Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 47, i anledning af återremiss utaf Utskottets Betänkande, N:o 8, i fråga om anläggande af nya sjömärken i Bottniska viken; bifölls. N:o 48, i anledning af återremiss utaf Betänkandet N:o 11; lades till handlingarne. N:o 49, i anledning af väckt motion, om fördelning af Lysings härads allmänning i Östergöthlands län emellan socknarne i samma härad; bifölls. 136 Prot.-Utdrag den 23 Februari 1854. N:o 50, i anledning af väckt motion, om förtydligande af 26 och 28 §§ i Kongl. Maj:ts Nådiga förordning om Prestval den 1 April 1843; bifölls. N:o 51, i anledning af väckt motion, om vidtagande af åtgärder för utfärdande af nya krigs-artiklar, tjensfgörings-reglemente för arméen, fältförvaltnings-reglemente och reglemente för ordnande af den militära sjukvården; bifölls. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets nedan omförraälda Utlåtanden och Memorial: N:o 27, angående Riksgälds-kontorets förvaltning under den, sedan början af 1850 och 1851 årens riksdag, förflutna tid. Ståndet biföll hvad Utskottet yttrat och hemställt uti Irsta, 2:dra, 3:dje, 4:de, 5:te, 9:de, Urte och 12: te punkterna, äfvensom tillstyrkandet i 13:de punkten af decharge för llikets Ständers fullmägtige i Riksgälds-kontoret, samt fann detta Utlåtande i öfrige delar icke erfordra annan åtgärd än att läggas till handlingarne. N:o 28, i anledning af Kongl. Majrts Nådiga skrifvelse till Rikets Ständers Statsutskott, angående verkställd fördelning emellan särskilda Embetsverk af den utaf Rikets Ständer anslagna summa till gratifikationer och ljuspenningar åt extra ordinarie tjenstemän och vaktbetjente; bifölls.
St:r bevilja räntegaranti af antingen 5 proc. på halfva eller 4 proc. på hela den för jernvägen beräknade kostnadssumraa, 7,165,000 rdr, emot rättighet för Staten, att på af R. St:r bestämda vilkor inlösa banan. Skulle åter R. St:r ej vilja åt ett bolag afstå denna vinstgifvande bana, så hemställer jag att anläggningen af den norra stambanan under inst:de Statsreglerings-period må börjas till Stäket. Om remiss till vederb. Utsk. anhålles vördsamligen. 112 Den 1 December e. m. Gr. Taube, Henning Adolf: Då jag af början till nu upläste motion kunde sluta till att den skulle angå frågan om jernbanan från Stockholm till Sagån, vester om Sigtuna-fjärden, så trodde jag mig ej behöfva derom yttra mig något. Yi minnas troligen litet hvar allt för lifligt de obehagliga strider, som här vid föregrde Riksdagar utkämpats ang;de frågan om jernvägen skulle gå öster eller vester om Sigtuna-fjärden, för att åter vilja framkalla dessa strider; och liksom jag önskar framgång åt jernbanan från Stockholm till Upsala öster om Sigtuna-fjärden, så önskar jag äfven all möjlig framgång för Stockholm—Sagå-banan. Men då motionären, på Stockholm—Upsala-banans bekostnad, tyckes vilja tillvinna sig framgång för sin motion, nödgas jag yttra några ord. Motionären har sagt: »genom anläggande af jernväg från Stockholm till Sagån och derifrån till Köping blefve en gång för alla striden om jernvägen skulle gå norr eller söder om Mälaren bilagd», -—ja, om det att anlägga en jernväg norr om, och en söder om och utefter Mälaren kan kallas att bilägga striden, då medger jag att så sker, men jag hemställer till eder, mine Hrr, om detta kan kallas att bilägga striden? — i sanning ett eget sätt att bilägga strider, då båda parterna få sin vilja fram. Vidare har motionären påstått att K. Jernvägs-komitéens upgifter äro oriktiga.
