Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Konungens värfvade Hussar-regemente. a) Kongl. Maj:t, som ansåge billigheten fordra, att Underbefäl och vederlikar vid detta regemente undfinge aflöning i likhet med förhållandet vid öfriga garnisons-regementen, har i anledning deraf föreslagit, att de för ifrågavarande personal i sådant afseende nödiga aflöningsförhöjningar måtte beviljas med tillsammans 6,603 Rall-; — varande, beträffande denna fråga, uti åberopade Statsråds-protokoll bland annat erinradt (pag. I), hurusom, då Kongl. Majit vid sednaste riksmöte för befälet vid detta regemente, med undantag af Regements-oflicerarne, föreslog aflöningen till något mindre belopp än vid andra garnisons-regementen, Rikets sednast församlade Ständer, enär lefnadskostnäden i Skåne och särdeles i Malmö der största delen af regementet finnes förlagd, syntes vara i det närmaste jemförlig med den i bufvudstaden, samt officerarnes förflyttning emellan de olika garnisonsorterna otvifvelaktig! måste ådraga dem ökade utgifter, yttrat den åsigt, 12 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 84. att Subaltern-officerarne och deras vederlikar hordo få tillgodonjuta enahanda löneförmåner som motsvarande grader vid öfriga garnisons-regementen; i öfverensstämmelse hvarmed ock aflöningen för dessa löntagare hlef af Rikets Ständer förhöjd, — Efter hvad Regements-chefen nu upplyst, vore likväl isynnerhet Underbefälets ställning, oaktadt den vid förra riksdagen beviljade löneförbättring, bekymmersam, och de skäl, Rikets Ständer anfört för sin åtgärd att bestämma regementets Subaltern-officorares m. fl:s aflöning lika med den vid andra garnisonsregementen, syntes äfven fullt tillämpliga på Underbefälet med vederlikar; hvadan följande tillökning i de sednares aflöningsförmåner vore af behofvet påkallad: för Regements-hästläkaren 175: — „
Vid skedd föredragning remitterades till Stats-Utskotlet Per Östmans från Wester-Norrlands län nu ingifna motion, angående förändring i gärdemantalen inom Bodums pastorat af nämnde län, med bilagor. Prot.-Utdrag den 6 December 1856. S. D. Föredrogs och remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet: Pehr Östmans från Wester-Norrlands län nu ingifne motion om skjutsentreprenörers rätt att öfvertaga gästgifveriet, eller gästgifvares skyldighet att deltaga i entreprenad-kostnaden, jemte hvad derom vid remissen förekommit. Den 6 December. Frän Högloft. Ridderskapel och Adeln. S. D. Remitterades till Stats-Utskotlet: Kongl. Maj-.ts den 3 dennes f. m. på hordet lagda Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående utförandet af de större jernvägs-anläggningar inom riket, hvilka höra af allmänna medel bekostas; tillika med de i anledning deraf nu afgifna yttranden. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-Utskoltels den 29 sistlidne November och 3 dennes på hordet lagda Utlåtande N:o 7, i anledning af väckt fråga om införande i tidningarne af sammanfattningen utaf Riks-Ståndens förhandlingar samt särskilda kanslist-biträdens anställande för sådant ändamål, beslöt Ridderskapet och Adeln att låta vid Utskottets Utlåtande bero. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Stals-Utskottels nedannämnde den 29 sistlidne November och 3 dennes på hordet lagde Memorial: N:o 8, angående Riksdags-kostnadens bestridande; och N:o 9, angående godtgörandet af Herr Landtmarskalk ens och Herrar Talmäns ökade riksdags-kostnader. S. D. Föredrogs ånyo och lades till handlingarne Banko-Utskottets den 29 sistlidne November och den 5 dennes på bordet lagda Memorial N:o 3, med öfverlemnande af Banko-fullmäktiges till Utskottet afgifna berättelse.
