Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständers Stats-Ut skotts Utlåtande angående Krigs-Fonden samt ser skildte Committerades förvaltning af Allmänna Medlen. T^ill Riksens Ständers Stats-Utsfeott har Kongl. Majit, den 10 nästledne Martil täckts aflåta följande Nådiga skrifvelse! ”Jemte det Kongl. Majit i Nåder anbefalt Committerade för allmänna medlens förvaltning, att till Riksens Ständers Stats-Utskott öfverlemna Räkenskapen för Krigs-Fonden, för den tid som ännu icke undergått Riksens Ständers granskning, har Kongl. Majit för öfrigt, till npplysning och efterrättelse i detta ämne, velat Stats-Utskottet följande tillkännagifva. Genom Tractaten med Hans Maja Konungen i Preussen, afslutad i Vien den 7 Junii 1815 om afträdandet af Hertigdömet Pomern och Furstendömmet Rugen , betingade Kongl* Maj t för Sig och Riket en Summa af Tre och en half Million R:dr Preussiskt Courant, men, «lå en del af detta belopp skulle i ijffecter ut - 1670 Stats-Utskottets Betänkanden. gå och vid verkställigheten befans, dels att de åsatte priserne, serdeles å Väfnads-Manufacturer, voro altför högt uppförde, dels ock att importer deraf hade kommit till skada för inhemske Fabriker, s'öts en serskild afhandling derom i Paris, under den g September samma år, som nedsatte beloppet 350,000 R:dr ringare; så att Summan, i stället för Tre och en half Million, blef 3 Millioner Ett hundrade Femtio Tusende R:dr Preussiskt Courant, hvaraf skulle u'gå: Ar 1815 - r 200,000 R:dr — 1816 800,000: Tillsammans ofvannämnde3,150,000 R:dr.
Stis gebiet. Jag hade icke trott, att, med undantag af sista riksdagens Const.Utsk., som synes hafva varit fattadt af en hvirfvel af begär till inkräktning på Konungamakten, synbart genomgående alla de grundlagsförändringar, som blifvit derifrån föreslagne, likasom det nya representationsförslaget, någon mera i denna sak skulle rösta för bifall. Då jag likväl finner, att jag häruti missräknat mig, får jag, för min del, på det högsta deremot anmäla min protest, anseende detta förslag kunna leda till vådliga följder för en framtid, måhända omöjliga att undvika om ett sådant stadgande intogs i vår grundlag. Vi hafva alla den vissheten, då vära rättsanspråk pröfvas af Konungen, att de med rättvisa och billighet blifva behandlade; huruvida vi skulle äga samma säkerhet om afgörandet berodde på R. St., får jag, ehuru sjelf medlem af denna Corporation, öfverlemna till R. o. Adis eget bedömmande. Jag afstyrker förslaget. Hr von Troil: Då meningarne inom Ståndet i denna fråga tyckas vara ganska öfvervägande åt det ena hållet, så skall jag visserligen icke onödigtvis upptaga tiden. Jag skall blott tillåta mig att svara den siste talaren, som gifvit denna fråga cu omfattning, utsträckande sig till och med till hela representationsförändringen, och som i öfrigt omtalat mycket, som han icke trott, att jag för min del icke hade trott, att det fans någon riksdagsman inom detta Hus, äfven om han aldrig innehaft någon tjenstemannabefattning, hvilken icke kunde skilja en tvistefråga ifrån en beskattningsfråga. Hvar och en, som med uppmärksamhet läser 75 § Reg.F. sådan som den nu lyder, måste väl finna, att här blott är fråga om ett förtydligande, om en redactionsförändring, och att meningen med ordet ”behörig”, som förefinnes i §, enligt den gamla lydelsen, i sjelfva verket betyder det samma som den nya redactionen uttrycker. Jag har redan sagt, att jag icke anser denna förändring vigtig, emedan jag icke känner, att R.
