Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den som, lika med Borgare-Ståndet, godkänner Utskottets förslag, att »Späck» hör vid införsel vara tullfritt, och, med dess uteslutande ur rubriken »Tran och Späck, alla slag», i taxan upptagas under den särskilda rubriken »Späck, alla slag», röstar Jet 3 Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer i öfverensstämmelse med de tre andra Ståndens beslut, artikeln »Späck» att hänföras till »Tran» och fortfarande draga den för rubriken »Tran och Späck, alla slag,» nu gällande införselafgift, 1 öre skålpundet, hvaraf äfven föijer att Utskottets hemställan om sistnämnda rubriks inskränkning till »Tran, alla slag,» förfaller och dess nuvarande lydelse bibehålies oförändrad. Bih. till R. St. Borax. Gummi. Krokar till fiske. 2 Bevillnings-Utslcottets Memorial M 19. Sedan två sedlar blifvit kasserade, har denna omröstning utfallit med 41 Ja och 76 Nej; och hafva Rikets Ständer alltså beslutat i öfverensstämmelse med Nej-propositionens innehåll. 2:dra Omröstningen. Den, som biträder Utskottets af Borgare-Ståndet gillade mening, att »Borax» bör tullfritt få införas, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, är de tre öfriga Ståndens beslut antaget, att artikeln bör fortfarande draga den förut åsätta tullen, 4 öre skålpundet. Denna votering har utfallit med 45 Ja och 76 Nej; hvadan Rikets Ständer beslutat i enlighet med iVe/-propositionen. 5:dje Omröstningen. Den som, lika med Borgare-Ståndet, bifaller Utskottets hemställan, att »Gummi, alla slag, ej specificerad t», skall vara tullfritt vid införsel, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej. åsättes denna vara dess förra, af de tre andra Stånden antagna tull, 1 öre skålpundet. Som denna omröstning utfallit med 42 Ja och 77 Nej, så hafva Rikets Ständer beslutat i enlighet med Nej-propositionens innehåll. 4:de Omröstningen.
Då jag nu mera är stadd på en annan bana , än i 30 år blifvit af mig såsom Domare bevandrad, borde jag till äfventyrs ej låta min stämma höras i den nu förevarande fråga om en ny organisation för Rikets Domstolar, till Rättegångs-ärenders behandling och skyndsamma afgörande; men då, under denna tids sysselsättning, erfarenheten gifvit mig om detta yrke något begrepp, må det ej tillräknas mig, att yttra de betänkligheter vid den föreslagna organisationen, hvilka torde fordra en närmare uppmärksamhet och utveckling i detta grannlaga ämne, än förut ägt rum. D?*1 5 Juli e. ni, Jag täger härvid för afgjordt, att fr*« gen om den af Lagutskottet lika med LagCommittéen föreslagna nya förändringen nu icke kan förekomtna till slutligt afgörande, emedan Konungen redan förordnat, att* Lagprojectet bör meddelas till allmän kännedom, för att noga öfvervägas, innan slutligt resultat deröfver meddelas; och j.ig styrkes deri än vidare af den omständighet, att dä det gjorda förslaget om HäradsRättemas pör ma nence icke skulle sträcka sig till hela Riket, utan derifrån undantagas Wermeland och en del af norra Landskapen,; för hvilka således i vissa fall en särskild rättegångsordning komme att stadgas ; så blifver för LagCommittcen den mödan, under en för dess arbete rymlig tid, vida mindre alt, vid Lagens omarbetande , göra två alternativen till organisationen och rättegångsordningen, än den våda vore stor, att utan erforderlig kännedom: dels af nyttan eller skadan, i anseende till följderna, dels af allmänna opinionens röst, gntaga en förändring, som möjligen torde komma att lika hastigt återgå, som den utan något kändt, allmänt påkalladt behof blifvit i fråga ställd. Med förutsättande af dessa utvägar och detta rådrum för ämnets och den radande tankens klara utveckling, går jag att till en mera grundlig granskning än.
