Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständer äfven afgifva det af Utskottet» uppgjorda andra alternativa Förslag till beräkning af Stats-Verkets Intrader. Frun Hogvard. Preste-Ståndet. S. D. Vid förnyad föredragning biföllos efterföljande Betänkanden och Utlåtanden, nemligen, Ståts-Utskottets, angående 1. yrkad lindring i allmänhet uti Tnqvarterings besvärat för de Städer, der ständige Gar* nizoner äro förlagde, men serskildt för Malmö Stad .och Ystad m. m. 2. Pension för Hans Kongl. Höghet KronPrinsen Oscars Lärare; 3. Medel till Södertelje Canal-inrättnings fullbordande; 4. Förvaltningen af Kronans Uplags-Jty[a3 gasin, m. m. Lag-Utskottets, rörande ii Det Förslag, att Skogs-åverkan må anses beli straffas lika med Stöld; 2. Egares af Bergsmanshemmanskyldlghet att fullgöra Hemmanens Onera: 3. Odlares rättighet till Grannarnes biträ, de vid Dikning, m. m. Lagsamt Allmänna Sesvärsoch Ekonomi-^ Utskottets angående 1. Yrkad rättighet att emellan Riksdagar*? ne till Regeringen inlemna Förslag till ändringar i Författningarne, m. m. 2. Brandstod;; erläggande efter förmedladt Mantal. Prot. Utdr. d., 3 Mars i8l8- 163 S. D. Nedanskrefne ifrån Utskotten inkomne och den 24 nasti. Februari på bordet lagde Betänkanden föredrogos å nyo och godkändes, nemligen: Ifrån Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten, angående: x. Förändring i tiden för Väg-syners för-; rättande; 2. Föreslagen Indelning af By-vägar; 3- Yrkadt förbud mot all utborgning af Brännvin, 4. Krnnoskjuts-skyldiges rättighet att? vid Härads-Tingen välja Deputerade till granskning af Krono-skjuts-längderne; 5. Skyldigheten att bygga Tingshus och Fräst-gårdar rn. m. Ifrån iStats-Uiskottet, rörande 1.
Några försök att införskrifva hornboskap från Tyskland äro nyligen gjorda, och ehuru man ännu icke hunnit öfvertyga sig fullkomligt om dess trefnad, synas dock utsigterna dertill för närvarande ganska lofvande. Hornboskapsracens förbättrande synes dock städse böra utgöra föremål för den allmänna uppmärksamheten. Uti underdånig skrifvelse af den 18:de September 1845 har jag, efter öfverläggning med vederbörande, haft nåden uttrycka den åsigt, att för närvarande, i öfverensstämmelse med Eders Kongl. Maj:ts Landtbruksakademis derom gifna förslag, det icke vore lämpligt inrätta holländeri i orten, men deremot att densamma vore i största behof af att få till kroisering med egna bättre kor emottaga ett visst antal Engelska racetjurar al Pembrokeshire-racen från Wales. Skulle orten förunnas denna fördel, vore visserligen bättre tider för boskapsskötseln att emotse, helst som ängsodlingen, medelst den öfverllödiga åkerns igenläggande till lindor, ängsmarkens afrödjande från skog, kärrs och träsks utdikning samt upplandningar i elfvarne, är i starkt tilltagande, så att från de naturliga ängarne numera icke ensamt, såsom fordom, hötillgången upphemtas. Hästoch fårkreatursracerne hafva väl i sednare tider blifvit förbättrade, den förra genom införseln från Finland och Ångermanland af större hästkreatur, och den sednare medelst ett allmännare spridande i orten af tillförene införskrifna får af Spansk, Isländsk och Tysk race, men i allmänhet äro dessa kreatur småväxta. Den Finska hästen, såsom härdig och mindre noggrann i afseende på födoämnenas beskaf - 17 fenhet, anses för orten ganska passande.
