Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den 7 Juni. noga vårda, som de skulle vårda sig om den jord, som varit deras barndomshem; så finner jag deruti ett ytterligare skäl att afslå ifrågavar:de betänk. Gr. Lagerbjelke, Gust.: Jag för min del lägger ej den synnerliga vigt på denna fråga, som flere talare hafva gjort. Jag tror å ena sidan att det är en ganska obetydlig fördel för R. o. Ad. att ifrågavar:de lagstadgande finnes, likasom jag å andra sidan ej tror stadgandet innebära någon synnerlig olägenhet för öfrige samhällsmedlemmar. Jag lägger således i sak ingen vigt på denna fråga, men hvad jag lägger vigt på, är att om en förändring skall ske, den sker så att inga förvecklingar genom förändringen uppkomma. Flere värde talare hafva här sagt alt, om en olägenhet af nuvande stadgande finnes för de öfriga samhällsmedlemmarne, så bör denna rättighet af R. o. Ad. afstås. Dessa olägenheter skulle, enl. nämnde talares åsigt, hufvudsakligen förefinnas vid konkursmål, hvilka skola för ledamöter af R. o. Ad. i första instancen upptagas af Hofrätt. Dessa olägenheter voro då lättast och enklast undanröjda genom en lagbestämmelse, som sade, att konkursmål för R. o. Ad. upptagas af underrätt pä samma sätt som alla öfriga samhällsmedlemmar, utan att man vidare ingår i frågan. Vill man åter upphäfva hela det nuvande stadgandet om forum privilegiatum för R. o. Ad. på det att, som Gr. Sparre sagt, denne samhällsklass ej må ega något företräde framför andra samhällsmedlemmar; så tror jag likväl att Gr. Sparre i detta afseende begått en stor inconseqvens. Den värde talaren har nemi. sagt, att det .vore obilligt och orätt om någon samhällsmedlem har något företräde framför andra i privaträltsligt hänseende, och att således endast derföre ifrågavar:de rättighet borde upphäfvas, äfven om den ej medförde någon olägenhet för någon annan; sådant oaktadt, vill den värde ledamoten likväl åt R. o. Ad. bibehålla rättigheten att efter behag sjelfve utse bouppteckningsman.
Då Isberg så väl i afseende på lefnadssom tjensteår innehar den såsom vilkor för pensions åtnjutande stadgade ålder och endast, till följd af stadgandet i Kongl. Förordningen den 11 Oktober 1819, kunnat ifrågasättas att gå i mistning af denna förmån, samt Utskottet icke anser lämpligt, att tjenstemän vid sina befattningar qvarstå, äfven sedan minskade själsoch kroppskrafter ej vidare medgifva tjenstegöromålens behöriga förrättande, får Utskottet hemställa, att Rikets Ständer måtte medgifva Landskanslisten Isberg rättighet att, från och med månaden efter den, då han erhållit afsked, å all männa indraguingsstaten uppbära en årlig pension af 108 r.dr. 18:o. Till Utskottet hafva från Ridderskapet och Adeln samt Presteståndet blifvit remitterade serskilda af Grefve Taube, Henning Edvard, och Professor Lindgren, med t 14 Statsutskottets Utlåtande, N:o 90. hvilken Biskop Fahlcrantz, Professor Carlsson och Kontraktsprosten Forssell instämfr väckta motioner, att förre Läns-notarien i Upsala län, Lands-sekreteraren Olof Henrik Förberg, som, enligt bilagdt läkarebetyg, till följd af öfveransträngande arbete i tjensten, ådragit sig organisk sjukdom i ryggmärgen och derigenom, såsom alldeles oförmögen till tjenstgöring tvingats att taga afsked från Länsnotarie-beställningen, måtte, enär han jemväl vore helt och hållet urståndsatt att på något sätt genom annat arbete kunna bidraga till sitt underhåll och uppehälle samt Länsnotarie-tjensten icke medförde någon rätt till pension, såsom icke uppförd å Riksstaten, ega att från och med den 1 Julii innevarande år uppbära en årlig pension af 200 r:dr banko; — hvarjemte Grefve Taube serskildt föreslagit, dels att härvid mätte fästas det vilkor, att denna pension hvarken för gäld finge med qvarstad beläggas eller införsel deri meddelas, dels att Förbergs hustru Maria Förberg, född Nordencreutz, måtte förklaras berättigad att, om hon mannen öfverlefver, såsom pension årligen uppbära enahanda penningebelopp och med ofvan föreslagne vilkor.
