Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Direktionen att meddela upplysning angående de beslut eller andra åtgärder, som af Direktionen kunde vara vidtagne i ändamål att till verkställighet bringa hvad utaf grosshandlanden Rydberg blifvit i dess testamente rörande omförmälde stiftelsen fö - Stats-1 tskultets Utlåtande, N:o 90. 19 reskrifvet, har Direktionen, uti skrifvelse af den 21 sistlidne Februari, tillkännagifvit, alt, med serskild anledning af den fullständiga undervisning, statens härvarande navigationsskola erbjöde i de för sjömanna-yrket nödvändiga theoretiska kunskaper, Direktionen beslutat, att Rydbergska stiftelsen skulle uteslutande verka för sjömannens praktiska utbildning, ehuru Direktionen, som vidtagit förberedande åtgärder för att i denna syftning sätta stiftelsen i verksamhet, icke ännu slutligen bestämt sig för något visst af de i såclaut afseende inom Direktionen väckta förslag. Då, under sådana omständigheter, det synes vara statens rättighet att tillse, det ändamålet med ifrågavarande donation må, så fort ske kan, varda uppnådt, har Utskottet, å andra sidan, i betraktande af donationens ansenliga belopp och då ensamt de deraf inflytande räntemedel utgöra mera än tillräcklig tillgång för underhållandet härstädes af en fullständig och ändamålsenligt organiserad navigationsskola, ansett statsverket icke skäligen böra i detta hänseende vidare betungas med en från dess sida numera icke erforderlig utgift för navigatieus-undervisningen i Stockholm. För den händelse emedlertid, att, af en eller annan anledning, den Rydbergska donationsfonden icke skulle före innevarande års utgång blifva för detta ändamål disponibel, så och på det att undervisningen vid härvarande navigationsskola ej må behöfva afbrytas och de dervid anställde lärare gå i mistning af dem tillförsäkrade löneförmåner, torde de i sådant afseende nödiga medel, tills vidare och intilldess donationsfonden blifver att tillgå, böra förskottsvis och emot framtida godtgörelse af samma fond från Riksgälds-kontoret tillhandahållas.
Uppå [jr Hjertås, Lars, begäran, blefvo reservationerna upplästa. Likaledes upplästes Vällofl. BorgareStts prot utdr. afden 4 dennes, innehållande, att Ståndet återremitterat Ekon. Utsk:s utlåt. K:o 2, med föreläggande att öfver Hr Ekholms motion, jemte tillägg dervid af Hrr Petre' oell Bagge, hufvudsakligen sig utlåta. Hr Hjerta, Lars: Efter hvad jag tror mig hafva hört, lärer detta utlåt, vara återremitteradt från de öfriga Stånden. Om samma åtgärd af detta Stånd vågar jag vördsamt anhålla. De nyss upplästa reservationerna af Hrr Levin och Bergqvist, innefatta en så klar och grundad vederläggning af de motiver,- på grund hvaraf Utsk:s majoritet ansett sig böra visa ifrån sig denna fråga, att blott föga dertill behöfver tilläggas. Hr Levin har lemnat flera upplysande och till sin slutföljd obestridliga exempel på likartade fall, uti hvilka förra riksdagars Ekon.Ulsk. tillstyrkt, och Ständerne beslutat önskningars framförande till Konungen. Skulle ytterligare exempel beiiöfvas, så får jag åberopa en motion vid 1823 års riksdag af en ledamot, sorn nu finnes inom detta Hus, nemi. Hr von Hartmansdorff, sorn då föreslog R. o. Ad. att ingå lill K. M. med den jund. anhållan, att K. M. måtte med mera sparsamhet utdela adelig värdighet. Det kon då ej heller nu göra något intrång på Konungens rutt alt, enligt 28 §:n Reg.Fin, utnämna till embeten, om Ständerne i önskningsväg anhålla, att Regeringen täcktes, i och för utöfningen af denna rättighet, sjelf stadga sådana föreskrifter, som Hr Ekholm föreslagit. Det är ju icke fråga om att tvinga den på Regeringen till annat afseende än hon sjelf kan finna skäl att fasta vid ett uttryck af allmänna tänkesättet; och en regel, som Regeringen sjelf ålägger deni, hvilka söka befordran i Statens tjenst, är ingen inskränkning i prasrogativet, utan en utöfning af detsamma.
