Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och om ofvannämnda Ecclesiastika Embetsman med deras vederlikar icke innehafva några sådana af jord åtföljda lägenheter, så hvarken böra eller kunna de denna rättighet begagna. Hvad åter beträffar den nödvändigheten, att förekomma chimerika ArrendeContracter, 2 3 2 Ecsv. och Elon. Vtik. Betänkande», hvarigenom Torpare med flere kunna åtkom-» ma oiaglig Bran vinstill verkning och hvarom äfven blifvit erinradt; så lärer detta icke genom Lagens bokstaf kunna förekommas, titan beror pä vederböra*des tillsyn,*att Lagens föreskrift i hvarje serskildt fall noga iakttages, 4:o Då uti gdje Momentet af samma §» sjelfva grunden för till verkningsiättiglietens qvantitet eller den tillåtna Pannerymden bestämmes efter Hemmanets värde, anser Utskottet sig häruti icke böra föreslå någon förändring; Förslager fattas val icke på uppgifter af andra beräkningsgrunder, såsom efter Jordebok åsatt Hemmantal, Personal, utsäde och produktion af jordfi ugter, antal af framfödda kreatur m. m. Men ehuru flere af dessa uppgifter visserligen äga för sig'taJanda skal, en del af sammanhanget mellan, tillverkningen och consumtionen, andra åter af nödvändigheten att sätta denna tillverkning i noga samband med ett väl inrättadt jordbruk , finner Utskottet dem likväl icke vara af öfvervägande vigt, och framför allt, icke åtföljda af den säkra beräkningsgrund, sorn gör dem för verkställigheten användbara. De flesta och antagligaste innebära i sin natur så mycken svårighet för sin rätta bestämning, äro underkastade så vanskliga ombyten samt lemna så öppet tillfälle för osäkra uppgifter, hvars controllersnde nästan är omöjligt, att deras antagande, såsom grundprincip, troligen skulle göra dem tili Besv. och Ekon. Utsk. Betänkanden. 233 föremål för ständiga tvister och gifva tillfällen till missbruk, hvilka verkställande mas o • O ten pa intet sätt kunde förekomma, Utskottqt tviflar således icke att tillstyrka, det saken måtte förblifva vid hvad nu stadgadt är.
Anckarsvärds mening, så hade den varit, alt vakten vid ingången till Riddarhussalen skulle indragas på det sätt, att underofficeren, för hvilken, enligt Ridd.Ordn., polletterna böra vid inträdet i Riddarhussalen uppvisas, skulle erhålla sin plats inne i salen vid dörren, och alt den öfriga delen af vakten skulle indragas. Frih. Cederström, Jaeob: Då frågan rörer Rid darhuset enskildt, och ett tillägg till motionen jemväl är gjordt om vaktens förseende med pelsar, torde den enklaste åtgärden vara att remittera frågan tili Ridd.Utskottet. Den 10 februari f. m. 12J Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. an såg den väckta frågan böra remitteras till Ridd.Utskottet. Ropades ja och nej. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Om fråga är att förändra nu gällande föreskrifter, så lärer det icke vara lämpligt att afgöra sådant annorlunda än på det vanliga sältet. Alt här tvista om vakten skall hafva pelsar eller icke, om underofficeren för vakten skall stå innaneller utanför dörren, länder endast till att onödigtvis upptaga tiden för ögonblicket, hvadan jag, till en början, begär att motionen inåtle blifva hvilande på bordet. Hr Frih. o. Landtm, förklarade, att den begärda bordläggningen icke kunde förvägras. Gr. Anckarsvärd: Då den af mig väckla motionen väcker motstånd, så, för att befria R. o. Ad. från en ytter ligare öfverläggning om ett, i min tanke, så enkelt ämne, återkallar jag hellre min motion. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att då Gr. Anckarsvärd återkallat sin framställning, R. o. Ad. torde finna att frågan för delta tillfälle borde förfalla. Ropades ja. Till pröfning företogs StatsUlskrs den 27 sisth Januari och den 6 dennes på bordet lagda utlåt. N:o /\i6, i anledn. af erhållna återremisser å utlåt. Hr Nordensköld, Otto Gustaf: Vid förra riksdagen beslöto R.
Rdr 5 sk. utgått såsom bidrag till uppförande af en jernbro öfver Fyris å inom Upsala stad, hemställt, det Rikets Ständer ville till Kongl. Majit aflåta underdånig skrifvelse med begäran, alt dylika utgifter icke vidare måtte anvisas å de på 6:te hufvndtiteln för jordbruket, handeln och näringarne anslagne medel. Som denna hemställan, hvilken af Borgareoch Bonde-Stånden bifallits, deremot blifvit af de 2:ne öfrige riksstånden afslagen, lärer densamma komma att förfalla. 3io Utskottets yttrande, i 18 § 1 morn., enligt hvilket någon åtgärd icke ansetts vara att å Rikets Ständers sida vidtagas, i anledning af Revisorernes hemställan i afseende å kostnaden för Militärförfattningssamlingens utgifvande, har af BorgareStåndet blifvit återremitteradt; men då denna punkt blifvit af de 3:ne öfrige riksstånden bifallen, anser Utskottet, på grund af 75 § Riksdags-Ordningen, någon åtgärd i anledning af den erhållna återremissen icke vara att vidtaga. 4:o Uti 2 momentet af samma § hade Utskottet tillstyrkt, att den af Herr Stjernsvärd, G. 31., uti en från Ridderskapet och Adeln till Utskottet remitterad motion, gjorda hemställan om aflåtande af underdånig skrifvelse, med anhållan om Militärförfaltningssamlingens skyndsamma fortsättande enligt förut följd plan, icke måtte lill någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Nio 3S3, angående sättet för upptagandet af det Stais-lån, Utskottet, i serskidf Betänkande N.o 382, föreslagit Rikets Stän. deri och N:o 384, angående så väl sättet för ut. låningen af de medel, hvilka, genom upptagandet af det i Betänkandet N:o 38a fö - 112 Prot.Wtdrag den lii Febrliarii 1830. reslagna lån, skola för Riksgälds-Contoirets Herrar Fullmägtige blifva disponible till låns utgifvande emot inteckning i jordegen-; dom å landet och i staderna, som vissa allmänna föreskrifter i detta hänseende för bemälde Herrar Fullmägtige. S. D. Föredrogs å nyo Stats-Utskottets ytterligare Utlåtande, N:o 385, uti frågan angående af Marstrands stad sökt ersättning för utgjord inqvartering; och fann Ståndet, som bifallit Stats-Utskottets, under N:o 14, afgifna Betänkande i samma ämne, för godt att ifrågavarande Utlåtande, Nto 385, afslå» S. D. Företogs till afgörande, sedan d, 13 sistl. November, på bordet hvilande Tionde punkten af Stats-Utskottets Betänkande, N:o 319, om 1825 och 1827 årens Revisorers berättelser; och fann Bonde-Ståndet, som i dag, genom serskildt beslut, bifallit första punkten i Stats Utskottets Betänkande N.'o 381, rörande verkställd revision af StatsVerkets räkenskaper och förvaltning för år 1826, att, i grund af samma beslut, ifrågavarande tionde punkten, 1 Utlåtandet N:o 319, bör förfalla. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Föredrogos å nyo följande förstärkta Stats-Utskottets, den 6 dennes, aflåtna och, den 8 derpåföljde e. m., pl bordet lagda Memorial:
Boye har för sig alltid öppet Ståndets prot., för att med sin vanliga förmåga tillrättavisa och betala meri det mynt han myntar, dä personer yttra meningar, som icke öfverensstämma med hans öfvertygelse; men han har ingen tält, och jag hoppas lian ingen skall få, att uppmana delta Hus att instämma i hans ogillande, utan hans ogillande må stå för hans egen räkning och ingen annans än dens, som med honom specielt förenar sig. Den i3 Augusti. Gr. Mörner, Garl: Jag ämnar visserligen icke med mycken häftighet eller värma yttra mig i detta ämne. Det har af en och annan blifvit yttradt, att det vore ganska lämpligt, att ifrågavqr. reservation af Hr Ribbing finge åtfölja R. o Ad:s prot.uldr. till de öfriga Stånden. Jag för ruin del har ingenting