Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I stället för dylika omedelbara undersökningar, har man trott sig finna, att det gäfves yttre omständigheter, af hvilka man i allmänhet kunde sluta dertill att dess innehafvare jemväl, åtminstone i någon mån, egde de egenskaper, som fordrades af en folkrepresentant. Såsom sådana yttre kännetecken har man betraktat en viss börd, vissa embeten, utöfvandet af särskilda yrken, innehafvande af fast egendom m. m. Ibland dessa har innehafvandet af en större förmögenhet, antingen i fast eller lös egendom, varit den omständigheten, å hvilken största afseendet i de flesta länder blifvit fästad. Man har ock, till följd deraf, i många statsförfattningar bestämt, för rättigheten att deltaga i val till representant, såsom vilkor, egandet af antingen fast egendom eller ock en årlig inkomst, icke understigande ett visst belopp. Dock har detta icke ansetts tillräckligen tryggande, utan liar man trott sig böra vidtaga ytterligare försigtighetsmått. Skilnad har blifvit gjord emellan förmågan att kunna Bih. tiU 11. St. Prot. 18511 k 1860. 3 Sand, 17 Höft, 2 Konstitutions-Utskottets Memorial N:o 52. bedöma en persons lämplighet för representant-kallet samt sjelfva förmågan att detta kall utöfva. Af sadan anledning hafva olika bestämmelser om valrätt och valbarhet uppkommit. Der man vida utsträckt valrätten, har man gjort motsvarande inskränkningar i valbarheten; och så tvertom. Vidare hafva uti de stater, der representationen är fördelad uti tvänne Kamrar, med olika befogenhet, särskilda bestämmelser blifvit gjorda för vinnandet af inträde i hvardera kammaren. Uti vår representation, som, i olikhet med nästan alla andra länders, är fördelad på fyra särskilda kamrar, med fullkomligt lika rätt, så väl i fråga om motioners väckande, som om besluts fattande, har rättigheten till representant-kallet blifvit fästad, dels vid viss börd, dels vid innehafvandet af vissa embeten, dels ock vid utöfvandet af vissa yrken eller egandet af fast egendom. Till vinnande af inträde i rikets första
Hr Den 30 September. 449 Hr Stedt: Hamndirektionen blef visserligen genom en telegramm underrältad om påföljden af lyftningen redan i December, men det oaktadt uttogs penningarne, och således tillskyndades direktionen en förlust af 13,800 rdr, för den händelse R. St:r strängt vilja fordra kontraktets iakttagande. Emellertid synes det hårdt alt direktionen skall drabbas af så stor förlust, blott derföre att den genom ett misstag begärt att utfå penningarne 3 dagar före årets utgång. Helsingborg är ett af de samhällen, som under sednare åren gått mest framåt. Staden har icke bekommit annat statsanslag än 12,000 rdr för uppförande af ett skolhus, som kostat vid pass 65 000 rdr; men af egna medel verkställt stora reparationer å kyrkan, anskaffat nytt tullhus, tecknat jernvägsaktier för 300,000 rdr och nu sednast gått i författning om en hamnbyggnad, beräknad att kosta 600,000 rdr, m. m. Gr. af Ugglas, Ludvig: För min del har jag svårt att fatta huru hamndirektionen vid lånets reqvirerande kunnat begå något misstag, enär direktionen sjelf underskrifva kontraktet och således icke kan hafva varit okunnig om dess innehåll. Hade derföre direktionen icke ansett det vara med sin fördel öfverensstämmande att lyfta penningarne den 29 December, så hade den helt säkert dröjt ytterligare några dagar. Hvad för öfrigt beträffar det, att Helsingborg, enligt Hr Stedts uppgift, bekostat åtskilliga allmänna företag, ber jag att få nämna, att staden just för sådant ändamål uppbär ganska betydliga inkomster. Man måste dessutom noga tillse att ingångna förbindelser iakttagas, ty eljest inkommer den ene efter den andre med anhållan om eftergift eller lindring i vilkoren. Gr. Sparre: Jag vågar påstå, att hos ingen, som nog grant genomläser kontraktet, tvekan kan uppstå derom, att ju meningen är att lånet skulle räntefritt innehafves under det år lyftningen skedde, och att således, om penningarne uttagits den 2 Januari 1863, ränteberäkningen börjat med Januari månad 1864.
