Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti dea härom hos Ridderskapet och Adeln väckta och till Stats-utskottet remitterade motion, har Herr Königsfeldt, {Vilhelm Daniel Salomon, fästat uppmärksamheten på behofvet, nyttan och verksamheten af sådana inrättningar, hvarest vanvårdade eller vilsekomna barn kunde upplagas samty efter hvad erfarenheten så väl inom som utom riket vitsordat, förbättras och ombildas till rättskaffens och för samhället gagnande menniskor; hvarjemte motionären uttalat den önskan, att ett räddningshus inom hvarje län måtte åstadkommas och de för sådant ändamål oundgängliga bidrag af allmänna medel anvisas, helst en del af hvad som härtill erfordrades, enligt" motionärens förmodan, skulle utaf anslaget för fångvården kunna påräknas; och skulle för öfrigt en betydlig tillgång till inrättande och underhållande af dessa räddningshus beredas, derest, vid inträdande dödsfall, utom den vanliga fattigprocenten, härtill afsattes en half procent, samt för samma ändamål derjemte linge uppbäras en personel afgift af hvarje inom länet mantalsskrifven person. För beviljandet af det erforderliga statsanslaget talade dessutom den omständigheten, att. genom ifråga\ arande inrättningar blefvo ej allenast personer räddade, hvilkas både timliga och eviga välfärd eljest komme att förspillas, utan äfven statens framtida utgifter för brottslingars förvarande och underhållande minskade. Vidare har motionären, i anseende till den nästan öfverallt inom landet saknade kännedomen om sältet för tillvägabringandet och organiserandet af ändamålsenliga räddningshus, hemställt, att, till en början, bestyret dermed måtte uppdragas ät en komitte, hvilken af de, angåBih. till 11 St. Prof. 1850 & 1851, i Sami., 1 Afd., 2 Band., 18 Haft. 1 o StatsUlskoHets Utlåtande, N:o 188. ende dessa inrättningar, från trycket utgifna afhandlingar, äfvensom af direktionen öfver det vid Raby, i närheten af Lund, anlaggda räddningshus saint föreståndarne för sådane anstalter inom främmande länder kunde förskaffa sig den uti ifrågavarande hänseende nödiga sakkännedom.
Då nu § 73 Regeringsformen stadgar, att inga nya pålagor må, utan Rikets Ständers fria vilja och samtycke, »t den ordning förut nämndt är, påbjudas, uppbäras eller fordras», måste jag af pligt och samvete manas, att följa den sålunda föreskrifna ordningen. Den återfinnes i nämnde 53 §, samt från och med den 59:de till och med den 7Irsta § Regeringsformen. Afvikes från densamma, hafva Rikets Ständer öfverträdt vilkoren för sin rättighet, att enligt § 57 Regeringsformen utöfva svenska folkets urgamla rätt att sig beskatta, och folkets lydnads-pligt upphör. Bonde-Ståndets Talman har vägrat den af Ståndet yrkade proposition, om afslag till ett, utaf det vid denna Riksdag tillfälligt tillsatta Särskilda Utskottet utarbetadt, förslag till Förordning angående bränvins-tillverkning, hvaraf äfven följde, att Utskottets memorial derom skulle läggas till handlingarne. Att ordet »afslås» utaf Ståndet begagnats vid yrkandet af propositionen, men icke det i § 56 Regeringsformen begagnade ordet »förkasta», förändrar ej saken; ty det lörra ordet bär i alla Stånd och af alla Talmän oftast begagnats, i stället lör det sednare. Frågan är således blott, om Talmannen, i enlighet med 55 § Riksdags-Ordningen, för sin vägran af proposition anfört sådana skäl, som berättigat honom till en sådan vägran. 16 Konstitutions-Utshotlels Memorial, M 39. § 55 stadgar: »Landtmarskalk eller Talman må ej kunna vägra proposition, utom »i det fall, då han finnér en väckc fråga bokstafligen strida mot »Grundlagarnes lydelse.» Rikets Ständers Konstitutions-Utskott vid Riksdagen 1840—41 har i två frågor om dylik propositions vägran (se memorial 10 den 30 April och JVI 44 den 17 September 1840) förklarat 55 § allenast tillämplig för väckta frågor, såsom i Grundlagarne så kallade motioner benämnas; men icke för Utskottets Betänkanden eller af Utskott uppgjorda förslag.
