Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Be jv, och Oecoii-Ltskotteiij Betänkande K\o 54. 3 härmed, hvad som iakttagas må mot intrång af fattiga och mindre arbetsföra. personers obehöriga inflyttning från en till annan socken, samt ansvarighet, sä väl för den fattige, som med bettlande beträdes , som för den socken, hvars fattighjon, tiggande, annan ort besvära, med de flera vigtiga punkter, som vid granskning af detta vigtiga ämne kunna komma i fråga. Till Högvördige Prés te-Ståndet: 3:o af Herr Contracts-Proslen J. J. Nibelius, sorn yrkat, att till Kongl. Kungörelsen af den 5 December 1788 det tillägg borde göras, att hvarje församling må ega rättighet att yttra sig öfver stat-tqrpares inflyttning. Motionairen söker visa, att det ligger i sakens natur, att en stat-lorpare eller stat-dräng under vanliga förhållanden ej skall kunna försörja sig, hustru och barn, enär det underhåll, som till Föda och lön bestås åt statdrängen ej är större än kostnaden för en vanlig tjenste-dräng, och således ej beräknadt högre än för en enda persons bergning, framställer vidare, huru äfven erfarenheten vittnar om det armod, som råder inom stat-torparehushållen, samt huru merendels en eller flere personer af ett sådant hushåll blifva fattigvården till last. Då det således, enligt Motionairens öfvertygelse, ej beror af tillfälliga omständigheter, utan i sjelfva stat-torparens vilkor en gifven orsak ligger dertill, alt antingen han eller hans hustru eller hans barn sannolikt skola blifva föremål för fattigförsörjningen, och då hvarje församling genom
IJordeboken, om revision af .. Jordebolisverket, angående ytterligare anslag till fortgång af det I nya . Jordsoch lägenhets afslående för allmänt behof, se Expropriation. Kongl. Proposit. eller Skrifvelser. Motioner inom Riks-Stånden. (Elfte Samlingen.) | Samling. j Afdelning. eller Memorial. “a ?? CTd Ir < o, - . 290 ® dq’ N:o 5 TT Cff Cj 35 CP i a C/5 § N:0 N:0 N:0 Sid. Ridd. o. Adeln. PresteStå ndet. Borgare1 Ståndet. Jus patronatus, om upphörande af Justitie-Departemeritet, se Statsreglering. Andra Hufvud-Titeln. Justitie-Ombudsman, Rikets Ständers, om stadgande angående uppdrag för honom att vaka öfver vården af fromma stiftelser » angående aflöningen för honom samt dess kanslioch vakt betjening » angående förrättadt val af samt suppleant för Jörns kapell och Arvidjaurs kyrka, angående väganläggning mellan K Kaffe, angående försäljning af, se Maltdrycker. Kajafgi/ter, om upphörande af städernas, se Vågoch stämpelpenningar. Kalmar, angående betryggande af seglationen i Kalmar sund och dess grannskap » angående statsbidrag för uppförande af ny byggnad vid Rlementar-läroverket i P sr ; cn fa Adeln. 12 Preste| BorgareStåndet. Ståndet. Bonde ståndet. N:o § b. 18 Sept. Se b. 18 Sept. Statsbidrag b. 19 Sept. till vägar. 37 Fil 21 lool 10 Se ■ Femte Se i Atttonde Se I Sjunde Se 1 Sjunde b. 19 Sept. 25 78 Hufvud Hufvud Hufvud Hufvud - Titeln. Titeln. Titeln. Titeln, 62 st. ?r" 5 ^ TO g g n ^ CO ^ TT 3 Oco ~ crq ® ¥ £?• Ridd. 0. Adeln. PresteStåndet. BorgareStåndet. BoudeStåndet.
