Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag önskar blott med några ord fä förklara, att jag för min del finner detta ämne af ConstilutionsIJtskottet tillräckligen utredt, för att ej tarfva någon ytterligare handläggning, om, såsom Utskottet förklarat, Hans Exctllence Herr Grefve von Engeström , medelst utfärdandet af ifrågavarande Skrifvelse, icke handlat såsom Statsminister för Utrikes Ärenöerna, synes hans handling ej heller kunna af Constitutiuns Utskottet bedömas. Jag skulle således önska att Högloflige Ridderskapet och Adeln ville låta bero, vid hvad i denna sak redan blifvit tillgjordt. Friherre Stael von Holstein: Så framt Propo" position blifver framställd, att återremiss vägras blott 1 detta Målet, lörande anmärkning emot Hans Excellence von Engeström, och på den grund att Ärendet blifvit ansett såsom enskilt, så afsrår jag gerna från Votering; men deremot,om vägrandet skulle ske derföre att Riksens Ständer icke skulle äga rätt äska återremiss, af Ärendet, sorn Constitutions-Utskottet behandlat, så yrkar jag äfven på Votering. Friherre Anckarsvärd: Sedan Herr Grefven och LandtMarskalken vägrat att göra Proposition till återremiss, kan detej inhämtas, huruvida Cnnstitutions Utskottets Memorial bör återgå, förr än bestämdt blifvit afgjordt, huruvida man yrkar Proposition eiler icke, och r det Den l? April. det är på sådan grund, jag ej kan afstå fråa min begäran om Votering. Friherre Skjöldebrand, Anders Fredric: Jag bestrider icke den rättighet hvarje Ledamot af ett Riks-Srånd äger att begära och få Votering.
Jag erkänner villigt, att en referent icke kan medhinna att sä tidigt upsålta diskussioner inom detta Stånd, alt de kunna, samma dag de förevarit, på aftonen i tidningen införas, och jag tror icke heller, att man genom ett kathegoriskt beslut kan bestämma, alt öfverenskommelser skola träffas med nuvarande tidnings-redaklioner. Enl. min åsigt, bör denna fråga vara bättre förberedd än den f. n. år. Den andra frågan och hvilken måhända torde få anses såsom hufvudsak, är hvad som kan åtgöras i saken för en kommande riksdag. I det afseendet har Hr Rosenblad yrkat, att R. St. ville besluta, att deras förhandlingar skulle, såsom i andra länder, inlagas i allmänna tidningarne, hvarigenom man kunde undvara protus särskilda tryckning, men Hr Rosenblad befarade, att 59 § Riksd.Ordn. skulle möjligen lägga hinder i vägen derför, och Hr von Hartmensdorff ansåg, att förevar, fråga icke borde förknippas med förändringen af våra grundlagar. I händelse att Ståndet beslutade en återremiss får jag fästa upmärksamhelen derpå, att någon förändring af 59 § Riksd.Ordn. ingalunda är behöflig. Denna § innehåller: ”Alla hos Riks St:n hällne prol. skola, sä tidigt ske kan, genom trycket utgifvas, till deras fullständiga innehåll.” §:n innehåller således icke den form, prot:ne böra hafva. De kunna likaväl få formen af en tidning som af en bok, och sålunda förhindrar grundlagen icke, att förhandlingarne inom RiksStm återgifvas i tidningarne, hvaraf erforderligt antal exemplar böra reqvireras 184 Den 29 Mars f. m. för alt sedermera i archiverna förvaras. Jag föreställer mig, alt inom Sverige del icke bör vara mera svårt än i Frankrike och i England alt åstadkomma clt sådant återgifvande af diskussionen.