deremot, det börjar jag med att förklara, ehuruväl denna reservation förnämligast går ut på idel smädelser emot detta Stånd i allmänhet och landshöfdingarna samt deras åtgärder isynnerhet. Jag är ganska lugn vid Hr Ribbings inkast och insinuationer. Jag är fullkomligt sjelfständig i hvad jag tänker och handlar, och mig är det helt och hållet likgiltigt hvad Hr Ribbing i detta fall behagar om mig säga, helst jag ingalunda anser Hr Ribbing fullkomligt ofelbar oell behörigen qvalificerad att bedomina hvarken den enes eller andres förljenslep, då jag tror mig känna, alt äfven lian kan i tjensten fela. Mea, mine herrar! della hörer visserligen icke hit i det hela, och jag vill blott förklara, att jag skänker mitt förakt ål a|la insinuationer, som blott afse personligheter oell ej gå ut på sak, hvarvid jag får tillägga alt, ehvad jag yttrar mig vidare eller icke i anleda, af denna reservation, så må allt hvad som står deri stå för Hr Ribbings räkning. Jag vill ingalunda invända något emot, att den må afgå till de öfriga Stånden. Detta är mitt enskildta förklarande.
Maj:t begär deremot Rikets Ständers medgifvande att, så länge berörde anslag lenmar behållning, denna må användas dels lill bestridande af beklädnads-slitnings-ersältningar för de kommenderingar utur indelda armeen, hvilkas underhåll af 4:de hufvudtitelns medel bekostas, dels ock för tillfällig anskaffning af beklädnads-förnödenheler för indelda armeen, då medel dertill ej finnas å staten för Krigskollegii Utrednings-afdelning anvisade. Bristerna å anslaget till ved oell ljus för fästningsoch garnisonsorter hafva under åren 1842 med 1846 i medeltal för året uppgått till 4,737 R:dr 4 sk. 11 r:st., och då utgifterna på detta anslag äfven visat sig vara i stigande, finner Kongl. Maj:t nödigt att nu af Rikets Ständer äska en årlig tillökning deri af 5,000: Tillsammans R:dr 141,426: 20. 8.
Brefvet den 6 Junii 1826, kungjordt genom Kongl, Svea Hof-Rätts den ar i samma månad utfärdade Universal, att Kongl. Maj:t funnit godt berörde förbud till all kraft och verkan upphäfva. Då försäljningen af Utländska lottsedlar] icke kan betraktas annorlunda, än som hvarje annan loflig varu-afsättning, samt dä ett förbud häremot, pä sådan grund, hvarken lämpligen synes böra förnyas, eller vid sin verkställighet skulle kunna med någon slags säkerhet contröleras, enär hvarje person alltid skall finna utväg, att, derest han så åslundar, på enskild väg dylika lotter sig förskaffa, så och då härtill kommer, dels att Staten sjelf eger en inrättning af ifrågavarande slag uti Kongl, NumerLotteriet, dels, genom en serskild lag, lotterier å inländsk fast egendom Blifvit autoriserade, hvartill lotter jemväl kunna å utrikes orter försäljas, linner Utskottet icke skäl, alt tillstyrka bifall till det af Herr 'Von Hohenhausen \ ofvanberörde afseende väckta förslag, men enär det torde böra utgöra föremål för Rikets Höglofl, Ständers närmare pröfning, huruvida icke vid försäljningen af Utländska lottsedlar, hvarigenom ostridigt penningar dragas ur landet, någon serskild afgift eller bevillning bor ega rum, sä har Utskottet velat härå vördsamt fästa Rikets Höglofl. Ständers uppmärksamhet; för hvilken händelse dock någon vidare åtgärd med detta mål icke tillhör OeconomieUtskotlets befattning. Hvilket dock till Rikets Höglofl. Ständers eget bepröfvande öfverlennäs. Slockholm den 7 Oct. i834. 6 Allm, Besvärsoch Oeconomie-U:slottets Utlåtande N:o i3o. N:o i 3o. Ankom till Exp.-Ctsk. den 9 Oct, Utlåtande, i anledning af väckt motion om utfärdande af en författning till förekommande af olyckshändelser vid Ånghåtsfart.
Af denna naturliga gång i penriinge-circuljtionen skall nödvändigt följa att de Capitaler, som i a ruud le ter, skulle, upptagas, .ingalunda, , .oaktadt den hoga rejreänblifva för Nä rii> lt>4 6, JJen ao Juni. ringarna förlorade.' För <?n 'Stats Förvaltninga öfversigt af penninge ställningen pä det hela, af de allmänna inrättningarnas mer elier mindre nyttiga verkan; af Näringarnas till eller aftagande; af vissa Industrie grénars förkofran eller rigtning till skadligt inflytande pä andra m. rn. är det dessutom i min tanka oändligt vigfigt, att hafva Statens Credit Administration concentrerad, och att öppna alla utvägar stim kunna gifva liflighet åt ciroulation, alltid förbehållande sig, att i verkställigheten kunna innehålla med de operationer sorn skulle gifva en annan verkan än den man päräknat. Det är allenast dä Riksens ötander äro tillsammans, som sätlant kan grundläggas, . men deras Fullmäktige kunna dess imellan rätta verkställigheten efter omständigheternas kraf. Örn Annuitets-Länen skulle blifva för mycket nyckande, sä kunna de ju återbetalas enligt det förbehåll i denna del, sorn i planen för dessa Lån agde rum; och huru än denna sak må betraktas; kan den efter min fulla öfvertygelse aldrig blifva skadlig, om jag också gerna ville medgifva att eonjuncturerne kunde inskränka dess verkan betydligen mot hvad jag trott mig deraf kunna påräkna.' Uti anmärkningen anförer Heir Cormnerce-Rådet Santesson, att han omöjligen kan förena sig med mig uti den slutsats att Mynt Ilepresentativernas (Banco Sedlar*as) mindskning genom . förvandling till en del xiii Stats Obligationer, skall öka de förras värde pä en. och samma gäng, som dessa sednare uti rörelsen skola' ersätta • bristen af de förra. Jag hor Sen 20 Juni. bor således närmare förklara min (anka.
Hela den behållna inkomst vid straffoch arbetsfängelserna, kronoarbetskorpsens l:sta, 2:dra, 3:dje, 4:de oeh 5.te kompanier samt åtskilliga andra fångvårdsanstalter, som tillgodokommit fångvården för fångars och kronoarbetskarlars arbeten under sednaste decennium, har uppgått till här nedan upptagne belopp, hvaraf synes, att under denna tiderymd arbetsinkomsten endast under år 1857 varit högre än under år 1859. I afseende å helsovården inom fängelserna och kronoarbetskorpsen har den till Fångvårds-styrelsens biträde förordnade läkare afgifvit en särskild redogörelse, deraf, bland annat, inhemtas, »att sjukdomsförhållandena inom rikets fängelser i allmänhet under revisionsåret varit ganska tillfredsställande», och att, ehuru fångarnes medeltal i det närmaste varit oförändradt samt antalet sjuke uppgått till C,123, eller endast 227 mindre än år 1858, då 6,350 voro insjuknade, hade dödligheten icke obetydligt minskats. Under året hafva endast 130 med döden afgått, eller 62 mindre än föregående året. Någon egentlig epidemi har år 1859 icke förekommit, dock anmärker läkaren, att frossfebrar utgjort de under året mest framstående sjukdomar och förekommit inom alla rikets fängelser, men företrädesvis vid straff-fängelserna å Långholmen, Malmö och Landskrona samt vid kronoarbetskorpsen. Af denna sjukdom hade 1,700 personer varit angripne. Dödligheten hade dock. såsom vanligt vid denna sjukdom, varit ringa och endast 2 personer afiidit. § 6. Utur Kongl.
