Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Såsom äldre åtnjöt hon äfven undervisning af skickliga lärare i hufvudstaden samt tillbragte såsom uppvuxen en vinter i ett finare stockholmsh e m, för att såsom det hette, » föras ut i världen ». L i f vet i stora världen behagade dock föga den mera allvarligt anlagda landtflickan, van som hon var vid arbete o c h försakelse. M e d glädje lämnade hon o c k storstadens nöjen för att v i d moderns sida fortsätta det sträfsamma lifvet på Rönninge. M e d flit och ihärdighet ägnade sig nu båda åt gårdens förbättring, medan den i öfverflöd uppfödda slottsfröken från Elsass, som sedermera g e n o m sin skönhet lyst i den franska hufvudstadens förnämsta kretsar, numera själf följde arbetet på åker o c h äng och tillsåg att allt gick såsom det borde. Uppfostrad i en så- dan skola lärde sig o c h dottern att högt skatta det produktiva arbetet, under det böckerna för båda medförde den välbehöfliga v e d e r k v i c k e l - sen. D e t stilla, indragna lifvet fortgick så- lunda under några år, tills plötsligt en våldsam feber utbröt i hemmet o c h skördade först ende sonen, den unge löjtnanten vid lifgardet, Napoleon af Tibell, o c h några dagar senare äfven hans moder, den verksamma hnsfrun på gården, våren 1842. D e n efterlefvande dottern stod där ensam med sin sorg. Fadern hade dött tio är förut och halfsystern, den enda närmare släkting hon hade, vistades alltjämt hos sin moder. M e n Vilhelmina Tibell hade icke förgäfves lärt att på nära håll känna arbetets välsignelse o c h hvilken hjälp m o t sorg o c h misströstan som ligger däri. I stället för att öfverlämna sig åt dystra grubblerier, tog hon med kraft o c h beslutsamhet upp det af modern påbegynta verket. Egendomen, s o m nu genom arf tillfallit henne, var ännu behäftad m e d icke obetydlig skuld, liksom jordbruket behöfde höjas o c h förbättras. O c h detta gaf den unga kvinnan mycket att tänka på.
Majit i underdånighet anhålla, att, då t relen för nu gällande Handels Iractat nied Ryssland går lill ända, Kongl. Majit, vid de tillfällen, då Hmdels-tractaters ingående med fremmande Mag ter framdeles kommer i fråga, Nådigst täcktes så ordna, alt icke tullen för landtmanna-produeter må komma att understiga, hvad uti gällande Taxa i allmänhet för sådana varor bestämmes. I afseende på tariffen för credit-upplaget och transito-afgiften, hemställer Utskottet, att, till vinnande af mera enhet och conseqvens, bestämmelsen af viss minimi-qvantitet må försvinna och i stället ett minimi-tullvärde tagas* till grund för hvad, sorn må på credit uppläggas. Delta rninimi-tuilvärde föreslår Utskottet alt antagas till 3oo R:dr och att transitoafgiften bestämmes till r procent af delta värde, med undantag af Artikeln Tjära, för hvilken torde böra erläggas 5 procent, eller ungefär ligen samma afgift, som den för närvarande vidkännes. Efter denna grund anser Utskottet alla de i Comrnitterades förslag, såsom till oredit-upplag berättigade, uppräknade artiklar böra få derå uppläggas, med undantag af Artikeln Band, Siden-Sarnmets och andra slag, för hvilka en sådan rättighet icke torde böra fortfarande ega rum. Vid det af Cornmilterade uppgjorde förslag lill Underrättelser om hvad vid Taxans verkställighet iagllagas bör, har Utskottet, sorn icke funnit skäl understödja Herr Brunn, A., motion, att Rikets Ständer borde göra underdånig framställning hos Kongl. Maj:i örn lästetals-algiftens afskaffande, med gillande af hvad Corn imiterade i berörde hänseende hemställt, endast uti nedannämnde fall ansett sig böra erinra, tillägga eller ändra, på sätt, som foijer, nemligen vid: 4 §• Att det tryckfel i början deraf egt rum, att der influtit "alla inom Sverige icke byggda fartyg,’' i stället för ’’alia inom Sveriges Rike byggda fartyg V vid 7 §•
