Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En annan värd ledamot före mig har redan sökt fästa uppmärksamheten derpå, att meningen är tydlig och bestämd genom uttrycket, att ”kamrarne böra, genom sättet för deras bildande, göras af hvarandra oberoende”; och jag hemställer till eder, mina Hrr, huruvida i Consl.Utsk;s förslag, kamrarne genom sältet för deras bildande åro gjorda af hvarandra oberoende? Man medgifver, att samma valkretsar utse begge, men, säger man, någon olikhet i qvalificationen finnes dock bestämd för dem, som få väljas lill öfre och till nedre kammaren. Jag belvitlar dock icke, att det för de väljande alltid skall blifva möj ligt att påträffa personer med samma politiska tänkesätt, oaktadt de i afseende å ålder eller förmögenhet befinna osig i olika qvaliHcalioner. Så är icke förhållandet med Hr Åkermans förslag. Der slår tydligt, att, genom sältet för kamrarnes bildande, skolade göras af hvarandra oberoende. Detta kan icke tydas pä annat sätt, än att de skola väljas af olika valkretsar. En värd talare har sökt visa, att i Hr Ekholms reservation äfven är angifvet, alt kamrarne böra vara af hvarandra oberoende; ty, säger den värde talaren, den yngre kammaren väljer väl den äldre, men sedan det lyckats en medborgare att af den yngre kammaren blifva vald, så kan han gerna göra sig oberoende i sin öfvertygelse, derföre att lian icke kan af nämnde kammare åter afsältas. Denna definition på oberoende kan jag för min del icke gilla; och jag lemnar till hvem som helst alt bedomina, huruvida det icke skulle förutsätta eli allt för ringa förutseende hos den yngre kammarens ledamöter, om de icke med sitt val skulle falla på personer, som i afseende å sina politiska tänkesätt äro mera fasta än så. Jag tror således, att den ifrågavar. punkten uti Hr Åkermans förslag är åtminstone lika, om icke mera bestämd, än motsvarande punkt sä väl i Coust.Utsk:s betänk, som i Reformvännernes förslag.
De däremot, som ej kringgärda det uppväxande släktets naturliga frihet mer än som är absolut nödvändigt, som icke af rent godtycke uppställa en mängd fordringar, dem de hvarken ha makt eller tid att upprätthålla, de ha i mycket högre grad förmåga och tillfälle att låta straffet orubbligt träffa den brottslige. Och när de någon gång, på väl grundade skäl, som då böra anges för barnen, efterskänka ett straff, så veta dessa mer än väl, att föräldrarnes vilja och förmåga att upprätthålla det ifrå- gavarande förbudet ej på minsta vis rubbats. Inga andra allmänna förbud borde gifvas barnen än sådana, som ha moraliska, naturliga och praktiska skäl för sig; godtycket borde aldrig få råda i denna för deras karaktärsutveckling så väsentliga sak. Förbud af det rätta slaget äro i allmänhet ganska lätta att upprätthålla; flertalet af dem ha nämligen inom sig en lefvande kraft att upprätthålla sig själfva, på så sätt att öfverträdelsen af dem med orubblig konsekvens medför sitt gifna bestämda straff. Ställ upp för barnen så få förbud som möjligt, men håll strängt på dessa; låt dem lida de naturliga straffen för sina öfverträ- delser, och låt dem ej tidt och ofta få röna, att far och mor ej göra rätt vid deras uppfostran, och att de till på köpet äro fullt medvetna om denna sin uraktlåtenhet. V — na Från Iduns läsekrets. Ett barbariskt mod. Modet att begagna uppstoppade fåglar såsom prydnader å damtoaletter kan med rätta kallas barbariskt. Ordföranden i Hessiska djurskyddsföreningen rektor C. W. Peter benämner det ock: » Det skändligaste bland moder ». Den från 1894 års djurskyddskongress i Bern kände teologen d:r Carl Landsteiner kallar det: » De£ grymmaste bland moder ». I Tyskland finnes en förening, som har till uteslutande syfte att motarbeta detta mod, och från sistnämnda land har till Sverige ingått en enträgen uppmaning om medverkan till stäfjande af den småfåglarnas ödeläggelse, som genom ifrågavarande mod åstadkommes. Mot bruket att bära uppstoppade fåglar har ock förut en rätt liflig agitation här ägt rum. Sv. allm. kvinnoföreningen till djurens skydd utsände år 1887 ett upprop till Sveriges kvinnor, med en varm bön att de måtte afstå från dylika prydnader.
