Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Proposition, A: o 63. 41 ställande emellertid Kongl. Maj:ts befallningshafvande, huruvida icke, då statens räntor i allmänhet ej borde få af enskilda personer disponeras, och allmogen derigenom sättas i beroende af dem, Kongl. Maj;t skulle i nåder finna lämpligt förordna, att med kopparverkets intressenter uppgjordes den öfverenskommelse, att de, emot skälig kapitalersättning afstode från vidare tillgodonjutande af omförmälda arbets-skyldighet, i följd hvaraf den deraf för hemmansegarne härflytande serskilda börda försvunne, och de endast komme att erlägga sina hemmansrantor till det belopp jordeboken bestämmer, äfvensom sålunda de 37 rotar, uti hvilka arbetshemmanen äro indelade, blefve såsom effektiva att påräkna.
Februari, med yttrande i anledning af en från Bidderskapet och Adeln remitterad anmärkning mot Konungens Bådgifvare i Cornmandomål för Arméen, företogs till slutlig handläggning, och fann Hedervärda Bonde-Ståndet, uppå af Talemannen derom framställd proposition, för godt besluta, att ifrågavarande mål kommer att lemnäs utan vidare åtgärd; Skolandes Respective Med-Stånden samt Constitutions-Utskottet härom vördsamt och vänligen underrättas. * Den 17 Mars igiS Frdn Höglojl. Ridderskapet och Adeln. S. D. Sedan alla från sistl. Biksdag hvilande Förslag till ändringar i Grundlagarne, nu mera blifvit pröfvade och afgjorde, fann Högloft. Ridderskapet och Adeln för, godt anmoda Gonstitutions-Utskottet att inkomma med uppgift af da fotslag, som af samtelige Riks-Stånden blif - i g i Prov XJtdr. d. 12 Mars 1818. vit godkände, hvilka efter verkstäld justering sedermera borde öfverlemnas till Expeditions-Vtskottet för att, i afseende å Kongl. Maj:ts Nådiga sanction derå, uppsätta en underdånig Skrifvelse till Kongl. Majtt; hvarom de öfrige Respective Riks-Stånden skulle vänligen underrättas. S. D. Vid förnyad föredragning af Statsoch Banko-Uiskotieris den 3 dennes afgifne samt den 7 i samma månad förmiddagen på bordet lagde Betänkande, i anledning af den del af Kongl. Maj.-ts Nådiga Proposition den 10 December 1817 om allmänna penningerörelsen och myntvärdets upprätthållande, som angår Malmö, Götha-Canal-Bolagssamt Götheborgs Diskont-Verks utredning blef samma Betänkande, på grund af åtski 1 lige dervid gjorde anmärkningar, till Statsocli Banko-Utskotten återremitteradt. Fran Högvordiga Prest-Stdndet.
Denna min erfarenhet har II lf. 35 546 Den 25 Februari f. m. delals af de öfrige Fullmäktige, ehuru de vid tre till fyra särskildta möten icke kunnat utfinna något möjligt sätt att förbättra det så allmänt insedda missförhållandet, utan man har måst fortgå på den gamla vägen utan någon utsigt att kunna beträda en annan och bättre. Denna inrättning har således nästan blifvit förvandlad till en barmhertighets-kassa för tjenstemännens enkor och barn, i stället för att vara en pensionsanstalt för tjenslemännen sjelfva, emedan de sednares pensioner äro så ringa, alt ingen tjensteman, som ej eger enskild förmögenhet, vid upnående af den stadgade pensionsåldern af 55 år kan taga afsked, utan måste släpa sig fram i tjensten så länge han förmår. Jag föreställer mig, att förhållandet med arméens pensionskassa är ungefärligen enahanda. Vid Flottans pensionsverk eller Amiralitets-krigsmanskassan äro väl pensionerna mera tillräckliga, men det är jemväl allmänt bekant, att der finnes en talrik expektans-stat, emedan medel till de berättigades pensionerande saknas. På samma sätt förhåller det sig äfven med Bankens, Tullverkets och flera andra Verks pensionsanstalter. Då fördenskull organisationen af embelsoch tjenstemäns pensionsanstalter för närvar:de är så otillfredsställande och dessa anstalters ställning så högst ofördelaktig, har jag föreställt mig, att Staten, som med icke obetydliga anslag bidrager lill denna pensionering, borde vidtaga någon åtgärd för densammas ordnande på ett ändamålsenligare sätt. Alt uprätta ett fullständigt förslag till pensionsväsendets reorganisation, är för den enskildle Riksdagsmannen icke möjligt, och skulle säkerligen icke heller leda till något, resultat. Den första åtgärd, som bör vidtagas, lärer således vara den, att en undersökning af förhållandet företages, så att det åt verkligen sakkunnige personer updrages att föreslå pensionsväsendets ordnande på ett lämpligare sätt än det nuvar:de.
