Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 22. förslager m. m., som till frågan höra, anhåller jag få till Rikets Ständers Stats-Utskott öfverlemna innan frågan der till behandling förekommer. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 8 November 1865. H. P. W. Gahn. Af Herr BfifgnSD, C, J, om inrättande af lägre Elementarläroverk för flickor. Det heter i vår yppersta bok: ”När Gud af begynnelsen skapade menniskorna, skapade Han dem man och qvinna”. Han skapade dem att vara jemngoda i frihet, och åt hvardera gaf Han ett jemnmått af såväl rättighet som pligt. Men qvinnans af Gud gifna rätt att vara menniska, att, i sin verksamhetskrets, vara mannens jemnlike — hur långsamt, och ändå hur ofullkomligt, har den icke blifvit förverkligad! I vårt lands äldsta tider kunde qvinnan ingenting ärfva, ingenting förvärfva, ingenting ega. Först genom Konung Erik den Heliges i Uplands-lagen bibehållna stadgande tillerkändes den gifta qvinnan rättighet till husfrus heder, till lås och nycklar, till halfva säng och laga treding i boets lösören och aflingegods. Sedan kom Birger Jarl och värnade med en särskild lag qvinnans frid, och gaf åt döttrar half arfsrätt mot söner. Och dervid förblef det flera århundraden igenom. Ännu i 1734 års Svenska lag, vid uppräknandet af dem, hvilka såsom omyndiga skulle anses, ställdes ”jungfrur” uttryckligen jemte ”öfvermagar” och ”vanvettige”, således jemförliga med dessa i afseende på sjelfbestämmande viljefrihet. Andtligen i våra dagar har den rättvisa skett qvinnan, att hon erhållit lika arfsrätt och lika"giftorätts-del med mannen, och att ogift qvinna vid 25 års ålder blifvit förklarad myndig. Och än mer: det har blifvit enka, frånskiljd hustru och ogift myndig qvinna tillåtet, att idka hvad handtverk som helst och i öppen salubod all slags minuthandel, äfvensom att få sköta en och annan lägre tjenstebefattning.
När KrigsComitéen genom sista remissen ifrån Sundell funnit summan till fullt bflopp aflämnad, öfversände Comitéenden samma till Kongl. StatsContoret. som vägrade att denna summa i slika penningar emottaga. Krigs-Comitéen ingick då till Kongl. Maj:t med underdånigskrifvelse, lörfrågande sig hvad i detta fall vöre att göra. Stats-Secreteraren föredrog derefter denna skrifvelse, och utan att infordra den frånvarande partens förklaring, utan att underrätta sig om Sundells instruction, utan att infordra de upplysningar, som voro Den 27 Maji. 451 oundgängeliga för föredragningen af ef t ämne, hvilket rörde en frånvarandes rätt, och der frå. ga kunde blifva att döma honom tiil erläggande af betydlig etsättning, hvilket beslut väl endast borde grunda sig på full säkerhet, att han till ersättningens erläggande var verkligen skyldig, åtnöjde bemälte föredragande sig endast med KrigsComitéens förfrågningsskrifvelse, och i detta ofullständiga skick at mål^t föredrog detsamma, med tillstyrkande att Sundell skulle hela summan återtaga, och den i andra penningar återlemna, hvilket sednare var 6a mycket svårare och kännbarare att verkställa, som KrigsComitéen upplyser, att nästan inga andra penningar i Norrige voro att erhålla, än de nu aflemnade.
