Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sjöministern förordar, med afseende å roddfartygen, att rall nybyggnad af omförmälde Skärgårdsfartygs Certer, t. v. borde upskjutas, och f. n. stå tillbaka för andra, mera vigtiga och större arbeten; dels emedan det alltid faller sig jemförelsevis lättare, att i hast tillskapa en mindre och enkel, än en större och mera sammansatt materiel Jag skulle härvid allt för mycket misstaga mig, om Hr Sjöministern vid detta tillfälle icke råkat ådagalägga en, den allmänna meningen inom Sverige, helt och hållet motsatt åsigt. För den s. k. linieflottans mera eller mindre lämplighet, såsom ingående uti Sveriges försvarsplan, torde man allmänneligen icke ännu gjort sig så fullkomligt reda; men Skärgfirdsvapnet deremot har länge omfattats med Svenska allmänhetens förkärlek; hvadan Hr Sjöministerns ofvan åberopade åsigt har väckt stor förundran, och blifvit allmänt emottagen med en vemodig känsla. Jag har äfven att till StatsUtsk. öfverlemna ett, af Konung Gustaf den III egenhändigt påtecknadt, förslag, öfver Arraéens flotta, sådan den till 1790 års kampajn utrustades, och med hvilken Konung Gustaf den III personligen tillkämpade sig den afgörande segern vid Svensksund; samt i sammanhang dermed freden i "Wärele. Detta förslag utvisar, att flottans styrka ej var så obetydlig; och att dess upbringande nu, till ett lika antal fartyg, ej klefve så lätt, att vid nutidens stegrade fordringar, utan förberedelser åstadkomma, som Hr Sjöministern synes förutsätta. ira Den 24 Januari. Det lärer icke heller ännu vara så fullkomligt afgjordt, att roddflottan till följd af ångkraftens utveckling, torde blifva helt och hållet förkastlig. Jag föreställer mig deremot, att en ångkanonslup för hvarje division roddslupar, eller för ett större eller mindre antal, torde en gång blifva den ändamålsenligt ansedda proportionen.
Riksgäld, hvilka blifvit försålde till Kongl. Myntet efter faststäldt pris af 19 sk. 32 Banko pr U. v. v.; varande den derför belalde summa, i Banko-sedlar 572 R:dr 29 sk. 8 rst., crediterad dels Räkningen: ”Koppar-värdet uti RiksgäldsKontorets utelöpande Koppar-skiljemynls-poletter” med 567 R:dr 28 sk. 4 rst. och dels ”Vinstoch Förlust-räkningen” med 5 R:dr 1 sk. 4 rst.; hvarefter Saldo på förstnämnde läkning den 30 sistlidne Juni utgjorde 54,942 R;dr 17 sk. 7 rst. Banko. Frågor, angående Bankens Laneoch Krediliv-rörelse. §• 41. Uti Läneoch Kreditiv-rörelse-grenarne utestodo den 25 näsll. September följande belopp, nemligen: Emot pant af Guld och Silfver „ „ Jern och Koppar m. ni. i Stockholm „ „ d:o d:o i Götheborg „ „ Tackjern i Stockholm „ „ Fastigheter på Landet „ „ „ i Städerne „ „ „ och återbelalnings-skyldighet i Silfver Å Fonden för lån till Skiften och Odlingar „ Kredilivet till Fahlu Bergslag „ Krediliven åt Spar-Bankerne i Riket A Diskont-rörelsen: «) vid Banko-Diskonl-Verket: Allmänna rörelsen . Handelsoch Närings-Disconten Belåning af Publika papper b) vid Götheborgs Låne-Konlor: Allmänna rörelsen . Handelsoch Närings-Disconten Belåning af Publika papper c) vid Malmö Låne-Konlor: Af återstående beloppet utaf