Det i 28 § begagnade uttrycket »skogstrakt» syntes böra till sin betydelse närmare förklaras, på det villrådighet ej må uppslå, när sådan skogsförödelse kunde anses vara för hand, att de i 27 § föreskrifna åtgärderfinge vidtagas; och då, för bestämmande huruvida en slik förödelse verkligen skett, hänsyn ansågs böra ega rum till omfånget och beskaffenheten af hela den skog, som till samma egendom hörer och i ett sammanhang brukas, utan afseende om egendomen utgöres af ett eller flera hemman, hemställde Högsta Domstolen, att, i händelse de föreslagna stadgan de» t dessa delar i öfrigt godkännas, de i 27 § förekommande erde» ^hemmanets 92 Kongl. Maj: Is Nåd. Skrifvelse M 107. och hemmansegaren» mätte, utbylas emot »egendomens» och »jordegaren,» då 28 § kunde erhålla denna förändrade lydelse: »den skogsförödelse, som i nästföregående § förbjudes, skall anses vara för band, då, i strid mot vilkoren för ordentlig hushållning, afverkning å skog, som tillhör samma egendom och i ett sammanhang brukas, så verkställes, att hvaiken fröträd, ungskog eller vexande plantor finnas qvar å marken till den mängd och beskaffenhet, sorn sakkunnige män pröfva erfordras för fullgod återvext, med afseende å skogens art och öfriga naturförhållanden.» Justitie-Rådet Alexanderson tilläde, det han ansåg] vitet böra på något sätt begränsas och kanske bestämmas så, att det utsättes ifrån SO till 500 R:dr vid första föreläggandet, under rättighet för Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, att, om ej förbudet börsammas, öka vitet till högst 1,000 Riksdaler. vid 32 §.
(Stals-Ulskollels Utlåtande Nio 173.) S. A. K. Utaf en den 7 sistlidne Augusti (ill Rikets Ständer aflåten nådig Proposition hafva Rikets Ständer inhemlal, ali, sedan härvarande Kongl. Stor-firitanniske Minister tillkännagifva, att en för alla nationer gemensam industrioch konst-exposition komme att öppnas i London den 1 Maj 1862, samt de lör anordnandet af denna exposition af Hennes Stor-Rritanniska Majit utsedde kommissarier framställt önskan att få sätta sig i beröring med sådana personer eller sällskap, hvilka bäst vore i tillfälle att gagna dem, som ämnade på expositionen utställa artiklar, så, och då erfarenheten ådagalagt, att vid hittills anordnade allmänna större industri-expositioner de flesta stater, med anspråk på högre utveckling och med tillgång på värdefulla industrioch slöjdarbeten 8 ExpeditionsUt sk o t tets Förslag till underd. Skrifvelse, IS: o 452. samt konstalster, deruti tagit del, samt Rikets Ständer vid föregående likartade allmänna utställningar uttalat sig för landets deltagande i desamma, och för ändamålet då anvisat erforderliga medel, hade E. K. Majit, under den 17 Maj 1861 förordnat, att åtgärder äfven då borde vidtagas, på det att Sverige vid ifrågavarande exposition icke måtte lemnäs orepresenleradt, samt utsett Grosshandlaren m. m. C. F. Waern alt vara kommissarie för Sverige vid omförmälda exposition; hvarjemte E. K. Majit, i likhet med hvad tillförene egt rum, tillsatt en särskild Central-komité för Sveriges deltagande uti berörda exposition, samt uppdragit åt H. K. H. Hertigen af Östergötland att i bemälda komité vara ordförande. Till bestridande af de med förevarande uppdrag förenade kostnader hade E. K. Majit tid efter annan anbefallt Sitt och Rikets Stats-kontor, att utaf under händer varande medel å förskottstitel anordna och bemälda Central-komité tillhandahålla, uppå dess i män af behof skeende reqvisitioner och emot framtida redovisning, ett belopp af tillsammans 145.000 Ridr, hvarutaf, enligt lill E. K.