– Ser inte bror sin fosterbror, den unge John Hall därnere? Han talar med sin kusk. – Jo, jag ser, han ger honom väl order att köra fram vagnen, svarade Carnegie. – Å nej, han reser inte så snart. Han har ännu mycket att uträtta. Jag vet, att det är han, som uppviglat folket mot mig, fast gubben står bakom och ger order och betalar kalaset. Jag har börjat bli en farlig konkurrent för det Hallska huset, det måtte väl bror ha reda på. – Men det är en sak, som den unge John Hall inte har reda på, och som han inte skulle bekymra sig om, ifall han hade det. – Nå, så kallar han det för medlidande med de elända, hans sympatier äro alltid med mobben. – Ja, så förefaller det. – Herr Björnberg får skynda sig, ropade amiralen från andra sidan af vinden. – Jag tror bror misstar sig, sade Carnegie, medan de båda skyndade öfver vinden. Det vore så olikt gamle John Hall som möjligt. – Kanske och kanske inte. Men det vore likt hans stollige son att sticka sta’ och vilja utrota brännvinet och mig på köpet. Han vill ha bort all ondska ur världen, ja, jaha, pröfva mans på, unge John Hall. – Nog är han dum, men så dum, tror jag ej, att han är. – Jag tror, hvad jag tror, och jag vet, hvad jag vet. De hade nu hunnit fram till takgluggen, som stod vidöppen. – Vi ha igenkänt ett par af ledarne, och de skola få sitt välförtjänta straff, sade amiralen till Björnberg. – Ja, herrarne äro så goda och känna igen bulvanerna, men de som stå bakom, dem ha herrarne aldrig sett förr, mumlade Björnberg mellan de sammanbitna tänderna. – Vi ha inte tid att resonnera, herr Björnberg, inföll amiralen otåligt, det gäller lifvet för herrn. – Ja, i afton gäller det för mig; en annan dag, hoppas jag, för andra. De, som äro skulden till det här, skola få umgälla det, så sant mig Gud hjälpe till lif och själ. Nu svor jag på det. – Banna inte, Björnberg, utan rädda lifvet. Kryp först, gosse!
St:s StatsUtsk:S betänk:n, i afseende å tillstyrkta villkor för beviljandet af anslag, äfvensom emot Exped.Ulsk:s förslag till 11. St:s skrifvelse!', såsom, enligt en mäktig fVactions mening, upphittade uti en icke tillräckligt und. ton. Ehuru jag städse med ett visst obehag åhört dessa med den fria statsförfattningen föga öfverensstämmande satser och underdånighetens påkallande i förhandlingar emellan de tvänne gemensamt lagstiftande statsmakterna, har jag trott mig vid de flesta tillfällen kunna underlåta att deltaga i ordstrider, hvilka för mig visat sig endast åsyfta rotfästandet af den åsigt, att Nationalrepresentationen helt och hållet vore konungamaktens vilja underordnad, samt att R. St., i deras egenskap af folkets ombud, skulle stå i helt andra och mera underordnade förhållanden, än grundlagarne bokstafligen föreskrifva. Jäg tillstår att den hyllning, jag under feni riksdagar sett majoriteten af detta Hus lemna åt en sådan, i min öfvertygelse med nationens frihetsoch sjelfsiändighetskänsla oförenlig regeringsmaktens superioritet öfver folkets representanter, synts mig göra motståndet vid en sådan meningsstrid lika ändamålslöst, som sjelfva de såsom stridsämne framkastade meningar och läror för mig varit oförklarliga. Jag har iakttagit tystnad, under förutsättning, att hvad som inom detta Hus i sådan väg bearbetas, skulle af de verkliga folkombuden motverkas genom inflytelsen af allmän-andans kraft, hvilken alltid blifver oemotståndlig, då den utgår ifrån de förnuflsenliga begreppen om samhällets villkor, fördelar och ändamål. Men, mine herrar! då jag uti den K. skrifvelsen trott mig finna en fullkomlig öfverensstämmelse med de satser om R. Sits underordnade ställning lill styreisemakten, som med Den 27 Februari f. m. alltför mycken framgång varit inom detta Hus förfiiklade, liar jag ansett den medborgerliga pligtkänsla!) ålägga mig all en gång påkalla den allmänna uppmärksamheten på detta förhållande. Betraktar man andan och ordalagen af den K. skrifvelsen, synes den förutsätta att R.
