Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Min dotter! klosterkassan! Hvar hade jag då mina sinnen! der ha vi ju skön Ingeborg och söta mor! men hvad ha de med klosterkassan att göra? (smyger till sidodörren.) ABEDISSAN (till nunnan). Tyckte du inte det var någon som ropade? (gör korstecknet.) 79 (Erik slår tre slag med händerna, hvarvid fyra af tiggarmunkarne störta fram från sidokammaren och gripa abedissan och nunnan, hvarunder dessa tappa penningpungen och knytet, så att en mängd guldstycken och smycken spridas kring golfvet.) ERIK (högt). Kasten bindlarne kring deras ansigten! fort ner till stranden! (Munkarne lyda Eriks tillsägelse och skynda bort med de båda qvinnorna, som icke förmå uppgifva något rop.) TIONDE SCENEN. ERIK (allena). Lofvad vare den heliga jungfrun! det gick som en dans! (kastar sig öfver penningpungen och knytet) Det här hör till mitt kapitel! (trefvar på golfvet och lyser sig med lampan) Se hvad det, blixtrar! guld! juveler! Engelbrekt, det här var säkert ämnadt för krigskassan, din upprorsstiftare! Allt för folket! allt för folket! det förstås! (springer ut med skatten.) ELFTE SCENEN. INGRID. INGEBORG (båda utkommande från sitt rum, den förra med ett ljus). MÅNS BENGTSSON (straxt derefter). ABILGARD (slutligen). INGRID (ställer ljuset på bordet). Heliga Guds moder! det var någon som jemrade sig. (Starkt bultande på klosterporten.) 80 INGEBORG (fattar sin mors hand). Tyst! hvem kommer så sent! (tittar i fönstret) Se facklors sken genomtränger natten! MÅNS BENGTSSON (utanför scenen). Hitåt, knektar! man har bedragit er, säger jag! (rusar in från sidorummet, åtföljd af några handtlangare.) Ha! der äro de! (till Ingrid och Ingeborg) Inte ett ord, eller ären j dödens! (fattar uti Ingeborg.) (det ringer i klosterklockan.)
För den del af tecknings-summan, som icke utgöres af rikets gällande mynt, afgifve delegare till den af dem gemensamt utsedda direktion en till direktionen eller ordres ställd förbindelse, betalbar efter sex månaders uppsägning samt åtföljd af hypothek, bestående af myntadt eiler kontroileradt guld eller silfver, eller publika papper, beräknade till det värde, hvartill de i Rikets Ständers Bank belånas, eller inteckningar inom 1850 års taxeringsvärde i fastighet å landet och sjelfegande stads-jord eller inom tvåtredjedelar af brandförsäkringsvärdet å fastighet i stad. Säkerheten pröfvas och godkäniiés af delegarne jemte ett af Fullmäktige Utsedt ombud; och skola förbindelserne med åtföljande hypothek antingen i länets Landt-ranteri eller å säkert ställe i stad, der direktionen har sitt säte, förvaras i kassa-kista, hvartill direktionen och ett af Fullmäktige utsedt ombud hafva hvar sin nyckel. b) Försträckning från Riks-Banken meddelas på en tid af högst tio år, till belopp, motsvarande den del af tecknings-summan, hvarför 78 Banko-Utskotlels Betänkande, N:o 34. lopp, motsvarande den del af leckningssumman, hvarför säkerhet blifvit af delegarne ställd; dock ej någon Filial-Bank till högre summa än Femhundra Tusen Riksdaler Banko.» Jern/. §. 211. Mom. f. oförundradt.