Med erinran, att propos. huruvida ifrågavar. betänk, borde punktvis föredragas nyss blifvit framställd, men att, innan svar derå lemnades, Gr. Lagerbjelke anmält sig och afgifvit ett anförande, som omfattade betänk, i dess helhet, emedan Grefven åsyftade alt R. o. Ad måtte afslå Utsk:us betänk, och i stället besluta en und. skrifvelse till K. M., hemställde H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., om icke vid sådant förhållande det vore lämpligast, att Gr. Lagerbjelkes förslag först företogs till pröfning; helst Utskrns betänk., derest nämnde förslag vunne bifall, icke fordrade vidare åtgärd, samt i motsatt fall kunde efteråt företagas till afgörande.. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Då Gr. Lagerbjelke^ förslag hufvudsakligen går derpå ut, alt hos Konungen anhålla, att till näst sammanträdande Ständer mätte öfrerlemnas förslag till nya tullbestämmelser med lägre tullbelopp, än de sorn för närvarande finnas, så anser jag denna Hr Grefvens framställning vara en ny motion, den jag anhåller mätte blifva hvilande på bordet. Jag tror densamma icke vara så föranledd af detta betänk. som nu är föremål för öfverläggning, att den i sammanhang dermed behöfver pröfvas H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att, på sätt Frih. Palmstjerna anmärkt, man visserligen kunde anse Gr. Lagerbjelkes förslag till und. skrifvelse innefatta ett nytt ämne, och lämpligast böra behandlas såsom en särskild motion, men att det i alla fall syntes vara nödigt att först pröfva Gr. Lagerbjelkes och Frih. Cederströms yrkanden, hvilka afsågo afslag å betänk, i dess helhet. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Hvad Frih. Cederströms yttrande angår, så, ehuru det var temmeligen liberalt och radikalt i afseende på husvisitationer, ber jag likväl alt något få fästa mig vid den citerade 16 §, i hvilken ibland annat slår, att Konungen icke bör någon afbända eller afhända låta något gods, löst eller fast. Om detta tillämpas på samma sätt, som Frih.
Säger R:dr Riksmynt 16,793,250. Bil. N:o 6 till Kongl. Maj:ts Aud. Prop. N:o i, om Statsverket 1856. 45 Transport 24,750,000 C) Restantier, hvilka, vid 1851 års statsreglering beräknade till 180,000 R:dr och år 1854 till 130,000 R:dr Banko, nu, sedan de förut såsom restantier förde kontanta behållningar, försljotler och fordringar å Tullmedlen ej vidare såsom sådana upptagas, endast utförts till 33,333Vs R:dr Banko, eller , • 50,000. Summa R:dr Riksmynt 24,800,000. Enligt den af Stats-kontoret sålunda uppgjorda beräkning, skulle alltså Statsverkets årliga tillgångar blifva: Ordinarie Inkomster R:dr Riksmynt 7,956,750 Extra ordinäre d:o , , 16,793,250 Restantier 50,000 23,800,000.
