Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då de anmärkningar, hvilka några Ledamöter framställt emot i4punkten utvisa, att de trott Utskottets tillstyrkan i denna punkt afse beredandet af en ny, ej mot Bankens ändamål svarande anstalt, får Utskottet upplysa, det tillåtelsen, att i Banken, till förvar mot vådliga händelser och tillgrepp, under försegling inlemna flyttbart gods eller så kallade deposita, redan genom specielt förordnande af den 3 Januarii 1670 blifvit meddeladt och sedermera kostnadsfritt forlfarit, dock utan Bankens ansvarighet för oförvållad skada eller till fäll ige olyckor (casus fortuitos), allt intill sistförflutne Riksdag, då, på sätt 5 Alt. 2 Afd. §. 11 af Banco-Reglementet den 18 Mars i83o upplyser, detta stadgande undergått den förändring, alt nu mera, vid dylika depositioners återtagande, en afgift för denna begagnade förmon skall lill Banken erläggas; och som denna anstalt, i dess närvarande skick, icke finnes för Banken i någon måtto menlig, finner Utskottet icke något giltigt skäl till densammas borttagande. Om det, å ena sidan, medgifves, att jemväl de depositioner, hvilka i 15 punkten omförmälas, medföra för innehafvarne lättnad och beqvämlighet, kan det likväl, å andra sidan, icke bestridas, att, på sätt Utskottet förut anfört, desse depositioner äfven innebära för Banken en fördel, och Utskottet anser, vid sådant förhållande, billigheten fordra, att de icke, enligt hvad en Ledamot föreslagit, jemväl med någon folii-afgift betungas.
Hans Excellence, HerrGrefven och Landi* Marskalken yttrade , att som LagUtskoitets första Betänkande, på sätt Herr af brinckman upplyst, innefattade trenne särskilta frågor , anä sage Hans Excellence sig böra hemställa, örn Ridderskapet och Adeln behagade företaga Betänkandet pundvis till afgörande ; hvilket bifölls. Hans Excellence gjorde derefter Proposition till bifall af LagUtskotttes hemställan, att tjuf, som för all sio tid blifvit till arbete å Fästning dömd, må, sedan hah undergått det honom ådömde kroppsstraff och antingen stjäl undet det hatt å Fästningen qvarhålles, ellet öc , kon>mer på fri fot samt åter stjäl mer el* ler mindre , varda hängd. Ropades starka Ja Och Nej. I anledning hvaraf Hans Excellence föféslog, att Utskottets berörde hemställan matté alslås; hvilken Proposition med Ja besvarades. Hans Excellence hemställde vidare, öm Ridderskapet och Adeln behagade gilla den af Utskottet föreslagrte åtgärd, att vid ändra ye^an eller oftare begången stöld med eller utan inbrott, samt om kortare eller längre tidfe Fästningseller Spinrthusarbete blifver dett brottslige ådömdt, han borde förses med något sådant mäike, sorn, utan att kunna utplånas, gifver ett tydligt vittsord om förbrytelsen, men hvilket marke borde sättas på ett sådant ställe Den 21 Maji. 53 sliilla sig för påföljderna , allt under hopp, vunnit af vanan, att kunna mera försigtigt än förut utöfva sitt handtverk. Om derföre sådana biännmäikas, skulle det å ena sidan säkerligen beiaga de fleste af dein håg att söka rymma, såsom för dtm onyttigt, dä de lätteligen igenkändes å hvad ort de våttade visa sie; och å den andra, vara den lämpligaste utväg, att kunna skyndsam meligen iå sådane hofa var upptäckte, innan de medhinna att vidare störa Samhällslugnat. Jag yrkar derföre bifall af hvad jag härom tillstyrkt. Herr Cederskjöld:
Jag vill ej träda Herr Grefvens och Ordförandes rätt för nära; men min lagliga rätt. är att i protocollet få införd min reservation emot behandlingssättet. Friherre Cederström, Jacob: Det är egentligen i anledning af Herr Cederscbjölds anförande, attén Ledamots yttrande skulle kunna ur protocollet uteslutas utan dess eget bigifvande, som jag anhåller få yttra mig. Sådant är ej lagligt, ty hvar och en äger rätt att fritt yttra sig, och ansvarar för sina yttranden efter Grundlagen. 49 §* Riksdagsordningen bestämmer tydligen, att hvar och en allmän fråga skall, då den första gången förekommer, hvila på bordet, så vida ej Ståndet enhälligt annorlunda beslutar. Utan afseende på hvad som i denna del blifvit taladt, bar jag blott velat gifva sakens förhållande tillkänna. Möjligen skulle kunna hända, att vid närmare granskning en Motion kunde upptagas, hvilken man vid åhörandet ansett ej böra till pröfning förekomma. Jag vill ej påstå, att detta är Den 8 December f. tn. st förhållandet nu, men det kunde någon gång så inträffa. Jag tror det således icke vara lagligt, alt saken ej får läggas på bordet. Herr Tham, Wolrath: Jag får i alla delar förena mig med Herr von Hartmansdorff. Då jag tror, att denna discussion räckt längre, än ämnet förtjenar, anhåller jag att Herr Grefven och Ordförarden täcktes förklara den slutad, så att vi få öfvergå till vigtigare ämnen. Herr Cederschjöld: Jag vill blott nämna några ord för att lugna dem, som finna betänkligt att nedlägga frågan af fruktan, att delta skulle kunna blifva ett för Ständerna sjelfve vådligt prejudicat. Jag vill derföre endast påminna, att 110 §. RegeringsFormen berättigar Rikets Ständer att låta beifra allvarsammare mål. Detta är ett tydligt undantag från det allmänna stadgandet i go §. Herr Sandelhjelm : Jag utber mig endast att, i anledning af hvad Herr von Hartmansdorff yttrat om ett nyligen timat exempel af en fråga, som ej upptogs, få anföra ett nästan lika nytt exempel, nemligen då frågan om RiddarhusOrdningen förevar.
I Den 4 Mars: 51 I anledning hvaraf vi meddelt Herrar Fullmäg-' lige det svar, att vi, lika med Herrar Fullmägtige, ' ansett afskrifning uti Rfksgälds-Contoirets Räkenskaper, emot tydliga innehållet af den af Herrar Fullmägtige åberopade § uti Reglementet, nu icke kunna äga rum, utan att frågan härom till Riksens Högloft. Ständers närmare pröfning och afgörande af oss skulle hemställas. 2:0 Vidare, och efter det Herrar Fullmäg. tige, i anledning af Commissariernas gjorda förfrågan, först stadgat och låtit verkställa det Beslut, att någon Bevillning ej kommer att innehållas af Rentan på Riksgälds-Contoirets med fem procents Intresse utgifna obligationer Herrar Fullmägtige, genom Memorial af den 15 sisth September, begärt vårt råd och tillstyrkande, huruvida, med anledning af 7 § 2 Art. uti 1812 års Bevillnings-Förordning, vid rentaris liqviderande å det mot 6 procents Intresse upptagne särskildta Fån, Bevillning. bör innehållas. Efter noga öfvervägande af alla härvid förekomna omständigheter, hafye vi tillstyrkt Herrar Fullmägtige, att, med tillämpning af Be vil Inings Förordningen, vid rentans liqviderande å 6 procentsFånet låta innehålla och afdraga 5 procent af rentebeloppet. Vi håfve inventerat, så väl General-Cassan af Credit Sedlar, som de för vexling af dylika sedlar inrättade arne så kallade Små-Sedels-Cassor, äfvensom vi genomgått och granskat Riksgälds-Contoirets - Den 4 Mars. hets mest vigtiga Handlingar, af hvilka en del äro under Herrar Full magt iges och en del under Coromisariernes vård; hvilket allt befunnits i behörig ordning. Vidare håfve vi bescke alla vid Riksgäld* Göntoiret varande
