Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
– Hvad ni dansar bra – hon talade med ansigtet under hans och såg upp. Så lätt – Tack, tack Nej håll! Som ni dansar – Det är det roligaste jag vet Löjtnanten stod och viftade med en hopknuten servet midt på golfvet och skrek öfver musiken. Paren knuffade till honom, då de flögo förbi. – En slängpolska! Alla man hit! En slängpolska! Flickorna stimlade omkring honom: Ack ja, låt oss få en slängpolska – Men en vild en – Så vill jag vara med! Elin Bieler sprang upp från pianot. Spela, hvem som vill! Herrarne stodo i ring efter hvarandra, med ena handen knuten om den hopbundna serveten och andra armen om lifvet på sin dam. Flickorna lutade sig mot deras skuldror och stampade takt med tåspetsarne, otåliga efter att få börja Två pigor kommo in med duktyg till supén och blefvo stående uppåt väggen vid buffeten med linnet i famnen. – Håller ringen rigtigt? — Nå, är ni så färdiga? Rundt, rundt om gick det, svängande i sprittande polkatakt med hopp och språng. Ur arm i arm kastades flickorna, klängde sig ett ögonblick fast och slängdes så obarmhertigt fram igen af den nästa. De flåsade och flämtade, röda i ansigtet, och sleto sig ur ringen, när de icke längre kunde följa med. – Åh, Gud, hvad jag är trött! de föllo ned på stolarna längs väggen. Luggarna hängde raka och stripiga ned öfver pannorna. – Mia, du får låta mig komma in till dig och få min lugg bränd. Jag ser ju ut, som jag vet inte hvad – En dam! En dam! Vi fattas en dam – Fru Lexow! Åh, seså! Alice drogs med ett ögonblick. Så slet hon sig lös igen, och ringen skingrades – Det var ett styft arbete, det, löjtnanten torkade sig i pannan. Men hvad gör man inte för småtösernas förnöjelse! Han drog Nannys arm in under sin. Felix hade bjudit Alice armen. De gingo långsamt genom rummen. – Ni är visst den enda, som blir blek, när ni dansar – han såg ned på henne. – Har ni redan märkt det?
Också har , det gifvits och gifvas ännu Matsman af förtjenst , hvilka , utur ofvannämnde och ännu flera skal , som till undvikande af ytterligare vidioffighet förbigås, yrka , att väl inrättade Lotteri pel icke allenast böra fredas från klander, utan fastmer anses såsom ett bland tjenliga m*del att bereda inkomster för Stars-CasS3n , hvart’11 frivilligare och mindre tryckande bidrag al den Skattdragande fÖ£>a kan upptänkas , än det som sker, då han för sitt nöje eller för sysselsättning af sin inbillning, elier ock iöi att försöka sin lycka , insätter å Lotteriet något af hvad han linner sig kunna umbära för sin* nödvändiga dagliga behof. Littsinnigheten och'dårskapen, hvlka kunna fä tillfallen till utsväfningar genom Lotterispel , uppfinna nogsamt utvägar till sitt förderf , äfven der Lotteri icke är. Lagen skal! skydda mot andras ingrepp i enskildta rättigheter, men icke genom sitt förmynderskap lägga hinder lör verksamheten af den enskildes, förstånd och eftertanka. Eijest skulle menskliga lifvet blifva en fortsättning af ett nesligt omyndighatstillstånd, och Lagens, utöfver sina giänsor ul - Om fast egendoms försäljning a Lotteri, 43 sträckta omvårdnad skulle snart kunna urarta till inqvisitorisk i anstalter. Det nyttigaste tidsfördrif, den oskyldigaste lek blind större folksamlingar blefvo straffbare , om de betraktades under den strängt uteslutande moraliska synpunct , att -dit är klandervärdt , hvarigenom blott tillfälle beredes till klandervärd handling för den , som , vid utöfningen af hvarje fri mans rättighet, att göra och låta efter välbehag , ej sjelf vill sig förese. Meningarne angående detta ämne kunna dock i sanning vara delade. Emellertid är det bekant , att , oaktadt hvad man hört deremot anföras, Lotterispel i denna stund äro tolererade äfven hos de Europas folkslag , hvilka lemna efterdöme åt andra Nationer af upplysning och god Lagstiftning. Sverige?
