Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Daniel Fal / ström. Mttarre. flnne Charlotte Leffler di Cajanello. öga kunde författaren till utkastet om fru Agrell, som stod i Iduns sista nummer, ana, att han så snart och af en så sorglig anledning skulle få uppgiften att åter tala till Iduns läsarinnor. AnneCharlotte Leffler diCajanello afled den 21 oktober i Neapel. Då denna tidning redan för ett par år sedan * meddelat författarinnans biografi och porträtt, kan här blott bli fråga om att nedteckna några personliga intryck och allmänna reflexioner. Dödsbudet kom i måndags med morgontidningarna. Ingen hade hört något förut. Sjukdomen var kort, och detta dödsbud verkade förlamande och på ett besynnerligt sätt som ett af dessa ödets despotiska beslut, som man ej förstår. V i hade hoppats så mycket af denna författarinna, hon stod ännu i sin fulla kraft. Ingen visste, hvad hon härnäst skulle producera som författarinna. Hon befann sig i en kris — i en brytningsperiod. Hvem vet, hvart hennes utveckling skulle ha fört henne? Hon var bosatt i Italien, hade under de sista åren indruckit skönhetsdyrkan, hade gjort nya erfarenheter, lefde midt i ett rikt nytt lif med nya intryck, under helt andra lifsförhållanden än här uppe under en oblid sol, en karg natur, där lärda spörsmål behandlas med ett allvar och ett pedanteri, som om de vore lifvet. Om allt detta, hela denna nya förundrade blick på lifvet i dess sydländska passionerade form hade hennes sista böcker talat — Kvinnlighet och erotik till exempel. Det var ett enligt min tanke flerstädes omoget språk, hon hade talat i den boken, men det intressanta var, att hon hade talat det, problemkvinnan, den nyktert tänkande. Hon hade varit likasom barn på nytt, låtit sig tagas af alla dessa en sydländsk himmels nya intryck, och hon höll på att smälta dem, det var ett koas för henne att förarbeta dem, henne, den framför alla andra rediga, logiska. Hon afsvor ju nästan kvinnosaken i » Den kärleken », hennes sista pjäs; hon tog ju nästan den oöfverlagda driftens parti i romanen » Kvinnlighet och erotik. » Och allt detta påbörjade, det var nu slut utan afslutning.
Yr trande, i anledning af återremitterade Betänkandet 3SI:o 51, om närmare bestäpamande af Fjerdingsmans skyldigheter, fann BondeStåndet för godt bifalla det först afgifna Utlåtandet, i följd hvaraf det sednare iades till handlingarne. 3. D. Föredrogos' och bifölfol BancoUtskottett nedannämnde Memorialer och Betänkanden: N:o 73, om utarbetande åf ett sammandrag utur den af framlidne BancoCommissarien Fr. Silver. • tolpe författade omständliga historia, rörande Ban» coVerket, jamte en ändamålsenlig fortsättning fös den efter är 1800 framflutne tid. Pr oi. Ut dr, d. ig Nav, 1823, N?o 7^ om vidtagande att sådan förändring i myntordningrrne af slagskatt, blef i sjelfva myntet inberäknad, S. D. BancoUtskotlets Utlåtande N:oj 68, öfver 4 §, uti Rikets Ständers Revisorers berättelse afår 182 q, jemte en och annan hos BancoUtskottet sär skildt fbrekommen fråga, rörande Gotha Canalverks angelägenheter» blef, v.d föredragning, i anledning af gjorde anmärkningar, till Utskottet återremittera dt. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln. 6. D. Föredrogs a nyo och biföllos följande Lag. JUtskottets den 4 och 10 dennes afgifne samt den 10 ifS Prof, Ut4r. rf. If Ntw. itai. och 17 derpåföljde eftermiddagarne pä bordet lagde Utlåtanden. N:o 219, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande, angående föreslagen ändring uti Kongl. Brefvet den 17 Qct. 1778, rörande barnamord.
