Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Efter öfvervägande häraf har Utskottet, hvad först angår Friherre Tolls förslag, om bildande af föreningar för stohållning, i likhet med dem, som tillförene funnos i Skåne, visserligen ansett sig icke kunna bestrida ändamålsenligheten af desamma, men trott sig äfven böra fästa uppmärksamheten derå, att svårigheter torde uppstå för anskaffandet af ett tillräckligt antal dugliga och felfria ston, samt att derföre utvägar först borde beredas ej mindre för lillvägabringandet, än för underhållet af dylika anstalter, innan de kunna sättas i verket, emedan, i motsatt fall, de premier, som Lomme att anslås, Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, N:o 5/. 3 .'kulle blifva ändaruålslösa och den deraf påräknade fördelen för saken förfelas; och torde det, så länge dessa förhållanden qvarstå, vara bäst att åt den enskilda omtanka» öfverlemna bildandet af dylika föreningar. Beträffande sedermera den ifrågaställa föreskriften, att sqvadronshingstar hädanefter må anskaffas, som äro födde antingen af ren inhemsk stam, eller, om medel dertill kunde erhållas, af i Tyskland eller Ryssland uppdragna stammar, har Utskottet ansett, att en sådan föreskrift komme att öka den redan nog betungande rustningshördan för rusthållaren vid indelda kavalleriet, och föröfrigt så mycket mindre vara af behofvet påkallad, som våra stuterier till den grad visat förmånligt inflytande å svenska hästafvel», att kavallerioch artilleri-regementena numera kunna inom landet erhålla nästan hela sitt behof af hästar. Med anledning af hvad sålunda blifvit anfördt, hemställer Utskottet, att berörde motioner icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Vidkommande riksdagsfullmäktige» Magnus Månssons förslag, att försök må anställas med de vid stuterierna varande hingstar på det sätt, att de användas lill arbete, kappköringar och kappridningar i traf, innan de inmönstras såsom landlbeskällare, så måste väl en hingsts duglighet bestämmas efter andra och bättre grunder, än genom dylika försök.
Vid samma Riksdag beslöto Rikets Ständer, uppå Banko-Utskcllcts derom gjorda framställningar i Utskottets under Iskris 73 och 82 afgifna utlåtanden af den 12 och 16 sistlidne Augusti, uppdraga åt Fullmäktige alt utarbeta och för Banko-Utskottet vid nästinstundande lagtima Riksdag framlägga förslag dels till reorganisation af DiskontVerket i Stockholm, vid uppgörandet af hvilket förslag borde tillses, att •■'nuvarande” aflöningsoch arfvodes-stat ej malte öfverskridas, och dels till fullständig aflöningsoch arfvodes-stat för Låne-Kontoret i Götheborg, under iakttagande att, så vida icke, genom förenkling i göromålen, någon besparing i de från Låne-Kontoret ”nu utgående’ löner och arfvoden kunde åstadkommas, summan deraf åtminstone ej malte öfverskridas med mera än det belopp af S83 R:dr 16 sk., sorn i och för inrättandet af en Kassörsbefattning vid Kontoret funnits erforderligt, samt att i Aflönings-Stalen inlogos sådana lill tjenstemännen ”nu utgående arfvoden’’, som kunde anses för framliden nödiga, li - sa alt några ytterligare arfvoden för serskilda tjenslebeslyr icke vidare mätte ifrågakomma.
