Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men ora nu den ena väcker motion om ett, den andra om ett annat, vare sig anslag eller lån af Statens medel, till enskilda Bolags jernvägar, så befarar jag, att diskussionen härom uprifver de enskilta intressena, för hvilkas skuld vi beklagligtvis vid förra Riksdagen hade så många strider att utkämpa; och just derför, att vi skola i endrägt komma öfverens om attfullborda de stambanor, som alla borde åtminstone önska, att 68 Den 1 December f. m. de ju förr dess heldre blefvo afslutade, är det som förmodligen Reg. på förhand velat undanrödja de enskilda intressena genom den afgifna förklaringen. Det är af dessa skäl, som jag anser det hade varit bättre, om de af Frih. Tersmeden och af Grefve Sparre väckta motionerna icke nu hade framkommit, utan att dermed hade väntats tills dess vår finansiella ställning blifvit bättre och medel hade funnits till dessa begärda anslag, ty att anhålla derom nu, det anser jag vara förhoppningslöst och utan andamål i anseende till opinionen både inom Riksdagen och utom densamma. Jag anhåller att detta mitt yttrande måtte få åtfölja motionen till StatsUtsk:t. Hr Printzenskjöld: Den fråga, Hr Hjärne till mig framställt, är ingalunda svår att besvara. Staten nu hade tillräckliga tillgångar för att kunna fortsätta södra banan ända upp till Jönköping, men deremot saknade medel att anslå till anläggande af bibanan från Borås, så skulle jag, med afseende å de öfvervägande fördelar, som denna sednare bana med visshet kan påräknas tillskynda både Staten och den enskilte, bygga densamma genast och i stället upskjuta anläggandet af så stor del af södra stambanan, som hade kunnat byggas för hvad omförmälte bibana komme att kosta, och det så mycket heldre, som något hvar har sig bekant, att den del af Småland, hvarigenom stambanan kommer att gå, innesluter stora ödemarker, samt derföre hvarken uti industriel hänseende eller i afseende å jordbruket derstädes, befinner sig på den ståndpunkt, att någon synnerlig inkomst för
Bref från Kunigunda till Adèle. Bästa snälla goda Adèle. Det är nu två år sedan jag skref till dig. O! hvad allt är förändradt! Olle och Maria äro gifta som du vet. De sjunga ännu duetter, men med accompagnement af knytnäfvar och naglar. O! den goda, goda Mari, hvad det är synd om henne! Men jag! O, hvad jag är lycklig! Alrik har fullkomligt förändrat mig. Jag läser nu aldrig något annat än Gustava Björklund. O, hvad han är god! Och min lilla Ellen! det söta barnet. Du kan tro, jag har köpt henne en liten allt för näpen mössa af tyll med blåa spetsar – och så ett par genombrutna strumpor. O, hvad hon är söt! Men det var sant! Jag lofvade att sända dig ett recept på en ny sorts marjonaise på hummer. – Jag innesluter detsamma. Kom snart och helsa på mig! Helsa din snälle, gode gubbe, från din egen vän Kunigunda. Slut. Alrik och Kunigunda de lefde länge lyckliga i sitt hem. De hade elfva barn – alla flickor – som aldrig svultit i deras hus. När Kunigunda slutligen sänktes ned på den sjukbädd, hon aldrig skulle lemna, höll hon till dem följande tal: »Mina flickor! Af hundra karlar äro nittionio odjur. Sök derför alltid att få den hundrade. Behandla honom så att han alltid gör hvad ni befalla. Tag honom rätt, så blir han er slaf. Uppfostra edra barn till fria qvinnor som veta att det äro de som skola välja, ej väljas. Lägg aldrig mer än en handfull salt i potatisgrytan och begagna bottforer i stället för galoscher. Gud vare med er!» Freudenburgs permissioner. Berättelse. (W. v. Braun.) På en af Kongl. Maj:ts och kronans nådiga rapphönor kuskade auditör Freudenburg genom de bördiga trakterna i Skåne. Han skulle på en vänlig inbjudan gästa sin gamle vän majoren på Strömborg. Auditör Freudenburg var en liten glad själ, mycket lik en öltunna – ja, han saknade icke ens sprund.
