Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dem, f>vilfa fpanmålen cmottagit, h^arviD äfvenlebeS inga forDringé-anfpråf emot £3orgeömännen eller Dem, forn betalning&anfvaret ftg ifläbt, böra ifråga!omma; Dorf meD iafttaganDe att, på fatt genom ^ongl. brefvet Den 15 december 1834 är voorDet fiaDgaDt, ©älDenärernaé fa fia egenDom, belföfliga bohagsting, fläbeSperfeblar, för jorDbrufet erfovDcrliga frcatur od) åferbrufSvebjfap famt nöDig faD till utfäDe icfe få i mat tagaS; böranDe feDermera De iblanD ftflom* förmalDa forDringar, för ^milfaé gälDanDe tillgång ()oö ©älDenären bevisligen fafnaS, äfvenleDeS i behörig orDntng, få fort jfe fan, till afdrifning beforDraö; Dorf att Detta beflut icfe må föranleDa någon rubbning af F>ittillö utaf ^ongl. SDlaft i nåDer meDDelaDe föreffrifter, i affeenDe på bilDanDet af en grunbfonD för ©ocfne 24- 3emte Det ^i antagit ett af ^ongl. €SNaj:t till £>fi i nåDer öfverlemnabt ^örflag till np 3nqr>ar terings'-DrDning för ©täDerna i Ntfet, utom ©toefholm, håfve *2Bi å £KifS
Vid detta Betänkande, sora från Högloft. Ridderskapet och Adeln blifvit återremitteradt, hafva Herrar Grefve Horn, Friherre Ehrenborgh, och Emil von Troil anmärkt och yrkat, att en grundligare undersökning borde företagas till utredande af förhållandet med ifrågavarande tiondeanslag, och att Utskottet borde föreslå en säker utväg hvarigenom detta ändamål kunde vinnas. Men som, enligt till Utskottet ankomne ProtocollsUtdrag, Betänkandet blifvit bifallet af Presteoch Bonde-Stånden den 25 och af Borgare-Ståndet den 28 sistlidne April, finnér Utskottet denna fråga, till följd af 75 §. Riksdags-Ordningen, vara afgjord, och anser således densamma icke kunna blifva föremål för någon vidare åtgärd af Utskottet. Ankom till Exp.-Utsk, cl, 23 Junii. Betänkande, i anledning af väckt fråga om anställande af en undersökning, till utrönande af det mest lämpliga sätt för allmänna landsvägarnes förbättrande. Uti ett till Höglofl. Ridderskapet och Adeln ingifvet Memorial, som blifvit till Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottet remitleradt, har Hr Dalman, Wilhelm Fredric, — under anförande af de stora olägenheter, sorn tillskyndas den inre trafiken derigenom, att landsvägarne inom Riket, ehuru i allmänhet väl underhållna, likväl från början blifvit så illa anlagda, att man oftast finnér branta backar på ställen, hvarest jemn väg lätteligen kunnat vinnas, samt att man likaledes på slättland ser vägen slingra sig i'mångfaldiga krökningar, och upptaga vida större längd, än som skulle vara fallet Allm. Besvärsoch Oeconomie-Utskottets Utlåtande JS:o go. 3 om den blifvit anlagd i rak linea, — föreslagit, det Rikets Höglofl. Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet begära, att en undersökning måtte anställas, till utrönande af det mest lämpliga sätt för afhjelpande af dessa olägenheter.
Sålunda lemna t. ex. räkenskaperna för Stockholms skola icke upplysning om orsaken dertill, att värdet å inventarier, som år 1853 utbalanserades med 10,757 R:dr 41 sk. 4 rst., blifvit år 1854 inbalanseradt med ett belopp af 10,798 R:dr 45 sk. 4 rst. Uti räkenskaperna för Malmö skola är inventarie-värdet, som år 1853 utfördes med 4,079 R:dr 21 sk. 6 rst., år 1854 inbalanseradt med 4,083 R:dr 16 sk. 2 rst. och^ samma år utfördt med 4,076 R:dr 37 sk. 6 rst., men år 1855 inbalanseradt med 4,075 R:dr 45 sk. 6 rst.; hvarjemte vid samma skolas räkenskaper förekommer, att till utbalanserade kontanta behållningen vid 1853 års slut 362 R:dr 4 sk. och vid 1854 års utgång 398 R:dr 44 sk. blifvit uti nästföljande årens ingående balans tillagde Bilaga Litt. L till 1857 års Revisions-berätlelse, angående Stats-verket, sid. 125. Tjenstemanna-fonden, Allmänna Enkeoch pupill-fonden. Enskilda Enkeoch pupill-fonden. Gåfva af en gammal tjensteman. Götha Hofrätts pensions-fond. Wimmerstedtska Testamentsfonden. Langska Testaments-fonden. •ebet. Balans från föregående år: Tillgångar... Balans till påföljande år: Credit. i Balans från föregående år: Skuld j . 830: 30. 830: 30. S Utgifter: Pensioner och begrafningshjelp Götheborgs skolas räkenskaper upptaga 1854 års utgående balans å inventarier till 5,542 R:dr 19 sk. 2 rst., men ingående balansen å inventarier för år 1855 till 5,546 R:dr 19 sk. 2 rst. Civil-statens Pensions-inrättning*.