Den, som skrifver detta, tillstår öppet, att de blifvit så för henne, och när hon om vinterkvällen sitter i den varma, trefliga sängkammaren, omgifven af sin lilla skara, kan det nästan kännas som en saknad att bryta upp, som ett tvång att taga på sig den strama klädningen och begifva sig till den fyllda teatersalongen eller sällskapslifvets förströelser. Någon längtan efter de senare nöjena har hon icke alls. Om en moder därför offrar, som det kan tyckas, sin tid, sina krafter, sin ungdom, sig själf åt sina barn, skall hon få den rikaste ersättning, dels däri att barnens nöjen skola blifva hennes, dels däri att deras utveckling skall blifva sundare och en allt fastare kärlek förena deras hjärtan med hennes. Det talas så mycket om barndomens lyckliga dagar, och minnet kastar sitt rosenskimmer öfver den egna barndomen. Mången äldre önskar sig måhända undan lifvets kvalm och kval tillbaka till den. Men är barndomstiden verkligen alltid så lycklig, som det sä- ges? V i tro det icke obetingadt. Så till vida ligger det j u onekligen en sanning däri, som den är fri från de bekymmer, som sedan mer eller mindre pressa under lifvet; men tillbragt, om vi så få säga, i håglös sysslolöshet, kif och okynne, samt till följd däraf under ständiga bannor, gör den föga skäl för sin höga värdighet att vara lifvets lyckligaste tid. Det är därför af omätlig vikt, att vi äldre äro uppmärksamma på, att det tillkommer oss som en dyr plikt att fylla barnens tillvaro med skönt och godt innehåll, gifva dem sanna ideal med sig ut i lifvet och morgonfriska minnen att blicka tillbaka på. D å skola de en gång med sanning kunna instämma i Atterboms stämningsfulla ord: » Till Gått Från Men bergets hjässa har jag längesedan uppför, ur en dal på skönhet rik; hjässans vidd nu sluttar vägen redan, — till en dal, som är den första lik. Den ton, hvars hälsning där all rymden fyller, A r genljud af en ljuflig vaggsångs vyss; Det ljus, som alla toppar där förgyller, A r återglans af morgonrodhans kyss.
Den Utgift, som nu drabbar Staten, skulle då blifva än »torre, ty hela personalens aflöning kornme att belasta Statsverket. Det är väl sannt, att i tidens längd och i den mon tjenstemännen afgingo, skulle expectancelönerne minskas, men under tiden kunde alltförväl hända, att Riksens Ständer funn.o, det alla de oordningar, som voro följder af Assistance-inräitningens upphörande, påkallade dess återupplifvande, i dess fordna eller ett förbättradt skick, och dervid hade då Staten endast gjort en förlust af några tusende Riksdaler mera, rnen saken i alla fall blifvit bibehållen. - I Herr von Hartmansdorff, August: Jag är hufvudsakligen förekom rnen af Friherre Cederström. Afven jag ogillar AssistauceContoirets tillvaro, eå vidt afseende göres å det moraliska förderf, den kan åstadkomma; men jag skulle dock tro, att ett större förderf uppkomme genom AssistanceContoirets upphörande, och det är derföre jag tillstyrker, att detsamma må än vidare fortfara. Ben 5 Oclooer. J. mu 39 En värd Ledamot har anmärkt, att ingen jemförelse borde ega rum imellan moralisk fördel och skada, samt materiel fördel och skada. Jag tror dock, att man aldrig kan upphöra med denna jemförelse, emedan fattigdomen är såsom ordspråket lyder, alla vackra förslagers graf. Här är tillika händelsen den, att utom det, att det moraliska förderfvet ofelbart blefve långt större, om AssisianceContoiret indroges, skulle Staten derigenom förlora 6000 R:dr mera om året, än den nu gör genom dess tillvaro, StaisUtskottet har icke föreslagit, att AssistanceContoiret skulle för ali tid qvarblifva, blott att det må på försök fort fara till nästa Riksdag, så att man må erfara, i hvad rnon kostnaden derföre kan minskas och att, i händelse man funne anstalten kunna under .enskildes förvaltning bära sig , den då till dem öfveriåtes. Saken är således densamma i Utskottets som i Herr Hjertås förslag.