Uti Kongl. Maj:ts ofvanberörde nådiga Bref den 24 Juli 1844 är för fondernas förenande fästadt det villkor, att de å gamla och 1829 års Mötespassevolansfonder, före 1844 års utgång, af Kongl. Maj:t i nåder beslutade dispositioner ej må, under hvad förevändning som helst, kunna göras till föremål för Rikets Ständers och deras Revisorers yttrande eller pröfning, samt den från 1845 års början dem medgifna granskningsrätt icke må föranleda till inskränkning af Kongl. Maj:ts rätt att om fondernas ändamålsenliga användande efter godtfinnande förordna. Med upplysning härom, få Revisorerne anmäla, att de vid förvaltningen af de förenade fonderna icke funnit något att erinra. Vid anställd inventering af säkerhetshandlingarne, befunnos fonderna den 9 Oktober 1847 äga: Ut länt a medel: Emot pant af fastighet samt 6 procents ränta, hvaraf 1 procent tili amorlissement, 26,974: 42. 9. Arméens Ackords-amorteringsfonds obligationer, löpande med 4 procents ränta, 10,000: På namn eller emot borgen, utgifna af f. d. gamla Mötespassevolans-fonden, emot 6 procents ränta, . 9,359: 21. 5. Säkerhetshandlingarne befunnos i allmänhet i god ordning, dock förekom vid de på namn utgifna lånen, att för nedannämnde lån så väl låntagare som löftesmän gjort cession, och att således dels på afskrifning, dels på konkurs-utredning berodde indrifningen af: Ett till nu aflidne KrigsKommissarien O. Y. Återstoden af ett till Enkefru A. V. Rosenborg, den 1 April 1828, utgifvet lån å 4,000 R:dr 270: 34. 2. samt af ett till Hcf-Intendenten F. Westin, den 17 Augusti 1838, lemnadt lån å 2,400 R:dr återstående 1,052: 14. 2:
Hwaremot till ökande af Kronans inkomster, Magistraterne i Städerne och ärliga Taxerings-Comminöcrne ä Landet, mä äga, att pä förut utsatt afständ frän Kpekor och Gästgifwerier tilläta - L98 Den 14 September. täta wipa mknuteringS-ställen hwilka i behörig ordning böra Taxeras. 4:0 Att all kontroll wid Bränwins-tilwerkning eller fbrsälgning af Fiscalcr och Krono-Betjente mä uphöra, men att för alla förbrytelser emot den föreskrifva pannerpmden eller wid försälgningen i minut, plikten och redskapen bör blifwa angifwarcns ensak. 5:0 Att ifrän benna allmänna BränningS-frihek undantagas, Städcrne, Stockholm, Götheborg och Carlscrona, äfwensom, att icke nägot Bränwin mä derifrän, utom frän Götheborg till Sillfiskcrierna i Bohus-Läns Skjärgärd, fä förpassas ät Landet eller till de mindre Städerne, men wäl till nämnde Städer fä införas. Utskottet, som instämmer med hwad i alla Menwrialerne innefattas, om omöjligheten att handhafwa förbud och skadclighcten af de samma pä Allmänhetens Moralite, har äfwen dcrpä grundat sitt yrkande af en oinskränkt frihet.
Majit nu uti Proposition lill Rikets Ständer af den 20 sistlidne Mars behagat i nåder tillkännagifva, Skogs-styrelsen, eller erhållen del af Högste Domstolens utlåtande, den 26 April 1862 ingi!vit ett nytt underdånigt förslag till Jagt-stadga, dervid Styrelsen i hifogadt underdånigt utlåtande utvecklat skälen, hvarpå samma förslag blifvit grundad!. Detta ärende hade sedermera utgjort föremål för öfverläggningar inom StalsRådet, hvarest, efter granskning af hvad sålunda förekommit och anfördt blifvit, ett i vissa delar förändradt förslag lill Jagt-stadga blifvit uppgjordt och E. K. Majlis nådiga pröfning understäldt. 24 Eapeditions-lJhkotlets Förslag lill underd. Skri/veise, l\:o 188. Då ärendet emellertid enligt sin natur innefattade frågor, hvarom icke borde stadgas ulan Rikets Sländers medgifvande, och förslaget derjemte i vissa afseende!) vore beroende på anvisandet af nödige medel, samt dessa delar af förslaget icke lämpligen kunde alskiljas och särskildt behandlas; har E. K. Maj:l, för erforderlig granskning, i nåder meddelat Rikets Ständer det sålunda utarbetade förslaget i sin helhet, och i sammanhang dermed, samt för den händelse förslaget, i hvad del alsåge erläggandet af premier för rofdjurs dödande, vunne Rikets Ständers bifall, utaf Rikets Ständer äskat ett belopp af 50,000 R:dr årligen, att från och med början af nästa statsregleringsperiod såsom förslagsanslag lill belöningar för rofdjurs dödande uppföras å Riks-statens 7:de Hufvudtitel; hvarjemte E. K. Maj:t föreslagit alt, i sådant fall, de nu befintliga jagtkassorna inom de särskilda länen måtte öfverlemnas till vederbörande landsting, att efter deras ompröfning användas; varande den nådiga Propositionen jemväl åtföljd af de i Siats-Rådet och Högsta Domstolen i ämnet förda protokoll.
