Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
1,000,000 f;TOilfcn fuittma ide foränbraö, 0111 St. ©t:r ffulte beftuta, att Srebitiösgonben bör, för reatifationené fortgång, flutliqoibcraS af jDtagajinSsgonbenö contanta mebel, enar, i fåban l;änbelfe, Srebitio«gonben§ ffttlb till ätfagajinSsgonben lifa mydet öfaé. 1 38araitöeé förl;ållanbct ineb berörbe ligoib nu fåbant: att Grc JDcF) fommer, i fåban i)änbelfe, fautmanlagbc beloppet af nu föreflagne eftra anjlag för görfroaré^BerFet att ut* göra S?:br 2,820,000 83anco. öbemftällanbc UtfFottet, att SF. St.r froS öl. 2)?aj:t i ltnberb. anhålla: att årlig rebomföning för anmänbaitbef beraf afgifmeö, till granffningö unbergåcnbe i öl. Ölammar*3Fättcn fallit af SF. St:r eller berat» SFeoiforer. £en 17 Sept. 1829, SXefenxitioner. Sif ö?err ©refme von Schwerin. 2)å bet icfc är anflagetö belopp font utgör föremål för min referpation, utan anorbningöfåttet, få finnér jag mig böra på förljanb förflara, att jag anfer ftnaneietta regleringar icfe minbrc mara i behof utaf att bpggaö på rigtiga lagfFiftningögrunber, än någon annan bet af fambäHéförl)ållanbena. öl. SD?aj:t får, i affccnbe på fättet att fylla eftra an
Det är väl möjligt att den af mig föreslagna siffran icke är den lämpligaste, men man måste medgifva myndigheternas rätt alt vidtaga någon åtgärd, om större delen af en Banks fordringar skulle befinnas vara beroende på utredning i konkurser. Förevrde § blef efter först till bifall derå framställd propos., som besvarades med Nej, till Utsk. återremitterad. § 2/. Hr von Koch: Mot denna § har jag åtskilligt att anmärka och anser att då man ändrar denna del af lagstiltningen, så bör man icke såsom Utsk. föreslagit bibehålla flera i den gamla lagen förekommande obilliga stadganden. Det synes mig vara hardt att Den 16 December e. m. personer som haft penningar insatta i en Bank skola, i händelse Banken gör konkurs, behöfva vänta 2 år på betalning, äfven om Bankens affärer äro aldrig så goda. Dessutom skulle de icke erhålla mer än ,5 pr >c. på sina penningar, om dessa varit insatta på uppoch afskrifriings-räkning, ehuru de sjelfva under tiden kunna få betala 8 å 10 proc. Jag medger fullkomligt att man bör betrygga deras rätt, som innehafva PrivatB nks sedlar, men jag tror att man skulle kunna göra det, ulan att på samma gång begå en Orättvisa mot de öfriga borgenärerna. Man kunde t. ex. stadga att om Banken i allmänt förvar deponerade en Riksmvnt Kassa. motsvarande alla Bankens utelöpande kredit sedlar, så skulle utdelning få ske till de andra kreditorerna. Jag föreslår, att om en Bank gör konkurs, så skall fordringsegare vara berättigad att erhålla fulla 6 proc:s ränta på sin fordran från den dag, då Banken inställt sina betalningar, ehvad ränta han än förut sig betingat. Om en Barik sköter sig så illa att han gör cession, så är det icke för mycket att han, som under den goda tiden gjort goda affärer och tagit hög proc., nu får betala sina kreditorer den högsta lagliga ränta eller 6 proc.
