Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Norrbottens Summa Årliga Hästar a 6 sk. oell 3 ItV å i sk. Årliga Hästar KongsHästar. Hvaraf, utål samman. utgå utgå Råg. å sk. å ij*T kpe Span inål. å TV Stafrum Ved. u 2qsk. u 2 sk. å i* sk. Litt. E. Kongs-Hästar å 2 sk. KongsHästc-Ränta af Köpegods-Fr alse t a 6rJT sk. pr Mantal. SlottsHägtar BiskopsHästar Lagmans Hästar Fogde-Hästar viss proportion, tillutgör es : å 3| sk. utan Förhöjning. ä 3 sk. a sk. a sk. å 10 sk. å 3 sk. Korn. Kohl. utgå å 4 sk. utgå å A Stafrum Ved. utgå å 4osk. utgå utan Förhöjning. utgå å 2* LU Osmundsjern. utgå å if LU OsmundsJern. utan Förhöjning. utgå å 4 sk. Mantal Penningar. Södermanlands Östergöthlands Gottlands Calmar Blekinge Jönköpings Kronobergs Christianstads . Wermlands Westmanlands Kopparbergs . Summa , . | utgä å utsa |a*LU Osin linds - 3i sk. Anta! Jern. Förestående Hästar utgå in Summa, efter förvandling, Penningar. Osmunds jern. Litt. E. uti: Kohl. IS astur som utgå efter Markegång. Ärliga Hästar ä sk. Läster Antal 5/762 4,075 Kungsnäs tar ii 3 rr sk. Antal 1,160 Gasteri utan Förhöjning. 3 sk. 410 sj sk. St. 696, Örtug: utan Förhöjning. Penningar. Markegångsvärtle. Calmar . Blekinge . Jönköpings Kronobergs Christianstads Malmöhus . Hallands . Götheborgs Elfsborgs . Skaraborgs Örebro . Wermlands . Westmanlands Kopparbergs Gefleborgs . Wester-JNorrlands Jemtlands Westerbottens . Norrbottens. Litt. E. Gärden. \ af Mantal. Sjfij rst. 28 sk. 34 rst. Södermanlands Östergöthlands Gottlands . Calmar Blekinge . Jönköpings Kronobergs Christianstads . Malmöhus Hallands .
Ehuru det kan vara likgiltigt, att, sedan frå gan redan är af 3:ne Stånd afgjord, yttra något vidare, kan jag dock ej underlåta att för min del instämma med Gr. Ugglas och Hr Hjärne. I likhet med hvad jag förut, i afs:de pä gällande kraften af beslut utgångna ifrån de lägre kommunerna, redan yttrat, kan jag ej eller vid detta tillfälle finna annat, än att en utsträckt besvärsrätt skulle komma att medföra allt för mycket tidsutdrägt och onödiga tvister. Jag yrkar således bifall å Utsk:ts i detta hänseende afgifna förslag. Gr. af Ugglas; Enl. mitt förmenande, är det alldeles omöjligt för konseqvensens skull att antaga Hr v. Köchs förslag, emedan det står alldeles i strid med stadgandena i 5 9:de §:n. I denna § finnas upräknade åtskilliga fall der landstinget eger uteslutande rätt att fatta beslut, utan att hvarken K. M:s eller K. M:s Befh-.des godkännande erfordras, för att åt dem gifva bindande kraft. Enl. Hr v. Köchs förslag, skulle alla landstingets beslut vara underkastade besvärsrättighet hos K. M.; man finner således att förslaget icke kan, utan att åtminstone undergå någon redaktionsförändring, rimligtvis antagas. Antages det i sitt nuv:de skick, kommer hela förslaget i 59:de §:n att helt och hållet öfverändakastas. Gr. Liljencrantz: Lika med några föregide talare och i fullkomlig motsats till den siste värde talaren, kan jag ej finna det vara möjligt att antaga §:n, sådan den blifvit af Utsk:t föreslagen. Då man i alside på gällande kraften af åtskilliga andra myndigheters domslut, t. ex. kommunalstämmans, redan beslutat att besvärsrätten der skulle bibehållas sådan den nu är, kan man väl ej vid detta tillfälle frångå denna grundsats och bestämma att landstingets beslut skola vara gällande, blott och bart derföre att de äro landstingsbeslut, ty något annat skäl härföre har jag ej hört åberopas. Jag motsätter mig således §:ns antagande i dess nuv:de skick, men anhåller deremot om bifall å det af Hr v. Koch framställda och af Gr.
