Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I det förra, emedan genom ett dylikt indirect försök att tillintetgöra det kungliga veto, grundlagens visa stadgande, att för förändringar i densamma fordra mogen pröfning och gemensamt godkännande af alla statsmakterna, skulle tillintetgöras-, i det sednare, emedan, på sätt en reserverande ledamot af Utsk., Gr. Spens, anfört, genom antagande af den föreslagna förändringen och sålunda riksdagsmanna-val på förhand, Konungens rätt att vädja till nationen emot möjliga factionseller cotteri-inflytanden , skulle ytterligare inskränkas, — att denna rätt, som i de länder, hvars constitutionella förhållanden bruka hos oss anföras såsom mönster, är oinskränkt, i Sverige deremot under de första 4 månaderna af en riksdag är suspenderad, behöfver jag ej erinra, — oberäkuadt alt sjelfva satsen, att de utsedde Den i J «1 i c. m. 133 riksdagsmannen under en lång väntelid skulle bättre förbereda sig till ulöfningen of derus nya kall, äfven kan anses ganska problematisk. Denna anmärka, rör det s. k. tills vidaresyslemet, hvarvid de anförda exemplen samtligen äro hemtade från de högre förtroende-einbelena, särdeles dem , som äga plats i Statsrådet. De afseenden, som framkallat de klandrade åtgärderna, äro dels behofvet vid Rikets vigtigaste embetens tillsättande för både den som gifver och den som cmottager förtroendet alt pröfva förhållandena, innan den utsedde närmare fästes vid embetet , dels svårigheten i vårt land, der embetsmännen sällan äga enskild förmögenhet och rikedomen icke ofta linnes förenad med egenskaperna för de högre förtroende-embetena , att utestänga inneliafvarne af dessa från all utsigt lill tarflig bergning, i händelse omständigheter skulle föranleda deras afgång från förtroende-embetet innan de uppnått den för pensionsrätt stadgade ålder; och om riktigheten af dessa afseenden behöft ett vitsord, bar det aldrig kunnat fått ett fullständigare, än i närvar. Ständers beslut, att de nya expeditions-cheferne skola tjena på förordnanden, med öppen lätt att återgå till deras förra Ijenster, när förordnandet upphört.
De under litt. a) och b) föreslagna voteringspropositionerna godkändes, äfvensom Utskottets hemställan å sidan 3 bifölls, samt lades den vid slutet af detta memorial förekommande anmälan till handlingarne. Fran Vdllofl. Borgare-Ståndel. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets Utlåtanden: 33 190, i anledning of vackt motion angåendo statsanslag för uppresande af en minnesstod åt Arkiater» Carl von Linné. Bifölls. 33 191, i anledning af väckt motion angående anvisande af ett förslagsanslag till fyllnad i enskilda bidrag för uppresande af ett monument öfver Konung Carl XII, m. m. Bifölls. 33 192, i anledning of väckt motion om statsanslag till betäckande af den förlust, f. d. Kapilenen M. V. Silfverbrand lidit vid uppförandet af laudshöfdingeresidens-byggnaden i Luleå. Bifölls; och 32 193 Prot.-Uldrag den 24 Oktober 18G3. 689 M 193, i anledning af väckt motion om statsbidrag till staden Oscarshamn för utlösen af tomtöreafgälden till egaren af de hemman, från hvilkas områden stadens utmål är afsöndradt. Med afslag ä utlåtandet beviljade Ståndet staden Oscarshamn för omförmälda ändamål, alt från Riksgälds-kontoret utgå, dels ett anslag af 37,300 R:dr och dels ett lån af 37,300 R:dr, detta sednare under enahanda vilkor, som fastställdes för ett vid sistlidne riksdag staden Jönköping heviIjadt lån till skolbyggnad; dock att inbetalning af ränta och amortering för nu ifrågavarande lån vidtager med året näst efter det, då lånet erhålles; och blefvo de öfriga Riks-Stånden vänligen inbjudna att i detta beslut sig förena.