Utom det, att BondeStts beslut är grundlagsstridigt och skulle, derest det icke vore det, likväl kunna leda till skadliga prejudicat, anser jag ett instämmande deruti vara så mycket mera inconsequent af R. o. Ad., som R. o. Ad. vid ett föregående tillfälle för dess gemensamma tanke förklarat, att riksdagarna böra inträffa hvart 3:dje i stället för hvart 5te år. Af dessa anledningar anhåller jag, alt Hr Gr. o. Landtm, täcktes för Ståndet göra propos. på den dag för Ständernas nästa sammanträde, som Hr Gr. o. Landtm, för sin del ansett vara den rätta; och tillägger jag den anhållan, att propos. mätte göras till inbjudning till de öfriga Stånden att förena sig uti R. o. Ad:s beslut, såsom varande 18 II. ' u 8a Den i5 Januari. i öfverensstämmelse med grundlagen, hvars stadgande i detta fall BondeSt. förmodligen i hastigheten kommit att förbise. Frih. Cederström: Det har blifvit yttradt af en ledamot, att om alla Utsk. handlade ärenderna så som det Utsk., hvari jag är ordförande, riksdagen skulle kunna uttänjas i 5 år. Jag låter det vara honom förbehållet att yttra en dylik opinion. Erfarenheten har dock visat, att i det Utsk. der jag är ledamot eller ordförande, ärenderna blifvit hastigare behandlade än i andra Utsk.; och ännu hafva vi icke haft exempel på, att Exped.Utskts arbete varit slutadt förr, än It. o. Ad:s förtroende uppdrog åt mig att vara ordförande i Constit.Utsk. Vare detta utom ämnet och alldeles individuelt till svar å hvad Hr Dalman yttrade till mig. En annan värd ledamot, Hr v. Troil, har velat tillräkna mig viljan att tillåta prorogation å riksdagar, hvaraf följden kunde blifva en permanent riksdag. Mig veterligen hafva mina uttryck aldrig innehållit en sådan tanke, emedan jag icke godkänner någon prorogation af Svenska riksdagen. Sådana framställningar hafva kommit från den sidan, som önskar att stifta lag efter ögonblickets ingifvelse, men hafva aldrig kommit från mig.
Då så väl ämnets vigt, som det sätt, hvarpå det blifvit framstäldt, synas påkalla en snar och stor offentlighet, vågar jag föreslå, det Rid - io6 Den 2 Mars f. m. derskapet oell Adeln måtte anmoda Herr Nordenskjöld att, så fort dess i dag afgifne munteliga anförande Blifvit justeradt, låta Befordra det till trycket. Herr Nordenskjöld: Jag tillstår, att jag har för mycket misstroende till min förmåga, för att önska, att hvad jag sagt skulle särskilt tryckas. Jag har hlott önskat, att det skulle komma till Statsoch EkonomiUtskotten, som, i anledning af Herr Montgorameries och en annan Ledamots anföranden, skola afhandla ämnet på det att Utskotten må blifva i tillfälle att deröfver yttra deras opinion. Uppå af Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken derefter framställd proposition, fann Ridderskapet och Adeln för godt remittera så väl Herr Montgommeries ofvannåmnde anförande, som de i anledning deraf nu afgifne yttranden, till Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet!. Justerades fyra ProtocollsUtdrag, innehållande Ridderskapets och Adelns i Plena den 26 sistlidne Februarii föroch eftermiddagen fattade Beslut. Höglofl. Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan y till 3 eftermiddagen. lii fidem Protecolli, O. J. Lagerheim. De o a Mars e. m. Måndagen den 2 Mars 1829. Plenum klockan half till 6 Eftermiddagen. Uplästes och lades på bordet Kongl. Maj:ts i förmiddagspleno ankomne nine Nådiga Propositioner till Rikets Ständer: angående ändring uti a5 Gap. i §. RättegångsBalken, och i sammanhang dermed äfven uti 12 Cap. 2 §. 2 Mom. samma Balk, sådant det lyder uti Kongl. Förklaringen den io September i823; samt angående anslag till förmon för Läroverken i Riket.
