Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den siste värde talaren hade obestrideligen rätt i sitt förmenande, att han skulle mötas af det påståendet att ifrågavarande belåuingssätt ej vore bankmässigt. Deremot tror jag han hade fullkomligt orätt, då han påstod att banken kunde, i hvilket ögonblick sorn helst, nedflytta det belånade silfret i sina hvalf och begagna detsamma lika med den öfriga silfvervalutan. Detta är ett fullkomligt misstag, enär banken ej får vidröra panterna förr än lånet nr förlället d. v. s. efter sex månaders förlopp. Som oss alla är bekant, är grunden för bankosvstemet det, att banken aldrig får hafva mera sedlar utelöpande, än hvad som motsvaras af den metalliska valutan och derutöfver 30 mill. rint. Vid i tråg vide belåningssätt vore banken nödsakad, att, då lån söktes, utgifva nya sedlar, utan annan motsvarighet, än det belånade silfret, hvilket ej af banken får tillgripas förr, än lånet är förlället. Häraf faller ju af sig sjelft, att, om denna lånerörelse bedrefs i stor skala, banken under kritiska penningetider kunde komma i ganska svår belägenhet, alldenstund den blefve nödsakad att utgifva sedlar till större belopp, än hvad som egentligen motsvarades af metallisk valuta, hvaraf följden skulle blifva den, at.t den måste vid invexling använda sina egna öfriga silfvervalutor. Det är visserligen sannt., att Banken vid vexelköp ntgifver sedlar utan 1) en 21 ,T annevi. 161 utan motsvarande metallisk valuta, men det är den stora skillnaden mellan dessa tvenne belåningssätt, att banken vid sistnämnde fäll kan, i händelse af behof, försälja dessa vexlar, hvilket ej låter sig göra med det pantsatta silfret. Skulle denna lånerörelse deremot endast begagnas i smått, hvilket sannolikt blefve fallet, så skulle ju banken i och med detsamma blifva förvandlad till ett assistanskontor. Då således förslaget både ur praktisk oell theoretisk synpunkt förefaller mig olämpligt, så anhåller jag om bifall till Utskits gjorda hemställan. Hr af Robsahm, Carl Reinhold:
Stms Just.-Ombudsmans Suppleant utsedd. Ut supra. G. Lagerbjelke. C. J. Heurlin. A. M. Brinck. Nils Pehrsson. Uppå Hr Gr. o. Landlm:s i ani. häraf gjorda hemställan, beslöt R. o. Ad. att Exped.Utsk. skulle genom utdr. af prot. underrättas om utgången af dessa val samt anmodas upsätta och till RiksSt:n inkomma med förslag till Förordnanden för de valde samt lill underd. skrifvelse derom till K. M. Uplästes till justering och godkändes nedannämnde från Exped. Utsk. inkomne förslag till R. Stms underd. skrifvelser till K. M.: J\s 9, i anledn. af K. M:s Nåd. Propos., ang:de nedsättning i årliga ackords-amorteringsbeloppet för Landshöfdinge-tjensten i Calmar; JVs 10, nng:de ändring i sättet för folkskole-afgiftens öfverlemnande till skolstyrelserne; JVt 11, angmle revision af föreskrifterne i afseende på eder och deras användande; Den 22 Februari f. m. 171 Jtä 12, ang:de verkstäld omröstning öfver Högsta Domstolens Ledamöter; samt M 13, ang:de Riksdagens förlängande en månad. Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande BankoUtsk:s d. 11 och 16 dennes på bordet lagda Utlåt. M 14, öfver K. M:s Nåd. Propos. och inkomne motioner, ang:de Decimalsystemets tillämpning på Rikets mynt. 1 :sta punkten, innehållande hemställan, alt R. St:r må besluta, alt decimal-syslemet skall i afseende på Rikets mynt tillämpas. Hr von Hartmansdorff, Äng.: Jag anhåller alt först få fästa Ståndets upmärksamhet på de särskildta skiften, som detta ämne undergått, emedan jag kommer att sedermera åberopa dem. Efter det myntbestämningen var gjord år 18150 och silfverutvexlingen börjats 1834, begärde R.
