Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Terminsafgiften vid elementarläroverken, höjande af 139: 103. Thams enka, pension åt 153: 91. i S Utlätamiet* NuiöiMtr och Moment. Theaterns, Kongl., pensionskassor, ersättning till 183: i. Theorells enka, pension ät 153: 69. 1 ingsgäslnings-penmngarne, förhöjning i 181. Tingstolkev, anslag till aflöning åt 59: 7. 7 innerholms dotter, pension åt 153: i 02. Tjenstemän, kostnadsersättning för resor i tjensteärenden til! 194. — , Memorial i anledning af skiljaktiga beslut rörande N:o 194 216. Toll, Kommissionslandtmätare, pension åt 153: 29. Topografiska korpsen, ny embetslokal för 66: 43. Torrskogs församling, låneunderstöd för fullbordande af kyrkobyggnaden i 157. Trippiska hemmanen i Halland, frånträdande utaf Kronans rätt tili 8- terlösen af 126. — , Memorial i anledning af återremiss å N:o 126 . 164. Trollhätte kanalbolags räkenskaper, revision af 169. » , Memorial i anledning af återremiss å N:o 169 . 214. Trotzig, Fängelse-direktör, pension åt 185: 21. Trädgårds-föreningens elevskola, anslag till 99: 28. Trädgårds-ingeniörer, d:o d:o 99: 29. Tulpan, enka, eftergift af Kronans rätt till dana-arf till förmån för . 50. Tyskhagen, kronoväg, upplåtelse af 189. Törnebohm, Kapitenlöjtnant, pension åt 155: 28. Uddevalla—Wenersborg, jernväg mellan 88: 8. Ull-diskonten, indragning af 151. Understöd åt dem, sorn deltagit i Sveriges sednaste krig 155: 10. Undsättning i missvexts-år, åtgärder till 17.
BancoDiscont-rörelse icke kunna med säkerhet och verklig fördel för handeln och HandelsCrediten bedrifvas af en StatsBank, sorn saknar alla säkra garantier både för sin Credit och sin administration; utan tror jag, att denna rörelse endast tillhörer Privata BankBolag, med enskilda Delägares ansvarighet och under en af dessa kontrollerad förvaltning. Den ii December f. m. 7 Jag tror vidare, oaktadt allt hvad deremot blifvit advoceradt, att Bankens räntebärande Obligationer icke kunna annorlunda betraktas, än såsom en motsvarande tillökning i den Sedelstock, hvarföre Banken, i händelse den ej vill slå nya sedlar, ändock i sista handen (eller om den ej äger sedlar) måste ansvara med sin Silf verbo ncl; att dessa Obligationer, ehuru ställda på två månaders uppsägning, likväl i anseende till den derå löpande räntan af 3 proc. komma att i den allmänna rörelsen, särdeles för dem som behöfva hålla cassör, samt vid större liqvider, blifva vida mera begärliga än de räntelösa BancoObligationerne (Sedlarne); alt fördenskull dessa sednare, i mån af öfverflödet å de räntebärande och courserande sedlarne, invexlas i luckan, och påkänna således desto starkare Bankens, i min tanka, nog svaga reela fond; hvaraf oemotsägligen följer, alt de ifrågavarande Obligationerna måste vid en ofördelaktig conjunctur verka högst menligt på realisationen och Sedelmyntets värde, Dessa hafva varit skälen till min redan anmälda reservation emot Ridderskapets och Adelns beslut i hufvudfrågan, eller angående Bankens rätt att enlrera i en uppoch utlånings-rörelse.