Summa R:dr R:mt i silfver 20,630,124: 52. Sedelstocken får derutöfver högst utgöra 30,000,000: — Summa 50,630,124: 52. Stockholm den 1 November 1862. På Högl. Ridderskapet och Adelns vägnar: E. W. Nordenfelt. På Högv. Preste-Ståndets vägnar: Isr. Bergman. På Vällofl. Borgare-Ståndets vägnar: Jon. Vict. Abom. På Hederv. Bonde-Ståndets vägnar: 0. Ericsson. C. O. Ossbahr. Banko-Utskottets Memorial N:o 1. 3 Berättelse till Rikets Högloft. Ständers Banko-Utskott, avgående Rikets Ständers Banks förvaltning; gifven i Stockholm den 24 Oktober 4862. Enligt det för Bankoverkets styrelse och förvaltning, under den 30 Oktober 1860, utfärdade reglemente, åligger det Banko-Fullmäktige att, vid riksdagens början, till Höglofl. Utskottet afgifva berättelse, dels om Bankens tillstånd, rörelse och förvaltning i sin helhet samt de hos Fullmäktige förekomna, hufvudsakliga ärenden, jemte öfversigter af Bankens ställning, dels ock angående förvaltningen af Tumba bruk. Till följd häraf, få Fullmäktige afgifva följande berättelse, omfattande tidrymden från den 16 Oktober 1859, intill hvilken dag Fullmäktige undfått décharge för de af dem vidtagna beslut och åtgärder, till nedanstående dag; och har i denna berättelse den ordningsföljd för ärendenas redovisning blifvit iakttagen, hvartill uppställningen af ej mindre Banko-Reglementet, än äfven Rikets Ständers Revisorers åren 1860, 1861 och innevarande år afgifna berättelser föranleder.
Detta förhållande fortfor under återstoden af förra och början af innevarande år; men sedan Fullmägtige den 31 nästlidne Mars höjt räntan för insättningar å sex månader till 4f procent, och sedan sig visat att denna åtgärd icke föranledde dermed åsyftad verkan, den 5 derpåföljde Maj förordnat, att för insättning å tre månader räntan skulle utgå med 4 procent och å sex månader med 5 procent, har denna rörelse blifvit med mera begärlighet af allmänheten omfattad. På uppoch afskrifningssamt deposit-räkningar voro, i medlet af sistlidne September månad, innestående: Uppoch afskrifnings-räkning. Vid föredragning hos Fullmägtige den 12 Maj innevarande år af Direktionernes öfver Filial-Bankerne i Jönköping och Orebro ansökningar om försträckning, uppstod fråga att Fullmägtige, innan försträckning åt nya Filial-Banker beviljades, borde bestämma om icke, med afseende å den då för handen varande penningeställningen, någon förstärkning af Handelsoch Närings-diskont-fonden vid Banko-diskont-verket i Stockholm kunde, på grund af stadgandet i § 174 af Banko-reglementet, från Bankens Reserv-fond medgifvas; Och Fullmägtige, som ansågo sig af berörde stadgande vara oförhindrade att, i följd af det inträdda behofvet, förstärka Handelsoch Närings-diskont-fonden oaktadt det till försträckning åt Filial-Banker vid sednaste riksdag anvisade belopp ännu icke 77 blifvit för detta ändamål till fulla beloppet från Reserv-fonden utgifvet, funno alltså och vid betraktande tillika deraf att, då af äldre förstärkningsmedel till Handelsoch Närings-diskont-fonden Låne-kontoren i Götheborg och Malmö ännu innehade, det förra 650.000
