående antagaodet af en ny Concours-lag, lamt dea öfverläggning, hvilken i Lag-Comitéen Den 1 April. 169 föregått Förslaget till ifrågavarande Lagförändring. 4:0- Återremiss af Statsoch Banco-Utskottens Betänkande, rörande Discont-Verkens utredning. j:o Bifall till Stats-Utskottets Utlåtande öfver väckt fråga, angående Rrono-tiondens utgörande till Stockholms stora Barnhus. 6:0 Underrättelse att Ståndet, i anledning af Banco-Utskottets Utlåtande, till upplysning angående de sedan 181S års Riksdag vidtagne åtgärder, i frågan om en ny Mynt-ordning, för dess del besiatit, att Riksens Ständer må genom en underdånig Skrifvelse till Kongl. Maj;t anhålla, att de till Förslags afgifvande i nämnde afseende utsedde Comitterade, måtte anbefallas att det dem lemnade uppdrag, sä fort sig göra låter, fullgöra.
Annu sent på kvällen låg han orörlig i sitt hörn. Han försökte allt ifrigare att tänka ut något, han måste tänka ut något, men han kunde inte. Han kunde bara känna, känna ett: Rosa skulle spela! Rosa skulle spela! Det var som om det stora mörkret tagit honom igen — det stora, ohyggliga, svarta mörkret. Slutligen vid tiotiden reste han sig darrande och huttrande upp, drog undan gardinen och såg ut. En tanke hade slutligen arbetat sig fram i hans heta hjärna. Det var en mild juninatt och fullt månsken. Ett litet belåtet leende drog öfver det vissna ansiktet, när han såg, hur ljus vägen var. Så öppnade han sakta dörren till dockornas skrubb och trädde in. Dagen därpå lästes på anslagstaflan samt på alla lämpliga trädstammar ett tillkännagifvande om, att en åtta års gosse, som såg yngre ut och var klädd så och så, försvunnit från dockteatern, antagligen medförande en större docka, klädd som brud. Hederlig vedergällning etc, etc. Men ingen hade sett honom. Guichet skaffade sig en häst och foi omkring i grannskapet, men med lika litet resultat. Hösten kom. Den moderna badorten blef så småningom tom på folk, och docktoatern hade försvunnit för längesedan. Från trädstammarna fladdrade ännu fragment af tillkännagifvandet om den försvunne gossen, men ingen tänkte på honom vidare. Då lästes en dag i platsens tidning: » Underligt fynd. Man har i en borgsskrefva funnit liket af en liten gosse och i hans armar, omsorgsfullt insvept i en gammal tröja,- en större docka i bruddräkt. Märken efter misshandel finnas. Månne här föreligger ett brott? Ifriga spaningar pågå. » Kort därefter sålde Guichet, af fruktan för efterspaningar, sin dockteater, och sedan gled han hastigt utför de sista stegen, som föra till de glömdas värld. Men ännu hände det, att han, bland supkamrater, på krogar, där brottet trifdes lika väl som lasten, grät öfver » pysen, enda glädjen, barnet som han förlorat och som han älskat så högt. » Men till brott kunde ingen locka honom. I samvetet satt en tagg, som höll det öppet. Kanske var det » någontingets » underliga mission här på jorden! Alfhild Agrell.
Kammarrättens förslag, hvadan äfven torde synas, att Ulsk. icke så orätt förfarit, då Utsk. råkat vara af samma tanka, som finnes uttryckt i K. M:s nåd. författning. För öfrigt har samme värde talare gjort sig besvär all uppläsa en del af Kammarrättens utlåt.; jag anhåller att få läsa de rader, som följa: ”För åstadkommande af desse conlroiler, kunde det nu päbudna charteringssättet icke oförändradt bibehållas, utan borde charina skiljas från den originalhandling, hvartill den hörde, för att kunna begagnas till verification derför, att chartaeafgifteu blifvit både betald och riktigt beräknad”. Jag har icke yttrat någonting annat under denna discussion, än att den egentliga principen läge deruti, att, i allmänhet sagdt, charlome, särdeles för högre valeurcr, skildes från handlingarne. Denna princip har K. Kammarrätten godkänt. Mine motståndare hafva icke yrkat, att principen är riktig för de stora chartorne och oriktig för de små. Men § i ilen gamla författningen innehåller, att stämpladt papper på hela ark skall finnas ända till och med 100 r:dr valeur. Således torde dessa Flrr, som yrka upphörande af den gamla författningen, finna, att, åtminstone hvad den högre valeuren beträffar, den gamla författningen slår i strid med det förslag, som af K. 6 H. 8 Den 4 Januari e. m. Kammarrätten blifvit afgifvet, oell då den talare, som uppläst de första raderne af den af mig afslutade mening, slutat med att säga, att här icke är fråga 0111 att afslå §, utan att återremittera den, och all uppgifva de cbarlors belopp, för hvilka man ville att hela ark skulle linnas; så har han derigenom satt frågan uti ett hell annat skick, än den blifvit salt uti af Gr. Mörner och Frih. Cederström, enär desse båda ledamöter yrkat bibehållande af den gamla g.
