Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ett skall af jagthundar mötte dem, men nedtystades af ägaren, som sjelf mottog och införde sina gäster i salen och hjelpte damerna att pelsa af sig. Rummet, der en magisk skymning herrskade, ty elden var nyss uppgjord i spiseln, var afdeladt med en pappersskärm, bakom hvilken syntes ljussken; dit ledsagades mor och dotter, medan herrarne stannade utanför i samma rum. På en innanför stående säng, hvilade frun i huset, omgifven af tvenne hundrackor, som endast med möda, genom sin herrskarinnas ömsom bannande och smekande tilltal, afhöllos att rusa ned mot de fremmande. De lade sig åter under ett sakta morrande. Sedan fru Lurhjelm helsat sina fremmande, återtog hon sin halfhvilande ställning, bad dem sätta sig och ursäkta att hon tog dem så ogeneradt, men hon var så «sjåfferad» efter det «ofantliga ambarra,» hon haft dessa dagar. De väntade, sade hon, en hel hop gäster andra dagen och hade smått om rum, då rysk inqvartering innehade de tvenne bättre gästrummen i öfra våningen m. m. d. Under detta ordrika meddelande hade Leonna tid att betrakta den pratsamma frun. Hon kunde vara ungefär mot femtio år; stor och fetlagd, ansigtet var rödt och bar något spår af koppor, men det var ej obehagligt, der uttalade sig en viss godlynthet. Eldbrasan utanför lyste så inbjudande, att den lockade Leonna att se sig litet omkring i rummet, der många föremål ådrogo sig hennes uppmärksamhet. Gamla porträtter beklädde väggarne. Allvarsamma männer i olika upplagor af peruker, damer sippa och snörda med pudradt hår. En stor spegel med ram af glas, slipad i facetter, hängde lutad öfver ett förgyldt bord med vridna fötter och marmorskifva. Stolarne hade äfven varit förgylda, öfverdragen voro ett slags tapisseri-arbete, föreställande Mars och Venus, Neptun med sin treudd, de tre gracerna, jemte andra af olympens innevånare, svåra att igenkänna, så framt icke namnen varit dit sydda med tydliga romerska bokstäfver.
Meningar åter yttrade af en lärare, om deri förekomme något misstag, blefve snart ett sätt att fortplant» villfarelser. Medlet hvarigenom medborgaren 6kall vänja sig att älska sitt Fädernesland och att förstå dess lagar, är att hsn lär känna dess Historia, att han i utbildningen af dess samhällsskick blir bekant med afstegen, vådorna och de fördelar som blifvit småningom eröfrade, att han genom rediga och sanna rättsbegrepp, lär sig att pröfva, hvad som är och hvad sorn boide vara. Allt detta kan och bör 35S Den 17 April e, m. ungdomen vid våra nuvarande allmänna un; dervismngsverk. inhemfcrbsch när den förvärfv vat dessa kunskaper, då har den också ali den grundläggning som behöfves för att kunna rätt bedömma och tillämpa våra grundlagar. Jag har vid delta Riksmöte hördt mychet klandras den nya Skolordningen. Jagskall vid ett annat tillfälle utbedja mig att få förklara mig deröfver. Må det nu endast tillåtas mig anföra några ord af hvad en man yttrat, som sjelf danad vid våra publika undervisningsverk, alltid skall blifva ett utmärkt bevis att de icke qväfva snillet, att de medgifva de mäst omfattande och grundliga insigter. ”En af de stora idéer, säger han, som skapat Sveriges ännu bevarade allmänna inrättningar, uttrycker sig i systemet af dess offentliga Läroverk, uti deras gemensamma rikt-; ning att bilda ett Folk med grundlighet i begrepp och allvar i lynne, uM deras jemna stigande ifrån elemeutarisk öfning af kunskapsförmågan till bestämda kunskaper, ifrån ordmdt Skoltvang till ordnad academisk frihet.’'9 Han yttrar med detsamma sin farhåga, ”att den mekaniska anordning och den ledigare maehinrörelse, man vill gifva åt nya Statsinrättningar, komma att förlama den organiska kraft hvilken de gamla utvecklat samt att det förbättrade konstverket, vid brist på sådan drifvande kraft skal! stadna eiler sönderfalla”
