Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Genom Kongl. Resolution å Ständernas besvär 1723, 1727, 1739, 17*7 > förbjudes till och med för verkeliga Mästare i Städer att idka Handtverk på Landsbyggden och ålägges dem att sist inom år och dag inflytta till Städerna, eller afstå från Handtverket. Resolutionen på Städernas Besvär 1734 m. fl. öfverlemna till Magistraterna och Embetena att bestämma det antal Mästare, som hvarje Stal får äga , och bönhasar eller sådane sora »rbetade utan att vara Mästare, belädes med 40 Marks böter och Varans Confiscation. Efter tandshöfdinge - Instructionen af år 1734 464 23 December. fingo iaga andra Gerningsmän, än Skräddare» Skomakate och Smeder, nedsatta sig på landet m. m. Af a'lt detta torde man med skäl kunna sluta, att alla Författningar, rörande Skrå Inrättningen , sjelfva Skrå-Ordningen inberäknad, äro Kongl. Författningar, att de någon gång blifvit föranledde af Riksens Ständers underdåniga Önskningar, men merendels af Städernas Besvär, samt att, ehuru Skråmästare funnits bland de rösttagande Mediemmarne af Natia» nal - Representetion, och de i alla tider sökt omskansa sig med uteslutande tvångs-lagar emot all sort Närings-frihet, hafva de likväl aldrig kunnat vinna att få sina Skrålagar i likhet med Grundlagar, utan hafva de altid blifvit ansedda som Oeconomiska, hvilka efter tid och omständigheter borde undergå förändring. Uti ingen RegeringsForm, hvarken af I72ös 1772 eller 1HO9, nämnas Skrå-Författringarne såsom af Grundlagen sanctionerade, ej heller finnes någonstädes i sådane Handlingar en bestämd uppgift, hvaruti Borgare Ståndets Privilegier bestå. Icke en gång i den liksom 1720 och 1772 års RegeringsForm upphäfna Säkerhets-Acten, hvilken dessutom såsom enéast af 3:ne
Till upplysning härom läier det vara nog att anföra, det nyssnämnde embetsverk, som har en talrik, väl aflönad tjenstemanna-personal, begagnar Rikets Ständers Bank såsom depositions-contor, osli eger dessutom för bevarande af de låndocument, med flere vigtiga handlingar, som äro under Collegii vård, att påräkna sådane säkerhelsanslalter, hvilka på högst få andra ställen är« att tillgå eller ens kunna tillvägabringas. I afseende å förslaget, att förmyndare-kamrarne måtte vara municipalanstalter, möter i synnerhet den betänklighet att enär Ledamöterne deraf, Lng-XJtikotters Bet. N:o j?. sä vida dessa inrättningar skulle med någon säkerhet uppfylla deras ändamål, sannolikt mäste vidkännas, ej blott mycket besvär och tidspillan, utan oek en vidsträckt och äfventyrlig ansvarighet, det svårligen lärer kunna stadgas såsom något allmänt medborgerligt åliggande, att om förm tilde befattning emottaga. Dessutom äro de fleste hithörande frågorna, såsom om districtens begränsning till socknar eller till härader och län, eller ock annan indelning, äfvensom angående förmyndare-kamrarnes organisation och verksamhet, samt nödige säkerhetsanstalter i afseende å vården af penningar, reverser och dylikt, som blefve dit inlemnadt, så beskaffade, att de icke synas medgifva tillämpningen af enahanda föreskrifter öfver allt. De betydliga skiljaktigheterne i landets looala förhållanden måste härvid afses. Hvad som är verkställbar på en ort, torde mötas af allt för stora svårigheter på en annan. Till följd häraf, och då Motionairerne icke gifvit någon närmare ledning för uppgörandet af de i detta ämne erforderlige lagbestämmelser, finnér Utskottet sig icke kunna å någotdera af ofvanberörde för slag tillstyrka bifall.
