Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uplästes et Memorial af den 23 Junii ifrän Banco Utskottet, hwaruti, Utskottet förmäler sig instämma uti Deputerades ifrän Stats» och Banco-Utskotren, i anledning af begiärdt Utlåtande, huru med styrelsen af Banco och Riksgälds werke» bör förhällas, enär Riksdag inträffar ä annar ställe än i Hufwudstaden, gjorde hemställan: att rw. När Riksdagar komma alt hällas xä annat ställe Den Z Julli. 5? ställe än i Slockholm, samt fullmägtige i egenskap af Riksdagsman wistas ä Riksdagsorten, till fulltaligt amal, äfwen för afgjörande af ivigtigare mäl, styrelsen dä anses wara pä Riködagsorten; och twärtom nar samma antal qwarblifwer i Stockholm, s.w. Att derest fulltaligt antal af fullmägtige icke befinnas pä nägotdera stället, styrelsen dä kommer att wara i Stockholm samt till antalets fyllande suppleanter att mäkjas, wid den tid ock fia det sätt hwardera Ständet härom förordnar. Lades pä bordet. Uplästes ett ifränBanco.Utstottet af den 29 Junii inkommit Memorial i anledning af Herr (rustak lolla; Herr lars polian Oaklmans, Friherre ^acob Leäerströms samt Friherre Lorsttr luclviZ Ltael von k^ollsteins wäckte motioner rö« rande Disconkerne: och har Utlkottet häröfwer pä anförde stät yttrat sig anse lika med Herrar Banco Fullmägtige, säkrast tjenande, att Riks-Discontwerket, sedan octroijen för de private delägarne rill ända gatt, blifwer utan enflilte actie ägares delaglighet förwaltadt. Lades pä bordel.
Pä det all möjlig su8ständighet i Riddarhusets Genealogier i öfrigt.minnas mä, äligzer det hwar och 982 Den 16 December. en Hufwudeller Ättemän, so » för egen Ätt under Riksväg säte äger, alt innan den siutaS ester de anslag, som för hwarje i 2Z § stadgade Bänk afdelning, Niddarhus-Utskottet later Utfärda , efterse sin ÄltS G'- nealogie och anmätka hwad deri kan brista, som ffrift teligen af Ältemanncn underteknadt, bör aflämnas till wcderbörande RiddarhusCancellist för akt as honom i Tobellerne införas. Den som är Fnllmägtig för an» nan Ätt, bör fran den samma infot dra och pa lika sätt Upgiswa, hwad kill completttrande af d-.n Ättens Genealogie kan wara nödigt, och bör tillika efterse sin egen Ms genealogiffa tabell samt anmärka och upgiswa de brister deruti kunna finnas. Riddarhus - Utffotttt mäste tillse alt detta stadgande bandhafwcs, och till den ändan wid början as hwarje Riksdag dä Riddcrjlkapet och Adeli, alktd är talrikast församlad , besörja atr efter tillsägelse genom Landl-Marsikalken in Pleil», anslag för hwarje Bänkafdelning till Genealogiernas compsekkerande warder till läglige tider och limmar Ntsärdadl, da hwarje gäng minst 2:nc as Utskottets Ledamöter jämte en as Riddarhus Cancrlisterne böra tillstädes wara. 6Z. tz. Ej nia någon upkaga annan Ätts namn eller wapen, den mä wara lefwande eller nkdöd, hwarige» nom ej allenast oreda i Ätterna förorsakas utan äfwen Genealvgierne blifwa misitag och irringar underkastade. 64. §.