Vore det fråga om att en ledamots kompetens att sitta i ett Riks-Stånd skulle afgöras genom omröstning inom alla Riks-Stånden, kunde det vara mindre vigtigt att hafva en sådan föreskrift, som den ifrågavule; men då det för närvarande är hvarje Stånds ensak att bestämma i detta afseende och då man kan tänka sig att en majoritet tilläfventyrs skulle, med begagnande af den rätt, §:n enligt sin nuvarande lydelse ansetts åt Ståndet inrymma, kunna från sig aflägsna personer, för hvilka den af en eller annan orsak hyste mindre benägenhet, tror jag det ligga mycken vigt uppå att man ej lemnar öppet tillfälle för ett sådant godtycke. Jag förenar mig med dem, som yrka bifall på denna §. Hr Cederschiöld, Rob. Theofr.: 90:de §:n R. F. stadgar uttryckligen, att under R. Sl:rs eller deras Utsk:s pröfning och öfverläggningar må icke uti något annat fall eller på något annat sätt, än denna Grundlag bokstafligen föreskrilver, komma frågor om erabetsoch tjenstemäns tilloch afsättning, regeringsoch domaremagtens beslut, resolutioner och utslag, enskilda medborgares oeh korporationers förhållanden eller verkställigheten af någon lag, författning eller inrättning. Detta stadgande är så tydligt, att det synes mig oförklarligt, huru det kunnat blifva föremål för olika tolkning. Talmannen för Borgare-St. vägrade också, i öfverensstämmelse med nämnde 90:de §, propos. på framställd anmärkning mot en ledamots behörighet att vara riksdagsman, emedan samma anmärkning redan blifvit af vederbörlig auktoritet genom utslag ogillad. Frågan remitterades, såsom vi veta, till Konst.-Utsk:t. Det föreföll mig alldeles påtagligt, att inom Utsk:t icke skulle uppstå mer än en mening ang:de talmannens Den 10 December f. m. 427 förfarande i detta afseende, men utgången blef fullkomligt motsatt, hvad jag hade förmodat. Borgareoch Bonde-St:ns ledamöter ansågo att propos. bort framställas, och fingo på sin sida en af Riddarhusets medlemmar, nemi. Frih. R. Gederström, och detta var orsaken att desse segrade.
Jag har uppsatt ett förslag till beslut i denna syftning, och vågar anhålla att R. o. Ad. ville, såsom Den 30 Mars. 421 äfven Gr. af Ugglas yrkat, återremittera frågan till Utsk:t, som då torde taga i öfvervägande mitt förslag, hvilket är af följande lydelse: R. St:r besluta, för sin del, att den uti 25 kap. 8 §:n B.
Berörda Utlåtande har blifvit af Höglofliga Ridderskapet och Adeln samt Vällofliga Borgare-Ståndet återremitteradt. Högvördiga Preste-Ståndet har, med afslag å Utskottets hemställanden i lista punkten, att gästgifveri-, håll-och reserv-skjutsen samt post-skjutsen skiljas från jordbruket och öfvertagas af Staten, och i 4:de punkten, att det städetne åliggande skjutsningsbesvär öfvertages af Staten, återremitterat hvad Utlåtandet i öfriga delar innehåller. Hedervärda Bonde-Ståndet har samma Utlåtande bifallit. Enligt hvad de till Utskottet ankomna Protokolls-utdrag utvisa, hafva, under diskussionen, i fråga om Utskottets yttranden öfver de i Kongl. Majits Skrifvelse, med Litt. a., b., c., d. och e. utmärkta punkter, de hufvudsakligaste anmärkningarne varit riktade mot de åsigter Utskottet uttalat i fråga om ofvanberörde lista och 4:de punkter. Enskilda talare hafva förklarat jordbrukets anspråk börja blifva allt för stora. Skjutsnings-skyldigheten borde ej skiljas från jorden förr än någon öfvergång blifvit beredd. Man har åberopat att detta onus haft inflytande på värdet och blifvit, taget i beräkning vid köpet af den jord, med hvilken skjutsningsskyldigheten nu är förenad: och att berörde skyldighet i verkligheten antagit naturen af en grundskatt. Atskillige hafva ansett tiden till reformens företagande ej vara inne, förr än sig visat hvad inverkan jernvägarne kunna medföra, medan deremot en af de talare, som bekämpat förslaget, dock ansett just den rubbning, som jernvägarne åstadkomma i bestående förhållanden, vara en anledning att nu vidtaga någon åtgärd för regleringen, likvisst icke i den af Utskottet föreslagna syftning. Utskottets beräkningar i afseende pä kostnaden hafva förklarats osäkra och dessa kostnader hafva förmenats skola komma att i verkligheten vida öfverstiga hvad Utskottet an - Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-TJtskottets Betänkande N:o 23. 3 tagit.