Herr Justitie-statsministern, på anförde skäl, anhållit om upplysning, af hvad anledning verifikationer saknats för en del utgifter å Utrikes-departementet, under titlar: »reseoch kurirkostnader, expektans-löner samt extra utgifter», så har bemälte Herr Justitie-statsminister, uti skrifvelse af den 10 September detta år, jemte omförmälan, att Revisorernes skrifvelse blifvit inför Kongl. Majit föredragen, till Revisorerne öfverlemnat en af II. Ex. Herr Statsministern för utrikes ärenderne afgifven, inför Kongl. Majit jemväl föredragen promemoria, af hufvudsakligt innehåll: att det Statsrådsprotokoll, hvaruti den instruktion för Kamereraren uti Utrikesdepartementet, på grund hvaraf omförmälde verifikationer uudandragits Revisorernes granskning, blifvit beslutad, redan vid sednaste riksdag varit föremål för Konstitutionsutskottets granskning, utan att lemna rum för någon anmärkning; att i alla tider och i alla länder äfvensom under alla olika styrelseformer, Utrikes-ministeren till sin disposition ägt större eller mindre anslagssummor, för hvilka redovisning i vanlig ordning aldrig varit ifrågasatt; och slutligen att sjelfva beskaffenheten af en del af dessa utgifter vanligen utesluter möjligheten och lämpligheten af deras bekräftande medelst qvittenser eller andra verifikationer. Härom förekommer icke ett ord uti den framställning Revisorernes pluralitet, det oaktadt, ansett sig böra öfverlemna till Rikets Ständer, ehuru, enligt min tanke, skyldig uppmärksamhet emot den myndighet, eller Kongl. Majits Regering, hvarifrån de äskade upplysningarne utgått, i förening med den inverkan å frågans bedömande dessa upplysningar tvifvelsutan äga, bordt mana Herrar Revisorers pluralitet, att ej lemna Rikets Ständer uti okunnighet om hvad sålunda förekommit.
Den ena af dem tycks vara en fru af omkring trettio år, med ett fint, något tärdt ansikte, omslutet af de breda hakbanden på ett diminutiv af en hatt på toppen af hårknuten, som ligger virad kring hjässan. En elegant kappa af plysch sitter som gjuten på den smärta figuren. Den yfviga björnskinnsboan med tillhörande muff, de mörka renhudshandskarne, den spetsiga kängan, som sticker fram under klädningskanten, allt är modernt och i stil, men utan minsta anstrykning af prål eller skryt. Hennes ledsagerska är en gammal kvinna, så gammal, att ansiktet är fullt af djupa rynkor kors och tvärs, munnen insjunken och tandlös, ögonen glanslösa och med liksom en hinna af half blindhet. Hon är iklädd den fattigas torftiga dräkt, och likväl synes det, att det är hennes helgdagskläder. Kjolen är af groft, mörkgrönt, hemväfdt tyg, koftan däröfver luggsliten och grå af ålder, men utan en enda brista. Ett nytvättadt och stärkt, randigt IDUN 432 bomullsförkläde täcker kjolens hela framvåd. På hufvudet bär hon en tjock, svart yllesjalett, hvarunder det glesa håret sticker fram, slätkammadt öfver pannan. På händerna har hon rödbruna, stickade lovantar. Öfver den ena armen hänger en nött skinnväska, och i handen håller hon en ren, hopviken bomullsnäsduk. Hennes ansiktsuttryck vittnar om stilla förnöjsamhet och hjärtats sanna frid. Af de ord som växlas mellan den gamla kvinnan och den unga frun — gumman är litet döf, så att frun får tala tämligen högt — kan jag förstå, att den gamla är hämtad för att tillbringa dagen i sin ledsagarinnas hem. Hvarifrån hon är hämtad, vet jag ej, om från ett fattighus eller någon egen liten vrå, där hon afvaktar det snart stundande slutet på en lefnadsbana, hvars historia jag icke känner. Men antingen hennes lif varit rikt på växlingar eller framflutit i enformighet, kan jag förstå, att hennes ställning varit en arbetande, tjä- nande kvinnas, en träget arbetande och troget tjänande. Idun Fredagen den 31 maj 1889.