fallanbe t wanpriS; fatut i fåbant affeenbe l)otS ^ongl. Slaj:t i unbevbånigl)et anhållit, att å ©panmål, en, unberctt tibvpmb af fem år, oföränbtab od) fabigtravanbe införfeltull måtte fattas, få beräfnab, att ben å ena fiban utgör tillräckligt ffpbb emot utlänbjf mebtäflan, ocfj att ben, å ben anbra, unber möjligen inträf» fanbe mijjwäjctår eller mtnbre gpnfamma fförbar, ej få förbprar fpan» målen, att brijf od) nöb Derigenom uppkomma; ^trartrib *2öi tillika, uti §örjlaget till £ull*£apa, uppgiftrit ben infommanbe tull å ©pan» mål, ^Bi trott för ett fåbant fpftemål wara ben lämpligajie. Dd) bå trib benna tullbeffämmelfe icke är affebt, att inbringa någon förre infomf för @taté»<3Berfet, ^afwe <353i anfett £>jj till ^ongl. Slajrts Sfåbtga DiSpofition böra i unberbånigbet öfwerlemna bwab tullen för nfommanbe utlänbjf fpanntål inbringar, att enbaff ocfj framför an» bra mebel anwänbaS till unberfföb i be orter af 2anbet, forn, bårbaft trpcfte af mijjwäjct, i öfrigt befinnas wara i f>ögffa be^of af unbfätt» ning; böranbes l)wab af Dejja mebel bet ena året icke anwänbeS, till ett annat år referperaS för enabanba bcbof. 45 §• 24.
De glada gästerna hurra af hjärtans Jakobs kyrka kl. två en vacker april-dag. Koret lust, när stationsinspektoren blåser af tåget, som är prydt med lefvande växter; en talrik bröllopsskall föra de nygifta på deras weddingtrip till soskara är samlad. Från orgelläktaren brusa tolens land, till Medelhafvets silfverglittrande blå. nerna af Mendelssohns prunkande marsch. Bruden är inte just vacker, hennes utseende IV. är tämligen hvardagligt; dock förläna ju alltid Samma dags afton i en liten hemtreflig sakronan och slöjan en viss obeskriflig skönhet. Hon ser så hoppfullt glad och stolt ut, där hon long på Kommendörsgatan. Assessor Rinde har sakta skrider fram vid brudgummens arm. Han slutat sitt arbete för dagen, de torra luntorna är iförd paraduniform, hvilken utmärkt väl haräro inlåsta i dokumentskåpet, och han har makmonierar med den martialiska gestalten. Hans ligt tagit plats i en emma vid divansbordet med blickar tala dock ej samma språk som brudens; pipan i munnen. Ty han har en idealisk liten den hårda kalla glansen i hans ögon har ej veknat. hustru, hvilken i sitt hjärtas oskuld hade räknat 2 ut, att det obehag hon kunde ha af att låta tvätta gardinerna litet oftare fullt uppvägdes af det behag hennes herre och man hade af att ostraffadt få röka hvar han ville. Fru Elsa Rinde satt där och läste högt för honom. De hade det så lugnt och fridfullt i sitt unga hem, och han var så grufligt belåten med sin lilla älskling. Det varma skenet från lampan belyste mildt hennes väna, oskuldsfulla anlete, där hon satt lätt framåtlutad med händerna knäppta öfver knäet och ögonen så där flickförnumstigt allvarligt fastade på boken från Gyldendals officin. Ovisst är, huruvida det var den store skaldens ord eller läsarinnans fagra uppenbarelse, som kom honom attlyssna så spändt. Och hon läste med sin klara, rena stämma: » Lad gå. Det er j o gammel brug at k0be gods for sind o g hug.
