Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständers uppmärksamhet derå, att, utom de förändringar i detta förslag, hvilka nu blifvit tillstyrkte, böra, i följd af den antagne principen, att inga varuartiklar, som kunna vara eller blifva föremål för handel, skola till ineller utförsel förbjudas, orden: "förb. till inf örsell' öfverallt der de förekomma, utgå. VI. Emot Utskottets förslag till Underrättelser om hvad vid Taxans verkställighet iakttagas bör, bafva jemväl anmärkningar inom de resp. RiksStånden egt rum : Herr Grefve Posse har yrkat, att Utskottet i allo bort vidblifva hvad Tull-Comitcen i detta fall föreslagit, såsom det bästa Comitéen åstadkommit, och hvilket af erfarenheten vore vitsordadt såsom mest användbart. Herr af Billbergh har instämt med Herr Grefve Posse> men derjemte anmärkt, dels att Utskottet förbigått tolagen utan att föreslå några förändringar i delta afseende, dels att Drawbacken för Socker vore högre än införsel-tullen, samt dels att i 7 § af förslaget borde för mera tydlighet orden: ”vid inkommande eller utgående ändras till:” vid inkommande och utgående. Herr Grapengisser har ansett, att orden: ”sedan de blifvit bevisligen kalladeböra bibehållas i 9 §. Herr Norman har yrkat rättelse i stadgandet angående tullrestitutionen för Segelduk i så måtto, att, i stället för nu är föreskrifvet, alt hvarje stycke utförd Segelduk skall innehålla 60 alnar, böra 5a å 53 alnar bestämmas såsom styckets minsta längd, emedan hvarken i Stockholm eller Gefle tillverkas Segelduk af större längd stycket. Herr Wijk har föreslagit, att tull-restitution må ega rum jemväl för Segelduk utaf Lin, då sådan nu mera tillverkas; samt derjemte yrkat, att bela 4;de momentet i 19 § mätte utgå såsom obehöfligt och endast menligt verkande på exporthandeln. Herr Halling har ansett, att stadgandet i förra Författningen om tillstånd för Skeppare, att till skepps-förnödenhet tullfritt få intaga visst qvantum Yed borde bibehållas; och i detta yrkande har Herr Norman instämt.
Betänkande, N:o 44. höjda skjutslegan och de betydliga bidrag, som frän statens sida skulle ifrågakomma. Vid sådant förhållande och då, till följd af landets beskaffenhet, kommunikationernes upprätthållande icke kan, utan mehn för trafiken, öfverlemnas helt och hållet åt den enskilda spekulationen, måste det, i Utskottets tanka, tillhöra staten att tillse, det några alltför stora hinder icke läggas för den allmänna rörelsen; och om, vid försöken att underlätta och småningom afskaffa ifrågavarande, för jordbruket tryckande besvär, de hemman, hvilka detsamma af ålder åtföljt, äfven med någon uppoffring skulle vinna befrielsen derifrån, synes deruti icke ligga någon obillighet, i synnerhet då den åsyftade förändringen icke utan större olägenhet kan på annat sätt verkställas. Hvad derefter beträffar den uti 5:te och 6:te punkterna yrkade allmänna förhöjning af skjutslegan till 24 sk. på landet och 28 sk. i stad för milen, äfven i den händelse entreprenad icke eger rum, så anser Utskottet sig icke kunna tillstyrka en förändring, hvilken icke allenast skulle lägga hinder i vägen för ytterligare entreprenaders ingående för skjutsningens öfvertagande, utan äfven hafva till följd, att på många ställen, der sådana redan kunnat tillvägabringas, desamma skulle vid kontraktstidens slut upphöra, enär mången skjutsskyldig i sådan händelse skulle, för den högre kontanta inkomstens skull, motsätta sig entreprenad-kontraktets förnyande, helst kändt är, att det redan med den nu gällande lägre skjutslegan på många ställen anses såsom en fördel att fa skjutsa. Då Utskottet alltså icke kan tillstyrka bifall till de uti motionens 2:dra, 3:dje, 5:te och 6:te punkter gjorda yrkanden, är Utskottet deremot, i afseende å det i 4:de punkten framställda alternativ, af den tanka, att allt hvad som, utan förfång för de resandes skäliga anspråk, kan göras för underlättande af entreprenadvilkoren, bör tillvägabringas.
