Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Länen högst nödvändiga; och sora andra medel för detta ändamål ej funnos att tillgå, samt af inkomne berättelser från öfrige Länen inhämtades, att å en del ställen, alla inkomsterne icke behöfdes, utan lemnade öfverskott till större och mindre belopp, så tillstyrkte Kongl. OrdensGillet i underdånighet hos Kongl, Maj:t den ändring i fördelningen af anslagen, att de för Gottlands och Götheborgs Lån skulle ökas, och i samma mon, för de Lån, hvilka syntes hafva öfverskott, minska». Denna ändring, den Kongl, Maj:t i nåder gillat, var för tillfället högst nödvändig och borde således ej kunna klandras. Det torde ej vara ur vågen att härvid erinra, det Lazaretterne ej äga någon del i Hospitalsfonden och att följaktligen anslaget af 15,ooo R:dr grundades, endast på Kongl. SeraphimerOrdensGillets frivilliga medgifvande, att affttå dem till understöd för Lazaretten. Om afgiften till veneriska smittans hämmande, efter behofvet kunnat ökas eller minskas, såsom nu, för kommande åren, blifvit föreslaget, så hade det icke varit svårt att efter hvad grund som helst stadga en gifven summa, till understöd för hvarje Läns Lazarett. Nu åter, når Lazarelten hade endast sin gifna treskillingsafgift, som hvarken kunde ökas g4 Den 6 Slugast: f m'i eller minska, var det nödvändigt att lämpa un: derstödet för Hospitalsfonden efter behofvet, ty annars skulle, då brist någonstädes yppades, all utväg hafva saknats till dess afhjelpande och ändamålet med understödet varit helt och hållit förfeladt. Kongl. SeraphiinerOrdensGillet har således vid fördelningen af nämnde anslag följt den billigaste grund, och torde derföre anmärkningen mot samma fördelning böra förfalla.
H e n n e s far och alla hennes vänner sade henne, a t t om hon gifte sig med ingeniör Viviers, skulle hon få gä klädd i fula klädningar hela sitt lif igenom, få laga sin m a t själf och aldrig gä på b a l. Men det afskräckte henne icke, hon visste, att om m a n h a r en smula smak, behöfver man aldrig begagna fula klädningar, och a t t laga m a t hade hon ingenting emot, eftersom George skulle äta den. I n n a n J e a n n e hunnit öfvertala sin far till a t t ge sitt samtycke tilL hennes giftermål, dog IDUN 18114 den gamle af ett slaganfall. Han hade icke sörjt för någon hemgift åt sin dotter, och det visade sig nu, att de lefvat betydligt öiver sina tillgångar. Fordringsägare döko upp från när och fjerran. J e a n n e ägde ingenting annat än ett elegant bo och så några dyrbara smycken efter sin mor, allt detta såldes nu i största hast och skulderna betalades. Då allt var undanstökadt, sade hon till Geo r g e: » Nu måste jag börja arbeta. » Hon hvarken grät eller beklagade sig, hon endast undrade hvad en sådan liten onyttig varelse som hon kunde duga till. George tog hennes hand i sin och frågade, om hon på fullt allvar var villig att lefva indraget, arbeta och försaka — om hon blef hans hustru, måste hon finna sig i allt detta. H a n ville icke öfvertala henne, hon måste själf af fri vilja välja men betänk, endast två, små rum. » Låt mig få de två, små rummen, » sade J e a n n e rodnande och lycklig. J e a n n e s vänner förutspådde henne alla upptänkliga olyckor med anledning af hennes obetänksamma giftermål, gåfvo henne råd, omöjliga att följa, och vände henne sedan ryggen, för hvilket sistnämnda hon var dem uppriktigt tacksam. E n s a m med sin George, började J e a n n e att ordna deras lilla bo. Från sitt forna hem förde hon med sig några småsaker — kära minnen, som hon af pietet ej velat sälja, och ett och annat som varit för mycket defekt för att finna köpare. Allt kom till nytta.