Hr Mannerskantz, Cari Axel: 73 §:n Riksd.Ordn. ålägger XJtsk:n, att, då RiksSttn stannat i olika tankar, inkomma till Stånden med förslag till jemknings-proposilioner. Det åligger således Lagoch Banco-Utsk:n att i en sådan fråga som denna inkomma med en sådan propos. om jemkning. Jag, lika med Hr Lefre'n, tror att Utsk:n icke kunna föreslå någon annan jemkning, än att R. o. Ad. måtte förena sig i det beslut, som Presteoch BorgareStm fattat; men jag tror att denna inbjudning till jemkning icke bör antagas af R. o. Ad. förrän den från Utsk:n inkommit, emedan beslutet att antaga den nu blefve högst ofullständigt, då det finnes flera §§, som äro af R. o. Ad. antagna olika med hvad de öfriga Stånden antagit. Således skulle det vara att blott till endel besluta i öfverensstämmelse med Preste-och BorgareSttn, och att i andra fall icke göra det, som nu skulle komma i fråga, och det tror jag icke leder till något ändamål. Det är på denna grund jag tror det vara bäst att vänta med att antaga denna BorgareSt:s inbjudning tills Utsktn hunnit yttra sig i ämnet, och det är på denna grund jag nu får afstyrka bifall till hvad BorgareSt. nu föreslagit. Hr Ribbing, Arvid: Då jag af sjukdom varit hindrad alt deltaga i de vigtiga öfverläggningarna om bancolagen, så borde jag kanske icke yttra mig nu, men mitt anförande skall också blifva ganska inskränkt, nemi. till den fråga, huruvida BondeSt-.s beslut står närmare till R. o. Ad:s eller till de öfriga 2 Ståndens beslut. Den siste talaren, lika med Hr Lefren, har nemi. varit af den meningen, att BondeSt. närmast öfverensslämt med de Stånd, som trott D c ii i Mars. att K. M. ensam borde lemnäs rättighet alt, på säll i §:n innehåller, afgöra om privatbankers bildande i Riket.
Ständer icke finna för godtj att till hvad om handlingarnes tryckning styckevis och utdelning bland Riks-Ståndens Ledamöter nu blifvit föreslaget, lemna bifall, tillstyrker Utskottet vördsamt, att vid hvad örn Upplagornas storlek af merberörde Samlingar vid sistförflutne Riksdag blifvit af Rikets Höglofl. Ständer heslutadt, jemväl för den innevarande måtte få hero. Hvad angår prenumeratiohs-priset å Bihanget, så synes detta, enär priset å tryckningen icke sedan förlidne Riksdag stigit, icke hora bestämmas högre än då, nemligen till 1 sk. B:co per ark; hvarvid Utskottet får tillstyrka, att prenumeration måtte få tecknas i Riksgälds-Coutoret på hela Bihanget, men ej endast på ser - Expeditions-Utskottets Utlåtande, N;o 2, 3- ii gidida Samlingar deraf, samt att hvad af Bihanget vid Riksdagens slut kunde finnas otryckt, eller icke till Riks-Ståndens Ledamöter blifvit utdeldt, matte från Riksgälds-Contoret, genom vederbörande! Konungens Befallningshafvande och emot erhållande qvitto, Riks-Ståndens i Landsorterne bosatte och dit åter afreste Ledamöter, i ett Exemplar för hvardera, efter från hvarje Stånd lill Riksgälds-Contoret afgifvande förteckning , tillställas. Om hvad Rikets Höglofl. Ständer i detta ämne i allmänhet eller i serskilda delar kunna täckas besluta, utbeder sig Expeditions-Utskottet vördsamt, att, så skyndsamt sorn möjligt, få emottaga underrättelse, äfvensom att Rikets Höglofl. Ständer behagade meddela deras förordnande i afseende på trycknings-kostnadens bestridande, på det något hinder icke vidare måtte möta för tryckningens företagande och oafbrutna fortsättning. Stockholm den 27 November 1828. N:o 3, Utlåtande , angående en Summarisk sammanfattniffj af innehållet vid slutet af h varje utaf Utskottens Betänkanden.