För deras tillfredsställelse, som lika med mig önska att gymnastiska öfningar måtte införas, får jag omtala hvad jag just nu fått höra, att nemligen sedan Linköpings Gymnasium reglerat sina Cassör efter den nya SkolOrdningen, har en af Consistorii Ledamöter, på dess vägnar, vändt sig till föreståndaren för Gymnastiska Central-Institutet i Stockholm och begärt kostnadsförslag å en syftesenlig gymnastisk inrättning i Linköping, i stället för den förra, sorn varit i det förfall, Grefve Posse omtalat. Uppå derefter af Herr Grefven och bandt. Marjkalken gjord proposition, fann Ridderskapet och Adeln för godt, att så väl Grefve Posses ofvannämnde Memorial, som de af åtskillige Ledamöter, rörande samma ämne, nu afgifne yttranden, till Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottet remittera. Herr Grefven och baridtMarffalken yrtfrade, att sedan Grefve Gyllenborg, Johan Hen ning, / Den 21 Martil: bing,. till Riddérskapets och Adelns ProtbcoU den 5 dennes eftermiddagen afgffvit ett anförande, i anledning af Herr von Hartmansdorff?, Augnst, motion, angående ändring af åtskilige Oeconomiska Författningar, hvilken motion då remitterades till Lagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskotten, så hade Grefve Gyllenborg, hvars anförande icke kommit att åtfölja nyssnämnde remiss, nu anhållit, att berörde anförande äfven måtte varda remitteradt; och hemställde Herr Grefven och Landt-Mar. /kalken, i anledning deraf, om icke detta anförande kunde få till samma Utskott som Herr Von Hartmansdorff? ofvannärnnde motion, eller Lagoch Oeconomie-Utskotten förvisas; hvilket bifölls.
Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 48. sedan friare åsigter i tull-lagstiftningen numera gjort sig gällande, ifrågavarande skyldighet, hvilken ålåge jemväl dem, som förde smärre farkoster, vore till hufvudsaklig del öfverflödig, hvadan den borde upphäfvas, helst den föreskrifna visitationen, på det sätt den merändels tillginge, icke motsvarade sitt ändamål, samt fartygen dessutom, vid ankomsten till lossningsorten, vore underkastade en nogrannare visitation. Genom att vara nödsakad anlägga vid någotdera af ofvannämnda inloppsställen förorsakades, synnerligast om ankomsten skedde nattetid eller sedan mörker inträdt, ett längre uppehåll, hvilket, i händelse af ogynnsamma förändringar i vind, kunde för skepparen medföra ganska stora olägenheter. Då tillika å inrikes orter gående ångfartyg numera vore befriade från sådan skyldighet, syntes det motionären vara billigt, att äfven mellan inrikes orter seglande fartyg och båtar njöte samma fördel till godo. Af sådan anledning har motionären föreslagit, att Rikets Ständer ville besluta en sådan förändring af de i detta afseende gällande stadganden, »att skeppare å alla på inrikes orter gående fartyg och båtar måtte befrias från skyldighet att, vid inseglande genom någotdera af inloppen Furusund, Sandhamn eller Dalarö, der lägga till för undergående af tullvisitation.» De uti detta ämne nu gällande föreskrifter linnas intagna uti Kongl. Tullstadgan den 7 December 1860, § 75, enligt hvilken skeppare, som förer fartyg inrikes orter emellan, åligger vid ankomst till hamn eller tullplats anlägga vid »inloppsort» för att undergå visitation, vid plikt af 15 R:dr, om han seglar tullen, utan anläggning, förbi. »Inloppsorter», hvad Stockholm beträffar, äro, på sätt motionären anför, Dalarö, Sandhamn, Furusund och Södertelje.
