Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
det likväl aUtid Qrdtt, att ibland MaSMQS Jfhn 17 Martti %), m. 89 tillgångar ej beräkna CanalBolagets lösa Egendom, sorn just i den händelse, att den går under klubban, då arbetet öfvergifves, blir realiserbar, och skall uppgå till ett betydligt rvärde. I fall Utskottet härpå tviflar, utber jag mig; att få fråga, hvad anledning man har hail -att tveka på följande titlar, som finnas upptag-jae tili ettssammanlagdt belopp af 248.506. R:dr Banco jaén från trycket utkommen, af en DiscontDirecteur underskrifven Afhandling, nemligen: Cas&abehällning , stående större hån, Fastigheter, af Hemman, Qvarnar, Skogor, &c;, samt Fartyg. Af dessa sednare aro åtminstone de i Wenern och Wettern fullkomligt i säljbare, Hvad de öfriga titlarne angår, så är det visst en sanning, att Riksdagen kan draga så långt på tiden, att Provianten blir skämd, och att, i alla fall, man på en Auction ej kan hoppet vält erhålla det bokförda värdet af h v ark en Proviant, Byggnader, Förråder eller -BJfecter, ehuru troligen slitnings-afdrag vid bokföringen af dessa sednare blifvit iakt' tagqe; äfvenså är det ostridigt , att af titeln: Förskotter och Fordringar, en del kan anses osäkra, till dess man närmare får höra efter förhållandet; men att derföre alia dessa titlar, tillsammans utgörande 646,060 R:dr Banco, icke till något värde skola upptagas __ det kan icke vara rätt. Det vore visst icke svårt, att på tre dagar skaffa sig Specuianter, som obesedt ville bjuda två tredjedelar.
- D:o för d:o i Norrbottens d:o 264: 8. - För LandsContoi isterne till fyllnad i 166: 32., med derunder begripneÖ T:rSpannmål 1832: 10. 8. Län 800. — - 800. 800. — - 45o. — 45o. — 6441: 3-2. 5o. D:o 1 d:o i Wermlands d:o D:o 1 d:o i Norrbottens d:o D:o 1 Häradsskrifvare 1 Wermlands d:o D:o 1 d:o i Norrbottens d:o Till löneförbättring åt Länsmännen 8000. —■ - För Fångvaktmästare till fyllnad i 160 R:dr . För Vaktknektar till fyllnad uti 106: 32 För FångPredikanten i Landskrona, arfvode, som hittills utgått af öfverskotten . För Garnisonsoch FångPredikanten å Vaxholms fästning, utöfver de på Stockholms Läns Lands-Stat förut innehafde 8: 16., till fyllnad i 200 R:dr För Landshöfdingen i Christianstads Län, 5oo T:r Spanmål in natura, i stället för motsvarande Lön uti indelt KronoTionde, å 5 R:dr . FörLandtPiäntinästaren i Götheborgs Län, 80 T:r Sp:l in natura, d:o d:o Tillökt hushyra för LandshöfdingeResidenset i Hernösand Genom indelte räntornas rättande till det utgående beloppet samt minskning genom Tionde Span - 191: 32. - 2Ö00. 4oo. — 333: 16. 3457. — ii. målens d:o d:o och nedsättning 1 förslagspriset å Spanmålen 2g31: 24. Summa 2056417 29 7 ( i * t Bil.
