Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Efter det Herr StatsRådet i anledning häraf uppläst berörde skrift, förnyade Herr Justitieombudsmannen sin hemställan till RiksRätten, huruledes denna förklaringsskrift borde till Protokollet uppfattas, med förmälan derjemte, att uppställningen af densamma syntes medgifva, att den ordnades under de 354 serskilda mål, uti hvilka Herr StatsRådet Poppius vore svarande; och anhöll Herr Justitieombudsmannen för öfrigt om rådrum till någon dag i början af nästkommande Februari månad för att, efter tagen närmare kännedom af de i dag aflemnade förklaringarne, få göra de ytterligare andraganden, hvartill af samma förklaringar eller eljest anledning kunde förekomma. H. E. Herr Grefve Löwenhjelm förklarade å egne och öfrige svarandérnes vägnar, att de på det högsta bestrida Herr Justitieombudsmannen rättighet att nu, sedan han gjort sine slutpåståenden, och vederparterne deröfver sig förklarat, ytterligare uttänja rättegången, hvars slut svaranderne med längtan emotsågo, hvarjemte, sedan Herr Justitieombudsmannen, under vidhållande af sin begäran, anmärkt, att då, såsom här är fallet, rättegång å ömse sidor föres skriftligen vid första instansen, ligger det nästan i sakens natur, att konferenserne måste slutas med ett förhör, dervid dock alltid svaranderne tillkom sista ordet, H. E. Herr Grefve Löwenhjelm tilläde, att svaranderne icke ville under något villkor inlåta sig med Herr Justitieombudsmannen i muntligt tvistande, så att, i händelse det medgafs Herr Justitieombudsmannen att vidare sig yttra, detta måtte ske skriftligen. På tillsägelse afträdde Parterne under Riksllättens öfverläggning till detta, för dem åter inkallade, afsagde Beslut. RiksRätten finner, att det af Herr f. d. StatsRådet Poppius upplästa anförande kommer att i den ordning detsamma blifvit uppläst till Protokollet upptagas; viljande RiksRätten vid sakens pröfning och serskilda punkter deraf taga i öfvervägande hvad Herr StatsRådet Poppius, samma punkter rörande, nu anfört.
och då svaren härvid utföllo med starka ja, jemte åtskilliga Den 12 Mars e. m. 389 nej, förklarade det han trott sig finna denna sednare propos. be' svarad med öfvervägande ja. Ånyo föredrogs Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s d. 26 sistl. Febr. och den 1 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 46, i anledn. af väckte motioner, dels om åtgärders vidtagande för beredande af tryggad åborätt till stomhemman samt Annexoch Mensalhemman, och dels om föreskrifters meddelande i afseende på bortstädjandet af sistnämnde slags hemman. Gr.. Wrangel, Tönnes Hellmuth: Vid första punkten har jag ingenting att erinra mot Ulsk:s förslag, men i afseende på den sednare delen, förefaller det mig eget att Utsk. föreslår: ”alt R. St. må i underd:het anhålla, det K. M. läcktes, efter vederb:s hörande, i nåder besluta och påbjuda, att enahanda föreskrifter, som i afseende på utarrenderande af annexoch mensal-hemman i Bohuslän gällande äro, jemväl böra i afseende på dylika hemman i Skåne, Halland och Blekinge tillämpas”. Om Ständerna äro af den tanka, att enahanda föreskrifter, som i Bohus län äro gällande, äfven borde tillämpas i Skåne, Halland och Blekinge, och vilja, genom att framlägga detta för K. M., på förhand imponera på K. M:s beslut i frågan, så hemställer jag hvartill beslutet om vederbör:s hörande skulle tjena. Det vore en åtgärd, som man blott skulle iakttaga för formens skuld, emedan på förhand förutsattes att K. M. icke skulle göra något afseende på hvad vederbör, yttrat. Om dessutom vederbör, sade, i likhet med hvad Hr von Hartmansdorff nyss uti en annan fråga yttrade, — låtom oss vara i fred, — så skulle K. M. ändå vidtaga denna åtgärd, som Ständerna påyrkat.