Mig tyckes, att man ingalunda kan öfverlemna denna rättighet att föra ordför.klubban, när ordform sjuknat, åt den, som efter honom inom Utsk. har den högsta nummern, emedan, då man just genom en ny inrättning dödat den Den n April e. m. 243 gamla principen, det vore orätt att åter uppväcka densamma och göra den gällande. Dessa äro mina skäl, hvarföre jag skulle önska att, ifall återremiss beslutes, uti Ulskts nya betänk, få se dessa stadgandet) tydligt uttryckta. Gr. Horn, Claes Fredr.: Jag skulle önskat att hafva funnit det nu föredragna förslaget af ftidd.Utsk. så utarbetadt, att jag kunnat skänka det ett odeladt bifall; men jag finner det beklagligen behäftad t med sådana svårigheter och brister, att jag nödgas tala deremot. Detta ämne har förevarit vid en föregtde riksdag. Jag var äfven då af motsatt tanke mot dem, som yrkade afskaffande af numrets prerogativ vid val till ordför. i Utsk. Jag gjorde det icke derföre, att jag ansåg af vigt för R. o. Ad. att inom sig bibehålla della proerogativ, eller derföre att det kunde vara af allmän nytta att så är: men så länge vi hafva stånds-represenlntion och så länge de öfriga Stånden äro förbundna att mottaga en ordför. af R. o. Ad.; så anser jag verkligen att, af aktning för MedStånden, det gamla praerogativet bör bibehållas, så alt desse MedStänder icke må anse sin ratt förnärmad, derigenom att R. o. Ad. inom sig för dem väljer en ordför. utan böra vi låta det vara såsom hittills, att det är lagen, som nämner. Ingen skulle högre än jag önska, att en rimlig Ridd.Ordn. gjorde det möjligt, att komma lill klokare och bättre resullater uti riksd.arbetet. Dertill hörer en alldeles ny ordning för val af utsk:s-ledamöter och ordförtr, så väl uti afdelntna, som i Utsk:ns plena. Då dessa brister verkligen, i min tanke, äro så talande mot förslaget, som flere ledamöter yttrat, så afstyrker jag bifall derå.
Då 4:de qvartalets redogörelse för depöten ej kan afgifva» och stationen tillhandakomma samt hinna granskas och slutligen åtgärdas förr än måhända 2 till 3 månader inpå ett följande år, är det naturligt att, så länge nu gällande stadganden skola efterlefvas, nämnde qvartals redogörelse icke kan ingå i samina års räkenskaper för Stockholms station, hvilka skola med årets utgång afslutas. Att efteråt intaga 4:de qvartalets redogörelse för depöten i samma års räkenskaper för stationen, vore ett fel, hvarigenom räkenskapen blefve oriktig, enär den komuie att utvisa ett resultat, olika med det förhållande, som här ägde rum vid redogörelsesårets slut. Ett sådant intagande efteråt af specialräkningar för det tilländalupna åtet äger ej heller rum i afseende å stationen. Sålunda kan t. ex. afluningen för December månad till Kronans manskap och daglönarne vid varfvet afföra» först i påföljande årets räkenskap, af det skäl att aflöningsuträkningarne för nämnde personal, enligt gällande föreskrifter, upprättas först sedan månaden tilländalupit. Likaså är förhållandet med andra utgifter, hvilka afse ett föregående år, men ske först sedan det påföljande ingått. Sjelfva sättet för depötens redogörelses intagande i stationens kassaräkning stödjer sig på 17:de punkten uti den stationen år 1850 meddelade »underrättelse rörande »tillämpningen af de för Kongl. Förvaltningen af sjöärendena och Kongl. Flottans sta»tiouer i underdånighet föreslagna formulärer till hufvudbok och kassaräkning, m. m.», så lydande: »Ofver flera efter hvarandra liggande verifikationer, hvilka tillhöra sam »ma intägt eller utgift, kan ett omslag eller sammandrag upprättas, som hänvisar till »hvar och en af verifikationerna, i hvilket fall endast totalbeloppet i kassaräkningen upp»tages med hänvisning till sammandraget». I enlighet härmed har också förfarits vid intagandet i stationens räkenskaper af redovisningen för Götheborgs depot.