Beloppet deraf var likväl dä vida högre än det, hvartill banken nu har blifvit berättigad att sträcka sin sedelutgifning; utom det att kanske icke heller så stor anledn. förevar att något särskilt under den tiden kunde förekomma. En privatbank deremot beror på konjunkturen och sättet, hvarpå de sköta sig, och är således alltid en osäker sak. Jag får likväl fästa uppmärksamheten derpå att en utgifning af sedlar ifrån hanken i och för ifrågavar. ändamål är vida mindre vådlig än i fråga om nästan alla andra fall då de i hast utgifvas när det icke sker emot silfver, som har blifvit insatt och utbetalas, derföre att de privatbanksedlar, som blefve er satta genom bankokedlar, hade i det närmaste lika mycket som bankens egna sedlar, tryckt på dess silfverfond. De hafva cirkulerat såsom sedelmynt i landet pä samma sätt som bankens egna sedlar. När någon har behof af silfver, så skaffar han sig kanske sedlar och för dessa får han silfver. Således skulle ifrågavar. sedelutgifning icke komma att trycka mycket hårdare på banken, än när privatbankssedlarne utgå. När man då lägger härtill att om en privatbank gick öfver ända, så vore det möjligt att en och annan syster följde med. Den summa som då skulle ersättas eller de sedlar, som blefvo begagueliga i den allmänna rörelsen, utgjorde vida större belopp än banken har rätt alt suppleera. Detta minskar också farhågan af ett sådant suppleerande. På dessa skäl skulle jag för min del tro att man icke löper så stor fara vid att bifalla detta förslag, ehuru det icke är uppgjordt med den försigtighet för banken, som det af förliden riksdags BankoUtsk. uppgjorda och af R. St. bifallna. Riksdagen når sitt slut och jag vore nära färdig att tro att någon objektion emot detta förslag af BankoUtsk. icke blifver väckt inom de tre öfriga Stånden och således R. St:s beslut, R. o. Ad. förutan, fattadt i enlighet med detsamma. Delta styrker mig också uti att icke påyrka någon förändring eller återremiss af betänk. Hr Printzensköld, Carl: Då Banko-reglementet innehål - Deli 25 Juli.
Ty att tre modiga norslia pionierer narvarit i Vnclstena, hade natnrligtvis iclcs k~mnat inviirka nAgot p8 karaldiaren af detta mote. Daxemot torde det icke vara nl.gon ofverdrift i det plstiendet, att det lwinliga elementet vid Herlufsholm i ganska hog grad bidrog att siitta fkg p i samraron. I den mAn st % var forhdllandet borde oclcs8 en redogjorelse. for motet kunna vara p t sin plats i Dagny. Men forst d g r a ord om iindam&amp;let ined den studentrorelse, som fgtt ett uttryck i detta mote. IdBn diirtill hnr n8rinast utgAtt frdn dmerika, diir redan 18 ' 77 fans en Iiristlig studentforeaing, soin nu i.iiIilmar narmare: 35; 000 studenter ocl. professorer och soin man har att tnclra for clet forvlnnnde falitam, stt for niirvarande asgot mer Bn hiilften af Forentn. Staternas akndemiska medborgare tillhijr en prononcerctdt lwisten &amp; sktdning. I Storbrittanien och Irlnnd har rorelsen sedan 80-talet haft ett mer eller mindre stnrlrt inflytande pB storre delen af clarvurande hogalrolor, harvid stdende i niirmaste forbindelse mecl en lifskraftig studentmissionsforening, som till sin sista storn kongress i Liverpool 1.896 lyckndes salnla 760 studenter f r h alla horn nf:. vlirlden, cliiiib1: mcl Iiirta ocL J u p m. I,ilrnaucle fbreningar iillnas iifven.