M:s propos. bör, så vidt möjligt och lämpligt är följas i synnerhet då förslaget är författadt i den syftning som Hr Sandströmer sjelf synes gilla, så anser jag mig böra vidhålla min begäran om Hr Gr. o. Landtnäs propos. på StatsUtskis förslag med det af mig deruti tillstyrkta tillägg. Pä detta sätt kommer naturligtvis K. kammarcolhm och dess advokatfiskal i tillfälle att såsom hittills, bevaka så väl Kronans som de lagliga hemmansåboernes rätt. Medan jag har ordet, anhåller jag att fa tillägga, att det af Hr Printzensköld uppgifna stadgandet att Kronan för ränta och kapital-afbetalningar å der omnämnde allmänna låneunderstöd skall hafva samma förmonsrätt som för kronoutskylderna, icke förekommer uti den häri åberopade författningen af d. 13 Juni 1845. Denna författning innehåller icke ett enda ord om förmonsrätt för de inbetalningar, som till riksg:skont. verkställas. Men man har allmänt tagit för gifvet, att dä dessa afbetalningar skola af hemmanen utgå samt uppbäras och redovisas i sammanhang med de allmänna utskylderna, desamma också skola äga enahanda förmånsrätt, fastän något bestämdt stadgande derom icke blifvit i författningen meddeladt. Här har Hera gånger blifvit yttradt, att det nu icke är fråga om sjelfva rättigheten att besitta kronohemman eller härom förekommande frågors afgörande. De i detta hänseende gällande författningar komma icke alt på något sätt förändras genom det förslag som nu är för R. o. Ad. föredraget. Dessutom torde jag få ytterligare erinra om den förut anmärkta omständigheten, som ingalunda bör lemnäs ur sigte, att en ännu icke upphäfd författning finnes, som ålägger K. bef:de att låta verkställa värderingar å kronohemman innan de få till skatte försäljas, så vida K. bef:de anser hemmanets värde öfverstiga det kapitalbelopp som motsvarar skatteköpeskillingen. Detta förhållande inträffar också vid nästan alla dylika tillfällen.
har det ansetts för den af Rikets Ständer åsyftade lösning af frågan om tillvågabringande af enahanda pensioneringsgrunder för alla Statens embetsoeh tjenstemän vara tjenligare, att Rikets Ständers beslut öfver omförmålda, från Arméens målsmän utgångna förslag afvaktades, då deraf kunde hemtas ledning vid frågans behandling hos Amiralitets-Staterna, ån att derförinnan från dessa framkalla ett förslag i ämnet, som kunde förväntas, utan en sådan ledning, blifva af beskaffenhet att icke leda till det mål, som afsågs; och har, under sådana omständigheter, föreskrift om Amiralitets-Staternas hörande i frågan icke blifvit gifven. Ett annat skål att så förfara förefinnes dessutom uti de våsendtliga förändringar i organisationerna af Flottans personal, hvilka dels redan åro beslutade och dels förestå samt äfven måste komma att inverka på pensioneringen.1' “Då således det begärda pensionerings-förslaget nu icke kan för Rikets Ständer framläggas och i hvarje fall en lösning af pensionsfrågan i den vidsträckta omfattning, Rikets Stander åsyftat, icke lärer kunna så snart emotses, att derigenom de för pensioneringen af Flottans embetsoch tjenstemän hittills anvisade tillgångar 52 Bil N:o 4 till Kongl. Maj-.ts Nåd. Prog. N:o i, om Statsverket 1865. Angående förbättrad pensionering af Flottans gemenskap. Angående Sjökrigsmaterielen i allmänhet. skulle redan under den närmaste framtiden blifva öfverflödiga, får jag fördenskull, med anmälan att, enligt erhållen officiel uppgift, det för samma pensionerings upprätthållande å Riksgålds-Contoret beviljade creditiv blifvit anlitadt, år 1863 med 15,840 Riksdaler 24 öre och år 1864 med 28,164 Riksdaler 69 öre samt innevarande år anses komma att till hela sitt belopp 30,000 Riksdaler erfordras, underdånigst hemställa, det Eders Kongl. Maj:t måtte af Rikets
Beträffande det af Utskottet å sidorna 68 och 69 framställda förslag till underdånig skrifvelse, blef detsamma afslaget af Ståndet, som i dess ställe antog det skrilvelseförslag. sorn af Herr Åkerman, F., blifvit algifvet och finnes i hans reservation, sidan 82, intaget. Vid derefter företagen pröfning af Tarifen för införselstullen i bifogade förslag till tulltaxa återremitterades artikeln »fosfor» äfvensom a i tikla rne »messing» och »metaller», sammansatta: marinmelall eller annan komposition i form af bleck och spik till förhydning af fartyg-, andra slag: oarbetade, latun och trådband derunder inbegripna; hvaremot ifrågavarande tarif i öfrigt godkändes, så vidt ändringar deruti icke blifva en följd af Ståndets öfver föregående delar af