Skrifvelse N:o i52. 359 Härvid har nemligen i betraktande kommit, hurusom protokoll, rörande förordnande eller entledigande af förmyndare, ehuru dessa handlingar sällan innefatta mer än några rader eller äro af någon svårare beskaffenhet alt uppsätta, draga efter nu gällande taxa, en lösen af en R:dr 16 sk. banko eller två R:dr Riksmynt, i stället för den efter förra taxan bestämda, som var 36 sk. banko. Skillnaden emellan gamla och nya lösen är, efter Rikets Ständers åsigt, alltför betungande för obernedlade omyndige, helst utfärdandet af ifrågavarande handlingar ofta kan flera gånger förekomma i afseende å en oell samma myndling. En nedsättning i denna lösen torde derföre hafva lika mycket skäl för sig, som deri i expeditions-taxan utsatta lindrigare lösen för protokoll öfver aflagd borgenärs-ed. Men då, äfven om med siffror uppställdes en gräns emellan sådana sterbhus, sorn kunna anses vara i verkligt behof af lindring i denna lösen och dem, sorn utan olägenhet kunna densamma vidkännas, del skulle medföra svårighet alt för olika bemedlade omyndiga tillämpa olika lösen i alla de fall, der, vid förmyndares förordnande, instrument öfver bouppteckningen icke är eller kan vara tillgängligt, såsom i städerne, der första förmyndare-förordnandet nästan alltid utfärdas innan bouppteckning i ett sterbhus förrättats, hafva Rikets Ständer ansett lämpligare alt alla dessa handlingar böra tillgodonjuta enahanda lindring, hvilken billigt vis kunde åstadkommas, om den nu stadgade lösen för protokoll rörande förmyndares förordnande eller entledigande nedsättes till enahanda belopp, som för bevis om aflagd borgenärs-ed i expeditions-taxan finnes utsatt; och lå Rikets Ständer, i enlighet med dessa åsigter, underdånigst anhålla, det E. K. M:t täcktes i Nåder göra den ändring i expeditions-taxan, att lösen för protokoll rörande förordnande eller entledigande af förmyndare nedsättes till enahanda belopp, som nu finnes för bevis öfver aflagd borgenärs-ed stadgadt.
Vid läsningen af de öfver ärenden, rörande Götha Canal Bolags Bolags f. d. f. d. Discont, hos Herrar Fullmäktige förde serskildle Protocoll, hafva Disconts Revisorerne fästat upmärksamhet vid tvänne hos Konungens Befallningsläkning i hafvande i Skaraborgs Län anhängige gjorde Utsöknings mål, med hvilkas afslutande ovanligt dröjsmål ägt rum; hvarom Skrifvelse från Revi-gi'ge UtsöTsorerne till Herrar Fullmäktige algått. nings mål. • Revisorerne hafva utan anmärkning granskat de vid dessa DiscontInrättningar för åren i83o och 1831 afslutade Räkenskaper och deraf, i afseende på Götha Canal Bolags f. d. Discont Verk. inhämtat: i83o Ars Inkomster. På de utestående Lånen influtit . Öfver räntor 5o8: 20. 2. 2:ne års ränta å 3 procent å en Låne Bankens Obligation stor 6,000 R:dr . 36o: Summa Inkomster R:dr 6,355: 18. i83o Ars Utgifter. Ombudets Provison för Fordringarnes indrifning, Arfvoden, Contoirs Expenser och Lagsöknings-kostnader, tillsammans . , . x 331 Års Inkomster. På de återstående Lånen influtit, Capital . Granskning of Götha Canal Bolagsf. d. Di. scont Inrättnings Räkenskaper för tiren 1830 och 1831. I. — iS — Transport 10,924: 9- 10. 4^72: 2. 2. å en Låne Bankens Obligation, stor 6,000 R:dr 180: Summa Inkomster R:dr 11,104: 9- I0, 1831 Års Utgifter. Ombudets Provision för Fordringarnes indrifning, Arfvoden och Contoirs Expenser, tillhopa R:dr 1,509: 3. 8. Behållning
Actie-Bank1 lillå tes ej träda i verksamhet förr, än Bolaget., utöm den emi tanta inbetalning, som-för rörelsens Början pröikasnödig, insatt, iiti guld eller, silfver eller sådane hypothek som i Gap. 6 omförmäler, ett belopp, motsvarande minst1 1/4 af hela det tecknade aetie-capitalét eller grundfonden,.hvilken insats skall, till' allmänhetens säkerhet, tili LandtÉåntériet eller annat allmänt förvaringsrum nedläggas i en cassakista med tVänne lås, hvartill Konungens Befallningshafvande förvare den ena nyckeln och: Bank-Direclionen den andra. Öfver berörde insatts må Bolaget ej annorlunda disponera, medan Bänk-rörelsen fortsattes, än alt de nedsatte hypotheken må utbytas emot andre, hvilka, efter pröfning på ofvan stadgadt sätt, anses jemngoda med dem sorn återtagas;: men vid Bankens upplösning och utredning må delegarne återlyfta hypotheken i den nion, de kunna; ådagalägga ,. att depositionen i öfvers tiger; beloppet af. Bankens .utelöpande och gällande förbindelser, 3 Gap.'. Om: Solidarisk Banle. 2 0 §. Solidarisk1 Bänk’ må" ej;stiftas med' entéckniiigssumraai undérr 25ö,ooo» iBancooch Lng<-JJiskottens MemorialNio fö, j.g R:dr silfverspecie. Antalet af delegare med solidariskt ansvar må icke nndeistiga 5o, eller något deras lollbref lyda å .mindre jin 2.5o R:dr silfverspecie. 21 '§.
