Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständers uppmärksamhet; utan det är Sfven för att återställa' en sådan jemnlikhet e~ mellan Statens Embetsoch Tjenstemän i denjja del, hvilken vid regleringen af 1696 års Stais-Utskottets Betänkanden? ^3 77 älönings-Stat ägt rum, som Stats - Utskottet ansett sig böra föreslå en sådan jemnkning af hvad Författningarne i detta ämne hittills blott provisoriskt stadgat, som, utan förnärmande af någons skäliga rätt, kan vara både billig och. lämpKg. S;ats-Utskottet tror, att om den indelte Civile löntagaren vid sitt afskedstagande efter uppnådde 70 år, och minst 30 års oafbruten tjenstetid, får för sin öfriga lifstid på allmänna Indragnings-Statén Uppbära så stor Pension, som svarar emot hvad hans vederlike af den penninge-löntagande Civile Embetsmanna-Staten i lön å Stat åtnjuter; så skall han icke äga nå" gon skälig anledning till klagan Öfver mindre utkomst än hans vederlikar, och Staten skall icke eller kunna sägas hafva brustit i dén förbindelse han är skyldig den åldrige Embetsmannen, som med redlighet och nit uppoffrat sin bästa ålder och arbetsförmåga i dess tjenst. Stats-Utskottet anser en sådan likhet vara desto billigare, sorn den Civile indeldte och Penninge-Eöntagaren b!ifver i alldeles lika och enahanda förhållande efter afskedstagandet, alldenstund alla depeoser i och för tjenstebefattningen både för den ena och andra då Upphöra. Till vinnande af detta ändamål, får StatsUtskottet föreslå, att alla landshöfdingar, sorn hädanefter, efter uppnådde 70 år, och 30 årS oafbruten tjenst, erhålla afsked, matte undfå lika stor Pension, som svarar emot eii Stats* Secreterare lön på Stat: Lands-Secreterare och lands - Kamererare, lika med hvad de SecreteR i hang till Riks-St.
Dessa dikter, ur Iivilka vkrens g l m s och gliidje, dcn " doftuillttade högsonimarviirmen andas emot oss, hafva en intagande makt, som är oemotståndlig .. D e kunna viil ibland hafva tjusningen af en susende flygtig afl) riiiidt Raket, men i lek som i allvar bära de prägeln af en individualitet iiied mod a t t vara sig själf, ined uppet öra fur alla Steiiiiiier I Livets Pulde Bdgegang. Den, soin har intrycket af denna diktning friskt i själen, ghr natiirligtris till den nyutkomna sainlingen ined stora fön %ntnin. ; ar; men det är ocksa helt natwligt, att Ilan liar finner i viss in %n n %- got annat iiii i de Bida föreghende. Sya strangar ribreia liar, medan andra klinga kanske mindre fulltonigt och starkt an förr. T ' isst diktar fru Ngbloiu ännu den friskaste &gt;T&amp;rrise::, visst tolkar hon ännu ined samina glöd krafvet r&gt;&amp; helhet, pk ~ f i l l d t Maal. : i strofer shdana soin dessa: O I liar en salsom Lyst att h: iste JIed blomster till en Zhen Grav Og Trösteus röde Moser kast:: I Sorgens grHndseliise Har. I er de sanime Soni kuu med mede Blikke si E t GlBdesbál i Ild og Fltiiniiie Mod TTfirens Himmel G nister s15. Dertil blev Smerteu jnst os givet At briinde Jliirker i vor Sjiil; Hvert Gljidesöieblik i Liret Skal binde Viuger pii ror Hiil. - Hvis Lgkken kysser dig pil Xuiiden, Tand alle Fakler pa din Rozg; Og liir a t töinme helt til Buiiden I a l sin Bitterlied din Sorg.
