Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ridderskapet och Adeln. S. D. Uppi af Herr Grefven och Landtmarskalken gjord framställning derom, att Riksdags-ärenderna till största delen ännu icke hunnit till Rikets Ständers pröfning inkomma och Prot.-Utdrag den 18 Februari 1954. 129 och följaktligen icke kunna blifva afgjorda inom tre månader efter den dag, då Kongl. Majtt vid innevarande riksdag låtit om Stats-verkets tillstånd och behof Rikets Ständers Stats-Ulskott underrätta, beslöt Ridderskapet och Adeln, för sin del, det borde Rikets Ständer, med anmälan om detta förhållande, till Kongl. Majtt ingå med underdånig anhållan, att Riksdagen måtte fortfara ytterligare en månad efter förenämnde tre månaders förlopp. S. D. föredrogos ånyo och biföllos Banko-Utskottets nedannamnde, den 11 och 16 dennes på bordet lagda, Utlåtanden: Nto 12, i fråga om afskrifning af åtskilliga, från Lånekontoret i Götheborg utgifna, Diskontlån äfvensom af derstädes balancerade öfverräntor å dylika lån; och Nto 13, i anledning af P. .4. Nymans ansökning, att för den tid, han förestått Stereotyperingsoch Tryckeri-föreståndare-befattningen i Banken, komma i åtnjutande af den derunder besparade Tryckeri-föreståndare-lönen. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Lag-Utskottets nedannämr,de den 11 och 16 dennes på bordet lagda betänkanden: Nto 8, i anledning af väckt motion, angående förändring i tiden för inträdande af mannens myndighets-tillstånd; Nto 9, i anledning af väckt motion, angående förändring i tiden och vilkoren för rätt att ingå äktenskap; samt Nto 10, i anledning af väckt motion, angående förklaring eller förändring af lagens stadgande om giftomanna-rätt. S. D. Föredrogs och bifölls Expeditions-Utskoltets den 11 och 16 dennes på bordet lagda Memorial Nto 6, angående förändradt tryck å Bihanget till Riks-Ståndens protokoll. Från Höge. Preste-Ståndet.
M:t rörande den sökta befrielsen från ifrågasatte dagsverksskyldighet, må i Nåder infordra vederbörandes und. utlåtanden saint sedan fullständig utredning af ämnet skett, vid nästkommande Riksdag öfverlemna detsamma till R. St:rs bedömmande. Reservationer: Af Hr Grefve von Schwerin: I anledning af gjord hemställan om Snejringe Härads Innevånares befrielse från II jelpedagsverkens utgörande till Strömsholms Kungsgård, hafva R. St:r, med bifall till Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottens gemensamt gjorda tillstyrkande, i Betänkandet N:o io3 den 16 November sistlidet år, redan befriat de inom nyssnämnde Härad eller Strömsholms Fögderi af Westmanlands Län belägna Kronooch KronoSkatteHemman ifrån de dem, utöfver ordinarie Skattläggningen, hittills påförda så kallade hjelpeeller KneckteTunnedagsverken till Strömsholms Kungsgård, under vilkor, att den såsom vederlag derföre hvarje SoldatRote årligen tilldeldta erl Tunna KronoTiondeSäd, eller derföre utsatt lösen i penningar, från samma tid varder indragen och StatsVerket besparad. Förhållandet med de nu ifrågakomne Åkerbo Härads dagsverksskyldige Hemmansägares åligganden till Kungsohrs Kungsgård synes mig vara alldeles enahanda med det, som, uti ofva oberörde Betänkande, Betänkan den, N:o 386. 4°" är i afseende på Snefringe Häradsboer utredt. Och anser jag, i följd deraf och på grund af It. St:rs ofvan åberopade beslut, en lika förmån böra Åkerbo Häradsboer tillgodokomma; hvadan jag, för min del, tillstyrker, att, linder enahanda vilkor, som med befrielsen för Hemmanen inom Snefringe Härad blifvit fästadt, nemi. indragning till StatsVerket af vederlaget i KronoTiondeSäd, de till Kungsöhrs Kungsgård och f. d. Stuteri dagsverksskyldig Hemmansägare inom Åkerbo