Till desto större säkerhet torde r vissa hänseenden, sådane Assignationer och Invisningar, böra komma uu*j der Vexel-Rätt. Enskilde Personer och allmänna fonder(t. ex. Fattig-Cassor) ega uti Käntemyntet och Låne-Contoirets rätt att upptaga pengar, emot utställande af Obligationer på 4 prC. och 20 ä 25 procents årlig afbetalning, samt Hypotheks-Reverser (se Bilagan Litt. A), ut» Statsoch Banco-Utskottens Utlåtanden. cnxxvxi väg att använda sine penningar, utom livad den enskilde Crediten medgifver. Till penninge-Räntans nedsättande kan. för närvarande ingen annan åtgärd vidtagas, än att Räntan å Banco-Discont-lån nedsättes till 5 prC. (på sätt Bilagan Titt. D. föreslår;) att de allmänna papperen (Låne-Contoirets Obligationer) löpa med endast 4 procents, ränta; att Hypotheks-System till belåning af Fastigheter, alltsom Fastighets-Tånen indragas, upprättas, h varigenom Inteckningsgifvaren endast betalar 5 procent; att Innehafvare af Fordringar, som löpa med 6 procents ränta, beläggas ined 1 procent i Bevillning, hvaremot Gäldenären för sådana Skuldsedlars belopp må ega rätt till afdrag uti Bevillning; men Skuldsedlar, löpande med 5 procents ränta, derifrån alldeles befrias. Sedan Sedelvärdet hunnit stadgas genom de åtgärder som dertill nu kunna vidtagas, samt förtroendet Man och Man emellan, blifvit återstäldt; så torde efter några års tid, d. v. s. vid nästkommande Riksmöte, lagliga Räntan kunna och böra nedsättas. Att de executiva Författningarne, hvad angår försäljning af fast Pant, böra ändras, har jag särskildt vackt hos Högh Ridderskapet och Adeln, hvilken motion uppå TagUtskottets åtgärd hvilar»
Veider sådan ränteoch kapital-inbetalning, sorn icke skall i sammanhang med allmänna ulskyldernä verkställas, ej på bestämd tid fullgjord, är låntagaren pligtig alt å det tili liqvid förfallna beloppet erlägga fem procents årlig ränta, intill dess full betalning sker. 5:o Likaså åligger det Riksgälds-kontorets styrelse ali tillse, det de statsmedel lill Riksgälds-kontoret i behörig ordning ingå, hvilkas återfordrande, till följd af uraktlåtet uppfyllande af hvad arbets-plan eller kontrakt innehåller, kan af Kongl. Majit anbefallas. 60 De laneoch säker hets-handlingnr, som, för stats-bidrags utbekommande. lill Riksgälds-kontoret aflemnas, förblifva i kontorets vård; dockskola sådaue handlingar, sorn vederbörande embets-myndigheler kunna blifva i behof alt begagna, till dem på behörig requisitum ullemnas. 70 Alla kostnader, som med dessa eller andra i följd af erhållna anslag och lån uppkommande förhållanden kunna vara förenade af hvad namn de vara må, skola utan undantag bestridas eller godtgöras al den eller dem, sorn statsbidragen erhållit. § 64. Det belopp af Ett tusen riksdaler, som i Riksgälds-kontoret ännu innestå!- utaf den under sislförlidne riksdag, för iipprensningsarbetet i skärgården invid Söderhamn, beviljade anslagssumma, 5,000 r:dr, bör, på sätt Kongl. Maj:t föreski ifvit, utbetalas sedan delta arbete blifvit afsynadt och godkäudt. § 65. Det för Götheborgs hamnbyggnad af Rikets sednast församlade Strinder, å Riksgälds-kontoret anvisade lån af Etthundra lyraliotmen riksdaler skall, under tio års tid, med fjorton tusen riksdaler årligen, till Direktionen för Götheborgs hamuoch el (arbeten utbetalas, efter det följande, för detta Iåns utbekommande dels vid sislförflutna och dels vid innevarande riksdag föreskrifva handlingar blifvit till Riksgälds-kontoret aflemnade, nemligen: i o Nyssnämnda Direktions, af Kongl Majt i nåder godkända, skuldebref, hvarigenom