Ron* deStåndet, genom Protocolls Utdrag af dea 12 sjstlidne Februari, till Utskottet remitterat, har Riksdags Fullmägtigen från Malmöhus fiän Daviel Basmuss,on andragit: att, $om genom de i hans hemort skedda enskiftningar och den deraf föranledda jordens allmännare odling, inträffar, att vattentillgången för de med vattendrift inrättade mindre mjölqvarnar, eller så kallada gväsqvarnar, antingen i betydlig mon minskats, eller ock genom vattnets aftedande åt andra håll alldeles upphört, så att, till stor förlust för Innehafvarne och skada för örtens mäldsökande Innevånare, desse Qvarnars drifvande mäste inställas; det syntes en billig omtanka om begges rätt fordra, att, der omförmäldte förhållanden ega rum, Qvarnegare må till godo njuta den förmon, att, efter förutgången behörig undersökning, få i stället för den, lör honom Rew. och Ekon. Utsk. Betänkanden. 23 onyttig gjorda, Vattenqvarn, uppbygga en Väderqvarn, samt derå vinna skattläggning, hvarförutan DavidRasmussonsitskildl hemställt, att, då någon, som önskar anlägga Mjölqvarn för tulltägt, förmår bevisa, att verkeligt mäldetrång i orten, eller svårighet för dess Innevånare att få sin spannemäl vid de förut befmtelige qvarnarne förmålen, finnes* och Härads SyneRätten, som det tillkommer att förhållandet härmed undersöka, af sådan anledning gillar hans begäran, han, utan någon omgång, må ega rätt*"att qvarnen uppföra och efter skedd skattläggning begagna.
Bifölls. S. D. Vid å nyo skedd föredragning af Lagoch Ekonomiutskottens betänkande N:o 35, i anledning af väckta frågor om upphäfvande af eller ändringar och tillägg uti de angående fattigvården i riket gällande bestämmelser, blef detsamma af Ståndet bifallet. S. D. Ånyo föredrogos följande Stats-utskottets sedan den 12 dennes på Ståndets bord hvilande utlåtanden och memorialer, nemligen: N:o 297, i anledning af gjord framställning angående vården och förvaltningen af Kongl, lustslotten Drottningholm och Svartsjö. Bifölls. N:o 299, med förslag till sammanjemkning eller voterings-proposition i anledning af Riks-ståndens skiljaktiga beslut, angående ifågastäld befrielse för förre departements-cheferne i general-tullstyrelsen, presidenten af Billbergh och kansli-rådet Walerius j samt kamereraren kammar-rättsrådet Winroth och kontrollören Middendorff från ådömdt ersättningsansvar i målet rörande den efter aflidne tull-förvaltaren Einer yppade balans. Godkändes. N:o 300, angående anslag till en ytterligare kanslist-lön vid Rikets Ständers justitias-ombudsmans-expedition. Bifölls. N:o 301, i anledning af återremiss å förslaget till första afdelningen af Riksgälds-kontorets nya reglemente. Lades till handlingarna.. N:o 303, med förslag till reglementariska stadganden angående Riksgälds-kontorets inkomster. Bifölls. N:o 304, i anledning af erhållne återremisser å betänkandet N:o 265, angående ifrågastäldt låne-understöd af allmänna medel för hamnanläggningen vid Warberg. Ståndet afslog hvad Utskottet i utlåtandet föreslaget och vidblef sitt i ämnet förut fattade beslut. S. D. Då nu ånyo föredrogs Lagoch Banko-utskottens utlåtande N:o 1 öfver väckt motion om förändrad lagstiftning för enskilda banker, blef detsamma af Ståndet bifallet. 640 Prot.-utdrag den 74 Augusti 18A8. S. D.