Vinden låg på från öster, och Mälaren vräkte verkliga brottsjöar in öfver den låga flottbron, som vajade och krängde för trycket. Skummet fräste dem högt upp i ansiktet. Tomas och Märta började springa; vid midten af bron var en genomfart för ångbåtarne och en tilläggsbrygga, och vid bryggan låg just en af Svartsjölandsbåtarne, på väg till staden. Det var nätt och jämt att de kommo med. Den lilla lurfviga, svartgrå hunden stod ensam kvar på bryggan och gnällde sakta, med svansen mellan benen. Tomas var försenad; familjen steg just upp från bordet, då han kom hem för att äta middag. Efter middagen drack han kaffe i sitt gamla rum. Det såg tomt ut därinne nu sedan han flyttat skrifbordet och bokhyllorna till sitt vindsrum uppe vid Adolf Fredrik. Greta stod promenadklädd och vände sig framför spegeln ute i salen. »Hvart skall du gå? frågade Tomas. »Jag skall gå ut och handla,» svarade Greta. Greta valde gärna skymningen, när hon skulle gå ut och se på något i butikerna. Det var något så frestande öfver gatorna, just när mörkret föll på och lyktorna började tändas. Det fanns just då så mycket att undra på och att gissa öfver. Hon nickade åt Tomas i dörren och försvann. Tomas gick in till modern och pratade en stund; men han hade icke ro att sitta länge. Han skulle gå hem och läsa. Han lofvade att komma tillbaka och äta kväll. Himmelen hade klarnat upp, när det led mot skymningen, och blåsten hade saktat af. Dagens alla oroliga skymassor hade drifvit undan och sjunkit tillbaka; endast vid den västra horisonten, bakom Humlegårdens kvistverk, hade några stelnade molnformationer tornat upp sig till en svartviolett vägg med skarpa kanter. Tomas skulle just gå hemåt öfver Humlegården, då han långt uppe på Sturegatan såg en smärt man i en vid reskappa komma gående tätt intill husraden. Kunde det vara Hall? Det var hans gång, han brukade just gå så där och stryka utmed väggarne ... Tomas hade hört talas om att han var återkommen sedan en vecka, men han hade icke hört af honom något, och i dubbletten vid Kommendörsgatan bodde nu en annan. Det var han. »God afton, Hall. Välkommen tillbaka!» »God afton, Tomas – det var längesedan jag såg dig – »
Och å andra sidan — idkas icke bränvinsminutering och utskänkning af den eller dem, sorn, efter att hafva emottagit det köpta, i lag tillåtna, minsta beloppet af 15 kannor på ett enda, kanske utaf försäljaren för tillfället lånt kärl, sedan på flera kärl utportionera hvad köpt blifvit i huru små qvantiteter som heldst? Bränvinstillverkaren, eller ock i slikt fall köparen, som för en dylik minuthandel är obeskattad och till följd deraf kan sälja till lägre pris, — gör han icke ett obehörigt intrång i rörelsen för minuteraren och utskänkaren, hvilka såsom drygt beskattade måste höja priset på varan för att ej förlora, eller ock kanske utspäda drycken fcr att betäcka förlusten? Om nu taxerings-kommitté tillåter sig att medelst bevillnings påförande i någon mån erinra bränvinsförsäljaren om hvad rätt och billighet här kräfva, så förklarar pröfnings-kommitté denna åtgärd ehuru moraliskt lämplig, från juridisk synpunkt för ogiltig, och ofoget har sin lagliga eller olagliga, i bådadera fallet ostörda, gång. Visserligen kan bränvinsfabrikanten icke förmenas att i parti försälja sin vara; men han må icke dermed drifva minuthandel, utan att till sådan hafva i behörig ordning erhållit rättighet, eller utan att för sin handelsrörelse lagligen beskattas. Då jag nu med denna min framställning velat antyda nödvändigheten af att, så vidt slce kan, söka sätta en gräns för ett underslef, hvars tillvaro är både möjlig och thy värr! verklig, bör jag icke förtiga, hvad jag nogsamt vet och tacksamt erkänner, nemligen att såväl hvad jag här tagit mig friheten anmärka Motioner i Preste-Ståndet 18ti2. N:o 51. poth ock hvad jag: strax t nedan dristar föreslå, redan förr varit på tal och utgjort föremål för noggrann skärskådning oell insigtsfull ompröfning vid Rikets Högloft. Ständers åtgärd i och för nu gällande bränvinslagstiftning; men ämnet synes mig, i sedlighetens namn, ytterligare påkalla ett moget öfvervägande.
De veta af erfarenhet, att om de på en sådan kallelse skulle svara med utomordentliga ansträngningar, så vore det snart ute med deras krafter. Det hela är oändligt svårt att bringa ur sin snäckgång, och blott kanondånet påskyndar steget, när det förnimmes af en god trupp. » MARSCHER OCH ANDRA TRUPPFÖRFLYTTNINGAR. Förf. gifver här en liflig skildring af marschernas svårigheter och mödor, och likväl beror ett krigs utgång till icke ringa del på den skicklighet, med hvilken dessa marscher anordnas och utföras. Såsom det framgick af föregående uppsats, som rörde krigets allmänna förlopp, utgöra marscherna soldatens hufvudsakliga sysselsättning i krig. Om trupperna också på järnväg förflyttas till krigsskådeplatsen, så vänta dem ihållande marscher, så snart de stigit af tågen, ty man kan icke föra fram dessa allt för långt, och sedan härarna blifvit samlade, måste de marschera för att söka upp sin fiende. Det kommer till ett slag, kanske till flera. Den segrande * måste draga fördel af sin framgång och nu, då fiendens motstånd är betydligt minskadt, söka så fort som möjligt nå målet för sina rörelser, och de segrande truppernas belöning blir ansträngande marscher. Den besegrade måste vika undan för att draga sig ur beröringen med fienden, på det han må kunna erhålla förstärkningar och ombilda sina trupper, och ju fortare han marscherar, desto större utsikt har han att kunna utplåna motgångens följder. Tiden är för båda parterna af stort värde, och det gäller för den ena icke mindre än för den andra att väl begagna den samma. Med afseende på marschförmågans betydelse yttrar von der Goltz i sitt redan berörda arbete: » Hvilken öfverlägsenhet den bättre marscherande hären eger, beror därpå, att dess befälhafvare städse kan hastigare än motståndaren samla sina massor för att angripa med öfverlägsenhet. Häraf kommer också uttrycket att marschera ihjäl fienden. Under striden kan en ögonblicklig impuls åstadkomma störa saker. Detta är icke möjligt under en lång och svår marsch. En uttröttad marschkolonn kan svårligen, icke ens med användande af våld, förmås att påskynda sin marsch.
RidderGapek ych Adely, bestor, ak Osoonomie-Urffotters Bsiänkande om Gästgifware - Drdningen skulle tll K'ng Maitt i underdånighet Kfwerlemnas, jämte kvnjeÄsk^ sanik ds af Ridderffaper och Adela gjorda anmärkningar och tillägg.. O nr hnstlkek alik de öfriga RslpLZ-ivL Skanven, genom Utdrag af?roroc«iiv-, wäuligcn skulle. underrättas. Vt Lujirs. Den sfte Junit. S° D. Uolästeö a nyo Hentliga Utskottets?ra«. wc>-'!s - Utdrag af den 2^ Junit, angående Tränwins-Bränningcn, hwilket den z:dje Lerpå följde war laggdk pä bordet; hwarefrer och sedan Kongl.. Majus Näviga Förklarande i delta ämne äftven biifwic upläst, Högloft. Ridderskapet och Adeln log detsamma, uti behörigt öfwsrwägande, och bestöt at bifalla jörberörda Betänkande i hela dest widd, imil dest Kongl,. Mytt och Riksens.Ständer annorlunda öfwerensko N? i4;s « ma; och skulle de öfriga Kels-aÄiva Skänden, genom u drag af krotocollet, wänligen undfå del af delta beslut, bät lu^ra. Den Ztte Junik. S. D. Beslöt Högloflige Ridverskayet ^ch Adeln, i likhet m d hwav de öfriga kelfleLlivL Ständen redan widtazit, de Sexton T annor Guld U rikeS Gäld, hwarmed Stats - Werket warit behäftabt, pä Riksgälds-Werket lil betalning transxortera; hwilket, genom u drag af Lrotocollet, flulle de 6.elxeÄivL Med - Ständen tilkannagijwas. lät kuxra.
Våg levererade smidet, endast med uteslutande af de i Forniulairet tili uppgifter för Bruk upptagne omkostnader till förlamade Smeders och Enkors underhåll, får lill antagande föreslå barbos bilagde, förnyade Formulaire för cal culativ uppgift lill Bruks uppskattning. Pag. 55. få §. Inom Ridderskapei och Adeln har Herr Grefve von Fersen, Matiss anmärkt, att det i denna §. foreskrifves, att af hvarje privilegieradt Skeppund skall Bevillning erläggas, men att den i stället borde bestämmas efter hvarje privilegieradt och tillverkadt Skeppund; att följden af närvarande ordalydelse är den, att Bevillning påföres hvarje Bruk för manufactursmidet, icke efter hvad som tillverkats utan efter hvad privilegierne innehålla, hvadan ock den ena mamlfactur-egaren efter den andra börjat nedlägga och afsäga sig privilegierne, emedan nu i några år oonjuncturerire varit föga lönande, samt att om prisen höja sig framdeles , komma nya undersökningar, privilegier och kostnader att drabba Närings-idkaren , för atf återvinna en rättighet, som han aldrig förverkat. Vid Öfvervägande häraf, har Utskottet ansett den föreslagna förändringen möjligen kunna medföra osäkerhet i confcrojen å beräkningen af den Bevillning, sorn Staten i afseende härpå eger att påräkna; hvadan, och enär befrielse från Bevillning för nedlagde smiden, hädanefter söm hittills, icke synes böra få tillgodonjutas i annan ordning, än den 7.4 §* utstakat, Utskottet funnit sig böra tillstyrka, alt 73 §. i nu gällande Bevillnings-Stadga må i de» blifvande Bevillnings-Förordningen bibehållas oförändrad* Pag. 55 &t 56. 7» §•'
tvistiga fall, som kunna inverka på utgången, få påräkna en 3) Utländska ord, som vunnit så allmänt bruk i vårt språk, att de kunna anses försvenskade, må få medtagas. Så / edes ord sådana som » tenor », » ters », men mindre allmänna såsom » feodal », » fenol » och liknande. 4) Endast en böjningsform får upptagas af samma ord. Således t. ex. både nominativen » lod » och genitiven » lods », både imperativen » red » och infinitiven » reda » och liknande. Enligt nedanstående intyg har det i pristäflingen som 5) Likaljudande ord, som tillhöra olika ordklasser eller ha olika pris utfästa beloppet betydelse, få endast upptagas en gång. - u. 6) För stafningen kunna ej allt för stränga gränser rättvisli(Stämpelpapper) gen fastställas, utan godkännas allmänt vedertagna stafningssystem. Hos mig undertecknad J. Mittår, Notarius Publicus i 7) Alla deltagande skrifter skola å kuvertet förutom adress vara har hr direktör Frithiof Hellberg denna dag depobetecknade med orden Iduns Chicagotäfllng » för att förStockholm, tillkännagifvande, varas intill täflingstidens utgång, då de brytas I närvaro af prisdomarne. nerat Ett tusen tvåhundra (1200) kronor med att detta penningbelopp får lyftas af den eller de personer, som 8) Hvarje täflande bör ordna antalet af sina funna ord i tio af den af redaktionen för tidningen Idun tillsatta prisnämnd grupper, så att alla ord med samma begynnelsebokstaf komma efter priset eller prisen uti den annonserade pristäflait hvarandra, samt själf hopsummera och angifva summan under listan. tillerkännas betygar 9) Alla lösningar böra innehålla prenumerantens namn, som abrörande ordet » fosterland », solut hemlighålles för utom redaktionen stående, äfvensom uppgift på Stockholm den 30 januari 1893. det ställe, där prenumerationen ägt rum. Skulle någon önska förbli Ex officio - anonym, har han rätt meddela dessa uppgifter i förseglad namnsedel, som omsorgsfullt bör fästas vid skriften och endast i hände / se af vinst (Stämpel.) brytes.
Sedan hos Kongl. General-TullStyrelsen Engelske Mechanisten James Watson tillkännagifvit, det framlidne General-TulIDirecteuren, Presidenten m. m. Friherre Skjöldebrand af honom betingat en större Svängkrarij emot betalning af 2,000 R:dr, oberäknadt grundläggning pch uppsättning, hvilka serskildt uppgått till en kostnad af i,25o R:dr allt Banko, och Watson derjemte anhållit, att den plats, hvarest samma kran borde uppföras, måtte bestämmas; så har General-TullStyrelsen, som, i okunnighet om denna afhandling, ej funnit sig tillständigt att derom omedelbarligen något förordna, i skrifvelse den 24 Mars 1827 till Kongl. Maj:ts Nådiga afgörande i underdånighet öfverlemnat detta ärende, samt tillika i underdånighet upplyst, att ifrågavarande Sväng-kran, ämnad, att utur Fartygen uppfordra samt på Skeppsbron land-föra vahror, ieke vore för Tullverket oundgängligen behöflig, men att den likväl skulle bereda större skyndsamhet och säkerhet vid lossningen, serdeles i förening med en efter någon godkänd nyare method inrättad Vågbalance, hvarigenom vunnes icke blott besparing af tid och kostnad, utan äfven, i synnerhet vid Socker-vägningar, en närmare controll. Och med afseende på de fördelar som genom denna anstalts tillvägabringande otvifvelaktig vore att förvänta, meddelade, den 4 Maji samma år, Kongl. Maj:t. Nådigt tillstånd till inköpet och uppsättandet af berörde Sväng-kran för TullVerkets räkning, med nådigt förordnande derjemte, att, efter Stockholms Stads DrätselCommissions hörande, General-TullStyrelsen skulle bestämma platsen för kran-byggnaden och gå i författning om anskaffandet, i behörig ordning, af den föreslagne Våg-balancen. Efter hvad upplyst blifvit, skall denna Sväng-kran, i anseende till felaktig uppställning, icke uppfylla det dermed åsyftade ändamål, samt i följd deraf sällan begagnas.
Då härtill kommer, att 2:ne riksstånd redan godkänt Utskottets afstyrkande af bifall till motionen, hvarigenom den väckta frågan, till följe af 75 § Riksdags-ordningen, redan förfallit, så lura åtcrremisserna icke kunna till någon åtgärd föranleda. Besvärsoch Ekon.-Utskottels Utlåtande, iV:o HO. N:o 110, Ank. till Exp.-Utsk. den 30 Maj 1851, kl. 1 e. m. Utlåtande, i anledning af återremisser utaf Betänkandet N:o 28, i fråga om förändring i föreskrifterna för fartygs uppmätning. Det afstyrkande Utlåtande, Utskottet under omförmälde N:r afgifvit öfver en af ht Ekelund väckt motion om förändrad Skeppsmätare-stadga, har blifvit bifallet af högvördige Preste-ståndet, men af samtliga öfriga Riks-stånden till Utskottets vidare behandling och utredning återremitteradt, med yrkande om underdånig skrifvelses aflåtande till Kongl. Majit för vinnande af nämnda förändring, uppgjord på de af motionären angifna grunder. De skäl, som för berörde yrkande i de remisserna åtföljande diskussionsprotokollen förekomma och hvilka hufvudsakligen sammanstämma med de i sjelfva motionen anförde, äro i korthet följande: att i nu varande Skeppsmåtare-stadga afseende mera gjorts på hvad ett fartyg kan bära, än å hvad det kan rymma; att osäkerhet och misstag uppkomma vid bestämmandet, till hvilken klass fartyget hörer; att genom dylika misstag, fastän ej så stora, att skeppsmätaren derför kan ställas till ansvar, differanser i uppmätt drägtighet af 500 skepp:d eller närmare 30 läster kunna uppstå, och att följaktligen mätningarne utfalla mycket ojemnt och origtigt, hvarpå såsom exempel anförts, att samma fartyg blifvit mätt både till 207 och 164 läster; att fördelarne af ett annat system, grundadt på hvad som i diskussionen och motionen blifvit kalladt „mätning efter kubik-innehåll“, skulle medföra fördelen af att gifva ett och samma resultat, om också fartyget mättes förnyade - Ålim.
Förbättring af nämnde lag, serdeles i vissa delar, har jemväl länge varit af behofvet påkallad; och medgifvas måste, att de delar, som afses i nådiga förslaget, isynnerhet äro mindre tillfredsställande, ehuru det ej kan förnekas, att omförmälte lagstiftning är besvärad med åtskilliga andra bristfälligheter och således tarfvar en mera omfattande revision, än Lag-Utkottets Betänkande, N:o 29. 13 den som nu är i fråga. Att åstadkomma en fullständigare förbättring utgjorde ock föremålet för nämnde Ständers bemödande. De kunde ej förbise den vigt, som ett ordnadt inteckningsväsende utöfvar. Derpå beror till stor del den allmänna krediten; och det blir nödvändigare i samma mohn, som industriella företagen mångfaldigas och behofvet af realkreditens användande tilltager. Det hade derföre varit mest önskvärdt om man nu kunnat emotse en vidsträcktare förbättring i denna del af lagstiftningen; kunnat, i enlighet med sednaste Ständers syftemål, erhålla en fullständig inteckningslag, så att man icke vidare behöft att i ett ämne, som i dagliga affärslifvet ständigt återkommer, söka ledning i en mängd spridda och derigenom mindre fattiiga föreskrifter. Men, om än detta syftemål icke kan realiseras medelst antagande af det förslag Kongl. Majit, med anledning af sist församlade Ständers beslut, behagat i nåder framställa, utgör sådant likväl icke ett hinder emot antagandet. Hvarje förbättring i samhällsinstitutionerna verkar välgörande i den mohn den undanrödjer en felaktighet, afhjelper en brist; och således inskränker Utskottet sig nu blott till besvarande af den fråga; är det nådiga förslaget för de fall det afser tillfyllestgörande eller ändamålsenligt? Efter hvad Utskottet redan yttrat, är detsamma, så vidt det afser förändringar uti och tillägg till gällande intecknings-lag, bygdt på af Ilikets Ständer redan uttalade åsigter, derföre fullständigt redogöres i ofvan intagna proposition; och som Utskottet delar dessa åsigter, borde deraf följa att Utskottet äfven understödjer den Nådiga propositionen. Men en omständighet möter likväl deremot.
D-putöilionen. asträdde^ efter wanlighcksn bcled». fagad. Friherre ö/lgnnsrlisim. Enär wid början as drliiii dags scstion olika urningar !)')prdeS hu« ruwida de o.uge Riks-S.äirten disallit Anjwarighels» La. Den 20 December. rszg Aigcn eller ej, ivar min tanka att underlätta denna öfverläggning genom meddelande af den underrättelse jag fält as Secreterarne VValsrius och Osor^ii. Dä j a !.u fäkt den uplysning, att samma underrättelse mac ogrundad, bcwisar sädant art wederboxligt Prols» coils-Urdrag är altid säkrast att bygga uppä. Hwad beträffar min afsigt, skal! denna dags Protocol! witsvroa, ärr jag straxr i början af mitt anförande förut, sakte validiketen af Riddcrsikapet och Adelns i gär fal» tade beslut/ och att min framställning om öswrrlägg» ningens hwilande till desi det förwäntade ProtocollrUtdraget kunde ankomma icke angick samma beslut, uran endast frägan huruwida tre Stand Answarig» Hers-Lagen bifallit eller, ej dch hwilken utan twifwel betodde pä ytterligare uplysning, Friherre bralfl von wolstein, begärde tillstånd, alt med de öfrige Ständen fä communice» ta sitt i dag upläste dictamen, hwilket, uppä derom gjord proposition, bifölls, Derefter företogs öfrverläggningen af Stats.Ut» skottets sist uplästa Betänkande. Friherre ^reäo, kabian, upläste till Protokollet följande? Aldrig har rältwisan, tacksamheten och Nationens wärdighet i ett närmare sammanhang pakallar vkdderffapet och AdelnS deltagande, än i frägan rörande de dt^cklige Finnarne.
Län motion, angående rättighet för länteoch tionde-gifvare, att leverera sådan spanmål, som de för året bevisligen inskördat, eller ock att lösa densamma efter markegång med vanlig förhöjning, 31:0 Anders Danielssons ifrån Elfsborgs Län anförande, angående grundernaoch vilkoren för grundskatternes utgörande, m. m., 32:0 Per Jönssons ifrån Christianstads Län motion, angående lösen af krono-tionden och kyrkans tionde, samt forsel-lönens nedsättande för den spanmål i Skåne, som är indelt lill Stockholms barnhus, 33:o Nili Magnussons ifrån Calmar Län memorial, omförbud för ti©nde-tagare att fordra lösen för tionde-spanmål till högre belopp, än efter markegångs-pris, m. m., 3/po J, O. Dahlbergs ifrån WeslerNorrlands Län motion, om indelte hemmans-räntors uppbärande af Kronofogden i Orten efter markegång, jn. m-, 35:o jöns jönssons ifrån Christianstads Län memorial, angående sättet för lön-spainnålens lösen eller utgörande; 36;o Olof Svenssons ifrån Bohus Län motion, om rättighet för Tjörns, Sohlberga och Thorsby Socknar, att få, efter markegångs-pris, lösa den tionde-spanmål, sorn af dem utgöres till Marstrands Kyrka och Skola, 37:0 Nils Insulins ifrån Stockholms Län motion, alt vid markegångssättningar, omröstning må ske per capita, samt altid förut utrönas, huruvida Ledamöterne utgöras till ena hälften af löngifvare och till andra hälften af löntagare; 38:o Erik Svanbergs ifrån VesterNorrlands Län motion, angående sättet för enskilde hemmansräntors utgörande; och 39:0 Sven Ileurlins ifrån Kronobergs Län motion, angående rättighet för räntegifvare att till Kronans tjenstemän, på vanligt ställe aflemna Kronans behållna spanmål, då den blifvit uppsagd att in natura utgöras. till Lagutskottet: 1:0 Johan Peter Jansson* ifrån Stockholms Län motion, angående an - Prot. Utdr. d, 15 Mars 1834.