Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dessutom tror jag, att lönerne icke böra förhöjas för de Embetsmän, hvilkas förändrade aflöningssätt från sportler till lön på Stat kan komma i fråga, om icke behofvet är så trängande i vissa Provincer, alt uppskof ej kan tålas, då förbehåll likväl bör ske att denna förändring, så snart den blir besluten, bör kunna äga rum oberoende af nu meddelande Löneförmoners derigenom föranledda rubbning. Det innefattar redan en förbättring uti LandsSekreterarens vilkor, att få en LänsNotarie sig till biträde på Stat uppförd, emedan det förminskar den förres göromål; men då LandsSekreterarne i allmänhet äro bland de bäst löute Tjenstemän, synas de sjelfve böra gifva erforderlig lön åt LäusNotarierne i contant eller viss del af 36a Den 19 Maji e. m. sportlerne. De, som icke det vilja, måga vara JNotarierne förutan, och deras anställande först ske vid ombyte af Landssekreterare. Hvad StatsUtskottet föreslagit om den öfriga LandsStaten, såsom Fogdar och Länsmän, tror jag äfven vara mindre tjenligt, så länge icke accorderne afskafFas äfven genom ändamålsenliga befordringslagar såsom jag förut vid den underdåniga propositionens remitterande föreslagit. Dessutom har Utskottet till Löneförhöjning ofullständigt upptagit de Länsmän, som tjena för lön under 100 R:dr, då Länsmän inom Jönköpings Län icke äfven kommit i åtanka; genom vederbörande Landshöfdinges bevis lärer bestyrkas, alt äfven der sådana finnas. Jag är äfven af den tanka, att arfvode bör undvikas och lön i stället utsättas. De pallin tiva Löneförbättringar StatsUtskottet. föreslagit tjena, så vidt jag förstår, ej till annat, än att trötta representationen, och återkomma till samma fråga nästa Riksdag, då man säkerligen skall åberopa, att man nyss vid den föregående gjort anslag.
Myndighet upplösas, så framt dervid ej företages något, som emot lag stridande är eller eljest allmän ordning störer. Om tid och ställe för sammankomsten, der den ej redan, genom lag eller särskildt stadgande, bestämd är, skall dock anmälan göras hos offentliga Myndigheten i orten eller staden, så långt förut, att den kan dervid tillstädes - 68 vara, om så nödigt anses. Sker sammankomst utan sådan anmälan; vare den, som sammankomsten föranstaltade, förfallen till böter från och med tjugo till och med tvåhundra Riksdaler. 15 §. Säljer eller köper man röst vid val till allmänt värf; straffes med böter från och med femtio till och med ett tusen Riksdaler eller fängelse i högst sex månader. Lag samma vare, om någon, genom hot eller tubbande, valfriheten störer, eller eljest i val obehörigen verkar. 16 §. Tager man häktad person eller fånge med våld lös af den, som honom gripit eller i vård häfver, eller befriar man honom genom häktes eller fängelses brytande; varde dömd till straffarbete från och med sex månader till och med fyra år. Gör man försök till brott, som nu sagdt är, och blef endast genom omständigheter, som voro af gerningsmannens vilja oberoende, brottets fullbordan förhindrad; dömes högst till straffarbete i två år. 17 §. Befriar man häktad person eller fånge, genom list eller annorledes, utan våld; dömes till fängelse i högst sex månader eller straffarbete från och med sex månader till och med två år. 18 §. Vid tillämpning af straff i fall, som i 16 eller 17 § sagdt är, skall synnerligt afseende göras å beskaffenheten af brott, derför den häktade eller fångne i häkte insatt eller dömd var. 19 §. Hvar som olofligen tager bort, rifver eller annorledes skadar offentlig Myndighets kungörelse eller underrättelse, som till allmän kännedom anslagen är, straffes med böter, högst etthundra Riksdaler. 20 §.