HANNA (häftigt). Jag Den som 'Anna tittar hefter! 'on hatt hen klunk ur flaskan, håller på att i förskräckelsen få det i vrångstrupen). Hä-äh! Hvad sa' du? THILDA. VICTOR. Tyst Thilda! VICTOR (som under tiden passar på och tar sig en hen kan fäll hinte bara stå hå si på, 'eller! (Då han ser Hanna komma ut, skakar han på flaskan och säger betänksamt.) Jag hundrar hom den 'är hinte får lof te fyllas på? HANNA. VICTOR (afsides, i det han sätter ifrån sig flaskan). Ja, gu' trösta dej, hom Hösterman såg'et! Den ska' fäll bli tom först händå? Äh-h! (han går utåt.) till venster). Nej se, Anders Person. Vi ha inte träffats sen på vintertinget. Nå har du kommit öfverens med Lars nu? vi 'alfvera hängen i våras, för hinte tyckte vi det var lönt te' gå te' 'åfrätten. edra tjurskallar? BONDEN. LÄNSMAN. Kunde BONDEN. Ja-a, LÄNSMAN (till en äldre bonde, i det de komma neråt ni inte ha' gjort det förut, Nä-ej, hen skulle fäll 'a lag på't först, si 84 HULTING (till qvinnorna, som se på spinnrocken). Den der rocken, ja! Den ska' ni lägga vantarne på! Den duger te' spinna garn te' brudlakan på, den! gamla kärngar, vet jag. HULTING. Än EN ÄLDRE QVINNA. Hä, 'an ser fäll hatt vi hä' sen då! Gamla kattor vill också lapa mjölk. För resten har ni väl några döttrar, som ska' gå all verldens väg, gummor? är nya auktionisten! Mig ska' ni hålla er väl med, flickor. (De skratta.) QVINNAN. HULTING. Jag Hvem hä' 'an hannars? ÖSTERMAN (till en yngre karl i fiskardrägt, och med blått öga). Guds fred, Karl Handers. Hvad 'ar du fått på höga? KARLEN.
Domstolen icke begagnat sig af sin rättighet, utan fastmera flera serskilda gånger framställt propos. om afskaffandet af dessa 2:ne röster, men om den allmänna meningen skulle fästa en sådan vigt vid dessa föreslagna röster i Regerings-R:n, att förslaget endast med detta vilkor kunde antagas, vill jag icke sätta mig deremot; likväl har ingen ledamot framställt något sådant förslag såsom en gemensam tanke, och derförutan kan Coust.Utsk. icke derå fästa något afseende. I likhet med Frih. Palmstjerna anser jag den af åtskilliga ledamöter framställda anmärknm, att Depart:s-Chefen borde uti Regerings-R:n ega rösträttighet, icke vara af någon väsentlig vigt, men om detta förslag skulle blifva en gemensam tanka, så tror jag icke att det låter förena sig att på en gång K. M. skulle ega 2 röster och Deparbs-Chefen äfven skulle ega rösträtt i Regerings-Rätten. Då,'såsom jag i början äf mitt yttrande nämnde, jag anser, att de anmärkmr, som emot Coust.Utsk:s ifrågavande Mern. blifvit framställde, hafva blifvit nöjaktigt besvarade, får jag för min del vördsamt anhålla, att R. o. Ad. måtte låta det af Utsk. fram - 236 Den 1 2 J uli e. m lagda förslag blifva hvilande till nästa Riksdag, för att då slutligen afgöras. Hr von Hartmansdorff, Au g.: En talare har på f. m. sagt att Konungen icke skulle få tid med alla besvärsmåls afgörande, äfven om man för Stats-Rådets ledamöter lättade föredragningen. Alla de värde ledamöter, hvilka talat för förslaget, hafva undvikit att besvara den anmärkning, som jag och äfven andra gjort om möjligheten att på det sätt minska antalet af de mål, som i besvärsväg komma till Konungen, att man icke vände sig omedelbart till Honom från Landshöfdingarne eller andra ämb^tsmyndigheter af lista instantien. Afven en annan utväg bör tagas i öfvervägande.
