Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag får dä upplysa att flottan har omkring 8000 man ständig trupp, befäl inberäknadt; lägges nu härtill endast 4 klasser beväringsmanskap, räknadt efter 3344 i hvarje klass, eller 13,376, så uppkommer en summa af 21,376. Det folk som kan erhållas från sjömanshusen är då ej tagit i beräkning. Att hela den påräknade styrkan jemväl erfordras, visar sig uti den af K. M. godkända planen för sjöförsvaret. I fortsättningen yttrar Hr Grefven ”att planen är inledande men fordrar besparingar och indragningar på andra häll”. Jag får häraf ånyo anledn. till den förmodan, att Hr Grefven gillar denna plan, och om så är, blir nödigt understödja den på det medel för dess utförande icke må saknas; men hur detta skall tillvägabringas genom indragningar och besparingar, förmår jag ej inse, ty sådant blefve ju stridande mot planen, då tillökning sä i materiel som personal erfordras, ehuruväl för den sednare högst obetydligt. Heträffande beväringen, hänvisar Hr Grefven till sitt yttrande i afseende å 4:de hufvudtiteln, men tillägger att ”30 dagars sjöexersis är för sjötjensten ännu otillräckligare än för armeen.” Detta torde vara en irring; I det prot., som finnes vidfogadt K. M:s nåd. propos. om Statsverkets tillstånd och behof, är antydt att den del af sjöbeväringen som icke utgöres af egentligt sjöfolk, eller den s. k. allmänna sjöbeväringen, skall, på sätt hittills ägt rum för landtbeväringen, undergå vapenöfningar till lands. Vidare yttrar Hr Grefven ”att med de 2:ne machinistofticers-lönerne kunde anstå, intill dess de nya ångfartygen hinna blifva färdige.”
Utskottet beslöt, att denna Herr Häradshöfdingens anmälan endast skulle i protokollet förvaras — Hvarefter, och sedan ingen Den 4 September 1810 47 vidare anmärkning emot Stats-Rådets nu genomsedda protocoller rörande Handelsoch Finance-ärender var att anmälas, Herr Borgmästaren Ullberg yttrade, att han, utan att för närvarande fästa uppmärksamhet vid någon särskild händelse, i allmänhet funnit Stats-Rådets tankar vid befordringsärender antingen ej anförda eller uppteknade, hvilken åtgärd Herr Borgmästaren ansåg vara så mycket nödvändigare, som det i alla fall någon gång, utan ansvar för StatsRådet, kunde hända, att yngre och mindre förtjente blifva på älldre och mera förtjente sökandes bekostnad till sysslor befordrade, hvarigenom den af Grundlagen tydeligen utstakade enda principe vid befordringsmål, nämligen skicklighet och öfvervägande förtjänster, kan till rikets stora skada blifva åsidosatt. Herr Borgmästaren anhöll, att detta i protokollet skulle införas, såsom innefattande en önskan om rättelse för framtiden, men yrkade ej nu någon anmälan härom till Stånden. Herr Friherre Cederström ansåg den af Herr Borgmästaren anförda anmärkning så mycket hällre kunna förfalla, som Stats-Rådet, när ingen Ledamots särskildta tanke är anförd, anses hafva tillstyrkt Konungens beslut; men önskade likväl, att då en skilljacktig mening, äfven angående befordringsmål, af någon Stats-Rådets Ledamot i underdånighet yttras, densamma alltid måtte i protocollet införas. Derefter frågade Herr Grefven och Ordföranden, om Utskottets Ledamöter af det Högvördiga Preste-Ståndet hade någon anmärkning att anföra emot de af dem granskade protocoller rörande Ecclesiastique ärender. Häruppå svarade Herr Biskoppen Doctor Nordin, att han af denna granskning trott sig finna förnyade anledningar att vörda Kongl. Maj:ts vishet samt vederbörande embetsmäns redlighet, nit och skicklighet; i hvilket yttrande de öfrige Preste-Ståndets Ledamöter, som i denna granskning deltagit, instämde.
