Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Outum ut 8upru. ^f. Mrnt/re. o/ /^coiooo//o^ o/don //ornlo/.?- oc/r /'H?onv-d/'er/^/on, ////o> //,/rov d/o/d dor/tt/?go/r / el ^toc/e/m/z/x' e/ce/ 2^ -§^0. l^iurvur u n el e: 8tuts-I^Iinistern lo,' Utrikes /iiendenu, Iluns Kxeellens Iler, Kil li erre ^'cnne/e// 8tuls-däden: lieie Ki l norre />'//»^ Ileir Kiilrsire /lage/'ö/e//cs^ Kiilieire 'vöre ^c/eee/2cn/e<dn ^ Orefve Krilrerre 6lp?/err/mu?^ lillförordnude Ilof-Lunderen //ms^ Idllloi ordnude 8lut8-8ecret6igren d5/errt/ee. d illloror<lnude 8!uts-8ecret6ruren ^>/eent/e6 uppläste i undeidänigliet till jiistering ett, i följd uf Kongl. Nuj:ts förut futtudelXädigu deslut, upp8utt förslug till Kongl. ^luj:ts lVudigu proposition till dikets 8tundei', ungu»nde nedsättning ul räntui» i det för studen VVenersliorg devi Ijude d^ggnudslun. Kongl. Nuj:t täcktes, enligt 8tuts-dädets underdunigu tillst^rkunde, i ljäder gill» detlu förslug, sädunt det linnes piotocollet dilugdt, ocl> delullte, utt Kongl. ^luj:ts lVudigu pi oposition skulle, i öfverensstämmelse dermed» under denna dug till dikets 8tänder expedieras.
Till ett fjerdedels ämbar tager man ett stycke alun af en hasselnöts storlek. Medlet är oskadligt. Hvarj elianda. Fotogenlampors brännare o c h vekar böra skotas på följande sätt, om man vill, att de skola tjenstgöra väl. Brännaren skall alltid hållas ren och blank; annars blir ljusskenet matt, metallen tager till sig för mycket värme från lågan och lampan börjar ryka. En gång i månaden böra alla brännare kokas i en lösning af en dryg matsked soda och litet tvål till ji kanna vatten. Efter två till fyra timmar afhälles det smutsiga vattnet och ny varm lut af samma slag slås i pannan, tillräckligt för att täcka brännarne. Efter fem minuters kokning upptagas brännarne, sköljas i rent, varmt vatten och torkas väl med en mjuk trasa, innan vekarne isättas. Om vekarne suga till sig för mycket dam och smuts från oljan, och man ej behöfver nya, rengöras de genom kokning i vatten, blandadt med vinättika, och torkas väl innan de å nyo isättas. Har en veke tjenstgjort under en hel vinter, så duger han ej fram på våren, utan bör ersättas med en ny. Vekarne böra om dagen vara nedskrufvade något inunder brännarhylsans kant, till förekommande l 8. W. B. Om edert munvatten Ur ej annat än godt att säga. Fortsätt dermed! Men ni bör helst taga dubbelt så mycket pulver för hvarje gång. Lotta. Edert onda i ryggen står efter all sannolikhet i sammanhang med menstruationsrubbningen. Iakttag stillhet så mycket som möjligt under regleringen, kläd er varmt om underlif, hen och fötter och försök mot värken i ryggen 2 gånger dagligen dugliga frotteringar med ett liniment af 2 delar kamf&amp;rolja och 1 del bolmörtsolja. Ökas edert onda, sä bör ni vara eder mans vilja underdånig. Villrådig matmor. Vi vilja afråda eder från att använda dylika ägg. Icke friska ägg i allmänhet kunna vara farliga för hvem som helst, och äro i alla händelser att absolut undvika för svaga magar. E. A. T. Ni torde näppeligen kunna bli fullt qvitt edert onda.