Skrifvelse, N:o 90. ditiv eller anslag af 22,000 R:dr ärligen icke behöft för ändamålet anlilas, bär E. K. M., i Dess vid innevarande riksmöte aflåtna nådiga Proposition om statsverkets tillstånd oell behof, begärt, att, som det, i följd af under sednaste åren inträffad stark tillväxt i pensionärernes antal, vore att befara, det kassan snart ldefve urståndsatt att med egande tillgångar upprätthålla den henne åliggande pensionering, berörda anslag mätte fortfarande varda beviljad t, för alt till det afsedda ändamålet, i nion af behof, användas. Med föranledande af denna E. K. M:ts nådiga framställning hafva Rikets Ständer funnit skäligt alt, i öfverensstämmelse med det i ämnet vid nästlidne riks dag fattade beslut, medgifva, det ett belopp af högst tjugotvå tusen r:dr årligen ina, intilldess den vid nästa riksdag skeende stats-reglering vidtager, i mon af behof användas lill betäckande af den arméens pensionskassas brist, sorn under tiden möjligen kan uppkomma derigenom, att kassans årliga inkomster icke blifva tillräckliga till utgifternas bestridande. Hvilket Rikets Ständer fa härigenom hos E. K. M:t i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 5 Juli 1851. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 2 Juli 1851. Preste-ståndet den 2 Borgare-ståndet den 2 Bonde-ståndet den 5 —- — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående eli lån för Domkijrkans i (Vexiö utvidgning och reparation. (Stats-Utsk:s Uti., N:o 157.) S. A. K. Då genom den år 1849 påbörjade och sedermera fortsatta utvidgning och reparation af Wexiö domkyrka, derför kostnaden var beräknad till 43,557 R:dr 32 sk. ExpeditionsUtskottets Förslag till und.
Och vore det väl godt, om bland Kommissionens ledamöter engagerades 3:ne Exegeter, hvilka, antingen utan att hafva någonsin åtagit sig andra embeten, eller för det exegetiska embetets skull hafvande nedlagt sina förr innehafda embeten, kunde såsom arbetare uti Bibel-öfversättningsverket egna en odelad tid och omsorg åt it'rågav:de arbete. Besinnar man att sådane Exegeter skola i och af sitt arbete ega sin fulla utkomst för sig och de sina, att de böra vara i tillfälle att anskaffa sig den kostsamma bibelapparaten af dyra orientaliska böcker och öfriga litterära verk af mångfaldigt slag, samt att de måste bekosta skrifvare-biträden, stundom flere på en gång, o. s. v , så finner en hvar lätt, att en sådan Exeget icke gerna bör ringare lönas, än de som innehafva pastorater af första klassen. Lyckades man finna de rätta männerna för ett sådant exegetiskt embete, och lemnade man dem i fred att arbeta, utan att binda deni till hand och fot vid alltför mycket regleraentariska föreskrifter, så tror jag att, med de förar beten, som redan äro gjorda af BibelKommissionen och andra exegetiska frejdade författare, BibelKommissionens och hela Svenska Kyrkans mål, med afstde på Bibelversionen, icke vore så synnerligen fjerran. Uti 8 §:s 2 mom. af den nåd. Instruktionen synes mig ett uppenbart misstag vara begånget, med afs:de på föreskriften om summarierna, företalen och loca parallela uti Profversionen. Och rättelse häruti torde vara så mycket behöfligare, som man finner, att i BibelKommissionens sednare arbeten man verkligen låtit sig föranledas af Instruktionen till en iakttagelse, som högst menligt måste inverka på arbetet i sin helhet, synnerligast i Gamla Testamentet.