Län, af dervid förekomne anledningar, erbjöd sig att förse Landshöfdinge - Ämbetet med Ämbetsoch Boningsrum, och att Staden genom det erhållna förskottet af 4o års Iiyresmedel njutit vida större fördelar, än deli från början sig betingat, samt att för ostridigt lärer kunna antagas, att genom de lemnade 8,000 R:dr i godt mynt och nödigt virke från Kronans Allmänning, Staten till slörre del, än Hernösands Stad bidragit till Residence-Husets uppförande, hvaraf allt synes följa, att Staden tid den begäran dess Riksdags - Fullmägtig fra mburit icke skäligen bör åberopa någon billighets-grund, än mindre någon rättighet. S tat s-U t sk o t tets Betänkande». 527 Detta varder vördsamligen öfverlemnadt till Riksens Högloflige Ständers vidare bepröfvande. Stockholm den G September j8a3. Anlcom den 9 September 1823. Riksens Höglofl, Ständers Statsoch Bevillnings - £/tskotts .Memorial i anledning af återremiss uti frågan om tryckning af handlingarne i Bevillnings - frågan vid 1815 års Riksdag. Till Statsoch Bevillnings-Tjtskotten har Högloflige Ridderskapet och Adeln, genom 5a3 Stals-Utskottets Betänkanden. Protocolls-Utdrag af den ii i förliden Månad, ålerremitteradt den af Herr Ing. Atig. Ankarsparre väckta fråga om redovisning af de för tryckningen af Haudlingarne i Bevillningsfrågan vid i8i5 års Riksdag aiislagne medel, hvarom Utskotten afgifvit yttrande den 3i nästlidne Julii; men som de öfrige trenne Riks-Slånden den 6 i sistförflutne Månad bifallit hvad Utskotten sig derutinnan utlåtit, och frågan alltså, likmätigt 6g §. Regeringsformen, är afgjord; Så få Utskotten sådant, i anledning af återremissen vördsamligen anmäla. Stockholm den 6 September 1823. Ankom den 11 Sept. 1833.
Finnas liera förslag lill contrapropos. voteras först om hvilketdera som skall blifva contra-propos., med ett ord, de framställda förslagen hafva, sä länge min riksdagserfarenhet räcker, alltid blifvit behandlade i sammanhang med Utsk:s förslag. Att nu börja en ny bana, såsom Hr von Hartmansdorff har föreslagit, att först votera emellan bifall och afslag å Ulsk:s förslag och gömma det förslag som här är framstäldt till en annan dag, för alt då afgöras, kan jag icke finna annat än i högsta grad oformligt och finner ingen grund derför i våra grundlagar. Skulle det föreslagna uppskofvet med handläggningen af Frih. Palmstjernas förslag ega rum, så följer deraf, i min tanka, ovilkorligen, att hela denna punkt kommer att hvila eller uppskjutas, ty någon annan behandling af frågan skulle jag icke tro vara grundlagsenlig, aldraminst det sätt, som Hr von Hartmansdorff föreslagit, att först afgöra frågan i dag på ett sätt och sedermera uppskjuta den för att möjligen i morgon afgöra den pä ett annat sätt. Jag anhåller hos Hr Gr. o. Landtm, att vi måtte fä fatta beslut i saken, beslutet må blifva det ena eller andra, och sedermera få vi votera. Hr von Hohenhausen: I anledn. af hvad Hr Gr. Sparre Den 7 September c. m. 63 anfört, nemi. att ett afslag skulle betyda detsamma som att alls ingen tänta linge förvandlas i penningar, derföre att Ulsk:s förslag innehåller att alla räntor skola till penningar förvandlas, så får jag försl och främst fästa Gr:ns uppmärksamhet derpå att redan i nu vande tidpunkt utgå en del räntor i penningar. Förslaget ifrån Utsk. är, alt alla räntor skola i penningar utgå, hvaremot den K. propostn hade velat bibehålla några hufvudsakliga persedlar. Frih. Palmstjerna har funnit skäl i sitt förslag, att öka dessa till många flera och Frih. Cederström har ansett, att ännu flera borde dertill läggas. Slutligen kom Hr Rosenblad och föreslog några förändringar. Deruti öfverenskomma således Frih.