Jag inlåter mig nu icke vidare i någon detaljerad utveckling af mina motiver i denna del, utan önskar blott att få instämma i de talares åsigt, som hegart Hr Frih. o. Landt inis propos. derpå, att Const.Utskis förslag måtte i sin hellie! till pröfning företagas och äfven sålunda till afgörande förekomma. 24 H. 11 Den 17 April f. m. Hr Hjerta, Lars: Ehuru discussionen ännu icle varat länge, så synes den mig redan hafva led t R. o. Ad. in på elt fält, sorn hotar att upptaga mångdubbelt större lid för detta ämne, än som mahanda eljest skulle vara nödigt. För att, så vidt på mig kan bero, söka återföra öfverläggningen från alla för vidt sväfvande episoder, anser jag att man först bör komma öfverens om en sak, nemi. att de ledamöter inom Huset, som tala för motsatta åsigter i detta ämne, icke må spela comedi med hvarandra. Vilja vi undvika detta, så böra vi öppet erkänna för hvarandra livad alla nogsamt hafva sig b kant, nemi. att R. o. Adis ledamöter dela sig i tvänne eller kanske rättare Irenne nuancer eller motsatta fraclioner; den ena, som på förhand liar föresatt sig, att Const.Utskls förslag skall på hvad sätt som helst omkullkastas, för att göra representationsreformen omöjlig vid nästa riksdag, och för att förekomma lie följder, 'sorn möjligen kunde befaras af begreppens utveckling i an eende till det vackra och uppoffrande beslut, som R. o. Ad. för ett halft år sedan fattade, att vilja afstå från den sjelfskrifnn representationsrätten. Den andra fraclionen delar sig åter i tvänne nuancer, en minoritet, som fullföljer någorlunda nära de principer, som Coust.Utsk. framställt, och den andia niiancen, sora antager bona fide hvad R.
IV. B. 373. A. 500. — för vanvård af nummerhäst, angående användande af dem, Se Nummerhästar. c. Calmar domkyrka, angående återställande lill nämnde domkyrka af arrende-inkomsterna utaf jordlägenheter, tillhörande Calmar f. d. fästning. III. B. 73. A. 84. E. 330. A. 379. IV. U. 5. A. 52. — Län, angående dess fördelning i 2:ne Landshöfdingedöme!). VI. B. 548. A. 551. VII. E. 215. Cancelli-biträde för Banko-Utskottet, angående arfvode» i och för erforderligt. I. B. A. 136. — angående ökadi, för Bevil)nings-LJtskottet. I. B. A. 140. — angående ökadi, för Expeditions-Utskoltet. I. B. A. 140. — angående ökadi, för Siats-Utskottet. I. B. A. 140. — om ökadt, för Allmänna Besvärsoell Ekonomi-Utskottet. I. B. A. 169. — angående ökadt för Lag-Utskottet. II. B. 205. A. 219. — angående anställande af eli sådant vid Banko-discontverkels lista ombudsmans-expedilion. VII. B. 173. A. 182. U. 322. VIII 127. A. 159. — hos Hemliga Utskottet, angående aflöning för. Cancellipersonal, hos Riks-Stånden och Utskotten, angående aflöning för. Canal, angående anslags beviljande till anläggande af en, emellan sjöarne Snyten och Amänningen i Westerås län. Se Snyten. Canon, Fältkamerare, hans sterbhusdelägares befrielse från ådömd ersättningsskyldighet Se Befrielse. Capellans-boställen, om upphörande af ekonomiska besigtningar derå.
Komitéen framlägger derefter utkast till Aflönings-Stat för Arméeförvaltningen, slutande på samma summa, som 1858 års stat anvisar för Krigs-kollegium, eller 107,750 R:dr; — och hemställer slutligen: att Kongl. Majit täcktes anbefalla vederbörande, alt upprätta förslag till Instruktion för Förvaltningen, hvilken sjelf borde framlägga förslag till Arbetsordning. Krigs-kollegium, i betraktande af de olika bestyr, som tillhöra Kollegium, anser Komitéen icke hafva fästat behörigt afseende å vigten af den del af statsförvaltningen, som åt Krigs-kollegium såsom 2:dra instans blifvit anförtrodd, och således icke heller å de af Rikets Ständer för reorganisation af förvaltningsverken bestämda allmänna vilkor, dels att den säkerhet för ärendenas behöriga handläggning, som är afsedd derigenom, att denna handläggning är öfverlemnad åt embetsoch tjenstemän, hvilka, sjelfständigt verkande, äro för sina åtgärder i laga ordning ansvarige, icke må äfvc-ntyras, dels att enahanda trygghet vid ärendenas handläggning, som med de nuvarande formerna är afsedt och hvarvid det allmänna tänkesättet fäster mycken vigt, må kunna bibehållas; hvadan och då, i Kollegii tanka, Komitéen saknat skälig anledning till det afgifna förslaget, Kollegium på grund häraf och med stöd af de skäl, som vidare anföras, afstvrker förslaget att Krigs-kollegium må såsom Rikets Kollegium upphöra.
— Föloch betäcknings-afgift 328: — -— Fourageoch betes-penningar 194: 8. — H:r 28,349: 12. lT. Balans till år 1851: Balans från år 1855: Utgifter: Hingstars och landt-beskällares underhåll och transport 166: 6. — Inköp af spanmål, proviant, inventarier, förbruknings-persedlar och medikamenter 13,236: 19. 3. Balans till år 1857: Hen fasta egendomens afkastning upptages i räkenskapen som följer: Vicker » 82. — Potatis » 336. 30. Kålrötter » 327. — Rofvor » 246. — Morötter » 115. — Hvitbetor "... — Ull skålpund 1,129. — Hö lispund 63,936. — Halm » 40,500. — Under året har dels blifvit försåld, dels såsom öfversäd till statfolk utlemnad, spanmål för ett belopp af 2,909 R:dr 17 sk. II r:st., hvarjemte 1,020 skålpund ull försålts för 950 R:dr 40 sk. A öfriga produkter, till större delen förbrukade vid egendomen, upptages ej värdet. — 150 — § 2. Stuteriets kreaturs-räkning utvisar: De under året försålda hästarnes antal uppgick till 30 stycken, emot pris, högst R:dr 1,301: » lägst » 100: samt medelpris » 546: § 3. Uti kassa-räkningen finnes, under titel »spanmål och proviant», affördt_ för inköpt potatis, ett belopp af 210: 2. 8., och för bränvin 115: 8. —, under det de såsom verifikationer bilagda qvitterade räkningarne upptaga värdet af den förra varan till 216: 2. 8., och af den sednare till 107: 2. 8.; hvilket Revisorerne ansett sig höra omförmäla. Flyinge och Dalby Kungsgårdar samt Stuteri-inrättning.
StatsUt stöttet, uti ProtocollsUkdrag för d. Z i denne manad, yttrat och föreslagit, i anledning af Hederwarda VondeStändets Remisi, angående förslag sa wal till indragning af en del Prosesiorers med flere wid Academier cch Lärohus tjenstgörande personers löner, som att de Prebende ZZo Den 4 November. och LandtPastorater, hwilka Nikels Biskopoar och aksiillige Pvftfforer eller Lärare wid Academierne, utom sine anflagne Auibet-^löner, siola innebafwa, malle i det stille med sin Tionde och andre Pastoralier i penningeasgift anfläs lill ersättning ör de af Banqven gjorde försiotter, sä länge det trockan. Le bchoswet fordrar; hwilket de Resp. MedStän. den wördsamt och »vänligen siulle rillkännagifwas. Ut supra. Lx LrotocoIIo st. Ist. koterskon. S. D. Efter uppläsande as Högloft. Statslltsiottets ProtocollsUtdrag af d. 11 dennes, angående föreslagen indragning af Adelsfahne Regementets indelningar och Boställen biföll Ståndet till alla delar hwad Utskottet derom yttradt och hemstält; hwilket skulle de Resp. MedStänden wördsamt och »vänligen härigenom tillkännagifwas. Ut supra. klx krotocollo st. S. D. Emot Högloft. StatsUtskottels yttrande i ProtocoilsUldrag as d. 5 dennes, angående srägan om indragning af Pastorernas »vederlags spannemal wid timande ledighet, förekomma sädane anmärkningar, alt Ständet icke kunde utan förändring antaga hwad Utskottet tillstyrkt, utan skulle walbemäidte skott Den 4 November. 3Zr skott af samma anmärkningar erhälla del, för att i anledning deraf med utlåtande inkomma. Ut supra. kx krotoeollo ss. lä. petersson. S D. Lämnade
157 säkra ett Folks sedlighet, än detta nära samband emellan de befallande och de lydande. Nämnde Lån borde användas att hindia allt vidaie ingifvande af Banko-Sedlar och att upprätthålla det redan i omlopp satta Rappers-rn y ntet vid sitt verkliga värde, derigenom, att Banken sättes i tillfälle, att åt Jordbrukare och Manufakturister öppna låne-tillgångar, utan att nödsakas för detta ändamål taga sin tillflykt till ingifvande! af nya Sedlar. Utom de stora fordelar, som Nationen skulle vinna genom detta användande af de nämnde fonderne, skulle äfven deraf följa, att småningom Specie Riksdalrar komrrto i omlopp, emedan Regeringen skulle göra allt, för att låta införa Silf. ver till myntning. Utom dessa stora utvägar gifvas äfven andra af mindre vigt, som med säkerhet skulle bidraga till det åsyftade ändamålet, såsom, till exempel, att förordna, det Banken hädanefter ej finge utgifva någon Sedel på större summa än litt Tusende Riksdaler, och att de, sorn redan finnas i omlopp, böra, inom en tid af fyra månader vara invexlade; att alla de Sedlar, af livad valör som hälst, hvilka voro äldre än ’ tio år, skulle indragas inom ett års förlopp, och att de, som då ännu icke blifvit invexlade, skulle förlora all rätt till inlösen och upphöra att vara gångbara, jemte flera andra biutvägar, dem Kongl. Maj:t anser öfverflödigt att uppräkna, förvissad att Rikets Ständer skola efter mogen öfverläggning besluta om de ämnen, hvarpå Fäderneslandets välfärd beror. Kongl. 128 Konungens Nåd. Propositioner• Kongl. Maj.t gar nu att fästa Rikets Stan® ders uppmärksamhet pä ett ämne, sorn egentligen fö rån led t tili deras sammankallande. Gotha Kanals, Göteborgs och Malmö DiskontVerk hafva inställt sina betalningar.
Icke utan förtwiflan skulle Ridderskapet och Adeln hafwa sett det stöd undanryckt Thronen och Fäderneslandet, som war ärnadt att gifwa trygghet ät bäda, och stadga hoppet om lyckligare tider, sä framt icke Ridderskapet ochAdeln, i religionens heliga läror, hemtat den öfwertygelse, att den Försyn som straffar, äfwen är den som belönar, och att den dygdiges bemödanden, ehuru ofta underkastade pröfningens swärighe1er, likwäl för den Guddomliga wisheten äro de mest behagliga offer. Fägnande sig att fä nedlägga desin tänkesätt i skötet af dem, som äro ernade att tolka denna Guddomliga lära, anse Ridderffapet och Adeln sig lycklige, att äfwenledes med det Högwördige Preste-Ständet dela den öfwertygelfen, att det är genom den praktiska rvisheten, som den Allsmägtiga Försynen befallt osi, här nere, uppfylla sina ändamäl, och att säledes wid frägan om Fäderneslandets stora angelägenheter, det är blott igenom en oegennyttigt rigtad uppmärksamhet pä desi wigtigaste fordringar och behof, som wi kunne hoppas, att lindra desi saknad och bereda möjligheterne af en lyckligare framtid. Med Med dessa tänkesätt, innesluter sig Rid-erskapet och Adeln uti det Höawördige PresteStändets fortfarande wänskap." "Högädle Herr Taleman, och samtelige Ledamöter af det Walloch Borgare-Ständet! Da wid ett nyss förflutit Riksmöte, Ridderffapet och Adeln bade den äran beswara det Walloch Borgare-Ståndets första helsning, mac det wisserligen under midt utseende omständigheter, som man ägde att frugta för swärigheLerna och omfattningen, af den bana man borde beträda, men det war ej med denna nedfläende kansta af förswundna förhoppningar, af nya oförmodadt uppkomne ämnen till farhägor, bwilken nu ej annat kan än ätfölja Riks-Ständens första möte.
En talare har också velat fästa StatsUtskrs uppmärksamhet på dess bestämda pligt att icke ingå i något köpslag; jag tror till och med, att han benämnde ett sådant köpslående nesligt. Jag förmodar, att han menade, alt StatsUtsk. genom sitt tillstyrkande af vägran till begärda anslag, skulle föreslå Ständerna ett nesligt satt att tillvägabringa hvad Ständernes majoritet önskade. Ett sådant s. k. nesligt sätt tror jag i constitutionella länder vara begagnadt , och jag tror det till och med vara den enda constitutionella utväg att låta Representationens opinion väga emot Regeringens. Men denna beskyllning för nesligt köpslagande , som talaren framställt emot .StatsUtsk., kunde långt snarare tillämpas på de auctoriteter, sorn ansett de för statsbehofven nödvändiga anslag kunna nedsättas. Då en Regering anser ett anslag af Statens behof vara påkalladt, och en mindre summa icke kunna uppfylla ändamålet; så anser jag det vara Regeringens pligt att icke eftergifva något deraf, hvilket ovillkorligen skulle leda till samhällets skada. Det beror sedan på Representationen, att såsom en tolk af folkets omdöme och förstånd säga! J håfven oriktigt uppfattat Statens behof, vi (inna dem vara olika, och då vi med er äro i strid om det rätta begreppet derom; så beror det af oss att icke understödja den åsigt vi icke gilla. Detta är den enda rätta constitutionella utvägen Representationen har att bilda sig en Regering efter sitt förstånd. Jag vill icke dermed hafva sagt, att Representationens majoritet alltid har det lätta förståndet, ty det kan visserligen hända, att någon gång factioner öfverväldiga Representationen; men om så är, så iir det icke Representationens fel. Det är icke inom den lugna delen af nationen , ännu mindre inom den utvalda del deraf, som utgör Representationen , som man skall söka dessa factioners orsak; man skall finna dem utbildade från det håll, från hvilket man skulle önska att aldrig någon anledn. gåfves till allmänt missnöje. Der ett allmänt missnöje finnes, är det fåfängt att efterfråga, om det är rättvist; men det är nödvändigt att tillse, att det ej tager någon vådligare riktning.
Slutligen och då ett öfvergångs-stadgande utan tvifvel blifver af nöden, derest en reorganisation af pastoralexamen i ofvan angifna riktning blifver företagen, enär det är klart, alt de, hvilka vid den nya författningens utfärdande redan undergått Bih. till B. St. Skrifvelse, N:o i Sk. prest-examen och hvilka således vid sin beredelse till denna icke kunnat beräkna dess vigt för deras kommande befordran, måste hafva sin rätt öppen ali u. ^ergä förnyad pröfning i alla de ämnen, af hvilka befordringsrätten beror, likasom att domkapitlen å sin sida icke böra betagas rättigheten att i samtliga theologiska lärostycken ånyo pröfva dem, hvilka de, under förutsättning af ett sådant kommande prof, tils prestvigning admitterat, anse sig Rikets Ständer böra underdånigst anhålla, att de, hvilka vid ifrågavarande författnings utfärdande redan aflagt prest-examen, måtte berättigas och föfpligtas att, vid pastoralexamen äfven undergå förhör i samtliga de till f est-examen hörande theologiska lärostycken. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 18 Oktober 1854. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 44 Okt. 4854. Preste-Ståndet den 44 Borgare-Ståndet den 14 Bonde-Ståndet den 18 Rikets Stunders underdåniga Skrifvelse, angående tiden för nästa revision af Stals-, Bankooch Riksgälds-verkens förvaltning och räkenskaper. (Stats-Utsk:s Mern. N:o 297.) S. A. K.
Ekström och Arrendatorn Jan Jansson i Djupmyra, för utdikningen och aftappningen af Kolbäckssjön samt kringliggande mossar å Arboga stads södra skog, emot årlig inbetalning af 8 procent utaf hela lånesumman, under 14^ år efter 1852 års slut, 1,000: 960: 22. 5. » deltagarne i upprensningen af Altuna å, tili förekommande af öfversvämningar inom Simtuna, Frösthults, Thorstuna och Hernevi socknar, emot årlig inbetalning, efter 1857 års slut, af 8 procent å hela lånesumman, 2,000: 2,000: — 1— inom Westerås och Upsala län: till deltagarne i utdikningen af sanka ängar, tillhörande byarne Rönna, Rotbrunna och Bogården samt Norrby inom Hernevi Transport: 1,854,953: 9.— 2,090,255: 43. 8- — 37 Transport: socken af Asunda härad, å 939 R:dr 24 sk., hvilket lån skall återbetalas genom erläggande af 74 R:dr 14 sk. årligen, jemte kronoutskylderna, för är 1852 med 1865, och 37 R:dr 7 sk. för år 1866, inom Stora Kopparbergs län: till deltagarne i aftappningen af Grannoch Öfver-sjöarne samt utdikningen af Wigander soch Haraldsmyrerna inom Särna socken, emot årlig inbetalning, efter 1857 års slut, af 8 procent å hela Iånesumman, inom Gefleborgs län: till deltagarne i utdikningen af Baggbo-, Als-, Lopoch Stormyr erna inom Ljusdals socken i Norra Helsingland, emot dito dito, till deltagarne i utdikningen af Gamsäters myrer inom Bergsjö socken i samma provins, emot dito dito, » numera aflidne Bruksägaren A. U. Björkman, för sänkningen af Gärsjön inom Öster-Fernebo socken med dito dito efter 1859 års slut, inom Westerbottens län: till Bruksägarne O. Forssell och E.
Beväringsmanskapet skall beklädas lika med kronans manskap, Kongl. Maj:t fann denna Rikets Ständers framställning icke kunna i Nåder bifallas. 26:0 af den 27 October iS34, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga proposition om afskrifning af en i Saltpeterfondens räkenskaper balancerad summa, utgifven såsom lån till till Carl Gustafs Stads Gevärs-Faktori. i834 den 29 November föredragen; Och Committerade för Saltpeter-Ärenderna om Rikets Ständers beslut underrättade. 27:o af den 7 November 1834» angående pri set å det krut, som från Kronans förråd utlemnas. i836 den 20 Februari föredragen; Och, då, i anseende till det behof af skydd och uppmuntran, hvari saltpeter-näringen i Riket sig ännu betinner, nedsättning till verkliga värdet i Kronans för saltpeter fastställda lösningspris åtminstone för närvarande icke utan fara för näringens förfall kan äga rum, och dymedelst en minskning uti den dryga krutlillverkningskostnaden lillvägabringas, har Kongl. Majit funnit sig icke kunna i Nåder bifalla Rikets Ständers hemställan om nedsättning i priset för det från Kronans förråd till Bergverkens behof utlemnande krut, hvarå försäljningspriset dessutom understiger det för handgevärskrut med 4 R:dr per centner. Likväl, och då Kongl. Majit funnit det ledande både till fördel och besparad utgift för Kronan samt till nytta för Bergslagerne, om en friare kruthandel, än den Författningarne medgifva, blefve införd; förklarade Kongl. Majit Sig vilja frågan om förändring härutinnan, vid utgången af de om krut-tillverkningen afslutade kontrakt, i Nådigt öfvervägande taga, med hänseende dervid på den utveckling, saltpeter-rörelsen under tiden kunnat taga, och den nedsättning i saltpeter-lösningsprisen eller andra förändringar i Författningarne om denna rörelses bedrifvande, som då af omständigheterna kunde medgifvas eller påkallas.
Majit, deii 16 November 1826, i Nåder befallt, att Presidenterna i hvarje Hof-Rätt skulle ega utse tvänne Ledamöter derstädes, hvilka, Under Presidentens ordförande, borde sammanträda, i ändamål att öfverse det uppgjorda förslaget och yttrande deröfver meddela, hvarvid borde fästas synnerlig uppmärksamhet, ej allenast pä de förändringar och tillägg i våra nu gällande Lagar, sorn blifvit före - 36 Kongl. Maj.ts Nådiga Propos. No i. slagna, utan oek huruvida stadganderna i allmänhet voro enkelt och klart uttryckte, och derigenom lätt fattliga så väl för Domare och sakdrifvare, som för parterna sjelfva;, i följd hvaraf, och der ändringar eller jemnkningar syntes nödiga, ny redaction skulle, såsom alternativ, framställas; och borde Presidenten och de utsedde Hof-RättsLedamöterne senast den första derpåföljande Augusti inkomma till Kongl. Maj:t med hvad de hade att anmärka, erinra och föreslå. Med afseende dessutom å nyttan och nödvändigheten deraf, att, uti ett ämne af så stor vigt och inflytelse på det allmänna och enskildta välståndet, tillfälle lemnades ej allenast för vederbörande Embelsmän, serdeles Domare, utan ock för en hvar Svensk medborgare, att, innan Lagstiftande makten toge förslaget till slutlig pröfning, få deröfver inkomma med de erinringar eller påminnelser, hvartill de kunde finna anledningar, förordnade Kongl. Majit, den 23 Januarii 1827, att Justitias-Cancelleren skulle, ej allenast genom Circulairé till samtlige Landshöfdingar och Domare, utan afven i allmänna Tidningarna, i afseende å enskildta personer, kungöra denna Kongl. Maj:ts åsigt , med tillkännagifvande, det sådana anmärkningar finge inom den första påföljande Augusti till honom ingifvas. Kwigl. Maj.ts Nådiga Berätt. De anmärkningar, hvilka från Presidenterna inkommit, hafva sedermera, på Kongl. Makts befallning, blifvit genom trycket Allmänheten meddelade. Under loppet af den derefter förflutna tid, hafva sådana hinder mött för förslagets slutliga granskning, håde i Högsta Domstolen och hos Kongl.