Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att fördelarne af det framlagda förslaget äro obestridligen större, än de närvartde föreskrifterna har Const.-Utsk. sjelf bestämdt erkänt, så väl i afseende å sammansättningen som Oidförandeskapet, hvilket alltid skulle egas af representanierne från det Iand, hvars angelägenheter vore under handläggning. Då jag nu visat nödvändigheten för ett samhälle att, om möjligt, slippa en sådan Interims-regering, som den RiksAkten stadgar, och dessutom fästat upmärksamheten på fördelarne af den föreslagna, vill jag öfvergå till de anmärkntr, Const.-Utsk. lagt till grund för sitt afstyrkande. Utsk. har, på sätt jag nyss nämnde, i ganska bestämda ordalag erkänt fördelarne af de föreslagna bestämmelserna; men Utsk. slutar dock ganska blygsamt dermed, natt det icke i allo kan godkänna förslaget.n Af dessa uttryck kan man icke tro annat, än att förslagets förtjenster äro större än dess brister. Jag för min del bade då önskat, att Utsk. snarare hade sagt: »förslaget har stora förtjenster; anmärkntr göras emot detsamma, och Utsk. öfverlemnar åt R. St. att bedöma, huruvida deras vigt är sådan, att det till följd deraf bör underkännas.» Utsk. fäster sig i första rummet, på sätt kändt är, vid föredragningen, och det säger, att förslaget i detta hänseende ej är nog bestämdt. Att det är ett ganska svårlöst problem att i denna del afhjelpa bristen i våra grundlagar, tror jag, att Utsk. sjelf har insett; och Utsk. har också icke vågat något försök till förekommande af de brister, 426 Den 18 Februari f. lii. sorn finnas, t. ex. i 43 g af Reg.-F:n, i afseende å de personer som ega att föredraga ärenden inför den der omtalade llegeringen. Samma svårigheter möta äfven detta förslag, och om det äfven till det aldra nogaste hade bestämt, hvem som skulle föredraga, är jag dock fullt förvissad, att Coust.-Ut^k., med de äsigtor det här visat, icke hade fminil sig deraf tillfredsställdt.
Ystads bank, privilegierad d. 14 Oct. i83o, hade till grundfond 266,666: 32. — men enl. nya privilegium af d. 14 Dec. 18 ii) 1,5oo,ooo: Wermlands bank, privileg. d. 17 Nov. i83a 5oo,ooo: men fick börja med en teckning af 347,800: Fahlu bank, privileg. d. i4 Nov. i83> 553, 5 53: 16.— Östgötha bank privileg. d. 24 Febr. 1887 . 1,000,000: lisen fick äfven börja med 5oo,ooo: Smålands bank, privileg. d. 17 Mars 1887 5oo,ooo: eller högst i,5oo,ooo: Örebro bank, privileg. d. 14 Maj 1837 . 5oo,ooo: eller högst . 1,000,000: Vid sådant förhållande har jag trott det vara tillräckligt, att till K. M. öfverlemna att tillse, att de banker, som framdeles kunna blifva stiftade, hafva tillräcklig grundfond. Den skilnad, som vid sisth riksdag uppställdes emellan solidarisk bank och actie-bank, hade hufvudsakligen afseende på delägarnes betalnings-ansvar, men icke på grundfondens beskaffenhet. Uti båda bankerna kunde delägarne för största delen af deras tecknade actiebelopp få lemna deras egna med hypothek försedda skuldförbindelser. Uti sådana banker uppkommer vinsten derigenom, att för det belopp, som motsvaras af pantsatt fastighet, sedlar utgifvas, utlånas och bära ränta, utan att contanta medel blifvit tillskjutna för dénna del af actie-capitalet. Delägare, som har sin revers liggande uti bankens förvar, är derigenom personligen vid banken fästad; och om han vill öfverlåta sin andel i banken till en annan person, måste denne i stället aflemna sin skuldsedel. Intet hinder finnes då derföre, att han jemväl ingår uti företrädarens solidariska ansvarighet.
