Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
»Vi få sälje smågrisa’.» »Men dom skulle ju Lisa Lena ha?» »Bry er inte, far», inföll Lisa Lena och slog en knyck på nacken. »Tocka skaffa ja’ mej själf!» Hon kände sig redan som stormor i Gryte och tyckte sig rent af ha vuxit en tum. Far stoppade munnen full med snus och såg missbelåten ut. Han var en ärlig man, och att sno ihop historier var inte i hans smak. I detsamma hostade skomakar-Olle. Det var den öfverenskomna signalen. Det blef dödstyst i rummet; väfspolen darrade i handen på Lisa Lena, som om den haft spasmer. Mor började gnola en julsalm, SkomakarOlle hostade igen. »Låfva’n allt han vill, far», hviskade mor. »Läs lill’-Kalle, väf Lisa Lena!» Ännu en gång tycktes skomakar-Olle ämna signalera – men plötsligt lät det som om hostan fastnat i halsen. »Den signade dag», sjöng mor. (Tänk hur afundsjuka grannars skulle bli! Väf Lisa Lena!) »Som nu runnit upp». (Att dom inte kom’, men Jan Ers va’ skral te gå, dä visste ’na). I detsamma öppnades dörren till lillkammaren, och skomakar-Olle syntes på tröskeln med smörbyttan och fårbogen under armen. »Ja’ tror dä blir så godt ja’ går», sade han. »Håhå ja, ja.» Och dermed linkade han genom rummet, mer lik en skadskjuten räf än någonsin förr. Men väl kommen utom dörren, stack han in hufvudet igen. »Dom dänne I vänte på», sade han harklande, »ä’ just inte värdt att I vänte på, för dom slank allt in till torparJans.» – Han slog hastigt igen dörren, och strax derpå hördes haltande steg brådskande aflägsna sig. »In te torpar-Jans! Te deras torpar-Jans! En torparunge!» – Mor blef alldeles mörkröd i ansigtet och . Men öfver det uppträde, som nu följde, är det så godt att kasta tystnadens slöja.
Stånds beslut sammanstämma i ändring af usta momentet, bör Utskottens förslag i likhet dermed lättas; hvaremot och. enär a:dra momentet blifvit af Irenne stånd bifallet, Ridderskapets osli» Adelns serskilda mening i denna del förfaller. 14 Be vi lin.- Lagsamt Allm. Bcsvoch Oecon. TJtsk. Memorial N.o i3. 42 §. Hederv. Bonde-Ståndet har, i följd af dess beslut vid i3 §., ansett början böra förändras på följande sätt: ”Innehafvare af den i sista mom. af i3 §. förbjudne redskap, likasom den, hvilken eljest öfverträder hvad i i3 och 19 §. §. är föreskrift vet, med undantag på grund af 16 §. af livad om” &c.; deruti Vällofl. Borgare-Ståndet elter inbjudning instämt; hvaremot Utskottens förslag blifvit af de tvänne öfrige Stånden bifallet; och som det af Utskotten föreslagne stadgande är tillämpligt för alla de fall, då öfverträdelse af r3 §. eger rum; alltså hemställa Utskotten, om icke Borgareoch Bonde-Stånden skulle finna för godt att deras beslut vid denna §. frånträda. 43 §. Hedervärda Bonde-Ståndet har beslulit, att i ställe? för orden: ”med undantag af förseglings brytande å bränvinsredskap eller oloflig bränvinsförsäljning, så vida visas kan, alt sådant skett å den tid, då han vistats å annan ort,” skall inflyta; "med undantag likväl af oloflig bränvinsförsäljning, äfvensom af förseglings brytande på bränvinsredskap, så vida visas kan, alt sistnämnde förbrytelse skett å den tid, dä husbonde vistas å annan ort;” hvaremot de trenne öfriga Stånden utan förändring antagit Utskottens förslag; vid hvilket förhållande Bonde* Ståndets serskilda mening förfaller. 44 §• Högh Ridderskapet och Adeln har i 2 mom. näst efter ordet’: "farvägar,” beslutit följande tillägg :