Fine London Sherry, halftorrt » » » torrt. Manzanilla, ett torrt vin med hehaglig arom och smak Olorozo, ljust golden, fylligt med utmärkt arom och smak 1.00 0.55 Kcdvin. Amoroso, halftorrt, ett gammalt och utmärkt vin ... Kr. Amontillado, torrt, very fine old superior » Fino secco Sherry, ett mycket torrt, gammalt och utsökt vin med charmant 2.40 2.50 2.90 arom East India Sherry, ljust golden, fylligt, mycket gammalt och oöfverträffligt till sitt pris Old Brown Sherry, mörk golden, mycket gammalt och fylligt 3.20 3.50 Bortvin. Bordeaux-Vin, ett helsosamt och behagligt lätt vin, alldeles fritt från de ofta förekommande till-atserna af starka spanska eller andra viner. Pr l-but. 0.35 Vöslauer (Schlumberger Kr. 1 75 Vös / auer Goldeck » ... &gt; » 2.75 V i äro enda försäljare i östra och norra Sverige för den renommerade firman E. Schlumberger i Wien. Detta rödvin kan stå uppslaget nå- gra dagar, utan att förlora sin arom. Chåteau dTstournel 1886, importerad i buteljer Kr. Rich full-flavoured Port ... Superior Fruity London Port Very Su / jerior Old London Port 2.50 1.25 1.75 2.25 Fine Sherry Muscatel Fine Old Sherry Muscatel Very Old Superior Sherry Muscatel Detta vin är ren drufva, behagligt med en svag muscatsmak. Det rekommenderas af läkare såsom synnerligen helsosamt, och är, utspädt med vatten, en särdeles angenäm dryck Kr. » m. fl. sorter. |pa från f§amos. T i d n i n g e n större belopp kunna vinnas genom köp af " H Ö N S G Å R D E N " utkommer en gång i månaden, och är oumbärlig för alla, som hålla fjäderfä, Prenumerationspris: 2 kr.
Han sjönk tillbaka i sin stora stol och såg på mig med sin underliga visionärblick. – Du fantiserar! – Asch! – han försökte slå bort allvaret. – Det är bara fånerier. Ingen af oss undgår ju den sista rättvisan. I dag mig, i morgon dig! Det är altsammans. Det ringde på tamburdörren, och in kom en munter skara vänner, som läst notisen i tidningarna och ville gratulera den skicklige spåmannen. Men han var icke vid lynne att taga det hela så lätt som de. Händelsen hade tydligen gjort mera intryck på honom än på dem, och han ansåg det nog för någonting mera än blott en ödets lek. Han bjöd till att förtaga saken all mystik, men hans orörliga, sällsamma blick skvallrade om ett helt system allvarsamma tankar bakom skämtsamheten. – Det var skada att ingen höll vad med mig i somras, sade Marck, – nu skulle det ha renderat mig en liten treflig festmiddag ! – Det är nog bäst att du undviker alla festmiddagar, så länge du är så där dålig, sade någon. Då glimtade det till i Marcks orörliga, drömmande blick. Han tyckte icke om ordinationer, icke engång af läkaren. – Tänk om jag ändå skulle fira min triumf med en liten middag på öfre Opris –? framkastade han. Förslaget möttes med samfäld, stark opposition. Det gick omöjligt an att släppa Marck ut på fest, så sjuk som han var. Dessutom hade man inte tid. De älste och förnuftigaste närmade sig dörren för att afbryta all vidare diskussionsmöjlighet. Men då steg Marck upp ovanligt spänstigt, läste igen utgångsdörren och stoppade nyckeln på sig. – Ja, sitt ner nu, sade han, – för ut kommer ni inte, utan att ni följer med mig på middag. Det var Marcks stora hemlighet att han kunde taga sig till nästan hvad som hälst med folk, utan att det misslyckades. Han afväpnade alla redan genom sina oberäkneliga påhitt, dem han alltid satte i värket genast, utan tvekan och med en imponerande bestämdhet. Men synnerligast förlät man honom för det oefterhärmligt komiska allvar, hvarmed han dref skämtet till sin spets, utan att ett dugg bry sig om hvad man tänkte om honom.
