Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti de till följd af berörde Nådiga föreskrift afgifne yttranden i förevarande ämne hafva flere olika meningar blifvit framställde, hvaraf ytterligare bestyrkes det kända förhållande, att ingen stängselgrund k,an 4 Kongl. Majds Nådiga Skrifvelse N:0 38. föreslås, som stall kunna förena alla olika interessen, vid de oändligt olika beskaffade fall på skiljda localer, der den skall tillämpas; och att det alltså icke kan väntas annat, än alt tankarne i delta ämne skola finnas delade, synnerligen då fråga är om hufvudsaklig afvikelse från nu gällande föreskrifter och återgång till de äldre, samt deraf följande rubbning i närvarande förhållanden i denna del. Likväl har från de fleste, och deribland de norra Länen, det af Kongl. Majit framställda förslaget till ny Stängsel-förordning blifvit ansedt ega oslridigt företräde och i förrberörde afseende medföra de minsta olägenheterna, samt derföre blifvit tillstyrkt, dock från några Län med vissa jemkningar och tilläggningar; och från de öfriga Länen har förslaget till någon del blifvit godkändt, under nästa# allmänt medgifvande, alt i nuvarande Stängsel-författningar rättelser och förbättringar äro af behofvet påkallade. Då Kongl. Majit nu låter lill vederbörligt Utskott öfverlemna ofvannämnda iukotofTä utlåtanden, till nödig upplysning vid frågans pröfning och afgörande, har Kongl. Majit jemväl, vid företagen granskning af de i berörde yttranden emot förslaget gjorde anmärkningar, ansett sig till närmare undersökning och öfvervägande böra upptaga sådana bland dem, i afseende hvarpå fråga synes kunna uppstå, huruvida jemknrngar i förslaget må ega runa. Dervid förekommer först den i 2 §. af förslaget förekommande föreskriften om utmarks-egares skyldighet att stänga till | mot in-egor, hvarom olika yttranden blifvit framställde.
När i en rättegång svaranden, ehuru lagligen stämd, icke å utsatt dag hos Rätten tillstädeskommer, bruka nemligen några domstolar, med uppskjutande af målet till annat ting eller annan rättegångsdag och med föreläggande för den uteblifne svaranden att, vid lämpligt äfventyr, då sig inställa, tillika föreskrifva, att käranden skall tidigt före sagda ting eller rättegångsdag om detta beslut bevisligen underrätta vederparten; hvaremot andra domstolar icke meddela någon dylik föreskrift om beslutets delgifvande med vederparten. Det vacklande i åsigter, som härutinnan visat sig hos landets domare, medför olägenhet och våda för parter, hvilka vid olika domstolar och äfven vid ombyten af domare i samma domstol, röna olika förfaringssätt; och det har synts Utskottet, likasom Justitie-ombudsmannen, vara af vigt, att enhet häruti åstadkommes. På sätt Justitie-ombudsmannen äfven anmärkt, synes den sist omförmälda åsigten vara den som närmast öfverensstämmer med gällande lag. Någon skyldighet att verkställa dylik kommunikation är nemligen ej$i lag stadgad. Tvärtom innehåller 12 Kap. 1 § Rättegångs-Balken, att då domaren skjuter saken upp å landet till nästa ting och i staden till annan rättegångsdag, parterna skola vara skyldiga att utan ny stämning till Rätten komma, och i 41 punkten af Kongl. Förklaringen den 23 Mars 1807 förekommer ett stadgande, hvilket väl egentligen rörer frågan om skyl - Lag-Utskottets Betänkande N:o 18. 11 dighet för den, som hos Hofrätt, der vederparten uteblifvit, sökt beneficium revisionis, att derom underrätta den uteblifna vederparten, och föreskrifver att en sådan skyldighet icke eger rum, men stöder denna föreskrift derpå, att den, som en gäng fått njuta till godo laga stämning, eller eljest blifvit lagligen hörd, bör, uti allt hvad som förelöper i saken, iakttaga hvad lag i allmänhet stadgar, samt han eljest kan till bevakande af sin rätt finna vara för sig nödigt.