Riksbankens sedlar är deremot dubbel säkerhet endast ställd för den del deraf, som motsvarar grundfonden; för de 20,000,000 r:dr, hvilka Banken derutöfver eger rätt att utsläppa i rörelsen, är blott enkel säkerhet ställd, som ligger i det hypothek, mot hvilket Banken utsläpper sedeln. En privat-bank, om den samvetsgrannt skötes, lemnar således innehafvaren af dess sedlar större säkerhet, än Riksbanken lemnar innehafvaren af dess sedlar. Af denna jemförelse inses äfven lätt att Riks-bankens grundfond blir den del af dess tillgångar, för hvilka Banken har dubbel säkerhet. Att den ena säkerheten till större eller mindre del, olika för olika tidpunkter, ligger i dess metalliska valuta, behöfver jag väl ej nämna. Ställer jag mig på sedel-innehafvarens ståndpunkt, så inser man lätt vådan för Riksbanken, om den vill vårda sin kredit, att utsläppa sina sedlar till för stort belopp mot blott namn-säkerhet, hvilken säkerhet endast är fictiv, eller att för mycket utvidga diskontrörelsen på namn, sådan den nu bedrifves. Som liden ej medgifver mig att vidare utveckla eller analysera Bankens grundeqvation, så lemnar jag dessa allmänna betraktelser, och Öfvergår till att visa hvarest de 3,000,000 r:dr, som man nu kallar bankovinst, finnas, och i hvilka detaljer Rikets Slän - 22 Banko-Utskottets Memorial, N-o 12. der, derigenom att de icke [klart uppfattade sammanhanget mellan de särskildta stadganden Tor låne-banken, vid 1844 års riksdag misstogo sig. När 1844 års Banko-Utskott i sitt betänkande N:o 44, pag. 53 och 54, efter alt hafva fastställt grundfonden till 10,000,000 r:dr, beräknade sedelstocken för den sista December 1844, enligt de grunder hvilka Utskottet föreslagit i betänkandet N:o 29, pag. 52, som återfinnas i Betänkandet N:o 44, pag. 70 och hvilka innefattas i §.
Den 12 Martil. 329 ”någon öfverträdelse deraf, och af andra Rikets gällande Lagar, eller underlåtit att göra ”föreställningar emot sådana öfverträdelser, ”eller dem vållat och befrämjat genom upp”såtligt fördöljande af någon upplysning, då ”äge ConstitutionsUtskottet att ställa en sådan ”under tilltal af JustitiaeOmbudsmannen inför ”RiksRätten, hvaruti, i stället för StatsRåd, ”fyra de äldste JustitiasRåd, tvänne af Frälse ”och tvänne af Ofrälse Stånd, i dessa fall kom”ma att taga Säte, och gånge härmed, som i ”ior och 102 §§. om tilltal emot Högsta ”Domstolen, föreskrifves. Då StatsRådets Ledamöter eller Konungens Rådgifvare i Com”mandoMål finnes hafva, på sätt ofvanberördt ”är, gjort sig till ansvar skyldige, dömme dem. ”RiksRätten efter allmän Lag och den serskilda Författning, som till bestämmande af sådant ansvar utaf Konungen och Riksens Ständer fastställd varder.” Med anhållan om Högloflige Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet å dessa §:s ord: ”Äge ConstitutionsUtskot”tet att ställa en sådan under tilltal af Justi”tiaeOmbudsmannen inför RiksRätten,” frågar jag: hvem är det, som här handlar, Utskottet eller Ständerne? Hvem tillhör här Domsrätten? jag menar att det är Utskottet. Och jag tror det vara ganska lyckligt, att då i sådana fall, der Lagars, icke Opinionens röst borde gälla, en Nationens rättighet skulle utöfvas ensamt af den stora Democratiska Magten, denna Magt concentrerades till ju mindre scala, ju bättre; hvilket otvifvelaktig! varit Lagstiftarens skäl och ändamål, då han upp - 330 Den 12 Martil. drog ConstitutionsUtskottet Domsrätten, icke Ständerne; ett ändamål, som åter inträffade i de fall, der Opinionen, icke Lagarne, skulle bestämma förseelsernas påföljd.