Under anförande, hurusom vid inrikes ångbåtsresor flera olyckshändelser inträffat, har Grefve Cronhjelm, Otto August_, uti ett till Högloft, Ridderskapet och Adeln ingifvet Memoria], yrkat, att Rikets Hög to fl. Ständer måtte, genom underdånig skrifvelse, hos Kongl. Majit anhålla om utfärdande af en författning, hvarigenom, så vidt möjligt är, kunde förekommas, att enskilde personer, sora ej ega nog insigt för bedömandet af ett ångfartygs verkliga beskaffenhet, må risquera lif och egendom, genom dylika fartygs begagnande; — Och hade Grefven jemväl beledsagat motionen en kort öfversigt af de i England och Frankrike, i afseende å ångbåtsfarten, för närvarande gällande föreskrifter. Efter erhållen remiss af förrberörde motion, får Utskottet vördsamt anmäla, att Utskottet fullkomligen erkänner vigten deraf, att, medelst bestämda stadganden, må beredas all möjlig säkerhet det, hvarken genom ångbåtars och ångmachiners felaktiga construction, eller okunnige personers antagande att föra dylika fartyg, enskildes lif eller egendom äfventyras, men att då Utskottet, under behandlingen af detta mål, erhållit kännedom derom, att Kongl, Commerce-Collegium, efter att hafva infordrat nödige upplysningar, så väl från Vetenskapsmän inom Riket, som från de länder’, hvarest, såsom i England, Frankrike och Förenta Staterna af Norra America, berörde slags communications-medel varit mest begagnadt och kännedomen om detsamma således kan anses vara säkrast utbildad, utarbetat ett förslag till författning och reglemente i ämnet, hvilket är färdigt, att underställas Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning och sanction, — så anser Utskottet det af Motionairen åsyftade nyttiga ändamål redan vara tillräckligen beredt, samt en underdånig hemställan från Rikets Höglofl. Ständer sålunda icke af behofvet påkallad, hvadan Utskottet tillstyrker, att den \ derom väckta fråga bör förfalla. Hvilket dock underställes Rikets Höglofl.
Men denna vishet sätter jag mig mot KNUT. BENGT. På goda skäl som snart jag vill förklara. Nå, låt mig höra dina goda skäl! Min tjenst och pligt mig kalla ofta bort Och skipa lag och rätt, bilägga tvister Orolig skulle då min gård jag lemna Och älskad maka, visste icke jag Att hennes gamle fader skyddade BENGT. Ifrån mitt hem att vidt kring bygden fara, Och hålla frid och gammal sed vid lag. Med ridderlig och säker vaksamhet Så härd som maka, och höll skick och ordning Bland väpnare och svenner; derför beder Jag eder, käre fader, stannen hos oss! Jaja, det der kan låta höra sig, Men KNUT. 119 Inga men! Er gamle Björn derborta BENGT. Får sig ju ock en måg här på min borg, KNUT Och han lär stanna, hör jag, hos de unga. Hvad? gifter Inga sig med pennefäktarn? Ja, så lär det väl bli! BJÖRN. KNUT. (går hän till Björn). Och du, du stannar? Ja, om J stannen! annars går jag med! Men hvarför stannar du? KNUT. BJÖRN. BJÖRN Min måg har lofvat mig en dotterson, Jo ser J, herre! (halfhögt). Och för att den ej ock skall föra pennan Som fadren, stannar jag, att lära pilten I stället föra svärdet som en man! Ja, se det var ett skäl! KNUT. (räcker Bengt sin hand) BENGT Jag stannar qvar! (slår honom i handen). Och tack och heder, fader, för det ordet! Topp, det är sagdt! KNUT. 120 Men jag då, käre make, KNUT INGRID. hvad skall jag göra? I lust och nöd, det har du svurit, gumma! Nå, så får det väl bli' dervid! SIGRID. INGRID. Du skall följa mig (gladt) Nu har jag intet mera att mig önska, Tack moder! Och för all denna sällhet har jag, Bengt, Näst Gud och helgonen att tacka dig! Nu komma några ryttare på vägen BENGT (ser ut). BJÖRN (vid fönstret). (alla skynda till fönstret).
Maj. coUtsk. nu upplyst, att utsatta sammanträden i detta Utsk. nyligen mast uppskjutas två gånger af brist på fulltaligt antal ledamöter, nemi. första gången från PresteSt. och andra gången från R. o. Ad., då äfven ordföranden blifvit boita, BondeSt., som trott sig finna, att göromålen lios BancoUtsk. på de sednare månaderna icke gått med möjlig drift och skyndsamhet, hvartill dock orsaken måhända stundom varit uteblifvande af anslag till sammanträden, beslutat vördsamt vända sig till resp. Medstånden med anhållan, att dessa Stånd, till befordrande af riksdagens slut, behagade, livart för sig, anmoda deras ledamöter i BancoUtsk. att, vid utlysande sammanträden, till erforderligt antal sig infinna, det ock BondeStts ledamöter ville sorgfälligt iakttaga; och gjorde BondeSt. sig i öfrigt den förhoppning, att R. o. Ad. täcktes uppmana ordföranden i BancoUtsk. att, i hvad på honom särskildt kan ankomma, söka att befordra skyndsamt afslutande af Utskts ännu återstående göromål. Gr. Frölich, Dav.: Jag instämmer med BondeSt. i den önskan, att R. o. Ad:s ledamöter af BancoUtsk. ville så mangrannt som möjligt infinna sig vid Utskts sammanträden, ehuru händelsen nu velat, att jag sjelf i delta afseende på sätt och vis peccerat. Anledningen dertill var dock, att sedan Utskts secreterare hos mig anmält, att justering af ett par mål förestod, och begärt ett kort sammanträde dertill , samt jag äfven för sådant ändamål utsatt sammanträde med Utsk., blef jag sjelf förhindrad att bevista detta sammanträde och lät anmäla mitt förfall genom en biilet, som likväl icke lärer hafva framkommit. Emedlertid föreslogs under sammanträdet att då företaga det enda mål, som fanns på bordet, och hvilket redan 2 gånger förut varit före utan att kunna afgöras, i anseende till bristande antal ledamöter. Samma förhållande inträffade äfven nu, och detta lärer hafva gifvit någon inom BondeSt. anledn. att begagna tillfället för att klandra min frånvaro.
Ständer tillförene behagat anslå såsom pension till Riksgälds-Conlorets samt General-Assistanee-Conloreta Embetsman» elle riem nacle Enkor och Barn; och att, med anledning häraf, Fullmägtrge under den 26 Oetober ofvan berörde år 1810, tilldelat Enkan Lindstedt och Barn tills vidare eLt årligt understöd af Etthundrade Femtio R:dr banco, hvilket skulle beräknas och utgå ifrån och med dea dag, da Lindstedts i Rikgälds-Contoret innehafvande lön upphörde» Sedan Enkan Lindstedt i nästlidne Januari? månad med döden afgåtfi, så har Commissaria-tet hos Fullmägtige gjort förfrågan, huru med pensionen må förhållas, samt om icke Lindstedts 3:ne oförsörjda' Döttrar må vid det Enkan och Barnen t i Hägde understöd bibehållasäfvensom. Lindstedts nyssbemälda 3:ne oförsörjda Döttrar Thilda Carolina, Ebba Maria och Siri Aurora till Fullmägtige inkommit med ansökning, att, i anseende till deras torftiga belägenhet, varda bibehållne vid ifrågavarande understöd, å. hvilken ansökning är lecknadt följande in tyg r ■”att Domoisellerne Lindstedt äro i Maria Magdalenas församling hörende och der för sin vandel val vitsordade och i torftiga omständigheter, ’*varder, på deras begäran och med anledning af ofvanbenörde ansökning, ”“härmed 10 tyga dt. Stockholm: dea 6 Mars. i835., C. C. LSfpenwaMh. För samlin jje b fr Kyrkoherde Utaf det vid ansökningen fogade Transurat a t Bouppteckningen efter aflidna Enkan Linddstedt inbemtas, att SummaIn ven Ka rit uppgått till BancoR. dr i55r t.y men Sterbhusets skuld till 207^ itpg.
Wto 14 afgifna förslag tili ändring i itsta och 2tdra perioderna af 60 § Reg.F. Då nu ånyo föredrogos Constit.Utskts d. i3 dennes e. m. på bordet lagda memor. t Wto 27. i anledn. af återremisserna på memor. Wto i5, och Wto 28. med förslag till ytterligare redactionsändringar i 60 § Reg.F.; godkände R. o. Ad. till grundlagsenlig behandling efter 56 § Reg.F. de i nämnde memor. framställda förslag till ändring i i.sta perioden af 18 § Riksd.Ordn., samt i itsta perioden af 60 § Reg.F. Bifölls, vid förnyad föredragning, BancoUtskts d. i3 dennes e. m. på bordet lagda betänk. Wto i5, angtde afskrifning af ett från Banken till numera aflidne Handlanden i Uddevalla Paul ”Wikström utgifvet fastighetslån. Företogs till pröfning BancoUtskts d. i3 dennes e. m. på bordet lagda betänk. Wto 26, i anledn. af Enkefru Ulrika Silfverstolpes ansökning om fortfarande understöd till hennes sons uppfostran. Frih. Ehrenborgh, Casp. Willi.: Jag anhåller, att Ilr Bruncronas reservation må varda uppläst. Den begärda uppläsningen verkställdes. Frih. Ehrenborgh: Jag anhåller, att R. o. Ad. behagade återremittera betänk, med uttryck af den önskan, Den iS Augusti. att Utsk. matte i stället för de föreslagna 100 r:dr, såsom bidrag till fulländandet af aflidne Bancocommissarien Silfverstolpes sons uppfostran, bestämma summan till 200 r:dr. Dä R. St. utfästat ett sådant belopp att årligen till den förtjenslfulle embetsmannens efterlemnade familj utgå, var hufvudsakliga andamålet dermed att bidraga lill fulländning af barnens uppfostran. Då nu sonens uppfostran
Hvad först beträffar de båda hufvudslagen af skolor, så härflyta af deras åtskiljande betydande olägen Gossen insättes nemligen redan i spädare ålder» utan möjlighet för målsmannen att då rådfråga hans förmåga och fallenhet, af tillfälliga anledningar, i den ena eller andra skolan och fortsätter der sin väg längre eller kortare tid, dock alltid för länge, om han blifvit införd på en för sig olämplig bana... Månget lofvande anlag går sålunda förloradt, eller tvingas att, efter missledda studier» återbörja, ehuru ofta alltför sent, på en annan väg. Mången yngling framföres åter utan anlag och derför tillräcklig förmåga t. ex. på lärdomsbanan, ej sällan ditförd endast af lyckligare ekonomiska förhållanden, eller det större anseende denna skola förmenas ega , och bidrager i framtiden att öka trängseln på embetsmannabanan, till föga båtnad för sig och Staten. Då dessutom den första allmänna bildningen inhemtas i skilda slag af Läroverk» utbildas ståndsinteressc och skråsinne» som stämmer de blifvande medborgarne mot hvarandra, eller för det minsta motverkar den samhällighetsanda, som för hvarje Stat är af så stort inflytande, och hvilket inger en föreställning om egna eller sitt stånds företräden, ej om den sanna förtjenstens. Förenäs åter de skilda Skolorna» undvikas dessa olägenheter och, då läroämnena lämpligen ordnas, inhemtar gossen den första tiden sådane kunskaper, sorn, på hvilken linea han sedan fortgår, blifva honom af verklig nytta, och hvarje Skola, äfven den närmast belägna, erbjuder honom tillfälle dertill. Först vid mera utvecklad ålder, sedan hans anlag och förmåga af Lärarne och honom sjelf hunnit inses» behöfver han eller hans målsman bestämma det blifvande lefnadsyrket» och skulle äfven nu ett misstag begås, kan lian, utan olägenhet» när sorn helst återvända på den lemnade vägen. — När och hvar lärjungen nödgas afbryta sina studier, innehar han ett, om än litet, förråd af, för alla förhållanden och lägen nyttiga, kunskaper.
Då härjemte bör tagas i betraktande, att artilleriofficerarne, i saknad af bibliotheker, som i andra länder af staten med betydliga anslag bekostas, måste, för att underhålla sina kunskaper och följa sin tid, sjelfva besörja uppköp af böcker, journaler m. m., ofta dyrbara nog, då de till en del mäste införskrifvas, synes det vara med all billighet öfverensstämmande, att denna grad aflönas på ett sätt, att den med egen tillfredsställelse och till statens bästa nytta kan fullgöra sina vigtiga och mödosamma åligganden, helst 16 å 18 år ofta uppoljfras i subalterngraderna, innan a:dra capitainesgrad,en ernås för att der stadna kanske omkring 6 å 8 år med en utkomst, som med skäl nu kan anses alltför ringa. Ett skäl, som äfven talar för löneförbättring för denna del af Artilleriets officerscorps är det, att 2.'dra capitai nesgraden , genom följden af en förbättrad organisation af vapnet, blifvit försatt i de relativt mest ofördelaktiga lönevilkor inom detsamma. Detta förhållande äger sammanhang med de reörganisationer, som Artilleriet sedan år i8r4 undergått. Må det tillåtas mig att deröfver göra en kort framställning. Vid 1815 års riksdag, då en ny stat för Artilleriet reglerades, beviljades för nämnde grad, som då bibehöll sin gamla benämning af stabscapitainer, en löneförhöjning från då innehafvande i5o r:dr till 5oo r:dr. Äldre capitaineslönen bestämdes då till 6oo r:dr, hvarjemte 6oo r:dr tillslogos dessa löner under benämning af ersättning för förlorad compagni-revenue, härledd deraf, att ett med K. M. och Kronan år 18£ i upprättadt passevolancecontract, som tillät en viss permittering af manskap för compagnichefens räkning, blef rubbadt derigenom, att pennitteringen skulle från den tiden ske för Kronans räkning.
Detta, tillika med den särskilta mening en af Utskottets .Ledamöter, enligt hvad bifogade Protocolls-Utdrag utvisar, tillkännagifva, varder till Riksens Höglofl. Ständer vördsamt öfverlemnadt. Stockholm deta 25 Maj 1815. På Höglofl. Ridd. och På Högvördiga PrestAdelns Ledamöters Ståndets Ledamöters vägnar ' vägnar II. F. Strömfelt. Joh. Olof Wallin. På Vällofl. BorgarePå Hedervärda BondeStåndets Ledamöters Ståndets Ledamöters vägnar vägnar E. G. Holm. Petter Jernström. A. J. Wahlstjerna. Upp - Den 23 Junit UJpplast hos samteliga Riks-StSnden d. 22 Juni, Vördsamt tyTemorial! Vid det Vallöf!. borgare.Ståndet till pröfning förehaft det betänkande, sorn af Lag-Utskottet blifvit afgifyet öfver den af Herr Qfverste-Lieutpanien C. Reutersköld hos Högloft. Ridderskapet och Adeln väckta motion pm antagande af en Lag, hvilken satte alla förbindelser, så val j pen» ninge-transactioner som handel, i likhet nied Vexlar, hafva, på sätt det dervid den 19 och 27 sistiidne April haline PrqtqcoU utvisar, flera särskildta förslag till förändring i de rörande