Utom det i förra Revisionsberättelsen upptagna, utöfver stat, för Mariebergs Läroverk utgående belopp af 2,740 R:dr, deraf 1,740 R:dr utgöra trenne Artilleri-Kapitens löner och 1,000 R:dr anslag å Riksgälds-Kontoret för undervisning i de kunskapsämnen, som tillhöra Ingeniörer för allmänna arbeten, hafva ytterligare, genom Kongl. Brefven den 3 December 1842 och den 3 September 1844, blifvit anslagna 1,500 R:dr tili aflöning m. fl. kostnader för en förändrad organisation af nämnde Läroverk, att förskottsvis utgå lör åren 1843 med 1845 af 4:de hufvudtitelns anslag för oförutsedda miiitärbehof, intill dess detta förskott kunde blifva godtgjordt af besparingar å det under nämnde titel uppförda anslaget för samtliga Artiileri-Régementerna. j§. 2. Kronans behållning af krut vid 1845 års slut utgjorde: Vid Husby-Klosters bruk . • 4,090, 12 centner. Transport 4,090, 12 centner. l:o Till besörjande af Artillerimaterielens och förrådernas underhåll och tillökning, samt till utgifter för Arméens exercis m. m 2:o Till bestridande af utgifter för tillverkning och upphandling af krigsoch bergs-krut 3:o Till anskaffning, underhåll och forsling af Arméens handoch siodogevär samt Kronans Gevärsfaktoris underhåll m. m. 4:o Till bestridande af kostnader för Mariebergs Artilleri-Läroverk — 88 — Transport 4,090, 12 centner. vid Åkers bruk 564, 84 „ „ Torsebro 1,865. 66 „ „
» Kvinnoutställningens » K är I, Iduns ärade läsarinnor, på Stockholmsutställningen vandren omkring i Nordiska musets ljusa, luftiga salar och med rättmätig stolthet beundren de tusen - tals alster af kvinnlig flit, konstkicklighet och uppfinning, som där äro exponerade, så kunnen I säkert icke heller undgå att gifva ert varma erkännande åt den utmärkta smak och omtanke, som röjas i det helas anordnande, så att, trots allt det brokiga virrvarret, hvarje sak klart framstår för sig och kommer till sin fulla rätt. I fragen då säkert tyst för eder själfva, hvem det kan vara, som på ett så lyckligt sätt ledt det hela och skapat denna skönhetssinnet tilltalande harmoni ' - Svaret blir: det är en man, som ägnat hela sitt lif åt det unga släktets uppfostran till teknisk skicklighet, åt konstslöjdens befrämjande i vårt land, som skrifvit på den fana, som han ständigt bär högt: nytta och skönhet! 1 Mannen i fråga är Tekniska skolans populäre rektor Bror Viktor Adler. Då Idun nu, enligt löfte, bringar rektor Adlers bild, torde några biografiska uppgifter vara på sin plats: Han föddes den 20 juni 1848 på Sjuntorps egendom i Västergötland, där fadren då var disponent. Ynglingen genomgick Chalmerska institutet i Göteborg, men blef sedermera elev vid konstakademien i Stockholm, där han uppehöll sig åren 1869 — 74 samt fick sin närmaste Vi kunna af ofvanäinuda lätt inse, att rektor Adler var som själfskrifven, när det gällde att finna en lämplig kraft att på en gång praktiskt och med konstnärlig smak ordna Nordiska museets stora utställning, hvilken omfattar icke blott de tekniska skolornas, högskolornas och de små arbetsskolornas utställningsföremål, utan därjämte också hela rikets storartade utställning af konstoch husslöjd. Med lif och lust gick rektor Adler till sitt värf, alla svårigheter undanröjdes med gladt m o d! Vid utställningens början var också det vackra museet fullt ordnadt, och hvilken behaglig anblick det erbjuder, känna alla besökande. Förtjänsten däraf har nog i främsta rummet varit rektor Viktor Adlers.