— N:o io3. i anledning af RiksdagsFullmägtigen Petter Anderssons från Halland motion, att någon del af OdlingsLånefonden måtte i Diskontrörelse användas. XX. B. 43» A. 90. — N:o 104. i anledning af Herr Rosenblads, B., motion, angående Reserv-Fonder för LåneContoren, och närmare reglementariska stadganden i afseende på den för BankoDiskontVerket bestämda Reserv-Fond. XX. B. 43. A. 190. iN:o io5. med hemställan, att, till följd af Rikets Ständers numera fattade beslut, i anledning af Utskottets, under N:o 79, afgifne Betänkande, Bankens Obligationer, härrörande från dess före år i83o gjorde upplåningar, må fortfarande få i LåneBanken belånas. XX. B. 43. — N:o 106. med anmälan om åtskilliga förändringar och tillägg i afseende på de under litt. A. upptagne allmänna föreskrifter och stadganden i 4tde Art. 5:te Aid. af i83a års BankoReglemente. XX. B. g5, i58. Å. 216. XXI. U. 75. A. 114. XXII. B. 83. A. 99. B. a3o. A. 250. ( 3o ) BankoUtskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: Wto 107. i anledning af Herr Rosenblads motion, om stadgar i gemenskap med Bankens sedelutgifning. XX. B. 95, i5g, 217. Å. 244, 5o3. XXI. U. 370. XXII. A. 69. B. 116. A. 172. E. 296. ■— Wto 108. i anledning af återremiss å Wto 71. XX. B. g5, i5g. A. 217.
R:dr och för »oäkta» från 6 R:dr 24 sk. lill 5 R:dr 16 sk. skålpundet; samt c) i afseende på Halfsidenväfnader, att Shawlar, Shawletter och andru dukar af 10 R:drs värde och deröfver skulle, i städet för nuvarande förtuilningssätt med 20 procent af värdet, förtullas efter vigt med 3 R:dr per skålpund. Såvida icke Presteoch Bonde-Stånden, i afseende på Helsiden-Flor, och Borgare-Ståndet, i afseende på Helsiden-Guldoch Silfvertyg, och Halfsiden-Sbawlar m. m., vilja frånträda sine beslut, måste omröstningar härom anställas, och Utskottet föreslår i sådant hänseende följande propositioner: 130:o. Den, som bifaller Utskottets förslag, att Helsiden-, Väfnader, Alngods, Flor, Gaze, Tyll, alla slag, sammanföras under en rubrik med 6 R:dr införselstull per skålpund, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, bibehålies nuvarande bestämmelse för Flor, nemligen »Kruseller Crepe», 6 R:dr 24 sk. och »annat Flor eller Gaze», 5 R:dr 16 sk. införselstull per skålpund. 151:o. Den, som vill, att, på sätt tre Stånd beslutat, införselstullen å Helsiden-, Väfnader, Alngods, Guldoch Silfvertyg bibehålies för »äkta» vid 20 R:dr och för »oäkta» vid 6 JR.dr 24 sk. skålpundet, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, nedsättes denna tull, för »äkta» till 16 R:dr och för »oäkta» till S R:dr 16 sk. skålpundet.
Och om några allmänna grunder än blefvo bifallne, skulle det lätt kunna hända, att de likväl komme att sakna verkställighet; emedan man tilläfventyrs ej kunde förlikas om sättet att utföra dem. jag vill visserligen ej neka, att ju det föreslagne sättet till FinanceFrågans behandling^ möjligen skulle något kunna förkorta Riksens Ständers arbete för att afslå en FinancePlan, emedan öfverläggningarne i Stånden och dessas skriftväxlingar med Utskotten kunde blifva något mindre vidlyftige: men lika otvifvel* agtigt anser jag det vara, att en plans antagande skulle på detta sätt betydligen fördröjas. Ty kunde Riksens Ständer antaga de allmänna grunderne, då de särskilt framställdes; så skulle de väl ännu säkrare antaga denar 86 ■ Deri 7 April _/, nr, ' pm de voro i en fullständig j^an, till hela, gitt sammtihang, utvecklade och sammanbundpe. Och följaktligen skulle den genast fram» ställde Financeplanen nästan lika snart kunna hinna" antagas, som blotta grunderna, Genom grundernas preliminaira antagande, skulle således arbetet förlängas nästan med hela den tid, sorn måste åtgå, för att kunna på de antagne grunderna uppgöra, och sedan på alla yapliga omvägar afgöra den egentliga planen. M^n ej nog dermed, att en preliminair behandling af grunderna för Financeplanen skulle vara en verkelig omväg och medföra eli, betydlig tidsutdrägt, derigenom skulle dessutom verkliga olyckor möjligen kunna åstadkommas. Emedan nemligen såsom jag förut sökt visa, Riksens Ständer knappt skulle kunna antaga några allmänna grunder, utan att känna sättet, huru de skulle utföras;, så skulle, den nu ifrågavarande motionen, just vara det säkraste sättet att på förhand till intetgöra, hoppet ornen Financereglering. Men sorn, tilläfventyrs de torde gifvas, hvilka icke anse, detta för en olycka: så vill jag till deras behjertande blott öfverlemna, hvad följderna skalle kunna blifva om några allmänna Financegrunder på förhand antogos.