Jag tillstyrker fördenskull, för min del, U'stottet, till hwars befattning desie Berättelser bliswit remitterade, att wid alla ofwannamde ämnen lägga den hand, som öfwerensstämma tued Standernes fordran; och fäe i det afseende förestå, att den ingifne Förteckningen pa de af Ständerne fattade och af Konungen utfärdade Beslut, hwilken förteckning enligt tillägget i 14 §. af Jnstructlonen tydligen är förenad med Justin'», Ombudsmannens afgifwande berättelse till Riksens * * Stan - 4Z6 Den z Junit. Stander, och således enst'at zz §. Riksdags-Ordnngen hörer till xae-Ulst.lreis profning, malle med förra Riksdagens Bestut warda jämförd: samt att Berstrelserne em Rikus häcken och sukinrättningar likaså öfwe ses, ok der de af Lag-Utstottet ej kunna erhålla omedelbar åtgärd, Utstctlet dock matte wack a R ksens Ständers uppmärksamhet pa angegelägenhettn, att lota »vederbörligen bereda dein pa armt stalie: och stuteligen att Utskottet malte utur Diarurne 06) Registrattirec noga inhämta och till Slärdeine inberätta, hwad med JustitiT-Ombudsmannens Jnstructun eger s niniar^hang och om sa nödigt finnes, upplösningar och hemställningar bifoga. Jag har trodt mig genom dmna ottrade tanka uppfylla en owillkorlig pligt, såsom medlem af delta Högloft. Utstött: och jag gör det med nöje da nu »varande Justin'»,Ombudsmannen Herr Friherre Mannerheim, i dest lill Siänderne afgisne Berättelse wid innewarande Riksdag, för sin tel fest begärt samma åtgärd, den jag här haft äran förestå. Orebro den 2; Maji 1812. äolr. ^frelr. Ist ett ren. Hwaresier Herr Doctorn begärte, alt detta Memoria! matte pa manligt sätt sa åtfölja Betänkandet
Son och således Gustaf II Adolfs kusin, samt död 1618) fick sig förlänade Östergöthland, Dahlsland och 4 Härader i Vestergöthland, samt Carl Philip (Gustaf II Adolfs yngre bror) erhöll Furstendömena Södermanland, Nerike och Wermland. Allt från den sednares död, 1622, då dessa provinser återföllo till Kronan, har ingen Svensk Prins haft Sig någon del af Riket såsom Furstendömen förlänt. I vår nuvar:de Grundlag genomgår den principen i 1, 4, 45 och 78 §§, att ingen del af Riket får åt någon förlänas, hvarigenom Konungens makt skulle inskränkas, då Han är hela Rikets Regent. Under Drottning Christinas tid, heter det i 1 650 års Riksdagsbeslut: »att Hennes. K. M., med Riksens Råd godt funnit häfver att Riket efter denna dag aldrig skall delas, utan alltid blifva ett Corpus tillsamman under den regerande Konungen; alltså skall Hans Fursteliga Nåde (Carl Gustaf) åtnöja Sig med den disposition, som Hennes K. M. och Riksens Råd Den 22 November. 305 Råd om stat och underhåll i penningar förordnar.» Här tyckes icke, som denna stal i penningar blef anslagen till Hennes M. Drottningens personela kassa. I den under Guslaf Ill:s regering antagna Reg.F. af d. 21 Augusti 1772, 34 §:n, står: »Prins vare sig Kronprins, Arffurste eller Furste, må ej hafva Lifgeding eller General-Gouvernement, men underhåll i penningar, hvars minimum är för hvarje Arffurste 100,000 D:l:r S:m:t, ifrån den dag han är myndig förklarad, som sker vid 21 års ålder. Prinsarne af Svenska blodet, Hvilka äro längre från Kronan, skola åtnjuta en summa penningar årligen till Deras underhåll, lämplig och för deras börd anständig. Här tyckas R. St. tagit en faderlig omvårdnad om Prinsarne, såsom landets söner, samt äfven fästat afseende på myndiga år.