Med emottagande af erforderlige medel till relaxation af i Banquen belänte exportable effecter, komma äfven de särskildte Discont-’ Contoiren i Landsorterne att taga befattning. 21:0 Odlings-Lånefonden bör , från dess nu varande belopp, förminskas till 300,000 R:dc Banco, på det sätt, att hälften af de Capital-afbetalningar, hvilka å Odlings-lån från och med nästkommande års början inflyta, bör användas till utlåning mot pant af Fastigheter på Landet, under samma vilkor, som fastställas för de Fa-, stighets-lån, hvilka i öfrigt komma att från Ban» quen utgifvas, till dess att Fonden icke utgör mera, än berörde belopp, hvaremot den andra hälften af de ingående Capital-afbetalningarne bör bibehållas och utgå i enahanda låneväg, som hiltils, dock efter förändrade grunder, hvilka särskildt komma att bestämmas, till befrämjande och understöd i synnerhet för sådane större odlings-företag, som äro gemensamma för samfällig-' heter på Landet, samt öfverstiga den enskilda förmågan; äfvensom för de kostnader till utflytta ningar , hvilka vid Enskiftesoch Storskiftesförrättningar pröfvas nödvändiga. 22:0 Så väl de Capital-afbetalningar, hvilka från och med nästa års början ingå å Banquens särskilda, emot Fastighets-pant utlånte, Fonder, som den del af Capital-afbetalningarne | Underdäniga Skrif velser'. 37 Odlings lån, hvilka, enligt föregående punkt, icke 1 samma låneväg åter utgå, böra till ny utlåning, emot pant af Fastigheter, utgifvas; hvar-’ förutan 1,200,000 R:dr Banco-Transport-Sedlar komma att, fördelade på 5 år, tilläggas förenämnde tillgångar för nya Faslighets-Iån.
I anseende till Charte Sigillake - afgiften, fa Riksens Ständer allenast i underdånighet anmäla, dek såsom grundsats blifwit antagit, att med 50 procent förhöja hwarje Artikel, dock sa akt atstilliga undergalt en högre förhöjning, andra ater, der man ansett billigt eller nödigt, en lägre. Rörande nägra mindre omständigheter hafwa Riksens Stander bestulit: r:o.' Akt det stämplade papperet hädanefter stall bestå as hela ark, utom det, som för Wexlar erfordras, hwilket kommer att inrättas i WexelFormat. 2w. Att den förut förordnade conrrollen a uppbörden ak medlen fortfar. z:o. Att det papper, som till Charta Sigillata erfordras, stall wid Bankens Pappersbruk tillwerkas, med wist tecken och artal, sanik intryckt valeur, för de olika stämplarna, och wardås i Banken - Den i6 Augusti. 2667 ken pä satt, som för dest Sedelpapper ar förcskriswit, och icke annorledes utlämnas an efter reguisition af Niksgälds-Contoriet, som äger att under enahanda answar om hwit-stämplingen besörja bwarefter swarr-stämpelen rasaktes i Chatta Sigillata-Contoiret, med skyldighet för wederbörande att hwar a stlt ställe dcröfwer halla noggranna anteckningar. 4:0.
Någon nytta af en så för tidig bestämning kan jag icke heller inse} kommande Ständer skulle i allt fall handla efter förevarande omständigheter, föga bekymrande sig om äldre åsigter. Der funnes således ingen verkelig garanti å ena sidan; der vore å den andra säker minskning i ögonblickets myntvärde. Då jag härmed sammanställer ett annat yttrande af Utskotten , det nämligen , att den tidepunkt då Bankens tillgångar uti Metall]ft, valuta, till två tredjedelar fvara emot Sedel/locken, allmän utvexling aj reelt mynt ina äga rum, så stad-* gas än mer min öfvertygelse i denna del. Många Riksdagar skola föregå den utsatta Epoken. Sedelbeloppet föreslås nu till 30 millioner; SdfverFonden skulle således hinna uppgå till värdet af 203 och då jag härvid tager i betraktande de uppgifna tillgångarna, torde den önskan icke anses förmäten, att vi helt enkelt må öfverlåta omsorgen om Silfverutvexli nuvärdets bestämmande, åt våra Barnabarns lyckliga efterkommande. Den i5 Julii f m. Bilaga till Pleni-Protocollet för deni 5 Julii, förmiddagen. N:o i. Grefve von Platen, Balzar Bogislans: Då jag varit af en annan mening, än det i går genom pluralitet fattade beslut äfven af det skäl utöfver hvad jag redin andragit eller skulle kunna andraga, att den Styrelse hvilken förmodeligen kommer att utföra detta beslut lämnar oss i okunnighet om sin öfvertygelse i ämnet; hvilken alltså möjeligen kan vara stridande med den plan som antages, ett för-, hållande efter mintanka helt inconstitutionelt: då ett sådant förhållande hälst i Financefrågor är högst vådeligt: och sist då jsg anser besluten för det allmänna af högst menlig och skadlig påföljd, så får jag, med upprigtigaste önskan, att denna min åsigt grundad på öfvertygelse måtte vara misstagen, dock anmäla min reservation mot det fattade beslutet. Dtn i5 julii e, m. 5o9 Bilaga lill PleniProtocollet för den i5 Julii, eftermiddagen. N:o i. Friherre af Nordin, Carl Johan: Det upplästa Betänkandet Lit.