Apotheksvaror; Ben, andra slag; oarbetade, Bilder, andra slag; Bildthuggeri-arbeten af träd och Architectoniska arbeten; Bokstafs-stämplar (infoisel-lullen) Sill, (värdet och införsel-tullen); Tjäder (införsel-tulleu); Bresilja; Galmeja; Garny Kamulls eller Redgarn, ofärgadt, otrinnadt och odubbieradt; Glas, »pegel, rå och oslipade eller såkallade glasämnen; Glas, spegel, slipade, ofolierade; Glas-, spegelslipade, folierade; Guld, bokäkta och oäkta; Hattar, Italienska, strå; Hattar af siden eller annan väfnad; Hummer; Instrumenter, musicaliska; Kakel; Koppar, andra belfärdiga arbeten; Läder; Läster; Mastix (värdet och införsel-tullen); Munlack; Ostron; Silfver, bok; Sköldpadd; Stenkol; Stål, garf; Sågblad; Träd; Vin och Vismut (införsel-tullen); i följd hvaraf i.-sta, 8, 17, ig, 20, 24, 53, 62, 78, 79, 81, 9a, g3, 94, 96, 97, 102, io5, n5, 1 a6, 167, 180, 196, 197, 199, 304, 2 i5, 2 5 o, ,251, 255, 260, 265, 270, 279, 280, 3i6 och 3i8, voterings-proposi Jonerna funnos komma att förfalla; 4:o Fann Ridderskapet och Adeln, alt de frågor, som utgjort föremål för den 4:ds och 5;tc af de speciella anmärkningarna, komma att föi falla. 5:o Sedan underrättelse ankommit, att Vällofl, Borgare-Ståndet ansett 2tdra votei inga-pi orohtioncn förfalla, emedan nämnde Stånd frånträdt den serskilda mening, som lörauledt samma voterings-proposition; fann Ridderskapet och Adeln nämnde voterings-proposition böra förfalla; 6:0
I enlighet härmed får Utskottet vördsamt tillstyrka, att Rikets Ständer måtte, i underdånig skrifvelse till Kongl, Maj:t, anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes utfärda en författning, 6 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o S6. hvarigenom stadgas, att vederbörande kommunalstämma må ega att vidtaga de förändringar med distriktoch sockenmagasiner, som af stämman nyttiga anses; dock att, derest ett dylikt magasins rörelse minskas eller alldeles indrages, det derigenom erhållna kapital under behörig kontroll bibehålies, samt räntan deraf fortfarande användes till samma ändamål, hvartill afkastningen från magasinet hittills utgått. Stockholm den 26 Januari 1863. Ank. till Exp.-Utsk. don 27 Jan. 18 63, kl, 6 e. m. Betänkande., i anledning af väckt motion om lämpligare fördelning emellan socknar inom samma pastorat af den återvunna helgonskylden. Anders Pehrsson från Christianstads län har uti en inom Hedervärda BondeStåndet väckt motion (N:o 200) fästat uppmärksamheten derpå, att ehuru, på grund af Rikets Ständers beslut vid riksdagen 1854, genom Kongl. Brefvet till Kammar-kollegium den 17 September 1856 blifvit stadgadt, att den helgonskyld, som utgått från socknar, belägna inom två mil från städerna Lund, Malmö, Landskrona, Helsingborg, Ystad, Christianstad, Cimbrishamn och Sölvesborg inom Lunds stift, samt från Halmstad, Warberg och Falkenberg inom provinsen Halland och varit anslagen till inom samma städer befintliga lärdomsskolor, skall från skolorna skiljas och till församlingarne återställas, för att till deras egna behof, i öfverensstämmelse med det ursprungliga ändamålet, användas; samt, enligt motionärens förmenande, ostridigt är, att detta ursprungliga ändamål vore klockares aflöning eller, i händelse helgonskylds-spanmålen derför kunde umbäras, folkundervisningens befrämjande; så hade dock vid emellan församlingar af samma pastorat, hvilka hafva gemensam klockare, uppkomna tvister om den återvunna spanmålens användande, ofvanberörda Kongl.