Föredrogs och antogs den, vid föredragningen af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial, N:o 102, i anledning af Riks-ståndens olika beslut, i fråga om förändrade föreskrifter, rörande åtgärder till förekommande af kolera-sjukdomens införande och spridande i riket m. m., af Vällofl. Borgare-Ståndet, medelst Protokolls-utdrag, N:o 327, gjorda inbjudning till instämmande i dess beslut, att för 6:e punkten af Utskottets i ämnet afgifna förslag antaga följande redaktion: ”att, beträffande lossning och lastning af gods å ”karantäns-skyldigt fartyg, fortfarande må gälla hvad Kongl. Maj:t, genom nådigt Bref den ”4 Oktober 1853, föreskrifvit”. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets den 12 dennes f. m. på bordet lagda Memorial, N:o 108, i anledning af återremiss af Betänkandet N:o 89, rörande skjutsnings-besväret. Prot.-Utdrag den 14 Juli 1854. 291 S. D. Föredrogs och bifölls Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 12 dennes f. m. på bordet lagda Betänkande, N:o 109, i anledning af väckt förslag om indragning af Tullkammaren i Fahlun. Från Högv. Preste-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Bevillnings-Utskottets Utlåtande, N:o 15, i anledning af erhållen återremiss i vissa delar af Betänkandet N:o 3, angående tullbevillningen, hvarvid förekommo: a} Tarifen för införsels-tullen.
Verta sill som eljest haima ett nvga upplrende öjwer alla Boställen i gemen. §. 78. Om wid Asi och Tillträdes > Syn, den Afträdande finnes ffyldia, all nägot ln.an afflyklnlngen wld Bostället 'ullgöra, bör sädant st? innom sagde tid, emedan elter asflyrmingen all d.tz rättighet, att sig befatta med Bvagnad eller förbättringar in natura upphörer, hälst det under besiltnings-liden och sordagS-äret ällgger en Afträdare, okk fullgöra bäve ärlig byggnad och a«>d-a skyldigheter; kwarom han i de betndligaste omständigheter, äger att tvid Oeconomista besigtningar b!lswa underrättad, lunån Mrädss, Synen infaller. Regements Fullmägtig lvm säd m Svn biwistar, Lugger, att genast derpä lill tjenstgörande Majoren insända skriftlig rapport om förloppet derwid, samt j^mwä! uppgifwa beloppek af den tilläswe.?,' tyrs bristande byggnaden, lä i ärcr-si som i penrungar, äfwen som. om nägon bristande byagnad bör pä framtida byggnads - styldiahtt werkställaö , samt bristande reparationer, hwilka i penningar stola uklälkas. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Den 13 Maji. 301 dare förekommer i Betänkandet, i afseende på förslaget att Tullverkets Embetsman och Betjening nu flyttas på RiksStat, som vid 1815 års Riksdag ansågs böra ske, att nemligen sammansatte Utskotten tillstyrka, att jörnyad underdånig önskan kunde yttras om verkställigheten deraf, hvari likväl, i anseende till ärendets beskaffenhet, och då det icke är ett Önsknings-, utan Bevillnings mål, jag anser, att i ställe för uttrycket: underdånig önskan, bör nyttjas uttrycket: underdånig begäran.
Borgenär vare alltid, så framt hans ansökning skall lill någon ålgärd föranleda, pligtig att förskjuta hvad , som till bestridande af nödige kostnader i målet erfordras; äfvensom expeditionshafvanden vid det landskansli, hvilket ombesörjer utslagets verkställighet, må ega att derför såsom arfvode sig till godo beräkna en half för hundrade af det, som indrifves.” Utskottet, som tagit detta ärende i öfvervägande, erkänner visserligen, att den ifrågaställde promotorial-rätten, hvars närmare beskaffenhet synes af ofvanintagne föislag, skulle lätta utvägarne för borgenärer vid fordringars indrifning och såmedelst lufva ett välgörande inflytande på kredit-väsendet i allmänhet; men ehuru dessa omständigheter tala för en lag i den syftning, motionären föreslagit, tvekar likväl Utskottet att tillstyrka antagandet deraf; och skälet för denna tvekan är detsamma, som hindrade sista riksdagens Lagutskott att understödja i ämnet då gjord framställning, eller det, att fördelarne af Egen ej kunna anses motväga de olägenheter, som uppkomma derigenom, alt Konungens befallningshafvande blefvo besvärade med enskilda bestyr, främmande för deras egentliga embetsbefattniug och underkastade en ansvarighet far medel, som desse embetsman icke skäligen bör åläggas. Utskottet har nemligen icke kunnat förbise, att, om än det, å ena sidan, är en lagstiftarens pligt att söka afhjelpa för handen varande olägenheter, han lik\äi, å den andra, städse måste akta på bestående förhållanden och således ej, i bemödandet att uppfylla sin berörde pligt, införa sådana bestämmelser, som ej låta sig förenas med gällande lagstiftnings grundsatser o h i enlighet dermed tillkomne institutioner. Emot grundsatserna i gällande lagstiftning skulle det emellertid strida att ålägga Konungens befallningshafvande att sjelf ombesörja alla de åtgärder, som äro oskil jäktige från ett lagsökningsmåls utförande, sedan borgenären genom handlingarnes inlemnande detsamma anhängiggjort.