(Beviljadt vid 840 och 1841 års riksdag samt utbetaldt sistnämnde år 18,523: 42. » staden Westerås, å 30,000 R:dr, för utvidgning och förbättring af stadens hamn, emot återbetalning af 6 procent af nämnde summa, hvarvid beräknas 4 procents ränta å det återstående kapitalet. (Beviljadt vid 1847 och 1848 års riksdag samt utbetaldt år 1849) 24,488: 98. » staden Christinehamn, å 36,000 R:dr, för uppmuddring af hamnen och segelrännan vid denna stad, emot enahanda återbetalnings-skyldighet. (Beviljadt vid samma riksdag och utbetaldt år 1850 30,357: 15. » staden Wadstena, å 48,000 R:dr, för hamn-anlägg ning derstädes, emot dito. (Dito dito) 40,571: 98. » samma stad, å 15,000 R:dr, för dess hamns full bordande, emot dito. (Beviljadt vid 1853 och 1854 års riksdag samt utbetaldt år 1855) 14,388: 10. » staden Strömstad, å 15,000 R:dr, för fullbordande af hamn-anläggningen vid nämnde stad, emot dito. (Beviljadt vid 1856—1858 års riksdag och utbetaldt sistnämnde år) “ » staden Söderhamn, å 15,000 R:dr, för upprensning af farleden genom den staden närmast belägna skärgård, emot erläggande af 8 procent å lånesumman, hvarvid beräknas 2 procents ränta för återstående kapital-beloppet. (Beviljadt vid 1844 och 1845 års riksdag och utbetaldt år 1846) 8,997: 46, för hamnbyggnad vid Färjestaden i Thorslunda socken på Öland, å 12,850 R:dr, emot årlig inbetalning af 6 procent, hvarvid 4 procents ränta beräknas å återstående kapitalet.
Om, såsom Hr von Hartmansdorff föreslagit, samma procent-beräkning iaktlages för alla löner under 1200 r:dr; så skulle jag tro, att denna beräkning icke kunde blifva högre än 1 procent, af del skäl, att om den blefve högre, så blefve bevillningen större än hvad den nu är för de Ingsta lönerna; och meningen är ju icke att höja skatten på dem. Deremot om bevillningen blefve lika för alla inom denna cathegori varande löner, eller 1 proc. äfven för löner å 1100 och 1200 r:dr, så blefve bevillningen å des^-a högre löner nedsatt tili ■jtdel emot hvad den nu utgör. Jag tror ej det låter sig göra att så nedsätta bevillningen, och föreslår derföre alt Ståndet vidblifver det förslag Utsk. framställt, eller alt en viss tariff uppgöres för bevilln. å löner under 1200 r:dr. Hr Rosenblad: Jag instämmer med Frih. Tersmeden och tror det vara olämpligt att nu nedsätta bevillningen för alla löner under 1200 r:dr, — då språnget, ifall man antoge 1 proc. bevilln. för alla löner från 1200 till den aldra minsta, som är 200, hvarför bevilln. erlägges, vore alltför stort, — till 3 pioc. för alla löner, som öfverstiga 1200 r:dr. Det vöre verkligen, 0111 förslaget derom antoges, ett för stort spräng, att för 1200 rtdrs lön blott betala en proc., men för i3oo t. ex. få betala 3 proc. i bevillning. För den ringa tillfredsställelsen att göra rationell hvad som dock icke vore det, begick man en orättvisa, åtminstone en obillighet, hvarföre jag hemställer att välja den gamla grunden.