Summa 742: 32. 11. ingått i liqviden med RiksgäldsGontoret; och utgöra i83i års till följande året utgående Reservationer till vidare anordning af utgifter som äro bestämde att framdeles bestridas, å Första HufvudTiteln R:dr 14,336: i5. 3. Fjerde D:o 437,323:45. — Sjunde D:o 139:3g. 1. Af de till i S13 och 18 r \ årens Krigs-skul ders liqviderande anslagne medel 1,189: 2. 2. Summa 1,450,779: 26. — Liqviden med Rikets Ständers RiksgäldsContor öfver i83i års öfverskott och Besparingar har, i enlighet med Eder Kongl. Maj:ts sist åberopade Nådiga Bref blifvit afslutad, och sedan från Öfverskot 2* - ( 12 ) ten å StatsVerkets Inkomster för året 449,214:33. i. samt Besparingarne å UtgiftsTitlarne 742:32. ii. tillsammans R:dr 449,9137: 18. — Llifvit afräknade: Utgifter å Öfverskolten anviste 42,024: 22. 5. 1831 års Arrende för Drottningholmsbroarne, hvilket, enligt Eder Kongl. Maj:ts Nådiga Bref den 4 nästlidne Maj, bör tillgodoföras Anslaget för Byggnader och Reparationer å Kronans hus i Lands orterne 1,013: 16. Men som, på grund af Rikets Ständers för RiksgäldsContoret utfärdade Reglemente, uti berörde liqvid derjemte hort ingå följande å ÖfverskoLten gjorde dispositioner:
Men deremot tror jag Härads-Rätten kunna anses vara domför med tre Nämndemän, så vida dessa endast tilläggas rättigheten att reservera sig mot det beslut, som af Häradshöfdingen fattas; och skulle en så beskaffad förändring, efter mitt förmenande, icke minska, utan snarare öka Nämndemännens anseende, helst hvar och en af dem serskildt då skulle blifva i tillfälle att, medelst reservationer Bih. till R. St. Prot. 1850 & mt. 7 Sami. Å Afd, 8 Haft. 2 -»0 Lag-Utskottets Betänkande, N:o ]o. mot Häradshöfdingens åtgärder och beslut, utöfva clt aldrig skadligt, men måhända understundom ganska nyttigt in flytande pä lagskipningens gäng i första instansen. Af Herr Carleson, E.: Vid bedömande af de föreslagne ändringarne i lagens stadganden om Häradsnämnden måste tagas i betraktande institutionens ändamål, hvilket för närvarande är helt annat än det fordom var. I äldré lider valdes Nämnden af parterne sjelfve för vissa mål och egde endast att undersöka det mål, för hvilket den sålunda blifvit utsedd, samt yttra sig om hvad sannt deri var. Ali tillämpa lagen tillkom deremot domaren ensam. Småningom förändrades förhållandet genom bruket derhän, alt Nämndens medlemmar valdes af domaren bland de i häradet bosatte bönderne och att, jemte det Nämnden blcf ständig, dess funktion sammanföll med domarens. I öfverensstämmelse härmed äro stadganderne om Häradsnämnden affattade i 1734 års lag och sedermera blef väl genom Kongl. Förordningen den 18 December 1823 uttryckligen föreskrifvet att ledigt rum i Nämnden skall fyllas genom val af de bönder, som äro bosatte inom den socken, för hvilken ledigheten inträffat, men Nämndens funktion har allt hitintills förblifvit sådan den i vår allmänna lag finnes bestämd och är de jure vidsträcktare, men de facto inskränktare än den var innan den sammanflöt med domarens.