Då jag med Herr Grefve Schwerin äger enahanda öfvertygelse, att frågan om inlösen af Disconternas utelöpande Assignationer och 3 proCentsSedlar, icke kan eller bör afgöras > utan i sammanhang med Finance-Projectet, kan jag deremot icke annat än bestrida dess i sista Plenum gjorde och då på bordet lagde Proposition , det skulle Statsoch Banco Utskotten föreläggas att innan den 15 Januarii iukomma med Utlåtande i detta vigtiga ämne. Utom Kongl. Majrts Nådiga Proposition 1 detta ämne, behagade Herr Grefven ocbLandtMarskalken samt Höglofl. Ridderskapet och Acelli benäget erindra sig, att flera Dess Ledamöter häruti afgifvit vidlyftiga Memorialer, sorn till Statsoch Banco Utskotten blifvit remitterade, och troligen har sådant äfven skedt i de öfrige Stånden, hvilkas uppläsande i Utskotten medtaga mycken tid och göra det omöjligt att innom en så korrt tid afgöra en sak, hvars följder blifva så betydelige för Riket och alla Dess Innevånare: Naturligtvis uppkomma vid öfverläggningarne härom serskildta Frågor och Motioner, som måste discuteras och utredas, innan ändteligt slut kan fattas, och till allt detta Den 30 December. åtgår tid; knappast lärer någon kunna säga innom hvilken tid detta vigtiga ärende kan vara eller blifva afgjordt. Det lärer således vara tillräckeligt, om Utskotten anmodas att genast företaga detta angelägna ärende, och söka till att med möjligaste skyndsamhet sitt Utlåtande deröfver till Stånden afgifva ; och tror jag mig kunna försäkra , att en hvar af Utskottens Ledamöter anser för en ovillkorlig skyldighet att i denna del gå Riksens Ständers önskan till mötes, att med ospard flit och möda söka att med all den skyndsamhet, som ämnets vigt kräfver befordra detsamma till slut.
Följande, uti bilagde förslag upptagna, §§ nemligen: ‘212 §, angående antalet af de Fullmäktige, åt hvilka styrelsen öfver Riksgäldskontoret är uppdragen; 213 §, angående ersättandet af uppkomna ledigheter bland Fullmäktige; 214 §, angående suppleanters inkallande; 215 §, angående den ed Fullmäktige skola aflägga; 216 §, angående upphörandet af Fullmäktiges befattning; 217 §, angående Fullmäktiges allmänna åligganden; 218 §, angående Fullmäktiges lydnads-pligt samt redovisningsoch ansvarsskyldighet; 219 §, angående inhemtandet af Revisorernes råd och yttranden; 220 §, angående Fullmäktiges honoraria och resekostnads-ersältning; 221 §, angående målens föredragning och afgörande; 222 §, an gående den ort, der Fullmäktiges sammankomster böra hållas; 223 §, angående tiden för sammankomsterna och förandet af protokoll dervid; Hill. lill R. St. 229 §, angående infordrandet af Kommissariatets yttranden m. m., motsvarar detta reglementes 197 §, och innehåller hufvudsakligen samma stadganden; dock har Utskottet ansett, att den nuvarande föreskriften, enligt hvilken det beror af en enda bland Fullmäktige, att få afgörande! af hvilket inkommet ärende som helst uppskjutet genom äskandet, att
Efter missväxtåren hafva dessa anstalter fordrat utomordentliga ansträngningar, hvilka likväl blifvit betydligt underlättade genom det tillfälle till arbetsförtjenst, som den på bekostnad af Allmänna medel företagne gräfningen af afloppsdiken lemnat. Emedlertid hafva i allmänhet Fattigvårds-anstalterne under de senare åren allt mer och mer blifvit anlitade i följd af de talrika Bosättningarne af medellöst folk, som sakna annan näringstutyäg än dagsverksförtjensten. För Rofdjurs utödande finnes ett år i8a3 anskaffadt jagttyg, med hvars begagnande skallgångar årligen anställas, hvarjemte för Rofdjur, som fångas vid andra tillfällen, gifvas belöningar af Länets Innevånare efter serskilte öfverenskommelser inom olika Districter. I Mariestad finnes en Spar-Bank som är stiftad år 1822, och hvars närvarande fond utgör 26,861 R:dr. Denna fond är under de senaste förflutne fem åren ökad med 13,782 R:dr. För öfrigt finnas särskilte SparBanker för arbetarne vid de Commerce-Rådet, Commendeuren och Riddaren Santesson tillhörige Carlsfors Alunbruk och Bromö Glasbruk, hvilkas fonder utgöra vid Carlsfors 3,000 R:dr och vid Bromö 11,362 R:dr ig sk. g rst. allt Banko. Såsom anmärkningsvärd! torde böra uppgifvas, att af arbetarne vid Bromö äger en —1,543 R:dr, en annan — R:dr, och flera hvardera omkring 3oo R:dr innestående i Spar-Banken. Sockne-Magaziner finnas inom i5i särskilta Socknar af Länet med Fonder, som tillsammans uppgå till omkring 1 1,000 tunnor Spannmål. De äro likväl alla med högst få undantag riktade på årlig utlåning mot högre ränta, utan afseende å det af Skördens beskaffenhet beroende större eller mindre behofvet, så att de ingalunda lemna något värn mot förlägenheten efter missväxten, då ingen Spannmåls-tillgång finnes för utlåning för än de äldre Lånen blifvit af den svaga skörden inlefvererade.
Under iakttagande af dessa, jemte öfriga för lånets utbekommande stadgade, vilkor, komma ulbetalnings-terminerna att lämpas efter arbels-årens antal, så att, efter hvarje arbets-års ingång, motsvarande andel af lånesumman får lyftas; dock bör, förrän något utöfver lånets halfva belopp utbetalas, på förut stadgadt sätt vara styrkt att hela aktie-summan får lyftas; dock bör, förrän något utöfver lånets halfva belopp utbetalas, på förut stadgadt sätt vara styrkt, att hela aktiesumman är tecknad samt aktie-egarnes förbindelser i afseende på denna summas utgörande blifvit vederbörligen deponerade; skolande aktie-egarnes inbetalningar ske i förhållande till de andelar af lånesumman som lyftas, och före lyftningen deraf. 6:o. Oftanämnde lån får innehafvas utan kapital-afbetalning, mot erläggande af Fyra procent årlig ränta under den för arbetets utförande afsedda tid ; men efter nämnde tids förlopp skall å bela den utbekomna lånesumman, inom slutet af hvarje år, inbetalas Fem procent, hvaraf, för hvad af lånet dessförinnan icke godtgjorls, beräknas Fyra procent årlig ränta, och återstoden utgör kapital-afbetalning. Skulle det förfallna inbetalnings-beloppet icke varda i föreskrifven ordning erlagdt, bör derför af bolaget utgöras Fem procent årlig ränta, intilldess samma belopp vederbörligen inbetalas. För den händelse, att den för jeruvägs-anläggningen fastställda arbetsplan icke skulle följas och derifrån, utan sökt och erhållen nådig tillåtelse, skedd afvikelse icke varder på föreskrifvet sätt rättad, eller i fall jernvägsarbelet icke skulle i stadgad ordning fortsättas samt inom den derför bestämda tid fullbordas, eger E. K. Maj:t låta inställa all vidare utbetalning af det beviljade låneunderstödet samt återfordra hvad deraf utbekommils, att, på en gång eller successivt, lill Riksgälds-kontoret inbetalas inom 48 Expeditions-Utskottets Förslag lill underd. Skrifvelse N:o 188. den lid, E. K. Maj:t finner för godt i nåder bestämma.
Och då ingens lagliga rått förnärmas vid bibehållandet af de vilkor, hvaruppå Arrendatorerne sjelfvilligt ingått, men härvid bör afses, att Stats-Verket som för Dess utgifter hufvudsakligen behöfver Contante medel, icke sättes i förlägenhet derigenom, att större Spannmåls qvantiteter, ån som erfordras och kunna i penningar förvandlas, skola emottagas samt med kostnader 208 Stats-Utskottets Betänkandes och förluster disponeras; finnes, vid desse förhållanden Utskottet sig icke kunna frångå dess förra utlåtande i detta amne, hvilket ock år bifallet af Högvordige PrestStåndet den 17 October samt af Hedervårda Bonde-Ståndet den 15 i samma månad. Antora den 26 Nov. 1823. Riksens Högloft. Stånders StatsUtkotts Memorial, angående Gratification åt StatsCommissarien Tunelius. Då i följd af Kongl. Maj:ts Nådiga förordnande, Herr Stats Commissarien Carl Tunelius gått Stats-Utskottet tillhanda med erforderliga handlingar och upplysningar, i afseende på Stats regleringen åfvensom öfrige Stats-Verket rörande frågor, har Utskottet, likasom vid föregående Riksdagar skett, skolat sådant hos Riksens Höglofl, Stånder anmäla, i det afseende att för sådant biträde något vedermäle af Riksens Höglofl.
På dessa skäl och då således ifrågav:de 100,000 rdr från alla synpunkter äro önskvärda och behöfiiga, anhåller jag att få instämma med dem, som yrkat afslag. Frih. Sprengtporten: Efter det sakrika anförande, den siste värde talaren afgifvit, har jag icke vidare att tillägga, utan yrkar afslag. Hr Lagergren, Anders: Icke med afseende å summans storlek vill jag här yttra några ord, utan i afseende å principen vill jag fasthålla Stats-Utsk:ts åsigt. Utsk:t har sjelft sagt, att det icke skulle möta några svårigheter att fullborda södra Den 9 Maj f. m. 143 stambanan, äfven om dessa 100,000 rdr icke beviljas; men jag får fästa uppmärksamheten på, att R. o. Ad. på förhand likasom gör sig till domare öfver hvad som K. M. ensam kan afgöra. Somliga jurister säga att dessa 100,000 rdr kunna ut kräfvas; andra säga motsatsen. Om nu R. o. Ad. afslår det, så har ju Ståndet afgjordt frågan på förhand. Man har äfven sagt, att dessa 100,000 rdr icke vid förra riksdagen gick in i beräkningen, men derföre är det icke sagdt, att R. St:r icke vilja göra afseende på erbjudandet, utan lemna det derhän. Jag för min del tror, att dessa härader skulle, så snart de finna att summan blifvit beviljad af statsmedel, blifva alltlör ljumma att lemna sina bidrag. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. 6 e. m. Gr. Mörner, Carl: Man har som skäl för bifall till Stats Utsk:ts Retänk. i 1:sta punkten, bland annat, anfört osäkerheten huruvida socknarnes innevånare skulle vilja uppfylla förbindelsen att bidraga till expropriationskostnaden, och att man icke vill, såsom det yttrats, äfventyra denna skandal. Jag anser mig böra upplysa, alt i Albo härad redan 5,500 rdr äro uttagna af 4 socknar och till disposition när som helst.
Antag, att under dessa förhållanden afkastningen från hela egendomen är 5,000 ton lifsförnödenheter, samt att afkastningen ej skulle stiga högre än till 8,000 ton, om hvar odlare arbetade med samma styrka precis dubbelt så många timmar om dagen som förut. Det är uppenbart att de ekonomiska förhållandena på denna jordegendom helt och hållet behärskas af lagen för sjunkandet af jordens naturliga alstringsförmåga. Ju fler arbetare, som anställas, desto mindre genomsnittsafkastning pr man. Ju mer hvarje särskild odlare arbetar (utöfver en viss gräns), desto mindre är hans belöning pr timme af ansträngning. Inträffar det däremot en sådan förändring i de ekonomiska förhållandena på godset, att afkastningen stiger från 5,000 ton till 8,000 ton eller mer, utan att någon af de 1,000 arbetarne ökar antalet af dagliga arbetstimmar eller stegrar ansträngningen under hvar arbetstimme—då kunna vi med rätta säga att arbetets alstringsförmåga stiger, ehuru jordens naturliga alstringsförmåga sjunker. Hvilken förändring på egendomen skulle kunna medföra en sådan stegring af arbetets alstringsförmåga? En blick på den ekonomiska utvecklingens gång i alla civiliserade länder ger oss svaret. Det är det ensamma arbetets ersättande med samarbete och arbetsdelning.1 Organisation och samarbete i stor skala stegra människans arbetsförmåga genom att förbättra hennes kroppsliga, intellektuella och sedliga natur, möjliggöra att hon uppfinner och använder arbetsbesparande maskiner samt tillstädja henne att med underbart ringa arbetsmöda tämja allehanda naturkrafter att utföra den tyngsta och för hennes utveckling minst fördelaktiga delen af det nödvändiga arbetet. Om det på egendomen i vårt exempel produceras tillsammans 5,000 ton, då 1,000 enskilda arbetare odla den, skall det kanske produceras 9,000 ton, då dessa samarbeta och organisera sig—och det ehuru de enskildas arbetsmöda förblir, hvad daglig arbetstid och ansträngning beträffar, alldeles densamma som den var förut.
Ulldiskontfond, sammanslås samt i gemensam räkenskap upptagas och redovisas; hvarjemte Revisorerne hemställt, att det årliga bidrag af 1,200 R:dr, som, genom Kongl, Brefvet den 9 November 1830, blifvit utaf manufaktur-medlen anvisadt lill gamla Ulldiskont-fonden, mätte till den nya öfverflytias, samt alt ullmagasinshuset måtte till sistnämnde fond öfverlåtas så länge detsammas nuvarande bestämmelse komme att fortfara. 1 anledning af den sålunda ånyo väckta frågan om Ulldiskont-fondernas förening, har Kongl. Kommers-kollegium åberopat hvad Kollegium, rörande samma fråga, i utlåtandet öfver 1847 års Revisions-berättelse anfört, eller att någon synnerlig lättnad hvarken för redogöranden eller den granskande väl icke skulle vara att vinna genom dessa fonders sammanförande, men att något egentligt hinder deremot icke mötte; och ansåg Kollegium ej heller för närvarande någon betänklighet förekomma emot bifallandet af det härom nu förnyade förslag, helst dess verkställighet i någon mån underlättades genom den förenkling i räkenskapen, som Slats-Utskollets Utlåtande M 19. uppkomma efter särskilda medels anvisande lill bestridande af oftanämnde utgifter för Direktören Hofman Bångs befattning. Enligt hvad Kongl. Kommers-kollegium i sitt åberopade utlåtande upplyst, inrättades Ulldiskonten år 1781, i ändamål att, genom lån för upphandling af inhemsk ull, understödja den mindre förmögne fabriksegaren; och erhöll denna Diskont sitt första anslag utaf behållningen å den dåvarande Manufaktur-fonden. Till en början skulle de anslagna medlen »på försök» användas endast för fabrikanter i Stockholm. Lånerätten utsträcktes dock sedermera till Norrköpings och Götheborgs fabriksidkare samt år 1793 lill Rikets yllefabrikanter i allmänhet. Under den påföljande tiden bade Ulldiskonten, som understöddes genom ränlefria försträckningar från den under Kongl. Kommers-kollegii förvaltning jemväl stående s, k.
Om köttet, då man trycker därpå med fingret, åter hastigt höjer sig, är det af ett ungt djur, men om det däremot höjer sig långsamt, eller om fördjupningen kvarstår, så har kreaturet varit äldre och köttet är af mindre god beskaffenhet. Kalfkött bör vara hvitt, med klart, nästan genomskinligt fett, men köttet kan stundom vara välsmakande, om äfven färgen är något mörkare. Det påstås, att en del slagtare åderlåta kalfvarne före slagtningen för att köttet skall blifva hvitare, men det blir då äfven mera torrt och smaklöst. Då fettet kring njurarne är hvitt och fast, är köttet vanligen af bästa sort och alldeles färskt. Det kan ej förvaras så länge som köttet af äldre kreatur, isynnerhet under varm eller fuktig vä- derlek. Dåligt kalfkött är fläckigt och svampigt, med mjukt och fuktigt fett. Medelstora, feta kalfvar hafva bättre kött än de större och något äldre. Kalfvens kött anses ej fullt nä- rande, förr än den är 2 månader. Köttet af kvigkalfven föredra ges framför tjurkalfven. Om skumning af buljong och köttsoppor. Detta är ett ganska viktigt kapitel, i synnerhet för oerfarna kokerskor, som hvarken förstå, huru ytterst nödvändig skumningen är eller rätta sättet att gå tillväga därvid. För det första måste man ihågkomma, att fettet är af två slag, af hvilka det ena hårdnar och bildar en fast kaka, då soppan kallnar, och således utan svårighet kan borttagas, under det det andra förblir flytande. På soppa, t. ex af fårkött, samlar sig allt fettet i en dylik hård kaka då soppan kallnar, och då kakan aftages är soppan alldeles fri från fett; kokas soppan däremot på fläskkött, blir fettkakan ej så hård, och äfven sedan den borttagits, finnes soppan bemängd med fett. Samma förhållande är äfven, då soppan kokas på blandadt kött och på ben. För att kunna bortskumma det feta låter man soppan kvarstå mycket länge öfver elden att småkoka under ständig skumning. Detta sätt är äfven det enda möjliga, då man vill borttaga det feta på soppor, som varit afredda med smör.
BankoUtsk. har i sitt Utlåt, uplyst, att, hvad beträffar förvaltningskostnaderna vid Lånekontoret uti Wisby, BondeSt. afslagit 17:de punkten uti Mern. N:o 67, samt antagit min, samma Mern. åtföljande reservation, och att B. o. Ad. återremitterat ofvannämnde punkt, samt att de öfriga RiksSländen godkänt Utsk:s förslag. Det är således 2:ne RiksStånd, som godkänt Utsk:s förslag, ett RiksStånd, som antagit min reservation, och ett RiksStånd, som genom sin ålerremiss af ofvann:de punkt måtte hafva åsyftat antagandet af min reservation. Under sådane förhållanden, hade, enligt min tanke, Utsk. bordt inbjuda R. o. Ad. samt BondeStåndet att sig med de öfriga RiksStånden förena, och, i händelse inbjudningen icke blifvit antagen, föreslå voteriugs-propos. Men intetdera iakttog Utsk. 1 sammanhang härmed kan jag ej undgå anmärka, ätt då Utsk., med afseende å de ökade göroinålen vid Lånekontoret uti Wisby, föreslog förhöjdt arfvode för Direktörerne, hemstälde Utsk., besynnerligt nog, att detta bestämmande måtte öfverlemnas lill Fullra:ge uti Banken att afgöras, ehvad som angår tjenstemännens och betjeningens löneförmåner vid ofvanmde Lånekontor. Men då hela anslaget oförändradt upgår till 3,000 R:dr, hvarifrån den nu föreslagna förhöjningen för Direktörerne, jemte nödiga omkostnader, skola afdragas —, tror jag att öfverskotta blifver så obetydligt, måhända intet, hvaraf tjenstemännen och betjeningen kunna njuta fördel — och om så blifver händelsen, äro dessa tjenstemän och betjening inom hela Bankoverket de enda, som fått ökade göromål utan deremot svarande förmåner. Visserligen synes Utsk. hafva velat tillskapa Kontoret i Wisby en tillgång, genom förslaget, att Revisions-omkostnaderna hädanefter skulle bestridas af Bankovinsten.
