Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Som jag anser nödigt, att en sådan qualitication finnes i lagen, och då efterföljande §§, som kanske böra antagas, referera sig till densamma, vågar jag föreslå, att 6 § i Gr. Frölichs förslag må få komma under pröfning, när den nu upplästa § företages. Gr. Frölich: Sedan vi nu absolverat första classen af stadgandena i denna lag, så tror jag det vore nödigt att uppläsa flera §5 Utsk:ns förslag på en gång, innan något ytterligare beslut fattas. Om Hr Gr. o. Landtm, sådant tillåter, skulle jag önska, att uppläsning skedde fr. o. m. 5 t. o. ra. 10 § i betänk.; hvarom icke, instämmer jag med den siste talaren, och jag tror, att de, som mest kunna vilja försvara Utsk:ns förslag, icke lära kunna neka, att nu i ordningen bör följa en § af sådan lydelse som den 6:te i mitt förslag, hvilken endast innehåller en generel bestämmelse af de medel, som skola kunna användas till bildande af grundfond. Derigenom, att ett särskildt stadgande derom intages, vinner man den lättnad vid behandlingen af de följande §§, att de kunna referera sig till detsamma, i stället för att man i Utsklns förslag varit nödsakad att nämna samma sak flera gånger. Frih. Boye: Om Gr. Frölichs mening med uppläsningen af de många §§ endast är att erinra oss om deras innenehåll, för att sedermera bålla sig särskildt vid hvarje §, så har jag ingenting emot denna uppläsning; men är menin - Den 16 Mars c. m. 3oy gen, att efter uppläsningen discussionen skall lil breda sig till alla dessa §§, så motsätter jag mig den värde Grefvens begäran och anhåller att blifva tryggad vid den förhoppning, Hr Gr. o. Landtm, gifvit oss, att vi skola få hålla oss vid hvar § för sig. Discussionen har i dag, på ett öfvertygande sätt, visat, huru benägen man är att öfvergå från ett ämne lill ett annat.
Om meningen med antagandet af denna § endast vore att garantera bolagsmännen i banken, att de insättningar, sorn kunna erfordras, verkligen må kunna erhållas, så skulle jag ej vara angelägen om bifall till densamma; men detta är ej hvad som hufvudsakligast åsyftats, utan det har åtminstone varit min mening att garantera innehafvarne af bankens sedlar, att kunna utbekomma sina fordringar, då banken kan komina på obestånd, oell derföre tror jag §:ns antagande vara nödigt. Man kan lätt föreställa sig, att, strax efter det 25 proc. af actiecapitalet blifvit insatta, bolagsmännen börja sin rörelse med en obetydlig insats och utfärda creditsedlar till större belopp, än hvartill de äga rättighet. Banken skall i följd deraf förlora sitt privilegium; men då fråga uppstår om den liquid, som allmänheten bör erhålla, kunde man ej trä lfa någon actieägnre, emedan ingen lärer vilja inställa sig för alt betala, livad som ej med den i allmänt förvar insatta summan kan gäldas. Det är derföre jag tror, att actiebank bör hafva den likhet med solidarisk bank, att delägarne skola ansvara för beloppet af sina actier, då likväl den skillnad qvarstår, alt solidariska bankers delägare med hela sin förmögenhet, en för alla och alla för en, ansvara för bankens förbindelser, men actiebanks delägare endast för beloppet af sina actier. Jag förnyar min anhållan om bifall till ig § i Gr. FrÖlichs förslag. Gr. Horn: Hr v. Troils yttrande har ej kunnat rubba min öfvertygelse om den våda, som, i fall ifrågavar. stadgande ej antoges, kunde uppstå derigenom, att intet minimum är satt för sjelfva actiernas belopp; ty mig förefaller det naturligt, att, om banken, på sätt den siste värde talaren fiamställt, för långt utsträcker sin sedelröreise och 464 Den 21 Mars c. m. aclierna lyda på en obetydlig summa, det kan blifva ett interesse för största delen af actieägarne att icke göra någon ytterligare inbetalning, utan rent af låta den insatta fjerdedelen af actiesumman springa.