Rättvik och Ohre, hemställt, ali, enär vägen blifvit anlagd på Statens bekostnad ulan socknarnes hörande, och utan att de, af denna egentligen fös miiilairisk beiåkning anlagda väg, kunna ega något betydligt gagn, Rikets Högloflig© Ständer ville, derest de godkänna den grundsats, atti icke; någon tryckande börda bör serskildt och liksom undantagsvis påläggas vissa orter, åtminstone icke ulan något för deni motsvarande gagn, hos Kongl. Maj Majrl i underdånighet föreslå det högre eller lägre belopp, sorn må. anses rättvist, att af Statensmedel lemnäs lill den nya vägens vidmagiliållande. Efter att behörigen hafva pröfvat hvad sålunda blifvit föreslaget oell hemsläItdt, får Utskottet vördsamt anföra, att, enär så väl Allmänna Lagen, uti af» Gap. Byggning;!-Ilai keil, sorn Kongl, Resolutioner*' på Ridders ka pets och Adelns Besvär den; 8 Januarii 1^35, med flera. Författningar, bestämma sättet ochvilkoret* för nya landsvägars anläggande, samt i sådant afseende innefatta allt, hvad som, enligt Utskottets öfvertygelse, må kunna såsom allmänt gällande, påbjudas, synes en underdånig framställning till Kongl, Majit, innefattande någon inskränkning af de för närvarande stadgade grunder för vägänläggningar, icke vara, af behofvet påkallad; hvadan Utskottet jemväl hemställer, att den derom väckta fråga må förfalla... Men då, hvad serskilit beti allar den, på Statens bekostnad, genom s Allm. Btzv, och Occon. Vt sk.
Fadren såg på sin dotter, hvars anlete strålade af ett obeskrifligt uttryck; han förstod nu, huru kär hon var hans hjerta och huru otacksamt det var af honom, då han ägde detta barn qvar, att säga, det all lycka följt med hans maka i grafven. Han sade dock intet, tryckte henne endast till sitt bröst. Redan hade solen gått ned och skymning inträdt, då fadren steg upp, tog dottren i sin hand och pekande åt en skogsdunge, hvilken låg åt motsatta sidan emot sjöarna, sade: Nu för vår väg oss genom denna skogsdunge, ty i dag är den 25 April, din moders dödsdag; kom, mitt barn, jag skall visa dig din moders graf. Snart var skogsdungen tillryggalaggd och de hade framför sig en hed, bevuxen med enar och tallbuskar. På midten af denna hed var en begrafningsplats; här hade äfven fordom varit kyrka, nu i grus; en gammal grå klockstapel af träd höjde sig vid sidan af staketet. Invid den var en stätta, öfver hvilken fadren och dottren stego; den förre icke utan svårighet, ty han var lam; den sednare lätt och obehindradt. Begrafningsplatsen företedde ett utseende, hvaraf man kunde finna, att han icke på ett tiotal år varit begagnad. De grafvårdar, hvilka ännu stodo upprätta, voro små kors af metall, de flesta af träd hade redan förmultnat eller blifvit ikullvräkta af storm. En mängd brädlappar, hvilka fordom varit delar af grafvårdarne eller af likkistor, betäckte jorden så tätt, att det nästan var omöjligt för foten att emellan dem bana sig väg. Närmast till staketet höjde sig tvenne kullar beväxta med små tallar. Hvardera hade sin upprättstående grafsten. Till den ena af dem ledde fadren sin dotter. Här vilja vi knäböja sade han detta är den graf vi söka. De knäböjde, han med armen om sin dotters lif, hon med pannan emot sin moders grafsten. Fadren steg upp, dottren blef qvar i sin ställning. Då satte han handen på hennes hufvud och sade:
BondeStåndet remitterat Pehr Bengtssons och Börje Börjessons, från Hallands, Anders Påhlssons från Jönköpings, Erik Erikssons från Stockholms och Nils Nilssons från Calmare Län Memorialer, åsyftande: i :o Att alla Hemman, utan undantag och af hvad natur som heldst, böra vara skyldige, att tourvis deltaga i Fjerdingsmanstjenstens bestridande. 2:0 Att Kronofogde och Länsman sjelfve böra indrifva Uppbörden, då de äro de enda, som derför uppbära Lön, och ej dermed besvära den redan förut nog betungade Fjerdingsmannen, till hvars befattning sådant icke hörer; samt 3:o Att ett Stats-anslag af ioR:dr Banco må beviljas till Lön för hvarje Fjerdingsman; i sammanhang hvarmed blifvit erinradt, att de på särskildte ställen i Riket befmtelige Jagtbackar vore tjenlige till FjerdingsmansBoställen, eller ock att, då indragning af flere Jägeri-betjentes Boställen nu snart förväntas, desse kunde blifva dertill passande. 15 4 Stats-Utskotteis Beträffande de uti i och 2 pune terne gjorde framställningar om alla Hemmans deltagande i Fjerdingsmans-befattningens bestridande samt om bestämmande af de skyldigheter, sorn denna befattning rätteligen tillhöra; så enär Ekonomi-Utskottet, i anledning af inkomne oeh till detta Utskott ensamt remitterade Motioner, redan afgifvit sin mening i desse ämnen, får Ekonomi-Utskottet, till hvars handläggning denna del af ärendet rätteligen lärer höra, endast åberopa dess redan afgifne Utlåtanden, hvilka igenfinnas under Nrris 8 och 5i uti 8 Delen af Bihanget till Riks-Ståndens Protocoll för denna Riksdag. Statsoch Ekonomi-Utskotten hafva deremot gemensamt behandlat frågan, om Statsanslag till Lön för Fjerdingsman, och inhemta!, att densamma vid flere föregående Riksdagar förekommit. Uti underdånig Skrifvelse af den 20 Julii 1815 anförde Riksens Ständer, att de väl funno förhöjning uti Fjerdingsmännens