Föredrogs ånyo och bifölls Allmänna Besvärsoch Oeconomi® Utskottets den 27 sistledne Januarii aflåtne samt den 13 dennes på bordet lagde Memorial, deruti Utskottet ansedt ett af Friherre Wrangel , Henning, till Ridderskapet och Adeln ingifvet samt till Utskottet remitteradt anförande, angående angelägenheten att emellan Riksdagarne förekomma afgörande! af sådana mål, hvilka tillhöra Riksens Ständers pröfning, enligt 44 §. i Rikidags-Ordningen icke tillkomma Utskottets befattning. Friherre Wrangel, Henning, anhöll, att dess nyssnämde anförande, måtte remitteras till St3tsoch Lag-Utskotten, dit ett Memorial af Herr Berghman , Ambrosius Magnus, i samma ämne redan blifvit förvisadt, hvilken Remiss uppå af Herr Grefven och LandtMarskalken framstäld Proposition af Ridderskapet och Adeln bifölls. Föredrogs ånyo Allmänna Besvärs och Oeconomi® - Utskottets den 26 sistledne Januarii aflåtne, samt den 13 dennes, på bordet lagde Den 17 Februarii. 373 Memorial, deruti Utskottet ansedt den från Bonde-Ståndet remitterade Motion, angående ett Spannmåls-Magazins inrättande i Borås innefatta ett enskildt på undersökning beroende mål, och således nu icke kunna af Utskottet upptagas, Herr Oxehufvud, Bo, anförde skrifteligen: Riksens Högloflige Ständers OeconomiaeUtskott har afslagit Motionen om en MagazinsInrättning i Borås, på den grund att nödiga upplysningar saknas, utan att tillfredsställa Oss med underrättelse, huruvida sådana förgäfves blifvit sökte, eller enligt våra i en aflägsen Landsort boende Committenters åstundan kunna beredas och vinnas.
Höglofliga Ridderskapet och Adeln, JM 29, jemte en bilagd, de öfriga RiksStånden kommunicerad motion, af Herr W. F. Dalman, rörande inskränkning af mulbetesrätlen; Högvördiga Preste-Ståndet, JM 24, jemte en bilagd, de öfriga Riks-Stånden kommunicerad, motion af Kyrkoherden Ternström om upplåtelse till Hans Maj:t Konungen af egendomen Bäckaskog, med dervid afgifna yttranden; samt Vällofliga Borgare-Ståndet, JM 25, med en bifogad, de öfriga Riks-Stånde likaledes kommunicerad motion, rörande förändrad lydelse af 101 § 2 mom. i Banko-reglementet. S. D. Vid förnyad föredragning remitterades till Lag-Utskottet motioner af: l:o J. F. Fredriksson från Upsala län, om ändring i 26 Kap. 2 och 4 §§ Byggninga-Balken; Prot.-Utdrag den 22 November 1862. 45 2:o G. Bolin frän sistnämnda län, om ändring i Kongl. Förordningen den 21 December 1857, angående stängselskyldigheten, jemte yttranden; 3:o C. C Nettelbladt från Stockholms län, om ändring uti 9 Kap. 1 § ÄrfdaBalken i fräga om rättighet för sterbhusdelegare i stad, att sjelfva utse bouppteckningsförrättare; 4:o Sven Gustaf Johansson från Jönköpings län, om ändring uti 3 och 4 §§ af Kongl. Förordningen den 21 December 1857, rörande stängselskyldighet; 5:o J.