Då det är fråga om en rättighet som lagen gifvit åt en viss person, och rättigheten således är ämnad att gälla endast för en viss inskränkt lid, så är det oneklig!, att satsen har sin fulla giltighet. Detsamma gäller äfven om rättigheter, som äro grundade på af lagen tillåtna aftal, dessa må för öfrigt vara ingångna för längre eller kortare tid. Men enahanda är icke alltid förhållandet, när fråga är om en blott 406 Den 15 Juli. på lagen grundad rättighet, sora kan och är ämnad att göras gällande för en alldeles obegränsad framtid, och hvilken således har mera afseende på ett visst sakförhållande än pä någon viss person. Om i fråga rörande en viss sak, och här gäller det just en sådan sak, — icke borgenärens på aftal grundade rätt emot gäldenären, utan den i hvars mans hand gällande inteckningens verkan enl. lag emot en annan likaledes i hvar mans hand gällande inteckning — om, säger jag, lagen, så länge sjelfva saken fortfar att existera, icke skulle ega makt att reglera förhållanderne med samma sak pä annat sätt, ån lagen en gång bestämt, så mäste sannerligen lagstiftningen afsäga sig möjligheten alt kunna förbättra en mängd af våra lagar. Ingen ny skiftes-stadga, ingen ny stängselförordning skulle då någonsin kunna utföras, .la, man skulle icke ens kunna göra en ny bränvinsförordning såvida densamma, i afseende på sjelfva rättigheten att tillverka bränvin, eller i afseende på redskapens beskaffenhet o. m. d., ej finge tillämpas på andra bränneriet', än dera som efteråt anlades. Man ser således alt den ofvannämnde satsen kan drifvas för långt; och om man icke anser de nyss anförda exemplen vara nog adaeqvata, såsom hemtade frän den ekonomiska lagstiftningen, så skall jag anföra ett annat exempel, hemtadt från den föregtde lagstiftningen just om inteckningsväsendet. Före 1818 innehöll lagen i afseende på sjelfva inteckningsrälten icke annat än H. B:s stadgande, att hvarje inteckningshafvare njuter förmånsrätt efter ålder utur sin pant. Den tiden hyllade lagen således på intet sätt den först med 1818 års lag införda solidaritetsprincipen.
Jag nekar dock icke riktigheten af deras anmärka., hvilka tro att något större bidrag borde lemnäs af dem, som uti en socken intaga en mängd Den i3 Mart f. m. folk, utan att sedermera vilja vårda sig om dem, på sätten husbonde egnar och anstår. Men huru en sådan skyldighet skulle bestämmas, nödgas jag erkänna mig vara oberedd att ögonblickligen uppgifva. Frih. Sprengtporten, Jac. Wilh..* Jag instämmer med de värda talare, som ansett 10, 11 , 12 och i3 §§:na uti förevar, lagförslag böra utgå; men deremot kan jag icke antaga, alt någon lagstiftning i afseende på fattigvården icke behöfves, och att, om R. o. Ad. skulle helt och hållet förkasta den princip, som Utsk:n hufvudsakligen framställt uti de af mig nu anmärkta §§, något annat icke behöfdes sättas i stöllet. Jag tror det dels derföre, att verkligen ett correctiv kan behöfvas med afseende på den inom vissa provinser öfverhandtagande metoden att bruka jorden, hvilken i sin mån bidrager att öka fattigvården , och dels emedan jag tror att nationen eller folket i allmänhet med skäl väntar af R. St. någon upplyst lagstiftning i detta fall, och alt det är nödvändigt att ett dylikt correctiv äger rum, om icke af annat skäl, åtminstone för att lugna de häftiga strider, som emellan församlingarna uppstått. Lika med Hr von Hartmansdorff anser jag det vara billigt och rättvist, alt, om någon person uti ett samhälle utöfvar sin näring på ett sätt, i följd hvaraf fattigvården betungas mera än genom andra personers brukningssätt, eller sorn icke motsvaras af det bidrag han lemnat tili fattigvården, honom må kunna åläggas en högre beskattning proportionerlig mot det större fattigvårdsbidrag han vållar församlingen. Denna arbiträra beskattningsrätt för fattigvårdsstyrelsen lärer icke kunna undvikas. Uti andra länder, t. ex. i Norrige, finnes ingen annan gräns för beskattningen i detta hänseende, än fattigvårdsstyrelsens egen öfvertygelse. Den handlar nästan under jurymanna-ansvar i fråga om bestämmande af beskattningsbeloppet.
Herr Santesson önskar, att striden om brännvinsbrännings-rättigheten slutligen måtte leda till en allmän frihet för både städer och landet, att t förädla en så allmän vara, som säden, utan annat vilkor än skatt, i mån af pannerymden och rättighet för vederbörande styrelser, att i städerna gifva föreskrifter till förekommande af eldsvåda. Med Herr Santesson förenar sig Herr Bjuhr. Herr Ce - Eesv och Ekon. Utsk. Retänkanden. 605 Herborg yrkar: att i nya redactionen a! Förordningen oa» brännvinsbränningen, uttryckligen må förbjudas, att verkställa bränningen i städerna å Sönoch Helgedagar, samt nattetid, eller åtminstone den rättighet förbehållas hvarje stads Magistrat, att till Konungens Befallningshafvandes stadfästelse öfverlemna de särskilde föreskrifter, hvilka genom locala omständigheter kunna finnas nödvändige att i detta afseende iakttaga. Memorial af Herr Langenberg, söör föreslår utvidgning i städernas bränningsrättighet på så sätt, att all stads-jord blefve särskildt i man af dess hemmantal och värde berättigad af brännvinsbränning, enligt samma grunder, som i 1 § £. mom. af ofvan åberopade Kongl. Kungörelse för landetärutstakad. Städernes förra redan stadgaderätt, att efter folknummer genom förening en slik rättighet utöfva, häraf dock ingen rubbning underkastad. Memorial af Herr Fornander, hvaruti han föreslår, att det må vara Borgare i städerne fritt, att med 50 kannors panna eller derunder tillverka brännvin utan beräkning af mantal. Memorial af Herr Ekstrand, som föreslår: 1:0 Att vid pannemätning och stämpling bråk eller mindre rymd än en kanna aldrig må ingå i beräkning, 606 Besv. och Ekon. Utsk. Att alla föreskrifter om ansvar fö i? brännvin sredskaps innehafvande af den, som ej är berättigad bränna, måtte utgå och försvinna, utom för det fall, då oloflig bränning med sådan redskap tillika är skedd.
till " Familjemedlem », Linköping familj s o m sällskap. Villig undervisa i p. r, (258) musik och handarbete samt vara frun nå- ANSPRÅKSLÖS, U B Ä T T R E, A N S P R Å K S L Ö S T F R U N T-, med gladt lynne och villigt förrätta i mindre hushåll å landet förek. göromål utom de gröfsta, får plats i liten enkel familj nära Stockholm. L ö n 15 kr. m å n a d. Svar till » F. », Tidningskont. G. A d. Torg. (255) goda rek. - i " o c:a 365,000,000 kronor. (S. T. A. E n större privat samskola m e d kommunanslag finnes att öfvertaga till hösten. Billiga omkostnader. 5000 kronor fordras.kontant. A n b u d emotses före den 25 mars under m ä r k e: » H. », adr. S. Gumaslii annonsbyrå, Stockholm. (G. 561) E gladt lynne Pil$ner telef. Bikstel 18. c:a 1,450,000,000 kronor. ytterst förmånliga villkor. Svar emotses m e d det snaraste till » Elisabeth », Söderhamn. (262) Rekvisitioner från landsorten ombesörjas pr omgående. refiommenbcror Utbetalt: NG, B Stockholm. E n m a s s a intyg från fullt trovärdiga personer, som af denna mixtur blifvit fullkomligt botade från svåra sjukdomar, kan företes. p å satsen kostar 4. 4 0 sändes pr järnväg m o t efterkraf, på båt endast om den är .betald. Mindre än h e l sats sändes icke. Riks-, Postoch Telegrafadress Jönköping. » St. R. », Leufsta Bruk. T. A. 56908) U a » Stureplan. Dagny Obs. Inbjudningen till ny pristaflan dk omslagets slita sida. 6: e haft.
Men as 1372 Den 29 Augustt af de Ordalagen "Är ds närwarande LedamZtek-s anka! jämt ö<r Votering med slutne Sedlar snställes rc. Frugtar jag den följd kunde dragas som skulle någonsin Votering pä annat sätt, än med slutne Sedlar efter gjord Proposition i Utskottet eller Revisionen kunna före. tagas. Jag tror sädant aldrig böra kunna ske. At votera genom omröstning til Protocollet, el. ler med öpna Sedlar wore stridande emot hwad för Riks-Ständen in Plenis altid warit och är antagit, och Deliberations och Voterings-sätten, böra wäl wara lika i Ständen och i deras Utstött: det samma stäk gäller för de sednare som för de förra; frihet för twungne Considerationer, de mä wara grundade antingen pä werkeliga eller inbillade skäl, pä frugtan eller blygsamhet. Jag wägar derföre tilstprka at i denne §. utlrpckeligen mätte stadgas at i alla Utstött och Ständers Revisioner samma Deliberationsoch omröstnings - sätt owilkorligen mätte iagttagas som Ständens Plena nyttja. I slutet af 1 Mom. §. 62 lyda orden om Justitie-Ombudsmanncn, — ock anses under sm Tjenstetid sch intil dest han frän Ämbetet stlljes, eller tils ucöfningen as sin förut innehafda beställning äterträdec i alla afseende»» lika med Lonmrgens Jfustitie-Canceller. Är frägan här om lika anseende »ned Justitie-Cancellern i sjelfwa utöfningen af Justitie, Qmbudsmtmna-Ämbeltt har jag deremot intet - Den 29 Augusti. IZyz tct at inwända, men är den äter om lika rang och »värdighet, hemställer jag Högloft. Riddekffapet och Adelns uplysta bepröfwande huru wi. da sädant wore lämpeligt. Jag för min del anser Iustitie-Ombudsmannen säsom en Ständernas Fullmägtig.
I formel t hänseende är jag visserligen af Hr Printzenskölds och andre värde talares mening, att den ifrågavar. §:n icke hörer till beskattnings-lagstiftningen, utan till den lagstiftning, som tillhör Konungen allena, af hvilken också en mantalsoch skattskrifnings-författning af år 1812 är utfärdad. Men då R. o. Ad. redan i föregtde plenum beslutat, att de delar af bevilln.förordn., som tillhöra Konungens lagstiftning, böra af Beviiln.Utsk. afsöndras från det öfriga; så förmodar jag att H. Ståndet finner icke behöfligt vara, att nu uppehålla sig med denna omständighet, utan blott fästa sig vid innehållet. Men då den formella behandlingen älven angått språket, så, om R. o. Ad. skulle vilja antaga Hr Printzenskölds förslag, hvaremot jag icke har något alt invända i hänseende till redactionen, skulle jag önska att både vid denna § och äfven vid de följande en annan 1 edactions-rättelse matte iakttagas, nemi. den att De# To Oclober f. m. «8i låta kyrkoherden belial la sitt Svenska namn. Derigenom all han kallas pastor, har det handt i en föreg:de §, som jag icke nu hittar på, att man förblandat pastorer och pastorat. Om man liibehölle den Svenska benämningen kyrkoherde i stället för pastor, så skedde åtminstone icke en sådan förvexling. Hr Printzensköld: I anledn. af hvad Gr. Hamilton anfört, anser jag mig böra blott nämna, att de erinringar jag gjort gälla icke minoriteten inom Utsk., utan pluralitetcn, och det är denna pluralitet, som jag påstått vara af reform-feber angripen. Hvad återigen redactionen angår, så får jag öppet bekänna, att det kan vara en omission af Kammarrättens tjenstemän, att de icke under en mängd riksdagar fästat uppmäiksamhet på de betydliga språkfel, som i bevilln.förordn. förekomma.