I allmänhet kunna föräldrarne der ej hålla sina barn mer än 2, högst 3 år i skolan, och under denna tid endast under den vackraste årstiden. Brist på passande kläder och skodon under ombytlig väderlek och oftast långa vandringar i dåligt väglag jemte oförmågan för den fattige att lägga något i matsäcken, samt behofvet af barnens biträde under vissa tider och förhållanden i hemmet inskränka skolgångstiden. Så snart barnen kunna göra nytta, behöfvas de hos den mindre bemedlade jordbrukaren eller daglönaren att tillse de mindre syskonen och hjelpa modren vid mindre hushållsbestyr. Den 18 Februari f. m. Efter sednn de blifvit större och kunna göra någon nytta på fältet, tagas de i beräkning för diverse efter deras ålder passande yttre göromål. Det är endast under den korta mellantiden af de yngsta och äldre åren, som de kunna få besöka skolan. Allmogens barn kunna således i allmänhet antagas få begagna undervisning i skola under åldern mellan 11 och 14 år. Under denna korta tid skall skolmästaren lära dem läsa rent innantill och katekesen, jemte sammandrag af bibliska historien utantill. Skrifva, räkna och det aldraförsta i några andra ämnen komma endast de mera bemedlades barn till godo, hvilka något längre tid, allt efter föräldrarnes tillgångar, kunna få fortsätta sin undervisning. Följden häraf är, att skollärarens bemödande för de flesta måste inskränka sig till det mest nödvändiga, hvartill alltid, tyvärr, får räknas katekesutanläsningen. Presten fordrar att barnet vid sin nattvardsläsning vid 14, högst 1 5 års ålder skall ledigt kunna läsa innan och katekesen i hela sin längd med språk och allt utantill, annars blir han icke nöjd. Skolmästaren, hvilken oftast beror af honom, gör äfven sitt bästa häruti. Att detta sker på bekostnad af den första religionsundervisningens qvalitativa beskaffenhet och förståndets ändamålsenliga utveckling hos barnen, det få vi jordbrukare noga erfara. På minnesfrågor kunna nog barnen svara hjelpligt, men vid första förståndsfråga afstannar hela förhöret. Undervisade på detta sätt, fortgår det så allt framgent, och förståndsutvecklingen, som - borde vara föremål för skolans förnämsta verksamhet, vidtager först vid arbetarens inträde i det praktiska lifvet.
Horn önskat, att jag skulle framställa detta förslag mera detailleradt, skall jag uppfylla denna begäran och söka uppgöra ett sådant förslag, hvarefter Utsk. kan komma i tillfälle att bedöma, om det vill biträda min mening. Frih. Palmstjerna har egentligen förklarat sig ej kunna biträda den derföre, att ej tillgång vore på titeln. Jag får förklara, alt det redan vore en vinst att sätta uti ett lånsystem en lika del af denna titel; om blott 3o eller 5o,ooo r:dr användes till ränta och amortissement, komme man ändå till ett stort resultat, och måhända borde man ej beträda denna väg i så stor scala till en början. Man bör besinna, att dessa capital blifva betydliga och att jordbruk samt näringar kanske ej skulle kunna absorbera så stort belopp. Hr Lagerhjelm har äfven erkänt riktigheten af min princip, men jag har ej misstagit mig deruti, att den skulle möta motstånd derföre, att man fruktade, att den skulle missbrukas. Men om man derföre, att missbruk kunna ske, skulle förkasta satsen, tror jag, att man har orätt. Samina anmärkning tror jag mig hafva hört af Hr Dalman, hvilken yttrat, att han ej riktigt gjort sig reda för, om statslåne - Den a8 Maj e. m. systemet vöre gagneligt för våra produetiva yrken. Han liar äfven sagt, att dess införande nu vore för tidigt. Äfven jag skulle önska, att vexlingen vore gjord, innan man beträdde banan; men då jag hoppas, att vi äro nära denna tidpunkt, och så nära, att vexlingen måste vara i verket ställd, innan den af mig föreslagna åtgärd kan vidtagas, vädjar jag till hans eget omdöme, i fall principen är riktig, 0111 det ej vore rätt att antaga den. Frih. Cederström har mot mitt förslag anfört, att det vore ett sätt att bortkasta statens medel. Jag liar då ej haft den lyckan att blifva så af honom förstådd, sorn jag förstått honom. Han har antagit, att genom en årlig besparing och derigenom, att medlen återkomma, skulle en stor fond beredas.