Den i Juli f. m. som jag i min motion föreslagit, nemi.: »Vid handel, som i förestående §§ omförmäles, får något af det försålda icke å försäljningsstället eller i dess omedelbara grannskap, med säljarens vetskap eller begifvande, förtäras, eller mellen flere köpare, uti mindre käril fördelas.» Derigenom tror jag, att all förtäring på försäljningsstället skulle förekommas, och längre anser jag icke att man bör gå, ty att, såsom Utsk:t föreslagit, lägga något ansvar jag köparen, anser jag icke vara lämpligt. Frih. Alströmer: Jag har icke i Utsk:t öfvervarit justeringen af detta Betänk., men, så vidt jag vill erinra mig, var det Utsk:ls mening att säljaren och icke köparen skulle kontrolleras. Jag erkänner dock, att §:ns lydelse kan gifva anledning till ett motsatt antagande, och, om It. o. Ad. anser en förändring vara erforderlig, tror jag, alt den utaf Hr v. Koch löreslagna redaktionen är den lämpligaste. Sedan öfverlägglingen ansetts härmed slutad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., alt derunder hade yrkats dels af Hr von Koch, att 11. o. Ad. sk tille afstå Utsk:ls hemställan och antaga det af honom afeilna förslag, enligt hvilket §:n skulle erhålla följande lydelse: »Vid handel, som i förestående §§ omförmäles, får något af det sålda icke å försäljningsstället eller i dess omedelbara grannskap med säljarens vetskap eller begifvande förtäras eller mellan (lera köpare uti mindre käril lördelas;» ocb dels utaf Frih. af Ugglas, att Utsk:ts förslag måtte afslås och §:ns nuv:de lydelse bibehållas.
Län efter skörden 1821 inkommo med hemställan otti upphandlingars verkställande. Ett ibland Revisorernas hufvudföremål är utan tvifvel att vägleda Riksens Ständer vid bedömandet af falska åtgärder, ehvar de ägt rum, och ehvar sorn helst ifrån de utgått. Den anda 50m utmärkt 1S20 års Herrar Revisorer lemnar ver" k - i i g anledning till den förmodan, det de, icke skulle lemnat detta förhållande oanmärkt, då de yid spannemålshandeln anmärkte åtskilige egenheter, och jag har svårt att utgrunda hvad som kunnat föranleda 1822 års Herrar Revisorer till ett sådant öfverseende med ett i min tanka högst vigtigt föremål för deras uppmärksamhet. Vid Revisorernes berättelse om företaget att utskeppa korn och hafre tili Italien förekommer den omständigheten, att Revisorerne tillkännagifva, expeditionen blifvit föranstaltad af Allmänna MagazinsDirection med dertill af Kongl. Majit pijven anledning. Då detta företag i sig sjelf var af en ny, af en aldeles egen beskaffenhet, och genom utgången ytterligare märkvärdigt, så synes Herrar Revisorer bordt mera bestämdt utreda af hvad natur den af Kongl. Maj:ts gifne anledningen varit, när fråga utan tvifvel '44<> Den 17 Februarii. bör komma att väckas om skadestånd för de förluster Staten lidit eller ännu halver att vanta af detta så illa beräknade foretag•, och det bade i sådant afseende lör Riksens Ständer varit högst nödvändigt att veta emot hvilken skadeståndseller ansvarighetsirågan bör rigtas, emot Directionen, eller emot Regeringen, i fall den åt Directionen gifna anledningen varit af en befallande beskaffenhet. Då Herrar Revisorer sorgfälligt anmält den förlust, sorn drabbat Magazinslnrättnirtgen genom den klagazins-Förvaltaren Kongl. Räntmästaren Ouchterlony af Kongl. Maj:t beviljade afskrifning *f 50 tunnor, så synes en lika bestämd framställning varit påkallad öfver anledningen till den förlust af kanske 40,000 tunnor som sannolikt drabbat inrättningen genom dan Italienska expeditionen.