Prop. JYi 1, om Statsverket 1836. kunnat återbesättas; al hvilken anledning, och då onekligen deras löneförmåner ännu iiro nog ringa, jag i underdånighet hemställer, att aflöningen för dessa tjenstemän vid garnisonsregementena, likasom jag i det följande kommer att föreslå äfven för dem vid öfriga regementen och korpser måtte förhöjas: för Irsta Bataljons-läkare till 800 R:dr, » 2:dra Bataljons-läkare till 600 » med bibehållande af rättigheten till lönförhöjning efter vissa föreskrifne tjensteår. Vid Garnisonsregementena, utom vid Kronprinsens Hussar-regemente, förekomma äfven Bataljonseller Sqvadrons-predikanter, ehuru icke på stat uppförde, hvilka tjenstemän sedan längre tid tillbaka fått till visst antal, vanligen 2:ne för hvarje regemente, antagas till nödigt biträde åt Regements-pastorn och vid regementenas inrättade skolor för garnisons-församlingarnas barn. De hafva ock med Eders Kongl. Maj:ts fullmakt varit försedde. Underdånig framställning om desse extra tjenstemiins uppförande på ordinarie stat, med aflöning, har nu blifvit å regementenas sida gjord, äfvensom de fleste af bemälde tjenstemän sjelfve härom inkommit med underdånig ansökniug, hvarvid såsom skäl hufvudsakligen blifvit anfördt, att de förmåner, som tillförene varit Bataljons-predikanterne förunnade och hvilka bestått i dubbel tjensteårsberäkning och inqvarterings-ersättning, till följd af utkomna författningar nu för dem gått förlorade.
R:dr 24 sk. samma mynt, utom Bergsfogden i Verm land, som, jemte 110 R:dr i lön, innehar boställe; dels ock, att Bergs-Collegium, i anledning af i Nåder tillförordnade Commiterades underdåniga yttrande om Bergs-Domstolarnes samt Bergs-Statens i orterna reorganisation, i underdånighet sig utlåtit: att, derest E. K. M., med bifall till Commitera<ies derom framställda förslag, skulle besluta, att, till förenkling af KronoUppbörds-verket, de ordinarie Bergs-utskylderne borde af vederbörande Kronofogdar hädanefter indrifvas och redovisas, Bergsfogdarnes antal val kunde inskränkas till sex, eller till en för hvarje af nuvarande Bergmästaredömen, men då det jemväl ålåge desse tjenstemän alt bevaka kronans rätt vid allmänna Domslolarne och vid förefallande undersökningar m. m., hvartill komme angelägenheten deraf, att desämma måtte, i händelse af behof, kunna till B;rgmästare-förrättningars verkställande förordnas, så ansåge Collegium, i öfverensstämmelse med Commiterades derom yttrade tanke, att löneförmonerne böra derefter någorlunda lämpas, men äfven att framgent ej eller någon må till Bergsfogde förordnas, så framt han ej undergått vedeibörlig Bergs-exa men.
u får jag först redogöra för sammanK hanget, nämligen att efterföljande y &amp; ej egentligen rör min ställning, utan jag har lofvat en liten snäll flicka att föra hennes talan. Det är för resten min systerdotter och en rar, liten tös, som det är frågan om. Häromdagen, när jag satt i min ensamhet, kom hon upp till mig, och jag såg med detsamma, att det var något, som var litet i olag. Nog af — sedan vi pratat en stund o m diverse, utbrister hon plötsligt: » Hör nu moster, hvarför anse människor alltid, att flickor, som äro hemma, ej göra någon 2 ': • nytta, som är värd att tala o m? Alltid, eller ofta åtminstone, när sysselsättningar för flickor komma på tal, så talar folk om de stackars flickor, som äro upptagna på vare a 2 - &lt; sig en bank, kontor eller dylikt, och hur 2 * de behöfva eftermiddagarne till att sköta 3 1 " &gt; om sig och roa sig, och så kommer slutet: ja, inte kan man begära, att hon skall hjälpa till något hemma, som har varit upptagen CS hela förmiddagen (ofta blott mellan 10 — 3 03 å 4), hon skall väl hvila sig någon gång. Men, moster, aldrig tala de om att en flicka, som hjälper sin mor hemma, möjligen kunde behöfva en gifvcn riktigt ledig stund, utan •5s ^ att stjäla sig till den. Det är så olika när man ännu går i skolan; då är man fri som t— &gt; CX, g fågeln, när läxorna äro öfverlästa, men så slutar man skolan, och sedan knåpar man dagen ut och har ibland riktigt brådtom s s | för att hinna med hvad man vill, ooh ändå CG t / i &lt; — OD - tror aldrig någon, att man gör någon nytta. Visst har man det bra, när man får vara t, •£ 0 i ett godt föräldrahem, det nekar jag alls 2. - 0: cd icke till, men se det är bara en sak jag T3 © tycker är så förarglig, nämligen den där åsikten! Ja, hon är ju hemma och har ingenting för sig just.