R:dr 67. 24. - 426. 32* 140, — Till Böckert inköp och inbindning för Kongl. Bibliotheket öfverflyt. tade från Åttonde Hufvud-Titeln 1,000. — Hushyres-medel, förut beviljade, som hittills utgått af Hufvud-Titelns Besparingar : lör X1 a ndtmäteri-Kontoret i Calmar 60. — för Eder Kongl. Majus BefaHningshafvande i Blekinge ' Län till Boning*- och Embets-rum, tillökning 133. 16. -*■ likaledes i Jönköpings Län . , 166. 32. —" likaledes i Kronobetgs Län . , 16G. 32: Lön för en Härads-Skrtfyare i Kon - Underdåniga Skrifvelse?] 55g ga och Uppvidinge Härader, indelt 36. 32. - oindelt 43. 16. -r Tillökning å anslagen för Skrifmaterialier och Expenser samt Ved och Ljus för Kongl. Collegierne och öfriga Allmänna Verken, tillsamman . 12,375. “ ~ri Hvarjemte förra anslaget för dessa behof blifvit från' g:de Hufvud-Titeln hit öfverfördt 29,965.' Från Åttonde Hufvud-Titeln hit öfverflyttade af anslaget för ReseocR Traktaments-penningar, £ och för Civile Ernbetsoch Tjen. g o.' — —; Nya löner för 8 Länsmän i Kronobergs
53,136,60 och de i andra kolumnen upptagna inkomster 27,959,40 med afdrag af ljuspenningarne som af särskildt anslag '•'gä med 1,920 jemte 900 som af förra Öfver-Kommissarie-lönen äro Statsverket besparade, och de 1,350 Bil. N:o 6 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1856. 31 som äro anvisade tili gratificationer åt extra ordinarie tjenstemän och vakt beljenle, utgör riksmynt Ridr 81,426 eller 54,284 Ridr banco, den å nuvarande Riks-Stat upptagna summa för KammarHällen. Kär från den blifvande lönestaten, sorn, enligt mitt nu i underdånighet framställda förslag, skulle upptaga tillsammans riksmynt R:dr 123,650 afdragas: den nuvarande atlöningsstalen 8 1,426 ljuspenuingarne . 1,920 sportler, som skulle antingen till Statskassan ingå eller upphöra alt af henne ersättas 6,16 1 ^ så blefve den egentliga tillökningen i Statsverkets utgifter till Kam” mar-Hälten riksmynt R:dr 34.143.“ Kammar-Rättens i sammanhang med löneregleringsfrågan framställda förslag till ändringar i samma Rätts Instruktion torde, likasom för Kammar-kollegium är hemstäldf, för så vidt de ej äro en omedelbar följd af den nu framlagda atlöningsstalen, få till Eders Kongl. Majus nådiga pröfning anmälas, när Rikets Ständer fattat sitt beslut angående lönanslaget.