i ' \ LKnns s3 ofullsthdigl hvad rom passarnde bakom kuliiscrnn, d3 Svcrige speladc sitt stom drama i verldshisiorien, vi k h n a obetydligt till familjelifvetoch qrinnornns Iii under denna storhetstid i politiskt afscende. men genom Agneta Horns rcniistiskn nnteckningm 19 vi nu knsto en blick in i det buslign lif&lt;rt och der rc ltskilligi, som Xtminslone inga historiska minsmer för oss pbpekat. Biografien striicker sig cndnst till aret efler Agnetas bröllop. Ett par blad saknas dessutom. R ö j a n Ir skrifvcn enligt d l smnolikhcl straxt eiter Agneta blifvit Rllruxen, den sinta dden ' raintidigt mcd bsrKtt~lsen. Tidskriftens Iiisare skulle sllkerlipn ej önska, all vi med diplomntisk noggmnnhei Xtergifuit Agnetas sjelfbiogid. I ett arbete som delta ilr dc1 ej bellcr af nddcn, och vi tro oss endast, ltminstone G r den större IYsnrckretscn, ökat anteckningarner värde genom att hnfva moderniserat dcn regcllösr stnfningen, intcrpmkterat samt rK 1 t 0 t. ett eller annat sprbkfcl eller misskrifning. Slutligen hnfvr v i tngit oss friheten att borltagn itskilligs omsiigningrr samt sammandraga 3111- för vidlyftiga och intet sxgande akildringnr. men hafm dock genom streck och .finare stil nagiMt större ingrepp i Agnela I.lorns anteckningar. S k r a grofvn och plumpa uttryck h d v. (ifven utelcmnrts. dock h d v a vi i detta fdlct ej velot g9 alt * r strxngt tillvt [ga, utan hvad som kundc nnscs f ö r tiden och förf.
Då Gr. af Ugglas medgifvit, att det föreslagna tillägget må äga rum i den af honom upgjorda framställningen, torde hela voteringen kunna undvikas, och R. o. Ad:ns beslut blifva, att Frih. Blixen bör, innan pollett lill honom utlemnas, inför Riddarh.Utsk. till prot. förklara, att han icke aflagt trooch huldbels-ed till Konungen i Danmark, och att han icke är dansk undersåte, D en 9 September. Hr Frih:n o. Ordf:ns härefter gjorda hemställan, om R. o. Ad. behagade godkänna den uplästa voter:s-propos:n med den förändring, alt deri, såsom Hr Printzensköld föreslagit, tillädes orden: »till protokollet», ropades starka Ja, jemte några Nej; hvarpå Hr Frih:n o. Ordf:n förklarade att han funnit Ja öfvervägande. Då nu voteringen skulle företagas anmälde sig och yttrade Hr Cederschiöld, Rob. Theophron: För att gå R. o. Ad:ns önskningar till mötes, afstår jag (rån den votering som af mig blifvit begärd. Hr Frih:n o. Ordf:n förklarade, att i följd häraf frågan om voterings anställande komme att förfalla. Hr Tornerhjelm, Rudolf: Jag får vördsamt afsäga mig den plats, hvarmed jag blifvit hedrad, att vara ledamot i StatsUtsk. äfvensom i Förstärkta Bevilln.Utsk., jemte förtroendet att) vara elektor. R. o. Ad. lemnade härtill sitt bifall. Anmäldes till justering, men begärdes på bordet Exped.Utsk:s under N:o 124 afgifna förslag till R. St:rs underd. skrifvelse till K. M., ang:de föreslagna jernvägs-stamliniers utförande och dertill erforderliga medels anvisande.