Band 14,000 — 48,000 — Bieckslagararbeten » 20,000 — 54,000 — Garn alla slag » 1,837,000 — 2,060,000 — 'Glas, buteljer dt bunkar St. 73,000 — 1,108,000 — fenster Lisp. 30,000 — 47,000 — ej specificerade 121,000 — 169,000 — Kläder, gång Gafflar >) 1,200 — 24,000 — Nålar )> 5,000 — 1 1,000 — Socker, topp, kandi, kak » — 430,000 1,736,000 — Spetsar » 2.800 — 7.300 — Strumpor » 912 — 64,000 — Tråd, Bomull & Linne » 24,000 — 65,000 — Tågvirke Jjisp. 2,100 — 9.800 — Ur Rdr 14,000 — 54,000 — Väfnader Helsiden a 2,500 — 13,700 — Hallsiden » 15,000 — 23,000 — Bomulls alngods » 148,000 — 540,000 — » dukar » 17.000 — 76.000 — Damast & Dräll » 440 — 30,000 — Ylle & Halfylle 434,000 — 834,000 — Dukar af ull eller ull & bomull Uldr 149,000 — 413,000 — Linne & Hamp <tt. — 40,000 185,000 — Den enda af våra fabrikstillverkningar, som framgått så, att större utförsel eger rum nu än för 10 år sedan, är artikeln papper; de enda, hvaraf införseln i någon nion minskats, äro snörmakeriarbeten och slöjdvaror.
Väl är det icke ovilkorligen förmenadt en församling att för sådant ändamål uppföra en kyrka utom den, som det lagligen tillkommer församlingen att underhålla, äfvensom att tillåtelse kan vinnas, att anställa särskild prestman, under namn vare sig af kapellan eller sockneadjunkt, för gudstjenstens upprätthållande. De kostnader, som sådane åtgärder påkalla, äro dock så betydliga, att dylika tillgöranden mera sällan komma till användande och förbindelsen att allt framgent underhålla kyrkan och utgöra aflöningen till prestmannen afskräcka äfven från ett sådant åtagande. Det är icke eller gifvet, att ett behof af ökad religionsundervisning, hvilket för någon tid och under vissa omständigheter kan visa sig särdeles bjudande, skall allt framgent fortfara eller att det alltid skall kunna fyllas på ett sätt, som gör uppoffringen lätt, enär den finnes icke vara fruktlös. Men om det medgifves vare sig enskilde personer, som i sitt arbete använda en talrikare personal, att kalla och anställa särskild prestman, för att bereda sina arbetare lättadt tillfälle att på ett värdigt sätt begå den allmänna gudstjensten, eller flera förenade byalag, som äro mera aflägsne från kyrkan, att på detta sätt sörja för sitt behof af en jemnare religionsvård; så skall ett sådant behof, der det verkligen låter känna sig, afhjelpas på ett sätt, som, i fall omständigheterna så fordra, skall leda till nya församlingars bildande utan särskilda anordningar derom, men i annan händelse skall visa sig motsvara äfven det tillfälliga behofvet, der endast ett sådant förefunnits. Det vilkor, som för en sådan tillåtelse synes nödvändig, torde kunna inskränkas dertill, att ett värdigt rum för gudstjenstens förrättande anskaffas och underhålles, och att aftalet med prestmannen blifver sådant, att han icke kan ställas utan presterl.ig tjenstgöring; hvaremot åt honom måste medgifvas den befordringsrätt, som tillkommer det inom församlingarne tjenstgörande presterskapet. Då de inskränkningar, som kyrkolagen och presterskapets privilegier bestämma i rättigheten för enskilde att kalla prestmän, härflyta endast från omsorgen att den allmänna - Motioner i Borgare-Ståndet 1862. .JVC 184.