Utlåtande och deruti gjorda framställningar, hafva samtlige Stånden bifallit hvad Utskottet under Litt. B. D. F. och G. yttrat och hemställt i fråga om Stats-bidrags beviljande vid denna Riksdag för jern vägs-anläggningar, mellan följande orter, nemi. mellan städerna Wenersborg och Uddevalla, från Askersund till Köping-Hult jernbanan i närheten af Qvisbro kyrka i Nerike, från nyssnämnde jernbana till Lindesbergs bergslag inom Örebro län, samt mellan sjöarne Wessman och Barken inom Stora Kopparbergs län. Deremot hafva de i samma Utlåtande, under Litt. A. C. och IL, af Utskottet meddelade yttranden, rörande anslag eller lån för anläggning af jernvägar genom Skåne och Småland till Wettern, för Köping-IIult jernbanans fortsättning genom Skaraborgs län till Götheborg, samt för jernvägs anläggande från Dalarne till Gefle eller Westerås blifvit till Utskottet återremitterade af 2:ne Riks-Stånd. Derjemte har Borgare-Ståndet likaledes till Utskottet återremitterat den del eller Litt. E. af ifrågavarande Utlåtande, hvilken innefattar Utskottets afstyrkande af det för en jernväg mellan Köping-Hult jernbanan samt Christinehamn föreslagna Statsbidrag; men som Utskottets härom afgifna yttrande är af Dih. lill K. Sl. Prot. 1SS3 & ISSI. i Sami. 1 Afd. 3 Band. 16 Haft. 2 Ståts-Utskottets Memorial, N:o 334. de 3:ne öfriga Riks-Stånden gilladt, och denna fråga alltså, enligt 75 § Iliksdags-Ordningen, redan blifvit af Rikets Ständer afgjord, kan den derå af Borgare-Ståndet ensamt beslutade återremiss icke föranleda någon Rikets Ständers vidare åtgärd.
Då likväl intill den 15 Maji 1817 någon åtgärd till slut uti denne fråga icke följt, hade Deputerade utl underdånig skrifvelse berörde dag anhållit om Nådig befallning till vederbörande att samma underdåniga Resningsfråga hos Kongl. Maj:t med första föredraga, samt om Nådig Remiss till Jusfitias-Cantzleren, att derå fästa uppmärksamhet; i anledning hvaraf, och sedan befunnits, att Handlingarne förkommit, Kongl. Majus Nedre Revision förständiga!: vederbörande Tjenstemän uti f. d. Andra Revisions-Afdelningen, att i detta Resnings-mål förnya Handlingarne, hvilka sedermera blifvit genom Kongl. Kammar-Rätten å nyo utstäldte till Möllers Sterbhus-Delägares förklaring, efter inbekommandet hvaraf Deputerade ytterligare haft tillfälle, att uti underdånigt Betänkande af dén ig Augusti understödja Resnings-ansök. ningen, hvarefter Kongl. Kammar-Rätten med underdånigt utlåtande af den 20 October Insändt Handlingarne till Justitis-Revisions-Ex, peditionen, äfven nied underdånigt tillstyrkande af Nådigt bifall derå; och hemställa nu Deputerade till Riksens Höglofl. Ständers egna bepröfvande om och huruvida någon åtgärd af 8tatS‘TJtskottet$ Betänkanden. 1871, deras Justitia - Ombudsman i afseende på detta ämne må vara lämplig; I anledning häraf får Stats-Utskottet med» dela det utlåtande, att, då, såsom Deputerade anmält, berörde Resnings fråga genom Hand» lingarnes förnyande blifvit till afgörande complett och på Kongl. Majus Nådiga pröfning var beroende, då Deputerade afgåfvo förevarande Berättelse, synes någon .Riksens