Och för detta ända * mål har han haft till sitt förfogande ett betydligt förråd af natnrlig fyndighet och godt lynne, som man tyckte borde ha framkallat friskare stämning vid premièren, än det då i sjelfVa verket gjorde. Orsaken härtill bör i viss mån sökas i den stereotyphet, som är utmärkande för två hufvudrollsinnehafVare, hrr Bergström och Wagner. I synnerhet den förre kan nog vara rolig ändå, men hade de verkligen gjort någon individuel typ af sina uppgifter och sparat något af sina väl bekanta tonfall och rörelser, skulle publikens belåtenhet nog varit större. Hr Strömberg, hvars komik eljest är så osmaklig och skådespelareförmåga så enkel, öfverraskade för denna gång med något verkligt utmärkt i sin karakteristiska polisbetjentsroll. Bland de öfriga tilltalades jag i synnerhet af fröknarna Magnussons och Hodells spel. Vasateatern tog upp före jul den gamla, men kvicka och roliga » Resan till Eina », utan att spelet utmärkte sig något ovanligt hvarken till godo eller ondo. Dess af aktören Hirsoh hop-skrifna nyårspjes karakteriserades af sin absoluta brist på verklig skämtförmåga och var bland enkla nyårspjeser den enklaste tänkbara. Den 10 februari. Gasparone.Grefvinnan Zoé. Det var vid slutet af en sådan der liten förtjusande frukost på tu man hand, som grefven en vacker, men något mulen julimorgon yttrade: » Jag har glada nyheter för dig, min vän, — åtminstone tror jag de ska komma att behaga dig, och jag skulle misstaga mig mycket, om de inte det gjorde. » Hon såg upp från desserten — en makalös fruktpudding — och bad honom om fortsättning med ett litet bevekande och på samma gång skälmskt ögonkast. Grefven lutade sig beqvämt tillbaka i stolen och dröjde litet med svaret. » Men så sitt inte der, Gustaf, och se så förfärligt hemlighetsfull ut; du förstör min aptit och den här fruktpuddingen är så delikat. Grefven skrattade — ett litet godmodigt, underjordiskt skratt, som kom hans mage att hoppa. » Du bekänner således, att du är nyfiken? » » Ja, har jag sagt, ja! »
Friherre Georg Ulfsparre den 17 sisth April med döden afgått, hvarigenom indelningen till regementet åteikommit, med undantag af derunder inbegripna bostället Kungsbro, hvilket af sterbhuset under fardagsrätt, innehafves till midfastan 1867; denna minskning dock med vilkor att ett extra anslag för en gång af 520 rdr 31 öre beviljas för första fjerdedelen al nämnda år. Berörda löneersättning 4,950 rdr har utgått från f. d. 6:te Fördelnings-Generals-lönen; och då, jemlikt meddelad föreskrift, anslaget till Generalilets-staten skall med dejina lön minskas i den mån derå anvisade utgifter upphöra, tillstyrker jag i underdånighet, att ifrågavarande anslag nedsättes från 82,250 till 77,300 rdr; dock att för ofvannämnda ändamål beviljas, för en gång, ett extra anslag af 520 rdr 31 öre. Bih. till 11. St. N:o 3 a. till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1865. Kommendants-Staten. — Sedan Kommendantsbefattningen å Carlshamns kastell, enligt Kongl. Brefvet den 12 Januari 1864, blifvit indragen samt kapellanen vid f. d. Dalarö skans, T. E. Hofberg, upphört att derstädes fjenstgöra, äfvensom dervarande vaktmästaren C. J. Spegel erhållit lön på Tullverkets stat, har Krigs-Kollegium föreslagit, att de härför utgående arvoden, m. m. tillhopa 709 rdr äO öre, såsom icke vidare erforderliga, må ur staten uteslutas.
Ut skottet hemställer allisa, det Riksens Sländer målte uti Riksdagsbeslutet låta inflyta den förklaring, alt här ofvan uppräknade Nitton förslag blifvit lemliade alt lill nästa Riksdag hvila under den förutsättning, att de icke lill pröfning förekomma i annan händelse, än alt de i Conslilutions-Utskollets Memorial N:ris 38, 68, 85 och io5 framslälda, till nästa Riksdag hvilande, förslag blifvit, antingen af Riksens Ständer eller af Konungen, ogillade; vid hvilken förklaring dock torde böra tilläggas, i afseende på det i sjette punkten omförmalda förslaget, att, i händelse förslaget i Memorialen N:ris 38, 68, 85 och io5 bifalles, det i Memorialet N:o64 innehållna förslaget till ändringar i Tryckfrihets-förordningen må, ulan hinder af hvad rörande samma Memorials förslag om Regerings-Formens 85 $. är sagdt, komma under pröfning; samt i afseende på det i tolfte punkten uppgifna förslaget, att pröfningen af den i sama punkt omförmalda Kongl. Proposition, i den del, som der är nämnd, endast derföre är oförenlig med antagandet af förslaget i Memorialet N:o 68, ,att den uli sama Nådiga Proposition, med ordningsnumern 88, anförda af Regerings-Formen uli Memorialet N:o 68 är upplagen med ordningsnumern 106. I afseende på de i punkterna io—19 omförmalda förslagen, måste Utskottet, till följe af den i Memorialen N:o 68, sid. 8—9,^076, sid. 4» samt N:o 98, sid. 14> åtagna förbindelse, nu afgifva utlåtande om det sätt, hvarpå motsvarande förslag må i det genom Memorialen N:ris 68, 85 och io5 framstälda kunna alternalift inlagas och, jemte det sistnämnda, blifva hvilande lill nästa Riksdag.