Men trodde inte m a m m i s att man kunde ha fest o c h vara glad utan » Mårtens gås », m e d bara en söt liten » Mårtens k y c k l i n g »! I denna stund förstod hon, att h o n var rikare, lyckligare vid denna lilla mårtenskycklingfest, än hvad h o n var det när h o n presiderade s o m värdinna vid gåsmiddagarna, medan vinet gnistrade o c h champagnen pärlade i de glas, som de » trofasta » vännerna krossade. Ja, sådana kunna » Mårtenskycklingarna » vara! en förening * Moster Emma. * Till damerna. visserligen Aug. ett Afzelius M ed livi ken förtjusning gingo vi ej alla under den gångna sommarens utställning i Gamla Stockholm !^ H v a d s o m isynnerhet intresserade oss " fruntimmer var naturligtvis frustugan m e d sina " tre väfstolar. Den gaf en bild af forntida flit o c h enkla vanor. D o c k hvad hindrar nu oss landtbor, som ofta b e b o stora hus (i trakter där någon uthyrning till sommargäster ej låter sig göra), att i ett af de många r u m m e n inreda » en frustuga ». Så synnerligen dyrbart bör det ej kunna bli. En väfstol för gobelin kostar ungefär 5 kronor, en bandstol 3 kronor, en vanlig liten förtjusande väfstol 10 kronor. Nu tillkommer målningen af allt detta, m e n låter man verkställa den under vintermånaderna, då målarmästaren ej har brådtom, tror iag nog man får det gjordt för omkring en tia. Tänk, så förtjusande trefligt att de långa vinteraftnarna se unga flickor sitta o c h spinna. Förhållandena nu m o t förr äro j u så olika, vår tids fruntimmer sysselsätta sig mera med själsarbete, men efter en i tankeansträngning tillryggalagd dag är det alldeles utmärkt bra att på aftnarna taga till ett handarbete, för hvilket snart sagdt ingen tanke b e h ö f s. V i fruntimmer göra n o g mången gång större utgifter för våra handarbeten än hvad de egentligen förtjäna.
Då Gustaf III upplifvade Gusfaf Adolphs Riddarhusordning, fann han omöjligheten deraf, att äfvenledes Den 23 Juna e. m. 43& upplifva det stadgande deri, att Adelö, mangrannt tillstädeskommen i början af Riksdagen, skulle välja Fulimägtig för hvarje Ätt, utan förklarade, det Ridderskapet och Adeln nu mera, genomen gång för alla anstäldt val, bestämt den äldste af äldsta grenen i en viss ordning efter hvarannan till Ättens hufvudman j rättigheten att sätta Fulimägtig bibehölls, men ej uteslu-i tande för hufvudmannen, utan till dess förordd nande skulle hela Ätten genom val bidragaOm nu, genom upphäfvande af alla dessa i sig; sjelf arbitraira stadganden, man ville åter bringa saken i dess ursprungliga skick, sådant sona det var före 1626, och, då den mangrann» öfverläggningen nu ej mera lärer kunna anses •verkställbar, antaga något annat fördelningssätt af AdelsStåndet, än det i Åtter, som då antogs, och förena något visst antal Adelsmän, efter boningsstället, eller hvad annan princip som kunde finnas lämpelig till en afdelning eller valförsamling, ©Iler hvad man ville kalla det, och låta dessa sins emellan utse en Fulimägtig, så skulle Ridderskapets och Adelns Ledamöter blifva då så många, som dylika afdelningar funnos, och det första Ståndets representationssätt blifva i det närmaste analogt med de öfrige Ståndens, så att hvarje Adelsman kunde, blott för det han är Adelsman, både välja och väljas till Riksdagsman, liksom hvarje Präst, Borgare eller Bonde, för det han är ettdera deraf. Det är likväl ännu troligen för tidigt, att i denna del vidtaga någon slags förändring, utan torde vara bäst att låta hela frågan hvila. Något hinder derföre bör icke 436
