Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St. erkänna fördelarna utaf denna local, men icke för närvar, vilja besluta uppbyggandet af en ny cörrectis-inrättning, hemställer jag vördsamt, huruvida det icke, det oaktadt, vore skäl att genom nu skeende inköp af denna ö, försäkra Staten om dess ägande till framtida hellof, enär det är ovisst, huruvida den icke eljest, till följe af derom redan börjad underhandling, skulle komma att försäljas till sådana ägare, som dels genom anläggning af glasbruk derstädes, dels genom försäljning af ved till utrikes ort, hvartill privilegium lärer finnas, påräkna en vida större inkomst, än den nu gifver, och hvarigenom dess inköpande, om det längre fram vore möjligt, troligen skulle blifva förenadt med nog stora penningeuppoffringar. — De betänkligheter hvilka emot inköpet af denna ö kunna uppstå, äro, vid jemförelsen med det stora och fördelaktiga inflytandet ett fullkomligt straff systeme utöfvar på samhällets sedlighet, trefnad och förkofran, afsa underordnad beskaffenhet, att det kanske icke borde komma i beräkning. — Likväl anser 4° Den 4 Mars f. rri. jag mig böra något omorda dem, hufvudsakligast för att icke blifva saker till den förebråelse, sorn eljest med fog skulle kunna göras mig att af förkärlek för ett förbii t trud t strafFsysteme hafva förbisett eller velat förbise deni. T främsta rummet liar den ökade utgift, sorn statscassan skulle komma att vidkännas för inköpet afön, för uppförandet af en derstädes nödvändig hamnbyggnad, äfvensom för uppförandet af fängelscbyggnnder, med ditskaffande af byggnadsmaterialier, lifsoch andra förnödenheter för inrättningen , synts mig så dryg för vårt penningefattiga land, att jag derutaf befarat ett alltför stort hinder för möjligheten of denna loeals begagnande; men vid närmare undersökning har jag trott mig finna, att äfven uti ekonomiskt hänseende skuHe dess ägande medföra en verklig fördel, om än denna icke kan på siffran bestämmas.
160 uppräknade effekter, är vordet stadgadt, ej mindre i allmänhet, än ock särskildt för Stockholm och Götheborg, kommer än vidare att tjena till efterrättelse, dock med följande förändringar, nemligen: a) att intet slag af vågförda effekter hädanefter må i Banken eller Götheborgs Låne-konlor belånas, som icke under loppet af de näst före belåningen förflutna tio åren undergått uppvägning samt dervid blifvit, enligt författningarne, till sin fullgoda beskaffenhet granskadt och pröfvadt, hvarom våg-attesten skall innehålla bestämdt intyg; b) att egare till belånta effekter å Stockholms eller Götheborgs vågar äro fritagna från åliggandet att, vid reqvisition lill erhållande af våg-attest, specihcera panten, till stämplar, dimensioner, stångoch stycketal, äfvensom från skyldigheten att dylik specifikation, jemte våg-attesten, till Banken eller Låne-konloret aflemna. c) att alla hos Banken eller Lånekontoret nu befintliga eller framdeles ingifvande våg-attester öfver effekter, liggande å Stockholms och Götheborgs vågar, skola, -så vidt de deremot utgifna län icke under liden varda inbetalda, inom tolf månader från deras utgifningsdag, på det sätt förnyas, att ett ytterligare, genom låntagarens försorg, anskafifadt bevis af våg-betjeningen derom, att panten finnes i behåll och att derför ansvaras, tillställes Banken eller Låne-kontoret; börande således skuldförbindelserna för belåning af dylika effekter i Stockholm och Götheborg jemväl innefatta åliggandet för låntagaren att, vid påföljd af lånets utsökning, berörde föreskrift iakttaga; 18:o. Mom. 1. 1 afseende på belåningen af de i ('160) §:n uppräknade effekter gäller för öfrigt till efterrättelse: a.) Våg-attesterna skola innefatta bestämdt intyg derom, att de effekter, sorn belånas under loppet af de näst före belåningen förflutna tio åren undergått uppvägning samt dervid blifvit, enligt författningarne, till sin fullgoda beskaffenhet granskade och pröfvade. b.)