För öfrigt kan och skall med all visshet uti detaljerna ganska mycket uttänkas och af erfarenheten uppdagas till de nya krigsfartygens fullkomnande ; men det är dock utom tvifvel, att, med ledning af den i andra länder förvärfvade erfarenhet samt hufvudsakligt aktgifvande på ofvan antydda grunder, byggandet af dylika fartyg, på ett tillfredsställande sätt motsvarande ändamålet, redan nu kan utföras, och lärer derföre svårligen nåson, med kännedom af förhållandena, kunna undgå att inse vådan af ett uppskof dermed, äfvensom flen tvingande nödvändigheten att med ali den ansträngning, som möjligen deråt kan egnas, söka att, så snart ske kan, anskaffa en emot vår politiska ställning någorlunda svarande styrka af sådana fartyg.» »Det borde icke behöfva antydas, då det ligger öppet för en hvar, som åt saken egnat någon uppmärksamhet, att orsaken till den fuljkomliga omskapning, sjökrigsmaterielen måste undergå, är att söka uti artilleriets utveckling till allt större styrka, likasom att föremålet för de sakkunniges bemödanden fortfarande är: att kunna än ytterligare förbättra och öka artilleri-pjesernas verkningsförmåga, allt med insigt deraf, att det är öfverlägsenheten i detta afseende, som är vigtigast och mest afgörande. Emedrtid saknas ännu hos oss mycket i denna för såväl 8 Bil. N:o 4 till Kongl. Majus Nåd. Prop. N:o 1, örn Statsverket 1862. vårt försvar som vår industri så vigtiga angelägenhet. För icke längesedan stod dock vårt sjöförsvar i detta afseende ganska högt; men vi hafva ej mägtat följa den sednare tidens jättesteg. Det är likväl af påfallande vigt att icke stadna efter, då man går att nedlägga betydliga kostnader på anskaffandet af en ny materiel, hvars hufvudsakligaste beståndsdel just utgöres af detta artilleri, hvarom man nu icke eger annan kännedom än den högst ofullständiga, som med mycket besvär och icke utan många obehag hittills måst sökas hos utländningar. Dessutom är det väl kändt, huru ytterst kostsamma de nya kanonerna i andra länder blifva, under det full anledning förefinnes till den förmodan, att de med våra förträffliga materialier kunna åstadkommas vida billigare.
Uti Söderköping äger Magazinslnrättningen ett MagazinsHus, sorn har kunnat inrymma 1,650 T:r Oriad eller 3,300 T:r Riad Säd. Detta Hus begagnas nu af Götha Canal emot underhålls-skyldighet. — iuaea* zins-utrytnme, som vidare erfordras. Uti utrymmet vid Calmare Magasin är inbegripit ett Rager! med s:ne Ugnar , der ofvanuppå kan rymmas omkring 1,700 Tunnor Oriad Spanrriål, Detta Bageri med Lofterne äro för närvarande på obestämd tid uthyrde, och kunna således disponeras när behofvet det påkallar. I Westervik finnes, utom det upptagne Huset-, ett oinredt MagazinsHus af Sten, som fordom varit Bränneri. Detta Hus är 42* alnar långt, igi alnar bredt och 14^- alnar högt utom Takresningen. Om behofvet framdeles skulle fordra detta Husets inredande, skulle der kunna inrymmas omkring a,oco Tunnor Oriad eller 5,000 Tunnor Ria ! Säd. Borgholms Magazin på Öland är anlagt i följd af Konungens Nådiga Bref d. 22 Oct. 1817. För närvarande får till Magazin begagnas någre deri il I å Borgholms Kongsgård upplåtne Hus, men för ständige MagazinsRörelsen hafva Ritningar och KostnadsFörslager öfver ett MagazinsHus af Sten, som kan inrymma 3,000 Tunnor Oriad Spanmål , till Kongl. Directionen blifvit insände, och uppgår Summan, hvarföre ett sådant Magazin skulle kunna uppbyggas, till ett ungefärligt belopp af Vidare Magazin än det nu befintliga synes ej af nöden 1 Kronobergs Län; ty om ock Länet någon gång skulle tarfva en större undsättning, än som i Magazinet kan intagas, är tillfälle för Länets Inbyggare att afhemta ytterligare Säd från Carlshamns Magazin. Län synes vidare Magazlns - utrymme ej behöfligt.
