Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om deremot skolan förenas med Teknologiska Institutet, som redan har ett stort antal utmärkte lärare, kan jag ej förstå, hvarför icke studierna kunde lika väl tiedrifvas här som i Fahlun; ty om man fäster så stor vigt vid att skolan skall ligga i bergslagen, så är väl icke Fahlun, utan Filipstad, Nora eller något annat ställe deromkring, den rätta platsen, der en skolas inrättande dock, efter min tro, skulle komma att kosta en eller par millioner, i stället för att nu ganska mycket skulle kunna göras med de af K. M. begärda 106,000 rdr. Jag beklagar Fahlun för den förlust i ekonomiskt hänseende staden, genom skolans förflyttning derifrån, skulle göra; men jag kan icke anse detta böra hindra flyttningen. Huru mycken vigt jag än vill tillmäta ett yttrande af Chefen för ett verk, anser jag det dock motvägas af den motsatta åsigten hos verkets alla ledamöter. Hvad Hr Huss’ yttrande beträffar, vill jag blott anmärka, att för den praktiska delen af kursen skulle hädanefter liksom hittills tre månader vara anslagna, ock jag kan icke finna det i något afseende svårare eller kostsammare att, för genomgående af denna kurs, resa ut från punkten Stockholm, än från punkten Fahlun, utan det är tvärtom lättare att komma från den förra utgångspunkten. Ett yttrande har upprigtig! gladt mig, 202 Den 18 April f. m. nemligen att Stats-(Jtsk:t skulle vilja tillstyrka anslag, om fullständiga upplysningar i saken lemnades. Jag tager fasta på det ordet; men jag fruktar att det går dervid, som ordspråket säger om bonden och hans häst, att »medan gräset gror, dör hästen». Vi måste komma ihåg, att vi snart få tullfrihet på alla varor, och det är då af vigt att vi hafva skickliga arbetare, som kunna bestå i täflan med de utländska, på det vi icke må komma att hemta alla jernoch stålvaror från utlandet. I afseende på Hr OliveCronas yttrande, som jag icke fullkomligt uppfattade, har jag icke något skäl att upptaga detsamma till Vederläggning. Jag anser
Sålunda torde ingen af nuvarande ordinarie lärare, mot eget begifvande, kunna åläggas att undervisa i andra ämnen eller till högre kunskapsmått, än det, hvarpå han aflagt kunskapsoch undervisningsprof, ej heller någon nuvarande lektor tillförbindas att meddela undervisning i de delar, som nu tillhöra skolans tre nedersta klasser, eller någon skolrektor förpligtas att ingå såsom lärare under en ny rektor; men deremot torde alla dessa förhållanden kunna ega rum, om lärarne derom öfverenskomma och Kongl. Maj:t, efter eforalstyrelsens hörande, finnér för godt att sådanL bifalla; börande likväl i allmänhet, och om icke särskilda förhållanden föranleda till undantag, hvar och en, som åtager sig en undervisning, lill hvars meddelande han icke redan aflagt prof om erforderlig skicklighet, aflägga sådant prof, innan han på ordinarie stat kommer i åtnjutande af de förbättrade löneinkomster, som dermed åtfölja. Att hvar och en under sin tjenstetid bibehålies vid de lagliga inkomster, han innehar, äfven om de i något enstaka fall skulle vara större, än den nya staten upptager, faller af sig sjelf, likasom att hvars och ens billiga anspråk på framskridande i sin tur till redan stadgade löneinkomster, böra tagas i betraktande. Den åtgärd, som emellertid torde böra ju förr desto heldre vidtagas, är meddelande af föreskrift derom, att, intill dess annorlunda stadgas, de, som till lärareplatser vid elementarläroverken befordras, endast må erhålla förordnanden å sina tjenster, med rättighet att tills vidare komma i åtnjutande af tjensten åtföljande förmåner, men att med prof och tillsättning i öfrigt skall tillgå, på sätt redan finnes föreskrifvet. Såsom en följd af hvad sålunda blifvit anfördt, anser jag mig böra i underdånighet föreslå: 1:0 Att Eders Kongl.