Hade det varit andra så skulle det väl också då varit afundsjuka, ty man kan alltid sägas vara afundsjuk då man angriper Hr Prinlzenskölds prohibitiva principer, hvilka tyckas vara ganska egna. I afseende på Frih. Cederströms sista anmärkn. vill jag erinra, att jag icke ensamt stödde mig vid hvad som stått i allm. tidningarne, utan jag tilläde äfven, att detta icke blifvit vederlagdt. Det af mig öppet uttalade förhållandet är dessutom kändt af enhvar och, som man plägar säga i hvar mans mund. Derjemte anförde jag ett exempel, som icke stått i någon tidning, men som dock har sin fulla riktighet, nemi. det rör:de Norrköping, der förhållandet verkligen är sådant, att den ena sockerfabriksidkaren arrenderar den andras sockerbruk, endast derföre att lian må kunna bestämma priserna efter behag. Delta är, jag påstår det ännu en gång, ett ”konslladt medel”, och hvar och en, som vill inse det, kan finna, att ingen klok man, utan ändamål och utan ringaste nytta, kastar bort 3,000 r:dr årligen, och medlet är icke behöfligt för nämnde person, endast för att kunna sälja sin vara, ty hittills har i Norrköping otvifvelaktig! icke producerats mera socker, än sorn lätteligen kunnat afsättas, utan dylika medel, blott man velat nöja sig med skälig vinst. Hr Hjerta: Jag beklagar att Frih. Cederströms sednaste, i öfrigt så genialiska yttrande, råkat till att hufvudsakligen vara sammansatt af misstag. Det första misstaget har han begått då han trott sig höra att jag sagt mig tala emot mitt eget intresse i denna fråga, när jag yrkade 5 sk:s tull på sockret. Tvärtom yttrade jag att jag talade för mitt intresse och att det icke vore Den 5 Juni f. m. 429 sannolikt, att jag skulle göra ett sådant yrkande emot mitt intresse, dä jag har del i fartyg, som ofta sysselsättas med sockers hemförande. Det andra misstaget låg deruti, att sockerpriserne varit i fallande.
K. icke utgöra, mer än 15,35672^ R:oc. E brist af 2,290,636 R:dr. 4; H. 11 rst mäst? således syl, las. — Och det torde tillätas mig, akk om sättet dertill fä lämna mine tankar» Redan Hat jag haft äran nämna, att dek enbet Medel, som för närwarande Utan betänklighet kan upfinnas till den absoluta bristens fyllande mors uptagandek af Inrikes län, * Zas Z40 Den 7 December. Jag ivägar således förestå, att Directidnen af Riksgälds, Contoirel sä fort like kan authoriseras att utfärda kungörelse, om emoltagandek af sädane län under Riksens Högloft. Ständers specielle garantie emot obligationer med 6 proCenkS oafkortad ärlig ränta, siälde till inlösen efter Sex äre förlopp. Hwad summan angar, som Riksgälds-Conroiret pä detta sätt skulle »plana, sä utgör ten wäl intill nästa Riksdag inalles (enligt Bilagan Likt. K.) 2,800,000 R:dr. enär Contoirek nödwändigt mäste njuta ersättning för den del af dest inkomster, som medtages till ränta ä de tid efter annan behöflige läne-pcstcrne. Men för det närwarande förmodar jag, att icke mer skulle behösma länaS, än 1,500,000, Rrdr. till nu prestera»- de utgifters fyllande, om de utwägar dcrjämte widtagaö, som jag här nedan ödmjukeligen sär föreflä. Till Directionens as Riks Gälds »Contoiret bedömande torde det fa öswerlämnas sedan Riksens Ständer äro ätskilde, alt fortsätta upkagande af Län till den fixerade summan, wid de tider och i den mohn, som behoswen det fordra.
