Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Följden skulle blifva, att eapitations-afgiften antingen komme alt förökas eller också fortfara. Huruvida skäl dertill kan vara i ändamål att hålla referenter för tidningarna, lemnar jag åt en hvar att bedömma, isynnerhet då man vet, att många af Ståndets ledamöter äro i ganska små omständigheter. Jag vet t. ex. att utgifvaren af fullmakten för en af de ledamöter, som sitta på samma bänk som jag, betalar bevillning såsom arbetskarl. Huruvida det då må vara skäligt att pålägga Ståndets medlemmar ytterligare afgifter, får jag till Ståndets bepröfvande hemställa. För öfrigt har man visserligen anfört, att tidnings-redactionerna förklarat sig beredvilliga att intaga dessa res 11 meer, men om referenterne icke uppgöra resumeerna i tidningarnas smak, äro tidningarna icke förbundna att intaga dem. R. o. Ad. skulle sålunda ingå ett accord med tidningarna, hvarigenom åligganden endast för R. o. Ad. men icke för andra parten skulle uppstå. En talare har beskyllt Ridd.Utsk. för njugghet. För min del kan jag icke anse såsom njugghet, att man ej vill bevilja anslag för referenter åt tidningarna, då man i annat fall nödgades pålägga en beskattning; synnerligen då Utsk:s åsigt om afgiften är sådan, att ingen kan tvingas till dess erläggande. En annan talare har sagt, att den ifrågaställa åtgärden skulle bidraga till R, o. Ad:s anseende, hvilket un - Den i Augusti. 3; der nuvar. omständigheter skulle förminskas. Jag lemnar detta derhän, men skulle R. o. Ad:s anseende blott bero pd refereringen af dess förhandlingar i tidningarna, så är det icke mycket bevändt dermed. Jag har intet vidare att tillägga, utan anhåller om propos. till bifall å Utsk:s betänkande. Hr Bråkenhjelm: Det misstag, som blifvit begånget af den ledamot, hvilken ensamt talat emot Gr. Sandels’ förslag, är redan upplyst. Här är icke frågan om utgifvande af en särskild tidning, utan endast af en särskild redaction af R. o. Ad:s öfverläggningar, hvilken kunde öfverlemna* till de tidningar, som nu finnas.
Om för öfrigt Amortissements-anslaget bortkastades till så kalladt Kustförsvarhvarifrån skulle då medel tagas till Uppodlings-understöd och Fastighets-lån, hvilka den värde Ledamoten, i 6:te puncten (hvad Fastighets-lånett beträffar, nog oförtjent) prisar, såsom varande "bland de nyttigaste Författningar, tagna vid sista Riksdag till Jordbrukets upphjelpande?" —- Jag, för min del, förmodar, att den värde Ledamoten, i stället för ”Kustförsvar " menat Kustbevakning. Då skulle jag åtminstone tro mig kunna inse orsaken, hvarföre han dermed velat lägga grund till sin Stats-liushållnings-plan. Uppå derom af Herr Grefven och LandtMarskalken framställd samt af Ridderskapet och Adeln bifallen Proposition; blefvo så väl Herr af Darellis ofvannämnde Memorial, som Herr Cederskjölds nyss uppläste anförande, till StatsUtskottet remitterade; hvarjemte Herr af Darelli tilläts, att sitt Memorial med de öfrige RiksStånden communicera. 20 Den 2 Januarii. Grefve Gyllenborg, Johan Henningj anförde skrifteligen: Sedan den tid upphört, då, jemlikt försigtighetens och billighetens fordringar, en Egendomsägare, genara Författningar, var betryggad för förluster i anseende till de oundvikliga biträden, Husbönder på landet måste sine Underhafvande meddela, synes mig, att, vid nuvarande förhållande, Författningar borde vidtagas, som i någon mohn återförde till samma ändamål. Att Husbönder, icke obetydligen måste biträda sine underhafvande Landtbönder, till förekommande af Hemmanens ödesmål, känna åtminstone jordbrukande Ståndspersoner af egen erfarenhet,-äfvensom att vid nu i flera Provincer tilltagande fattigdom, icke någon säkerhet för återbetalning är att påräkna, och torde jag, ifrån verkliga inträffade händelser, kunna upplysa, att Husbondens nu varande lidande äfvenså litet kan förutses, som förekommas, för att derifrån hämta anledning att föreslå den rättelse deruti, som jag tror, kunde, utan förnärmande af någons rätt, vidtagas.
Långdans en jag modem sig den lösnäsor med så o c h m u s i k eller skrik och voro försedda med hvilka de helt där var Gåsmarsch i långa skrål. En sång. hel påfågelsfjädrar, ogeneradt sopade en i från sina förhar hägrade är den sina j a g det hafsen förtjuvetenskapsLysekil m e d villor ståtliga b a d h u s b y g g n a - västkustbild, de öfriga. som vida Till höger taflor, af en bland har Gullmarsfjorden mångskiftande hvilka de fagraste. dock endast dunkelt Nu för m i g denna underbara bergsklippa märkliga vildt romantiska formationer och sitt läge. A — g. sommarhimmel västerhafvet. möjligt, flaggsmyckade, med föraf m ä n n i s k o r, ligger och b o r t i fjärran, heller alla strandpromearbete. mig skorstenen. nationen tillsammans konstnärer, naden ögonEtt första små pittoreska hamnen kunna s o m tåget passerade. Kolossala vagnar kunnat tänka mig. Vi vid hafvet, O. det mest betydelsefulla o c h så ä r o sjön mellan skyddande bergsklippor. akvarier att klam för — sig. Det sina martafla. mera praktiskt än af ombord, o m, och genast upprullas badhusbyggnaderna, kyrkan. dock kulen himmel, just mera aptit alltsomoftast. — lighet sol bogen, till j ä r n v ä g s - ceremoniösa nigningar för folket, klädd s o m i hela sin kröningsståt. j a g stiger o c h litet hvila hon drottningen fara. anteckna, Ett gifvit här se. D å var tåg. västerhafvet frukost. Hur vimplar a n b l i c k e n af Smörkullen gripande på allt fingo blick nedåt båtbryggorna, den judekvarkonstnärsförening, i så k o m m e r skyndar in i den rymliga restauranten, med mycket Till mig, utkastades bland allmänheten. när. och hojtande. folkmängden. som present Den skulle en kasta en dams uti. hafvet j a g att illumination.
Då Utskottet i Betänkandet N:o 8 afstyrkt förslaget att med Bevillning belägga förbrukningen af åtskilliga öfverflödsvaror, har deremot en Ledamot afHöglofl. Ridderskapet och Adeln anmärkt, att, enär ifrågavarande Bevillning, under den tid den erlades,inbringadeårligennära i5o,ooo R:dr, hvilka egentligen erlagts af de förmögnare classerna, det vore besynnerligt att afskaffa denna afgift, för att bäras af alla classer gemensamt, hvadan, såsom en rättvisa emot folket, blifvit hemställdt omåter upplifvande af detta bevillningssätt, med den modification, att de så kallade små titlar, hvilka leda mera till besvär i verkställigheten än något lönande resultat, måtte afskaffas och afgiften inskränkas till förbrukningen af Vin, Caffe och Socker, på det sätt, att hvar och en, som angaf sig att nyttja vin, skulle erlägga 2 R:dr, samt för bruket af BevilltiingsUtskottets Utlåtande N.o 28. 3 caffe och socker 1 R:dr. Denna afgift vöre ringa för dem, som gåfvo sig dessa njutningar; men då deras antal kunde antagas till i5o,ooo, funnes härigenom en tillgång för betydlig, håde att lossa från de classer, som ensamt borde hära dem, och att för Staten eftergifva; hvarjemte åtskilliga Ledamöter ansett lämpligt och nyttigt, att i allmänhet med serskild Bevillning belägga öfverflöds-artiklar.
Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 30. om inteckning i lös sådan. Motion N:o 113. Lag-Utsk. Betänk. N:o 57, Meni. R. St. underdån. Skrifv. Elementarläroverk, om ändring af nu gällande stadga för rikets allmänna. Motion N:o 105. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 56. R. St. underdån. Skrifv. N:o 47. — —- att dess tvänne lägsta klasser må från nämnda läroverk skiljas och förläggas till folkskolan, m. m. Motion N:o 267. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. R. St. underdån. Skrifv. N:o 47. i 19 Embetsoch tjenstemän, om deras proportionerliga förhållande till öfriga samhällsklasser i Sverige och grannländerna, m. m. Motion N:o 295. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. Engman, Per, från Wester-Norrlands län. Motion N:o 55, om statsanslag för inrättande af en pedagogi i Sollefteå. Stats-Utsk. Utlåt. — Motion N:o 56, om statsanslag för anläggning af ny väg från Ramsele sockengräns till Tåsjö kyrka i Wester-Norrlands län. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 78. R. St. underdån. Skrifv. N:o 83. Motion N:o 57, angående ändring af 21 Kap. 4 § Rätt-egångs-Balken. Lag-Ut.sk. Motion N:o 168, att Ångermanlands södra fögderi måtte uti tvänne fög derier fördelas, m. m. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 60. —- — Motion N:o 169, om utfärdande af närmare föreskrifter rörande rättigheten att erhålla och skyldigheten att fullgöra skjuts. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk.
Hans minne af den bruna flickan har visserligen klarnat; men står dock i hemsk belysning, lik den, som hvilar öfver heden, då månen blodröd går upp öfver synranden. Det är oupphörligt förenadt med minnen af besynnerliga sammanträffanden nattetid i skogen, af helgerån, giftdrycker, dolkstygn, trolleri och hedniskt väsende. Och likväl tillstår han stundom bäfvande för sig sjelf, att han med kärlek fasthänger vid denna bild; i sådane stunder vågar han ej skåda sin Helena i ögonen; han rider ut i skogen, rider vildt, så att hästen betäckes af skum, rider länge, intilldess natten rufvar på nejden. En sommarafton, då riddaren, ansatt af sitt dystra lynne, red i skogen, inträffade åskväder med strida regnskurar, som föranledde honom söka skydd i klostret, i hvars grannskap han befann sig. Brodren portvaktaren, nu så skallig af ålder, att tonsuren för honom var öfverflödig, öppnade porten, helsade riddaren och underrättade honom att priorn befann sig i bokrummet. Riddaren gick in och fann sin gamle lärare, med pennan i hand, skrifvande i en foliant, på hvilken han för tio år sedan börjat arbeta. Det var den outtröttliga fliten, som lägger sandkorn till sandkorn, tilldess berget är färdigt, såsom tiden lägger sekund till sekund och med samlade sekunder härmar evigheten. Rummet var sig likt, dunkelt och högtidligt; björkarne beskuggade som fordom det gröna spetsbågefönstret, och folianterna stodo på sin gamla plats; ja det veck, som patern för tio år sedan, under den siste lästimmen med sin lärjunge, lade vid Extremum hunc Arethusa mihi concede laborem fanns ännu i den gamla Virgilius. Men den fordne lärjungen var icke mer yngling, utan en man med allvarlig panna och bleka, skäggbevuxna kinder. Riddar Erland satte sig vid patern sida. Det utanför rasande ovädret, de mot fönstret slående regnskurarnes vemodiga sorl stämde samtalet i dyster ton.
Jag vili blott 7° De» i Mais e. m. tillägga, aLt hufvudsakliga anledningen till de öfverklagade missbruken härledt sig derifrån , att samma räntegifvare blifvit anslagne att lemna sine räntor till flere räntetagare. För alt förekomma detta, är, redan för en del år sedan, en Författning utkommen, sorn bjuder alt samma socken skulle anslås blott till en eller så få räntetagare som möjligt. Hvarföre den ej gått i verkställighet, vet jag ej. I öfrigt instämmer jag med Herr von Troil, att det är ett oerhördt löningssätt, då Embetsmannen skall hafva sin vinst deraf, att nöden i Landet är allmän. Jag yrkar hvarken bifall eller afslag, men bar ansett det vara tnin pligt att lemna upplysningar om saker, som ej blifvit uppgifne i enlighet med verkliga förhållandet, samt bidraga att gifva origtig öfvertygelse om förhållanden, hvilka blifvit så olika framställde, I afseende å formen för behandlingen af denna fråga, hade jag icke kunnat föreställa mig annat, än att då första Betänkandet var genom återremiss förkastadt, det nu mera icke kunde blifva föremål för votering, och jag öfverlemnar denna formfråga till Herr Grefvens och LandtMarskalkens afgörande. Herr af Billbergh: Jag skall icke blifva vidlyftig. Jag har blott ansett mig böra vitsorda hvad Herr Grefve von Fersen uppgifvit, att en mängd klagomål i förevarande fråga förekommit. Inom Utskotten var sam* Den i Mars e. ra. 71 ma händelse som här, att en ledamot af PresteStåndet satte anledningarne till dessa klagomål i tvifvel, och en ledamot af BondeStåndet svarade, det han vore beredd att derpå uppgifva ganska bevisande exempel, men att dessa voro af den beskaffenhet, att lian ansåg dem båda bäst belåtne, att sådant skedde mellan 4 ögon. Grefve von Fersen:
Föredrogs och lades till handlingarne Stats-utskottets den 15 dennes f. m. på bordet lagda memorial N:o 247, i anledning af Kongl Majrts nådiga remiss å Kammar-kollegi berättelse, angående kungsgårdar, och öfrige kronolägenheters i riket förvaltning. 556 Prot.-utdrag den 17 Juli i 848. S. D. Vid föredragning af Stats-utskottets, den 15 dennes f. ra. pä bordet lagda utlåtande N:o 249, i anledning af väckt motion, angående rättighet för åboerne å de så kallade Hvitfeldska stipendie-hemmaneu, att inlösa dera till skatte, fann Ridderskapet och Adeln för godt att, med bifall lill första delen af detta utlåtande, afslå den andra, hvaruti en underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t blifvit tillstyrkt. S. D. Vid föredragning af Stats-utskottets den 15 dennes e. ra. på bordet lagda memorial N:o 260 med förslag till voteriugs-propositiou, i anledning af Riks-ståndens skiljaktiga beslut, angående ifrågasiäldt låneunderstöd till reparation af hamnen vid Westerås, blef den föreslagna voterings-piopositionen af Ridderskapet och Adeln godkänd. Från Iiögv. Preste-ståndet. S. D. Föredrogs Stats-utskottets memorial N:o 260, med förslag till voteringsproposition i anledning af Riks-ståndens skiljaktiga beslut, angående ifrågastäldt låneunderstöd till reparation af hamnen vid Westerås. Ståndet vidblef sitt beslut och gillade den i detta memorial framställda voterings-proposition. S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottets följande utlåtanden; och fattade härvid Ståndet beslut, så som följer: N:o 102, i anledning af erhållna återremisser af Utskottets betänkande N:o 68. Ståndet vidblef sitt vid utlåtandet N:o 68 fattade beslut och lade utlåtandet N:o 102 till handlingarne. N:o 103, i anledning af väckt fråga om prestanda för dem, som af Kronofogdarne antagas till biträden.
Brefvet den 19 Mars 1836 angående nj reglering af skogsoch jägeri-staten i riket, blifvit af Kronans parker och allmänningar till tjenstemän vid skogsslaten upplåtna, värdet af dessa räntor dock icke blifvit hvarken uti den dä gällande Riksstat eller i de föregående upptaget; hafva Rikets Ständer i berörda hänseende vidare inhemtat, att omförmälda inom Södermanlands, Östergöthlands, Elfsborgs, Skaraborgs och W estmanlands län utgående räntor, hvilka innehalvas af Skogsplanterings-kassan, som deremot har alt i stället till vederbörande tjenstemän inom skogsoch jägeri-staten utgifva motsvarande, fastän i sjelfva verket något mindre, kontanta lönebidrag, under åren 1855, 1856 och 1857 enligt Rikshufvudboken utgjort: för år 1855: 639 R:dr 35 sk. 10 rst.: för år 1856: 641 R:dr 46 sk. 2 rst.; samt för år 1857: 660 R:dr 40 sk. 8 rst. allt B:ko; — och enär dessa räntor otvifvelaktig! bort redan tillförene upptagas i Riksstalen, hafva Rikets Ständer funnit godt förhöja Skogsplanterings-kassans anslag till ”ersättning för hemmansräntor och arrenden m. m.” med ett ofvanomförmälde indelta boslällsränlor motsvarande belopp, förslagsvis beräknadt till 900 R:dr R:mt. 10:o. Efter meddelande, hurusom det reservationsanslag af 75,000 R:dr, som för Skoginstitutel, lägre skogss/co/or samt öfriga till Skogsslaten hörande tjenstemäns aflöning blef vid sednäste riksdag beviljadt att utgå blott under innevarande statsregleringsperiod, visserligen satt E. K. Maj:t i tillfälle att vidtaga förberedande åtgärder för en förbättrad och utvidgad undervisning i de för skogarnes rätta vård erforderliga kunskapsgrenar, äfvensom att inrätta en af behofvet länge påkallad gemensam styrelse för den allmänna skogshushållningen och förstärka den skogsförvallande personalen med nya tjenstemän i de delar af riket, der sådant varit företrädesvis erforderligt, men att anslag jemväl för framtiden vore oumbärligt lill upprätthållande och fortsättning af dessa anstalter — har E. K.
Ml kunna anses för stötande om jag staldc i fräga hwilkendera af desta olika meningar Ridderskapet och Adeln godkänner, enär sadank i den af ost antagne Religion Mtryckeligcn finnes wara stadgadt. Hos Ost lärer derföre ingen annan fräga komma under öswerlagg» ning, än den, huruwida äktenskapsskillnad i ofwannämnöe z:ne fall är med wär Religion öfverensstämmande eller ej? Men huru lätt är icke denna fräga beswarad, nar det ej kan bestridas, akt, enligt den Ost gifne Guddomliga föreskrift, det icke är en Man Mätit, att i Mer än cit enda, och i tvär lag redan förut u tagit fall, fa sk-Uja sig wid fin hustru och tagg sig en annan, och der följakteki gen icke eller kan nekas, arc den af Lag-Utskottet förestagne äktenskapsskillnad i tre andra fall är emot Religionens väbnd. rakt stridande. Detta ämne torde således icke fordra widlyftig öfwcrlaggning, innan Ridderskap!,'! och Adrin skrider till der beslut art ogilla och förkasta La.g-Ucffonets owäMade tillsiyrken, sa ival i denna del, som i den, hwarigenoin Utskottet gifwcr anledning ät manga med sitt äktenskap mistnöjde makar, att för h marje handa ännu min - Den 24 November» mindre hälland,: orsaker, såsom ädömde straff af skö, ris och bestämd rids fängelse eller slöseri, dryckenskap, wäldsamr sinnelag och dylikt, hos Kongl. M.-ur göra underdånig ansökning om skillnad i deras äktenffap. Ehuru jag gör mig der hopp, att de sstäl jag nu aufon, marda af Högloft. Ridderffapet och Adeln för gode och tillräckligc antagne, sär jag dorja nite kill Nidderskapct och Adelns mogna eftersinnande och vswerrvägaude ödmjukeligen framställa de följder, ssm as ett bifall kil! Laq-Ui sotters betänkande synas mara an befara. Mauric ett sädant
För dessa ggfvor hembar Fredrika-Bremer-Förbuildct tillgifvarne sin hjertliga tacksamhet. w w Under det förleden sominar i Stockholni samlade flickskolemötet meddelade förbundet i lokal, angriinsande till mötets byra, under bestämda timmar upplysningar o111 skväl sjukkassan, som Fredrika-Bremer-Förbundet i allmanhet, hrarjenite inför mötet, med ledning af en uppsats i Dagny, hölls ett föredrag om sjukkassan. Följden blef en ingalunda obetydlig anslutning till förhundet, ett ytterligare bevis att förbundet alltid hos den svenska lararinnekåren har att påräkna intresse och insigt. En komite för beredande af en fond för yrkesoch studiestipendier för qvinnor koninier at1 s&amp; fort ske kali under 8r 1887 börja sitt arbete. Stadgar för Fredrika-Bremer-förbundet. Fredrika-Brenier-förbundets iindan~ål är att, under kraftig samverkan af erfarna. qvinnor och man, inom sfi vida kretsar af vårt land som möjligt verka för en sund och .lugn utveckling af arbetet för qvinnans höjande i sedligt och intellekti~elt s5vaI som i socialt och i ekonowiskt hanseende. För vinnande af sina syften vill förbundet:. a) upprätta en .förbzc ?zclsby~d hufvudstaden, med uppgift att .inom området för förbundets verksamhet inheinta och meddela upplysningar, tillhandahAlla anvisningsböcker och literatur, skoloch arbetsprogram in. m., uppkgga register för vissa slag af arbetssökande, sainla. uttalanden i vigtigare frfigor för dagen in .. m. b) genom ' tryckpressen verka för förbundets andamal. Ledamotaf .förbundet ar hvarje viilaktad qvinna och man, som dertill af styrelsen .kallats och erlägger stadgade afgifter. Ledamot, soin under tv % p % hvarandra följande år icke erlagt stadgad årsafgift, anses hafva ur förbundet uttradt., g 4. Hvarje ledamot erkgger en .intr %desafgift af 3 kronor samt en årlig afgift af samma belopp.
I anledning af derom inom Utskottet väckt fråga, har Utskottet lör sin del funnit skäligt, alt Ledamöter i Pröfnings-Comité jemväl få räkna sig till godo tractamente för resedagar till och ifrån förrättningen; hvadan Utskottet härmed får föreslå den deraf, föranledda förändring uti 138 §. i83o års Förordning. De från serskilda District i Länet tillkallade Ledamöter njuta skjutslega för två hästar, från och till deras hemvist, samt tractamente, En R:dr för hvarje dag, räknadt ifrån Gomiteens sammanträde, lill dess arbetet blifvit fullbordadt. a mora. Utskottets Förslag. De från serskilda District i Länet tillkallade Ledamöter njuta från och till deras hem vist skjutslega för två hästar, samt tractamente, F.n Riksdaler för hvarje resedag hvartill dej enligt gällande Resereglemente_, kunna anses vara berättigadeäfvensom enahanda tractamente för hvarje förrättningsdag, räknadt ifrån Gomiteens sammanträde till dess arbetet blifvit fullbordadt. Inom Vallöf!. Borgare-Ståndet hafva Herrar Santesson, Wijk oeh Leffler föreslagit, alt Götheborgs stad, lika med Stockholms, må fa sin serskilda Pröfnings-Comité, alt utgöras af sexton personer, nemligen a of Ridderkapet och Adeln, 2 Prester, a af Götheborgs Magistrat, deni Landjthöfdingen utser, 8 rörelse-idkande Borgare, nemligen 2 Grosshandlare, 2 Minuthandlare, 1 Fabrikör och 3 Handtverkare, jemte 2 Ståndspersoner, samt med nödigt stadgande lör deras väljande, i enlighet med hvad för Stockholms Pröfnings-Coraité redan finnes förordnad!.
En församling hvars medlemmar icke äro kristna, — och såsom sådana vill man, som bekant är, icke anse t. ex. Mormonerna, — eller som missbrukar sin frihet, tolereras ej heller i Norge, och lärer väl äfven der af regeringen upplösas. Emellertid har äfven Utskottet, såsom nedan närmare skall visas, funnit åtskilliga ändringar eller förtydliganden nödiga i Kongl. Maj:ts förslag. De vigtigaste af dessa — och hvilka Utskottet hoppas minst skola ogillas af dem, som eljest varit böjda att omfatta Herr Rosenqvists förslag, — röra dels straffbarheten af hvad gällande lag benämner »utspridande af villfarande lärosats,» dels samvetsoch bekännelsefrihet äfven för dem, som ej omfatta Svenska kyrkans trosbekännelse, men ej heller vilja sluta sig till annan tillåten församling, dels ock rättigheten för främmande trosbekännare att inrätta skolor och andra undervisningsanstalter. Genom dessa förändringar eller tillägg, hvilka ingalunda kunna anses stridande mot andan i Kongl. Maj:ts förslag, utan tvärtom såsom konseqvenser framgå ur dess ofvan utvecklade hufvudprinciper, hoppas Utskottet kunna sammanjemka meningsskiftningarna hos alla dem, hvilka inse hela vigten af den väckta frågans lösning på ett med civilisationens och samhällsordningens fordringar öfverensstämmande sätt och som för uppnående af detta stora mål äro beredda att göra ett offer af förutfattade meningar, icke i hufvudsak, utan i detaljer, — icke i grundsatserna, utan endast i fråga om sättet för deras tillämpning. Det är detta mål, Utskottet sökt uppnå, — dervid troget aktgifvande pä det allmänna tänkesättet samt följande den Helleniske lagstiftarens betydelsefulla vink, som, på fråga om de lagar, han gifvit sina landsmän, voro de bästa, berättas hafva genmält, att han gifvit dem de för folket lämpligaste■ I hvad mån Utskottet lyckats närma sig detta mål, beror af Rikets Ständer att afgöra. 20 Lag-Utskottets Betänkande N:o 21.