R:dr 50 öre och för rm^rkeZ ^och den i Falkenberg med 55 R:dr 24 öre, måhända borde vid blifvande stats-reglering/0^'6'*0*0™08 flyttas från anslaget till elementar-läroverken och i stället påföras anslaget för folksiaterskolorna, hvaremot de från sistnämnda anslag till åtskilliga lärare vid Wisby högre elementar-läroverk utgående kontanta belopp af tillsammans 245 R:dr 25 öre rätteligen synas böra till anslaget för elementar-läroverken öfverföras. Då det af Stats-kontoret anmärkta förhållande endast afser en större ordning, torde Eders Kongl. Majit behaga föreslå Rikets Ständer, att den ifrågasatta omföringen af ofvanherörda anslag må varda i en blifvande riks—stat iakttagen. 2 \ :o. Sedan Rikets Ständer, i underdånig skrifvelse den 10 November 1854, anAnslaget till hållit, att Eders Kongl. Majit måtte vid den definitiva regleringen af elementarfolk-sk°l°rna. 48 Bil. N:o 6 till Kongl. Maj:ts Ndd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1859. läroverken laga i öfvervägande, huruvida de så kallade pedagogierna eller mindre skolorna i åtskilliga af Rikets smärre städer må kunna sättas i närmare förhållande lill Rikets öfriga läroverk, täcktes Eders Majit vid sisllidne riksdag föreslå Rikets Ständer, att 28 af dessa skolor måtte upptagas på elementar-läroverkens stat, med hvardera en Rektor och en Kollega, hvartill fordrades ett ökadt. anslag af 63,449 R:dr Runt. Rikets Ständer, som med anledning häraf beslöto att uppflytta trennc pedagogier till elementar-läroverkens klass, funne sig i öfrigt icke kunna bifalla Eders Kongl.
Den verkar ökade skatter, hvilka slutligen blifva så höga, att de ej kunna utgöras. Systemet skulle måhända med någon slags sannolikhet kunna försvaras, om statsskuld vore den enda utvägen att få säkra räntebärande fondpapper; men då dertill finnas många andra utvägar, lärer man finna, att fördelarna ej motsvara olägenheterna. Bland dessa utvägar att erhålla säkra räntebärande papper behöfver jag blott nämna, hvad här så ofta utgjort föremålet för öfverläggningen : liypotheksföreningar. Vi veta, att Svenska jorden icke är till bevillning högt taxerad. Dess sammanlagda värde uppgår dock till 325,ooo,ooo r:dr. Om endast i o proc. deraf kunde göras rörliga i form af obligationer, skulle rörelsecapitalet ökas med mer än 32,000,000 r:dr, och detta voro sannolikt mer än tillräckligt för Svenska rörelsens behof under en längre följd af år. Frih. Boye: Det är egentligen i anledning af den siste värde talarens anförande, som jag begärt ordet. Jag vill gerna medgifva, att en stående statsskuld kan vara både ett positivt godt och ett positivt ondt. Urskillningen blef menniskan gifven till ledning i afseende på hennes fördelar, och utan urskillning vet jag intet godt, som ej kan blifva ett ondt. Jag tror, att i närvar, fall, då folkets bördor ej kunna ökas, men då i framtiden den skuld, som nu göres, kan afbetalas, har jag intet skäl att frångå den tanke, jag redan yttrat, att statsskuldsystemet nu med fördel kan antagas. Det måste i alla fall bero på användandet och måttan i användandet, och intet bestämmande i denna fråga kan ske, utan att man underkastar sig äfventyret att oriktigt bedöma frågan. Jag får fästa uppmärksamheten på oriktigheten i den anmärkning, jag ofta hört göras, att statsskuldsystemet bör uppskjutas till den tid, då ett trängande behof påkallar detsamma, till den tid, då det måhända vore fåfängt att anlita det.
Vid detta förhållande synes det vara utan ändamål, att nu vidtaga den med kostnad och något äfventyr förenade åtgärden, att till Holland utsända och der låta å hufvud-obligationerna afskrifva de till Riksg.cont. aflerunade partial-obligationer, för hvilka sådant icke redan ägt rum. Ty så länge en enda partial-obligation icke är afskriven, återställas ej htifvud-documenterna, och om de vid proescriptionstidens förlopp utan vidare omväg återfås, så är det ju likgilltigt, om (lera eller färre partial-obligationer äro å dem afskrifna. Hvad Brabantska länet beträffar, så äro af utfärdade 92Öo obligationer 73 stycken ännu icke till Riksg.cont återlemnade, deribland inbegripna 9 stycken, som Riksg.cont. före år i8i5 betalt, men icke återbekommit. Största delen af dessa 73 obligationer är utan tvifvel äfven förlorad och praescription bör å dem tillämpas. Vid den föreslagna anhållan hos K. M. om vidtagande af ändamålsenliga åtgärder för de ännu saknade lånehandlingarnes återställande eller fullkomliga dödande, är intet att vinna; men då Riksg.cont:s betalningsskyldighet för de än - Den 36 September. na i räkenskaperna bnlancerade skuldposter upphört, synas de kunna dei ifrån slutligen afföras. Om an dessa anmärkmr icke skulle anses föranleda till återremiss af betänk. i\r:o 317, är mitt ändamål med dem likväl till hufvudsaklig del vunnet genom de ytterligare upplysningar de åt ämnet kunnat gifva. Gr. Frölich, David: Jag har åtskilliga anmärkmr att göra emot StatsUlsk:s förevar, betänk., dels i sak, dels i form. I sak kan jag icke annat än för det första anmärka, att då, på sätt bekant är, R. St. vid i8i5 års riksdag till H. M. nuvar. Konungen öfverlemnat, att inlösa Rikets utländska gäld till den återstående delen, som var blott |:del af hvad den befanns utgöra år 1812, emedan |:delar afskrefvos, och K. M. emottagit detta uppdrag af R.