Det är sannt och visar sig, i ett egentligt fall, på 3:dje hufvudtiteln; men jag tror, att äfven bland dessa finnas sådana, som ära föranledda af R. St:s egen önskan. Jag har nämnt embetsverken hufvudsakligen derföre, att de erhållit största andelen af besparingarna och de öfriga personella dispositionerna äro mindre betydliga. Här har blifvit nämndt, såsom en utsträckning af verkställande magtens rättigheterpntt en Raketcorps blifvit uppsatt. Frih. Silfverskjöld har förekommit mig i detta afseende och upplyst, alt Vippsättningen af denna corps är provisionel och endast grundal' sig på vacanta nummer inom artilleriet, att alla löner för denna 25 man starka corps äfven utgå från artilleriet, med hvilket den har förening, och att de utgifter, som erfordrades, om icke vacancerna skulle fylla behofven, skulle tagas från anslaget till oförutsedda behof på 3:dje hufvudtiteln. Besparingarna hafva således i denna del ej blifvit anlitade. Det har blifvit fråga, att vid embetsverkens organisation Regeringen sträckt sina åsigter och beslut öfver Den 36 Maj f. m. verkställigheten längre, än committerades förslag innehåller, och man har ansett det förslag, som vid föregående riksdag lemnades till Ständerna, vara den bestämmelse, hvarefter dessa embetsverk borde organiseras. Jag förmodar, att den person, som gjorde anmärkningen, icke varit närvarande, då jag uppläste R. St:s underd. skrifvelse i ämnet. Jemte denna skrifvelse öfverlemnade R. St. förslaget till K. M. med den önskan, att det måtte gillas i de delar, som K. M. funne leda tili, förenkling och inskränkning i embetsmannapersonalen. Häraf slutar jag bestämdt, att Ständerna öfverlemnade till K. M. att bedöma, hvilka delar vöre antagliga; ty Ständerna uttryckte icke någon annan grundsats, än att dervid borde afses in-: skränkning af embetsmannapersonalen.
Eller skal! man tvinga den förre till afnämare af den senares öfverproduction? hvarifrån skall han hemt3 medel dertill? väl kan den svagare jordbrukaren genom oförtruten möda uppbryta jord för frambringande af en eller annan tunna poläter, utöfver behofvet, och med lätthet förvandla den till bränvin för sin nödtorft, men penningar för dess inköpande af den lyckligare grannen skall han ej magta anskaffa. — Skälet, sona anföres: att de små hemmansloiteine icke producera säd eller potäler Bcvilln.- samt Allm. Besv.- och Gecon.-Utsk. Utlåtande N o 5. till bränning, anser jag således vacklande. Poläter kunna produceras, penningar icke. Dessutom, månne de stora bränvins-patrnnerne endast af verka egen sädesproduction ? Man bör icke beröfva den ena medborgaren en förmon, blott för det han är fattig, och tillägga den en annan, endast för det han är rik , således icke heller tillägga bränvinsbränningsrätt åt den större jordegaren, under det man betager den mindre begagnandet deraf. Jag anser således innehafvarne af mindre hemmansdelar böra bibehållas vid den bränningsrätt, som dem uti j8a3 och i83o årens Bran vinsförfattning blifvit tillerkänd, och som Utskottet äfven i sitt förra Betänkande medgifvit. Att begagnandet af konstapparaler nu blifvit medgifvet, bar jag val intet emot, emedan deras utdömande, enligt förra beslutet, skulle inneburit en orättvisa; men som en inconsequence vill jag dock anmärka, att, då man gifvit den högsta möjliga utsträckning åt bräoningsrälten i stort, man på samma gång velat borttaga denna rätt från de svagaste jordbruknrne, som högst inskränkt kunna och vilja begagna den”; 6;o af Riksdagsmannen J. Kihlblom ifrån Södermanlands Län; ”Jag föranlåtes reservera mig emot Höglofl. Utskottens fattade beslut i afseende på bränvinsbränningens utöfning.