N;o 2* Til 'hör Bil. till Ridd, och Ad, Protocoll, IV Band, pag. 144, Uppgift på Öfveroch UnderBefälets aflcning vid Kongl. Westgötha Regemente, till beloppet så väl efter förra Cavallerie-Indelningen som nu mera efter reduetion p bestående uti anslagne HemmansRäntor, förv behörig uträkning efter Länens Markegångar 1822, såsom desse Löner utgått, med afdrag a lige pensionsoch KronoAfgifter. InfanterieStat, andlade genom för nästlidit år faststäldte år - Indelningarne efter Infanterie-benämning på RsductionsStaten. RegementsStahen t Öfverstesjl anslagne till Cavall BrigadeGenerals plats: ÖfversteLieutenantsoch RegementsChefs, vid Staben och Capitaineskapetl tillsammans lsste Majors dito . Sidre dito Capitainslndelning 3;dje dito dito . i RegementsQvartersmästares . lifite Adjutants; Underofficers Indelning; återbetalar på Bostället . 3: 34, 8. 2ldre dito UnderOffIndeln. 3:dje dito dito återbetalar : 1 . 10: 23» 9- Lif Compagnie!', CapltaineLieutenants l Fändricks, StabsLieutenanten Fältvabels, 2:dre dito Sergeants 1 i • • Förares I a t 1 Fouiiers : i « Transport* Förra Cavallerie-lönen en liet Indelningsverket. Nuvarande reduetions InfanterieStat. Boställs Räntor. Förre Cavallerielöncn enligt Indelningsverket Nuvarande reductions Infa terieStat. nBoställsRäntor. Löniugs Räntor. Transport Lieutenants, 2'dra Capitainen Fändricks, Lieutenanten Fältväbels, i :sta Adjutanten, uppförd vid Staben . Sergeants ... i Förares Fouriers Wartofta Compagnie: Capitaines Lieutenants, StabsCapitaines .
af tillsammans med en allt betvingande på hennes födelsedag, och i hennes sällskap g a m l a kära Såsom vår varit ej stått så intrefliga det minnen. vanligtvis bref växling, mässan hvilken går armar, sedan hon d o c k först sorgfälligt slus i g? frågade jag. har händt, är d e t. O, j a g är s å bedröfvad! » Hon drog kramade mig » Och bredvid sig på en tog m i n a händer mellan sina och dem i du till s i s t, ner själsångest. par bref. P å hela våren hade jag ingenting hört från A g d a samt ej ler skrifvit till henne, men nu skulle heljag k o m m a själf för att bevisa, det m i n v ä n s k a p ej dött Om ut. öfver hennes skälmaktiga sättet » Gissa, h v e m Och högt hals. hon af blomma, gamla fråga: det skulle glädje ögon och på det svara ljuf skulle och se fin, henne, en bruten r e d a n till h ä l f t e n en jag skakade s o m af k ö l d. Var längtan förde mig med att skrika min hen med för att d u k o m Det är s å l j u f t — att ett till vara att brista i gråt k u n d e j a g ej tala, du — för den skugga fyra härliga år hand. s e d a n — - i dagen af v e m o d s f u l l jag igenom — aning med — minns har i dag på morgonen den lefvat ä n n u en g å n g, o c h d å måste hit kände — måste hit för att dig. » nes torra läppar — soliga » Men bli du ett väntade afsked. lycklig. Det så Men är ensam, ej, att det skulle vet du, jag är endast då j a g det att så mamma är borta, s o m oroar mig. » Under den det j a g ännu låg på k n ä vid bädoch höll hennes händer i mina, föll h o n i e n lätt s l u m m e r. Jag lösgjorde mig sakta och följde mor ut i det yttre hennes rummet. D e t svåraste var d o c k när det blef tid att bryta upp samt säga A g d a ett farväl för alltid.