Emellertid gick han igenom; och så snart han var så pass tillfrisknad, att han åter kunde taga hand om affärerna, begagnade han alla utvägar att locka folket till sig, ty nu gick icke blott fiskläget, utan alla rundtomkring boende kustboer till Arnmans. Till en början betalte han fisken mera, än Arnman kunde göra, om han ej ville blifva bedräglig; men då detta ej ville lyckas såsom han önskade, sålde han varorna nästan till vrakpris, för att åtminstone sålunda få hämd på den förhatlige jaktlöjtnanten, hvilken han ansåg tvungen att följa sitt exempel. Men i Arnmanska handeln höllos de bestämda priserna, hvilka icke förändrades, då folket – folklynnet förnekar sig sällan – bitande på lockbetan, åter reste öfver till Gråby, för att göra sina små upphandlingar. ”Låt dem hållas!” sade Arve till sin mor, då hon nästan utan göromål satt vid den toma disken. ”Folket följer med vinden; det är bra att vi ha våra varor i behåll till våren, då allt blir dyrast att inköpa. Våra stackars fiskare blifva nog glada att komma igen, när den försåtliga gullaxskörden afstannat, och någon vidare erkänsla får man aldrig räkna på.” Triumferande såg emellertid patron Holmgren sin bod öfverfylld af folk, alla sina vindar af fisk. Men Arve hade rätt: våren kom, varorna voro slut, och vid de nyas ankomst fann patron Holmgren rådligt att sluta den dyra leken. Först ökade han priserna i smått; men efterhand stegrades de till det gamla, i förhoppning att han nu åter hade folket fast. Men uträkningen slog felt, Arnmans höll sina jemna priser; och ehuru med blyga, litet förlägna ansigten, dem fru Kathrina likväl icke låtsade märka, återkommo fiskarhustrurna efterhand; och snart blomstrade den nya rörelsen lifligare och med varaktigare utsigter, än i sjelfva början. ”Hade jag ej rätt?” sade Arve, då folket ånyo trängdes fram och åter i förstugan. ”De ha kommit att besanna det gamla ordspråket,” menade fru Kathrina: ”bättre en kaka med ro, än två i oro!” Elfte Kapitlet. Hvad vill han? O Gud! om budskap Hvad jag har att säga,
Den fals å hatten, som är ämnad alt nedskjutas i pannan, ingår likväl ej i mätningen till större del, än hvarmed den öfverskjuler turn. Uppmätning af kaieller andra käril bor, då kärilets form det tillåter, ske med måttstock, och uträkning derefter göras af kubikinnehållet. Skulle karets eller kärilets form vara af den beskaffenhet, att uträkningen göres osäker, måste uppmätningen ske med vatten, likasom för bränvinsbrännings-redskap är föreskrifve!. Mom. 4' Sfi väl alta uppmätte delar af brånvinsbrännings-redskapen, som oek alla uppmätta kar eller käril, skola af justeraren stämplas, med utsättande af kannerjmd, årtal och inilialhokstäfverne af haus namn samt stämplings-bevisets nummer. Moni. 5. k öfrige icke uppmätte delar utsattes endast årlalet, initialbokstäfverne och numero. Kannerymden räknas i jemna enheter; brutna tal anses för full enhet, då de öfverstiga i kanna, men uteslutas i annat fall. Moni. y. Slämpeln å pannan sättes å halsen eller dess öfversta del och på hvar och en af öfriga delarna å del ställe, der den blir vid synlig utan att göra skada; och iakttages, vid inmurning af panna, alt slämpeln all Lid skall vara lätt åtkomlig. Morn. 8. Om någon del af redskapen är af gjutgods och ej af justeraren kan stämplas, undersökes dock uppgifna rymden, som ulsältes i mätningsoch slämplings-beviset. Morn. g. Stämpling å trädkäril sker medelst inbränning å tjenligaste ställe på yttre sidan. Moni. 10. Alla mäskekar skola, utom föreskrifven stämpling, förses med ordningsnummer, såsom § 16 förskrifver. Moni. 11. Då redskap för andra klassen är inrättad att drifvas med ånga, skall sådant i beviset anmärkas. § 48. Moni. '.