Hå diskussionen tyckes lida till sitt slut, vill jag icke länge uppehålla tiden. Het är endast för att vederlägga en af Hr Printzensköld gjord upgift, som jag begärt ordet, emedan jag icke tror, att den blifvit sä vederlagd, som den fordrat. Hr Printzensköld har nemi. sagt, att endast några undantagsförhållandeu skulle göra denna förändring nödvändig. Jag ber dock, att fä fästa upmärksamheten pä den mängd komitéer, jag tror nästan lill lika antal med Utskotten under Kiksdagarue, som sedan sista Riksdagen varit tillsatta, ett förhållande, hvilket, enligt min tanka, tillräckligt ådagalägger behofvet af den nu ifrågasatta förändringen. En hvar, som är tillgänglig för skäl, lärer väl inse omöjligheten för vissa Utsk., att under Riksdagen hinna utarbeta och Den 14 December f. m. 327 framlägga antagliga förslag i de många stora ocb vigtiga frågor, ■sorn, i bredd med eu stigande samhällsutveckling, upstå och tarfva en tillfredsställande lösning. PA dessa, jemte de skäl, hvilka finnas i Konst.Utskits Betänk, anförda, och hvilka här af flere talare redan blifvit tillräckligt åberopade, får jag anhålla örn bifall till det hvilande förslaget. Sedan ropen på propos. förnyats, blef öfverläggningen förklarad afslutad, hvarefter och sedan H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att under öfverläggningen yrkats dels antagande och dels förkastande af det förev:de förslaget, H. Exc. framstälde propos. å förslagets antagande, samt, efter densammas besvarande med starka ja, blandade med nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. Hr Printzensköld begärde votering. Uplästes och godkändes följande voter.propos. Den, som antager det uti 1 l:te punkten af Konst.Utsk:ts Mern. N:o 2 framstälda förslag till tillägg i 109 § B.F. och 80 §lt.O., ang:de upskof i Biksdag, röstar Ja; den det ej vill, röstar Neji vinber Nej, förkastar E. o. Ad. förenämnde förslag.
Major erhållit rättighet a« under arrende behålla denna Kungsgård pä 2 s ar eller till midfasta!, 182; warandes arrende rättigheten af merberörde Kungsgård under den g Februari 1822 transports, rad ä Lieukenanten Daniel Lrsnär. Gottland. iz:o Roma Lloster Kungs Ladugärd 6s ma«ptal med 7 Torp. Till sölje af Riksens Ständers förordnande wid 1720 ärs Riksdag, hwarmedelst de Landshöfdingar, svin med inga Boställen wörö försedde, fatt förhoppning pä KungSgardar, sä wäl som deraf att Landshöfdingen pä Gottland icke njuter någon indeld lön, har är 1721. Roma Kungs Ladugärd blifwit Landshöfdingen derstädes för en arrendesumma as 200 Duler S:mt upläten, likmätigt Kongl. Kammar-Collegii och Stats. CvntoiretS Bref till orten as den n Mars sistnämnde är, såsom ock Landshösdingarne altscdan tid ester annan densamma med sädane wilkor innehaft. Arrende summan har utgjort efter Z daler S:mt Riks, dalem 66 R dr Z2 sk. och utgöres i öfrigt till denna Kungogärd af Kronans bchällne ordinarie dagswärken 912^ öke och iZ2§ dränqe mantals dagSwcrken ärli, gen, derföre nägon betalning till Kronan icke erlägges. Enligt Kongl. Brefwet ben 27 April »799, bör Den i6 December.
Att äter i säsom nägon tyckts önsta , votera öfwer huruwida ämnet till afgörande nu kunde upptagas, hwilket beror af sättet att första 70 §:s rätta mening, det wore, säsom Herr jöfwerste Loci; sig yttrat, att vo, tera om Constitutivnen, hwarom jag är bfwcrtygad att här ingen fräga kan uppstä. Herr 4098 Den 10 October. Herr von 8cksnt2, Ikvsr krestr. 6sdr.: SI wida jag rätt fattat meningen af Regerings - Formen, och i anledning af betz s6Z, tror jag att sedan Åtskilliga anmärkningar blifwit gjorda emot B-willnings - Utskottets förstag, ingen annan proposition kan göras än till antagande af Utskottets fdrst g eller ättrremih deraf till Utskottet, jemte meddelande af de gjorda anmärkningarna. RopadcS Nej. / Grefwe Os Is Osr 6 ie, ^scod: Om Herr Locks begäran: att först mätte afgöras, huru« wida Mälet nu kunde upptagas, skulle äga rum, wore det detsamma, som att votera om huruwida det war lagligt att Ridderskapct och Adeln för fyra Mänader sedan remitterade mälct till Dewillnings - Utskottet och fordrade att BcwillningSgrundern? skulle utarbetar, samt för 14 Dagar sedan bcstbt att de efter en bestämd tid skulle till afgörande företagas. Det skulle kunna leda till den olagligheten, alt ett redan tagit Dcstut blefwe kullkastadt, hwilket wore att öpna fältet för alla möjeliga vordningar. Herr Lock: Det är just derföre jag begärt, att preliminärer, frägans afgörande mätte tilk Constitlltions - Utskottet remittera-. Herr käsilmsn, Otto I^reclnc: Jag kan alldrig mi^känna de Ledamöterwärdiga tänkesätt och rena afsigter, som anse all discussion om i fräga warande ämne leda till wädeliga följder.