Jag vill ingalunda bestrida, att ju icke totalitet en af BorgareSt:s ledamöter i vissa städer kan vara talrikare än hvar och en af de öfrige klassernes, men detta kan väl icke förhindra, att man ju äfven bör hafva ett tillbörligt antal representanter af det motsatta intresset, som, enl. hvad förut blifvit antydt, visat sig vara öfverensstämmande med det helas, eller landels, hvarföre jag anser Utsk:s syllogism hafva varit oriktig. Denna BorgareShs rättighet, att i Taxerings-Komitéerna hafva ett större antal ledamöter än städernas öfrige ledamöter, synes mig i visst afseende hafva ett mycket starkt tycke med den Institution frän fordna tider, hvilken medgaf rättighet åt B. o. Ad., att uti Utsk:n vara represenleradt af ett dubbelt antal ledamöter emot de öfriga Stånden. Man vet huru mycket motstånd detta på sin tid väckte, ehuru man dä, såsom åtminstone något skäl dertill, kunde anföra det förhållande, att II. o. Ad. då fattade sina beslut klassvis, och att detta Ständ, ehuru på ett rum församladt till öfverläggning, likväl egentligen bestod af 3:ne serskildta beslutande Stånd, dock icke så, att dessa 3 Ständ hade mera inflytande på det hela, än nu, nemi. såsom elt Stånd af de fyra, i hvilket sednare hänseende förhållandet åter är så till vida olika, att i TaxeringsKomitéerna, der omröstningar ej ske klassvis, ledamöterna följaktligen utöfva ett mera direkt inflytande på det hela i afseende pä beskattningen. Då jag förmodar att återremiss af den 89:de §:n lärer af andra ledamöter yrkas, hemställer jag vördsamt huruvida icke samma åtgärd borde i afseende på den 88:de §:n vidlagas.
Härtill kunna väsendtligen räknas: att kreaturens mängd icke blifvit afpassad efter fodertillgången; att mera afseende fästats å djurens antal, än å deras beskaffenhet; att fodertillgången icke genom betesmarkens och ängarnes bättre skötsel och, der så ske kunnat, genom en utvidgad odling af gräs, skidväxter och rotfrukter blifvit ökad i förhållande till kreaturens mängd; att tillräcklig omsorg icke blifvit fästad å valet af afvelsdjur; och att kreaturens skötsel B Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 46. blifvit vanvårdad. Dessa omständigheter, synnerligast den sista, torde äfven vara orsak dertill att någon inhemsk constant boskapsrace, om än försök lill bildandet deraf varit gjordt, egentligen ej finnes. Då det icke lärer kunna bestridas, att boskapsskötselns bedrifvand* på ett mera ändamålsenligt sätt både bör och kan verkställas, så uppstår fråga, huru härmed skall tillgå. Utskotten anse den inhemska boskapens förbättrande och utbildande till god race böra utgöra början, och hufvudsakligaste medlet för en sådan förädling vara utländska afvelsdjurs införskritvande; men, på det att denna åtgärd må blifva så verksam som behofvet påkallar, bör den icke vidtagas i alltför liten scala elier för ensidigt. Öfverlemnas den uteslutande åt den enskilda omtankan, så måste den, enligt privat-företags natur, och, i följd af de ringare medel, som hos en enskild kunna påräknas, vara alltför inskränkt i sina verkningar,osäker till varaktigheten och således icke utöfva något stort eller allmänt inflytande på boskapsafvelns förbättrande. Försök, som lemna hopp om fördelaktigare resultat, hafva visserligen i detta hänseende af enskilde egendomsegare blifvit gjorde, medelst införskrifning af hornboskap utaf