Remitterades till Stats-Utskottet Herr af Ströms> Israel Adolf , denna dag vid pröfningen af 34 § i nämnde UtskotLs utlåtande, N:o 54, väckta motion om förräntande af Ekeplanterings-cassans medel, tillika med de i fråga derom afgifne yttranden; hvarjemte denna motion communicerades de öfriga Riks-Stånden. S. D. Remitterades tili Exped i t ion s-Utskct tet en denna dag af Herr Gripenstedt; Johan August, väckt motion om bestämmande af liden för Rikets Ständers nästa lagtima sammankomst. Från Hö"v. Preste-Ståndet. O S. D. Af inkommet protocoll, denna dag ballet hos Ilögv. Ståndets Uectorer, inhemtades, att till suppleant i Stats-Ulskottet i ställe för Prosten Lundblad, hvilken af sjukdom vore hindrad att i samma Utskott tillstädes vara, blifvit vald Comminister Janzon; och skulle protocolls-utdrag härom i vanlig ordning utfärdas. o O S. D. F öredrogs B ev ilin ings-Ulskottets betänkande, ICo 11, angående grunderna för den blifvande allmänna bevillningen, samt föreskrifterna för tillämpningen deraf. Med godkännande af Utskottets, i begynnelsen af detta betänkande, gjorda anmälan, att alla i det, betänkandet vidfogade, förslag förekommande procenteller ziffer-belopp endast förslagsvis blifvit upptagna, biföll Ståndet hvad Utskottet i öfrigt föreslagit och hemställt, med undantag allena af följande, i nedannämnde §§ af förslaget beslutade, förändringar; 14 §. I stället för den af Utskottet föreslagna lydelse af ingressen lill denna §, ansågs densamma böra erhålla följande redaction: För öfrige till städerne hörande personer skall af giften; så vida 352 Prot.-Utdrag, den 27 November 1844• den till fem procent af inkomsten beräknade bevillningen icke uppgår till högre belopp, bestämmas sålunda: 27 §.
Svar på återremiss —. 7 2 48 — a.a. 4 Sept. a. a. 3 Sept. a. a. 4 Sept. a. a. 4 Sept. Husbehofs-, mjöloch sägqvarnar, om undersökning för anläggande af — ' 7 2 4 — b. 22 Mars b. 22 Mars b. 22 Mars b. 22 Mars Husesyner, se Militiae-Boställs-Ordningen. Hushyra eller boställsrum ål skolornas rektorer, om befrielse derifrån för Rikets Stifts-städer — 8 64 — b. 29 Mars b. 29 Mars b. 2 April b. 29 Mars Hushålls-Sällskaper, anslag till . — 4 1 87 13 b. 24 April b. 26 April b. 50 April b. 50 April Husmän och inhyseshjon, om föreskrifter emot deras utvandringar från Skåne till Danmark 8 — 8 — b. 29 Jan. b. 29 Jan. b. 29 Jan. b. 25 Jan. cd W 3 H. ongl. Proposit lier Skrifvelse. Samling. Afdelning. eller Memorial. Utlåtande, Betänkande Riks-Ståndens Beslut. Underdånig Skrifvelse. S? cn Cu 05 00 cn W CD Vi B * Ridd. o. PresteBorgareStåndet. BondeN:o N:o | Sid. Adeln. Ståndet. Ståndet. N:o ”8 Husqvarna Gevär s-faktori, disponerade räntor till, se Skatteförenkling. IIuss, J. M., afskrifning af uppbördsbrist hos — 4 1 290 å. 6 Aug. b. 5 Aug. b. 6 Aug. b. 5 Aug. 161 Svar på äterremiss — A 1 518 a. a. 16 Aug. a. a.16 Aug. a. a. 16 Aug. a.a.16 Aug. Hvitfeldtsha stipendii-fondens rä- kenskaper, anmärkningar vid — A 1 50 52 1 Febr. 1 Febr. 1 Febr. 1 Febr. 55 » Stipendii-hemmanen, skatteförsäljning af —.
