Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om nu Hr Frih:n vet det förra, så vill det åter synas, som han icke hade så noga reda pä det sednare, hvarföre jag, till hans underrättelse, får meddela; att borgens hela belopp inskränker sig till 1,500 r:dr, under det att den contanta uppbörd, fogden årligen har omhäiider, uppgår till kanske 100,000 r:dr och deröfver. Cbart.sigill.- försäljningsmannen deremot ställer alltid borgen för allt det stämplade papper han emoltager. Lyder hans borgen t. ex. på 2000 r:dr, så får han stämpladt papper till delta belopp, och till honom utlemnas aldrig ytterligare charta:förråd annorlunda än i den mån han genom leverering af contanta penningar visat redo för det papper han förut erhållit. Kronan har således i chart.sigill.försäljuingsmannens borgen full säkerhet för hela den uppbörd, sorn försäljningsmanneu fått sig anförtrodd, under det alt säkerheten för kronofogdens upphörd, genom den borgen han aflemna), är högst ofullständig. Af denna väsendlliga skillnad har jag dragit den, såsom mig synes, ganska naturliga slutsatsen, att det är större fördel för Kronan att låta chartan afyttras genom försäljningsmannen och derföre af honom kräfva redovisning, än att öfverlemna uppbörden till kronofogden, hos hvilken Kronan äfvenlyrar att förlora allt, utom de 1500 r:dr, hvarå hans borgen lyder. Hr Rosenblad har anfört, som skäl för sitt bestridande af Utsk:s förslag, att charleringsåtgärden vore onyttig, , om icke chartan vidfogades originalhandlingen, och att den controll, som skulle ligga deruti, att chartan åtföljde domböckerna, vore bäti II. l(i 122 Den 8 Januari e. m, stan ingen, då dessa fdrst långt efter sedan tingen blifvit hållna ingå till öfverdomstolarne. Icke upphör likväl en conlroll derföre, att tiden för dess utöfvande möjligen fördröjes. På sätt en ledamot redan anfört, ingå landsböckerna till Kammarrätten lika samtidigt som domböckerna lill hofrätten.
Som jag under senaste tiden sett, att en mängd damer vågat yttra sina mer eller mindre lämpliga åsikter i denna fråga, så tänker jag väl s o m så: en ann ' är så g o d som en ann ', o c h k o m m e r m e d mitt lilla inpass i debatten. Min mening är ej att söka slå något rekord i prisbillighet, s o m man ibland nästan kan tro, att somliga insändarinnor åstundat, tvärtom skulle jag vilja söka finna en normalsumma, hvilken enligt min tanke skulle sättas till omkring 300 kronor pr år. Denna summa utgör hvad i en mängd fall en ung flicka, anställd å kontor, affärsbyrå, telegraf, post eller dylikt, kan anslå till sina kläder, äfvensom det en fru, tillhörande den burgnare medelklassen, brukar behöfva för att vara vårdadt o c h nätt klädd. Mången torde här invända, att så gynnsam ekonomi ha dock många ej, men jag föreställer mig att Iduns prenumeranter till största delen just bestå af damer i nämnda ställning. D e s s u t o m är den beräkning jag här ämnar uppställa rikligt tilltagen o c h tål vid nedprutning från dem, som hafva mindre tillgångar. Att uppställa en fullständig tablå öfver utgifterna torde blifva vanskligt, då j u ålder o c h förhållanden utöfva stor inverkan. Följande försök härtill skall dock ungefär visa, huru jag tänkt mig utgifterna praktiskt ordnade. För ett äldre fruntimmer. En m ö r k promenadklädning » halfmörk klädning » bomulls » Skodon o c h reparation af d:o Kappa Linne .. Strumpor o c h underkläder Hattar .. fruntimmer. En mörk promenadklädning » halfljus klädning » hvit supé eller baldräkt Bomullsklädning eller blusei ' - Kappa Skodon o c h reparation af dylika Linne Strumpor o c h underkläder Handskar Paraply eller parasoll. Om klädernas användning tänker jag mig, att den mörka klädningen göres på hösten o c h användes till promenad o c h mindre bjudningar. Den s o m gjordes föregående höst blir hemmaklädning, o c h i de flesta fall torde nog en ännu äldre upplaga, vederbörligen vänd o c h upprustad, kunna duga till stök o c h arbetsdräkt.