Då nu mera dels i de flesta delar af Riket samfällighet i skog upphört , och så väl delägarne inom samma by genom storskifte fått sina lotter deruti afskilde, söm ock ägare af ensaka hemman erhållit de dertill hörande skogsområden utbrutne, dels brist på erforderliga byggnads-ämnen samt tillgång af stängningsvirke och vedbrand för många hemmans-innehafvare uppstått, har skogen fått ett betydligen, ökad t Dm 7 JuU. ökadt varde och* utgör nu en dyrbar del af ett hemmans tillhörigheti All åverkan derå är såtedés ett ingrepp utt äganderätten, söm oftast kan för Skogsägaren medföra ett kännbar afsaknad och skada, och kart synas böra af Lagen njuta lika kraftigt skydd, till bevarande af berörde rätts helgd, sa väl i denna del, sorn i allt öfrigt. J?ä sådan grund har Väl ock, genom 1805 års Skogs - Ordning , ånsvaret för åverkan blifvit. Utöfver hvad Lagen stadgar, förhöjd t; men erfarenheten vittnar dock, att detta förordnande icke varit nog mägtigt, att afhålla dessa tillgrepp; oell den ännu hos allmänheten, nog allmänt rådande opinion örn det mindre vanhederliga i geiningert, bidrager jemväl Väsendtligen till de ofta försporda förorättanden af denna ärt. Utskottet inser häraf nödvändigheten äf skärpning uti straffet för berörde förbrytelser, och ehuru Utskottet dervid funnit, att vid den under utarbetning Varande nya Brottmåls-Lag lägligaste tillfälle bör blifva ätt bestämma detta ansvar, som å dessa förolämpanden bör följa, heldst sådant då kan ske med ett nödigt samband af allt hvad nämnde Lagstiftning bör behandla, finnér dock LTtskottet, äf den mer och mer till tagande angelägenhet, att skogen noga vårdas och att ägarne deraf må fredas från obehöriga tillgrepp, sig ägä anledning föreslå den förändring uti 10 Cap.
R:dr 32 sk. under enahanda vilkor, som Rikets Ständer i underdånig skrifvelse den 13 Juli 1848 fästat vid anvisandet af ett så beskaffadt lån åt staden Christianstad, dels af ett serskildt låneunderstöd å 13,333 R:dr 16 sk., så vida Lidköpings stad vill sig deraf begagna, såsom bidrag för de af tointregleringen föranledda kostnader, mot lika säkerhetsränteoch aterhelalningsvilkor, sorn Kongl. Majit uti serskild nådig Proposition af denna dag föreslår i afseende å ett ifrågaställdt lån till staden Christianstad i och för tomteregleringen derstädes. Kongl. Majit förblifvcr Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. OSCAR. J. F. Fåhreeus. Kongl. Majds Nåd. Prog. N;o 19. 3 Utdrag af Protokollet öfver Civilärenden, hållet inför Hans Majd Konungen i Stals-Rådet å Stockholms Slolt den 20 December 1850. Närvarande: Hans Excellens Herr Justilia; Stats-ministern Grefve Sparre, Hans Excellens Herr Stats-ministern för utrikes ärenden, Friherre Stjerneld, Statsråden: Fåhreeus, Sandströmer, von Hohenhausen, Wiallensteen, Gunther, Genberg, Gripenstedt och Grefve von Platen. Departements-Chefen, Stats-rådet Fåhreeus, uppläste slutligen till; justeringföljande, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts förut fattade nådiga beslut, uppsatta förslag: 2:o Till Kongl. Maj:ts nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående beviljandet åt staden Lidköping af ett byggnadslån, samt ett lån för verkställande af tomtregleringen derstädes^ Och behagade Kongl. Maj:t, uppå Stats-rådets underdåniga tillstyrkan, berörde förslag, sådane de finnas detta protokoll vidfogade, i nåder gilla samt förordna, att nådiga propositioner och skrifvelse skulle i enlighet dermed expedieras. Ex Protocollo Wollrath Ekström. 4 Kong-/.