Då nemligen Kongl. Maj:t, i Sitt Nådiga Tal till Rikets Ständer, vid Riksda - 6 Statsoch Bevillnings-Utskottens Utlåtande, AT:o 22. gens öppnande, förklarat Sig inse vigten och behofvet af den inre förvaltningens förenkling och vilja åt denna angelägenhet egna Sina oafbrutna omsorger, saint fråga sålunda är å bane att på ett enklare och mera ändamålsenligt sätt reorganisera styrelseverken, så synes det för närvarande icke vara lämpligt att öka antalet af dessa Verk med ett nytt, utan tiden dertill först vara inne, sedan en sådan reorganisation försiggått och om någon lucka eller brist deruti visat sig. I betraktande häraf och då dertill kommer, att den föreslagna central-bureauens inrättande sannolikt skulle, i anseende till derstädes behöllige tjenstemäns aflönande samt effecters anskaffande och underhåll, medföra åtskilliga hittills opåräknade kostnader för Stats-verket, utöfver de, som för anslalteF af enahanda syftemål, såsom Commissionen öfver Tabell-verket och Commerce-Collegii statistiska C011- tor, redan utgå, få Utskotten tillstyrka, att Herr Grefve Frölichs ifrågavarande motion icke må till någon åtgärd å Rikets Ständers sida föranleda. Stockholm den 12 December 1S44* Reservation af Herr Friherre Tersmeden, IV.:
Han hade en tydlig förnimmelse af att inne i hans hjärna befann sig ett stort mörker, som skymde bort hans forntid. Så snart han sökte påminna sig en sak, var det som att försöka leta reda på något inne i ett mörkt rum. Men då han spelade, vek en del mörker bort. En qvinna af vår tid EN QVINNA AF VÅR TID KARAKTERSTECKNING AF STELLA HELSINGFORS THEODOR SEDERHOLMS BOKTRYCKERI MDCCCLXVII Företedt: L. Heimbürger I MELLAN GAMLA OCH NYA VERLDEN Det förvånar mig att er fru kan vara så modig ehuru hon blott är en qvinna, sade gamla miss Brown, som satt på däcket af ett från Amerika till Liverpool återvändande ångfartyg. I natt var hon helt lugn och tröstade alla, då jag, som eljest ej är så lättskrämd af mig, ej kunde annat än uppsända en innerlig bön till vår Herre, ty på någon räddning vågade jag icke mera hoppas, då hela besättningen ropade att elden var lös. Ni må tro att det ej stod länge på innan jag var ute från sängen, och skyndade i bara kjolen upp på däcket, men när jag kom dit och såg det vida hafvet rundtomkring, och blott hörde gråt och kommandorop, samt såg kaptenen blek som ett spöke, stackars karl! då kommo tårarne mig i halsen, ty ni skall veta, miss, att jag alltid, då jag ser någon gråta, erfar en så märkvärdig känsla att jag måste börja gråta med; men det är ej heller någonting att undra öfver, ty jag har blifvit så vek om hjertat allt sedan den gudfruktige missionären m:r Johns så vackert talade med mig om Gud och våra kristliga skyldigheter. Men i natt, då alla skreko och vredo sina händer, såg jag med ens er fru helt lugn gå öfver däcket och tala några ord med kaptenen, och då hon återvände derifrån, var hennes ansigte så fridfullt, att jag trodde all fara var förbi; men se nej, hon gick blott till de mest förtviflade och tröstade dem; hon talade om Gud, som hjelper i nöden och om mod i faran, och sade så många vackra saker att jag riktigt fick lust att bedja.
Jag har sagt ait uti det af Riksstånden bifallne StatsUtskottets Betänkande , likasom uti den föreslagna underdåniga Skrifvelsen står ganska tydligt och bestämdt, att Riksens Ständer besluta ait de ifrågavarande Csssorne skola revideras ; Om deri sedan står att Riksens Ständer tillförse sig att Kongl. Majtt sanctionerar detta Riksens Ständers beslut, eller att Riksens Ständer anhålla att Kongl. Maj:t ville befalla vederbörande att aflemna räkenskaperna till revision, har jag sagt, stt jag aosett detta efter min öfver - 200 Den 2 September c. ?n. geise icke skäligen kunna leda till olika resultat, emedan ordet medsanction här icke synes kunna förstås annat än bifall för verkställighet af beslutet. Jag hemställer om, af detta yttrande någon minsta anledning (innes att tillägga mig det uttryck som Friherre Anckaisvätd sagt, att jag haft, så mycket mera som aldrig någon fråga uppstått, att anse de klandrade termerne i den underdåniga sknfvelsen innebära någon Riksens Ständers underdåniga önskan otn Cassornes Revision, utan blott cn anledning, att Kongl. Maj:ts sanction å Riksens Ständers beslut i ämnet skulle erfordras. Herr von Hartmansdorff: I början if denna Riksdag, tog jag mig friheten föreslå, att Utskottens Betänkanden skulle så uppgöras, att förslagen till beslut skiljdes ifrån raisonnementerne. Det ansågs då öfverflödigt, men man förnimmer nu skadan af denna sammanblandning. Den ena gången efter den andra inmängas raisonnementer och beslut i Ut kottens Betänkanden, så att man svårligen kan hafva någon klar öfversigt af hvad man beslutar, och att man invecklas i svårigheter vid expeditionerna. Jag tror visserligen, med Grefve von Schwerin, att man kunde skilja raisonnemsntet från beslutet, men antingen man vill göra det eller vidtaga den utväg jag föreslagit, kan man ej undvika återremiss, den jag följakteligen yrkar. Jag upprepar, att här icke är fråga om annat än det att Riksens Ständer, som förnyat samma beslut som vid sista Riksdag fattadis, äfven må uttrycka sig i samina ordalag.
