Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man torde ej u-. tan orsak härvid kunna göra den anmärkning, att Riksens Ständer vid alla tillfällen varit mera omtänksamme att jämna lidandet, att betunga der, som ej ännu var öfverlastadt än att minska några bördor. — Vi hafva uti den så högst märkvärdiga Skånska och Extra Roteringen samt uti våra ständigt ökade beviliningar talande bevis derå ; men den tidpunct torde vara inne, då dea bättre lottade med ifver töåste använda alla krafter för att åt sine nain: Den 24 Februarii, dre gynnade likar bereda ett bättre öde an de haft. Den oupplysta, hvilken ifrån Sekler lidit är att ursägtä, om han förr ej kunnat lyfta känslan öfver den svaga til! tillfredsställelsen af ett blott jämnadt lidande; och denna känsla är ty värr den, som likväl så länge bibehållit den Svenska skattebonden vid sitt betryck ; dess okunnighet har snart sagt gjort lidandet till trosartikel, och oförmögen att för sig påstå bättre rättigheter, har han icke ägt någon annan tröst, än utsträckningen af sitt lidande till ett allmänt. Manne någon sanningsälskznde tänkare gilves, som ej till den lätthet, hvarmed 1809 års Statsföiändring utfördes, nödgas finna orsakerne vida aflägsnare än uti den förevarande olycksvirfveln Svenska Folket är sedan urminnes tider tryckt af tunga bördor, fattigdomen är trög och likgiltig, och motser ju-t derföre med ett passift begär ali förändring, såsom en ljusnad på sin horizont, och man mäste med billighet i detta tillstånd finna ursprung till den revolution hvartill ihop års politiska olycksställning blef medel, mera än den var ensamt orsak. Hvad är den nationalsnda man så högt beräknar, och för hvars utbildande man sä litet arbetar, om den vid mot» gångens timma för styrelsen har skäl att vara kall. Månne det icke nu skulle vara en feg, en brottslig uragtlåtenhet, att fördölja huru Svenska Folket på långt niir icke, genom sista förändringen uti dess samhällsskick, vunnit den minsta lättnad eller förbättring i sin ställning, månne man som representant uppfyllt sin pligt; innan man framfört denna vigtiga sanning j Den 2.4 Fehr unni.
Majit, meb anlebning af Oiifetö febnaft förfamtabe utrebnina of ©tänberö gjorba anhållan, i nåber anbefallt nppgöranbe, genom bertittmeb^wnfPa ntfebbe perfoner, betö af en tittförtittig utrebning af t)wab ©wen|la foh^Xr'»^ fetö atta ffattebörbor och öfriga ittffplber, jemte ©tatö® och 9Jifögä(bé® IwnV^ifsbflg tuerfenö famttiga utgifter, wib början af 1809 od) 1810 drettö Oiiföbag tuaratibc tib. utgjorbe, häruti tihwät ej inberähmbe be ferffitba bibragen och fofttta® berne för bdwarattbe frig, betö af ett famnianbrag utaf atla, meb t)äu® figt titt berörbe ffattebibrag od) utgifter, unber beit febermera förflutna tiben beftutabe od) werfftättba förättbringar, betö ocf af en fullftänbig jemnföretfe emedan ffatterne od) fiatöutgifterne wib nämitbe tib famt beraö nuwaranbe belopp; ffotanbe, i beit titon befia ttppbrag hinna fult® göraö, be utaf Äommitterabe afgifioanbe uttåtanben od) förflag, tittifa meb ofwanomfönnätbte utrebning, fanttnanbrag od) jemnföretfe®tabteau, roarba OJifetö ©tanber mebbelabe. @:t É kolonien ©:t SSartbelentt) bär, genom en i början af förlibet år tcm'' iitträffab elbdmåba, en betpbltg bet af ftaben ©uftaoia blifmit tagb i afta. Äoitgl. 9Jlaj:t fann ©ig itöbfafab att, titt be genom brattbett nöb