Hwad Städerna angar, sä kan wal sjelfwa tiden för tjenstehjons ombyte derstädes wara af mindre wigt, än ä Landet, men da, pä redan anförde stät den ena ombytes tiden i Städerne, ofelbart mäste blifwa densamma, som för Landet pä det Tjenstehjon ej mä betagas desi frihet till tjenst hwar som hälst, och dä den andra Terminen eller den i6 December desto mindre synes wal pasiande, som af erfarenheten är bekant, att mangfaldiga hussyslor, uppstsurne till Juhlriden, dä mäste förrättas, liksom för att under Jultiden wid nya årets början, njuta hwila och wederqwickelse efter det till ändalupna äreks mödor; sä inser jag icke något gagn men wal serstilta hinder i hushållningen, genom antagande af sistberörde Termin för Tjenstehjons fly tning. Med ali aktning för andras kanka, med full öfwertygelse cm din äfyftade goda afsigten genom Oeconomie-kitstottets Betänkande, kan jag ej annat finna att densamma i markelig män ar förfelad, och akt de olägenheter, man welat förekomma, mängfalldigas i stallet alt sörminstas. J>g hemställer altsä till Högloft. Nidderstapet och Adeln om icke Utjkotttts omförmälre Betänkande mä tZs6 Den 28 Zebruarii. mä warda afslagit, och med flyttningstiden för Tjenstehjon förhällas hädanefter, som hittills manligt maril, hwarä jag följaktligen i ödmjukhet anhäller om proposition. Friherre Kullbeclo, ^lexanäer. Dek nyligen uplästa anförandec urur 1800 ars Riksdags protocvller meddelar wisieriigen goda och gällande stal för fiyttningsridens förändrande frän Michaeli till Junii Mänad. Flere och lika onekeliga äro nu af Grefwe 6^Uenbor§ framställe. Det fordras alt för liren erfarenhet och kännedom uti war Landthushållning för akt intet inse nyttan och nobwandigheren af den föreflagne förändringen.
Utskottet har tagit i öfvervägande hvad Kongl. Maj:t i Nåder behagat framställa; och beträffande först det i Nåder föreslagne lån-biträdet, så och i ömt betraktande af den allmänna eldsvåda, som öfvergått staden Wenersborg, anser Utskottet att, vid ett så utomordentligt tillfälle, Staten icke bör undandraga sig att, till stadens återuppbyggande, genom låne-understöd Stats-U:t-slottets Utlåtande N:o 383. Och hrad angår den föreslagne Befrielsen från räntas erläggande under de första fern åren, så vill det synas icke vara principenligt, att låneunderstöd beviljas Communer eller enskilde personer emot sadane vilkor, att Staten får vidkännas någon uppoffring af capital eller ränta; men enär härvid förekommer, att ändamålet med lånet är att påskynda stadens återuppbyggande, och ett sådant ändamål möjligen kunde förfelas, om, underbyggnadsåren, tomtegare skulle besväras med räntas erläggande för de låncapital, hvilka till byggnaders uppförande uteslutande skola användas, har Utskottet funnit billigt, att vederbörande komma i åtnjutande af den föreslagne räntebefrielsen; och på grund hvaraf Utskottet alltså tillstyrker, att till staden Wenersborgs återuppbyggande måtte anslås och på Riksgälds-Contoret anvisas ett lånebiträde af i5o,ooo R:dr Banco, mot följande vilkor, nemi.: 1:0 Utaf hela lånSumman Ett Hundrade Femtio Tusen (ö 5o,ooo) Riksdaler Banco, anslås Tjugofem Tusen (25,000) Riksdaler, till återuppförande af Stadens RådhusSkolhus så väl för Lärdomsskolan som för folkundervisningen samt Boställshus för Kyrkoherden och Skol-Lärarne. 3:0 Denna sistnämnde lånsumma af 20,000 R:dr ställes under förvaltning af stadens äldste, på hvilkas reqvisitioner eller fullmagter, penningarne alltså komma att från Riksgälds-Contoret utgifvas.