Oaktadt ätskillige inwändningar som ä Allmogens wägnar i Urstottet blifwit gjorde, hade likwäl Utstotret trott sig böra följa de grunder som i det sista Konunga-Brefwec blifwit stadgade. Härefter biföll Högloft. Ridderskapet och Adeln Utskottets Förslag i denne del. ytterligare och i anledning af bewiljade ber frielser Den Zi Mars. 1557 frielser pä fem ars liv ifrån bewillning, anmärkte Grefwe O^llendorF^odonIgenninc;, al om allt vetta godkändes, önffave han vock ari Förordningen bestämt marce msattas när Bewillningen började och när Ven stalie uphöra. He^rr Grefwen trovde at basta uttrycker more: i fem Är sä framt ej Riksväg dessförinnan infaller. Herr Grefwen och Land emar sk al ken erindrade at Vet af Riksens Stander revan wore beflutir, at Ven Allmänna Bewillningen med Ar i8co stulle taga sin början. Grefwe Lilienborg mevgaf detta, men önstave likwäl, ar Ven af honom förestagne tilläggning för tydlighetens stull mätte göras. Herr käb linan, Otto l^reclric. Dä venna sak förra gängen war före, insattes uttrycket om fem är, hwarwid nu af Borgare-Ständet anmärkning blifwit gjord. För min del satter jag ej i fräga rätta meningen af detta uttryck, men jag tror, at för tydlighetens strill borde msacras: hwilken Bewillning warar til och med 181;, sa framt ej Riksens Stander destforinnan til Riksdag sammankommer. Grefwe kckörner, Astolf Loran, hade cmot venna rättelse intet annat, än ar ben syntes honom öfwerflödig. Genom wara Regerings-Lagar wore tiden för Bewillningen rilrackeligen fastställd. i;z8 Den Zi Mars. ställd.
Genom frivillig öfverenskommelse hafva en mängd hemmansägare i Knutby församling sistlidet år inlöst Björkö qvarn i vattendraget emellan sjöarne Kärfven och Ginningen, för att medelst undanrödjande af den derigenom orsakade uppdämning förbättra sina ängsmarker. För enahanda ändamål har vattendraget mellan sjöarne Floden och Långsjön i Allmunge socken, till följd af Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande laga kraft vunne utslag, skolat under sommaren sistlidet år upprånsas, ehuru detta arbete, i anseende till det då fallna, ymniga regn, endast till den mindre, oundgängligaste delen kunnat verkställas. Öfver uppdämning, som skall af Kolerncora qvarn förorsakas i sjön Wellen, är af ägaren till Rungarns säteri i Bladåkers socken klagan väckt med påstående om qvarnens utöfning, hvilken tvist dock ännu icke är vid första domstol afdömd. Boskapsskötseln kan svårligen anses hafva ernått någon förkofran. Allmogen har från äldre tider ärft vanan, att till åkerbruk och körslor nyttja hästar, och betjenar sig icke utan motvilja af oxar. Då betesmarkerna derjemte i allmänhet äro inskränkta, men deremot afsättningen till hufvudstaden af mjölk och andra ladugårds-produkter jemn, och i synnerhet för de närmast boende indrägtig, är den gifna följden deraf, att boskap sällan uppfödes, utan kalfvarne helt späda afyttras till hufvudstadens slagtare. Ladugårds-hushållningen är derföre riktad derhän, att, utan syn nerligt afseende på annan dermed förenlig industri, genom understöd af drank, framskaffa den största mjölk-afkastning. Racernes beskaffenhet kommer således föga i fråga, och de större ladugårdarne bestå mera sällan af egen afvel. I sammanhang härmed har ock spanmålens afsättlighet och lättheten alt genom bränvins-bränning vända den till penningar, bragt åkerbruket något öfver dess naturliga gräns, så att understundom arbete derå nedlägges och odlingar anställas på ängsoch betesmarkens bekostnad.