Pastor är den embetsman, sorn står närmast intill menigheterna, och som liar sig uppdraget att utfärda laglikmätiga kallelser till menigheten i församlingen alt sammanträda för att öfverlägga om ämnen, som der lagligen till öfverläggning kunna förekomma. Alt nu inrymma åt en delegation af samma menighet, åt de blifvande sockennämnderna en större rättighet, än som kan, enligt den Svenska samhällsconstruclionen och ali sund samhällsconsti uction, inrymmas åt den menighet, som delegerat dessa nämnder, det vore en uppenbar orimlighet, emedan delegationen då skulle fä större rättigheter än de som densamma delegerat. Återstår nu all undersöka, om man kan tillmäta den enskilde röstägande personen ovillkorlig rättighet att få sockenstämma sammankallad i hvad ärende han behagar, utan att behöfva underställa sin begäran kyrkoherdens omdöme huruvida det ämne, hvarföre han begär sockenstämma , är sådant, alt lagen tillåter att sockenstämma får hållas. Om någon kan finnas, som vill tillerkänna individen i församlingen denna rättighet, så måste också summan af individer, d. v. s. hela församlingen, äga rätt att begära sockenstämmans tillstånd för ett olagligt ämne, och presten voie då nödsakad att utfärda en sådan kallelse, blott för det liela socknen varit närvar, och begärt den. Kyrkoherdes skyl - Den 6 Ma r s. •4' dighet och rättighet måtte vara, om så skulle luinda, att man på en lagligen sammankallad sockenstämma ville söka förmå honom att utsätta en ny sockenstämma, der ämnen, sorn ej med lag voro förenliga, skulle förekomma, att då kunna dertill vägra sitt bifall och gifva hänvisning lill besvärs anförande, om man anser honom hafva missbrukat sin makt. Om nu kyrkoherden måste kunna, och sin pligt likmätigt bör neka en sadan stämmas sammankallande, då hela socknen ar närvar, och det begär, — är det väl då rimligt att tillmäta samma sockens delegerade en större rättighet, än socknen sjelf rimligen kan tillmätas?
Sedan votering blifvit begärd samt Hr Gr. o. Landtm, yttrar att R. o. Ad. borde bestämma, huruvida kontra-proposm Den 6 Juni f. m. 59 ■vid den blifvande voteringen skulle innefatta antingen afslag å Utsk:ts hemställan och bifall till motionen utan något tillägg, eller afslag å Utsk:ts hemställan och bifall till motionen med det af Hr Carlheim-Gyllensköld föreslagna tillägg; så och efter det propos. först blifvit framställd derå, att afslag å Utsk:ts hemställan och bifall till motionen utan tillägg skulle ingå i kontra-proposm vid den blifvande voteringen, samt denna propos. besvarats med många nej jemte åtskilliga ja, hemställde Hr Gr. o. Landtm., huruvida R. o. Ad. till kontra-propos. antoge afslag å Utsk:ts hemställan och bifall till motionen med det af Hr Carlheim-Gyllensköld föreslagna tillägg, hvartill svarades ja. Uppsattes och justerades följande voter:s-propos.: »Den som bifaller Bevilln.-Utsk:ts i Betänk:t N:o 9 gjorda afstyrkande af Hr Gahns förslag, att bland undantagen i § 2 af bevillnings-stadgan måtte införas: »enskilda personer tillhöriga kyrkor och bönehus,» röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, afslår R. o. Ad. Utsk:ts hemställan och bifaller Hr Gahns ofvannämnde förslag med följande tillägg: »då de icke lemna egarne någon inkomst.» Sedermera företogs voteringen, och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit som följer: Ja — 10. Nej — 47. Utsk:ts hemställan å sid. 12 i ani. af C. J. L. Lönnbergs motion. Bifölls. Frih. Rappe: Innan vi lemna 2:dra §:n, föranlåtes jag att till R. o. Ad:s bepröfvande framställa en motion, som blifvit väckt inom Utsk:t och äfven föranledt en reservation af motionären.