Det känner jag ej, men det vet jag, att skrifvelsen ej innehåller, att stadgandet skulle vara till förekommande af sådane öfverflytlningar, ulan på det RiksgäldsContorets Fullmägtige skulle veta ändamålet. Det åter kunde ej annat än förutsätta pröfning, huruvida de skulle lemna ut medlen, eller ej. FöljaIdeligen kunde jag ej annat än tillstyrka det, som bief Konungens beslut, att han borde vägra sin sanction, och hålla sig vid Grundlagens bokstaf. Det är dervid jag tror både Konung och Ständer gora bäst att stadna, och att ej ingå uti några ytterligare tolkningar. Om några missbruk ägt rum, och man fått reda på dem, så visar just detta, att de ej varit betydliga. Jag bar bort yttras, att det sättet att förrycka Creditivet vore ett sätt, att skaffa medel lill oförutsedde behof, och alt det kunde för - Den 19 Mars f. m. 9i anleda till missbruk, men då det är oundvikeligt, att Rikets Ständer eller deras ombud förr eller sednare skola få veta, huru de blifvit använde, och då Embetsmännen för medlens användande äro ansvarige, ser jag ej, huru fråga kan uppstå om annat, än en tidigare eller sednare redovisning. Skulle man uppgifva föremålet för utbetalningen och det underkastas pröfning, skulle en långsamhet uppkomma, som kunde ihnfva skadliga följder. Nu då Rikets Ständer fått tillbaka allt, som hörde till det ifrågavarande förskottet för näringarne, och itatsRådsprotocollen skola åtfölja, då medlen requireras, måtte det vara gifvit, att Fullmägtige genom protocollet få se, att itatsRådet ansett Creditivets lyftning af vigt och behöflig, antingen deras tankar varit enhällige eller icke; och det är väl allt hvad Ständerne kunna fordra. Sedan återstår redovisningen af medlen, och den afgifves efter bestämda former. Herr Lefrén: Friherre Anckarswärd har ogillande anmärkt, att jag ansett RiksgäldsContorets Fullmägtige vara en lägre myndighet. Detta uttryck står likväl qvar för min räkning.
Denna undersökning torde vara så mycket mindre öfverflödig, som det just är på tillräckligheten för en fri silfvervexling af sista Riksdags lagstiftning, ehvad förbättring den för öfrigt både kan och bör erhålla, som frågan beror, om man nu genast kan besluta verkställigheten af en sådan. Men vid detta tillfälle känner jag ökadt saknaden på detta rum af den gamla, värdiga man, vid hvars sida jag och mången med mig lärt, huru en Svensk Riksdagsoch Riddersman, som känner pligterna af sitt kall, endast för dessa tillgänglig, bör ställa sitt tal och sina handlingar, af honom, hvars nit för uppfyllandet af hvarje medborgerligt förtroende hvarken i år eller mödor eller enskildt obehag känt några gränsor, af honom, som för oss alla, vänner af realisationen, d. v. s. ordning och laglighet i myntväsendet, stått en pelare, ledande oss i elterdömen af forskning, af verksamhet och af ett oupphinneligt nit. Men då beklagligen ej hans så rättvist af R. o. Ad. aktade stamma nu här höres, måste en annan höja sin, hvars enda förtjenst är, att den uttalar öfvertygelsens innersta språk. Med förtroende till Upplysningens i förstånd förmåga att verka på viljan i beslut, var första riktningen för realisationsvännernas bemödanden att sätta hvar och en i tillfälle att känna och bedöma erfarenhetens läror. Denna grundsats, som redan 1823 för allmänheten öppnat tillgången till Bancohemligheterna, framkallade redan före 1828 åj s dåiksdag utgifvandet af Gr. von Schwerins samman - Den 17 Februarii f. ra. »99 drag af Banco-författningarna nied dess rikhaltiga noter och af den genom hans omsorg utarbetade samling af utländska Bankstatuter, skrifter, som sedermera bland RiksSt. utdelades. Af samma anledning utgafs af BaneoUtskottet (Betänk. N:o 14 med tab.) en utredning af Bankens hela ställning vid slutet af realisationsåren 1778 och i8o3, Riksdägsåret 1823, 1827 och förslagsvis för 1828, utvisande, huru nära alla förhållanden voro till förmån för den närvarande tiden.
Hvad anginge det ifrågaställda bidraget från Handelsoch Sjöfarts-fonden, så hade Rikets Ständer uti den underdåniga skrifveisen år 1854 antydt lämpligheten att ett sådant för den föreslagna pensionsinrättningen anvisades : och Kommerskollegium hade uti sitt underdåniga utlåtande i ämnet jemväl tillstyrkt att, såvida handelsoch sjöfarts-fondens tillgångar sådant medgåfve, ett årligt anslag, till beloppet motsvarande hvad för samina år i ersättning för föringsmedel utginge, måtte af nämnde fond anordnas ”till förstärkning af sjömanshusens pensionsoch understödsfonder”. Med afseende härå och då genom ifrågavarande pensionsanstalt befälhafvare och manskap å Svenska handelsfartyg vunne säkerhet att, när, efter en längre tids verksamhet i fosterlandets tjenst, ålderdomens bräckligheter manade dem till öfvergifvande af sjömansyrket, erhålla en åtminstone emot de oundgängligaste behofven svarande lifstidspension; då vidare genom den egentliga pensioneringens frånskiljande från sjömanshusen dessa sednares nu strängt anlitade gratial-och understödsfonder för bispringande af sjömän, hvilka genom inträffad olyckshändelse eller annorledes i förtid blifvit satte ur stånd att utöfva sin tjenst, äfvensom af sjömäns behöfvande enkor och oförsörjda barn, blefve för det dermed afsedda ändamålet i samma mån mera tillräckliga; då dessa förhållanden antagligen måste icke obetydligt inverka ej blott till undanrödjande af dugliga personers betänklighet mot inträde i det äfventyrliga sjömansyrket, utan äfven till förekommande af Svenska sjömäns rymning på utländsk ort, der en större vinst för ögonblicket möjligen lockade dem att öfvergifva sin antagna tjenst; och då pensionsinrättningen sålunda kraftigt måste, befrämja den för landet vigtiga och naturliga sjöfartsnäringen, ansåge Kongl. Majit att, för vinnande af ett så magtpåliggande ändamål, ett lämpligt bidrag borde från handelsoch sjöfarts-fonden utgå, hvilket bidrag kunde bestämmas till hälften af hvad för den ifrågavarande pensionsanstalten utom föringsmedlen erfordras, eller till 25,000 R:dr årligen.
Om tillstånd för Norrvikens Fögderies innevånare, att aflemna deras Kronooch AfradsTior.de 6:0 Om afskaffande af den hittills nyttjade Titulatur i allmänna Skrifter och Handlingar. 7:0 Angående Skjutspenningar och Tracfamente för Ledamöter i CompromissRätter uti Bevillnings-mål. 8:0 Beträffande medel till befrämjande af större sundhet i Städerna. 9:0 Angående fördelningen af de SoldatRotarna beviljade vacancer. 10:0 Om en Fyrbåks inrättande på ön Gottlands östra kust. Den 15 Juni. 293 Upplästes ExpeditionsUtskottefs förslag till underdånig Skrifvelse till Kongl. Majit , angående lösen af ProtocollsUtdrag vid HäradsRätterna, hvarvid Herr Strålei Nils Wilhelm, yttrade: Det nu upplästa -föislag till underdånig Skrifvelse till Kongl. Maj:t, rörande lösen för ProtocollsUtdrag vid HäradsRätterna uti nedlagda och förfallna .»'tål samt rörande Boupp. teckningars