Betänkandet fattade och här ofvan antecknade beslut. Den 28 Maj. Från Hågv. Preste-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo M 287 af Höglofliga Ridderskapet och Adelns Protokoll den 22 dennes, med inbjudning till de öfriga Riks-Stånden att förena sig i Ridderskapels och Adelns vid pröfning af Banko-Utskottets Betänkande, M 55, med förslag till reglering af Bankens låneoch krediti vrörelse samt om användande af upplupen bankovinst, i afseende på deri förekommande 13:de punkt, som Ridderskapet och Adeln bifallit med den förändring att ordet »hädanefter» blifvit utbytt emot orden »tills vidare». Preste-Ståndet fann ej skäl att denna inbjudning antaga, utan lade, med vidblifvande af sitt i frågan fattade beslut, berörda Protokolls-utdrag till handlingarne. S. I). Efter förnyad föredragning bifölls Stats-Utskottets Utlåtande, JVs 103, i anledning af Kongl.
Riksdag medgåfvo Rikets Ständer (Skrifvelsen, N:o 4o5), dels att 120,000 R:dr finge, under vissa vilkor, såsom lån eller an - 14 Slats.U(skottets Utlåtande, 2V:o 156. slag, användas inom Norrbottens, Wästerbottens, Wester-Nori lands, Jemt» Jands, Gefleborgs, Kopparbergs och Norra delarne af Wermlands Län, eller Öfre oell Nedre Elfdahis, Öfre och Nedre Frykdahls samt Jösse Härader, tili vattenaftappningar eller dammbyggnader, för motverkande af frost och till förberedande utaf sådana större odlingsföretag, som öfverstiga menigheternes förmåga, dels att en summa af 100.000 R:dr ställdes till Kongl. Maj:ts Nådiga disposition, för vattenaftappningar eller andra förberedande åtgärder för störte odlingsföretag inom Rikets öfrige Län. Enligt Styrelsens för Vägoch Vattenbyggnader meddelte uppgift, vinnas och förbättras i de Norra provincerne, till följd af dessa anslag, genom utdikningar, 11,460 tunnland jord, hvartill approximativt kan läggas för de arbeten, hvarom contract ännu ej hunnit afslutas, 2,5oo tunnland, samt i mediersta och södra Länen, medelst vattenaftappningar. 3i,266 tunnland, hvartill dessutom för ett företag, derom handlingarne ej voro fullständige, kan antagas 5oo tunnland, och alltså inalles en jordvinning af omkring 45.586 tunnland. Kongl.
Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o W. verk många arbetares och hemmansegares bergning och välfärd berodde, i nåder tillåta, det alla hemman uti omförmälde socken, antingen de voro egarne af kopparverket eller allmogen tillhörige, måtte, dädanefter såsom dittills, undantagas från rotering emot det att kopparverks-egarfie, som allt ifrån år 1813 erlagt rotefrihets-afgift både för egna och öfriga hemman i socknen jemväl framgent skulle årligen betala en sådan afgift och allmogen å sin sida fortfore att för en måttlig betalning till verket lemna den betjening, hvartill densamma från äldre tider varit förbunden, så har Kongl. Majit, genom ofvanomförmälda nådiga Resolution af den 3 April 1822, förklarat, att ehuru den hemmansägarne i Garpenbergs socken från äldre tider åliggande skyldighet, att utgöra betjening till dervarande kopparverk, hvarken vore lika bestämd som roterings-skyldigheten eller genom någon författning stadgad såsom ett vederlag för knektehåll, hvadan alltså den uti 2 § af Kongl. Maj:ts under den 5 Februari 1811 utfärdade nådiga Instruktion för Extraroterings-kommissionerne gifna föreskrift: »att den jord må vara fri från rotering, för hvilken andra mot roteringen svarande, lika bestämda och genom författningar ålagda, skyldigheter utgöras,» icke kunde på ifrågavarande hemman fullkomligen tillämpas; likväl och då upplyst blifvit, att Garpenbergs kopparverk icke kunde bestå, utan de förmåner och tjenstbarheter detsamma af öfrige hemmans-innehafvare i socknen hitintills egt att påräkna, samt i betraktande af den nytta kopparverkets upprätthållande, ej mindre för det allmänna än för orten medförde, ville Kongl. Majit hemmanen uti oftanämnde socken ifrån extra roferings utgörande in natura i nåder befria, emot det att socknemännen fortfore att, dädanefter som dit tils, på vanligt sätt betjena kopparverket, och bruksegarne åter att till Kongl. Majit och Kronan årligen, så väl i krig som fred, erlägga en summa af Tvåhundra riksdaler banko såsom vakans-afgift ej mindre för egna än öfriga hemman i Garpenbergs socken; och borde dessa vakans-medel från och med påföljande år ingå till Stats-verket och bilda en fond, hvaraf kostnaderna, tili uppsättande och utrustande af ett lämpligt antal soldater för samma socken vid infallande krig skulle bestridas.