Sedan Revisorerne, olika med dem af år 1861, beslutat att granska en uti Konsl. brefvet den 16 Mars 1860 omförmäld räkning öfver användande af 24,985 R:dr 15 öre, för hvilka, anordnade till dåvarande Chefen för Ecklesiastik-departementet, i och för folkskolornas behof, bemälde Chef eihållit nådig decharge, men denna räkning, hvilken jemte verifikationer bort i härvarande Kammar-kontor förvaras, icke kunnat återfinnas, så hafva Revisorerne om detta förhållande i berättelsen gjort anmälan. I anledning häraf får Stats-kontoret i underdånighet tillkännagifva, att ifrågavarande räkenskap, hvilken företeddes vid 1861 års stats-revisiön, icke kunnat, oaktadt - 278 noggranna forskningar och anställd inventering af verkets arkiv, tillrättaskaftas, i anseende hvartill fråga ora ansvar å vederbörande för underlåtenhet med hänseende till handlingarnes vård är på Ombudsmannens åtgärd beroende; — varandes^ emedlertid anstalter fogade för erhållande af duplett exemplar af nämnda räkenskap, så att Statsutskottet eller Rikets Ständers Revisorer må, om sådant åstundas, kunna af densamma taga kännedom och erhålla nöjaktig upplysning om medlens rätta användning. Uti den vid de tvenne föregående stats-revisionerna behandlade frågan om skyldighet för embetsmyndigheter att vid penningeförsändningar begagna s. k. postremissvexlar, hafva detta års Revisorer, efter tagen kännedom af Stats-kontorets deröfver afgifna underdåniga utlåtande af den 31 December 1861, förmält sig icke kunna dela den farhåga, detta verk hyst, angående enskilda bankers möjligen inträffande obestånd, hvarjemte Revisorerne fästat uppmärksamhet derpå, att de belopp, som genom poströfverier icke sällan gå förlorade, skulle medelst införande af dylika vexlar, det allmänna besparas.
Friherre 8ilvc-iskölck, Xil8, hemställde om icke den fräga anggends benädningar i Ballancemäl som af Borgmästaren ^r8eniu8 blifwit wäckt, och^ med hwilken Stats-Utstottet ansett sig icke böra taga befattning, likwäl wore af den wigt att förtjena en särskild uppmärksamhet, och om densamma ej borde säsom en ren Lagfräga till Lag-Utskottet förwisas. Herr kätttinLN, Otto F-rectric, förklarade skälet till Stais-Utskottets yttrande hafwa walrid att Borgmästaren ^r8emu5 yrkat ändring uti Den 4 Oetoöer. Z6g Uti Riksens Ständers wid sista Riksdagen uti detta ämne fattade beslut, pä dell grund, att han ansett det samma säsom emot Constitutionen stridande; och da Stats-Utffottet ej tillkomme nägöt urffiljaNde af sädana frägor, hade detsamma icke kunnat sig dermed befattautan ansett det snarare tillhöra ConsiitutionsUtffottets ätgärd. Friherre ktLmiiwn, Lgr1> förmälte sig wara af samma tanke som Herr ^Littman, att fräsan icke kunnat af Stats-Utffottet upptagas; men trodde, att när ifrän Borgmästaren ^r8snH motion afffildes hans yrkände, att Riksens Ständers tillförene tagna beslut, borde anses säsom Constitutionswidrigt, äterstode blott den af honom gjorda hemställan, att Konungen mätte erkännas bcnädningsrättighet i sädaste battancemäl som rörde Tjenstemän wid Riksens Ständers penningewerk, hwilken fräga Herr Baron ansäge säsom en ren Lagfräga och Medes särskildt kunna remitteras tilt Lag-Utffottet.