Vidare anför Utsk., på grund af inom RiksStm gjorda motioner om en plan och förslag till ordnande af flottans administration m. m., att sådant icke står tillsammans med fullgörande af Utsk:s åliggande m. m., hvadan Utsk. inskränker sin åtgärd till framställande af de hufvudsakliga omständigheter, som, efter dess öfvertygelse, dervid förekomma, nemi. att, då Sveriges försvar väsendtligen hvilan på en talrik, väl utrustad och öfvad skärgårdsflotta, med lämpligt antal för våra farvatten beräknade armerade ångfartyg, en dylik större flotta, i förening nied nationalbeväring och tillräckligt kustartilleri, vore ändamålsenligare, än äfven ett större antal linieskepp och andra örlogsfartyg, jemte en skärgårdsflotta af det antal fartyg, hvaraf den för närvar, beslår; hvarjemte Utsk. anför, att en flotta af 8 fregatter, i corvetter, 20 ångfartyg från 5o till 3oo hästars kraft, samt 3g6 diverse bevärade skärgårdsfartyg, kan erhållas för omkring Goo,ooo r:dr mindre än en flotta af den storlek corniterade föreslagit, hvarförutan årliga kostnaden för vidmakthållandet Liefve till förmån för de mindre fartyg™- Då detta af Utsk. framställda förslag till sjöförsvar icke inverkat på dess närvar, förslag till reglering af fjerde hufvudtitelns anslag, anser jag mig icke böra upptaga det till granskning oell dymedelst onödigtvis sätta H. R. o. Ad:s tålamod på prof; men för att icke möjligtvis missförstås, tror jag mig likväl böra framställa min enskilda opinion, nemi. att jag anser en flotta af denna beskaffenhet icke ensamt kunna skydda våra vidsträckta kuster; att jag anser ingen ändamålsenlig armering till sjökrigsbruk kunna tillvägabritigas på så små ångfartyg, sorn de med 5o till 100 hästkrafter; att ett kust-artilleri, så talrikt, att det kan värna våra af skärgård icke skyddade kuster, blifver omöjligt att anskaffa; att slutligen det synts mig, som Utsk. förglömt att i sin beräkning upptaga den mängd af transportproviantsjukoch kokfartvg, som erfordras till en flotta af dylik beskaffenhet, att förtiga brännmaterielen till de 20 ångfartygen, hvilken torde uppgå till minst 12,000 läster stenkol för en 6 månaders campagne.
Uti sitt år 1856 afgifna underdåniga betänkande föreslog bemälde Kommitté, 59 _ bland andra linier, tvänne stambanor att utgå från hufvudstaden i vestlig rigtning: den ena norr om Mälaren öfver Westerås, Köping, Arboga, Orebro och Svartå Bruk samt vidare mot Göteborg, under namn af Vestra stambanan; den andra söder om Mälaren genom Södermanland öfver Wingåker, alternativt till Orebro eller rakt i vester öfver Halsberg till förbindelse med den fö remunda norr om Mälaren föreslagna Vestra stambanan, under namn af Sammanbindningsbana emellan den förra och den genom Östergötland utstakade så kallade Ostra stambanan. Då Eders Kongl. Majit likväl, med afseende på den dubbla kostnaden af tvänne stambanor, med samma utgångspunkt, Stockholm, och med samma hufvudrigtning en på hvardera sidan af Mälaren, samt på grund af flere uti Eders Kongl. Majits nådiga proposition till Rikets Ständer den 28 November 1856 anförda skäl, ansåg, att endast den ena af de föreslagna linierna borde till utförande ifrågakomma, nämligen den södra öfver Södertelje, Katrineholm, Halsberg, Porla o. s. v. till Göteborg, och denna åsigt äfven af Rikets Ständer delades, så blcf vid sistlidne riksdag ett anslag af tillsamman 14,075,000 Rxlr Runt beviljadt för Vestra stambanans påbörjande från Stockholm till Katrineholm i Södermanland samt fortsättning från Göteborg genom Westergötland till och förbi Göta kanal. Derjemte öfverlemnade Rikets Ständer åt Eders Kongl. Majit att vid jernvägsarbetenas utförande närmare bestämma de orter, som hvarje stambana eller del deraf, hvartill anslag var beviljadt, skulle genomgå, och de ställen som borde anlöpas, allt med afseende på de ytterligare upplysningar, som under tiden kunde vinnas.