Jag får således, såsom jag tror i full eonseqvens, tillstyrka bifall äfvenledes till hvad StatsUtsk. här föreslagit, eller att icke nugot anslag må komma i fråga för Lidköping. 454 Dcu 37 Mari e. m. Hr Westfelt: Jag skall blott hafva äran alt med några ord svara Hr Rosenblad. De siffertal, som jag log mig friheten uppgifva för utskeppningen af tunnor spanmål från Lidköping och Wadstena, torde den värde talaren ursägta, ty köpmän från Wadstena och de, som känna förhållandet, hafva uppgifvit, att omkring i5 ä 20,000 tunnor är den vanliga skeppningen derstädes, och hvad Lidköping beträffar, torde den värde talaren ursägta, att jag, sorn bott i trakten sedan jag var to år^ känner den saken bättre än han, och att skeppningen der utgör omkring 80,000 och kanske 100,000 tunnor. Utsk:s yttrande i 29 punkten blef af R. o. Ad. bifallet. 30 punkte n. R. o. Ad. biföll denna punkt. 31 punkten. Hr von Hartmansdorff: Jag anhåller att få vela huru de öfriga RiksSttn i detta fall beslutat. Underl. Ridd.Secret. tillkännagaf, att så väl Prestesom BorgareSi:n godkänt hvad Utsk. i denna punkt t i 11— sty rkt. Uppå derefter framställd propos. blef denna punkt äfven af R. o. Ad. bifallen. 3a punkten. R. o. Ad. biföll denna punkt. 33 p u n k t e n. Frih. Sprengtporten:
Det är således ganska sanni att en reparation af salen bör vidtagas, men Bär Utsk. funnit detta, hvarföre har Utsk. icke tillstyrkt någon verkställighet deraf. — Om R. o. Ad. nu bifaller Utsk.-s Betänk, sådant det här föreligger, blir ingen förändring tills vidare utaf. Man kommer att sitta på samma svåra bänkar, att frysa lika myckel som förut, och salen blifver i samma tillstånd som nu. Troligen kommer dessutom huset, under det vi skola företaga reparation af grunden, att ytterligare sätta sig, så att rummet blifver kallare än förut. Det vill således synas mig såsom det varit Utsk:s skyldighet att utreda icke allenast om cn sådan reparation skulle ske, utan äfven inkomma med förslag, huru den kunde utföras och hvad som i byggnadsväg kan göras, äfvensom visa den financieia sidan af saken. Och då hade man kunnat hoppas att i sin lifstid åtminstone få denna så prydliga och i flera afseenden förträffliga sal så inredd, att den Liefve beqväm och för helsan Den 11 Februari. 387 nyttig, i sl. f. att den nu i mänga fall kan vara ganska vådlig. Jag anhåller om åierremiss, på det Ulsk. måtte närmare utreda saken. Gr. Puke: Riddarh.-Direkt, har af 2:ne talare blifvit klan drad, derföre att den icke låtit inreda salen, ehuru de likväl besynnerligt nog hafva på samma gång instämt i Utsk:s Uti. att Direkt, handlat välbetänkt, då den icke låtit inreda densamma. Huru skall man kunna förena dessa båda motsatta yttranden? Det lemnar jag ål deni sjelfva att förklara, 0111 de så finna nödigt; men jag får uplysa R. 0 Ad. om, att då Riddarh.-Direkt, afhandlade frågan om salens inredning, så kände Direkt, nogsamt det förfallna skick, hvaruti byggnaden och dess grund befann sig, ehuru detta icke kunde i prot:n uptagas innan förhållandet blifvit undersökt.
3: o Är sådana varor tillåtna men saknar konsulns underteckning betalar de tull, är de otillåtna underkastas de den behandling som i allmänhet är föreskriven. 4: o Varor som införs från Finland och där är producerade av finsk allmoge och saknar påskrift blir tullfria om skepparen eller tillverkaren inför svensk domstol edligen intygar att varorna är av finsk avel, produktion eller tillverkning. Stockholm den 18 mars 1824 C af KLINTBERG Kungörelse angående förändring och tillägg i Kongl Förordningen den 26 februari 1817, om Sockenstämma och kyrkoråd. Stockholm den 24 mars 1824 Ständerna har anmält behovet av förändring i Förordningen rörande sockenstämmor och kyrkoråd av den 26 februari 1817. Vi har ansett att dessa förändringar bör äga rum: I § 4 bör rösträtt ges även till dem som brukar enskild mans gård utan att särskild fullmakt krävs. Gäller vid frågor som rör ordning och sedlighet i församlingen, men inte vid överläggningar angående onera (avgifter o dy) Vid § 8 skall tillägg göras, att pastor vid slutet av sockenstämman skall meddela vilken dag justering av protokollet skall göras. Det bör ske på åttonde eller sist fjortonde dagen Beträffande den i 9 och 15 §§ stadgandet i avseende på besvär över sockenstämmans eller kyrkorådets beslut görs tillägget, att besväret skall muntligen eller skriftligen lämnas till pastor eller den som gudstjänsten förrättar söndagen efter beslutet tagits. Stockholm den 24 mars 1824 CARL JOHAN Kungörelse angående villkoren för Recognitionsskogarnas inlösen och skattläggning. Stockholm den 31 mars 1824 1818 beslöt Ständerna att alla recognitions skogar, som inte 1821 var skatteköpta skulle säljas på auktion. Det har visat sig, att det inte varit förenat med brukens lagliga rätt, varför Kongl Maj: t inte lämnat sin sanktion. Dessutom förlorar Kronan på affären. Enligt vad Ständernas skrivelse av den 15 december sistlidne år yttrat, skall bruksägare som inte vill lösa skogarna utan hellre avsäga sig deras begagnande för bruken, ha rätt att inom ett år avsäga sig skogen.