Hvad först beträffar, alt det stadgande, som nu tillkommer, icke skulle verka någon förändring emot det i 1841 års bevilln.stadga införde, enär kronofogden äfven dä Den 2 D e c e m b e r. 11 var ålagd alt vara tillstädes, så nämnde jag nyss, alt kronofogden äfven är ålagd att inom vissa tider fullgöra en liel hop andra åligganden, och då mäste väl det angelägnare få gå framför det andra. Då nu här kommer att förordnas, att kronofogden skall föra prot. vid taxeringscomiteerna, så kunde deraf hemtas anledn., att hela comiteen blir overksam och ingenting kan uträtta, i händelse kronofogden icke kommer dit och ingen annan i haus ställe bl ifver förordnad. Detta är skillnaden. Uti de län der communerne för sin beqvämlighet funnit för godt att låta de fordna beredn.- comiteernas districler vara dislricter för taxeringscomiteerna, för att slippa göra några resor, i sådana län lärer icke något det ringaste gagn kunna vinnas deraf, alt i Stockholm och andra län församlingarne förenat sig till de gamla taxeringsdistricterna. Jag får fästa Frih. Cederslröms uppmärksamhet på, att då på Gottland tillförene sällan var mer än fyra och aldrig öfver sex taxeringsdistricter på landet, så finnas der nu minst 43. Att nu förspilla sin lid vid eli prot., som verkligen är gagnlöst, emedan häradsskrifvare!) också skall föra ett prot., och att vara med pä gästabuden i 20, 30 ä 40 dislricter, kan jag icke finna på något vis vara en gagnelig sysselsättning för kronofogdarne. När Bevilln. Utsk. nu icke har bestämt, ali stadgandet endast gäller de orter, der manga pastoraler förenat sig om en taxeringscomité, så mäste jag vidblifva mitt yrkande på afslag å detta Bevilln.Utsk:s tillstyrkande. Frih. Ridderstolpe:
Denna administration har, enligt Utsk:s förslag, fått rättighet att efter eget ompröfvande förskaffa sig tvenne creditiv å 1,000,000 i silfver hvardera; att dessutom uppköpa silfver äfven med förlust för Banken; att förpanta fastighetslänen, utgörande ett belopp af 5 millioner; att förpanta eller försälja grundfonden, som likaledes utgör 5 millioner; att upptaga lån mot Bankens egna obligationer ad libitum, eller till obegränsadt belopp, samt slutligen att inställa hela lånerörelsen; sålunda å ena sidan, att möjligen undandraga industrien ända 11 H. 5 34 Den i Augusti f. m. till 20 millioner, eller å andra att öka sedelstocken nära ad libitum. Detta är i sanning, mina Hrr, en vidsträckt rättighet. Jag är visserligen af den tanka, att man bör så mycket sorn möjligt lemna fria händer åt dem, för hvilka man äger förtroende, och således äfven åt Bancofullmägtige; men jag tror det vara af vigt i en fråga, som inverkar på lula Rikets ställning, att man är betänkt derpå, att åt dessa Bancofullmägtige gifva en organisation, som kan svara emot det stora förtroende, man deni lemnar; ty omöjligt kan en styrelse af 12 personer utan chef, ägande alla 12 paria vota, tagna till största delen ur Stånd, som aldrig sysselsatt sig med bankaffärer, och försedda med arfvoden sä ringa, att de tvingas betrakta sitt åliggande somen bisak,— omöjligt, säger jag, kan en sådan organisation vara ändamålsenligt uppställd. Under sådana förhållanden erkänner jag, att jag linner den magt, som Utsk. åt Bancofullmägtige lemnat, vara nog ingripande. Jag upprepar likväl, att jag icke önskar någon inskränkning i denna magt, men väl en annan organisation för Bancofullmägtige. Jag har hört sägas, att ett förslag skall vara ingifvet vid denna riksdag om antagande af en Bankdirectör, biträdd af Fullmägtige.