M:t detta arbete vara nyttigt och nödigt samt förtjent af de kostnader, som derför skulle erfordras, så lär icke K. M:t blifva afskräckt af ett afslag vid denna riksdag, som kan vara dikteradt af rena sparsamhetsskäl och ej innebär något underkännande af arbetets vigt. Af ett åtta månaders uppskof kan för öfrigt detta arbete ej lida; snarare är det en vinst för en landsort att ej många arbeten forceras på en gång, utan i stället bedrifvas successivt, så att tillfälle till arbetsförtjenst ej saknas, och specielt är detta af vigt i nu föreliggande fall, emedan man derigenom kan erhålla vana och skickliga arbetare från det stora kanaliseringsarbetet i Dalsland, när detta blir färdigt, och undgår att anställa nytt folk. Jag yrkar fortfarande bifall till Utsk:s hemställan. Hr Uggla, Carl Gustaf: Med anledning afFrih. Klinckowströms sista anförande, anhåller jag få nämna, att det ifrågav:de anslaget ej skulle, såsom han påstått, endast komma Dalsland till del, utan att äfven Wermland, och just den del af Wermland, som aldrig fått något statsanslag, nemi. Nordmarks härad, skulle deraf skörda den hufvudsakliga fördelen. Hr Frih:n har äfven yttrat, att det ej vore skäl att forcera detta arbete, utan att det vore bättre att hafva det i reserv, så att arbetsförtjenst ej skulle saknas. Dervid torde man dock böra besinna, att arbetet, om det företas isoleradt, efter all sannolikhet H. V. 28 m Den 18 Maj e. m. kommer att kosta dubbelt så mycket, som om detbedrifves i sammanhang med det stora kanaliseringsarbetet, som nu pågår i Dalsland, från hvilket materialier o. d. kan erhållas. Jag yrkar bifall till K. M:ts Propos. Hr Carleson, Edvard Henrik: (Yttrandet har af talaren icke blifvit återlemnadt).
Utskottet anser sig böra desse motioner och yttranden till deras hufvudsakliga innehåll här upptaga: Herr von Troil har ansett, att , angående Bankens förvaltning, borde med kraft af Lag stadgas: Bihang till R. St. 2 BancoUt slottets Betänkande N:o 6. alt Banken aldrig må öka sin utelöpande sedelstock utöfver dubbla värdet af sitt egande Silfver och Guld; alt, om och enär det föreskrifna förhållandet befunnes rubbadt, genom minskning i reela fonden, Banco-Styrelsen ålåge att med möjligaste skyndsamhet detsamma återställa genom: a) försäljning af någon del af Bankens egande Riksgälds-Contors Obligationer, då j i anseende till Handelsvägens Jluctuation j Silfver ginge utur Landet; b) invexling eller köp af Silfver, då under fördelaktig conjunctur
Lands-, höfdingen kan dels af Presterskapet inhämta upplysning om Orsakerna till förhållandet 5 dels genom Consistorium bereda de åtgärder hos Presterskapet, som fordras till lastens hämmande. jag tror således det Vara nyttigt att ett central-punkt för hvarje sådan inspection finnes. Om det år en sanning, att öfvérdriften i fylleri skall i allmänhet Vara större i Småståderne, ån på landet’, så torde detta till någon del härleda sig deraf, att fylleri-brott i Ståderne behandlas som vanliga Råttegångs-rnål och att heders-känslan slocknat. Hvad i öfrigt beträffar den hår åberopade omständigheten , att förbrytelser af ifrågavarande art så sällan lagföras i de Norra provinserne, så kommer detta deraf, att der icke finnas någre sådane förbrytelser att lagföra. För min enskilda del tillstyrker jag att FÖrfattningarne i detta ämne må förblifva oförändrade, dock så att stockstraffet för itereradt fylleri må varda afskafFadt. Herr Grefven och LandtMarJkalken frågade , oin Ridderskapet och Adeln ansåg LagUtskottets Betänkande böra, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet åter* förvisas. Ropades Ja och Nej. I anledning hvaraf Herr Grefven och Den -2 Julid e, ni, 95 Landt Marskalken gjorde proposition till bifall å LagUtskottets Betänkande. Ropades äfven Ja och Nej. Hvarefter Herr Grefven-och LatodtMar■_ Jkalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade afslå Betänkandet. Ropades starka Ja, blandade med Nej. Herr Danckwardt: Vid det förhållande, som nu ägt rum, hemställer jag, örn icke Ridderskapet och Adeln skulle täckas återremittera Betänkandet.