Antalet grindar å vägarne inom länet vid periodens slut är Länsstyrelsen icke i tillfälle att uppgifva, enär på de i detta hänseende inkomna uppgifter någon säker beräkning icke kan verkställas, vid det förhållande att kronobetjeningen vid beräkningen deraf utgått från olika grunder, så att någre upptagit endast de 20 Upsala län. Skjutsoch postbefordring. Sjökommunikationer. grindal’, sorn funnits på de allmänna landsvägarne, under det andra åter beräknat icke allenast dem, utan äfven grindarne å häradsoch socknevägarne; och som enahanda grunder hafva följts vid uppgifterna om antalet broar vid periodens slut, gäller, i afseende å dem, samma omdöme. Något nytt gästgifveri har icke under perioden anlagts, hvaremot ett gästgifveri blifvit flyttadt, nemligen ifrån Grans by i Grans socken till det af Håbo häradsboer för sådant ändamål inköpta Bålsta rusthåll i samma socken, å hvilket sistnämnde ställe gästgifverioch skjutshållningen tagit sin början den 20 Januari 1858; utgörande våglängden från Bålsta till närmast belägna gästgifvaregårdar, Tibble U mil, Litslena lf mil och Tunalund lf3 mil. o Ar 1860 var skjutsen upplåten på entreprenad vid 22 af länets 28 gästgifvaregårdar; och hafva entreprenaderna fortfarande visat sig vara synnerligt fördelaktiga, såsom på flerahanda sätt medförande betydlig lindring uti det för den eljest skjutsningsskyldiga allmogen tryckande skjutsningsbestyret. Postskjutsen har under femårsperioden bestridts antingen af innehafvare af postskjutsskyldige hemman eller ock af gästgifvare eller andre personer efter derom emellan dem och postverket träffade aftal. Kronobrefbäringen, som inom detta län icke är särdeles betungande, enär på de fleste ställen bref krono betjeningen emellan lätteligen kunna med allmänna posterne fortskaffas, har, der kronobrefbäring erfordrats, af vederbörande i vanlig ordning fullgjorts.
Legeringskormen, anse Utskotten sig bskvs tillfyllest äciagalagt uti prsemisserne till clet förut algilcie körslsget, ocli linnes dessutom inom Liks-Ltänden pä ett sä upplysande sätt vissclt, stt Lltskotten, till svsr ä cienns anmärkning, endast bebökvs Zbeiuips innebället sf cieras förut algikne Letänkande, i -förening med bvsd inom lieie sf Liks-Ltänden i detta skseencie ^t>- tradt blifvit. tkf bvsci nu är vorclet snförcit, tro Utskotten clen slutssts oelc vara. gifven, stt clet är, leire tillämpningen sk bsgen eller cless noggrsnns bandbällande, utsn fränvsro sk Lag eller förlgmsncle sf cless kialt, som gikver gruncisci snleclning frukta inträdandet sf ett Levolutions-tillstsnd eller viljornas tygellös» utökning. tktt ett tillstänci, som forcirscle clenns bsgs tillämpning, vore för bundet bögst ol^oLligt, derom kan nugot tvifvel ej ägs rum; men Utskotten äro äkvert^gsde stt L.. Lt:r, i den nion de inse vädsn sk ett säcisnt tillständ, skolavsra sngelägne stt undvika ätgärcler, bvilks mäste balda dulike olyckor till följd; ifrän b vilken Iltiätande, l^:o 28. 369 synpunkt Lltskotten suse denus Lag utgörs ett »vtt band pä k. Lt:r, stt sl Länkens tillgängsr, för Listens bebok, icke i nägot ksll görs ett ingrepp, som skulle rubbs Länkens bestäud; ocb bskvs Utskotten slltsä funnit de mot Laglorrlsget i det liela gjorde snmärkningsr ej kunns verks nägon ändring uti den sf Utskotten förut yttrade öfvertygelse, stt ät den körn^sde försäkran k.