Pä det alla imsitankar genast mä yppas och rättas, undergä redogörelserne, som af af Landshöfdingen, Magazins Förmalt arne, och Brärmene Jnchectoren, fl r deras Upcdörder är. ligen författas en specielle granskn.ng af ser. ffildte wid Directionen förordnade Revisorer, hwarefter hunvudboken, jemte en serskild bok som medelst calomel wisar wärdet sam: winst och förlust, författas. Denna Redogörelse, som i anseende till desi widsiräeEce omfattning och desi dubbla beskaffenhet af Redowisning och Cal. cu!e är den iwäraste och widik stigaste, samt till Calculer olik med alla öfrige Kronans Räken. ffaper, kan icke fullbordas pä kortare lid än twä och ett halft är, efter Uppbörds, äretS stut, hwilken tid Kongl. Majit lika med dem som för flera Werk funnits nödwändig. och förut blifwit i Räder föreffrifwen, uti Nädig ffrlf. weise den 15 Maji 1804 för Magazins-Redogörelffn ärwcn fastställdt. Dä MagazinS bufwudbvken med Calculer icke kan inom kortare tid fullkomnas, dittmer följden den, att om Revisionen af R-ksens Stän. der kjelfwe besörjas, kan den likwäl icke winna ordning eller skyndsammare werkstäoas, än att dä Riksens Ständers tillförordnade Revisorer i September mänad är 1312 sammanträda, äro först Räkcnffaperne till och med är 1809 färdi. ge att undergä granskning; och wid den följande Revisionen, ssm inträffar berörde tid är 1814, Räkenskaperne för är r8ro och rnrr.
En annan värd talare har fästat Ståndets uppmärksamhet på, att de NordAmerieanska fristaterna redan skulle hafva indragit rättigheten lill credilupplag. Denna uppgift synes hvila på något missförstånd. För mig är det nemi. icke kändt, alt NordAmerieanska fristaterna hafva gjort någon förändring uti rättigheten lill credilupplag eller nederlag, men väl alt dessa Staters regering indragit rättigheten till credit på tullafgifterne vid godsets uttagande till fri disposition, hvilket är något helt annat. Hr Printzenskjöld: I fall Frih. Raabs svar på mitt yttrande skulle innefatta någon ironi, så får jag lill honom förklara, att denna ironi icke kan för mig vara sårande. Jag har icke, såsom åtskilliga andra ledamöter inom Utsk., vant mig vid att lättsinnigt förbigå saker af vigt, ulan ansett det vara min pligt att efter bästa förmåga grundligen behandla dem, och om jag i det fallet besvärat det Ilöglofl. Utsk. genom vidlyftiga discussioner, sä torde kanske Utsk. derigenom hafva blifvit nödsakadt att i ett och annat fall följa mitt exempel. Jag tror det vara af vigt, ali uti alla frågor icke hastigt gå öfver skälen, för alt komma till slut. Svenska folket vinner icke derpå. — Hvad sjelfva saken beträffar, får jag ytterligare tillägga, att, efter hvad käudl är, creditupplager här i Stockholm finnas uti källrar och kamrar, snart sagdt, uti hela staden. Den spridda belägenheten af alla dessa upplagsslällen måste ovillkorligen föranleda till osäkerhet uti controllerna. Det saknas derföre icke exempel, att creditupplagen icke alltid innehållit hvad som bort derstädes vara lill finnandes, och att bibehålla inrättningar, som bereda tillfälle till missbruk i st. f. alt motverka desamma, det 3 28 Den 20 Janua ri. tror jag icke hvarken i statsekonomiskt hänseende vara klokt eller med sunda lagstiftningsgrunder förenligt. Ur Rosenblad: Hr Fåhraeus har redan upplyst, att den lag i detta afseende, sorn i NordAmericanska fristaterna blifvit afskaffa!, innehöll något helt annat än rättigheten till credilupplag.