Att han blifvit igenkänd och äfven förmodades vara en detektiv tviflade han icke på; men han var likväl nyfiken på hvad Brauner hade att säga. Sjelf var han ej rätt säker på huru långt han vågade gå för att genom en oberäknad vändning skada sin sak. Hammar iakttog genast att skrifbordet nyss blifvit användt. Locket till bläckhornet var öppet och bläcket på en stålpenna hade ännu ej hunnit torka. Troligen hade Brauner blifvit afbruten af bullret, då Hammar öppnade dörren. Att papper och skrifunderlaget saknades syntes honom märkvärdigt; men nyckelknippan, som satt i en af skrifbordslådorna, kunde förklara detta. Hon drog ut lådan. Portföljen, hvilken i hastigheten blifvit nedlagd, fans der. Detektiven såg sig om. Han skulle ovilkorligen höra, när Brauner kom. Med en djerfhet, som kunnat misslyckas gaf han sig tid till att öppna portföljen. De anteckningar Brauner ej hunnit fullborda, voro af oskyldigaste slag: »Operaartisterna 300, musiken 150, hypnotisören 50, hans medhjelpare ...» Der hade räkningen blifvit afbruten. Det var således endast en hastig annotering öfver de honorar de vid festen assisterande erhållit. I öfrigt innehöll portföljen endast läskpapper och några ark hvitt stämpladt papper. På randalmanackan funnos för vissa dagar anteckningarna: »Sk. K. A. B.», »S. E. B.», »S. R. B.» etc. hvilket Hammar genast uttydde såsom förfallodagar för inbetalningar till Skandinaviska kreditaktiebolaget, Stockholms enskilda bank, Sveriges riksbank o. s. v. I portföljens ficka funnos några bankaviser. Hammar såg på en af dem och gjorde en åtbörd af öfverraskning. – Således äfven förfalskare! Det var nära, att han högt skrikit detta. Saken var tydlig. Avisen underrättade en brukspatron Magnusson på Grundbynäs att denne vore acceptant å en vexel, stor 50,000 kronor, som dragits af konsul Felix Brauner. Således måste Magnusson och ej Brauner innehafva avisen, om allt varit riktigt.