N:o 29, hvaruti blifvit tillstyrkt, att K. M:s ifrågavar:de nådiga propos. måtte förklaras icke kunna bifallas. Justerades ett prot.utdr. ang:de R. o. Ad:s denna dag fattade beslut i fråga om Bevilln.Utsk:s mern. Föredrogs ånyo LagUtsk:s d. 12 och 13 dennes på bordet lagda betänk. N:o 45, i anledn. af väckte motioner om arfsrätt för oäkta barn. Den af Gr. Sparre vid detta betänk, fogade reservation uplästes på begäran af Frih. Rehbinder, Fredr. Wilh., som derefter yttrade: Jag har föga att tillägga till den nu uplästa reservation, i hvilken jag och åtskilliga ledamöter inom LagUtsk. oss förenat. Hvar och en torde finna att antagande af LagUtsk:s förslag skulle verka till uplösande af familjen och att man dermed skulle kunna lien 15 Augusti. 245 rent af försvara skörlefnad under förebärande att ett sådant lagbud, sora det ifrågavar:de vore en helgd för en slik lefnad, hvadan jag får på det högsta motsätta mig antagande af Utsk:s förslag och vördsamt anhålla om afslag derpå. Då nu H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölle LagUtsk:s förevar:de betänk., ropades nej, hvarpå propos. lill afslag derå blef framställd och med ja besvarad. Föredrogs ett från Välloll. BorgareSt. ankommet prot.uldr. N:o 353, innehållande inbjudning lill MedSlånden, att instämma i det af BorgareSt., vid pröfningen af Allm. Besv.- och Ekon.- Utsk:s utlåt. N:o 131 fattade beslut, alt R. St. må till K. Al. aflåta en underd. skrifvelse, uttryckande alt R.
I sammanhang med den framställning om anslag till inrättande af ett seminarium under Grefve Rudenschölds ledning, hvilken uti Utskottets Betänkande N:o 1, i anledning af väckta motioner dels om den personliga skydds-afgiftens anvisande till folkundervisningens befrämjande, dels ock om ordnandet af folkskole-väsendet m. m., finnes omlörmäld, har Herr Fåhreeus, 0. /., hemställt, att Rikets Ständer, såsom en gärd af erkänsla för Herr Grefve Rudenschölds ansträngande och sjelfuppoffrande verksamhet för Svenska folkbildningens fullkomnande, måtte, enär den tid icke kunde vara långt aflägsen, då Herr Grefve Rudenschöld icke mera förmådde tjena det allmänna, förklara honom berättigad att, så snart han genom sjuklighet blefve oförmögen att med befattningen vid berörde seminarium fortfara, eller i hvarje fall efter uppnådd ålder af 65 år, från allmänna indragnings-staten uppbära 2,000 R:dr Runt årligen såsom pension för sin återstående lifstid. Sorn, enligt hvad förenämnde betänkande innehåller, det föreslagna seminariet under Grefve Rudenschölds ledning af Utskottet ansetts icke vara behöfligt, har Utskottet, i anseende till Herr Grefve Rudenschölds allmänt erkända förtjenster om Svenska folkskole-väsendet, för hvilket han icke heller hädanefter lärer underlåta, att, så vidt hans helsa det medgifver, nitiskt verka, samt i betraktande deraf, att, efter Bili. ti/J II. St. Stats-, Bev.- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Utlåtande N:o 20. hvad till Utskottets kännedom kommit, Herr Grefvens helsotillstånd, enligt läkares utsago, är särdeles vacklande, trott sig böra tillstyrka, att den föreslagna pensionen, 2,000 R:dr R:mt årligen, måtte varda honom för hans återstående lifstid tillagd, att frän och med nästkommande år af allmänna indragnings-staten utgå. Stockholm den 15 September 1857.