M:ts nådiga disposition, i mån af behof, användas för vidtagande af förberedande åtgärder lill Stockholms förseende med befästningar samt till påbörjande af dessa befästningar å huf - Expeditions-Utskotten Förslug till underd. Skrifvelse N:o 245. 199 vudsladens södra sida; — jemte anmälan hvarom, Rikets Ständer ansett sig böra hos E. K. M:t härigenom i underdånighet anhålla, att vid nästkommande riksmöte få emottaga nådig framställning med förslag till ifrågavarande befästnings-arbetens vidare utförande. Rikets Ständer framhärda etc. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 27 Febr. lss*. Preste-slåndet den 1 Mars — Borgare-ståndet den 1 Bondc-slåndet den 1 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående etl rese-anslag lill Grefve Th. Rudenschöld. (Statsm. fl. Utskotts Bet:de N:o 19.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har blifvit hemställdt, att, då erfarenheten visat behöfligheten deraf, alt det anslag, som vid sisllidne riksdag beviljades Grefve Thorsten Rudenschöld för resor i ändamål alt sprida kännedom om den af honom uppgjorda plan för folkskole-undervisningen, samt att tillhandagå med råd och upplysningar i afseende å denna plans praktiska utförande, finge fortfarande utgå, helst Grefve Rudenschölds biträde i nämnda hänseende blifvit så anlitadt, att han ej medhunnit besöka alla de församlingar, som derom honom anmodat, nytt statsanslag för enahanda ändamål måtte beviljas och, på grund af numera förändrade förhållanden, förhöjas till 1,500 R:dr, och hafva, på grund af hvad sålunda förekommit, Rikets Ständer medgifvit, att ett årligt rese-anslag af 1,500 R:dr Runt må för nu ingångna statsreglerings-period till Grefve Thorsten Rudenschöld från Riksgäldskontoret utgå. Hvilket Rikets Ständer få i underdånighet anmäla; framhärdande etc.
Hr Nordenfelt har dock nu skjutit åsido, och lemnat åt framtiden alla frågor om bibanor till nordvestra stambanan genom Wermland, och förordat den nordliga sträckningen af denna bana emellan Christinehamn och Arvika på helt andra skäl än de af mig omnämnda, hvarpå en del af länets innevånare grundat sitt anspråk om banans anläggande i samma sträckning. Han har sagt att den norra banlinien är omgifven af större land än den södra, och det är sannt, att den förra går mera upp i landet än den sednare, som på åtskilliga ställen löper nära sjön Wenerns strand; men man måste äfven taga i betraktande huru beskaffad och huru befolkad hvarje banlinies närmaste omgifning finnes vara, och dervid förekommer att, fastän begge iinierna genomskära Olme och Wäse härader, de fruktbaraste i Wermland, går den södra emellan Christinehamn och Carlstad genom de trakter, som äro bördigast och mest bebygda, der en förmögen allmoge är boende, och många landtegendomar, hvaribland några af de största inom länet äro belägne, och den norra linien deremot till stor del genom häradernes magraste, af fattigt folk glest bebodda trakter. Vidare har Hr Nordenfelt yttrat att vid den norra bansträckningen skall gifvas större industri än vid den södra. — Om, såsom jag förmodar, han dermed menar, att den förra går fram nära åtskilliga jernbruk, så får jag anmärka att dessa verk hafva så lätt transport af sina effekter och varor till och från hamn vid Wenern, att för deras forsling den norra banan, om den kommer till stånd utan bibana, sannolikt icke, eller åtminstone ganska sällan skall begagnas. Hr Nordenfelt har ytterligare anfört, om jag förstått honom rätt, att anläggningen af den norra banan skulle sätta egare af 454 Den 9 December. sågverk omkring densamma i tillfälle att sända sina tillverkningar 140.000 tolfser plankor till Christiania för att der med vida större fördel för säljarne, än hvad hitintills skett i Göteborg föryttras och skeppas till utlandet. Jag kan åter ej fatta huru på den norra, icke långa bandelen skall kunna samlas den omnämnda stora massan plankor.