Öfver denna underdåniga framställning hade på nådig befallning Förvaltningen af Sjö-ärendena, efter det Befälhafvande Amiralen i Carlskrona blifvit hörd, under den 8 Februari nästlidet år inkommit med underdånigt utlåtande, deruti, efter meddelad upplysning om grunderna för utgörande af beklädnads-skyldigheten i allmänhet, såväl vid indelta infanteriet som vid båtsmanshållct, Förvaltningen funnit det vara utredt, att rustoch rotehållarnes vid Flottan skyldighet att förse båtsmännen med beklädnad från början varit mera vidsträckt, än rotehållarnes vid Arméen i afseende på soldaterne; vid hvilket förhållande och då rotehållarnes åligganden i öfrigt vore i det närmaste lika vid Arméen och Flottan samt rustoch rotehållarnes vid Flottan vidsträcktare beklädnads-skyldighet vid roteringens uppgörande otvifvelaktigt varit tagen i betraktande, enär båtsmans-rotarne i allmänhet utgjordes af liera hemman än soldatrotarne, bemiilde embetsverk ansett, att en eftergift af samma beklädnads-skyldighet i sin helhet, såsom för Arméens rotehållare alltsedan år 1857 egt rum, skulle för rotehållarne vid Flottan innefatta större fördel, än som de förra tillgodokommit.
Dessa varor äro mångfallcliga, såsom utländsk Tobak, Vin, Caffe, Thé m. fl. d-, och förmodar jag, att ingen skulle härigenom ruineras, men Staten komma i tillfälle befordra något godt, sorn ej hade svåra följder. Skulle detta ej låta verkställa sig, hvaruti jag finnér ingen svårighet, förenar jag mig till alla delar och instämmer uti det project Hans Excellence m. m. Herr Grefve Ruuth förlidne Plenidag afgaf. 2.'o Att de Fabrikörer, som någorlunda i det stora sökt uppbringa sin Fabriksrö. reise, hvilka visat sig äga fullkomlig kännedom af allt, som till des Fabriks handtering hörer, samt uppvisat goda varor till någorlunda godt pris, blefvo berättigade till förskotts-lån, hvilka på längre eller kortare tid fingo i rörelsen innestå. g;o Att ett res-stipendium af ManufacturFon* den, hvartannat eller hvart tredje år, beviljades den Fabrikör, inrättare eller bedrifvare, som visat sig hafva stadgad kunskap i Fabriksmechanik och kännedom Den 19 April. 447 i utöfning af allt, hvad till Fabriks handtering hörer. 4:0 Att alla behöfTga rudimaterier, som inom landet ej kunna i tillräcklig mingd vara att tillgå, matte tullfritt fa inkomma. 5:0 Att alla tull - auctioner å i beslag tagna lurendrägeri - va<or aldrig mer matte tillåtas på andra vilkor, än att vatorna exporterades. Öfvertygad om den goda verkan förenämnde skulle åstadkomma, får jag af Tit. ödmjukast anhålla, att dessa mina oförgripliga tankar blifva med öfriga Respectiva Stånden cornmunicerade, för att sedermera till det förlidne Plenidag beslutna Utskott behörigen remitteras och till granskning öfverlemnas. Communication med de öfriga respectiva Stånden af det nu upplästa Memorial blef Författaren tillåten, men rörande den begärda remissen till det särskildta Utskottet, erinrade Herr LandtMarskalken, att detsamma ännu ej vore af de öfriga RiksStånden bifallet. Herr Printzenschölds Memorial lades på bordet.