Majit egde besluta, har densamma genom nådig författning af den 8 Januari 1864 blifvit till allmän efterrättelse utfärdad 184:o af don 6 December 1863, i anledning af Kongl. Majits nådiga Proposition angående inrättande af en pensionsanstalt för fartygsbefälhavare, styrmän och annat sjöfolk. (200.) Till följd af Rikets Ständers bifall till hvad Kongl. Majit i detta ärende framställt, har under den 29 Januari 1864 Reglemente för ifrågavarande pensionsanstalts inrättande och förvalt ning blifvit i nåder faststäldt och kungörelse derom utfärdad. 185:o af den 4 December 1863 med Reglemente för Bankens styrelse och förvaltning. (199.) Under den 18 December 1863, har Kongl. Majit, sorn funnit lämpligt att, på förut öfligt sätt, i ett sammanhang upptaga hvad rörande allmänhetens förhållande till Banken är i regle mentet stadgadt, låtit i detta hänseende utfärda nådig Kungörelse angående Rikets Ständers vidtagna beslut rörande Bankoverkets styrelse och förvaltning. 186:o af den 7 December 1863, angående upprättadt nytt reglemente för Riksgälds kontoret. (211.) Den 18 December 1865 i underdånighet anmäld, och skulle, såsom ej fordrande åtgärd, läggas till handlingarne. 187:o af den 6 December 1863, angående fortfarande anslag för Kamereraren C. För verkställighet af Rikets Ständers härutinnan anmälda beslut hafva under den 18 December 1863 erforderliga föreskrifter blifvit genom särskilda nådiga Bref Kammar-kollegium och Statskontoret meddelade. December 1863, med ny Riksstat. (202.) Jemte nådigt bref af den 18 December 1863, har Riksstaten blifvit Statskontoret till kännedom och efterrättelse tillställd. Stockholm den 2 Oktober 1865.
Att denna styrka betydligt öfverstiger behofvet, faller sig klart, hvarföre det ock, under sådant förhållande, vore med god hushållning oförenligt att sträcka årliga vapenöfningarne till liela Första klassen, och derigenom, i oträngdt mål, föranleda ökad årlig utgift för stats-verket, samt ökad förlust af dagsverken för landet i det hela, de olägenheter oberäknade, som vid sjelfva vapenöfningarnes verkställande, deraf uppkommc och redan ofvanföre blifvit antydda. Bil N.-o 1 till Kongl. Majas Prop, 1847* Höft. i. 4 2ti Om denna, i stats-ekonomiskt hänseende, gagneliga åsigt skulle godkännas, ■vunnes äfven i militäriskt hänseende en väsendtlig fördel, emedan man då sattes i tillfälle att till egentlig vapenöfning blott uppkalla dem, sorn vid inträdet i den stadgade beväringsåldren ega tillbörlig kroppslig utbildning och styrka, under det de öfriga, som vid mönstringarne väl blifvit approberade, men ännu icke vunnit nödig kroppsstadga , skulle, på sätt förut är antydt, utgöra arméens reserv-manskap _, som i fredstid blott kom me att undergå inskränktare vapenöfning vid vissa bestämda så kallade kyrkoparader, samt först vid infallande krig uppbådades till ordentlig vapenöfning, i den måra de hunnit blifva vapenföra och i fall, till stående arméens förstärkande, större styrka erfordrades, än de under freden vapenöfvade utgöra. Sålunda vore ock ett medel funnet att i betydlig mån afhjelpa de ofta anmärkta betänkliga följderna af nu gällande bevärings-lag, som bestämmer, alt bevärings-skyldigheten redan vid 20:de årets utgång skall inträda, ehuru erfarenheten nogsamt bekräftat, att nordens folk i allmänhet icke uppnår sin kroppsliga utbildning och fulla mannakraft förr än ett elier tväDne år sednare, och hvilket förhållande föranledt Norriges lagstiftning att bestämma fyllda 22 år för Yasrnepligtens början.