uppvisande, är af ExpeditionsUtskottet förlättadt i enlighet med Lagutskottet* Betänkande, som af samtliga RiksStånden blifvit bifalletj men Utskottets Ledamöter hafva icke kunnat undgå att fästa uppmärksamhet dervid, att de, rörande afgifterna vid Bouppteckningars uppvisande, uti Betänkandet nyttjade och följaktligen'äfven uti förslaget till Expeditionen influtna uttryck innefatta den mening, att Riksens Ständer skulle hos Kongl. Majit anhålla, att till allmän kännedom måtte lemnäs hvad som finnes stadgadt uti en utfärdad och allmänt kungjord författning, och detta torde hvarken vara behöfligt eller lämpligt. Betänkandet innehåller nemligen ett upprepande af hvad Författningarne stadga, att vid Bouppteckningars ingifvande till Domstolen, en inregistrerings-afgift derföre bör erläggas, och derefter hemställes , att underdånig anhållan måtte göras, att detta förhållande måtte blifva till allmän kännedom iemnadt. Som likväl de åberopade
Om än antagliga förklaringar skulle kunna lemnäs för det anmärkningsvärda förfarandet att föranleda anslag för utförande af planer, som sedermera icke blifvit fullföljda, så synas dock synnerliga anledningar förekomma, att innan omedelbart bifall lemnäs till utförande af nya och förändrade förslag, åsyftande utgifter till belopp af mera än en million, påkalla en särskild och mångsidig pröfning af samma förslag, hvilket, så vidt kandliugarne visa, icke varit underkastadt någon särskild granskning, motsvarande den, som vid anskaffande äfven af mindre dyrbar krigsmateriel anordnas; och då dessutom vigten af befästningarne vid Carlskrona till stor del beror på de förfoganden, som framdeles kunna vidtagas med afseende på antalet och beskaffenheten af de fartyg, som der skola uppläggas, på omfånget af de förråd, som der böra vara att tillgå, samt på de utvägar, som kunna erbjuda sig att i andra hamnar verkställa nödiga reparationer, synes några nya befästningar icke böra påbörjas förr, än behofvet och lämpligheten deraf undergått en alla nyssnämnda och dylika omständigheter omfattande pröfning; hvadan Utskottet hemställer, att Kongl. Maj:ts nådiga framställning om anslag till verket å Dynan icke må af Rikets Ständer bifallas. b) Till försänkningar i stora inloppet 100,000 Riksdaler. På enahanda grund, som i föregående mom. blifvit åberopad, tillstyrker Utskottet, att ej heller det till försänkningar i stora inloppet begärda anslag må af Rikets Ständer beviljas. Stats-Utskottets Utlåtande N:o 51. 35 c) Till Skansen å vestra Hästholmen 60,000 Rdr. Till påbörjande af detta arbete hafva Rikets Ständer redan beviljat medel, i det de vid sistförflutna riksdag dertill anvisade 150,000 R:dr. Konstnaden för arbetet beräknades då till 300,000 R:dr, med afseende på en byggnadstid af tre år; men då densamma blifvit förlängd till dubbelt, erfordras, efter hvad Statsrådsprotokollet gifver vid banden, ytterligare 18,000 R:dr för att färdiggöra detta verk.