Bemödandet att få en ny Styrelse förtjenar ej att upptagas till besvarande, om dermed menas ett ombyte af Ministeren; ty Representationen har i detta afseende grundlagen för sig, och loy § kan, efter hvad jag vid flera föregående tillfallen yttrat, tillämpas, om R. St. ej hysa förtroende för Konungens rådgifvare, ehvad Constit.Ulsk. gjort anmärkning eller icke. Men om det åter är en ny styrelseform, som talaren åsyftat, är det förgäfves att söka något bättre, så länge icke en hvar har lika interesse af statsbördorna, och hvarje försök till förändring skulle endast öka spliten emellan särskilda interessen, om man ej börjar i den naturliga vägen , att all olikhet i medborgarnas interessen borttages. Att K. pro po - Den ii September c. m. 129 ' pos:r skulle blifva enda öfverläggningsämnet vid urtima riksdagar, anser jag äfven vådligt derföre, att 0111 II. St. skulle finna, att Statsrådets samtliga ledamöter icke iakttagit .Rikets sannskyldiga nytta och ville besluta en anmälan om deras entledigande, kunde sådant icke ske, och den påföljande lagtima riksdagen kunde sedermera paralysera föregående Ständers önskan. Man måste erkänna, att då Representationen är samlad, bör den äga att verka i alla riktningar, Och långt ifrån att inse någon nytta af Utsk:s förslag, anser jag, att man derigenom blott beredt flera urtima riksdagar och ökade bevillningar. Jag anser emedlertid ej mödan värd t att nu begära propos. på antagande af min åsigt, såsom R. o. Ad:s gemensamma tanka; jag vill blott hafva den i prot. förvarad och hoppas, att vid nästa riksdag andra personer skola göra den gällande. Gr. Horn, Claes Fredr.: Afven jag finnér det betänkligt att lemna urtima riksdagar mindre rätt än lagtima, och jag anser det icke kunna stå tillsammans med ett constitutionelt samhällsskick att betaga Representationen vid något sammanträde dess controllerande rättighet.
Den förste värde talaren har yttrat, att han icke insåg afsiglen med Hr Tersmedens ifrågavar:de motion. Jag anhåller, att i anledn. deraf få säga några ord. Då denna motion väcktes, förklarade jag mig instämma i dess syftning, emedan jag ansåg densamma vara ett sätt, alt få ett efterlängtadt slut på de långa tvisterna om skatteförenklingen. Man vet att det finnes orter, der ränlegifvarne få köpa sig frie från levereringen in natura, ofta med 2 å 3 R:dr utöfver persedlarnas i markegängstaxan bestämda pris. Alt sådant icke är billigt, torde vara öfverflödigt att framhålla. Ty hvar och en, sorn har känsla för det rälta, måste ogilla eli dylikt handlingssätt. Hvad beträffar motionärens förslag och syftningen dermed, så tager jag för gifvet, alt den innersta afsigten varit en lättnad för tionde-gifvarne, i afseende på det sätt, hvarpå grundskatterna hittills utgjorts. Jag tror icke, alt jag härutinnan misstagit mig. Men då jag befarar, att det af motionären afsedda ändamålet lätteligen skulle kunna alltför länge fördröjas genom sjelfva hufvudfrågans alltför sena afgörande, så skulle jag föreslå, att frågan om uphäfvandet af upsäguingsrätten för tionde-spanmälen måtte afgöras, oberoende af frågan om förenklingen af öfriga grundskatter, på sätt densamma vid föregrde Riksdagar blifvit till Ständernas behandling framställd, och jag hoppas, att de åtgärder, som i detta afseende beslutas, måtte stå i öfverensstämmelse med R. 5t:rs vid förra Riksdagen fattade beslut. Att så fort som möjligt erhålla en förändring i det gällande sältet för tionde-spanmålens utgörande, torde vara hvad man främst bör önska; och om motionärens afsigt, såsom jag föreställt mig, har haft detta till syftemål, så bör den också erkännas. Jag skulle alltför mycket fela mot grannlagenheten, om jag trodde, att icke R. St. på det högsta ogilla det sätt, på hvilket grundskatterna nu utgöras, nemi. så, alt den ene medborgare-klassen kan förtrycka den andra.