Vidare hafva 2:ne andra Stånd afslagit den tillökning af 300,000 r:dr, som Utsk. tillstyrkt för manufaktur-diskonten. Här linnes således redan 800,000 r:dr att tillgå. Denna tillgång skall naturligtvis af BankoUtsk. i lånerörelsen ulletnnas på eli eller annat sätt och troligtvis blir det då fördelaktigast att utlemna den i kreditiv-väg, vare sig att BankoUtsk. finner ändamålsenligt att bestämma åt hvilka dessa krediliver böra lemnäs, eller ock öfverlemna det åt bankofullmäktiges skön. Emellertid beder jag, alt vid en blifvande återremiss få anmärka, att det bör uttryckligen utsättas, att det ej må vara endast åt enskilda personer, som kreditiven lemnäs. Vi hafva enskildla bolag och korporationer, som i fullt måll böra kunna sägas göra det gagn och allmän nytta att de fullkomligt så väl förtjena att understödjas med kreditiv, som enskilde personer. Jag ber ock att få fästa uppmärksamheten derpå, att kreditivbeloppen i privatbankerna nu sällan begagnas mera än till hälften, hvilket väl också skulle blifva fallet i R. Sirs bank, så alt man af en utvid - 254 Den 22 April. gad krediliv-rörelse der icke beliöfver befara så stor förökning af sedelstocken, sorn sjelfva nominella beloppen utvisa. Jag yrkar således återremiss af denna punkt. Hr Ribbing, Arvid: För den som något mer, än här i allmänhet inom hufvudstaden och dess granskap kan vara vanligt, har begagnat krediti vrörelse, förefaller det verkligen märkvärdigt att höra dessa diskussioner ang:de den synnerliga fördel, som skulle beredas dem, som erhålla sådana lån, i jemförelse med den uppoffring, som banken skulle göra. För min del skulle jag tro, att någon fördelaktigare rörelse knappast för banken kan beredas än den, hvarigenom banken får sina penningar nllånta för öfver procent, hvilket blifver förhållandet då f procent erlägges för hela kreditivbeloppet vid dess beviljande, men som sällan helt och hållet under hela tiden begagnas.
Den i 141 8 af Reglementet föreskrifna innehållning af fon Icioicfotxcl&iis förminskning, den till utlåning mot inteckning i fast egendom är verkstäld, beträffande den andel deraf, som är afsedd för belåning af fast 45 egendom å landet till hela det för åren 1857—1859 bestämda belopp af 975,000 R:dr och af stadsfastigbets-lånefonden för åren 1858 och 1859 tillsammans 100,000 R:dr och för år 1860 till och med den 8 nästlidne September 29,000 R:dr, hvadan för detta år ännu återstå att innehålla 21,000 11:dr; utgörande förstomförmälde fond således nämnde dag en summa af 8,646,000 R:dr, hvilken, i följd af Rikets Högloflige Ständers vid innevarande Riksdag fattade beslut, skall redan under detta år ytterligare minskas, genom innehållning af 125,000 R:dr af landtfastighets-fonden. § 44. Den 31 December 1858 voro mot pant af fast egendom och återbetalning i sedlar utestående R:dr 8,822,108, 19. fastighet och Under år 1859 hafva utgifvits ' 191 stycken landtegendoms-lån å R:dr 240,870, — 13 „ stadsegendoms-lån å „ 43,500, — 284,370, — S:gr R:dr 9,106,478, 19.