Missgernings-Balken stadgade ansvar å den, som fäller smädeord emot Fader eller Moder, bör så tillämpas, alt harn, som hegåijdylikljhrott emot både Fader och Moder, och derföre påen gäng lagföresj skall i ena hot straffas med högsta kroppsplikt, har, genom denna uppställning af Förslaget, detsamma erhållit eu inskränkning, hvarigenom komme att saknas föreskrift lör den händelse, att, sedati den brottslige emot endera af Föräldrarne blifvit straffad, han derefter tilltalas och sakfälles för dylik förseelse emot den andra af dem, begången innan den förra bestraffningen blifvit verkställd, i hvilket fall, vid den föreslagna lydelsen af Lagbudet, tvätydigt kunde anses, antingen den brottslige. såsom icke på en gång lagförd för' bägge förbrytelserna, borde vara fri från annat ansvar, än linn redan undergått, eller å nyo lika straffas, eller ock, hvilket tvifvelsutan vore med de i andra Författningar lagda grunder öfverensstämmande, beläggas med det ansvar, som, vid beräkning af det förra straffet, utgör fyllnadea i högsta kroppsplikt. Kongl, Maj.ts Nödiga Skrif v. No $1■ i3 Enär likväl elen förbättring i redactionen af omförmälda Lagförklaring, sora, i anledning af berörda anmärkningar synes erforderlig, icke kan tili vägabringas utan genom contra-proposition, hvars framställande, med afseende å Riksdagens snart förestående slut, tiden nu icke medgifver, och de ifrågavarande Lagrummen icke äro så otydliga, att Domaren, med fästad uppmärksamhet å Lagens på andra ställen uttryckta mening, kan sakna tillräcklig ledning, för att desamma rätteligen tillämpa; finner Jag icke skäl att för närvarande, och då Förslag lill förbättrad Criminal-Lag i allmänhet är af Lag-Comiten utarbetadt och färdigt att till närmare granskning företagas, såsom gällande Lagförklaring antaga Edert i detta ämne nu framställda Förslag; dock varder detsamma nu öfverlemnadt till Lag-Comite'n, för att vid den skeende granskningen af det allmänna Lagförslaget tagas i öfvervägande.
Lär» unöer arén 1819 till och meri 1828, hekunnits vara 127 »k. 1 r. uti svenska Laneosecllar; »om ock, att L. 8t:r reelan viii 182Z ärs Liksrlag stselgat i jemnarl summa, eleona gruncl, eller 128 »k. kör invexlingen ak 8iIkverLiksijaIrar, mell alternativ framställning jemväl ak elävaranele 8tatsoch Laoco-Dtskotten, liuriiviöa öetta värcle äkven vill en kramileles skeenile utvexling ak reelt m^nt mätte fastställa». Alee! eleana leclning kör omelämet, oell 8ä härsk eleo slutsats meel säkerhet kan elragas, att massan ak penninge-akhanellingar hlikvit, viel öeras ingäeocle, ekler *) Ilpxa begäran intagas bärweel, att ltleelelOoursen » L:är ltainb. Leo, uträknaä ekter äctka in^ntslags olika VexetLours nä 8tockbolms Lurs unäer l8lg till oclr naeit 1828 befunnits vara Ltlbunäraäe 'kjugusju sk. kitt runstycke uti svenska Lancoseillsr. 8tockbolrn ak VexelIloteriogsLootoiret elen 16 Naji 1829. O. ki. Lerxiur Ofver Vexclkiiontrolleur. §2 8tat«- oeb Laneo-Uts kottens detta Lancosedclns värde beräknade; fä Utskotten bsr medelst tillstöka Ii. 81:1°: att nu bestämma Lancosedelns silfvervärde till aI L:dr eller 128 sk. i sedlar tor l R:dr i silfver, etter 1664 ärs m^ntkot; Oell lära k. 8t:r, i bändelse ak, till denna tillstyrkan lemnadt bifall, ä beslutet bärom i underdibet begära X.