Ad. behagade finna, att de ledamöters mening, hvilka ansett Utsk:s förslag böra hvila, blefve den, Den >4 October e. m. sorn cist borde komma i fråga; ty om R. o. Ad. förenade sig till gemensam tanke i afseende på något af de öfriga, konVme Const.TJtsk:s förslag icke att hvila oförändradt. Hr Landtm, ansåg derföre för sin del, att den första propos., som framställdes, borde blifva, huruvida nuvar. representation hufvudsakligen bör bibehållas, och således den afFrih. Boye framställda mening blifva föremålet för proposm. Denna mening vore, att inan borde qvarblifva vid den representation vi nu hafva, med de rättelser, som deruti kunna göras, och med förbindelse att deruti intaga de nu orepresenterade; hemställande Hr Landtm., om R. o. Ad. ansåg att denna propos. försl borde framställas. Ropades ja. Gr. Frölich, David: Som Frih. Boyes förslag icke innefattar någon anmärkn., som kan tjena Utsk. till ledning vid en skeende sammanjemkning af Ståndens olika tankar öfver förevar, förslag lill nationalrepresentationens ombildning, så hoppas jag, att R. o. Ad. förenar sig om att icke för Ståndets gemensamma tanka förklara Hr Frihrns mening. Den af Frih. Boye begärda propos. anser jag böra sist framställas, emedan det är olämpligt att besluta afskalfande af hvad som finnes, innan man vet om man får något bättre 1 stället. När R. o. Ad. beslutar antagande af något annat, har man i och med detsamma beslutat borttagande af det gamla. Frih. Boye, Ludv.: I anledn. af den siste värde talarens erinran, får jag vördsamt till Hr Frih. o. Landtm, samt R. o. Ad. hemställa, om icke frågan redan är besvarad med ja; men om den också icke är det, ligger det likväl i salens natur, att första frågan är den, om vi skola behålla hvad vi hafva eller ej. Jag nekar icke Gr.
Dessa anföranden hafva Utskotten noga öfvervägat, men deraf ej kunnat hemta skit LagUtskottett Betdnkanien. i45 skäl till någon eå beskaffad förändring af §., som dermed blifvit åsyftad; hvaremot Utskotten, i anledning af en inom desamma gjord erinran, att tillräcklig säkerhet och rättelse icke kunde vinnas, derest Contrakterne emellan Mästare och Lärlingar, blefve, sedan de till HandtverksSocietetens Ordförande aflemnats, hos denne qvarstannande, funnit nödigt föreslå, att, i fortsättning af den mening, som slutar med orden: och Lär lingen deraf icke vidare förbunden', må tilläggas denna föreskrift: bårande Ordföranden vid Societetens näst inträffande sammankomst samma Handling af» lemna, att i Societetens förvar qvarblifva. 3 §• De härvid gjorde anmärkningar, hvar» igenom åsyftats: frikallelse för Enka eller Sterbhus att vid Lärlings öfverlåtande åt annor Mästare , behöfva dertill söka hans eller hans Målsmans bifall, befrielse för Societeten från skyldigheten att firskaffä Lärling hos afliden Mästare, hvars Sterbhus kommit på obestånd, inträde bos annan Mästare, i det fall Lärlingen eger Föräldrar eller Målsman , samt ett närmare bestämmande af det förhållande, som bör iakttagas i anseende till Lärling, hvars Mästare kommit i den belägenhet, att ej kunna fullgöra sina föf - LagUtskottets Betänkanden, io t.ag Ut sko tius Betänkande*. bindelser till den förre, hafva Utskotten ej kunnat lemna annan uppmärksamhet, än att, med anledning af den sist anmärkte om* Ständigheten,Utskotten ansett början af sista perioden i denna §. böra, i stället för dess förra lydelse, sålunda uttryckas t Kommet Mästare eller Jess Sterbhus pa obestånd t så att förbindelsen å deras sida ej kan fullgöras > vände sig fällingen m. m* 4 §•
IDUN 189i från förgångna tider, som så enkelt och så lefvande framställas i den sistnämnda boken, vara på ett helt eget sätt tilldragande. Vi kunna icke annat än lyckönska Eva Fryxell, som fått rikta vår litteratur med dessa pärlor af ädel skönhet. Ar .1886 utgaf hon under pseudonymen F. A. Ek en ny skrift i dagens brännande frågor: Omstörtning eller utveckling, och äfven denna rönte välförtjänt uppmärksamhet. En dag yttrade en person till den ännu okända författarinnan: » Jag har gifvit bort sex exemplar af den präktiga boken af Ek — hvem månde väl denne författare vara? » Sedan 1882 är Eva Fryxell sekreterare i styrelsen för Stockholms Läsesalong. Hon har ock under flere år varit en verksam medlem af styrelsen: * Adresskontoren för arbeterskor », hvilken med 1895 börjat femtonde året af sin verksamhet för anvisande af arbetsförtjänst åt behöfvande kvinnor. Äfven nykterhetsverksamheten har af den för allt godt så varmt nitälskande kvinnan omfattats med varmt intresse. Ofvertygad om exemplets stora betydelse, har hon själf anhtgt » blå bandet », i hopp att därigenom komma någon svag inedvandrare till hjälp och uppmuntran. Eva Fryxell är sedan flere år för vint: rarne bosatt i Stockholm. Vid inträdet i hennes arbetsrum märker man genast af de gedigna bokhyllorna, att hon lefver och rör sig midt i kretsen af äldre och yngre författare. För somrarne har hon byggt sig en stuga vid Sandhamn, omkring hvilken hon själf till stor del uppbrutit marken, och där friska vindar och enkelt landtlif stärka kropp och sinne för fortsatt arbete i den svenska odlingens tjänst. Vi sluta denna fragmentariska teckning af ett innehållsrikt lif med önskan, att det måtte vara Eva Fryxell förunnadt att ännu länge fortsätta sitt gagnande lifsarbcte. S. Kvällsstämning. Qjjupt som i milt spelar bröst en fiol jag liar, för mig i ensamma, stunder — den klingar som lärksång, jublande Mar, den klagar som höstvind i gulnade hinder.