2. vid årets början 390,379: 45. io. vid årets slut 379,103: 20. 7. 11,2 7 6: 25. 3. 11,664: 20. — återfinnes det, i tryckta öfversigten af Bankens ställning, såsom vinst på Bruk s-rörelsen upptagna belopp af Värdet af det under år 1857 vid Tumba Bruk förfärdigade Värdet af papper bar, enligt hvad ofvan synes, uppgått till B:ko R:dr 99,226: tilherladt r rF , vanper. 23 sk. u rst. Af denna summa har Rikets Ständers Bank påförts ett belopp af B:ko R:dr 66,464: 5. 1., deraf för Bankens eget Behof B:ko R:dr 40,800: 32. — Återstoden utgöres af tillverknings-kostnadén för Chartae-sigillatae-papper 25,303: 21. 1. „ Filial-banks-assignationer 360: R:dr 25,663: 21. T. Om härtill lägges värdet af det för åtskilliga verk och inrättningar tillverkade papper 31,797: 42. 8. visar sig, att brutto-inkomsten för papper, som för främmande räkning vid Bruket tillverkats, utgjort ■ 57,461: 15. 9. hvartill kommer värdet af det för Brukets eget behof förfärdigade papper 964: 24. 2. Det hos Kongl. Svea TIof-Rätt anhängiggjorda, uti 62 § af Rättegången 1857 års Revisions-berättelse omförmäldta mål emellan Banken emellan Rånoch Byggmästaren C. Wallman, angående å ömse sidor väckta erken 0('h nV99- sättnings-anspråk, till följd af de byggnads-företag vid Tumba ° 94 Bruk, som det, enligt upprättadt kontrakt, ålegat Wallman att verkställa, är, sedan mundtliga förhör blifvit inför Kongl. Hofrätten hållna och afslutade, numera öfverlemnadt till Kongl. HofRättens pröfning och afgörande.
Efter omförmälandet af här ofvan uppgifna förhållanden, har Prosten N. Wallin, uti en inom Preste-ståndet väckt och till Stats-Utskoltet likaledes remitterad motion, deruti Prostarne Lundblad och Setterblad instämt, jemväl hemställt och tillstyrkt, att det för återuppbyggandet af Lidköpings stads kyrka sökta lån å 25,000 Rdr måtte, emot derför föreslagna vilkor samt den säkerhet, som ansåges böra föreskrifvas, varda meranämnde stad beviljadt. Stats-Utskottef, som förskaffat sig del af ej mindre ritningarne och kostnadsförslaget för meranämnde kyrkas uppförande, än det vid byggnadsarbetets utbjudande ä entreprenad hållna protokoll, har af denna sednare handling inhemtat, alt entreprenören, enligt dess gjorda och utaf församlingen antagna anbud, åtagit sig att verkställa hela byggnadsarbetet emot en summa af 37,216 Rdr 32 sk, uti hvilken summa arbetskostnaderna äfven voro inberäknade. Från det belopp, som denna entreprenadsumma således utgör, bör dock, vid beräkning af hvad, som till dess liqviderande behöfver anskaffas genom lån eller kontanta tillskott, afdragas återstående behållningen af den utbetalda brandförsäkringssumman Rdr 13,000: samt kostnaden för den byggnadsmaterial, församlingen förbundit sig aflemna, äfvensom värdet af den efter branden befintliga koppar „ 6,800: — eller tillsammans
På detta sätt låter förklara sig, huru, under bristen på lefnadsmedel i Paris, dess lägre folkclasser instämde i rop mot Mine Veto, (då Konungen nekat godkänna en lag, som förföljde de prester, hvars samvete ej tillåtit dem underskrifva den såkallade Konstitution civique,) eller för att hemta exempel från en sednare tid och närmare land, huru lätt det var alt få personer att sjunga glädjesånger för förkastandet af den såkallade 72:011, hvilka icke gjort sig det ringaste reda för hvad det förkastade grundlagsförslaget verkligen innehållit. Jag borde nu undersöka verkningarna af det af TJtsk. föreslagna representationssätt, ifall det blefve infördt. Men dä jag redan nog länge upptagit tiden, inskränker jag mig till att i korthet uppgifva följande Irenne, som icke skulle uteblifva. Delta representationssätt skulle underlätta medlen för intrigerna och parti vigla ren att göra sig gällande inom representationen, det skulle härigenom och genom de borttagna motståndskrafterna inom densammn, ehuru i motsats med hvad Gr. Anckarsvärd förklarat och jag icke betviflar hafva varit Utskts tanke — högst betydligt försvaga konungamakten, och skulle slutligen genom borttagandet af den rot, representationen ägt inom folkets egna förhållanden, försvaga dess förmåga att gifva skydd mot yttre eller i 11 re ingrepp. Men hvad fordra då .verkligen tidsförhållandena i denna vigtiga fråga? Jo att bringa represen tationsel emeiiterna inom Svenska samhället i harmoni med deras nuvarande utbildning, men med bibehållande af samma nationella grundel-, från hvilka de utgått. Härvid, mine herrar! tillåter jag mig återkomma lill ett ämne, jag ofta vidrört, men som är nog vigligt, att ej uppmärksamheten för ofta kan riktas ditåt; det är nödvändigheten alt närmare fästa de länkar af förtroende, tillgifvenhet - DenaiOctobere. ta. fo5 het och kärlek, som förena de olika classerna och de särskilda individerna af Svenska folket, och som tillhopa bilda den stora samhällskedja, hvilken ensam förmår gifva styrka och sjelfbestånd åt Svenska Staten. Här, mine herrar] vänder jag mig lill personligheten i dess vidsträcktaste omfång, nemligen till alla personer inom Svenska samhället.