Hvad särskildt angår Stockholms hospital, hvilket först mot slutet af år 1861 öppnades för sjukes emottagande, hafva sjukvårdskostnaderna, till hvilka här, såväl som i fråga om öfriga hospitalen, icke hänförts utgifter för nybyggnad och reparationer, ölverstigit de till detta hospitals sjukvård anvisade tillgångar år 1862 med R:dr i 7,792: 77. och år 1863 med „ 31,948: 11. eller tillsammans för båda åren med R:dr 49,740: 88; ett förhållande, som har sin förklaringsgrund deri, att för Stockholms hospital, ehuru afsedt lör 150 patienter, före sista riksdag icke var beviljadt högre årligt anslag än 7,500 R:dr, hvarutöfver hospitalet under nämnda år icke hade andra för denna nya anstalt beräknade inkomster, än det från Danviks hospital årligen utgående ersättningsbelopp af 24,000 R:dr samt hvad patienternas den tiden lägre afgifter kunde inbringa. Först genom kreditivets höjande med ytterligare 40,000 R:dr har från och med år 1864 jemväl för Stockholms hospital behofvet af medel för den årliga sjukvårdskostnadens bestridande blifvit på ett någorlunda tillfredsställande sätt afhjelpt, ehuruväl dervid bör anmärkas, att, på samma gång kreditivet höjdes, nyssberörda, förut beviljade anslag 7,500 R:dr indrogs, hvarigenom tillökningen i det årliga kreditivet till hospitalens underhåll i sjelfva verket utgjorde allenast 32,500 R:dr. Dessa nu framlagda förhållanden, — yttrar Serafimer-Ordens-Gillet —, hafva haft till följd, att Hospitals-Öfverstyrelsen, för uppehållande af förvaltningens jemna gång, måst tid efter annan upptaga tillfälliga lån, särdeles vid kalenderårens slut, då kreditivet varit användt och alla disponibla tillgångar anlitade. Hvad som egentligen till behofvet af denna upplåning bidragit, var den första uppsättningen och utredningen vid Stockholms hospital, som till större delen ålades Allmänna Hospitalsfonden, utan att erforderligt förlagskapital tillika anvisades.
Hellbergs ansökning om eftergift af upplupen ränta å en till lånekontoret i Göteborg inbetald skuld, och Memorial M 32, om kungörande af åtskilliga föreskrifter i Banko-reglementet. S. D. Efter skedd föredragning bifölls Sammansatta Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial M 8, i fråga om arfvode åt den person, hvilken i egenskap af Sekreterare biträdt Utskottet. S. D. Föredrogos och biföllos Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärs och Ekonomi-Utskottets Betänkanden: 25, i anledning af motion angående förändring af gällande stadganden om kompetens till klockarebefattning; och M 26, i anledning af motion om författande och utgifvande af en kommentar öfver strafflagen. S. D. Föredrogos och lades till handlingarne Allmänna Besvärsoch Eko nomi-Utskottets Memorial: M 94, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande J\1 58, angående motioner, rörande folkskoleväsendet; och 95, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande M 67, angående motion om revision af taxan för trafiken å Trollhätte kanaloch slusslinier. S. D. Efter föredragning godkändes den i Bevillnings-Utskottets Memorial M 19, i anledning af Riks-Slåndens skiljaktiga beslut i afseende å tullbevillnin gen för artikeln kokoch bergsalt, föreslagna voteringsproposition. Den 8 Juni. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Vid föredragning af Stats-Utskottets Utlåtande M 127, i anledning af Rikets Ständers år 1865 församlade Revisorers berättelse, angående granskning af Statsverkets samt andra utaf allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under år 1863, fattade Ridderskapet och Adeln nedan omförmälda beslut. Prot.-Utdrag den 8 Juni 1866. §§ *-6. Utskottets hemställanden Ififöllos. § 7. Lades till handlingarne. % ö-r-12.