År 1860 förvandlades seminarierna i Skara, Strengnäs (sedermera indraget) och Kalmar till folkskollärarinnesemioarier och 1861 inrättades folkskollärarinneseminariet i Stockholm, som redan första året räknade 56 elever. Sedermera har antalet inom folkoch småskolan verkande kvinnor varit i oupphörlig stegring. 1868 räknade dessa skolor 2115 lärarinnor och år 1884 ej mindre äu 6505, oberäknadt dem som undervisade i öfningsämnen och handslöjd. Det är sålunda ur mer än en synpunkt en för den svenska kvinnan glädjande och viktig minnesfest, som nu skall firas. Säkert är också, att hon gärna skall deltaga däruti och gifva den den karaktäristiska prägel, som den bättre än på något annat sätt kan få, därigenom att hemmets och barnuppfostringens representant, kvinnan, deltager i densamma. Detta är det vackraste vittnesbördet om folkskolans verksamhet, den skönaste blomman i den minneskrans, som svenska folket i dessa dagar med tacksamhet räcker svenska folkskolan. H, V. iduns skollofskoloni. I den tidiga sommarmorgonen i går torsdag samlades vid Blasieholuiskajen en ungdomlig skara, åtföljd af afskedstagande föräldrar, syskon och vänner. När ångaren Östhammar på slaget 6 lade ut från land, slöt sig truppen af ett 20- tal bleka småttingar samman på dess öfverdäck, näsdukar viftade en sista hälsning, och barnaögon lyste af glad förväntan mot de fria, angenäma sommardagar, som nu förestodo. Man tyckte sig nästan se, hur redan den första friska fläkten utifrån saltsjöfjärden dref upp färgen en nyans på alla dessa kinder, som blekts öfver skolans lexa den långa vintern, ja, helt visst ännu mer i de fattiga hemmen vid trånga gränder, dit sällan en solstråle hittade. Det var - » Iduns skollofskoloni » som anträdde sin sommarutflyttning. V i skulle ha önskat, att I alla, varmhjärtade läsarinnor, som med Eder skärf bidragit till det vackra målet att bereda en stärkande lacdtvistelse för några veckor åt dessa barn, kunnat närvara för att själfva ur deras strålande ansikten, ur mödrarnas på stranden af glädje tårade ögon hämta den bästa tacken.
(Befåller roiD Defe c3Berf, fe ©efäller i @täDerne. — 1: 16. 8 6 4 3 2 4o PrebtFantev, Smfs#, i Små €lager: görjla Slaten 5: — $lnbra Wto — 2: — §. 32. £Då något <3öevf/ Sntättning ellet fXötelfe, härför pet#mtlle#afgtft icfe ät flabgab, beftnneö affafta flotte infomjl, än font motfmarar f>ät ofman flab# gabe Fjögffca Claret, bör afgiften för fåban infomjl bejtämmaS till $em för döunbrabet. 23ett>tllntntj af (Ttroarnar od; flera ^n^ttntntjar. §• 33. €ftet ben i allmänhet fajljlällba grunb, Små ERiFébalet af Sufenbe, od; i lifa förhållanbe af ett minbre mätbe, utgöres Q5emillning af alla jfattlagba SDljölqmarnar i ©täbetne och på Sanbet, antingen be gå för matten, mäbet ellet eib och luft; af ©ågat, äfmenfom af alla QBalF#, ©tamp# od; anbta ömatnar, ehmab be begagnas för tull ellet till affalu. ©åbana Sullmjöl# gmatttat i ©täbetne famt Sego# od) ©alu#©ågat, <3Ba(F# och ©tamp#<23erF i ©täbetne od; på Sanbet, enligt gällanbc författningar, Funna grunb# ränta åfättas, men antingen häbanefter inrättas, utan att fåban tänta för bent bejlämmeS, ellet, ehuru teban anlagba, ännu icfe blifmit jfattlagba, jFola