Då nu räntan och amorteringen å de 25 millioner, som upplånades 1860, utgör 1,466,000 Ridr, och närvarande förhållanden i afseende på penningetillgång och räntefot icke gåfve anledning antaga, att de årliga utgifterna för elt under år 1865 upptaget nytt amorteringslån skulle blifva högre, utan man fastheldre hade skäl förmoda, alt lånet skulle kunna erhållas på billigare vilkor, borde årliga utgifterna för ränta och amortering af de 20,000,000 Ridr, som nu skulle erfordras för Statens stambanor, efter samma grunder beräknas till 1,172,800 Ridr. Då vidare de bolag, som komme att erhålla låneunderstöd af Staten till anläggning af bibanor, skulle på dessa lån erlägga 5 procent ränta jemte amorterings-procenten efter arbetstidens slut, och den förlust, eller skilnaden emellan räntan å en upplåning af 5,000,000 Ridr, å ena sidan, samt ränteinkomsten från jernvägsbolagen efter 3 procent på samma belopp, å den andra, som härigenom drabbade Statsverket, följaktligen icke uppginge lill fullt 2 procent eller 100,000 Ridr; så skulle Riksgälds-kontorets hela årliga utgift för en ny upplåning af 25 millioner Ridr, deraf 5 millioner åter utlånades till enskilda jernvägsbolag, blifva omkring 1,270,000 Ridr, med tillägg likväl för tiden då bibanorna byggas, eller under de första två åren, af amorterings-procenten för sistnämnda 5,000,000 Ridr, eller 50,000 Ridr för hvartdera året. Sedan Riksgälds-kontoret bestridi dessa utgifter, återstode således i allt fall tillsammans för de tre åren under nästa stats - Stats-Utskottets Betänkande N:o 89. 43 regleringsperiod en summa af omkring 1,750,000 Ridr att använda lill andra statsbehof. Beträffande sältet för anskaffande af statslånet, hade Kongl. Majit icke förbisett den fördel, som skulle vinnas, om lånet kunde erhållas inom riket och räntan således komma alt stanna inom landet.
M. skall hafva ett svar på remissen ; men för att komma till ett svar, måste RiksSt:n afgöra frågan , ty icke går det an, att R. St. blott svara att frågan, som K. M, till oss öfverlemna!, är förfallen. — Vin II. i J * T) e n i5 Augusti f. iu. dare liar Ht von Hartmansdorff, såsom jag lyder, fullkomligen rätt deruti, att då Ståndet fattat sitt beslut vid forna föredragningen af målet, och då vid ärendets återkomst anleda, icke gifves att frånträda förra beslutet, så kan ett örkastande af det sednare betänk, icke innefatta annat än vidblifvande af det första beslutet, emedan det skulle vara i högsta grad inconseqvent handladt, om Ståndet icke blott frånginge sitt första beslut, utan förkastade hela frågan, eliuru anleda, icke gåfves att frånträda förra beslutet. Jag medgifver visserligen, att vår fyrdelta sammansättning stundom gör det nödvändigt, att ett eller annat Stund frångår sitt en gång fattade beslut, då frågan för andra gången inkommer från Utskrn: ty alt Stånden rätta sig efter hvarandra är nödvändigt, i följd a‘f Representationens fördelning på fyra rum ; men denna grundsats kan väl icke tillämpas på det sattet, att något Stånd, i stället för det bifall som det först lemnat till någon fråga, sedermera skulle helt och hållet afslå densamma , då någon modification är gjord i Utskts förra tillstyrkande, ulan kan fråga endast uppstå om någon modification uti R. o. Ad:s förra beslut; men om R o. Ad. nu förkastar det sednare betänk., så anser jag Ståndet hafva vidblifvit sitt förra beslut; och hemställer jag derföre till Hr Frih. o. Landtm., att, derest R. o. Ad. skulle afslå sednare betänk , Hr Frih. o. Landtm, ville framställa den propos., om icke Ståndet derigenom anser sig hafva vidblifvit sitt förra beslut. Hr Rosenblad: Frih.