Gälle ock samma delningsgrund vid beräkningen af deras arf slotter, genom hvilka arfvet kommer; 4.0 att, i följd häraf, de efteråt kommande §§:s numer förändras så, att 14 §. blir den i5, och den /5 åter blir den 16 i ordningen; och 5:o att, i den föreslagna nya redactionen af 1 §. i 6 Cap. Jorda-Balken, måtte anföras den i5 i stället för den 14 $. Ärfda-Balken. Tvänne Ledamöters serskilde yttranden bifogas. Stockholm den 4 September 1834. Reservationer: i:o af Herr Grefve Sparre: ”Uti Lag-Utskottets beslut, att tillstyrka upphäfvande af den serskilda arfsoch giftorätt, som nu eger rum efter landsrätt emellan de olika könen, har jag icke kunnat deltaga. Till stöd för förändringen är hufvudsakligen åberopadt, dels att föräldrakärleken ej kunde göra någon skilnad emellan det ena eller andra barnet, hvilka efter naturlig rättvisa vore berättigade till lika andel af föräldrarnes egendom, samt dels alt qvinnans värde hittills blifvit allt för mycket misskändt. Föräldrars pligt är, efter min åsigt, att vårda sig om barnens uppfostran och sedermera tillse, att, der de kunna lemna någon egen - Lag-Utskottets Betänkande PT.o 122. dom efter sig, barnen må deraf tilldelas i raon.«f den enas större eller mindre behof. Nu mäste det vara uppenbart, att en sons uppfostran i allmänhet.är vida kostsammare än en dotters, och att han, som till mognare ålder kommen, skall sörja för slägten, jemväl måste dertill behöfva större tillgångar, än dottern. Att den naturliga rättvisan bjuder, att lika stor portion af egendom bör livar och en tillskiftas, kan jag ej heller inse; på samma grund skulle man, med utsträckning af principen, kunna säga, att den ene medborgaren bör tillkomma lika mycket, som den andre, eller att en ej får ega mera eller mindre än. en annan.
— N:o 279. i anledning af vackt fråga om rättighet för städernes Embetsoch Tjenstemän att deltaga uti CivilStatens Pensionslnrättning, ni. m. XV. B. 190. A. 3i3. XVI. E. 45. N:o 280. med förslag till sammanjemnkning och voteringsproposition, i anledning af RiksStåndens olika beslut i fråga om afskrifning af en i Saltpetter-fondens räkenskaper balancerad summa, utgifven såsom lån till Carl Gustafs Stads Gevärsfactori, XIV. A. 47- XV. E. 307. B. 381. A. 4°9* ■— N:o 281. med förslag till sammanjemnkning och voteringsproposition, i anledning af RiksStåndens olika beslut i fråga om Djeknepenningarnes utgörande, XIV. A. 47* XV. B. 38ti A. 409 XX. 22. A. 46> — N:o 282. i frågan om slutligt bestämmande af aflöningen till RiksStåndens. och Utskottens Canzlier. XV. B. 62, 242. Å. 394. XVI. U. 91. A. 117. B. 249. XVII. A. 35. B. 164. A. 4°5- — N:o 2.83. angående gratification åt StatsCornmissarien Tauvon. XV. B. 62. L 242. XVI. U. 140. A. 232. XVII. B. 32. A. 35. A. 471. B3:2. kN:o >84. i anleduing af väckt fråga örn förändring uti ( 207 ) fÖreskrifterne rörande inbetalning af lånemedel till publika cassör. XV. B. 62. A. 247.