Jag anhåller nu att i aldra största korthet få yttra några ord till den andra sidans motståndare, till dem, som ej erkänna rigtighelen af principen i Decimal-systemet och som derför ej vilja sjelfva denna räknings införande och af denna grund äro det förevande förslagets motståndare. Det första och kanske hufvudsakligaste skälet att införa decimal-indelning i varuoch värdemätningen är: alt vi redan hafva och att hela verlden har decimal-system i sjelfva läkningen. Vi räkna ju som bekant 1 till 10, 10 gånger gör 100 etc., med ett ord decimals-indelningen ligger till grund sedan urminnes tid för hela vårt räknesystem. Man skall förmodligen anmärka, att våra förfäder likvisst hade decimal-systemet i räkningen, att de räknade ett storhundrade af tio tolfter. Det är sant! eller då de räknade tio lolfier på hundradel, kommo de ju redan vid andra steget in på decimaloch öfvergåfvo duodecimal-syslemet! Jag har intet tvifvel om, att icke duodecialsystemet hade varit decimal-systemet öfverlägsen, om man någonsin verkligen genomfört detsamma. Om först och främst man upfunnit nya enkla ziffror för 10 och 11, så att dubbelsiffra först inträdt vid 12, och man sedan bestämdt 12 gånger 12 eller 144 lill systemets hundrade och 12 gånger 144 eller 1728 till dess tusende o. s. v. Detta system hade, onekligen haft stora fördelar framför Decimal-systemet emedan det låtit vida längre underafdela sig med 2 än Decimal-systemet. Men, som sagdt, detta har aldrig verkligen funnits och skulle aldrig nu mera kunna påtänkas till införande. Då vi således alltid haft och alltid skola komma att hafva decimal-indelning i sjelfva vår räkning, hvarföre skulle vi envisas med att bibehålla Duo-decimal-systemel i mått, mål, vigt och mynt? Detta är ett skäl hemladt ur theorien. Ser man åter på praktiken och andra länders erfarenhet, så visar sig att alla, som i sednare tider gjort någon förändring i sitt mynt, begagnat ett sådant tillfälle att tillika införa decimal-indelningen i detsamma.
Till fanérskifvor räknas äfven till cigarrlådor ämnade träskifvor inom sagda dimension. tangentskifvor af ebenholtz — Fri a svarfvare-arbeten, ej specificerade, med eller utan betsning, målning eller lackering1) 1 skalp. — SO alla mer eller mindre arbetade trävaror, ej specificerade, derunder inbegripna snickareoch stolmakare—arbeten : af furu eller gran, med eller utan betsning, målning eller lackering 1 skålp. ■-i-JUi 1 af alm, ask, björk, bok, ek, valnöt och andra inhemska träslag, med eller utan betsning, målning eller lackering, eller med fanéring af nämnda träslag 1 skålp. '— 5 af mahogny, jacaranda och andra utländska trä- slag, massiva eller dermed fanerade; äfvensom arbeten, försedda med äkta eller oäkta förgyllning 1 skålp. — 5 Amu. År arbetet sammansatt af flera träslag, sker förtullningen efter det slag deribland, som drager bogsta tullafgift. ') Enligt Traktaten nedsättes tullafgiften från och med år 1868 till 33 öre. 48 Förslag till Tulltaxa. Qvantitet för Införselstullberäktull. ningen. Riksmynt. R:dr öre. Trävaror: möbler: försedda med stoppning, men utan öfvertyg, förtullas efter ofvanstående bestämmelser, utan förhöjning; försedda med stoppning och öfvertyg, förtullas efter nämnda bestämmelser, med 20 procents förhöjning. Tumstockar,; se Instrumenter, handtverks-. Tungspat, omalen; se Sten. malen; hänföres till Färger och Färgningsämnen, ej specificerade. Tasch; hänföres till Färger, ej specificerade. Tutancgo; se Zink. Tutia; hänföres under Apotheksvaror. Tvål: parfymerad1) 1 skålp. — 20 andra slag 1 skålp. — 5 Tågvirke, nytt 1 skålp. — 3 Tänder, konstgjorda; lullbehandlas såsom Varor, i taxan ej nämnda, arbetade.