St:r beviljat, jemte en Summa af 118,873 R:dr B:eo som i detta afseende för LifGardet till Häst, Kronprinsens HussarRegemente och Artilleriet blifvit utförd, ett belopp af 7,670 R:dr vidare å Stat för LifGardet till Häst och Artilleriet, der Passevolancer nu ej äga rum ; med dermed förenadt tillägg: att den brist, som genom förhöjning i priset på Fourageringspersedlar något år kan uppkomma, bör af RiksgäldsContoiret ersättas, emot det att den besparing, som genom låga pris ett annat år kan äga rum till samma Verk ingår. Skolande R. St:r hos K. M:t i underd. ej mindre anhålla, alt äfven vid sistnämnde 2:ne Regementers Passevolance om desse utgifters bestridande må, så vidt sådant kan ske på billiga vilkor, med vederbörande uppgöras, önock i underd. tillkännagifva, alt i afseende på den brist i jo Stats-Utslottets Fourageringsanslaget, som uppkommit sedan sisla Riksdag, någon ersättning icke kunnat gifvas 3:dje HufvudTiteln, genom serskildt anslag, livarken för de utgifter den i detta hänseende redan kunnat bestrida eller för hvad den ytterligare af redan anslagne medel kan bestrida. [2:o För KrigsCollegii Departementer till FörsvarsVeikets Materiella behof, hafva R. St:r väl icke på Stat uppfört större summa än 626,000 R:dr, deraf årliga fördelningen blifvit till K. M:t öfverlemnad; men R. St:r hafva ändock vidare i detta ändamål samt för kruttill verkningskostnadernes bestridande anvisat, att af RiksgäldsGontoiret utbetalas, af Öfverskotterne på StatsVerkets inkomster, så vidt de dertill lemna tillgång, 70,000 R:dr årligen för åren från och med i83o. i3:o I afseende på möjligheten af en säkrare beräkning af tiden för slitningen af indelta Infanteriets LifMundering, hvilken tid R.
— Hr Gr. har vidare framkommit med den anmärkningsvärda uppgiften, att riksdagen skulle blifva förlängd genom underlåtenheten att till K. M. öfverlemna bieoreglementet. Huruvida icke en sådan förlängning just skulle blifva det första egentliga resultatet af Hr Gris förslag, lärer en hvar lätteligen kunna bedöma. Efter vanligheten är det äfven vid denna riksdag omöjligt för BancoUtsk. att förrän under sista dagarna af densamma kunna fullända berörde reglemente. Om nu reglementet skall derefter särskildt utskrifvas, för att insändas till K. M., och Dess nåd. svar afvaktas, hvilket åter icke lärer kunna erhållas, förrän Högstdensamme hunnit genomgå och pröfva detta vidlyftiga arbete, torde sådant, äfven om K. M. icke skulle finna sig föranlåten att i anledn. deraf afgifva några nya proposir, komma att fördröja riksdagens afslutande både en och annan vecka. Det synes mig dessutom både oformligt och olämpligt, att B.. St. ingå till K. M. med en så obestämd framställning i afseende på det af deras BancoUtsk. uppgjorda reglementes promulgerande, som den Hr Gr. föreslagit. Det förefaller åtminstone mig, sorn ordningen och allmänt antagna former skulle fordra, att R. St. något närmare bestämde eller åtminstone antydde de delar af detta regleiaen - 44 D c ifi 4 Maj f. m. te, hvilka de ansågo böra, genom K. M:s derom utfärdande nåd. kungör., komma till allmänhetens kännedom. Men för att, särdeles i afseende på lånerörelsen, kunna med noggrannhet bestämma hvilka stadganden uti det nya brcoreglementet böra uti en sådan kungör, införas, äfvensom med tillförlitlig säkerhet kunna afgöra, hvilka öfriga nya eller förändrade omständigheter dervid behöfva iakttagas, erfordras en både vidlyftig och tidsödande granskning af alla äldre, tid efter annan utfärdade, ännu gällande föreskrifter yör:de dessa ämnen. Då jag nu anser R.