Vid ett flycktigt betracktande af ummet kunde man lätt falla på den tankan, att der Lagen förklarat någon viss del af Egendomen för ena Makans enskilda tillhörighet, och uteslutit den andre från giftorätt deri, skulle en af Lagen sålunda redan befästad egande rätt icke tarfva vidare bevakning, eller kunna utan uttryckligt bifall öfvergå till annan, saint att i följe häraf Borgenärerne , så vida de tilltrodde sig anspråk på betalningen utan Makans enskilda Egendom, sjelfve borde uppträda såsom kärande, utan att det tillhörde egaren, att försvara en ännu icke ifråga satt rättighet. Till stöd för en motsatt mening gifves likväl öfvervägande skäl. Ått Egendomen i ett Bo ar rätteligen att anse för gemensam, intilldess Domaren, efter urskiljning af den ena eller andra Makans rätt, pröfvat, hvad sorn utgör samfälligheten eller består af enskild Egendom. Äfven det som efter Lag eller förord tillhör endera Makan kan, i kraft af särskildt åtagne ansvarigheter till större eller mindre del gå i mät för den, andras enskilda 926 LagUtsksttets BetHttknndett. eller Boets samfälda skuld, och den gäld som i äktenskapet göres > vidhäftar dessutom både Makarnes enskilda arfvejord och Odal fasta å Landet efter det i 11 Gap. 3, Gifterm.Balken utstakade förhållande» Om åt endera Makan lemnades rätt, alt eftér eget godtycko undantaga hvad den lunde anse sig tillhöra, skulle nästan alltid en särskild Rättegång deraf föranledas, som för Boreenärerne beredde osäkerhet O. och uppehåll i deras rätt, att efter Boets beskaflenhet och tillgångar njuta skyndsam betalning, hvaremot otvifvelagtigt är, att urskiljningen och pröfriingen i desse delar lämpligast verkställas i sammanhang med CoilcoursRättegången der alla, hvilkas ratt derunder beror, är o på en gång framkallade att deras anspråk utföra. För Öfrig må i anledning häraf anmärkas, att rättigheter i allmänhet kunna förloras, antingen genom frivilligt niedgifvande eller genom underlåtenhet af formaliteter, dem Lagen för allmän ordning och säkerhet stadgat: att sålunda enligt 11 Cap. 8 §.
Fransmännen sjelfva äro högst missnöjda med det sätt, hvarpå konskriberingen sker; der upgöres äfven legningsaffärer individerna emellan. Att legningsbyråer besörja legningen, förbättrar icke saken, ' utan förefinnas samma olägenheter der som boss oss. I Österrike, som år 1848 organiserade hela sin armé efter könskriptionssystemet, är hvarje utskrifvet! karl förbunden att tjena i Sår. Den som icke vill underkasta sig denna utskrifning, blifver derifrån befriad, så vida han erlägger en summa af 600 Floriner, motsvarande 750 R:dr b:ko Svenskt mynt. Denna summa erlägges till kommunal-Styrelsen i den ort, der den konskriptionsskyldige är bosatt, och sedermera föranstaltar denna Styrelse om penningarnes öfverlemnande till Chefen för det reg:te, till hvars uprättande orten bidrager, och Reg.-Chefen går i författning om annan karls anskaffande i den befriades ställe. Den som redan tjenat sina 8 år, anvärfvas ofta af Reg:ts-Chefen, för att tjena ännu ytterligare 8 år (för den befriade konskriptionsskyldig?); han erhåller då några Kreuzers tillökning i det dagliga gaget, och då han sålunda tjenat sammanlagdt 18 år, får han pension vid afskedstagande!. Jag tror att det icke skulle vara omöjligt att ordna legorätten hos oss på ungefärligen samma sätt som i Österrike, eller åtminstone sålunda, att den direkta upgörningen emellan den legande och den legda undvekes. Derföre är jag motionären tacksam för hans 46 Den 4 Januari f. m. förslag och önskar att det måtte erhålla det afseende, som detsamma onekligen förtjenar. Hr Brakel, Mauritz Gustaf: Som Frih. Leijonhufvud genom tjenstgöring är förhindrad att här vara tillstädes och således icke kan bemöta de anmärkn:r, som Hr Bildt gjort emot ingressen af hans motion, vill jag försöka att dessa anmärkn:r till besvarande uptaga. Uti det plenum, hvarunder Frih.