Man kan i detta fall med skäl tillämpa ordspråket att »vi sila myggor, under det vi svälja kameler.» Jag för min del anser en nedprutning af anslaget vara aldeles obefogad och yrkar jag bifall till Utskits förslag oförändradt. Hr Brakel: Jag hemställer till Hr Stjernsvärd, om icke Hr Stjernsvärd ville afstå från sitt förslag att nedsätta det Kongl, apa - 408 Den 11 Februari f. m. naget. Skulle Hr Stjernsvärd i annat fall vilja inför R. o. Ad. förklara, hvarföre lian vid föreg:de Riksdagen hade en så utomordentlig ömhet för II. K. H. Kronprinsen och hvarföre denna icke, vid innevtde Riksdag, för H. M. Konungen på minsta sätt gör sig gällande. Hr Stjernsvärd: Jag har blott begärt ordet för att un derrätta Hr Brakel derom, att svar på hans förfrågan skall icke uteblifva, då längre fram en annan, med denna omständighet sammanhängande punkt kommer att föredragas. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade H. Exc. Hr Gr. o. Landtm., att under densamma blifvit yrkadt dels bifall tilt Utsk:ts förslag oförändradt, dels bifall dertill med tillägg af följide mening: »under förmodan, viet täcktes K. M. hädanefter som hittills med samma frikostiga omvårdnad som Dess höge företrädare understödja den Kongl. Theatern»; och dels slutligen, att hofhållningsanslaget skulle nedsättas till 530,000 Rdr Emit. Den härefter å bifall till Utsk:ts förslag framställda proposm blef med starka och talrika ja besvarad. Hr Stjernsvärd: Lika öppet, som jag i det föregående framstält mina åsigter ang. nedsättning af det Kongl, apanaget, lika öppet förklarar jag nu, att, äfven om ett för mig fördelaktigare resultat, än det som nu af Landtmms framställning utfallit, kunde vinnas, så har det aldrig varit min mening, att ställa frågan om Konungens apanage under votering. 2:dra punkten, inom. a, ang:de II.
I Frrtnlwike iir frlgan om de skolade slzijterskornas rara eller icke vma sii indrngen i den strid, som plgHr mellan de klerikala och de liberdlla partierna, att den ej kan sigas hafvn n5gon sjAlfstandig tillraro. )) La secularisations eller: ~la~cisat.ion ites hiipitausr Zir, dess viirre, en friiga af politisk betydelse, ej blott en riifst till afskaffande af gamla missbruk och inforande a.f inoderna fiirbiittringar. Bjukvbden lir i Frankrike sedan g a m ~ a l t en de religio~n ordnarnas sak. Med undantag af nnbgra fb lasarett (de flestn af dessa tillhoriga Paris kommun) iir det ofverallt andlign ssystrar (nunnor) som med tillhjalp ztf ett antd mmanliga och kvinliga tjiinare rircla de sjuka. Presterna, och deras viinnor 1rlin.nn nogsa~nt dot i nflytande som friin sjnksalarna Iran ofvas gb befollmingen och strida diirfor till det yttersta for att bi11ehA~ll.a dessa)) religieuser)) sBsom sjnksk6terskor; men dettn inses Bfven af deras motstHndare, soiu cliirjiimte finna Iwaftign bnndsfihvanter bland Pikama, hvjlka fordra, att deras patienter skoln vbrdns ntan politislsa ell er religiosa biafsilrtor, samt onskn en grundligme utbildning for skoterskorna an den ldostren kunna gifm. Klostersystrarnns inofvande till sju1rskotessl.ior tillgdr sB, att den nnga novisen fAr ktfiilja en adre, van slroterslra under henqes nrbete, samt hjiilpa till diirmed, intill dess hon mses f8rdi.g nrrbeta pk egen hand.
till besvarande af Bonde-Ståndets afskeds-deputation: V. 710. — —, till besvarande af Borgare-Ståndets atskeds-deputation: V. 711. — —, till besvarande af Preste-Ståndets afskeds-deputation: V. 713. — —, till Ridderskapet och Adeln vid Riksdagens slut: V. 719. — —, till den främste närvarande ledamoten af Ridderskapet och Adeln, vid öfverlemnande af Landtmarskalks-stafven: V. 720. —, Hans Majit Konungens Svar till Helsnings-Deputationen å Kongl. Slottet vid Riksdagens början: 1. 20. —, Hennes Majit Enke-Drottningens Svar till Helsnings-Deputationen å Kongl. Slottet vid Riksdagens början: 1. 21. —, Grefve Arvid Posses, såsom Ordförande för Ståndets Helsnings-Deputation till Med-Stånden: till Preste-Ständet: I. 22. — till Borgare-Ståndet: I. 22. — till Bonde-Ståndet: I. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 kkoiocon. Hällne hos Högloft. Ridderffapet och Adeln Wid Urtima Riksdagen i örebro Är 1812. Andra Delen - Stockholm, Tryckte hos Olof Grahn, r 8 rZ. Den Z Juli!. r Fredagen den z Julii. Plenum klockan 10 f. m. Zriherre Ltael von Ittollstein, Lorktr! UuclVIA, erhöll ordet och yttrade sig: U i Memorial af den 20 Iunii, som lill Stats Utstottet blifwit rcmittcradt, har jag begärt uplpsning om de försålde colonial-warorz men som jag sedermera erfarit alt desse medel icke egen ellgen höra Skaten kill, och således icke kunna omma under Riksens Ständers pröfning och granstning, sä anhäller jag fä äterkaga denna motton ur Protokollet, samt att Stats - Ulsto tet härom mätte marva averreradt.