Att dagens egentliga festföremål, konungen, ofta blef ihågkommen i stycket, faller af sig sjelft. Det åldriga diamantbrudparet hade ju gift sig på samma dag, som konung Oscar föddes. Diamantbrudgummen hade fått en präktig representant i hr Knut Almlöf, hvilken ock till slut på ett värdigt sätt tolkade de närvarandes känslor för konungen i ett längre varmhjertadt qväde, som afslutade pjesen. Till sist gick förhänget i fonden åt sidan, och här fick man skåda konung Oscars staty i brons, omgifven af genier. Det hela var synnerligen anslå- ende. Härmed slutade den ståtliga festrepresentationen. Flere konserter förestå under de närmaste dagarne. Sålunda gifver Musikföreningen lördagen i denna vecka en festkonsert å k. operan med benäget biträde af fru Edling, fröken Klemming, hrr Lundqvist och Strömberg samt hofkapellet. Biljetter säljas i operans förköpsbyrå. Filharmoniska sällskapet gifver nästkommande tisdag sin andra abonnementskonsert, hvarvid kommer att uppföras » Herr Hjalmar och skön Ingrid », dikt af Oscar Fredrik med musik af Ivar Hallström, samt visor i folkton af August Söderman. Ett par andra med stort intresse motsedda konserter bli de tvänne, som komma att gifvas af pianisten Alfred Griinfeld och violoncellisten Heinrich Griinfeld. Båda äro synnerligen framstående hvar på sitt instrument; ja, hr Alfred Griinfeld anses af många vara en andra Rubinstein. Den första konserten gifves den 31 dennes, den följande den 2 februari. Biljetter till dessa konserter säljas i Abr. Lundquists välkända hofmusikhandel. Den 23 jan. Om hvarje abonnent värfvar en ny prenumerant å Idun, fördubblas tidningens upplaga, och det blir för Red. möjligt att dess förr utvidga tidningen. | r " \ I I I U U (VI IN tiil billigaste pris och på bästa sätt utför alia möjliga uppdrag till tjenst för Iduns ärade läsarinnor. E n radikalkur. Novell Elin Ameen. ridfull och stilla låg den lilla staden der, rundt om kransad af grönklädda höjder, och med stränderna sköljda af Mälarens blå vatten.
Frill. Cederström befarar, att om ordet ”gemensamt” inflickas, skola R. St. dymedelst återkalla hvad de en gång i denna fråga beslutif. Men om man borttager ordet, skall deremot, å den andra sidan, kunna sägas, det vara fara värdi att Ständerna derige - 14 Den 25 Oktober. nora återkalla eller åtminstone icke bekräfta hvad de, vid 1848 års Riksdag, beslölo och Konungen då godkände. Men, hvarföre tvistar raan nu om ett ord, af sådan beskaffenhet som detta? Frih. Cederström yttrar, att man icke må binda händerna på den andra statsmakten. Hvad vill delta säga? Från utöfningen af någon Konungen tillkommande majeslätsrättighet varder han icke hindrad, derigenom att Ständerna vidblifva ett beslut, som han förut gillat. Men grundskälet, hvarföre man ömsesidigt är så nogräknad om ett litet ord, är att man fruktar å ena sidan, att de, sorn i skolfrågan vilja gå baklänges, skola göra det så fort och så mycket de kunna, och å andra sidan, att de, som vilja gå framåt, skola "öra likaledes. För min del tror jag, att om de, som vilja gå baklänges, få öfverhallen, så lära de icke låta sig hindras af den lilla förhuggning, hvilken ordet ”gemensamt” utgör. På samma sätt skola ej heller de andra se sig genom detta ord motade att gå framåt. Jag får fördenskull för min del förklara, att jag anser del likgiltigt, antingen ordet står der eller icke; men jag finner Utsk. hafva förfarit rätt, som föreslagit dess inflickande, och får derföre förklara, det jag röstar för dess förslag och således med dem, som försvarat detsamma. Hr Gr. o. Landtnäs härefter först till bifall å Ulsk:s nu gjorda tillstyrkande och sedermera till afslag derå, samt vidblifvande af R. o. Adis förut i ämnet fattade beslut, framställde propos:r besvarades med blandade Ja och Nej; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, ånyo hemställde om R. o. Ad. behagade bifalla hvad Utsk. nu tillstyrkt, samt sedan svaren härvid utfallit med starka