Ståncbtj samt Riksdags-Fullmägtigen Hans Janssons från Elfsborgs Län, Lars Hanssons, C. L. Svenssons och Hans Hanssons från Bohus Län, Anders Normarks och Olof Olofssons från Westerbottens Län, samt Johan JacobRutbergs och Pehr Henricssons från Norrbottens Län, inom Bonde-Ståndet afgifne och af åtskillige sistnämnde Stånds Ledamöter understödde motioner, rörande de ännu oliqviderade skulderne för den af åtskillige orter erhållne undsätlnings-spanmål efter 1826 och i83o årens missväxter. Uti berörde anföranden och motioner har, med framställning af undsättnings-tagarnes nödställda belägenhet och svårigheten för dem att sine spanmåls-skulder afbörda, serdeles som uti flere uppgifne orter, äfven under de påföljande åren, missväxt inträffat, hufvudsakligen blifvit hemställdt, att undsältnings-tagarne måtte antingen njuta eftergift af hela beloppet, eller afskrifning af en del deraf; i afseende hvarå blifvit föreslaget : Af Riksdags-Fullmägtige Joli. Rutberg och Pehr Hejiricsson från Norrbottens Län: 1:0 "att hälften af Norrbottens och Westerbottens Läns, i och för undsättningen åren i83o, t83i, i832 och i833, ådragne skuldbelopp måtte, sådant det nu befinnes, afskrifvas med deri inberäknadt afdrag, hvad Norrbottens Län beträffar, af den genom högre pris å ulborgad spannmål uppkomne skillnad emellan Statens bidrag och Länets skuldsumma; 2:0 att denna afskrifning måtte fördelas på det sätt, att först en total befrielse meddelas alla dem, som icke, utan försäljning af fastighet eller de för deras handtering nödiga redskap'och verktyg, kunna återgälda den erhållne undsättningen, samt afskrifning till hälften göras för alla dem, hvilka endast genom försäljning af nödvändiga lösören kunna full betalning åstadkomma, hvarom en för hvarje socken utsedd Comité, sammansatt af församlingens Pastor, eller den hans ställe företräder, och de Ledamöter som socknarne sjelfve välja, skulle i första och sista inslantien döma.
Den 3 Maj. 353 Gr. o. Landtm., med afseende å de frågor, som i nyssnämnde skrifvelse äro nämnda, och efter öfverläggning med Talmansconclaven, anser riksdagen kunna afslutas d. 24 i denna månad. Frih. Palmstjerna, Nils Fredr.: Då jag är en af de minst erfarne riksdagsmän, som här äro närvarande, tillåter jag mig icke ett omdöme i frågan, huruvida, enligt 48 § Riksd.- Oidn., detta ämne kau utgöra föremål för en öfverläggning hos R. o. Ad. Efter mitt sätt att uppfatta §, skulle detta icke vara förhållandet. Då det likväl skett, skall jag tro, att jag misstagit mig. Om de erfarne ledamöterne anse, att ett sådant beslut kan fattas formenligt och sakenligt, så vill jag icke sälta mig deremot; för min del anhåller jag blott, att till prot. få antecknadt, att jag icke tilltror mig i något afseende att vara competent domare öfver denna fråga, och alt jag för min del skulle önska rösta för det beslut, att till Hr Gr.o.Landtm, med fullt förtroende öfverlemnas, att till K. M. frambära de upplysningar, som Hr Gr. o. Landtm., efter sin kännedom om ärendenas nuvarande ståndpunkt, kan finna tjenliga, emedan R. o. Ad:s särskilda ledamöter, efter min tanka, omöjligen kunna äga denna insigt. Detta är min enskilda åsigt om saken; men om R. o. Ad. anser ett annat beslut kunna fattas, så skall jag visserligen icke rösta hvarken för eller emot. Hr Hjerta, Lars: Af den nyss upplästa skrifvelsen från Just.Statsministern inhemtas, att K. M. önskat veta i hvad skick riksdagsärendena för närvarande sig befinna, och att K. M. i följd deraf vill fatta sitt nåd. beslut. Jag är i della fall till det mesta förekommen af den siste värde talaren i hvad jag ämnade säga, och tror, att R. o. Ad., med förklarande af sin tacksamhet, för det Hr Gr. o. Landtm, behagat lill Ståndet hemställa denna sak, likväl icke nu bör fatta något annat beslut, än att öfverlemna åt Hr Gr. o. Landtm, att till Just.