Om saken icke är så utredd, att Ståndet kan genast deröfver besluta, hvilket jag tror vara bäst, synes mig rättast att återremittera Betänk. Skulle, såsom Hr von Troil förmodar, PresteSt. antaga Utsk:s inbjudning, så blir saken derigenom afgjord och vi slippa att tvista här. Gr. Gyldenstolpe: I samma ändamål som Hr von Hart mansdorff nyss upgifvit, anhåller jag, att denna punkt måtte få hvila på bordet. Häruti hördes flera ledamöter instämma. Frih. Åkerhjelm: Sedan den siste talaren begärt denne punkt på bordet, har jag intet att yttra. Jag hade ämnat att besvara de anmärkn:r, som blifvit gjorda, hvilket jag emedlertid i korthet vill göra, för att försvara Utsk:s förslag. Både Gr. Gyldenstolpe och Hr von Hartmansdorff hafva erkänt, att Borgareoch BondeSt.m vilja gifva 3,000 R:dr för en gång, roen PresteSt. har deremot beviljat 1,000 R:dr årligen under nästa statsregleringsperiod och med vissa vilkor. Således två olika beslut, hvartill kommer det 3:dje eller R. o. Ad:s beslut, att icke bevilja något anslag. Alltså finnas tre olika beslut, hvarom votering bör anställas, och jag tror icke, att något af dessa beslut bör undandragas votering i Förstärkt StatsUtsk. Hr Gr. o. Landtm, förklarade att förevar:de fråga, enl. derom gjord begäran, komme att ytterligare hvila på bordet. Föredrogos och biföllos Allm. Besv. o. Ekon.Utsk:s d. 30 sisth Aug. på bordel lagda Betäukm: JVi 121, i anledn. af väckt motion om tillförordnande af en Sundhels-Kommission m. m.; samt M 122, i anledn. af väckt motion om lärarnes vid Elementar-läroverkeu pensionering.
— Bidrag af allmänna medel å 8000 r:dr per Paket 48000: — 56133 181920 24 Öfverskott 40 proc. af kapaciteten gör 107136: — Bidrag af allmänna medel ä 8000 48000: — 38349 155136 24 Öfverskott Till Rio-Janeiro 4 Paketer afgående hvarannan månad eller med 60 dagars mellantider. Fyra Paketer kosta ärligen i underhåll 82914: — Kapplaken till Besättningarne 4440: — Kommissions-arfvoden 1000 r:dr per Paket 4000: — 100 proc. af 4 Paketers kapacitet med full last 105120: — Bidrag af allmänna medel å 8000 r:dr . 32000: — 45766 116096 Öfverskott 24742 Den 30 December f. m. 303 00 proc. af kapaciteten gör 63072: — Bidrag af allmänna medel å 8000 r:dr . 32000: — Banco. 95072 Öfverskott Man finnér af kalkylen att som väglängden gör att ett snällseglande fartyg ej kan göra mer än 3:ne fragter per år och ej mera än fyra fartyg böra antagas fä tillfälle till god verksamhet, behöfs dock för en längre tid ett årligt större Statsbidrag för Paketfartens underhåll. Till s.Hexandria 6 pakeler afgående en gång i månaden, angörande Malta på utoch hemgående. Sex Paketer kosta årligen i underhåll tillsammans 124308: — Kapplaken till besättningarna 13260: — Kommissions-arfvoden å 1000 r:dr 6000: — 100 proc. af kapaciteten, full last gör 265596: — Bidrag af allmänna medel 36000: — 157968 248476 Öfverskott 60 proc. af kapaciteten gör 159357:
Jag har redan haft tillfälle antyda, huru länge och ofta detla behof varit insett och gifvit sig tillkänna ulan att man likväl hitintills lyckats afhjelpa detsamma. De mångfaldiga förslag till grundräntornas förenkling, som under olika tider blifvit framställda, hafva emellertid alla, med ganska få undantag, såsom medel dertill antagit: antingen att efter någon viss förvandlingsgrund fastställa räntan till ett bestämdt, oföränderligt penningebelopp, eller ock, att på ett eller annat vis omsätta en räntepersedel till en annan, hvarigenom dessa persedlar kunde reduceras till några få, hvilka sedan fortfarande skulle lösas efter markegång. Mellan dessa två alternativer, eller begge gemensamt, omvexla nästan uteslutande alla de gjorda förslagen. Äfven uti det af särskilda lvommitterade år 1847 afgifna betänkande äro begge dessa methoder uppgifna sålunda: att för den händelse Kongl. Maj:t ej skulle finna lämpligt föreslå alla skatters bestämmande i en fix penningeränta, det sednare alternativet, eller utbyte af de många räntepersedlarne mot ett mindre antal då måtte antagas. Mot båda dessa utvägar att tillvägabringa den nödiga skatteförenklingen