M:ts Ofver-lntendents-embete hos E. K. M:t i underdånighet väckt fråga om afyttrande af det Kronan tillhöriga så kallade material-huset N:o 274 i nämnde stads vestra qvarter, samt använ - Expeditions-Vlslcoltets Förslag lill underd. Skrifvelse, N:o 43. 63 dande af den för samma byggnad erhällande köpeskillingen, hvilken ansetts kunna beräknas till omkring 3,000 R:dr, såsom bidrag till kostnaden för berörda reparationer och förändringar, oell då numera, efter det en af E. K. M:t i Nåder anbefalld tillbyggnad af Landtstats-embetshuset i Calmar blifvit fullbordad, erforderligt utrymme derstädes erhållits lör Läns-arkivel och Provins-Landtmäteri-kontoret, hvilka förut varit inrymda uti det så kallade material-huset, harE. K. M:t behagat, uti atlåten Nådig Proposition, föreslå Rikets Ständer, att sistnämnda byggnad, såsom icke vidare för Kronan behöflig, mätte få lill den mestbjudande försäljas och den derför inflytande köpeskillingen till anslaget för underhåll af Kronans hus och byggnader i landsorten ingå; och hafva, på grund af hvad i den Nådiga Propositionen blifvit anfördt, Rikets Stäuder funnit skäligt lemna bifall till hvad E. K. AI:t sålunda i Nåder föreslagit. Hvilket. Rikets Ständer få härigenom hos E. K. M:t i underdånighet anmäla.' Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 22 April 1854. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 21 April 1854. Preste-Ståndet den 22 Borgare-Ståndet den 22 Bonde-Ståndet den 22 Rikets Stunders underdåniga Skrifvelse, angående förmedling Jör lägenheter å förra Kronoparken Strandskogen pä Öland. (Stats-Utskottets Utlåtande, N:ris 20 och 83.) S. A. K. E. K.
Det innehåller nämligen erbjudande om en mycket stor donation till denna konstanstalt med villkor att i densamma, under peristylen, uppställes en staty af hr Mounet-Sully vid sidan af dem, som redan befinna sig der, Talma, m:lle Rachel och m:lle Mars. Det berättas att teaterns styrande komilé med hr Clarétie i spetsen råkat i valet och kvalet på det obeha^ligate sätt genom detta anbud. Ä ena sidan skulle donationen (och jag upprepar, att den lär vara högst betydlig) vara mycket angenäm att mottaga, men å den andra måste det för hr Mounet-Sullys kamrater bli mer än retfullt att få se denne ännu i lefvande lifvet » statyerad », där de dagligen och stundeligen måste passera förbi honom. Han borde väl åtminstone kunna vänta med odödligheten, till dess att han vore död, tycka de med rätta. Huru saken skall afgöras, har jag mig ej bekant, ty ännu har intet svar ingått från komitén. Men orsaken hvarför jag fästat uppmärksamheten vid denna sak är, att det synes mig ligga däruti elt frö till redande af vår egen kungliga teaters mycket intrasslade och ledsamma affärer. Hvad en enda fransk dam kan bestå i peuningväg det måtte väl kunna åstadkommas genom summan af samtliga hr Ödmanns beundrarinnor. Se så, ett raskt initiativ och ett dito i portmonnäen, och millionen bör snart kunna ligga färdig! Bildhuggaren får 2 5, 0 0 0; de öfriga 9 7 5, 0 0 0 gå till teaterpersonalens löner, och jag svär på, att ingen enda af kamraterna skall kasta någon afundens skugga öfver » den störste sångarns bild som norden bär » — det stod ju något sådant på en af kransarna i höstas. Han skulle till och med säkert få trona ensam, om så skulle vara, under peristylen eller uppe på taket eller hvar som helst. * * * Apropos ensam.