Hvad angår anmärkningen, att Gesällers ställande under Lego-Sladgan skulle lägga hinder i vägen för handtverkeriernas framgång , hafva Utskotten skolat erinra, atl fliten och ordningen äro källorne till alla yrkens bestånd och förkofran ; och då husbondeväldet skulle tillerkänna Mästaren en nu saknad rättighet, att tillhålla Gesällerna atl arbeta och föra ett stadigt och ordentligt lefnadssätt, kunna Utskotten icke fatta, i hvad afseende utöfningen af en sådan rättighet kunde blifva menlig för Mästarens handtering. Beträffande den af en Ståndsledamot gjorda anmärkning, att den tid, för hvilken en Gesäll må, efter Utskottens förslag, städslas, eller 3 månader, vore för inskränkt, oell att Gesäller borde, i likhet med andra lagstadda tjenstehjon, icke få städslas för mindre tid, än för 6 månader, få Utskotten medgifva, att anmärkningen förtjenar afseende; men som det ofta torde inträffa, att Mä» Lflgs. Allm. Besv. o. Oec. Utsi. Uti, N:o 71. 27 staren icke kan för 6 månader sysselsätia sina Gesäller, och icke destomindre vore förbunden att föda och aflöna dem under tiden , anse Utskotten ett sådant förhållande bereda honom ett oförskyldt lidande, och kunna således icke frångå den mening i förevarande ämne förslaget innehåller. I afseende på anmärkningen, att Skråordning, men icke Contract, borde ligga till grund för beräkningen af läroåren, tro Utskotten sig böra vördsamt erinra, att Lagstiftaren icke kan anförtro bevakningen af omyndigas bästa åt säkrare händer, än åt den lagliga målsmannens ; och skulle det kunna intratta, att en målsman funnes nog pligtförgäten att bortarrendera lärlingen för flere år, än SkråOrdningen föreskrifver; så kan också den händelse finna ruin, att en lärling med lyckliga anlag icke behöfver uppoffra, till handtverkets inhemtande, alla de år, som SkråOrdningen i sådant ändamål bestämmer. Utskotten tillstyrka alltså, att anmärkningen måtte förfalla.
Finlands förlust i sina inkomster fär r278 Den 29 Mars. e. m. widkännas, och hwaröfwer härhos bifogas et sammandrag til närmare nplysning; sa synes af alt detta, ak om Krigsmanshus-L^gn stall upfylla sir ändamäl, hwartil desi närwarande inkomster och tilgängar aro aldeles otilrackelige, mäste nödwändigt nagra utwägar patänkas och widtagas, at förstaft fa henne någon tilökning i desi inkomster. At den af Skats-Ucstottet föresiagne afgift wid egendvms-köp af en per mille af köpestillingen matte såsom nog högt tiltagen, nedsattas til ^ per mille, har af en Ledamot i Walloch Borgare-Stäm det blifwit yrkadt. Stats-Ukstottet har wäl icke föreställt sig, at denna afgift skulle blifwa något tryckande, da den af Stats-Utstottet blifwic til et sa obetydligt belopp föreslagen; och dä Utskottet äfwen hemställt, at den mätte utgöras til hälften af köpare och säljare. Och har Utskottet förestaait sä wäl denne som flere andre afgifcer til förökande af Lassans inkomster, pä det en någorlunda billig jemnkning emellan alla Ll388er Medborgare mätte kunna winnås, och således tyngden likasom hittils icke ensam falla pä löntagarne. Hos det Hederwarda Bonde-Ständet har blifwit yrcrat, at Krigsmanshus-LL883N3 ponä stall wara aldeles rilrackelig, om den riktigt förwattas. At sä icke förhäller sig, har Utskottet här ofwan haft tilfälle at wisa; och hwad förwaltningen angär, har Utskottet derom i desi förra Betänkande sig omstandeligen uklätir.