E n påskafton. F ö r Iduu af Sune Folkeson. ^ ^ \ f v e r landsbygdens vida marker hade naf \ jö t redan bredt sin djupaste helgdagstystnad. Blott i Paris, där sinnenas evigt strömmande oro af intet hejdas, var lifvet sig likt. En van flanör skulle dock ha märkt, att på vissa punkter var cirkulationen till och med ökad. En sådan punkt var St. Lazare-statkmen. Sista tåget till Rouen och le Havre skulle gå om en kvart för att hinna i tid till den stora postångarens afgång till New-York. Fullpackade omnibusar stötte emot lika fullpackade hyrvagnar, så att de berg af kofferter, som tornade sig öfver dem, hotade att falla öfver fotgängarne, hvilka trängde sig emellan. Från de vidt uppslagna vagnsdörrarne svärmade resande af alla slag och kön ut och upp för de breda stentrapporna. u r e n Bland denna vimlande hop fanns en alldeles säregen grupp, så olik alla, att den väckte uppseende. Desse hade kommit till fots, de; icke ens en omnibus skulle de kunnat betala, ty vägen var lång och börsen tunn. Det var en grupp bleka män, magra af nöd, tärda af allt slags elände; en hop trasiga kvinnor, utslitna, klass-stämplade. De minsta barnen buro de på armen och något litet resgods, ännu tunnare än det lefvande, i handen. De voro utvandrare, som skulle bort: somliga för att dölja någon skam; andra för att ännu en tid bedraga den nöd, som här hemma trängde ut dem, hvart de vände sig. Och rundt omkring dem, där de trötta slagit sig ner på golfvet i stora vestibulen, uppstaplades så småningom deras små kistor, lådor och bylten: detta egendomliga slags resgods, som redan på långt håll skiljer sig från allt annat sådant genom den prägel af besparing, försakelse och kärlek, som ger det något så förtvifladt rörande och fattigt. Allra sist anlände två barn, bror och syster. Äfven på dessa, af nöd så utslitna, så slöa, så trubbade sinnen, gjorde de intryck, de ensamma, unga utvandrarne.
N:o 7, ang:de förklaring af 16 kap. 1 § ÄrfdaBalken; N:o 8, om ändring i 3 § och uphäfvande af 4 § i 3 kap. HandelsBalken; N:o 9, ang:de inteckning af aftal om nyttjanderätt till fastighet i stad; N:o 10, om ändring i ansvars-bestiimmelseu för uraktlåtenhet att öppna damlucka; N:o 11, ang:de ändring i tiden för revisions skillings nedsättande; Nio 12, ang:de ändring i 1 kap. 4 § GiftermålsBalken; N:o 13, om uphäfvande af bördsrätten i stad m. m.; samt N;o 14, ang;de en lag emot misshandling af djur. 41 Den 16 Januari. Föredrogs ånyo Konst.Utsk:s den 12 och 16 sisth December på bordet lagda Mern. N:o 59, med förslag till ändring af 12, 17, 19, 41, och 79 §§ KiksdagsOrdn., angide val af R. o. Adis Riksdagsmän. Hr Carleson Edv. Henr.: I min Utskis Betänk, vidfo gade reservation har jag i korthet uttryckt den mening, jag i frågan hyser. Jag skulle hafva upställt ett förslag till gemensam tanka, om jag hade trott, att majoriteten inom R. o. Ad. skulle ansett en förändring vara behöflig. I denna min öfvertygelse har jag blifvit stärkt genom samtal med en mängd enskilda Ståndsledamöter, och vid sådant förhållande har jag icke ansett mig behöfva upställa något dylikt förslag. Jag underkastar mig det beslut majoriteten kommer att fatta; men då jag det gör, kan jag icke underlåta att uttrycka den önskan, att aldrig på R. o. Ad. måtte komma att tillämpas det gamla ordspråket: »Quos perdere vult Jupiter de mentat». Hr. Ehrenhoff, Gust. Herm., anförde skriftligen: Konst.Utsk:s nu föredragne Betiink.