Kammar-kollegium har, uti infordradt utlåtande upplyst alt, till följd af Kongl, Brefvet den 14 Juni 1831, Alnarps kungsgård är utarrenderad på 30 år, räknade från midlästan 1832 till samma tid 18(52, medelst kontrakt, enligt hvilket arrendatorn årligen skall till indelningshafvaren erlägga för åtnjutande af arbets-skyldigheten från arbelshemmanen 400 tunnor korn efter årlig markegång, och för sjelfva kungsgården 1,000 tunnor, råg, Jkorn och J hafra, hvaraf hälften enligt årlig markegång betalas och hälften in natura levereras; och alt genom Kongl. Brefvet den 24 Februari 1837, an gående regleringen af löneviikoren vid Landshöfdinge-tjenslerna i Riket, lönen för Landshöfdingen i Malmöhus län blifvit bestämd till 6,000 R:dr B:ko efter följande beräkning: jord till residenset, 4 tunnland 44: 21. 4. den uti arrende-kontraktet bestämda afgiften för arbets-skyldigheten till Alnarp, 400 tunnor korn å 4 R:dr 16 sk 1,733: 16.— arrende-afgiften för kungsgården, 1,000 tunnor å 6 R:dr för råg, 4 R:dr 16 sk. för korn och 2 R:dr 16 sk. för hafra 4,222: 10. 8. R:dr 6,000: dervid, bland annat, jemväl är vordet stadgadt, att Alnarp städse bör utarrenderas på 30 år och Landshöfdingen uppbära arrendet, och att, om vid framdeles skeende ny utarrendering af Alnarp arrende-beloppet ej uppginge till eller öfverstege hvad i kalkylen påräknats, på särskild Nådig pröfning komme att hero, om, med föranledande af öfriga lönevilkorens beräknade belopp vid (jonsten, i förra fallet tillökning och i det sednare minskning i löneviikoren borde stadgas; och har Kammar-kollegium, som erhållit
Ibland orsakerna til! den under de sednare åren högt uppdrifne importen både af sådana varor, sorn här kunna produceras, och af främmande Ofverflöds artiklar , kan räknas underlåtenheten, att höja Tull-afgifterna'för utländska alser och tillverkningar, i den ritån desse inom Landet genom Credit Se.dlarnes försämring till nominal värde stego, hvarigenom de Handlande funnit sin räkning vid att införskrifva en mängd producter och fabrikater, som hos oss icke mera kunde åstadkommas till samma pris sorn förut, sedan -Sedelmassan höjt priserna på lifsmedel och dagsverken, äfvensom en mängd vällefnads artiklar kunnat säljas till ett emot nödvändighets-varornas pris och penningens nominal»' värde icke svarande förhållande, och hvaraf det blifvit en följd’, att Nationen vant sig vid en mer och iner okad consumtion af utländska dels Beklädnads-, dels Fortäringa-artiklar; att under Dm 17 Juli. under ett sådant förhållande Nederlags-friheten » ämnad alt, genom främjandet af en val inrättad och på réela föremål rigtad Transito rörelse, blifva eli källa till enskild och allmän vinning, i Stället blifvit ett befordringsmedel för Svenska, och Utländska Handlande, att speculera på Svenska yppigheten, samt alt ett bidrag till fyllande af Statsbehofven, som consurnentei ne af utländska varor, under en rigtig beräkning af TullUmgäliderha Vid deras importerande, frivilligt hade utgjort , nu måste genom positiv Bevillning af Närings-Classerna uppbäras. Het synes således blifva i flera äfséenden nödvändigt, att Tulltaxorna efter ett mot ändamålet närmare svarande sätt för framtiden regleras och förändras i den mån omständigheterna fordra. I anseende till den vigtiga inflytelse förvaltningen af Tullverkets angelägenheter ostridigt äger på Rikets Handels-balance, och följakteligen äfven pä inre hushållningen i Handel, samt Statens tillständiga rätt af Tullmedlen, fordrar visserligen detta Veik en synnerlig uppmärksamhet. Riksens Ständer torde derföre finna lämpeligt, att hos Kongl.