Men att delta icke är Ulsk:s mening, synes mig tydligt. Kronobetjeningen Den 25 Februari f. m. 327 behöfver nemi., efter min öfvertygelse ej på annat sätt verkställa undersökningen, än blott, vid öpnandet af renslarne, granska den medhafda listan och efterse att den verkligen innehåller förteckning på varor, som i personernes hemorter verkligen äro föremål för allmogens sysselsättning. Man måste för öfrigt antaga, att det för kronobetjeningen med dess kända nit för det allmänna, icke bör falla sig tungt att då och då företaga en dylik granskning. Tages derjemte, såsom Hr Adelborg tillstyrkt, en granskande öfverblick af varorna, så måste det vara lätt att iakttaga hvad sorn lill kontrollen erfordras; och något annat har Utsk. icke åsyftat. Att detta för Länsstyrelsernes underordnade tjenstemän medför något ökadt besvär, är sant; men då jag är öfvertygad, alt kronobetjeningen måste vara tillsatt för menighetens bästa, samt att, på sätt jag redan sökt ådagalägga, denna kontroll synes komma att medföra gagn för det åsyftade ändamålet, gör jag mig förvissad derom, alt Landshöfd:ne i alla län gerna lära underkasta sig det möjliga omak, som med ifrågavarale stadgande för tjenstemännen kan blifva förknippadt, så snart det, såsom jag hoppas, befmnes, att statsmakterna anse en sådan kontroll både görlig och för det allmänna bästa önskvärd. FIr Arnell: Då jag fullkomligt instämmer i Hr Adelborgs förtjenstfulla yttrande, behöfver jag icke vara mångordig. I afseende på en ledamots yttrande om granskningen af trädskedar, kan jag försäkra att det hvarken varit Utsk:s eller någon dess ledamots mening att någon sådan granskning skulle verkställas. Jag tror endast, att afsigten varit, att kronobetjeningen skulle granska huruvida förteckningen innehölle andra varor, än som vore tillåtne för den kringvandrande att försälja.
De skall avlämna sina berättelser till riddarskapet och adeln, där även ändringar och förbättringar bör föreslås. § 50 Riddarhusets angelägenheter ombesörjas av en direktion av 7 ledamöter, bland vilka 1 inte kommer att åtnjuta honorar. Denna direktion följer särskild instruktion. Ledamot i riddarhusdirektionen kan inte vara ledamot varken i banken eller riksgälden. § 51 De som blivit upphöjda till grevlig eller friherrlig värdighet eller benådats med adelskap, men inte efter 2 år låtit introduceras sig på riddarhuset har förverkat sin rätt. § 52 Skulle någon ändring i denna riddarhusordning bli nödvändig, väcks frågan i utskottet, som efter prövning inkommer till ridderskapet och adeln med sitt betänkande. Kungen skall sedan befästa beslutet, som vinner i kraft vid nästa riksdag. § 53 De på riddarhuset förvarade genealogiska tabellerna över alla introducerade ätter, bör kompletteras och hållas i ordning, vilket åligger riddarhusdirektionen. § 54 Ingen får upptaga annan ätts namn eller vapen, den må var levande eller död utan kungens utfärdade författning. § 55 Då riksdagen är avslutad överlämnar lantmarskalken staven till den äldsta närvarande greven, som tillsammans med 6 deputerade av ridderskapet framträder inför kungen och återlämnar staven. Stockholms slott den 16 juni 1818 CARL JOHAN Kongl Maj: t och Rikets Kammar Kollegie cirkulärbrev till samtliga Konungens Befallningshavande och Konsistorierna angående prästebols friheter för nya kyrkoherdar och kaplans boställen. Stockholm den 17 juni 1818. Förra året hade konung Carl XIII och Rikets Ständer framställt, hur inbyggarna i de delade pastoratens tillkomna kapellförsamlingarna skulle anskaffa tjänliga boställen och ge bärgning åt prästerskapet. Delningarna hade skett på grund av att folkmängden ökat, men också för att pastoraten varit så vidsträckta, vilket särskilt gällde de norra delarna av landet. Nu visade det sig att inte alla fått tillgång på lägenheter som enligt förordningarna åligger dem och därav har prästerskapet gått miste om sina förmåner. I skrivelse av 3 mars har Ständerna andragit att de nya församlingar, som själva skaffat boställen åt sina själasörjare får samma lättnad av staten, som de gamla boställena haft.