Till det förra slaget af statsskulder räknas jemväl de lån, hvilka, tillika med härå upplupna räntor, anses till fullo liqviderade derigenom, att för desamma utaf staten, under ett visst antal år, utbetalas en viss procent eller andel af lånets ursprungliga belopp. Denna årliga utbetalning benämnes annuitet, hvarföre dessa lån också kallas »annuitets-län». Beträffande sjelfva verkställigheten af den inhemska upplåning eller skuldsättning, som Svenska staten, enligt Utskottets redan uttalade öfvertygelse, bör underkasta sig, på det att fullständiga jernvägs-anläggningar jemte andra större och vidsträcktare produktiva företag måtte jemväl härstädes kunna utföras, har Utskottet ansett Slats-Otskollets Betänkande, M 272. 15 lämpligast meddela särskilda yttranden öfver några af de frågor, som härvid syna» företrädesvis böra tagas i betraktande, nemligen: a) angående lånesättet: Hvad Utskottet här ofvan anfört och yttrat, torde innefatta tillfyllestgörande skäl för Utskottets åsigt, att den skuld, hvarom nu är fråga, bör blifva fonderad. Den motsedda betydlighelen och långvarigheten af denna skuldsättning samt de dermed åsyftade ändamål synas också ovilkorligen fordra, alt lån, som staten genom densamma erhåller, varda å långifvarnes sida ouppsägbara. Låntagaren eller staten lärer deremot icke böra afsäga sig rättigheten att kunna återbetala samma lån, derest och då den finnér sådant med det allmännas fördel öfverensstämmande.
Denna Författn. var utan tvifvel i harmoni med 89 § Reg.- F:n, hvars motiv synes hafva varit att ställa alla sådana näringar under K. M:ts omedelbara lagstiftningsrätt som ännu ansågos såsom nya experimenter, deri nationens oförsökta krafter och saknaden af genom erfarenhet pröfvad kunskap förmodades vara i behof ej mindre af Regeringens vaksamhet — på det en ny näring icke skulle bli för samhället olycksbringande — än äfven af dess handledning såsom gagnelig i afseende på upställning eller organism. Men Grundlagens motiv och mening — i fall den var sådan — blef ingalunda af Regeringen npfattad på det sättet; hvadan ock, i saknad af all ledning, tillåtelsen ända till 1830 förblef alldeles obegagnad. Den s. k. Banklagen af d. 1 Mars åberopar samma 144, Dan 11 Mars. Kungörelse utan annan hänvisning än till hvad af K. 31. och märk! — äfven »R. St:r framdeles stadgadt varder». Genom denna lagerkändes sålunda formligen att lag för Enskilda Banker skulle stiftas enligt 87 § Reg:F:nl! Huru har man sedermera kunnat kringgå delta lagbud? Det är detta min historik skall söka ådagalägga. Omsider anmälte sig tre rika män i Ystad, erhöllo oktroy med stadfästelse på Bolagsreglor och Reglemente, derom blott här antecknas, att Banken Sökte och fått rättighet begagna formen af depositionsbevis, i stället för kreditsedlar; men icke heller nu förspordes någon lödning till förnuftig organisering och det bléf innan kort uppenbart, att, om än för de fä bolagsmännen inrättningen kunde vara vinstgifvande hög, den likväl såsom otillgänglig för all offentlig kontroll, medförde stor våda så att säkerheten för allmänheten hvilade mer på de tre Bankdelegarnes rikedom och karaktär än på förnuftig organism. Depositionsbevisen voro äfven i sig sjelf osanna, ty ingenting var deponeradt.
