Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Inan hvad sålunda lörordnades hann att bringas till slutlig åtgärd, anmälte Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse den 20 Juli 1815, ibland annat, att, då den bästa methoden för de mångahanda serskilda persedlarnes sammanslående vore svår att utfinna och ett sådant sammanslående för öfrigt å mångå orter stridde emot de skattskyldiges egen önskan och vilja, samt bibehållandet af de flera smärre persedlarne syntes bidraga till både räntegifvares och räntetagarcs förmån vid lösandet, enär markegångspriset å en persedel kunde ersätta den förlust, som å en annan uppkomme, ansågo Rikets Ständer utgörandet af hemmansräntorna efter fyrfaldiga benämningar, åtminstone tills vidare, böra förblifva olörändradt, likväl så att endast de persedlar, som i hvarje ort utgjorde hufvudräntan, borde lå antingen in natura levereras eller med penningar efter markegång lösas, på lika sätt, som angående Tiondeoch Afrads-spanmålen vore föreskrifvet, hvaremot alla mindre persedlar och i synnerhet de, som antingen icke utan svårighet kunde få inköpas eller endast i brutna stycketal utgå, altid skulle af räntegifvarne ovilkorligen lösas efter markegångsvärde, utan rättighet lör räntetagaren att dem in natura utfordra.
Då det likväl åligger Rikets Ständer, att gifva så beskaffade föreskrifter, skola de tillse, hvad som nu är nödigt; och då måtte väl en af de angelägnaste omständigheter vara tiden, då valen skola ske. Om Ständerne varit i okunnighet om sine Grundlagars lydelse, och ej gifvit dem all den tillämpning, som de bordt hafva, så är det ett ämne för skyldig tacksamhet af Folket till Regeringen, att den suppleerar Rikets Ständers glömska; men vidare kan jag ej finna, att det Den 12 Februarii f. m. i83 Jemnar rum för Regeringen alt bibehålla såsom en rättighet denna praxis, än mindre för Rikets Ständer att afstå och ytterligare försumma deras rättigheter och skyldigheter. Jag, för min del, kan ej annat än anhålla om Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition, att, sedan ConstitulionsUtskoltels Memorial blifvit lagdt till bandlingarne, sjelfva motionen måtte till ExpeditionsUtskotlet remitteras. Herr Cederschjöld: Den siste värde talaren tyckes hafva misstagit sig, då han trott, att ett mål icke kan från ett Stånds plenum remitteras till ConstitulionsUtskottet. Jag vill ej nu ingå i någon annan bevisning än erfarenhetens, och påminna, att t. ex. Instructionen för Rikets Ständers JuslitiffiOmbudsman blifvit till detta Utskott remitterad, och det ej blott vid denna, utan äfven vid föregående Riksdagar; och att ConstitutionsUlskottet vid alla sådane tillfallen står i samma cathegori, som andra Utskott. För öfrigt hafva de värde talare, som yttrat en motsatt mening, upptagit åtskilligt, sorn jag trodde mig redan hafva vederlagt; och jag anser min pligt vara att ej upprepa, hvad jag nyss förut sagt. Jag hyser det förtroende till Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet, att Ståndet fattat, hvad jag anfört. Det är blott några anmärkningar, som jag vill besvara. Eli värd talare har sagt, att detta ämnes behandlan - i84 Den i?.
N:o 34. i anledning at väckta motioner om ändringar, tillägg och förtydligande af Kongl. Förordningen angående egors fredande mot, skada af annans kreatur och om stängsel-skyldighet, den 21 December 1857: B. X. 248. 284, A. 284, — N:o 35. i anledning af väckt motion om rättighet för utländsk man att i rikets stapelstäder drifva grosshandel och idka större labriksrörelse m. in.: B. XI. 116, 251, A. 251, E. 315. — N:o 36, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande N:o 18, angående väckta motioner om förändrade föreskrifter rörande tillsättandet af klockare, organister och folkskolelärare^ B. XI, 116, 251, A. 251. 138 — L — Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: — N:o 37, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande N:o 20, innefattande yttrande öfver väckta motioner om utfärdande af ett allmänt vites-förbud till egors fredande mot åverkan och annat intrång: B. XI. 116, 251, A. 251. —- N:o 38, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande N:o 26, angående väckta motioner om upphörande eller för ändring af lärares vid universiteterna och elementar-läroverken rätt till presterlig tjensteårs-beräkning: B. XI. 116, 251, A. 251. -— N:o 39, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande N:o 27, rörande väckt motion om förändrad klassificering af pastoratet': B. XI. 116, 251, A. 251. — N:o 40. i anledning af väckt motion om inrättande af Notariats-Embete vid Under-Kätt: B. XI. 116, 252, A. 252. — N:o 41, i anledning af väckta motioner om förändringar i föreskrifterna rörande vilkoren för anläggning af vattenverk och dermed jemförliga inrättningar: B. XI. 249, 256, A. 256 — N:o 42, i anledning af väckt motion om utfärdande af vissa föreskrifter till beredande af säkrare kontroll derå, huruvida någon innebar förmyndare-befattning eller icke: B. XI. 289, 313, A 313. — N:o 43, i anledning af väckta motioner om förhöjning af de i 15:de kapitlet Byggninga-Balken för vållande till skogs-eld stadgade böter: B. XI. 289, 313, A. 313. — N:o 44, i anledning af väckta motioner om förändrade före skrifter beträffande tiden och sättet för allmänna vägars lagning och underhåll: B. XI. 289,
Ehuru uti del Bevillnings-lörordningen bifogade formulär till debetsedel särskild * kolumn förekommer för hemmans uppskattade värde, lärer dock, i följd af saknad fö reskrift i 127 § derom, att nämnde värde skall i debetsedeln intagas, ett sådant förfaringssätt i vissa delar af riket underlåtas; hvarföre Utskottet ansett sig böra föreslå, alt bestämd föreskrift härutinnan må i omförmälde § intagas. § 128. Då häradsskrifvarnes inkomst af debetsedels-lösen, till följd af den vid sednaste Riksdag beslutade nedsättning af beviilningen, blifvit betydligt minska*, bar Herr Prosten Wåhlander föreslagit, att denna lösen måtte utgå till förhöjdt belopp: af Jeni öre för hvarje debetsedel under 10 Bidr Bunt, deröfver till och med 50 R:dr med 25 öre, samt för debetsedel af ännu högre summa med 50 öre; Och ehuru Utskottet af det skäl, motionären anfört, anser en billig förhöjning af nu stadgad debetsedels-lösen böra medgifvas, är Utskottet likväl af den tanke, alt denna förhöjning icke bör drabba de mindre bemedlade, hvilkas hela bidrag till Statsverket icke uppgår till mera än 7 Bidr Bunt, och endast i ringa män dem, som i skattebidrag erlägga lill och med 75 Ridr; men att de derutöfver beskattade ulan kännbar olägenhet kunna och, med afseende å det merendels större antal hos dem skattskrifne personer och de flera bevilIningslillar, som i de större debelsedlarne ingå, böra med det af motionären föreslagna högsta belopp lösa sina debetsedlar. Och hemställer Utskottet alltså, att lösen måtte bestämmas till 3 öre för debetsedel, som ej öfverstiger 7 Ridr Runt; för debetsedel deröfver till och med 75 Ridr, 12 öre, samt för debetsedel af ännu högre summa, 50 öre.
Andra förmoda att Banco-Utskottet har förfarit alldeles för strängt mot Malmö D iscont Di rection, som efter deras tro och försäkran' af Patriotism och nit oell välvilja för det allmänna verkställt sin fondlösa penninge skapelse , hvilket äfven den ädelmodige presenten af 30.00 B:dr Banco till Malmö fattiga, i deras tanka, ovederläggligen bevisar, och påstå åtmindstone att Banco-Uiskottet skall ordentligen låta Directionen förklara sig , emedan ett motsatt för - Ex ProtocoIIo G, Helsingius. hållan i6q& Den 17 Juli, hållande' skulle tö^ mycket strida emot deras känsla af rättvisa och allmänt foljda principer. Ett helt Riks-Stånl deremot har knappt velat låta öfvertyga sig, att bifalla åierretniss och gjorde det icke förr* än en af Di röet Jonens i Ståndet närvarande Ledamot högtidligen försäkrade, att om åierretniss beviljades, skulle ingen 3 p ocenlssedel mer utgifvas. En annan åter af anmärkningarna innehåller deta besynnerligheten , att setlin en ryslig målning i ness förra del framställes, och de olägenheter och verkliga olyckor, som detta laglösa penninge lån-systeine i hela sin vidd åstadkommit för den beklagansvärda provins, der denna Discont varit etablerad, oell som, i hopp om lindring, der sökt och fått ett trodt ternporairt läkemedel, men fann i stället ett frätande gift, som långsamt dock säkert förstör dess sista lifskraft , L den an 'ra perioden användes sorn Directionfens försvar samma Lagstridiga åtgärd, hvars verkningar nysä förut blifvit tecknade i så fruktansvärd dag. Jag har med uppmä ksarnhet genomläst a! la d essa anmärkningar, för att göra 111 ig redo för deras mer eller mindre grundlighet, och tued billigt misstroende till min förut af saken hafde åsigt, der sökt och väntat skäl till en förändrad öfvertygelse, hvilka, jag. erkänner det upprigtigt, jag med yttersta glädje skulle emottagit och med lika sann glädje då medgifvit, att jag förut sett och dömt origtigt.
Olof Olofsson som nu var i sockenstämman närvarande, villigt åtog sig att med det första verkställa. § 3 Emedan flere af socknemännen uraktlåtit framforsla materialier såsom timmer, sten, bräder m. m. till skolhusbyggnaden, anmodades byggnads directionen, att af socknens materialskrifvare Jonas Jonsson göra sig underrättad om hvad hvar och en tillfört eller inte af hvarje sort och sedan ålägga hvarje resterande, att antingen in natura leverera eller contant betala, efter å hvarje sort material åsatt billigt och skäligt pris och värde. In fidem N. S. Edlund Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protocoll, hållet vid sockenstämman i Häggenås sockenstuga den 20 september 1857. S.D. Sedan anmäldt blifvit att Hindrik Carlsson i Munkflohögen erhållit afsked från nämndemans befattningen, voro socknemännen, enligt skedd vederbörlig pålysning, samlade i allmän sockenstämma, för att utse någon annan i hans ställe, då församlingen efter en kort öfverläggning stadnade med sitt enhälliga förtroende vid bonden Salomon Johansson i Backegård hvilken således af Häggenås socknemän utkorades till nämndeman uti berörde Hindrik Carlssons ställe. In fidem N. S. Edlund Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Vid sockenstämman i Häggenås sockenstuga den 11:te october 1857. § 1 Blef, till följe af Konungens befallningshafvandes kungörelse rörande markegångssättningen, nämndemannen Nils Svensson i Häggesta vald och utsedd, att, å Häggenås sockens vägnar, å tid och ställe som herr kronofogden bestämmer, med fögderiets öfriga deputerade sammanträda till priscourantens uppgörande. § 2
Departementschef i underdånighet afgaf följande i ämnet författade skriftliga betänkande : ”Under förutsättning att, i likhet med hvad i sednare tider egt rum, uti de framställningar om förnyad reglering af riks-staten, som uti Eders Kongl. Maj:ts nådiga proposition om statsverkets tillstånd och behof skola till Rikets Ständer vid nu instundande riksdag aflåtas, behofven komma att föras under 2:ne hufvudafdelningar, af hvilka den ena omfattar de behof, som kräfva ständiga anslag, och den andra dem, för hvilka utomordentliga anslag antingen för en gång eller för längre eller kortare tidrymd, efter föremålens olika beskaffenhet, äro erforderlige, har jag efter sådan grund åtskiljt de behof under riks-statens fjerde hufvudtitel, för hvilkas fyllande jag anser medel nu böra af Rikets Ständer i nåder äskas. <4 Beträffande alltså först de årliga eller ständiga utgifterna under nämnda hufvudtitel, hval till nu, enligt riks-staten, finnes an visadi: i kontant 2,696,883: 16. — med under penningelönerna inbegripne 24,314 t:r spannmål, ä 7 Riksdaler tunnan; Indelda räntor, efter markegång på förslag 1,196,656: 32. — ludeld spanmål på förslag 20,104 t:r J6 kappar, å 6 Riksdaler tunnan 120,627: Oindeld spanmål 17,345 t:r 16 kappar, å 6 Riksdaler tunnan 104,073: tillsammans B:ko R:dr 4,lld,^40: så förekommer vid de särskilda afdelningar, under hvilka anslagen på titeln äro uppförda, följande, nemligen: Landtförsvars Departementet.
På detta sått har det ena jemnat det andra tills år i8i5. Sedan hafva penninge-capitalernes värde ökats i förhållande till fastigheter och de fleste inlåndske producter, som särdeles de senaste åren fallit, och penninge-männen hafva haft ett vidsträckt fält för vinning på utmätnings-auctioner samt genom högre räntor. Jag finner således hvarken någon olägenhet 26. Deri 2 Julil J. m. eller någon orättvisa uti flen ifrågavarande etf giften af råttan för capitaler. Herr Grefven och LandtMarJkalken yttrade, att sedan Ridderskapet och Adeln redan bifallit 3:dje punkten i Utskottets Utlåtande, komme Herr Hegardts anförande att anses så-j som dess, enskilt^. reservation. Uti 4:de punkten hade Utskottet framställt fvånne alternativer, hvaraf det första innehöll: att da Jädant af enjkild gäldenär åjkades, borgenär borde vara förbunden, att, enär lån genorn, lagfökning utkråfves, med Ed intyga, det bevillnings-ajdraget verkligen fatt af gåldenåren tillgodonjutas; samt det sednare åter: att en dylik Ed icke bordei vid förenämnde till-, f ålle, äga rum. Herr Grefven och IarndtMarfluilkeri gjorde, proposition till, bifall af första alternativet.. Ropades Ne/i. Hvarefter Herr Grefven och LandtMacskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln, behagade godkänna andra, altern.aiiyet; hvilket ÖUe punkten Sparbanker undantagas, frän Jkyldigheten, att vid ränte liquider tillåta bevilluings_ afdrag för de finnmor, Joni derifrån ut länäs. % Den 2 Julii fi ni, 2? Denna punkt blef, uppå gjord proposition^ af Riifderskapet och Adeln bifallen. 6:te punkten.
Hvad den siste värde Talaren anfört, rörande de ord Constitu• tionsUtskottet nyttjat i anledning af Ridderskapets och Adelns anmärkning, dervid 5a §. hlifvit citerad vid återremissen, anser jag för min del, alt Utskottet icke så inkonsequent gått till väga, som den värde Talaren velat finna. Så vidt mitt minne icke bedrager mig, yttrade samma Talare, att de personer, hvilka icke voro nämnde i 52 §. Regeringsformen, borde utnämnas af Stånden sjelfve. Jag tror den värde Talaren då citerade såsom styrka för denna satts, alt 52 §. bestämdt innehöll, hvilka personer borde af Konungen utnämnas. Den 6 April f. m. 221 Det är således icke så inconseqvent, att Utskottet citerat vice Talmännen. Herr von Schulzenheim, David, anförde skrifteligen: Då det nu för andra gången förevarande ämnet redan af så många talare och med så mycken fullständighet blifvit behandladt, är det icke utan en stor farhåga att synas missbruka Ridderskapets och Adelns både tid och tålamod, som jag tagit mig friheten begära ordet. Ju mera jag derföre finner mig i behof af Ridderskapets och Adelns benägna undseende, ju mera skall jag också beflita mig, att så mycket som möjligt förkorta mina framställningar. Jag ber att få börja med en hastig återblick på frågans upphof, på fortgången af dess behandling och på det skick, hvari den för det närvarande sig befinner. Till följd af en häfdvunnen vana, icke grundad, jag medger det, på något bestämdt constitutionelt stadgande, — men också af ingen §. i Grundlagen bestämdt motsagd, har Kongl. Majit från längre tid tillbaka varit i utöfning af rättigheten att nämna BondeStåndets tvänne Notarier.
Utskottets hemställan (pag. 5), om ett tillägg till 7 §:n i författningsförslagel, i fråga om befrielse från stämpel för skuldebref med flera handlingar, dä kapitalvärdet ej uppgår till 100 R:dr, bifölls; Utskottets inbjudning (pag. S), till Ridderskapet och Adeln samt PresteStåndet, att antaga Utskottets af de öfriga 2:ne Riks-Stånden godkända förslag i fråga om utbyte i visst fall of makuleradt stämpelpapper, lades till handlingarne. Utskottets anmälan (pag. 6), att Kongl. Maj:ts nådiga remiss, den 27 sistlidne Mars, uppå den af Direktionen lör Göteborgs sjöassurans-förening gjorda un derdåniga anhållan om befrielse från skyldigheten att med stämpel förse de assuransbref, som af nämnda förening utfärdas, m. m., icke kunde till vidare åtgärd från Rikets Städers sida föranleda, lades likaledes till handlingarne. S. D. Börjades föredragningen af Sammansatta Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, M 4, angående vilkoren för Prot.-Utdrag den 4 Juli 1865. 447 försäljning af bränvin och andra brända eller distillerade spirituosa drycker, dervid Ständet medhann de tre första §§.
Men huru utnötta äro ej de romantiska namnen: Julie, Rosa, Fanny, Selma o. s. v., att ej tala om de prosaiska: Maria, Anna m. m. Vill man åter skapa nya namn, så är sådant platt omöjligt, sedan Törnrosens bok trädt i dagen. Ty hvem är väl i stånd, sådane som menniskor nu äro, att hopsätta ett namn, jag säger ej jemnförligt med Azuras Lazuli Tintomara, utan blott på långt håll härmande dess klang? Förgäfves har berättaren mödat sig med sammansättningar, sådana som: Fiffika Topasintha, eller Snärtina Sensibel Koketta Påpuffi; ty hvad låter väl detta? Det visar att, fastän poesien, såsom ordet antyder, är ett menniskoandens verk, likväl icke allt, som af menniskor göres, är poesi. «Söta Märtha,» sade således grannen, väninnan, en nordiskt yppig bildning, med söderns vekhet utan dess öfvermått, i det hon oafvändt fästade de lugna, blå blickarne på en tapisserisöm, ämnad att pryda utsidan af en liten korg – Söta Märtha, på hvad sätt vill du då behaga honom? Hela verlden ser, att du är vacker, men för honom vill du väl ej vara blott hvad du är för hela verlden? «Nå, men huru skall man då behaga en man? – Hon lät handen falla från hakan ned till sömmen, upptog den och började sy ifrigt. – «Om man gör allt för att behaga honom, klär sig, är glad, passar på med maten, väljer hans favoriträtter och och –» Huru vet du då, att allt detta icke behagar honom? Jag såg ju honom i söndags se med en så förnöjd och stolt min efter dig, då kammarrådet förde dig till bordet. Uppblickande, i det hon lät sömmen falla och vände sig mot väninnan – «Tror du det var jalusi? – Nej, kammarrådet är så gammal,» tillade hon, lätt rodnande, då väninnan leende såg upp i hennes öga. – «Men han säger mig aldrig, att det ena eller andra är väl. Också den gången hade han inte sett huru jag var klädd, förrän vi kommo till kammarrådets.
Dernäst får Utskottet, med anledning af en, inom Vallöf]. Borgare-Ståndet, ifråga om Mjöloch Såg-qvarnar m. m., gjord anmärkning, upplysa, alt missförstånd om Utskottets mening derigenom uppkommit alt, på sätt Utskottets Ledamot, Hr Rydström inom Ståndet anmält ordalydelsen i stället för den med Utskottets justerade Betänkande öfverensstämmande ”fiskelier, hvilka icke innefattas” etc., genom utlemnande af ordet ”icke” blifvit alldeles motsatt den rätta; och äro för öfrigt Utskottets åsigter i detta afseende närmare utvecklade vid i6:de och i^tde grunderna för fastighets-värdering. Af sådana anledningar tillstyrker Utskottet å nyo att, med nyssnämnde rättelse, den 2:dra Bevillnings-grunden må bibehållas. Tredje Grunden. Fortfarandet af en minimi-tariff fö*’ fastighets-värden å Ländet har inom alla Riks-Stånden blifvit klandradt ur olika synpunkter.
Snart låg i valan graf För alltid båten gömd med last och manner, Hvad dolda grundet hette, hvar det lag, Blott Gttd, som bor i höjden, känner. skola gifva färgen åt i Iduns mären: » Till — Till grund, vikens och O c h ni infinna eder n o g. det väl m e d ställningen, o m ni öfverläte karlar »? Det Ja, är l ?ör ö f r i g t, h v a d hela den storartade uto m d a m e r n a icke skulle k o m m a, alltsammans mina ert lif stora varma entusiasm, ert Det prydde hon med lilja och syren, På vintern hängde där en murgrönsrefva, Och under M. och O. hon rista lät:. ' •I djitpet svunne, vi hos Herran lefva! » känneteckna Och mellan sten och klippor lade kon Af torf en stig, som fram till korset ledde, Och där hvar lördagsafton tyst hon bad. Och bönen hennes ande ro beredde. v a varit åt oss » o t ä c k a damer, glans, det mån den er och läst notiser och hittills haft pratande om m e n d e s s a hafspecielt för tro utställningen att af damvärlden. län blifva talrikast och representerade, m e n äfven från rikets öfriga de. och Finland. sin fulla är komma medsystrar för att härliga sommarskogspromenader hälsobringande doft och om i en och uppstäldt, och när skildra står den i bedja i nu o c h m å s t e på ett ren, ehuru kort, måste framför så, att man hämtar kraft allt eller vinterns långa och mer fatiganta brukas grundan framför för öfver tan, s o m m å s t e tillfredsställas, o m digt att eder, ärade läsarinnor, anse hela förfelad, få vara — med sommaren det är 1897 att få en icke skåda, på den stora nordiska utställningen i Stockholm.
Jag anhåller blott att, med anledn. af ett yttrande, som helt nyligen blifvit fäldt om vådan af att drifva dessa arbeten för fort, få anmärka, att denna åsigt är så ny och står så i strid med hvad man på andra ställen erfarit, och hvad hvar och en kan fatta, att jag anser det vara rätt illa om StatsUtsk. allt för mycket skulle fästa sig dervid. För öfrigt är det så många svårigheter att arbeta på, att jag icke tror detta kommer att inträffa. Det har äfven blifvit anmärkt, att det kunde vara förenadt med fara att använda för mycket folk och draga dem från deras nuvarrde sysselsättningar, för att använda dem vid jernvägen, hvarföre det således skulle vara nödvändigt och nyttigt att införa utländska arbetare. Det är en alldeles ny fråga, som härigenom blifvit framkastad. Jag tviflar alldeles icke på att den ju blifver fullständigt utredd och granskad af StatsUtsk., innan den förelägges R. St:r Den G December e. m. att besluta ofver, men jag anser ändå att då frågor framställas, bör man söka att bemöta dem, och får derföre förklara, att jag för min del icke tillstyrker införskrifvandet af utländska arbetare, i synnerhet som jag tror att det ovilkorligen skulle medföra mer olägenhet än fördelar, hvarförutan jag icke anser den befarade olälägenheten så stor, som den siste värde talaren låtit påskina. Det har nemi., enl. hvad jag blifvit uplyst om, och jag sätter lit lill den person som lemnat mig denna uplysning, under nuv:de år användts öfver 3000 man enskilda arbetare vid jernvägarna. Man har föreslagit att använda 10,000 man, men deri ingå 5000 soldater; fattas således 1500 ä 1(100 enskilde arbetare,. och jag kan icke tro att dessas begagnande för jernvägsarbeten skulle hafva ett så skadligt inflytande på Sveriges näringar i allmänhet. Man kan visserligen bemöta mig dermed, att 5000 soldater åtminstone hafva varit använda till jordarbeten förut.
Det skedde, och de återsågo hvarandra efter sju år. Hvad dessa åren förvandlat den förut blomstrande och kraftfulla mannens utseende och gestalt! Han liknade nu en gubbe; ansigtet var gulblekt och infallet, glansen i ögat var slocknad, och håret skiftade i grått; äfven gestalten var sammanfallen. Ovilkorligt studsade Constance tillbaka vid hans åsyn; så hade hon aldrig kunnat föreställa sig honom. Lidandet och åren hade väl äfven verkat på henne, men vid sina 32 år var hon ännu vacker, och melankolien hade gifvit hennes ansigte ett högst intagande uttryck, något som icke tillhörde jorden. Förrän hon gick till detta möte, sökte hon beväpna sitt hjerta med mod, för att med kallsinnighet återse den man, som allt ännu lefde i hennes svaga hjerta; hon trodde sig vara viss om segren — men nu Som han nu stod der, tog han den i hvarje rent qvinligt hjerta högtrådande känslan medlidandet i anspråk, och den menskliga sjelfkärleken hviskade: «Han har lidit genom förlusten af dig; hade du varit den maka, som ledsagat honom på lefnadsbanan, skulle din hand bortjagat hvarje smärta, åtminstone jemnat hvarje skrynka, som nu bildat sig till djupa fåror i ett ansigte, som utmärktes af helsa och lefnadslust, när du tillhörde honom.» Men hågkomsten af denna tid medförde äfven minnet af den oförrätt hon lidit af samma man, och den, efter sitt ofrivilliga fall, upphöjda själen återtog sitt herravälde öfver hvarje annan jordisk känsla. Han var åter för henne en likgiltig person, som hon hvarken älskade eller hatade; men han var fader till hennes barn, och som sådan visade han sig värd hennes aktning. Äfven för honom syntes detta möte ej aflöpa utan sinnesrörelse, men van att beherrska sina anletsdrag, anslog han snart äfven den ton Constance syntes önska: en förbindlig artighet mot en bekant person. Och som bankiren sjelf förde henne in i det rum, der grefven redan väntade, gjorde dennes närvaro, att de å ömse sidor bibehöllo fattningen.