Dans Excellente Herr Grefven och Landt* Marskalken frågade om Ridderskapet och Adeln tilläte Herr Landt Mar skalkm att hos Hart* Majit Konungen i underdånighet . anhålla det Hans Majit täcktes nästkommande Måndag låta afblåsa Riksdagen, Bifölls. Justerades 7 §§ af RiksdagsResfutet. Justerades följande underdåniga skrifvelsef till Kongl. Majit: ito Om Chartors upprättande öfvef hemmanen i Riket. 2:0 Om förbud mot Judars inflyttande f Riket. 3:0 Om en Stats-Oeconomisk Journal. 4:0 Om LandtTullsinrättningen i Riket. 5:0 Om Spannmåls-Magazinsinrättningeti f Riket. 6:0 Om vissa öfverklagade omständigheter vid Hålloch Gästgifvareskjutsen. Upplästes och lades på bofdet ett Memorial från BancoUtskotfet, af den 3 Augusti, hvaruti Utskottet föreslår att tiden för nästkommande Revision öfver Stats-, Bancooch Den 3 Augusti. lii RiksgäldsVerken må utsättas till den 15 September 1817- Vidare upplästes och lades på bordet ett från StatsUtskottet inkommet Utlåtande, af den 2 Augusti, i anledning af gjord anmärkning vid Utskottets Betänkande angående aflöningen vid RiksgäldsContoiret; och har Utskottet, med besvarande af anmärkningen, uppå anförda skäl, icke ansett sig böra trånga sii t förra tillstyrkande. Justerades följande:
Ikmte cle Z 8tst kör plsnkets unllerlräll snsis^- ns 12 k:clr ssmt clesss ctsgsverken rsknss akksstnin^en till 200: — utsk clen pä 3o 5r utarrenäerscle Ilpssls . ksllscl kelsAen i^8 mil krän Ikpssls, sro 1,800 lrö ärligen KsnclsliökclinAen snslsxne pä lön. s io sk. ^ 3^5: —- -— summ» 5,3oo: — —» ^".'0 K§. Löc/s//ian. Dönen kikekälles oförändrad ook utAör: /nokeL/ta /iöne» . ^ -° 3,3^i: ^Z. 6. deraf i.ooo k:dr beräknas som lallelpenninAar ook 620 kl.dr, j^mte de bittillsvarande 80 I3:dr, som kesepenninAsr.
Det okändas oändliga verld är tillgänglig för menniskoanden, i hvarje sin aflägsnaste vinkel och i hvarje sin skummaste vrå, icke för tänkarens förstånd, men för konstnärens intuition. Wagnertrons död hos Nietzsche blef den stora krisen i hans lif. Då han såg denne sin uogdoms stolte heros, segraren, fram-tidsknlturens förstfödde, sjunka ned inför det kristna korset, slogs i hans själ ett ärr, som aldrig fullt skorpnade. När man ifrån denna första bokgrupp, hvilken utgöres af de fyra » Unzeitgemä-sen Betrachtungen &gt; och » Die Geburt der Tragoodie », kommer in i den andra och senare, är det som om man inträdt i ett annat ltnd, med annan natur och annat klimat Först och främst är framställningens form en ny: från och med » Menschliches, All-zamenschliches. Ein Buch ftir freie Geister » komponerar Nietzsche sina böcker af lö9t och konglomeratartadt om hvarandra kastade aforismer. Sjelf va dagern i detta sistnämda arbete äfven» om i de tvenne närmast följande: » Morgenröthe. Gedankenüber die moralischen Vorurtheile » och » Die fröhliche Wissenschaft » är skiljaktig fr&amp;n den, i hvilken man nyss stod: man stÅr nn i ett bårdt, svalt, stärkande ljus, som p&amp;minner om tidiga morgnar och tidiga vårdagar. Den man, inför hvilken man finner sig stäld an9igte till ansigte, är en rekonvalescent, som ser verlden i fiteruppståndelsens friskhet, en turist, som sorglös vandrar sin väg och som icke älskar att ligga öfver mer än en natt i hvart herberge, stundom äter äfven en raffinerad psykiater, hvilken med en nästan vällustigt grym nyfikenhet lägger det omedvetna pjälslifvets småkryp under mikroskopet och spetsar dem upp pä sin tankeB udd, såsom entomologen insekterna på ifina nålar.