Den som blefve hatad af ett Stånd, skulle väl åtminstone vinna anhängare inom ett annat; icke kunde han väl blifva hatad inom alla 4 Stånden. Jag anser detta förslag inleda möjligheten att på en lugn och fredlig väg få en representations-förändring. Jag tror att samhällets medlemmar kunna i afs. å deras förhållande till denna sistnämnda fråga indelas i 3 klasser, nemi. ärliga vänner, falska vänner och uppenbara fiender. De sista fruktar jag icke, ty i öppen strid kan en man försvara sig mot en annan; men har man en bundsförvandt, som sätter dolken i ryggen på en, då blir allt försvar omöjligt. Alla de, som äro ärliga vänner till en representations-reform, tror jag böra rösta för detta förslag, till hvilket jag önskar bifall, med iakttagande af den redaktionsförändring jag föreslagit. Gr. Sparre, Erik: De allmänt erkända bristerna i vår representation äro verkligen af beskaffenhet att någon gång kunna 430 Den 30 September f. ni. förmå representanten att bifalla äfven sådant, som han eljest hansle icl<e skulle till fullo godkänna, såvida man nemi. kan hoppas att derigenom vinna en öfvergång till e!t bättre sakernas skick. Om jag trodde att ifrågav:de förslag skulle i någon väsendtlig mån dertill bidraga, skulle jag visst icke tveka att till detsamma lemna min röst. Jag beder dock den siste värde talaren att icke räkna mig hvarken till de falska vännerna eller de öppna fienderna till en representations-förändring, om hvars nödvändighet jag, mera än de flesta andra, genom min erfarenhet under en mängd Itiksdagur, haft tillfälle att öfvertyga mig. Men jag tror, lika med många andra, att detta förslag icke är af den beskaffenhet, som jag förut omnämnt. Man har fästat mycken vigt viii bekantskapen de olika Stånden emellan; men om del är detta mål man vilI vinna, så torde dertill kunna finnas andra utvägar. Något annat ändamål måste jag afse, för att göra en förändring i vår representation. Skulle de gemensamma öfveriäggningarne inrättas i denna afsigt, så fruktar jag, att de komme snart att förlora sin karakter af öfverläggningar, och urarta till enskilda konversationer.
Fullmägtige icke betaget att uppskjuta med handläggningen af ett mål, intill dess Fullmägtige blelvo fulltaligare, eller att afvakta någon för tillfället frånvarande Fullmägtigs återinträdande i Styrelsen, derest Fullmägtige skulle finna målets vigt eller beskaffenhet sådant fordra; vid hvilket förhållande, och då Banco-Fullmägtiges anmärkte Beslut icke kunde leda till någon annan påföljd, än som skulle uppstå derigenom, att pluraliteten af Banco-Fullmägtige, vid yppad fråga om tillsättning af någon Commissarie-Beställning inom Banken, skulle besluta att bordlägga, eller för någon tid uppskjuta afgörandet häraf, Banco - Berättelse af Banco-Fullmägtige. 3 Fullmäktige hoppas, det Ilöglofl. UtskoLtet skall finna, att Rikets Ständers föreskrifter icke blifvit, genom berörde beslut, af Banco-Fullmägtige öfverträdde. ö (Banco-Fullmägtiges Protocoll den ig och 26 Juli 1838). Undertecknad Ekerman, som uti Banco-Fullmägtiges omförmäldte Beslut icke deltagit, får åberopa min till Prolocollet yttrade serskilda mening.
Slctls-UlskoUels Memorial, -V.-o 244. 11 10:o. Utskottets, uti 21:sta punkten af Utlåtandet N:o 74 gjorda, och i Utlåtandet N:o 186 vidblifna, afstyrkande af väckt motion, att förre tillförordnade Kanslisten i det upplösta Magasins-kontoret A. Ekman och förre tillförordnade Kammarskrifvaren derstädes C. A. Forssberg skulle å Allmänna Indragnings-staten tillerkännas ersättning för dem vid förändrad organisation af Stats-kontoret frångången aflöning, har blifvit gilladt af Borgareoch Bonde-Stånden, hvaremot Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet i så måtto bifallit motionen, att Kanslisten Ekman finge å Allmänna Indragnings-staten uppföras till åtnjutande af 438 R:dr årligen intilldess han antingen genom fullmakt å annan tjenst erhölle en löne-inkomst, motsvarande nämnde summa, eller ock blefve anställd i Stats-kontoret såsom Kanslist med dervid åtföljande aflöning, enligt nu gällande Stat. I denna fråga, så vidt densamma rörer ersättningen åt Ekman, hafva alltså 2 Stånd stadnat emot 2, i följd hvaraf härutinnan votering uti förstärkt Statsutskott måste ega rum. Emellertid, i händelse vid voteringen Ridderskapet och Adelns samt Preste-Ståndets beslut komme att göra sig gällande, skulle derigenom inträffa, att, om Ekman, genom fullmakt å annan tjenst, befordrades till högre lön, som icke fullt motsvarade den aflöning, han i' Magasins-kontoret förut innehaft, Ekman komme att, utan afdrag för löne-tillökningen, fortfarande uppbära hela aflönings-ersättningen, hvilket Utskottet dock anser icke hafva varit nämnde Riks-Stånds mening; utan förmodar Utskottet, att i detta, likasom i andra likartade fall, det bör iakttagas, att ersättningen minskas eller upphör i den mån Ekman å stat undfår motsvarande eller högre löne-förmåner.