till bemillning anfes lifa meb fabrtfs# och bpliFa inrättningar i ©täbetne, till fem för f;unbtabe af ben behållna inFomjl, be unbet näjfföregåenbe året åtnjutit. från benna afgift frifallaS liFmäl be SÖljölqmarnav, font innel;afmas af Sjenftemän ellet attbre, i halfås inFomfi af lönen ellet hänbteringen ömar# ttenS affajtning blifmit upptagen och till Q3emillning täFnab; be SÖljölqmarnat och ©ågat i ©täbetne och på Sanbet, forn npttjaö enbaft till husbehof, och för 4i för tulltägt, mebergällntng af ftämmanbe och grannat, ellet till affalu; be för egna ^anufactuttetS odh fabtiFets behof anlagbe ©tampar och l2Balfmerf, famt jluteligen be ömarnar och <3BetF, forn, unbet gåtbettS jFattläggning be# gtipne, i beg mätbe blifmit upptagne och till 33emillmngö#afgift beräFttabe. §• 34. ^etfonet, forn meb ömarnar och ©ågat ega hänbtering ellet fpjjelfätt# ning., erlägga: 2(rrenbatorer af ^tonans ellet SnjfilbeS ömarnar ellet ©ågat, lifa meb anbte Sltrenbatoret, enligt 25 §.; od> jfola, till afgiftens utrönanbe, be ömarnar och ©ågat, forn i någon annan Sgenbomö fammanflagna mätbe äto betäfnabe,
Beträffande den i föregående revisionsberättelse omformälda fråga rörande afskrifning iraf Kronans sedan flera år tillbaka egande fordran hos förre arrendatorn af indragna Ofverstelöjtnants-bostället Kongs-Norrby i Ostergötlands län, Kronofjerdingsmannen J. Pettersson, få Revisorerne meddela, att Kongl. Maj:t, enligt hvad till Revisorernes kännedom kommit, under den 15 Januari innevarande år i nåder gillat Kongl. Kammarrättens den 24 November 1862 i frågan gifna utslag, hvarigenom den sökta afskrifningen förklarats icke kunna beviljas, utan vederbörande uppbördsman ålagts att skyndsamligen vidtaga lagliga åtgärder till beredande af godtgörelse åt Kronan för berörda fordran. § 3- Under rubrik »tiondespanniål» förekommer i Kopparbergs läns landsbok både «enkel» och »dubbel» hafra, af hvilken 2:ne kubikfot utaf det förra motsvara en kubikfot af det sednare slaget. Anledningen till denna oegentliga bokföringsmethod är Revisorerne obekant, men då blott ett slags hafra i uppbörden och redovisningen förekommer, synes ej skäl förefinnas att i bokföringen bibehålla de vilseledande benämningarne »enkel» och »dubbel» hafra, utan att under rubriken »hafra» upptaga de verkliga qvantiteterna. § 4. Uti landtmäteri-redogörelserna för Westmanlands län balanseras oförändrade under en längre följd af år följande poster,'nemligen: Sammanskottsmedel till fattige Dal-allmoge^ 13: 68. Reparation smedel för Borgåsunds färja ...4$. ...A 444: 45. Uppsättningspenningar 67. — Likaledes balanseras i Norrbottens fäns landtmätori-reAogörelser 2:ne dylika poster under följande titlar, nemligen: Om anledningen till dessa medels fortsatta balanserande hafva Revisorerne ej kunnat erhålla någon upplysning. — 144 - Ofverståthållare-embetets kanslis räkenskaper. Dessa utan anmärkning i Kongl Kammar-rätten granskade räkenskaper, hvarvid Revisorerne ej heller haft något att erinra, redovisa för inkomster och utgifter sålunda: Debet. Uppbörd: Kredit. Balans från år 1861: Utgifter:
Utdrag 162 Den 17 Juli». Utdrag af Protokollet öfwer Justitia Ärender häilit i Kongl. Majus Högste Domstol Tisdagen den i? Närwarande: Hans ErceHence Jusiitiä Stats Ministern m m. Herr Grefwe Gyllenborg. Justitiä. Räden Lagerheim. Jserhjelm. Marks v. Wurtenberg. Nibelius. Ziervogel. Poppius. Blom. S. D. ^ustitiä-Rädet Blom äterlemnade hand. lingarne, angäende dea af Stats-Rädet Friher. re Rosenblad foreflagne Lagförändring uti 7. Cap. 1. §. Rättegängs. Balken, och yttrade sig: I anledning af de skiljaktiga meningar, hwar» uti Högsta Domstolens Ledamöter stannat, rörånde Riksens Ständers underdäniga Proposition: att sökt Jntekning mä medföra förmonsrätt, ehuru Gätdenären, sedan Domaren tis hans hö. rande deröftver utsatt dag, emedlertid begärt Afträdesförmon, har inför Konungen i Stats. Rädet Friherre Rosenblad föreslagit den tvid. sträktare Lagförändring i Jnteknings. frägor, hwarigenom kunde stadgas 1:0 Att den Borge, riär, som sökt Jntekning, men inom 90 dagar derefter icke commumeerat behörigt Domboks Utdrag deröfwer med Gätdenären, antingen genom eget Den 17 Juln. 16Z föranstaltande, eller, om Gäldenären icke kunnat träffas, genom Konungens Befallningsyafwan. de, bör af den sökte Jntekningen ej njuta för. monsrätt till betalning. 2.0 Att en Jntekning fäkt under de sista 30 dagarne före GäldenL. rens inträffade Cssiion, men af Domaren icke faststäld, ej mä i Concoursen medföra förmonSrätt, och Z.o
Jag börjar derföre med att öppet och vördsammast förklara, att jag icke heller nära slutet af min lefnadlsbana frånträdt denna princip och att min pensionsansökning icke skulle hafva blifvit inlemnad, om jag icke trott, hvad jag ännu tror, att pension till ett belopp af 4ooo r:dr b:co var min obestridliga rätt. Efter denna vördsamma förklaring anhåller jag att få framställa en recit af liela frågan om landshöfdingepensionen i allmänhet, och sedan om förhållandet med min pensionsrätt särskildt. Landshöfdingarna erhöllo genom K. Carl XI:s stadgande rätt att vid 70 års ålder få afsked med bibehållande af hela lönen oafkortad. Af denna rättighet voro landshöfdingarna i orubbad besittning ända till år 1818, då R. St vid en uppgjord pensionsreglering funno, att de flesta landshöfdingar skulle, efter K. Carl XI:s författning, erhålla högre pensioner än Rikets öfriga embetsman. R. St. förklarade då, att landshöfdingar och statssecreterare voro vederlikar och att landshöfdingarna på sådan grund vid uppnådd föreskrift ven ålder ej borde få högre pension, än som motsvarade statssecreterarelönen, ett pensionsbelopp, som statssecreterarne äfven erhålla, om de vid föreskrifven ålder taga afsked. K. M. gillade denna reglering och lät derom utfärda en författning. Statssecreterarelönens belopp nämnes icke i dessa handlingar, emedan hela beslutet synes klarligen hvila derpå, att statssecreterare och landshöfdingar äro vederlikar och böra äga lika pensionsbelopp. Någon tillämpning af denna pensionsstat hade icke ifrågakommit förrän 19. år derefter, eller år i83o, då jag begärde den mig tillkommande pensionen, eller /jooo r:dr, som då var och ännu är statssecreterarelönen. Fråga uppstod då hos K. M., om landshöfdingepensionen borde blifva 4000 r:dr, som statssecreterarelönen då var, eller 2700 r:dr, som statssecreterarelönen var år 1818.