Nedlägger Justistias-Ombudsmannen af högst vi "lige och gällande skäl sin Befattning vare Lag samma. Ellfver den Person, sonj^Riksens Ständer utsett alt JuStiliae-Omhudsmannen efterträda till verklig Justitias-Oinbudsman förordnad, välje genast bernälde Fnllmägtige samfäldt och per Capita en annan. Lag samma vare örn denne person genom döden afgår, eller rättigheten till efterträdandet sig af*äger, “ Herr Grefve Schwerin yttrade: Till en början torde vår öfverläggning kunna inskränkas till den del af 26 §. uti Rikets Ständers Justitias-Ombudsrnans Instruetion, som rörer efterträdarens insättande i Ämbetet om Justitias - Ombudsmannen dör eller af gällande skäl nedlägger sin befattning. Efter min tanka slår denna föreskrift i närmaste samband med den nästföregående a5 §. Uti denne tilllägges Justitia»- Ombudsmannen rättighet alt, om han af svår skjudom eller annat laga förfall finner sig hindrad förestå sitt Ämbete, då till tjenstens förrättande under laga förfaliotiden påkalla den man Ri - Stats-Utskottets Betänkande!!. 63y kets Ständer likmätigt Regerings-Formens c,8 §. utsett alt honom efterträda i fall hau innan näslinfaliande Riksdag med döden allinge. Eli. dylikt påkallande är hvad Rikets Ständer synas mig hafva haft lor afsigt, alt, enligt 26 §. genom Eancooch Riksgälds-Verkens Fullmägtige låta ombesörja, i de händelser då Justilia>Ombudsmuhiien genom döden eller eljest algått. Men i alla fall innefattas den rätta och egentliga Auctorisafionen till Ämbetets utöfning uti Rikets Ständers meddeldte förordnande. Sådan är den Synpunkt hvarunder jag betraktar delta at Fullmägtige gifne Uppdrag, hvilket sålunda kan och bör gälla så väl under som emellan Riksdagarne; och jng hemställer denna åsigt till Herrar Fullmägtiges närmare bedröfvande. Herr Cancellie Rådet Hartmansdorff anförde:
Det är vår skyldighet att ej längre uppskjuta med hjeipen, och Landtmannen väntar från detta rum ett kraftigt biträde, 1 hvilken väntan jag hoppas han ej skall missräkna sig, oagtadt han i allmänhet misstar sig derom, att alla det första Ståndets Representanter hafva samma enskilta interét som han. Han ihogkoramer icke alt minsta delen af Riddarhusets medlemmar äga jord, och att af detta lilla antal ändock äro många Bruksägare, sorn oftare köpa än sälja den hufvudsakligaste landtmannaproducten Spannemål. Jag anser omöjligt för både Konung och Riksens Ständer att nu genast kunna afhjelpa landtmannens förlägenhet, men jag anser lätt att uppfinna säkra medel till framdeles hjelp, bidragande till mindre beroende af omväxlande conjunctur. Dessa medel äro flere som böra åtföljas, och böra efter min tanka upptagas och utarbetas af ett särskildt Utskott, hvars tillsättande jag tillstyrker. Att nu uppehålla Ridderskapets och Adelns tid med uppräknande af botemedlen för landtrasnnens ixåkade förlägenhet vore orättj 2(58 Den io Fehr uar ii, men för att visa det serskilta Utskottet får i denna sak ensamt mera göromål än vi böra pålägga de andre förut nog sysselsatte Utskotten; vill jag endist omnämna, men ej nu motionera 3;ne tor landtbrukarens framtida väl nödige åtgärder, hvilka ehuru olika, ändock ledande till samma stora ändamål, jag anser mig endast berättigad att här omnämna såsom fordrande handläggning af ett serkildt Utskott. Det ena är afskaffandet af dt.n olika natur egendomar nu hatva; alla de, knappast af andro än af dem det lör påtänkta dryga onera, som nu endast en d< i hardt vidkännas, skola dä i lindrigare mån drabba hvar och en, och denna lika fördelning skal! onekeligen i längden lör alla medföra samma goda verkan.
Besinnar man allt detta och urskiljer man hvad MsgazinsDireCtionen efter eget bepröfvande eller efter Ständers elier Regerings föreskrifter antingen gjort eller underlåtit, så torde vid en allmän öfversigt af Dirtctionens förvaltning (ty någon granskning af delaillerne lärer ej kunna komma i fråga annorlunda, än den af Revisorernes berättelse föranledes), den oväldige finna skäl till samma omdöme, hvaruti desse insigtsfull och ni. tiske Revisorer stannat att nemligen Revisorerne, som insett föränderligheten i de allmänna förhållanden, hvilka på Directionens åtgärder ägt inflytande, och svårigheterne, som genom uteblifna bestämda föreskrifter uppkommit, för öfrigt ej kunde underlåta att vitsorda Directionens bemödanden att i allmänhet bevaka Inrättningens fördel 1 likhet härmed säger mig den erfarenhet, jag både såsom Tjensteman och Jordägare i Landsorten varit i tillfälle inhemta, att Directionen, så länge dess tillgångar varade . alltid sökt gå Landtmänneng behof och önskningar med verksamhet och bered - 556 Zfen 17 April f. jn villighet till mötes. Att desse behof och önskningar icke alltid varit, med hänsigt till redbar och framtida fördel, väl beräknade, bör hvarken ligga Directionen, den underordnade Styrelsen elier ens de enskilde till last. Dst tillhör Lagstiftningen, att uppgöra Systemerne eller de grunder, hvarefter Styrelsens organer böra verka; desse organer fullgöra sin pligt, då de handla i enlighet med samma grunder, eller, om gtunderne icke eller fullständigt blifvit anviste, efter egen bästa urskiljning, som dock ej kan sträckas utöfver det menskliga föreseendets vanligtvis trånga gränsor; och om en inrättning är skadelig är det i stiftningen, icke i begagnandet, som hufvudfelet består.