Bålla ö på förBanb fdrbtge, för att genaff od) utan omgång utmeplaö till ailmdnBeten; men att beremot (jneb unbantag af be få Faflabe fFillingöfeblarne, BmilFa tidé mib a re efter förra manligheten Blifma att tillgå} feblarne fldllaé enbaff på fullt SKiFöbalerötal, famt på fölfanbe Befömba fttmmor, nemligen: 1 £K:br, 3 9ubr, 10 SR:br, q t Dl:br, 100 fK:br od) foo SRrbr, od) att låmp^ lige utmdgar od) anffalter för öfrigt Blifma Begagnabe ocB mibtagne, i Bmab font rörer befe feblarsf format od) utfeenbe, for Fa od) utBålligBet till omlopp famt migBet od) beqmåmligBef för remtfjer od) utBetalningar; dfmenfom nöbige förfigtigBetömått till fryggftet tnof b erad författning ocB eftergöring; fFolanbe befje npa febelformttlair förfarbigaö i ben mån be nöbige anfralterne Binna mibtagaö,f famt berefter i omlopp fattaö, unber raFttaaanbe, att Börian fFer meb be Bögre febeloaleitrerne, bå tillmerFnmg od> utgifning af 33anFenö nu BruFliga feblar ocFfå i famina mån inffalleö; men, i Bmab font rörer pennina gårö infattning på röFning i QfÖere VjtonFen, famt omförirtg ifrån ben ena röFiungen till ben anbra, fFal! bet Bittiflö BruFliga efpebitionMdttet iufmub*- 6g falsen bfk^aHaf; och ^afme 48i uti 23anco#
”pröfve hvar och en, hvad honom sundt är”; eller (i Thorilds språk): då allt i Naturen är Proportion,– pröfve enhvar, hvad det är, som för hans helsa utgör proportionerna af Naturens klara verklighet. – Oförlikneligt roar han sig öfver Medicinens ”ständiga nyheter och omskiften”, eller mångfalden af dess ideligen vexlande systemer och deraf bestämda diät-reglor, oftast hvarandra fundamentalt motsägande, alla likväl talande i lika ofelbar orakel-ton. Sjelf är han emellertid mest benägen för Browns lära. ”Jag tillstår”, säger han, ”att mitt hjerta lifligen älskar en så bra karl; det är något annat, än den gamla osaliga utmattningsoch uthungrings-visdomen”. Ja, han var sinnad (se tredje capitlets slut), att särskildt, och såsom ett ”tillägg” till denna bok, ”gifva en kort och klar framställning af Browniska Medicinen”. Dock har han äfven beröringspunkter med Homöopathien och Nykterhets-föreningarna. – Den i första capitlet framställda åsigten af Helsa och Sjukdom, af deras betydelse i etnisk och ästhetisk hänsigt (hvarvid ock Ehrensvärd citeras med förtjusning), af grund-enheten mellan Krankhet, Skröplighet, Synd, äfvensom å andra sidan mellan Helsa, Duglighet, Dygd, innehåller lika mycken både philosophisk och religiös sanning, som anledning att af ytliga uppfattare missförstås, eller af gycklande ovänner misstydas (Se Leopolds förutnämnda ”Sändebref”). Också förmoda vi, att så väl det sanna af denna åsigt, som det natur-enliga af de med ständigt afseende derpå gifna föreskrifterna, skall kunna erkännas äfven af dem, hvilkas högre vishet småler vid det numera gammalmodiga påståendet, att ”Browniska Medicinen är sjelfva Naturens röst”. Redan i bemälta Diät-lära framlyser således, för enhvar som känner Thorilds sednaste arbeten, Archimetriens grundtanke.