2. sidan 5, 2 Art. §. 2 sidan 16, hvilka bestämma nuvarande Öfver-och Undej Styrelses functioner, samt §§. 7, 36, 47> 5°, 72 och 73 m. fl. uti Ri kets Ständers Beslut och Förordning om Banken af den 22 September 1668, sökt visa, huru, då detta Verk befann sig i sitt ursprungliga skick, Sty - Banco-Ueslottets BctJukande N:o y4. gelsen i form och gör.omåjens fördelning hade mycken likhet med livad Motionairen ny föreslagit samt att således, och då nästan hvarje Rikets Ständers för deras Bank utgifne lagbud, vare sig i Grundlagsform eller reglementarisk väg, uttryckt detta ursprungliga skick, såsom det mål, man Önskade återvinna, ifrågavarande förslag icke innefattade någon stridighet nied 11,u gällande Grundlagars positiva hud, eller med andan af Bankens QrundförfatLning; utan ock närmare utvecklat motiven till dess förslag; i hvilket hänseende Motionairen hufvudsakligen anfört; att idcerna af förslaget vöre en Öfver-Styrelse, från Riksdag till Riksdag, vald inom RiksrStånden, den der sålunda borde anses representera de opinioner, sorn i besluten angående Banken gjort sig gällande, och hvilken det tillhörde, att i allt vaka öfver och tillse, att Banken blefve förvaltad i andan af dessa beslut —; en Under-Styrelse (ÖDirectkmj) sammansatt af personer med förmåga och lid, att egna sig åt den egentliga administrationen — tillämpningen af de från Ständer, Utskott och Fulimägtige utgående föreskrifter, samt att dervid, alltid under Öfver-Styrelsens bevakande ledning, föra Bankens verksamhet på ett sätt, som efter hvarje tids förhållanden, bäst både motsvarade Bankens interesse och näringarnes sanna behof; delande tillika, inom sig, tillsynen öfver Bankens olika Departement, och slutligen en Departementaleller Ajdelnings-Styreise för de få, hvarje Afdelning spedell rörande frågor, genom hvilken organisation skulle vinnas en systematisk fördelning af göromålen och möjligheten af dessas uppdragande just åt de personer, som vore dertill mest lämplige, under det ledningen af det hela lemnades åt Riks-Stånd,ens Ombud, utan att likväl desse, som sällan kunde åt sin Banco-Fullmägtig-befattning egna mer än få stunder, undanryckte ordinarie embeten eller lefnads-yrken, behöfde ingå i den speciela förvaltningen, hvilken tillkom en Corps, hvars Ledamöter, utan inskränkning, kunde nises bland de skickligaste ämnen, för uppfyllandet af de olika fordringarne å en duglig Banco-Directeur,
Skrifvelse, N.-a 'gg Då det likväl, enlig Rikets Siänders tanka, är ot v i f ve laglig t, att afskaffandet af böter för sjelfrådigt uteblifvande är för ändamålet i högsta grad menligt, emedan fruktan för böter ofta förmått den motsträfvige till inställelse, samt den enda utväg, som nu återstår, eller anmälan om förhållandet hos Konungens Befallningshafvande, dels torde vara föga verksam, enär, bland den mängd af göromål, som åligga en Läns-Styrelse, ett ärende af ifrågavarande beskaffenhet säkert koinme att anses såsom det minst roagtpåiiggande och följagtligen kunde blifva längre tid hvilande utan handläggning, hvarefter en infordrad förklaring från den tredskande blefve om icke den enda, åtminstone den första åtgärden med målet, dels ock olämplig, enär en nödtvungen inställelse genom Kronobetjeningen, om en sådan åtgärd slutligen anbefalldes, endast skulle väcka förbittring hos den förekal]ade och ådraga honom större kostnader, hafva Rikets Ständer ansett föreskriften i den äldre Författningen bättre och ändamålsenligare, att nemligen den tredskande först genom vitén tillhålles att sig inställa, och att anmälan hos Konungens Befallningshafvande vidtoges såsom den sista utvägen. Härförutan förekommer, att den uti 1843 års Förordning i berörde hänseende gjorde förändring står i ett påtagligt missförhållande lill den under samma dag utfärdade Kongl. Förordningen om Socken-Nämnder på landet. Enligt 11 § i denna Förordning eger nemligen Socken-Nämnd att belägga den kallade, som utan laga förfall utebiifver, försl med 32 sk. böter till Fattigvårdens Gassa, och derefter förnya dessa vitén till dess de sammanräknade uppgå lill Tio Riksdaler, men om dessa åtgärder blifva fruktlösa, eger Nämnden vända sig till Konungens Befallningshafvande.