Lag gjort sig förfallen; alltså och då, om än ordalydelsen i det utaf Häradshöfdingen åberopade Kongl. Bref den 20 Dec. 1737, hvilket han förmenat böra tillämpas älven i fråga om bestraffning af fängelse vid valten och bröd, kunde med en sådan tillämpning förenas, Häradshöfdingen likväl, derest han åt samma Kongl. Brefs med flera hit hörande stadgandens mening och grund egnat tillbörlig uppmärksamhet, icke bordt komma till ofvananmärkta felaktiga domslut, pröfvade Kongl. HofRätten, i förmågo af 1 Kap. 12 § RättegångsBalken och Kongl. Brefvet den 11 Dec. 1766, skäligt fälla Häradshöfdingen att, för berörde orätta dom, böta Femtio Daler Silfvermynt, med Sexton R:dr 32 sk. B:co, samt ersätta Kongl. Maj:t och Kronan kostnaden för Björks fångförtäring under den tid af tolf dagar, han, utöfver hvad vederbordt, varit i fängelse hållen; men då Björk, enligt företedt skriftligt bevis af den 25 April i836, förklarat sig hafva, för det honom öfvergångna lidande blifvit fullt förnöjd, lät Kongl. HofRätten dervid bero. Öfver detta Kongl. HofRättens Utslag äro hos Kongl. Maj:t underdåniga besvär af Häradshöfdingen anförda, hvilka ännu icke till Nådig pröfning förekommit. Samma förhållanden, hvilka föranledt till åtal i sist afhandlade mål, hade af mig blifvit anmärkta emot Njurunda HäradsRälts den 14 April i835 afkunnade och i vanlig ordning till verkställighet befordrade Utslag, hvarmedelst Drängen Henric Carlsson, dömd att böta, för hustjufnad till ( 39 ) värde af 3 R:dr 28 sk., sexdubbla beloppet deraf, med 21 R:dr 24 sk., och för sabbatsbrott 3 R:dr 16 sk., är vordet ålagdt alt, vid bristande tillgång till böter, straffas med tjugu dagars fängelse vid vatten och bröd.
Ständer torde sjelfve finna , att penningens nedsatta värde och den årligen tilltagande dyrheten ej mindre träffade den Kongl. Hofhållningen, än hvar enskildt man; Riksens Ständer lära ock villigt samt sjelfmant vilja förekomma alla bekymmer i thy mål hos en älskad Öfverhet. Slutligen tillstyrkte Herr v. Schultzenheim , att det ifrågavarande Memorialet, jemte de dervid gjorda erinringar, skulle remitteras till StatsUtskottet, såsom bäst kännande tillgång och behof. Herr Zibet, Ebbe Ludvig: Jag förenar mig till alla delar med Herr Adlerheim, angående den uti Hans Kongl. Majtts och Hans Kongl. Höghet Kronprinsens Stats-summor föreslagna tillökning, högst billig i afseende på dessa höga Personers stora förtjenster af Fäderneslandet, och nödvändig vid den nu högt uppdrifna dyrhet på alla förnödenheter; men af detta sednare skäl vågar jag äfven ödmjukast föreslå en tillökning i Hennes Kongl. Höghet Prinsessans Statssumma. Hennes Kongl. Höghet, den enda utom Konungen af vårt gamla Dan 13 April. 221 vördade och älskade Konungahus, Gustaf Ilhs och vår nådiga Konungs Syster, som aldrig saknat Riksens Ständers tillgifvenhet och välvilja, har äfven behof af en ökad Statssumma. Hennes Kongl. Höghet Prinsessan har gjort och ännu vidkännes, genom Quedlinburgs bortmistande, en förlust, -sorn uppgår mindst till 12,000 R:dr Hamburger Banco, elier 24,000 R:dr i vårt Bancomynt. Huru otillräcklig Hennes Kongl. Höghets Statssumma till alla behof derefter blifvit, har jag haft tillfälle att erfara, genom den befattning, som för några månader varit mig uppdragen, under Hennes Kongl. Höghets vistande på Tullgarn. Att något understöd ifrån Tullgarns Kungsgård icke kan påräknas, derom äger jag, som haft befattning uti 22 år vid densamma, den fullkomligaste visshet. Det är, utom en Pensions-stat efter Högtsalig Hans Kongl. Höghet Prins Fredric, en vidlyftig