1860—1861 vinterfödde kreatur beräknas hafva utgjort ungefärligen samma antal, som länets Hushållnings-Sällskap år 1859 hos Finans-Komitén anmält då i länet befinnas, eller 17,134 hästar, 39,476 oxar och tjurar, 70,783 kor, 23,301 ungnöt, 83,523 får, 32,753 svin. Till underhåll af dessa kreatur äro höskörden och andra tillgängliga foderväxter tillräcklige med beräkning jemväl deraf, att till kreaturens utfodring användes spanmål, som till årliga beloppet enligt Hushållnings-Sällskapets uppgift kan, efter hvad ofvan är nämndt, skattas till 171,279 tunnor. Ladugårdsskötseln, som under senare åren obestridligen gjort framsteg, lemnar öfverskott utöfver ortens egen förbrukning. För ett par 12 qvarters oxar betalas från 200 till och med 300 R:dr och för en ko från 50 till och med 80 R:dr. Ett lispund smör gäller från 8 till och med 13 R:dr, ett lispund sötmjölksost från 8 till och med 10 R:dr, ett lispund skummjölksost från 3 R:dr 33 öre till och med 5 R:dr. Mjölk betalas med 16 till och med 25 öre kannan. Hushållnings-Sällskapet äfvensom enskilde personer hafva verkat för djurracernas förbättring genom att inomlands och från utlandet anskaffa goda afvelsdjur. Senast år 1860 inköptes för sådant ändamål från England af Hushållnings-Sällskapet en bagge och sex tackor af Southdownsrace, hvilka å Sällskapets egendom Haddorp uppställdes. Allmännare sjuklighet bland kreaturen har under perioden icke förekommit i vidare mån, än att år 1860 yppades bland hornboskapen så kallad tungröta, hvilken sjuklighet likväl upphörde då boskapen tillde lades tjenligare födoämnen. Jordbrukets förbättring genom nyodlingar, vattenaftappning, grunddikning m. m. fortgår oafbrutet.
I de förklaringar, Rådstufvurättens särskilda afdelningar häröfver i underdånighet afgåfvo, åberopades hufvudsakligen hvad förut hos Kongl. Hofrätten varit invändt och andraget, men yttrades tillika, att det låge i sakens natur, att de domaregöromål, som intill år 1850 fullt upptogo samtlige Ledamöternes tid i två Domstolar, nemligen 4 Rådstugurätten och f. d. Kämnersrätten, derefter icke kunnat lika skyndsamt bestridas af den enda qvarstående domstolen, hvars Ledamöter måste fördelas i tvänne afdelningar, utan förstärkning af mer än en Ledamot; samt att fråga då också varit vackt, om tvänne Rådmäns inväljande, i stället för den indragne Kämmersrältens tre Ledamöter; men att detta förslag förfallit, enär de Stadens Myndigheter, som äga vilkorlig beslutande-rätt i fråga om Stadens medel, icke velat medgifva aflöning åt mer än en ny Rådman. Kongl. Maj:t meddelade nådigt utslag den 21 Mars 1861 och förklarade att, med afseende å hvad Kongl. Hofrätten yttrat, och enär antagas mäste, att till anmärkta tidsutdrägten med de i fråga varande målens behandling och afgörande jemväl medverkat den väsentliga, ehuru tillfälliga, tillökning i göromälen, som för Rådstufvurättens Ledamöter uppkommit genom Kämnersrättens indragning och den deraf föranledda, medelst Kongl. Majits Bref den 4 December 1849 stadgade, förändring i Rådstufvurättens organisation, Kongl. Majit icke funne skäl att i öfverklagade beslutet göra ändring.