Proposition avgående anslag till beredande af arbetsförtjenst .dt den genom missvext lidande befolkningen inom Pajala socken af Norrbottens län. (Stals-Ulskollets Utlåtande Nio 56.) S. A. K. Med bifall till hvad E. K. Majit uti nådig Proposition till Rikets Ständer af den 2 sistlidna Januari föreslagit, i fråga om anslag (ill beredande af arbetsförtjenst åt den Exp e d i //oris-Ut s koll e Is Förslag lill underd. Skrifvelse, N:o 43 15 genom missvext lidande befolkningen inom Pajala socken flf Norrbottens län, hafva Rikets Ständer af de för undsättningar vid missvexter eller felslagna skördar afsedda och i Riksgälds-kontoret innestående samt till E. K. Majlis disposition ställda medel, till beredande af arbetsförtjenst medelst anläggande al en allmän häradsväg mellan Pajala by och Junosuando samt en farväg mellan nämnda by och Kengis bruk inom Pajala socken, såsom anslag utan återbetalningsskyldighet beviljat och till utgående under år 1866 anvisat ett belopp af Femtiolemtusen (55,000) Riksdaler, med skyldighet för Pajala socknemän alt, utan vidare statsbidrag, fullborda anläggningen af ifrågavarande tiänne vägar och dem derefter för all framtid underhålla; och få Rikets Ständer, med anmälan härom, åt E. K. Majit öfverlemna att meddela de föreskrifter i afseende på dessa medels lyftning och användande, som kunna finnas erforderliga och ledande till det åsyftade ändamålets vinnande. Rikets Ständer framhärda etc. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 14 April 1 866.
Det är således icke att förvänta, alt genom den skall kunna åstadkommas en sådan ordning och likhet hos de särskilda elementarläroverken, som man skulle vilja önska. Frågan är emedlertid af stor vigt, enär derpå beror huruvida landets yppersta ungdom, den, i hvars händer Statens framtida öden komma att läggas, skall erhålla en mer eller mindre ändamålsenlig upfostran. Jag anser det också för en oeftergiflig pligt för hvar och en, som i ämnet stadgat sin öfvertygelse, att densamma fritt och otvunget uttala. I känslan af denna min skyldighet är det, som jag går att till R. St:rs bepröfvande framställa mina åsigter i frågan. Sådant sker likväl icke utan full visshet derom, att min behörighet skall belt och hållet bestridas. Man skall, utom hvarjehanda andra inkast, framkomma med den invändningen, att jag aldrig fungerat såsom skollärare och derföre saknar befogenhet att yttra mig. Utan att hvarken vilja eller kunna inlåta mig i frågan om min behörighet i öfrigt, vill jag endast bemöta inkastet om nödvändigheten af erfarenhet såsom skollärare, för att bedöma hvilka ämnen företrädesvis böra ingå uti elementarundervisningen. Och frågas härvid om skolläraren verkligen är ojäfvig att afgöra frågan? Han har i ungdomen inlärt sig vissa ämnen, nödvändiga för hans framtida lefnadsbana. Derefter har han tillbragt sina bästa lefnadsår med att undervisa andra i samma ämnen. Kan man verkligen hos honom förutsätta sådan oväld och sådan brist på egenkärlek, att han skulle i en mera framskriden ålder kunna erkänna, att hela hans lifs sträfvande varit mindre ändamålsenligt? Jag för min del tror det icke, utan anser att den praktiske mannen, som i lifvet lärt känna dess behof, är en kompetentare domare i frågan. Härigenom är väl icke på något sätt ådagalagd min behörighet, men den har jag icke eller för afsigt att styrka. Öppet erkänner jag, att jag om skolundervisningen icke äger annan kännedom, än de iakttagelser jag kunnat göra om hvad verkan den haft på mig och mina ungdomskamrater, samt den lilla erfarenhet jag kunnat vinna genom alt handleda egna barn.