Vår vördnad för Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsens, Joseph Frans Oscars, dyra Person och utmärkta höga egenskaper, håfve Vi bifallit, att, vid de tillfällen, då Hans Kongl. Majit antingen går i fält, eller till aflägsnare inrikes Orter, eller till Konunga-Riket Norrige reser, Högbemälde Hans Kongl. Höghet, Joseph Frans Oscar, må kunna af Hans Kongl. Majit, när Hans Majit så nödigt pröfvar, förordnas lill Ordförande uti den Regering, sorn i Mål, hvilka Kongl. Majit föreskrifver, och i öfverensstämmelse med Regerings-Formens 43. §., då af Hans Majit utnämnes; samt att klans Kongl. Höghet dervid skall ega aine röster, och, jemte de öfriga Ledamöterne i samma Regering, underteckna de Beslut, som i Kongl. Majits namn utfärdas; kunnande för Hans Kongl. Höghet, i förenämnde egenskap, någon ansvarighet inför Riksens Ständer ej ega rum. §. 4. Vi håfve pröfvat alla, ifrån 1817 och 1818 årens Urtima Riksdag hvilande, lagligen beredde Förslag lill förändringar i Grund-Lagarne, samt, under den 11. sistlidne Junii, till Kongl. Majit öfverlemnat sådane, som Vi. enhälligt gillat och antagit; och komma följande, af Kongl. Maj:t, under den 4. September, i Nåder stadfästade nya Redactioner af GrundXiagarnes stadganden, medelst hvilka de förra äro, i dessa delar, till all kraft och verkan upphäfne, att hädanefter gälla såsom GrundLag: - 5 Regerings-Formen. 61. §. Alla afgifter, sorn Riksens Ständer; under de i föregående §. nämnde Titlar, beviljat, skola utgöras intill slutet af det år, under, hvars lopp den nya bevillningen af Riksens Ständer faststäld blifver. 97. §.
Nu öppnades grinden och flickan med mjölkbyttan kom tillbaka, och straxt derefter kallade hustrun in Konrad, ty anrättningen var färdig; ett rent lakan var bredt öfver bordet som duk, och Konrad gjorde heder åt hafrebrödet med smör, mjölk och de tillrättakomna hallonen, samt kände sig vid betydligt lättare sinne då han vände sina steg hemåt. Spöket. På gården vid Belle Cottage stodo tre af hofmarskalkens bästa vagnar förspända. Det syntes på hästarnes otålighet, den uppskrapade sanden omkring deras fötter, kuskarnes kraftiga pisksmällar och betjenternas sömniga miner och vårdslösa ställning, att de redan väntat länge. Vid köksfenstret i flygelbyggningen stod fru Berg, rödstekt i synen, med uppvikna klädningsärmar och försökte varligt, att ifrån formen förflytta en à la daube på dess fat, allt emellanåt kastande en blick utåt gården. – Det är då alldeles terribelt, hvad den hofmarskalken är långsam med sin klädsel nu slog klockan 5, och klockan 6 skall vigseln ske det blir ackurat som på hans eget bröllop, der jag fick springa ifrån grefvinnan minst tio gånger och fråga om han icke var klädd, och alla gästerna väntade så att de kunde somna. Ja, herre min Gud, det var ett annat bröllop det, – fortfor fru Berg, vändande sig till en piga, som stod bredvid henne och var sysselsatt att proppa persilja i en hop kycklingar, som, plockade och urtagna, lågo upplagda på ett bräde framför henne. – Gud, min Skapare, sådant väsen och stök, och så mycket folk, så en kunde bli tokig det firades i Upland det, hos sal. grefvinnans föräldrar, på Stora Nyberga, der jag är född det var skillnad på bröllop emot detta men, är du rasande, menniska? du kör ju ut tummen i ryggen på kycklingen, – afbröt hon hastigt och gaf pigan en knuff i sidan, då hon, med ögonen fästade på betjenter och vagnar utanför fenstret, blindt anfäktade den olyckliga kycklingen. – Ja, jag säger att jag aldrig i mitt lif varit med om så underligt bröllop som detta.