'Sfta/ité '5Råbiga ^ropofition, angåenbe anflag af nobige mebel, till fullborbanbe af be i *£)uftrubflaben anlagbe (EorrectioH&inråttaingar; mö. ben 13 9lpril, angaenbe afdrifning af 9tumer#£o{tetief$ forbran (joS 4i)amnbpggnab^£>irectionen i åpelfingborg; w 42- t 2!o. ben r4 Slpril, angåenbe ina cfc fråga om @tipenbier£ inratfanbe för Sf-rmeeirå .Officerare, till bemiffanbe af Frig utriFeé; r 3:o. angåenbe en Corfle ^amtnar^uficu» Crusell bemilfab penffon; r4:o. ben 14 2lpril, i anlebmng af ftongL 3fta/:t£ åftabiga fTtifmelfe angåenbe inFop af £anb£or.t$ ocf) ^or£o fifrbåFar; rno. ben 24 2fpril, angåenbe ifrågaffålbf uppljåfroanbe af forbubet emot be på blanb befintlige Fronolfemmang forfål/anbe till flatte;, 16:0. i anlcbntng afSvongl. ^af:t6 $Kbiga 9cemif; uppå. unberbåniga anfoFningar om nebfåttning i arrenbet för (femmanen Dvorbt; ocf> 33arFarbp; 17:0. om upplåtanbe af fmånne tiimilanb förb till be?- grafning^platé för (SfTil^tuna (StabS? ocf) Sanbtfårfamlingar; 18:0. angåenbe Äammar^vått^^åbct Sellings penfioné?
Furste af Ponte-Cvrvo till Sweriges Kron-Prins, och wär nuwarande Allernädigste Konungs Efterträdare pä den Kongl. Swensta Thronen. Deputationen, pä wanligt sätt beswarad afträdde. Grefwe körner, ^äolk Wran, uppläste till Protocollet följande: Ridd. och Ad. pr. N.o ri, rs. Wid 82 Den 21 Augusti. Wid ett tillfälle, sä afgörande för Swenges framtida wälfärd, har jag trott min pligt fordra att icke bibehälla cn tystnad h wilken jäg kanhända allt för ofta wägät bryta. Mätte Fidderffapet och Adeln äfwen i dag täckas med benägit öfwerseende lemna mig tillgift, om jag tröttar deras tålamod, och dä jag stall söka utweckla skälen till den öfwcrtpgelse jag ärnar ådagalägga, mätte ätminstone den rättwisa göras mig, att möjliga mist tåg härröra afrinna insigters ofullkomlighet, icke af mitt Uppsåt! Detär ickeinför Högl. Ridderstapet och Adelil jag behöfwer omtala fwärigheterne af ett sär dant wal sorn det hwilket nu föuestär. De äro för wäl kända af hwar och en utaf ostoch den omtanka och noggrannhet med hwilka ställen för och emot de möjliga bestulen redan i en mänad blifwir ä alla sidor afwägde, wittna tillräckligen bäde att man insett wigten af ämnet och ätt man lisftat warg öfwertygad, att intet annat borde derwfd komma i fräga än Fäderneslandets högsta fördel och omsorgen för dest sjelfständighet. Med denna öfwcrtpgelse har det warit naturligt att grunden till hwars och ens omdöme skulle hwila pä beswarandet af desta Lule frägere »hwilka äro för Let närvarande Läderneölandcts forriämsta set) hufwudsaklrgaste behof? Huru stola de bäst och säkrast kunna fallas eller afhjcllpaL?