Låt oss tillse att, när de framkomma och desse stora brytningar börja, Staten har i sin hand ett värdigt medel, gifvet af Gud sjelf och just derföre tryggare, genom hvilket den kan stiga fram och motarbeta det onda; och detta medel, förutom de, som vi ega i ordet och sakramentet, är det, som Gud inskrifvit i 3:dje budordet. Det är ock af denna öfvertygelse och de skäl, jag framhållit, som jag lifligt önskar att IL o. Ad. ännu en gång måtte återremittera detta Betänk, till Utsk:t. Skulle ingenting vinnas mera derigenom än som nu är vunnet, har man dock vunnit att man ännu en gång kommer att tänka på den djupa betydelse, som ligger i denna motion, och att, om man icke vill antaga den nu, man möjligen vid ett framtida tillfälle må undgå att mötas af de hemska orden: »det är för sent»! Gr. Liljencrants, Gustaf Fredrik: Innan jag ingår i pröfning af sjelfva frågan, tillåter jag mig att fästa Ståndets upmärksamhet på de skill, genom hvilka Utsk:t kommit till det resultat, Betänk:t utvisar. Dessa skäl äro visserligen af 2:tie föregående talare i någon mån berörde, men de förefalla mig vara af den beskaffenhet, att de verkligen erfordra en närmare granskning. Det heter på ett ställe: »Medan man i Skottland kan låta jernbanorne stå obegagnade under söndagen, så torde i mången del af Sverige ett sådant stadgande omintetgöra möjligheten att vinna berörde kommunikationsmedel, genom hvilket hinder ej blott landets utveckling motverkades, utan måhända äfven en ej ringa del af befolkningen drefs att, i egenskap af forbönder elier skjutsande, tillbringa sin söndag på landsvägen». Ut,sk:t säger således, för ätt reducera frågan till sina enklaste termer, att ett iakttagande af de stadganden, sam innefattas såväl i gudomlig lag som vår ntl gällande allmänna lag, skulle möjligtvis motverka ej blott landets Utveckling, utan drifva en ej ringa del af befolkningen att tillbringa söndagen på landsvägen. Jag bekänner helt upriktigt att jag har en vida bättre tanke om Svenska folket än den, Utsk:t här uttalat.