J håfven äfven, Gode Herrar och Svenske Män, uti underdånig Skrifvelse af den 16 sislidne Martii, anfört, hurusom skiljaktiga meningar om gränsen för HofRätts skärskådande och pröfning af UnderRätts ransakning och Utslag i så kallade Underställningsmål, icke blott hos serskilde HofRätter, utan ock hos serskilda afdelningar af en och samma IIofRätt, skola äga rum, i följd hvaraf olikhet i dylika Måls behandling jemväl uppstått, samt att J icke tvekat att gifva företrädet åt deras tanke, som anse ÖfverDomarens pröfning af Underställningsmål ej böra inskränkas lill endast den del af Underrättens Utslag, hvilken angår det eller de brott, hvaraf underställningsegenskapen bestämmes, utan sträckas till alla de delar af Målet, som i större eller mindre mån verka på den tilltalades sammanlagda bestraffning; på hvilken grund J hos Mig i underdånighet föreslagit, att, uti 25 Capillet 5 §. RätlegångsBalken, näst före sisla punkten och efter orden: ”så ock delaktighet i thesse missgerningar,” må införas följande mening: ”Är den, som för sådant brott eller ”delaktighet deruti tilltalas, jemväl för annian förbrytelse till ansvar fäld, varde Ut - 8 Den 8 September, ''slaget i liela dess vidd HofRätten under"stäldt, ” Efter det Högsta Domstolen och StatsRådet blifvit i ämnet hörde, har jag tagit Edert berörde förslag i öfvervägande, och dervid gillat de grunder, som detsamma föranledt, men ansett följande betänklighe' ter möta emot antagande af den redaetion till Lagstadgande, sora af Eder blifvit i underdånighet aflemnad. Förslaget förutsätter den händelse, att den, som för det gröfre brottet tilllalas, derjemte är för annan förbrytelse ej allenast anklagad, utan jemväl till ansvar fäld.
Sedan jag i detta utslag sökt ändring; har Kongl. Göta Hofrätt den 12 sisth Febr. genom utslag i ämnet sig utlåtit, att vid jemförelse med vittnesmålen vore till full visshet ådagalagdt, det Stadsfiskalen den 8 Juni 1853 omkring klockan 2 eftermiddagen, i anledning af yppad misstanka, att målsägaren sökt utprångla falskt silfvermynt å särskilda ställen i Westervik, bland andra den så kallade Stadshuskrogen, hvarest han ock anträffats, låtit efter föregånget förhör genom Stadsbetjeningen derifrån föra honom till Stadens Rådhus; äfvensom att, sedan han der undergått vidare förhör samt Stadsfiskalen inhemtat upplysning från två Guldsmeder, angående beskaffenheten af det ifrågaställa myntet, och förordnat, att målsägaren skulle nedföras, denne blifvit vid pass en timma derefter af tillstädesvarande vaktbetjenter förd från öfra våningen, der han dittills hållits bevakad, ned i andra våningen och der insatt först i ett vaktrum, men sedermera uti en deruti belägen arrest, hvarest han förvarats till klockan omkring nio på aftonen, då han, jemlikt Stadsfiskalens föreskrift, blifvit frigifven ; och ehuru således uppenbart vore, att målsägaren genom Stadsfiskalens påbjudna åtgärder varit beröfvad friheten och således häktad under Hera timmar, i följd af en emot honom yppad misstanka att hafva sökt utprångla falskt silfvermynt, hvilken misstanka dock, vid sedermera företagen närmare undersökning af myntet, befunnits helt och hållet ogrundad; likväl och emedan den genom vittnen styrkta omständighet, att de mynt, hvilka målsägaren å Stadshuskrogen erbjudit såsom betalning för erhållen förtäring, haft ett så beskaffädt utseende, att ej allenast vid tillfället närvarande personer ansett dem såsom falska, utan ock genast derefter tillfrågade sakkunnige män hållit sådant för sannolikt, *) i förening med det enligt vittnesmålen ostridigt förekomna förhållande, att målsägaren vid de med honom på stället och på Rådhuset hållna förhör, i afseende på så väl åtkomsten af mynten som sin person och lefnadsställning, lemnat orediga, mot hvarannan stridande och undvikande uppgifter, samt *) Utbjudandet af falskt mynt är icke ett brott, sornådrager häkte i annat fall, än då man öfvertygas alt hafva vetat myntet vara falskt. — 95 — derigenom sjelf underhållit och ökat den emot honom yppade misstanka, innefattat anledning för Stadsfiskalen att försäkra sig om målsägarens person, intill dess Stadsfiskalen, som af de vid förhören närvarande,
