Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr Kongl. Hof-Pred ikanten Runs. Herr Prosten Hasselrot. Herr Grosshandlaren Lamberg. Under samma biträde som förliden gårdag fortsattes Herrar Revisorers förrättning till klockan Éttj hvarefter Herrar Revisorer atskilldes. In fidem Protocolli Lud. Neijber. Pro - ?7ä Hen 8 Marsi Protocoll hållet hos Riksens Högloft. Ständers Herrar Revisorers Räkenskaps-Fördelning i Kongl. Allmäntia Magazins-Direction den 25 November 1813. Närvarande: Ordföranden, Herr herre Fock. Herr Majoren och Riddaren Gyllenkrook.: Herr Directeuren von Stockenström. Herr Doctor Mellgren. Herr Kongl. Hof-Predikanten Ruus. Herr Prosten Hasselrot. Herr Grosshandlaren Larnberg. Efter fortsatt Revision af Magazins-RedogÖrelserna, hvarunder Kamererarne Holmblad och ^Lagervall tillhanda gingo, åtskilldes Herrar Revisorer klockan Ett, In fidem. Protocolli Lud. Neijber. Protocoll hållet hos Riksens Högloft. Ständers Herrar Revisorers Rökenskaps-Fördelning i Kongl. Allmänna Magazins-Direction den 27 Nov. 7S/3. Närvarande; Ordföranden Herr Hof-Marskalken m, m. Friherre Fock, Herr Den 8 Marst. 37*)! Herr Majoren o eli Riddaren Gyllenkrook^ Herr Directeuren von Stochenström, Herr Doctor Mellgren. Herr Kongl. Hof-Predikanten Ruus. Herr Prosten Hasselrot. Herr Grosshandlaren Lamberg. Herrar Revisorer fortsatte ytterligare de* under den 20 sistlidne påbörjade öfverseende af Magazins-Redogörames Räkenskaper intill klockan Ett, da Herrar Revisorer åtskilldes. Jn fidem Protocolli Lud Neijber. Protocoll hullet hos Riksens Högloft. Stunders Herrar Revisorers Rakenskaps-Fördelning i Kongl, Allmänna Magazins-Direction den 30 Nott. I8I3‘ Närvarande: , Ordföranden, Herr Hof-Marskalken m. m. Friherre Fock.
Jemväl skola bemälda Tull-styrelser, i likhet med hvad i § 22 rörande kontroll å varutransporter landvägen är stadgadt, hvarje tredje månad tillsända hvarannan förteckningar å de fartyg och laddningar, som under de frenne sistförflutna månaderna från ena till andra riket ankommit eller afgått, samt i öfrigt, till kontroll å varors inoch utförsel sjöledes emellan båda rikena, iakttaga hvad i nämnde § är föreskrifvet. Bilt. till B. St. Art lil. Allmänna stadganden. § 32. Vid utförsel landeller sjövägen från ena till andra riket af varor, sora i Sverige elier Norrige äro tillverkade, skall hvarken utförsels-premie eller återbetalning af erlagd tull fdrawback) för de vid varornas tillverkning använda utländska råämnen i någotdera riket beviljas. För så vidt dylik utförsels-premie eller återbetalning af erlagd tull nu är beviljad enskilda personer eller fabriker, upphör denna förmån, så snart den tid, för hvilken den är beviljad, utlöper. § 33. Denna förordning fortfar att ega gällande kraft intill dess bägge rikena om förändring deri öfverenskomma, eller ett år förflutit efter det i någotdera riket annorlunda blifvit beslutadt. § 34. Alla hittills gällande sladganden, angående Sveriges och Norriges ömsesidiga handelsoch sjöfarts-förhållanden varda härmed till all kraft och verkan upphäfde. Litt. A. Formulär lill förpassning å Svenska eller Norrska lull underkastade, samt utländska förlullade varor. ( Afsändarens angifning s-inlaga). Jag N. N. hemma i N. N. angifver att till N. stad (marknad i Norrige) härifrån landvågen utföra: l:o. Märkt N. N.
Om jag under behandlingen af de föreg:de punkterne i Betänk, icke besvärat R. o. Ad:n med något yttrande, anser jag mig likväl icke böra med tystnad förbigå denna punkt, som enl. min åsigt är den vigtigaste i Betänk. Det är med sann glädje jag hört så många talare utveckla så riktiga oell fosterländska åsigter i denna fråga, men med ännu större glädje har jag vid de gemensamma öfverläggningarna hört många ledamöter af de andra Stånden, hvilka icke såsom vi kunna vara så noga bekante med denna fråga, utgå från samma åsigter. Jag tillstyrker R. o. Adin att förena sig om det af Frih. Tersmeden föreslagna beslut. Jag tror, att det är af vigt att icke återremittera denna fråga, utan vi böra bestämdt visa hvad vi vilja, och då TJtgiftsAfdm afgifvit ett fullständigt förslag, synes mig rättast vara att bifalla detsamma. Eli talare har sagt, att man kunde låta detta anstå till en kommande Riksdag, emedan de politiska förhållanderne antydde, att vi under flera år kunde påräkna att få bibehålla freden. Jag får då erinra, att kort före det stora Europeiska kriget många af de s. k. fredsvännerne förutspådde, att något krig inom Europa icke skulle utbryta, och att de afsände deputationer till flera Regeringar för att påyrka eller utverka en allmän afväpning. Yi hafva likväl sett resultaterna häraf. Vi hafva sett, hurusom i Ostindien, i det Brittiska riket uppstigit moln, som kunna utbreda sig öfver större delen af horisonten. Uti Italien glöder elden under askan. Man vet, hurusom i Frankrike lugnet beror af en enda mans lif, och om England kommer att sysselsättas i Ostindien, vet man icke på förhand huru det kan komma att se ut inom Europa. Under sådana förhållanden är det väl nödigt att tänka på vårt försvarsverk. Den tid kan eljest komma, då detta är för sent. Vid 1851 års Riksdag vidtogs en stor och vigtig förändring i Beväringslagen, då Konungen tillerkändes att, i händelse Riket hotades med krig, uppkalla en eller flere klasser af Beväringen.
Danmarks anledning till di ss krigshär - Den 22 Augusti e. ra. klaring 1700 — sorn utan Stenbock oell lians arrnees tapperhet kunnat för Sveriges sjelfständighet blifva vådlig, och sora kostade oss tullfriheten i Sundet, — var ett falskt certificat i afseende på tullfrihet i Sundet, utfärdadt för ett föregifvet Svenskt fartyg, kalladt Flygande Hjorten, som sedermera befanns aldrig hafva funnits till, och detta certificat var dock utgifvet af Rikets första magistrat. Vidare torde jag få erinra, att då f. d. Svenska Pommern, genom afträdande! till Preussen t8i5, upphörde alt tillgodonjuta Svenska friheter, flera magistrater i småstäder genom tilldelande af Svenska burskapsbevis åt Pommerska skeppare, utan att dessa fullgjort de villkor, (af deras familjs inflyttning till Riket,) författningarne stadga, till förfång för Svenska skeppsfarten, beredde utländska skeppare den förmån af Svenska flaggan t. ex. i Medelhafvet , för hvilken Svenska Staten erlade dryga afgifter, — ett ofog som fortfor, till dess Commerce-collegii advoc.fiscal upptäckte detsamma oell i laglig ordning derpå gjorde ett slut. Jag anhåller vidare att få fästa uppmärksamhet derå, att, ehuru Commerce-collegii frihetsbref grunda sig på de från magistraterna insända documenter, de derföre icke utgöra en onyttig omskrifning af dessa; ty att granskningen ej så sällan låter upptäcka misstag, hvilka då blifva rättade, derom kan man lätteligen i collini erhålla underrättelse, och att så är förhållandet, torde ej varit motionären obekant. Att Svenska consulaterne känna Commerce-collegii underskrifter, torde kunna med full visshet förutsättas, då de slå' i oafbruten brefvexling med detta embetsverk; men alt förhållandet ens kan vara detsamma med alla Rikets magistrater och dess ofta vicarierande ordförande, torde åtminstone få anses problematiskt. Med skäl har man kunnat besvära sig öfver stadgandet i närvar, passförordn. af år 1829, örn helfrihelsbrefvens förnyelse hvart eller minst hvart tredje år.
Ständer bifallen, hvarigenom ali direct tunga af fångföVselskyldighetcn för de till detta ändamål an l ■ slagne hemman upphört, så kommer denna lill Ekonomiutskottet remitterade motion ätt alldeles förfalla. Hvad atar beträffar den till lika belopp med Gästgifvériskjutsen yrkade förhöjning uti kronöskjutslegan; så, och ehuru denna förhöjning, såsom utgående af Statsmedlen, äfven egentligen tillhörer flög!. Statsutskottets Utlåtande, ansar likväl Utskottet för sin del den icke heller för Jordbrukaren medföra någon serdeles fördel, i betraktande deraf, alt hvad som ä ena sidan vinnes uti en förhöjd lega, förloras å den andra medelst förökad bevillning, och i samma proportion förhöjda priser på kronospannmål och de flere effecter, hvilka vanligen med Kronoskjuts forslas. Hvad Utskottet i alla dessa serskildta hänseenden anfört, varder, jemte flera Ledamöters enskildt yttrade tankar, Riksens Högloft. Ständers pröfning och beslut vördsamligen understäldt. Stockholm den 17 Aprill 1818. 742 Besv. och Ekon. JJtsk. Betänkanden, Transsumt af Protocollet,hållet i Riksens Bog. ty lo fl. Ständers Allmänna Besvärsoch JE* konomi-TJtskott vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 17 Apri l 1818. Q ^krifteliga anföranden och reservationer inlemnades 1:0 Af Riksdagsfullmäktige Carl Fredr. Berg från Bohus Län och J. Andersson från Skaraborgs Län, så lydande: ”Den reservation, jag och flere af mina Stånds-bröder emot Höglofl. Utskottets Betänkande rörande yrkad ändring i Skjutsinrättningen, förhöjning af Skjutsiegan, tn. m. anmält, få vi härigenom förnya, under närmare anförande'af grunderna för vår serskilda mening i ämnet.
Direction tidigt tillkännagifva, äfvensom i andra mål hvad af honom derutinnan blifvit tillgjordt Och hvad Utslag hos vederbörande följt. 4:0 Öfver alla Re - terne till Direction inlämna. 3:0 I alla Rättegångar utförer Fiscalen , Directionens talan och sedan Kamereraren, enligt 18 §. i denne Artikel afgifvit bevis öfver beedigandet inför Domstol, vid inträffande Concurser , skall Fiscalen enligt Utlånings Reglementets 12 §., bevaka och utföra Cassans talan, äfvensom^ för Direction tidigt tillkännagifva, i alla mål, sorn dess befattning tillhöra , hvad af honom blifvit tillgjordt och hvad Utslag hos vederbörande derå följt. 4:0 Öfver alla Re-* misser och anförtrodde göromål bör Fiscalen föra ordenteligt Diarium, med anteckning hvad i hvar och en sak , tid efter annan Bil. till Ridd, 0, Ad, Prof. VI Band. 31 / 432 IQ Julli. e. ut. misser och anförtrodde göromål bör Fiscalen iöra ordenteligt Diarium med anteckning hvad i hvar och en sak blifvit tillgjordt, och huru den blifvit afslutad samt vid hvarje års slut till RiddarhusDirection häröfver med Berättelse inkomma. 30 §. Fiscalen åligger bevaka , att uti alla befattningar som till RiddarhugDirection höra, må enligt utfärdade Reglementen, Instructioner, Författningar och Testamenten, som ock enligt Ridderskapets och Adelns beslut lörfaras , och att till rättelse inför Directionen anmäla hvad han finner deremot stridan de: att Cassornas rätt och säkerhet yrka och utföra; han äge ock rättighet att
Särskildt torde man böra afse den svårighet, hvilken, ehuru nära sammanhängande med bildningens beskaffenhet, ostridigt för närvarande utgör en af skolans största olägenheter, nemligen den stora mångfalden af läroämnen och den deraf lätt uppkommande förslappande öfveransträngningen af larjungarnes själskraft. Den oaflåtliga syftningen till ett och samma mål vid undervisningens behandling på olika områden, den måtta i särskilda lärares nit, som afhåller från att ensidigt drifva ett ämne på de öfrigas bekostnad, den gemensamma omsorg om bildningen såsom ett helt, till hvilket de särskilda ämnena böra sammanläggas såsom för hvarandra nödvändiga delar, — kunna svårligen åstadkommas om icke af en Rektor, som helt och hållet införlifvad med sitt embete, åt dess mångfaldiga och djupt ingripande omsorger egnat sitt lif. Endast en sådan styresman kan ock förvärfva den säkra mennisko-kännedom, den djupa insigt i undervisningens natur och den omfattande erfarenhet af de särskilda läroämnenas behandling, som, jemte karaklerens styrka och renhet, utgöra väsentliga egenskaper hos innehafvaren af detta för den offentliga uppfostrans hela framtid så maktpåliggande embete. Reträffande beloppet af den rektorslön, som skulle anslås vid de högre elemenlar-läroverken, har Utskottet ansett sig icke böra gå utöfver den summa, sora uppkommer genom sammanläggande af den högsta lärarelönen enligt den Kongl. Propositionen, med det i samma Nådiga Proposition föreslagna rektors-arfvodet. Utskottet får, pä grund af hvad ofvan är anfördt, tillstyrka, att Rektorer vid rikets högre elementar-läroverk uppföras på stat med lön af 4,000 R:dr R:mt för hvardera. Dervid anser sig Utskottet likväl, då rektors-göromålen äro af en så trägen, omfattande och för skolans förkofran djupt ingripande beskaffenhet, tillika böra föreslå del vilkor, att med rektors-befattningeu vid högre elementar-läroverk icke må förenas innehafvandet af prebende.
I^ekats gtt rädda sin sjelfsländigbet. ^fsKallandet gs tjenste-aeeord inom armeen, ber genom en är i833i vidtggen äeeords-gmorterings-anstglt blifvit tillvägabrsgt; oell genom Long!» Cireulairen den 2 November 1820 oeb 22 Deeember i83r, bafva förnyade förbud med skärsta eontroller emot goeord för binndtstats-ljenster blifvit utsgrdgde. Oä likväb de i äldre tider zilng förbud mot tjenstekö^) ieke /ivo ,9<v. ansetts tillämpliga, i afseende ä 3ecord till lbandsböfdinge-bestallningar, utan desse, till ator del bäi ledande sig frän en tid, dä bikets 8tänder älven i denna del af 8t3tsförvaltningen utöfvade det mest väsendtliga indelande, ända till Kongl. Naj:ts regeringstid fatt fortgå, oeb flere
Men man kan lätt inse, att den stora utbredningen af dylika transaktioner ej betecknar den kommunala principens styrka utan dess upplösning. Den gamla kommunala formen behölls, men under den gamla membranen mogna nya ekonomiska förhållanden. Nn för tiden talar man ganska mycket i den ryska litteraturen om bondeegendomarnas oförytterlighet och om afskaffandet af art. 165 i » den allmänna lagen om jordlotternas friköpandesom tillåter bönderna att afyttra sina jordlotter och derigenom ickeblott ekonomiskt utan äfVen rättsligt öfvergå i proletärernas led. Men det är ioke svårt att inse, att denna rent juridiska bestämmelse är kraftlös gent emot den ekonomiska utvecklingen. Under loppet af mer än ett fjerdedels Århundrade hafva af 120 millioner » diesiatiner », som tillhöra bönderna i det europeiska Ryssland, ungefUr 2 millioner öfvergätt till privategendom på grund af lagens 165 art. — en i och för sig allt för obetydlig siffira för att kunna tillskrifva bondejordens rättsliga afyttrande något allvarligt inflytande på bondeförhållandenas allmänna utveckling under den gångna tiden. Följaktligen har bondejordens mobilisering, dess koncentrering i den enes händer och faktiska exproprierande från den andre försiggått formelt utan att beröra principen om den kommunala jordegendomen. Om i kommunen 25 % medlemmar ega jordlotter, men inga arbetsdjur att bruka den med så att 15 % skötes med de förmögnares hjälp och 10 % förpaktas åt församlingens rikaste medlemmer de s. k. » knytnäf-varne » ’ (Kulak) och » kommunätarne » (mirojed) (på samma gåog äfven landtliga ockrare) — om de rikaste landtborna till billigt pris förpakta ett stort antal sådana jordlotter och under den brådaste arbetstiden lega sina fattiga grannar (till största delen hustrur, hvilkas män äro långt borta på arbete) till att slå och skörda, så häntyder detta tämligen tydligt på, att vi hafva att göra med en den kommunala jordens koncentrering i den vfil-bergade minoritetens händer och en expropriation af en betydande del af de fattigaste församlingsmedlemmarne.
Huru vill man föreställa sig att i vårt land, der okynnet är så stort att man svårligen kan plantera ett träd utan att det afbrytes, eller utsätta en bildstod, utan att hon sönderslås o. s. v., att man här, säger jag, skulle lemna en sådan tråd orubbad? Om han dugde till det aldra ringaste, så blefve han troligen borttagen. Ilan kan icke bevakas, om han skall gå öfver skog och mark, der jernväg icke finnes. Ville man åter draga tråden under jorden, hvilka ofantliga kostnader skulle icke dertill erfordras. Huru skulle man i vårt stenbundna land, kunna föra honom öfver berg och på hvad sätt skulle han då skyddas? Fattigdomen är, enl. det gamla ordspråket, alla vackra förslags graf, och det gäller äfven här. När förhållandet är sådant, hvarföre skola vi lägga ett onödigt arbete på LagUtsk., som är till den grad sysselsatt, att det häller sammankomster äfven på eftermiddagarne örn ämnen, hvilka ligga oss så nära att vi derutinnan ej kunna umbära lagstiftning. — Hvarför skulle vi ålägga LagUtsk. att sysselsätta sig med det, som efter all anledn. icke blifver något af. Det är af detta skäl, jag anhåller, att R. o. Ad. af vård om riksdagsmäns tid både här och i Utsk., måtte bifalla detta betänk, sådant det är, utan återremiss, hvaraf i min tanka ingen annan följd, än tidsförlust, kan upstå. Gr. Sparre: För att efterkomma den siste värde talarens önskan att spara tiden, så vill jag vara mycket kort. Vi hafva äfven, Mine Hrr, inom Utsk. ganska mycket att göra och vi hafva saker att använda vår tid på, der vi kunna använda den med mera sakkännedom och till mera nytta. I detta ämne har jag icke fått någon ledning för mitt omdöme, på hvad sätt jag skulle kunna tillstyrka motionen.
Vänta åtminstone ett litet ögonblick. Du ser ju att jag inte kan komma härifrån, om jag också skulle vilja. KERTTU. Så tala fort. RISTO. Om jag bara visste hvad du egentligen vill. Vid min själ, nu vore jag färdig till hvad som helst. Säg, önskar du någonting? KERTTU. Ja. RISTO. Hvad? Kerttu, säg: Hvad önskar du? KERTTU. Hämd. RISTO torkar sin panna. Afsides: Hvar dröjer Toppo så länge? KERTTU. Har du något annat att säga? RISTO. Ja. Ja, mycket, mycket. Men du skrämmer mig så, att jag inte kan säga någonting. Lägg revolvern ifrån dig. Bara en sekund. Sötaste Kerttu, gör det. Hjertesår och Hjertebalsam, eller Den dygdiges Seger öfver Ödet och Döden Hjertesår och Hjertebalsam eller Den dygdiges Seger öfver Ödet och Döden Romantisk Gråtospel i Tre Öppningar af A. I. Arvidsson Åbo, Bibeltryckeri, 1819. PERSONERNA: Madame Pleureuse. Madame Chat-Amie. Madame Cheri-babiche. Madame Careusseuse. Zemire deras vän. En Fransk riddare. Andar och Spöken. Diverse annat löst folk, såsom: Eko, en hynda. Grolla, | Broka, | Jeppe, | Kattor. Fix, | Jussa. Ämnet är lånadt ifrån Medeltiden. Första Öppningen. [Theatern föreställer en svartklädd sorgkammare. Midt på golfvet står en liten kista (tjenlig blott för ett ganska litet barn) sirad med krusflor och silfverstjernor, hvilka på det aftagna locket afbilda Constellationerna Jungfrun och Lilla Hund. Ofvanför dem är fästad en rik myrtenkrans, knuten med hvita och gröna band. Sex mareschatter, med brinnande vaxljus, stå på hvardera sidan af kistan. Systrarna i djup sorgdrägt med dok, förkläde och krage, sitta gråtande kring kistan. Snyftande och suckar hindra dem länge att frambringa ett ord. En douce sorgmusik ljuder högtidligt genom rummet.]
•— - Slutligen uppläste Herr Doctor Hultin ett så lydande anförande: ”Antingen måste alla band lossas för en fri och oinskränkt bränvinsbränning, eller ock böra vissa bommar sättas för den omåttliga och sädesförstörande utöfningen af densamma, så att en åt åkerbruket och ladugårdsskötseln egnad rättighet återföres till en klok och omtänksam hushållshandtering. Hvarje nittio kannors bränvinspanna blir i sednare afseendet en fabrikspanna. Den större förödelse af spannemål, som, genom ett natt och dag idkadt bränvinstillverkande, med en 90 kannors panna, uppkommer, kan ej annat än förorsaka en öfver höfvan stigande dyrhet på alla sädesslag, och en tilltagande brödbrist. Måtte heldre den mägtigare possesionaten använda sina större spannemål sförråd till landets inbyggares undsättning, uti lifvets första och angelägnaste behof. Han gifver på ett sådant sätt en ädlare och mera båtande vinst åt Staten, som tilläfventyrs då *6(5 Besv. och Elkon*, Utsk. Betänkan elen, skall undgå, att utifrån köpa spannemål, än ali den bevillning han erlägger för sin tillåtna BränvinsFabrik, med 90 kannors panna. En» da och tillförlitligaste utvägen, att förekom» ma den öfver husbehof drifna spannemålsförvandlingen till bränvin, är, efter min tanka den, att flere än ett, högst tvänne, tillmäsk* ningskar icke få begagnas vid pannor under 50 kannors rymd, samt att blott ett enda biandkar tillätes vid pannor öfver 50 kannors. Controllen på biandkaren är lika så möjlig och säker genom stämpling, som på sjelfva bränvinspar.norna.
Ar det välbetänkt, att uppföra recognitions-hemman sammanslagne med skatte-hemman i allmänhet, då desse förstnämnde efter helt andra skatteläggnings-grunder äro till hemman lagde, än skattehemmanen i allmänhet; måste icke deraf onyttiga förvillelser i framtiden beredas. Till hvilken förvillelse kunna icke titlars generalisering leda? Litt. Att någon skattläggnings-ätgärd icke må vidtagas med prestgårdar; att författningarne, som sådan skattläggning anbefalla, upphäfvas; och att det hemmantal, (bör heta rotemantal), hvartill de vid extra roteringen blifvit upptagne, skola godkännas. Är afsiglen att tillskapa hemman af helt särskild och annan grund än den, som i författningarne för hemmans läggning är fastställd ? Litt. M. Att på Statens bekostnad anskaffas och bekostas upplinierude och med rubriker försedde blanketter på re gal-papper till jordeboks-liggaren. Skall ej Staten jemväl bekosta de 1000:de-tal af liggares utskrifning som fordras för att hvarje socken får sitt? Litt. N. Att liggaren för Kopparbergs län får upprättas i den nion storskiftet socknevis hinner fulländas. Hvarföre skall ej samma ordning följas i öfriga norra länen, der afviltringar som bäst pågå och der någon fullständig liggare Den 1 Augusti. 45 förrän dessa hunnit fulländas, icke möjligen kan upprättas? Utsk:s föreslagna beslut N:o 43 torde böra så förändras, att liggarue icke må upprättas förr än besluten om rättelse i den förra vunnit laga kraft, och att, sedan sådan laga kraft i något län åkomniit, liggarens upprättande ändock bör uppskjutas tills den samtidigt i alla länen kan upprättas, eller kan det väl vara kommiterades och Utsk:s afsigt, att uti det ena länet debiteringen skall ske efter förenkling i räntepersedlarne och i ett angränsande efter den gamla jordeboken? Utslvs förslag N:o 46 innehåller endast ett tillkännagifvande att Statsoch Bevilln.Litslen gemensamt komma att afgifva betänk., ang:de personel bevillningens utgörande.
Efter ett öfverenskommet pris Imellan Kongl. Maj:t och Kronan samt Innehafvaren af det så kallade Kongl. Tryckeriet, betalas nu åtta (8) rundstycken banco för hvarje tryckt ark, i ett för allt, papperet således äfven inberäknade utom hvad som tryckes på velin och postpapper, hvilka papperssorter särskildt godtgöras; och ehuru, hvad vissa Författningar beträffar, upplagornes storlek någon gång är olika, lärer det vanliga vara, att, af .författningar, hvaraf så kallad full utdelning sker, uppläggas mellan 5 å 6ooo exemplar. För att kunna ungefärligen beräkna, hvartill tryckningskostnad Beiv. och Ekon. Utsk. Betänk anden. 1379 den om året bestiger sig, hade Utskottet ansett angeläget vara, att inhemta en vederbörligen upprättad uppgift å gjorde tryckerileverancer under loppet af 10 år, eller ifrån den 1 April 1811 til! och med den gi Mars 1821, Det visar säg af denna uppgift, att kostnaden för samma lid uppgår till ett sammanräknadt belopp af 51,755 Rd. g rst. Banco, eller ett medelbelopp af 5,173 Rd. 24 sk. för hvarje år. Men då ifrågavarande uppgift endast innefattar sådana författningar, sorn allroängjorts sub Ti tulo Majcstatis, och härtill läggas hvad från Collagier och andra publika verk och myndigheter kan tryckas, så lärer med tillförlitlighet kunna antagas, att statens kostnad för tryckning af utkommande författningar uppgå till ett medeltal af 6,000 Rd. Banco årligen.