Och tiden måtte vara nära sin fullbordan, ty kätteriet utbreder sig med gräslig fart öfver jorden. Antikrist är redan kommen. Skapelseboken vittnar, att de fallne Guds söner, de onda andarne, närmat sig menniskornas döttrar. Antikrist är son af djefvulen med en jordisk qvinna. Han går omkring på jorden, infinner sig vid kyrkomötena, kläder sig i presterlig skrud och kallar sig med ett kristligt namn Athanasios. Predikanten afbröts i början ofta af brusande bifallsrop och handklappningar. Men dessa förstummades under talets fortsättning, ty Petros’ röst blef så genomträngande, hans vältalighet så öfverväldigande, som om han lånat ljungeldens sken och grafvens mörker till den tafla, han målade för den församlade menigheten, af Antikrists framfart och de yttersta tidernas förvillelser. Åhörarne bäfvade. Tusen bleka, förskräckta anleten voro riktade på talaren. Hans mun var brännpunkten för de tusendes blickar. Vid de uppehåll han gjorde, herrskade i rummet en hemsk stumhet, som i naturen efter ett åskslag, och menniskorna dernere i skeppens, deruppe i galleriernas halfskymning syntes förstenade. Clemens, som var i talarens grannskap, hade kastat sig på knä. Hans tårfyllda ögon voro riktade på de bundna Athanasianerna, med blickar, som varkunnade sig öfver deras fall och anropade dem att omvända sig. Petros vände sig derefter omedelbart till de närvarande Athanasianerna. Petros uppmanade dem att afsvärja djefvulen och den kätterska villfarelse, han ingifvit dem. Petros bad dem besinna, att deras öde inom kort skulle vara bestämdt för evigt, att döden väntade dem utanför kyrkans murar. Han fattade timglaset, som stod vid hans sida och påminde dem, att deras snart var utrunnet – att det sedan vore försent.
Jag har nämligen fått sorg efter gamle onkel Fritz, du kommer nog ihåg honom se ' n den der qvällen, då han bjöd oss på glace i Berns i vintras. Så träffade jag den artige chefen sjelf, och af en slump kommo vi in just på det här kapitlet, om hvilket jag nu så sakförståndigt predikar. Och när jag talade om Paris och Paris, så log han till sist och sade: » Ja, det är nog sannt, att dit ha vi här hemma ännu ej hunnit. Men ett godt stycke på väg äro vi, och om det roar damerna (ty, ser du, mamma var ined), så skall jag ha äran föra eder genom etablissementet. Domen sen sjelfva! » Naturligtvis roade det oss! Och tänk dig — det VI vilja särskildt fästa uppmärksamheten pä Iduns lämplighet för platssökande och platsutbjudande annonsÖrer, afvensom för alla öfrlga slags hade jag aldrig trott! Det var verkligen präktigt! Jag skall försöka, så godt jag kan, i korta ord beskrifva det för dig. I den eleganta butiken på nedre botten har du kanske aldrig varit, den är just i dagarne öppnad; de ha egentligen utstyrselsaker der nere och » La gracieuse », som gå i tusenoch åter tusental. T y när nu vi damer engång nödvändigt ska snöra oss, så. Ja, du förstår mig nog. Så ha vi den trefliga beqväma trappan till lokalerna i öfre våningen, der alla hattarne pro primo finnas. Det kan jag försäkra dig, att vi hvarken få nyare eller elegantare moder i Paris. Ett särskildt rum, som jag nu fick direkt besöka förstås, är det för sorgartiklar. Inte vill jag just önska dig få anledning att gå dit; men så pass mycket vackert finnes der att se, att man nästan kan komma att glömma åtminstone — en gammal onkel. Så långt känna väl vi Stockholmskor i allmänhet till den stora affären; men der bakom löljer en ännu större part, dit ej oinvigde i regel få blicka in, och der så att säga det inre maskineriet drifves — jag menar expeditionslokalerna för landsorten, ateliererna och magasinen.