J 35 rum ; men, i följd af härvid gjorda anmärkningar inom 3 RiksStånd, Utskottet, med ändring af nyssberörde tillstyrkande i förnyadt Utlåtande, N:o 258, slnteligen föreslagit, att, såsom en låmpelig uppmuntran åt Majoren, honom och hans rätts innehafvare mätte tillerkännas den förmon, att, vid utgången af nuvarande Arrende, tillgodonjuta en förlängning i Contractet derom på 10 år, och således under berörde tid hela Kungsgården jemte de ifrågavarande Lägenheter ne s VallaSlåtlen och HerrsjöÄngcn ytterligare, under lika vilkor som nu, odelade innehafva och begagna,' eidhvilken upplåtelse i öfrigt borde iakttagas de säkerhetsmått, sorn vid horlarrenderandet af Kronans Fastigheter, i afseende på lagliga häfden, vården och skötseln deraf vanligen äga rum,- så har, af de, i anledning häraf, inom RiksStånden fattade beslut, Utskottet inhämtat: att TI. II. o. A. den t3 sistlidne Julii bifallit Utskottets förstberörde Betänkande N:o 181 samt, med förblifvande vid samma beslut, under den g sisth November afslagit det senare Utlåtandet N:o z55; hvaremot II. PresteStåndet och V. BorgareStåndet den 16 och ig Oelober gillat sistnämnde yttrande, men åter II. BoncleStåndet den 23 i sistberörde månad afslagit ej mindre Utlåtandet N:o 255 än oek Betänkandet N:o 181. Med tillkännagifvande af denna skiljaktighet, hvarigenom ett R. St:rs beslut ännu icke uppkommit om det underd. svar som på K. M:ts Nåd. remiss i ämnet bör af R. St:r meddelas, har, till följd af hvad >73 §. Riksdagsordningen innehåller, Utskottet ansett sig, såsom ett förslag till sammanjemkning böra un - 136 Stats-Utskottets derställa H. R. o. A.-s samt H.
Sitta attbra 9?la3ugttar ffota oletlforltgeit uppgtfieaå odj tilt teärbc beffattaä, ber be äro betägtte. §. 77. ©3ib befe SEÖerfå leärbertng tanber titt efterrättetfe l)ieab t 68 §. bliftnit ftabgabt, nteb tafttaganbc, att fåbattc inrättningar, font ingen bet af året btifiett begagttabc, ettbaft tift leärbet af tino od) bttgguaber uppffattaä; t)learemot atta öfriga, äfiectt för fina prioUcgier, förtag, rörclfefonb od) bett i fentföretfe bcrttteb catcutcrabe affafhttttg, ffota affcS, få att be SBerf, bteitfeå åbt;ggttaber cga ett ringa teärbc, Itfleäl för bett röretfe, font brtfteeö, od) bett tnfomft, font beraf ^cmtaS, learba taxerabc, ettteban tjär, Itfafont leib battbcl cd) attttatt röretfe, bet är årtiga affomftett, font bör uppffattaS. §. Sfttlle, efter föregången noga grattffmng af 50?antafS(ättgbertte famt be, få leät leib SO^antatSfPrifnittgett, font leib lättgbettå itpptäfanbc etter företeenbe å ©cdenftämma, gjorba anmärftttitgar berå, anfebttittg förefontttta, att någon, utan taga ffät, btifiett från ffatt uteftnteu, böra utffptberuc f)ottottt oiettfortigcn på Stil taxering flätt tuerffiättaS t öfmcrcnöftäntmelfe ntcb uppgtfterne tftt mans talöffrtfningcn.
Miss A. Safford i England, hvilken en längre tid vistast i Kina, har i utdrag öfversatt en gammal kinesisk bok, som handlar om, hur man för två tusen år sedan ansåg, att kinesiska damer borde skicka sig. Enligt denna vördsnadsvärda urkund var en kinesiskas första plikt att » tillbedja sin make som himlen ». Om hans lif var i fara, fick hon aldrig tveka att dö för honom. I närvaro af sina föräldrar eller svärföräldrar fick hon ej » nysa, hosta, ej häller sätta sig, hur trött hon än var. Hon skulle se glad ut och betjäna dem på ett mildt och behagligt sätt. » Det är väl allt en smula för mycket i Teater och musik. Kungl. operan. A den dramatiska afdelningen har upptagits » Marsk Stigs döttrar », skådespel i 5 akter af Ludvig Josephson med till stycket komponerad musik af August Söderman. Första uppförandet ägde rum i tisdags inför en ganska talrik publik, hvilken tycktes lifligt intresserad af det effektfulla skådespelet. Stycket har visserligen sina brister, såsom åtskilliga longörer, särskildt i sista akten; men nekas kan ej, alt det är skickligt gjordt och förråder en mer än vanligt vaken blick för sceniska effekter. Utförandet var på det hela taget tämligen godt. Marsk Stigs döttrar spelades af fröknarna Zetterberg och Lindzén. Den förra hade här tillfälle att lägga flere goda sidor af sin talang i dagen. Litet mera genomgående jämnhet i spelet torde dock vara önsklig. Hr Engelbrecht hade i konung Erik Prästhatares roll fått en tacksam uppgift, som han tillfredsställande utförde. Fru Dorsch skulle varit en bra Mossamor, om rösten klingat något mindre ungdomlig. Fröken Lindenau fyllde rätt väl sin plats i drottningens föga sympatiska roll. Hrr Ranft, Carlsen och Hjeristedt torde ock förtjäna omnämnas som resp. ärkebiskopen, riddar Olof och kungamördaren Kanild. — Södermans vackra och stämningsfulla musik väckte likaledes bifall. Flere inropningar förekommo, däribland författarens. Fru Vébon-Halvorsen afslutade i onsdags sitt gästspel med utförandet af Violettas roll i » Trayiata ». I dag upptages ånyo » Gioconda », sedan fru Östberg nu åter tillfrisknat efter en tids sjukdom.