Af j s T 2 års undfättningar är under loppet af famma år återbetaldt 388369 2 — Af famma års undfättning betaldt de bägge påföljande åren . 197160 11 585529 13 Uppå t£?!3 och iSr4 arens uodfäftningar är tander loppet af defla år afbetaldt , . 588i7s 6 Summa 1175702 19 Litt,. C, Utredning, Jemlikt Kongl. Allmänna Magavins.Dmectionen» afdufna Huf vudhok ,för år 18 i 2, utgjorde nämnde ars undiättning, i con. tant beräknad, ett fammanlagdt belopp af 606043 24 6 Härtill kommer uteliäende äldre årens fordringar i Länen, vid 1812 års början .. 130423 6 11 736466 3] 5 Under loppet af år 1812 är afbetaldt: Å 1812 års undfättning . 388369 2 — Å föregående arens undfättningar 53507 4 __f,44,8 76 6 1 Återftår 294590 25 4 Hvaraf vid 1812. års flut af äldre årens undfättningar inneftod . 76916 2 10 Återftår af 1812 års undfättningar, forn utföres . - Arén 1813 och 1814 afberaltes å tSr2 ars undfättning Vid 1814 års flut uteflod af 1812 års undfättning: 1 Jönköpings Län circa . ... 136 40 — Gefleborgs ••
Äungörelfe om fbränbrab Itjbelfe af 10 § l mom. i ^örorötiingen ben 13 3uli 1853 röranbe fattigmårben i rifet är af Äongl. 9Jtaj:t imber ben 2 Oftober 1857 utfärbab. Sif allmänna anflaget för fattigioårben hofwa fortfaranbe, fåfont tillförene, mebel färffilbt blifmit anmifabe till unberftöb åt fattige blanb 8app Sfteb bifall titt ffiifeté @tänberö beröm gjorba framftäUning, hot Äongl. 3Raj:t utiber bett 17 3uli 1858 förorbnat ett foinite att utar — Sill attffaffanbe af be för ben militäriffa ghtmiafiifsunbetmiöningen bef)öfliga mapen SJtajtt anmifat ttöbiga mebel. Så erfarenheten rcifat, att be författningar, l)toitfa tib efter annan®M^bbg0(^ blifmit utfärbabe få mäl i affeenbe på farfoter o cl) fmittofamma fjufs inrättningar, bomar i allmänhet, font på mifja fåbatta färffilbt, i åtffittiga betar på @eban förflag titt förbättrab lagstiftning angåenbe fmneéfjtifaö mårb och behanbting blifmit, på ttiifeté 0tänberö itnberbåniga anhållan, upps Sif?. tia 9t. ©t. Spröt. 1859—1860. l:a ©arnt. 2:a Sife. 16 122 Serättelfe om fjroab i Diifet ocl) befö gjorbt af en bertill förorbnab font i te, och meberbörattbe öftoer fbrflaget afgifmit utldtanbe, fjät Äongl. Slaj:t bett 5 Siarö 1858 utfärbat itåbig flabga rövattbe bettna angelägenhet.