Inträffar förfall för ledamot, skall anmälan derom göras i Ilof-rätten, sorn förordnar ordinarie prest i stiftet eller lärare vid läroverket i sliftstaden att i stället såsom ledamot tjenstgöra. Samma lag vare, derest ledamot är jäfvig och domkapitlet förthy varder ej domfört. Förekommer ärende, sorn ej tål uppskof, intill dess Hof-rätten i fall, sorn nu sagde äro, hunne förordnande meddela; då må, för handläggning af det ärende, den eller de ojäfvige ledamöter, som när äio, tillkalla så mångå bland ordinarie prester i stiftet eiler lärare vid läroverket i stiftstaden, sorn fordras att domfört antal fylla. 3:o Alla från domkapitel utgående expeditioner skola underskrifvas af ordföranden och kontrasigneras af notarien. 4:o Hvad i 2:dra och 3:dje punkterna stadgadt är, galle pck, i hvad tillämpligt är, för domkapitlen i universitetsstiften och konsistorierna i Stockholm, i afseende på hvilka för öfrigt förblifver vid hvad redan föreskrifvet finnes.“ Högste Domstolens, fleste ledamöter hafva emot ifrågavarande förslag icke funnit något vara att erinra; men justitie-rådet Alexandersson har varit i så måtto Bih. till R. St. Proposition, N:o 67. ) skiljaktig, sorn han anmärkt, dels vid 1 momentet sista punkten, att der förekommande orden „eller dess tillstädesvarande medlemmar11 syntes böra uteslutas, såsom varande i strid med 2:dra momentet, dels ock vid 2:dra momentet, att anmälan hos Hof-rätt om förfall icke borde påbjudas så ovilkorligen, som i 4:de punkten skett, helst behofvet deraf berodde af förfallets varaktighet och tillgången på domfört antal ledamöter, äfvensom att det syntes böra vara Konungens höga rätt, att om vikarie för den genom förfall eller jäf, möjligen under lång tid, från tjenstgöring hindrade ledamoten förordna, utan hinder af hvad här stadgas om Hof-rätts behörighet, att förordnande i ämnet, uppå anmälan, meddela.
Ståndet får sedermera besluta hvad det linner för godt. Hr af Harmens, Henrik Otto: StatsUtsk. har visserligen icke kunnat förutsätta, att det skulle afstå hvarje begäran om anslag, som utginge från enskild motionär, men det är en gifven sak, alt StatsUtsk. hufvudsakligen tagit i betraktande de statsbehof, som blifvit upptagne i Konungens propos:r. Då det icke lyckats StatsUtsk. att finna utvägar lill alla dessa, huru skulle det då vara möjligt att bevilja sådana anslag som detta. Hr Gripenstedt, Joli. Au g.: Mig synes, alt Hr von Hartmansdorff så fullkomligt har utvecklat skälet hvarföre detta anslag borde beviljas, att jag icke vet huru den omständigheten, alt det kommit från en enskild motionär kan anses böra föranleda dess afslående. Det som är rätt måste vara rätt, hvarifrån det kommer. Således om R. o. Ad. anser det orätt att på detta sätt göra en inskränkning på anslag, ämnade för andra behof, så bör förslaget, enligt min tanka, bifallas, oberoende af dess ursprung. H. Ex. Hr Gr. o. Land tm., som härefter förklarade sig icke hafva kunnat uppfatta, huruvida, vid besvarandet af de framställde proposune, ja eller nej varit öfvervägande, förnyade derföre nu sin hemställan, om R. o. Ad. ansåge de emot Ulsk:s förevar. yttrande gjorde anmärkn-.r föranleda återremiss. Ropades starka ja, blandade med nej, hvarpå 11. Ex. förklarade ja hafva öfverröstat nej. Litt. h) oförutsedda utgifter. Hvad Utsk. under denna litt. i 6 punkten föreslagit, blef af R. o. Ad. bifallet. Härefter förekom den afdelning af StatsUtsk-.s utlåt., hvari yttranden blifvit afgifne rör.de de af K.