Mellan till en del med löf, blommor och tapeter smyckade hus, mellan militärens leder, skred tåget fram, medan i husens fönster och på gatorna trängdes otaliga åskådare – det var allt vackert att åse. Men såg man sjelfva processionen närmare: handtverkens fanor och deras öfverhufvud bräckliga uppträdande, de grofva fysionomier, som framstucko ur brödraskapens kåpor, halft förlägna, halft stolta öfver den lånade drägten, de mångahanda på sina ställningar vacklande bilderna, med deras klädningar och qvinliga prydnader, slutligen sjelfva majestätets glada steg, uppsyn och nickningar, samt embetsmännens hviskningar och betydelsefulla leenden, så föreföll hela maskeraden med dess tillgjorda allvar endast löjlig. Betraktade man åter närmare de «barmhertiga systrarnas» bleka ansigten och stelt nedsänkta blickar, det högre presterskapets välgödda figurer, franciskanernes verkliga bof-fysionomier och sist den vildt, ifrigt men tanklöst, pladdrande skaran af åldriga, fattiga och krymplingar – då blef alltsamman innerligen motbjudande, och man stod sorgsen bland den sorlande, rörliga, lättsinniga massan utanför soldatledet. Det var klart, att största delen af de uppträdande, dels af intresse, dels nödtvunget lånade sig åt gycklet, för att bedraga den stora massan – men de syntes endast hafva lyckats med några få ur samhällets lägsta klasser. Ty utom den nämnda hopen af pöbel, som trängdes sist i processionen, såg man ganska få andäktiga bland åskådarne, medan de flesta voro intagna endast af nyfikenhet, behagsjuka o. s. v., samt många ungdomssinnen, blickar och händer upptagna af intriger. Efter slutadt spektakel passerade kungen i en ståtlig statsvagn ännu en gång militärens leder. Trummorna rördes, gevären skyldrades, och de skilda korpserna aftågade, likasom mängden, för att få mat i magen; hvarefter de lyckliga Münchnarne njöto den efterlängtade fröjden af ett rus i «Bocksbier».
September rörande förhöjning i årsanslagen för navigations-skolorne i Wisby och Carlshamn. Sedan ordinarie läraren vid navigations-skolan i Wisby, uti sin rörande undervisningen derstädes under läs-året 1858—1859 till skolans direktion afgifna berättelse, jemte förmälan att beliofvet numera syntes påkalla, dels att de medel, som inflöte i inskrifningspenningar samt i lösen för afskrift af betyg, hvilka medel, enligt § 24 af det för nämnda skola den 9 Mars 1842 i nåder fastställda reglemente, tillföllc skolans ordinarie lärare, i stället klefve använda till bildande af en premiekassa, dels ock att, såsom vid do större navigations-skolorne egde rum, undervisningen vid Wisby navigations-skola blefve meddelad i tre särskilda afdelningar och eleverne berättigade att kostnadsfritt begagna undervisning jemväl till undergående af sjökaptens-examen af första klassen, — hemställt att, i stället för omförmälda reglemente, enligt hvilket skolan består endast af två afdelningar, af hvilka den första skall omfatta de läroämnen, hvilkas kännedom fordras hos styrmän af andra klassen, och den audra de läroämuen hvilkas kännedom fordras för att antagas till styrmän af första oller sjökaptener af andra klassen, hvadan särskild betalning måste erläggas för undervisnings erhållande i de till sjökaptens-examen af första klassen hörande läroämnen, det allmänna regfementet för navigations-skolorne i riket af den 7 April 1841 måtte göras gällande för Wisby navigations-skola, hade skolans Direktion till Kollegium insändt och förordat den sålunda gjorda framställningen, samt anhållit det Kollegium måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet föreslå, att lika stort årligt anslag, som beviljats hvardera af navigations-skolorna i Malmö, Kalmar, Hernösand och Westervik måtte vid instundande riksdag beredas åt Wisby navigations-skola, hvars årsanslag endast utgjorde 1,973 R:dr 75 öre.