Tror du mig om jag säger att det är mig omöjligt göra sådant arbete! Jag kan aldrig i lifvet göra det! Är du då icke skickligare än jag och är jag icke mindre än du! CHRISTINA. Hvarför kan du inte det? OLOF. Af samma skäl som du ej förstod mig nyss; jag har icke lärt. Men vill du nu bli glad igen om jag säger dig, att du kan lära dig förstå denna bok, som du noga bör skilja från mig, då jag deremot aldrig kan lära mig ditt arbete. CHRISTINA. Hvarför inte det? OLOF. Jag är inte skapad så och jag vill inte. CHRISTINA. Men om du ville? OLOF. Ser du, min vän, det är just min svaghet, jag kan aldrig vilja det. Tro mig, du är starkare än jag, du rår på din vilja, jag rår inte på min! CHRISTINA. Tror du att jag kan lära mig förstå din bok der? MÄSTER OLOF 111 - OLOF. Jag är öfvertygad derom! Men det får du inte! CHRISTINA. Skall jag fortfarande hållas i okunnighet? OLOF. Nej, nej, förstå mig? Den stund du förstod hvad jag förstod, skulle du upphöra att akta mig... CHRISTINA. Som en Gud... OLOF. Som du vill! Men tro mig, du skulle förlora det som nu gör dig större än jag; styrkan att kufva din vilja, och då blef du mindre än jag och då skulle jag ej akta dig! Förstå mig; vår glädje är att öfverskatta hvarandra, låt oss behålla den villfarelsen! CHRISTINA. Nu är du obegriplig; men jag måste tro på dig, Olof. Du har rätt! OLOF. Lemna mig ensam, Christina, jag ber dig. CHRISTINA. Stör jag dig? OLOF. Jag har allvarliga tankar att sysselsätta mig med. Du vet jag väntar afgörandet i dag. Kungen har afsagt sig regeringen derför att man ej ville gå in på hans vilja. Denna dag skall jag antingen stå vid mitt mål eller börja om striden! CHRISTINA. Får jag icke vara glad i dag, Olof, på midsommarafton? MÄSTER OLOF - OLOF. Hvarför är din glädje så stor i dag?
Men oaktadt detta frånträdande å min sida måste jag likväl anse mig ega en tillfredsställelse derutinnan att jag åbanebragt en grundlig diskussiond detta ämne af vigt, och anser för min del Const.Utsk:s utlåt, i dessa delar icke vara förtjent af det snöpliga öde, som Hr Tersmeden i början af diskussionen detsamma tilltänkt: alt nemi. utan någon diskussion, och utan alt man ens finge taga kännedom af innehållet, varda undanskjutet. nr Wrangel: Hänförd af tanken på sjelfva frågan och, — hvarföre icke erkänna det — äfven af ovanan vid det första upträdnndet, pröfvade jag måhända alltför länge R. o. Ad:s tålamod i sista plenum vid besvarandet af det yttrande, som framkallade mitt eget. Då emellertid frågan icke är afgjord i sin helhet, då detta yttrande qvarstår oanmärkt och möjligen kan föranleda en dubbel tolkning, har jag ansett mig böra i korthet uptaga detsamma. En värd talare yttrade nemi., att, långt ifrån alt bevisa grannlagenhet, borde det anses såsom en brist derpå, att ledamöter i Statsrådet icke upträdde för att deltaga i öfverläggningarne om decharge-bctänk. För min del har jag en alldeles motsatt åsigt, och jag tror att flere ledamöter derutinnan instämma. Jag tror att långt ifrån att böra klandras, förtjenar detta förfarande beröm i flera afseenden icke blott derföre att det visar förtroende till Ståndets insigtér och oväld, ulan emedan det varit iakttaget vid flera föreg:de riksdagar, kanske vid alla, med undantag af 1840 års riksdag, slutligen och som mig synes förnämligast emedan de icke i de andra Stånden hafva representationsrätt. Det är egentligen den sisla omständigheten, denna stora brist i vår Riksd.Ordn., som jag anhåller~att få påpeka. Jag är öfvertygad att sjelfva Hrr jurister anse det vara en abnormitet alt icke medgifva en anklagad att upträda till sitt försvar och jag är öfvertygad alt Konungens rådgifvare anse det vara mycket mera maktpåliggande att i alla kamrar kunna upträda, åtminstone uplysningsvis, till sakens utredande.