Slutligen må det tillåtas mig tillägga, att denna sak icke är så tryckande, som man föreställt sig, enär ännu i år flere Rotehållare inkommit och begärt att få ingå på Passevolance; och åtminstone måtte icke dessa kunna sägas hafva blifvit öfvertalade. Friherre Palmstjerna, Carl Otto: Då Friherre von Duben nu icke är närvarande, anser jag mig skyldig att, i anledning af Grefve Horns yttrande, erinra, det Friherre von Duben icke sagt sig vara okunnig om KneckleContractet för Westmanlands Regemente, men väl alldeles uti okunnighet om det undantag uti detta KneckteContract, hvilket Grefve Horn vid sitt förra yttrande omnämnt skulle finnas, och äga någon likformighet med det undantag, som existerar för Nerikes Regemente, och hvilket då äfven omnämndes. Grefve Gyldenstolpe_, Anton Gabriel: Då ziffran alltid utgör den rätta beräkningsgrunden i fråga om calculer, och jag händelsevis varit beredd på en sådan, som skulle tjena lill vederläggning af den anmärk - Den 13 Mars f. m. märkning en värd Talare Herr Tham gjort, att StatsRådets yttrande i förevarande Kongl. Proposition skulle stå i strid med StatsRådets yttrande i den Kongl. Propositionen om StatsYerket vid innevarande Riksdag, anhåller jag att få afgifva densamma. StatsRådet säger nu: ”att MötesPassevolancen ”hör, lika med annan Bevillning, af samtlige medborgareclasser vidkännas, helst om, "såsom anledning är att förmodaden vid "sednaste Riksdag åtagne Bevillning i alla "fall ej behöfver ökas." Detta är också verkligen fallet; ty Bevillningen kan nedsättas med 178,603: 16., om Rikets Ständer , såsom man väl bör kunna äga anledning att förmoda^ vidtaga samma åtgärd vid innevarande Riksdag som vid den förra; att nemligen anvisa en summa af 233,333 R:dr 16 sk. på öfverskotten af StatsVerkets Inkomster, ett öfverskott, som likaväl bör kunna förutses för nästkommande quinquennium, som för det förflutna.
M. begärda summan, hvarigenom man icke blef i tillfälle att använda den återstående delen af anslaget till vägen mellan Jönköping och Falköping, hvilken utgjorde 1,300,000 Rdr, till förberedande arbeten på samma bansträckning, så att föreningen mellan vestra och södra stambanan upsköts till en kommande Riksdag. Denna sednare åsigt föll likväl endast genom en rösts pluralitet, och på så sätt blef detta anslag icke beviljadt, eller som andra skulle säga, Statsverket besparadt. Jag, som tror att jernvägar äro ett »conditio sine qua nori», och som anser våra finanser vara sådana, att man utan fara för landet kan bevilja de anslag, K. M. begärt, får för min del yrka bifall till den anslagssumma Hr v. Troil påyrkat, och jag instämmer i den fördelning af anslaget, som han föreslagit, emedan den öfverensstämmer med de åsigter, som ligga till grund för Utsk:s förslag. Jag instämmer äfven i den af honom föreslagna redaktionsförändringen; ty till följe af den osäkerhet vid ordens afvägning, sorn alltid eger rum, när redaktionen bestämmes genom votering, blef icke ordställningen i Utsk:s förslag så bra, som jag skulle önskat; och härtill kan då en ytterligare förtjenst i Hr v. Troila förslag läggas, att det finnes en liten meningsskiljaktighet i afseende på banans sträckning, hvilken hålles öppen för bestämmande efter nya undersökningar. Denna meningsskiljaktighet inverkar likväl ej på banans gång till Jönköping, utan endast på .banans sträckning mellan Finja-sjön och Ljungby. Frih. Raab, Carl Adam: Det föredragningssätt R. o. Ad. beslutat för detta Betänk., har jag från första början ansett vara orätt, derföre att man först bestämmer jeruvägarnes riktning, och derefter anslagssummorna. Jag hade trött, att man först borde bestämma huru stor summa man hade råd att anslå åt jernvägarne, och derefter beräkna huru mycket jernväg man kunde bygga för denna summa. Nu måste man alltid först för sig sjelf beräkna den inkomst, som Statsverket kan disponera.