Utskottet, som tagit denna fråga i öfvervägande, har funnit de af Sjömanshus-direktionerna i Göteborg, Calmar, Westervik och Hernösand emot en för hela riket gemensam pensionsinrättning anförda betänkligheter vara genom den i berörda Statsråds-protokoll förebragta utredning, till hvilken Utskottet i detta hänseende får hänvisa, fullt vederlagda; äfvensom Utskottet ej haft något att erinra emot de grunder för pensioneringen, som i det framlagda förslaget till reglemente innefattas. Visserligen synes det för rättighet till pension föreslagna åldersmåttet nog högt för de i fjerde klassen upptagne personer, men Utskottet föreställer sig att Kongl. Maj:t framdeles, dä större tillgångar kunna för inrättningen påräknas, skall uti berörda hänseende meddela de förändrade bestämmelser, som kunna linnas ändamålsenliga. Beträffande åter de för pensioneringen beräknade tillgångar, har Utskottet, i betraktande af den fördelaktiga inverkan på utrikes sjöfartens utveckling, som af den ifrågasatta pensionsanstalten ©tvifvelaktigt är att påräkna, funnit med billighet mest öfverensstämmande, att det utöfver föringsmedlen för berörda anstalt erforderliga årsanslag komme att till fulla beloppet utgå från handelsoch sjöfarts-fonden, derest densamma funnes dertill lemna tillgång, och att endast för motsatt fall anslag af statsmedel ifrågakomma; och får i följd häraf Utskottet hemställa, dels att Rikets
Hwav är som försäkrar Riksens Ständer at wäre efterkommande frän detta sä magtpäliggande UtfrolL icke ktinde fä et lika sä emot Utstötts Ledamöterncs tanka stridande Protocolls Utdrag, som det hwilket ststnämde dag wid i?89, ja wid flere Riksdagar afgätt frän Ridderstapet och Adeln ti! de andra Ständen och hwilka procedurer attdrig gä utur mitt minne, som ockgifwit mig full anledning hemställa hos Riddcrstapet och Adeln om ej hädanefter, pä sätt framföre jag haft äran nämna, icke alltid, jämte Konungens Proposition bör följa Hemliga Utstötts Ledamöternes serskildta, fast i generela termer aflemnade yttrande til tilstprkande eller afrädande uti de af Konungen i Nåd er gifns propositioner, och med tilkännagifwande, i händelse saken meddelst votering blifvit afgjord til hwad belopp de jäsande eller nekande warit innom hela Utskottet samt detta med alla Ledamöternes egne underskrifter försedt och icke genom manligt Protocolls-Utdrag, Ständen mage fä detza underrättelser. Jag fär nu stuteligen öfverlemna detta til Ridderstapets och Adelns mogna bedömmande, säsom ock huruwida dessa mina tankar icke böra de öfrige Respective Ständen meddelas: ! anhällandes jag i ödmjukhet at Herr Grefven och Landtmarskalken derom wille nu göra RidHerskapet och Adeln Proposition. Begär - Z80 Den 21 Begärdes pä bordet; men Herr Grefwcn och Landtm arstalken, erindrade at, dä enligt 56 §. i Regeringsformen, alla mäl böra lil behörigt Utstött remitteras, innan de i Ständernas Plena pröfwas och afgöras, och betz läggande pä bordet destförinnan, endast stulle medföra tidens utdrägt, anlag han lämpeligast at detta Memorial genast til Constitutions-Utskottet remitterades. Ridderstapet och Adeln instämde häri.