Sedan Kongl. Maj:t genom Cirkulär till Dess samtlige Befallningshafvande af den 2 Augusti 1844 meddelat föreskrifter att, i stället för gästgifveri-, hålloch reservskjutsen, skjutsningsanstalter genom entreprenader skulle, såvidt sig göra läte, tillvägabringas, och för sådant ändamål skjutslegan vid de stationer, der sådana anstalter blefvo införda, kunna förhöjas på sätt i Cirkuläret omförmäles, har, med anledning af Rikets Ständers samt Hedervärda Bonde-Ståndets sedermera derom gjorda framställningar, Kongl. Maj:t, genom nådig Förordning den 11 December 1857, stadgat: att legan för gästgifveri-, hålloch reservskjuts skulle, der den icke i följd af särskilda förhållanden vore eller blefve till högre belopp bestämd, under alla tider af året utgöras, vid gästgifvaregårdar, der skjutsningsbestyret icke vore stäldt på entreprenad, i stad med 1 R:dr och på landet med 80 öre Riksmynt per mil för hvarje häst; 6 Sammans.
N:o 178, i anledning af väckt motion, angående anslag till reseunderstöd åt Fabriksoch handtverksarbetare; bifölls. N:o 179, i anledning af väckt motion, angående inrättande af en landtbruksskola i Norrland; bifölls. N:o 180, i anledning af väckt motion, angående agronomers anställande dels i rikets samtliga provinser, dels ock serskildt i Norroch Westerbottens län: bifölls. N:o 188, i anledning af väckt motion om anslag till så kallade räddningshus för vanvårdade barn; bifölls. N:o 189, i anledning af äterremisser å utlåtandet N:o 112, angående ett lån för fullbordandet af Lazarettsbyggnaden i Lund. 352 Prot.-Utdrag den 2 Juli 1851. Med afslag å Utskottets i utlåtandet N:o 112 gjorda och här förnyade hemställan, biföll Ståndet Kongl. Maj:ts nåd. proposition i ämnet. N:o 190, angående öfverlemnandet till Riksgälds-kontoret af den i Stats-kontoret befintliga behållning utaf inlevererade depositionsmede!; bifölls; N:o 191, i anledning af väckt fråga om den utaf Lagberedningen begagnade boksamlings öfverlemnande till riksdagsarkivet; bifölls. N:o 192, i anledning af väckt motion om ett lån till egaren af Hackefors nedbrunna mjölqvarn inom Landeryds socken i Östergöthland: bifölls. N:o 193, i anledning af återremiss å utlåtandet N:o 142, angående ett lån för deri nya tomtregleringen i Christianstad; lades till handlingarna. N:o 194, angående ytterligare understöd för Enkeoch Pupillkassan vid Riksgälds-kontoret ; återremitterades.
Sedan samtalet, som fördes i hviskande ton, fortfarit en stund, anlände Romann, hertigens förtrogne, i sällskap med tvenne riksdagsmän af borgareståndet, som blifvit invigde i de sammansvurnes planer. Den öfverenskomna tiden, då konspiratörerna skulle samlas, var nu inne. Man begaf sig till ett aflägse beläget rum, den vanliga mötesplatsen under de hemliga öfverläggningarne. Bakporten till huset var lemnad öppen, och de väntade herrarne kunde således, utan att behöfva anmälas, inträda till värden. Efter hand infunno sig Ribbing, Lilje, Frisendorff, Graan och de öfrige. Alla hade erhållit bref från samma hemliga hand, lika lydande med dem, som tillställts riksrådet Skytte och herr Gustaf Drake. Alla hade de äfven tagit varningen i akt. Den skulle utan tvifvel åstadkommit farhågor och förvirring i lägret, om icke hvar och en, Drake inbegripen, i tysthet misstänkt, att densamma kommit från ingen annan än herr Bengt sjelf, som naturligtvis ville hafva hvarje spår af sin delaktighet i anläggningen utplånadt, ifall den mot all sannolikhet skulle misslyckas. Herr Bengts försigtighet var känd, och ingen rubbades i sin öfvertygelse, när denne uppvisade det bref äfven han erhållit. – Han har skrifvit det sjelf, den gamle räfven ... så tänkte de alla. Allt var redan ordnadt, rollerna utdelade, försigtighetsmåtten träffade: det gällde nu blott att göra ett slags repetition, innan skådespelet började. Denna repetition upptog emellertid en god del af natten. De sammansvurne hade ända intill dessa timmar behandlat hela saken visst icke lättsinnigt, men dock med ganska lätt sinne: deras noggranna kännedom om svagheten och den moraliska underhaltigheten hos den styrelse, de gingo att störta, hade icke blott verkat derhän att stärka deras mod, utan äfven aflägsnat hvarje betänklighet af högre art. Men nu, då förhänget var färdigt att lyftas och skådespelarne skulle framträda inför nationen, för att spela om dess eget väl eller ve, om dess helgd och majestät, om kronan och bilan, nu voro der få bland de församlade, som ej erforo en hemlig ångest.
Maj:t föreslagit, att nämnda spanmålsqvantitet jemväl måtte under anslaget till Kleresi-staten uppföras; och hafva Rikets Ständer, med bifall till denna nådiga framställning, medgifvit att berörda 23,053 kubikfot 5 kannor indelt spanmål må under anslaget till Kleresistaten upptagas. 4:o På det Kontraktspr o stärne i Norra Wedbo och Wikbolands kontrakter af Linköpings stift, hvilka vore i saknad af prostetunnor för Haurida, Häradshammars och Rönö församlingar, af hvilka den förre tillhör Norra Wedbo och de två sednare Wikbolands kontrakt, måtte komma af en sådan förmån i åtnjutande, har E. K. Maj:t föreslagit, att Rikets Ständer måtte anvisa åt förstnämnde Kontraktsprost 6 kubikfot 3 kannor och åt Prosten i Wikbolands kontrakt 12 kubikfot 6 kannor oindelt spaumål, att efter tio års medelmarkegångspris utgå. Efter tagen kännedom om hvad under detta ärendes behandling hos E. K. Maj:t förekommit, hvarom i det den nådiga Propositionen bilagda statsråds-protokollet närmare förmäles, hafva Rikets Ständer, i öfverensstämmelse med deras i likartade fall tillförene fattade beslut, medgifvit att, på sätt E. K. Maj:t begärt, å Riks-staten må uppföras såsom prostetunnor åt Prosten i Norra Wedbo kontrakt för Haurida församling 6 kubikfot 3 kannor och åt Prosten i Wikbolands kontrakt, för Häradshammars och Hönö församlingar, 12 kubikfot 6 kannor oindelt spanmål, att, efter tio års medelmarkegångspris, utgå. 5:o Till löneförhöjning åt Kapellpredikanten i Jörns församling inom Hernösands stift har E. K. Maj:t äskat ett årligt belopp af 400 R:dr. Enligt hvad ett den nådiga Propositionen bilagdt
Enligt nu gällande stat äro i Stats-kontoret anställde 3:ne Kanslister; men då, eller hvad Utskottet inhemtat, bcmälde tjenstemän, hvilka, utom tjenstgöring i Kansliet, skola ombesörja ali prolokollsföi ing vid verket, äro af dessa göromål förhindrade alt åt Aktuarien lemna erforderligt biträde, anser sig Utskottet böra tillstyrka, 8 Stats-UtsTcottets Utlåtande N:o 100. att, med bifall lill Kongl. Maj:ts förslag, Rikets Ständer, till lön åt ytterligare en Kanslist i Stats-kontoret, bevilja ett årligt anslag af 1,000 Riksdaler. 9:o. För hvardera af de 8 vaktmästare bos Stats-kontoret, hvilka nu hafva 450 R:dr i lön, har Kongl. Maj:t äskat lönetillökning med 50 R:dr för hvardera; Och får Utskottet, i likhet med hvad för vaklbeljeningen vid liera andra embetsverk blifvit tillstyrkt, hemställa. alt de äskade lönetillökningarne med tillhopa 400 R:dr må af Rikets Ständer beviljas. 10:o. Vidare har Kongl. Maj:t begärt att till gratifikationer ät extra ordinarie tjenstemän och vaktbetjente måtte anslås ytterligare 1,000 R:dr. Uti ofvanberörda underdåniga skrifvelse hade Stats-kontoret anmält, att erfarenheten visat, det de i stat anslagna medel för extra ordinarie tjenstemän och betjente icke vore för sitt ändamål tillräckliga. Dessa medel bestode af två särskilda anslag, det ena, som motsvarade de indragna ljuspenningarne, å 1,200 R:dr, till gratifikationer åt extra ordinarie tjenstemän och vaktbetjente, samt det andra å 1,800 Ridr till extra biträden. Uti ett embetsverk med den jemförelsevis ringa ordinarie tjenstemannapersonal, som Stats-kontoret egde, vore det ett oundgängligt vilkor för ärendenas skyndsamma och oafbrutna gång alt kunna använda eli större antal extra ordinarie tjenstemän.
Anmärkningar. 19. med förslag till den ändring i 53 § R. 0., att beslut icke må i något Stånd fattas, derest icke minst tretio ledamöter tillstä- des äro. 13 April 1860 28 April 1860 förkastades. 28 April 1860 förkastades. 18 Maj 1860 gemensam tanke till Utskottet hänvisad. 28 April 1860 antogs att hvila. Se vidare Mern. Genom omröstning i Förstärkt K. U. den 30 Juli 1860 antogs K. Urs förslag oförändradt att hvila. 20. i anledning af ett Stånds återremiss af Mern. JKi. 9, innehållande förslag till ändring i 85 § R. 2 Juni 1860 lades till handl. 30 Maj 1860 lades till handl. Jemlör Mern. M 9. 21. i anledning af RiksStåndens beslut, rö- rande det i Mern. Jtä ■1 '1 framställda förslaget till ändring i 15 § R. 0., om hemmansegares representationsrätt. Maj 1860 lades till handl. 29 Maj 1860 lades till handl. Jemför Mern. Nris 11, 36 och 56. 22. med förslag till den ändring i 31 § R. F., att äfven andra af städernas innevånare, än borgerskapet, må ega att deltaga i val till Borgmästare. 2 Juni 1860 antogs att hvila. 30 Maj 1860 antogs att hvila. Konst. Utskrs förslag alltså hvilande. 23. med förslag till tillägg i 109 § R. F., och 80 § R. 0., angående uppskof i Riksdag. 8 Maj 1860 23 Maj 1860 antogs att hvila. 29 Maj 1860 förkastades. 2 Juni 1860 antogs att hvila. 30 Maj 1860 antogs att hvila. Jemför Mern. Preste-Ståndet antog nbjudningen, och är Örslaget alltså hvilande. Se vidare Mem.J1273. Bih. till R. St. Datum. Ridd. och Adeln. Presleståndet.
Man bade då, med ett sådant öppet uttaladt misstroende, vare sig rättvist eller orättvist, träffat personer, och de för ögonblicket handlande personerna äro blott obetydligheter uti Statens fortgående lif; men man har då åtminstone undvikit att, såsom nu skett, vidröra vigliga samhällsprinciper, hvilkas tillintetgörande ofelbarligen skulle förr eller sednare rubba den jemnvigt emellan båda statsmakterna, som vår grundlag med så mycken omsorg sökt att åstadkomma, och derigenom skulle också ofelbart i tidernas längd förderfliga följder för fäderneslandet uppslå. Pä dessa skäl, som jag vågar tro hafva sin grund både i rättvisa oell statsklokhet, tillförsel’ jag mig, ali R. o. Ad. ville ogilla SlatsUtskis betänk., och det är om propus, derpå, sorn jag nu bos Hr Gr. o. Landtm, anhåller. Blänga bifallsrop hördes efter detta anförande. Frill. Hermelin, Äng. Söderling: Då jag anser det nu föredragna betänk, vara ett af de vigtigare, som vid denna riksdag förekommer, så anser jag mig äfven skyldig såsom representant att derom uttrycka min åsigt, .lag kan icke understödja SlatsUtsk:s tillstyrkande uti detta betänk. Jag liar deremot flere betänkligheter, men skall inskränka mig till endast några få hufvudsakliga anmärkmr. I främsta rummet anser jag, alt om också den föreslagna åtgärden icke skulle stå i strid med grundlagens bokstaf, så är den deremot icke öfverensstämmande med grundlagens anda. Till stöd för denna åsigt tager jag mig friheten åberopa motiverna till vår nuvar. grundlag, framlagda af 1809 års Consl.Utsk., der det yttras, att en öfverflyttning af dessa medel till Riksg.cont. vore cn åtgärd, hvilken man med skäl skulle kunna säga vara i strid med en riktig fördelning af Statens functioner. Det skulle förutsätta, att R. St. utfärdade en ny bevillningsförordn. alt samma 11.
Niott, satts, att hvar och en, som begagnar de allmänna vägarne och såmedelst drager o-? medelbar nytta af dem, jemväl borde vara pligtig att, på ett eller annat sätt, till de* ras underhållande bidraga, lika som det icke eller undfallit Utskottens uppmärk* samhet, huruledes de ifrågaställde Lagen* lieterne, eller åtminstone vissa bland dem, icke sällan äro i behof af yägarnes begagnande , i och för körslor till eller ifrån dessa Lägenheter, vida mer än de Hemman, hvilka underhålls-skyldigheten deraf närmast å* ligger; Men då den i a5 Cap. 8 §. Byggn. Balken stadgade grund, att blott de, som å landet hemman ega och bru* ka, samt städerne, så långt deras egor räcka, skola vägar rödja och broar bygga, frän äldsta tider varit allmänt anlagen och följd; Då Kongl. Maj:t uti Resolutioner* på Allmogens Besvär den 20 No v, 1786, med godkännande af denna grund, ansett vägrödjning och bro* byggnad vara en hemmantalet åt* följande skyldighet, deruti Bruk och Qvarnar icke kunde inbegripas, hvil* ket, hvad Qvarnar beträffar, är vordet ytterligare bekräftadt genom Kgl> tami Allm. Ec:v. och Otc. Uttk. Bet.
Reservation: Stats-Utskottets Memorial Jts 93 och Utlåtande Jfå 94. 3 N:o 93. Ank. till Bxp.-Utsk. den 17 Maj 1866, kl. 11 f. m. Memorial, i anledning af erhällen äterremiss å Utlåtandet N:o 57, angående väckt fråga om statsanslag för vidtagande af åtgärder till hämmande af boskapspesten, om den skulle inom landet utbryta. (U. A.) Ofvannämnda Utlåtande är af Borgare-Ståndet till Stats-Utskottet återremitteradt; men enär, enligt ankomna protokollsutdrag, de trenne öfriga Riks-Stånden bifallit berörda Utlåtande, och detta ärende följaktligen är af Rikets Ständer afgjordt, återstår för Utskottet endast att, jemlikt 49 § 4 mom. Riksdags-ordningen, Borgare-Ståndet härom underrätta. Stockholm den 17 Maj 1866. Ank. till Exp.-Utsk. den 17 Maj 1866, kl. 11 f. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion angående pension åt aflidne f. d. Statsrådet, General-majoren Carl Ludvig von Hohenhausens efterlemnade döttrar. (U. A.) Uti en hos Ridderskapet och Adeln väckt, till Stats-Utskottets behandling remitterad motion (N:o 152) har Friherre af Ugglas, G., föreslagit, att Rikets Ständer måtte åt aflidne f. d. Statsrådet, Generalmajoren Carl Ludvig von Hohenhausens trs 4 Stats-Utskottets Utlåtande JtS 94. efterlemnade ogifta döttrar Hilda Maria Elisabeth, Clara Hedvig Sofia och Constance Carolina Charlotta bevilja en årlig pension af 300 R:dr för hvardera, att utgå från och med nästkommande års början.