Sigrid ned på marken vid den öppnade luckan i slottsmuren och lyddes. Hon kunde ej annat höra än regnets plaskande. Hade hennes far fått behålla, hvad hon sändt honom? Skulle han komma i afton? Kunde han ens i mörkret hitta till luckan? Men äfven han var ju så hemmastadd på slottet, att detta sista borde gå för sig. Hon ville ej krypa in, för att icke öka vådan af upptäckt. Hade herr Erik fått vara så mycket ensam, som erfodrats, för att få lös gallret? Och hade han verkligen fått löst det, äfven om han fått försöka det? Tusende ångestfulla tankar plågade henne, och den späda flickan, som man ofta beskyllt för att vara rädd och tafatt, tänkte nu ej ens på hvad hon sjelf led, huru hemskt det var i den öde qvällen, huru stor hennes egen fara var. Stundom bäfvade hon dock tillsammans, hon tyckte att hennes hjerta nästan sammankrymptes, hon fruktade att förlora sansningen. Åter tog hon sin tillflykt till bön. Nu tyckte hon sig höra ett sakta prassel bland de nedfallna löfven, som lågo på trädgårdens gångar och sade nästan ohörbart: ”Far.” ”Barn”, svarades nästan lika sakta. Med möda lyckades riddarn tränga sig ut genom den lilla luckan, och innan kort sutto far och dotter, utan att vidare hafva vexlat ett ord, båda i den lilla båten, som ej var större än att den jemnt bar dem. Sigrid fattade årorna och rodde utåt. Hvar vägen rätteligen gick, var ej lätt att skönja i mörkret; men den lilla ekan gick fram äfven der det var grundt, och herr Erik kände väl farvattnet. De mörka massorna af krigsskeppen syntes skymta emot himmelen, huru mörkt det än var, så att det lät sig göra att undvika dem. En gång kommo de resande dock nog nära ett fartyg, för att bli anropade, men Sigrid hvilade då ett ögonblick på årorna och fortsatte sedan färden med ytterst tysta årtag, och vakten på skeppet trodde sig hafva hört miste när han tyckt sig förnimma ljud, bland smattret af det fallande regnet. Ändteligen hade flyktingarna hunnit förbi Runsala och båda började nu småningom andas lättare.
Man yfves och, ur flere synpunkter, med rälta, öfver våra jernvägar, öfver de stora byggnader, som uppförts för industriella ändamål; men, Mina Hrr! hafva vi skäl att glädja oss deröfver, så vida vi icke kunna idka en lönande industri, som åstadkommer rörelse på jernvägarne och befolkar fabrikshuset? Bland de fakta, som från frihandelns sida har framhållits i Posttidningen, är den ökade utveckling, som visat sig i afseende på socker, porslinoch pappers-fabrikationen, sedan förbuden borttogos och införselstullarne minskades. Ganska rätt! men vill man taga reda på orsaken till nämnde framåtgående, så finner man den vara, att dessa näringar äfven efter nedsältningarne åtnjutit ett skydd, som tillåter dem att med fördel drifva sin rörelse. För en tid sedan läste jag i en tidning, huru man glorifierade sig deröfver, alt export af smör från Göteborg egt ruin till ett belopp af 286,000 'ä. Det låter något, men då jag derjemte visste, att beloppet af den import af smör utöfver exporten, som 1864 egt rum, uppgått, förvandlad i till öfver 2 millioner, kunde jag ej underlåta erinra mig från min ungdom, huru en vän, som hade ett litet arrende vid Drottningholm, all - Den 9 Februari. 505 tiri, då lian ville tala om sina hölörsäIjningar, reducerade vigten till lod. Innan jag slutar, må det tillåtas mig yttra några ord om det sätt, hvarpå man gått och går till väga i andra länder. England har ännu skyddstull på åtskilligt, som inom landet produceras, t. ex. på spanmål, alia slag. Hrr frihandlare vilja icke medgifva det, utan säga, att vid införsel af spanmål till England endast erlägges en registreringsafgift. Denna tydning passar visserligen för deras theori, men den, som känner Engelska tulltaxan, vet ock att den är fördelad i 2 afdelningar, en för tullfria och en för tullpligtiga artiklar, och att i denna sednare artikeln spanmål (corn) samt tullen derå (dilly) står med tydliga ord och siffror upptagen.