Men verkan af detta skäl torde lätt förfalla, dåinan eftersinnar, att det föreslagne medelpriset, 4 R:d i Silfver, icke är högre, än det, öfverhufvud räknadt, redan i närä 2 ö år varit, hvarom närlagde Tabell N:o 2 lemnar upplysning; att Jorc*‘ brukarens producter ovilkorligen måste hållas * högre pris, sedan häri sjelf blifvit betungad med högre bevillning; att den Arbetande Clässéns dag"* löner väl stiga i högre, men icke i lägre förhål* lande, än Spannmålspriset: att alla Fabrikante^ «ek Slöjde-idhftre, sam arbeta för dan inhemska Gon-» Consumtionen, bade. beräkna och ]att kunr.a beräkna priset på sin vara efter det förhöjda priset på Spannmål och arbete; att en förhöjning i det förra afven för penninge löntagaren och dem; sora lefva af reman på sitt Capital, ar af fögabetydenhet: att Bändtbrukarens,trefnad bet-eder de öfriga Folk-Ciassernas välstånd, och att dessutom ingen anstalt, som befordrarBandtmanna-naringen, kan i något afseende sägas vara af menlig påföljd för det allmänna, saint slutligen, att om Bruks rörelsens bestånd icke kan förenäs med de pris å Spannmål, som för Bandtbrukets trefnad öro oundgängligen nödvändiga, fram till den förres understöd måste använda andra och tjenligare medel, såsom lindring i Hummarskatten, i Tionde-afgiften pä Tackjern och Koppar, i BeViMningen samt i Tullen på utgående Bruks-effe eter och genom upphäfvandet af de föreskrifter, som till vissa qvantiteter bestämma gränsen för tillverkningarnas mängd, den hvar och en Bruksidkare sjelf säkrast bör kunna bedömma efter de utsigter, han ager till afsättning på sina . producter; och slutligen derigenom att en fullkomlig frihet uti handeln inom .Riket med dylika tillverkningar medgifves.
Jag skall göra den bred, hög, torr och jämn såsom ett golf, med träd besatt och på bägge sidor med breda, djupa diken försedd. Den dag den vägen blir färdig skall bli min lefnads gladaste. Den här trädoch lustgården har jag planterat. Den är ganska rikligen tilltagen. Träden bära ymnig frukt och bärbuskarna frodas. Där bortom lindhäcken ligger orangeriet, som jag också låtit uppföra och inreda. Där bredvid en köksträdgård, ej stort mindre tilltagen. Inom stengärdet där bortom alléerna ha vi djurgården, hvilkens ända man här icke kan se. Här mot öster tager den kvarstående delen af klosterkyrkan sorgligen all utsikten bort. — Den gör likväl i det stället en ganska nödig påminnelse om döden och all tings förgänglighet. — Ingalunda. Där inne är fullt af lif. Och mig synes dess nuvarande nytta öfverträffa dess förgångna ändamål att tjäna till påfvisk gudstjänst. — Jag har hört sägas, att herr landshöfdingen ordnat kyrkan till fähus. Jag hade tänkt mig den högre och ansenligare. — Jag har låtit bryta ned hvalfven och öfre delen af kyrkan rundt omkring. Genom sin höjd vardt den för kall och dragig till det bruk, hvartill den af mig nyttjas. Den uppsättning af kreatur, som nu finnes på kungsgården, är dubbelt så stor som min föregångares. De båda herrarna gingo den korta vägen fram till klosterkyrkan. — Stenhuggare och murmästare på Gotland ha i del närmaste kunnat mäta sig med de yppersta på andra orter — Salomos egna ej undantagna, sade biskopen, i det han varsamt lyfte upp från marken en svarfvad, polerad och konstnärligt sammanfogad fönsterpelare. En stor myckenhet af sådan kostelig huggen sten låg på platsen utanför kyrkan. — Här finnas inga grafstenar, inföll landshöfdingen hastigt. Jag har befallt, att grafvarna ej få röras. En tung trädörr på massiva gångjärn stängde kyrkan. De båda herrarna gingo in. Hela klosterkyrkan med dess kapell och utbyggnader låg för biskopens ögon. Det var en ståtlig ladugård. I hela sin längd var kyrkan indelad i bås och rum för boskap. Oxar, kor och kalfvar, hö och halm i hvarje vrå.
Wi wela alla, alt uti läro ärs bewillning är en brist af omkring 600,000 R:dr, och att procenten mäst af Riksens StänderFkttlmägtige LkaS med 36 proeentt Af LZ4 Dett -c, Zuttnö Uf r8i! ars bcwillning taftrej Merä äst smkring 402,006 R:dr wara influtna!. Banker har fäkt sina itileretzeN. Riksgalv-Conthiret inäste således, esler ett tnNdt öfwer fia g.- hofwa Ml i förstått för om kr i na 690,006 R:dn Dett sipgifnci vdisponrradc tillgängen Mäste således antMocN bestå j medel soM af Stalswerket i Riksgälds-Cötiloirei arv deponerade, och dertill finNes ingeli anledning af betänkandet/ eller också aldeles icke finnas, tide Z6y,dc>o R:dk som Otaiswerköt af .i8tt akS böwilming tillkommer, till fhllande af StatsbristeN kunna sä Myckel Mindre säfoM ddisponerade anses, som de af Riksens Stander redaii i sörwäst ärö disponerade och emedan de iNnaii bewillNitigkii ist» flutit.icke fuNnös i RiksMds-Contoireli Jag fak derföre anhäitN, att Ridderstaflet och Adeln Mäkkö af Stats-sttstotiei infordra Nplhsnittg, hwarigenoM och af hwad Medel den NpgifNa döis» ponerade fNMMan af omkring Hg t,osa R:dt kotN» Mit RikSgäldS-Conloiret tillhanda!
Nämde Bruk hade af en ung och i Bergsvetenskapen kunnig ägare blifvit från yttersta lägervall upprätta dt, då i83i örn sommaren en våldsam regnflod förderfvade och 0fustörtade hans verk; men den verksamme mannen förlorade ej modet. Allt är åter uppbygdt och bragt till högsta fullkomlighet. Folket i orten finnér bär daglig förtjenst medelst kolfning, forsling, malmhämtning ur toarne m. m. Den här belägna lilla Staden Eksjö sprider mera lif och rörelse 1 orten ari man af dess trånga gator och oansenliga hus kunde förmoda; men flen är en samlingsplats för ortens Militairer, hvilkas Chefer alltid bott i oller omkring Staden, på hvars grund ock ligger Ränneslätt, de Småländska Husaroch Grenadier-Corpsernes campements-plats, som bidrager att teda penningar till Staden och dess omgifning. Häradets förnämsta Säterier äro Rynningsholm, Edshult, Östraby, Sjögle, Ryssebo och Hamnaryd. Ingatorps marknad är här för linhandeln högst betydlig. Östra Härad gränsar i Öster till Calmar och i Söder till Kronobergs t»än. Dess rådande jordmån är svartmylla. Bland Häradets många Sjöar Nömmen i Björkö och Soljen i Stenberga Socken de största. Enida, s°m på kusten af Calmar Län faller i hafvet, flyter genom detta härad H naii. Alsheda moderförsamling med sina annexer Skede och Öckna, u.tgöra Länets största Pastorat till hemmantalet. Bikets enda Guldgrufva Ädelfors ligger inom nämnde församling. Den, med sina tillhörande verk 0ch inrättningar fästade starkt i förra seklet administrationens uppmärksamhet. Den drefs då med kraft och framgång af kunnige och nitiske j^än. Guldmalmen minskades dock efter band och arbetet drefs medförUstNu är grufvan öde och nedlagd, samt dess tillhörigheter för Statsverkets räkning antingen försända eller till andra ändamål använda och 8 det prydliga Stenhuset, förvaltnings-personalens bostad, af vådeld för* tärdt.