Ordföranden öppnar och afslutar Tingets sammankomster, vakar öfver ordningen derstädes, föredrager målen, leder öfverläggningarne och utreder de dervid yttrade meningar samt framställer proposition. Ar den af Konungen utnämnde ordförande, i följd af embete eller val, förut ledamot i Landstinget, behålle han den rätt att i Tingets förhandlingar deltaga, som, på grund af embetet eller uppdraget, honom tillkommer. Eljest må ej ordföranden i öfverläggningarne eller besluten taga del. 25 § (S 26). Landstinget eger att sig till biträde antaga en sekreterare och en kamrerare, hvilka befattningar dock kunna hos en person förenas, äfvensom nödig betjening. Desse kunna, när helst Landstinget för godt finnér, från sina befattningar skiljas. 26 § (§ 29). Sekreteraren åligger: a) att vid sammanträdena föra protokoll; b) att uppsätta och utfärda besluten; c) att föra brefvexlingen; samt d) att vårda Landstingets handlingar och bestyrka deraf tagna afskrifter. Protokoll och beslut böra påföljande dag inför Tinget justeras och skola efter Tingets slut af ordföranden och samtliga ledamöterna underskrifvas samt af sekreteraren kontrasigneras. 27 § (§ 30). Kamreraren tillhör: a) att upprätta förslag öfver länets utgifter och inkomster; I) att utfärda debiteringslängd å utskylder till länet; c) att öfvervaka indrifningen af dessa utskylder samt länskassans inkomster i öfrigt; d) alt, i enlighet med erhållna föreskrifter, förvalta de af Landstinget honom anförtrodda penningemedel, samt e) att föra Landstingets räkenskaper oell expediera hvad som dermed och länets penningeförvaltning i öfrigt sammanhang eger. Kamreraren vare för de under hans vård och förvaltning ställda medel underkastad samma ansvar, som kronans uppbördsmän åligger. 28 § (§S 42, 43). Landstingets underdåniga framställningar inlemnas till Konungens befallningshafvande, som om deras afTärdande besörjer. Behöfver
Då jag nu föreslår att de kungörelser och äfven allmänna föreskrifter, som till Länens > nnevånarnes åtlydnad ifi ån Konungens Befallningshafvande utgå, böra hvarje månad till JustitireCmzleren och Justitieombudsmannen öfverlämnäs, får jag i sammanhang dermed yrka, att alla föreskrifter sorn till åtlydnad ifrån kronobetjeoingen utgå| böra vara af Landshöfdingen gillade och äfven under dess ansvar emanera till förekommande af befallningar stundom af Länsmän, som likväl måste åtlydas, af den beskaffenhet, att de troligen icke skulle hafva blifvit gillade af deras förmän, såsom väglagnings-anstalter under brådaste skördetiden , föreskrifter för hemmansbrukare att för obestämd tid icke begagna sine hästar till resor, i förmodan af Kungs eller Kronoskjutsningar, med flere sådane händelser, der den mindre kronobetjenten, ansvarslöst utsträcker sine föreskrifter längre, än Konungens Befallningshafvande skulle hafva dem tillåtit. Det synes mig äfven att i sammanhang dermed och till beredande af ord - Den j>i Fehruarii. ning, det borde stadgas, att alla kungörelser och föreskrifter, till åtlydnad för Länens innevånare, borde ordentligen förvaras i kyrkorne, till en controll öfver Länsstyrelsens och kronobetjeningens påbud Och föreskrifter; då det icke kunde tillåtas hvad, sorn nu in-» träffar i en ort, der jag cm förhållandet äger kännedom att kronobetjtningen återtager kunJ görelser, efter erhållen vederbörlig påskrift, om skedd uppläsning, hvarigenom man kommer att sakna utväg att känna hvad som föreskrifva blifvit, men som likväl måste å 11 ydas, vid påföljd af ansvar för åsidosättande deraf. Jag anhåller vördsammeligen att detta anföiande må till Lagutskottet remitteras. N;o a t. Herr LHjeJlräle, Gujlaf: Det sker aldrig utan farhåga och någon timidité, sorn man första gångtn vågar tala i detta rum