Hår, häst-, eller tagel 1 skålp. 8 andra slag, ej specificerade — Fria. Hår* eller TagelarbeteiL tued eller utan infattning och lås 1 skålp. — 35 4) Enligt Traktaten nedsättes tullafgiften från och med år 1868 till 10 öre. *) » » » ” » » » » 1868 » 20 öre. 56 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 85. Qvantitet för Införselstullberäktull. ningen. Riksmynt. Häktor, Hakar och Hyskjor *) i skåip. R:dr öre. 20 Hängslen eller delar deraf: af siden eller halfsiden 1 skålp. 1 andra slag 1 skålp. — 50 Anm. För spännen och ringar medgifves icke något afdrag i vigten. Hö Fri tt. Indigo; se Färger. Ingefära: torr 1 skålp. 7 syltad 1 skålp. — 40 Insekter; hänföras under Naturalier. Instrumenter: fältskärs-, matematiska, optiska, fysiska och navigations-, med eller utan fodral, alla slag, derunder inbegripna monterade optiska glas samt barometrar och termometrar 1 skålp. 15 handtverks-; tullbehandlas säsom Verktyg, ej specificerade, musikaliska: flöjter, klarinetter och oboer 1 stycke. 50 gitarrer, lutor, violer, violonceller, kontrabasar, valdhorn, trumpeter, postoch signalhorn, trummor, pukor, klaver, positiv samt harpor . fortepianon: tafflar samt stående s. k. kabinettsflyglar 1 stycke. 1 1 stycke. Utgöres infattningen af Guld, Silfver eller Sköldpadd, tullbehandlas hela dosan såsom arbeten af nämnda slag. orgelverk, äfvensom Harmonium och Fysharmonika ej specificerade, förtullas lika med sådana bland ofvan uppräknade, hvarmed de närmast kunna jemföras. Anm. a) Högst 2:ne stråkar, munstycken och så vidare må få åtfölja vid instrumentets förtullning.
Hyresersättning för stallrum 1,350: 45. Postföringskostnader inom riket 370,285: 84. Gratifikationer 4,812: — Gästgifrenhållningen vid Grisslehamn 300: — Sjöpostfarten : 221,190: 38. Posthusens underhåll och onera 3,030: 19. Skrifmaterialier, ved, ljus m. m 14,929: 45. Ersättning till Beskickningar och Konsuler för utbetaldt postporto 675: 32. Förlust på paketposten... - 19,766: 36. Leverering: Till Civil-statens pensionsinrättning 7,429: 45. Balans till år 1860: Behållning af stenkol 84: 60. Uti den af Kongl. Generalpoststyrelsen afgifna underdåniga berättelse, angående Post-verkets förvaltning under förevarande revisionsår, lemnäs redogörelse för de af Styrelsen under samma tid vidtagna förvaltningsåtgärder. lievisorerne, som trott sig böra omförmäla hvad som hufvudsakligen blifvit vidgjordt för befrämjande af postkommunikationerna, få ur denna berättelse meddela följande: l:o. Jemlikt nådig befallning, hafva på olika tider under loppet af år 1859 postexpeditioner blifvit öppnade i Höör af Malmöhus län, vid Slättängs gästgifvaregård i Skaraborgs län, å Fjellbacka fiskläge i Götheborgs och Bohus län samt vid Töreboda jernvägsstation invid Götha kanal inom Skaraborgs län. I sammanhang med o postexpeditio nen i Höör inrättade# ock en ny postgång två gånger i veckan emellan Aby och Hörby postkontor öfver Höör, och samtidigt med postexpeditionen i Fjellbacka ordnades dubbel postgång emellan sistnämnde ort och Uddevalla. 2:o.