— Vid din själs eviga frälsning — började han med blicken alltjemt fast på henne — ber jag dig, satans vilseförda offer, att du nu genast bekänner din svåra synd, för hvilken du, så väl af unga som gamla är vorden anklagad. Hon fäste sin blick stadigt på honom. Så lätt var hon icke öfvervunnen. Klart och redigt omtalade hon, det som händt om qvällen, då hon fasttogs utanför tyske grefvens hus. Hon nekade icke heller till att hon på ett underbart sätt fallit genom muren, då hon velat tillbakavisa hans nåds smekningar. Men aldrig hade hon varit i Blåkulla, påstod hon, — än mindre fört någon dit. — Om det täcktes de höge herrarne i rätten — slutade hon, — att koka henne eller alldeles mala henne sönder och samman, kunde hon intet annat tillstå än hvad hon sagt för sant. Måtte derför Gud trösta hennes arma själ. Medan hon talat, hade magister Bergius rest sig upp. — Envisa flicka, — utbrast han, — när hon slutade, — blygs du ej att bemantla din svåra synd med det stora namnets vittnesbörd! Kom ihåg då, att den Gud, du åkallar, kan se in i ditt hjerta lika klart, som du ser genom fönstret der, äfven om djefvulens konster skulle förborga det för oss svaga menniskor! — Jag vet och tror derpå, nådige herre, men jag har endast tjenat Gud från barndomen, hvilket både grannar och någrannar kunna vitna. — Ingen tjenar vår herre och satan på samma gång. — Djefvulen har ingen makt med en kristen, som fött dop och nattvard. Detta svar fann rätten skäligen misstänkt, såsom troligen ingifvet af den lede. Det var uppenbart att hon icke frivilligt ville bekänna och vitnena inkallades derför. Hon fick emellertid afträda. Det gälde först att bevisa, huruvida den anklagade varit i Blåkulla eller ej och för den skull inkallades först sådane vitnen, som sagt sig föras af henne till denna satans förskräckliga boning. De som inkommo utgjordes till största delen af barn mellan sex och tio år. Ett diade ännu sin moders bröst, och detta fick, enligt rättens föregående beslut, framföra sitt vitnesmål genom moderns mun.