Ständer vid 1810 och 181? års Riks - Ståts-Utskottets Eeiänkanden. i i 83 dagar icke dess mindre ansett nyttigt och nöd* Vändigt} att till befrämjande och underhållande af en gotl Hästafvel innom Riket, bibehålla ett Stuteri vid Strömsholm; Ansér jag dem härigenom hafva samtyckt till denna uppoffring ,• hvilken i jemnförelse med hvad i andra Rån* der på dylika Inrättningar blifvit bekostade är öbetydelig, Oell söm är af änrtti mindre betydenhet dä man äfven täger i betracktande den hytta som tillskyndas kringliggande örtens inheVanare, gertom tillfället att vid Stuteriet emot fen ringa afgift få sine Stoén betäckte. Jag kan icke förena min öfvertygelse med den Herr Öfverste Tersmeden yttrat, att Strömsholms ängarne öfver hufvud tagne gifva det bästa Häst-hö, Deras sanka läde tili det mästa invid Malarenj af hvilken de nästan alla år till trier eller mindre del öfversvämmas, lernhar ett tillräckligt bevis att höét på desse ställen mäste vara af sämre beskaffenhet. Äfvert fen del af hagarne, hvilka vid den nya regleringen i Och för härbelägenbéteh afsattes till detta, ändamål utaf fordna ängar, lemna icke det émakände otili närande bete söm i Synnerhet är tjenlig! för uppväxande Hästar. Detta anser jag vara orsaken hvarföre män éj sällan Ser de unga Hastarné, uti så beskaffade beten där gräset ofta vid en alns höjd finnes till det mästa nedtratnpadt, ändock vid mindre godt hull. jEhiirU denna olägenhet till en del kan aflijelpas genom gräsets afslående en gång öm Sonm maren, gör detta dock icke tillfyllest; Öch trör jag mig med skäl kunna härleda d6n störfé mortalitet hvilken understundom inträffat vid 3 284 Stats-Utskottens JBetankanderu
N:o 178. att fullgöra domen, utan att likväl derigenom inskränkes rättigheten för den, som i Hofrätten vunnit, att, enligt Utsöknings-Balkens 3:dje Kapitel, 5 §, låta Holrättens dom verkställas, och att mot borgen få lyfta det, som på grund deraf blifvit utmätt. Stockholm den 15 November 1865. L. V. Henschen. Af Herr HCDSChCD, L. V., angående ordningsstadga för städerna. Sedan Justitie-kansleren Nerman samlat och med en tablå inför Kongl. Maj:t ådagalagt, hurusom en stor del af de stadgar, som i städerna, utom Stockholm, tilllämpades i ekonomioch polismål, blifvit af städernas Magistrater utfärdade, hvarvid gränserna för Magistraternas rättighet ej sällan öfverskridits, särdeles deruti, att vitén och andra ansvarspåföljder, i strid mot antagna lagstiftningsgrunder samt gällande författningar, blifvit bestämde; så och enär den derigenom uppkomna mängd af sig emellan skiljaktiga stadganden medförde en för allmänheten menlig osäkerhet om hvad i ena eller andra staden vore att iakttaga, samt motverkade den likstämmighet i seder och bruk, som i väsendtlig mån bidroge till allmänna ordningens bibehållande; hade Kongl. Maj:t ansett nödigt att derutinnan måtte beredas den rättelse, att i städerna måtte komma att tillämpas endast sådana ordningsstadgar, som blifvit fastställda af den myndighet, hvilken dertill vore behörig, samt att desamma såmedelst, på de i lag och författningar för likartade fall lagda grunder, kunde, så vidt möjligt vore, blifva lika för städerna i allmänhet; i följd hvaraf Kongl. Maj:t genom nådigt Cirkulär den 26 September 1840 anbefallt Sine Befallningshafvande i samtliga länen, att från vederbörande Magistrater eller i dessas ställe varande Stadsstyrelser infordra och, jemte egna utlåtanden, afgifva underdåniga förslag till de ordningsstadgar, som kunde anses be - Motioner i Borgare-Ståndet 1865.