Derefter anföres om Gestrikeland, att skatten från början varit utgjord, icke efter något visst sätt, utan som hvar och en bonde af ålder pålagdt blifvit, men att sedermera undervisningar blifvit införda, eldigt hvilka skatten eller räntan utgjorts efter jordatalet, utan att fiskerier i någotdera fallet kommit i beräkning förr än uti de efter 1604 års nya ransakning upprättade jordeböcker, der fiskevatten antecknas såsom en del hemman tillhörande herrligheter, hvilka dock från 1606 års undervisning åter för - R. St. Just. Ombudsm. Emb.-Berättelse för år 1840. För Jemtland innehöll den äldsta underrättelsen endast, att hufvudskatten utgjordes efter gammal stadga, som af ålder vanligt varit; och voro endast 2:ne kronofiskerier nämnda, men eljest om fiske ingen ting sagdt. I Herjeådalen hade endast utgått dels konungsskatten, beräknad i förhållande till utsädet, och dels beskattning på personer och mjölkande kreatur, hvaraf slutas, att fiskerier icke kunnat vara inbegripna under hemmanens räntor. Och beträffande Vesterbotten har hufvudskatten der först utgått af jordetalet, sedermera derjemte för notedretter och fisken, hvilka dock alltid i jordeböckerna funnits särskildt taxerade; men efter år 1547 hafva, enligt då skedd ny skattläggning, fiskerier ej varit tagna i beräkning, hvaraf slutas, att den ränta, som någon tid för fiske utgått, afsett någon på obestämd tid medgifven fiskerättighet, som hemmanen år 1547 frångått. När sedan i betraktande kommit de särskilda, i nyare tider utkomna skattläggnings-methoderna; har Kongl.
Då Utskotten ogillat mitt gjorda förslag till ändring i Förordningen, så afstår jag derifrån, men yrkar deremot endast, vördsammeligen, i anledning af hvad jsg nu haft äran an« lora, att ordet lämpeligt i j;gta §., samt hela 3:dje §, måtte få utgå från Förordningen, utan att något sättes i stället; och får derföre anhålla om återremiss. 170 Ben 19 September /, ml NlO 2. Herr Bråkenhjelm, Pehr Remhold: Oaktadt en bland de yngste medlemmar af Riddarhuset är det dock ej i dag den första gång jag har den äran inför Högloflige Ridderskapet och Adeln tillkännagifva min tacksamma vördnad för Rikets första Universitet. Man säger att känslan kallnar med åren och att minnet af åtnjutne välgerningar snart förgår. Hos mig har åtminstone ej ännu tiden hunnit att i stelnade former förvandla de höga begrepp om mensklig bildning, frihet och ära, som från ett någorlunda väl inrättadt universitet äro oskdjaktige. Hos mig har ej ännu tiden utplånat minnet af det Läroverk, hvilket jag har ett tacka för den redbaraste bland alla kunskaper: att jag är en fri Svensk medborgare, och genom mitt eget bemödande kan blifva en fri menniska. Ett ibland de hufvudsakligaste fordringarne uti en offentelig Statsuppfostran är att omgifva massan af de unga Medborgarena med höga imponerade föremål, som höja tankan öfver den låga smutsiga sinnligheten och inviger det unga sinnet i det offenteliga lif, der framdeles dess förstånd och mandomsstyrka skola pröfvas. Således se vi bland forntidens herrskande folk, hos Romare, Greker och Ferser, Ynglin. Den T g September /.m. 17I gen redan i sina spädaste år ryckt ur sina föräldrars hus in i ett offentligt lif, för att lära sig älska och dö för sitt fädernesland. Således se vi SverigeB störste framfarne