Efter en stund ryckte han sig lös ur sitt grubbleri samt lämnade rummet, och jag såg honom gå öfver borggården med häftiga steg samt försvinna under ekarna. Därinne i den sekelgamla skogen, som var så tät, att mina strålar knappt förmådde tränga dit in, fanns en öppen plats, och på den låg ett litet murgrönsklädt hus. Där bodde jägmästaren och hans dotter. Aldrig lyste mitt ljus öfver ett fagrare hufvud än hennes; det var mina ögons fröjd att se henne beställsamt syssla omkring fadern, då denne kom hem om kvällen. Men det var tidigt ännu, och hon satt ensam och drömmande på bänken framför huset, utan att rädas för den mörka skogen, ty under slottsherrns hägn räddes ingen. D å prasslade det därinne, och hon tystnade förundrad, ty faderns steg kände hon nog, och ditåt hade ej mången sin väg. När hon såg, hvilken det var, som kom ur skogen och fram till henne, reste hon sig, men utan att gå ett steg till mötes och utan att heller draga sig tillbaka. Han, som såg henne stå där, blyg, men trotsig ändå, tycktes retad till förtviflan och for häftigt ut: » D u vet, att det är jag, som har makten, du vet, att jag kan tvinga dig till, hvad jag fåfängt bedt dig om. » Men hennes blick lugnade honom, ty han forsatte vekt: » Ser du barn, allt mitt guld är utan värde för mig, då du ej vill dela det, mina fester skänka mig ej längre någon glädje, därför att du ej är med. K a n ej grefvekronan, kunna ej alla mina skatter komma dig att glömma den andre? » Men bon skakade nekande sitt hufvud och sade: » A c k, nådig herre, ni talade ju själf om, hur litet värde guldet har. » Mer hörde jag ej; jag vet blott, att hon aldrig blef herskarinna på det präktiga slottet. » » Detta hände väl för mycket länge sedan? », frågade jag förundrad. » Ja, alla, som då lefde, äro borta, och slottet kan jag ej återfinna. » » Det kunde jag tro, ty det var i forna dagar kärlekens sätt att väga guld. » » Ä r det då borttaget n u?
4 Afd. 6 Haft. 96,188 50 13 31 3 21 3 21 3 21 3 3 21 99 1851 49 1,950 Öfverste och Sekund-Chef (med skyldighet att under exercis vara beri, N ( lön m. in. 4,50 ) den) | arfvode 1,600 { I :e Major d:o d:o 2:e D:o d:o d:o Kapiten, Kompani-Chef med passevolans . l):o l:e Löjtnant I): o 2:e Löjtnant l):o Under-Löjtnant l):o Adjutant arfvode [):o d: o Fanjunkare D:o Furir D:o I): o D:n Regeinents-Trumslagare Hautboist, årlig lön D:o d:o 68 792 860 Gage. man i 46 dagar (1J månad) och 592 man i 319 dagar (10‘ månader) å 6 öre per man om dagen eller 21: 90 årligen j gg J 13,516: 80. jemte 3 tunnor spnnmål in natura samt värdet af en portion in natura, å 25 öre per man, utgörande för ofvannämnda tid l.47;005‘>; r0! 56*137: 50- Tillökning i Gaget. N:o 4 till Kongl. Maj:Is Nåd. Prop. N:o 4, om Statsverket 4856. Litt. G. Målro s-korp sen. Nuvarande Stat. Föredragandens F ö r s 1 a gSpanmål ia natura. T:ar. Gage. Arfvode. Summa. Spanmål in natura. T:nr. Gage. Arfvode. Summa. R:dr. ö. R:dr. ö. R:dr. Ö. R:dr. 5.