Det är så förfärligt att tänka, att jag kunnat förebygga allt, om jag inte varit så sorglös ocb så omisstänksamt lemnat henne i dina händer — » » Mina anfäktelser, som du kallar dem, voro i full öfverensstämmelse med hennes egen önskan. Hon ville ha e » lifsuppgift — » » Ja — en uppgift att lefva for; den du gaf henne blef hennes död. Om hon fått välja mellan din lifsuppgift och den jag ämnade erbjuda henne, hade hon valt min. Nu har du stulit hennes unga lif och gjort hela min framtid dyster och fattig. Han talade i trött ton, utan en skymt af förebråelse. Tårarna runno stora utför hennes kinder; om hon kunnat slita ut sitt hjerta och köpa honom litet lycka derför, skulle hon ha gjort det. Hon längtade att få falla ner vid hans fötter, omfamna hans knän och tigga honom om förlåtelse, men hon vågade icke. » Hvar var det? » frågade han plötsligt och såg upp. » Hvad menar d u? » » Hvilket fönster var det? » Hon stod en stund orörlig och gömde handen i klädningsvecken. Till sist förde hon långsamt upp den oeh pekade på det högra salsfönstret, utan att se ditåt. Han gick fram till fönstret och stod der en stund, med ryggen vänd utåt rummet. Men så föll han ner på en stol, lade armarna i kors öfver fönsterbrädet och gömde ansigtet mot dem. Hon såg, att hans breda axlar krampaktigt ryckte till ibland, men hon hörde inga snyftningar. Hon stod bredvid honom och tog icke sina ögon från detta kullriga, välbildade hufvud, som Huskurer. Ett oskadligt, verksamt medel mot diarré bos späda barn är rent pulveriseradt gummi arabicum, hvaraf en rå- gad tesked upplöses i en balf kopp hett vatten. A f denna qvantitet ingifves en tesked i sender under loppet af ett dygn (kan också inblandas i barnets mjölk). Emedan lösningen lätt surnar bör ny sådan dagligen göras. Detta medel botar äfven långvarigare tarmkatarrher hos barn. Finsk husmor. Medel mot brännskada.
Om de icke kunna fullkomligen hjelpas, måste dock något vara bättre än intet, då man kan få mera framdeles. Det är äfven en annan fråga i den Kongl. Propositionen, som till någon del ingår i denna. Det är frågan om pensioner åt Generaler, vid fylda 65 år. Jag anser det begärda anslaget härtill behöfligt och af rättvisan påkalladt; men det har blifvit sagdt, att de skulle öfverflyttas på Indragnings-Staten. Man bör då tillse, om penninge-tillgången på denna Stat är sådan, att man äfven kan hålla hvad man lofvar. Slutligen har blifvit hegardt alt till accordernas afskaffande, ett Kreditiv skulle D en 22. December f. ni. 7i leranäs till StatsContoirets disposition. För min del skulle jag gerna tillstyrka detta Creditiv, om något sådant Reglemente dervid kunde bifogas, som försäkrade oss, att ändamålet kundehållas vidmakt, ochatticke accorderne, sedan Creditivet blifvet väl medtaget, komme att rasa lika otygladt som förut. Erfarenheten visar, att flere regleringar i detta afseende blifvit gjorda, somliga med, andra utan Statens bidrag; men har det icke likafullt liändt, alt större accorder innan korrt blifvit medgifna. Då sådant kunnat hända hittils, kan det äfven hända hädanefter. Om icke sådant kan på ett kraftigt sätt förekommes, måste jag för min del afstyrka ett förslag, sorn icke kan komma att gå i verkställighet, så länge obegränsade och osäkra accorder kunna komma ali existera inom hvilken Svensk Embelsmanna-corps som helst. Hans Eoccellencc Herr Gref ven och LandtMarskalken tillkännagaf, alt Plenum komme klockan half lill 6 i eftermiddag att fortsättas. Friherre Palmstjerna j Carl Otto: Herr Grefve Frölichs yttrande, att ”det ”må icke mycket tagas i betraktande huruvida vi kunde göra en resistance mot vår ”Östra granne,” är en tanka som jag hoppas högst få, aldraminst på detta rum, någonsin skola dela. Utan att gifva luft åt den 72 Den 22 December f. m.