Slottet saknas för närvarande till Taflesamlingens behöriga upprättande; I stöd af hvad Utskottet föreslagit, som verkligen är det ringaste man till ifrågavarande föremål kan be - Den 12 O c to b er f. na. vilja, önskar jag alltså, att åtminstone denna lilla summa måtte beviljas, men det skulle vara mig oändligen kärt, om Ridderskapet och Adeln ville gifva mera, och i sådant fall antaga den af Utskottet föreslagne summa till minimi-beloppet af hvad sorn hör anslås. Hans Excellence Herr Grefve Fleming, Claes: Då de taflor, som höra till Kongl. Museum, äro Statens egendom och råkat i det olyckliga tillstånd, hvari de nu befinnas, vore det visserligen väl och rätt, om Friherre Klingspors motion helt och hållet kunde bifallas; men i närvarande stund då allmänna rösten är emot alla ökade anslag, skulle jag för min del finna det lyckligt, altStänderne biföllo hvad StatsUtskottet i thy fall föreslagit. En Nationalkänsla säger mig, att om icke erforderlige medel till Kongl. Musei försättande i bättre skick erhållas, det vore vida bättre, att Museum hädanefter blir tillstängdt, åtminstone för utländningen. Uppå af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställd proposition, blef denna punkt af Ridderskapet och Adeln bifallen. Sjette Punkten. RiksMuseum. Sjunde Punkten. Anslag till utvexling af Silf ver Jettoner, för att vid Kongl. Vetenskaps Akademiens sammankomster utdelas. Dessa tvenne punkter biföllos. 9 Den 12 October f. na. Åttonde Punkten. Dramatiska Spektaklet. Herr Rosenqvist, Fredrik Leonard, hade inlemnnt ett Memorial, hvilket upplästes, så lydande: Den summa af 4>5°o R:dr, hvilken Utskottet ansett böra till oförändradt beiopp utgå, endast derföre, att berörde Lustspel har från längre tid tillbaka årligen åtnjutit en så ansenlig benejice af Allmänna Medel, tyckes deremot börp upphöra, just af famina orsak, som Utskottet tagit till skäl för anslagets fortfarande, nemligen att
Instruktionerne för Landshöfdingarné deri 28 Januarii 1687 och dén 4 November 1734 åtskilliga föreskrifter, dels emot landstrykare* iösdrilvare, lättingar och tiggare, samt om skyldigheten att förse sig med laga näringsfång eller årstjenst* vid äfventyr af värfning, allmänt arbete eller böter; dels om inhyseshjon, som hvarken sitta för skatt eller äro i tjenst; och deras försörjande i Hospitalen eller SjukOch Fattigstugorne, då de sakna anhöriges vård och éj heljer äro tjenlige att användas vid Manufakturverken och Handtverkerierne; dels om ansvar för den , som Utan vederbörlig anmälan hysef tjenstlöse personer, hvilket i sednaste Lego-Stadgan utsättes till 6 R:dr 32 sk;, samt för deni husbonde, som låter hos sig skrifva någon, den der i hans tjenst ej nyttjas och hans underhill och lön ej njuter, hvilket i samma stadga utsättes till 3 R:dr 16 sk.; dels om Ömsesidiga rättigheter och skyldigheter, då fattiga bafn upptagas till vård; dels ock om husbondes skyldighet, att åt tjenstehjon, som ifrån sitt 30 års ålder, troget, flitigt, skickligt, riyktert och sedigt fortfarit i Samina tjenst, på dess ålderdom lemna skälig skötsel och utkomst; äfvensom uti Kongl; Brefven den 26 October 1753 den 17 November 1772, den 29 April 1784 och den 11 Julii 17 S 5, i afseende på vården om häktade personers barn; och hafva för öfrigt, tid efter annan, flere särskilde författningar om fattigvården i Stockholms Stad, samt emot tiggerier derstädes, blifvit Utfärdade.