Föredtogos, roen begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Allm. Besv.- och Ekon.-Utskds den 14:de dennes bordlagde Betänk:n: N:o 117, i anledn. af viickta motioner om utvidgande af de rättigheter, som äro Mosaiske trosbekännare här i riket tillerkände; samt N:o 118, i anledn. af väckt motion om profs utläggande för erhållande af ledig folkskolelärare-befattning. Föredrogos och bifötlos samma Utsk:s ofvannätnnde dag bordlagde Betänkm: N:o 119, i anledn. af väckt motion i fråga om åtgärder för befordrande af laga egoskiften; samt N:o 120, i anledn. af väckt motion angående förkortande af tiden för riksdagarne. Efter föredragning af Exped. Utskrts den 14:de dennes bordlagde Mern. N:o 9, i anledn. af återremiss af Utsk:ts förslag till g i Riksdags-beslutet rörande Sveriges och Noriges ömsesidiga förhållanden, och i sammanhang dermed Högvörd. PresteSt:ts sedan den 18:de sisth Maj på bordet bvilande prot.utdrag N:o 263, innehållande inbjudning till MedStm att instämma uti PresteSt:ts beslut om en i vissa delar förändrad lydelse af ofvanberörde förslag, beslöt R. o. Ad. att, med antagande af inbjudningen, godkänna den af Preste-St:t beslutade lydelsen af ifrågavtde g med den rättelse deri, som af Exped.-Utsk:t föreslagits. Vid slutligen skedd föredragning af så väl Exped.-Utsk:ts den 14:de dennes bordlagde Mern. N.o 10, i anledn. af återremiss af Utsk:ts förslag till underd. skrifvelse om befrielse för åtskilliga stapelstäder att hålla ständigt uplag -af salt, som ock ifrågavcde Den 18 Joll f. m. 187 till R. St:rs pröfning ånyo öfverlemnade skrifvelse-förslag
"fylleriets länge oed allmänt ökverklagaele tilltagancle därrör dukvudsakligen, ekter min tanke, kran elen genom dränvins-dränningens tillstne utökning moel ss sins pannor, att elen kan i dvarje dusdäll dedrikvas, dereela lätta tillgängen till dränvin; oed demöelanelet, att, genom denna varas fördyrande, motverka det onds, mäste dlikva krugtlöst, sä länge den jorcldrukande allmogen, kör att åtkomma densamma, ieke dedökver använda contants penningar, utan dlott dess jorddruks afkastning. Oet synes mig oek strida emot allt sundt degrepp, att nästan allmänt tillstå tillverkningen ak Mr/.-tr ^.o Zz. ^ en varu, Ilvui8 kruk mun an8er fördertligl; all Ilögt t)68kalla en narina, som föregifva varu t'<»r lundlllrukel8 u^jlkom8t nödvändig, oell ull föi8öka 8tegra ^ri8et en varu, 80m, om torskel 1^ekade8, likväl ieke 8liuI1o Kommu alt 8ukns8, ulan i 8läI1el ull Ilär tillverku8, tillföra 088 ut' ulländningen. Kl tiirenllelen Ilar oeksä V!8ut, ull ultu lie förändringar, 80M näLlau vilt Ilvarje Ilik8dug klitvil vidlugne, 1 afsönde pu förekriflerue om den 8ä kallade Ini8- IleIiof8-lliaiimingen8 ulöfiling ooli de88 l)68kalllling, teko medtoil lion veikan. mun 8^nt8 med förändringsrne ä8^fla."