Beträffande åter Herr von Köchs förslag, att utländsk man, som i stad vunnit burskap, skulle ega att reda i skepp likasom Svenska undersåter, så enär motionären icke närmare utvecklat, under hvilka vilkor sådan rättighet skulle kunna utländningar medgifvas, än att, enligt motionärens förslag, burskap skulle dertill erfordras, hvilket åter strider emot Rikets Ständers vid innevarande riksdag fattade beslut, att burskap ej vidare bör utgöra vilkor för närings utöfvande, samt det icke torde kunna ifrågasättas, att utländske män, som med Sverige ej ega annat gemensamt, än att de efter uppgift härstädes sig bosatt, skulle vara berättigade att för sina egande fartyg begagna Svensk flagga och åtnjuta Svenskt skydd saint öfriga dermed förenade rättigheter, hvarigenom förvecklingar med främmande makter otvifvelaktigt skulle uppstå, lärer icke motionärens i detta hänseende framställda förslag förtjena något afseende. På nu anförda skäl anser sig Utskottet böra tillstyrka: att Herr von Hachs motion, såviilt den afser att åt ut ländningar må beredas en vidsträcktare rätt till 'öfvande inom riket af handel, näringar och skeppsrederi, samt Herr Hiertas ifrågavarande motion icke för närvarande må lill någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Jemte ofvanberörda framställningar om förändrade grunder för närings-lagstiftningen och dermed sammanhängande förändringar i de dertill hörande författningar, har Herr von Koch föreslagit upphäfvande af 2, 3, 4, 5, 6 och 7 Kapitlen Flandels-balken och öfverflyttande till den speciela ekonomiska lagstiftningen af de stadganden, dessa kapitel innehålla. Utskottet, som lika med motionären anser det vara af synnerlig vigt, att genom införandet af den nya lagstiftning för näringarne, hvarom Rikets Ständer beslutat att hos Kongl. Majit anhålla, tillika må vinnas all möjlig reda och lätthet för näringsidkaren att igenfinna de föreskrifter, han har att iakttaga, finnér det vara till sådant ändamål tjenligt, att de stadganden i nämnde kapitel, hvilka blifvit genom sednare ekonomiska författningar ändrade, uttryckligen förklaras upphäfda.
Men det oaktadt kan jag likväl för min del icke underlåta att betvifla tullens lämplighet, såsom inkomstkälla för Staten, och anhåller vördsammast att åtminstone få i korthet redogöra för mina åsigter. Det hufvudsakligaste, som kan anföras till tullens försvar, torde kunna hänföras under följande momenter, nemi.: i:o Tullen är det lättaste sättet att erhålla den största skatt med minsta känning för folket. Till svar häfpå vill jag erinra, att det är consumenten, som genom högre varupris slutligen får betala icke blott den af köpmannen förskjutna tullen, utan äfven en dryg ränta för detta föi’skott, samt dessutom den ofantliga kostnaden för sjelfva tulluppbörden, och följaktligen vida mer än han behöft utgifva, om han directe skolat utgöra sin andel i Statens af tullen påräknade inkomst. Någon torde invända, att massan af consumenter icke inser och begriper detta förhållande och derföre utgör skatten utan knot. Men derigenom medger man också, att hela tullinrättningen blott är ett sätt att bedraga enfalldigt folk och att narra af dem en skatt, som man fruktar, att de icke skulle godvilligt hafva åtagit sig. Upplys derföre folket om verkliga förhållandet, och man tyckes kunna vara säker, att hvar och en skall vara villig att hellre utgifva en viss fastställd, mindre summa, än att veta sig, likasom genom taskspeleri, beröfvas en vida större, hvars belopp man icke ens kan beräkna. 2:0 Genom tullen kan man hindra införsel af sådana öfverflödsvaror, sorn anses skadliga för landet. Men det är en villfarelse att några varor kunna vara skadliga för landet att införas. Sådana införselsförbud skulle endast reta till lurendrejeri; och för öfrigt är det just genom njntningsbegäret, som menniskan stimuleras till industri och nyttig verksamhet. 3:o Genom tullen kan man skydda de inhemska näringarna. Men de näringar, som icke skulle kunna äga bestånd utan ett sådant skydd, äro icke naturliga för landet, och kunna derföre ulan afsaknad upphöra. Dessutom har erfarenheten visat, att näringar merendels frodats i omvändt förhållande till det skydd man sökt genom tullen förskaffa dem.