3:0 Zangars fljutS och underhällJnnewarande ars Stat uprager 12,202 R:d men Stats Utt^okket har härtill npfört 30,002 Rdr. Sä wäl en förhöjd Skjutslega, som upstegrade warupriser, jämte den tillökning Arrcstanterne i alla häckten i anseende till dyrheten pä lrfsförnödenheter, blifwit genom Kongl. Brefwet den 2 fistledne Maji tillagd, haswa gjort en sadan förhöjning ianstags summan oundwikelig. Den uplages pä förslag emot redogörelse. Den 22 November. i4iz 4:0 Omkostnader till EnfkiftenS befrämjande i Skäne I enlighet med Kongl. M.stus Nadina Berf och Förordning af den zi Marlit i8og, har uppå Stak härliii warn bestädt 10,002 Rdr om äret. Z:o Till EnfkiftenS befrämjande i Skaraborgs Län Uli della anslag, som i stöd of Kongl. Bref, wet den 25 Jnlii 1804 warit upsördk med 6,002 Rdr om Liek. Sedan genom Kongl. Majlis särskilda Nådiga Förordning af den 2 Februarii ,807. Enskifte, i allmänhet blifwit päbudne, sä har StatS - Urstkottct ansett någon ändring uli Vesta anslag icke kunna tillstyrkas, utan hemställer, att Veste 16,200 Rdr mage till nästa Riksdag sä fortfara till befrämjande af enskifte, i allmänhet, dock att de Personer i Skane och Skaraborgs Län, som hofwa fordringar för redan werkstälde enjkifres utflyttningar , deraf först blifwa owilkorligen godtgjorde. 6:0 Till Extra Utgifter Ifrån längre tider tillbaka, Har härtill är Stat warit ärligen upförd en förslagssumma af 100,222 Rdr, och manga är Har den befunnits okillräckelig.
Utgifterna under sagde halfår hafva, enligt åberopade berättelse, utgjorts af: ytterligare reqvirerade och utanordnade medel utaf de vid sed naste riksdag beviljade anslag för fortsättningen af statens jernvägsbyggnader 4,500,000: — godtgjorda kostnader för 1860 års jernvägslån 269: 40. ersättning till allmänna Hypotheks-banken, för deraf erhållna invisningar å tillsammans 437,000 Thaler, till begagnande vid inlösen af utlottade obligationer och förfallna räntekuponer. utfärdade för dels 1858 och dels 1860 års jernvägslån, 1,159,716: 67. betalning för en i samma ändamål inköpt vexel å Mark Banko 9,321: 67. ränta och kapital-amortering för de till Rikets Ständers Bank aflemnade 41 procents obligationer, tillhörande sistnämnde års jernvägslån , 77,236: — genom utgifna lån tillsvidare förräntade medel ' 881,000: -— Summa R:dr 6,627,543: 74. Som utgifterna från Riksgälds-kontorets bankoräkning N:o 2 under förra hälften af detta år med 671,782 R:dr 93 öre öfverstigit inkomsterna, har den vid årets början å samma räkning innestående behållning minskats med ett deremot svarande belopp; och utgjorde denna behållning således vid sistlidne Juni månads slut Uti en i Riksgälds-kontorets Boksluts-kontor sammanfattad och Kommissariatets ncrai-<-. till Fullmäktige sednast afgifna halfårsberättelse bifogad samt för Revisorerne företedd ofccr Jculderberäkning öfver de uti ofvannämnde redogörelse för innevarande är ingående skulders na för jenoch tillgångars belopp vid slutet af samma års förra hälft, utgjorde då skulderna ett Mgdänen och saiiimanräknadt belopp af . -U-.- R:dr 47,528,242: 53.