J'. är stadgadt. Utlåning från denna fond sker mot lån-sökandens förbindelse, åtföljd af hypolhek. som bör motsvara minst hela den reverserade låne-summan och utgöras af enskildes löpande förskrifning eller accepterade invisning. Lånen från denna fond meddelas på sex eller mindre antal månader och utan omsättning. Mindre lån än å 1000 R:dr Banko får ej från denna fond utgifvas. 67:o. Högsta tillåtna skuldsättningsbeloppet under alla de förhållanden, uti hvilka någon, vare sig i egenskap af vexeleller hypotheks-utgifvare, låntagare, acceptant elier löftesman, kan blifva häftande, deruti ej inbegripet hvad han må vara skyldig i och för kassa-kreditiv samt till fonderna för utlåning dels mot hypolhek af aktier och publika papper dels ock med omsättningsrätt, får icke öfverstiga 80,000 R:dr Banko. Morn. 1 (oförändradt.) Jeml'. §. 209. Moni. 3. (oförändradt.) Jemf. §. Mom. 4, oförändradt, utom i afseende på maximum, som der upptages lill 10,000 R:dr (se punkten 56:0 ofvan.) Jemf. §. Utassigneringar och afbetalningar få, i mån af behof, verkställas ; dock aldrig på mindre summa hvarje gång än 50 R:dr och deröfver endast pä jemna 10-tal R:dr. Jemf. §. Mom. 6 (oförändradt). Jemf. §. 209. Mom. 7. Kreditiven vid äfventyr att, i motsatt fall, varda till hela beloppet, eller någon del, till inbetalning inom en månad derefter uppsagde: Se ofvan punkt. 57:o. Jemf. §. Moni. 8 (oförändradt). Bih. lill R. St. Mom. •/.
Uti den nu anmärkte 3g § har man uttryckligen föreskrifva, att alla Bolag med actier, Societeter m. m. skola vidkännas den högre hevillningen; och likväl har man i de föregående g och io §§ uppräknat en mängd näringar, för hvilka allenast den allmänna af 5 procent af inkomsten skall utgöras, men af hvilka näringar åter en stor del drifvas af Bolag med actier och det stundom i ganska stor scala, såsom t. ex. Skeppsvarf, Ångfartyg, Fabriker m. fl. Må Utskottet förklara detta! — Det är visserligen sannt, att den nu ifrågavarande 3g § icke är en nyhet från Utskottet, men, då det bibehållit den, oförändrad i dess i morn., hade Utskottet bort tillse, huruvida detta moment stod tillsammans med föregående §§, och om detsamma någonsin blifvit tillämpadt i hvad det innehåller om den högre bevillnings-afgiften; hvilket senare jag för min del är öfvertygad aldrig skett. Få lära de allmänna oeconomiska företag vara inom vårt land, hvilka gifvit någon betydligare vinstj och något högst ovän - Bevillnings-Utskottcts Bet. N.-o Sy. ladt skulle det hafva varit, om sådant blifvit till beskattning uppgifvet; då man så ofta hör klagas deröfver, att våra Författningar illuderas och icke uppfylla sitt ändamål; att de motsäga hvarandra och väcka villrådighet om deras mening vid verkställigheten; hvarföre då förnya dessa Författningar? hvarföre icke undvika sådane stadgandeo, som just i följd af deras obillighet locka lill illusioner, dem ingen gör sig samvete af att begagna. Men äfven ifrån en annan synpunkt bör denna fråga betraktas, och visar den sig då vara af en ännu större vigt.. Uti ett fattigt land, der få capilal finnas samlade, der, i brist på sådane, näringarne äro i sin linda, samt lif och rörelse saknas i nästan alla närings-grenar, böra associationer och bolag, för utförande af industriela företag af större och allmännare omfattning, på allt möjligt sätt uppmuntras.