Ständer för statsbidragets åtnjutande föreskrifua vilkor, bordt afhålla Fullmäktige från utbetalning af någon större eller mindre del af det vilkorligt beviljade statsbidraget, hafva Fullmäktige, detta oaktadt, efter emottagandetaf en utaf Landshöfdingen Grefve Erik Sparre samt Grosshandlaren C. F. Waern den 24 i samma månad afgifven förbindelse, hvaruti bemälde personer förklarat sig, en för båda och båda för en såsom för egen skuld, skola ansvara derför att hela den ifrågavarande kommunikationsleden, utan att anspråk på ytterligare bidrag af allmänna medel, än det som redan blifvit beviljadt, framgent kunde väckas, skulle, enligt den af Kongl Maj:t fastställda plan, med de ändringar deri, som dels redan blifvit, dels kunde varda i nåder medgifna, behörigen fullbordas, ansett samma förbindelse innefatta full säkerhet för arbetets fullbordande samt på grund deraf jemte öfriga till Fullmäktige inlemnade handlingar låtit utbetala den del utaf berörde statsbidrag, som under nuvarande statsregleringsperiod, enligt åberopade reglements-§ och morn., finge i Riksgälds-kontoret lyftas. — 87 Enligt 172 § i reglementet äro Fullmäktige berättigade att, i förhållande till beskaffenheten och omfånget af de göromål, som uppdragits åt de för besörjandet af de närmare bestyren med fonderade statslån och deras liqvideraude utsedde Deputerade, bestämma de arvoden, hvaraf bemälde Deputerade kunna anses hafva gjort sig förtjente; och hafva, med stöd af berörde stadgande, sådane arvoden för sistlidne år blifvit tillerkända Majoren Wolffelt och Grosshandlaren Berg till lika belopp, eller 2,000 R:dr åt hvardera.
H u s m o d r e n gör väl i att själf afdamma, undanställa eller nedplocka i en klädkorg, m e d mellano c h öfverläggande af tidningar, alla stora och små saker af värde o c h prydnadsföremål, som antingen stå lösa eller hafva sin plats på hyllor e t c, innan h o n släpper rummen " i den tjänande systerns våld. Därefter k o m m e r ordningen till gardinernas nedlyftande o c h — när meningen är att taga bort d e m — lösande från gardinbrädena o c h ordentliga sammanvikande. Sedan uttagas fönstren. Där klistring af innanfönstren förekommer, blötes på m o r g o n e n på pappersremsorna m e d en väl fuktad trasa. Härig e n o m aflägsnas papperet sedermera utan svårighet o c h bågarne äro lättare rengjorda på hösten; dessutom är det ordentligare o c h trefligare att se fönsterna bäras undan, frigjorda från papper o c h bomullslister. E n bestämd tillsägelse bör ges att allt pappersskräp, fönstervadd o c h tätningslister hopsamlas på ett ställe o c h lägges i » Myrornas påse » eller i sophinken, m e n på inga villkor utkastas g e n o m fönstren, såsom, illa nog, mången har för sed att göra i en hastig vändning. Möblerna, så vidt möjligen kan ske, lyftas n u ur rummet o c h de ej flyttbara, liksom speglar och bokhyllor, öfvertäckas, sedan dammet från dem aflägsnats. I rummet förvarade böcker afdammas m e d en lätt smäll o c h torkning; där deras mängd omöjliggör deras flyttning ur rummet, tagas några få i sender ur hyllan, dammas, liksom o c k deras plats, o c h inställas åter. När så skett m e d hela bokförrådet, öfvertäckes hyllan med ett lakan.