Vi låtit, nemmeligen, Oss bringa hit i dag Den skrud, vårt svenska lejon Vigt in vid Narwas slag.” ”Kung Carl den tolftes handskar Vi vilja lägga an; Det är i dubbel mening Som konung och som man. Vi vilje kring oss gjorda Den store hjeltens svärd, Och slå som han med häpnad En svag, försoffad verld.” ”Ni, Piper, skall oss hjelpa Hans ena handske på, Ni, Lagerbring, behandlar Hans andra likaså. Fältmarskalk Toll, er ålder, Er ära gör er värd Att spänna kring vår medja Hans segerkrönta svärd.” Och konung Gustaf Adolf, Högtidlig lik en gud Stod snart för allas blickar I Carl den tolftes skrud. Han var för stolt att tala I denna stund, han teg, Han gick ett hvarf i salen Med jättelånga steg. När detta hvarf han slutat, Var än en syn att se, Han räckte svärd och handskar Tillbaka åt de tre, Såg på dem med en uppsyn, Som ej för skämt var gjord, Och täcktes bryta tystnan På nytt med dessa ord: ”Nu, Lagerbring, besörjer Ni straxt till hären bud, Att vi i nåder klädt oss I Carl den tolftes skrud. Fältmarskalk Toll, gref Piper, Er båda kallar jag Till vittnen af min handling På denna stora dag.” Hurvida finska kriget Ett annat skick han gaf Med denna stolta handling, Vet ej historien af; Men visst slog han med häpnad Sin verld der rundtomkring, Den gamle Toll, gref Piper Och äfven Lagerbring.” En dag kort före hans afsättning genombläddrade konungen tankfull en portfölj, hvari förvarades en samling porträtter af Wasafamiljen. Han får dervid se, att den förste Wasaregentens, Gustaf I:s, porträtt fattades. Efter mycket letande hittar man det slutligen i en liten låda af svart ebenholtz i form af en likkista. Gustaf föll häröfver i stor förvåning samt drog af denna händelse den slutsatsen, att den urgamla Wasaätten nalkades sitt slut.
Stander hafva likväl kommit i erfarenhet. att det i Nåder åsyftade andam alet vid flera tilltullen föifelats genom det E. K. M:s och Underdåniga SJtrifveiser. 9t Bikels Kammar Collegium, vid granskningen af den Markegång, som af Eänens Deputerade utstakas , allt f<ir mycket och understundom ända till hälften nedsatt det deruti för dag portioner och rationer fasställda pris: Och, emedan såmedelst eif kanhall lidande blifver Iriqvarteringsglfvaren tillskyndad', foranlåtas Riksens Ständer hos E. K. M. i underdånighet anhålla, att den honom för dag-portioner och rationer tillkommande ersättning hädanefter må bestämmas enligt de pris, Deputerade lill Markegårigs-sältningen uti hvarje Rån utsatt och hvilka i sådant fall oförändrade och utan något slags jemkning böra tjena lill grund och rältelse; dock att denna ersättning ej må öfverstiga de belopp, som E. K. M■ och Kronan genom Passevolans-inrättningen och till Reväringens underhåll derför erlagger. Riksens Ständer framhärda etc. Uppl. och gotik, hos Riddoch Ad. d. 24 Febr. 1818. Präste-StSndct d. 24 BorgareStåndet <1. 24 ;— Bonde-Ståndet d. 2 Mars — Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse om skyldigheten att for t sk afa Bref och Order inom Regimenterue. I anledning af väckt fråga om Roiehållares befrielse från fortskaffande af Bref och Order inom Regimenterne, hafva Riksens Ständer granskat de i detta ämne tid efter annan utfärdade 92 Underdåniga Skrif velser. Författningar och, med kännedom att en sådan Botarr.e ålagd skyldighet ofta är i icke ringa mån betungande, sökt uppfinna de grunder lill fördelning af denna skyldighet, som böra i möjligaste måtto uppfylla rattvisans och billighetens fordringar. Med hänsigt till ett sådant ändamål få Riksens Ständer i underdånighet föreslå: t.