Att skiftena haft ett gynnsamt inflytande på jordbruket är obestridligt och visar sig mer och mer för hvarje år, ehuru denna nytta naturligtvis icke kan för den enskilde blifva synnerligt märkbar förr än någon, efter omständigheterna lämpad, längre eller kortare tid förflutit, efter det skiftet, som öfvergått hans ägor, blifvit fullständigt afslutadt. Det onda skiftena deremot på många ställen medfört har varit skogarnes uthuggande, ett ondt så mycket kännbarare, som inom detta län tillgången på skogsprodukter i allt fåll för hvarje år minskas, samt dessa produkter, i följd deraf, oupphörligen stiga i värde. Antalet af sökta laga skiften har under perioden betydligt nedgått, ett förhållande, som måste anses hafva sin hufvudsakliga grund uti det, genom nya Landtmäteri taxan af den 12 Maj 1857, förhöjda arfvodet för dylika förrättningar. De under femårsperioden inom detta län infiutne statsinkomster jemte hvarje års restantier hafva uppgått till: Infiutne medel. Politi. Ehuru Styrelsen för Ultuna Landtbruks-Institut årligen till Kongl. Civil-Departementet afgifver berättelse, angående Institutets ställning och verksamhet, torde dock här böra omnämnas, att, efter det anslag af Staten för sådant ändamål erhållits, vid Institutet blifvit inrättad en mejeriskola, vid hvilken 6 qvinliga elever årligen njuta undervisning. I öfrigt och förutom den på Statens bekostnad å Tierps kronopark anlagda skogsskola, för hvars organisation är närmare redogjordt i sammanhang med berättelsen om skogshushållningen, finnas ej inom detta län några tillämpningsskolor för landtbruk, slöjder eller andra föremål. Af uppfostringsanstalter, som ej tillhöra folkskolornas klass, finnas inom detta län endast tvenne af mindre omfattning, nemligen en, med Prins Gustafs folkskola i Upsala förenad, så kallad Småbarnsskola, der undervisningen uppehälles af tvenne lärarinnor, och der 70 k 80 minderåriga barn i medeltal årligen njuta fri undervisning, samt en vid Wiks sätesgård af Herr Generalmajoren m. m.
Brottet är onekligen af en vådlig beskaffenhet och bör derföre allvarligen bestraffas, hvarföre jag för min del anhåller om bifall till §:n. l?rih. af Ugglas: Om jag än, lika med Gr. Sparre, gerna erkänner, att brytandet af annans bref utan lof är ett brott, som bör ganska allvarligt straffas, så tror jag dock att fall kunna inträffa samt förmodligen äfven temligen ofta inträffa, då ett sådant brytande sker mera af lättsinne än af ondt upsåt och icke förorsakar en sådan skada, att ett så hårdt straff som straffarbete bör derför ådömas. Jag anser således det vara skäl att sätta ett lindrigare straff alternativt med straffarbete, och anhåller för sådant ändamål om återremiss. Gr. Sparre: Jag ber att få göra den siste värde talaren upmärksam derpå, att i 1 mom:s andra afdelning omförmäles det fall då breföpnandet sker med vilja, men utan ondt upsåt, samt att för sådant fall endast böter blifver straffet. För min del anser jag, att den som sig eller annan till nytta eller att dermed skada göra bryter annans bref verkligen begår en handling af den vådliga beskaffenhet, att den bör ganska allvarligt näpsas, ty vi böra taga i betraktande, att icke blott penningeförlust derigenom kan förorsakas, utan äfven hemligheter, förtroenden, ofta af en utomordentlig vigt för brefskrifvaren, sålunda blifva för obehöriga personer uppenbarade. Jag hoppas att 11. o. Ad., lika med mig, finner brottet vara af en högst vådlig och äfventyrlig art samt derföre böra beläggas med strängt straff. FIr von lioch: Det torde förefalla något kuriöst att sitta här bland IF. o. Ad. samt yrka lindrigare straff för brott som hvar och en samt aldrahelst en embetsman måste finna vara af svår beskaffenhet, men jag har förut nämnt den synpunkt sorn förmår mig härtill, nemi. att det är min öfvertygelse, att om man stadgar alltför stränga straff, så äfventyrar man att sällan få dem tillämpade.