Jag utber mig således att få framställa ett contra-förslag, åtminstone för den tidning, som jag äger, hvilket jag tror skulle vida bättre uppfylla det ändamål, som R. o. Ad. åsyftar. Förslaget är detta, ali om R. o. Ad. älidtligen vill beskatta de öfriga ledamöterna af Ståndet för denna sak, Ståndet då täcktes utse hvilka discussioner, som behöfde införas i tidningarna, och endast anslå en så stor summa, som fordras till tryck och papper för dessa discussioner ; de skola då åtminstone, i afseende på den tidning, hvartill jag är ägare, alltför gerna få densamma åtfölja Någon särskild kostnad skulle då ej behöfvas för refereringen af diseussionerna. Denna utväg har redan ett par gånger blifvit begagnad på det sätt, att vid vissa tillfällen, då det intresserat någon vederbörande, som jag icke Den i Augusti. 57 icke kunner, att få ett yttrande af en ministeriel talare här på Riddarhuset eller f. d. Konungens rådgifvare kringsprida så har det fått medfölja Aftonbladet, sedan en framställning derom blifvit gjord till Aftonbladets redacteur, hvilken med tacksamhet mottagit förslaget, emedan han då icke sjelf behöft bekosta dess tryckning uti tidningen. 1 öfrigt får jag äran begagna tillfället för att säga, att jag ieke förundrar mig öfver den större eller mindre harm, som vid detta tillfälle gifvit sig luft emot tidningarna; och hvilket man väl kan sluta af de yttranden, som här blifvit gifna, att det egentligen gäller de s. k. liberala eller oppositions-tidningarna. Dessa tidningar hafva under flera år genom offentliggörande af de beslut, som R. o. Ad:s majoritet på Riddarhuset fattat, leninat Svenska allmänheten tillfälle att få fullständig och noggrann kännedom af denna majoritets ställning till öfriga medborgare, till de skattdragande och till det Svenska folket, och kanske derigenom i någon män bidragit till att väcka den allmänna önskan, som nu yttras, om en förändring i Sveriges representation, och en förändring, hvaruti Riddarhuset ej uti sin nuvar. gestalt skulle komma att ingå.
Det Reg:ts-Cheferne föreslagna värfningsåliggandet blefve i högsta mån för dem besvärligt, nära no£ omöjligt att pä ändamålsenligt sätt fullgöra, ty skall en tillökning i arméen åstadkommas medelst de anvärfde legokarlarne, så mäste till dylika inga andra antagas, än de som utgått ur beväringsåren, och i sådant fall fruktar jag, att inga andra personer blefve att tillgå än i allo likartade med dem, som nu för beväringsvnglingarne taga lega. Den föreslagna, i följd af de tillfälliga tillgångarne till antalet beständig fluctuation underkastade truppens organisation, blefve i alla fall så konstig och osammanhängande, att jag måste afstyrka dess tillkomst. Vi hafva till föga fromma redan allt för många till sin organisation olikartade iruppslag, för att vi böra önska flera. Att uteslutande för underlättandet af rekryters anskaffning till våra värfvade trupper, använda de rikliga, och för mera maktpåliggande ändamål behöfliga tillgångar, som genom legningens ändamålsenliga ordnande kunna beredas, måste jag belt och hållet bestrida. Hvad rekryteringen af de indelta trupperne angår, så tillkommer det rustoch rotehållarne att sjelfva anskaffa och välja rekryter, och ligger det uti deras intresse att härtill utse personer uti deras hemort, och dertill de yngsta som författningarne till antagning medgifva, för att så sällan som möjligt nödgas utbetala ny lega. Med änledn. häraf komme någon rekrytering ibland de föreslagna legokarlarne icke i fråga för de indelta trupperne. Då jag på sätt i det föregrde blifvit anfördt, icke instämmer hvarken i det af Frih. Leijonhufvud föreslagna beräkningssält för legnings-afgifterncs erläggande, eller uti det af honom 42 Den 4 Januari f. m. föreslagna användandet af nämnde afgifter, men derjemte anser ämnet af största vigt för både samoch framtiden, så föranledes jag, att på grund häraf vördsamligen anhålla att i egenskap af ny motion få afgifva följande förslag.