På sätt i föregående underdåniga berättelse är vordet omförmäldt, finnas kreatur af ren eller blandad utländsk race endast på större egendomar till något större antal. Endast i den mån tillfälle kan beredas allmogen att få sina afvelsdjur utan större kostnad korsade med racedjur, kan man ..vänta en förbättring af racen hos allmogens husdjur. De flera beskällare af bättre beskaffenhet, som finnas å de större egendoinarne, torde för sådant ändamål dertill sällan upplåtas. Inom Österoch Vester-Rekarne härader har emellertid år 1859 bildat sig en förening, som har till syfte, att åstadkomma en förbättring af allmogens kreatur, och för enahanda ändamål hafva, efter kontrakt emellan Kongl. Stamholländeri-Styrelsen och länets Hushållnings-Sällskap, tvenne, kronan tillhörige, tjurar af Ayrshire-race blifvit stationerade inom Oppunda härad. För befrämjandet af en förbättrad race af arbetshästar har sedan år 1850 en inom länet bildad Förening verkat sålunda, att den inköpt hingstar af dels oblandad Norsk och dels s. k. Ottenby-race, och öfverlåta dem åt enskilde personer emot en fixerad köpeskilling, som under vissa år amorteras, och förbindelse att hålla dem tillgänglige till betäckning för ett bestämdt pris. Föreningens bemödande har ock krönts med den framgång, att flera unghästar, fallne efter föreningens hingstar, blifvit vid Hushållnings-Sällskapets landtbruksmöten prisbelönade. Afven från Strömsholms stuteri utskickas fortfarande några hingstar, som, stationerade i olika trakter af länet, mycket begagnas äfven tili betäckning af allmogens stokreatur. För landtbrukets och dit hörande näringars utveckling och förkofran verka i öfrigt länets Hushållningssällskap och de i häraderna bildade 8 särskilda Hushållnings-gillena med lika mycket nit som framgång. Ge nom tillvågabringandet af nyttiga inrättningar, meddelandet af för jordbrukaren värderika upplysningar samt utdelandet af belöningar för ådagalagd skicklighet i husslöjd ochj jordbruksarbeten samt för utmärktare husdjur, hafva så väl sällskapet som gillena, hvar inom sin ort, förmått att ej blott framkalla ett lifligare intresse Södermanlands län.
Då frågan nyss rörde bestämmande af den inkomst som statsverket ägde att påräkna af tullen, ansåg Hr von Hartmansdorff att Bevilln.Utsk. hade orätt förfarit, då Utsk. endast inskränkt sin beräkning till de två sista åren och yrkade den värde talaren att denua beräkning skulle grundas på medium af de 5 föreg:de åren. Oaktadt beräkningsgrunden derigenom blef så till vida oriktig att man skulle taga 2 olika tulltaxor såsom grund för beräkningen. Nu återigen gillar talaren StatsUtsk:s beräkningsgrund, som är hemtad endast från ett enda år och vill icke, lika med Frih. Tersmeden, tillåta att beräkningen får uppgöras efter 5 föreg:de års medeltal, ehuru bränvinsbrännings-författningen under dessa år hufvudsakligen varit af enahanda beskaffenhet. För min del kan jag icke inse conseqvensen i dessa båda yttranden. Mig synes tvertom att de äro emot hvarandra alldeles stridande. Frih. Tersmeden har igenom de ziffror han här framlagt, tydligen visat, att bränvinsskatten under de föreg:de åren vida öfversligit hvad Bevilln.Utsk. har föreslagit. Hr von Hartmansdorff har deremot anmärkt att inkomsten af bränvinsbränningen varit under de sednare åren i beständigt fallande. Jag beder då, att få fästa uppmärksamheten derpå alt ifrån och med år 1841 var bränvinsskatten i stigande, ifrån 563,000 r:dr det ena året till 672,000 r:dr det derpå följande, 675.000 r:dr det 3:dje och 685,000 r:dr det 4:de året eller år 1844. Sedermera har visserligen ett fallande inträffat uti denna skatt för de 2 följande åren, nemi. sä att den under är 1840 uppgick endast till 580,000 r:dr och 1846 till 529,000 r:dr; men, mine Hrr! hvad är väl orsaken till beränvinsskattens fall?