Att antaga detta sednare oförändradt, möter dock, på sätt Ridderskapet och Adeln torde finna, svårighet till följd deraf, att dels orden: »Af de sålunda influtna afgifterna etc.» förutsätta, att den omedelbart näst föregående § handlat om berörda afgifter, hvilket i Utskottets förslag till författning icke är förhållandet, dels ock bestämmelsen, att afgifterna skola af Kongl. Maj:t »användas till befälsämnens danande bland beväringsmanskapet» icke är ett riktigt och troget återgifvande af verkliga meningen med samma afgifter, sådan densamma i inledningen till den Kongl. Propositionen pag. 22 och 23 finnes angifven, eller att, på sätt redan förut är visadt, alla elit-korpsens »arfvoden, gratifikationer och traktamenten, kontanta beklädnadsbidrag och marcheller resekostnader skola bestridas från den omförmälda Beväringsfonden», hvilket innefattar annat och mera, än »befälsämnens danande». Vid den redaktionsförändring, Utskottet nu vidtagit med ifrågavarande <§, har Utskottet likväl sökt att bibehålla så nära öfverensstämmelse med motsvarande ,§ i Kongl. Muj:ts förslag som möjligt. Och under förutsättning, att de Riks-Stånd, som redan förut fattat beslut i ämnet, skola vora benägne att frångå desamma och i stället godkänna Utskottets ncdannämnda förslag, får Utskottet till antagande af Bikcts Ständer framlägga följande förändrade lydelse af % 57. »Af de i § IS omförmälda afgifter skall, under benämning: »Allmänna Beväringsfonden,» bildas en särskild tillgång, att efter Kongl. Maj:ts dispoBih. till R. St. 4 Sami. 2 A/d. 10 Haft. 2 10 Sammansatta Stats-, Ligsamt Allm. licsu.- o. Ekon.-iltsholtets Utlåtande N:o 21. sition och emot vanlig redovisning användas lill beväringsinrättningens ytterligare utbildande.»
Gifves en så beskaffad förmåga, så måste hon vara en stegring af den inre liflighet, som är Sinnets egen, ända till en kraft att af ämnen, föremål, intryck, uppfattade ur vår omgifvande Natur eller (öfverhufvud) vår Verld, skapa i dikt nya bilder, nya verldar, – enligt oändliga eller i oändlighet fortgående analogier; till sälla motsvarigheter af vårt förstånds renaste ideer och våra böjelsers renaste åtrå. Också är den verkligen till, denna bildningskraft, genom hvilken Snillet sålunda skapar: ty det är den, som vi mena med namnet Inbildning (eller Fantasi); då vi dermed beteckna Sinnets innersta och högsta liflighetsgrad af vexelverkan mellan mottagna intryck och mottagande bearbetning. I annan och lägre mening tagen, är Inbildningen antingen blott den vanliga till kunskapsförmågan hörande liflighet, som gör allmänna föreställningar till enskilda, återkallar i minnet redan hafda eller förflutna intryck o. s. v.; eller ock är hon en sinneliflighet, som visserligen är stegrad, men ett chaos med dunster och irrbloss, som åstadkomma blott ett sken af väsende, – utan sanning, utan kärna. Men här talas om en Inbildning, som inom menniskovarelsen fortsätter Naturens egen verklighet, kraft och harmoni. Tagen i sådan bemärkelse, är Inbildningen Sinnets själ och Känslans ljus; har till sitt allmänna ämne Verlden sjelf med dess outtömliga rikedom; är sann, stark, hög, när hon, af den Natur hon återspeglar och i dikt omdanar, låter i sina tjusbilder nyupplefva det verkliga, det i stort rörande, det än i leende, än i majestät gudomliga. Hvarje sålunda danadt föremål är – på ett eller annat vis – för vår åskådning en den möjligast lifliga sinnebild af evig Harmoni, och för vår känsla en den möjligast lifliga sinnebild af evig Glädje eller Salighet. Och när något sådant föremål möter oss: då kalla vi det Skönt; då säga vi, att Skönhet är, så väl i detta föremål och det dermed förenade intrycket, som i den verksamhet, hvarifrån det leder sitt upphof. Men att i sin känsla verkligen erfara något skönt föremål, är omöjligt så framt man icke älskar det.