Ladenberg, v. Manteuffel v. Strolha, Rentelen, von der Heijdt, Gr. v. Bulow samt Kuhne, och dessa säga: ”Seit längerer Zeit schon sind aris allen Theden des Landes vielfache Klagen dariiber lant geworden, dass das Gewerbewesen, wie es sich nach der unterm 17 Januar 1845 ergangenen allgemeinen Gewerbe-ordnung gestade, an manchen Miss-sländen leide, welche eine baldige Abhiilfe dringend erheischen, und dass insbesondere durch den ordnungslosen Zustand, welcher hinsichtlich des Betriebes der zu den Handwerken gehörigen Gewerbe gegenwärtig bestehe, der gesammte Handwerkerstand in seiner Existenz bedroht sei, wenn nicht die Verhältnisse desselben öhne Verzug auf eine zweckentsprechende Weise geregelt wiirden”. Derefter yttrar ministéren: ”Bei der Dringlichkeit und Einstimmigkeit, mit welcher diese Klagen erhoben wolden, hat das Ministerium flir Handel, Gewerbe und öffentliche Arbeiten es als eine 118 Den 18 .f u ni e. m. seiner wichtigsten Anfgabcn betrachten miissen, (liese Angelegenbeit in sorgfältige Erwägung zu ziehen and demgeraäss schon vor der Znsammenkunft der im vorigen Jahre zur Vereinbarung der Verfassung berufenen Versaramlung der weileren Regelung des Gewerbewesens seine besondere Anlwerksamkeit zngevendel”. Man klagade nemi. deröfver, alt sedan Skrän och Gillen uphört, försvnnno nödigt samband och ordning inom den stora massa af medborgare, som tillhörde handtverksklassen.
Denna § har blifvit återremitterad: af Presteoch Borgarestånden, för att i 1 morn. deraf matte, i öfverensstämmelse med herr prosten Gahnes reservation och af der anlorda skäl, införas en ny rubrik, så lydande: »Auktionister, se Kommissionärer»;1 af Bondeståndet, i en alldeles motsatt syftning, eller att efter rubrikerna: »Advokater och Sakförare-.-, samt »Kommissionärer», matte göras den anmärkning, att auktions-förrättare på landet ej finge under dessa kathegorier hänföras; samt vidare af Borgareståndet, till följd af derstädes framställda yrkanden, dels att bestämmelsen derom, att gårdfari-handlandc, vid resor till utrikes ort (med undantag af Norge), skola för hvarje person erlägga en afgift af 30 r:dr b:ko. måtte borttagas; dels att bevillningen å lotsar och lots-drängar på landet.måtte antingen helt och hållet upphäfvas, eller, om det ej kunde ske, åtminstone ned sättas till hälften mot hvad nu är stadgadt. Utskottet kan icke dela den inom Bonde-ståndet uttalade åsigt, att auktion s-föi-rättare på landet skulle i denna egenskap obetingadt vara befriade från bevillning, helst många af dem hafva ganska betydliga inkomster; men då, såsom i den åberopade reservationen upplyses, den på många ställen vidtagna åtgärden att beskatta auktions-förrättare, såsom inbegripna under benämningen kommissionärer, numera blifvit äfven af högsta domare-magten gillad, anser Utskottet. som får afstyrka bifall till Bonde-ståndets ofvannämnde förslag, det å andra sidan icke vara behöfiigt, att för auktions förrättare i §:n införa en särskild rubrik.