Då man jemför Tullverkets organisation och personal i vårt land och i andra länder, finner man, att t. ex. i Danmark, Kongl. General-Tullkammare och Commerce-Collegiets, Indiska Contoiret, Schlesvigska och Hollstein-; ska Tull-Contoirens samt Canalhamneoch 72» Ben 12 Martil. FyrbiksContöirens, sammanlagda persönal utgöres endast af 73 personer. Den oinskränkta handelsoch nederlagsfriheten, de lindriga Tullafgifterna och det särskildta Inrikes Consumtionsafgifts-verket derstädes hvilket ej finnes hos oss skulle göra detta Centralverks göromål oändligt betydligare, äj) de äro i Sverige, *! om ej detta verk varit satt på en enkel concentrerad fot. Ungefär |:del af detta verks personal, (24 å 25 personer,) revideraf «ch controllerar ioi underlydande HufvudTullkamrars räkenskaper m. m. I Sverige består General TullDirectionen Coberäknad TullRätten) af 51 personer: och CommerceCollegium med Controllverket, af 48, Summa 99 personer. CantlDirectioneftta utgöras dessutom af 53 personer, och båkverket controlleras af Sjöförvaltningen. Här controllera och revidera således £1 personer endast 37 så kallade Sjö— Tullkamrars Räkenskaper m. m., hvilka för de fleste Städer, äro ganska obetydliga, i anseende till den ringa handel, som är en följd af de många utoch införselssamt nederlags* förbuden och omåttliga Tullafgifter på de flesta inkommande varor I Danmark uträtta således 24 å 25 TullkammarEmbetsmän 0- ändligt mera, är 51 sådane Embetsmän i Sveriige, ty der controllerar en sådan Embetsman si, till en stor del betydliga Tullkamrar: hos os9 en sådan tjensteman icke mycket mer än \ Tullkammare* Köpenhamn med sin vidsträckta rörelse och betydliga Tullinkomst, ta enda*t 40 högre och lägre Öfver-TulD Offician - Den 12 Martil, OiTicianter:
En fri handel af Tackjern, hvilken länge med skäl varit ansedd såsom ett bidragande medel till en utvidgad och förbättrad tillverkning deraf, har af Kongl. Majit blifvit tillåten och hvar och en till tackjernsköp berättigad Bruksägare derigenom i allmänhet öppet lemnadt, att från hvad ort som helst i Riket upphandla sitt Tackjernsbehof. Likaså har Kongl. Majit upphäft det i 15 §. af 1803 års SmidesFörordning meddelte stadgande i afseende på vilkoren för begagnandet af uppkomne restsmiden, och tillåtit, att sådane restsmiden, hvarföre hammarskatt till Staten blifvit erlagd, må vid det Bruk, der det uppkommit, återtagas, när ägaren det för sig förmånligast finner. Det hittills antagne och för bestämde behof anordnade belopp af tackjernstiligångarne i Riket har , efter uppgjorde calculer, ansetts lemna ett öfverskott af 10 a 15,000 skeppund, hvarpå således, till bergsallmogens fördel, genom jemnare pris och afsättning å tackjernet, nya srniden kunna grundas; och hafva redan flere Bruksäga - 3o Konungens Nåd. Berättelse. re dertill anmält sig och jemväl någre nya smi» den blifvit beviljade. En nästan helt och hållet upphörd afsättning å jernmanufacturen och en förmånligare export af stångjern föranledde Kongl. Majit att, till jernmanufacturverks-ägares upprätthållande , först på vissa år och sedan tills vidare, tillåta, ämnessmidens förvandling och Vagföring som stångjern; och de förmåner Brukshandteringen , Utan någre kände olägenheter, härn» tat af en sådan förut icke medgifven tillåtelse, visar i hvad mån frihet i näringar bereder deras verkliga förkofran och bestånd. En Commissions förrättning , till erhållande af fullständig kännedom af de åtgärder, som till bergsrörelsens befrämjande inom Vermlands Bergmästaredöme kunde anses mest tjenlige, har på Statens bekostnad af utsedde Ledamöter i Bergs-Collegium blifvit verkställd.
Denna origtighet hade äfven varit af Rikets Ständers Bevillnings-utskott vid sednaste riksdag insedd, då detta Utskott, uli dess i förevarande fråga under den 2 Januari 1845 afgifna utlåtande, yttrat, att ”da det synes vara lika bestämdt ”utredt, att bevillning blifvit erlagd af hela den lill de utrikes beskicknin”garne anslagna aflöning, som det är ostridigt, att sådant icke varit en följd ”af något stadgande i bevillnings-förordningen, utan endast härrört af saknad upplysning om de belopp, som till minister-staten från svenska statsverket rätteligen utgått, så, enär någon föreskrift, åsyftande befrielse från ”bevillning å den på Kongl, norrska stats-verket belöpande andel af de ”utrikes beskickningarnes traktamenten, eller aflöning, icke lämpligen kunnat Bih. Ull R. St. Proposition, JS;o 30. ”eller kan inflyta uti Sveriges Rikes Ständers bevillnings-stadga; men nödig ”rättelse i afseende på ofvananmärkla förhållande syne.s kunna vinnas derigenom, att utrikes Departementet är i tillfälle vidtaga sådane åtgärder, ”sorn bereda en säker och fullständig upplysning, till huru stor andel, i ”förhållande till konungariket Norriges bidrag till minister-staten, de utri”kes beskickninga i nes löner utaf samma bidrag utgöras, ansåg Utskottet Herr ”Rosenblads, af Hans Excellens Grefve Björnstjerna upptagne, motion icke ”böra till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.” Detta Bevdllnings-Utskottels utlåtande bade af samtliga Riks-stånden blifvit bifallet; men icke desto mindre bade efter sednaste bevillnings-förordnings utfärdande, samma grund, sorn hittills, för debiteringen blifvit följd, och vore det till den af Rikets Ständer erkända nödiga rättelse af detta oriktiga förhållande, som de af utrikes Stats-ministern nu afgifne upplysningar uti ämnet, för den händelse, att den dervid följde grund af Kongl. Maj:t i nåder gillades och antoges, borde tjena tili ledning.