Kreditinrättningar skapa väl genom sig sjelfva inga nya kapital, men de sätta de befintliga i tillfälle att mångdubbla sina tjenster och utbreda dem der de bäst behöfvasMedan handeln och andra näringar i rikt mått skörda kreditens välgerningar, visa kapitalerna en benägenhet att draga sig från jorden, som ännu tryckes af höga räntor. Så länge förhållandet är sådant, skola jordbrukarnes ansträngningar blifva mer eller mindre fruktlösa och jordbruket fortfarande befinna sig i en, jemförelsevis til! andra näringar, tryckt ställning. Under sednare tider har man i de flesta länder insett behofvet af * särskilda kredit-inrättningar för jordbruket och sökt att genom hypotheksbanker eller andra dylika anstalter tillförsäkra det nöcliga kapitaler. Men ehuru erfarenheten visat, att dessa anstalter allestädes, der de vunnit någon utbredning, utöfvat ett välgörande inflytande på jordbruket, så hafva de likväl, antingen derföre, att deras organisation varit bristfällig, eller emedan deras verkningskrets icke varit nog omfattande, endast på ett ofullkomligt sätt uppfyllt sitt ändamål. Uti de nya kredit-inrättningarne bar inträde vunnits för endast en mindre del af den intecknade skuld, som belastar jorden. Jordegarne anlita ännu omedelbart eller genom dyrlegda biträden kapitalisterna för placering af inteckningar, hvilka både kunde och borde af hypotheks-inrättningar öfvertagas. Vid denna placering skola alltid stora svårigheter möta. Kapitalisten vill förfoga Öfver de medel, lian utlånar; oförmodade händelser kunna medföra en fördelaktigare placering, i hvilket fall det för honom är af vigt att utan tidsutdrägt komma i besittning af sina kapital. Belånar han en inteckning, så kan han sällan förfoga öfver sitt kapital; ty sådan försträckning är till sin natur en försträckning på längre tid. Det är icke med fastighelsegaren, som med köpmannen, hvilken vid hvarje företag omsätter sitt kapital och således kan betala erhållen försträckning på en gång och inom kort tid. Den, som lånar till köpeskilling för en egendom, eller för att förbättra sin jord, uppbär årligen endast en ringa afkomst af det kapital, han nedlägger, och kan blott på längre tid och småningom aflösa sin skuld. Inteckningar kunna väl öfverlåtas, men en sådan öfverlåtelse är icke heller utan svårigheter.
Engelsmännen börja sin middag mellan kl. 5 och 6, hofvet o c h några högförnäma hus göra dock härifrån undantag. Drottning Viktoria dinerar sålunda först kl. 6 på aftonen. Tyskarne i allmänhet intaga sin middag tidigare än något af de nu nämda folken, tiden varierar mellan kl. 2 o c h 4. Och för att anspråkslöst nämna oss själfva till sist, så är det svårt att ange någon bestämd middagstid. Vi svenskar äro i allmänhet mycket fallne för att efterhärma andra, och allt efler som man af ett eller annat skäl intresserar sig för och sympatiserar med det ena eller andra folket, rättar man sig gärna äfven hvad måltiderna beträffar efter det. Under den gångna delen af vårt århundrade, då man hyste stora sympatier för Frankrike, åt man middag sent, 5, 6, ja, äfven 7. Det har på senare tiden visat sig en benägenhet att flytta middagstimmen något tillbaka; om detta beror på det nu pågående närmandet till Tyskland eller af andra orsaker, Jemna vi därhän. Allmännaste middagstiden bland de förnäme hos oss är kl. 4 — 6. Hela vår tid genomströmmas af enhetssträfvanden på de mest skilda områden, men så vidt vi ha oss bekant, har ännu ingen höjt sin röst för att söka bringa enhet i måltidstimmarne. Och dock vore ett tillfredsställande svar på frågan: » hvilka tider på dagen äro de lämpligaste måltids timmarne » både ur sundhetso c h affärssynpunkt af icke så ringa värde. förbjuden frukt. Skiss af M. e. (Forts.) V. |Kw ögsommarns sol sände lodräta, bränJfäw ' nande strålar på vatten, vägar och %yj stigar. Och inne var det också kväfvande hett. Annie tog en bok och styrde af mot skogen. Där var åtminstone skugga och i viss mån äfven svalka. Hon ströfvade långt framåt och vida omkring utan mål, utan afsikt. Det var så outsägligt härligt att få vandra omkring på den saftiga grönskan mellan de höga trädstammarne. Lifvet kändes så fullt, så rikt, och friheten var så fjuf. Någon nalkades.