Vi hafva likväl numera sluppit delli från de vestra landskapen. I afseende på de norra tillstyrker j ig, alt It o. Ad. ville stanna i det beslut, som Hr Doctor Tliomanders af mig upplästa reservation innehåller, nemi. att öfverlemna åt K. M. att, i öfverensstämmelse med de i ilen nåd propus:n intagna grunder, för hvart särskildt fall elier omständigheterna förfara. Frih. Ridderstolpe, Fredr.: Hufvtidsaken härut innan är att bestämdt blifver hvad som hör vara ulrnätliirtgsgildt eller ej. Sä väl K. M:s nåd. propos., som Utskts tillstyrkande afser att R. St. matte behjerta deras ställning, hvilka redan äro nödställde och sorn befinna sig i den aldra olyckligaste belägenhet, då de icke kunna återgälda del understöd, det allmänna hannat dem, och derjemte äro i behof af Understöd. I anseende till det, som blifvit genom fÖrenämnda atile äcter bestämdt, tillstyrker äfven jag, att 11. o. Ad. ville blifva vid hvad K. M:s nåd. propos. innehåller, hvilket Hr Doctor Tliomanders reservation tyckes afse. Hr Frih. o. Landtm, framställde propos. till bifall å StatsUtskts ut låt. Nto «>4 Ropades starka nej, blandade med ett eller annat ja. Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade besluta att, på siitt Doctor Thomander i dess reservation lillst Vik t, åt K. M, i nild. ina öfverlemnas att, i öfverensstämmelse med de uti Dess aflåtnn nåd. propos. intagna grunder, för hvart särskildt fäll efter omständigheterna besluta. Ropades ja. Föredrogs ånyo och bifölls StalsTJtskts den 18 sisth Nov. på bordet lagda utlåt.
Summa Ri:sraynt. Beväringsmanskapets vapenöfning. Härvid har E. K. Maj:t föreslagit att, med bibehållande af den för beväringsmanskapet i allmänhet bestämda exercistid af tretio dagar, fördelade på två år, i lika terminer under det dervid stadgade vilkor, att de två beväringsklasser, som i följd häraf årligen sammandragas, icke exerceras samtidigt, förslagsanslaget till beväringsmanskapets vapenöfning, som vid förra riksdagen böjdes till sitt nuvarande belopp, 500,000 Ridr årligen, måtte tills vidare och intilldess en förändrad reglering af beväriugsinrättningen, hvarom E. K. Maj:t till Rikets Ständer framställt särskild Proposition, kunde komma att vidtagas, blifva oförändradt; och hafva Rikets Ständer berörda nådiga framställning bifallit. Försvarsverket till lands i allmänhet eller Arméförvaltningens Departementer. a) Med förmälan hurusom anslaget till underhåll af rikets fästningar och landtförsvaret tillhörande hus och byggnader, hvilket vid sistlidna riksdag höjdes från 75,000 R:dr till 90,000 R:dr årligen, vore alldeles otillräckligt för berörda underhåll, så att årligen flera sådana arbeten, som icke utan skada kunnat uppskjutas, måst i följd af bristande tillgångar uteslutas, har uppå Chefens för ingeniörkorpsen underdåniga framställning om behofvet af tillökning i berörda anslag, E. K. Maj:t begärt för underhållet af rikets fästningar och landtförsvaret tillhörande hus och byggnader en anslagsförhöjning af 20,000 R:dr. Visserligen hafva, enligt hvad befintliga handlingar ådagalägga, åtskilliga reparationsarbeten, i anseende till brist på medel, fått från ett till annat år anstå, men då något längre uppskof icke synes hafva ifrågakommit, torde det angelägnaste behofvet kunna anses uppfyldt äfven med en mindre betydlig förhöjning, än den nu af E. K. Maj:t föreslagna; i följd hvaraf Rikets Ständer förhöjt ifrågavarande anslag från 90,000 till 100,000 R:dr. b) Sedan E. K.