Uppå derom af Herr Grefven och Landt,- Marskalken framstäida, samt af Ridderskapet och Adeln bifailne, serskilda Propositioner remitterades till Stats - Utskottet t Kongl. Maj:t den 23 dennes på bordet lagde Nådiga Proposition till Riksens Ständer, angående den af framlidne Landshöfdingen von Echstsdts Enka I. M. Lövenhjelm för Sterbhuset sökte befrielse från en erättning till Kronan. Till Statssamt Allmänna Besvärs och OeconomieIJtskotten: Kongl. Majds den 23 dennes på bordet lagde Nådiga propositioner: 1:0 Angående angelägenheten af särskildte anstalter till förekommande af stegring i priset på det grofva brödet •, och ä;o I anledning af en förekommen fråga om Båtsmans-Rosenngs införande i Färentuna Harad af Stockholms Län. Till Allmänna Besvärs och OeCanOmite-Utskottet Köngl. Maj:ts den 23 dennes på bordet lagde Nådiga proposition angående BåtstftånéfRöteringen i Hallands Lärl. Den st 7 December. 495 Föredrogs till remitterande Kongl. Maj:ts, den 23 dennes på bordet lagde, Nådiga Proposition, angående Götha Canal• arbetets fortgång och ytterligare befrämjande. Friherre Anckarsvärd, Carl Hinric. Då Kongl. Majtts Nådiga Propostion rörande Gö. tha Canal i sista plenum upplästes, hade jag svårt att fatta Resultatet af dess innehåll. Få Ledamöter voro dervid närvarande , och jag anser åmnet af sådan vigt, att jag vågar i ödmjukhet anhålla det Propositionen måtte åter uppläsas. I anledning häraf upplästes Kongl. Majus Högstberörde Nådiga Proposition, hvarefter Friherre Anckarsvärd, Carl Hinric, uppläste följande: Jag hemställer vördsamt huruvida icke Utskottet, tillika med Remissen, borde anmodas, att, som preliminaire åtgärd , ifrån Götha-Canals Bolags-Direction , ofördröjligen infordra en fullständig
Enligt åtskillige författningar, såsom Städernes förklaring 1682, Beslutet 1683, Adeliga Privilegierne 1723, Kammar-Collegii Bref den 30 Augustii 1780 och den 30 April 1783, har väl Kronan förbehållit sig disposition af sina hemman till åtskilliga behof, såsom till Frelsefordringar och Skatterätts ersättningar, till utbyte mot Frelsehemman och till inrättningar af nya Boställen , af Städer eller Köpingar, af ädlare Verk och Bruk m.m. Men denna dispositionsrätt lärer nu mera icke komma i fråga eller utöfvas förr, än ingen finnes, som enligt åberopade Kongl. Förordning , den 21 Februarii 1789 j å Kronans hemman kan göra anspråk. I sådan händelse, eller, då ett Kronans hemman på nämnde sätt blir åboledigt, tillhör det ostridigt Förvaltningsmyndigheterne, att derom förordna ; likasom det på dem måste ankomma , att , enligt gällande författningar, utfärda åboeller antagningsbref j att tillse det ingen vanfrejdad person till åbo antages; / att 33 att af* och tillträdes - husesyner ordentligen verkställas; att, innan immission beviljas, borgen ställes för hemmanets lagliga byggnad och häfd, samt att öfrige stadgade skyldigheter uppfyllas; och 6luteligen, att, då tvist om åborätten hos Konungens Befallningshafvande yppas, hvilken tvist till Domstol måste förvisas, hemmanet med interims-åbc blir iörsedt; vid hvilket förhållande, och då Domaremagten, på sådant sätt, icke får minsta befattning med vården och förvaltningen af Kronans egendom, utan blott kommer att afdöma rättstvister, som uppstå i anledning af den utvidgade besittningsrätt 3 Kronan till sina hemman medgifvit, hvilken rättighet otvifvelaktig! är lika helig, som all annan enskild egendom* och, hvad frågor om Kronoskjär, stränder och holmar ängar , förslaget icke har afseende på Kronans ursprungliga dispositions-rätt af såda* na lägenheter, utan på tvister enskilda emellan, om företräde till den nyttjande-rätt
Län olagliga förfarande med ett Storskifte öfver Säteriet Hofgårds och 1VI untene bys utmark , har jag uppdragit LandsFiscalen J, Ols• son, att vid vederbörlig Domstol derföre befordra Berg til! Laga ansvar och klaganderne till skälig ersättning. Dessutom hafva flere klagomål under min nasti, år gjorde Embetsresa genom berörde Län , hos mig blifvit förde öfver de fleste dervarande .Landtmätares förhållande, att de ej skola med behörig flit och noggrannhet verkställa de dem uppdragne förrättningar, utan lemna i synnerhet ägodelningsmål flere år oafslutade, hvarigenom Landtmannen på dubbelt sätt förfördelas , att ej med trygghet kunna nedlägga sitt arbete på oskiftad jord, och att fruktlöst hafva till Landtmätare utbetalt en dryg del af dess arfvode , innan förrättningen blifvit slutad och genom Domarens åtgärd fastställd, hvarförutan det i samma Län skall hända , att Allmogen öfvertalas till upprättande af Contracter om det arfvode, Landtmätare slumpvis betinga sig för ägodelningar, hvarigenom försvåras deri Controll öfver Landtmätares tjensteförhållanden , som blifvit åsyftad genom de i Författningarne påbjudné Specifika Arfvodes-räkningar, hvilka , likmätigt Kongl. Brefvet den 17 November - jfuititiwOmbudtm. EmbetsBeråttelser. 321' vember 1784, böra både vid GeneralLftpdtmäteriContoiret och af Konungens Befallningshafvande granskas.