Vid förnyad föredragning remitterades till Stats-Utskottet motiouer af: l:o C. G. Sköldberg från Nerikes län, om statsanslag lill lön åt en särskild amanuens eller biträde åt Landlmäterifiskalen; 2:o Olof Nilsson från Westerbottens län, angående ytterligare anslag till brobyggnader öfver Ume eif i närheten af Umeå stad; 3:o Jan Andersson från Kopparbergs län, om anslag till ackordsersättning åt f. d. Regements-läkaren B. F. Levin; 4:o Henrik Hansson från Wester-Norrlands län, om vissa förändringar i Kongl. Kungörelsen den 13 December 1848, angående kronohemmans lösande till skatte, jemte yttrande af Olof Nilsson från Westerbottens län; S:o Erik Andersson från Elfsborgs län, om statsanslag till dels vägomläggning inom Marks härad och dels understöd till behöfvande derstädes; 6:o Josef Smedberg från Elfsborgs län, derom, att de till vissa rusthåll i och för rustningens bestridande anslagne så kallade augmentsräntor må till Statsverket ingå mot ersättning till vederbörande; 7:o Per Nilsson från Malmöhus län, om anslag för en jernvägsanläggning mellan Eslöf och Ystad; 8:o Anders Jonsson frän Wermlands Ian, om pension åt aflidne Provincial - läkaren Dalmans enka; 9:o Samtlige representanterne frän Blekinge län, om vissa förmåner för den s. k. nyroterade jorden i Blekinge samt anslag af allmänna medel för betäckande af härigenom uppkommande brist; 10:o Håkan Petersson från Blekinge län, om anslag af allmänna medel för uppförande af ett kapell och anskaffande af boställe åt en kapellpredikant för de öfra rotarne i Augerums socken; ll:o Jöns Andersson från Malmöhus län, om statsbidrag för en jernbana från Ystad till södra stambanan vid Eslöf; 12:o Per Persson från Wermlands län, om anslag af allmänna medel för en jernvägsanläggning från Arvika till Norska gränsen: 13:o Per Östman från Wester-Norrlands län, om statsanslag till löneförhöjning åt Kapellpredikanten inom Hemsö kapellförsamling af Hernösands stift samt löne bidrag til! examinerad folkskolelärare derstädes; !4:o /{.
Diplomatarium, innehållande en ordnad och med fullständiga register försedd samling af Sveriges hittills kända offentliga handlingar från början af åttahundratalet till och med 1326, från trycket utkommit, men att fortsättningen af detta vigtiga arbete, i anseende till den för sednare tidehvarf tillökade mängd af materialier, kringspridda icke allenast öfver hela riket, uti akademioch gymnasii-bibliotheken, samt hos enskilde, utan äfven i främmande länder, erfordrade resor för att sammanleta handlingarne och kunnigt biträde lill deras afskrifvande, hvilket allt vore förenadt med kostnader, som af den svagt aflönade vetenskapsmannen icke kunde ulan de kännbaraste uppoffringar, bestridas, har hos Rikets Ständer blifvit föreslaget, att Rikets Ständer måtte anvisa nödiga medel för utgifvandet af en fjerde del af Svenskt Diplomatarium samt för ombesörjandet af den hittills, genom brist på medel, eftersatta afritningen af qvarvarande sigiller vid redan aflryckta handlingar; och enär en fullständig och ordnad samling af Sveriges gamla offentliga handlingar icke blott medför synnerligt gagn för den historiska forskningen, utan äfven är af serdeles vigt för serskilda städer, landsorter och slägter, såsom innehållande deras urkunder, ofta vidrörande gamla rättsfrågor, som kunna ega ett afgörande inflytande på nutida rättsförhållanden, hafva Rikets Ständer till E.' K. M:ts nådiga disposition ställt ett belopp af 1,000 R:dr banko, alt användas såsom kostnads-ersättning för nödvändiga resor och skrifvarebiträde i och för utgifvande af en 4:de volym af Svenskt Diplomatarium, samt då genom afritning af qvarvarande sigiller vid redan aflryckte och i de utkomna delarne af nyssnämnde verk intagna handlingar, detsamma skulle erhålla en behöflig, men hittills saknad fulländning, till berörde föremål jemväl anvisat ett årligt anslag af 200 R:dr att, stäldt till Vitterhets-, Historieoch Antiqvitets-akademiens disposition, i 3 år med tillsammans 600 R:dr från Riksgälds-kontoret utgå.