Revisorerne, som medgifvit att sådane förhållanden kunna inträffa, särdeles i fråga om Byggnadsföretag, då anticipation å ett kommande års anslag vore icke allenast nödvändig utan äfven beredande besparing, hafva dock funnit att, örn anticipationsvis af Statsanslagen skeende dispositioner erhölle en större utsträckning, sådant kunde ej allenast medtaga de tillgångar, sorn för löpande årets behof voro beräknade, utan äfven försvåra möjligheten så väl för bedömandet, i hvad mohn utgiftsanslagen voro tillräcklige, som controllen, huruvida de användas enligt gällande föreskrifter; och hafva Revisorerne, då något bestämdt stadgande uti ifrågavarande hänseende icke finnes, trott sig böra å detta ämne fästa Rikets Ständers uppmärksamhet med hemställan, att någon viss tid måtte bestämmas, utöfver hvilken Statsanslagen icke må kunna anticipationsvis disponeras. Härvid får StatsContoret i underdånighet upplysa: Hvad först vidkommer den till afbetalning å Theaterns skuld gjorda anvisning af 3,ooo R;dr årligen under 7 kommande år, så, utom det att densamma skett å Extra Utgiftsanslaget, hvilket är släldt till Eder Kongl. Maj:ts egen disposition, utan att, på sätt Rikets Ständer jemväl medgifvit, någon annan redovisning för användandet deraf erfordras än den som Eder Kongl. Majit må finna för godt föreskrifva, förekommer ej allenast alt denna disposition icke, på sätt förhållandet ärmed de tvänne öfrige under b och c upptagne summorne, föranledt någon antieiperad utbetalning, enär de anvisade beloppen å 3,000 R:dr årligen, icke skola utgå innan de år inträffa, under hvilka sjelfva anslagen ( 166 ) böra vara tillgänglige för behofven, utan ock att likartad anvisning, eller 2,000 R:dr årligen till betalande af TheaterGassans äldre skuld, blifvit genom Eder Kongl. Maj:ts särskildta Nådiga Bref långt förut gjord och intill år 1835 fortfarande utgått å Extra Utgiftsanslaget, utan att sådant blifvit anmärkt af Rikets Ständer.
Alt ved redan 1566 den 3 Maj utgick ifrån Mora och Rätvik, ser man af Konung Eric den fjortondes Bref till Fogden. Mantals-räntorne och hemmantals-räntorne sattes äfven lindiågare, hvilket synes dels deraf att helgärdshemmanet sattes i Dalarne till 16 spannland eller 3,200 qvadratalnar öfver 8 tunnland, då likväl Gestriklands ogh Helsinglands Och sedermera Herjeådalens helgärdshemman sattes blott till 6 tunnland; och hvaraf följden var, att närmaste ort strax begärde att få en lika lindrig skatt som Dalkarlarne, hvilket ses af hosfogade Kongl. Resolution den 14 December 1618. Bilagan *) Då mantalspenningarne ansågos vara för lindrige för den rike, utgick afgiften såsom Qvarntull. Den, som då åt mest, fick betala mest. Allm. Besv.- och Ekon.-Utskoltels Betänkande j IV: o 7 ef o. 25 Bilagan till Stats-Utskottels Betänkande N:o 3a3 för i83o års Riksdag visar, att räntornes värde äfven var lågt. Emot uppgifterne i detta Betänkande kan möjligtvis något vara att anmärka ; men derpå tål att göra äfven de största afprutningar, ty skillnaden är högst betydlig emot andra orter. Räntornes kronovärde uppgifves nemligen på ett helt hemman i Dalarne till 4 R:dr 26 sk.; i nordligare Länen till 6 if2 å 8 1/2 R:dr; uti de öfrigfe, från g till 20 R:dr. Derjemte erhöll Dale-allmogen, enligt betingande med Konung Gustaf Adolf den store, på sätt bifogade Nådiga Resohrion af den i3 Febr. i63o, § 3 visar (se Bil.