Re v isor er lie. i denna §. omförmält, har Stats-Kontoret, genom nådig Remiss från Eders Kongl. Maj:ts FinansDepartement, anbefaldt att i samma ämne afgifva Utlåtande, underdånigst andragit: ”Jemte Tabeller öfver dispositionerna åren 1842 och 1843 å anklaget för extra utgifter, hafva Revisorerne, i anledning deraf, alt år ”1843 tvänne summor å tillhopa 1,300 R:dr blifvit anordnade under ”rubrik: till af Kongl. Majit kända behof, med erkännande, att utgifter understundom förefalla, hvilka både äro oundvikliga och af natur, ”att hvarken kunna eller böra verificeras, likväl ansett vida lämpligare, ”att någon viss bestämd summa för sådana föremål å stat anslås, än ”att, som nu är fallet, ingen gräns för den nådiga dispositionsrättig”heten blifvit bestämd.” ”Sjelfva titeln: extra utgifter, utmärker, att i och för Sats-Verket "och det allmänna förekomma åtskilliga oförutsedda behof, hvilka vid ”stats-regleringen icke kunna på förhand till belopp bestämmas, och — 333 — "att fördenskull det af Rikets Ständer ansetts nödigt, att för sådana "behof en viss summa i stat afsättes. Någon utbetalning kan eller får "naturligtvis å detta anslag icke ske, utan särskildt nådigt förordnande "af Kongl. Majit, till hvars nådiga disposition detsamma är stäldt.
Hr Cederseh jöld, Pehr Gust.:' Jag får blott vördsamt hemställa-, om det ej vore bäst att föredraga detta memor. punktvis, för att vinna mera ordning i discussionen och lättare komma till det mål, som åsyftas. Jag anhåller, att propos. måtte framställas, huruvida Ståndet icke dertill behagar samtycka. Frill. Den 6 October f. m. 57 Frih. Ehrenborgh, Casp. Wilh.: Ehuru jag fullkomligen förenar mig med Hr Cederschjöld derom, att, när vi komma till discussion öfver sjelfva ainnet för Utsk:s betänk. det må framställas §:vis, så vidt ej äga sammanhang med hvarandra, tager jag mig likväl friheten anhålla, att vi först måtte disputera och afgöra den fråga, som här blifvit framställd af Frih. Cederström. Denna fråga bör först afgöras, och den kan ej afgöras på mera än ett sätt, nemi. derigenom, att Hr Gr. o. Landtm, tillkännager, huruvida han delar Hr Frih:s åsigt. Skulle Hr Gr. o. Landtm, tillåta, att discussion i den frågan först må försiggå, på det man ej må låta genom Hr Frih:s framställning förleda sig till en oriktig uppfattning i afseende på lagligheten af de anmärkningar, som vid betänk, kunna göras, anhåller jag att äfven derom få säga några ord. Hr Cederschjöld: Sedan den fråga blifvit väckt, huruvida Constit.Utsk:s grundlagsförslag kunna af RiksStm ändras, eller rättare, huruvida såsom deras gemensamma tanke anmärkningar kunna göras, som innefatta ändringar eller tillintetgörande af vissa delar utaf Utsk:s förslag, skall jag utbedja mig att derom få yttra några ord, och isynnerhet gifva en historik af de hithörande grundlagsstadgandenas tillkomst. Uti 81 § Reg.F. stadgas visserligen, såsom Frih. Cederström anmärkt, att ”R. St. må icke å den riksdag, då Utsk. någon sådan ändring föreslår, utan först å den nästföljande, derom besluta/’ Det synes deraf, som hade lagstiftaren velat betaga R.
I a^a frrgo w n 5'rmed g-menfkap ägr, aR<ddarruS -kucitlL» TäÄor , äfvensom horo r al gg-r, a' i andh-rs >» dea ordning som bör i. -g.» t'0'N Rirdarhusek, anteckna och up'or>a dc v Mation-r o-a tsräti R e skaret och Adela a g , trl;e, ar de emella S änden , öflig a kr!» «tuottsr l lidra inktt. g -a. Derjäm e äligger Rt0«- . arduo-r-'ilc»1sn» ar U'der roa-an de Riksdag, tvid Rcodarhu - U ^ro:tetS sammanträden alltid wara tilsiädes; samma stadig?et ia.ttageS af Kammererareti, jvm för sina Lzriga görvrnäl i tjenste», har 93; «k sig rätta, efter hwad, det för Låssan utfärdade lil täning S-lkeAl-omsntL sörestrifwer. ZD Förbry^er sig någon emot RiddarhusOrdningen, har chjlcalLn, at de böter, hwilka ä sadan; förbrytelser aro utsätta, gmast uttaga, eller den felande i widrigt fall, inför Riddarhus-U stöttet läta genom Waktmästaren upkalla, och der ut Påstående göra.