Då Bolaget först stiftades, var det calculeradt på att Staten icke skulle bi - Den 3o December f. m. draga något till Carialen, utan blott lemna Bolaget sin Discont-rätt. Det oaktadt förloeliöl 1 Staten sig, att när Canal-afkastningen uppginge till g procent af det tecknade Capitalet, skulle Staten inträda med Bolaget i delning af halfva Öfverskottet* År 1815, när det befanns omöjligt för Bolaget, att på egen hand utföra arbetet, och Staten nödgades dertill bidraga med lån* förbehöllo Rikets Ständer sig, att lånet väl skulle få stå utan ränta, tills Canalen blef färdig, och till och med tills vinsten uppgick till 5 procent af det tecknade capitalet; men tillika, att Staten skulle begynna erhålla ränta och capital-afbetalningar af det, som kunde öfverskjuta dessa 5 procent. Då sedermera, år 1823, nya förskotter erfordrades, sora kallades de sista, fingo dessa förskott namn af låne-biträde, och lemnades utan några särskilta lånevilkor, annat än de, som voro föreskrifrie år 1815. Jag är derföre, för min del, mycket böjd för att tillstyrka, att Staten väl må biträda med låne-understöd till Canalarbetets fullbordande, men kan icke taga på mitt ansvar, att medgifva afskrifning af de summor, hvarmed Staten redan bidragit eller kommer att bidraga. Jag tror deremot, att dessa summor böra bokföras under samma vilkor, som 1815 års understöd, eller såsom räntefria lån, till dess behållna vinsten uppgår till 5 procent af Capitaletj men att för det, som öfverskju - 111 l>en 3o December f. ra. ter detta belopp, Staten bör äga hälften med Bolaget. Utskotten tyckas hysa alltför mycken tvifvel om Götha Canals framgång, när de tillstyrka afskrifning af allt hvad Staten förskjutit; ty någon annan grund kan jag icke föreställa mig dertill, att Utskotten med sådan lättsinnighet afhandlat en fråga om 5 å 6 millioner. Jag hyser i sanning för mycken aktning för Canalen, att gilla en sådan fruktan, och man bör komma ihåg, alt Staten är odödlig.
Och att Svenska turistföreningen o c h dess syften vunnit anslutning äfven bland våra lefnadsfriska unga damer, därom vittna i det nu föreliggande häftet exempelvis fröknarna Cleves o c h Paijkulls fängslande vandringsminnen från Lule lappmark eller doktor Ellen Fries ' teckning af den lilla staden Strängnäs ' kulturhistoriska mmnesmäi ' ken. * Teater och musik. Konserter. Påskhelgen har s o m vanligt haft att bjuda på en hel del musiktillställningar, mer eller mindre märkliga. V i hålla oss uteslutande till de förra och omnämna d e m här helt kort i tidsföljd. Hrr Franz Nerudas och Salomon Smiths konsert blef naturligtvis till en enda stor triumf för de båda eminenta o c h populära artisterna. En fulltalig publik o c h en smittande stämning af hjärtlig, otvungen hyllning! Allra främst bland de vokala prestationerna sätta vi hr Smiths breda, mäktigt stilrena oeh imponerande föredrag af Beethovens härliga Gellert-Lieder, men äfven i de operasaker o c h romanser, s o m programmet upptog, gaf han denna afton det bästa af sin gedigna konst. Professor Neruda tog oss också alla med, redan m e d första dragen af sin stråke i Bruchs välkända adagio öfver hebreiska melodier. Och han höll oss orubbligt fast, hela aftonen, vare sig det gällde hans egna slaviskt färgmättade kompositioner, romansen i e-dur o c h serenaden, Moszkowskis eller Saint-Saéns ' eleganta modernitet eller Poppers förtjusande virtuoslek » Papillon ». Grefvinnan Taube fick man beklagligtvis försaka, m e n fru Edling gaf vacker ersättning, o c h ingen hade väl heller denna afton nå- gon tanke på hvad s o m icke bjöds för allt det fullgoda, s o m ymnigt gafs. Par Brikolls konsert kan väl ej räknas till de egentliga påskkonserterna, m e n måste här inrymmas, enär den gått af stapeln efter sedan Iduns förra n u m m e r presslades, nämligen onsdagen den 1 dennes.