M:s nåd. propos. om beskattningsväsendets samt uppbördsoch redogörelse-verkets förenkling blifvit af samtlige RiksSt:n remitterad endast till StatsUtsk., och följaktligen på detta Utsk. jemlikt 43 § Riksd.Ordn. berodde att bedöma huruvida för detsamma vore nödigt att vid behandlingen af denna nåd. propos. sammanträda med Bevilln.Utsk. Skulle deremot den mening vilja göra sig gällande, att nu förevar, fråga må blifva hvilande tills StatsUlsk. inkommit med utlåt, samt R. St. fattat beslut öfver nämnde K. propos., dock med förklarande, att, i händelse 70 Den 20 Maj. hinder för fattande af ett sådant beslut skulle mota, vid nuvar. stadganden må komma att förblifva; så vore Hr Landtm, oförhindrad att derpå framställa propos. Frih Raab: Jag är fullkomligt tillfredsställd med den propos. Ilr Gr. o. Landtm, anser sig kunna framställa, enär den uppfyller det ändamål, vi alla åsyfta. I liufvudsaken tillåter jag mig, att förklara Hr Printzensköld, det jag icke kan acceptera de skäl, han framställt. Det är ganska lätt, att göra en fråga invecklad derigenom, att man inblandar hell och hållet främmande ämnen, som dermed icke hafva alt skaffa, och så har Hr Printzensköld gjort, då han vidrört 2:dra art. som icke hör hit. Här är endast fråga om den bevilln., som bör utgå af jordbruket och förslaget går derpå ut, alt man skall antaga den summa, hvartill bevilln. nu uppgår med det tillskott, som behöfves, och att denna summa skall pro rala parte fördelas efter jordvärdet. Denna fråga har således intet att göra med lista arl:u, och lika litet med städernes afgifter i bevillmsväg. På samma sätt torde Hrraie finna, att, såsom Hr Aminoff, om jag så må uttrycka mig, envist påstått, någon tidsutdrägt icke kan ifrågakomma. Den af Hr Aminoff omnämnda comité' är icke eller nödig och om den skulle nedsättas, kunna dess arbeten icke afslutas på kortare tid än 100 år.
J. Nordling. Iduns Kungl. Hofboktr. ll:te årg. Utgifnlngstid: A nnonsprisi 35 öre pr nonpareillerad. hvarje fredag. För » Platssökande » o. » Lediga platser » 25 öre för hvarje påtörjadt tiotal stafv. Lösnummerpris 15 öre (lösnrr endast för kompletteringar.) Utländska annons. 7 0 öre pr nonp.-rad. Millrath. Men ingen fältherre, han må vara aldrig så erfaren, vinner sina segrar ensam; de väl disciplinerade trupper, i hvilka han vetat ingjuta sin egen anda, vinna dem med honom. Också har doktor Hazelius af en stor skara svenska män och kvinnor rönt liflig sympati och erhållit kraftig hjälp vid fyllandet af sin vackra lifsuppgift. Och han har haft och har alltjämt vid sin sida en stab af medarbetare, hvilka med honom dela äran af att det stora och invecklade maskineriet fungerar med en så beundransvärd reda, jämnhet och säkerhet. I Nordiska museets och Skansens tjänst äro för närvarande anställda tjugusju amanuenser, bland hvilka rinnas ej mindre än tjugufyra kvinnliga. Sju bland dessa tjänstgöra på Skansen. Alla fylla de sina åligganden med intresse, ordning och skicklighet. Liksom chefen älska de det stora fosterländska värfvet, och däri ligger tvifvelsutan hufvudorsaken till att de alla så osvikligt stå på sin post. Vi ha trott, att det nu i midsommartider, då all Skansens härlighet står i sitt yppigaste flor, skulle intressera Iduns läsekrets att i sina spalter se en bild af någon bland dessa d:r Hazelii medhjälparinnor. Och vi ha valt den, som genom arten af sin verksamhet kommer mest i beröring med den stora allmänheten, nämligen amanuensen och förrådsförvaltaren på Skansen, fröken Sigrid Millrath. År 1892 inträdde fröken Millrath i tjänst hos Samfundet för Nordiska museets främjande. Hennes verksamhet förlades till Skansen, där hon anställdes som enda ama IDUN 94 1898 Stjäraorna gömma sitt sken, när solen din lefnad förgyller; Dör h o n i sorgernas natt, tindra de himmelska fram. Karl Anders Kullberg. nuens.