Vidkommande slutligen det af Lekberg framställda yrkande: att, derest någon af sina föräldrar, i stället för arfslott, eller tjenstehjon af husbonde för trogen tjenst, på lifstid erhållit ett stycke jord, utan åsatt mantal, bör han eller hon dervid bibehållas, så torde, vid det förhållande, att Utskottet tillstyrkt, att på viss tid, dock ej öfver 50 år, må kunna från hemman afsöndras jord af så liten areal, som ett halft tunnland, Lekbergs ifrågavarande framställning ej erfordra någon Bikets Ständers särskilda åtgärd. Reservationers Af Herr Grefve Sparre, Eric: Ehuru jag med Utskottets majoritet delar den åsigt, dels att något större frihet i fråga om jordafsöndring kan och bör medgifvas, dels att det är på detta sätt, men icke genom utvidgad rätt till klyfning af hemman, som de allmänt kända och så högst naturliga önskningarne att förvärfva ett eget hem böra tillfredsställas, anser jag likväl Utskottet hafva gått nog långt, vid medgifvande! af afsöndring ända till 1/2 tunnland öfver hela riket, och utan att såsom hittills stadga att till odlig duglig jord dertill erfordras. Denna öfverdrift (efter min åsigt) bar hindrat mig att såsom jag önskade biträda betänkandet. Genom Kongl. Kungörelsen den 20 Juli 1855 är dessutom stadgadt: att ”för de orter i riket der, i anseende till skiljaktiga förhållanden, den jordrymd, som i Kap. 2 § 3 af Kongl. Förordningen den 19 December 1827 är bestämd såsom den minsta, hvarunder jord-afsöndring icke får ega rum, nemligen sex tunnland i de sex nordligaste och fyra tunnland i de öfriga länen, undantagsvis kan för jord på viss tid eller på lifstid tåla nedsättning, ege Wåre Befallningshafvande att, efter samråd med sakkunnige män inom länet, derom till Oss afgifva underdånigt förslag, 54 Sammansatta Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Bet.
Regeringsformen, hvarest ett större utrymme är åt det subjectiva omdömet iemnadt, erfordras en samvetsgrann pröfning af det, som kan anses stridande emot "Rikets sannskyldiga nytta" hvarvid den visa föreskriften i inledningen till ansvarighets-lagen för Stats-Rådets Ledamöter icke bör förbises, att nemligen ”desse Embetsman icke kan till last läggas, om, emot deras, på anförde skäl grundade, råd, utgången, utan deras förvållande, blifver olycklig och det åsyftade goda ändamålet icke vinnes.” Så väl i denna pröfning, som i den, huruvida en ”Stats-Secreterare med oväld, nit, skicklighet och drift sitt förtroende-embete utöfvat,” måste ock, icke ett och annat rådslag i mindre vigtiga ären - Constitutions-Utskoltets Memorial, N\o 13. dea, utan det hela och mest magtpåliggande af Rådgifvare-åtgärderna, tagas i en jemförande öfverskådning. Med ledning af förstnämda grundsats, har jag icke kunnat gilla Gonstitulions-Ulskottets åtgärd, att uti icke mindre än 31 mer och mindre vigtiga mål ställa nästan alla dem, som under de senast förflutna sex åren varit Konungens Ministrar, Stats-Råd, eller inför Konungen, äfven blott tillfälligtvis, Föredragande, så våda de icke redan bortgått till en Högre Rättfärdighets och Barmhertighels Dom, under tilltal inför Riks-Rätt. Redan blotta antalet af sålunda anmärkte rådslag torde väcka något misstroende till Utskotts-majoritetens uppfattning af både andan och ordalydelsen uti 106 §. Regeringsformen. Så många ”uppenbarliga’ öfverträdelse!- under besagde tidrymd af "tydliga” föreskrifter äro väl knappast tänkbara hos män, hedrade med en för Rikets väl nitälskande Konungs mångåriga förtroende, och äfven afsina politiska vedersakare i allmänhet vitsordade för upplysning, rättskänsla och redlighet. De äro likväl, enligt min tanka, att lyckönska till det för dem sålunda öppnade tillfället att inför