Ilga luarusomfättiitngcn eller ttflverfntngcn uppgår, antalet af be toth rörelfen bis träbanbe eller anvätibe perfottcr, befjeö befattningar Dd) löttevillor, affättntnggs cd) arbetstillfällen, IjanbelSbobarS od) verfftäbcrS läge jemte öfriga cmftänblgfyeter, font attfeS linneria på förmånltgfjeten af tbfab ^anbcl eller annan näring. ©lulle tapes rtngSmäntictt falna närmare läniicbom röraitbc verlltga beffaffent)eten af ben rös ref fe, om IjvarS beflattnlng fråga är, od) aflcmnnbe uppgifter tele Innehålla till* fptleftgöraubc upplpStttng beröm, böra be, på fått betti lätnpltgafl fpneS, förffaffa ftg be unberrättelfer, font crforbraS för rörelfenS rättvlfa beflattnlng. Oett bes vtfltttttg, gårbfartl)anbfanbe od) anbre
I början af min statsseciet.-tid , till hvilken detta mål hörer, underläts äfven detta försigtighetsmått; och det är skälet, hvarföre antecknaderom fattas för de 2 första - D c n i Juli fm. 4' sta åren. Men här i min hand håller jag min föredragntslista för den 14 April i832, som bevisar, att målet då föredrogs i Statsrådet, d. v. s. inom mindre än en månad efter föredragnm i Rikets Allm. Ärenders Beredning. När tidningarna började klaga, och någon af mina embetsbroder erinrade mig om nödvändigheten att skydda mig mot anmärknlr af Coust. antecknadt. Sedan anmärkn:n nu är gjord både mot andra föredragande och mig, är jag förvissad, att de nuvar. och blifvande skola bevara sig mot dylika för framtiden, genom det lätta skyddsmedlets användande. Om Riket på denna anmärkn. vinner mera nitiska föredragande, eller mera påpassande ögontjenare, det öfverlemna!- jag lill H. R. o Ad. alt bedömma. Vill Utsk. icke åt föredra gander na, utan sträcker sina anmärkn:r till den beslutande, så höra alla dessa frågor lill afdelntn N:o 3 , hvars djerfva obehörighet jag här ofvan utredt. Utsk. säger: ”att RiksStånds begäran om en K. förklaring i ett samma Stånd nära rör:de ämne har, ehuru före”komna fall visat behofvet af frågans snara afgörande, blif”vit af föredraganden lemnad till mera än 3:årig hvila.” Bilagan upplyser, att härmed menas PresteSt:s "begäran om "rätt för klockare-enkor att söka extra nådår,” hvilken d. 26 April i834 i Statsrådet förekommit, och livarefter 2:ne anhållanden om sådan förmån blifvit, ”på grund af i författa ”ningarna saknad tillåtelse till dylika ansökningar, afslagna.” Att göra ansökningar, hvilkas beviljande ej är med Rikets gällande författningar förenligt, är, på sätt flere än en af Utsk:s medlemmar nog torde påminna sig, ingen Svensk undersåte, således icke heller klockare-enkor betaget.
Vid det förhållande, som nu sist blifvit omförmäldt, och då Rikets Ständer uti sin underdåniga skrifvelse vid sistlidne riksdag, N:o 222, angående reglering af utgifterna under Riks-statens åttonde Ilufvud-titel, utförligen anfört de skäl, hvarpå de grundade sitt beslut att rektoraten vid samtliga elementarläroverken borde blifva ordinarie på stat uppförda tjenster, och så kort tid sedan dess förflutit att någon erfarenhet om detta stadgandes gagn eller skada ännu icke kunnat inhemtas, tinner väl Utskottet betänkligt att häruti föreslå någon bestämd förändring, men då Utskottet anser de skäl, som af motionären och under öfverläggningen i öfrigt inom Ilögvördiga Preste-Ståndet blifvit anförde emot rektorsbefattningarnes uppförande såsom tjenster på stat, vara särdeles tänkvärda, och tillika känner att fruktan för följderna deraf delas äfven af många erfarna skolmän utom representationen, och då dessutom hvad som kan vara ändamålsenligt sedan en ny reglering vunnit stadga, icke alltid kan vara lämpligt under en öfvergångs - Allmänna besvärsoch Ekonomi-Llskollels Betänkande N:o 64. 3 period, och i synnerhet då. på en gång flera nya läroverk organiseras, tillgån gen på erfarna personer således icke alltid torde blifva tillräcklig samt då vådan för läroverken af misstag vid tillsättandet af Rektorer på stat vid de högre läroverken är särdeles stor och långvarigt, verkande, anser Utskottet sig böra tillstyrka: att Rikets Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet måtto anhålla att vid högre elemcnfar-lärovcrk rektor tillsvidare må tillsättas blott pä förordnande. Stockholm den 12 Mars 1860. H v a er val iu n c r: af Prosten /!. Lundholm. Jag kan hvarken gilla det förslag till förändring i nu gällande nådiga Stadga för rikets allmänna elementar-läroverk, sorn af Utskottet blifvit förordadt, ej heller den derföre framställda motiveringen.