TJlclr. d. 29 Februari 18/{.o, 2:o Herr LangenbergSj med förslag af åtgärder för underhållande af vägarne i Riket; 3:o Herr Lagenbergs, angående Gesällvandringarne; uti hvilket ämne flere yttranden äro afgifna; och 4:o Herr Gustafssons, med förslag, att de trenne i Stockholm stationerade Gardes-regementen mätte, åtminstone tili hälften, indragas; uti hvilket ämne några yttranden i öfrigt äro afgifna. S. D. e. m. Föredrogos å nyo följande Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelser och Propositioner till Rikets Ständer, nemligen: l:o Kongl. Skrifvelsen af den 15 sistlidne Januari, angående städernas, utom Stockholm inq var terings-besvär. Remitterades till Stats-Utskottet. 2:o Kongl. Skrifvelsen af den 15 sistlidne Januari, angående en föreslagen ny Inqvarterings-Ordning för Stockholms stad. Remitterades till Stats-Utskottet. 3:o Kongl. Proposition af den 8 dennes om upplåtande till Upsala Central-Hospital af några kronoparken Åsen samt Ultuna Kungsladugård tillhörige jordar. Remitterades till Stats-Utskottet. 4:o Kongl. Proposition af den 8 'dennes, angående den vid sistförflutne Riksmöte, intill slutet af det nästpåföhande, åtagne så kallade Curhus-afgiflens vidare fortfarande, förvaltning och användande. Denna Kongl. Proposition, jemte hvad i anledning deraf, inom Ståndet yttradt blifvit, remitterades till Bevillnings-Utskoltet. 5:o Kongl. Proposition af den 15 dennes, angående tvänne kronohemmans i Stockholms Län anslående till boställen för Landtstats-Tjenstemän. Remitterades till Stats-Utskottet. och G:o Kongl. Skrifvelsen af den 24 dennes, angående skjuts-väsendet i Riket.
Prest Ståndet d. 27 _ — Vällofl. Borgare-Såndet d. 24 Hederv. Boride-Ståndet d. 27 — Vördsamt Memorial! Kongl. Maj:t har till Riksens Ständers Statsutskott afiemuat Dess Nådiga proposition, daterad - 39® Den 24 April. terad Stockholms Slolt den 15 slstlidne Mars; om nagra för Undervisningsoell Läro - Verken i Riket nödiga anslag, så lydande: Kongl. Maj:ts Kådiga Proposition till Rikets Ständers Stats - Utskott, om några för Undervisningsoch Läro - Verken i Riket nödiga anslag, * Gifven Stocholms Slott den 14 Mars 1815. Kongl. Majit, sorn tned nöje gatt Rikets Ständers önskan till mötes, och redan år 1812 i Nåder tillförordnat en Comité, att granska Uppfostringsoch Undervisnings - Verkens tillstånd i Riket, samt dervid föreslå de förbättringar, som kunde finnas nödige, tror sig icke bättre kunna ådagalägga sitt fortfarande deltagande uti Riksens Ständers berömliga omsorg för fulllomnandet af dessa Inrättningar, än då Kongl. Majit nu härjemte till Rikets Ständers Stats Utskott öfverlemnar den af bemälte Comité ingifna underdåniga framställning, angående de behof, som måste fyllas, om de första vilkoren för undervisningens fullkomlighet, nemligen Lärarnes anseende och oberoende af sina Lärjungar, samt nödige elemenier och utvägar till kunskapernas meddelande, skola kunna ernås. Kongl.