Lasarettet . .. 99 188—190. Danviks Hospital . .. 99 190-193. Lunds Dito 99 195, Konsistoriernas och Stockholms Stads Undervisningsverks Räkenskaper 99 196. Elementar-Skolan i Slockholm 99 196-197. Fahlu Bergsskola . .. 99 197—198. Angående Götheborgs Biskopshus-fond . sid. 198-199. „ Kongl, och Hvitfeldtska Stipcndie-Inrättningen „ 199. Landtkyrkornas i Skåne, Halland, Blekinge ocft Bohus hän Räkenskaper 200—202. Expen&viedels-Räkningar ne 202. Särskilta anmälanden .. 203 204 Angående tiden för nästa Revision . ... , „ 204. Bilagor: Tabell Lit. A, Redovisning för de medel, som blifvit utbetalda af Spanmåls-kreditivfonden . „ 40-41. Dito Lit. B, Utredning af nämde Fonds fordringar „ Dito Lit. C, Sammandrag af Garnisons-Sjukhusets Räkenskaper 120—121. Dito Lit. D, Utdrag af Upsala Universitets Dito . „ 194—1Ö5. Dito Lit. E, Dito af Lunds Dito Dito . „ lf:is 1 och 2, Sammandrag af Kapitalräkningarne uti 1838 och 1839 årens Rikshufvudböcker „ 204—205. Underdåniga Utlåtandenit af Kongl. Stats-Kontoret . 205-221. 99 Öfver-Direktörs-Embetet vid Myntoch Kontrollverken, jemte Bilagor, •» 222-233. 99 Kongl. Stats-Kontoret, rörande Spanmåls-kreditivfonden m. m. ... » 234-235-. y» Kongl. Kammar-Rätten, angående Allmänna Magasins-f'onden 236. 99 Kongl. Öfver-Post-Direktörs-Embetet 237—238. 99 Kongl. General-Tull-Styrelsen
Icke den således, icke det närvarande nöjet, men det som väntas, det som alltid återstår att njutas, med ett ord, hoppet synes mig utgöra denna ålders stora lycksalighet: det är den enda fasta punkt för det fikande sinnet, till hvilken det alltid återkommer, vid hvilken det med sann förnöjelse hvilar. Så irrar det skådande ögat, för hvilket ett skönt landskap i morgonsolens glans ligger utbredt, – så irrar det förbi de närmaste föremål, och hvilar gerna i den djupa aflägsenhet, der det, af inbillningen biträdt, genom halfdagens flor alltid upptäcker något som öfverträffar den öfriga utsigten. Men hoppet bedrar ofta, och sinnet ledsnar omsider vid dessa evigt förnyade villor. Emedlertid mognar förståndet och delar styrelsen med hjertat; ynglingen blir man, och föremålen för dess syftningar bestämda. Det är då som den sannare njutningen börjas. Man går med afmätta steg till sina mål, dem man antingen efter hand vinner eller i hvarje redligs omdöme bör vinna. I begge fallen lycklig: i det förra, genom framgången af sitt bemödande och nöjet att emottaga dess frukter, icke som en nådgåfva af den smilande lyckans hand, men som en belöning af den pröfvande rättvisans: i det sednare, genom medvetandet om renheten af sina afsigter och lofligheten af sina medel. Endast den är olycklig, som går miste om en belöning, den han ovärdig sökt; och hans harm bevisar hans ovärdighet. Det är sant, denna sällhet är förbunden med omsorg; född af mödan, behöfver hon dess fortfarande vård, dels att bibehållas, dels att utvecklas och fullkomnas. Men hvilken med sans begåfvad kan begära en ovillkorlig sällhet? i dödligheten ett fullkomligt oting. Lifvet är en vandring: att uppfylla dess mål, har naturen förlänt nödiga krafter. Om dessa missbrukas, om man genom förströelser finner sig upptröttad på halfva vägen; så förlorar den återstående allt behag, och man saknar tillika den trösten, att vara så lycklig man kunde vara. Den trösten, man bör medgifva det, är nödig för ålderdomen.