Jag tager mig friheten återupprepa, hvad jag förut haft äran tillkännagifva, att jag nemi. önskar nedsättningen af proeenten på grund deraf, att densamma verkeligen blifvit, enligt kommitterades nedsättning från 6 till 4, förhöjd i stället för förminskad, till följe af de sannolikt förhöjda taxeringsvärdena. Således äfven för dem, som önska, att man skall höja bevillningen samtidigt med chartans borttagande, är det ej heller skäl att vänta på blifvande beslut i denna del. Jag fortfar således i min vördsamma anhållan om bifall å Gr. Sparres förslag. H. Exc. Hr Gr:n o. Landtmm yttrade, att, innan öfverläggningen förklarades fulländad, torde få föredragas Utskits å sid. 30 i Befcdet förekommande yttrande om ett förbehåll, som borde fästas vid antagande af Utsk:ts förslag i afseende å procentberäkningen vid bevillning för testamenten. Sedan ofvanberörde yttrande härefter blifvit upläst, förklarades öfverläggningen afslutad, hvaruppå H. Exc. Hr Gr:n o. Landtmm yttrade, att Gr. Mörner m. fl. yrkat återremiss af hela den ifrågav:de 18:de §:n, hvaremot Gr. Sparre och åtskilliga andra ledamöter, hvilka icke bestridt den begärda återremissen, för så vidt den afsåge 5:to mom:t, anhållit om bifall VI B. l() 148 Den 15 Maj. till de fyra första mom:ten med den förändring, att i mom. 1,2 och 3 orden »fyra för hundra” utbyttes emot orden ”en för hundra” samt att i 4:de mom:t orden ren half för hundra” infördes i st. för orden ”två för hundra”; och skulle, med anledning af dessa yrkanden, de fyra första mom:ten samt det 5:te mom:t göras till föremål för särskilda propos:r. Härefter framställde H. Exc. propos. å bifall till de 4 första mom:ten af § 18 med de deri af Gr.
N:o 114, i anledn. af väckte motioner, ang:de skogsplantering, blef härefter föredraget, men bordlädes ånyo på begäran af Frih. Cederström, Claes Rudolf, och Hr Coijet, Carl August Julius. Föredrogos och biföllos StatsUlsk:s d. 1 dennes på bordel lagde utlålm: N:o 115, i anledn. af väckt motion, angule ränta å en vädermjölqvarn vid Broby rusthåll i Östergöthlands län; och N:o 116, i anledn. af föreslagen försäljning af en mängd i riksg:s-kont. förvarade äldre räkenskaper. Hr Ehrenstam, Johan Fredr.: Då jag härmed får äran lacka R. o. Ad. för dess förtroende, alt utse mig till en af dess fullmäktige i riksg.konl., anser jag mig böra hemställa, att detta förtroende måhända ej är förenligt med fortfarande ledamotskap i StaisUtsk. Jag får derföre vördsamt anhålla, att R. o. Ad. behagade entlediga mig från den plats i StaisUtsk., sorn jag hittills innehaft. R. o. Ad. biföll att Hr Ehrenstam, nied bibehållande af sin riksdagsmannarätt, finge endtledigas från sin befattning såsom ledamot af SlatsUtsk., hvarefter Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Electorer alt i deras nästa sammanträde utse en ledamot i nämnde Utsk. efter Hr Ehrenstam. Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Utsk:n inkomna ullåtm och belänkm, nemi. från Stats-U tskottet: N:o 117, i anledn. af K. M:s nåd. skrifvelse, ang:de behofvet af medel till bestridande af kostnaderne för den, i anseende till inträffade oordningar, till hufvudstaden inkallade garnisons förstärkning; N:o 118, i anledn. af K. M:s nåd. propos., ang:de bildandet af en fond till pensionering af folkskolelärare.