Förordningen den 10 Januari 1759, att besvär hos Ktigs-koUeyirnn, angående husesyn å militärbefälets boställen, skola ingifvas inom en månad, men i mål, som angå krono-rusthåll, inom fyra månader; att besvär till Kammar-kollegium böra inlemnas inom sex månader från Gotland och inom fyra månader från öfriga delar af riket; att besvär hos Bergs-kollegium skola ingifvas från några län inom trettionde, några inom fyratiofemte, andra inom sextionde och åter andra inom nittionde dagen; och slutligen hafva underdåniga besvär hos Kongl. Maj:t, än efter målens beskaffenhet och än efter den klagandes hemvist, fått sig tilldelade olika fatalietider från en, ända till sex månader. Den oreda och osäkerhet, som af dylika, sins emellan skiljaktiga stadganden vållades, vore alldeles ögonskenlig, och behofvet af förändrade, efter nuvarande tidsomständigheter lämpade bestämmelser lika allmänt kändt som erkändt. Postväsende och allmänna kommunikationsmedel vore nu helt andra än för århundraden tillbaka, och skrifkunniga biträden till klagoskrifters författande behöfde nu mera icke eftersökas på långt aflägsna orter. Uti alla i nyare tid utkomna författningar hade ock, med antagande af den rigtiga princip, att för sökande af ändring i meddeladt beslut icke bör medgifvas längre tid, än omständigheterna oundgängligen kräfva, besvärstiden blifvit betydligt förkortad, så att man i de flesta fall ansett trettio dagars besvärstid tillräcklig; ock då, till undvikande af missräkning och andra från nu gällande stadganden oskiljaktiga olägenheter, likstämmighet härutinnan syntes särdeles önskvärd, föreslår motionären: »att Rikets Ständer ville för sin del besluta och hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att, med upphäfvande af Kongl. Förordningen den 10 Januari 1759 angående fatalier i politioch ekonomi-mål, samt möjligen andra dithörande författningar och lagrum, en mera tidsenlig förordning i detta afseende måtte varda utarbetad, med iakttagande att ali fatalietid för besvärs anförande måtte bestämmas till endast trettio dagar från af beslutet erhållen del».
O O Vid underdånig föredragning inför Kongl. Majit den 1 i Oktober 1844 af kommitterades förenämnde underdåniga förslag, fann Kongl. Majit, i anseende dertill, att det då pågående riksmötet redan långt framskridit och statsregleringen till stor del blifvit uppgjord, icke i nåder godt att frågan till slutligt afgörande upptaga eller densamma då hos Rikets Ständer anma - 8 Kongl. Maj:l Nådiga Proposition N:o //. la; lnen Kongl. Maj:t vill kommitterades ifrågavarande förslag, hvilket af Kongl. Maj:t för hufvudsaklig del i nåder gillas, till Rikets Ständer öfverlemna, med tillkännagifvande, att Kongl. Maj:t i nåder vill bifalla Rikets Ständers underdåniga förslag om båtsmansbeklädnadens öfvertagande af kronan, i fall rustoch rotehållare framgent erlägga fyra femtedelar af kostnaden för de af nuvarande persedlar, från hvilkas utgifvande in natura rotarne frikallas, samt Rikets Ständer å Femte Hufvudtiteln anvisa för ändamålet ett årligt förslagsanslag of 28,000 R:dr banko. Kongl Maj:t förblifver Rikets Ständer med ali Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra OSCAR. C. A. Gyllenyranat. Utdrag af protokollet öfver Sjö försvar s-departementet tillhörande ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen uti Statsrådet å Stockholms Slott den <j November nSfy. Närvarande: Hans Excellens Justitie-Siatsministern, Herr Grefve Posse, Hans Excellens Statsministern för Utrikes Ärendena, Herr Friherre Ihre. Stats-Råden: Friherre Stael von Holstein, Munthe, Friherre Peyron, Silf ver stolpe, Wcern, Friherre Gyllengranat, Faxe, Fåhreeus. Slutligen Kongl. MajUs Kådiga Proposition K:o 5. 9 Slutligen uppläste Departements-chefen Statsrådet Friherre Gyllengravat lili justering följande, i öfverensstämmelse med förut fattadt beslut, uppsatte förslag till nådig skrifvelse lill Rikets Ständer, nemligen: 2:0