De uppgifter, hvarpå desse tabeller äro grundade, kunna icke anses så tillförlitliga som önskligt vore, men torde dock kunna antagas approximativt någorlunda riktigt utmärka förhållandet. Potates utgör dock nära hälften af hela produkten, oller för sistnämnde år 450,845 tunnor. Inom de olika orlerne förhåller sig likaledes enligt approximativa beräkningar Berättelse öfver Elfsborgs Län flir åren 1851—1855. 2 40 spanmåleris produktion och konsumtion sålunda, att följande fögderier utöfver egen produktion konsumera spanmål, nemligen: Kinds fögderi 1,978 tunnor. Marks d:o 81,514 » Wedbo d:o 500 » 86,992 tunnor. Deremot afsiittas fran Sundals fögderi 50,000 Wäne d:o 18,700 700 brist, som måste fyllas 38,292 tunnor. Om nu hela spanmålsproduktionen, enligt hvad ofvan iir sagdt, med afdrag för potates, utgör 641,708 sä skulle hela spanmålskonsumtionen i rundt tal utgöra . 680,000 tunnor, hvilka fördelade på Länets 254,000 invånare lemna åt hvarje endast 284/io7:dels tunnor. Om delta är för litet, så följer deraf att uppgifterne om produktionens myckenhet äro för ringa, hvilket ock är i någon mån antagligt. Emellertid bör tagas i beräkning att potates utgör det fattigaste folkets mesta och hufvudsakligaste föda, och visar i allt fall ofvan upptagne beräkning, att emot föregående år spanmålsproduktionen ar betydligen ökad, så att då, enligt förra berättelser, hela behofvet af spanmålstillförsel utgjort omkring 100,000 tunnor, detsamma nu är inskränkt till mindre än 40,000 tunnor.
Finnes det någon förnuftig menniska, som, dä han vill vexla sig till 100 Rdr Specie och ändtligen vill hafva dem i Specieriksdalrar, ehuru han är berättigad att få dem i plantsar, anser sig vara förorättad derigenom att han får ett nytt mynt, som innehåller 3 ass mindre finsilfver på hvarje Specieriksdaler? Går man i marknaden och efterfrågar, hvad som kan vara skillnaden emellan ett mynt, som har 3 ass finsilfver mindre än ett annat, så finner man att denna skillnad är ingen. Går man i marknaden för att I. ex. tillhandla sig smör, ost, kött, lläsk eller något annat, och, i stället för sedlar eller silfvermynt, har en silfversked, som väger öfver 5 lod och följaktligen är mera värd än en Specieriksdaler; så och ehuru man kan bevisa, att denna silfversked är mera värd än den åstundade qvantiteten af smöret eller fläsket, vill säljaren ej emottaga silfverskeden, utan fordrar ovilkorligen i betalning för varan sedlar eller silfvermynt. Och, M. Hrr, häruti ligger den naturliga orsaken dertill, att då vi komma till våra bröder Norrmännen och vilja köpa t. ex. kaffe 516 Den 25 Februari f. m. för en Svensk Specieriksdaler, så svara de: nej, vi taga icke emot detta mynt utan rabatt. Hvarföre, M. Hrr? Jo derföre, att Norrmännen icke hafva den aldra ringaste nytta af de 3 assena finsilfver som den Svenska Specien har mera än den Norska, ty det förra myntet ratas i alla fall uti Norrige af den naturliga orsaken, att den icke är landets gångbara mynt. Nu frågar jag Eder åter, M. Ilrr, är det skäl att i evinnerliga tider fortfara med en sådan anomali? Man har onekligen ganska rätt uti att åberopa den theorin, att man måste vidmakthålla en gång stadgade lagar, men jag tror, att om man hade tillåtit en sådan fråga, som denna, att framkomma i sin rätta ordning och behandlas i sammanhang med den fråga, hvartill den står i ett oskiljaktigt sammanhang, så hade resultatet blifvit helt annat.