Ian jamt ©Ifbales, ^vufobalo ecb 3öfje bäraber af Bienn* laitbö län, forn affe att förminffa froftlänbig* beten .300,000: — $ör mägoutläggittng mellan 'Borås ecb ©unbljolmö gäftgifmaregårb 60,000: — » berebaitbe af arbetöförtjeuft famt unberftöb åt beböfmanbe inom Drbn m. fl. paftorater af bWtarfö bärab ocb (Slfbborgb Ian 60,000: — » anläggning af mag mellan © trolmen ocb !'cj Dtorrbottenb län 40,000: — » betäctanbe af några utaf ©tatb 28 $ör roerffldUaube af ltnberföfningar i fråga om norra fiantbanané frambraganbe från tratten af SJiärfta eller Dbenfala öftoer (örifefunb till ©raub forfén (werfliga utgiftöbeloppct) . 2,862: 59. » utarbetanbe od; utgifning genom trädet af en tefniff Uitbev 2Cttonbe Jill unberftöb för högre foltftolor 18,000: » foltffolemdfenbet» utmerfling od; förbättring i allmänhet 225,000: 24 9tiföbagö-ä3eflut 1863.
Wl handla inom Nidr dårhuset enligt Rikets Grundlagarenligt hwilka wi alla har församlade aro Swensta Folkets Representanter, och kunna i denna egenskaptill följe af r §» Niksdags Ord» ningen icke bindas afandra föreskrifter, ande, som Grundz lagarne dictcra, samt Utöfwä alla de riktighet er som tills komma Folkets ombud. io §. j Adelige Privilegiirne wos ro dcsiutom icke anwändbar och har aldrig tvid sädane frägor som denna .warit det; emedan densamma wal föreskrift iver att Nya onera ä jord icke stola äga rum, utan deras samtycke, som ager Jord; Men aldeles icke utesluter ans dra, som nro i utösningen af Riksdagsmanna-rattigheteratt i besint om dylika onera deltaga. Friherre Liset Vob blttLt«n. A Herr ^llerrineckeNS nu uplaste Dkctamen, ar icke Uptagit, att Skäne är in» beldt. De der warande Rusthällare äro starkt oNercrade och hafwa inga Äugmenter. Om det warit nägött i Lagen grundad skyldighet att upsätta Äargering, hade utan twifz wcl Konung lil genom General derom anmodar Prvviucens Znnebyggare. Det äk utan alt twist wtt. 116 Den Z April. wel, akt dt första gängen frägades om de deri wille ingä af god wilja och att det bifölls med förbelM. Nu när Konungen uplöst Wargeringen ar den naturligt wis äfwen i Skäne uphäfwcn. Jag hade wäntat mig att inom detta Samfund finna frihets-anda. Här finnes män som kullkastat Despoten, men de understödja hans werk. Grefwe Amilton, ^xel. Jag har wisterligen fullt förtroende till Hans Majt. Zag medger äfwen att lagliga Contraeter ej kunna uphäfwas, men detta Contract är olagligt. Jag kackar Herr votbllck för sin historiska berättelse, men mg unerar att har finna personer, som wilja flydda slaglighcter.
Verkan af SpanntnåisDirections åtgärder klandras allmänt, såsom för landet mera skadande än gagnande; jag medgifver det äfven; låtoin oss undersöka ordsakerne. Från 1818 års missväxt och derpå grundade uppköp, härledde sig egentligen SpannmålsDirections oförmånliga ställning; missväxten injagade oro och bekymmer hos de flesta Herrar Landshöfdingar, öfver en förestående hungersnöd , penningereqvisitioner ingingo, och behofvet för dem att uppköpa betydliga Spannmålspåster till förekommande af hungersnöd, afskildrades med så lifliga färgor, att de af denna Direction, ej kunde, ej borde afslås, synnerligast som landets välgång och önskan, voro deras enda åsigt. Genom dessa ofantliga uppköp stegrades prisen än mer, fonden medtogs, och sluteiigen upptäcktes att faran ej var så nära, efter de flesta lagren voro oanvände, när nya grödan inbärgades, Nu frågar jag hvar och en opartisk; skulle Direction i Stockholm bättre kunna be-j 340 Deri i7 April /, «t. döma landets Economiska ställning, än Herrar Landshöfdingar, och bör man väl någonsin kunna tillskrifva administration skullden till SpannmålsDirectionens iråkade förlägenhet, då denna förlägenhet var en följd af administrationens ytterst visadeönskan, att uppfylla Nationens, genom sine Landshöfdingar framställde önskningar. Directionsåtgärder vid Spannmålshandelen på Italien, kan jag ej bedöma, sedan Friherre Fock försäkrar att utgången ännu ej är bestämdt afgjord; men hvad jag kan bedömma är, att denna Direction snart sagt varit mel - lan 2-,ne eldar, utan instruction och, således uiståndsatt, att blifva skyddad lör sina åtgärder genom ett troget uppfyllande af en sålunda föreskrefven bana. En värd Talare har här yttrat, att hvad som är användbart i andra länder, bör äfven Vara de hos oss, och på den grund föreslagit
Vidare vill jag båga, om man kan vänta, att en oberoende och skicklig man vill åtaga sig detta besvär, kanske det ledsammaste af alla, med det förutseende, att, sedan han dervid kanske ffrvärfvat sig mångå ovänner, få träda tillbaka bland medborgare, och kanske risquera det förhållandet, alt få lida nöd. Della är ej casus för Friherre Mannerhejm men lian kunde blifva ett efterdöme. Med »ilin vanliga uppriktighet får jag tillägga, att M4 Den 19 Jlovetaebr f* m. om någon med motyatte qvaliteter af dem, som fordras till delta Embete, skulle erhålla det, vore lian där i den belägenhet, att lian snart kunde sätta sig 1 den ställning som gör eli pension öfverflödig. Således af dessa klokhets skäl, om ej af erkänsla för Friherre Mannerheim, hvilken jag likväl för min del högsta grad hyser och i synnerhet för efterdömels skuil anser jag, alt en pension bör lämnas åt honom. Jag förslår att, med förkastande af Utskottets-Belänkande en pension af i5oo R;dr B:o åt honom måtte anslås. Friherre Hjerta, Fredric." Jag har tvänne gånger fruktlöst försökt i StatsUlskottet, att vinna pluralitet för min mening, och jag har tvänne gånger reserverat 311 ig. Det är öfverflödigt, althar upprepa de skäl som finnas i reservationerna upptagne, men dertill kommer ett, hvartill jag hämtar anledning af Professor Fröbergs yttrande. Han sorn äfven vägrat denna pension , finner Justities-Ombudsmannens lön för liten, och föreslår, att den, i stället för a8oo I»:dr , mindst måtte blifva 4°00 R.‘dr , B:co. INär man nu betraktar detta, och att Friherre Mannerheim tjent 14 år så har han besparatStalen 16,000 R.*dr.