Lika detaljerade äro föreskrifterna beträffande arbetstiden för barn, qvinnor och unga per-SWW) i det nämligen skilnad göres på olika industrier, hvilka kanna vara olika ansträngande eller farliga. Äfven inom hem* l ($den äro barn och unga personer skyddade mot öfverarbete.Med afseende &amp; fristunder och måltider under arbetstiden finnas ganska detaljerade föreskrifter, olika för olika industrier. Angå-ende helgdagsfrid (för judar lördagen, för andra söndagen), hela eller halfva fridagar samt skolgång för barnen finna9 likaledes bestämmelser, äfvensom beträffande läkare ' tillsyn med personer under 16 år. Ändtligen ingå i lagen, utom bestämmelser angående vissa uppslag och register, föreskrifterna angående fabriksinspektörernas myndigbet ocb skyldigheter vid bela lagens genomförande i praktiken. En stor del af bestämmelserna gälla endast » skyddade personer » d. v. s. barn och unga personer å ena sidan, qvinnor å andra. Detta gäller ej ensamt arbetet i hemmen utan äfven fabriksocb verkstadsarbetet, men bestämmelserna om lokalernas inrättning, om skyddsåtgärder mot olycksfall, om förfaringssättet vid sådana och dylikt mera gälla ju äfven för fullvuxna män. Dessa senare önska dock ej, att man lagstiftar alltför mycket for dem, emedan de veta, att de genom sina associationer äga förmåga att själfva uppställa vilkor ej endast för det ekonomiska förhållandet till arbetsgifvaren, utan lika väl då det gäller arbetssättet, och de finna för sig fördelaktigast att i detta afseende städse lämpa fordringarne efter lokala förhållanden. Emellertid ser man, att Englands regering och parlament iogalunda varit återhållsamma, då det gällt att tillgodose humanitetens fordringar på lagstiftningen, utan tvärtom gått i spetsen för andra nationer. Helt annorlunda förhåller det sig, som redan är nämdt, då man kommer in på det ekonomiska området, och då vi nu gå att betrakta de olika delarne af arbetare för säkringen, skall man se de båda systemen i skarp motsats mot hvarandra. Såväl oly eks fall för säkringen som sjukoch ålderdomsförsäkr i ngen betraktas helt olika i England och i Tyskland, ej endast af staten utan äfven af arbetarne själfva.
Riksdagsordningen . läggas på bordet , eller erfordra någon annan handläggning, än den som redan blifvit meddelad, nemligen att endast läggas till Handlingarne. 34<> Den 17 Ju lii. Herr Pahlman: Då jag så gerna önskar, *tt kunna instämma och se lika med Hans Excellence Herr Grefven och Landt-Marskalken, vill jag medgifva, att Kongl. Maj;ts skrifvelse må läggas till Handlingarnej men begagnar tillika min rätt, att få den af Gretve Spens väckte fråga hvilande på bordet. Derjemte och med den vördnad för Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken , som jag intill min lefnads afton skall bibehålla, förklarar jag, att jag gerna emottager en rättelse af E~ ders Excellence. Men då jag icke kan öfvertyga mig, att vid detta tilllälle hafva deraf gjort mig förtjent, utber jag mig få framställa saken sådan den verkligen är. Här förebråddes mig personligen, att jag vore orsak till Riksdagens förlängning. Jag yttrade, i anledning deraf, att ett sådant uttryck vore oväntadt från en StatsRådets Ledamot. Jag lider ej något deraf, att Eders Excellence ansett sig böra vid detta mitt yttrande göra anmärkning, ty jag kan lagligen försvara det, och påtager mig bevisa, att det ingalunda är förolämpande, åtminstone vida mindre sårande, ån att, för det man önskar en dags betänke$id, vid afgörandet *f en ibland de vigtigaste frågor, hugnas med beskyllning att vilja förlänga Riksdagen och uppväcka Allmänhetens missnöje. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMorjkcilken förnyade sin förut gjorde proposition, att Kongl. Majits nådiga skrifvelse måtte läggas till Handlingärne, samt att den af Gref; Den 17 Julii. 341 ve Spens i anledning deraf väckte motion måtte hvila på bordet. Grefve Spent anhöll, om icke, till tidens vinnande, Ridderskapet och Adeln åtminstone täcktes tillåta, att dess motion finge med de öfrige RiksStänden communiceras.