Det af Utskottet anförda exempel, visande hvilken betydlig vinst banken tillskyndas genom det högre priset å omynfadt silfver skulle, om ej denna vinst vore imaginär, blott ytterligare stärka påståendet att banken, emot ali billighet och rättvisa, tungt beskattar hela Svenska allmänheten och nedtvingar banksedelns värde. Men huru förhåller det sig i verkligheten med denna stora vinst, som åtminstone icke är synlig i bankens räkenskaper. Den skulle uppkomma deraf att banken till ett billigare pris kan införskaffa silfver, än det, hvartill samma åter utlcmnas. Nu skulle af antagandet af förslaget om prisets nedsättande å omyntadt silfver följa, att kursen på sådan utländsk valuta, som representerar silfver, såsom t. ex. Hamburger Banko, skulle i allmänhet komma att vika med sä mycket som denna nedsättning utgjorde, eller skilnaden emellan det. nu bestämda priset, 37 R:dr, och det föreslagna, 36 $ R:dr, hvaraf åter skulle framgå att denna lägre vexelkurs vid inköp af silfver eller vexlar, i lika män korinne banken till godo, sättande densamma i tillfälle att, utan minskning af dess vigt, åsätta sitt silfver ett i proportion lägre utlösningspris. Saken är lika enkel och obestridlig, som det väl lärer vara klart, att den enskilde affärsmannen icke nedsätter sin vinst genom att nedsätta priset å den vara, med hvilken han handlar, då sådan nedsättning jemt motsvaras af den favör i priset han vid inköp eller återköp af densamma kunnat sig betinga. Hvad den s. k. slagskatten å guld beträffar eger derå tillämpning hvad här, i fråga om slagskatt å silfver, blifvit anfördt. Beträffande Utskottets hemställan, att ät
Såsom princip antar jag, att ali uUaniiigerörelse bör skiljas från Statens medverkan} ehuru detta ickfkan ske förr än I framtiden; och i följd deraf antar jag äfven, att FilialDisconter för Statens räkning icke höra inrättas,. Deremot skulle jag tro, att så länge Discontrörelsen drifves, såsom för närvarande för Banken, kunde utgreningar för en farmare expedition, gerna etableras i de. Landsorter, som, uti en större activ rörelse, deraf hämtade ett nyttigt biträde} men desse böra ingalunda kunna till fondens förökande upptaga enskildtas penningar; men i allsin disposition vara underlydande den generella Discontförvaltningen. 2:dra Frågan: Skall BancoDiscontens cre^ ditiv okas, minskas eller förblifva lika? Svar: Hvad en riktigt ställd Discont lånerörelse fordrar, må gerna utlånas, utan inskränkning till belopp, så långt Banken har Fonder att utlåna. 3'dje Frågan: Skall Lånerättigheten i Bana coDisconten för enskild man, bestämmas tili samma maximibelopp sorn nu eller ej? Svan Eftér min tanke bör någon sådan lemit icke finnas.' Den 7 April J. ni. 4'.de Frågan: \Få säkre in visningar och yahtor belånas i Disconten eliev ej? Svar; Ja. 4-.de usta Frågan: Hvilka medel föreslås till befordratde af den enskilte Creditrörelsen: PrivatBanker? Assignationsrättighet? eller pä Adier ställde Disconter? Svar. För min del skulle jag anse, att inga ss beskaffade medel af Utskotten borj de föreslås; utan allenast att de hinder, sorn för erskiltas företag af sådan art kunde ligga j vägen, matte undanrödjas: dock att Staten icke skulle dem med någre Fonder biträda; ej eller vara de enskiltas Commissionair. Säkerhet och garantier böra de enskifte ställa för så beskaffade sammansätta inrättningar, som kinna blifva af ett större inflytande på allnänna Citditen, och öfver dem våke allmänt nseende och controll.
