Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är blott i afseende på första delen af Herr von Ilartmansdorffs motion, eller i afseende å den föreslagna inventeringen af möblerne och liusgeråden å Kongl. Slottet, som jag begärt yttra mig. Jag anser en sådan inventering icke vara passande. Jag är fullkomligt öfvertygad, att all nödig eftersyn och controll i delta afseende eger rum. Men det förundrar mig, att den värde Ledamoten sammanblandat 2:ne olika saker, och underställer om icke de samma böra uti serskildta anföranden åtskiljas. Såväl Herr von Ilartmansdorffs ifrågavarande motion, som Herr Hjertås i an - ioi Den 29 December e. nu. ledning deraf afgifne yttrande, remitterades lill StalsUlskottet. Föredrogs lill remitterande Herr von Hartmunsdorns, Angust, den i5 dennes e. ni. på bordet lagde Motion, om anskaffande af tjenlige oell tillräcklige rum för RiksArchivet. Herr von Schulzenheim, David: I egenskap af Ledamot uti det Styrelseverk, som hitintills haft uppsynen öfver RiksArchivet sig uppdragen, är jag i tillfälle att vitsorda uppgifterne om behofvet af en mera utvidgad och Lämplig local för detta verk. Det har redan blifvit nästan omöjligt, att, som sig bör, uppställa och behörigen ordna de i RiksArchivet nu befindlelige handlingar; men ännu omöjligare skall det blifva att få utrymme för, och kunna sortera de sednare Arens handlingar, som, enligt stadgad ordning, skola från vederbörande Expeditioner dit inlemnas, och hvilka med hvarje Ar tilltaga i beständigt stigande progression. Flere af de rum, der desse Handlingar förvaras, äro dessutom, såsom besvarade af fukt, dertill mindre tjenlig;). Efter dess nu varande organisation, är RiksArchivet egentligen blott ämnadt att emottaga Canzii-Expeditionernes Handlingar, då deremot Rikets Collegier sjelfve skola förvara sina äldre och nyare Handlingar, Den 29 December e. m. 2o5 utan att någon egentelig controll kan äga ruin, huru dermed tillgår.
De Geers motion, så måste man på annat sätt söka bortförklara det förargliga faktum, att det var af landtmannapartiet, som afslaget bereddes, och då ingen annan hjelp stod att få, så målas detta förslag ut såsom illvilligt och knipslugt, att derunder låg förborgad den tanken, att på denna väg tillintetgöra försöken att vinma en utsträckt politisk rösträtt m. m. Vi skola diskutera denna högvig-tiga fråga. ' Från hvem skulle ett dylikt attentat härstamma? Omöjligen från landtmannapartiet, som ju alltid förklarat sig vara en stor vän af det politiska streckets nedflyttning — en sak hvilken den får tro som vill — hvilket parti just skulle genom sitt afslag på friherre De Geers motion i sin storartade välmening hindra, att slut gjordes på försöken att få rösträtten utsträckt, att hindra att genom denna » halfmessyr », som en landtmannapartist var qvick nog att kalla motionen, den stora frågan skulle blifva undanskjuten. Men mot detta svära högst betydligt de beskärraelser, som exeqverades om förhöjningen i kommunalbeskattningen, hvil-ken förhöjning skulle drabba jordegarne såsom följd af bifall till denna förrädiska motion. Det är således| från första kammaren, som det maskerade attentatet kom, men man glömmer bort, att, om första kammaren vill hindra den politiska rösträttens utsträckning, så har den en mycket säkrare utväg att anlita än bevill-ningsstadgan, nämligen genom att helt enkelt afslå alla förelag till censusstreckets nedflyttning, en utväg som för första kammaren har den stora förmånen att icke anvisa en gemensam votering såsom ultima ratio. Första kammaren har hittills aldrig tvekat att på öppna vägar motsätta sig €n dylik förändring af riksdagsordningen, och det är svårt ■att förstå, hvarför den nu mer än förr skulle behöfva anlita krokvägar för detta mål. Nej, det är just icke särdeles «vårt att inse och begripa, att detta tal om de förmenta baktankar, som skulle ligga bakom denna motion, endast varit för landtmannapartiets s. k. liberala gynnare och vänner ett halmstrå, hvarefter de gripit för att om möjligt «öka uppehålla partiets sjunkande liberala prestige.
Denna fråga har dock Gr:n straxt derefter haft godheten besvara, i det han upiyst att vida mer än en menniska, ett helt Riksstånd, varit af samma mening som jag, och funnit samma otydlighet. Då således åtminstone pkiraliteten inom ett Riksstånd hyst en sådan åsigt, så lärer väl ingen kunna bestrida, att detta varit mer än en menniska, och således har Gr:n vederlagt sig sjelf. Genom det förslag, Gr:n framstält till ändring i §:n, erkänner jag att den blir tydlig, och tycker att det aldrig borde vara tillåtet, hvarken för den som har bröstarfvingar eller för den som icke har dem, att bortgifva egendomen till annan än den, som eger bördsrätt till jorden ; ty om det medgifves att bortgifva arfvejord till någon annan, då marn har rättighet att beröfva barnen arfvejord, så kan jag icke finna någon konseqvens i ett sådant stadgande, som förbjuder att gifva bort jorden till hvilken annan som helst, och jag hade minst trott, att det skulle kunna förenas med den liberalitet i afseende på testaments-rätten, som Hr Dalman förfäktar, att testamentsrätten skulle vara olika, om jag bortgifver min egendom otill en Jjusin, eller ora jag bortgifver den till hvem som helst. Almin 17* - 260 Den 2 December. stone kan ett sådant stadgande icke tillfredsställa det begrepp, jag gör mig, beträffande frihet i testaments-rätten. Hvad 2:dra §:n angår, så qvarstår äfven deruti en inkonseqvens, ty deruti borde väl äfven medgifvas rättighet för barn^ att lösa arfvejord, som bortgifves till aflägsnare slägtingar. Således om en far, som har bröstarfvingar, bortgifver hälften af arfvejorden till kusiner, så synes mig som konseqvensen borde fordra, alt bröstarfvingarne ägde rätt att återlösa jorden. På de skäl, jag nu anfört, anser jag detta förslag icke vara så beskaffadt, att det bör af R. o. Ad. bifallas. Frih. Rehbinder: Jag vill endast yttra några ord i anledning af Gr.
Dä jag i Herr Grefwe törners yttrande igenkänner sä mycken modestie, hwilken alla andra wisserligen med mig erkänna, kan jag likwäl ej underläta att anmärka, dck andre än han skulle kunna förtjena ett rättwist tadel, och deraförhällande böra komma till Riksens Ständers kunskap. Som en säs dan anmälan af enskilt Ledamot, hwilken nu yrkas, ej kan äsyfta en anklagelse som af klena kan upptagas, utan klena endast borde tillkomma att denna anmälan lill Iustitiä, Ombudsmannens ätgärd hänwisa, sä finner jag för min del ej nägot wädligt deruti. Herr LkrsnbcrrZ instämde i hwad Grefwe körner hittat, men ansäg klena kunna sä Den 19 October. 440Z notitiam fä bil af anmärkningar gjorda mot StatSRädet, endast de samma ej finge upptagas till öfwerläggning. Grefwe O e ls 6 ar 6 ie: Som jag fattat meningen af Herr käklmaim motion, har icke hans tanke warit att bfwerläggningar öfwer en sädan anmälan skulle i klena äga rum, utan endast att Justi» tiä - Ombudsmannen skulle uppdragas att wid mälet lägga hand. Herr krintslkölst, kaul: För min del förenar jag mig sä mycket häldre med Herr Lieutenant käklman, uti hwad af honom sednast anfört hlifwit, som om, efter hwad ä andra sidan är wordck yrkat, wid, uti Högloft. Constitutions - Utskottet, af nägon dest Ledamot skeende anmärkning ä en eller flere af i fräga warande högre Embetsmäns Embetes-förwaltning Utskottets plurslikets ogillande af en flik anmärkning icke finge af den anmärkande Ledamoten, uti dess Ständ, anmälas» utan wid Utskottets beslut skulle blifwa beroende; sä skulle ock, med detsamma» uti en sä beskaffad fräga, Rikets samtelige Ständers magt och rättighet stanna uti Constitutions-Utskottets händer, och Utskottet sä till sägandes utgöra Riksens Ständer:
I sednare tider hafva på olika trakter af vårt fädernesland blifvit anlagda ångsågar, afsedda alt i stor skala åstadkomma bräder och plankor m. m. Lika glädjande det är att industrien uppsöker och tillgodogör tillgångar, som förut stodo utan värda och utgjorde döda kapitaler, lika sorgligt skulle det vara, om denna industri, för långt drifven, inom en ej långt aflägsen framtid skulle förvandla stora landssträckor till ödemarker, i grund förstöra flera hemman, hvars enda värde ligga i skogen, samt göra det omöjligt eller åtminstone i hög grad försvåra möjligheten att å ett dylikt skoglöst hemman finna en anständig bergning. Och af en sådan fara botas vi snart nog. För att nu endast beröra förhållandet inom min hembygd, Södra Ångermanland, så hafva derstädes under loppet af några få år blifvit uppförda icke mindre än fem dylika skogsfrossare, i trakten af Nyland vid Ångermanelfvens utlopp. Det för dessa sågverk erforderliga belopp timmerstockar anskaffa verkens egare på del sätt, att de dels af hela byalag, dels af enskilde hemmansinnehafvare betinga sig rättigheten att, emot ett visst öfverens kommet pris, få å deras skatte-skogar efter behag hugga och sig lili nytta använda ståndskogen till ett visst (miltal i genom,skäring, för hvarje träd räknadt, hvilket vanligen sättes så iågt, att äfven den omogna skogen tillitas. Åfverkningstiden bestämmes mycket olika, varierande emellan 10 och 50 år. Förledd af den skenbart höga betalningen har mången oförsigtig och oerfaren skattebonde inlåtit sig i dylika affärer, dem lian dock inom kort bittert ångrat, då han fått se sitt förut lugna hemman afklädas dess bästa prydnad, beröfvas dess förnämsta värde. Stundom komma härtill förebråelser af barn och anhöriga för det han genom en långt utsträckt afverkningstid ingripit i efterkommandes fria disposition öfver hemmanet. Efter nämnde tids slut belinnes skogen så hårdt medtagen, alt egaren ofta saknar byggnadsvirke för eget behof.
Icke längre tid, än fem år hafva sedermera förflutit, och man står precist på samma fatala point, exponerad för nya anspråk af CanalDirectionen, som följaktligen på gamla viset uppgjort nja calculer. Redan år 1818, således på åtta år, hade, enligt CanalDirectionens uppgifter två tredjedelar af Canal-arbetet blifvit fullbordade; och då tio år sedermera gått till ända, hade ock den återstående tredjedelen längesedan bort vara färdig, isynnerhet som hvarken penningar eller arbetsmanskap blifvit af Rikets Ständer sparade. Enär nu likväl icke så är, utan ytterligare 845,334 R:dr Banco anses behöflige, samt Directionen icke så alldeles otydligt låtit förstå, Den 26 Mars f. m. 53 att ej eller elen summan lärer blifva den sista, som behöfver nedgräfvas; så saknar jag ord, att uttrycka min förvåning öfver Directionens sätt att uppgöra calculer och förslag. Dock torde det, alt sluta af ante acta, både böra och kunna antagas som säkert, att af Canal-arbetet i denna stund återstår vida mera, än man kan föreställa sig, och att följaktligen Statsbidragen skulle, likasom Canalen, blifva utan ända, om man äfven nu för femte gången skulle sätta tro till CanalDirectionens uppgifter, och således för femte gången låta deraf förleda sig till det femte misstaget. Statens redan gjorde uppoffringar och förluster på Götha Canal belöpa sig till inemot Sex millioner R:dr B:co eller nära den summa, hvartill Allmänna Bevillningen af hela Sveriges Rike för trenne (3) år uppgår. Besinnom detta, mine Herrar, och besinnom tillika, att denna oerhörda summa är fuktad med många millioner tårar af en mängd fattiga skattdragande. Staten har ingen förbindelse att hålla actieägarne skadeslösa, i händelse de skulle något förlora; ty actierne tecknades ovilkorligt och utan något förbehåll, troligen utan ens någon önskan att Staten skulle inblanda sig uti det privata Bolagets så brillant framställda affairer.
Jag känner äfven förhtdet med en annan af våra städer, hvars namn jag dock ej vill nämna, der förut nästan intet bränvin fanns att tillgå, ingen krog eller utskänkningsställe var inrättadt, och der den största frid och ordning till följd häraf ständigt voro rådande. Men nu har man låtit locka sig af den stora förespeglade vinsten; krogar äro anlagda och besökas flitigt, och berusade menniskomassor bölja genom stadens gator, der isynnerhet om Söndagarna, då landtfolket strömmade till, den fordna stillheten efterträdts af fullkomlig oordning. Det är också min öfvertygelse, att man snart måste göra en återgång från hvad nu är stadgadt angtde dessa medels disposition, och jag tror det vore lämpligt att öfverlemna någon del deraf, t. ex. V«. lill hushållningssällskaperna, som visat sig så väl använda hvad som hittills blifvit stäldt till deras disposition. Hr Olivecrona: Jag anhåller att få uptaga och besvara några af de anmärkningar, som blifvit framställda mot Utskits förslag. En talare har sagt att, om superiet aftagit på landet, så har det deremot i städevna tilltagit, och att detta skulle vara en följd deraf, att vid 1853—54 årens riksdag den ifrågav:de afgiften tilldelades stadskommunerna. Om ock det förra af dessa påståenden är en sanning, synes det mig dock väl djerft att vilja för detsamma anföra en sådan grund. Superiets aftagande på landet har utan tvifvel varit en följd deraf, att en mängd krogar blifvit indragna, och att man noggrannare än förut handhaft förbudet mot lönnkrögeriet; men detta förhtde har också gjort, att allmogen, som ej längre i sin hemort kunnat få sitt begär efter spirituosa tillfredsstäldt, kommit in till städerna och der ökat antalet af supare och berusade. Deremot torde det blifva svårt alt bevisa, det städerna skulle anse det ligga i deras intresse att upmuntra superiet, för att derigenom bereda sig större inkomster.
Fria Fri. 2 Slöjdvaror, eller FabriksHandtverkerioch Manufakturvaror, i taxan ej nämnda, förtullas lika med det ämne, arbetadt, hvaraf de hufvudsakligen bestå, eller, om detta ej kan bestämdt urskiljas R:dr 100R:mt 20 Smergel Smink och Sminkflor, utan afdrag i vigten för det tyg, porslin, glas eller annat ämne, hvarå varan finnes anbringad 1 skålp. Fri. 50 Smör Fritt. Snickare-arbeten; se Trädvaror, arbetade, ej specificerade. Snus: se Tobak. Snackar; se Naturalier. Snören; se Gulddragareoch Snörmakare-arbeten. tarm-; se Strängar, andra slag. • - Förslag till Tulltaoca. 53 Qvantitet för Införselstull. Tullberäkningen. Riksmynt. R:dr öre Snärmakare-arbeten, såsom fransar, galoner, gramaner, aiguilletter, snoddar, snören in. fl., ej specificerade. af heloch halfsiden 1 skålp. 4 — andra slag 1 skålp. 1 50 Socker: raffineradt, alla slag, såsom topp-, kandioch kak-, samt krossadt eller pulveriseradt socker 13 oraffineradt: a) till färgen icke mörkare än N:o 18 af den i världshandeln gällande holländska standard, hvarå normalprof genom General-Tullstyrelsens försorg hållas vederbörande tullkamrar tillhanda 1 skålp. ■ . 13 b) till färgen mörkare än nämnde standardnummer, äfven om varan inkommer i upplöst eller flytande tillstånd 1 skålp. — 8 Anm. Derest ett och samma colly innehåller särskilda sockerslag, underkastade olika tullafgifter, tillämpas den högre tullsatsen för hela innehållet. Söda eller kolsvradt Natron Fri kaustik; hänföres till Kemiskt-tekniska preparater. 3 Solfjiiderspapper; hänföres till Papper, färgadt, pressad t, m. m. Spadar; hänföras till Verktyg. Spant/tål: omalen: Bohvete Fritt Hafra Fri. Hvete Fritt. Korn och Malt Fritt. Linser Fria. Råg Fri. Vicker Fria.
425 gr. (1 S) hvetemjöl, 212 gr. &lt;ffi) finstött socker, 1 äggula och hjorthornssalt till en ärtas storlek blandas väl tillsammans, däraf lägges i spritsen, och kramas ut längder, som formas till S eller hvad fason man behagar. Gräddas på väl smorda plåtar i ej för svag ugn. Sophia. Tvätten. En stilfull och fin soffkudde. En fyrkant af någon vacker mörkröd plysch spännes med foderdomestik upp i tapisseribågen. Härpå klistras nu ett urklippt löst och ledigt applikationsmönster och öfver detta sys sedan med guld och silfvertråd hvar annan figur, ledigt sammansatt. Tar sig förträffligt ut och gör sin mästarinna all heder. Guld och silfvertråden skola ligga så tätt, att de helt täcka mönstret, och det är just detta, som gör, att arbetet ser så stiligt ut. Maja. Att tvätta normal-ylleunderkläder. Man tillreder en kraftig såplut af bästa slags såpa och har den högst 28 grader varm. Häri doppar man hvarje särskildt smutsigt plagg och låter såpvattnet väl blöta igenom, hvarefter man låter dem ligga några timmar eller helst öfver en natt. Efter denna Billig och treflig gungstolsdyna. » Kroka » fem längder, en decimeter breda och så långa, man vill hafva dynan. Två böra krokas af blått garn och tre af svart. Sy på hvarje längd med korsstyng en ranka, tre centim .. bred, af svart garn på de blå och med guldgult på de svarta. Sy längderna tillsammans så, att en svart blir på ihvardera sidan och en på midten, sy sedan öfver hvarje söm och rundt om t e l a stycket med guldgult garn s. i. » kråkspark ». Dynan stoppas med tvä hvarf vadd och fodras med svart bomullskypert. Tvinna en tjock kordong af två länkar svart och en länk blått garn och fäst den rundt om ytterkanten. I nedre kanten fästas med stoppnål fyra decimeter långa trådar, tio tvarta och tio blå (hvarannan hela bredden utefter), den ena tråden tätt invid den andra. Sammanvik den dubbelt (2 dec.) och knyt fransen till ett galler. Maria.
Boye har yrkat förbud derå, och som skäl anfört, att det gifves intet annat sätt för att åstadkomma jemnvigt i näringarna; just derföre och då ull är till införsel tillåten, yrkar jag, för jemnvigtens skull, att man äfven må tillåta införsel af kläde. Bland väfnader, hvarå Utsk. förhöjt tullen, förekomma damastoch dräll-väfnader. Så länge Utsk. icke anfört något skäl, hvarföre tullen skulle förhöjas, så kan jag icke annat än bestrida förhöjningen, och önska, att i afseende härå det må förblifva vid den gamla taxan. Jag anhåller, att dessa anmärkntr må få åtfölja återremissen till Utskottet. Frih. Cederström, Thure; Det torde måhända anses förmätet af mig, att jag i ett så grannlaga ämne uppstiger för att yttra mig, då jag icke äger den kunskap i detaljerna deraf, att jag kan inlåta mig i en diseussion deröfver. Men när nu det kommit i fråga, antingen det vore nyttigt alt införa ett friare handels-systéme eller att vidhålla det gamla förbuds-systemet, kan jag ej annat — oan sedt jag väl finner, att min röst är som en droppe i hafvet — än af innersta hjerta sluta mig till dem, som önska "införandet af ett fritt handels-systeme. Jag tror ej, att det ta systeme stödjer sig på nakna theorier, jag tror tvertom, att delta systeme utgår från en rationel synpunkt, bekräftad af allmänna erfarenheten, att handeln älskar frihet, och att utan frihet ingen handel kan uppstå. Jag har åtmin - 356 Den ag Juli f. w. stone af det utaf Hrr comiterade lill utarbetande af en ny tulltaxa afgifua förslag funnit mig öfvertygad, alt alla våra näringar, så snart de fått frihet, förkofral sig, men deremot, att der frihet saknats, hafva näringarna legat under; och derifrån har jag kommit lill min öfvertygelse äfven i afseende på handelsfriheten.
Den, som egendom sålunda afträd t, eller undanskilia sökt, skall den ed å inställelsedagen aflägga: stånde honom dock fritt att förut inför den Hält, hvarunder den döda lyd t, eller vid annan domstol, edgången fullgöra: annan sterbhusdelegare åligge, der någon borgenär det äskar, att eden aflägga och det styrka inom den tid och i den ordning, som honom af Rätten eller Domaren förelägges: gör han det ej; njute ej af egendomsallrädet den förmån, hvarom i 16 och 17 §§ förmäles. § 13. Varder egendom, som skiftad är, afträdd förthy att nv gäld sig yppat; bäre hvarje sterbhusdelegare åter hvad han i skifte fick eller, der det ej finnes i behåll, dess värde, så ock laga ränta eller afkomst, som under tiden fallit; och fäste uppgiften derom med ed, om så fordras: har han gjort nödig eller nyttig kostnad å egendomen eller för dess skull; varde den kostnad honom ersatt. ' § !*• Är gäld, som efter skifte yppas, ej större än alt den af boets tillgångar gäldas kan; bäre hvar af slerbhusdelegarne åter, i det förhållande, han mera njutit, än på hans lott lalla hort, om den gäld vid skiftet i beräkning gått. Har någon sin lott förskingrat; fylle de öfriga bristen med hvad de ur boet njutit. § 15- Testamentstagare vare skyldig alt till gälds betalning återbära hvad han mera njutit än, der gälden förut beräknad varit, honom tillfalla bort. Har annan, som i boel del fält, den del förskingrat; fylle ock testamentstagare!! bristen efter hvad i 14 § skils. § 16. Arfvinge, som sig rätteligen urarfva gjort, vare fri från betalning af den dödas gäld. 120 Expeditions-Ut skottets Forsing ti/l anderd. Skrifvelse IS: o 193 § 17. Efterlefvande make, som egendom rätteligen afträdt, vare fri från ali gäld, hvarför andra maken ensam svara bort.
Resan anses i detta hänseende börjad från det ställe, der fartyget sednast, före egauderättens öfvergång, i enlighet med fraktslut lossat eller intagit last. Ar ej bestämdt huru stor del af frakten belöper sig på resan till denna ort från den, der fartyget, enligt fraktslutet, last först intog, beräknas sagde del efter det uppseglade afståndets förhållande till hela den resa, som under samma bestämmelser i fraktslutet inbegripes, hvarvid afseende jemväl skall fästas å de med den tillryggalagda delen af resan förbundna särskilda svårigheter och kostnader, i jemförelse med den återstående resans. Denna grund gäller ock, der annan saknas, för fördelning af utgifter och förluster. § 6. Äro flere delegare i ett fartyg, gälle såsom beslut i angelägenheter, som fartyget angå, hvad de säga, hvilkas lotter tillsammanstagna de största äro. Uteblifver någon, när delegarne, efter kallelse, skolat i rederiets angelägenheter sammankomma, åtnöjc lian sig med hvad de närvarande besluta. Äro, efter nu stadgad grund, rösterna å hvardera sidan lika, gälle den mening, som hufvudredaren biträder. 20 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 164. § 7- Alla utgifter för fartygets byggande, utredande och underhåll skola af delegarne tillskjutas i förhållande till den andel, hvardera i fartyget eger. Erlägger ej delegare, vid anfordran, beslutadt tillskott, ege öfrige delegare att, till gäldande deraf, penningar emot säkorhet af hans lott i fartyget förskjuta eller upplåna, hvilken säkerhet jemväl tillgodonjutes för ränta, provision samt kostnad för försäkring af förskottet eller lånet. Har delegare ej i beslut om utgiften deltagit, ege han att, inom åtta dagar från erhållen kunskap om beslutet, sin lott i fartyget till öfrige delegare utan lösen afstå och dermed blifva från gäldande af nämnda utgift fri. Den afträdda lotten fördelas emellan de öfrige delegarne efter det förhållande, sorn emellan deras förra andelar i fartyget egde rum. 8 8.
Locks Me - 1446 Den 24 November» Memorial deruti han förestår att den indeldte KrigSs magten, af sa wäl Cavallcri och Infanteri som Batsman, mätte efter freden till halfwa delen af dest styrka indragas, dä Rust och Rotehällarne Mille fritt fä disponera Torpet och befrias isrän att hälla karlar och hästar samt anskaffa monderings» persedlar, mot det att de i ärlig afgift till Kongl, Maju och Kronan betalte wista T:r Räg för hwarje indragit nummer, hwilken spannemäl de skulle äga rätt att kjelfwe inlösa med penningar ester ett för alla tider faststäldt pris af 4 Rdr. B:cs för hrvarje T:a Räg eller ock erlägga den m natura. Lä sädant bör wid hwarje ärs skattskrifning hos wederborande Krono-Betjening angifwas och lefwereringen ske i närmaste Krono Magazin inom den 28 Jannarii hwarje är. Efter bifogade calcnler skulle en sadan indragning och förminskning jämförd med Indelnings Werke! utgöra 15,598 man hvarföre Spannemäls afgiften lämpad efter hwarje Landsorts godhet och förmåga skulle belöpa till 89,960 Tunnor Räg eller i penningar a 4 Ror B:co Tunnan till 359,840 Rdr B.co om ärer, hwarförutan Staken härigenom skulle tillika winna en ärlig betydlig inkomst, som den annars skulle sakna, ty genom denna indragning skulle 15,598 Man blifwa skattskyldige, hwilka om de anrogos till krigstjenst moro derifrån befriade, och dä ärliga starten före» dylik person minst skall kunna räknas lill 1 Rdr, sä winner Staren härigenom en inkomst af 15,598 Rdr eller tillsammans Z75/4Z8