Bränvinsbrännings-afgiflen i Sverige, lagd på pannerymden sålunda, att den utgjort från 3 r:st. till och med 2 sk. banko för hvarje kanna, som antagits kunna, med redskap i särskilda klasser, tillverkas, hade från år *824 611 och med år 1844 lemnat följande resultat: ÅT Beräknad i riksstaten tili Influten inkomst. 182*. B:ko r:dr 429,000. Kommitteen hyste den öfver tyge Isen, att bränvinsbränningen bär i landet borde småningom kunna underkastas en vida högre beskattning, än den, som för närvarande af densamma utgår. Åfgiften drabbade visserligen i första band producenten, men endast såsom förskott, hvilket måste återgäldas af konsumenten, för hvilken ett eller annat runstycke högre pris på glaset vore destomindre känbart, som den, hvilken bar låd alt dagligen förtära bränvin, också utan afsaknad kunde erlägga några procent högre pris derför, och den, för hvilken denna tillökning i pris vore i någon mån känbar, gjorde väl, om han minskade sin förtäring af bränvin, och än bättre, om han alldeles afstode från dess bruk. Kommitteen skulle således anse det vara väl, om bränvinsbränningen kunde här i landet beskattas lika högt, som i Danmark och Norrige, eller med omkring 8 sk. banko per kanna, men ansåg sig ej böra i underdånighet tillstyrka, att skatten lvu på en gång må höjas till sådant belopp, hufvudsakligen derför, att en hög skatt icke läte uttaxera sig, så länge något slags husbehofsbränning för en låg afgift qvarstode vid sidan af den bran vinsbränning, som skulle bära den höga.
Praescriptions-tiden för desse Sedlars inlösen. §. 13. „ Dito Dito för Contorets skulder i allmänhet. 2:a Afdeln. På Riksgälds-Contoret anvisade Anslags-Summor. §. 14. Ordinarie Stats-brist-summan, samt angående .tiden ifrån hvilken förskott härå hvarje år får meddelas. §, 15. Extra Stats-Anslag till Försvars-Verket samt till lätta de Vatten-communicationer och andra allmänna arbeten. §. 16. Årligt Ränle-Anslag till H. M. Konungen. §. 17. För Rotejemkningen vid Westerbottens Regemente. §. 18. Dito Dito i Jemtland. §. 19. Reserverade pensioner på 7:de Hufvud-Titeln åt Mili taire Enkor och Barn. §. 20. Återstoden af anslaget till vattenledningen till Carlskrona. §. 21. Arfvode åt den person, som, i stället .för Justitias-Om budsmannen Landin j adjungeras till Ledamot i Svea Hof-Rätt. 3:dje Afdeln. På Riksgälds-Contoret anvisade Creditiv. §. 22. Det så kallade Stora Credilivet. §. 23. Dito Mindre Dito §. 24. Fyllnads-Crediliv för Spanmåls-undsäUningar. §. 25. Creditivet för Ull-Discont-Fondens förstärkande. §. 26. Dito till kostnader, föranledde af farsoten Cholera. §. 27. Dito för Arme'ens Accords-Amorterings-Fond. §. 28. Ersättning för hvad Riks-Markegångs-priset för den under lönerne inberäknade spanmål något år öfver^tiger sex Riksdaler Tunnan. ; §< 29. Dito för hvad som kan komma alt brista i anslaget till Kongl. Hof-Slallets utfodring. to Bil. till Stats-Utskottels Mern. Ersättning för uppkommande brister å beräknade anslaget tili fouragering för Yärfvade Cavalleriets och Artilleriets Hästar. §. 31.