Majit tjenligast pröfvar, å detta ämne fästa allmänhetens uppmärksamhet, samt, derest Förmyndare-Kammare kan tilIvägabr ingas, på sådane grunder, som Kongl. Majit godkänner, ät stadgandena derföre, uppå vederbörandes underdåniga anmälan, meddela Nådig stadfästelse. i G Lag-Utskottets Utlåtande N:o 10S. Flere Ledamöters serskilda yttranden bifogas. Stockholm den 29 JTulii x834. Reservation af Herr Cederborg: ”Ehuru jag inser, att svårigheter skola i flera orter möta inrättandet af Förmyndare-Kamrar, anser jag likväl frågan vara af den vigt, att den fortjenar mycken uppmärksamhet, serdeles om de nu gällande tysta förmofasrätterne skola afskaffas; och som jag icke finner, att hvad Höglofl. Lag-Utskottet föreslagit kan leda till syftemålet, så hemställer jag, om det icke vore lämpligare, att uti den tillstyrkta underdåniga skrifvelsen hos Kongl. Mapt anhålles, att förslag till Förmyndare-Kamrar må af dertill utsedde skicklige personer utarbetas, samt att samma förslag, genom Konungens Befallningshafvande, öfverlemnas till Rådstufvuoch Härads-Rätkerne med föreskrift, att i vanlig ordning sammankalla städernas invånare och deputerade ifrån hvarje socken, för att välja oomiterade till förslagets granskning, och att afgifva utlåtande om möjligheten och ändamålsenligheten af omformälde Inrättningar, hvaröfver Rådstufvu-Rätterne samt Domhafvanderne på landet jemväl borde sina yttranden aflemna; hvarefter, och sedan förslaget och hvad dervid blifvit anmärkt blifvit af Högsta Domstolen granskadt, Rikets Ständer vid nästa Riksdag tolde få afvakta Kongl. Maj:U Nådiga Proposition.” Häruti hafva instämt Herr Doctor Petersson, Herr Doctor Bexell samt Riksdagsfullmäglige Johannes Andersson ifrån Calmar Län och Anders Svensson ifrån Hallands Län. «.< STOCKHOLM, Kongl. Ordens-Boktryckeriet, 1834.. Lag-Utskottets Utlåtande N:o tog. I N:o 109.
Konungen gaf åter sin häst sporrarna, och Axel Fredrik satte sig. Han hade aldrig älskat eller hatat, aldrig ängslats eller hänryckts och han grubblade på konungens ord. Pälsen fick ligga mellan honom och Elias, och då långvagnen i skymningen slamrade in till Landskrona, hade regementet redan tältat. Axel Fredrik såg sig om efter de dukade dryckesbord, om hvilka han hade drömt. I stället fann han endast fåordiga kamrater, hvilka tryckte hvarandras händer och flockvis skådade bort öfver Sundet, där vågorna stormade under den molniga sommarhimmelen och där flaggor och vimplar vajade på den svenska flottans skog af master. Nästa morgon satte Elias in hästen och långvagnen i en lada, ty kronan hade redan tagit alla farkoster, och först ett dygn efter sedan flottan afseglat skulle han på en fiskarbåt få följa efter till Seland. Han stod kvar på stranden och nästan ute i vattnet, när på gnisslande kättingar de vidunderliga ankarna hissades i höjden, drypande af dy. På mast efter mast stego pösande segel, och solskenet glittrade i akterhusens lanternor och glasfönster. Böljorna dansade och sköto på och speglade i dammiga ringlar de högt sväfvande galeonsbilderna, som med lagerkvistar och treuddar pekade bort öfver hafvet mot obevandrade underland, mot äfventyr och bragd. Molnmassorna hade sjunkit och hvilade långt till hafs på vågorna, och luften var blå som i en saga. Då glömde sig konungen, och barnet i hans själ segrade, så att han begynte klappa i händerna. Han stod på ett akterhus, tätt framför lanternan, och de gråhåriga krigsmännen omkring honom från faderns tid smålogo och begynte också klappa. Själfva excellensen Piper sprang uppför däckstrappan vigt som en skeppsgosse. Det fanns icke längre några gubbar och skröplingar och snikna trätohjon; det var en härskara af ynglingar.