Detta har t. o. m. Utsk. i sitt Betänk, erkänt, och då ser jag icke hvarföre ej en annan kan ega både anledn. och rättighet att hysa samma åsigter. Det enda skäl, Gr. Gyldenstolpe anfört, sora kan anses ega någon giltighet, är det, att de ifrågavar:de längderna skulle komma att blifva ganska vidlyftiga; men i händelse tryckningen blott inskränktes till de närings-idkande och tjenstemanna-klasserna, föreställer jag mig att i de flesta städer antalet icke skulle blifva sä stort, att icke det korrektiv, som denna tryckning medförde, skulle återgälda den kostnad, hvilken Staten nedlade derpå. Gr. Ugglas har i det omdöme jag fällt ang:de skandal-pressen, sökt finna ett skäl emot mig, men ingalunda för mig, när han säger, att jag skulle hafva yttrat, det ingen fruktar för denna press. Mina ord voro icke sådana; jag förklarade, det min öfvertygelse vore att inom detta hus ingen funnes, som behöfde hysa en sådan fruktan, enär jag anser hvarje ledamot härstädes sä qvalificerad, alt han hvarken som taxeringsman eller i någon annan befattning annorlunda sig förhåller, än att hans handlingar kunna framläggas för offentligheten. Det är endast den, sorn handlar i mörkret, sorn, så att säga dagtingar med sitt samvete, som behöfver frukta för pressen, eller derföre att hans handlingar skola komma till allmänhetens kännedom. Och finnas taxeringsman, som i detta fall hysa fruktan, så äro de sjelfva dertill skulden genom sina handlingar, hvilka då äfven förtjena allt det klander, som dessa på ett eller annat sätt kunna få upbära. Hr Bildt, Knut: Ehuru jag anser Hr von Hartmansdorffs förslag innebära många svårigheter att kunna verkställas, tror jag likväl att det skulle blifva en ganska verksam kontroll på Taxerings-komitéerna, hvilka genom de ifrågavar:de handlingarnes offentliggörande skulle blifva mera upmärksamme än hittills, på ett noggrannt iakttagande af sina skyldigheter. Jag tror äfven, att detta förelag skulle för de skattdragande kunna blifva af nytta, och jag inser ej, hvarföre icke offentligheten i detta fall skulle vara lika gagnelig som i många andra.
Rörer förslaget någon Länets allmänna angelägenhet, och Ilärads-Nämnd detsamma tillstyrkt, kalle Landsh.-Emb. öfrige HäradsNämnder uti länet att sammanträda till frågans granskning, och meddela dem alla lill frågan hörande handlingar. 6 §• Har Härads-Nämnd af Landsh.-Emb. blifvit kallad att sammanträda vare Ordf:den uti Sockenstämman pligtig, att minst en Månad före den dag som till sammanträdet utsatt är Sockenstämma pålysa för att val af Deputerade förrätta, och skall uti pålysningen utsättas, så väl det antal Deputerade, som enl. 2 Art. 3 §, skall utses, som ock det ämne, hvilket blifver föremål för Nämndens öfverläggning. 7 §• Öfverklagas valet, hvilket klagomål sednast inom 2:ne dagar efter valförrättningen bör ske, vare Ordf:den skyldig, att inom 24 timmar, af honom undertecknadt prot. öfver valet, till den klagande aflemna. Denne äger sedan, att detta prot. jemte sina besvär, inom 8 dagars lid, till K.. Befhrde insända, hvilken inom kortaste möjliga tid förklaring skall infordra, och inom 2:ne dagar efter inhändigandet derutaf sitt utslag afkunna. Öfver K. Befhtdes utslag åge klagan ej rum. 8 §. Afskrift utaf vid valet förd t prot. af Ordhden och 2:ne af Sockenstämmans ledamöter underskrifvet, skall hvar och en till Deputerad vald öfverlemnas, och vare denne skyldig, att -vid sitt inträde uti Nämnden detta prot. till Nämndens Ordf:de aflemna. 5* 68 Den 23 December e. in. 9 §. Ingen lill Deputerad vald må sig delta förtroende afsäga, så vida lian ej fyllt 60 år, eller laga hinder kan anföra, hvilkets giltighet Sockenstämman äger pröfva. 10 §. Blifver någon utskyld, vare sig uti penningar eller natura prestationer al Härads-Nämnd Socken pålagd, ulan att Nämnden fördelning af denna utskyld fastställt, lillkomme sådan fördelning Sockenstämman.