Herr koikjieb för hans meddelade upplysning att wi wörö Swcnska Folkets Representanter, innan classificatiynen ibland Adela infördes, fär jag äfwen förklara, att jag alldrig anfört classificationens Upphäfwande säsom en grund till antagandet af det nu fhreflagna Doterings - sättet. Jag har sagt, att grunden - Den 20 October. 4485 hen till classtsicationens upobäfwanbe war, attnär dm gällde hade minoriteten öfwcrhand öfwer majoriteten. Ing har sagt, att samma skäl gällde n„ för införan. det af omröstningksättet pe-r c-ipits. Min öfwertygel, se i detta fall är wäl ej grundad i gammal häfd, mm i sakeus enkla förhållande. Wär Constitution har ock« sä, i allt hwad wid dest författande war möjligt, följt denna princip, och derföre är benna motion enlig med dest elpru, och pbr antagas, Herr 0 rsi i I a k; Jag har ej rockat un» herrätta nägon att wi wörö Swcnska Folkets Representanter, innan claSsificationcn ibland Adeln infördes, härom kan ingen wara i okunnighet, utan jag sade, att Riksens Ständer öfwcrtade Sländs - wiS, innan nämnde claSsification infördes r för öfrigt är bet möjligt att jag misttagit mig dä jag sagt att Friherre Lestsrstrom trott classtficationcns upphäfwuidk wara att anse som grund för omröstningens förändring i UtsVottcn; men Baron Osterström mätte likwäf hafwa yttrat detta säsom ett skäl för sitt pastäende. Herr kruca, östrin, uppläste följande; Dä frägan uppstod', huruwida Ridderskapct och Adela skulle lemna lika stort antal Ledamöter i Utskotten som de andra Ständen, war jag ifrigt häremot och yrkade slutcligcn Votering.
Flere värde medlemmar af detta hus hafva nemi. under föreg:de plenidagar vid särskilda tillfällen utlåtit sig om den nu gällande tulltariffen, att dermed etablerats ett frihandelssystem, hvarigenom man besinningslöst öpnat Rikets alla hamnar för främmande länders öfverflöd, •— att vi således ådragit oss öfverimport af utländska varor, synnerligast lyxartiklar eller, såsom en och annan benämnt dem, »skräp och onyttigt kram», — att på sådant sätt landets innebyggare lockats till slöseri och öfverdrifven vällefnad, — och att derigenom förorsakats utländsk skuldsättning och den tryckta penningeställning, hvaröfver Sverige nyligen haft att beklaga sig. Det är lätt förklarligt, att jag, i hvad på mig kan bero, söker, så godt först som sist, utreda huruvida, jag säger icke Den 3 December e. m. 18» den senare tidens importliandel, men tull-lagstiftningen verkligen med skäl må kunua tillvitas så skadliga följder, som man nu med oro föreställt sig. Afven Hr Björnstjerna liar i sin motion tagit till utgångspunkt förutsättningen, att det penningebetryck, man erfarit, varit en följd af rubbad handelsbalans. Det har emellertid vid ett föreg:de tillfälle, då frågan om Riksbankens verksamhet här afhandlades, varit mig en tillfredsställelse att i sakrika yttranden höra den mening uttalas, att det öfverklagade betydliga anlitandet för export af' bankens silfver, om ock till någon del, dock icke hufvudsakligen varit att tillskrifva undervigt i vår handel med främmande länder. Härmed må vara huru som helst; — det vissa är, att de försök, som under föregående århundraden vidtogos för att genom tull-lagstiftning reglera mynttillgången i landet, befunnits icke medföra den verkan, man påräknat. Ingen lärer bestrida, att sparsamhet, i förening med klok hushållning, är en dygd; — men denna dygd, såsom hvarje annan, måste danas genom upfostran och individernas egna förnuft, — den kan, såsom jag tror, svårligen inläras genom restriktiva tullförfattningar. Motionären har på ett förtjenstfull! sätt eflerforskat och meddelat statistiska fakta, för att dervid stödja sitt förslag.