Vid så väl förslags upprättande som utnämningar till öfrige i uppräknade Tjänster, skall fullt erforderlig skicklighet till sysslans bestridande, i förening med ett redligt och anständigt uppförande, utgöra första grunden för befordran, men den sökande, som dessa egenskaper förenar, vare ock förvissad, att oförkränkt njuta tiligodo"dess tour och anciennetet inom Verket; börande, vid ledigheter lill Casseurs-beställningar och äldste Bokhållare-sysslan vid luckan i Vexel-Banken, dessuloni i betraktande tagas den pålitlighet och serskilda fallenhet för Verkets och allmänhetens betjenande, som dessa befattningar fordra. Tour och anciennelet räknas ifrån första Fullmagts datum inom hvarje Tjenstegrad. 12:0
Till Biskops-stolen i Wexiö äro, genom Kongl. Brefven den 25 Juli 1571 och 22 April 1628, lagda såsom löningshemman åtta särskilda hemmansdelar af tillsammans 3| mantal med ett taxeringsvärde af 20,587 Hulr 50 öre Riksmynt, hvilkas åbocr i årligt arrende erlägga 46 tunnor 21-Jkappar spannmål, hälften råg och hälften korn, samt 19 Kongl. Maj: ta Nåd. Proposition N:o 63. 11 lispund smör, i värde uppgående enligt 1858 års markegångspris till 773 R:dr 32 öre, eller endast 3,7 procent af taxeringsvärdet. Om också dessa exempel äro do mest framstående, skulle dock flera kunna anföras, och det må lända förut eller nuvarande Biskopar till berömmelse, att de icke sökt att öfver sitt behof uppdrifva afkastningen af dem på lönen anslagna hemman. Emellertid finnes intet skäl, hvarföre ett sådant förhållande skulle i all framtid fortfara, till allmän skada, men till en tvetydig vinst endast för arrendatorer, som på en sådan icke ega några lagligen grundade anspråk. Tvärtom synes nödigt, att så snart ett biskops-embetc blir ledigt, eller ett med nådigt tillstånd afslutadt arrendekontrakt angående sådant embete anslagen jordegendom, elter nuvarande innehafvarens afgång från tjernsten, löper till ända, en uppskattning eger rum och sådana åtgärder vidtagas i afseende på förvaltningen af mensal-hemman och andra lägenheter, att afkomsten af desamma kommer att, så vidt ske kan, motsvara deras verkliga värde. I afseende på nu ifrågavarande del af den bifogade tabellen måste ytterligare anmärkas, att osäkerhet eger rum, huruvida några få under biskopslönen upptagne hemman borde dit hänföras eller tillkomma vederbörande innehafvare i hans egenskap af Kyrkoherde i ett med tj ensten förenadt prtebende-pastorat. Sådant är förhållandet med 2:ne hemman under biskops-stolen i Lund, hvilka enligt Biskopens antagande tillhöra pastor i Ejelic, Flädie och Lomma församlingars prsebendcpastorat.
De å indragningsstat uppförde öfvertalige tjenstemän kunna icke, ernot deras vilja, tvingas att emottaga någon af nuvarande tjenstebefattningar, såvida icke denne befattning i afseende på göromålens omfång och beskaffenhet motsvarar den, hvarå de ega fullmagt. 4;0. Före återbesättande af uppkommen ledighet utaf någondera al de i § uppräknade fyra tjenstegrader, skall sådant lillkännagifvas medelst anslag å vanligt ställe i Banken och dessutom, vid ledighet af Banco-sekreLerare-sysslan, samt Fiskalsljensterne, genom kungörande i officiella tidninga rne. Ansökningstiden beräknas för Banco-sekreterare och Fiskalstjensleina till 56 dagar och för alla öfrige befattningar till 14 dagar från ledighetens kungörande. Af Fullmägtige beror att ny ansökningstid utsätta i de fall nedanstående § upptager. 5:o. För competente sökande anses: a) till Banco-sekreterare-befattningen: Så väl ordinarie och extra-ordinarie tjenstemännen i Banco-Verket, som personer utom Banken. b.), till öfrige tjenstebefattningar vid Ful/mugtiges Expedition: Ej mindre ordinarie tjenstemännen inom samtlige graderne, än älven de vid Banco-Verket anställde extra ordinarier. 8 Banco-Uhkottets Memorial, N:o 62. c.), till Commissarie-beställningarne: Banco-sekreteraren, Advocat-fiskalen samt tjenslemännen i 2 och 3 graderne. d.), till FiskaIstiensterne: En hvar, sorn fullgjordt hvad Författningarne föreskrifva, i afseende på dem, som uti domarevärf må begagnas. e.), till tjensterne i 2:a graden: Tjenstemännen inom näst följande grad. f.), till tjensterne i 3:e graden: De tjenstemän, som tillhöra nästföljande 4:e grad. g.), till tjensterne i 4:e graden: Verkets cassa-skrifvare samt öfrige extra ordinarie tjenstemän. 6-o. Mom. 3.