I samma andedrag stämplar man den engelska regeringen såsom helt och hållet oduglig att sköta irländska angelägenheter och uppmanar henne sedan lidelsefullt att rädda den större delen af befolkningen, som utan hennes hjelp måste förgås! En sak är det, som äfven en så kort och derför nödvändigt något torr och ofullständig öfversigt, som vi här lemnat, lägger i dagen, och det är, att den oupphörliga agitationen från de äldsta till de senaste tider varit ett rådande drag i de irländska angelägenheterna. Utan tvifvel har i länge sedan förflutna tider England varit mycket att klandra. Dess herravälde i Irland var ett de svagas förtryckande af de starka, och mycket tyranni utöfvades i det man mot dess vilja tvingade lagar och förordningar på ett folk, som icke kunde försvara sina egna intressen. Vanstyrelse har varit. ' kännetecknet på den engelska lagstiftningen i Irland under många århundraden, och engelska statsmän skörda nu dé svårigheter, som deras förfäders dåliga styrelse utsått. A andra sidan har England ärligt erkänt sina misstag och gjort sitt bästa för att godtgöra dem; alla partier i landet ha länge önskat att försona Irland och äro villiga att till dess förmån göra uppoffringar, sådana man i det förflutna aldrig kunnat tänka. Det är Irland sjelf som stänger vägen, och det är högeligen att frukta, att massan af folket finner mera nöje och retelse — och retelse är just hvad irländarne älska — i agitationen än i en lugn och nyttig tillvaro. Det är ej att undra på, om i ett land, underkastadt sjukdomer \ af en ständig agitation, endast få personer skola finnas villiga att nedlägga sina kapitaler .på främjandet af manufakturer eller att inlåta sig i något industrielt företag. Att stora materiella framsteg ändock blifvit gjorda, trots den osäkerhet till lif och egendom, som förorsakats af deständiga utbrotten af missnöje, är kanske ett af de hoppfullaste tecknen till stundande förbättring. Irlands förnämsta materiella brister, bristen på kapital och bristen på en sund medelklass, som sysselsätter sig med handel och manufakturer sådan som England eger, kunna tydligen härledas från den allmänna osäkerhet, som är en följd af den aldrig slutande agitationen. Att elementen till välmåga icke saknas, är påtagligt.
Majit täcktes, efter ÖfveriPoSt-Directörs-Embétets hörande., såsom tillägg till Kongl. Brefvet den ig Februari 1812, utfärda Nådig föreskrift, att samma stadganden, hvilka, i afseende å beloppét äf flen tyngd, sorn får lastas efter en häst, vid gästgif veri-skjuts äro gällande, äfven mätte utsträckas till och vinna tillämpning vid postföringen. Beträffande slutligen den gjorda framställningen derom, att erläggandet af bevillning för posthemman må upphöra., så, och ehuru danna dfgift synes mindre lämplig, anse dikval Utskdtten, att, då frågan härom tillhörer Bevillnings-Utskottets handläggning, samt redan blifvit Rikets Ständers pröfning underställd, i sammanhang med de föreslagne grunderne för utgörandet äf allmänna bevillningen, i afseende å densamma några förslag eller .hemställanden till Rikets Stander från Utskotten icke kunna .göras. Stockholm den 10 December iSzjo. Häremot arifördes följande reservationer: af Herr Wästfelt, IV.: ”dag reserverar mig emot Utskottens tillstyrkande, att stallrum måtte anskaffas vid de Post-Contoir, der de postskjutsande någon längre tid uppehålla sig, så vida jag anser, att orden ”någon längre tid” bordt utgå;” af Herr Tersmeden, C. R.\ ”Jag reserverar mig emot Utskottens beslut i hvad, som rörer den så kallade snällpost-skjutsen, emedan jag icke tror, att postförare, eller hålloch reservskjuts-skyldige böra åläggas en sådan skjuts, för hvilken vida strängare föreskrifter äro stadgade, än för Uih. R. till St. Prat. 1810, 4 Sami. 2 Afä. 22 Häftet. 2 JO Statssamt Allin. Besv.- och Elon, Utskottens Betänkande, N:o i o å. vanlig postoch gäslgifvare-sk juts, förnämligast hvad hastigheten af dess fortkomst vidkommer.