Skrifvelse, N.o St. af statens embetsoch tjenstemän nödgas anlita biträde, komma att vidkännas, fä, med afseende härå, Rikets Ständer hos K K. M. i underdånighet anhålla, att de förändringar uti Kongl.; rese-reglementet af den 5 Julii 1827, hvilka, i anledning af berörda omständigheter, kunna vara af beli ofve t. påkallade, 'måtte, på sätt E. K. M. i nåder kan linna lämpligt, varda vidtagna. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 1 April 1848. Uppläst och godkäcult hos Ridd. och Adeln den 5 April 1848. Preste-ståndet den 5 Borgare-ståndet den 5 Bonde-ståndet den 8 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående upphörande i vissa fall af svenska kust-allmogens skyldighet att erlägga - tull i Öresund. (Allm. Besv-. o. Ekon.-utsk. Bet., N:o 50.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har framställning blifvit gjord om obilligheten deraf, att kust-allmogen i Skåne, Halland och Bohus län, vid den båtfart, densamma idkar till Skånska städerna' för afsättande af sina produkter, skall vara tvungen att anlöpa Helsingör, för att derstädes erlägga tull, hvarigenom icke allenast upps tode en känbar minskning i den för varorna påräknade inkomst, utan äfven liera olägenheter, till följd af uppehåll vid klareringen m. m.; och ehuru Rikets Ständer äro fullt öfvertygade derom, att svenska handelns och skeppsfartens intressen, så långt det med helgden af ingångna traktater är förenligt, varda af E. K. M. iakttagna, hafva Rikets Ständer likväl trott sig böra i underdånighet fästa E. K.
Af en, nästlidet år utaf Rikgälds Contoiret, på Stockholms Stads redogörelse för 18 Io års Bevillnings-Uppbörd, utfärdad; anmärkning: och den deröfver afgifne förklaringen, har Stats-Beredningen inhämtat, att dragare - lönerna det året utgjort - R;dr 333: 3- 4* Af aflöningen för sju Uppbörds-Commissarier , stigande som ofvan anfördt är till 3,300 Daler Silfvermynt, blifvit ä 6 Daler Riksdalern afförde med tillhopa - 550: jemte derå beräknade 33* procents tillökningr - 183: 16. „ 733: 16. •— saint Den 11 Juli. saint att de af Stadens mede!, enligt erhållen uppgift, i oförbättrade löner undfått 400: och i Skrifvare-hjelp å 50 R:dr - 350: — 750: De hafva således af Kronan och Staden 1 ett för allt åtnjutit I,Si6 R:dr 19 sk. 4 r., eller, efter Herr Grefven? och Öfver-Ståthållarens uppgift , nära 260 R:dr hvardera, utom den inkomst dem tillfallit af 3 skillingar för Riksdalern, sorn mast betalas af Skattskyldiga, hvilke inom dea årligen utlysta Uppbörds-terminen icke afbyrdat sig sina Krono-Utskylder. Då sistnämnde inkomst, såsom stridande emot dgt ändamål , som dermed varit påsyftadt och ledande till dröjsmål och förluster i Uppbörden samt oreda i Uppbörds-Verket härstädes , nu mera genom den af Herr Grefven oc,}i Ofver-Ståthållaren förbättrade Uppbörds-metho* den, för Uppbörds-.Comrnissarierna gar förlorad; sä synes billigheten icke blott fordra, att dessjr Tjenstemän undfå, ersättning för förlusten deraf, uran ock att de erhålla en sådan Uon-forbättring derutöfver, att de tillika vid nu förökade göromål och den högt uppdrifna dyrheten på alla lifvets förnödenheter, kunna äga nödtorftig bergning.