L. Rasmuson för Inlands, Nordre, Fräkne, Torpe och Södre Härader. Joli. Nilsson för Orousts och Tjörns Härader. E. Christensson för Askims, Westra och Ostra Risings samt Säfvedahls Härader. T. Lind för Qville, Wette, Tanums och Bullarens Härader. 3 it uob a 11. sjSag. spag. Sntebning §• §■ 1. %ig. SRiföjtyrrtfend feranbc unber #an3 lougSanläggniitgar tn. ttt 41. 5Dtaj:t§ ÄomnigenS fjttfbom 2. §• 10. — uppböraitbc af Örefuitbffa Suden 41. §• — Statsreglering»! 42. §• O t). — $ufhjub*SätIarna8 belopp m. tit 13. §• 21. — SJeiotllittitgotttebleit 53. §• 4. — ffiispofition af befparinganta å 8- 22. — Sllliuänna Söctcillttittgeii , 54. <!piifiottb — Suflbcioillttingen 55. §• 5. — Slnflag cd; latt för tillfälliga ['eliof 17. 8- 24. — fpoftbeioilluingen §. G. — Slttflag för 8'olfiinberioiöningen . 31. §• 23. — ©tämplabe fpapperöafgifteit 56. 8- 7. — b:o till ©reftor 33i. StubenfcbölbS refor för SolftinberioiSningenä orb Sftifioclfer t SSeloillninggs 8. 8. — grolfffolclärareS penfteneraiibe.
Stockholm den 30 December 1844. Herr Grefve Mörner, C. G, Herr Eklund, Herr Lagergren samt Riksdagsfullmägtige J. A. Zetterberg från Stockholms Län, Nils Nilsson från Wermiands v Län och Carl Ersson från Westerås Län hafva vant a skiljaktig mening och förenat sig om följande Reservation: ”Utskottets pluralitet har, med frånträdande af de anmärkningar, som i Betänkandet N:o 14 framställdes emot den af Kongl. Maj:t i iNåder proponerade nya redaction af 23 Cap. 1 § Ärfda-Balken, slutligen tillstyrkt Rikets Höglofl. Ständer att samma redaction antaga. I en sådan tillstyrkan hafva” vi ej kunnat deltaga. Behofvet af kraftigare lagstadganden i fråga om förmyndares redovisningsskyldighet är så allmänneligen erkändt, att°en i sistnämnde syftning vidtagen förändring af detta lagens rum sannolikt skulle blifvit från alla sidor påyrkad, äfven derest frågan om de tysta förmånsrätternes nedflyttning efter inteckning icke ånyo vant vid denna Riksdag väckt. Sedan förslag till en förändrad ordning af de i 17 Cap. Handels-Balken utstakade förmånsrätter blifvit, både^ genom Nådig Proposition från Kongl. Maj:t och genom motioner inom Stånden till Lag-Utskoltets behandling öfveriemnade, har Utskottet ansett en så mycket större omsorg böra användas på en ändamålsenlig förbättring af 23 Cap. 1 § ÄrfdaBafken, som det svårligen lärer kunna af någon förnekas, att den säkerhet, la»en sökt bereda omyndige, genom den dem tillagda förmånsrättens giltighet framför den uttryckliga förmånsrätt, inteckning medför, i ganska ö män - Lag-Utskottets Utlåtande, IV.o 65. g nafinga fall försvinner och i alla äfvenlyras, genom omflyttningen af de Lysta och uttryckliga förmånsräLterne, så vida icke lagen samtidigt dermed utvidgar och skärper förpligtelserne för förmyndare i afseende på den fortgående redovisningen för omyndiges dem anförtrodda gods.