Majit har den 10 April 1863 dels anbefallt Vitterhets-, Historieoch Antiqvitetsakademien att med arfvingarna efter framlidne Kammarherren Lorichs afsluta köp om ifrågavarande del utaf deri af honom efterlemnade myntoch medaljsamling, dels ock i nåder förordnat, att Statskontoret skulle hos Riksgälds-kontoret reqvirera och vederbörande tillhandahålla det för köpet anslagna belopp. 204:o af den 11 April 1863, med hemställan om utredning, om och på hvilka vilkor åboerne å de Wisingsö Skolegods-hemman, som äro af Krono-natur, må kuuna förvärfva äganderätt till dessa hemman. (77.) Den 24 April 1863, har Kongl. Majit anbefallt Kammar-kollegium, att gå i författning om den utaf Rikets Ständer begärda utredning samt, efter vederbörandes hörande, med underdånigt utlåtande i ämnet till Kongl Majit inkomma. Detta utlåtande har inkommit den 19 Juni innevarande år. 205:o af den 11 April 1863, angående upplåtande af en del utaf Slettsträdgården i Halmstad till tomt för ny Elementar-läroverksbyggnad derstädes. (78.) Den 24 April 1863, i underdånighet anmäld och Kammar-kollegium meddelad för verkstäl lighet och vederbörandes förständigande. 206:o af den 11 April 1863, angående inrättande af ytterligare ett Institutet för döfstumma och blinda. (83.) Enligt Kongl. Majlis beslut den 29 April 1864 har denna fråga blifvit öfverlemnad till Diriktionen öfver allmänna Institutet för döfstumma och blinda tor afgilvande af underdånigt utlåtande, hvilket, inkom till Kongl. Majit den 31 Juli innevarande år. 207:o af den 11 April 1863, angående förändrade föreskrifter för vinnande af inträde i Konungens Kansli och de förvaltande verken. (84.)
I lagen talas väl om att näpsten skall vara skälig, och i tjenstehjons-stadgan alt husagan skall vara måttlig: men hvilken bestämmer måttan. Jo, den som i uppretad sinnesstämning är på en gång både åklagare, domare och exseculor. I tjenstehjons-stadgan finnes väl till sken för skydd stadgadt, alt en tjenare, som tror sig vara förnärmad, får utföra sin rätt vid domstol; men lör det första är bevisningen emot en slug och omensklig husbonde ofta svår, om ej omöjlig, då hans rätt alt aga är gifven, och för det andra är gränsen för den måttliga agan al lagen bestämd till lamhet och lytlhet, hvilket torde befinnas vara ett dåligt skydd mot misshandling. Att söka uppskof med busagans afskaffande under förebärande att det vore olämpligt företaga denna reform annorlunda än i sammanhang med lagen om våld mot person, synes mig af skälen vara det minst lyckade. Nämnde lagkapitel handlar om straff för våld mot person. Det är visserligen beklagligen sannt,alt våld å person, enligt nuvarande lag, straffas ganska ringa, men det är dock ej strafflöst, ännu mindre lagligen tillåtet. Den nuvarande lagförändringen alser ej någon skärpning i straff för våld, utan endast ett upphörande af den strafflöshet, som hittills varit medgifven husbonde för Ijenares misshandling. De båda lagarne hafva således med hvarandra intet oskiljaktigt sammanhang. Man kan mycket väl upphäfva rättigheten alt utdela husaga, ulan att höja straffen för misshandling al person i allmänhet. Det är något hell annat att förklara våld under vissa förhållanden vara tillåtet och att stadga lämpliga straff för otillåten våldsamhet. Lika litet behöfver tjenstehjons-stadgan helt och hållet omarbetas om husagan borttages. Denna utgör endast en af de varningsgrader, sorn en tjenare är underkastad, innan han får vrakas ur tjensten.