12:0 att småsedlar ej må tillverkas längre än till och med år 1835 af 8 sk. valeur, till och med 1836 af 12 sk. valeur, till och med år 1837 af 16 sk. valeur, samt ej till större belopp för hvarje af dessa år, än tillverkningen af hvartdera slaget under de sistföi flutne åren utgjort; i3:o att någon mindre sedelvaleur efter 1837 års utgång icke får tillverkas, än som motsvarar 24 sk. silfver Specie eller 2 gånger den mynt-enhet, Utskottet tillstyrkt alt nu antagas. B. Depositions-Banken. 14:0 att Banken må emottaga och å räkning föra Depositioner af: a") Svenskt silfvermynt eller Bancosedlar, under förbindelse för Banken att tillhandahålla åt den, för hvars räkning insättningen blifvit gjord, en dermed lika stor summa, som det slår honom fritt att efter behag uttaga, antingen i silfvermynt eller Bancosedlar; b~) Ducater, under förbindelse för Banken, att åt räkningshafvaren tillhandahålla ett lika stort antal, som insatt blifvit; i5:o att Banken äfven må emottaga till förvar, för så vidt ut - Banco-Utskottets Utlåtande N.-o 16. 85 rymme och läglighet dertill inom Banken gifves, under försegling af insättaren, paketer eller annan flyttbar egendom, utan att om innehållet undfå uppgift, och utan ansvarig» het å Bankens sida för oförvållad skada och tillfällig 0- lycka; med rättighet för Banken alt, i förhållande lill tiden och det nedsatta godsets rymd för sådan Deposition uppbära en afgift, som i Reglementet kommer alt bestämmas ; 6:0 att Depositioner å så kallad löpande räkning böra fortfarande utan afgift, hvarken vid insättning eller uttagning, få ega rum, för det slags insättare, som icke någonsin utställa invisningar till större belopp än deras hos Banken insatta behållning utgör; till
Jag skulle derföre tro, att man borde återremittera sednare delen af 3:dje mom:t, sorn rörer tiden, under hvilken obligationerna skola förblifva oupsägbara å statens sida. Vill man bestämma någon tid i delta hänseende, torde måhända 5 år vara tillräcklige för alt framlocka de kapitaler, hvilka man derigenom anser sig kunna lättare erhålla, men i allmänhet måste man väl söka att så ordna lånerörelsen, att den på det för staten mest förmånliga sätt kan bedrifvas, hvartill äfven hörer, att man icke, genom sådana onödigtvis inskränkande stadgande»! som det ifrågavar:de, utsätter stalén för för - Den 20 September e. m. 105 luster, hvilka kuuua hos dein, sora emot förslaget, äro miDclre beuäget stämde, väcka missnöje med detsamma. Jag anhåller således att sista punkten af ifrågavande mom. måtte återremitteras. Hr Hjerta, Lars: Det är för mig serdeles tillfredsställande att denna gång hafva tillfälle ali få instämma med en hland Konungens rådgifvare. Jag ber alt få till R. o. Ad. hemställa, huruvida icke den diskussion, som nu blifvit förd öfver det 3:dje morn., redan börjar visa, att vi komma in på den väg, som öpnar dörrai ne för de äfventyrliga följder, som jag på f. m. vågade antyda. Jag lager mig friheten till Hrrrne hemställa, huruvida man känner något konstitutionell eller parlamentariskt samhälle, hvarest den ena .församlingen har tilltrott sig kunna borttaga från de församlingar, som under påföljande Riksdagar skola sammanträda, en sådan rättighet som den, alt upsäga och afbetala Rikets skuld. Eldigt min lanke är ett sådant förfarande icke allenast ändamålslösl och af den vådligaste beskaffenhet, utan äfven grundlagsstridig!, emedan det måste vara R. Stms rättighet, att vid hvarje Riksdag fatta beslut, sorn afse förminskande af Rikets gäld i den mån man har tillgång dertill; ja, jag kan knappt tänka mig något på en gång orimligare och oförnuftigare, än att vilja förhindra en sådan åtgärd.