Bob har redan egnat fem unga damer sin hyllning. Dolly ingrar sig visserligen, d % hon p&amp; allvar gifvit bort sitt lijarta %t en ung tyst gymnastiklarare. Hon ar mycket söt och intagande, d&amp; hon gör sin syndabekannelse och derigcnom eröfrar ej blott gymnastiklararens utan ock författarinnans och lasarinnors varma sympati. BPen att hon vid sina l 7 %r lekt val mycket med elden, det torde vll hvarje tankande moder erkanna, afvensom att lasningen af dylika berattelser icke alltid torde bidrags till en sund utveckling hos de ungte. Läsning för unga flickor. Vid eldbrasan, berdttelser af fiirf. titl " John Halifax ". Pris 2 kr. Författarinnan till John Halifax har en Bdel och upphöjd verldsAskAdning, och hennes satt satt bertitta tkr poetiskt och fangslande. Hvem har ej i sin ungdom beundrat John Halifax, gentleman? Men oss synes, att itminstone de .berattelser, som gro samlade i " Qid eldbrasann, %ro Jolm Halifax betydligt nnderliigsna. Flera af deni &amp; ro sentimentala och pjunkiga. Hos ungdomen bör man söka ingjuta mod och kraft, ej endast resignation. Sjukligt drömmeri blir siillan moder till stors och adla handlingar. I den första berattelsen, " Philip Arrngtage ", lara vi kanna; en ung blind flicka, som uppfostras af en strang fader. Hon lar slutligen klnna en ung man, Philip Armytage, som för henne tyder lifvets gbta; hon blir botad för sin blindhet, blir gift med Philip och allt synes gode och v&amp;I. Men en tid efter bröllopet r i k a de unga ut för ett iskvader, blixten beröfvar inyo den unga makan hennes syn, och efter en kort tid dör hon. " Miss Lettys iakttagelser " ä r den svagaste berattelsen. Iakttagelserna ar0 alltför fragmentariska for att kunna intressera ungdom. Niss Letty sjalf beklagar sig mycket bfver sin ensamhet och sina olyckor. Finge man om dessa senare veta.
Beträffande slutligen åläggandet för Låne-kontoren att låta för hvart och ett lån efter nummerordning anteckna beloppet af de assignationer, hvaruti detsamma blifvit utgilvet; så, enar större delen af beviljade lån kunna utaf de, genom omsättningar och slutbetalningar, kontant influtna medel utbetalas, hvarigenom utfärdandet af assignationer å lånebeloppen mera sällan ifrågakommer, torde berörde stadgande likaledes få, såsom olämpligt, utur mom. 9 uteslutas. 1 öfverensstämmelse med hvad nu anfördt blifvit, tillstyrker Utskottet, att 81 § af nu gällande Banko-Reglemente måtte erhålla följande lydelse: 4:o. Hom. 1 (oförändradt). Banko-Ulskotlcls Memorial, M 76. 3 Mom. 2 (oforändradt). Mom. 3 (oforändradt). Mom. Mom. 5 (oforändradt). Mom. 6 Banko-Ombudet föredrage såsom referent ärendena och besörje brefvexlingen emellan Direktionen och Fullmäktige, i öfverensstämmelse med Direktionens beslut; och tillhör det Låne-kontorets kamererare att biträda Banko-Ombudet med ärendenas beredande till utlåningsdagens expedition. Skulle Banko-Ombudet någon gång vara frånvarande, kunna målen då af annan Ledamot föredragas. Utan laga förfall, eller af Direktionen erhållet tillstånd, må dock Banko-Ombudet icke från Direktionens sammankomster uteblifva. Derest åter Banko-Ombudet af sjukdom, eller annat laga förfall, för längre tid, än 3:ne veckor, hindras att sin tjenst bestrida, må på Fullmäktiges pröfning ankomma etc. —• under tiden förordna*. Mom. 7 (oforändradt). Mom. 8. Direktionen eger rättighet, att på Banken utfärda assignationer, för utlåningens verkställande, dock under vilkor, att assignationerne, hvartill blanketter, med deri utsatt valör, efter reqvisition, från Fullmäktige utlemnas, icke må utgifvas å andra summor, än Etthundra R:dr, Etthundrafemtio R:dr, Femhundra R:dr och Ett tusen R:dr.