den fördel vunnes, att alla kommunikations-anstalternas styrelser vore på ett ställe sammanförda, Kongl. Majit funnit det sednare alternativ-förslaget vara företrädesvis antagligt. Kostnaden för hela ifrågavarande byggnadsföretag, till hvars fullbordande skulle erfordras fyra års tid, är i ett hos Öfver-intendents-embetet uppgjordt förslag approximativt beräknad till 450,000 R:dr Biko; och enligt hvad Kongl. Majit behagat i Nåder anföra, erbjöde sig till denna kostnads fyllande ett ganska väsentligt bidrag deruti, att Postverket, som under de sednare åren förräntat uppkomna, för tillfället obehöfliga öfverskott på sin ångfartygs-byggnadsfond, på assurans-afgifter och andra innestående medel, hufvudsakligen på sådant sätt vunnit en odisponerad behållning, uppgående vid 1856 års slut, enligt hvad General-poststyrelsen, i underdånigt memorial den 49 sisthdne Februari, anmält, till 204.944 Ridr Banko, hvaraf, med jemväl fästadt afseende å de under byggnads-åren efter hittills vunnen erfarenhet ytterligare påräkneliga öfverskott, Kongl. Majit, i enlighet med nämnde Styrelses förslag af den 8 nästlidne September, ansett 200,000 Ridr Biko kunna till posthus-byggnaden användas; och om det nuvarande posthuset, när det för ändamålet ej längre behöfdes, finge försäljas, kunde, med hänsigt till dess fördelaktiga läge inom den egentliga staden och nära haran, antagas att en köpeskilling af 100,000 Ridr samma mynt Slats-Ulskottels Utlåtande JW 82. 7 •kulle derigenom inflyta.
St. Fröt. 181S och iSig, Sami, » 5:dje H:t. S 34 Prof. Utdrag deh 6 Februarii 1823. f. d. Allmänna Magazins-Inrättningens slutliga utredning, med flere dermed sammanhang egande ämnen. Statssamt Allmänna Besvärs• och Oeconomie. Utskotten; Kongl. Maj:ts Nådiga skrifvelse till Rikets Ständer, angående ytterligare åtgärder till Fårskötselns och Ull-productionens befrämjande i piket. S. D. Vid förnyad föredragning laiföl 1 os ffedannämndte på bordet hvilande Betänkanden, nemligen: LagUtskottets N:o 12, i anledning af Herr A. JVel sterstrancls Motion, att UnderRätts Utslag , i mål, der någon blifvit tilltalad eller dömd för brott, hvarå fästnings-straff, med eller utan arbete bör följa, hädanefter må Hof-Rätts pröfning underställas; samt N:o 13, i anledning af Herr A. JTresterstrunds Motion om närmare bestämmande af Hof-Rätts jrröfningsrätt i underställdte brottmål. Prof. Utdrag den 6 Februarii i8ag. 35 Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets: N:o 30, i anledning af väckte Motioner rörande förändradt JFångföringssätt. N:o 39, i anledning af väckt fråga om upphäfvande af en inom Upsala Län fastställd Byordning. N.‘o 40, angående klagan deröfver, att Ber gsmännen inom Nerikes och Westmanlands Bergslager blifvit ålagde vid Masugnarne begagna Malm-vågar, i stället för skoflar, samt att till deras Hyttarbetare ovilkorligen lemna kostpenningar m. m. N;o 41, angående ytterligare förekommen fråga, om uppbud till Skallgång, och om disposition af Jagtrnedlen i Östergöthlands Län.