Pä grund häraf och då de ifrågavarande tjensteman åliggande många och olikartade göromål, hvilka i sednare tider i hög grad förökats, toge hans tid och krafter så i anspråk, att det icke vöre honom möjligt att på enskild väg kunna förskaffa sig ens det ringaste bidrag till sitt uppehälle, samt de tjensten åtföljande sportler vore alltför osäkra och obetydliga för att böra tagas i något slags beräkning, har Stals-Utskottets Utlåtande N:a 94. 5 motionären föreslagit, att lönen för Kongl. Kammar-Rättens Advokatfiskal, nu utgörande 3,000 R:dr, mätte varda med 1,000 R:dr förhöjd, sä att den komme att uppgä till 4,000 R:dr. I anledning häraf får Utskottet erinra, att vid sednaste riksmöte lönen för Kammar-Rättens Advokatfiskal bestämdes till enahanda belopp, som beviljades Advokatfiskalerne i Göta Ilof-Rätt samt IIof-Rätten öfver Skåne och Blekinge, eller 3,000 Ridr. Utom denna lön eger ifrågavarande tjensteman att uppbära vitesoch ensaksböter, samt derjemte 10 procent af de medel, som genom hans embets-åtgärd inflyta i Kronans eller annan allmän kassa. Denna sistnämnda inkomst, det s. k. aktoratsarfvodet, var före sistförlidna riksdag bestämd till 12 procent; — men sedan Kongl. Kammar-Rätten, jemte meddelande att samma inkomst i medeltal öfverstigit 1,300 Ridr årligen, hemställt, alt aktorats-arfvodet måtte minskas till 10 procent, »enär detta ändock utgjorde lämplig uppmuntran och vedergällning för denne tjenstemans arbete», blef nämnda förslag såväl af Kongl. Majit gilladt som af Rikets Ständer godkändt.
Detta liar förblifvit ej blott tradition iitaii äfveii fast grundsats vid föreningens arbeten, äfveii sedan sjukdom försvagat den Iiand, som ledde de första stegen på en bana, dar Hanclarbetets Väniiers goda genius ej ' alldeles låtit henne salrna efter ' följare, oin inan iin iriåste medgifva, att det för talangen faller sig ininclre svårt att vandra p i den stig snillet briitit. E j sällan Iiöres ph föreningens by&amp; af en koiistförstindig friiniling ett öfverraskadt gillande af den lyckade harmonien niellaii niöiister och iitförande, som utintirker föreningens arbeten. Den nya föreningen började sin verksainliet vå.ren 1874 med en utstiilliiiiig, till livilkeii fruknarna Alilin viinligen iippläto en del af siria skollokaler. Deiiiia iitstiillniiig ntgjoiades af handarbeten, Iiufvudsakligen. spetsar, samt de fråii T ?Tieiiiitstiilliiiligeii återkoiinia broderierna, jainte andra nya i samina riktiiiilg iitförda. Denna fö&amp;,a intstiillning Ilade Ifveii en arbetande afdelning, iiiiniligen en viifverska, som inför .pnblikeiis ögon viifde p5 en flossamatta, samt en kiiypplsncle dalkulla. Det var första gången en svensk dlmogelcviiina, itniin stone i v i i tid, knypplade en längre sa in iilanhangaiide spets; alla (13, tillglngliga spetsar .af allmogekand voro jaint så 15iigz soiii erfordrades till kvinnoriias lliifvudboiiader, och Iivarje bit afvek it1: iinstoiie iiågot i mönster frin de andra. Sedan dess haha många buntar .af dessa spetsar från Sk %ne och Dalarne vandrat till föreningens byrå och diiiifråii ut i vida varldeii.