Detta är, enl. min öfvertygelse, en rättsenlig anledn., hvarföre Hr Ribbings hemställan torde förtjena R. o. Ad:s upmärksamhet och afseende; ty det kan ju icke ligga någonting ondt uti att i sådana hänseenden iakttaga nödig försigtighet. En annan fråga är naturligtvis, huruvida någon motion är till LagUtsk. remitterad, som bordt gifva anledn. till afgifvande af ett Betänk, derifrån. Finnes inom detta Utsk. icke något initiativ att inkomma med ett sådant 456 Den 28 Mars f. m. Betänk., så tjenar Hr Ribbings förslag till ingenting. Ty om föredragningen af Ekon.Utsk:s Betänk, upskjutes till dess LagTJtsk. afgifvit sitt Utlåt., men något sådant icke inkommer, så liar upskofvet varit ändamålslöst. R o. Ad:s beslut i denna fråga synes mig således bero på en närmare uplysning, huruvida någon sådan motion finnes liggande på LagUtskis bord, som kan föranleda ett Utlåt, derifrån. Ar händelsen sådan, så förenar jag mig med Hr Ribbing, hvars anhållan jag i motsatt fall icke anser leda till något resultat. Erih. Wrede, Casimir: Jag ber att få erinra derom, att LagUtsk. redan inkommit med ett generelt Utlåt, i anledn. af Just.- Ombudsm:s berättelse. Just.Ombudsm. hade visserligen i denna berättelse gjort några anmärkmr mot den nya Landsh:gelnstrukt:n, men de voro af den beskaffenhet, att LagUtsk. icke ansåg sig i anledn. deraf behöfva göra någon framställning till R. St:r. Just.- Ombudsm. börjar sina erinringar mot berörde Instrukt. med det förklarande, att han icke hunnit tillräckligt genomläsa densamma, hvarefter han i allmänna ordalag anställer några kritiska betraktelser öfver vissa §§ deruti, och på denna grund ansåg LagUtsk. icke någon anledn. vara för handen att fästa R. St:rs upmärksamhet på hvad Just.Ombudsm. i sådant afseende yttrat. Hr Ribbing:
Sillman -Söeroillning: öfter 1: fia Slrt. i» OO ff £>ito ä OO i?. öfter 2:bra SIrt. för ögenbom ömbetc ocf) Soenjt gör ^erfoner ocf; Störelfe Stu|l Öfter 3:bje Slrt. Slfgift för Öa Uppbörbéutannené qnittence gäller icfe utan öjärabéffrifmarené annotation berti, enligt Åongl. ©taté Slttmärfe?: Drbinarie Stäntan, font, i ferffitbe Sätt, uti otila perfeblar utgår, bör orailforligett på bafftban af ®cbcl @ebcln fpecifxcera» till broar je perfebel, od) prifet bera, efter ntarfegåttg, utfätfaS, enligt Äongl. Stefolutiotten bett 4 ©erember 1794. Sitta ferflilba utgifter, font funna {jernman påföra?, böra äfroett i ®cbef @ebeln utfätta», få att enbafi en fåban för året åt {jroarje betalanbe ntebbelaS, enligt 95eroitlning?-'@tabgan? 5 Slrt. 131 §. ©tunina (to) 95i(). till 91. @t. StJrot. 1847 & 1848; 10 ©anti. i Sif b. 2 SSanbet. Srowtlltttngs^ororbningen. 5 o t* m u {a 11* e. ©ammanöratj ofivcr 17. 17. 5<%öeric9 mantals* od; ©£attfriufmntj0»fi.äntjbei' för år is-'» ©otfnar. Remman. IPerfoner. Slutat 58ränminöpannor. <o ero O 3a o 12 g &