”Greta, kusin Greta”, ropade borgmästarinnan, tappande midt i tröskeln den på gult sidensars broderade ridikylen, och det utan att ens ge akt på huru den gigantiska förgätmigejs-kransen, inneslutande Gustafva Grundells aktade namn, sopade mot granriset ... ”kusin Greta, de komma att rycka in på vår sida. Har du gräft ner ditt silfver? Jag skall i denna dag gräfva ner mitt.” ”Huru”, utbrast min mor, ”är faran så öfverhängande?” ”Jag säger dig, kusin, att man kan vänta allting. Min man, som är stadens styresman, vet något litet mer än andra, och de underrättelser, som i dag på morgonen inlupit, äro högst oroande: kanske ha vi dem öfver oss innan vi få en suck för oss ... Som jag sa’: har du gräft ner dyrbarheterna? Du har många sådana.” ”Kära kusin Gustafva, jag har ännu icke ens tänkt derpå. Närmaste olyckan för mig är att min mans ögonsten, som han rekommenderade i sista stund, lilla Julia Konstantia, tynar af och blir allt sjukare och sjukare. Doktorn säger att mycket beror på att hon ses väl efter – men Gud hjelpe mig för tid jag har dertill, ensam som jag står för allt. Menniskorna äro ju alldeles förryckta. En del vill proviantera och begrafva sig inom sina hus, en del vill sälja eller byta bort allting och ge sig in i fjällbygderna. Det är ett spring fram och åter: köpa, sälja, borga, packa in, rifva upp, föra fram, föra tillbaka – det är så tröttande att jag om aftonen icke orkar sofva, om jag än vågade tillsluta ögonen för den lillas skull.” ”Min kusin”, svarade borgmästarinnan med en viss filosofisk kärfhet, ”i allmän nöd viker den enskilta. Jag beklagar kusin, det vet Gud, men också tror jag att det icke år många hustrur gifvet att sköta mannens värf – och hvad förvirringen angår, så är den oundviklig.” ”Men, kära kusin, Strömstad har väl varit i krigsfärd förr en gång, och så länge man kan hålla dörrarna igen, så ...” ”Och huru länge håller man dörrarna igen?
N:o 43, angående föreskrifterna i 8:de Artikeln af Banko-Reglementet. Bifölls. och N:o 44, i anledning af förra Förvaltaren vid Tumba pappersbruk C. Möllers ansökning om erhållande af årligt understöd från Banken. Bifölls. S. 1). Föredrogos ånyo och biföllos Lag-Ulskotlels Betänkande, N:e 54, i anledning af väckt motion om ett stadgande derom, att verkan af sökt lagfart å fastighet på landet skall beräknas icke blott från det ting, utan från den dag, lag farten sökes; Och Utlåtande, N:o 55, i anledning af anmärkningar samt skiljaktiga beslut inom Riks—Stånden, vid förehafvande af Utskottets Betänkande, N:o 41, i fråga om upphäfvande af bysältning. S. I). Föredrogos ånyo och biföllos Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkanden: N:o 55, i anledning af väckt motion om begagnande af postremiss-vexlar vid penninge-lörsåndningar emellan de förvaltande verken i hufvudstaden och myndigheter i sådana städer, der Privateller Filial-bank är belägen; och N:o 56, i anledning af väckta motioner, dels om indragning af Auditörs tjensterna, samt upphäfvande af Krigs-rätter och af Kongl. Krigs—liol—rätten, dels äfven om indragning af Regements-pastorsoch Bataljons-predikants-befattningarne. S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Be tänkanden : N:o 181, i anledning af väckt motion om förändring i (öreskrifterna, angående edgångar. Bifölls. Och N:o 182, i anledning af väckt motion, i fråga om förändring af städernas hamntaxor, ni. m. Afslogs. 808 Frot.-Utdrag den 8 Oktober i860. S. D. Föredrogs ånyo Konstitutions-Utskoltets Memorial N:o 68, med förslag till ändring i 70 § Riksdags-ordningen.
Jag tillåter mig gifva den förklaring af Hr Gr. o. Landtnäs lillkäunagifvande, i afseende pä lydelsen af 50 § Riksd.Ordn., att R. o. Ad., i anledn. af denna adress till Ståndet, skulle upphöra med citalioner om hvad som förelupit icke inom detta Stånd, utan utom detsamma. Jag vågar bär yttra, alt om jag också utom detta rum skulle fälla omdömen om PresleSus förfarande i en ogillande anda, så tillåter jag mig dock alldeles icke att inom R. o. Ad. fälla sårande omdömen om något af medslånden. Jag får vördsamt lill R. o. Ad. hemställa, om icke denna distinction hör noga iakttagas, och om icke, vid detta tillfälle, ehvad lanke hvar och en individ må äga i frågan, saken i alla fall bör med tystnad förbigås på detta rum. Jag tror mig icke misstaga mig derom, att Hr Silfverslolpcs afsigt med protesten varit, alt denna protest skulle stå för hans och icke för Ståndets räkning, och jag tror icke, alt några yttranden om samma protest öfverensstämma med hans önskan. Jag har ansett mig föranledd tili detta yttrande, emedan jag måste högeligen till prot. protestera emot en sådan tydning, som skulle den, hvilken icke lill prot. yttrat 3S0 Den 7 Maj f. m. ett ogillande af PresteSt:s förfarande, böra anses hafva gillat detsamma. Emot ett sådant framkallande af en opinionsyttring, som af de förste talarne gjordes, kan jag ej annat än protestera, och jag har särskild anledning dertill då jag väl påminner mig hvartill ett sådant framkallande af en opinionsyttring vid 1828 års riksdag föranledde. Hr Cederschjöld, Pehr Gustaf:
Denna sednare synes framförallt lämplig att bestämma den fiögsla qvalificationen af det brott, som han kunde hafva uraktlåtit att åtala; uppträder åter en publik åklagare, måste samma makt, som befallt ett åtal, äfven kunna välja denna åklagare, så att straffet icke blir för lågt yrkadt efter dess öfvertygelse; men då på detta sätt emedlertid ett maximum är utsatt, har jurymannen åtminstone något att gå efter. Jag tillstyrker, på grund af detta, bifall lill Utskts förslag. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum komme att fortsättas på eftermiddagen kl. 6 Hr Lefre'n, Joli. Pehr: För min del anser jag Utsk;s förslag i allo olämpligt och onyttigt, instämmande således i den åsigt, sorn Hr von Hartmansdorff framställt. Jag ber likväl att få motivera min åsigt; oaktadt jag icke är jurist, anhåller jag om tillåtelse alt framställa min tanke 0111 saken. Yi hafva åtskilliga arter af bevisning, stadgade i vår allmänna lag. Ett slag utgöres, och det är det lämpligaste, af åsyna vittne; det är på grund af vittnens utsago, med ed fästad, som domaren i allmänhet dömroer, t, ex. i criminella D e u 3o Januari f. ra. 459 mål. Atl tillägga ett vittne, som efter gången ed skall tala hvad han vet sannt vara, rättigheten att först få spörja domaren hvilken påföljden skall blifva af hans ärligt uttalade vittnesmål, vöre att förrycka allt begrepp om ed af åsyna vittne. Ett annat slag af vittnesmål ligger i medicolegala besigtningar i fråga om mord och sjelfmord. Att berättiga läkaren alt först spörja domaren livad påföljden kan blifva, 0111 lian uppgifver det ena eller det andra vara orsaken lill döden, sorn den besigtigade kroppen ljutit, det vore också att förrycka allt begrepp om läkarens intyg, som ingen annan kan gifva, ån den som är i läkarekonsten förfaren, hvad sjelfva factum angår, och hvälfva på honom en rättighet, sorn icke med haus befattning har gemenskap.