hafva likväl anmärkningar blifvit framställda, hvilkas vigt svårligen kan förnekas. För min egen del är jag visserligen, nu såsom förr, af den mening, att skattebidragens bestämmande och utgående i penningar, med hänsigt till enkelhet och reda vid räkenskapsföring och uppbörd har ett obestridligt företräde framför hvarje annan skattemethod: men med afseende å de vigliga betänkligheter, som å andra sidan utan tvifvel kunna uppstå emot att nu på en gång hos oss införa detta nya system, i stället för den gamla nationella grund, hvarpå hela vårt skatteväsende sedan fordna tider hvilar och som så nära sammanhänger med många hos oss egendomliga förhållanden, samt uppå de skäl, hvilka vidare finnas utvecklade i Eders Maj:ts nådiga proposition den 20 December 1847, och som då bestämde Eders Maj:ts beslut att ej godkänna denna utväg till grundräntornas förenkling, anser jag mig icke för närvarande kunna ett dylikt förslag tillstyrka.
Men om R. o. Ad. det oaktadt skulle hysa någon betänklighet alt godkänna den samma, hemställer jag, då tiden, med afseende å Riksdagens snart instundande slut, icke torde medgifva en återremiss, samt då det jemväl är af vigt, att R. o. Ad:s åsigt i denna fråga varder ultalad, 256 Den 3 November f. m. helst Belänk. redan af 2 Ständ blifvit bifallet, att R. o. Ad. måtte, utan all återremittera §:n, falla eli så beskaffadt beslut, som kan anses tillräckligen tydltgt uttrycka den mening, man här afselt. Jag vågar i delta fall och för den händelse att någon eller några ledamöter af Ståndet skulle, i motsats mot mig, anse ett förtydligande af §:n nödvändigt, hemställa om de skulle vilja til! antagande föreslå följande ordalydelse, som icke blifvit af mig på egen hand eller slante pede upgjord, ulan i samråd med män, hvilka ega fullständig kännedom af ifrågavar:de lagförslag. Sednare delen af §:n skulle enl. denna redaktionsförändring komma alt lyda sålunda: ”Inom de sex första månaderna hvarje år skall ock en balansräkning upgöras, utvisande köpmannens tillgångar och gäld vid rörelse-årets slut’''' etc. Derigenom alt ordet ”rörelse-är” här blifvit användt, har man förekommit all tvekan, huruvida delta eller kalender-året vore afsedt, hvilket sednare dock i alla fall kommer ali ligga till grund för bokslutet i afseende på handelsrörelse. Gr. Lagerbjelke: Så vidt man af en hastig upläsning kan fatta, skulle jag anse den af Gr. Sparre föreslagna redaktionsförändi ingen vara ganska tjenlig. Likväl hemsläller jag huruvida, då väsendtliga anmärkmr blifvit gjorde och modifikationer med anledn. deraf föreslagna, det icke vore lämpligast att återremittera §:n till Ulsk., hvilket då komme i tillfälle att taga sä väl de inom BorgareSt. som nu af Gr. Sparre framställda erinringar i öfvervägande. Hr von Hartmansdorff:
Lag samt allmänna Besvärs och Ekonomi Utskottens den 20 dennes på bordet lagde Betänkande; N o Angående Sjölagens granskning m. ni. hvarvid Ståndet, som öfver hvad Utskotten föreslagit, rörande tillförordnande af en Commitée, vill yttra sig, efter det särskildta Utskottets Utlåtande om Styrelseverkens organisation till Riksens Ständer inkommit, fann för godt Betänkandet i öfrigt bifalla. S. D. I anledning af gjorde anmärkningar återremitterades följande Utlåtanden; Statsoch BancoUtskottens N:o 417, Om Lånerätt uti Banken för Allmänna Brandförsäkrings Werket. JVrot. TJtdr. d. 25 Aug. 1823. 79* No 418, Angående Lånebiträde till nya BibliotheksByggnaden vid Upsala Universitet. ]S:o 4*9i Om anstalter till understöd och uppmuntran för Sparbanks inrättningar. Stats, Lag samt Allmänna Besvärs och EkonomiUtskottens; N:o 424, Rörande förändring i närvarande fångförings sätt, m. m. Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottens : N:o 4°5» Om återläggande af Herjeådalen till Gefleborgs och Jemtland till WesterNorrlandsLän. S. D. Wid föredragning af LagUtskottets ytterligare Utlåtande: N:o 143» Angående yrkad ändring i 17 Cap. 2 §. RättegångsBalken och Kongl, förordningen den 28 Junii 1798. rörande Handlandes och Fabriquesidkares rättighet, p 792 Prat.