Den egare eller inneliskvsre sk liemmsn, livillcen, kor sin äli^ggnscl eller nägon clel clersk, eller tor sscl, korler eller liosksp, som lill gärclens lrruk tsrkvss , tsgit körsskring i lirgnclstoclsliolsg, som kör orten sr sk Konungen stsclksstsclt, vsre ej, sä länge lisn i bolaget ^vsrstsr, pligtig stt gslös lirsnclstoclssrssttning, livsrom i lsg eller clerpä grunclscl körening stsägss, oell deremot ej eller bersttigscl till clen gocltgörelse kör licken örsnäskscls, sorn ekter lsg eller köreningen skolst iiononi tillkomma. Ilvscl en clel brsnclstoclsbolsgs sk Konungen sts^ksstscle Keglementen inneliälls, skviksncle krän clen siluucts gikns köreskrikt, kommer i köljcl lisrsk stt korkslls. Oppgikt pä 6e liemmsn, livilkss egsre eller inneliskvsre, ekter livscl okvsnberörclt sr, cleltsgs i orters sk Konungen stsclksstscle brsnästoäsbolsg, skall, till efterrättelse i krägs örn snclrs liemmsn , sk tioIsget8 styrelse weäcielss veclerbörsncle embetsm^ncligiiet, clä 8ä päkorclrs8. Kongl. ^lsj:t körblikver Rikets 8tsncler mecl sll Kongl. Käll oell önnest stääse vslbevägen.
Lag-utskottet, till hvars granskning och yttrande detta förslag blifvit öfverlemnadt, har tagit detsamma i öfvervägande; och som det ej öfverensstämmer med rättvisa och billighet, att en gäldenär kan, genom obefogade invändningar, uppehålla sina fordringsegares rätt och dymedelst öka deras kostnader i och för fordringens utsökande, utan att behöfva vidkännas den förökning i kostnaderna, han sålunda obehörigen förorsakar; alltså och då ifrågaställa författning likväl befriar gäldenär ifrån skyldigheten att godtgöra den ökade kostnad, som uppkommer genom utverkande af en så beskaffad vilkorlig utmätnings-resolution, som Lag-Utskottets Betänkande, A/.o 33. ö berörde författning medgifver, derest han vid delgifvandet af resolutionen emot krafvet gör invändning, ändå att han slutligen varder ålagd detsamma betala; finner Utskottet, lika med motionären, att en förändring af författningen i denna del är behöflig. Men ehuru Utskottet i sä måtto biträder motionären, kan dock Utskottet ej understödja hans förslag, att gäldenären i ornförmälda händelse, utom full ersättningsskyldighet, måtte ådömas enahanda ansvar, som den, hvilken nekar sin hand och förskrifning samt varder funnen med osanning. Ett sådant förnekande innefattar nemligen en högre grad af oredlighet och är för allmänna säkerheten af vådligare art, än bestridandet af de skulder, hvilkas betalning gäldenären icke skriftligen sig åtagit; och anser Utskottet det ej eller vara lämpligt att i författningen införa ett ovilkorligt stadgande om gäldenärens ifrågaställa ersättningsskyldighet. Då densamma alltid måste komma att pröfvas efter de allmänna grunder, som lagen angifver för bedömande, om och huruvida en dylik skyldighet bör i lagsökningsoch rättegångsmål åläggas, tror Utskottet en föreskrift härom i författningen vara öfverflödig.