St:s första helsning vid nuvarande Riksmöte, öfvertygade, att hos det Stånd, hvars heliga pligt, lika som heliga rätt, det är att predika friden på jorden, friden i evigheten, alltid se önskade efterdömen af den enighet, den samdrägt och det lugn, som det tillhör Religionens och Försoningens Tolkaratt skänka jordens folk. Den noggranna pröfning, som bör råda i öfverläggningarne, den höjda upplysningen väntar R. o. Ad. med lika tillförsigt af Eder rättskänsla, Eder erfarenhet och Edert nit, såsom Svenske Män, för ett gemensamt Fosterlands väl. Lifvade af dessa tänkesätt, få R. o. Ad. tillönska det Högv. St. den Högstes nåd och välsignelse och bedja Hr Doct. och Biskopen och samtlige Deputerade till det Högv. St. återbära R. o. Ad:s vänskapsfull helsning, samt innesluta sig i det Högv. St:s vänskap. Sedan Deputationen blifvit på vanligt sätt utbeledsagad, afgick R. o. Ad:s Helsnings-Deputation till de öfrige RiksSt., under anförande af Gr. Lewenhaupt, Gustaf. Dea J» nini i f. m. >9 Upplästes 11, H. ,St:s till Stats-, Bancooch RiksgäldsVerkens öfverseende utsedde Revisorers Berättelser öfver år j832 verkställd granskning af ilo StatsVerkets m. fi. Allmänna Fonders räkenskaper och förvaltning; 2:0 De under K. CommerceColl. ställde Fonders och medels förvaltning R. o. Ad. beslöt, att desse tvenne Berättelser skulle med de öfrige RiksSt. communiceras. Grefve Lewenhaupt återkom med R. o. Ad. Deputation och anmälde, att han fullgjort det honom af Ståndet lemnade uppdrag. Upplästes Ridd. Directionens och de
HofRättens jurisdiktion minskar väl mine göromål; men jag vågar hoppas, att icke sådant lånas såsom skäl till afsiag å min ansökning, enär jag hvaiken beklagat mig öfver göromålens mängd eller afsagt mig bestridandet deraf. Fördelen af ett minskadt arbete är utan värde för den som sällan smakat hvila och sorn måste önska att få arbeta för att skaffa bergning åt sig sjelf och en talrik Famille. Jönköping den 31 Julii 1820. OHedenstjerna. *) Jag liar troell mig kunna nyttja detta uttryck, emedan, i fall jag likasom mina företrädare, sysslosatt vice AdvocatFiscalen i AdvocatFiscaJs-Contoiret, en annan tjensteman måste halva förordnats och aflönats till brottmålens föredragning. 73 Den 6 Junii e, m. Afskrift. Lit. A. Lagmannen Välborne Herr OHedenstjerna har genom stillasittande och trägit arbete ådragit sig åtskillige svåra hemorroidilplågor, som länge hotat med fistulösa åkommor i sätet och alla dermed förenade plågsamma följder. Som förändrad regime, diet, btunsdrickning och jämn rörelse äro enda vilkoren för desse, för lif och helsa vådeliga åkommors botande eller lindring, anser jag Herr Lagmannen vara i största behof af en längre tids tjenstledighet, för att under ingående sommar få tillfälle iagttaga och begagna de föreskrifter» jag, såsom dess Läkare, i detta afseende lemnat och hvilka omöjeligen kunna verkställas under utöfningen af Herr Lagmannens mödosamma Embetsbefattning. Detta varder härigenom på aflagd EmbetsEd intygadt. Så sannt mig Gud hjelpe till lif och själJönköping den 12 Maji 1820. Frans Eneroth. M D. Chir. Mag. Prov. och HofRätts Medicus. (Sigill). Afskrift. Lit. B. Kongl. Maj;ts cch Rikets Götha HofRätt