Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid sådant förhållande, och under erinran derjemte om hvad Rikets Ständer uti sin till Kongl. Majit den 21 Juni 1848 afgifna underdåniga skrifvelse, i fråga om moderlandets årliga bidrag till förvaltnings-kostnaderna för meranämnde koloni, yttrat, eller att detsamma icke syntes böra utsträckas utöfver hvad förut medgifvits, hafva Fullmäktige jemväl vid denna riksdag underställt Stats-Utskottet frågan om utbetalning af den utaf Stats-kontoret reqvirerade ersättnings-summa för meranämnde kostnader, hvilka för åren 1851 och 1852 öfverstiga dubbla beloppet af hvad som, enligt Riksgälds-kontorets reglemente. bör för hvartdera året af detta verks medel utgå; hvarjemte Fullmäktige, för den händelse, att Riksgälds-kontoret äfven framgent skulle få sig ålagdt godtgöra dylika af Stats-kontoret förskjutna kostnader för samma koloni, fästat Utskottets uppmärksamhet på angelägenheten af en mera bestämd föreskrift, än den hittills gällande, angående denna ersättnings-skyldighet och dess begränsning inom'eller utsträckning öfver den i gällande reglemente uppgifna anslags-summa. Lika med sednaste riksdags Stats-Utskott, anser nuvarande Stats-Utskott det ej tillkomma sig att afgöra frågan om rätta tydningen af det angående omförmälda ämne förekommande stadgande i Rikets Ständers för Riksgälds-kontoret utfärdade reglemente, utan får Utskottet samma fråga hos Rikets Ständer anmäla, med yttrande, att Utskottet, i öfverensstämmelse med Rikets sednast församlade
Men äfven om en så beskaffad delning af den solidariska ansvarigheten förekommer i vår lag icke ett ord, och det utan allt tvifvel på goda skäl. Bolagets rörelse består uti en ständigt fortlöpande serie af transaktioner. Hvarje af rörelsen påkallad utbetalning i reda penningar minskar eller förändrar skulden, likasom hvarje insats förnyar den. Häruti fortgår sålunda en ständig omsättning, och att hålla bok och reda uppå, huruvida och i hvad mån en yngre skuld tillkommit genom omsättning från en äldre, eller huruvida sednare, mindre omsorgsfullt beräknade förvaitnings-åtgärder möjligen vållat, att äldre skulder oförändradt blifvit qvarstående, torde i de flesta fall vara förenadt med stora svårigheter. Också har derföre Lagberedningen uti sitt förslag härom uttryckligen intagit den i sjelfva sakförhållandet grundade regel, alt, »då ny hufvudman i bolag inträder, svare han äfven för bolagets äldre förbindelser, så vidi de röra tredje man»; och då inom Bank-bolag ett bokslut, enligt 372 Don 21 Februari. nu ilrågav:de förslag, borde mellankomma, innan begäran om afgång skulle få bifallas och en ny bolagsmans inträde i hans ställe medgifvas, eger denne derigenom det bästa tillfälle att före sitt inträdande vinna kännedom om bolagets verkliga ställning. Dessutom borde ock andelen i vinsten på samma sätt som ansvarigheten fördelas, om fördelningen af den sednare skall kunna anses rättfärdigad. För öfrigt och om man härmed åsyftar, att för hvarje förbindelse bibehålla garantien sådan den var i det ögonblick, då för bindelsen tillkom, så är äfven detta en ganska vanskelig sak. En bolagsman, i dag rik, kan en annan dag vara fattig, och den sorn inträder vara rikare, än den som afgår. Skiftningarne i de materiela förmögenhets-förhållandena kunna vara mångahanda; men ett snille i förvaltningen kan ofta verka vida mer för bolagts soliditet, än flere tusende Riksdaler.