De olägenheter, nu gällande flyttningstid förmenas medföra, torde af den enskilda omtankan i oeconomiskt och af det vördige Presterskapets nit i ecclesiastiskt hänseende hädanefter som hittills utan serdeles svårighet kunna förebyggas, I anledning häraf och då Rikets Ständer efter långvariga öfrerläggningar framburit deras underdåniga anhållan, att flyttningstiden måtte till den 24-'de October bestämmas , dertill Kongl, Maj:t Nådigt bifall lemnat, anse Utskotten sig ej höra tillstyrka hivall till de i ämnet väckte motioner, 4:o Daniel Danielsson från Örebro Län har, efter skildring af de olägenher, som handverksgesällers oafbrulna kringstrykande i landsorlerne både i moraliskt och oeconomiskt afseende förorsakar, yrkat, att de, såsom endast varande handtverkarnes tjenstehjon, måtte ställas under Legostadgan, och följaktligen underkastas de allmänna ordningsreglor, som deri finnas utstakade. Vid pröfning häraf hafva Utskotten ansett sig böra erinra, att Rikets Högloft. Ständer den 12 December 1823, jemte underdånig Skrifvelse, till Kongl. Mnjrts Nådiga pröfning öfverleninat förändradt förslag till förordning 0111 handtverkerien, uti hvars 3:dje Art, 3 §, finnes upptaget följande: ”Vid Gesällers antagande, förbindelser emot sine Mästare, motsvarande rättigheter samt ansvarighet, derest de icke förse sig med laga försvar och sysselsättning, skall, så vida icke annorlunda förbehälles genom ''serskilda contract, de der i sådant fall lända till efterrättelse, förhållas ”efter tjenstehjonsstadga!!.” Då Kongl. Majit vid utfärdande af Legostadgan den 23:dje sistlidne JNovem - Lagsamt Alun. Besv, och Ocean. Vi k. Betänkande N o 7 'November icke behagat bista nådig uppmärksamhet vid detta ämne, hvilket, efter hvad Utskotten förmoda, icke-lärer komma under Nådig pröfning annorlunda än i sammanhang med frågan om näringsfriheten, derom Kongl.
Under en jemn penningetillgång erhållas försträckningar, oberoende af lagbudet, till en stundom lägre ränta, än den der fixerade; och den i lag begränsade räntefoten tjenar endast då till att insöfva dem, som gjort sig beroende af andras penningar, i den föreställning, att sådana alltid, om ock med mer eller mindre besvär, skola erhållas till den lagliga räntan. På ett sådant antagande grundas företag och beräknas deras framgång. Lagen har liksom försäkrat derom; och visserligen —så stark är i allmänhet aktningen för lagbudet — skall penningetillgången hafva blifvit mycket uttömd, innan räntan under en eller annan form stiger öfver den lagliga gränsen. Men då delta förr eller sednare inträffar, utan att, såsom i händelse af fri ränta, dennas gradvisa stegring i tid varnat för faran och föranledt derefter lämpad inskränkning i företagens bedrifvande, då öfverraskas den med främmande kapital arbetande på en gång af omöjligheten att erhålla påräknade medel och nödvändigheten att i saknad deraf till underpris föryttra sin egendom, eller ock finner han sin enda ögonblickliga räddning i den oftast lika förderfliga utvägen att kasta sig i händerna på dem, som, trotsande lagens bud, icke sky att betinga sig oskälig vinst och desto lättare kunna Öfverdrifva densamma, då en tillåten allmän täflan icke utöfvar inflytande på räntans bestämmande. Vår nu gällande lagstiftning i detta hänseende förråder också en anmärkningsvärd brist på följdrigtighet. I den allmänna räntefoten, begränsad till skydd för låntagaren och de företag, i hvilka upplånta medel skulle användas, har nemligen lag - 10 stiftaren undantagsvis medgifvit en större utsträckning, just för förlagslån till sådana näringsgrenar, bergsbruk, fabriker, med flera, som eljest företrädesvis varit af lagstiftningen gynnade med skydd, monopolier och förmåner. Och om man äfven, isynnerhet innan bankväsendet här vunnit allmännare utveckling, icke sällan förnam klagan öfver de dryga vi,Ikor, nämnde näringars förläggare under eljest lugna förhållanden i penningemarknaden betingade sig, torde likväl exempel saknas, att näringarnes idkare sjelfve ifrågasatt någon inskränkande förändring i den af lag medgifna högre förlagsräntan.