Då tvänne Riks-Stånd gillat och antagit 10:de momentet med oförändrad lydelse, och då de tillagda särskilda stadganden, hvarom fråga inom Preste-Ståndet uppstått, synas åtminstone för närvarande icke behöfva af Rikets Ständer meddelas eller vara af omständigheterna påkallade, får Utskottet äfven förnya sin hemställan om detta moments godkännande af Rikets Ständer. Med afseende å de anmärkningar, som inom Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Borgare-Stånden förekommit emot den af Utskottet slutligen gjorda hemställan, alt Rikets Ständer måtte anhålla om Kongl. Maj:ts nådiga fastställelse å beslutet rörande liqviderna för ifrågavarande lån, jemte dermed gemenskap egande fråga, har Utskottet funnit sig böra sålunda förändra denna hemställan, alt Rikets Ständer måtte i underdånighet anhålla om Kongl. Maj:ts nådiga fastställelse å de beslut, som af Rikets Ständer, angående kapitaloch ränteliqviderna för oftanämnde lån, varda meddelade, Stockholm den 31 Oktober 1854, Reservationer: af Herr Bildt, D. G.: »Emot de af Utskottet föreslagna stadganden för de låns upptagande, som uti detta dess utlåtande äro ifrågasatta, får jag reservera mig uti följande punkter, nemligen: 5:te mom. Enligt min åsigt, är den föreslagna minimi-valören å obligationerna eller 400 R.dr Riksmynt alltför stor. En mindre valör eger den fördelen, att densamma är för den större allmänheten begärligare, emedan då äfven de mindre lyckligt lottade samhällsmedlemmarne blifva i tillfälle att uppköpa obligationer och kunna således med mindre omgång och besvär än nu genom insättningar uti sparbanker göra sina besparingar fruktbärande, hvaraf åter följer, att staten för denna sålunda begärligare varan kan erhålla fördelaktigare lånevilkor. Den temligen allmänt yttrade farhågan att sådana obligationer skulle, om deras valörer voro små, uttränga Stats-Vtsliollets Utlåtande, M 540.
Hvad sålunda förekommit har Utskottet tagit i öfvervägande; och hvad först angår motionärens förslag, att nuvarande anslags-summor för de tekniska skolorna i Malmö, Orebro, Norrköping och Borås måtte ökas till 12,000 R:dr R:mt för hvardera samt de för uppsättning af skolornas undervisnings-materiel afsedda medel äfven bestämmas till samma belopp; så, enär genom de af motionären anförda förhållanden det kan anses vara till fullo ådagalagdt, att ifrågavarande läro-anstalter, ämnade att i första hand lemna vetenskapligt biträde åt slöjd-skickligheten och industrien inom landet, icke förmå i sitt nuvarande skick och med dertill anvisade alltför inskränkta tillgångar uppfylla de rättvisa och billiga fordringar, det allmänna på dem kan hafva, synes det jemväl Utskottet angeläget, att, på sätt föreslaget är, så väl höja skolornas nuvarande anslag, som ock att utöfver de för skol-materielens upp sättning förut anvisade medel, hvartill afsetts första årets anslag för dessa skolor, undantagande likväl Örebro skola, hvars anslag för det andra året skolat härtill användas, bevilja ett detta behof motsvarande ytterligare bidrag. Utskottet tillstyrker derföre. att de å Riks-staten nu uppförda anslag för tekniska skolorna i Malmö, Örebro och Norrköping må till 12,000 R:dr årligen förhöjas med 4,500 R:dr för hvardera; att,J ställe' för det till tekniska skolan i Borås för närvarande utgående extra anslag af 7,500 R:dr, en årlig anslags-summa af 12,000 R:dr äfven för denna skola å stat uppföres, samt att, utöfver det för nämnda skolor förut afsedda anslags-belopp af 7,500 R:dr till anskaffande af erforderliga läro-apparater, ett ytterligare bidrag af 4,500 R:dr, eller för samtliga skolorna 18,000 R:dr, allt Riksmynt, å Riksgäldskontoret anvisas att, för en gång, till berörde föremål utgå. Vidkommande åter de af motionären i öfrigt väckta frågor, dels att för de tekniska skolor, som hädanefter inrättas, års-anslaget må till ofvannämnda belopp af 12.000