Härvid har Committéen ej kunnat undgå att fästa., uppmärkmamhet på de missbruk af egen eller andras Credit , som erfarenheten visat vara föröfvade i så måtto, att personer, sorn kommit i obestånd, rn£d fördöljande deraf, fortsatt vexelrörelse, utan tillgångar att draga å, begagnat andres skuldebref, dem de såsom lån uppå utgifne motforbindelser eller så kallade Recepissen sig förskaffat; Och , som slikt vingleri, hvarigenom nian underhåller förtroende till en vederhäftighet, sorn man ej ager, är till sina påföljder högst förderfligt , har Committéen ej tvekat att utmärka det såsom en serskild art af vårdslöshet, hvarigenom Eorgenärens egendom kan af Gäldertären förspillas. Till förebyggande af den osäkerhet, som för allmänheten uppkommit af bristande kännedom om rätte delägare i Handels Bolag, är uti. Kongl. Konungens Nåd. Propositioner. 323 .Kongl, rörordningen den 28 Junit 1798 stadgade alt hvart och ett Handelseller FabriksBolag, sorn antingen består af flere eller andre i lifvet varande personer, än dem, hvilka i Bolageis antagne firma eller handtekning tydligen namngifne äro, eller sorn vill nyttja redan aflidne personers namn och handtekning, bör inom tre månader, efter det Bolaget blifvit slutadt, vid vite af 300 Riksdaler) hos Magistrat i Stad oell Härads-Rätt a landet skriftligen uppgifva rätta namnen på de personer, som i bolaget taga del och för firman äro ansvarige, samt att denna föreskrift likaledes vid enahanda ansvar , bör iakttagas, då någon person från Bolaget skiljes eller ny bolagsman intages, på det en hvar ina kunna vinna underrättelser örn desse uppgifter uti Rättens Inteknings-Protocoller.
Utskottet, som jemväl tagit kännedom af de vid remissens beviljande hos Ridderskapet och Adeln afgifna yttranden i detta ämne, har, med afseende å framlidne professoren Geijers utmärkta förtjenster såsom lärare och vetenskapsman, hvilka för nationen äro så allmänt kända, att de här icke behöfva Stats-UlskolMs Utlåtande, N:o 125. 17 behöfva framhållas, funnit allt skäl vara för handen, att motionerna understödja; men, i betraktande deraf, att professorns efterlemnade enka icke är betungad med omsorgen för oförsörjda barn, anser Utskottet den ifragaställda pensionen böra bestämmas till det af professor Fries föreslagna belopp, och får alltså hemställa, att enkefru Ånna Lisa Geijer, född Liljebjörn, må för sin återstående lifstid få å allmänna indragnings-staten åtnjuta en pension af i,qoo rdr årligen. 29 0 Uti en hos Preste-ståndet väckt och till Utskottet remitterad motion, har herr Biskop Holmström begärt en tillökning af minst 5oo r:dr, helst r,ooo r:dr, till den pension af 5oo r:dr, hvilken stiftaren af ortopediska institutet Professoren m. m. JVils Åkerman för närvarande på allmänna indragnings-staten innehade samt, till stöd härför, åberopat, utom hans nit och många upoffringar för berörde nyttiga institut, att Professoren Åkerman, som nu uppnått 70 års ålder och varit nödsakad att åt annan person öfverlåta vården om institutet, vore i verkligt behof af någon förhöjning i sin för lefnadskostnaden i hufvudstaden alldeles otillräckliga pension, helst försörjning genom enskild läkare-praktik, hvilken han i och för vården af nämnde inrättning måst öfvergifva, icke numera stöde honom öppen.