Från muskelsystemet uppträda symtom dels i form af en utpräglad svaghet, som vållar att allt kroppsarbete, däribland ofta t. o. m. en enkel promenad, sker med ytterlig svårighet och åtföl; es af en abnorm trötthetskänsla, dels i form af darrningar och ryckningar af olika slag, dessa senare tydande på en stegrad retlighet. Från känselsinnet ha vi att anteckna såsom dot viktigaste symptomet den på den stegrade retbarheten beroende ömheten och värken, den s. k. nervvärken eller de nervösa smärtorna som komma af den obetydligaste anledning, som flyga fram och tillbaka i kroppen, och som ofta förfölja den sjuke långa tider. Nästan vanligast af dessa smärtor är den nervösa hufvudvärken, som uppträder i olika former, än såsom svår värk, än såsom känsla af ett hårdt åtdraget band kring pannan elle af en tyngd som ligger äfver hjässan, än som känsla af tomhet eller öfverfyllnad i hjärnan o. s. v. Ögonen delta ofta i den allmänna tröttheten och kraftnedsättningen, så att de sjuke efter en helt kort stunds läsning eller skrifning få svår värk i ögonen och börja se otydligt. Ögonen äro abnormt känsliga och retliga fär ljus, liksom öronen äro så för ljud. Från matsmältningsorganen iakttages dels förlångsammande och försvårande af själfva matsmältningsarbetet och förstoppning, dels ock abnormt stegrad retlighet visande sig under form af kräkningar och diarré; dessa olika symtom har man med ett gemensamt, ehuru illa valdt och ingalunda vetenskapligt namn plägat kalla nervös mageller tarmkatarr. Dessa rubbningar i matsmältningsorganen äro särdeles beaktansvärcla, emedan genom desamma dc sjuka afmagra och ytterligare nedsättas, isynnerhet om de, såsom ganska vanligt är, falla på den idén att de lida af organiska mageller tarmsjukdomar, katarrer eller sår, hvilka böra behandlas med diet, d. v. s. med minskning af födan eller svält. Att behandla hithörande symtom på detta sätt är i allmänhet fullkomligt oriktigt, tvärtom brukar mat vara det enda verksamma medlet mot desamma.
Och nu var hallucinationen öfver honom; från den mörka bakgrunden der borta i vrån höjde sig plötsligt konturerna af en mans ansigte och gestalt. Han var icke gammal; han var i sin bästa ålders kraft; ansigtet föreföll härjadt och härdadt, dragen voro fasta, skarpa, som gjutna i brons. Pannan var bred men icke hög, näsan grof, ögonen djupa; kring munnen med dess sammanpressade smala läppar låg ett uttryck af stenhård, obeveklig viljekraft; och framför sig höll han två blyhänder, knutna öfver en staf af jern. Hela denna appariton — orörlig, lugn och tung — gjorde intryck af en oöfvervinnelig styrka i hvila. Men hvilan var icke död; hela varelsen lefde, andades; kunde resa sig i nästa minut och krossa ett förmätet menniskobarn genom att lägga sin blyhand på hans skuldra. Inför denne Goliath, öfver hvars hufvud ordet Άναγκη, ödet, lyste i grekiska eldbokstäfver, stod den döende skaldens ande, som en ny David, kamplysten, trotsig, medveten om sin smidighet och sin kraft. Han var stark, stark, stark. I detta ögonblick kände anden sig som envåldsherskare öfver alla varelsens fibrer. Det omöjliga syntes möjligt, det otänkbara tycktes kunna nås. David stod inför Goliaths åsyn med blixtrande ögon och trotsigt upplyft hufvud. Stig ned och brottas med mig eller skänk mig hvad jag begär. Gif mig åter makten öfver min kropp. Gjut nytt, friskt blod i mina torra ådror. Res mig från smärtans läger, låt mig lefva ett år, ett halft år eller en månad blott — lefva riktigt fullt och rikt! — och låt mig sedan dö. Jag skall icke klaga. Men skänk mig några timmars lycka innan jag måste gå bort. Jag har ju aldrig förr vetat hvad kärlek är. Jag vill icke gå bort från lifvet utan att erfara det. Allt det andra var ingenting, ingenting, ingenting. Tag min förtid och min framtid! Tag mitt rykte och mitt namn. Tag allt, allt men om dessa sista minuters lycka vill jag brottas med dig!