Den behagliga om än ej stora rösten med dess säkra teknik samt det dramatiska temperamentet väckte redan nu någon uppmärksamhet, och hon fick därför under vinterns lopp försöka sig i flere uppgifter, såsom Serpolette i » Cornevilles klockor » och såsom Adéle i » Svarta dominon ». Efter denna första framgång återvände sångerskan till Stockholm och återtog sina sångstudier, hvilka hon för samma lärare fortsatte till början af år 1 8 8 0, då hon uppträdde å Nya teatern i Stockholm i titelpartiet i » Madame Angots dotter ». Många af våra teatervänner hafva säkert i angenämt minne från den tiden hennes utförande af såväl nämnda parti som af Stella i » Tamburmajorens dotter », Silvia i Mozarts » Teaterdirektör », Jeanette i » Jeanettes bröllop », Irene i » Drottningens spetsnäsduk » m. fl. uppgifter. Detta forcerade inlärande af en mängd nya roller hade emellertid angripit sångerskans hälsa, och vintern 1 8 8 1 — 8 2 företog hon där för en utländsk resa, hvarvid hon jämte hr Dannströms familj hufvudsakligen vistades i Nizza, där hon äfven med bifall lät höra sig å några konserter. Efter hemkomsten till fäderneslandet beträdde hon för första gången vår förnämsta lyriska scens tiljor såsom Némea i » Konung för en dag ». Vid inträdet i detta senare skede af sin konstnärsbana å hösten 1882 mottogs sångerskan med stor sympati af vår musikaliska publik och den, som uppdrager denna lilla lefnadsteckning, meddelade härom i en tidning: D e n unga sångerska, som i går uppträdde som Némea, debuterade med en framgång, hvartill vi knappast kunna erinra oss hafva upplefvat ett motstycke. Fröken Anderssons stämma är ej af den beskaffenhet, att den förmår uppbära de ansträngande partierna i den stora operan, men på grund af röstens stora böjlighet och präktiga koloraturförmåga, den intelligens och musikaliska smak, hvarmed den unga sångerskan omfattar sin uppgift, samt genom sitt vårdade och naturliga spel, är fröken A. för vår lyriska scen en förträfflig acqvisition, som särskildt i den franska opera comiquen torde böra söka sina uppgifter och som vi hoppas, att teatern länge må få behålla.