För hvar och en, sorn är öfvertygad om att realisationen osvikligen kommer att följa på myntbestämningen, kan G4 H. 21 Ilin 5 Mars f. ui. det således vara alldeles likgiltigt, om reverserne ställas i Bancosedlar eller Svenskt silfvermynt; men under mellantiden bör ingen åläggas att betala i ett mynt, hvilket. icke är gängse; derföre anser jag, att reverserne böra ställas i Svenskt banco. Herr von Troil: Lika med Herrar Lefren och Tham finner jag det vara för RiksgäldsContoret likgiltigt, om reverserne äro ställde i silfver eller Bancosedlar, när Bankluckan öppnas till ut växling; men å andra sidan kan det ej bestridas, att om denna utväxling aldrig skulle börja, eller måste åter inställas, skulle Riksgälds-Conloret kunna komma att göra högst betydliga förluster genom förskrifningarnes ställande på Bancosedlar. Mig synes derföre RiksgäldsContorets säkerhet fordra, att förskrifningarne blifva ställde i silfver, dock, till förekommande af ett onödigt besvär för låntagarne, med tillägg af det stadgande, att de, så länge Banken fortfar att inväxla sina sedlar, må vara berättigade att erlägga betalningen i Bancosedlar. Derigenom har man för alla händelser förebyggt förlust för RiksgäldsContoret, och i händelse silfverutväxlingen, såsom alla önska och hoppas, verkeligen snart börjar och äger fortfarande bestånd, hafva låntagarne härutaf ingen olägenhet. Herr Munck af Rosenschöld: Jag uther uiig blott få nämna clt skäl för Utskottets I) * n 5 Mars f. m. förslag, hämtadt från de för andra lån antagna rättsgrunder, hvilket jag icke hört förut anföras, nemligen att ingen kan åläggas att återbetala i annat eller bättre mynt, än det han erhållit. Men nu erhålla låntagarne sina Ian i Svenska Bancosedlar; jag hemställer om det då är billigt, att deskola erlägga återbetalningen i annat mynt.
8 0 1 Fine Sherry Muscatel » 1.25 menderas af läkare såsom synnerligen Olorozo, ljust golden, fylligt Fine Old Sherry Muscatel. » 1.75 helsosamt, och är, utspädt med vatten, med utmärkt arom och Very Old Superior Sherry en särdeles angenäm d r y c k. Kr. 2.25 % Muscatel - » 2.00! XXVIII — XXX. Täflingens Inom 441 Co, Stockholm, 32 Eegeringsgatan. af T u s e n t a l s personer bepröfvadt medel mot liktornar, vårtor, hudhardnad och nag-eltrång. Obs. alltid denna inregi ' Orerade etikett som garanti fiir varans dhtiiet, Säljes i StockJiolm hos C. F. Duf-ea, Drottningg. 41, Louise Blomberg, Vesterlångg. 39, Flin Edlund, Drottningg. 63, Ilylin &amp; C:i Farfymmagasiner, Tidningskontoren ni. fl. ; i landsorten i välförsedda Farfymeri-, Fkiperingsoch Cigarraffärer ä 1 kr. fl. Sändes franko mot kr. 1,10 i frim. [1767] A x e l I^itström. IDUN 442 PRISBELGKT: P A R I S, och Cecilia Holmberg, född Bååth; af L. A. A — n. (Med porträtt.) — John Ericsson; poem af Charlotte Lindholm, — TJr de svenska skaldernas kvinnogalleri; för Idun af Birger Schöldstrbm. II: Tegnérs » föremål ». — Amuletten. — » Talko »; af M. N. — Från damvärlden i Paris; studier af Alvar Arfwidsson. — Hemlif; af Lisseg. (Forts.) — Teater och musik. Förslag till matordning for veckan 7 — 13 sept. — Syltning. — Handarbeten. — Källaren. — Drycker. — Konservering. — Matlagning. — Smörgåsbordet. — Bostaden — Trädgårdsodling. — Sällskapslifvet. — II varjehanda. — Läkareråd.
Så länge invärtes handeln är så liten, upphöra ej så lätt följderne af att taga RörelseCapitalet ur en provinte till en annan jag förnyar derföre min motion att OdlingsLåneFonden bör ökas, såsom den der kommer att utgå i de Provincer, der Disconterna varit. Man anser Hypothekerne för OdiingsLånen osäkrare, men manne tj landets uppodling är det bästa och nyttigaste hypotheket. |ag har dessutom hört sägas, att BancoDisconten blott behölt göra obetydliga alskrbningar; hvarlöre fruktarman då fler;; genom OdiingsLånen j man kan ju pröfva det ena Documentet så väl sorn det andra , och fordra säkra cautioner för båda. Herr Mannerstam, Johan; I afseende på Bänkens Lånerörelse är jag af den tanka, att det hufvudsakligast felaktiga deruti är, att Banken till enskilt» utlånar äfven de inkom, ster, hvilka den genom Bevillning erhåller såsom ränta o-h afbetalning på StatsVerkets skuld. Det är både orimligt och orättvist, Den 8 Junii f, m, att utan nytta för Banken beskatta landet, för att bereda låneutvägar till Enskilta. Då åter fråga är, att emellan olika Näringar fördela bestämde tillgångar, hvarvid jag fullkomligt gillar den af Utskotten antagna grundsatts, att allmänna Lånebidrag böra verka till en ökad ptoduction, anser jag det icke vara tvifvdagttgt, hvilken Näring som lemnar bästa och säkraste afkastning, och som bör äga företräde såsom för Staten nyttigast. Man behöfver icke vidsträcktare Stat tiska kunskaper än dem vi redan äga, för att veta, att sä mycken till odling tjenlig jord finnes i Riket, att troligen ännu Sekler erfordras för att göra den frugtbar, o< h att således Jordbruket framför alla andra Näringar behölvcr uppmuntran och understöd. Jernbandteringen deremot, som är den hufvudsakligaste af våra binäringar, är redan åtminstone i de flästa Bergslager kommen till den höjd, både af Tackjernsoch Stångjernstillverkning, som Skogar och Malmtillgångar medgifva.
De befria äfven de akt6 H. 12 90 Den 8 Januari f. m. ningsvärde journalislerne, hvilka visserligen icke eller saknas hos oss, från det slags medtäflare, hvilka nedsätta yrket i den bildade allmänhetens ögon. Representantens yttranderätt är äfven hos oss försäkrad genom Reg.F:s 111 §, som säger, ”att riksdagsmannens ord skall vara fredadt”. Att använda denna § i det ifrågavarande fallet, vore likväl alt göra för mycken heder ät en tidning, som i alla afseendcn hörer lill det sämsta slaget. Del är obehagligt för mig, i den samhällsställning jag uppnått, att draga i härnad emot radicalismens talrika corypheer, i synnerhet som dessa äro understödde af en nära allrådande och ansvarslös tidningspress, och vore det visserligen lugnare för mig att vid aftonen af min lefnad, likt mången annan, flegmatisk åskåda huruledes fosterlandet allt mer går den lutande banan utföre, på hvilken det i detta afseende befinner sig; men, mine Hrr, jag anser det vara en moralisk skyldighet ali uppträda emot mitt lands inre fiender, så väl som jag uppträdl emot dess yttre, och jag kan icke anse annorlunda än såsom motståndare af mitt lands bästa de, som velat införa ett representationssätt, som skulle störtat landet i en afgrund af olyckor, hvilka sedermera yrkat en förändrad arfslag, som skulle ännu mera sönderslycka den Svenska jorden, och hvilka pä allt vis söka att undergräfva Konungamakten. Della anförande blef här afbrutet af H. Ex. Hr Gr. o. Landtm*, med anhållan, att Gr. Björnstjerna icke måtte för mycket aflägsna sig från det förevar, ämnet, som nu rörde stämpling af tidningar. H. Ex. Hr Gr. Björnstjerna: Jag har sagt hvad jag anser såsom en moralisk skyldighet, och denna skyldighet skall jag söka uppfylla så långt jag förmår, öfvertygad om, alt mången god medborgare skall hålla mig räkning derför, och att en icke aflägsen framtid skall göra det ännu mera. Hr Printzenskjöld:
Se där var stenen, där han gråtit! Sten tyckte att mossan var grönare här, trädet fagrare och att över hela platsen låg en särskild ro. Och så gjorde det ... Sorgens viloplatser föra alltid sin särskilda frid med sig. Ofta stöter man på ställen, där det råder som en evig helg. Lägg märke till dem, ty där ha människotårar fallit! Sova tänkte inte ens Sten på den natten. Sova, ifrån dalen — ifrån krönet — ifrån studentmössan — och — mest av allt — från Karin? Åh, nej! Han spejade och spejade mot höjden, men det var ju natt nu. Om man kan kalla »natt» en sådan genomskinlighetens dunkla klarhet som denna. Naturen har brått under vår korta dubbelsommar. Bara för några ögonblick sträcker solen ut sig på bergstopparna; fåglarna somna mitt i en drill, älgarna stanna mitt i loppet, blommorna bada hastigt i den kraftiga daggen, skogens nattvandrare smyga snabbt ut på rov. Så en blixt vid västern — solen är åter vaken, och åter växer gräset, så det hörs, och åter skjuter säden ax direkt ur myllan. Sten satt utanför stugan med händerna knäppta bakom huvudet, nästan domnad av alla nya intryck. När solen höjt sig, tyckte han att han varit med om en döpelseakt, i vilken han själv varit dopbarn. I den stunden blev han naturens egendom: han skulle aldrig bli fri man mer. Äntligen var rika Hans hus som framsuget ur morgondimman och flammade åter eldrött på höjden. Men Sten mindes det som ändå mer flammande och eldrött — och som större. Men ett slott var det ändå, och Karin var prinsessan, som väntade på prinsen. Och nu kom prinsen äntligen! Sten stormade uppöver, men föll tillbaka gång på gång. Berget var brantare, än han mindes det — mycket brantare. Han slängde ifrån sig studentmössan, som om det varit den som tyngt honom — tog språng, kröp! Till sist kom han, svettdriven och andfådd, till trollstenen, som låg halvvägs. Där måste han stanna. Han hade fått stadsmuskler och stadslungor, han, Sten! Men han hann inte harma sig, ty nu såg han en flicka i scharlakanskjol däruppe på krönet, skuggande ögonen med handen, se ned mot dalen. Var det Karin?
Tillkommer: genom öfverflyttning från Lifbevärings-regementets anslag: till 2:ne Andra Kapitens-löner å 2,000 R:dr 4,000: — 144,787: 70. Oindelt spanmål, såsom i 1861 års Riks-stat .TT." 21,344: 40. Wermlands Fältjägare-regemente Svea, Göta och Wendes Artilleri-regementen, Reservations-anslag: Penningar: Afgå och öfver/lyltas på anslaget för Gotlands Nationalbeväring: det för Artilleri-depot-kompaniet i Wisby beräknade be/opp 9,938: 90. samt indragas (ett Läkare-arfvode) 100: — 10,038: 90. tki tck. * | * /ölj/oO! dl Oindelt spanmål: Nuvarande qvantitet med värde 84,489: 20. Afgå och öfver/lyltas på anslaget för Gotlands Nationalbeväring: för nyssnämnda Depot-kompani beräknad spanmål, 655 kubikfot ä 2 R:dr 1,310: — 33 579. 20 Ingeniör-korpsen (derunder Reservations-anslag till korpsens praktiska öfningar 5,000 R:dr). Penningar: Oindelt spanmål, såsom i 1861 års Riks-stat 3,328: — Kavallerioch Artilleri-hästars remontering och skoning: Tillkommer: Förhöjning Lega för hästar till Artilleriets exercis Fouragering af Artilleriets och Värfvade Kavalleriets hästar, Förslags-anslag : Nuvarande summan . 350,000: Tillkommer: Mathållning för manskapet vid Garnisons-regementena: Nuvarande anslaget Tillkommer: — S:gr Beväringen. Lifbevärings-regernentet:
"Balzac är död, och så vidt jag vet, ha männen inte godkänt hans lära i denna punkt. Sjuttonåringen har behållit tronen allt fortfarande." "Derför att trettioåringen försmått den." "Men vi ha nu tänkt ut ett medel att äfven mot er vilja få er tillbaka till societeten," fortsatte Lagander. "Jag är nyfiken att få höra det." "Vi välja er in i Finska Sällskapets direktion." "Tackar så mycket. Men jag tar inte emot den äran." "Afsägelse godkännes inte utan laga skäl." "Sådana har jag mer än nog." "Till exempel?" "Till exempel, att John inte skulle godkänna det." "Nå, du vältrar ju nu sjelf skulden på mina axlar," sade John. "Och för det andra, att jag inte har lust." "Ni måtte alls inte intressera er för qvinnans frigörelse?" frågade Nymark. "Nej," smålog Alma. "Om det berodde på mig, skulle jag vilja inskränka äfven mannens frihet." "Hvad säger du till det, John?" skämtade Nymark. "Ingenting," svarade John leende och blåste lugn ut ett rökmoln ur munnen. "Riktigt sant." fortfor Alma. "Sommarn här på landet är så utomordentligt angenäm just derför, att John ständigt är hemma. Här ha vi inte samhället eller fäderneslandet eller finskheten eller ... någonting, som stör oss." "Eller er mans vänner, tänkte ni säga," tillade Lagander. "Så dum tänkte jag ändå inte vara." "Ni är alltså svartsjuk på samhället och fäderneslandet," sade Nymark. "Hvad menar John om det?" "Jag hör på med öfverraskning." "Han bryr sig naturligtvis inte derom, äfven om jag vore svartsjuk." Det låg något stucket i hennes röst, hvarför John skyndade att föra samtalet på andra ämnen. "Du blir kall, Alma," sade han, "skall jag gå och hemta din kappa?" "Tack, jag skall taga den sjelf. Jag måste ändå eljes gå upp." Efter en stund kom hon tillbaka, och under tiden hade man börjat diskutera i politik. Alma tog sitt handarbete och satte sig litet afsides.
Genom den föreslagna förändringen skulle Kongl. KammarRättens Advokat-fiskal beröfvas en honom till hans uppmuntran beviljad löneförmån. Sådant vore dock hvarken välbetänkt eller Rikets Ständer värdigt, synnerligen som denna befattning vore särdeles vigtig och dess utöfvande, som vore förenadt med mycket obehag och af en förtretlig beskaffenhet, jemväl fordrade en större skicklighet. Åtminstone borde den nuvarande innehafvaren af nämnde embete icke gå i mistning af sina nuvarande löneinkomster, hvilket dock skulle inträffa, derest Utskottets förslag oförändradt antoges. Då Siats-Utskottets Memorial, Jlfé 231. Då emedlertid de skäl, som innefattas uti berörde anmärkningar redan vid frågans förra behandling inom Utskottet blifvit tagne i öfvervägande samt dertill kommer, att Borgareoch Bende-Slånderi bifallit ifrågavarande betänkande i dess helhet; så och då Utskottetanser, att det beslut, Bikels Ständer i denna fråga komma att fatta, icke kan inverka på den rätt lill aktorats-proccnt nuvarande tjenste-innebafvare på grund af gällande instruktion möjligen kunna pröfvas ega, får Utskottet sitt redan afgifna yttrande vidblifva. Stockholm den 4 Augusti 1854. Reservat ion af Friherre Cederström, R., Herr Blomstedt, C. R., Biskop Annerstedt och Prosten Arosenius. Anti. till Exp.-Dtsfe. d. 11 Aug. ISSA, kl. 2 e. in. Memorial, i anledning af er hällen ålerremiss å utlåtandet M 149, angående väckta frågor om förändrade beskattningsgr under för mjöloch såg qvarnarsamt om ödesqvarnars befriande från grundskatt.
Han tänkte på snöflingornas geometriskt prydliga mönster, som påminde om glödritningarna på lapparnas husgeråd, och på de assyriskt eller mexikanskt cicelerade pollenkorn, hvilka liknade de bucklor af guld, som han drömt att en gång få skänka sin trolofvade till örhängen. Poeten Ignotus älskade, som redan är berättadt, att filosofera, men icke medelst abstrakt tänkande utan genom att samvetsgrant lyssna till inbillningens logik. – Det är en ny filosofi som en gång skall få sitt system, brukade han säga, när han likt en godmodigt spörjande och frågande Sokrates någon afton satt bland förtrogna vänner. – Konstens filosofi är ännu alldeles icke skrifven. Mycket som framträdt under det namnet är stort och djupsinnigt, men betraktar frågan utifrån ur det abstrakta tänkandets synpunkt. Konstens filosofi det är läran om inbillningens logik. – Nåväl, Ignotus – sporde honom vid ett sådant tillfälle en ung man, hvilken satt vid hans vänstra sida, samt räckte honom ett hvitt papper och ett kol. – Jag vill här i trogen öfverensstämmelse med min inbillning teckna en bild af världsalltet. Vore icke en ålderstigen, grubblande kvinna den rätta sinnebilden? – Antingen ser du en inbillningssyn och då kan du ej känna dig tveksam eller också ser du den icke – svarade poeten Ignotus med glittrande skälmaktighet i blicken och fattade själf kolet. – Jag är en klen tecknare, men med hjälp af förklarande ord skall du måhända någorlunda förstå mig. Jag bekänner, att när min inbillning öppnar sitt fönster mot världsalltet, ser jag att börja med helt naturligt en rymd, men jag ser ingenting af din ålderstigna kvinna. Hon måste, så att säga, vara inbillning i öfverflyttad bemärkelse, en allegorisk tankekonstruktion. Skall du icke också sätta henne en fröpåse i handen för att beteckna ett enhetligt urämne? Inför inbillningen kan emellertid aldrig mångfalden förklaras ur enheten, utan blott och bart ur en evigt existerande mångfald, talet 713 aldrig ur det ensamma talet 1.
Fyr-anläggllillgar å den s. k. Tvlö-udden vid Halmstads-bugten, om anslag till. Motion N:o 51. Stats-Utsk. Utlåt. Mern. St. underdån. Skrifv. Fursteilboff, angående pension åt f. d. Diligensföreståndaren Johan August. Motion N:o 189. StatsUtsk. Utlåt. N:o 153 och Mern. R. St. underdån. Skrifv. Fågel, skogs-, angående utsträckning af den s. k. lilla jagtens fridlysning till. Se Jagt. FåhraeusOlof Immanuel, Motion N:o 120, angående pension åt Artisten, Kammarjunkaren Wilhelm von Wright. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 153. R. St. underdån. Skrifv. Förberg, angående förhöjning af pensionen åt Landssekreteraren Olof Henrik. Motion N:is 87 och 246. Stats-Utsk. Utlåt. R. St. underdån. Skrifv. Förlagsrätt, angående utfärdande al en författning rörande artistisk. Motion N:o 232. Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 1. R. St. underdån. Skrifv. N:o 45. 16 Gardell, angående pension å allmänna indragningsstaten åt Anna Gardell, enka efter Landskamereraren L. J. Motion N:o 59. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 153 och Meni. R. St. underdån. Skrifv. Giftomannarätt, angående upphäfvande al. Motion N:o 236. Lag-Utsk. Retänk. N:o 33 och Mern. N:is 49 och 75. R. St. underdån. Skrifv. Gjörcke, angående anvisande af årligt anslag till Simlärare!) F. A. Motion N:o 140. Stats Utsk. Utlåt. Gods, förbrutet, angående dess tillfallande till Kronan. Se Böter. Grundskatter, angående afskaffande af.
Jag föreslår afslag å Utlåtandet. Hans Eocccllence Herr Grefven och Landt Marskalken gjorde proposition till bifall å Statsoch EkonoiniUtskottens förevarande Utlåtande; hvilken proposition med Ja besvarades. Vid förnyad föredragning af Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottens d. i4 sisth Julii under N:o i3 afgifne, och den 24 i samma månad e. m. på bordet lagde Betänkande, angående yrkadt förbud emot införsel af Utländska Fabriksvaror m. m., blef samma Betänkande af Herr Rosenqvist, Fredrik Leonhard, samt Herr Marks von Wurtenberg, Gotthard Wilhelm, ytterligare hegardt på bordet; hvilken begäran Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade icke kunna emot föreskriften i 49 §• Riksdagsordningen förvägras. Företogs till pröfning Statssamt Allmänna Besvärsoch EkouomiUtskottens d. Den Augusti e. m. ii sisth Julii, under N:o 53 afgifne, och den i dennes på hordet lagde, Utlåtande, angående Dykerioch Bérgningsanstalterne i Riket. i ' . - • - il Herr Rothliebj Carl Fredrik, hade inlemnat följande, som upplästes: Ingressen till Utskottens Utlåtande är obestridligen grundad på hvad nödvändigheten och billigheten kräfva; men emot deras förslag till verkställigheten synes mycket vara att anmärka. Att bilda en Dy* keri-anstalt på Actie-teckning, är måhända en utvidgning af Handels-intresset, och innebär en beräkning af vinst på sjönödlidandes bekostnad. Det motbjudande i en sådan octroijering faller genast i ögonen, och jag tror icke, att i något Land Dykeri finnes, sorn år grundadt på Actieteckning. Utomdess är det ganska oafgjordt, huru denna Actieteckning skulle utfalla, eller af hvilka personer denna association kommer att bestå, då en Actie kan säljas till det låga priset af 100 R:dr B:co.
Cheferne för ett slikt förslag upphör att vara eggad af utsigten till ernående af ett så väsendtligt emolument, som fri boning, hvilken jag, för min del, önskar dem, mindre för den personliga beqvämlighetens skull, än derföre, att jag anser ärendenas gång skola vinna snart sagdt oberäkneligt på möjligheten för en sådan Chef, att alllid hafva sin Expedition under ögonen i det hus, han bebodde och vara, när som hälst, tillgänglig för alla, som med denne linge att sköta, samt kunna egna en oalbrulen tillsyn åt göromålen hos sina underordnade. Då jag således fästat mig hufvudsakligen vid nyttan för det allmänna af ett dylikt arrangement, kan jag ej biträda Stals-Ulskottets beslut att, med förbiseende af detta syftemål, nu anslå contanta byres-ersätlningar, som ej synas mig vara gagneliga, men väl kunna i en framtid föranleda nya anspråk i samma väg. Vidare skilja sig mina åsigter från Höglofl. Utskottets majoritets i afseende på tillstyrkandet af i,5oo R:dr i taffelpenningar åt de consultative Stals-Råden, hvilkas totala inkomst jag trott böra inskränkas till högst 5,ooo> R;dr, såsom en summa, i allta fall betydligt öfversligande den för Högsta Domstolens Ledamöter hittills anslagna, och hvaruti ingen tillökning af Kongl. Majrt blifvit ifrågasatt.^Mitt skäl är, alt de nya embelena, elter mitt begrepp, komma alt vara, i anseende både lill funclionens vigt och inflytande samt halten af de egenskaper, som för bestridandet erfordras, vida underlägsne det högsta domare-kallet; hvarjemte, efter milt förmenande, någon representation, hvartill taffelpenningar afses, icke af omständighelerne påkallas för Ministrar utan portfeuille.