Intill dess andra och rigtigare grunder för bestämmande af det understöd, som må tillkomma afskedade tjenstemän vid fångvården, hvilka deraf äro i behof, blifvit uppställda och antagna, måste emellertid jemförelse hemtas från de i 1841 års nådiga Bref godkända grunder. Vid sådant förhållande kan det icke anses vara af billighet påkalladt, att dylika tjenstemän skulle, efter en kortare anställning vid fångvården, få å de högre löner, som de der åtnjutit, beräkna pension i samma förhållande, som öfrige Statens tjenstemän, hvilka, hvar inom den verksamhetskrets, der de efter föregången särskild pröfning tjenstgjort, småningom blifvit till högre lön befordrade. I enlighet med dessa åsigter och med hänseende till de särskilda omständigheter, som i afseende å de ifrågavarande personerna förekomma, hafva Rikets Ständer medgifvit: a) att för Direktören Holmgren må uppföras å Allmänna Indragningsstaten en årlig pension af 1,500 R:dr; b) att för Direktören Hård af Segerstad må uppföras en årlig pension af 2,000 R:dr; 6 Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Dessa 2me utlåtanden blefvo, hvart efter annat, återi’emitterade till Constilutions-Utskottet, med föreläggande för detsamma att uppgöra de voterings-propositioner, sona af Riks-Ståndens olika beslut i dessa frågor påkallas. S. D. Föredrogos å nyo Stats-, Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottejis betänkanden. N:o 52, i anledning af åtskilliga motioner om förändringar i tiden för kronouppbörds-stämmorna: Återremitterades; och Prot.-Utdrag, den i3 Mars 1845. 715 N:o 53, i anledning af väckta motioner, angående restitution af skatt för bränvin, som till utrikes ort exporteras; bifölls. Från Heder v. Bonde-Ståndet. S. I). Föredrogos ånyo Stals-Utskotlets på bordet hvilande utlåtanden: N:o 215, i anledning af Kongl. Mapis Nådiga Proposition, angående ett lån för upplörandet af en gymnaslik-byggnad i Malmö: Bifölls-, N:o 218, angående ett låneunderstöd för fullbordandet al den nya Stifts-kyrkan i Hernösand:
Min barndomsvän, Annie H, var en i allo förtjusande flicka. Om den saken voro såväl qvinnor som män eniga. Skada blott, att denna hennes omedvetna tjusningskraft bringade många af de sistnämda en verklig bjertepina. Men härom tycktes vår lilla oskuldsfulla vän ej hafva den ringaste aning. Hennes hjerta räckte till för allt och alla. Män, qvinnor, barn, hundar.och ej minst de sköna konsterna voro der sammanförda med hvar andra. Och endast det lilla lönrum i hjertesnibben, som endast kan upptagas af » honom », stod oupptaget i det längsta. Det var många, som sökte få komma in der; men gardeslöjtnanten måtte varit för lång, grosshandlaren för tjock. Nog af, ingen af hennes friare kunde berömma sig af ett uppmuntrande ord, ehuru hjertegodhet och välvilja ständigt strålade fram ur hennes rena blick. Men sådan var hon mot alla, hög och låg, fattig och rik. Jag öfverdrifver ej, hon var verkligen ovanligt älsklig. Tänk t. ex., när hon, den firade och beundrade, en gång smög sig bort från festsalen för att uppe i barnkammaren sätta sig ned och samspråka med värdfolkets guvernant, hvilken ansetts för simpel att deltaga i festen. När man så sökte vår Annie, så fann man henne der med armen om lifvet på den förtryckta flickan. Men sjelfva solen har ju fläckar, skulle då ensamt vår lilla hjeltinna vara utan fel? • Ja, jag måste i sanningens intresse medgifva, att hon hade ett sådant, om det nu skall kallas ett fel. Hon var allt för artistiskt anlagd för att egna det minsta intresse åt husliga göromål. Men så klagade då inte föräldrarne heller måttligt deröfver, på samma gång de dagligen uppmuntrade hennes anlag för de sköna konsterna. Hon fick taga dyra lektioner i sång, deklamation, ja, äfven målning, bara hon lät bli att gå in vid den » otäcka akademien » — en sak, hon gerna velat göra, ty målarekonsten utöfvade hon dock con amore. Hon brukade ofta besöka hufvudstadens museer samt äfven sitta och » kopiera » på nationalmuseum.