Stamfader var fältmarskalken, grefve Wolter Stackelberg, som f ö r d e befälet öfver en afdelning af svenska hären i slaget vid P u l t a v a 1709 o c b blef, j ä m t e så m å n g a andra svenska ädlingar, såsom f å n g e f ö r d till Sibirien, där han under en l å n g f ö l j d af år hade att framsläpa det mest sorgliga lif. H a n s busfru, Elisabeth Maijdel, en ädel o c b h ö g s i n n a d kvinna, dotter till fältmarskalken, friherre Maijdel, nekade att svära ryske tsaren troo c h huldhetsed samt försvarade sig tappert på sitt fäderneslott. Han blef sedermera stamfader f ö r grefliga ätten Stackelberg i Ryssland. g ö t l a n d. H a n s valspråk: villig, redlig, stadig (bildadt efter initialerna i hans namn) var städse ett uttryck af hans inre. D e t t a valspråk stod inristadt p å hans kaffekopp, hvilken ännu finnes kvar i släkten (på Stensnäs). Bögh. Till detta räknade hon, o c h det m e d skäl, arbetet f ö r nykterhetens befrämjande b l a n d vårt folk. O c h visade sig hennes egna tillg å n g a r otillräckliga f ö r ett behjärtansvärdt ändamål, tvekade h o n ej att klappa S å. t. ex. v i d ett tillfälle, då h o n fått reda på, att en aktad tjänsteman m e d stor familj befann sig i svårt e k o n o m i s k t trångmål. Och när det sålunda lyckats henne att få i h o p en icke o b e t y d l i g summa, huru g l a d d e s hon icke att a n o n y m t få tillställa denna åt d e n betryckte familjefadern, s o m sannolikt aldrig fick veta, hvarifrån den oväntade hjälpen k o m.
Jag anser den tiden vara för lång, om deri skall motsvara den i Tjenstehjons-Stadgan upptagne så kallade frihets veckan, och jag anser den' för kort, om meningen härmed skall Vara, att Gesällen, under den tiden skall resa, för att vinna färdighet i handtverket. Äfven anser jag, i frågan om husaga, att någon undantagslag för Gesäller ej bör göras. I afseende åter på flyttningstiden, tror jag, att den bör blifva lika så väl för Timmersom Murare-Gesäller, och att den bör förblifva hädanefter sådan den hittills varit; men då meningarne häruti icke lära kunna förenas, så anhåller jag om votering, och får i sådant ändamål föreslå att i contra-propositionen dessa 3 omständigheter upptagas, så att hvad som i §. stadgas, dels om husaga må utgå, dels om en månads ledighet för Gesäll att förskaffa sig tjenst, må förändras till 6 dagar, och dels att flyttningstiden för Timmeroch Murare-Gesäller må blifva den samma, som nu är. Herr Lagerhjelm: Det skulle i sanning vara rätt svårt, om det vore nödvändigt för Ridderskapet och Adeln, att afgöra, om det går an att förfärdiga ett verk i enprovince, Den 12 November e. m. 531 och förflytta detsamma till eli annan, samt der låta uppsätta det af en person, som icke lagt hand vid verkets görande. En värd Talare har sagt, att mechaniska verk kunna förfärdigas af en, och uppsättas af en annan. Jag skulle för min del tro, att det icke alltid låter göra sig, om det ock gjordes försök af en ärans man. Skulle det kunna verkställas, så vore det med så kalladt gjutgods, men vanligen då det skall uppsättas, följer en karl med ifrån gjuteriet, Som uppsätter det. Jag torde sålunda få anmärka, att man ej nu bör för långt intränga i detta ämne, utan låta hvar och en hafva sin Öfvertygelse. Här har talats mycket, både för och emot Gesällvandringen. För min del skulle jag tro, att det ligger något väsentligt deruti.