Af den 23 sistledne Martii, derut? Utskottet utbedt sig Riksens Ständers förordnande, hvarest, antingen i Kongl. Stats-Contoiret eller tilläfventyrs i Riksens Ständers RiksgäldsContoir, Boktryckaren finge anvisas att efter hand och i den mohn Tryckningen skulle be - Den i April. talas lefverera de exemplar af Bihanget till Riks-Ståndens Protocoll, hvilka icke lemnäs till Boklådan. 2:0 Af den 23 sistledne Martti, deruri Utskottet af anförde skäl tillstyrkt en förändring uti Utskottets, af RiksStånden redan godkände Förslag till Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse till Kongl, Maj:t, angående anstånd med indrifvande af den å Vesterbottniska Länet ännu återstående del, som skill erläggas af Innevånarne i Norrbottens Län. Upplästes följande från de öfrige RiksStånden ankomne ProtocollsUtdrag, nemligen från Högvördige PresteStändet: Af dea 17 sistledne Martti. 1:0 Om Återremiss af Statsoch Banco-Ut* skottens Betänkande, i anledning af den delaf Kongl. Maj;ts Nådiga Proposition d. i<5 Decemb. 1^17 om allmänna Peninge-rörelsen och Myntvärdets upprätthållande, som angår Malmö-, GöthaCanal-Bolagssamt Götheborgs Discont-Verks utredning. 2:o Om anmodan till Constitufions-Utskottet att inkomma med uppgift å de Förslag till ändringar i Grundlagen, som af samtelige RiksStånden blifvit antagne. 3:0 Om bifall till Lag-samt Allmänna Besvärsoch OeconomiaE-Utsknttens Utlåtande, i fråga om lös#ns beräknande för Skattehemman, Arfvingar emellan, samt gräns för Hemmans* klyfningar. Jf den 1 g i nästlidue mänad, med underrättelse att Preste-Ständets 1:0
Hypoteksbanken må ej företaga upplåning, ställd på viss årlig afbetalning eller utgifva obligationer, lydande på så beskaffade lån, utan så är alt vilkoren dervid äro förenliga med de grunder, som för sådana låns ingifvande till Hypolheksföreningarnes delegare finnas till efterrättelse fastställda. § 9. Hypoteksbanken vare berättigad att, för tillfälliga, al förut ingångna förbindelser föranledda behof, upplåning verkställa mot obligationer, som på inlösen elter uppsägning lyda ; dock att dessa obligationer ej må ställas på kortare uppsägningstid, än Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse N:o 01(10. 451 sex månader, och ej på lägre belopp, än 200 R:dr R:mt; börande för öfrigt i afseende å säkerheten och länevilkoren äfven härvid iakttagas hvad i § 8 är sagdt. För utlemnande af amorteringslån till Hypoteksförening må Hypoteksbanken ej utgifva obligationer, ställda på uppsägning. Har upplåning mot obligationer, ställda på uppsägning, egt rum, varde, der ej inlösen af dessa obligationer förut kunnat ske, den sålunda upplånta summan inberäknad i det amorleringslån, som näst derefter uppgöres, och del pä uppsägning ställda lånebeloppet dermed återgäldadt. § io. Hypoteksbanken åligger att, vid all den upplåning, densamma till utlåning åt Hypotheksföreningarne ombesörjer, noggrannt tillse, all tillräcklig säkerhet derför i jordegendom ställes och under hela afbetalningstiden bibehålies i enlighet med de grunder, som i sådant alseende bestämmas genom särskild Förordning, angående de allmänna vilkor, som för Hypotheksföreningars bildande och framtida verksamhet skola lill efterrättelse lända.
@åfom fåbana attfeö: 22 Sfttl8bflfl8.a3cfliit 1866. 1. be Ritther almänna lagen urtager fåfom laga förfall; 2. alber öfwer femtio år; 3. att beit walbe tillförene fåfom Sftifgbaggman Bemiftat tre lagtima 91itg* bagar. 3lffägelfe af 9ti!gbaggmannauppbrag, font göreö toth maltittfäfte, pröfwaö af matförråttarcn. @!er affägelfe efteråt, meitan fftilgbagar, prcfmaö ben af åvoitun* geng 33efaItntngSl;aftoanbe. § 22. 1. Slr någon tniffnöjb tneb loa! till CRt!öbag?nian i Stnbra hammaren, må Ifan beröfmer anföra Bcfmär tjog jvoitttngeng IBefattninggtjafmanbc t malorten elter, ber fråga om mat för flera [taber tjanbtagtg inom färffitba tån, tjog 33efattitingö Bör titt Haganben uttemnag; odf [fatt Ifan, mib förtuft af talan, fift inom åtta bagar efter malförråttningeng fint ittgifma fina Bcfmär titt konungens 23efattningg* tjafmanbc, font, på fått i 11 § ftabgaö, letnnar meberBöranbe tittfåttc att fig för* Hara fant t fift innan nåfta bagg utgång, efter bet ben för förftaringg afgifmattbe Beftåmba tib tittånbatupit, fitt utftag i målet tttfårbar. 2.