Uppå härefter särskilt i fråga om Usta och 2:dra votersproposme och särskilt i fråga om den 3:dje framstälde propos:r, blefvo de 2:ue förstnämnde voter:s-propos:ne, efter först tiil deras godkännande gjord hemställan sorn besvarades med Nej, af R. o. Ad. afslagne och godkändes den 3:dje voter:s-propos:n. Ånyo föredrogs Sammansatta Statsoch BankoUtskis d. 14 och 10 dennes på bordet lagda Mern. N:o 35, i ani. af RiksStms beslut öfver Utsk:s Utlåt. N:o 29, i fråga om förhöjning af det åt Fullmäktige i Banken och RiksgrsKont. anvisade honorarium. Sedan uppå af Frih. Cederström, Rudolf, gjord förfrågan om de öfrige RiksStms i anledn. af detta Mern. fattade beslut, undert. Riddarh.Sekret, tillkännagifva, att prot:s-utdr. derom ankommit endast från BorgareSt., som afslagit den till samma Stånd stälda inbjundn. och derjemte, med ogillande af Utsk:s förslag till voter:s-propos., beslutat att särskilt skall röstas öfver honorarium till Fullmäktige i Banken uti Förstärkt BankoUtsk., och öfver honorarium till Fullmäktige i Eiksg:sKont. uti Förstärkt StatsUtsk. ; anförde Frih. Cederström: Ä ena sidan kan det visserligen synas vara bäst örn voteringen verkställes i Sammansatt Utsk., emedan 753 Pen 25 November f. m. man derigenom får utsigt till mera enhet i besluten; men å andra sidan kan man med skill säga, att det Sammansätta Utsk. består af ledamöter, hvilka icke i denna sin särskilda egenskap äro för RiksStm kända. När man skall välja förstärkningsmän svljfvar man alltså i ovisshet hvilka af Utsk:s ledamöter härtill må vara att tillgå.
Godtycket får en ytterligare näring ej allenast derigenom att det säges, att skilnaden eller det belopp, hvarmed lefnadskostnaderna kunna finnas öfverskjuta de sannolika årsinkomsterna, skall anses utgöra den skattskyldiges inkomst af kapital, utan äfven af den föreskrift, att den skattskyldiges okända lefnadskostnader uti stad aldrig må, utan att taxeringsmännen till protokollet uppgifva särskilt skäl, anses vara lägre än i förhållande till beloppet af den årliga hyra, den skattskyldige erlägger för de af honom och hans egen familj begagnade rum och lägenheter. Huru vidunderligt ock den enskildes rätt förnärmande ofvanberörda paragrafer blifvit tolkade och tillämpade inom hufvudstaden, derom vittnar ett antal af nära l,SOO besvärsskrifter, som till Stockholms Pröfnings-kommitté ingifvits under loppet af detta år. Att bestämma en löntagares bevillnings—afgift efter den årsinkomst, han supponeras ega, men icke efter den verkliga lön, som han uppbär af Staten, är, då det icke blifvit ofiicielt styrkt eller ådagalagdt att löntagaren vore kapitalist, ett så egendomligt förfaringssätt, att det synes mig vara dikteradt af allt annat, än af en samvetsgrann uppfattning af nu gällande Bevillnings-förordnings anda och mening. Föreskriften att hyrans belopp skall tagas till grund för bevillnings—afgiftens debiterande afser uppenbart, efter min tanka, förnämligast sådana personer, hvilkas lefnadskostnader äro okända och de fall, der inkomsterna betingas af vinstgifvande rörelse, egande kapital eller förmögenhet samt då ett yppigt lefnadssätt föres, men ingalunda sådana personer, som endast lefva af sina knappt tillmätta löner.