F g Z ". a A1l.n slags ' verktyg. för .18derplastik säljas billigast hos PER FROM,Stoekholm. — i.. A a '. ORS. Saxrirr * ooh .. lpify-r. sl$as,. A .., t, - a .&lt;. i.. - x AT.T .Ya: Undihteoknide som nnv&amp;ndt Hopr A x e l l; itströ&amp;s Collodin rnbt r.: J ' iktoi.nar och kylknölar, lia funnit Mljes hos ' Pmfymoch.~okh: cndl&amp;e i: flaskoil I 60 öre .och 1 7ca * oncc. öre. : 20 axam LITSTBOM,. F ~ E U ~. Idun Stockholm, N:r 39 (302) Prenumerationspris Fredagen den 29 september 1893. pr år: Idun m e d Modetidning och kolorerade planscher I d u n m. pl. Idun ensam kr. FRITHIOF HELLBERG. Träffas å b y r å n k l. Allm. Sigrid fön och arbete, se där öfverskriften på d e n kvinnas lif, hvars bild i d a g trä- der oss till mötes. Föräldrarne v o r o kyrkoherden därstädes fil. d:r P e r Erik R u d e - beck o c h hans maka Sigrid Gustafva Brydolf. Förlusten mildrades n å g o t därigenom, att en vänTelef 61 47 helgfri Tryckeri Aktiebolag 6:te årg. Utgifningstid: hvarje Iduns fredag. - r a d. Rudebeck. S o m biträdande lärarinna stannade h o n sedan kvar i pensionen. I D U N 306 Att uppfostra att är afkyla att det uppväcka som ur sömnen, att 1893 gnida med snö det som är förfruset, brinner. T. v. Hippel. d e t husliga lifvet. I grupl i g a arbeten. Missionssånger klinga, ket.
Såsom alltid, när han påtagit dessa, hade han känt sig generad, löjlig, skamsen, som om han uppträdt i en dåligt sittande drägt; han hade icke armbågsrum nog ibland dessa vanor och fordringar, de voro honom som en luft utan tillräckligt syre; han stötte ständigt emot en eller annan af dem, liksom han ofelbarligt kom på krigsfot med det småborgerliga möblemanget med dess spinkiga, hopade pjeser, välte omkull porslinsnipset, halkade öfver mattstumparne och blef hängande med sin rockknapp i hvarenda antimarkass, – van som han var vid stora rum och många rum och golffasta möbler med stora distanser. Han satt en timme och hade tråkigt, tog afsked och gick sin väg. Medan han nu, denna kulna, kusliga februarikväll vid niotiden vandrar genom Lundagård fram emot Akademiska Föreningen, som med sina upplysta rutor inbjuder till Nordisk Fest, glider detta sista intermezzo ut ur hans sinne och minnet af eftermiddagsgillet på kamratens hybel fyller hela hans själ som en varm flod. En dunkel, sammansatt känsla af kontrasten emellan den råkalla, mörka natten och det upplysta huset födes inom honom; den tager färg af dagens intryck, de kända ansigtena, de kända stämmorna, gesterna, ögonen; han ser den vida svarta slätten utbreda sig horisontlös omkring honom; den förefaller honom med ens såsom något kärt, hvilket han måste lemna, något lidande, frysande, ljuslöst, som förebrår honom, att han likgiltig går sin väg bort ifrån det, det ger ett sting i honom och han gripes plötsligt af en förtviflad längtan, en tårsjuk, vild ånger, stannar, tvekar, – så är alltsammans borta i ett blink, en stämning, som födts ur det okända och försvunnit i det okända, sedan den varat milliondelen af en sekund, likt en gnista, springande fram ur och slocknande i samma outgrundliga mörker. Förtumlad, bländad, lemnar han sina öfverplagg åt vaktmästaren. I samma ögonblick är hans sentimentala stämning, hans eftermiddagsförnimmelse och hans aftondröm med all deras mjuka värme bortblåsta.
Ett förslag är derföre å bane, och nödiga undersökningar hafva under året 1860 skett, för att ersätta denna malmväg med en jernbana, som skulle förena sjöarne Wickern och Möckeln, men ännu har, såsom be - Örebro län. Trafikleder. Jernvägar. 19 kant, detta förslag icke kommit till utförande. Lindes och Nya Kopparbergs bergslager lida mycket af försvårade kommunikationer, särdeles den senare med sina stora tillverkningar. Sedan det blifvit omöjligt att, nästan till hvad pris som helst, finna dragare till utfrakten af Nya Kopparbergs bergslags effekter, har af nödtvång en väg till närmaste jernvägsstation Frövi åstadkommits, visserligen icke lätt och beqväm eller lindrande transportkostnaden, men, ehuru mindre tjenlig genom sina många omlastningar, likväl görande det möjligt att utkomma med bergslagens tillverkningar; denna utfartsväg är följande: från Nya Kopparbergs kyrka till Blåmansbäcken | mil landsväg, derifrån öfver Norroch Sörsjöarne 1 mil båtled, till Gösarhyttan | mil ny körväg, i Storån till Jönshyttan f mil båtled, förbi Jonsbyttefallet TV mil ny körväg, i Storån och öfver Rossvalen till Lindes stad 4 mil båtled, till Wedevågs bruk | mil landsväg, till Wedevågssjön TV mil ny körväg, derifrån öfver Wedevågssjöarne \ mil båtled, till Frövi jernvägsstation f mil ny körväg, och från Frövi vidare på jernväg till Arboga. o A denna väg fraktas nu största delen af Nya Kopparbergs samt en del af Lindes och Ramsbergs bergverkstillverkningar. Öfriga delen af dessa bergslagers produkter föres på landsväg, antingen direkte till Arboga ■eller ock till närmaste jernvägsstation. Coakes, hvaraf för kopparverken i Nya Kopparberget fordras 10 å 15,000 tunnor samt för Guldsmedshytte och Flögforsverken i Lindes socken omkring 8,000 tunnor, måste nu gå på jernväg från Arboga till Nora och derifrån landvägen till Linde eller ock från Arboga landvägen till Linde och derifrån på båt till Guldsmedshyttan.
Specification: Generalorder, dat. den 23 Dec. 1809, om gratification å 313 r;dr 16 sk. till Revisoren, Assessor C. G. Bagge. Generalorder den 6 Dec. i838, ang:de 4<>o r:dr b:co årlig gratification af gamla mötes-passovolance-cassan, och 100 r:dr af löneförbättrings-fonden, lill Krigsrådet Bäck, för disconteringen. K. brefvet den 12 Mars i83q, ang;de arfvode af 800 r;dr b:co till en vice-advocat-fiscal i Krigs-colkui, på det sätt, att 3oo r:dr utgått af milit.—boställs„ 3oo d:o af Wadstena krigsmanshusoch „ 200 d:o af gamla passevolance-cassorna, s;ma 800 r:dr b:co; — hvilkens tjenst icke var mera behöflig »oo Dea 4 April, 3n ntt hon er» längre tid varit till polismästare förordnad, trien uppbär ändock arfvode. Generals-order den 20 Maj 1827, om ett årligt arfvode af 3oo r:dr; hvaraf 200 nf gamla fonden och 100 r:dr af löneförbättrings d:o till Krigs-commissarien, Kamereraren Gbilz. Remitterades lill StatsUtskottet. Frih. Gederström, Anders, uppläste följande; Af sjuklighet hindrad att under flera plenidagar tillstädesvara, bar jag nödgats alt tills i dag uppskjuta motiveringen af min motion rör;de åtskilliga ändringar och tilllägg vid i8o5 års K. förklaring ang;de praescriptionstid för åtkomst af läst egendom, hvilken motivering jag vid motionens remiss uppsköt, enär liden då var nog långt liden på qvällen. — Det är af denna anledn. jag nu vågar för en stund upptaga R. o. Ad:s tid.