G-eneral-assistans-konto ret 57,723: 17. 57,723: 17. (Fördt inom linien, enligt Rikets Ständers beslut vid 1840 och 1841 års riksdag.) Oersatta beloppet af det såsom kreditiv beviljade och under åren 1833 och 1835 utanordnade anslag för en vattenledning till Karlskrona 118,850: 89. 118,850: 89. Förskottsvis under åren 1847 med 1859 utbetalda medel till bestridande af kostnaderna för kolonien S:t Barthelemy s förvaltning, under förbehåll af den framtida godtgörelse, som, genom koloniens ökade afkastning eller afträdande till främmande makt, kan erhållas, 213,282: 99. 236,595: 36. Lyftade beloppet af den, för utomordentliga försvar s-anstalter, vid 1853 och 1854 års riksdag anvisade kreditivsumma 2,250,000: — 2,248,741: 82. (Fördt inom linien, enligt Rikets Ständers beslut vid 1856—1858 års riksdag; och har under år 1859 återbetalts ett belopp af 1,258 R:dr 18 öre.)_ Förhällandet emellan Riksgälds-kontorets skulder och tillgångar.
Hvem är det, som skall hafva största nyttan af Canalen^ Jag tror att det är Staten. Den inkomst, sora Canalen kan gifva under arbels-åren är beräknad att afgå å kostnaderne till Byggnaden intill 1828- Om sa är, blir det ej Directionens och Bolagets fe! , om det kommer att brista så mycket sora denna summa utgör. Afven för att undanrödja detta , tror jag det vore nyttigt att ej dela inkomsten, och ej eiler afräkna, hvad som B;dd,o. Ad, Prot, IX Bandlista Afd, 36, 402 ven j s October e. m. åtgår till förvaltningen , utan låta allt gå till Ca* nalena fullbordande. Såsom sjelf Actie-ägare , finner jag väl att jag derpå skulle förlora, men j3g anser det nyttigt och rätt, samt förenar mig således med Grefve von Platen. Friherre Cederström, Jacob: Det har blifvit yttradt af någre Ledamöter åtskilligt till styrka för hvad Utskotten anfort, att Bolaget ej skulle äga rätt, att genom insatte medel på Actierne sjelfve godtgöra sig räntan; Bland de skäl, sota blifvit anförde, är först det, att Statens fordran derigenom skulle förminskas. Statens rätt till interesse skulle visserligen stå tillbaka så mycket, som 20 procent öka Actiecapitalei; men å andra Bidan, hvar finnes den utväg , sorn kan berättiga Riksens Ständer , att frånkänna Bolaget sin lagliga rätt, att nemligen åtnjuta 5 procent af Actie, capitalet under Byggnadsåren. Det har blifvit yttradt , såsom svar å ett uttryck om den starkes rätt emot den svage, att den sluges rätt utöfvas mot den, som är utan misstroende. Den sluge; Hvem var väl det? Var det Bolaget, sorn ingick i företaget, och som uppoffrade en så betydlig summa till ett allmänt ändamål med så liten utsigt till vinst, men med en känsla af medborgerlighet, som tilläfventyrs saknas hos dem, hvilka ansågo Bolagets Interessénter som sluge.