H05 Utskottet får i anledning häraf yttra, •att Hr Malmbergs ifrågavarande anhållan åsyftar icke allenast en rubbning uti Städernas Conventioner och Borgerskapets Onera, med hvilket ämne Utskottet icke ager alt taga befattning, utan ock ett utvidgande af de concessioner Riks-Stånden vid 180g och i bio årens Riksdag gjort tili sina innehafvande Privilegier och fortnoner, i hvilket afseende ovilkorligen måste forhällas efter hvad Kongl. .Kungörelsen den 6 April s8io innehåller, och sådant desto heldre, sorn , likmätigt Kongl. Förordningen', den 13 November 1766, inqvartPr ingen är ett onus, hvilket åtföljer icke lott husen, och .Fastigheterna, utan jemväl -Borgerlig rörelse och näring. Blifvaruies detta till Riksens Hi glofl. Ständers eget närmare ompröfvande vordsamligen. ofverlemnadt, Stockholm den 21 Juni 1815. På Högloft. Ridd. och PS Högvörd. Prest Adelns Ledamöters Ståndets Ledamöters På Vallofliga BorgarePå Hedervärda Bonde A. Lantingshausen. vagnar vägnar Bryn. Hesselgren. Ståndets Ledamöters, vägnar A. Fredir.. Ståndets Ledamöters vägnar Nils Mänsson. M. M. Rosbeck. Upp - Den 52 Juni. Uppläst hos samtliga Riks - Stånden den 22 Juni, Vördsamt Memorial! Det Memorial, hvilket Riksdags-Fullmägtigen för Norrbo, Siende och Tuhundra Härader i Westmanland Johan Magnus Wessing till Bon* de-Stlndet inlemnat och derifrån blifvit till Lagutskottet remitteradf, hvaruti föreslås att Uudderplatsers anläggning och de allmänna Härads* skallens anställande efter odjur matte afskaffas, har nämde Utskott ansett innefatta ett ämne af så* dan art att det gemensamt med Allmänna Besvärs och Oeconprnje <•
Mitt hjerta darrar på mina läppar med sin bekännelse, men det fordrar af dig en bekännelse tillbaka. Han tystnade, ögonen orörligt häftade på henne. Hon höll sina drömlikt fästade på jorden; hon ägde icke kraft, hon vågade ej slå upp dem. Minuter förgingo. Åter sade Otto: Du svarar mig icke, och ändå fordrar jag så litet: blott ett svar, ditt rika hjertas enkla och flärdfria svar. Han väntade på svar och minuter förgingo. Han fattade hennes hand, hon svarade icke; han fattade hennes båda händer i sina, det hindrade hon icke; han lutade sitt hufvud mot hennes axel; då slet hon sig sakta lös, men ögonen förblefvo oaflåtligt häftade vid jorden. Otto sade åter: Du svarar mig intet; se på mig, Saida! Och hon slog upp sina ögon och såg på honom. Hvilken blick! Der kunde svaret läsas fullständigt. Liksom regnbågen visar flere färger hvar för sig, oaktadt dess färg i sin helhet blott är en; så afspeglade Saidas ögon på det trognaste hennes själ, men tillika särskilt hvarje känsla, der nu var rådande. Otto kände sin kraft vika; en hemsk aning lade sig som en is vid hans själ. Han kastade sig på knä vid hennes fötter och han talade med sakta och afbruten röst: Din blick visar deltagande för mig och smärta, ingenting vidare ... för mig Men jag vill icke tro på min uttydningsförmåga; jag vill icke tro, att den himmel jag skapat i mina drömmar nu är borta för evigt. Jag vill höra det af dig; jag vill låta Saidas egen röst ljuda fram den hårda sanningen. Sedan skall jag tro. Ja Otto; jag vill tala sanning, så svår sanningen än är att uttala nu, hon som förr varit mig så kär och lätt. Jag älskar ... icke dig. Ynglingens stolthet reste honom upp; det bemäktigade sig honom ett skenbart lugn. Flickan stod för honom darrande, nästan som en brottsling. Du älskar icke mig sade Otto med stadig röst då älskar du en annan, ty din blick säger mig, att du älskar. Och hvem älskar du? Älskar han dig? Jag älskar en fremling, o tillgif mig, som så gerna ville älska dig. David Baremann är fremlingen Om han älskar mig frågar du ... jag vet det ej.