Ränta, Indelt Behållen "| Indragne och Besparde MilitiaeLöningsoch Boställs-Räntor J Afrads-Spannemål, 34,4°° T:r å 5 R:dr Krono-Tionde D:o, Indelt Behållen 16,600 T:r å 5 R:dr D:o Lösen efter bestämda priser Arrende-Medel af Kungsgårdar och andra Krono-lägenheter q" 5 R‘d* 35*000" — Silfver-Tionde, Myntare-Lön och Slagskatt, 2,5oo R:dr Silfver å 128 sk. Cours Koppar-Ränta och Slagskatt, Zy5 SkK k 125 R:dr Awesta Kopparoch Manufactur-Tull Tionde och Hammarskattsjern (Tack>ern l6/000 Sk* ä ' (.Stångjern 4>20° „ a. ib-jf , AIun-Tionde, 25o T:r ä 16 R:dr Svafvel-Bruks D:o Mantals-Penningar Lagmansoch Häradshöfdinge-Ränta j Llellh.*!iTi^a^clls Gerningsören af Handtverkare Sterbhus-Afgift Bötes-Medel Cavalleri-Regimenternes Häst-Vacance-Spannemål, 24,25o T:r å 5 R:dr Ständige Rote-Yacance-Afgifter vid Skånska Infanteri-Regimenterne, 2,310 T:r a 5 R:dr Tillfälliga Vacanceoch Mötes-Afgifter Kneckte-Rotefrihets-Medel Båtsmans-Vacance-Afgift Krutoch Salpeter-försäljnings-Medel Nummer-Lotteri D:o Båkoch LotsD:o Ersättningar Danska Fyrings-Medel, 3,5oo R:dr Ilamb. B:co ä 128 sk. Cours Observations-Medel 35 Extra Medel och Uppbörder Stubb-Ören Intresse-Medel Extraordinarie Inkomster. SjöTuIIs-Medel {«'“» Salu-Accis af Städerna -r. ..
Vid den har Utsk. icke föreslagit någon förändring i proposmes lydelse, men likväl inbjudit tvänne Stånd att godkänna dem. Om StatsUtsk. kan, utan att förändring sättes i fråga, likväl anmoda Stånden att antaga samma propostr, sedan de en gång blifvit ogillade, så är det ju ingenting som förhindrar samma Utsk. att oupphörligt förnya samma hemställan ända lill år 1850, hvar - Den 3 Oktober. 547 igenom riksdagen skulle kunna lika länge utlänjas. R. o. Ad. torde således finna att detta betänk, är i allo formvidrigt, hvadan jag anhåller att R. o. Ad. måtte lägga det till handlingarne. Hr Rosenblad, Bernh.: Deu förre talaren har ansett StatsUlsk. hafva handlat otillbörligt uti det nu inkomna jemkningsförslaget, derföre att han ansett de jemkningar hvarom 73. § Riksd.ordn. talar, endast röra sådana frågor, som angå sak och icke andra frågor, och han har, såsom ytterligare stöd derför, anfört slutmeningen af 75 § Riksd.ordn., angående frågors förfallande. Jag anhåller då att få uppläsa början af 73 § och slutet af den 75:te, för att för R. o. Ad. styrka alt StatsUtsk. icke har saknat anledning för sin tydning af grundlagens hud. Början af 73 § lyder, som följer: ”stadna RiksStm i sina beslut öfver någon fråga uti hufvudsakligen eller lill vissa delar skiljaktiga meningar, då skall hvarje Stånds beslut, genom prot.utdr., remitteras till det Utsk., som med målet befattning haft, hvilket åligge att meningarne, så nära möjligt är, sammanjemka och med förslag öfver denna jemkning inkomma till RiksSlms plena, som öfver den yppade frågan sedermera definitivt beslute”. Slutet af 75 § lyder sålunda: ”är åter frågan af sådan beskaffenhet, att den ej kan förfalla, gånge såsom i 73 § stadgadt är”. Hvad är nu frågan, mine Hrr?