Dessutom är det Serdeles djerft att 30 personer tro ftig msd den säkerhet kunna bedomina och känna llS Den 16 Septemberf. m. 36,000 personers öfvertygelse att dessa 30 anse sig, på deras vägnar kunna tolka den inför Thronen, och i följd deraf missgilla och klandra sina Riksdags Ombuds åtgärder. Jag tror icke att ett sådant förfarande är värdigt, är öfverg ensstämmande med Riksdagsmanna helgden, är förenligt med Grundlagen, eller med den medborgerliga pligt som bjuder att Riksens Ständers öfverläggningar böra vara fredade för klander, impulser och anklagelser, af hvad namn Osh beskaffenhet som helst. Det hör icke hit att utforska upphofvet och egentliga ändamålet och syftningen af denna underdåniga skrifvelse, underteknad af ÖfversteLieutenanten vid Regementet, af 4 f. d. Officerare, f. dRegementsLäkare, Rector, Apothekare, Postmästare, Gästgifvare, Källarmästare m. flere Ståndspersoner samt 15 å 16 Bönder, hvaraf likväl Olof Nilsfon under 1818 års Riksdag förenade sig, såsom dåvarande Riksdagsman, uti den äfven dä väckta Motion om Jemtlands återförening med WesterNorrlands Län, utan att denna fråga då möttes af något missgillande eller klander inom Orten.
Har den, mot hvilken tiilmälet gjordes, varit för brottet tilltalad, men blifvit genom laga kraftegande dom från åtalet frikänd, eller är den, som tiilmälet gjorde, ej målsegande och hörer brottet ej under allmänt åtal, eller tid till åtal försäten; då vare ej heller, till befrielse från ansvar för tiilmälet, bevisning tillåten. 15 g. Den, som till falsk angifvelse eller annan ärekränkning saker är, må ock, efter omständigheterna, dömas att erlägga kostnad till tryckning i allmän eller ortens tidning af den dom, hvarigenom den andre uprättelse vunnit, der denne det äskar. 538 Peil 30 November e. m lii g. Ej må brott, sorn i 7, 8, 9, 10 eller lägg sagdt iir, åtalas af annan lin målsegande, der ej ärekränkningen skett i eller för någons embete eller tjenst; ej keller må brott, sorn i 13 § sägs, åtalas af allmän åklagare, der det ej af målsegande till sådant åtal angifves. 17 g. Den, som efter 1, 2, 3 eller 7 §§ dömes till svårare straff än fängelse, vare oek förfallen till den påföljd, att den dömde ej må i allmänt värf nyttjas; och varde han således oberättigad att utöfva embete, tjenst eller annan allmän befattning, att till allmän befattning välja; så ock att föra annans talan inför domstol. De tre första motionerne remitterades till LagUtskit, och den sista bordlädes. Hr Gripenberg, Reinhold Gustaf, afgaf en motion af följande innehåll: Att påkalla upmärksamhet å förtjenster mot Fäderneslandet är på detta rum ingenting nytt. Ingenting ovanligt är heller, att då lörtjer. te män äro döde och lemnat efterlefva lide i armod, R. St. göra dessa till föremål för Statens välgörenhet.