Cederström har ansett den honom motsatta sidan gå alltför långt i obevista anklagelser mot de förvaltande Embetsmännen, och Den 8 Octo b er f. ra. häri funnit blotta phraser. Men jag tror icke, att någon yttrat, det misshushållningen skulle härleda sig från de förvaltande Ernbetsmännen och KrigsGollegium; man har blott ansett misshushållning, såsom en gifven följd af den felaktiga förvaltningsorganisationen, och bristen på en enda verklig Minister. Såsom exempel vill jag endast anföra behandlingen af Mötes-passevolancen, och de oerhörda summor, som derigenom influtit. Det skulle ej blifva svårt att bevisa, det halfva afgiften bordt vara tillräcklig, och likväl har allt gått förloradt, utan att man sett dessa summor utgå för att åstadkomma annat, än flärdfulla öfningar och excerciser. Hvarföre har man icke sagt till de skattskyldige: behållen dessa afgifter, sorn nu icke behöfvas, tilldess de blifva af behofvet påkallade? Jag är öfvertygad, att ingen på sådant sätt skulle hafva undandragit sig deras erläggande, och man hade å andra sidan både besparat sig den ansvarsfullaste misshushållning, och gifvit mindre skäl till misstroende. Vill man anföra ett annat exempel af fästningsbyggnaderna, så vet jag icke huru många millioner äro beräknade för Wanäs; men efter den besynnerliga planen uppgå de säkerligen till 8 eller io, och det måste förefalla besynnerligt, alt man, innan förråder och armering finnas, och under det Arméen således är utan både kläder och vapen, sysselsätter sig med en så dyrbar fäst - 3l2 Den 8 O c t o b e r f. m. ning, som är mera beräknad att kunna motstå belägring af en Arme'e, än att skydda förråden. Detta synes mig vara ett talande bevis för misshushållning inom KrigsDepartementet, och gör, i förening med den brist på system jag funnit i våra försvarsanstalter så väl till lands som sjöss, att både pligten och försigtigheten bjuda mig att afslå alla ökade anslag. Jag förenar rnig derföre om den proposition Friherre Anckarswärd begärt. Friherre af Nordin:
Med afseende å de anmärkningar, som inom trenne Riks-Stånd förekommit emot Utskottets afstyrkaade af det ifrågasatte anslaget, och då Utskottet dels icke vill bestrida, att ju fördel, i afseende på Flottans conservation, må vara alt för Staten förvänta, genom dessa dockbyggnaders fullbordande, hvilka blifva gagneliga, äfven om vidare anskaffning af linieskepp skulle upphöra, dels icke tror, att någon lämpligare sysselsättning, än genom detta arbete, kan beredas för arbels-fångarne i Carlskrona sedan befästningarne vid nämnde stads inlopp hunnit fullbordas, får Utskottet, med frånträdande af sitt förra yttrande, tillstyrka, alt för dockebyggnaden i Carlskrona må anvisas ett extra stats-anslag af 133,333 R:dr 16sk„ att med 33,333 R:dr 16 sk. årligen utgå under loppet af fyra år. 6:o angående anslag till fullbordande af vattenledningen i Carlskrona.
Besvärsoch Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 7. Utskottet har tagit i öfvervägande ej mindre Kongl. Maj:ts bögstberörda nådiga Proposition och det af Herr Statsrådet Friherre Gripenstedt, vid frågans föredragning hos Kongl. Maj:t, afgifna yttrande, än äfven hvad åtskillige ledamöter af Hedervärda Bonde-Ståndet vid remissen i ärendet anfört, samt hvad Riksdagsfullmägtigen August Danielsson uti förenämnda, af honom väckta motion föreslagit; och Utskottet får nu sitt utlåtande i saken afgifva. Hvad d ervid först beträffar Kongl. Maj:ts nådiga förslag, för såvidt detsamma afser inskränkning i dispositionsrätten till den skog, som kan komma att tilldelas de nybyggen, hvilka hädanefter i Norrland och Stora Kopparbergs län anläggas, eller tillfalla sådana äldre nybyggen, för hvilka föreskrifna odlingsoch byggnadsskyldigheter icke blifvit inom behörig tid, i enlighet med gällande författningar, verkställda; så synes Utskottet det för bedömande af behöfligheten och nyttan af de föreslagna åtgärderna vara nödigt att taga i betraktande ej blott den fördel, som jordens odlande och en vårdad skogshushållning för ett land medför, utan äfven den skada och de olycksbringande följder, som brist pä skogar eller deras alltför långt sträckta afverkande eller missvårdande kan medföra, äfvensom huruvida man inom Sverige vid skogarnes begagnande tillvägagått på• ett sätt, som, fortsatt, skulle vara betryggande för deras framtida bestånd. Utskottet erkänner visserligen, att odling af jorden, uttorknirig af kärrtrakter och skogars uthuggning, der dessa tagit öfverhand, temperera klimatförhållandena och utöfva en välgörande verkan både i ekonomiskt och industrielt hänseende; men dessa åtgärder kunna äfven, för långt sträckta, verka förstörande och medföra stora olyckor. Genom skogarnes afverkande minskas den fuktighet, som är nödig för källors och floders bildande och fortfarande. De äro tili en stor del ett vilkor för regn å den trakt, der de vexa, och de äro således nödiga för ett lands fruktbarhet.