När kannerymden å bränvinsbrännings-redskap befinnes större, än den uppgifvits, men öfverskoltet ej öfverstiger en femtondedel af den rymd, hvartill pannan är anmäld och stämplad, och delta med skäl kan anses hafva tillkommit genom pannans nyttjande eller eldens verkan, vare redskapen derföre ej underkastad beslag, utan må, vid derom yppad fråga, egären debiteras för det löpande året med den högre skatt, hvartill pannans ökade rymd föranleder, och redskapen genom egarens försorg ånyo mätas och stämplas, innan påföljande år, på sätt och under det ansvar, som uti 14 § af denna artikel utstakas. § 21. Beträdes justerare att hafva orätt stämplat bränvinspanna, eller i slämplingsbetyget hänfört bränvinsbrännings-redskapen till lägre class, än hvartill den rätteligen hörer, skall han böta 33 R:dr 16 sk. Banco, och derjemte dömas tjensten förlustig, eller på längre eller kortare tid från utöfning deraf skiljas, allt efter domarens pröfning, huruvida förseelsen härrört af uppsåt, eller af större eller mindre vårdslöshet. Den, som tillverkar bränvinsbrännings-redskap af större rymd, än den nu tillålne, utan att kunna styrka, det redskapen är ämnad till export eller bestämd tili inhemskt bruk, på grund af Kongl. Majlis serskildt gifne Nådiga tillstånd, böle första gången 33 R:dr 16 sk., andra gången 66 R:dr 32 sk. och tredje gången 100 R:dr, allt Banco. § 22. Distilleringspannor, som af apothekare få för pharmaceutiska bebo! användas, böra angifvas och upptecknas vid mantalsoch skattskrifning, samt mätas och stämplas, i likhet med hvad om bränvinspannor i allmänhet stadgadt är och under enahanda ansvar. Bih. till H. St.
Titelns Slutsumma, enl. förra Förslaget 3,226,754: 3o. r. är ökad till R:dr 3,a55,258: 35. 7. Ite - é Betänkanden, N:o 23g. t61 Rese rvationer: Vid 2'.dra. Puncten, ang:de GeneralitetsStaten. Af H:r Öfversten Lefrént K. M:t har i Dess till R. Sttr afgifne Nåd. Proposition, rörande Arme'ens Lönereglering i Nåder för godt funnit att reducera Generalitetets Personal från med löneförmåner 103,917: 8. och Resekostnader 6,000: — samt förra Chefslönerne för IngenieurCorpsenoch GeneralFältTygmästarelönen .. A.86S: 2/I. _ "■1 1 '■«1 I o3t till g med ett löneoch Resekostnadsbelopp af 58,5oo R:dr, hvarigenom en besparing uppkommit af 56,282 R:dr 32 sk. Det vill således synas att StatsUtskottet kunnat anse denna ganska starka reduction förtjena uppmärksamhet, såsom bevisande en afgjord syftning till sparsamhet; och att Utskottet således icke saknat anledning att bifalla den Nådiga propositionen, hellst en visad obenägenhet i detta fall sannerligen icke är inbjudande för Styrelsen att fortsätta ett sådant System der det sig göra låter. Utskottet har redan i sitt förra Betänkande nedsatt det af K. M:t föreslagne LöneAnslaget för Generalitetet med gooo R:dr, och nu ytterligare med 3ooo tillsammans 12,000 R:dr eller mera än 20 procent emot hvad K. M:t i Nåder föreslagit. Jag reserverar mig vördsamt emot detta sätt att behandla denna fråga och tror, att R. St:r i stället att ytterligare nedsätta detta LöneAnslag hade skäl att serskildt betyga K. M:t deras underd. tack» 4 B* 11 162 Stats-Utskottets samhet för den föreslagne reductionen af Generalitetet , hvars nuvarande antal för en Stat som Sverige är för stort.