»Jag har en sådan på mig just nu,» upplyste grosshandlaren, lyfte på sin lätta hufvudbonad af fin och mjuk ståltråd, af det slag som då allmänt nytjades, och visade på en liten psykokinet som satt på hjässan. Det är den nyaste uppfinningen, den hittills funna förnämsta användningen af hjärnorgeln till dagligt bruk. I den här lilla orgelns inre sitter ett urverk som jag drager upp, när jag önskar sätta mig i angenäm stämning. Det finnes tre olika stämningsstycken i detta instrument. Och så stjälper jag det på mitt hufvud, och det börjar strax verka på hjärnan, utan att jag därigenom hindras i mitt vanliga arbete. De af psykokineten icke bearbetade delarne af hjärnan kunna sysselsätta sig med hvad som hälst.» »Jag förstår,» sade bankdirektören. »Det var väl ungefär på det sättet som man i forntiden satte sig i stämning genom att röka tobak. Det lär man också hafva kunnat göra, utan att hindras i sina vanliga arbeten.» »Ja, men det här är naturligtvis mycket angenämare och inverkar icke skadligt på hälsan. Psykokineten har dess utom den förträffliga egenskapen, att han icke besvärar någon annan, något som tobaken skall hafva gjort. Det är blott den som har honom på hufvudet hvilken vet af hans närvaro. Musiken och luktklaveret draga också med sig ofrivilliga deltagare i njutningen. Den förra höres och det senare luktas af alla som äro i granskapet, antingen man vill eller icke; men psykokineten besvärar icke någon ... Se så, nu tog den första känslostämningen slut. Hon var ganska behaglig och jag njöt af henne ända från kontoret och till detta ögonblick. Nu börjar ett annat stycke låta känna sin inverkan, men det hindrar mig icke att tala med er eller att tänka på mina affärer. Det är blott skada, att den här lilla psykokineten ej har flera än tre stycken. Man behöfver omväxling, och jag måste därför köpa mig flera sådana dosor. De säljas endast i Psykäon tills vidare; men jag skall erbjuda psykikern att hålla hans dosor på lager i kommission.» »Om vi skulle sätta dem på aktier?» yttrade Giro med vänligt tillmötesgående. »Ett aktiebolag håller redan på att bilda sig,» upplyste grosshandlaren. »Och det har jag icke vetat af.
Öfvertygadt, att det syftemål, som legat till grund för detta beslut, med afseende på ämnets synnerliga vigt, icke är någon Svensk man likgiltigt, kan BondeSt. icke underlåta att uttrycka den önskan, alt ett älskadl fosterland mätte, genom ett bifall till förslaget, jemväl i de öfrige RiksStm, vinna en samhällsförbättring, hvaraf behofvet, i långliga tider insedt, af den nuvar. grundlagens stiftare högtidligen erkändt, af erfarenheten under de sedermera förflutna riksdagar bekräftadt, och med hvarje dag mera oafvisligt framträdande, slutligen blifvit det mest maktpåliggande föremålet för nationens omsorger. Utan att tillmäta sig det anspråket att kunna intränga uti statslärans djup, har BondeSt. trott sig kunna inse och med tillförsigt följa den enkla sanningen, att om statsinrättningar, sorn hafva för ändamål att värna ett folks frihet, i följd af sin bristfälliga sammansättning, betraktas med likgiltighet eller misstroende af folket, emedan de icke motsvara den stigande utvecklingens for - Den 28 Augusti, il fordringar, så kan deras förbättrande icke länge uppskjutas, utan lidande för det allmänna. BondeSt. är icke okunnigt om de vådor man från flera håll förutspått, än såsom följd deraf, alt Ståndet eftergaf den rätt, den Svenska allmogens representation hittills haft att intaga ett särskildt rum vid riksdagarne, än under farhågan, att den öfvervigt, som den mindre jordbrukaren skulle erhålla vid utseendet af valmännen till den nya riksförsamlingen, skulle sätta hela samhällets bestånd på spel. Under en liflig öfvertygelse om nödvändigheten att göra ett slut på de svårigheter, som vaiit oskiljakliga frän det nuvar. representationssättet, har BondeSt. likväl icke dragit i betänkande att, om dess tillvaro såsom Stånd kunnat anses innebära en fördel, med glädje offra densamma åt fosterlandet, under hopp att ifrån sina Medslånd möta samma beredvillighet.