Jag anser för min pligt såsom directeur för inrättntn att göra den hemställan, om icke R. o. Ad. skulle linna skäl att bevilja ett specielt undantag för denna inrättning. Gr. Mörner: Jag har begärt ordet i anlédn. af Frih. Cederströms yttrande, att undantagslagar icke böra äga rum för sparbanker och fattigcassor, och att sparbanker i allmänhet kunna ställa sin lånerörelse så, att deras utgifter kunna bestridas med den proc. de beräkna sig till godo, och att de således kunna betala bevilln.afdrag; men man bör besinna , att förhållandet är ganska olika med olika banker. En hvar vet att de flesta sparbanker i provinserna tillkommit genom enskildta bidrag. Så är åtminstone förhållandet med den som finnes i Kronobergs län, hvilken inrättades för 12 år sedan, men hvars fond är ganska obetydlig. Denna sparbank, som nyligen återbetalt sitt lån af hushållssällskapet i orten, befinner sig numera i den ställning, att densamma förmedelst den proc., som den äger att disponera, jemnt och rätt kan bestrida förvaltningskostnaden. Enahanda torde förhållandet vara med de flesta sparbanker i Riket. Det är möjligt att ett annat förhållande äger rum med Stockholms och Götheborgs sparbanker; men i allmänhet torde de befinna sig uti den belägenhet, som jag nyss nämnt rör:de sparbanken i Kronobergs län, ehuru densamma icke underlåtit att på allt sätt hushålla för att tillvägabringa minskning i utgifterna. Jag önskar och anhåller så väl för sakens skull, som för att tranquilisera landsortens innevånare , alt R. o. Ad. ville afslå betänk. N:o 27 och vidblifva hvad Utsk. tillstyrkt uti betänk. Gr. Posse, Fredr. Salomon: Föreg:de talare hafva så tydligt och fullständigt utredt förhållandet, att jag icke anser mig böra tillägga något i allmänhet. Jag vill blott nämna i afseende på den ort, om hvilken jag äger speciel kännedom, att för sparbankerna iuom Malmöhus län, hvilka icke äro mindre än 7 till antalet, är det icke alltid lätt att erhålla säkra låntagare, hvarföre directionerna sjelfva i sådana fall ingått på den concessionen att bevilln.afdrag skulle få äga rum.
Ihventuriiinsändes till Lands-Conloret innan instrumentet bör, såsom verification, den j5 derpåföljande Januarii, till bifogas försäljningsmannens årsräkning, hvilken tid all återstod för sålde eliarhvilken, jemte qvittencerne å gjorde tor ofelbart skall vara i ränteriet elpenningelevereringar, insändes till ler hos Häradsfogden i orten leveLands-Contoret innan den i5 derpå rerad. Uraktlåter försäljningsmannen följande Januarii, vid vite af Åtta skilfullgörandet häraf, eller att till utsatt lingar för hvarje öfverskjutande dag. tid insända årsräkningarne, skall så- Till denna* tid bör äfven ali återstod dant anses sorn hade lian försålt allt för sålde chartor ofelbart vara i Rändet stämplade papper, han emottagit, teriet eller hos Häradsfogden i orten samt i följd deraf lian, såsom tredlevererad, vid äfventyr för uraktlåskande med penningarnes aflemnande, tenhet deraf, att försäljningsmannen genast af Wår Befallningshafvande anses såsom hade han försålt allt det tillhållas att betalningen derföre erstämplade papper lian emottagit, i lägga och bör annan försäljningsman följd hvaraf Konungens Befallningsi stället förordnasi hafvande genast låter lagligen indrif va penningarnes belopp och förordnar i stället annan försäljningsman. Ordinarie Domare &c. Utgår. Uti hvarje afgifvande redogörelse Uti hvarje redogörelse bör det — Vid. öfvervägande! af förestående 16 §. har Utskottet jemväb till pröfning förehaft en inom Hedervärda BondeSlåndet väckt och till Utskottet remitterad motion X Anders Nilsson ifrån Malmöhus Län, i hvilken Nils Insulin ifrån Stockholms Län och Tuf ve Mänsson ifrån Malmöhus Län instämt, och hvaruti yrkas, att Domare, liksom fordom, må blifva frikalladc från skyldigheten att för deras uppbörd af Charta Sigillata ställa Borgen. 44 Bevillning!-Utskottet! Bet.