xiii Emot elen i t3 Gap. 2 §. föreslagna förändring, ”att Skiftes-sökanden, men ingen annan, skall till utflyttning ovilkorligen vara förbunden,” reserverar jag mig, ty stadgandet syftar étt dödshugg åt sjelfva den för skiftets befordrande direét verkande principen. Det är en straff-bestämmelse för den Jordbrukare, hvilken, för utvecklingen af sin oeconömiska verksamhet, vågar begära anvisning på en sammandragen Jord-rymd, en aga för den ljusare åsigt, under hvilken han vägar uppfatta sin och sina grannars belägenhet. Olägenheterne af utflyttning skulle, med ganska få undantag, alltså komma att hvälfvas på den idoge, den omtänksamme odlarens skuldra — Och de äro deremot alldeles icke beräknade för makligheten, hvilken, belåten med att lefva och dö i egoblandning, ibland sina kringspridda tegar bekymmerlöst Vegeterar för dagen. Erfarenheten lärde lyckligtvis Samhället långt för detta att icke vräka den Underordnade utflyttningsskyldighetcn i vägen för den genom tidelivarfven fortgående stora odlingen. På ganska goda skäl har Skiftes-Stadgan således skiljt utflyttnings-skyldigheten ifrån alla personlighets-förhållanden till den Skiftessökande Jordegaren, oell deremot visligen fästat den endast vid local-förhållandet. xiy Bil. till Lagoch Oecon.-Utsk. Bet. N-o 8. af Herr Landegren > C. A.: i Cap. 3 §.
För bestridandet af dessa kostnader hafva medel af Stadens båtsmanshållsskyldige invånare, som äro de, hvilka i Staden äga fastigheter, samt Borgare och de som erlägga skatt till Staden för borgerlig rörelse, blifvit anskaffade genom uttaxering af vissa skillingar på hvarje riksdaler af den bevillning, som den skattskjldige erlägger efter Bevillningsförordningens 2:a artikel, så att Båtsmans-vankansafgiften för år 1848 utgått efter 5 sk. pr R:dr, för år 1849 efter 5 sk. pr R:dr och för år 1850 efter 8 sk. pr R:dr, hvarvid kommissionen upplyst, att den högre taxering, som för år 1850 ägt rum, härledt sig från de Låtsmanshållskyldiges beslut, att på en gång uttaxera så väl årets vakansafgift, som den tillökade för åren 1844 med 1846, hvilken, med föranledande af Kongl. Kammarrättens Öfverrevisions-Departements-ProvinsRäkenskapskontors för samma år författade anmärkningar, blifvit genom Kongl. Maj:ts nådiga Resolution af den 5 Juni 1850 till betalning fastställd, äfven - 59 som med anledning af tillökad vakansafgift för åren 1847 och 1849, utgörande tillsammans 13,635 R:dr 29 sk. 4 rst. Banko. Genom Eder Kongl. Maj:ts ofvan omförmälda nådiga Skrifvelse af den 9 Mars 1850 har Eder Kongl. Maj:t bifallit Öfver-Ståthållare-Embetets underdåniga förslag lill förändrad organisation af Hufvudstadens polisväsende och nattbevakning, enligt hvilken den sednare skulle från den 1 September sistnämnde år under Öfver-Ståthållare-Embetets för Polisärenden omedelbara uppsigt tills vidare genom Stadens Polis ombesörjas, samt till en del underhållas jemväl af Brandvaktskassan, hvilken från nyssnämnde tid härtill bidragit med 30,000 Rxlr Banko årligen.