Icke blott af officiela uppgifter, utan äfven af Svenska Klädes-Fabrikörernas eget medgifvande är upplyst: dels att vi, hvad,fina Kläden angår, ej kunna täfla med utländningen, dels att vårt behof af Kläde blott till hälften af inrikes tillverkning kan fyllas. Ej mindre än 400,000 alnar af denna vara hafva således årligen under loppet af nio decennier, oaktadt oafbrutet förbud, blifvit till landet i oloflig väg inpractiserade, utan att Staten deraf haft ett enda öres inkomst. Detta har icke, med den verksamhet och nit en förbättrad Tull-Styrelse ådagalagt, kunnat ske, åtminstone under de senare åren, om ej ett oundgängligt behof af denna varu-arlikel beredt Lurendrägaren verksamt biträde och skydd af landets invånare vid varans införande, Den hundra - Bil. till Bevillnings-Utskottets Bet. JV-o .27, 109 år i ga lurendrageri-banan liar sålunda blifvit jemnad och beqväm, och mången hade väntat, alt Rikets Ständer, redan vid i8a3 års Riksdag, skulle sätta en gräns för det sig mer och mer kringspridande lurendrägeriet. Förhoppningen slog felt, och man har, såsom ursägt derföre, föreburit, att man ej bordt brådstörta från ett Prohibitiv-syslém till ett motsatt annat. Fem sedermera förflutna år hafva synts mig tillräckliga till beredande aföfvergången, och att således nu tiden vore inne att häfva det onda och genom ändamålsenliga Stadganden gifva Klädes-importen (sorn ej kan eller bör hindras) en rigtning, som, å ena sidan, blefve vinstgifvande för Staten, och, å den andra, ej tvunge Importeuren att bli lagbrytare. Huruvida Utskottet, genom den föreslagna införselstullen af 33|:dels procent å Kläde och andra varor, i samma förhållande tagit ett steg, sorn. leder till det önskade målet, följer nu att undersöka.
»Tack för i kväll!» »God natt! – ... Ja, ännu en fråga! Hvilken nation tillhör ni? Får jag inte veta det, så kan jag ingen sömn vänta i natt.» Hon ler, så hennes briljanta tänder blänka, ser honom in i ögonen bekant och förtroligt, låter sin hand ligga i hans länge och väl och säger med gäck i stämman: »Jag är fransyska, sydfransyska – just en af de där provençalarne ni träffat på i er finska skog, men jag har ändå aldrig själf varit där. Sof godt nu, och låt oss fortsätta i morgon! Ni är en för märkvärdig nordländing, som det skall bli roligt att lära känna » Klercken kommer upp på sitt rum, suckar af gammal vana, ty han står åter vid början af en oändlig natt, som naturligtvis icke skall gifva honom en blund i ögonen innan solen är uppe på morgonen. Han gör sig därför ingen brådska med att gå till ro, försöker klargöra sina intryck af den märkvärdiga fransyskan, men finner sig för slö och öfverraskar sig slutligen med en gäspning. »Gäspar jag?» frågar han sig förvånad. Det bar inte händt på bela vintern, allra minst om kvällarna. På morgnarna, aldrig om kvällarna! Medan han hypokondrerar om den ovanliga gäspningen, får en förlamande trötthet makt med honom. Halft frånvarande klär han af sig och går till ro, af välgörande trötthet icke längre mäktig att undra öfver sig själf. Två minuter efter det han släckt ljuset sofver han tungt med jämna andetag en sömn så djup, som förföljaren icke unnat sitt offer, sedan de blefvo ensamma på hetsjakten genom Europa. Den följande morgonen vaknar Klercken sent, klockan närmar sig tio, men han vill icke tro sina ögon. Det är helt enkelt omöjligt att han, Klercken, skulle sofvit en natt i ro. Men han finner sig dock besynnerligt uthvilad och väl till mods, och när han undersökt sitt ur och funnit att det icke stannat, måste han tro på faktum. Medan han klär sig, kommer det öfver honom en känsla, som om han vore pånyttfödd.