Men då bemälde Landshöfdingars löner för icke längre tid tillbaka än vid 1859—1860 årens riksdag sednast reglerades samt några derefter förändrade förhållanden icke blifvit såsom skäl för den nu föreslagna lönetillökningen anförda, har Utskottet, som dessutom föreställer sig, att, i händelse anslag till sådan löneförbättring ansetts vara oundgängligen nödvändigt, Kongl. Maj:t ej underlåtit att derom hos Rikets Ständer göra nådig framställning, funnit sig sakna anledning att ifrågavarande förslagunderstödja, samt hemställer derföre, att samma förslag icke måtte till någon åtgärd föranleda. 15:o. Under förmälan, att, då 300:de årsdagen af Konung Gustaf Wasas dödsdag öfver hela riket högtidlighölls, Westerås samhälle, för att bereda ett varaktigt minne af de känslor och tänkesätt, som dervid af Svenska folket uttrycktes, utfärdade inbjudning till bidrag för uppresande af ett monument åt den store Konungen på platsen för det fordna Dominikanerklostret i Westerås, der Gustaf Wasa genomdref Westerås recess, har Herr A. Engvall, uti en hos Borgare-Ståndet väckt och till Utskottet remitterad motion (N:o 130), under andragande derjemte, hurusom Kongl. Maj:t, i anledning af Westerås samhälles underdåniga framställ - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 60. 11 ning det måtte Kongl.
M:ts Propos., särdeles som det blifvit mig sagdt, att den af Prof. Mosander förärade samlingen var af så högt värde, att räntan derå skulle i det närmaste kunnat upgå till det nu ifrågasatta beloppet. Jag anhåller således om bifall till K. Mits Propos. Hr Nordenfelt: Jag behöfver icke omtala mina åsigter i denna sak; jag vill blott nämna, att det, att gifva pension åt enkan efter en man, som gjort staten en skänk, ju är att förtaga hela naturen af gåfva. Ty gifver man blott i förväntan på en pension åt de efterlefvande, så har man ju förfelat ändamålet med sin frikostighet. Beträffande de vetenskapliga förtjensterna, så äro de vida öfver mitt bedömande; jag hav icke förut haft mig bekant, att den aflidne var så utmärkt. Men, oaktadt dessa mina åsigter, så, då så många andra utan skäl fått pensioner, vill jag också lemna mitt ja till den nu ifrågasatta. Gr. Sparre: Det är sannt att en gåfva icke bör innefatta ens tanken på en vedergällning; men om en person genom en skänk, upgående till 10,000 å 18,000 rdr i värde, försätter sin efterlefvande enka i sådan belägenhet, att hon blott eger 8000 rdr att försörja sig med, så anser jag det vara en statens pligt att draga försorg derom, att denna enka icke må befinna sig i utblottadt tillstånd. Af detta skäl anhåller jag att R. o. Ad. måtte bifalla K. Mits Propos. och afslå Utsk:ts hemställan. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt H. Exe. Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder endast yrkats afslag å Utsk:ts hemställan samt bifall till K. Mits nåd. framställning om en år-? lig pension af 600 rdr åt framlidue Professoren C. G. Mosanders enka, Hulda Philippine Forsström; blef propos. på bifall till 332 Den 29 A ugust! e. m.