Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nto 208, i anledning af väckt fråga om upphörande af allmogens inom en de! af Stora Kopparbergs län skyldighet att till Stora Kopparbergs bergslag in natura leverera hemmansränteoch mantalseller qvarntulls-kol, samt afskaffande af de för uraktlåten sådan leverering af dessa kolskatter stadgade vitesoch tredsko-böter, bifölls; Nto 209. i anledning af väckt motion om statsbidrag till ersättande af kostnader för vägdelning på Gottland, bifölls Nto 210, i fråga om underhållskostnaden för tvenne vägar inom Färila och Hogdals socknar i Helsingland, bifölls; Prot.-Utdrag den 9 Juli 1851. 369 N:o 211, i anledning af väckt motion om låneunderstöd för uppförande af en flottbro öfver Dalelfven, bifölls; N:o 212, i anledning af väckt motion i fråga om ersättning till en pensions-kasseinrättning för beväringsmanskapet och afskedade båtsmän uti Vester-Norrlands län, bifölls; N:o 213, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse till Rikets Ständers Statsutskott, i fråga om medel till fullbordande af Strömsholms kanals ombyggnad, bifölls; N:o 214, i anledning af väckte motioner om anslag för Strömsholms kanals ledning antingen till Westerås eller till Köping, bifölls; N:o 215, i fråga om anslag till kyrkobyggnad i Knäreds församling i Hallands län, bifölls', N:o 216, i anledning af erhållen återremiss af Utlåtandet N:o 64, angående äskadt anslag för beredande af rättelse uti beräknandet af salpeterhjelpen inom Provinserne Småland och Oland. Ståndet, som bifallit Utlåtandet N:o 64, vidblef sitt beslut och lade Utlåtandet N:o 216 till handlingarnc. Frän Vällofl. Borgare-Ståndet.
På bankfyllningen mellan Södra bergen och Riddarholmen skulle göras tvenne med rörliga broar försedda öppningar för fartygs intagande i den bamn, som bildades innanför denna bank. —- Enligt en specificerad beräkning skulle kostnaden för denna plans utförande approximativt uppgå till 2,000,000 R:dr b:ko. Derefter behandlas frågan om vestra stambanans ledning norr eller söder om Mälaren. Då denna bana, lagd i den södra rigtniugen, redan innan detta års slut torde blifva fullbordad, vore det utan ändamål att närmare angifva de skäl, som bestämde Ofverste Ericson att gifva företräde åt den södra sträckuingen. En och annan omständighet, som sammanhänger med frågan om det af honom föreslagna jernvägssystem för orterna norr om Mälaren, torde likväl böra framhållas. Westmanland borde, i afseende på sina kommunikationsanstalter, finna sig bäst lottadt, om det, jemte de från Mälarestranden utgående förbindelser med hufvudstaden och dennas strand tillgränsande provinser, finge en jernbana anlagd i ungefär midten af länet, på sätt elen å kartan från Sala vesterut dragna linien anvisade. Det måste för Westmanland vara af vida större nytta att bida några år och få en bana, som uppfyllde rörelsens fordringar och för all framtid gagnade dess inre delar, der tyngden af transporterna kändes hårdast, än att tidigare erhålla en jernväg utmed Mälarens straud, som vore för rörelsen djupare inuti landet af mindre gagn och dessutom afskure möjligheten att för framtiden erhålla en bättre. Ehuru den norra stambanans utgrening från Sala syntes medföra den största nytta icke allenast för Westmanland, utan som föreningsbana mellan de norra och vestra provinserna, äfvensom för landet i allmänhet, så måste, i fall lokala svårigheter af den betydenhet uppstode i denna eller nära derintill liggande linier, att densamma af sådan orsak borde öfvergifvas, ett annat alternativ antagas, och detta syntes då lämpligast kunna utläggas i en linie från Sala öfver Westerås till Köping, och derifrån på Köping-Hult-banan mot vester.
Lades till hafid/ingarne; N:o 233, rörande tiden och sättet för utgående af de, vid innevarande Riksdag, för en gång eller för tre år, anvisade anslags-summor: Bifölls; N:o 234, i anledning af väckt motion, att de till Riksgälds-Contoret 1111 ingående bevillnings-medel måtte i stället inlevereras till Kongl. Stats-Contoret: Bifölls; och N:o 235, i anledning af väckta motioner om låne-understöd till städerna Westerås och Köping, i och för undersökning, rörande; Strömsholms canals ledande lill dessa städer: Bifölls, Prot.-Utd.rag, S. D. Föredrogos å nyo och lades till liandlingarne Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens memorial: N:o 56, i anledning af återremiss å utlåtandet, N\o 10; N:o 57, i anledning af återremiss å utlåtandet, N:o ty; N:o 58, i anledning af återremiss å utlåtandet, JV-.o 18; N:o 59, i anledning af återremiss å utlåtandet, N:o 24; N:o 60, i anledning af återremiss å utlåtandet, N:o 25; N;o 61, i anledning af återremiss å utlåtandet, N:o 26 ; N:o 62, i anledning af återremiss å utlåtandet, N:o 3o; N:o 63, i anledning af återremiss å utlåtandet, N'*o 3i; N:o 64, i anledning af återremiss å utlåtandet, JV-o 33; N:o 65, i anledning af återremiss å utlåtandet, N-.o 36; N;o 66, i anledning af återremiss å utlåtandet, N:o 41l och N:o 67, i anledning af återremiss å utlåtandet, N:0 49• S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Ulskottets memorial:
Transumt af Riksens Hö glo fl. Ständers Allmänna Besvärs och EkonomiUtskotts Betänkande ' —• angående en ny och allmän reglering af de uti R.iket nu antagna serskilda vigtsorterna, gifvit vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 15 Juli 1815. Vid Utlåtandes afgifvande häröfver får Utskottet vördsamligen upplysa, att, sedan Högstsal. Hans Maj t Konung Gustaf den lil. på i78otalet förordnat vissa Committerade, att undersöka och med underdånigt utlåtande inkomma, huru Mål och Vigter i Riket må kunna så inskränkas, att målet på sädestunna’! innefattades i cuben, och att ingen annan vigt blefve allmänt gällande, än victnalievigten; så hafva committerade, uti ett den 12 Maj 1789 aflåtet Betänkande, häröfver i underdånighet sig utlåtit och beträffande vigternas inskränkning yttrat, att om, af aber o - Eesv. och Ekon, Utsk.
Åter remitterades, med det förklarande, alt Ståndet anser Asessoren Borneman och Revisoren Nyström ifrån den lid, deras tjenstgöring vid Cmilorel for Allmänna magazins-ärendenas utredning upphört, eller kommer all upphöra, böra uppforas å Allmänna Indragnings-Staten, till åtnjutande, den förre af 777 lodr, och den sednare af 497 R:dr 8 sk. årligen, onder villkor, ali, i lall endera al dem eller bägge, efter nämnde tid, skulle befordras till annan tjenst, med högre lön af allmänna medel, än sorn 1111 af dem innehafves, förutnämnde å indragnings-Slaten anvisade belopp i samma mon minskas eller alldeles upphöra; N:o 92, i anledning af väckt motion om inköp för statens räkning utaf egendomen Hammarby, fordom tillhörig Carl von Linne': Bifölls; N-o 93, i anledning af väckt motion om ytterligare anslag till fullbordande af reparation å de vid Wreta klosters kyrka varande grafchor; J, i jolis; N:o 94, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga remiss å aflidne Provincial-läkaren, Assessoren I). F. Rudolphis sterbhusdelegares underdåniga ansökning om utbekommande af 173 R:dr 34 sk. 4 r:st, utgörande aflö ningsmedel, hvilka ej inom stadgad praiscriptioustid requireratsBifölls; N:o 95, i anledning af erhållen återremiss å Utskottets memorial, N:o 61, med uppgift å de vid innevarande Riksdag för tillfälliga statsutgifter disponibla tillgångar: lades till handlingarne; i\:o 96, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse, angående afskrifning utaf förskjutna medel till betalande af Siats-Tidningens skuld: bifölls; och N:p 97, i anledning af gjorda framställningar, rörande utbetalningen af de till Em-åns upprensande beviljade statsbidrag: återremitterades.
z Hrilka bevis kiinua framliiggas för pastlendet, att kvinnofrågan tillhör de xtill suveränitet upphöjda ideer, hvilkas allenaviilde hafva hypnotisk makt att sänka miinniskoförståndet i djup slummers (K. P. sid. 3). Om fröken E. däremot risat kvinnosakens befrämjare de missförhållanden, som h m a uppstå genom fragans förryckande, med mförande af exempel från Amerika - hvartill 5fven kunde laggas sådana från andra 18nder - hade hennes upptradnnde varit fullt be' l) Se det första programmet for Tidskrift för ~ e m m e t. rattigadt. Hade hon därtill fogat en varning mot ett ovist och för l h g t drifvet nit, skulle hennes ka.1 sannolilit blifvit tipptaget med. gillande och sympati. ' Sedan jag uttalat en gensaga mot hvad som förefallit mig oberattigadt och vilseledande i fröken R: a anförande mot kvinnorörelsen i vårt land och dess ntivarnnde målsman, må afven några ord ' af erkännande Bgnas åt de inånga adla tankar och behjiirtansvardn sanningar, soin förekoinma i hennes senare skrifter, ' sikdelen i ~ 1. Dar finnes s&amp; mycket reqt guld, att man, så väl af intresse ' för saken soin af personlig sympati för författarinnan, uppriktigt skulle önska, att hon sjalf ville afsöndra slagget och gifva oss den adla metallen i koncentrerad form. Mycket af hvad hon sager om sann kvinlighet, om moderlighetenshöga upp? gift l;, om kärlek till hem och hemarbeten, om den insats kvinnan. just genom sin viisensegendomlighet kan göra i manslclighetens andl liga utveckling, ar val värdt att begrunda och skulle säkert mottagas med stor tacksamhet. af många, krdeles om det, 6efriadt från all lärd fraseologi, framställdes så, att det afven kunde blifva njutbart för den stora mängden. '
Om tre stadnat emot en, så är det alldeles likgiltigt, om den femte tillkommer; ty hans röst, på hvilkendera sidan hon faller, förändrar icke domslutet. Hafva deremot två stadnat emot två: så är den femte, som tillkallas, allena afgörande. Blifver målet så fullständigt utredt för honom allena, som för de fyra, när det först föredrogs? och Aven» tillkallar eller äger utvälja honom bland de åtta? Äro en b vars meningar, såsom vanligt bland gamla kamrater, någorledes kända på förhand, så beror sakens utgång på den, som äger utvälja den femte. Är denne åter på förhand bestämd, efter någon viss ordning, så beror utgången på en lyckträff. Om sådant må föredragas i lägre instantier: så torde det likväl icke böra fortfara i den högsta, utan fem ledamöters närvaro ovilkorligen fordras. Tillgång å detta antal erhölles ock, utan att Domstolens medlemmar i det hela behöfde ökas, om med detsamma förklarades, att flere än sju ej finge i pröfningen af något mål deltaga. Derigenom kunde rösternas lika delning ej inträffa, med mindre någon af de sju alldeles skiljde sig från de sex öfrige. 4- sintalet af Högsta Domstolens ledamöter lemnäs obestämdt, och skulle, för hvarje tillfälle, blifva beroende på löne-anslags beviljande. i Capitlet i §. Rättegångs-Balken utsätter huru många Nämndemännen i hvarje Härads-Rätt skola vara; och likväl skulle hvarken grundlag elier allmän lag hädanefter bestämma antalet af Högsta Domstolens leda - 8 Constitutions-Utskottets Utlåtande, N.o 1g. möter? Hafva Konung och Ständer en gäng funnit att denna domstol får och bör arbeta på Afdelningar: så skola väl ledaniöterne, hädanefter såsom hittills, i grundlag till antalet bestämmas. Är detta gifvet: så är anslagsfrågan äfven afgjord; ty Riksens Ständer kunna, sedan de beslutat en grundlags förändring, sorn medför vissa nya Justitice-Råds tillsättande, icke vägra de medel, som till dessas aflöning erfordras.
Deremot förklarades att om tullen å stearin icke nedsattes under 5 sk. som den förut utgjort, så kunde fabrikationen deraf inom landet bära sig och skilnaden emellan tullen derå samt tullen å stearinljus till och med ieke behöfva utgöra mer än 2 sk. för att lemna ett billigt skydd. På grund häraf anser jag mig böra tillstyrka bifall till Utsk:s förslag och får såsom intressent i en stearinljus-fabrikation förklara mig dermed belåten. Hr Printzensköld: Då Ståndets ledamöter troligen hafva sig bekant (hyad Utsk. äfven medgifvit) att fabrikationen af talgljus utgör försörjningsmedel för den fattigare klassen, särdeles i Stockholm, och då man jemväl torde allmänt känna det dessa personers förtjenst derå är i högsta måtto obetydlig, så anser jag den nuvar:de tullen å artikeln talgljus desto häldre böra bibehållas, som, i fall den nuvar:de tullen nedsattes till det låga belopp som Utsk. föreslagit, det tvifvelsutan skulle inträffa, att en konkurrens uppstode från Ryssland, som helt och hållet undergräfde denna näringsgren. Uppå härefter framställde serskilde propos:r, bifölls Utsk:s i afseende på stearinoch margalinljus gjorda förslag, men i fråga om såväl talgljus, som hvila och gula vaxljus, spermacetiljus och ljus af alla andra slag, ansåg R. o. Ad. 1845 års taxa böra fortfarande blifva gällande. 25:te punkten, ang:de artikeln malm. Hr von Hartmansdorff: Emot Utsk:s beslut rör:de denna artikel, hafva reservationer blifvit anförda dels af Gr. Sparre och dels af Kyrkoherden Bergvall. Jag anhåller att den sednares, sidan 82 i betänk, förekommande reservation måtte blifva uppläsen och jag derefter åter få ordet. Sedan den sålunda begärde uppläsningen försiggått, yttrade Hr von Hartmansdorff: Jag önskar att det i 1845 års tulltaxa stadgade förbud emot malmers utförande mätte bibehållas. Jag vill icke ingå i någon vidlyftig utveckling af ämnet synnerligen som jag nu hör Frih.
Öre. öre. öre. öre. öre. 1 2 ,— fri <) » 10 — fri 9 » 40 1 skålp. 20 8 » 25 » 15 fria 1 st. 75 1 stycke 50 » 200 )) 100 » 100 » 100 » 450 » 100 )) 300 100 )J 100 » 100 » 300 100 » 750 » 100 » 1500 » 100 6000 4000 » 12000 » 6000 1 « 150 1 skålp. 50 15 °/„ 5 °/0 '5 °/„ 10 % I « 20 1 skålp. 10 » 100 » 50 » 25 15 15 10 5 4,B » 50 30 30 20 10 9 » 100 )) 60 60 40 20 9 u 112 » 50 9 93 Trädvaror: svarfvarearbeten, ej specificerade, med eller ulan betsning, målning eller lackering... alla mer eller mindre arbetade trädvaror, ej specificerade, derunder inbegripna snickareoch stolmakarearbeten: af furu eller gran, med eller utan betsning, målning eller lackering af alm, ask, björk, bok, ek, valnöt och andra inhemska trädslag med eller utan betsning, målning eller lackering eller med faneringaf nämnde trädslag af mahogny, jacaranda och andra utländska trädslag, massiva eller dermed fanerade; äfvensom arbeten för sedda med äkta elleroäkta förgyllning möbler, försedda med stoppning och öfvertyg, förtullas efter nämnda bestämmelser, med förhöjning a Leksaker eller Ntirnbergerkrani: af träd eller sammansatta ämnen, med eller utan betsning, målning eller lackering
För min del befarar jag att man med sådana eftergifter intet vinner. Jag hemställer till Hr von Troil och till en hvar, som under riksdagens lopp, med upmärksamhet, följt anslagsfrågornas behandling, huruvida vissa billiga anspråk, mot hvilka man icke knöde ana någon gensägelse, rönt påräknad villfarighet. Det är icke blott StalsUtsk., som inskränkt åtskilliga anslag till ringare belopp än de borde hafva utgjort, utan våra MedStånd hafva pä samma sätt förfarit. H. o. Ad. torde sålunda handla rättast om det i förevande fall beviljar hvad det finner skäligt vara, öfverlemnande åt de öfrige Stånden att derpå fästa mer eller mindre afseende. Jag fortsätter alltså det yrkande jag framställt. Hr von Hohenhausen: Instämmande i hvad Ilr von Hartmansdorff yttrat, får jag yrka all R. o. Ad. måtte vidhålla sitt förut fattade beslut i ämnet. Det är efter mitt förmenande en rättsfråga, som är under öfverläggning; jag har åtminstone så uppfattat saken, att desse personer, Ileg:ts-pastorerne, vid de värfvade reg:lena nemi., hafva fått vidkännas en orättvisa, så mycket mera i ögonen fallande, som dessas rätt till löneförbättring grundar sig på ett föregående Ständers beslut, hvilka Ständer, då de bos Konungen anhölloom den dubbla tjensteårsberäkningens afskaffatide, tillika begärde det Konungen till näslpåföljande riksdag täcktes framställa nådig propos. om billig tillökning för dessa tjenstemän. Denna framställning har Konungen efterkommit*, billigheten bar jag icke hört bestridas, och tror att jemkningen mellan vigliga och mindre vigtiga må ske af förstärkta StatsUtsk. men R. o. Ad. deremot dels icke uphäfva ett redan, på rättvisa grunder fat tad t beslut, dels icke heller derigenom sanctionera en slags orättvisa. Jag instämmer med Hr von Hartmansdorff. Frill. Palmstjerna, Carl Otto:
Det finnes intet annat medel att slippa besväret oell slippa förödmjukelsen, an alt en entreprenör kommer och öfvertag»' skjutningsskyldigheten. Då detta förhållande inträffar, så kan man bestämma huru hög skjutslega, sorn på olika orter behöfves, genom att utbjuda entrepenaden på offentlig auction. Då går man till det mål, som jag tror att R. o. Ad. åsyftar. Sedan blir det K. M. och R. St., som kunna modifiera skjutsen efter den närmare erfarenhet, man då vinner om huru hög skjutsen bör vara. Detta kan vara så olika inom ett län, och till och nied inom ett härad, att det ej finnes någon möjlighet att bestämma hvad skjutslegan rätteligen bör vara, förr än man har undersökt det genom entreprenad-auclion. Det är af ■delta skäl, som jag önskar ali R, o. Ad. ville lemna sitt bifall lill Ulskts betänkande. 436 Den 14 November e. m. Frih. Cederström, Jacob; Ulsk, bar ulgatt från en förutsatt fix idde att genomdrifva entreprenader vid gästgifvaregården i Riket, utan afseende på örn delta är med Sveriges local-förhållanden och folkmängd förenligt, ulan afseende på om detta kan ske med bibehållen nytta för den allmoge, som derpå ingå skall. Utsk. har helt och hållet förgätit, att vid alla de särskilda förhöjningar i skjutslega!) i Sverige, som hittills ägt rum ifrån 4 till 16 sk. b:co milen, har det aldrig inträlFat, all den ej varit lika för olla. Nu deremot föreslås olikheter, som komma att väcka mycken afund och missämja inom skjutslagen, som kommer att medföra osämja och vexationer, der entreprenader kunna tillvägabringas, hvil ket, på sätt Frih. Rålamb rätteligen upplyst, blir omöjligt på de vägar, der skjutsen på olika tider afåret fordrar helt olika hästantal, der således entreprenörerne ej kunna skjutsa annorlunda, an genom accord med allmogen för de årstider, då en mängd hästar utgå dagligen, under det att de resande den öfriga delen af året äro ganska få.
Löner samt någon Lön för LandsFiskalerna. Grefve Lilliencrantz, Johan Wilhelm. Som Höglofl. StatsUtskottets nu ifrågavarande Betänkande är föranledt igenom af mig gjorda anmärkningar, så får jag vördsamt anhålla, att anmärkningarne utur Protocollet för den 19 April må varda uppläste innan Betänkandet till afgörande företages. Härefter upplästes Utskottets första Betänkande, de dervid af Grefve Lilliencrantz gjorde anmärkningar och slutligen Utskottets nu föredragne utlåtande öfver dessa anmärkningar. Grefve Liljencrantz. Jag utbad mig Eders Excellences och Höglofl. Ståndets tillstånd, att mina anmärkningar först skulle uppläsas, derföre att desamma icke äro i - Betänkandet fullständligen upptagne, och hvad Fiscals-sysslorna angår, mitt yttrande fattat i fullkomlig motsatts af ordalydelsen — Denna omständighet gifver mig anledning till den anhållan, att respective Utskotten måtte anmodas, att låta de anmärkningar, som blifvit i Stånden gjorde, få medfölja Betänkanden, som omarbetade insändas, Af Höglofl.
"Glfver fader och moder åt son eller ilotter hemföljd i penningar eller annan lös egendom, -vid theras giftermål, teckne thet upp och sätte å lösören skäligt värde , tage ock qvittobref therå. Sedan bibehålle then hemföljd, som then fått, så länge fader och moder båda lefva. Dör entbera och skall arf delas, gånge tå alltsammans åter till skiftes, dock räknas ej then ränta eller nytta han eller hon theraf haft. Samma Dag vare, ther man gifver hemföljd med, tå barn utur hus och bo skiljas, eller vid annat tillfälle* 2 §. Äro lösören ej i behåll, tå hemföljd återgår, eller kan något theraf ej återbaras så godt, som thet gafs, gähle thet efter thy gom thet vard t var, tå thet gafs. 3 §* LagViskottels Betänkande Nit» 70. 17 3 §. Dör son eller dotter barnlös, gånge tl hemföljd åter. Lefva barn efter, behållen t lie med samma vilkor som theras fader eller moder iben haft. Dö the barn förr an någonthera af them, som hemföljd gifvit, gange then åter. 4 §. Vilja föräldrar till fult ego gifva barn penningar eller andra lösören eller ock jord å landet eller hus i staden, efter thy, som I 8 Cap. JordaBalken sägs , bafve ther fri makt till ; ej ml ther till skifte återbätas , som så gifvet är. Nu tvistas om hemföljd gifven är, och finnes ej uppteckning med qvittobref, sorn i 1 § sägs ; varde thå hvad gifvet är, ansedt såsom till full e» go öfverlåtet.” LagUtskottets öfverläggningar i denna från Välloll. Borgare-Ståndet till Utskottet! behandling hänskjutna fråga hafva fört Utskottet till den öfvertygelse, att nu gällande lagstadganden om medgift och hemföljd äro otillräcklige och icke nog bestämde, samt att således, till afböjande af osäkerhet och oreda härutinnan, fullständigare och tydligare fö£ih. ■ till Riki-St.
Det är således genom tre Stånds beslut afgjordt, att den ifrågavaride motionen icke kan komma att bifallas. Det lärer således vara öfverflödigt, att på densamma spilla många ord. 7 H. 29 450 Den 4 Juni f. m. Jag anhåller endast att få tillkännagifva, att jag är af motsatt tanke med Utsk. och stöder mig dervid icke endast på Lag-komite'ens och Lagberedningens i ämnet afgifna utlåt., utan äfven på det faktiska förhållandet, att i Finland inrättades tvenne Hofrätter, oaktadt det landet troligen icke var mera i behof deraf, än Norrland f. n. är. En stor olägenhet af det närvarande erfar man ofta, då det är fråga om alt tillförordna domare i st. f. de ordinarie domarne. Att skicka en person från Stockholm upp till Norrland låter sig i de flesta fall icke göra, emedan för mycken tidsutdrägt deraf skulle upstå. Derföre är man nödsakad, att hålla sig till de individer, som af domarne i orten föreslås, om hvilka man oftast icke vet något mera, än, alt de heta så och så, samt äro födda då och då, hvilket står utsatt i det betyg, som måste insändas, då de tillförordnas. Ett sådant förhållande skulle naturligtvis icke inträffa, oin distanserna icke hindrade, att personer från Hofrätterna utskickades och tillförordnades. Dessa olägenheter hafva motionärerna frän Norrland troligen haft i sigte, men sora sagdt är, vid den utgång frågan nu haft är det endast såsom en reservation jag anhåller att få min mening till prot. antecknad. Gr. Sparre: Jag skulle icke vilja såsom ledamot af Utsk. att Etsk:s utlåt, skulle beledsagas med ett sådant liktal, som Gr. Mörner nu gjort, ulan att dertill genmäla några ord. Olägenheter utaf afståndet emellan Norrland och Stockholm kunna visserligen upgifvas; men olägenheterna af en Hofrätts förläggande till Hernösand tror jag med lika lätthet skulle kunna upgifvas och dessa olägenheter skulle tilläfventyrs blifva större, än den enda, som Gr. Mörner nu framställt. Jag tror lika med Utsk. att jurisprudensen i allmänhet föga vinner på förläggande af sådane domstolar i landsorterna.