Stockholm dan lo December 1865. Alfred Grandinson. - 334 - Kongl. Styrelsens för statens jcrnvägstralik underdåniga utlåtande, i anledning af en utaf Rikets Ständers Revisorer år 1865 gjord erinran. Stormäktigste, Allernådigste Konung! underdånig åtlydnad af Eders Kongl. Maj:ts, genom nådig remiss af den 20 sistlidna månad, Trafik-styrelsen meddelade föreskrift, att inkomma med underdånigt utlåtande angående hvad Rikets Ständers sednast församlade Revisorer i sin berättelse erinrat, beträffande vissa upplysningars meddelande i afseende å den vid statens jernvägar begagnade materiel, får Styrelsen i underdånighet meddela, dels att intet hinder möter för införande i Styrelsens årsberättelser af uppgift å huru stor del af den vid statens jernvägstrafik begagnade materiel blifvit under hvarje särskildt år inom landet tillverkad och huru mycket deraf måst från utlaudet anskaffas, äfvensom priset å hvarje persedel, dels att Styrelsen gått i författning om att ifrågavarande uppgift för år 1864 kommer att inflyta i nämnda års, nu under tryckning varande berättelse. Den nådiga remissen återställes underdånigst, och Styrelsen framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter: C. O. TROILIUS. Stockholm dea 18 November 1865. C. Limnell. 33B — Stnteri-öfvei styrelsens underdåniga utlåtande, med anledning af Rikets Ständers Revisorers yttrande i fråga om stuteriernas verksamhet. Stormäktigste, Allernådigste Konung!
Skrifvelse JW 69, Efter det Styrelsen för Allmänna Vägoch Vattenbyggnader, uti dess före innevarande riksdag till Kongl. Maj:t afgifna generalförslag angående understöd för allmänna arbeten, meddelat utlåtande i anledning af berörde ansökning, samt dervid anfört, att ehuru Styrelsen ansåge den föreslagna kanal-leden vara förtjent af synnerlig uppmärksamhet, samt att, derest företaget skulle kunna bringas till utförande, det didrag, som beviljades, borde utgå i form af anslag utan återbetalningsskyldighet, Styrelsen likväl, vid betraktande deraf att kostnaden för arbetena i allmänhet vöre högt beräknad och att rörelsematerielens anskaffande syntes tillhöra den enskilda företagsamheten, funne sig icke böra tillstyrka högre bidrag till företaget, än En Million Riksdaler, under förbehåll att vederbörande intressenter bekostade återstoden och ansvarade för farledens framtida vidmagthållande, förekom denna fråga till nådig pröfning i sammanhang med öfriga i Styrelsens generalförslag upptagna större arbetsföretag, men då upplysning saknades, huruvida något i orten bildadt bolag vore benäget att, emot åtnjutande af det utaf Styrelsen ifrågasatta belopp, utföra och för framtiden underhålla omförmälde kanal-led, fann Kongl. Maj :t sig icke då böra föreslå Rikets Ständer anvisandet af anslag till företaget. Sedermera har Landshöfdinge-Einbetet i länet, under den 16 nästlidne månad, till Kongl. Maj:t inkommit med dels utdrag af protokoll, hållet vid sammanträde i Luleå den 3 i berörde månad, utvisande att, sedan teckning till aktier för bildande af bolag till ofvanberörda företags verkställande inom orten egt rum till ett belopp af öOO.OOO Riksdaler, intressenterne vid nämnda sammanträde konstituerat sig till bolag, under benämning af ”Luleå kanal-aktie-bolag”, samt öfverenskomma att, derest minst En Million Riksdaler erhölles såsom anslag utan återbetalningsskyldighet, anlägga och för framtiden underhålla kanaler förbi Hedens och Edc strömfall, äfvensom anskaffa den för trafiken erforderliga transport-materiel, allt i öfverensstämmelse med den af Löjtnanten Schough uppgjorda arbetsplan, dels ock en af den utsedda Bolagsstyrelsen till Kongl.