bief Utsk:ts ifrågav:de hemställan återremitterad. Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande Banko-Utsk:ts den 13 och 20 dennes på bordet lagde Betänk. N:o 36, med förslag till förändrad uppställning af 5:te och 6:te afdelningarne i banko-reglementets 6:te artikel. lista och 2:dra punkterna. Bilöllos. 3:dje punkten. Hr Stuart: Då beloppet af bankens kapital-öfverskott kommer att bero af R. St:rs beslut rörande den sedan sistförlidne riksdag upplupna banko-vinsten, och R. o. Ad. återremitterat den 44:de punkten i näst föregide Betänk, för att få denna banko-vinst aflemnad till statsverket, så torde väl en följd häraf blifva att äfven den 3:dje punkten af nu förevide Betänk, varder återremitterad, på det att ordalagen af det deruti föreslagna stadgande må bringas i öfverensstämmelse med det beslut, som kan komma att fattas ang:de banko-vinsten. Jag får således anhålla om Hr Gr:s o. Landtmrs propos. på återremiss af den nu föredragna 3:dje punkten. Efter härmed slutad öfverläggning, framställdes först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan, hvartill svarades nej, och sedermera propos. på återremiss deraf, som med ja besvarades. Bifölls. 5:te punkten. Förra delen. Biföllos. Sednare delen. lista momit. 462 Den 22 Maj e. m. Hr Stuart: Denna punkt står äfven i sammanhang med de al mig nyss åberopade 44:de och 45:te pnnkterne af BankoUtsk:ts Betänk. Och för den händelse att Frih. af Ugglas’ förslag kommer att antagas, torde det vara nödigt att äfven denna punkt återremitteras till Banko-Utsk:t, hvarom jag således får anhålla om propos.
Först och främst vill jag säga att man icke hegar någon sä hård handling, om man bestämmer minimum till 300 k:r på dygnet, men för öfrigt så har man väl icke heller haft så mycket undseende med de mindre pannorne, ty äfven der har Utsk. föreslagit en ganska betydlig, och jag tror i det hela betydligare nedsättning och rubbning uti det nuvartde förhållandet med denna tillverkning, ty der Den 27 April f. m. 495 har man inskränkt pannerymden till högst 20 k:r eller då mäskvärmare begagnas till 15 k:r, och jag tror denna inskränkning vara ganska betydlig och att den drabbar vida flere än den höjning af minimum af 300 k:r, som här är i fråga. Jag tror således än damålsenligasl vara att hålla sig till hvad Utsk. föreslagit. Jag vill äfven fästa R. o. Ad:s upmärksamhet derpå, alt i frågor af denna natur, är det angelägnare än någonsin att R. St. söka tillvägabringa en någorlunda enhällig opinion. Man skulle visserligen tycka vid hastigt påseende, alt enhälllighet hos R. St. vore af större vigt i frågor der R. St. hafva afgörande rätt, men så är icke förhållandet, ty om en sådan fråga får en rösts pluralitet i förstäikt Utsk., sä är det allt hvad som behöfves. Här deremot, då det är en fråga af ekonomisk beskaffenhet, hvaruti del tillkommer KM. allena, endast med undantag af skatten, att lagstifta, så är jag öfverlygad derom all K. M. icke underlåter att fästa upmärksamhet vid en stark af R. St. uttalad opinion, då dessa R. St. verkligen gifva en sådan stark opinion tillkänna. När vi då vela alt ett Riksstånd har bifallit detta af Utsk. framställda förslag och vi derjemte hafva anledn. förmoda, efter de uplysniugar jag erhållit, att ett annat Stånd kommer alt göra det, sä tror jag det vara nyttigt att äfven R. o. Ad. understödjer den åsigt, som här af Utsk. blifvit uttalad.