Egodelningsrätterna allt ifrån början varit sammansatta af domare och blott tre ledamöter, utan att någon olägenhet deraf försports. Utskottet befarar visst icke någon omedelbar våda för lagskipningen af en förändring uti nu ifrågavarande syftning och erkänner billigheten i motionärernes fordran, att ej allmogen utöfver verkligt behof må besväras af nämndemannauppdragels fullgörande; men då, på sätt ofvan är anmärkt, nämnden är kallad att hufvudsakligen genom sitt moraliska inflytande verka på lagskipningen, så torde det för nämndens egen skull vara nödigt, att den är sammansatt af ett något större antal personer, än de kollegiala domstolarna med lagfarna ledamöter. Nämnden står på visst sätt emellan domaren och folket, och representerar inför den förre det allmänna vettet och och folkets föreställningssätt, inför det sednare lagen och billigheten. För att kunna uppfylla denna sin bestämmelse måste den ega auktoritet å båda sidorna, hvilken åter icke i allmänhet kan bero endast på ledamöternas enskilda personliga egenskaper och insigter, utan måste sökas i samstämmigheten af deras åsigter i hvarje särskildt fall; men klart är, att denna auktoritet skulle förlora i styrka på samma gång ledamöternas antal minskades. Det bör icke heller förbises, att genom nämndens tvungna 12 Lag-Utskottets Betänkande N:o 15. närvaro vid häradstingen lagkunskap sprides hos folket, och att nämndemännen förvärfva vana att tillhandagå allmänheten i rättsangelägenheter. Mycken omgång och tidsutdrägt undvikes äfven derigenom, att upplysningar, som äro nödiga för målens afgörande, vinnas genom nämndemännen, hvilka alltid måste antagas "vara förtrogna med lokala och ekonomiska förhållanden inom de orter, för hvilka de äro valde. Alla dessa fördelar af ifrågavarande inrättning skulle endast i ofullständigare mån kunna uppnås, om nämndemännens antal förminskades. Väl torde, om Häradsrätterna, på sätt
Enl. hvad jag tror har det icke varit majoritetens mening att förhindra FilialBankers upkomst. Jag anhåller om bifall till punkten. Hr Mannerskantz, Carl Axel: Meningurne kunna vara olika, huruvida det är en förmån eller icke, att erhålla de vilkor, som erbjudas i följd af Ståndets nyss fattade beslut, men jemför man den med dem, hvarunder förut befintliga FilialBanker erhållit kreditiv på Banken, kan man väl icke säga, att de af R. o. Ad. nu beslutade vilkor utgöra fördelar. Punkten är derföre numera origtigt redigerad och jag fortfar i mitt yrkande af återremiss. De härefter först till bifall och sedan till återremiss å förev:de punkt framställde proposme besvarades med blandade Ja och Nej; hvarpå sedan förnyad propos. till bifall blifvit framställd och besvarad med starka Ja jemte åtskilliga Nej; Hr Gr. och Landtm, förklarade det han ansåg Ja nu hafva varit öfvervägande. Hr Mannerskantz, Carl Axel begärde votering. Uplästes till justering och godkändes följande voterings-propos: Den sora bifaller 51:sta punkten af BankoUtsk:s Betänk. N:o 37, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, anser R. o. Ad. de emot nämnde punkt gjorde anmärkmr föranleda till densammas återremitterande. Yid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfalljt som följer Ja—12. Frih. Tersmeden: Utsk. har varit särdeles försigtigt, dådet tagit Bankens hela reserv-fond till lån åt FilialBankarne, kreditivet Den 13 Juli. 303 oberäknadt.
— N:o 66. i anledning af Justitie-Rådet, Kommendören af Stora Korset af Kongl. Majis Nordstjerne-Orden Nils Wilhelm Stråles underdåniga ansökning om afsked med pension. VII. B. 543. A. 546. VIII. E. 77. — N:o 67. angående ändring i vissa delar af föreskrifterna om rättegång i Dom-Kapitel. VI. 410, 412. R. 414. VIII. B. 623. IX. 21, 25, 72. A. 76. E. 291. — N:o 68. angående eftergift af kronans rätt till dana-arf efter vice Länsmannen Petter Lök Rösler, till förmån för hans arfvingar. VI, 410. R. 414. VIII. B. 358. A. 374. E. 560. — N:o 69. om antagande af ny Vexel-Lag. VI. 410. R. 412. — N:o 70. i fråga om anslag lill kyrko-byggnad i Knäreds församling. — N:o 71. angående utbetalning för åren 1848, 1849, 1850 och 1851 samt framgent af det vid 1847 och 1848 årens riksdag beviljade bidrag till en pensions-fond för Borgmästare i städerna utom Stockholm samt Kommissions-Landtmätare jemte deras Enkor och barn. — N:o 72. i fråga om irenne kronan tillhöriga jordars uplåtande till utvidgning af kyrkogården i Kalmar. — N:o 73. angående förhöjd skjutslega till Posthemmans-innehafvare för vissa delar af Postföringen. VII. R. 549. IX. B. 197, 208. A. 211. — N:o 74. angående den tillökade Ordinarie Soldatroteringen i ( 96 ) riket. VIII. 102. R. 153.