Då skördarne under ifrågavarande fem åren varit dels goda dels fullt medelmåttiga, hafva de ock lemnat betydliga öfverskott öfver egna behof hvaraf hvete och en del råg oförvandlad afyttras i Hufvudstaden, men en re egendoma0rbelyd g h,tko“rner i form af bränvin från åtskilliga stör . .. Sädane f°r Örtens jordbruk gynsamma förhållanden hafva ei kunnat förfela att underhålla och lifva hågen för odlingar, hvilka, i mohn af ullig teorin få tig.* tlIlgän6ar» årllSen uPPväxa> och hvaraf några äro af ansen-1 Ouf*ZTR?det OChT .Riddaren af. Eders Kongl. Maj:ts Wasa-orden N Dufva har å säterierna Lina, Hanstavik och Tvetaberg, samt frälsehemmanen Meltveta och Morby 1 Öknebo Härad anställt odlingar lilien sammantagen rymd af 3„ tunne20 kappland, dels genom rothuggning, plöjning och branning af odugliga ängar och träsk, och dels genom uppbruknmg till åkergärden af odugliga beteshagar. Kammar-Rådet, äfven i Eders ‘ Befalll‘'ngshafvandes förra berättelse nämd såsom verksam lare, h 1 till en stor del beredt sig utrymme dertill genom förut skedde eli nu ytterligare foretagne vattensänkningar och dambyggnuder i fyra yar, hvilkas utlopp ian ägt disponera, och är för närvarande sysselsatt med ett ännu ofulländadt företag, att, genom uppbrytning och murning a en igenramläd mina, som upptäckts hafva fordom varit ledd från malmön 1 säteriet Anstads ägor under en hög stenbacke, framskaffa vatten tio säteris läsre Öfversten och Riddaren af Eders Kongl. Maj:ts Svärds-o-den P f hagelstam, hvars vidsträckta odlingar och vatten-afledningar å egendomen ^rcedna^e^ttdenM0^?
Då i öfrigt förekommer: att posten från Stockholm öfver Ystad och Greifswald till Hamburg går ett dygn fortare än öfver Danmark, oaktadt posten med samma snällpost, som går till Ystad, fortskaffas till Jönköping och derifrån utan uppehåll med postiljon affär das till Halmstad, hvarest den medtages af den snällpost, sorn går långs vestra kusten till Helsingborg; alt bref emellan Stockholm och Berlin befordras öfver Ystad och Greifswald på fyra dygn och nitton timmar, hvartill åter öfver Danmark och Hamburg åtgå åtta och ett halft dygn; att tid i samma proportion vinnes genom brefvexlingen öfver Ystad och Greifswald till alla Preussiska orter, i synnerhet Östersjohamnarne, hvilket förhållande säkrast kan bedömas deraf, att en mängd bref från Danmark till de Preussiska Östersjöstäderne afsändas öfver Helsingborg på Ystad och Greifswald; att den utländska porto-afgiften öfver Greifswald utgör 16 sk. för halft lod, men deremot öfver Danmark, äfven efter den enligt i83a års convenlien medgifne nedsättning, 32 sk. för lika vigt; och det obestridligen är en stor fördel för handeln, att, under den tid seglationen fortfar, ega en hastigare communication, så väl med bref och paketer, som för Passagerare och utsände Handels-expediter på Tyskland, hvartill postgången öfver Greifswald i betydlig nion bidrager, i synnerhet hvad östra orterna beträffar, samt möjligen inträffande politiska förhållanden kunna göra det till en nödvändighet, att ega en regulier postgång inrättad öfver Preussiska Staterne på sätt, som nu finnes öfver England och till det vestra Europa; äfvensom den dubbla postcommunicationen bidrager till en hastigare postgång till olika delar af Gontinenten, finner Utskottet, enär de båda postgångarne icke tillskynda Postverket någon förlust, utan tvärtom gifva vinst, sig icke kunnj tillstyrka bifall till den af Motionairerne före slagne förändring i afseende på utrikes brefvexlingen.