dade hon sina vackra anlag i målning, först hos professor Qvarnström, som välvilligt upplät sin atelicr för henne, sedermera hos F. J. Fagerlin och slutligen hos professor Boklund i en af honom anordnad kvinnlig målarskola. Det var då meningen att hon i likhet med sina kamrater, bland hvilka märktes Hanna Tengelin, sedermera gift med M. E. Winge, och Agnes Börjeson, skulle ägna sig åt måleriet. Hennes lärare förespådde henne också en vacker framtid som konstnärinna. Anna von Sydows lif fördes emellertid in på en helt ny bana, när hon år 1861 ingick äktenskap med bankdirektören A. O. Wallenberg. Så var då Anna von Sydow vid ett par och tjugu års ålder ställd på en plats, där hennes egen personlighet skulle kraftigt utvecklas och där hon under många kommande år skulle utöfva ett inflytande, som visat sig vara både djupt och godt. Nära tjugufem år framlefde de båda makarna vid hvarandras sida — ett lif, rikt på utveckling och sympati, rikt på glädje och lycka, men också med många luttrande pröfningar. Han, mannen med det klara hufvudet, den snabba iakttagelseförmågan och den okufliga energien, behöfde i sanning en hustru, som han kunde tala med om sin verksamhet, sina planer och sina intressen, viss om att alltid finna deltagande, hjälp och förståelse. Allt detta fann han hos den maka han valt. Hans affärsgöromål, hans kommunala och riksdagsmannaverksamhet, hans författarskap — i allt var hon. initierad. Ofta hände det, att han vid hemkomsten från en supé för sin hustru dikterade en lång tidningsuppsats, som han dagen därpå ville ha publicerad. En ~af hans biografer säger, att » han dikterade sina uppsatser med en snabbhet, som nog var pröfvande för den skickligaste handsekreterare ». Hans hustru bestod emellertid profvet i det fallet som i så många andra. och i hur gynnsamma yttre och inre förhållanden fru Wallenberg än lefde, så gafs det dock tillfällen, då skuggorna lägrade sig tätt på hennes stig. Vi nämna här blott den fruktansvärda finanskrisen år 1878, som drog med sig så många olyckor i ekonomiskt afseende, men ur hvilken Stockholms enskilda bank, Wallenbergs skapelse, utgick segrande.
Piper kunde på en gång torka tårarna och bedja honom att icke försaka sina ungdomslekar utan taga ett parti fjäderboll. De dystra allvarsansiktena smittade honom ibland, så att tårarna sprungo honom själf i ögonen, men från den lönligaste vrån af hans gossesjäl steg ett svindlande, triumfatoriskt segerrus. De bistra, styfnackade gubbarna, som han förut fruktat och undvikit, hade han plötsligt funnit ödmjuka och fogliga. Ibland vid taffeln, när de suttit med sina mest bekymrade miner, hade han på trots sprättat fruktstenar i ansiktet på dem för att med ens få se dem skratta och därefter åter gå bort och ställa sig i en bedröfvad ring kring änkedrottningen. Slottsbranden med sina äfventyr och faror hade för honom varit en dag af nyfikenhet och spänning. Den hade till och med nästan varit den roligaste dag, som han ännu haft i sitt lif, fast han icke själf vågade så tänka. De andras förskräckelse och farmoderns svimningar hade endast gjort det vilda skådespelet så mycket mer sällsamt och oerhördt. Nu var allt det gamla slut. Den gamle kungen var död och hans borg i aska. Allt det nya, allt, allt som Sverige längtade efter, skulle nu likt en eldsflamma stiga i höjden med honom – och där satt han, ensam och fjortonårig. Han tyckte nästan, att Nordenhjelm stod på predikstolen bakom talaren och förestafvade orden. Endast ett ögonblick hade prästen skakat gycklets bjällerstaf för att göra sig förtrogen med åhörarna. Sedan vände han sig till konungen i hela församlingens åsyn, allvarlig, sträng, ja befallande. I Guds namn anmodade han honom, att icke af örontasslare och trappedragare låta leda sig till själfviskhet och högmod, utan offervilligt viga sina gärningar åt det offervilliga svenska folket, på det att han en gång, då han vid höga år lade sina trötta ögon samman, skulle följas af tusendes välsignelser och ingå i Guds härlighet. Sanningens röst sjöng och åskade under kyrkhvalfven, och gråten steg den unge konungen i strupen.