På enahanda sätt utrönes och beräknas skillnaden i medeltal om året af hvarje regementes och corps verkliga aflöningstilIgång och behof, enligt dess gällande normal-stat, hvarefter de regementen och corpser, hvilkas särskilda löningsöfverskott eller brister utgjort, de förra mer och de senare mindre än hvad arméen i sin helhet vunnit eller förlorat, böra till öfriga regementen och corpser afstå ett, i förhållande härtill, sålunda bestämdt belopp, att, när ett regementes särskilda öfverskott utöfver löncbehofvet enligt dess normalstat, icke öfverstigit 10 procent af arméens allmänna löningstillgång, regementet då får behålla minst 25 procent af detta öfverskott, och således skall derutaf årligen afstå intill nästa lönejemkning, högst 75 procent, samt att, om öfverskottet uppgår lill mer än 10 procent af berörda tillgång, ofvanbemälda komitée (direktion) skall hos E. K. Majit i underdånighet föreslå, huruvida någon större andel af öfverskottet då bör af regementet frånträdas: och hör verkställigheten af dylika jemkningar ske, i främsta rummet, genom motsvarande förändringar af regementenas kontanta aflöningsanslag, men, der 31 sådant anslag saknas vid det afträdande regementet, öfverflyttningen ske på sätt här ofvan om indelda tillgångars öfverflyttning regementen emellan vid löneregleringens början blifvit föreslaget. Hvad härefter angår de förhöjningar, som i bostadsboställenas vid löneregleringen beräknade afkastning sedermera under tidens lopp kunna vinnas, så anse kommitterade någon olika mening icke kunna uppstå derom, att hvarje boställshafvare hör under sin besittningstid lemnäs i ostördt åtnjutande af de ökade inkomster, han genom omtanke och god boställsvård kunnat sig förvärfva, men att, när han afgår, tillträdaren af bostället saknar all enskild rätt till denna förhöjda inkomst, som endast bör tillfalla, på sätt här ofvan nyss blifvit föreslaget, regementet särskildt och arméen i allmänhet, såsom en gemensam, mot ökade lefnadsbehof svarande löneförhöjning.
Ty då, oaktadt gällande Författningar föreskrifva, att Städerna höra erhålla vissa exemplar af årstrycket för Rådstufvuoch Kämners-Rätter, klagomål öfver bristande utdelning deraf kunnat inträffa, måste sådant visa, alt orsaken igenfinnes i en felaktig utdelning af årstrycket, men icke i den omständighet, att Magistraterne, utom det stadgade antalet exemplar af årstrycket, undfå ett exemplar af Författningssamlingen. Återställdes nu utdelningen på sin förra fot, så kunde ju exemplaren af årstrycket uteblifva på samma sätt man nu öfverklagat, och velat lägga Författnings - 4 Lagsamt Allm. Besv. o. Oec. Utsk. Uti. JV.-o 3j teter, äfvensom Kyrkorne och Konungens Missioner vid främmande hof; och har, såsom skäl för förslaget i sistnämnde hänseende, blifvit anfördt, att Missionerne borde vara det ställe, hvarest både utrikes vistande Landsmän och främmande, som hafva behof att göra sig underrättade om i Sverige utkommande Författningar, deruti må vinna nödig upplysning. Jemte af dessa skäl framställdt yrkande om åter-remiss af Betänkandet, har Herr Rosenblad slutligen meddelat den upplysning, att, i följd af träffade anstalter, med innevarande års början, den förändring till förekommande af Författnings-Samlingens långsamma utdelande skall blifvit vidtagen, att den tryckes på annat ställe än, men samtidigt med årstrycket, hvarigenom både skyndsamhet med utgifningen beredes och Samlingen vunnit i Typografiskt utseende. Herr Hjerta, Gustafj har hufvudsakligen instämt i Herr Rosenblads nyss upptagne anförande, samt ansett det vara utom all fråga ganska nyttigt att fortsätta och till fullkomlighet bringa Författnings-Samlingen, hvars lifgifvande tillkommit i följd af Rikets senast församlade Ständers derom framställde önskan; och detta ändamål skulle utan svårighet ernås, om ej sådane £«gsamt Allm. Besv.o.Oec. Utsk. Uti. N. o $4- 3 Samlingens sentida meddelande till last.