Man vill sälja, icke en rättighet, utan det inflytande, man tror sig ega hos Konungen. Den 17 Mare /. m. 217 Ehuru jag icke anser B,. St:r ega någon juridisk rätt att blanda sig uti frågor om ändring i Grundloven, skulle sådant likväl icke hindra mig tillstyrka li. St:r att uti en sådan fråga ingå till Konungen med underdånig skrifvelse, såvida frågan rörde rikets ve eller val. K. Si:r hafva förr ingått med skrifvelser till Konungen om framställningar till Regenter i främmande länder; således bör det äfven vara R. St:r obetaget att framkomma med skrifvelser i ämnen, hvaröfver Noriges Konung har att besluta. Men nu har ingen påstått, att Sveriges välfärd eller unionens bestånd på något sätt är beroende af utgången utaf frågan om ändring i Norska Grundlovens 14 Jag för min del öfverlemnar derföre tryggt den frågans afgörande åt Konungens vishet och afstyrker bifall till Utsk:ts förslag i tredje punkten af Bet:det. Den fråga i förev:de Bet:de, som jag anser för den hufvudsakligaste, är den om revision af föreningsfördraget. Jag instämmer fullkomligt med dem, som sökt framlägga unionens brister, och ibland dessa sätter jag i främsta rummet den af saknad bestämmelse om en unions-representation, för slitande af tvister rörande uniouella förhållanden och för att för framtiden förekomma anledningar till sådana sorn den förevjde. Jag behöfver icke ingå i en närmare utredning af de brister, som finnas i fördraget, icke heller af sättet att afhjelpa dem. Sådaut har redan förut skett af andra. Lika litet anser jag mig böra upräkna alla de mer eller mindre giltiga anledningar, som förefinnas till klagomål emot Norige för ovänlig sinnesstämning emot unionen. Deremot vill jag icke undandraga mig att tillse huruvida en sådan fiendtlighet, i fall den förefinnes, kan hafva en naturlig förklaringsgrund. Huru man än vill se sakerna, kan man icke undgå att erkänna, att föreningen mellan Sverige och Norige icke var ifrån Noriges sida fullt frivillig. Man må tvista om, huruvida Sverige sommaren 1814 kunnat inkräkta Norige, eller om Norige förmått tillbakaslå anfallet.
Här hade jag en kort strid, ljusets och mörkrets makter stridde för sista gången i min själ ... och mörkrets segrade. Jag lade an med säker hand ... just för sin stora och välbekanta säkerhet hade denna hand blifvit frestad till ondt ja, jag lade an och darrade icke, ty djefvulen ingaf mig kraft ... skall jag säga, att jag hoppades att träffa mitt offer midt i hjertat. Men i detsamma jag tryckte på trycket, såg jag, att hon bytt plats något litet. Det var Gud, som inte fann behag vid anslagen af mörkrets furste. Skottet träffade men icke så, såsom det var menadt till. Då jag, lömske bof, skyndade mig undan, hörde jag ännu henne tala. Jag skall icke säga, att det behagade mig i förstone, men ju närmare jag kom hemmet, desto mera vardt jag deråt glad. Då han, som frestat mig, han, djefvul i menniskokropp, frågade mig, huru spelet aflupit, sade jag, huru det gått. Han trodde sig då trösta mig med de orden: – om det ock inte träffat hjertat, så lär det ändå vara nog väl träffadt. Vi skola nu afvakta utgången och utfaller den inte efter önskan, så kan du, som efter några dagar är i prestens tjenst, ständigt vara i tillfälle till något dylikt eller liknande försök. – Med dessa ord trodde han sig uppmuntra mig; men så var det icke. Allt ifrån den aftonen har min själ kännt alla helvetets qval; tusende gånger har jag ämnat yppa mitt brott, men min svaghet, som är detsamma som djefvulen, har alltid hindrat mig ifrån verkställandet af min goda rörelse; så var det tills i dag. Allhelgonadagen vågade jag mig icke i kyrkan, ty se, jag tänkte, att min synd skulle bli mångdubbelt större, om jag med mitt befläckade hjerta instämde i församlingens sånger och böner. Men i dag, då mina kamrater frågade mig, om jag icke skulle till kyrkan och de då drogo på den strängen, att jag kanske aldrig går i kyrkan, så beslöt jag att gå i kyrkan.