Den siste värde talaren synes mig hafva betraktat frågan något ensidigt, då han talat endast om qvarnegarnes skyldighet att betala räntan och om den vinst, som denna skyldighets upphörande skulle tillskynda dem, men icke nämnt, att på samma gång de rättigheter skulle bortfalla, hvilka qvarnegarne ännu innehafva. Denna ränta är en af de få, som stå qvar sedan gamla tider och innebära ett slags privilegium. Man fick nemi. rätt att mala för en viss trakt, och man hade rättighet att motsätta sig intrång af andra i besittningen deraf. Nu är deremot meningen, att staten genom afskaffande af qvarnräntan löser från qvarnegarne det privilegium, som desse nu med sin skatt betala; och häri kan enligt min tanke icke ligga annat än en vinst för det allmänna. Frih. Stjernstedt, Joli. Wilh.: Sedan jag anmälde mig, har Gr. af Ugglas så val uttalat de åsigter, jag i ämnet hyser, att föga återstår att tillägga. Det torde väl vara en folkets ovilkorliga rättighet att för billigaste pris få sin säd förvandlad till mjöl, och derföre bör drifvandet af qvarnar blifva fritt, likasom hvarje annan handtering. Det är då också naturligt, att egarne af nuvande qvarnar böra ställas i samma förhållande som de, hvilka anlägga nya sådana, och att således denna särskilda grundränta bör alldeles borttagas. Derigenom torde också det ändamål vinnas, som jag i början antydde, eller att qvarntulien komme att blifva lägre. Gr. Mörner: Den siste värde talaren har sagt sig för moda, att borttagandet af qvarnräntan skulle för de mäldsökande medföra en nedsättning i qvarntullen. Detta torde dock vara ganska mycket tvifvel underkastadt.
Synnerligast hafva skärgårds-invånarne i allmänhet undandragit sig deltagandet i kostnaderna för ändamålet, enär öarne svårligen äro åtkomliga för de mest förödande rofdjuren, och, då något sådant der förmärkes, det är lätt, att genom skallgång derifrån befria sig. Genom öfverenskommelse, träffad inför Kongl. Maj:ts Befallningshafvande den 15 April 1842 och af Kongl. Maj:t den 13 Oktober samma år i nåder fastställd, hafva 5 härader och 13 socknar af de öfriga häraderne tillförbundit sig att årligen erlägga 8 sk. B:ko för helt mantal och i förhållande derefter för mindre hemmansdelar, hvilken afgift häradsvis, der hela häradet deri deltager, men eljest socknevis uppbäres och samlas lill fond för gemensam jagtkassa, hvarifrån såsom premier betalas för nedannämnde rofdjur, då de dö - 30 dats utom skallgång: fullväxt björn 8 Furir, björnunge 4 R:dr, fullväxt varg 6 R:dr, vargunge 4 R:dr, fullväxt lo 4 R:dr, lounge 2 Ridr, räf 32 sk. För öfrige orter i länet, med undantag af öarne Oroust och Tjörn, gäller till efterrättelse den af Kongl. Majit den 14 December 1758 fastställda förening, enligt hvilken af hvarje matlag, som i hemmantal står, bör, i det pastorat, der rofdjur fångas, för hvarje björn eller björnunge erläggas 1 öre silfvermynt, för varg eller vargunge, lo och mård § öre silfvermynt, för räf elier räfunge ' öre silfvermynt, oell för hvarje örn, hök, glada, korp och kråka eller unge deraf l öre silfvermynt. Det bolag, som år 1845 bildat sig för försäkring af åbyggnader och lösegendom å landet och för hvilket Eders Kongl. Majit den 13 Mars nämnde ur fastställt nådigt reglemente, har vunnit betydlig utsträckning. Bolaget är grundad t på en minimi-teckning af 2,000,000 Ridr.