Vidkommande det lån af 5,000 R:dr Banco, Kongl. Secreterareu J. Th. Nathhorst, såsom disponent af Kronans Stamschäferi å Näs, at gamla Ull-Discontfonden erhållit till understöd för byggnader och förbättringar vid berörde Stamschäferi, hafva Revisorerne icke bort lenina oanmäldt, att, sedan Kongl. Maj:t, enligt Nådig! bref till Kongl. Commerce-Collegium af den 26 Mars sistlidet år, beviljat Nathhorst anstånd tillsvidare med föreskrifven capital-afbetalning å detta lån, detsamma ännu i räkenskaperna qvarstår till lika belopp, hvaremot ränteliqviderne blifvit i vederbörlig ordning verkställde.. Nya Ull-Discontfonden, hvars behållna vinst vid 1834 års slut utgjorde . 1,660:11» 9. har, enligt de öfver denna Fond upprättade, härbos bilagde "capital-slut, haft i inkomst: år 1835, i ordinarie och förfallo-räntor . 2,339:47.10. och år 1836, i dito dito . 3,085:21. 8.5425:21. 6. 3. hvaremot räntan till Riksgälds-Contoret för de på Ullcreditivet uttagna medel uppgått, år 1835 till . .. .. . .. 3,086:17. 10. och år 1836 till .. 3,147:40. — Fondens tillgångar vid 1836 års slut utgjorde i utestående säkra fordringar ... 74,533:27.11. dito osäkra fordringar . 60:18. 3. Fondens skuld till Riksgälds-Contoret, i capital utgörande 73,700: ofvanberörde vid årets slut obetalda ränta . 3,147: 40. — samt skuld till Gamla Ull-Discontfonden . 262: 15. 2. 77110* 7 2 uppgick således Fondens behållna vinst vid 1836 års slut till 851:23. 5.
Riksdagar, dä förmögenhet och lagliga rättigheter upoffrades och äsidosakles, samt akt allt stkedt och sker, ej, för att mana respective medständer till ef, terföljd, ej, för att köpa medständers walwilja, ty den hafwa wi ej förwärkadt, utan af öfwertygelse, att enwist försvar, af förra brister i urgamla författningar i afseende pä bidrag till Statens uprätkhällande, hqde warit obilligt, rvanhcdrat wärf frand, lika som origtjga begrep om wär personliga pligt att försmara Konungars fosterjord, stulie gora assigten med wär tillwaresse twätydig, Aag wägar skrida till ey allmän öfwcrsigt af frägan, Friheten art köpa karl i fits ställe, skall atrid Medföra ett farande intryck pä den stora, talrika, arbetande, mindre medborgare-elafien, hwicken anser ingen despotisms sa svar som den hwilken pälägges af mera gynnade medborgares rikedom, denna stora del af nationen, sVall aldrig ga i fält med god wilja och sann fosterlandskänsla om den i sin Corps saknar, Adelsmannens, Prästens och Borgarens, ofta genom fåfänga förfinade son, och i synnerhet skall det smärta denna clatz, att se den rike af öfwermod jäsande bondesonen kunna, hwad man nesligt kallar, frälsa sig för jordbruk och alla nyttiga handtcringar, ffall denna frihet medföra de swarasts följder. Den uti inbillning om kallelse till en högre bestämmelse förstöade, blott tärande medlemmen, köpes bort frän defie näringar, alla arbetande armar som i wart osxugrbara land, med wara korna arbetstider, och deraf följande svårighet att jramori.iga iifwetö förnödenheter', i Den l Maji. 9Z stall i synnerhet för jordbruket blifrva högst förderfwande.