Majlis nådiga Proposition angående Statsverkets tillstånd och behof, inhemtas, att redan den 29 Augusti nämnda år till E. K. Majit inkommit och den 30 i samma månad till Landtbruks-Akademiens Förvaltnings-kommittés utlåtande remitterats en underdånig framställning af Styrelsen för Ultuna Landtbruks-lnstitul, innefattande anhållan, att E. K. Majit mätte hos Rikets Ständer, bland annat, äska ett anslag för en gång af 170,000 Ridr, lill uppförande vid nämnde Institut af dels en större stenhusbyggnad innehållande bostäder för Institutets elever och lärlingar, undervisningsoch matsalar, sjukrum samt nytt kemiskt laboratorium, dels en ny byggnad för så väl Kronans som Institutets egel schäferi, dels ock ett nytt stall lör 36 hästar och föl; men som berörda underdåniga ansökning icke varit åtföljd al plan och kostnadsberäkning öfver de tillämnade byggnaderna, hade E. K. Majit funnit någon framställning i ämnet till Rikets Ständer i sammanhang med Irägan om reglering af utgifterna under Riksstatens Sjette Hufvudtitel icke böra ega rum. Sedermera hade emellertid, enligt hvad E. K. Majit uti till Rikets Ständer aflåten nådig Skrifvelse af den 9 sistlidne Mars meddelat, Landt - Expeditions-Utskottets Förslog till underd. S/triJve/se J\:o 158. 25 Landtbruks-Akademiens Förvaltnings-kommittée under den 18 Januari innevarande år tili E. K. Maj:t i underdånighet afgifvil det från Kommittéen infordrade utlåtandet och deruti förmält: alt Kommittéer! den 8 förutgångne
Majit har deri vändt Riksens Ständers ■uppmärksamhet derpå, ätt detta stadgande äfven på behöriga ställen i Grundlagame borde intagas , hvilket sedan af Riksens Ständer till behörig åtgärd blifvit remitteradt. Utskottet har funnit, att def nu af Konung och Ständer beslutna tillägg i Riksens Ständers Justitias-Ombudsinans Instruktion väl icke vore ett Grundlags stadgande* men att det dock kunde vara i sin ordning om det samma äfven i Grund-lagarna upptoges. Det får derföre till Riksens Ständer föreslå följande tillägg till de § §. i Regeringsformen och Riksdags - Ordningen, som med ett sådant stadgande hafva någon gemenskap. 5 3 §. Regeringsformen tillägges efter ordent förde Protocoll: 'äfvensom Riksens Ständers Justitia:-Ombudsman s sedan sista Riksdag förda Diarier och Registratur, och till Riksens Ständer med Utlåtande öfver dess Embets förvaltning inkomma. 96 §. Regeringsformen, vid slutet, ett nytt Moment: äfvenledes bör Justitia - Ombudsmannen vid hvarje Riksdag sina, ' sedan den sist förflutna, förda Diarier och Registratur till Constitutions-Ut• skottet för att granskas, inlemna. 2g §. Riksdags-Ordningen, vid slutet, ett nytt Moment: Constitutions-Utskottet åge äfven att infordra och granska de af Riksens Ständers JustitiaOmbudsman , sedan sista Riksdag förda Diarier och Registratur, och med Utlåtande öfver dess Embets» förvaltning. till Riksens Ständer inkomma. 63 §. Riksdags-Ordningen, i 2 Morn. efter orden: Den 5 Juli, ©rdéh': våljés aF Riksens Ständer: sedan Constitutions-Utskottets Utlåtande öfver dess låmbets-förvaltning inkommit. Hvilka förslag nu skulle till Riksens Ständer vördsamt öfverlemnas, för att efter den 56 §. Regeringsformen behandlas och vid nästa Riksdag kunna afgöras. Stockholm den 3 Juli 1815. Pä Höglofl. Riddersk. På Högv. Prest-Ståndets och Ad.