Ci sorn grundlagen medgifver, d. v. s. det skall görn sig gälI a lid e i först ii ik t Ulsk., oell det är delta som återstår; men jng förkastar helt och hållet Coust.Ulskrs förklarande, att det icke upphör med sina åtgärder i denna del, ulan anser sig, pä grund af ett förut falladt preliminärt beslut, förbundet att fortsätta med detta arbete. Derifrån fri ka I lar jag Utsk. och tror att Ut-k. borde sjelft frikalla sig ifrån ett så fruktlöst arbete. Jag tror, att när vi nu sent omsider komma lill ett förstärkt Const.[Itsk:s definitiva handling, så återstår ingenting mera i denna del för Coust.Disk. att göra. Skulle nu Ut'k. ånyo inkomma med ett förslag i öfverensstämmelse med 3 Stånds beslut, så skulle Coust.Utsk. ovillkorligen vara förpligtadl all frångå de grunder, som en gång blifvit beslutade, och detta anser jag vara ett nytt grundlagsbrott. Jag kan således för min del icke tillstyrka detta, utan mäste underkasta mig de voterts-propostr, sorn här blifvit föreslagna, men med uttryckligt förklarande, sorn blifvit här sagdt, alt 11. o. Ad. icke godkänner dessa premisser, hvilka i sig sjelfva innehålla conclusioner som skulle kunna binda först Coust.Utsk. alt afgifva nya förslag, och sedan R. o. Ad. att framdeles godkänna hvad Utsk. föreslagit. Hr Ehrenhoff, Gust. flerman: Jag biträder Frih. Cederströms begäran om afslag, dock icke på samma grunder som han, utan på dem, sorn Frih. Boye anfört. Jag anser att det skulle vara en ineonseqvetis, om R. o. Ad. nu skulle antaga en voter:s-propos., som gjorde det möjligt att ett förslag kunde antagas, som R. o. Ad. förklarat odugligt och onyttigt. Derföre anser jag att renaste spelet vore, att nu afslå betänk, i sin helhet, hvarå jag anhåller om proposition. Ilr Frih. o.
För ett boksluts uppställande finnas många metoder; men i allmänhet har den ansetts såsom bäst, hvilken varit enklast och mest fattlig för hvem som helst. Den hittills under loppet af mångfaldiga år följda och af Eders Kongl. Maj:ts och Rikets Kammarrätt godkända method är ock af sådan beskaffenhet, hvilket bäst ådagalägges utaf sjelfva räkenskapen; ty uti densamma finnes, för år 38 Slals-Ulskottets Utlåtande, M 30. 1846, under pag. 43 uti Landtränteri-räkningen, 7,153 R:dr 16 sk. afförda såsom utgifne lån, och samma summa uti restantie-räkningen pag. 34 återdebiterad, och derefter behörigen redovisad uti utgående balansen. Lika förhållande är det ock med de uti 1847 års bok pag. 47 uti Landtränteri-räkningen afförde och pag. 38 uti Restantie-räkningeu återdebiterade lån 1,666 R:dr 32 sk. Vidare finnes ej allenast uti bokslutets utgående balans, innefattande Special-, Restantieoch Landtränteri-räkningarnes gemensamma balans, utan ock uti den vid bokslutet fogade balans-förklaring, en närmare redogörelse så väl för de utgifne lånen, särskildt för hvarje låntagare, som för stipendiifondens fordringar i öfrigt. Kuratorerne, som ansett betänkligt, att göra ändringar uti formerne af ett hittills godkändt sätt för räkenskaps-bokens afslutande, kunna likväl icke undgå medgifva, att en förenkling kan, och till och med bör ske; men denna vinnes icke, enligt Revisorernes förslag, genom uppläggandet af särskilda konti för hvarje låntagare i bokslutets så kallade öfverdrags-räkning, ty sådant skulle endast öka besväret vid bokslutets uppgörande äfvensom vid granskningen af detsamma, enär balanserne uti Låntagarnes konti ändock skulle öfverföras på sjelfva bokslutets utgående balans, och derifrån, i en summa, på kapital-räkningen.