Som banco-Urstoltet i denna ställning ej ansett sig härstädes kunna författa detta keglamenta med den fullständighet och noggrannhet, banco - Utskottets Ledamöter trodde Riksens Ständer äga rätt at fordra och de gerna önsta, hade ej annan utwäg warit öfrig, än at antingen lemna saken ät Fullmägtiga, eller at med bättre rådrum och närmare erfarenhet i wista delar ffelfve göra det, och til detta hemställande haft sä mycket mera anledning, som dylikt förut händt med fördel för banco-Werkst, ,o68 Under detta hade en Deputation ifrän Wallosiiga Borgare - Ståndet blifvit anmäld och emottagen. Den anfördes af Herr Lagmannen och Riddaren IllLwanslon, som underrättade Ridderstapet och Adeln om de wilkor, under hwilka äfwen Borgare-Ständet bifallit Boude - Ständets begäran at sä taga del i Lanco - Werkets styrelse. Deputation^» beswarades och afträdde, beledsagad som wid ankomsten. Sedan uplastes a nyo ofwanförmälta LancoUl stöttets Lrotocolls Utdrag. Hans Lxcellcnce Grefwe Ruukll. Jag får äran hemställa, om det ej blir nödigt at inhämta Kongl. Majtks Rädisa tankar öfwer detta amne, innan Ridderstapet och Adeln kan gä tik någon öfwerläggning härom. Det innehåller en pioieÄoraä sammankomst af Ständers Deputeraäe emellan Riksdagar, och fädant kan ej ste utan Kongl. Majus föregående Nädiga tilständ. Friherre ä^oll, lolran Llliillopller, h»de ej nägot at tillägga til hwad Hans LxcellenLS Grefwe läuutn uu anfört, utan wille föresiä, at H r Grefwen och Landt-Marstalken af Ridderstapec och Adeln anmodades at inhämta Kongl. Majtts Nädiga yttrande, huruwida detta ämne tii ventilation borde uptaga». I denna mening gjordes af Hans Lxc ellenö?
Om vi nu gå förbi »maison modèle», Mentones rikhaltigaste lager, komma vi ut på en stor öppen plats – place Nationale – i hvars midt en byst, föreställande franska republiken, är upprest, några få steg härifrån ligger salutorget, der en pratande, åskådande och köpslående hop trängs kring saluborden, på hvilka rödskiftande tomater, gula citroner, prunkande granatäpplen, fullsatta, svartblå drufklasar ligga bland persikor, skära, fina och fjuniga som en sjuttonårig flickas kind, och frestande är det att handla icke minst för att få ett varmt ögonkast af en svartbrun pupill, sedan ett mjukt ögonlock sakta slagits upp, eller ett glädtigt svar från ett par korallröda läppar. På andra bord ligga grönsaker, kött och stora korgar med lefvande dufvor och kycklingar. Längst bort hafva fiskarena tagit plats med sina silfverglänsande sardiner och sina breda flundror. Från torget leder en bigata ner till Promenade du Midi, men innan du begifver dig in i den fina verlden, kan du slå dig ned helt makligt på den grönmålade stolen der borta och låta den der förhoppningsfulla ungdomen i gula västen och de bruna skinnbyxorna putsa dina skor, så att du kan uppträda med heder på Promenade du Midi. När du väl kommit ner dit, möter en storartad syn ditt öga, och för dina blickar öppnar sig ett oändligt ljusglittrande perspektiv. I en enda väldig våg brusar Medelhafvet upp mot stranden, så långt du kan se vänliga syskonringar af böljor, som led för led dansa sin ystra tarantella, men längst bort vid horisonten tonar himmel och vatten samman i ett luftlikt blått fjerran, och det ser ut, som om seglarne der sträckte sin master ofvanom skyarne. De i fonden stående, långa raderna af ljusgula villor och hoteller, hvilka lysa i solens heta strålar, bidraga också till att gifva hela taflan en Neapolitansk, varmblodig karakter. Nere vid stranden är fisket i gång.