Sådant är förhållandet med bränvinsbränuingsoch bränvinsförsäljnings-bevillnm, med postporto-afgiflen och roed alla afgifter, sora kunna hänföras under namn af bevilln. Konungen äger icke magt, hvad sådana afgifter beträffar, att säga nej till R. Sl.-s beslut, annorlunda än, att det är honpm förbehållet, alt kunna nedsätta en af R. St. åtagen be vi II n :s-afgi ft, om han finner sådant nyttigt för Riket. Nu är här fråga om att Svenska folket skulle åtaga sig en viss afgift för en näringsgren, som redan från längre tid tillbaka varit i bevilln:s-väg beskattad. Frågans ståndpunkt nu emot förr har ingen annan olikhet än, att man vill, att den afgift, som tillförene ingått till statsbehofvens fyllande, i stället skall öfverlemnas till kommunerna för vissa ändamål. Jag frågar, om väl denna förändring i afgiftens användande karr i ringaste mån förändra sjelfva afgiftens natur? Man skall förgäfves söka visa, att så är förhållandet, och då måste det ju vara alldeles klart, att afgiflen, såsom sådan, år af fullkomligt enahanda beskaffenhet med den, som för bränvinsförsäljningen under förflutna tider varit och äfven i närvande ögonblick är bestämd. Hvad åter ändamålet med afgiflen beträffar, så kan det vara och är säkerligen mycket tvifvel underkastad!, huruvida R. St. verkligen ega grundlagsenlig rätt all bestämma, det i(rågavar:de afgift icke skall gå till Statens behof, utan stanna qvar inom kommunen. 70 Den 28 Oktober f. m Man har genom beslutet härom ingått på en bana, som är af ganska vådlig beskaffenhet. Man må icke såsom stöd för sin åsigt åberopa faltigvårds-afgiften, ty dess bestämmande skedde icke annorlunda än i sammanhang med den lag, hvarigenom Konung oeh Ständer ålade hvarje kommun alt försörja sina fattige, med rättighet för kommunen att för sådant ändamål af dess medlemmar uttaxera de medel, som funnos behöfliga oeh på annat sätt ej kunde anskaffas. Sådant är här icke förhållandet; man vet icke ens ännu hvartill afgifterne skola användas.
Pensioner 330: — Extra utgifter och arfvode 18: — 348- Utgifter år 1857. — Extra utgifter . ' 3: 69. Utgifter år 1858. Balans till år 1859. Fondens tillgångar och fordringar 6,409: 34. Sammandrag af Stråleska Fondens Räken Debet. Balans från år 1855. Fondens skuld till Vesterhanninge socken 3,300: — Utgifter år 1856. — Extra utgifter — 75. Afskrifning: Utgifter år 1857. Pensioner 1,275: — Extra utgifter — 87. Balans till år 1859. Credit. Balans från år 1855. Fondens tillgångar och fordringar 6,432: 64. Inkomster år 1856. Inkomster år 1857. Räntor . 300: — Inkomster år 1858. Stockholm af Riddarhus-Kontoret den 15 Oktober 1859. J. L. Bogeman. skaper för åren 1856, 1857 ock 1858. Credit. Balans från år 1855. Fondens tillgångar och fordringar 30,783: 1. Inkomster år 1856. Räntor • 1,360: — Inkomster år 1857. Inkomster år 1858. Balans till år 1859. Fondens skuld till Vesterhanninge socken 3,300: Stockholm af Riddarhus-Kontoret den 15 Oktober 1859. J. L. Bogeman. 40 Sammandrag af Liewenska Fondens Debet. Utgifter år 1856. Extra utgifter 4: 97. Arfvoden . Afskrifning: Utgifter år 1857. Pensioner — Extra utgifter 87. Arfvoden 50. 2,088: 37. Afskrifning: Innehållen bevillning , 3: 72. Utgifter år 1858. Pensioner . Extra utgifter . 87. Afskrifning: Innehållen bevillning . 4: 36. Balans till år 1860. Fondens tillgångar och fordringar 52,881: 69.
Till utlandet räkna vi här, naturligtvis, icke Danmark; ty Danskar och Svenskar hafva upphört att vara utlänningar för hvarandra. Just af den orsak, att de i granden icke äro det, kunna vi förklara den enthusiasm, hvarmed han nu i Danmark omfattas ungefär som en infödd folkskald; och samma orsak gjorde, att han redan långt före detta sednaste tidskifte var af flera bland Danmarks utmärktaste litteratörer högt värderad. Men – förundransvärdt! under allt detta har en af de företeelser, i hvilka Bellmans svenskhet framträder skönast, så godt som alldeles undfallit hans bedömmare. Man har nämligen föga bemärkt, huru hans hjerta, midt i den sorglösa diktverld som tycktes omskansa honom emot allt hvad utom dess gränsor strider och larmar aldrig förglömde att äfven af medborgerlig känsla varmt klappa för sitt fädernesland; för dess Konung, dess hjeltar dess välgång, dess gamla och nya ära. Och så till vida har han en sida, som i sann mening må kallas ”politisk”. Väl hörs han utbrista: ”Folket klagar alltid på tiden, Än på sol och än på moln; Intet till lags, krig eller friden; Hjernan trängs i hufvudskåln. Tacka vill jag förnöjda sinnen, Hjertan utan sår och qval”! 133 Men han är långt ifrån, att med likgiltighet vända ryggen åt fosterlandets öden, eller i sin pokal, der han säger sig dränka så mycket annat, äfven dränka Sveriges fröjder och smärtor. Tvärtom: han älskar att utgjuta sig i patriotiska qväden; och har diktat sådana ganska många. Ifrån revolutionen 1772, ända utföre till, under och efter Finska kriget, är hans lyra jemväl i denna rigtning ständigt redebogen. Hit få vi väl icke räkna de flerahanda skämtstycken, i hvilka han drifver gäck med all kannstöpar-politik 134; ehuru hvarje qvick behandling af themat: ”Kom! låt oss mästra allt hvad sker, Fast vi det ej begripa”, onekligen är en på indirekt vis patriotisk.