Öfver ordningens bibehållande vakar krono-betjeningen, dervid biträdd af de inom socknarne utsedde tillsyningsmän öfver försvarslöse. De brottslingar, som häcktas, förvaras, sedan den 1 Juli 1847, uti ett invid länsresidenset nyligen uppbygdt fängelse, innehållande 66 celler, förutom sjukrum, nödi ga rum för fångbevakningspersonalen och kokerskan samt ett större rum, der ransakningar med tångarne stundom hållas. Ilelsovården bestrides af fyra provincialläkare och en distrikt-läkare, som är stationerad vid Gysinge bruk i Gestrikland, samt af de vid tre Lazaretter och Kurhus anställde särskilde läkare. Uti trettionio socknar finnas examinerade Barnmorskor, som af församlingarne lönas. Socken-magasiner äro inrättade uti fyratio socknar, och deras fonder uppgå till 20,432 tunnor spanmål och 8,989 Riksdaler banko i penningar. För rofdjurs dödande äro, med anledning af Eders Kongl. Maj:ts nådiga bref af den 19 Juni 1830, premier utsatta till större och mindre belopp inom de särskilda föreningar, som, innehållande en eller flere socknar, äro för ändamålet stiftade. Brandstods-föreningar, omfattande likaledes en eller flere socknar, ersätta de förluster, som genom eldsvådor uppkomma; och har belåtenheten med dessa särskilda föreningar, hvilkas reglementen medgifva brandskade-ersättningar genom leverans af timmer, bräder och dagsverken m. m., som allmogen anser sig kunna lemna med mindre svårighet än penningar, utgjort hufvudsakliga hindret för bildandet af ett Brandstods-bolag för hela länet, hvartill länets Hushållnings-sällskap uppgifvit förslag, som, oaktadt de bemödanden, hvilka för ändamålet blifvit använda, ännu icke är antaget. Länets Hushållnings-sällskap har, så vidt dess tillgångar medgifvit, sökt genom belöningar uppmuntra odlingsflit och befrämja binäringar; och har, på Hushållnings-sällskapets föranstaltande och till en del bekostnad, Agronomen Johnson flera särskilda gånger besökt länet, för att med råd tillhandagå de jordbrukare, som önskat hans biträde. §• 6- Städer.
Golfvct var belagdt med trasmattor, och öfver de nedfällda, b a r under den gångna veckan med idylliska landskap försedda rullgardinerna genljudit af den hjärtligaste m u n t e r h e t från en hängde hvita, nystärktä gardiner. De öfver soffan talrik och tacksam publik, som tagit del af h r hängande portratten af Fredrik Wilhelm I I I och Sophus Ncumaims öfverlägsna framställning af drottning Louise, den förgyllda pendylen och de Argans roll i Moliéres komedi » Den inbillade blankpoleradc silfverljusstakarna på spegelbordet sjuke ». Utan gensägelse betecknar denna kärnsamt ett öfverflöd af antimakassar voro rummets fulla, af den saftigaste humor mättade prestaenda prydnadsföremål. Men en fläkt af frid och tion höjdpunkten af hvad den ärade konstnä- hemtrefnad präglade såväl r u m m e t som det gamla par som bebodde det. rens gästspel bjudit oss. Inför hans uppfriskan De gamles tysta funderingar afbrötos af en de naturlighet förlåter m a n så gärna det Moliörska skämtets grofkornighet, och vi sågo på preringning. mieren de talrika damerna lägga en lika oförF r u Grunder lyssnade, och vid ljudet af röstenia ställd gamman i dagen som någonsin den manfrån tamburen lade hon undan sitt arbete. liga delen af publiken. » Nå, det var snällt a t t ni kommer och ser om Argans roll utfyller så helt de t r e akterna, a t t oss gamla litet! » ropade h e r r Grunder m o t de de medspelandes åtgöranden bli mindre väsentinträdande — son och svärdotter; h a n en lång liga. Fullt lyckad bland dessa var också endast ljuslagd karl af odecideradt utseende, och hon h r Hultman som d e n unge Diaforus; förtjänsten liten ganska täck, men fotlagd dam. » Tag af er, tag af er! Ni måste stanna till fulla moment hade fröken Borgströms Toinette, som emellertid i det hela v a r allt för tam. Mutter h a r just i dag lagat korf, och alla händelser stanna vi i tacksamhetsskuld till den få vi väl af smaka.