Och om Gurli ville, skulle systern om ett år skicka respengar, så hon finge komma dit öfver, hon också. I Amerika hade man det j u så bra. » Många ha det nog dåligt där också, » invände jag. » Ja, det förstås, » medgaf Gurli, » men det skulle nog inte bli sämre för mig än här och då lönar det sig nog att försöka. » » Ja, det är så uselt så, » bekräftade Maria, som hört hvad vi sagt. » Kunde jag bara få något annat arbete, skulle jag sluta i morgon dag. » » Hon kan få plats som barnjungfru, men det vill hon inte, » sade den puckelryggiga, » tjäna äro flickor nu för tiden så rädda för. » » Jag är inte rädd alls, men jag vill lära mig polera silfver, det skall vara så in* komstbringande, men det kostar visst mycket att lära sig. » Adam visste knappt, man säge hvad man Det blef nu ett allmänt samtal om de vill, olika yrken, i hvilka kvinnliga arbeterskor. Af något paradis, då Eva ej var Ull. användas. Cigarrarbeterskan, som var medS. E, Brenner. 1898 " Mödrar emellan. " i. Bref från L o v i s a Petterkvist. Utmärkte herr redaktör! Inte alls för att jag har med saken att skaffa, men jag måste ändå säga, att det var alldeles grufligt oförsiktigt af utmärkte herr redaktören att släppa in alla Sveriges mödrar i Idun — och ge dem pris till!!! A h du min värld — hvad prat det ska bli! Det är så godt herr redaktören bereder sig på att ge ut tidningen 48-spaltig efter detta. Tror verkligen utmärkte herr redaktören, att det finns en mamma eller mormor, som inte har ett eller tio genier till barn och barnbarn? Hvad mig angår, så har jag fem barnbarn, och den som kan finna något fel på dem — som genier betraktade — vill jag just se i synen. De äro helt enkelt underverk hvart eviga ett. Hvad det där pratet om uppfostran angår, så tycker jag det är bara bosch. Nog uppfostrade jag mina flickor efter vett och bästa förmåga, men äro de en smul bättre än barnbarnen, som jag inte uppfostrat alls? Visst inte.
1390 I Lifräntor beredas ock af de flesta lifförsäkringsbolag i vårt land. Ofta ser man deras annonser i tidningarna. Ä f v e n i Idun kunna våra läsarinnor finna tillkännagifvanden härom. D e ytterligare upplysningar, som man behöfver, erhållas genom prospekten, hvilka från anstalterna tillställas en hvar, som därom anhåller. Deras agenter, som äro spridda öfver allt i landet, kunna ock muntligen lämna önskade upplysningar om denna behj^rtansvärda sak, som allt mera tilldrager sig icke endast de enskildas intresse, utan äfven blifvit uppmärksammad af de olika ländernas regeringar. O — r. m Iduns månadsrevy. f uni månads viktigaste politiska tilldragelse är den öfverraskande transaktion, hvarigenom Tyskland för tillfället afstått från största delen af sitt nyupprättade östafrikanska kolonialvälde samt tydligen också från därmed förknippade vidare anspråk o c h planer, för att i utbyte erhålla den lilla ön Helgoland. Man kan därvid knappt undgå att erinra sig den bibliska liknelsen om köpmannen som gaf allt hvad han egde för att komma i besittning af en liten perla. Tysklands kolonialvälde i Afrika är af helt färskt datum; det blef nämligen den sista skapelsen af Bismarcks djärfva, vidtfamnande försvarspolitik. Först öppnade denna politik åt sig ett rätt vidsträckt operationsfält på Afrikas sydvestra kust. I april 188-4 togs under tyskt beskydd ett hamnområde i Angra-Pequena helt nära gränsen af det engelska kolonialområdet i Sydafrika. Den bekante forskningsresanden Nachtigall, hvilken afsändes dit som kommissarie, afslöt skyddsfördrag med åtskilliga höfdingar samt hissade den tyska flaggan vid Kamerunmynningen samt i närheten af den engelska guldkusten; kort därefter proklamerades tyska rikets öfverhöghet öfver nästan hela kuststräckan från Oranjefloden till Cap Frio. Tyskland tog sig ett ord med i laget äfven i fråga o m Kongostaten, hvars blifvande ställning afgjordes (1885) på en konferens i Berlin under Bismarcks presidium.