Rytterier må tillsättas en Beklädnadsoch Bevärings Direetion. 2:0 Denna Direetion bör bestå af Landshöfdingen i det Län, inom hvilket större delen af Regementet är förlagt, Regements-Chef en eller Befälhafvaren, asne Ryttmästare, eller Capitainer efter öfverenskommelse inom Regementet, samt 3 Rusthållare, hvilka af alla Rusthållarne inom Regementet väljas efter Hemmandel enligt Inskrifj nii gsrullan. 3:0 Af desse således valde 3:ne ombud för Rusthållarne utgår årligen en, första gången efter lottning och sedermera i den ordning, han i Directionen inkommit, nemligen så att den först invalde blir den fdrst utgående] ankommande Umlerdanlga Skrifvelserl 3*9 det sedermera på Rusthåll arnes förtroende, huru* vida den afgående Eter må blifva invald. 4:0 Vid val till Ledamöter i Directionen böra Rusthållarne inställa sig efter föregången pålysning, om hvars utfärdande .Directionen tidigt fogar anstalt å det närmast médelpuncten af Regementet belägne Tingsställe, hvarest Dumhafvanden, efter en af Regements-Skrifvaren honom meddeld och förut af de väljande godkänd lista, förrättar valet, då de frånvarande få åtnöja sig med de närvarandes beslut. Den, sorn erhåller de fleste rösterne, erhåller deröfver behörigt Protocolls-Utdrag, och bora dessa val vara så tidigt förrättade, att de i Directionen inträdande kunna genast ersätta de afgåendes ställen, eller annorledes yppade ledigheter med möjligaste första fyllas* 5:0 Alla sammanträden hållas i Landshöfdinge-Residenset, så vida icke omsfändigheterne kräfva Directionens sammanträde utom det samina. 6:0 D irectionen sammanträder 2:ne gånger om året, eller före Exercitie-tnånadernes början och efter slutade möten, så framt sådane egt rum, tåen, i annat fall, i October månad. Skulle ut. omordentliga fall fordra Directionehs sammankallande, draga E. K.
Att följa annan grund i sednare fallet skulle medföra lika mycken orättvisa, som antagandet af samma grund för det förra verkade till olägenheter; och då erfarenheten ådagalagt behofvet af ett stadgande för den händelse fastighet styckas, lärer anmärkningar om obehöfligheten deraf jemväl böra förfalla. 24 § 3 mom. Herr Grefve Mörner bar hos Höglofl, Ridderskapet och Adeln sökt ådagalägga att det vore vådligt tillåta det sätt för postposition af inteckning, som i detta moment är föreslaget. Enligt detsamma skulle nemligen den borgenär, som ville låta sin inteckning postponeras, ega att i sådant ändamål vid annan under-rätt, än den som beviljat inteckningen, förete inteckningshandlingen, hvarå rätten borde' om åtgärden teckna bevis, hvarefter protokollet skulle ingifvas till den rätt, der inteckningen meddelats. Ehuru man egde så förfara vid förnyelse af inteckning, borde sådant, efter Herr Grefvens åsigt, ej i omförmälte fall tillåtas. Vådan deraf låge deri: att man ej kan taga för gifvit att det alltid är behörig person, som företer handling till postposition, eller att det är ett riktigt dokument, som företes, hvilket ingalunda kunde af en främmande domstol bedömas; och derföre bade äfven banken flere gånger blifvit på falska handlingar bedragen. Ligger emedlertid häruti något giltig skäl emot förslaget? Att bedrägeri, medelst falska dokumenter, kan öfvas, derom har man olyckligtvis mångfaldigt flere bevis, Lag-Utskottets Utlåtande, JK 44. än de, hvilka hemtas frän bankens erfarenhet. Men derföre att förfalskning och bedrägeri skett och kan ske får man väl icke, af fruktan derför, hindra förbättringar i lagstiftningen, äfven om bedragaren derigenom kunde vinna ett ytterligare tillfälle för öfvande af sin handtering. En sådan förfalskning och ett sådant bedrägeri, som Herr Grefven i förevarande hänseende befarat, skulle dessutom ej medföra särdeles våda.