De Kongl, och Furstliga Hofwens LivräeBeljening, Tjugufyra Skillingar. För EcclesiastikAcadeiule^ Gymnasiioch Schole-Statcrne, stciswas Lysnings-Sedlar pä Stämpladt Papper, alldeles ester enahanda beräkningsgrund, som har förut om Lysnings - Sedlar för Civile och Militaire Embetsman och Betjente stadgadt är. Skulle dock i följd deraf, en och annan understiga Tjugufyra SkillingarS Stämpel, ma likwal en mindre Stämpel icke nyttjas. Enahanda Stämpel mäste äfwen begagnas wid Lysnings, Sedlar för Presterffapets Adjuncter. För ringare Schole »Betjente, hwilkas Fullmagter blott stämplas med Tre Skillingar, anffaffas till Lysnings-Sedel Aderton SkillingarS Charta. För Klockare i Stockholm samt öfrige Stapeloch större Upp »Städer, sa wäl som i Landt» Församlingar, ywilra öfwcrstiga Femtio hela Hemman samt de ställen hwarest de äga Klockare-Bord med åkerbruk, eller i Skäne och Blekingen wist Lön k Spannemäl, En Riksdaler Tjugufyra Skillingar. N de mindre Stadsoch Landk-Föcsamlingar, som öfwerstiga Trettio hela Hemman, Tjugufyra Skillingar. I de minsta Tolf Skillinggrff Bihang. Or - 2g6s Den 18 Augusts. Organister och Sjungare, hwilkas tienster ej äro med Klockare - ljensten sammanstagne. I Stock, holm och de större Städerne, Trettrostx Skillingar. Pa Landet och i de mindre Städerne, Tju, gufyra Skillingar. All annan linder Betjening wid Korkorne: 3 Stockholm och de större Städerne, Tju, gufyra Skillingar. Pa Landet och. i de mindre Städerne, Tolf Skillingar. I de minsta Stads, dch Landt, Församlingar, Nio Skillingar.
I Regdet I I Arméen fr. o. m. fr. o. m. Examina, Fullmagt data, m. m. Tjensteförrättningar. Under löjtnant. Exspekt,- arfvode. Lars Samuel von Schantz. Konfirmation å mitt konstitutorial. 1818, September 10, tagit Artilleri-examen. 1808, Aug. 12, konstituerad till Löjtnant. Bevistat 1808 och 1809 årens krig samt 1813 och 1814 års fälttåg, öfvervarit affären vid Bärby, Sävar och Ratan, samt reträtten från Äland lill Grislehamn. Äfven bevistat bataljen vid Jiiterbock och Leipzig, samt Gliickstadts belägring, Fredriksstads intagning och Fredrikshald belägring, utom fyrfaldiga skärmytslingar och förpost-affärer. Vidimeras: G. Bergenstråhle, t. f. Generalstabs-Officer. Stora Rör och Ulricedahl den 26 Februari 1862. L. S. v. Schantz. Bör till Motioner hos Ridd. och Adeln 1865, M 14. Motioner hos Ridderslcapet och Adeln 1865. N-.o 14. 35 hörande, efter hvad jag sökt ådagalägga, mera landsorternas, än bufvudstaden och till landet i allmänhet återgående medelst inackordering å landsbygden, der de sedermera gemenligen qvarblifva.