Någon bestämd qvantitativ uppgift om trädvaruexporten har icke kunnat, erhållas, men endast inom Höjentorps fögderi uppgifves densamma hafva uppgått till 8,000 tolfter plank och 4,000 tolfter bräder årligen. Svedjande i skog har aftagit och användes nu mera egentligen endast i norra och sydöstra delarne af länet. Under perioden hafva å de under Skogs-Statens omedelbara inseende ställde skogar i följd af vårdslöshet vid torfbränning å angränsandes ägor inträffat 3:ne skogseldar, som härjat tillhopa 148 tunnland, hvarförutom 13 skogseldar utan tillförlitligt känd orsak uppkommit, 2:ne större, som afbrände tillhopa 110 tunnland, samt 11 mindre, som hastigt släcktes och icke åstadkommo särdeles skada. I följd af skogseldar, som inträffat före nu ifrågavarande period, hafva å Hökensås vidsträckta fält blifvit förbrända, å hvilka återväxt ännu icke är beredd. Skyndsamma åtgärder för återplantering erfordras och komma att med det första vidtagas, 28 Skaraborgs län. Stängselsätt. Priser å skogsalster. för återställande, så vidt ske kan, af det på ofvanberörda sätt störda omloppet. I den mån kronooch allinänningsskogarne hunnit inhägnas, hafva skogseldarne minskats, så att man, sedan hägnad nu kring nästan alla berörde skogar blifvit upprättad, kan hoppas att för framtiden undgå den minskning i afkastning och försämring af skogsmarken, som af dylika eldar varit en följd. Emellertid uppkomma skogseldar ännu dels till följd af vårdslöshet eller okynne hos bärplockare, dels genom hägnadernas antändning af grannar, hvilka beräkna fri genomgång för sina kreatur under reparationstiden, eller af arbetare, som önska arbetsförtjenst.
Berggren lånerätt i stimma fond för till verkninga ine vid hans i Alingsås anlagda Lädergarfveri efter Engelska sättet, och 6:o Kongl. Brefvet af den 7 Maj 1836, hvarigenom den förre Bruksidkare!! G. D. Wilke i Nåder beviljade lånerätt i Manufactur-Disconten för sådana vid det i Hufvudstaden belägna Bergsunds Gjuteri åstadkomma jernmanufactur-varor, sorn, i anseende till en större mechanik och finare arbete, kunna hänföras under namn af fabriks-varor, blifvit på nuvarande ägaren af nämnde Gjuteri, J. Åmark, öfverflyttad. Lika med de af Kongl. Maj:t för granskning af 1836 års räkenskaper utsedde Revisorer hafva Revisorerne icke kunnat underlåta att anmärka, att Kammarskrifvaren i Manufactur-Discont-Contoret, Kamereraren i Kongl. Kammar-Collegium J. A. Brandel fått, efter den 23 April 1836 vunnen befordran till Kammar-Råd, på grund af sin blotta anmälan hos Kongl. Coinmerce-Collegium, det han, i följd af denna befordran, icke vidare kunde med berörde Kammarskrifvare-tjenst fortfara, under åtta månader efter tjenstens frånträdande bibehålla den der - för anslagna lön. Då härvid förekommer, att Ivammar-Rådet Brandel till detta Embete befordrades från innehafvande Kamererare-tjenst i Kamri. Kammar-Collegium, och denna befordran icke hade sammanhang O O O med hans tjenste-befattningar i andra Verk, hvilka han alltså icke var förbunden eller ens berättigad att annorlunda, än genom ordentligt af O O O skedstagande, lemna, samt bemälde Kammar-Råd således befann sig i enahanda ställning som hvarje tjensteman, hvilken, i följd af vunnen befordran inom ett Embetsverk, icke vidare ser sig i tillfälle att med förut innehafda befattningar i andra Verk fortfara, utan föranlåtes att derifrån taga afsked, hvarvid någon ersättning för grundlagd begrafningshjelp ej erhålles, anse Revisorerne, äfven för deras del, KammarRådet'
Jag anhåller om återremiss af Utlåtandet. Friherre Cederström: Jag vill hoppas alt Den 13 Jan ilar! i f'. ni. 49 att om Utlåtandet blir återremitteradt, StatsUtskottet till, Rikets Ständers afgörande öfvérlemnar, att RiksgäldsContoret må få upplåna 200,000 R:dr till förstärkande af UllDiscoutfonden; och om sådant sker, behöfver den siste Talaren ej vara rädd, att endast de nämnda UllContoiren blifva inrättade. Herr Ribbing: Jag vill endast fästa uppmärksamheten vid Herr Hjertås förslag om inrättandet af fyra UllContoir. Jag li or det är tillräckligt, om vi hafva ett, så framt det icke skulle vara ambulatoriskt, eller sådant att det kunde förflyttas från en ort till annan under olika tider af året. Jag fruktar ej, då södra Ryssland blott har fem UllContoir, att ett är för litet tilltaget för Sverige; inen jag fruktar, att om företaget med UllContoirs inrättande för vida utsträckes, skall det komma att likna de flesta andra inom vårt land, hvilka man med sorg och möda knappast mägtar afsluta; det är mycket bättre att börja med litet och göra väl, så att inrättningarne ej uppsluka näringarne. Yi hafva dessutom ännu så ganska obetydligt ull, som lönar sortering, och heldre må vi gifva understöd för de längsta transporterne till UllContoiret af duglig fm ull, än inrätta flere kostsamma UllContoir. Om vi få flere sådane, blifva de så mycket ofullkomligare, ty om icke annat, komma de alt sakna öfning, der ull ej är att sortera, .lag 57 II. 4 ' D c 11 i > Ja nu a r i i f’. m. anhåller, att dessa mina anmärkningar mot flere UllContoirs inrättande må få åtfölja återremissen.
St. blifvit beviljad; att denna belåningsrätt skall ökas till 20 procent, sedan Bolaget insatt halfva beloppet af hela den äskade insättnings-summan, samt till 25 procent jemväl å primitiva actie-capitalet, då 3a Exp.~Vtsk. Förslag till und. Skri/v. N<o 312- Canalen blifvit fullbordad, — alla dessa belåningar under vilkor, att antaglig borgen tillika erfordras, dock endast för den brist, som vid hypothekenS försäljande, till lånets liqviderande, möjligen skulle kunna uppkomma; med den föreskrift tillika, att, efter hvarje af här ofvan för insättningen bestämda terminer, icke några andra actier få belånas, än de, för hvilka den för året förfallna actie-insättning, efter ni procent å gamla actierne, blifvit, enligt Canal-Directionens bevis, fullgjord; samt att Bolaget, om Canalen blifvit inom 1834 års slut fullbordad, må erhålla afskrifning och eftergift för ej mindre det vid innevarande Riksdag beviljade bidrag af 845,334 Rrdr B:o, än ock för Statens hela äldre fordran hos Bolaget, emot det, att Canal-Bolaget, å sin sida, dels afsäger sig alla anspråk på ersättningar från Stats-Verket, af hvad namn och beskaffenhet de vara må, dem Bolaget möjligen kan förmena sig ega, dels ock förbinder sig att allt framgent Canalen underhålla, utan något Statens bidrag dertill; men skulle Bolaget antingen vägra att uppfylla de vilkor, R. St. sålunda funnit godt att Exp-Vtsk. Förslag till und.