Med anledning af de, sistberörde Ar, till Bancooch Riksgälds-Yerkens granskning församlade Rikets Ständers Revisorers tillstyrkande, anhöllo Fullmäktige om Kådigt tillstånd, att få vidtaga lämpliga utvägar och anstalter, hvarigenom möjligheten att uti Riksgälds-Contoiret få vexla större Credit-Sedlar emot mindre Sedlar af alla då brukliga valeurer, måtte kunna bibehållas, så länge en sådan anstalt för rörelsen pröfvades nödvändig; hvaruppå Kongl. Maj:t, uti Kådig Skrifvelse af den 18 October i8o3, behagade Fullmäktige till svar och efterrättelse förständiga, det Kongl. , Maj:t i Nåder godtfunnit tillåta Fullmäktige föranstalta Transport 5,721,350:1.2. Revisorers Berättelse. 3p3 Transport 0,721 derom, att, i ofvannänmde afsigt, nja Småsedlar tillverkas, dock endast på En Riksdaler, Sexton skilling och Tolf skilling, emedan bristen egentligen på sådane Sedlar sig, visat; och hvilken anstalt skulle komma att bibehållas, så länge Kongl. Majit funne den för rörelsen nödig. Genom ytterligare Skrifvelse af den 11 Mars 180O, behagade Kongl. Majit i Nåder förordna, det äfven Två-Riksdalers-Sedlar borde tills vidare tillverkas, för att underhålla den ifrån Realisationens början med så mycken nytta för Allmänheten verkställda utvexlingen af Riksgälds-Sedlar emot Banco-mynt, Enär sedermera utvexlingen förmodades kunna underhållas, dels med de redan i förråd varande Småsedlar och dels med brukbara Småsedlar, hvilka genom Uppbörden inflöto , blef, i April månad år 1806, all tillverkning af Credit-Sedlar inställd, och koni icke åter 35o. 1.2. \
Man har alltså icke åsyftat, att privalbanksrörelsen skall bedrifvas till högre belopp än nu sker, och granskar man de ifrån bankerne ingående qvartalsrapporter, skall man finna, att sedelemissionen sällan öfverstiger, eller rättare, nästan aldrig öfverstiger leckningssumman; men om en creditivrörelse skall bedrifvas, så fordras att en reservcassa mäste finnas i bankerne. Directionerne kunna icke, äfven med den försigtigaste rörelse, till siffran bestämma sin sedelemission, och borttager man dessa 25 proc. så blir följden, att hvarje bankdirection måste nedstätta sin vanliga sedelstock till 20 proc. under teckningsbeloppet. Man har således härmed endast velat bereda en reservfond för creditivrörelse, emedan deu sätter en bankdirection ur tillfälle att kunna hålla sin sedelstock så i hand, som vid discontering. Borttager man dessa 25 proc., så fruktar jag alt bankdirectionerne mera skola iifvergå lill discontrörelse, som har den naturliga fördelen med sig, att man kan låna ut penningar ända till maximibeloppet af sedelstocken. Hr Aminoff: Jag skulle måhända ej hafva yrkat, att dessa säkerhetshandlingar böra vara af samma beskaffenhet sorn grund fondshand linga rne, om Ulsk:n icke föreslagit, att banken hade rätt att på dessa creditiver utgifva sedlar, ehuru icke öfver 25 proc. af teckningssumman, hvarigenom dessa handlingar äro i allo att anse lika med grundfonden samt böra vara af den säkerhet och beskaffenhet, som (j § bestämmer, och således af Konungens Bef:h:de äfven granskas och godkännas; hvarföre jag ej kan frånträda mitt yrkande i detta afseende. En privatbank bör hafva de strängaste coutroller, samt va - Den 25 Januari e. m. 509 ra så säker som möjligt; delta för att gifva förtroende och lugna allmänheten samt aclieägarne. Man har sagt, att dessa handlingar ombytas årligen. Detta är möjligt, men så mycke mer behöfva de undergå granskning, emedan man sällan utbyter en sämre handling för alt i stället inlemna en bättre.