»Åh ja,» genmälte presidenten, »visst kunde hon hafva kallat sin bok för »Herman» eller »Bybarnet» eller »Informatorn» eller, som många andra, alltsammans på en gång, och lite mera till på köpet, för att få titeln rätt lång och inbjudande; men vi skola nu icke bedömma en sak, utan att hafva analyserat den förut. – Hvaraf kommer Stånd?» frågade fadern sin lilla yngsta son, hvilken varit så sysselsatt med en märgpudding, att han ej hört ett enda ord af hvad som rörde samtalsämnet. »Af verbum stå – pappa!» svarade Herbert, och skrapade den delikata saucen med skeden, så att glasyren på talriken började sitta emellan. »Nå väl – stånd kommer således af stå och icke af vara,» sade presidenten, »och den qvicka fru Schröderheim hade ej så orätt, när hon litet satiriskt svarade en af sina väninnor, hvars man blifvit upphöjd i adeligt stånd, öfver hvilket dess fru mycket yfdes, gerna talade, och således till fru Schröderheim sade, när de, första gången efter denna lyckliga händelse, råkades: »Jag tror inte jag träffat söta syster, sedan jag kom i mitt nya stånd!» – »Åh, bevars! jag önskar lycka och framgång!» svarade fru Schröderheim, »men, tillade hon, »förlåt att jag frågar: hvar har söta syster egentligen sitt nya stånd?» Detta var ganska rätt frågadt, fast det innebar något litet malice,» fortfor presidenten, »ty stånd eller ståndpunkt, likasom ett marknadsstånd, betecknar icke den person som der står, utan den plats der denna person är ställd – af ödet, af ställningar, förhållanden, vanor och uppfostran. Här se vi t. ex. ett stånd med matvaror, skinkor, korfvar, slagtade gäss, skollade grisar, äpplen och bakelser. Der sitter en fryntlig matrona, som handhaft dylika saker allt sedan sin spädaste barndom.
Det förderfvade deras hus och deras städer, så att landet, och hvad deruti var, grufvade sig för dess rytandes röst. Då lade Hedningarna sig af all land kringom det, och kastade ett nät öfver det, och grepo det i dess kulor; Och satte det uti ett galler, och förde det i kedjor till Konungen i Babel; och man lät förvara det, att dess röst intet mer skulle hörd varda på Israels bergom. Din moder var lika som ett vinträ, som vid vatten planteradt var, och dess frukt och qvistar vuxo af det myckna vattnet; Att dess qvistar så starke vordo, att de till herraspiror dogde, och det vardt högt ibland vinträn. Och då man såg, att det så högt var och många qvistar hade, Vardt det i grymhet rifvet neder till jordena och förkastadt; östanväder förtorkade dess frukt, och dess starke qvistar vordo sönderbrutne, så att de borttorkades, och uppbrände vordo. Men nu är det planteradt i öknene, uti eno torro och törstigo lande. Och en eld gick utaf dess starka qvistar, den förtärde dess frukt, så att der inge starka qvistar mer uppå äro till några herraspiro; det är en klagelig och jämmerlig ting. Och det begaf sig i sjunde årena, på tionde dagen i femte månadenom, kommo någre af de äldsta i Israel till att fråga Herran, och satte sig neder för mig. Då skedde Herrans ord till mig, och sade: Du menniskobarn, tala med Israels äldsta, och säg till dem: Detta säger Herren Herren: Ären I komne till att fråga mig? Så sant som jag lefver, jag vill intet svar gifva eder, säger Herren Herren. Men vill du menniskobarn straffa dem, så må du straffa dem alltså: Håll dem före deras fäders styggelse; Och säg till dem: Detta säger Herren Herren: På den tid jag utvalde Israel, upphof jag mina hand till Jacobs hus säd, och lät dem känna mig uti Egypti land; ja, jag upphof mina hand till dem, och sade: Jag är Herren edar Gud.