Den, som vunnit i Underrätt , eller hos Konungens Befallningshafvande, men tapt. pat i Hofrätt: vare fri för doms och utslagsfullbordan, och, ställe der full borgen före. Hurti det lyftas må, sorn utgifvas skall, urskils i 26 Cap. 7 §. Utsöknings-Balken> 5 Cap. 5 §. Denna §. skall hafva följande lydelses Häfver någor vunnit hos Underrätt, och Varder deremot vädjadt; njule ändå ut~ mätning, och ställe borgen för det han om händer får, eller läte godset sättas i qvarstad. När godset så utmätit är, må. det sedan ej skingras, eller utom egarens vilja för yttras, förr än saken i Hofrätten af dömd varder. Tappar han det * gånge det, som utmcitit, eller i qvarstad satt är, ater, med dess ränta och afgäld. 9 Cap. LagUtskiltets Betänkande N;o 83. 9 Cap. 1 $. Sista punkten af denna , eller ordens *’Går saken ej iifver tryhundrade daler el« ler dess värdej njute den fordrande uH mätning å Konungens Befallningshafvandes utslag, ändå att ändring then sökt är, och lyfte det som utmätit är , emot fuJI borgenändras till denna lydelse: Ben Jordrande njute utmätning a Konungens Bejallningshajvandes utslag, och lyfte det, som utmätit är, emot full borgen. Kill den tappande ändring i Konungens Befallningshaf vandes utslag sota; utgifve hvad lian är skyldig tänd, såsom i 26 Cap. Rättegångs Balken sägs, Jorda-Balken. i-l Cap. i $. Senna {>• är ändrad sålunda t Sik. tilt Riki-St. Prat, Jgig «sh 1829, 7 StmL t Å/d. 7, *}\de H',t laira B det, 66 %agUt skottets Betänkande N:o 89 N/i vill någor med den synedom sig ej åtnöja; vadje då under Hofrätt, som i Rättegångs Balken sägs.
Jag har hört andra ledamöter anse, alt det vore tillräckligt om två Stånd förenade sig med Const.Utsk., hvilket utgör en politisk auctoritet; men jag tillstår uppriktigt, att då jag är utaf den tanka, att alla grundlagsförändringar måste så mycket som möjligt försvåras, så anser jag verkligen vara för litet att endast två Stånd förena sig med Const.- Utsk., ty jag tänker mig möjligheten deraf, att ett Const.Utsk. kan vara ett uttryck helt och hållet af ett politiskt parti för till - Den 5 April f. m. 91 Fället, och, mine Hrr, jag tror icke att så vigliga frågor, sorn djupt ingripande förändringar i grundlagarne, någonsin böra få bero af ett politiskt parti för dagen. Lyckas delta parti att utbilda ett nalionelt begrepp, då upphör det att vara parti, och dess meningar blifva nationens väl grundade öfvertygelse, ty eljest kan det icke få en säker rot. Vidare har Hr von Hartmansdorff tillstyrkt, att K. propos:r, då de af Ulsk. afslyrkas, likväl må kunna hvila, men endast i del fall att tre Stånd sig derom förena. Detta biträder jag äfven. Om deremot Utsk. tillstyrker förändringen, så behandlas detta förslag såsom andra af Utsk. förordade grundlagsförslag. Afven deruti instämmer jag så mycket hellre, sorn jag verkligen icke tror, alt man derigenom i det aldra mest aflägsna fall på något sätt söker att förminska ett K. prerogativ. Jag skall aldrig blifva den, som någonsin tillstyrker, att ett K. prerogativ i minsta mån eftergifves eller rubbas, förr än det visar sig att derigenom något stort ändamål kan vinnas. Här tillåter jag mig likväl säga, alt det är icke ett önskligt K. prerogativ att framkasta ett förslag, som måhända någon gäng skulle kunna vara stridande emot majoritetens inom nationen tankar och begrepp om det nyttiga, då det likväl skulle få en hvilande kraft, derföre att ett Const.- Utsk. kunde för tillfället biträda en sådan propos. Jag skulle tro, att det vore en högst svag position för en regering, som ville begagna detta såsom ett prerogativ.