et är en ömtålig sak, öfver hvilken vi i dag vilja tala med våra läsarinnor, ömtålig därför att den berör så måDga mäktiga och vidt skilda intressen, ömtålig därför att den gjorts till en politisk fråga och häftiga politiska lidelser spela in, när helst Birger Schöldström. den bringas å bane. Ömtålig — men hvarför i alla rena syftens namn skall den vara det? Borde den icke fastmer vara den enklaste, den naturligaste, den öfver hvilken vi öppet, gladt och frimodigt talade och slogo råd med hvarandra — kärleken till vårt fädernesland och ej 2ifvad finns väl högst på denna jord ändå månheten om dess värn. Fosterlandskärlekens frö ligger förborgadt om ej ett lian, en liten egen vrå, i hvarje människas hjärta, den är kärleken där undan lifvets storm da sölier hamn till hemmet, till fädernehuset. För enhvar af i modersarmar eller hustrufamn. oss är det ställe heligt och oförgätligt, där han sett dagens ljus, där föräldraögon vakade öfver hans späda svaghet, där han sorglöst njöt ungdomens otaliga fröjder! Hemmet — 3^Lär da som gosse riktigt trött dig lekt, det är ett stort ord. Huru djupt det kan hur godt det kändes att till sömns bli smekt, växa fast i hjärtat, det bevisar en hemlängtan, som kan vara i stånd att bryta all lifsfå somna, sen din aftonbön du sagt kraft. Ängar, berg, dalar, floder, människor, och kära händer täcket kring dig lagt. det är den första lilla världen; men blicken styrkes och går vidare: gemensamt språk, klädedräkt, seder, kyrklig och borgerlig statsjUur mången gång, när du har llifvit man form, gemensamt statsöfverhufvud, gemensamma lidanden, gemensam framgång — allt och du för sorg och tvifvel ro ej fann, detta klargör, att ett band omslingrar många, den visan i ditt öra gick igen, och så utvecklar sig så småningom familjemed hvilken mamma en gång söft sin vän. sinnet till samfundssinne, till fosterlandsJcärlek, stark nog att i nödens stund bringa offer af gods och blod. Ett hem!
Kurhus-vården utan våda jemväl kunde öfverlemnas antingen till sockenstämmorna eller omedelbart till sockenstämmo-nämnden; att intet antagligt skäl förefunnes att förbjuda Stockholms kommun att, om den så nödigt funne, förhöja Kurhus-afgiften utöfver ett visst belopp, enär sådan inskränkning icke egde rum i fråga om kommunal-afgifterne, hvartill bidragen för Kurhus-vården, efter motionärens förmenande, på goda skäl borde räknas; samt att, då antalet af veneriska patienter i Stockholm under de sednare åren nära nog fördubblats samt Kurhus-inrättningen härstädes vid flere tillfällen visat sig otillräcklig, kraftiga åtgärder till förminskande af den veneriska smittan samt beredande af en förbättrad Kurhus-vård vore af nöden; och har, med anledning häraf, motionären hemställt, att Stockholms kommun måtte berättigas att bestämma Kurhus-afgiften i enahanda ordning, som för bidragen till fattigvården är stadgad, samt att i Öfrigt ordna Kurhus-vården på det sätt, kommunen, under iakttagande af hvad Kongl. Maj:t i afseende på Stockholms Kurhus redan föreskrifvit eller framdeles täckes i Nåder meddela, anser ändamålsenligast. Utskottet har tagit i öfvervägande hvad sålunda blifvit ej mindre af Kongl. Maj: t uti Dess Proposition i Nåder framställd t, än äfven hvad Herr Grefve Liljencrants och Herr Brodin sålunda föreslagit; men då. på sätt uppgifvet blifvit, Kurhus-afgiften inom