Se så, skynda dej, Ber(Berthel utkommer, begrafven i ett bolster, med kuddar, jemte annat smågods.) Hvad ska' det der föreställa? En bit af en folkvandring. RUDOLF (småleende). BERTHEL (pustande). RUDOLF (som förut). BERTHEL (med komiskt allvar). Hvem är den der stackars mannen? En öfverflödsartikel, som frun så gerna vill se lefvande begrafven. (Rudolf och Jakob med ressakerna gå mot dörrn till höger, under det ridån faller.) _______ ANDRA AKTEN. Första Tablån. Ett lusthus af temligen ruskigt utseende. Till höger en staffli och målartillbehör. Ett par tältsängar, en å hvardera sidan. En byrå med en toilettspegel i fonden. Metspön stå lutade mot väggen till venster emellan ett par upphängda rockar och hattar. Några omaka stolar och ett bord utgöra den öfriga möbleringen. Genom glasdörrarna i fonden synes en trädgårdstäppa. Fyra à fem smågossar äro inne i lusthuset; utanför springa flera lekande gossar. En liten kulle af afklippt hår ligger på golfvet bredvid Berthel, som sitter på en trädgårdsstol till venster. FÖRSTA SCENEN. HERMAN (till höger, målande). BERTHEL (klippande hår). Nå, pojkar, spring inte i kull krusbärsbuskarna derute. Numro tjugu åtta träd fram! (En gosse framträder. Sjunger under det han taktmessigt afklipper gossens hår:) Hur mången här i verlden till sin lycka går, Blott han förstår att fiffig vara i sitt hår. BERTHEL (ropande utåt). 44 Ty hvarje flicka skyr En ruskig chevelyr, Nej, pojke, akta dej för så'na äfventyr. För tra la la, klipp! klipp! För tra la la, klipp! klipp! Nej, pojke, skaffa dej en bra chevelyr. Hur ofta blir en lärd med hjessan grå och kal, Ej knuffad hit och dit, om han ä' på en bal.
—Dessa penningebolags privilegier hafva ändå nog mycket tycke af de monopolier, som omtalas i slutet af 60 § Regeringsformen. 3:o. Sedclutgifnings-rätten bör inskränkas till halfva grundfonden; men för att uppmuntra till meddelande af kassa-kreditiv åt enskilde, må sedlar också utgifvas för den del af kreditiv-förlaget sorn begagnas och motsvaras af säkra hypotheker, dock icke till högre belopp än halfva grundfonden. Härigenom skulle sedel-utgifningen i alla händelser blifva begränsad inom det belopp, som motsvarar hela den tecknade grundfonden; hvilket i alla fall medför stor fördel, då blott en fjerdedel deraf behöfver kontant tillskjutas, och således räntelösa kreditsedlar äfven utgifvas för öfrige trefjerdedelar. Minsta valören af privat-bankernas sedlar bör ingalunda vara lägre än 10 R:dr R:mt, utan snarare högre, på det Riks-bankens lägre sedel-valörer icke må utträngas ur rörelsen. Ty ju mera Riks-bankens egna sedlar kunna qvarhållas i den allmänna rörelsen, desto mindre kunna de framtränga till Banken och trycka på silfver-utvexlings-kassan, 5:o. De enskilda Bank-bolagen böra vara förpligtade att af sin betydliga vinst under lyckliga konjunkturer afsätta en så stor reserv-fond, att icke något understöd af Staten eller Riks-banken någonsin må behöfvas eller komma i fråga för att sätta dem i stånd att äfven under en svårare penn ingeställning fortsätta sin rörelse». Med Herr Doktor Sandberg har Riksdags-fullmäktigen Nils Anderssen instämt. STOCKHOLM, typografiska föreningens boktryckeri. 1858. Sammansatte Bank»- arli Lag-Utskottet* Memorial N:o 7. \ \:o 7, Ank. till K\v|#.-Ul$k. den 27 l^elu. i 858, ki. 12 ra. Memorial, med /orsing till sammattjem åning af de inom