Män, som wägal deltaga med deras Konung i den lankan, att SweriqeS sjelfbestånd, frihet och ära borde af hwar SweniV Medborgare förswaras. —- Jag blygcs att säga det —- Det är inom Vesta murar, under vs la Osräisrs, lorLrsnsonsrs, I-Iornars, Lansrsrs, Lrsnboclrarn sköldar, som jag nödgas yrka »vördnad för den Ko» nnng, rättwisa mot de Embeksmän, hwilka annu ur dju» per af SwenM Folkers förnedring , sökt höja det ater till aktning ibland Europas Nationer. Den Ledamot af Höglsst. Ridderskapet och Adeln, hwars Memorial jag anser mig skyldig att be» smara, har npräknadt följande betänkligheter emot den as Kongl. MajttS i Räder proponerade National be» wäringen. 1:0 Osäkerheten för ett Ns?ct Brig med R^tz» kand såsom en följd — hwilket i alla tider, sä länge Swerige ej är mägkigare icke kan förekommas. uran politiska öfwerenskommelfer, hwarom Folker e) torde böra för», blifwa i sadarrr fall okunnigr. — Jag har ej den lyckan att första hwad härmed menas. — Tror Herr Öfwerste Lieutnanken att med Nationens allmäna na bcwäring till Fäderneslandets försmår. äsystatS ett anfallskrig emot Rystland, sä bör jag endast erindra honom, att ibland alla de Furstar som styrt Swerige, är ivar älskade Konung den ende, hwilken under sin Regeringstid bibehällit fred med Rikets granner, Att Hans Maj:t säkerligen icke, wid sin nuwarande alder, skulle pä ett anfallskrig »väga Nationens yttersta tillgångar, dä han. förut under de mäst bryd - 2^2 Den 4 December.
Det är ock till följd häraf, som, i olikhet med hvad förhållandet hör och måste vara i alla frågor af olikartad beskaffenhet, jag anser af yttersta vigt och till ändamålet ledande, om, innan den stora frågan en gäng kommer till slutligt afgörande, nationen begagnade ett sådant tillfälle som det närvar., för att, på grundlagsenlig väg, om jag så må säga, pä förhand uttrycka sitt beslut, hvarthän den önskar komma. För att i min mån verka enligt dessa åsigter, och då det af flere skäl icke vore lämpligt att för närvar, annat än i allmänna ordalag yttra sig, förklarar jag härmed, att jag icke anser mig kunna votera fur nu hvilande grundlagsförslag, emedan det i fråga om Svenska representationens ombildande på 2 kamrar, genom. il Den 28 Au gutt i. allmänna Val, icke antager dessa val sä inrättade, att förmögenhet och bildning vinna det afseende, jag anser dem kräfva, samt att desse kamrar icke, redan genom det sätt, på hvilket de blifvit danade, äro i fullkomligt oberoende af hvarandra. Jag har ansett en sådan formation vara den rätta, emedan den är den enda, som, i min öfvertygelse, på ett lämpligt sätt undanrödjer olägenheterna af stådsrepresentationen, under det att den lemnar ett rätt afpassadt tillfälle att göra sig gällande åt de intellectuella och materiella interessen, af hvilka tvenne Statens allmänna intresse i sin helhet består. Jag har icke velat inlåta mig uti vidlyftiga deduetioner, af många skäl, men hufvudsakligen af det, att jag städse funnit missledande och skadligt för det goda målets vinnande, att begagna en mängd, till sina namn bekanta uttryck, men om begreppet af hvilka olika personer hafva de mest olika åsigter, och då aklningeij för R. o. Ad. förbjuder mig taga i anspråk den tid, som vore nödig för att förklara, huru jag uppfattat desamma, och hvilken säkerligen bättre användes af så många Riddarhusets mera frejdade ledamöter. Gr. Anckarsvärd, Carl Henr.: