Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
”Ha, jag ville kyssa honom, om mina läppar vore glödkol ur din ugn, jag ville kasta blickar på honom, om det vore trollpilar som skulle ge honom döden.” ”Hå hå, Fordeelska, är hon så katiger. Nå nå, hertigen som nu är kung, eller vill vara kung, han skulle väl icke tycka så illa vara heller. Hi hi hi, Fordeelskan sku vilja kasta trollögon, jo jo. Men tror ni inte gamla Annika kan kasta trollögon, jo jo, hon är intet vacker, säga de, hennes näsa är så hvass, hennes hake är så hvass. Det var inte flott som gjorde dem så, det var nöden och barkbrödet. Men gamla Annika hon kan ändå kasta söta ögon, hon. Kastar hon sina blickar, så släpper Flemingen sina fångar ur handen, ty den handen har ingen kraft att hålla dem qvar.” ”Qvinna, hvad mena dina mörka ord, skulle du kunna kasta trollskott i hvem du vill?” ”Hi hi hi, Hiisi min docka, hvad säger du? Kan vi skjuta trollskott monntro, fast i sjelfvaste Svedjeklas? Hon strök åter katten, så att den gnistrade och spann. ”Jo jo, jag tänkte vi så skulle kunna. Nå, Hiisi, du må väl inte vilja klösas. Nå nå, inte så brodtom. Nog kan det väl ske ändå sakta. Men ser du, Hiisin min, så svarta än dina vackra hår äro, icke äro de ändå hans derborta. Jo jo, ser du, nu är du fast. Ja, spotta och fräs du! Hur tror du att du skall kunna skaffa mig tre hårstrån af Svedjeklases hufvud?” ”Tre hårstrån säger J, mor?” ”Åh, jag talar bara med min kisse. Bra snäll är den, det är visst, men ibland är den just som en smula på sned. Nog tänker jag den kunde skaffa hårstrån, om den ville. Nå nå, bäst är vi tänka på saken en och hvar. Fordeelskan, kan hon skaffa mig hvad jag behöfver? Bara tre hårstrån af sotnäsans lugg?” ”Tre hårstrån? Kanske. Tjenaren som bär in hans morgondryck kunde få dem af hans sofvande hufvud, utau att han visste.
Om recensioner rätt skola gagna läsarn, måste han ju förut känna boken: detta hinner man på det sättet icke till, åtminstone icke i landsorterne. Jag vill derföre icke påstå, att en recension bör låta vänta på sig fjerndels och halfva år, såsom ofta nog skedde i de Upsaliska LitteraturTidningarna. Men säge hvad man vill, så fick man ändå der skäligen besked om en bok, och stundom ibland litet deröfver. Afsigten med våra korta anmälanden, Herr Hofmarskalk, är egentligen, att underrätta allmänheten om utgifna arbetens existens, samt att gifva nyttiga råd, huru vida det kan löna mödan att köpa eller icke köpa ett nyss annonceradt arbete. Men just derföre, att edra recensioner äro så korta, hinnen J sällan till, att anföra rigtiga skäl och motiver; utan J måsten stadna vid blotta maktspråk, ja stundom nästan endast vid blotta epitheter. För öfrigt: hur kan man, äfven med bästa vilja att vara oväldig, undvika misstag och grundlösa omdömen, då man först måste läsa och recensera allt möjligt, och sedan dertill har så liten tid? – Men lemnom detta, och låt oss återkomma till Sergeanten och hans – jag vet icke hvad. Kanske torde ändå historien ta opp sig, och den moraliska dissonansen kunna lösas på ett tillfredsställande sätt. Nej, nej, utbröt Hofmarskalken, när läsningen upphört. Mitt förakt för Sara Widebeck har genom slutet blifvit än mer stegradt. Samma dag hon begrof sin moder, skickar hon bud efter sin courtiseur, för att ta honom till sig i huset! Den otäckan! – Icke engång en så allvarsam händelse, som en moders död, kan ett ögonblick lägga band på hennes lustar! Herr Hugo steg upp och vandrade en stund fram och åter, hvilket alltid var hans sed när han begrundade en sak. Slutligen begynte han: Nej, det här är för odrägligt! Jag kan icke tåla, att Hofmarskalken Hugo Hamilkar Löwenstjerna sammanblandas med Sergeant Albert och glasmästardottern Sara Widebeck.
Dd) Ijafwa bepa «£>ufwubböcFet befunnits tid ad Delar rigttge. $ill upplysning om ERiFSgålDö>€ontoreté 3nFomftcr od> Utgifter, åren 1828 ecf> 1829, åro bilagDe fpecifiFe UtDrag (Sitt. A. & B.) ur €ajja#ERåF* ningarne författaDe; fjwarwiD får anmårFaä, att Dejje UtDrag i få måtto åro jFiljagtige från Deni, bwilFa, genom trpefet, åro Sldmånfjeten meDDelaDe, od), wiD anftådD jemförelfe, meD *£>ufn>uDböcferne befunnits öfroerenéfFåmmanbe, att (Safta# ERåFningarne uti Den egentliga åbufwubboFen odj Den ferjFilDa öf» wer Slnflagen tid £aual odj anDre E5pggnaber m. m. åro fammanftagne; od) från Detta 0ammanDrag åfwen åro utejTutne fåDane 0ummor, bwilFa enDafl tillFontmit genom Contoreté egne 3nfåttningar uti 3 proCentS Sånet, ecb Forftwi* blifwit uti Den ena o<$ anDra å>ufwuD*ERåFentFapen De&iteraDe ocft creDiteraDe. Utaf bilagan Sit. A. befinnes, att, året 1828, kontoret» eontanta UppbörD titgjcvtö af: jtterftåenbe Söeftådning af ESeroiflningS# 0Fatteråtté» odj j?ongl. dammar*ERåtten$£>bferpationé#SiReDel, efter af#
I 1 Krukmakare - arbeten •••••«■ ioo Rdr V. 33 ,i 6 i Krut, (utförsel med serskildt Nådigt 25 tillstånd I Centner 8 16 12 i5 Kummin Käppar, alla slag Kött: i T:a ioo Rdr V. i 33 24 16 X 7 30 Saltadt . , i i T:a 6 32 IO 3 16 Torkadt eller rökt i L# i 1 6 i Lack ... i 12 6 r5 G 7 Lackerade arbeten Lackmus Lagerblad Lagerbär ioo Rdr V. i # i # i tt 25 1 1 1 6 6 1 iG Lakrits . I 4j(j 2 Lakritsrot eller Glyi # 7 cyrrliiza Lampor af sammansatta eller såsom 8 kalm, oäkta, se Metaller sammansatta. Lampvckar, se Vekar. Bil. t. Exp.-Ulsk:s Jörsl. t. und. skrif. Qval ili le t för JTullbcräkInförsels Tull. Utförsels Tull. ningcn. arbetade ej specificerade ämnen ioo Rdr V. 33 iC 1 Lera ••«••• •• Fri Fri 5 M b Likörer af frugter Lim: Lin: Ohäckladt Ljuskronor Fri a 4 8 Lunta Läder, mer eller mindre bered t: Rarkade Hudar och Skinn, Såloch Blankläder, samt Kalfoch andra Skinn till öfverläder, här 1 2 1 32 ej nämnda , . 1 tt 8 4 Limoner, friska, se Citroner. Limonsaft, sr Citronsaft. Linioner, salta, se Frugtcr inlagda. Linön, se Väfnader af Linne - 32 Bil. t. Exp.-Utsk.-s försl. t. und. skrif. N.-o 386. Tully ärdej j Qvantitet för Tull beräkningen. Införsels Tull. Utförsel Tull. Läder, mer eller mindre Lered t:
Ständer afselt en sådan fördelning, skulle de troligen hafva föredragit att till de olika föremål ställa olika kreditiv. Denna nyhet tillkom först vid 1815 års riksdag, då lilla kreditivet förhöjdes ifrån 500,000 till 1,500,000 r:dr, bibehölls, under tid - 8 Stali-Ulikottcts Memorial, N:o 215. punkten 183C—40, under hvilken kreditiv-beloppet utgjorde 1.000,000 ridt', men borttogs vid 1840 och 1841 års riksdag, då samina kreditiv bestämdes till endast 500,000 r:dr. Stats utskottet Ilar nu åter föreslagit ett dylikt stadgande, och det är deremot jag anser mig böra inför Rikets Ständer nedlägga min reservation. Kongl. Majit har i Dess nådiga proposition, angående åtgärder för behöfvandes undsättning i inissvextår, af Rikets Ständer äskat, utom förut dertill anslagna medel, ej blott ett undsättnings-kreditiv af 500,000 r:dr, utan äfven dispositionsrätten af 150,000 rldr å den då oliqviflerade delen af lilla krediti vet. Dessa anslagssummor äro af Utskottet afstyrkte, under hänvisning till den föreslagna förhöjningen af lilla krediti vet. Kongl. Maj:t har ytterligare i Dess nådiga skrifvelse, rörande ett serskildt rustnings-kreditiv, fästat Stats-utskottets uppmärksamhet på nödvändigheten att, vid kreditiv-summornas bestämmande, taga nuvarande politiska förhållanden i behörigt öfvervägande. Mer än tillräckliga anledningar finnas således att höja beloppet af det lilla krediti vet, åtminstone till den af Utskottet nu föreslagna summa, men derjemte att icke genom bestämmandet af denna summas fördelning till olika ändamål sätta Styrelsen i nödvändighet att kanske inom några månader åter sammankalla Rikets Ständer. Vi önska alla, att de politiska tvister, som i närvarande ögonblick hota nordens lugn, mätte på fredlig väg kunna biläggas. Vi vete, att underhandlingar derom äro å bane, men att frågans lösning ej är att allt för hastigt emotse.
Genom lottning i första sammanträdet afgöres hvilkendera först skall föra ordet. Om den Stats-Minister, hvilken ordförandet tillkommer, har förfall, uppträder i hans skälle den främste närvarande regerings-ledamoten från det rike, hvartill den hin - 38 Kongl. Maj;ls Nåd. Prop. JU 35. drade hörer. Då ärender förekomma, hvilka angå det ena riket särskildt, föres ordet af den främste bland dess närvarande regerings-ledamöter. 1 Interims-regeringens sammanträden skall alltid antalet af medlemmar från hvarldera riket vara lika. Ej må beslut fattas, der icke minst två ledamöter från hvartdera riket äro tillstädes. § 3- \id alla de tillfällen, då det efter Sveriges och Norriges Grundlagar samt Riks-akten hitintills ålegat begge rikenas Stats-Råd att sammankalla Rikets Ständer i Sverige och Storthing i Norrige, lör all om regeringen förordna, skall detta åliggande hädanefter tillhöra regent eller interims-regering. Underlåter regent eller interims-regering att verkställa sådan kallelse, förfares som för sådant fall i hvartdera rikets grundlag är stadgadt. Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. OSCAR. C. E■ Gunther. Kongl. Maj:Is Nåd. Vrop. M 55. 30 Utdrag af Protokollet öfver Justitie-Departements-arenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen uti Stats-Rädet d Stockholms Slott den 9 December 1856 i närvaro af: Hans Excellens Herr Jastitie—Stats-Minislem Gunther, Hans Excellens Herr Stats-Ministern för Utrikes ärendena, Friherre Lagerheim, Stats-Råden: Herr Fåhreeus, Wallensteen, Gripenstedt, Grefve Mörner, Grefve Gyldenstolpe, Anjou, Almqvist. Stats-Rådet Ulner anmältes vara af illamående hindrad att denna dag i StatsRädet sig infinna.
Transport R:dr 536:20. Longi. Transport Spel och Månss, a 6'- si. — 1926: 40. 6. Long!. Lörsta Linsta LältBataillonen. Läkar. a 18 si. 11: ZO. — 84 Corporal. Stockholm af Konal. Committcens för Kustbevakningen Contoir den 8 Aug. 1^10. /V. 8oäerbo!m. Rätteligen afssrifwit, intygar l-. .4. Uunnius L-itt. E Den 8 Aug. 241 l-itt. E. 3 afseende pä lugnets bibchällande r Hufwudstaden hafwa följande Eum. mor blifwit af Kongl. Stats, Contoiret anordnade: iZio Junti 27. Enligt Kongl. Brefwct den 21 Junii till härwaranbe Toouppers E^tra förplägning pä Herr Stats Rädets m. m. Baron Adlercreutz disposition 1303. Enligt Kongl. Bref. wet den 16 Julli pä dito disposi, tion , . 1ZO0. Augusti 7. Enligt Kongl. Bref. wet den 26 Julli till Herr Ge, Nera! Majoren Sköldebrands disposition 2400. Summa R:dr. 5703. Stockholm af Kongl. Stats-ContoiretS Ka» mererare-Contoir den 8 Aug. 1310. kv4. O. ^Vilvmerllsät. Rätteligen afssrifwit, intygar il.. kroats». Bihang. Aw zr, ZL. Uppläst i Högloft. StatS-UtskottetS Plenum den 5 Sept. igio, och bifall it att ätfölja Högloft. Utskottets Betänkande till Riksens Högloft. Stän. ders Plena, angäende medel till oförutsedde StatSwerketS utgifter. ödmjukaste Memorial! Oör min del finner jag, att Finance-Afdel. mngen af det Högloft. Stats.
Af Johannes Andersson från Skaraborgs Län: ”Emot Utskottets fattade beslut uti §§ , der domare å landet frånkännas så väl rättighet som skyldighet att vid Ting och andra slika förrättningar tillhandahålla parter och rättsökande nödigt stämpladt papper till utfallande domar, får jag anmäla min reservation, väl ihogkommande det af flere Utskotls-ledamöler öfverklagade missbruk och underslef, som af dem begås vid försäljningen af nämnde papper, hvilket förhållande af nuvarande domaren i min hemort aldrig försports; men om ock ett skiljagtligt förhållande hos en och annan äger rum och med förändringen af förutnämnde §§, detta onda och skadliga möjligtvis kunde förekom mas; kan jag likväl icke förbise den mångfalldigt större olägenhet, som för allmänheten, i brist af berörde papper, hos domhafvanden vid en och annan likartad förrättning, komme att ega rum, då Rikets Ständer icke skäligen torde kunna ålägga en annan blifvande försäljare vid alla behöfliga tillfällen tillstädesvara eller icke, kunna parterne på förhand vela huru stor charta för blifvande utslag finnes nödig; hvadan jag yrkar §§:nes bibehållande i oförändradt skick.” Af Jon Olsson från Gefleborgs Län: ”Emot Utskottets beslut att belägga alla landtmäteri-handlingar med stämpladt papper, får jag vördsamt anföra min reservation. Jag finner intet ord uti nu gällande Cbartas-Sigillatae-Förordning, som ålägger landtmätare alt skrifva sina prolocoll och delnings-beskrifningar m. m. på stämpladt papper, likasom jag icke eller uti min hemort varseblifva några dylika handlingar, hvarken skrifne på eller belagde med Charta-Sigillata. Genom Utskottets beslut, alt införa Landtmätare ibland Embetsverkens första afdelning, skola alla sådana handlingar komma att skrifvas på stämpladt papper, likasom vid Härads-Rätter.
Det var en renlig, ordentlig och bra karl. Hon borde ju vara tacksam, om hon råkade så väl ut. Hon neg ännu en gång och frun klappade henne på kinden... Obegripligt att hon icke förstod att vara gladare. Det var nästan som om något steg henne upp i halsen. Men hon sväljde det och kysste fruns hand. »Tacka Gud för din lycka, kära Lotta», sade frun, »nu skall jag tala med Lasse, han blir nog glad han med. Se så, gå nu! Och du får strax börja väfva på din utstyrsel. Lasse skall få köra med mjölkbudet och köpa upp garn hos Stribulaieffs i morgon dag... Och Lotta, tilllade frun efter en liten paus, »sköt väl om stugan där nere ... där blir du kanske en gång värdinna.» Samma afton dracks förlofningstéet på verandan ... och studenten drack det med konjak i. Man behöfde något starkt, och när man nu en gång var karl, så var det bäst att vara det på allvar tyckte han. Lotta mindes alltsammans, som om det varit i går, och ändå var det hela sex år se'n... Lasse skulle således komma hem i afton, ja, denna samma afton, och herrskapet med... En gång i månaden kom herrskapet om sommaren och stannade då ett par dar; om vintrarne såg hon sin man och dem mera sällan. Hon visste, att han brukade säga till mjölkbudet: »Hälsa käringen och barnen, det är godt di ä' tre stycken där nu, så hon inte ä' ensam». Som han inte kunde skrifva, fick hon aldrig bref. Saknade hon honom? Var hon olycklig? Hon visste icke, om man fick vara olycklig, om man fick vara missnöjd, då man hade födan och mera till. Hon tänkte icke. Hon lefde endast, födde upp sina barn och arbetade. Det var blott efter en mödosam arbetsdag, efter storm och oro, när solen höll på att sjunka och dagens värf var slutadt, som Lotta tänkte, medan hon hvilade sig ... tänkte tillbaka. Hallå! Det prasslade bakom henne i videhäcken vid brunnen, och någon steg fram. Han kom med stora steg, sprang öfver diket och stod framför henne i ett nu, brun och vacker, rak och glad. »Lotta!»
Ridr för besörjande af undervisningen i läran om ångmachiners konstruktion och behandling. c) Kommeisc-kollegii underdåniga skrifvelse af den 7 innevarande månad, deruti Kollegium, under åberopande af hvad Kollegium redan hos Kongl. Majit hemställt i fråga om löneförhöjning för den vid navigations-skolorna anställde lärare-personal, ölverlemnat en af Direktionen för navigationsskolan i Kalmar till Kollegium insänd och förordad framställning af ordinarie läraren derstädes om förhöjning med femtio procent af hans nuvarande aflöning. d) Kommerse-kollegii den 10 nästlidne September till Kongl. Majit aflåtna underdåniga skrifvelse, hvaruti Kollegium anmält en af Direktionen för Navigationsskolan i Götheborg hos Kollegium gjord hemställan att, som det nämnda skola till instrumenters, kartors, böckers och möblers underhåll och förökande, äfvensom till reparationer, ved, ljus, städning m. m., anslagna belopp af 300 Itidr årligen vore alldeles otillräckligt för dermed afsedda ändamål, enär dels, i anseende till förordnandet om undervisnings meddelande i läran om ångmacbiners konstruktion och behandling, flere instrumenter behöfde inköpas, dels förökandet af skolans öfriga instrumenter, kartor och böcker m. m. blifvit en oundviklig följd af det betydligt större antal elever, som numera i skolan erhölle undervisning, dels ock priserna i Götheborg å ved under sednare åren stigit till en förut okänd höjd, så att, då för få år tillbaka en famn björkved betaltes med 14 till10 Ridr Riksgälds, för densanuna nu betalades 25 Ridr 16 sk. Biko och derutöfver, hvadan ock, då för skolan årligen behöfdes nio famnar dylik ved, dertill ensamt erfordrades en utgift af minst 228 Ridr Biko, Kollegium måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla om nådig proposition i ämnet till Rikets näst sammanträdande Ständer, på det att Rikets
Denna § har blifvit utan förändring godkänd af Presteoch Bonde-Stånden, hvaremot Ridderskapet och Adeln ansett §:n böra lyda sålunda: ”Ordföranden vakar ”öfver ordningen vid Landstingets förhandlingar och lemnar ordet åt tingets ledamöter i den ordning de sig dertill anmält.” — och Borgare-Ståndet tillagt §:n denna lydelse: ”Ordföranden kan efter varning låta utvisa den åhörare, som sig ”oskickligt förhåller.” Då således Kommitterades af Utskottet biträdda förslag om intagande i denna § af den bestämmelse, att Ordföranden skulle ega att till ämnet och ordningen återkalla den talare, som sig derifrån aflägsnar, blifvit ogilladt af tvänne Riksstånd, men deremot såväl den del af §:n, som föregår nämnda bestämmelse, sorn don, hvilken efterföljer densamma, hvar för sig blifvit godkänd af trenne Riks-Stånd, lärer ifrågavarande § få anses vara af Rikets Ständer antagen, Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial N:o 201. 3 med utelemnande af orden ”återkallar till ämnet och ordnin’’gen den talare, som sig derifrån aflägsnar.” Enligt Utskottets förslag har 39 §:n denna lydelse: ”Eör hvarje fråga, som ”till behandling förekommit, skall Ordföranden, sedan öfverläggningen förklarats ”slutad, framställa proposition så affattad, att den må kunna med ja eller nej besvaras. Ordföranden tillkännagifve derefter, huru enligt hans uppfattning beslu”tet utfallit, och befäste detsamma, der omröstning ej begäres, med klubbslag. ”Äskås omröstning, skall den med slutna sedlar verkställas och tillkomme dervid ”hvarje Landstingsman en röst.” ”Före sedlarnes öppnande skall i frågor, som genom enkel röstöfvervigt ”afgöras, en sedel afläggas, för att, der rösterna äro lika delade, bestämma beslu”tot” — Och har §:n med denna lydelse blifvit utan förändring godkänd af Presteoeh Bonde-Stånden.
En förtjusande liten kvist med blommor, knoput sin gröna skrud mot en som skiftade i rödt, gult och brunt, men par, mogna frukter och gulnade blad. Det var en blommas historia äfven så bjödo i solskenet och i skymningen, när solen sjönk, parken och jag behöll den framför mig, medan jag lyssnade till den gamla damens berättelse. och trädgården en fager syn. Ja, jag tjustes af denna fägDeras historia går ända bort ring, när jag en oktobereftertill århundradets början, till middag 1896 vandrade ut till Napoleons herravälde på kontiJjiseberg, och mitt öga sökte nenten. 1 sina samlingar förgirigt fasthålla det i solnedgånvara de taflor, köpta under en gen så vackra landskapet, då italiensk resa 1803, då Napolemin blick fängslades af ett lions härar genomströfvade Eutet feslott. Uppe på ett af berropa och med sina bajonetter gen låg ett lusthus, mot hvars tilloch afsatte konungar. Frökmånga fönsterrutor aftonsolen narna Nonnens far, John Nonåterkastade sin strålglans med nen, var vid den tiden köpman en styrka, så att det såg ut, i Hamburg och kunde endast som om det lilla huset stått i genom tillmötesgående af en brand. svensk sjöofficer med sin familj få återvända till sitt fädernesJag skulle velat dröja där' land, England. ute, tills elden slocknade, men Där, i London, föddes den där låg det gamla huset, målet 22 februari 1812 min och mina för min vandring, och snart jämnårigas julfé, Emily Nonbefann jag mig i ett vackert nen, och 7 år därefter, 1819, förmak och mellan två älskflyttade hon med föräldrar och värda gamla systrar. fem syskon öfver till Sverige, Äfven här var höst, men där fadern samma år inköpte också en höst i färger, och meden ännu i döttrarnas ego vadan min blick vandrade från rande egendomen J^iseberg. Den porträttet af den fagra ungmön låg då en half timmes väg från (måladt af den syster, hvars Göteborg, men har nu genom bild i dag pryder Idun) till den stadens utvidgning kommit i dess 88-åriga gumman bredvid mig, o medelbara närhet.
- Att kviiiuolyseii lifveii i iildre lider frnnilidllite, 51: dock saunt. Vi piniinnn oss I&lt;nrl. I X s bekmta yttrniicle: att, adel! nog sknlle Ila rM koii~iiin till riksdngnr, om cle ej klii,clde pB sinn hustrur SA mycket grnni11l " ites. bruk, så måste ock barnens undervisning diirefter lämpas: de inaste med nog kostnad lara att virka, brodera och göra allehande grann!åt, som brukas till prál och högfärd: de måste lara att dansa och val skicka, sig, det berömmes öfver allt. Skall nfigot arbete göras, så ar ej annat %n lära missbruk i matredning, i klader, i hiisens tillredning och kollationers anställande; dar uti blifva de så iitliirde, så sorgfällige, s % måne om att intet begA det minsta fel, ja, barnen rosas och berömmas, nar de där iiti sig val skicka, och sagas blifva artiga. miinnislror. Barnen få den falska inbillningen i hiifnidet, mena det vara viil och berömligt, blifva ock diirvid s i llinge dc, lefva, och lära sina barn samma osed. ISIm d&amp;, som i ett hiishbll ar oundgängligt, såsom spinna, viifva och veta hur åker, iing och boskap skall skötas; hur man skall skaffa något in, och ratt nyttja och använda sin niiring och handtering, till sin och andras nytta, samt all ting ratt ställa och styra, det Gr för många allt för gement, och skall af drängen och pigan göras efter deras förstand, som ofta hafva minsta förstånd dikrom. Hvarför skall icke p&amp; sadant föl ja armod ocb fattigdom i landet? Intet spara och intet Iiatra, bo imder ett t&amp; %. Vi hafva låtit den goda Lagerlijf tala ut en del af allii de klagomål; han hade p&amp; lij jartat.
Utskottet hemställer derföre att paragrafen, med uteslutande af dess mom. 3, må erhålla följande lydelse: Do afgifter, om hvilka kyrkostämma beslutar, skola, idom i de fall hvarom § 3 handlar, utgå efter den för rösträtt i kyrkostämma bestämda grund. I fråga om do afgifter och personliga tjenstbarheter, hvilka, enligt gällande Förordningar, åligga medlemmar af en kyrkoförsamling, oaktadt de i kyrkostämma icke ega rösträtt, gör denna Förordning icke ändring. § 44. Såsom ett ärende, hvilket tillhör kyrkostämmas handläggning, upptager § 2 i mom. 11 äfven prestval. Den 44 §:s ordalydelse skulle således kunna gifva Bih. till R. St. Prot. 1859 f 1860. 8 Sami. 32 Käft. 5 u Allmänna, Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande N:o 161. anledning till den föreställningen att, enligt de Kommitterades förslag, besvär i prestvalsfrågor borde ingifvas till Konungens Befallningshafvande inom Tretio dagar elter det öfverltlagade beslutets kungörande. Men då Utskottet, hvarken i afseende på forum för sådana måls fullföljd eller i afseende på besvärstideu, anser någon förändring nu böra föreslås i livad gällande Prestvals-förordning derom föreskrifver och icke keller tror de Kommitterades mening verkligen hafva varit sådan, som ordalagen i § kunde låta förmoda, tillstyrker Utskottet, att vid slutet af denna §:s första moment tillägges en ny punkt, så lydande: I afseende på besvär öfver prestval gälle hvad derom särskildt stadgadt är. I Förslaget till Förordning om Lanris-ling. § 2- Bland föremål för Lands-tingets öfverläggningar och beslut synas äfven anstalter för befrämjande af allmän ordning och säkerhet inom länet hafva bort upptagas. Häremot har visserligen blifvit invändt, att detta skulle kunna föranleda kollisioner emellan Lands-tinget och de offentliga polismyndigheterna.