Be* tänkande ]\:0 X33, angående yrkad frihet till svedjande å Mottehemmansegor samt be» gagnande af Masteträd och Ekar ; fann BondeStåndet för godt antaga det i Betänkandet framställde första Alternativ af innehåll, att Riksens Ständer böra hos Kongl. Majtt i un* derdånjghet anhålla, att med upphäfvande af I Trot. Utär. å. 2 Aug. T823. 6x3 den i 1807 års Skogsordning intagne artikel om Svedjande i allt hvad den kan lämpas å Frälseoch Skattehemmansegare, desse må Varda bibehållne vid den genom Ridderskap pets och Adelns Privilegier samt Kongl, Förordningen den 2,1 Februarii *789, dem förunnade fria dispositionsrätt öfver deras hemmans inoch utegor samt skog och mark 5 hvarförutan BondeStåndet i öfrigt godkände Utskottens Utlåtande, dels angående Masteträds begagnande och dels i afseende på förklarandet att särskildt yttrande om Ekskqgarne kommer att afskrifva?, SD, Wid föredragning af Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets Utlåtande N;a Ift, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 60, om nödvän, digbet af krönta kolskrindor och angående Kolmätare, fann BondeStåndet för godt bifalla Utskottets först afgifne Utlåtande, med de tillägg, som det sednare innefattar, dock under önskan, att i den Författning om Kolmåttet, sorn framdeles torde blifva utfärdad, rättigheten att med både mätstång och tunna låta uppmäta och derefter kröna Kolskrindor, ryssar eller stigar, må Allmogea för» unnas, S, F>. Wid föredragning aF BanooUtskottets förnyade Betänkande N;o 56, angåen* <u4 • Brot.
H. Ex:s anförande hade blifvit afbrutet genom ankomsten af Statsrådet m. m. Gr. Mörner, hvilken å K. M:s höga vägnar aflemnade en K. M:s nåd. propos. till R. St. Gr. Frölich, David: Då Gr. Löwenhjelm af upp gifna skäl funnit för godt att från dagordningen öfvergå till ett ärende, hvarom prot. icke är uppsatt, än mindre justeradt, så skulle det i sanning varit för Husets ledamöter, åtminstone dem, som icke varit närvar, då debatten här förevar, nära nog omöjligt att veta hvarom Gr. Löwenhjelm yttrat sig, såvida han ej emot slutet af sitt yttrande behagat uppgifva de ordalag, som ligga till grund för hans framställning, det jag skulle hafva sagt, att detta varit en omoralisk tillställning. Jag vill icke tilltro mig att alldeles minnas de ordalag, jag då valde; men då Grefven åberopat en del af dem, nemi. att detta varit en omoralisk tillställning, så medgifver jag, att jag yttrat en sådan fras, och ber att i anledn. deraf få svara. Först och främst vill jag förklara, att jag, med kännedom af Gr. Löwenhjelms stora humanitet, icke kan förmoda att han haft annat föremål för sin andra replik, än att försvara sig, och för mig blir alltid försvarets rätt helig. Den som anser sig hafva blifvit förorättad och anfallen, har och bör naturligtvis alltid få ett stort afseende på sina yttranden, äfven om försvaret går längre än man kan anse det hafva behöft gå. Gr. Löwenhjelm har behagat säga, alt det varit i en debatt, som jag yttrat mig om corporationens moralitet. Detta uttryck, som jag antecknat, tror jag visar, att Grefven icke gjort skilnad emellan alt debattera om en corporations moralitet, och att yttra sig om en omoralisk handling, som blifvit af densamma begången. Jag har icke ingått i någon undersökning eller något yttrande om denna corporations moralitet, men jag har trott mig berättigad att säga, att en dess handling varit omoralisk, och detta är hvad jag vill försvara här och annorstädes.