Huru mycket, som häraf kan blifva öfver för den egentliga produktiva rörelsen, är lätt att inse; äfvensom att ett sådant förhållande är förnämsta orsaken dertill, att all handel måste ske på lång kredit, och att denna kredit småningom förvandlas till en förökning af den stående skulden, i den mohn, som de allmänna kassorne oupphörligen accumulera räntor och åter utlåna dem till allmänheten. 5:o Bil. till Banco-Utskottets Betänkande, N:o 29. 25 5:o 1 sammanhang härmed, får jag reservera mig mot sådane Utskottets förslag, hvarigenom sedelstocken hommer att förminskas, eller då den förminskas, icke att återställas; ett förhållande, som otvifvelaktig! måste äga niro genom liera äf Utskottet föreslagna åtgärder. 6:o Emot den obestämda förklaringen, huru förhållas skall, i fall Privat-Bankerne komrne att upphöra; äfvensom emot förbigåendet i allmänhet, huruvida i de provinser, der Prival-Banker icke finnas, FilialBanker under Riks-Banken böra inrättas, mäste jag reservera migJag anser att Utskottet bordt bestämdt förklara, att Filial-Banker böra inrättas inom de områden, der Privat-Banker icke finnas, eller der de nuvarande komma att upphöra. 7:o Uti Utskottets åsigte-r rörande dels förekommandet af metalliska kassans förminskning, genom sedelstockens förminskning; dels metalliska kassans f örstärkning, genom förpantning eller försäljning af Riksgäldskontorets obligationer, kan jag icke instämma. Den tanken är Lemligeu allmänt lådande, att metalliska kassan endast anlitas för att saldera och betala skillnaden emellan exportoch import-värdet, så att om man blott kunde förminska det sednare, så skulle äfven det förra icke äga rum.
Det är just på berörde förhållande, som jag kommer till en alldeles motsatt mening om det beslut, uti hvilket R. o. Ad. i afseende å förevarande fråga bör stadna. R. o. Ad. erinrar sig säkerligen den märkliga och sakrika diskussion, som för knappt 14 dagar sedan härstädes egde rum ang. ett likartadt ämne, nemi. Borgare-St:s förslag och inbjudning. R. o. Ad. hade vid detta tillfälle fullkomligt stadgat sin åsigt i frågan, — ett förhållande, som ådagalägges genom de 3:ne voteringar, medelst hvilka Ståndet fann för godt att förkasta såväl Hr von Köchs motion af större utsträckning, som ock förutnämnde inbjudning af mindre omfattning. Jag kan icke föreställa mig, alt R. o. Ad. efter en så kort tids förlopp skulle kunna förändra sina åsigter i frågan. — Under samma diskussion framlyste det varma intresse, med hvilket man här omfattade denna fråga; men, detta oaktadt, tror jag icke, det någon, med stöd af hvad sålunda i frågan förekommit, kan förvänta att den förevarande vigtiga frågan om undervisningens ordnande skall kunna på ett tillfredsställande sätt lösas genom tillsättningen af ett särskildt Utskott. Jag tillhör icke den afdelning af Ekonomi-Utsk:t, som eger att behandla denna fråga; och måste sålunda anses vara opartisk. Olvertygad är jag dock, att det icke skulle vara nyttigt, om ett Utskott i denna fråga alltför mycket ingick i detaljer; och detta skulle säkerligen blifva händelsen, om ärendet komme att ryckas från Eko - 476 Den 13 December. nomi-Utsk:t, till hvars egentliga verksamhets-spher önskningsmål höra. På dessa skäl anhåller jag om afslag å äfven denna inbjudning. GrBjörnstjerna, Carl Magnus: Frih. Cederström, Gustaf Carl, började sitt anförande med att bevisa R. o. Ad:s rätt att nu antaga Bonde-St:s inbjudning, ehuru R. o. Ad. för några dagar sedan afsiagit Borgare-St:s inbjudning i enahanda ämne.