Uppl. 0, godk. hos Ridd. och Adeln d. 25 Nov. 1829. Preste-Ståndet d. 25 Borgare-Ståndet d. 27 Bonde-Ståndet d. 30 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse , i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om afskrifning af förra Magazinsfondens äldre fordringar för UndsättningsSpannmålj m. m. S. A. K. Jemte aflåten Nådig Proposition af den i3 Februarii detta år, angående afskrifning af förra Magazins-fondens äldre fordringar för Undsättnings-spannmål m. m., har E. K. M. till Rikets Sländers Statsutskott behagat i Nåder öfverlemna en af vederbörande författad uppgift om Magazins-fondens fordringar för utborgad sådan Spannmål till 1824 års slut, upptagande en Summa af 55,^32 R:dr, 41 sk. 6 rst.; samt tillika framställt grunder för indrifvandet af de nu hos invånarne i flera Län utestående fordringar för Undsättnings-Spannmål, tillhörande dels förra Allmänna Magazins-fonden, dels det till anskaffande af Säd efter 1826 års missvext begagnade Creditivet i Rikets Ständers Bank. Med anledning af denna E. K. Maj:ts Nådiga Proposition, och efter att, i afseende på de äldre fordringarnes afskrifning, hafva tagit kännedom af de i målen meddelade handlingar, Exp. Utsi. Förslag till and. Skrif v. N:o 257. 45 få R. St. sig nu serskildt för hvarje Län i underdånighet yttra öfver de ifrågasläiida äfskrifningarne. Upsala Län, Skuldbeloppet inom detta Län för åren 181 8 och 1819 är uppgifvet till 341 R:dr 34 sk. 7 rst.; och hafva R. St., efter de dermed utredda och anmälda förhållanden, samt uppå förekomna skäl, velat bifalla, att afskrifning af nämnde Summa må ega rum; äfvensom alt den i Skaraborgs
Jag delar den åsigt Hans Exelience Herr Grefve De la Gardie framställt i sednare delen af sitt yttrande, att man nemligen icke kan uppskjuta denna frågas afgörande, intill dess Utskotten blifvit valde, emedan, om ett misstag då funnes vara begånget, man emellertid hade fortgått på en oriktig bana; men jag skulle tro, att all nödig rättelse kunde vinnas, blott saken företoges före Bänkrnansvalet, och sedan andra anteckningen för sig gått, då Ståndet först kan anses vara fullständigt organiseradt. "Vördsammeligen hemställer jag således till Herr Grefven och EandtMarskalken samt Höglofl. Ridderskapct och Adeln, om icke uppskof intill dess kunde äga rum. Hans E.xcellence Herr Grefven och LayidtMar skalken hemställde, om icke den af Herr Riben väckte fråga, angående Generalintendenten d’Orchimonts rätt, att intaga säte och stämma för adeliga ätten dorchimont N:o 2227 kunde hvila på Bordet, under förklarande, det Hans Excel1. H. 2 i S Den 12 N o y e m b e r f. ro. lence skulle vid ett annat tillfälle för Ridderskapet och Adeln föredraga frågan, så tidigt, att densamma kunde, innan Bänkmansvalet företoges, varda pröfvad och afgjord. Bifölls. Fortsattes läsningen af RiddarhusOrdbingen till slut. Friherre Anckarsvärd, Carl Henric: Då en ny Riddarhusordning nu blifvit uppläst, har jag ej trott mig längre böra återhålla yttrandet af min öfvertygelse, att denna Riddarhus-Ordning, ej mindre än Kongl. Maj:ts i dag uppläste Nådiga Skrifvelse, i min tanka, sakna den öfverensstämmelse med Ridderskapets och Adelns vid sista Riksdag fattade beslut, som jag tror vara nödig, vid alla lagstiftnings åtgärder, de lagstiftande magterne emellan.