San inneflåenbe unb» fättnings»mebel, famt af nämnbe $onb innan nafla NifSbag berföre icfe torbe funna påräfnaS flörre tillgång än omkring 500,000 3v:br, Ijmilfa för bet affebba änbamålet möjligen funna blifma minbre tilU räcfliga, f>afme 92Bi beflutit: l:o Sitt på ^SSårt NifSgälbS»dontor anmifa ett drebitm af 400,000 9v:br Q3anco till ivongl. 0laj:tS bifpofttion i mtfjmäptår, un» ber milfor, att fymab, forn beraf IpfteS, fM af tmbfättningStagarne tillfullo återbetalas. 2:o Sitt, i f)änbeffe ^ongl. !9laj:t t Nåber faflflällcr en oför» änberlig tull å infommanbe fpantuål, åtminflone för en tib af fem år, alla fåbana inflptanbe tullmcbel må, emot manlig rebomtSning, öfmerlemnaS till ^ongl. 3Jlaj:tS Nåbiga bifpofttion för mebbelanbe af unbfättningar i mifjmäjctår; Del) l)afme QBi i öfrigt till ^ongl. ®laj:t i unberbånigfyet öfmerlemnat, att, mtb unbfättningarS mebbelanbe, mib» taga be åtgärber, forn för [>marje tillfälle pröfmas tjenligafl ocl; till änbamålet bäfl lebanbe; bocf att, i fall unbfättntngS»tagare erhålla af inflptanbe tullntebel unberflöb, utan återbetalningS»ffplbigl)et, fåbana unberflöb bå må, om möjligt, af bern meb allmänt npttigt arbete återgälbas. §. 8.
Afgisten är personel ock bör kunna förandras esler det förändrade förhållande fom inträffar med waru, prisen och med myntet Alt annu i Likstol lemna en Ko der 6 finnas, torde icke instämma med närwa, rande tids warupris, äfwensom 4 kför en Lysning till Ägtenskap icke torde instämma med'närwarande tids myNt-föehallande. För Len förra af Vefla ar, ticlar torde kunna bestämmas ett wihr förhållande till summa inwentarii ester den aflidne, och för den senare ett wiflt förhållande till Charta Sigillatäafgiften får LySningar, sedan för bada ett maximum och ett minimum blilwit bestämt, som dock icke kan wara enahanda för Pastorcrne i Staderne och Pastorerne pä Landet, da de senare äga inkomster af Tionde och af Boställen, och de förras inkomster hufwudsakligast bestå i dcfla sportler. Deremot lära SadesSmör, och Qwick, tionde kunna anses såsom grund,räntor ätföljande jorden, den förra lagd pa åkerjorden, de twenne senare lagda pa ängsjorden. De drabba icke inne, hafwaren, ty jorden gar i arf och i köp onererad med Vefla grundräntor. Alla specielle Accorder, som bestämma Vefla Räntor lägre än de efter Lag böra wara, utgöra vpäräknade förmoner, som tillgodo komma icke jorden, utan den ägare som innehar jorden a den tid da Accordet flutaö och soyr seda» sa mycket drygare säljer eller for«amnderar sin. Den z Julik. »976 jord, som den blifwit mindre vnerad, men de lag, ga hinder i wägen för regleringar, som fram iden torde »akalla. Det ar att förmoda, sedan Swerige nu t wiflt afseende blifwit skilldt fran Continenten, och torde böra anses fasom
Cederström: Om ja" ej missförstått Hr von IIo henhausens begäran, angick den icke förändringen i tiden för uppbördsstämmornes hållande, utan endast restantiernes indrifning. Hr von Hohenhausen lillkännagaf, att hans förslag blott hade afseende pä reslantierne. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Den motion, sorn ge nom detta betänk, blifvit behandlad i StatsUtsk., angår uppbördslerminerne, men icke utmätningar i allmänhet. Jag tror således, alt R. o. Ad. icke horde inlåta sig på något nytt förslag, som ej blifvit af Utsk:n i detta betänk, afhandladt, utan att Ståndet borde helt enkelt hälla sig dervid. Då instämmer jag i Frih. Palmstjernas begäran örn afslag derå. Det skulle blifva ett besynnerligt fårhållande om man bestämde olika tider för utmätning af resterande kronoutskylder inom det ena och andra Ninet; ty då vet jag i sanning icke hvar enheten inom uppbördsverket blefve af. Får Gottland särskild tid för sådane utmätningar; sä kommer troligen andra landskap och anföra goda skäl, hvarföre de vilja hafva andra utmätningstider. Jag kan således icke annat än afstyrka alla sådane förslag och hemställer, att R. o. Ad. ville afslå betänk.. Hr von Hohenhausen: Hr von Hartmansdorff har rätt, alt det är mindre lämpligt att nu tala om tid för restautiers indrifning, då fråga är om uppbördsstämmorne. I tiden för desamma har jag ej begärt någon förändring, hvaremot under vissa år verkligt behof är för handen att, hvad Gottland beträffar, uppskof med utmätningarnes verkställande för resterande ulskylder tnedgifvcs, och förhållandet mellan öfrige län och nämnde ö är helt olika derutinnan, att densamma understundom är skild ifrån all communieation med den öfriga verlden. Med erkännande af riktigheten af Hr von Hartmansdorffs anmärkning hvad formen angår, får jag alltså nu återtaga min begäran om den ifrågaställa förändringen, under förbehåll att få med särskild motion i ämnet inkomma. Uppå härefter af IL Ex.
Q6o Besv. och Ekon, Utsk, Betdnkanden, på olika ställen utmärker sig genom mångfalldiga olikheter, och dessa alster, i mån af större eller minre tillgång, måste åsättas ett skiljaktigt värde, har Collegium ansett deraf böra följa, att, så vida jemnförelse imellan roteringsskyldig jord af olika arter skall kunna ega rum, samt roteringstyngden derefter i ett rättvist förhållande fördelas, å ena sidan all afkortning bör bringas till samma och enahanda slag, eller i penningar förvandlas, och, å den andra, vid bestämmandet utaf afkastningsväraet samt behållningens utredande, så väl öfverflödet som bristen på hvarje vara, ej mindre än afsattiiingstillfället och arbetskostnaden, med hvad mer, som på särskilde orter kan verka till förändring, antingen a£ varuprisen, eller sjelfva behållningens belopp, med all noggrannhet anmärkas och tagas i beräkning, hvartill skulle fordras en noga kännedom om landet och hvarje provins särskildt, som åter borde hemtas af chartor, jordrefningsprotocolier, skattläggningar samt storskiftes, och enskiftes-förxättningar, och, sedan häraf jemväl blifvit utreddt, huru stort utsäde, samt hvilken botägt och andra förmåner, hvarje hemmansdel i äldre tider egt, och förhållandet härmed vordet jemnfördt med jordinnehafvar»e$ i dessa delar meddelande uppgifter, jemte de upplysningar, sorn af i orten boende personer i öfrigt kundo erhällas, bor - Besv, och Ekon• Utsk. Betänkan/Un, fttji de derefter afkastningen och dess förvändling bestämmas, samt behållna inkomsten uträknas, hvilket skulle ske på det sätt, att spannmål af alla slag och hö efter viss!: pundtal på lasset beräknades efter ortens medelpris. Att mulbetet, efter dess beskaffenhet af sämre, medelmåttigt och godt, till olika pris utsattes för hvarje häst-, fä- och får-kreatur, sorn vid hvarje hemman kunde framfödas: