Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ärkebiskopen af Vienne, som för tillfället var församlingens president, kände sig ej situationen vuxen, utan nedlade utöfningen af sitt uppdrag, hvilket nu Lafayette öfvertog, sedan han af församlingen valts till vicepresident. Som sådan framträdde han med det efter nordamerikansk förebild uppsatta utkastet till förklaring af » människans och medborgarens rättigheter », hvilket af församlingen antogs och sedermera utförligare redigerades. Sjelf berättade han sedan för Thomas Paine, att han tagit detta initiativ, » på det att, om nationalförsamlingen i den hotande stormen ginge under, åtminstone spåren af hennes grundsatser skulle undgå skeppsbrottet ». Huru Paris samtidigt kände sig ho-tadt och beredde sig till försvar, är i föregående häfte af denna tidskrift framhållet. Det må påpekas att Paris vann segern öfver trupperna mindre med vapenmakt än med en älskvärdhet, som icke sparade på välfägnad och allehanda lockmedel för att vinna dem på folkrörelsens sida; det visade sig då vara, hvad presidenten Carnot nyligen framhållit vid expositionens öppnande, » denna beundransvärda stad, som förstår att behaga och förnöja lika väl som att arbeta och kämpa. » Men fastän många soldater redan gått öfver på parisarnes sida eller voro villiga att göra det, var ett anfall ändå att befara. Bastiljens stormning var då ingalunda en sådan tom paraddemonstration som herr Wirsén nyligen i Vårt Land velat låta påskina. Bastiljen var en befäst plats af stor vigt, i hvems händer den än var, och om tornen för tillfallet endast hade ett fatal fångar, så var der ju så mycket mera godt om fängelserum, för den händelse Paris blifvit angripet och besegradt. Hvilken afgörande verkan Bastiljens eröfring fick på hela den förut hotande situationen, är också tillräckligt bekant. Liksom förklaringen af de menskliga rättigheterna och stormningen af Bastiljen med hvarandra organiskt sammanhörde som yttringar af samma motståndskamp, så gåfvo de också i förening uppslaget till privilegiernas afskaffande den 4 augusti. Den förra utgjorde nämligen den antagna förutsättning, hvarur nämda afskaffande blef en teoretisk slutföljd; den senare ledde genom det gifna föredömet till händelser, i följd af hvilka samma åtgärd blef praktisk nödvändighet.
Rättelse härutinnan borde likväl ske, och jag får i anledning af desse ofvan anförde skål vördsammast föreslå, att Tull-Tariff n rörande träd-virke, får förändrad redaetion på följande sått j w Sparrar af Furu eller Gran, längre eller kortare, ijrän 5 till 8 turn i fyrkant 6 Proc• Mindre Timmer af Furu eller Gran, forn icke kart anfon får Bjelkar, Sparrar, Spiror, Sågblockar eller Hustimmer ro Proc. Sågblockar af alla Jlag och Bjelkar under 1 1 tums fyrkant och 11 alnars långd __ 200 Proc, A Den Ig Augusti f. m. 2lf> N:o 2. Friherre Toll, Gu/taf Philip : Med kännedom af Skåne, kan man aldrig befara olågenheten, det behörig afsättning och dymedelst befrämjande skadeligt fållande af skog, skall lör en framtid betaga denna Provins utsigter för fyllande af sine behofver i denna angelägna omständighet. Jag år fullkomligen öfvertygad det en förbättrad skogshushållning i Skåne, skall i likhet med Rikets öfrige Provincer, äga sin upprinnelse uti det verkliga värde man kan med stöd af gällande författningar gifva åt alla sine skogseffecter. Skogarne i Skåne åro betydligast in uti landet; vedens specifica tyngd o< h Allmogens besvär af forslandet deraf, åro jemte lång våg till hamn för dess exporterande , de orsaker som föranleda, det'prisen derå åro redan så höga , att afsättning å vedoch skogseffecter är för närvarande alldeles ingen , och flera skogar känner jag, der man med vinst kan tillåta öfverflödig Eokochj Ekskog ruttna på roten. Af dessa skål och då Skåne dessutom åger tillräcklig bråntorf, måssar, så och då man ännu hoppas Stenkolsverkets kraftiga bedrifvande, hvarigenom bristen i denna del för dm fattigare och mest behöfvande delen af folket kan anses förekommen för en framtid, kan jag icke annat än önska, det Skåne i afseende å export af vedoch skogseffecter, må vara lika ansedt med Rikets öfrige Provincer. Dtn IS -Augusti t. m.
Utdrag af Protokollet öfver Sjöförsvars-Departemenlet tillhörande ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konunge?i uti Statsrådet å Stockholms Slott den 9 November 1847. Närvarande : Hans Excellens Justitie-Statsministern, Herr Grefve Posse, Hans Excellens Statsministern för Utrikes Ärendena, Herr Friherre Ihre, Statsråden: Friherre Stael von Holstein, Munthe, Friherre Peyron, Silfverstolpe, Wcern, Friherre Ggllengranat, Faxe, Fåhreeus. Kont//. MajUs Nätl. Proposition, N:o 17. 43 Vidare uppläste Departements-Chefen, Statsrådet Friherre Gy ilengr anal lill justering, följande, i öfverensstämmelse med förut fattadt beslut, uppsatta förslag, nemligen: \ :o till Kongl. Maj:ts nådiga proposition till Rikets Ständer, i fråga om Ii 11 vägabringande för statens räkning af en lotsoch båk-inrättning å Götha kanal samt de sjöar, hvarigenom densamma ledes, äfvensom å Götha eif. Enligt Statsrådets öfrige ledamöters underdåniga tillstyrkan täcktes Kongl. Majit i nåder gilla detta förslag, sådant detsamma finnes protokollet bilagdt; och befallde Kongl. Maj:t att nådig proposition skulle, i öfverensstämmelse dermed, till Rikets Ständer expedieras. Ex protocollo C. O. Vougt. \ STOCKHOLM. Östlund & Kongl. Maj:ts Nåd. Ank. till Exp.-Utsk. d. 9 Dec. kl. 11 f. m. Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer om antagande af ny Strafflag, med flera hithörande lagbestämmelser; gifven Stockholms Slott den 17 September 1847. Under den 17 och 19 December 1844 aflat Kongl. Majit till Rikets då församlade Ständer nådiga propositioner, dels om antagande af ny strafflag, dels ock angående lag om verkställighet af fängelsestraff, sedan förslag härtill blifvit af Lagberedningen uppgjorda, samt Högsta
Hr Ribbing: Då Frih. Cederström yttrade, att jag icke genomläst handlingarna och dervid tagit kännedom om ett Kammar-coHrgii förslag, så har han gjört mig orätt. Jag har läst båda dessa och flera andra handlingar i ämnet; men skulle Utsk. hafva upptagit allt detta, då det afgifvit sitt förslag till lag för fattigvården, så skulle det äfven hafva inkommit på flera andra ämnen, som i sammanhang dermed äro vidrörda. Der äro inblandade frågor om krogar, om lösdrifvare, om näringsförhållanden och mångfalldiga andra ämnen, hvilka visserligen, såsom Frih. Cederström yttrat, på säll och vis kunde tillhöra fattigvårdslagarna , men hvilka ej stå i det omedelbara sammanhang dermed att de böra på samma gång afhandlas. Jag skulle derföre tro, på de skäl jag förut anfört, att åtminstone icke återremiss bör äga rum, och jag vidblifver äfven, att jag ej anser ämnet vara af så ringa vigt, att icke en skrifvelse af K. M. i det ändamål, sorn är föreslaget, skulle verka godt. Hr von Hartmansdorff, A u g.: Hr von Troil har 10 H. 33 Den a5 Juli f. »i. ganska riktigt anmärkt det felaktiga i redaclionen. Det är en fägnad för mig att derigenom hafva sluppit börja med en anmärka, vid formen. Jag finner lika med honom, att man ej kan bifalla betänk, sådant det nu är. Men jag instämmer ej uti lians mening, att R. o. Ad. bör förkasta betänk. och ej tillåta återremiss deraf. Jag tror visserligen, äfvensom lian, att man hade kunnat underlåta en sådan framställning, som den ifrågavar., sedan saken kommit derhän, hvarest hon nu är; men då förslag tillen sådan framställning blifvit till R. St. ingifven, så skulle ett afsteg måhända se ut, såsom om R. St. icke gillade sjelfva inrättningarna eller vore för dem likgilltige. Det vöre ej väl. Jag tror tvertom, att en framställning från R. St., hvilken genom K. M. vidare meddelades landshöfdingarna, kunde vara rätt nyttig.
Resultatet af hvad jag nu så vidlyftigt anfört, blifver då den önskan, att Rikets Höglofl. Ständer , i stallet för det föreslagne Särskilte Utskott till utarbetande af en Öfverflödsförordning öfverlemnade detta vigtiga ämne i Kongl, klaj.ts egen Landsfaderliga omsorg , hvars vishet redan utsett och än ytterligare lärer utse de t jeni igaste medel till befordrande af en sak, som ligger honom sjelf så mycket om hjertat* det enda jag vågar föreslå vöre, att det Kongl. Pä* bud, som i detta ämne är otfärdadt,mått® åt* Den 3 7 December. minstone en gång om året offentligen kungö« ras till väckelse för samtida och everdelig erindran för Efterkommande, af den faderliga omsorg, hvarmed vår Åldrige Konung sökt be* fordra sina Undersåtares väl. Begärdes på bordet. Till remitterande föredrogos Grefve Mörners, Axel Otto, och Herr Påhlmans, Otto Fredric, den 23 dennes på bordet lagda 2:ne Memorial, angående inlösen af Disconternas As. signationer. Friherre Stael von Holstein, Corfitz Ludvig} uppläste följande: Utan att misskänna de värda Ledamöters göda afsigt, som i sista Pleno väckt fråga om Discont-Assigtionernas hastiga inlösande, torde mig likväl tillåtas till Höglofl. Ridderskapets och Adelns mogna bepröfvande framställa detta ärende, från den Synpunct jag betragtar detsam. ma. Innan Riksens Ständer fattadt sitt beslut, huruvida de anse Staten förbunden att öfvertaga Disconterna och i följe deraf åtaga sig betalnings*skyldighet eller icke, anser jag all par. tiel befattning dermed träda tredje Mans rätt för nära. Något lagligt påstående af Innehafvarne att dessa Sedlar, så Assignationer som 3 procent Sedlar skola af Staten inlösas, kunna de icke göra.
Likaledes är uppgifvit att emellan prioriterade och oprioterade Borgenärer ofta skall tvistas om fördelning af Curatels-arfvode, och emelian inteckningshafvare inbördes, huruvida antingen arfvode och kostnads-ersättning först skola utgå af odelde köpeskillingsoch inkomst - beloppet » och således, sedan af Öfverskottet hvarje intekringshafvare i sin ordning njutit fullt för Capital och Banta,' falla sista intekningshafvaren till last, eller om hvar intekningshafvare i proportion af sin fördrans storlek bör deruti deltaga ; Dock, som otvifvelaktig! är, att den Borgenär, som fått pant eller inteckning, och såmedelst förvärfvat sig bättre rätt än andre, ieke bör för belöpande Concoursomkostnader, af hrtad beskaffenhet som helst, lida någon afkortning i sin fordran, så vida, efter afdrag af de kostnader, sorn för realisation af panten belöpa, öfverskottet förslår till hans fulla betalning; Så anser Utskottet en sådan med sakens natur öfverensstämmande rätt icke behöfva genom särskildt Lagbud försäkras. Lag-Utskottets Betiinkanden. 553 Att meddela föreskrift af Gode Mäns eller Sysslornäns inbördes ansvarsskyldighet för deras befattning och för vården af Concoursrnassans medel, finner Utskottet ej eller behöfvas, emedan det är klart, att, om förvaltningen af dem odeladt utöfvas , deras ansvar äfven måste vara gemensamt, meri alt, i annat fall och om befattniogarne, enligt Instruction, blifvit åtskiljda, en hvar bör redovisa för hvad honom blifvit anförtrodt. Då Borgenärernes rätt och säkerhet synes vara tillräckeligen bevarad derigenom att samrnankomst-protoöollerne förblifva under Gode Männens och Sysslomannens vård, har Utskottet icke kunnat fästa sig vid det förslag till ändring i 26 §., att desamma borde lemnäs till Rättens förvar , helst de ock såmedelst med mindre lätthet blefve vid förefallande tillfällen tillgänglige och särskilte afskrifters tagande oftast skulle åstadkomma endast en onyttig möda.
Om frågan varit al tillfälligt Utskott handlagd och den Kammare, som Utskottet tillsatt, icke afslår den i frågan väckta motion, skall beslutet genom utdrag af protokollet delgilvas Med-Kammaren. som derpå om frågan beslutar antingen genast eller efter dess hänvisning till eli för frågans vidare utredning inom Kammaren tillsatt Utskott. Derest Kammaren då icke antager det af den Kammare, som saken först handlagt, fattade beslut, varder det afslaget eller med ändring återlemnadt till sistnämnde Kammare, hvilken i sednare fallet har alt målet till nv öfverläggning företaga, samt eger att, om Med-Kammarens beslut icke oförändrad! anlages, ärendet dit ånyo öfverlemna till förnyad ompröfning. Hvad Kamrarne sammanstämmande besluta, det vare Riksdagens beslut. Blifva Kamrarne ej, efter den behandling ofvan är nämnd, om ett beslut ense, skall frågan, utom i de läll 65 § upptager, anses hafva för den Riksdagen förfallit. § 64. Förslag till stiftande, ändring, förklaring eller upphäfvande af Grundlag, hvarom fråga endast vid Lagtima Riksdag må väckas, kan å samma Riksdag förkastas, men ej slutligen antagas eller bifallas i vidsträcktare mån, än såsom ett förslag, hvilket lill den Lagtima Riksdag, som, efter förrättade nya val i hela Riket till Andra Kammaren, först sammanträder, skall hvila, för att då ånyo pröfvas. Varder förslaget dervid af begge Kamrarna antaget, blifver det Riksdagens beslut; egande Kamrarne ej rätt att uti hvilande förslag ändring göra. Ej må beslut öfver hvilande förslag till annan riksdag, än j nu är nämndt, uppskjutas, utan att Konungen och begge Kamrarne derom äro ense. § 65. När i fråga om statsutgifter eller bevillning, eller angående Riksbankens eller Riksgäldskontorets styrelse och förvaltning, inkomster och utgifter, Kamrarne fatta stri - 30 Expeditions-Utskottets Förslag lill anderd. Skrifvelse, I\’:o 33. diga beslut, sorn ej uppå vederbörligt
Ha n sad e jus t ingentin g me r ä n några kort a timma r va r ha n lyckligar e ä n » åh » oc h » jaså », me n hande n knöt s krampak - någonsin föru t i sit t lif. tigt o m plånboken. En såda n vårdag! Himle n va r bl å oc h » Petterson ha r aldri g vari t ho s dem, ja g luften ljum. So m e n sto r hvi t fåge l gle d menar: för e olyckan? mig, oc h ja g ha r int e längtat. So m kan - Edvin promenerad e långsam t fra m oc h ske kyrkoherde n vet, ä r de t femto n å r tillbaka p å däck. E u såda n himme l oc h mellan mi g oc h Kalle, oc h d e andr a sys - ett sådan t ha f — nej, någo t vackrar e konen. » fann ma n aldrig, ne j ick e någonstan s i » Ja, ja g vet, ja g vet. » Kyrkoherde n va r världen! tankfull oc h allvarsam. Han tänkt e p å sit t förflutn a li f oc h tac - » Jag vet, » fortsatt e ha n oc h så g u t å t kade Gu d fö r glädj e so m sorg. Ha n tänk - hafvet, » d e h a int e vari t mycke t fö r dig, te p å Kari n oc h önskade, at t ho n ståt t vi d — ha n sad e dett a di g so m erinra n o m hans sida. Ha n skull e vela t tack a henn e forna dagar, • — » me n d e h a aldri g haf t för all t hva d bo n vari t fö r honom. Ho n mycket at t var a a f med, ja g mena r ekono - hade kasta t so m et t skimme r öfve r han s miskt. D e had e egn a bar n at t tänk a på, ensamma, glädjelös a lif, oc h nä r ho n va r redan d å d u gic k i kolt.
Föröfvar någon å qvinna, den han vet hafvande vara, sådan misshandel, att fostret förgås eller kommer ofullgånget fram, och hade han ej uppsåt att fostret skada; dömes, om misshandeln skedde med berådt mod, till straffarbete från och med två till och med fyra år, och, om den skedde af hastigt mod, till straffarbete från och med sex månader till och med två år; dock må, der brottet är med syn nerligen förmildrande omständigheter förenadt, straffet kunna nedsättas, i förra fallet till straffarbete i sex månader, och i sednare fallet till fängelse i två månader. § 32. Har någon i annat fall, än i 25 § sägs, uppsåtligen satt ut barn, det han pligtig var att vårda och som sig sjelf ej hjelpa kunde, eller det eljest uppsåtli gen från sig skilt och såmedelst i hjelplöst tillstånd försatt, och skedde det å sådant ställe eller under sådana omständigheter, att gerningsmannen ej med sannolikhet kundo vänta barnets räddning; dömes till straffarbete från och med två till och med sex år. Fick barnet svår kroppsskada; dömes till straffarbete från och med sex till och med tio år: ljöt det döden; dömes till straffarbete på lifstid. 8 Lag-Utskottets Betänkande N:o 20. § 33. Blef barnet utsatt å sådant ställe eller under sådana omständigdieter, att fara för dess lif eller helsa väl var för handen, men gerningsmannen dock med sannolikhet kunde vänta dess räddning; då skall till straffarbete från och med två månader till och med två år dömas. Fick barnet svår kroppsskada; dömes till straffarbete från och med två till och med sex år : ljöt det döden; vare gerningsmannen förfallen till straffarbete från och med sex till och med tio år. § 34. Sattes barnet ut å sådant ställe eller under sådana omständigheter, att fara för dess lif eller helsa ej syntes vara för handen; då skall till böter från och med tjugu till och med trehundra Riksdaler eller fängelse från och med två till och med sex månader dömas. Fick barnet svår kroppsskada; dömes till straffarbete från och med sex månader till och med två år: ljöt det döden; dömes till straffarbete från och med två till och med fyra år. § 35.
» En känd vivör, det var Jonathan Carl Sigismund Liljeconvaljenstolpe, allas vår Sven Dufva, antecknade sig till och med för tre danser. » För ser du bror Wendels, » yttrade han på sitt långsamma högtidliga sätt, » sex halfvor punsch äro i alla fall sex halfvor punsch. » » Detta märkliga yttrande ville ingen af de närvarande bestrida, allraminst j a g, o c h programmet fulltecknades nära nog lika hastigt som de båda andras. — I detta ögonblick kände jag en före bråelsens stämma inom mig. Jag hade förfelat min kallelse, hade kastat bort min lycka. Jag kunde ha blifvit en stor man, kunde ha blifvit hofrättsnotarie. Juridikens o c h diplomatikens irrgångar lågo lika klara för mig som Nordostpassagen för Nordenskiöld. Orsak att vara stolt hade jag också, ty jag betviflar starkt, att själfva hans eminens kardinalen — hertigen af Richelieu o c h Fronsac — skulle kunnat förmå ett dussin skönhetsdyrkande kadetter att dansa med en flicka, högfärdig som en påfågel, dum som en gås och snatt rande som en skata. » Balen aflöpte emellertid till allas belåtenhet, ja, till och med jacquette såg mindre surmulen ut än vanligt. — Då man sagt hvarandra godnatt, damerna blifvit upphjälpta i vagnarna o c h do sista ögonkastasten vexlade genom de immiga landå- fönslron, upptäckte j a g vännen Liljeconvaljenstolpe, som stod på borggården och betraktade månen med en en energi, s o m skulle hedrat den mest intensive stjärnkikare. — Jag insåg genast, att » den stora lyckan » hade öppnat sina porlar på vid gafvel för Sven Dufva, o c h att han nu sam i ett haf af sällhet.
Med afseende å hvad sålunda anmäldt och utredt blifvit samt då enahanda undantag från tillämpningen af 1819 års Författning, som II. St:r af före,komne skäl förut medgifvit, äfven uti förevarande lika beskaffade Pensionsfråga synes böra äga rum, får Utskottet til Istyrka , att KammarltätlsRådet m. na. Selling må hos K. M:t i underd:het anmälas att vid afskedstagande! komma i åtnjutande af Pension å Allmänna IndragningsSlaten , svarande emot hela dess å Stat innehafvande LandsKamererareLön. N:o 88- Utlåtande öfver de hos Ilögv. PresteStåndet samt Yällofl. BorgareStåndet gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 48, angående Aflöningen vid innevarande Riksdag för RiksStåndens och deras Utskotts Secreterare, Canzlier samt YaktBetjente. (Rgs.-A.) Högv. PresteStandet har, medelst ProtoeollsUtdrag af den 9 Februarii, återremitterat ofvanberörde Betänkande, i anledning af de dervid förekomne anmärkningar.
Om fru Säfve ej hade någon särdeles smak för kvartettaftnarne och de musikvurmar, som då anställde oreda i hennes mönstergilla förmak, var hon desto mer gästfri i andra afseenden. I det Säfveska hemmet var man alltid välkommen, man kom aldrig olägligt. Där rådde en glad ton, fru Säfve var kvick och rolig om ock ganska skarp, och gubben Säfve hade alltid något af intresse att afhandla med de unga »magistrarne» och andra »studerade karlar», hvilkas förnämsta andliga resurs det Säfveska hemmet var. Där lästes högt, där arrangerades tablåer och uppfördes proverb. Om man i somliga kretsar citerade fru Säfves skarpa infall, fanns det andra, där man endast kände henne såsom den välgörande kvinnan. Hon var i sin person en hel privat fattigvård, strängare i tillsyn och efterfrågan och klokare med utdelning än den verkliga, och hon blef också anlitad efter förtjänst. Gubben Säfve var lika frikostig i att teckna på listor som att öka på sin hustrus »nålpengar». Det var stora summor, som skänktes bort. Kurt var en helt annan typ än kompanjonen och ett stort original. Ovanligt ful, nästan med en apfysionomi, liflig, skarp och envis, ingaf Kurt mycken respekt. Han var särdeles grof i mun och hans kvickheter voro för det mesta personliga och dräpande. Han var ett ypperligt affärshufvud men själfrådig, en stor despot både på kontoret och hemma. Det ville gubben Säfves älskvärdhet till att kunna komma öfverens med Kurt och mamsell Linas stora kärlek och beundran för »min bror» för att anse allt rätt, hvad »min bror» gjorde. Hon beundrade verkligen allt hos honom utom det, att han inte ville hålla sig »snygg». I motsats till gubben Säfves skrupulösa nästan pedantiska ordning i klädseln, var Kurts yttre mycket litet vårdadt, man kunde vara frestad säga, inte vårdadt alls. Hemma gick han alltid i en inrökt och fläckig grå nattrock, peruken var rödblond och fälld, hvardagsperuken såg kanske ännu mer maläten ut, än den som begagnades vid högtidliga tillfällen, men skillnaden härvidlag var ganska hårfin.