Likväl hade jag önskat, såsom sagdt är, att diskussionen endast vändt sig omkring penningefrågan och att man fått betrakta beslutet derom såsom ett förtroende votum. Men då en af Konungens rådgifvare här uppträdt för att uttryckligen begära, ja yrka att hvar och en skall afgifva en opinionsyttring, skall tillkännagifva sin åsigt antingen freden må eller kriget vägas; dä kan jag ej med stillatigande förbigå detta ämne, utan, lika med Hr von Hartmansdorff, hänvisa honora till 13 § Reg.F.-n. Hr von Hartmansdorff har äfven lika fullständigt som följdriktigt framställt historiken om tillkomsten af denna §. Det torde icke linnas någon bland eder, mine Hrr! som icke käuner dess innehåll och som icke medgifver riktigheten af den statsmannatanke, som deruti ger sig tillkänna, att det icke må tillkomma national representationen, utan den verkställande statsmakten, Konungen, alt börja krig. Men när nu R. St. rättvisligen icke äga makt att besluta krig, huru skola de då väl kunna afgifva ett yttrande deröfver? Att så göra ulan att möfligen kunna komma i besittning af de upplysningar ronde Europas större förhållanden, hvilka måste förutsättas för att inse och bedöma Sveriges verkliga förbindelser och sanna politiska ställning i della ögonblick, det vore alt dela ansvaret för rådslagets följder med Konungens rådgifvare, i händelse krig verkligen förklarades. Detta anser jag skulle vara högst olämpligt; och betraktar det såsom en lycka för mig, att jag icke kan förpligtas alt yttra min opinion i detta hänseende. Ty ett sådant yttrande skulle förutsätta, att jag vore i tillfälle att känna och uppskatta de stora politiska combinationer inom Europa, som måhända gifva en fredlig lösning af de svårigheter vi hafva 4 H. 34 530 Den 11 Maj. för ögonen. I saknad af denna kunskap har jag deremot förtroende till K. M. och till den delegation af R. St., som emoltagit upplysningar i delta vigtiga ämne. Jag hyser den innerliga förhoppning, att K. M. icke missbrukar rikets armé eller dess penningetillgångar.
Äfven jag är en ibland dem, som begagna den nya Psalmboken, och anse den bättre än den gamla; men det skall aldrig blifva skäl för mig, att vilja tvinga den, som lefver qvar af mina föräldrar, att göra likaså, och som ofelbart skulle med missnöje anse, om något i sådant afseende påtrugades henne. Grefve Posse: Herr Ribbing har åter tvingat mig upp på bänken. Han är icke nöjd med min förklaring öfver de omnämnda uttrycken i EkonomiUlskottets Betänkande. Jag får då blott nämna, att ehuru jag gärna skulle vilja tillegna Utskottet dessa uttryck, förekomma de egentligen i Biskoppen af Wingårds tanka, och finnas upptagne i sjelfva reciten af hvad han yttrat. Derefter kommer: Utskottet har tagit detta ämne i grannlaga öfvervägande o. s. v. Herr Riben, Carl Wilhelm: Jag värderar och högaktar den religieusa känslan, sorn utan tvifvel väckt några Ledamöters önskan att ingen viss tid må utsättas för Den 6 F e b r u a r i i f. m. den nya Psalmbokens antagande öfver hela Sverige; men jag beklagar att denna känsla ledt till ett resultat, hvari jag icke kan instämma. 10 år äro nu förflutna sedan den nya Psalmboken utkom. Denna Psalmbok är den bästa, som någon Christen församling äger. Under dessa jo år har jag imer än en socknestämma på landet varit skyldig, och berättigad alt deltaga i frågor om nya Psalmbokens införande. Jag bekänner, att äfven jag erfarit svårigheter härutinnan. Jag vill ej utlåta mig öfver, huruvida de härrört från böjelse för secterism, eller från något annat. Jag vill härutinnan icke yttra annat, än hvad jag vill eller kan bevisa; men jag tror, att ju längre tiden lider, ju mera sällan inträffa dessa svårigheter, och fyra år härefter kan ingen vidare våda uppstå af, att decretera den nya Psalmbokens antagande. Det finnes för Presterskapet och KyrkoRådet så mångå tillfällen, att utan våldsamheter utsprida den nya Psalmboken, till exempel genom utdelande deraf åt Nattvardsbarnen, o. s. v. Jag röstar således för bifall å Betänkandet.