Man har äfven lagt mycken vigt på den omständighet att bergsskolans förflyttning till hufvudstaden blifvit förordad af åtskilliga auktoriteter. Hr Huss bar redan påpekat beskaffenheten af dessa auktoriteters uppgifter och huru litet hållbara deras skäl äro. För öfrigt får jag fästa uppmärksamheten derpå, att andre läraren vid bergsskolan, samt bergshauptmannen vid Kopparberget, hvilken varit skolans styresman under flera år, äfvensom sjelfva chefen för bergsstyrelsen uttalat sig mot flyttningen. Härtill skulle kunna läggas, efter hvad jag tror mig veta, att bland lärarne vid Teknologiska Institutet äro flere, som ogilla flyttningen. Hvad särskildt Bruks-societeten beträffar, får jag erinra derom att vid dess sammankomster, der omröstningen sker efter riksdalertalet af medlemmarnes tillverkningssummor, besluten vanligen bestämmas af två, tre, fyra personer, hvilka antingen på grund af egen stor tillverkning eller på grund af fullmakt frän andra hafva en öfvervägande röstöfvervigt; hade i denna fråga omröstningen skett per capita, torde utgången blifvit helt annorlunda. Frih. von Schulzenheim har yttrat, att bergsskolans elgver skulle, om skolan flyttades till Stockholm, få tillfälle att studera de rika samlingar, som der finnas, och få tillfälle till beröring med vetenskapsmän, och att de deraf skulle skörda stor nytta. Jag kan dock ej annat än tro, att studier i det praktiska lifvet skola i detta läll ega företräde framför studiet al samlingar, och för öfrigt kunna ju äfven de bästa sådana ej skänka eleven någon insigt i byggnaden af en grufva eller i smältningsprocessens gång. Och hvad umgänget med vetenskapsmän vidkommer, lärer unga elever, de må vistas hvar som helst, icke kunna påräkna mycket deraf. Hr Frih:n har vidare yttrat, att eleverna nu under sina resor kring bruken endast få se, men icke röra, hvaremot han antager, att de skulle hafva stort gagn af besök i Stockholms mekaniska verkstäder. Jag fruktar dock, att de älven der skola få inskränka sig till att se på, men icke Den 18 April f. m. 261 röra; ty svårligen lära Hrr Bolinder eller Lindberg tillåta deni att i sina verkstäder lägga hand vid arbetet.
Inom fjorton dagar bör allt vara afslutadt, att vi sedan omedelbart må kunna skrida till det praktiska ordnandet af det goda verket. Alla inflytande bidrag redovisas i Idun. Själfva hafva vi som grundplåt tecknat 100 kronor. Mätte den rikt mångfaldigas. ' Stockholm i maj 1890. Red. P å af Idun. Skiss af Wilma, Lindhé. (SLUT FRÅN FÖREG. N:R.) | l e t ringde på tamburklockan, och hon W&gt; hörde det — hade längtat och väntat på detta besök, nu som alltid — mera i dag än någonsin. Det var doktorn, som kommit regelbundet hvarje förmiddag, allt sedan hon sjuknade. Karin gick att öppna, hennes kängor knarrade dubbelt under det fruktlösa försöket att gå på tåspetsarna, och Lisen kände mer än någonsin denna längtan efter mjuka, kärleksfulla händer och smekande ljufva röster, som infunnit sig på samma gång som sjukdomen — eller väckts till lif däraf. Doktorn hade ett godt, intelligent ansikte och såg glad ut — för att uppmunta den sjuka troligen. » Hur är det i dag? » frågade han skämtsamt. » Inga plågor — eller hur? » » Nej! Jag ligger mest som i dvala — om inte den förfärliga mattigheten vore. » Små svettpärlor trängde fram kring läpparna, blott af ansträngning att säga dessa få ord. Doktorn nickade smått bekräftande. » Kunna plågorna komma tillbaka? » » Nej! nej! bara lugn! » Hennes ögon hade sett så ängsligt spörjande in i hans. » Och om de komma? » » Finns det medel att få bukt med dem! » Hon låg tyst, med slutna ögon — de små vaxlika händerna fingrade på lakanet — så slog hon upp blicken med ett leende, som gjorde henne vacker — nästan ung. » Hur lång tid har jag kvar? » » Det är inte godt att veta — om bara krafterna —? » Det kom något af den forna energin i uttrycket. » Jag vill veta det! » » Hm! är det något särskildt? » » Ja. » » Man bör aldrig uppskjuta. » » Bör det göras i dag? » » Det går ju an att vänta — men — - för säkerhets skull. » » Tack doktor!