Jag har visserligen ingenting emot den vexelundervisningsmethod, som Herr Lefren tyckes vilja göra gällande. Tvärtom finnér jag den förträfflig, i detta, sorn i alla andra afseenden. Må det likväl tillåtas mig åberopa, att det icke är jag, som vill tyda Grundlagen på det vis, som man fruktat, att den skulle blifva tydd. Men till bevis derom, att I Den 6 April f. m. den verke]igen kan blifva så lydd, ber jag, alt blott få uppläsa en del af Utskottets förevarande Memorial. Utskottet säger nemligen: ”Förslaget är, i allt fall, Konungens, ”ej ConstitutionsUtskottets. Konungens propositioner i Grundlagsämnen måste af Utskottet bestämt tillstyrkas, eller afstyrkas; ”Utskottet äger icke rätt, att tillstyrka 'dem ”modifierade, ej eller att afstyrka deras ”upptagande till grundlagsenlig beredning. ”RiksStånden åter är förbehållit, att göra ”anmärkningar; dock ej mot Konungens propositioner, utan vid Utskottets yttranden.” Jag hemställer till hvar och en, om detta innebär något annat, än att ConstitutionsUtskottet skulle hafva ingen vidare handläggning af frågan, än att afgifva ett Utlåtande. Detta Utlåtande får icke vara motiveradt; det skall likväl innehålla ett bestämdt tilleller afstyrkande, Under dessa ordens annalkande till hvarannan, synes mig ligga en sjuning som säger: Utskottet skall, utan att raisonera öfver saken, bestämdt tilleller afstyrka propositionen. Stånden åter, man bör noga observera det, få icke göra anmärkningar vid Konungens proposition, utan blott vid Utskottets yttrande. Om nu detta yttrande saknar all motivering, såsom här är fallet, så hemställer jag, hvad slags interessant discussion skall kunna uppstå öfver den vigtiga frågan, om en ny Grundlagsparagraf är nyttig, eller skadlig.
Det af R. o. Ad. samt BondeSt. beslutade, nu ifråga var. tillägg till de af Utsk. föreslagna stadganden för Discontverkens förvaltning lyder deremot sålunda: ”Öfverstiger con - Den 5 Maj. 90 tnnta cassaljeliållningcn vid lånecontm, sammanräknadt lolalia rörelsegrenar, derunder småsedelsvexlingen inberäknad, för lånecont. i Götheborg 100,000 r:dr och för det i Malmö 3o,ooo r:dr b:co, då åligger det direct:n att ofördröjligen till Banken insända öfverskottet.” Vid jemnförelse af hvad dessa särskilda föreskrifter sålunda innehålla, lärer hvar och en linna, att sistberörde tillägg äger ett bestämdt samband ej allenast med stadgandet i 1823 års reglementariska föreskrifter ang:de de belopp, som få af låneconttn requireras till förefallande utbetalningar, utan ock med hvad nu gällande b:coreglemente innehåller i afseende på förskotten tilL småsedelsinvexlingen. Då nu det förra stadgandet ar af 2:ne RiksSt. oförändradt bibehållet och den särskildt väckta frågan om förhöjning i sistnämnda förskottssummor redan blifvit af R. St. afslagen, så måste det af R. o. Ad. samt BondeSt. i omförmälda hänseende beslutade, men af de öfriga 2:ne RiksSttn ogillade tillägget både kunna och böra förfalla, helst detsamma ingalunda är behöfligt för verkställigheten af något utaf R. nu församlade St:r fattadt beslut röride lånecontms förvaltning. Vid derefter skedd föredragning punktvis antog R. o. Ad. de till Ståndet ställda inbjudna-, i följd hvaraf voterlspropos:na förföllo. Vidare föredrogs BancoUtskrs förliden gårdag på bordet lagda memor. N:o i37 med förslag till sammanjemnkn. af RiksStms beslut i anledn. af Utskrs memor. N:o 106 och ut^åt. Hr Rosenblad, Bernh.: Då R. o.