Härefter har blifvit yrkadt, att Utskotten hade bordt fästa mera afseende å samt grundligare besvara den väckta frågan, att de genom strandvrak uppkommande tillgångar måtte användas lill understödjande af fiskra?ae i Bohus Läns skärgård; i sammanhang hvarmed blifvit anfördt, att, genom verkställande af berörde förslag, bereddes icke allenast större säkerhet för egare till strandvraksgodset att detsamma återfå., utan upp komma äfven förnämligast mycket godt för den moraliska förbättringen utaf en klass af menniskor, som af okunnighet och till följd af olämpfria Författningar för närvarande tro sig icke handla origtigt, då de tillgripa csn söka fördölja skeppsbrutet gods; hvilket förhållande förmodades böra upphöra, i händelse bifall lemnacles till det framställdaförslaget, då försataUe£3riie komme att uppbära och till bestämda ändamål använda det belopp, sota för b®rgadt strandvrak inflöte, hvarigenom conlrollen deröfver, ett lega underslef eller otillåtna tillgrepp vid bergningea korome att ega rum, kunde påräknas säker och tillförlitlig, eaär aila församlingens medleaunar vöre, för befrämjande af din egen fördel, lika nödsakade att dori deltaga. Härjemte hafva flere olägenheter blifvit uppräknade, hvilka skola härflyta af nuvarande föreskrifter, i afseende på bergning och behandling af strandvrak samt användande ut den deraf uppkommande behåll» Statssamt Allm. Besv.- och Ékon-Utskctt ns Utlåtandej 2V:o i35. 5 ning, samt dessutom bifogad en uppgift å Kronan behållna strand-vraksmedel, enligt Tullverkets Hufvudböcker, för åren 1834—1838. Utskotten hafva allt detta i noga öfvervägande tagit; men få, med åberopande af sina i del återremitterade Betänkandet anförda utförliga skäl, förklara, att Utskotten af hvad i berörde ämne blifvit ytterligare upplyst, likväl ej hemta anledning att samma Betänkande i denna punkt frångå.
Fortsattes föredragningen af Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Utlåtande N:o 128, i anledning af återremiss å Utskottens Betänkande N:o 5, rörande allmänna stadganden och anslag till folk-undervisningens befrämjande: §. 4:o Med ogillande af detta moment, sådant det af Utskotten finnes föreslaget, antogs för detsamma följande lydelse: Den tid Skolorna, så de fasta som flyttbara, årligen böra hållas öppna bestämmes i Skol-Styvelsen af vederbörande myndighet fastställda, reglemente. §. 2. Ogillades och antogs för densamma följande^ förändrade redaction jemte tillägg: ”Att uppbygga och underhålla nödiga skolhus åligger församlingarne; i följd hvaraf hvarje Sockens invånare gemensamt böra besörja anskaffandet af tjenliga skolrum, så väl för de fasta som de flyttbara Skolorna inom socknen och skola dertill erforderliga medel utan undantag för serskilda orter utgå efter grunder, som i Lag stadgadt är om kyrkobyggnad, såframt ej öfverenskommelse på annat sätt derom träffas. De församlingar, som åtagit sig att tillbörligen och värdigt af egna anslag fortfarande aflöna en Skollärare, mea styrka sig sakna medel att anskaffa nödiga skolbyggnader med tillhörande tomt eller jordland, må af Statsanslaget för detta ändamål hugnas med något lämpligt understöd efter vederbörande Auctoriteters förslag. Prot. Ståndet beslöt för detta morn. följande lydelse: ”Stipendiater, sorn lärokursen i Seminarium fulländat, äro förbundne alt minst för 3:ne år antaga Skol-lärare-befattning, då en sådan inom ett år efter deras afgång ur Seminarium, som af vederbörande erbjudes,’' 5:o Ståndet ansåg detta mom. böra erhålla följande lydelse: ”Hvar och en, som vill anses behörig att söka Lärare-befattning vid Folkskola, skall, antingen han genomgått Seminarium eller icke, derstädes aflägga prof och enligt betyg af dess Föreståndare, ega lull färdighet uti lättoch välskrifning jemte innanläsning, samt fullgiltig insigt och ådagalagd förmåga att undervisa i följande ämnen:
Det gifves ej en moral för de privata förhållandena, en annan för statsmännen. Att sålunda statstraktater böra hållas, därom äro vi fullt ense med fredsföreningarnas medlemmar. Men en annan sak är, huruvida de verkligen hållas. I den frågan gifva vi Cherbuliez fullkomligt rätt. Redan de exempel, som han anför efter professor Milanowitch (» Les traités de garantie au XIX: e siecle », Paris 1888), äro tillräckliga för att öfvertyga om otillförlitligheten än i dag af statsmannaord och traktatslöften. Tyvärr måste vi därför gifva förf. rätt däri, att den väpnade freden är den enda tillförlitliga garantien mot krig. Det är visserligen en dålig tröst, att den allmänna värnpliktens införande gör krigen så oerhördt förödande, att statsmännen nog i det längsta afhållas från att släppa deras stormar lösa, — dålig tröst därför, att försvarsbördorna under dessa förhållanden äfven i fredstid ekonomiskt utmärgla folken. Men det gifves ingen annan vid sidan af hoppet om kulturens allmänna framåtskridande och den internationella rättskänslans långsamma, men säkra utveckling. Under tiden kan särskildt ett litet folk, som intet har att säga i stormakternas rådslag, intet annat göra för fredssaken, än genom ett så vidt möjligt är starkt försvarsväsen aflägsna den lockelse till anfallskrig, som värnlösheten måste innebära för en eröfringslysten granne. Och för oss svenskar måste därför för närvarande fredssträfvandet blifva liktydigt med försvarets stärkande, huru mycketLITERÄRA NOTISER. vi än må erkänna kriget såsom en kulturens skamfläck och huru litet vi än i och för sig älska militarismen. I hvad riktning detta stärkande af det fosterländska försvaret bör gå, därom gifvas beaktansvärda vinkar i en nyutkommen broskyr med titeln: » Flottans uppgift vid fosterlandets försvar » af — y — (Stockholm, P. A. Norstedt &amp; Söner 1891-. Kr. Förf.
Åh, pappa, du vet inte, hur mycket jag håller DAHLMAN. stone. Jag tror du gör det en liten smula åtmin ­ 14 ­ KERSTIN. försöka att ersätta dig mamma, så godt jag kan. Rysligt, rysligt mycket, pappa, och jag vill i eftermiddag? Mitt kära, lilla barn! (Paus.) Hvad ska du göra KERSTIN. DAHLMAN (smeker henne). så gärna lära sig det där broderiet jag gjorde i DAHLMAN. KERSTIN. Jag har lofvat att gå till Klints. Beda ville pensionen. Kommer du inte och hemtar mig? Hm... Det tror jag inte. vet du nog. Åhjo, lilla pappa, du blir så välkommen, det DAHLMAN. kväll. Jag tänkte, vi kunde vara hemma någon KERSTIN. dags och torsdags? Ha vi inte varit det, både i söndags och onsDAHLMAN. här, din lilla vän med långa hårpiskan, i onsdags hade vi storfrämmande och i torsdags hade du som sagdt, knappast att vi varit ensamma en hufvudvärk, min lilla piga. Men annars vet jag, enda kväll, se'n du kom hem. Du ä' allt en liten orolig själ, du, Stina. Tacka vet jag mina lugna kvällar förut. Ja. det ä' nog sant. I söndags var ju hon ­ 15 ­ KERSTIN. kom hem. Åh, fy pappa, du tycker inte om, att jag DAHLMAN. KERSTIN. Jaså! Ja visst! Jaha! (Kysser henne.) Hvad gjorde du då om kvällarna? DAHLMAN. KERSTIN. Litet af hvarje. Ibland spelade vi bräde. Hvilka vi'? DAHLMAN. KERSTIN. DAHLMAN. Fru Berg och jag, förstås. Kan fru Berg spela bräde? timmer, må du tro. Hon kan både bräde och Jo, du, hon ä' inte något bortkommet frun grabusch och besique med, och för en tid sedan lärde hon mig ett spel, där man tar bort tvåan och trean. Det ska du lära dig. Det ä' verkligen riktigt roligt. KERSTIN. kortspel. Att det kan finnas menniskor, som lycka om DAHLMAN. KERSTIN.