I ENDAST en TULLBEHANDLING! VIDARE GENOM VON ESSEN &amp; FRICK, MALMÖ, KONTINENTKONTORET, TRELLEBORG, OCH Stockholms Sesebureau, STOCKHOLM, GENOM HVILKEN SENARE BILJETTER FÖR RESOR ÖFVER HELA VÄRLDEN TILLHANDAHÅLLAS. SVENSKA RUNDRESEBILJETTER UTLÄMNAS GENAST UTAN TILLÄGG AF PROVISION. YROKR J. •P / IBRLKS-A / IRKB RHEINVEILCHEN (RHtrh-VlOLrr-TTe-) ÅTERGER NATURTROGET VIOLBLOMMANS DOFT. Försäljes af alla välsorterade parfymhandlande äkr.2,25,3.-och 4, 5 0 per flaska. Gencrs / sje /? / f / n / / ' J ?os Ny näcktvål Quillaia oöfverträffad Quillaia-tvålen / över / ge för from, Norrk / ?dsp / .£S,S / orJ (/ 7oIm. Parfi / m (&gt;rie47 / f, / få / n L a n d t m a n n a - &amp; Kreditkassan ÄR EN NY FLÄCKTVÅL, SOM BORTTAGER ALLA FLÄCKAR T. O. M. ^BLÄCK, UTAN ATT SKADA TYGET. MED Quilaja-TVÅLEN TVÄTTAR MAN-SJÄLF PÅ NÅ- H:R 1 MYNTTORGET STOCKHOLM. GRA MINUTER SINA glacéhandskar OCH LJUSA 5 % SKOR. TVÅLEN FÅR ÅTERLÄMNAS OM DEN EJ HÅLDEPOSITIONSRÄNTA LER HVAD SOM IOFVAS I PROSPEKTET. SPARKASSERÄNTA 5 % SÄLJES HOS C. F. DUFVA, DROTTNINGG.
En reaktionär anda genomgår den, och regeringarne hafva till större delen återtagit de koncessioner, som förut blifvit folken beviljade. Nu är således tiden inne för R. o. Ad:n att ådagalägga att Ståndet alfvarligen önskar samhällets utveckling och framåtskridande, dä det kan ske utan omstörtning och under iakttagande af lagliga former, och på detta fält anser jag R. o. Ad. kunna skörda lika sköna lagrar, som de, hvilka förut på ärans bana blifvit förvärfvade. Hr von Hartmansdorff har sagt, att lian önskade, det förslaget måtte blifva med stor pluralitet afslagel. Jag deremot önskar, att det blefve antaget med så stor röst-öfvervigt som möjligt. Vi veta, att saken inskränker sig till en opinionsyttring, men jag anser det vara af högsta vigt, att R. o. Ad. genom sitt beslut i frågan gör ett val emellan de båda banor, som ligga framför oss. De, som rösta för förslaget, anser jag vara verkliga aristokrater, hvilka icke sky någon personlig upoffring, då fäderneslandets väl sådant fordrar. De åter, hvilka följa Hr von Hartmansdorff, hafva beträdt en bana, hvilken, såsom en hvar torde känna, leder till utrotande af R. o. Ad. såsom en politisk korporation inom fäderneslandet. Jag tvekar icke att följa den först antydda banan och röstar således för förslaget. Hr Brakel, Manritz Gustaf: Då detta förslag vid sistförflutne riksmöte var föremål för R. o. Ad:ns öfverläggning, blef detsamma till vissa delar af många bland Ståndets ledamöter bestridt. En af dem var äfven jag. Hufvudskälet för mitt motstånd, var att R. o. Ad:ns personliga sjelfskrifvenhet till riksdagsmannakallet deri - Den 15 Februari e. m. 67 S^nom skulle försvinna.