Den visar sig öfverallt, genom hela området af menskligt vetande och utöfvar sitt intryck på vår uppfattning af så väl de enklaste mekaniska företeelser, som af de mést invecklade tilldragelser i nationernas historia. Men å båda siåor om den stora tvistepunkten måste sanning finnas. Religionen öfver allt tillstädes, såsom ett inslag sträckande sig genom hela den menskliga historiens väf, uttrycker ett evigt sakförhållande, medan vetenskapen endast är namn for en ordnad massa fakta. Och om båda hafva Ur dagena krönika. 4grund i förhållandenas realitet, så måste dem emellan råda en fundamental harmoni. Från sammanväxande af stridiga idéer framgår alltid en djupare utveckling, och uppfattningen huruledes vetenskap och religion uttrycka motsatta sidor af samma sak — den ena dess närliggande och synliga sida, den andra dess aflägsna eller osynliga sida — måste djupt modifiera vår allmänna teori för företeelserna här i verlden. Eftersom det emellertid är tydligt, att religion och vetenskap endast i en högligen abstrakt mening stå på gemensam botten, måste vetenskapens abstraktaste sanning vara just den punkt der föreningen mellan de två ‘ kan ega rum. På .detta sätt söker Herbert Spencer åstadkomma en försoning i fråga om den äldsta af alla antagonismer, den mellan vetenskap och religion. Religiös tro bestämmer han såsom en a jpriorirteori om universum. Vare sig, att den uppträder såsom den råaste fetischism, hvilken antager en särskild personlighet bakom hvarje fenomen; eller såsom polyteism, hvaruti dessa personligheter blifvit till en del generela; eller såsom monoteism, hvaruti de blifvit fullständigt generela; * eller såsom panteism, hvaruti den generel vordna personligheten blifver ett med fenomenet — så finna vi lika fullt en hypotes, som är tänkt for att göra universum begripligt. Ja, till och med positiv ateism inbegripes i definitionen, eftersom äfven den, i förfäktandet af sjelftillvaro för - materia, rum och rörelse — som den betraktar såsom de egentliga orsakerna till hvarje företeelse — hvilar på en a priori-teori, från hvilken den anser att sakförhållandena kunna deduceras. Emellertid innehåller hvarje teori mellan raderna två saker: för det första, att det är någonting som skall förklaras, för det andra att så och så är förklaringen.
Jng för min del kail ej instämma i ett beslut,som ogillar Malmö DiscontDirections förhållande, då jag ännu ej blifvit upplyst, huruvida det varit enligt med Lag och Författningar, eller ej. Deremot skulle jag önska den förändring emot BancoUtskottets Utlåtande, att ett Creditiv af 200,000 Rd. föreslås, i stället för blott 100,000, samt att sådana vilkor vid utlåningen föreskrifvas, att de redan för 5 ProCents lån i Disconten häftande läntagare blifva så mycket som möjligt räddade från undergång, eller ock, att g ProCents Lanea ej till fullo skola varda indragna förr än med 1817 års slut. Herr Lagerheim, Olof Johan: Då jag tror mig linna, att BancoUtskottets ifrågavarande Betänkandeinnefattar tvänne frågor, den ena om undestöd för låntagare i Skåne af MalmöDisconts g ProCentssedlar, oell deu andra örn DiscontDirectionens förhållande vid Discontens förvaltning, så får jag vördsamt hemställa, om icke, på det vi snart må komma till slut med förevararande ämne, kiders Excellence täcktes särskildt hvar för sig framställa förenämnda frågor till Ridderskapet och Adelns öfverläggning och afgörande. Herr LandtMarskalken proponerade bifall till den af Utskottet föreslagna understöds-Summan. .. Ditt So Juli, g, ra. Ropades Ja, Vidare frågade Herr Landi Marskalken, om Ridderskapet och Adeln ansåge Discont* Directionens förhållande höra ogillas. Ropades Ja och Nej. Herr Munck af Rosenschöld: Jag får reservera mig emot ett sådant beslut, då jag ei kan grunda det på fullkomlig kännedom om åtgärdens förhållande till Dagar och Författningar. Herr Grefven och Landt Mar skal ken föreslog, att intet omdöme häröfver måtte af Ridderskapet och Adeln gifvas. Ropades Ja. Herr Lagerheim: Ehuru gerna jag skulle villja bifalla den af Eders Excellence föreslagne utväg, att alldeles icke meddela något omdöme öfver DiscontDirectionens förvaltning, fruktar jag likväl att denna utväg i förevarande fall icke torde vara fullkomligt lämpelig.