Således af nämnden och allmogen beviljat vara som denna skrift punctevis utvisar, attestera!-, Erich L. Lagerqvist (L. S.) Underdånigst bedjandes att vi sådant icke allenast i nåder stadfästa täcktes, utan ock deröfver allvarsam hand hålla låta, att allt hvad som deruti så för den ena sorn folden andra är vordet samtyckt, må blifva iakttagit och efterlefvat, så emedan vi befinne, att hvad som med ofvannämnde vare trogne undersåtare således afhandlat och slutit är, länder till vår tjenst och deras egit bästa; ty hafvom vi härmed, och i kraft af detta vårt öppna bref, allt hvad, sorn uti ofvan införde Instrument är ihogkommit och förmält, icke allenast gillat och bekräftat, utan ock försäkre der bredvid alle våle trogne undersåtare, som derunder förstås och begripas, på det kraftigaste, att de vid denna afhandling 1111 och i tillkommande tider skola i allo måtto säkert och ofelbart handhafde och beskyddade blifva, och ingen, som deruti intresseras, lida dermed något mehn eller förfång; varandes härlios Landshöfdingen anbefalt denne således sammandragne och punctevis författade förordningen på sedvanligt sätt öfver hela Häradet kungöra låta, och deröfver allvarsam hand hålla, att hon uti ingen måtto öfver - Den ad Februarii e. m, 75 trädd varder. Till yttermera visso hafva vi detta med egen hand underskrifvit och med vårt K. Secret bekräfta låtit, af .Kongzöhr den 5 Augusti 1686. Carolus (L. S.) Föregående aftryck vara enligit med thet vid LandsCancelliet i Örebro befintelige Original-Contract intygar P. Hjort, LändsSecreterare. Af detta contraet synes tydligen, att en del rotehållare icke funnit sig belåtne med att lemna soldaten släpkläder, utan begärt tillstånd att med penningar få lösa sig från denna tunga; och man finner, att afgiften varit några daler k:mt, men att i tidernas längd ett ökadt besvär tillkommit tverteinot
Afdelningen åtskildes kl. 1 på dagen. in fidem Knut Liljebjörn, 1 Justeringsformeln saknas. Lördagen 1 d: 19 2 Maji sammanträdde R : H: S : Constitutions Utskott på Afdelningar, då 2 :dra Afdelningen fortsatte med läsning af de inför Kongl. Maj st i Stats Rådet uti Krigs Ärender år 1814 förde Protocoll: nemligen : af den 26 :te Julii 2:ne [Protocoller] 2 :dra Augusti 2 :ne » 16 D:0 23 D :0 30 D :0 31 Dito 2 :ne » af den 6 :te September. 14 :de D :o 20 D:o 24 Dito och et af den 4:de October. Kl. 1/„ till 2 eft. m. åtskildes Utskottet. in fidem Knut Liljebjörn. 1 Justeringsformeln saknas. 2 Bör vara den 20 maj, då föregående torsdag var den 18 och efterföljande tisdag den 23 maj. 496 Protocoll1 hållit å Constitutions Utskottets 2 :dra Afdelning Tisdagen d 23 Maji 1815. S. D. Lästes följande inför Kongl. Majs:t i Stats Rådet uti Krigs Ärender förde Protocoll år 1814 4 :de October 1 [Protocoll] 11 :te D:o 18 :de D :0 25 :te D :to 3 :ne [Protocoller] 1 :ta November 8 :de D :0 10 D :0 15 D :0 22 D :0 29 D:0 af den 7 :de December härvid gjordes samma anmärkning som vid flera Protocoll förut om uteglömd [a] data på åberopade Beredningsprotocoll. Lästes vidare af den 13 December: 2 :ne [Protocoller] 15 D :o 1 och 1 af d. 20 Dito Kl. 1 åtskildes afdelningen. in fidem Knut Liljebjörn. 1 Justeringsformeln saknas. Protocoll1 hållit uti Constitutions Utskottets 2 :dra Afdelning Onsdagen den 24 Maji 1815.