I det hela taget diktade han mycket denna sommar, utan tanke på att andra ögon än hans egna skulle se hvad han skrifvit, och häraf kom det sig kanske, att han ibland tyckte sig ha anslagit en ton af äkta, omisskännelig sanning, hvilken gjorde ett intryck på honom själf, som om han funnit en förborgad guldsträng på sin lyra eller upptäck en begrafven skatt i sitt eget väsen. Han, som i sina dikter hittills på ett demonstrativt sätt proklamerat sin kärlek till solen och dagen, därför att dess ljus hörde samman med klara färger och muntra melodier, han, som hånat de s. k. nattpoeterna, hvilka målade i grått och i svart, två färger som han hatade — han fann sig nu själf vara en troende tillbedjare af natten. Det var som om han upptäckt sommarnatten härute, stämningsrikedomen i det glittrande månskenet och den själfulla tystnaden; och om aftnarne, när alla bjudit godnatt, ströfvade han ofta omkring i parken och österut längsmed insjöns skogbevuxna stränder. Där såg han också Maria en natt. Det var en afton i augusti. De ljusa nätternas tid var förbi och skymningen föll på. Dagen hade varit het, men hän på eftermiddagen hade det mulnat. Luften var fuktig; det duggade smått. Trädgården utanför den hvita villan låg begrafven i dunkel, sjön skymtades som en grå filt, bakom hvilken konturerna af skogen förtonade sig, tills de flöto samman i ett enda ogenomträngligt, grått. I hvar sitt hörn af verandan sutto Alfred Johnson och Eric Lindenow, tigande, stirrande ut i grådaskigheten. De hade nyss slutat aftonmåltiden och njöto nu hvarandras sällskap i denna förtroliga tystnad, medan bådas tankar, likt hemlösa fåglar, rörde sig af och an öfver det tomrum, hon lämnat efter sig, hon som nu var borta. Som en varm handtryckning kände de hvarandras sorg. De hade talat om henne hela aftonen; hela dagen, som de tillbringat i hvarandras sällskap, hade varit en åminnelse, en sorgedag. De sutto tigande och rökte; men så småningom började det domnade samtalet lefva upp igen.
R:dr böra uti räkenskaperna af - 436 "Expediti^is-V tskotlels Förslag till und. Skrifvclsej N.-o 1^3. skrifvas; anhållande Rikets Ständer i underdånighet, det vederbörande måtte undfå Nådig befallning att om berörde afskrifning föranstalta. 31:o Med anledning af Revisorernes i ämnet gjorda framställning, få Rikets Ständer i underdånighet begära, det täcktes E. K. M. i Nåder låta anställa undersökning, huruvida icke, lill besparing af nu utgående hyresersättning för deri local, som af Styrelsen för Allmänna Vägoch Vattenbyggnader begagnas, tjenligt utrymme för detta Verk och dess Archiv skulle kunna för framtiden beredas uti något af Kronans hus och byggnader i hufvudstaden. 32:o Enär af de inkomster, hvilka tillförene utom stats-anslaget, till Fångvårds-Styrelsen influtit, numera endast återstå de så kallade Raspoch Spinnhusmedlen, utgörande omkring 370 R;dr årligen, få Rikets Ständer, till beredande af förenkling i uppbörden, i underdånighet anhålla, det täcktes E. K.