Den reparations-fond utgörande Etthundrafyratio tusen åttahundraåttionio R:dr, som innehållits utaf de medel, Göta Kanalbolag, enligt Rikets Ständers beslut vid 1828—1830 års riksdag, i Riksgälds-kontoret insatt, skall, till följd af samma beslut, mot erläggande af Fem procent årlig ränta — hvilken Kanalbolaget vid hvarje års slut godtgöres — i Kontoret fortfarande innestå till säkerhet för nämnde kanals framtida underhållande. § is. Den af Rikets Ständer, vid 1828—1830 års riksdag, för Södertelje kanals underhållande beviljade fond af Fyratiofemtusen R:dr skall, mot utgörande af ränta till Kanalbolaget med Fem för hundra årligen, i Riksgälds-kontoret innestå, intilldess fonden behöfver för det dermed afsedda ändamål användas. § 16. I afseende på förvaltningen och användandet af den, för Hjelmare kanals och slussverks framtida underhållande, i Riksgälds-kontoret afsatta fond, bestående ursprungligen af en utaf Kanal-direktionen, å Bolagets vägnar, under den 23 Januari 1839 utgifven och i samma Bolags fastigheter, Stora Wallby och Oppeby, intecknad skuldförbindelse å Femtontusen R:dr Banko, med Fem procent årlig ränta, komma nedanstående, af Rikets Ständer, vid 1840 och 1841 års riksdag, stadgade bestämmelser och föreskrifter att fortfarande iakttagas: l:o. Räntan för omförmälda förskrifning, äfvensom de, genom utlåning af denna räntas årliga belopp, ytterligare uppkommande räntemedel förblifva under Direktionens vård och förvaltning, intilldess en viss betydligare summa såmedelst blifvit bildad, och hvilken summa tills vidare är bestämd till ett belopp a( högst Niotusen R:dr; hvarefter Direktionen skall för densamma till Riksgälds-kontoret aflemna sädana låneoch säkerhetshandlingar, som öfverensstämma med det för ifrågavarande medels utlåning, under den 12 Januari 1882, af Kongl. Maj:t i nåder fastställda och utfärdade särskilda reglemente.
Byggn.Balken för vållande till skogseld stadgade böter; N:o 44, i ani, af väckta motioner om förändrade föreskrifter beträffande tiden och sättet för allmänna vägars lagning och underhåll ; N:o 45, i ani. af väckt motion om ändring i gällande afvittringsstadga för Vester-Norrlands län; samt 314 Deli 20 Oktober e. m. N:o 46, i ani. af väckt motion om förändrade föreskrifter ronde tomters mätning i hufvudstaden och s. k. designationsbevis. Föredrogos och biföllos Allm. Besv.- och Ekon.Utsk:ts den 19 dennes bordlagde Betänkm: N:o 195, i ani. af väckta motioner i fråga om ändringar i resereglemente! af den 31 Oktober 1851, jemte dithörande författningar; samt N:o 196, i ani. af väckt motion om förändrade stadgandeu rör.-de folkskolelärares lönevilkor. Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Allra. Besv.- och Ekon.Utsk:ts den 19 dennes bordlagde Mern. N:o 197, i ani. af RiksSt:ns skiljaktiga beslut vid behandlingen af Utsktts Betänk. N:o 161, i fråga om det af komiterade upgjorda förslag till förordu. om kyrkostämma, samt kyrkooch skolråd. B. o. Ad, åtskiljdes kl. omkring 1 e. m. In fidem, O. Brakel. Lördagen den 20 Oktober 1860- Plenum kl. 7 e. m. Justerades sex prot.-utdrag för förmiddagens plenum. Uplästes och godkändes Exped.Utsk:ts nedanuämnde skrifvelseförslag, nemi.:
Laxfisket vid Halmstad, Laholm, Falkenberg och Åhs kloster har varit olika gifvande och aftager år från år, härrörande deraf, att dels flere personer befatta sig med detta fiske, dels ock att mer planmässighet vid fångsten iakttages. Den tidigaste laxen fås vanligen vid Åhs kloster och be talas då dyrt. Tillverkningen af pottaska vid Såpbruken här i staden har upphört, sedan bruken nedlagts; men på Sotanäs i Gunnarps socken tillverkas årligen omkring 2,000 U. kalcinerad pottaska, som betalas med 7 sk. 2| r:st. Banko a. Saltpetertillverkningen har nu mera nära alldeles upphört, dels i anseende till bristen på bränsle, dels att näringen nu ej anses lönande. Under de första åren af denna period var sjöfarten temligen liflig, men har sedan betydligen aftagit. Onsala, Walda, Släp och Hanhals äro de socknar, som drifva mesta sjöfarten, men vinsten af denna näring kan ej beräknas, då de hafva sina redare i flere städer utom provinsen. Slöjder. Deraf får jag först nämna möbeltillverkningen i Lindome socken, som är temligen betydlig. Möbler af alla slag, såsom softor, stolar, chiffonierer, bureauer, comoder, sängar, m. m. tillverkas der allmänt, och flere af allmogen hafva deri förvärfvat stor konstfärdighet, såväl i arbetets utseende som varaktighet. Afsättningen deraf sker både inom och utom riket. Linoch ylleväfnader, som allmänt tillverkas af qvinnorna bland allmogen, inbringa ganska betydligt, och ehuru de sednare åren någon stagnation deri visat sig, torde tillverkningen ej kunna anses vara i aftagande. 8 4:0 Politisk Författning, Enligt tabellen uppgår Statsbidraget för år 1842 till 352,298 R:dr ii sk. 3 r:st. Från Landtränteriet härstädes remitteras årligen omkring 160,000 R:dr, emedan ganska obetydligt q.varstadnar till aflöningar.
Maj;ts Befallningshafvande öfversända, men å den andra, ansett Rådmannen Kellander icke kunna vara förpligtad till betalning för större del af deri förekrifne summan, äti hän deraf uppburit* hafva vid det oförmodade förhållande, sorn i anseende till meranärhnde Råne-hälft blifvit uppdagadt, och utah att för öfrigt något an* marka möt hvad Banco-Fullmägtige, till betryggande af Verkets, rätt i ömförmälde måttö beslutat , funnit rättvist, ått tills vidare, inställd verkan af Herrar Banco'Fullmdgtiges Beslut ock täta den emot Gäldenären päbegynde Lagsökning för hela Läne-summan hvila, samt tillika hos Rikets Ständer anmält förhållandet till den utgärd , sorn kunde ahses lämpligast. Banco-Utskottet har ansett Revisoremeå så beskaffade Beslut böra vinna Rikets Ständers Bifall, och anser för desS del, att Kon* ungens Befallningshafvande, i sakens närvarande skick, bör från Bankens sida i första rummet tilltalas, till finnande af ersätthihg för de medel, söda vid Rands-Cancelliet blifvit förskingrade, dock Utan att Ranquen derföre helt och hållet afstår från sitt Fördrings-anspråk mot Kellander, hälst vid undersökning inför Öomstol, omständigheter möjligen skulle kun» lia förekomma, som gåfvo närmare anledning 64 Banko• Utskottets Betänkandert» för Banquen, att äfven hos Kellander görä sin rätt gällattde; och till styrker Utskottet i följd deraf, att Bankens FisCals-Ämbete bör till ledning för dess åtgärder härutinnan , undfå det generella Uppdrag: att af Landshöfdingen Ämbetet i Carlstad i Vederbörlig ordning söka utbekomma Banquens fordran för senare hälften af det Rädtnannen Kellander beviljade Odlings -Län i samt för öfrigt Vidtaga ali laga åtgärd till beval rande af Banquens rätt.