Man antog då, hvad som äfven med siffror kan bevisas» att 300 tunnor span mål i Lund äro icke, eller åtminstone högst obetydligt, mera värde än 225 tunnor i Upsala, alldenstund 10 års medel-markegång på det förra stället med 5 r:dr 16 sk. gifver 1600 r:dr och på det sednare med 7 r:dr gifver 1,575 r:dr. Lägger man härtill, att professorerne i Upsala liafvaihvardera 200 r:dr i hushyres-ersättning och äfven något, om än ringa, anslag till ved, så visar det sig, att löne-förbättring är mera af behofvet påkallad i Lund, än den var i Upsala före sista riksdag, då Ständerne beviljade 3000 r:dr b:ko till lika fördelning emellan 10 professorer vid Upsala universitet. Man vägrade då en lika fordel åt professorerne i Lund, emedan derom sednare fram på riksdagen motionerades, då Stats-utskottets och Ständernes frikostighet redan var uttömd, men man förespeglade, att den sökta löneförbättringen kunde vid nästkommande riksdag beviljas. Nu hafva likväl statens knappa tillgångar kommit emellan såsom ett skäl för afslag, och, om jag icke oriktigt uppfattat diskussionen inom Stats-utskottet, så har det högre spanmålspriset i Skåne under de sista åren varit det skäl, som bestämt pluralitetens åsigt i denna fråga. Man hade dock bort besinna, att detta är något så tillfälligt och öfvergående, att det, långt ifrån att hafva någon sannolikhet för sitt bestånd såsom något reguliert, tvertom icke mera kan påräknas att inträffa under en hel mansålder. Man hade bort fästa afseende på hvad, som sanningsenligt blifvit uppgifvet, att lefnads-kostnaderne hafva de sednare åren betydligt höjt sig i Lund och ingalunda äro lägre än i Upsala eller Stockholm, samt att det nära granskapet af Danmark'och Tyskland ofta påkallar en representations-kostnad, hvari den nordiska gästfriheten icke tillåter någon synnerlig inskränkning.
Mobergs motion om upphörande af eller rättelse i den afgift, som erlägges lill Commendanten å Nj'-Elfsborgs fästning af alla till och från Götheborg kommande fartyg, Utskottet tillslyrkt Rikets Ständer att hos KongL Majit i underdånighet anhålla, att fartyg, som hädanefter under fredstid passera nämnde fästning, må befrias från skyldighelen alt derstädes anlöpa, hafva Friherre Raab, A. C., och Herr Nordenskjöld, O. G., sammanstämmande yrkat, Friherre Raab, i egenskap af serskild motion, att äfven de fartyg, som föras förbi Waxholm, hädanefter må fritagas från skyldigheten alt der anlöpa och betala hitintills stadgad afgift; varande dervid af Herr Nordenskjöld hänvisadt till den hemställan i ämnet, som blifvit gjord af de Committerade, hvilka haft sig uppdraget att utarbeta förslag tili ändamålsenliga förändrade föreskrifter, rörande handeln och sjöfarten i Riket. Utskottet, som i anledning deraf tagit kännedom af bemälde Committerades den i5 Maj sistlidet år afgifne Betänkande, hvarigenom de* på anförde skäl, tillstyrkt, att utgående fartyg helt och hållet måtte befrias från skyldigheten att lägga lill vid Rikets fästningar, utom i de fall, då dervarande Commendanten, enligt serskilda honom meddelade ordres, kunde finna nödigt att derom lemna befallning, har jemväl inhemtat af en den 3 Juli detta år af Kongl. Majit i Nåder utfärdad Förordning, dels att, med undantag för Carlskrona, hvarom vore serskildt stadgadt, och utom i de fall, när fartyg kommer från smittad eller för smitta misstänkt ort, då serskilda i dessa afseenden gällande föreskrifter borde iagtlagas, skulle all annan prejning af handelsfartyg, farkoster och båtar, än genom anrop från fästningen under fredstid, upphöra, dels ock att Folkpassens hittills föreskiifna uppvisande och ålecknande vid prejning hädanefter i allmänhet komma att upphöra, så vida sådant icke för vissa tillfällen af Kongl. Majit i Nåder förordnades.