Likaså förhåller det sig med hvilket annat förslagsanslag som helst, emedan utgiften måste rättas efter de förändringar, som följa af gällande lagars eller bestämda författningars tillämpning. Jag behöfver icke erinra, att förhållandet är enahanda med förslagsanslag till medico-legala besigtningar, till sjukdomars botande och farsoters hämmande m. m. I afseende på behofvet af Cai lskronas befästande är redan så mycket taladt, alt jag icke behöfver ingå i något yttrande derom. Mina värda grannars sakkännedom af skeppsbyggeri och befästningskonst är så ögonskenlig, att jag skulle hafva orätt, örn jag ville mäta mig med dem; men jag anhåller att få göra en practisk anmärkn., hvilken är fattlig för en hvar, som, lika med mig, icke är militär, nemi. att arbetens framskridande, de må vara hvilka som helst, icke beror blott på anslagen, utan fast mera på verkställarne. Troligen har hvarken Svenska flottan eller Sveriges befästningsverk någonsin haft verkställare eller byggnadschefer, som utfört dessa arbeten med mera omtanka och bättre hushållning än de begge personer, som nu stå i spetsen derföre. Hade således R. St. vid denna riksdag velat vara rätt hushållsaktig» , så hade de bort för dessa ändamål, i stället att pruta på anslagen, snarare bevilja större summor än de begärda, på det att dessa sparsamma, nitiska och flärdlösa män måtte kunnat använda dem till Rikets bästa, medan de ännu lefva och hafva krafter dertill. Hr Dalman! Det är i anledn. af hvad Gr.
Justitie-Ombudsmannen har, enligt 96 § Regeringsformen och 63 § Riksdagsordningen till åliggande: “att hafva tillsyn öfver lagarnes efterlefnad af domare och embetsman samt att vid vederbörliga domstolar i laga ordning tilltala dem, som i sina embetens utöfning af väld, mannamån eller annan orsak någon olaglighet begå, eller underlåta att sina embetspligter behörigen fullgöra.“ Detta är hulvudsakliga (öremålet för hans embetsverksamhel, och den utredning öfver lagskipningens tillstånd han har att lill Ständerna vid hvarje riksdag afgifva, bör således icke grunda sig på andra forskningar elier iakttagelser, än sådana som pä här ofvan uppräknade fall hafva afseende. Finner Justitie-Ombudsmannen derutöfver nödigt att gifva Ständerna någon ledning för omdömet om den större eller mindre urskiljningsförmåga, hvarmed lag och författningar vid domstolarne i allmänhet tillämpas, är grunden för ett sådant omdöme att hemta från statistiska uppgifter om antalet och beskaffenheten af de mål, hvaruti ändring i Ofver-och Underrätters domar eller beslut blifvit sökt och vunnen; men ingalunda kan det, efter mitt förmenande, tillkomma Justitie-Ombudsmannen alt offentligen framlägga en på sin individuela uppfattning af lag och rättsbegrepp grundad kritik öfver det sätt, hvarpå dessa blifvit i vissa konkreta fall tillämpade. Ändamålet alt bibringa Rikets Ständer en öfversigt af lagskipningens tillstånd vinnes icke på sådant sätt, med mindre Ständerna anse sig kunna tillmäta Justitie-Ombudsmannen ett större mått af kunskaper, skarpsinnighet och god vilja, än hvarje domare i landet och, bland dem, de män, åt hvilka Konungens domsrätt är uppdragen. I motsatt fall uppstår af detta ofta upprepade klander, mot hvilket, huru grundlöst det än i sjelfva verket må vara, den angripne ej har öppet att sig försvara, ej annat resultat, än att domarens anseende nedsättes i det allmänna omdömet, och nationen intages af misstroende och ovilja icke minst mot de domare, som hafva ali i sista hand skipa rättvisa här i landet.