Genom dessa exempel, hvaribland jag med afsigt valt några från de Län (Kronobergs och Örebro,) der kameral-väsendet är sorn mest invecklad t, synes det mig vara klart, att en skadereglering på de grunder, jag nu i underdånighet föreslagit, verkligen kan utföras, icke allenast ledande till en ganska stor enkelhet, utan äfven medförande en jemlikhet mellan de olika länen i afseende på beloppet af till penningar förvandlade persedlar, som åtminstone ej vore mindre än den, som skulle kunna iakttagas, derest åtgärden ldefve grundad på någon af de förut anförda methoderna. Det lärer nemligen icke kunna nekas, att, om man genom förvandling af alla obetydligare persedlar till penningar, och genom reduktion till endast ett slag af de hufvudräntor, som, ehuru af samma natur, likväl förefinnas i mångfaldiga arter (så att t. ex. olika slags dagsverken, ved, jern o. s. v. reduceras till blott cn sort — vissa slags kreatur förvandlas till kött, der sådant kan vara nödigt, o. s. v.) samt genom sammanslagning till en summa af de persedlar, som bibehållas, ehuru de för närvarande förekomma på flere olika räntelitlar, kan komma till det resultat, att det nuvarande oformliga Svenska kameral-verket, med sina 295 olika titlar i Jordeboks-räntan, och 155 serskilda beräkningsgrunder i Mantalsränta!), inskränkes till högst 10 å 12 hufvudpersedlar för hela riket, hvaraf likväl icke mera än 3, 4 å 5, eller någon gång 7 å 8 behöfde ingå för hvarje län eller distrikt; så vofe väl detta en så väsendtlig förenkling, att den icke, efter mitt begrepp, med skäl kan kallas obetydlig. Bill. till II. St. Il Huft. 5 31 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition, N:o 59.
Slutligen har vid Utskottets tillstyrkande, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t vid öfverlemnandet af bevillnings-stadgan, i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t, efter öfvervägande af hvad i afseende å så väl bötes-bestämmelser som öfriga föreskrifter, hvilka äro af den beskaffenhet, att de grundlagsenlig! erfordra Kongl. Maj:ts nådiga godkännande, förekommit, måtte täckas låta allmän författning i ämnet utfärda, anmärkningar, hvilka föranledt till återremiss af denna punkt, blifvit hos Borgare-ståndet framställde af följande hufvudsakiiga innehåll: att det föreslagna förfaringssättet vore olämpligt, enär enligt 57 § regerings-formen, beskattnings-rätten utöfvas af Rikets Ständer allena, och delaktighet i beslutandet af bevillnings-stadgan ingenstädes i grundlagen vore den andra statsmakten tillerkänd; att i bevillnings-förordningen visserligen fått inflyta åtskilliga stadganden tillhörande civiloch kriminal-lagstiftningen, men att dessa, på sätt förut i fråga om utlänning, som här i riket drifver otillåten handel, blifvit anmärkt, icke bort föreslås af bevillniugsutskottet, utan, efter Lag-utskottets hörande, serskildt underställas Rikets Ständers pröfning: att, i afseende på verkställigheten af Rikets Ständers genom bevillnings-stadgan meddelade beslut, icke heller för vinnande deraf erfodrades regeringens sanktion, utan gjorde tillfyllest, att stadgan allmänneligen publicerades, hvarom alltså endast borde göras begäran; att, då man framställde begäran om Kongl. Maj:ts sanktion å bevillnings-förordningen, man ock utsatte sig lör möjligheten af ett afslag, hvaraf följden blefve, att förra bevillnings-förordningen, oaktadt alla de ändringar och jemkningar, som Ständerna nu deri må vidtaga, komma att oförändradt blif - BevillningsUtskottets Utlåtande, A-:o 14.