Samma förhållande eger deremot ej rum med andra varor, hvilkas volume ej är så stor, att landt-transporten i någon betydlig mån kan stegra deras värde, såsom lill exempel de fleste fabriksoch Manufactur-varor; deras höga import-tull här i Sverige, der vi ega egna fabriquer alt skydda, jemnförd med tullen i Norrige, skulle snart locka dem att uteslutande derifrån taga kosan hit. När dertill kommer, hvilket vi känna, alt j Norrige tullfria nederlag af sådane varor finnas uppe uti landet, k vilka synas beräknade på en illicilhandel med Sverige, så frågar jag huru är det då rimligt, alt från Gränsen borttaga tullbevakningen, för alt låta varor af alla möjliga slag den vägen tullfritt inkomma ? — Man bör ihågkomma, ehvad man ock säger om prohibitif-systemet, att i ett land med vårt climat, der penninge-räntan är hög, och således lägger ett stort hinder för industrien, hafva vi likväl med detta systeme lyckats, att inom landet alstra en ganska Den 87 November t* m. stor mängd af industri-producter, då deremot i Norrige, som följer ett motsatt Systeme, till och med flera trädvaror för Landtmannens behof måste hämtas från England, och alt Norrige sorn för öfrigt eger samma exporter, som Sverige, des su to m eger en betydlig export-artikel, som vi sakna, nemligen, sallt och torrkad fisk, med hvilken artikel Norrige förmår gälda dess jemförelsevis betydligt större import, än Sverige. Åf alla dessa skäl kan jag ej instämma i de tankar, som i detta Betänkande blifvit yttrade, men emedan det kommer att till Kongl. Majrts afgörande öf-. verlemnas, nöjer jag mig med att heldre antaga detta, än att få ett möjeligtvis ännu sämre, och afstyrker derföre icke bifall å Betänkandet. Herr Rosenblad, Bernjhard:
Man har så fast, sorn möjligt, sökt sammanbinda dessa systemer med vårt Statsoch Samhålls-skick, då man först stadgat, att hvarje medborgare, som ej eger tillräcklig egen förmögenhet, eller står i Statens tjenst, eller med offentlig myndighets tillstånd drifver tillräckligt lönande näringsfång 8cc., ovillkorligen skall hafva tjenst hos eller försvar af andre, samt i annat fall anses och behandlas som lösdrifvare, hvilken år förfallen under vårfnings-stadgan eller corrections-inråttningarne, samt då man sedermera stadgat, att hvarje församling år skyldig att underhålla sina fattiga och för att lindra den ena Cominunens fattiga att falla den andra till läst, genom att der bosätta sig, påfunnit en mängd restrictioner i rättigheter för husbönder, egendomsegare m. fl., att inom försainlingarne mottaga och försvara sådane personer, hvilka möjligen kunna komma, atl i en framtid betunga Församlingens fattigvård. Närmaste följden häraf åter har varit och år, att den ena församlingens skattdragande och i fattigvården deltagande medlemmar med misstro och frugtau sett en annan församlingsbo inflytta, samt på allt vis sökt försvåra inträdet för en dylik person så framt man ej varit öfvertygad om den inflyttades ekonomiska välstånd. De sammansatta Utskotten hafva i full conseqvens med detta system, ännu ytterligare utvecklat och stadfåstat grånsskillnaden emellan försaiaai - 82 Lagsamt Allm. Besv,- och Ekon,-Utskottens Betänkande, IV:o 5, lingarne och, enligt deras i Betänkandet afgifne förslag, skulle det hädanefter bli svårt och nästan omöjligt för fattige personer med stor famille att bosätta sig eller få längre arbetsförtjenst på en ort, der han annars kunde föda sig och vinna sin utkomst, emedan ingen husbonde vågar taga honom i sin tjenst af frugtan för framtida försörjningsskyldighet, samt församlingen nog lärer agta sig att låta honom annars dår blifva bolast.