I stället för ordentlig hufvudbok och löpande journal, hvilka här varit mest ändamålsenliga och lätt använde, har begagnats en så kallad resonerad redogörelse method, men hvilken blifvit alltför mycket summarisk, för att motsvara fordringarna afen hufvudbok, enär t. ex., i stället att de påförde och afförde posterna bort finnas moliverade och utredde på de reele utgiftsoch inkoinst-conlo, sådant helt och hållet der saknats, men deremot, endast till någon del, igenfunnits antingen i Cassa-räkningen eller å de personele conto; vidare har förekommit: att balancerne icke blifvit specificerade, hvarigenom i hufvudboken, för det år som granskas, all upplysning saknas i hvad skick äldre fordringar befinnas, om de äro säkra eller osäkra, stridiga eller ostridiga; att, vid påföring och afföring, månad och datum för de fleste poster icke äro vordne utsatte; att, uti räkningarne uti utländskt mynt med Consulerne och flere personer å utrikes orter, saknas till och med column för, och all uppsumering i Debet och Credit af det utländska myntet, hvilket dock i sådane fall destohellre bort noga iakttagas, sorn det utländska myntets reduction till Svenskt Banco endast utgjorde dess calculerade belopp, och vore beroende af cursen; att, vid vexlars påförande och afförande, saknas oftast all anteckning af vexelns datum, uso, trassent och acceptant, och knappt å något ställe finnas alla dessa, dock så vigtiga uppgifter hafva blifvit iakttagne; att i hufvudboken saknas vidare all baiance, år ifrån år, öfver Verkets behållningar af effecter och varor så väl här på stället som å utrikes orter; äfvensom någon serskild conto för upphandlade effecter och deras disposition till afsändning eller qvarliggande härstädes icke blifvit ford, mindre någon serskild bok för effecter eller ens till copierande af facturor och inköpsräkningar; samt att uti de utgående balancerne i hvarje års hufvudbok hafva vidare ej blifvit observerade de, från det ena året till det andra, oliqviderade skulder för obetalde fredssummor, eller inneslående arfvoden till Consuler m. fl.; och nödig control och visshet om tillvaro eller icke af efterräkningar har, vid en sådan bokföring och dess reviderande, alltså endast kunnat vinnas derigenom, att, på sätt Stats-Utskottet iakttagit, granskning egt rum af alla årens böcker för den tid,
' Chien d e chasse chasse de racen stadfzster sig her. I mardeme deltog og 221 Lb talte ogsaa comtesse de Précorbin. Comtesen har opholdt sig et aar i Kristiania og bland andet vseret en stor stötte for en nylig oprettet " sp~ogforenin~ ". Takket vare hende og andre franskes velvillige medvirken var det i s a r de franske aftener som lgkkedes godt paa grund af de oplssninger og ageren af smaa proverber som de glsdede publikum med. Comtessen var sjslen i disse smaa forestillinger og vakte almindelig glade og beundring ved sin ypperlige fremsigen og dramatiske verve. Lige efter og ligesom i modsigelse med denne sprogforening oprettedes en ny. mindre alvorlig i sin art, der brugte at slutte sine aftener med dands efter at; den tungere del af sammenkomsten, samtaler og oplssninger, var - skal vi sige overstaaet? - og den ssmlede i sommer sine medlemmer,. herrer og damer, til landlige udflugter, formodentlig paa modersmaalet. I det hele er foreningsvssenet begyndt at florere hos os. Geografisk Forening, som ogsaa blev dannet i fjor vinter har ve1 ikke varet uden indflydelse paa at bevillingen til Nansens nordpolsexpedition gik gjennem i Stortinget. Thi i foreningens ffirste mfide fortalte Nansen om sin Grönlandsfserd og i et senere, hvortil Stortinget var indbudt og en msngde stortingsmgnd var tilstede, fremlagde han planen for sin Nordpolsexpedition.
Slafrer* Slen t Itp fala odfj Sunb, ber Sfcabemiec dr o, af Små Sebamötcr blanb kibber j?ap odf> Stbel, Små af $rejte*©tånbetA Små af §tcabemt.e*©tatenSmå ©lånbSperfoner ocp tätta SSorgare. 3- afla öfriga ©tdber flpdfl antatet af SajermgSmdn mara Små af SKibberfFap oefj 2tbel, Små af grefie» ©Idabet, Små ©tånbSperfoner o# ©ey borgare, raeb ia?ttaganbe i anfeenbe titt befre ftjlndmnbe, alt, få miba £la|er tnotn ©laben finnas, eli efter fiprian af fjrcarje Slaf af* pafabt antal utur en fjmar mdljeS. 3 ga b km oef) ©ala ffoln SayermgSmdnnen afgöra lifa anfaf, font f5c Stntra od; Srebje SlaferrS ©tdber flabgabl dr, (jmortmb 23org<>ire» ©tdnbets Sebamoter uf göras t i fl Ijdlften af borgare oel; 23ergSmdn,. bocf få, ali i ga&lun-, bet ena året gera borgare oc& gpra SSergSradn oå; bet anbra. gera SSergSmdn ocf; gpra SSorgare, blifma ©laben# SareringSradn. $. i'l3- ©j rad litt Sarerrngttman af Smörgare* ©tdnbet mufja# annan perion, ån ben, fora iblar mecfelig borgerlig rörel fe. i* ‘ 4 * 3. be ©laber, ber ©pmnaftum finnes, flätt ififanb ffrefr&Ståh&ef m
Då Banko-Fullmäktige nu, till åtlydnad af 20 § uti Banko-Reglementet under den 23 Oktober 1848, afgifva Berättelse dels om Bankens tillstånd, rörelse och förvaltning i sin helhet samt de hos Fullmäktige förekomna hufvudsakliga ärenden, dels ock angående förvaltningen af Tumba Bruk, anse de sig böra till en början anmäla, att sorn Rikets Höglofl. Ständers sednast församlade Revisorer uti Berättelsen, angående verkställd granskning af Banko-Verkets räkenskaper och förvaltning för åren 1847 och 1848, upptagit ärendena i den ordning, åberopade Banko-Reglemente föranleder, Fullmäktige, till underlättande af den granskning på det hela af förvaltningen efter sednaste Riksdag, Höglofl. Utskottet, på grund af gällande Instruktion, kommer att företaga, i enahanda ordningsföljd uppställt denna redovisning. Och enär bemälde Herrar Revisorer, hvilka, bland annat, genomgått så väl Fullmäktiges allmänna och serskilda Protokoll, som Under-Styrelsens och Kommissariernes i Låne-Kansliet protokoll till den 15 September nästlidne år, samt hos Rikets Höglofl. Ständer tillstyrkt, att Fullmäktige må undfå full decharge för förvaltningen från den 15 November 1847 till nyssberörde dag, den 15 September, omförmält de hos Fullmäktige under nämde tidrymd, förekomna hufvudsakliga ärenden, hafva Fullmäktige, till undvikande af vidlyftighet, här endast i korthet hänvisat till Revisionsberättelsen i de delar, der en fortsatt redogörelse erfordrats, samt för öfrigt blott upptagit de efter sistberörde dag behandlade vigtigare ärenden. Bankens OfverStyr else och några åt densamma gifna uppdrag. § 1. Inom Öfver-Styrelsens ordinarie personal har någon förändring icke inÖfver-Siyrelscns träffat, och andra Suppleanter hafva ej varit i Styrelsen inkallade, än de, som omnämnas i Herrar Revisorers Berättelse § 1. Banko-Fullmäktiges Berättelse. 1 2 Banko-Fullmäktiges Berättelse. Inventeringar i Bankens kassor. Besigtning af hus och inventarier. Berättelser till Höglofl.
Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt Hr Gr. o, Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till §:n oförändrad och dels bifall dertill med den förändring, att början skulle lyda sålunda: »Gör man genom svordom eller annorledes oljud etc.;» framställdes propos. på bifall till §:n utan förändring, samt besvarades med ja. Kapitlets rubrik. Godkändes. Biföllos. 9:de §:n. Frih. Cederström, Thure: För min del får jag anhålla, att R. o. Ad. ej måtte bifalla ifrågav.de §. Så länge vi 463 Den 14 Joli. ej hafva någon gemensam lagbok för Sverige och Norge, finner jag det vara ganska olämpligt att föreslå särskilda ansvarsbestämmelser i afseende på förfalskning af Norska handlingar. Vill man, för sådant fall hvarom nu fråga är, stadga något stral!', då vore rättast att bestämma ansvar för förfalskning af alla andra Europeiska länders handlingar. Att ett närmare samband mellan Sverige och Norge skulle kunna uppkomma genom införande i vår strafflag af de ifrågav:de straffbestämmelserna, tror jag för min del icke, ty erfarenheten har ju visat, att, ju mera eftergifvande vi varit mot Norrmännen, desto motspänstigare och mera trotsande hafva de uppfört sig mot oss. Då för öfrigt jag icke erinrar mig att det i Norska lagen särskildt förekommer några ansvarsbestämmelser i afseende på förfalskning af Svenska handlingar, anser jag det vara alldeles obehöfligt att taga första steget och i vår lag införa dylika bestämmelser i afseende på Norska handlingars förfalskning. H. Exc. Hr Frih. De Geer: Jag ber endast att få fästa uppmärksamheten på. att i nu gällande lag ang:de förfalskning, ett, med det ifrågav:de likartadt, stadgande förekommer. Det heter nemi. i 9:de §:n af K. M:s Nåd. Förordn. den 7 September 1858: »Hvad i 2, 3, 6, 7 och 8 §§:ne är stadgadt, ege ock tillämplighet vid förfalskning eller missbruk af Norska allmänna handlingar, stämplar eller märken.»