Nu är likväl förhållandet sådant, att under nuvarande banklag, bankassociationer kunna bildas på en långt mindre grundfond, än som erfordras enligt den föreslagna lagen. Banker hafva enligt nu gällande lag bildats med grundfonder af 500,000 r:dr, af 800,000 r:dr, och jag tror en bank med en grundfond af million samt en med en fond af 1 million r:dr b:eo. Det har ofta varit svårt att uti mindre bemedlade landsorter få ihop dessa mindre grundfonder, och nu vill man detta oaktadt stegra äfven dem. Man säger åt oss, att vi icke fä bilda någre privatbanker under en million r:drs grundfond, under det att man gör villkoren sädane, att hälften af actieägarne måste ur bolagen afträda! Delta utgör jemväl en orsak, hvarför, till följd af den föreslagna lagen, allt stiftande af privatbanker blir omöjligt och de nu existerande mäste upphöra, då de icke fä sjne octrojer förlängde på nu gällande villkor, hvarigenom äter landsorternes innevånarne, sorn för några år lyckades att emancipera sig från capitalisliutresset, nu skola böjas desto starkare derunder. Jag iuser icke mer än 2:ne sätt alt komma ifrån detta resultat; nemi. antingen att rent af afslå den nya lagen för enskilde banker, eller ock att med en eller annan modilicalion förena sig uti det beslut, som Högv. PresteSt. fattat. Jag tillhör icke deras antal, som hysa farhågor för den rättighet, som privatbankerne hittills haft att utgifva egna sedlar; tverlom ar jag öfvertygad derom, att detta har tvingat dem till en varsamhet i transactioner och en spänstighet i rörelsen, som varit af största nytta, och som, om den icke iaktloges, skulle kunna på vårt financiella tillstånd hafva ganska vådliga följder.
På dessa grunder, och då undantag i skyldigheten att utgöra mantalspenningar för vanföra personer redan existerar, anser jag Utskrs förslag olämpligt samt anhåller, att betänk, måtte återremitteras och att Utsk. derefter må inkomma med tillstyrkande af afslag å den i ämnet väckta motionen. Gr. Cronhjelm: Jag önskar visserligen återremiss äfven på denna punkt, enär hela betänk, troligen kommer att återremitteras; men jag önskar, att Utskls tillstyrkande i denna del må förblifva oförändradt. Jag anser det väl grundadt och så mycket kärkomnare, som lindringen träffar förnämligast äfbetsclassen och de fattiga. Bland de flera skäl, som tala för, att det i5:de året icke är det, då man bör boija' alt beskatta ungdomen, vill jag blott anföra, att bonden har minst nytta af sina barn just vid den tid, då de äro i5 är. De böra nemi. då bereda sig till Herrans nattvard; och jag anser det derföre olämpligt, att bonden skall börja att betala till staten för sina barn just vid det år, han af dem har minsta gagn. Emot hvad Hr af Dalström anfört vill jag blott anmärka, att jag tror, det den physiska kraften hos nationen gått betydligen nedför och icke kan anses stå i samma kategori som vid början af 1600-talet. Jag tror, att vår 15-åriga ungdom nu för tiden endast är barn och ej hör beskattas såsom fullvuxen. Hr Gyllenhaal: Jag är fullkomligt förekommen af Gr. Cronhjelm i utvecklingen af de skäl, hvarpå Utsk. grundat sitt beslut. Om det lyckliga förhållandet, Hr af Dalström omtalat, äger rum i Marks härad, kan jag dock försäkra, att förhållandet icke är så i Skaraborgs län och , såsom jag tror, i största delen af Raket. Jag vädjar i detta afseende till dem, som varit med vid bevaringsmönstringar. Det torde vid sådana tillfällen visa sig, att ynglingen icke ens^ vid 20 års ålder är fullkomligt utbildad.