» Med dina blåa ögon — » smyger det därutifrån in mellan de purpurröda portiererna. Han spritter till o c h lutar sig fram. » — ser du så huldt mig an » ljuder det med en varm, klar mezzosopran, o c h sångerskans ansikte vänder sig, under det hon sjunger, småningom emot dem, o c h ett par stålblå, djupt liggande, något matta ögon blicka in till dem. » Så drömmande blir då mitt sinne, att j a g ej tala kan — » 1890 utan suck o c h utan klagan rifvas luftslotten ned och grusas med marken, men på skärfvorna skall hon trampa under hela sitt lif. — Hon fortfar att stirra ut i månskenet. Ansiktet har nästan försvunnit i slagskuggan från verandans tak, ty månen glider ned bakom skogen, den lysande punkten där uppe i mörkret är försvunnen o c h det vackra skuggspelet är borta. Men från viken, där månen ännu strör sina glittrande silfverpaljetter, höres en klar, välljudande stämma sjunga, först sakta, sedan allt högre, tills ord och melodi slutligen klart förnimmas. * — ett haf af blånande tankar då strömmar öfver min själ » — ljuder det i varma, djupa toner, medan huset där uppe svepes i allt tätare skuggor. Det går en skälfvande rysning öfver henne där inne, hvarför, det kan hon ej göra sig reda för, en sådan där rysning, som ibland förebådar o s s något kommande ondt eller någon svår sjukdom. Hon ser på h o n o m, hans ansikte har fått ett svärmiskt, melankoliskt uttryck, o c h hans blickar äro oaflåtligt fastade på det blonda hufvudet, på hvars kinder en dämpad rodnad uppstiger. Med oförtruten ifver fortgår det kända sällskapet - » Handarbetets Vänner» att verka för sitt föresätta » erkän» — ett haf af blånande tankar nansvärda » syfte: kvinnoslöjdens höjande i då strömmar öfver min själ. » svenska hem. Vår öfvertygelse är, att den lifskraftiga föreningen just slagit in på den Han stiger hastigt upp o c h går utan ett ord dit bästa vägen, och att de utställningar af handut.
Förena sig derefter samtliga Riks-Stånden om ett enahanda utlåtande, hvile det till slutligt antagande eller förkastande på tid och sätt, som ofvan föreskrifna äro. Blifva åter ltågot Stånds tankar i någon eller några delar skiljaktiga, och samma Stånd sig icke efter de öfriga fogar; varde Constitutions-Utskoltet, genom val af RiksStåndens Plena, till slutlig jemkning förstärkt till ett antal af Tjugu personer af hvarje Stånd, hvilka, genom samfälld omröstning, skiljaktigheterna förena, och det dymedelst fullständigt beredda utlåtande hvile sedan lill Riksens Ständers afgörande, som ofvan sagdt är. §• 81. Denna Regerings-Form samt Rikets Denna Regerings-Form samt Rikets öfriga Grundlagar kunna icke ändras öfriga Grundlagar kunna icke ändras eller upphäfvas, utan genom Konuneller upphäfvas, ulan genom Konungens och alla Riks-Ståndens sammangens och alla Riks-Ståndens sammanstämmande beslut. stämmande beslut. Ej må frågor derom uti Ståndens Fråga derom må ej af Riksdagsplena väckas, utan anmälas de hos man i Stånds Plenum väckas, utan Riksens Ständers vid hvarje Riksdag bär anmälas hos Riksens Ständers valda Conslilutions-Utskott. Detta UtConstitutions-Utskott. Detta Utskott, skott, hvars pligt det vara skall att hvars pligt det är att Grundlagarne Grundlagarne granska, åge rätt alt hos granska, eger rätt att hos Riksens Riksens Ständer föreslå de ändringar Ständer föreslå de ändringar deruti, Bih. till R. St. Prat. 1847 och 1848. 3 Sami. 1 Haft. 26 Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 2, deruti, som det anser högst nödiga eller nyttiga och möjliga att verkställa. Riksens Ständer må icke å den Riksdag, då Utskottet någon sådan ändring föreslår, utan först å den nästföljande, derom besluta.