Lika med Utsk. tror jag, att en likstämmighet emellan det föreslagna stad - Den 28 Ju ni e. m. 313 gandet om inteckning i lösegendom och det redan befintliga om lösöreköp är af nöden, men jag tror, att det ifrågavar:de förslaget hvarken innefattar denna likstämmighet, eller tillfredsställer de anspråk, man i afseende på krediten kan hafva. Hitintills har förmånsrätt i lösegendom utan att denna blifvit lemnad i pant varit medgifven vid förslag till bergsbruksrörelse och nordsjöfiskerierne. Denna förmånsrätt, som, i synnerhet hvad angår den förra enl. de författningar, genom hvilka den blifvit införd, grundades på ett slags bolagskontrakt emellan förläggaren och bergsbruksidkaren, och tillkom genom iakttagande af vissa formaliteter, såsom kontraktets uppläsande, pä hyttebacken m. m. är något helt annat än den allmänna inteckningsrätt, hvilken ifrågavande förslag afser att medgifva. Om med afseende på nuvarrde kreditförhållanden, en utvidgning i inteckningsrätten i lösegendom blir nödig, inser hvar och en angelägenbeten deraf, att den största möjliga försigtighet iakttages, till förekommande af de missbruk och bedrägerier, som öfver det minsta fel i kreditlagstiftningen kan medföra. Jag har den öfvertygelsen att ifrågavande förslag icke innefattar alla dessa försigtighetsmått. Uti K. förordningen om lösegendom af år 1835 hafva vi exempel på vådan af en lagstiftning, som icke innefattar tillräckliga garantier emot missbruk. Klagomålen öfver denna förordning äro, och hafva varit så högljudda, att jag icke vidare vill omorda dem. Jag fruktar, att snart samma missnöje skulle förspörjas öfver den föreslagna förordningen som den af år 1835. Jag öfvergår nu till den likstämmighet, som borde ega rum emellan den föreslagna inteckningslagen och förordningen af är 1835. Denna förordning går ut på att bereda en möjlighet för en borgenär, att genom köp betinga sig en säkerhet i gäldenärens lösegendom; den föreslagna förordningen afser beredandet af enahanda säkerhet.
Lagerbjelke hade, lika med mig, vårit i tillfälle alt genomläsa de diskussioner, som förts i detta ämne, så hade han fält se hvad en bestämdt förut fattad, för alla förnuftsskäl fullkom9 H. 24 370 Den 22 Augusti. ligen otillgänglig, för all raotbevisning oåtkomlig mening eller rättare sagdt föresats vill säga: ”Stat pro ratione voluntas”. Huru raan, under sådane förhållanden, skulle kunna med utsigt till framgång hoppas, att genom en omsvängning af ordalagen vinna ett annat resultat, det är åtminstone för mig oförklarligt. När nu saken står på den punkten, att Utsk:s andra mern., hvarutinnan, med uplysning om sakens förhållande och den sig dervid företeende omständighet af hvad som syntes utgöra det gemensamma resultat af RiksSlåndens behandling af dechargefrågan, Exped. Ulsk:s förstnämnde förslag vördsamt vidhållits, blifvit af tvenne Stånd utan motsägelse bemött, men af de tvenne öfriga Stånden återremitterad!, hvarvid dessa sednare hade förenat sig om den bestämda åsigt, att det, hvarom dessa två Stånds beslut varit instämmande, eller tillämpning af 107 § på en af föredraganderne, skulle i skrifvelsen och riksdagsbeslutet inflyta, så har såsom mig vill synas, ärendet ernått det stadium, att, sedan man icke godkänt den framställning af det gemensamma i besluten, Exped.Utsk, aflålit, någon sammanjemkning alltså ej synes görligen återstå och ingen ger med sig vidare, man har två gifna alternativer, af hvilka tvenne Stånd ä ömse sidor antagit ettdera alternativet. Den åtgärd som föreskrifves i 73 §:ns sista ord, — hvilken jag ber Gr. Lagerbjelke lika så litet förbise, sora de deri först förekommande, — är ju då den ultima ratio, som bör tillämpas? För min del ogillar jag i sak, så mycket, som någon det kan göra, det under contrapropos. uptagna alternativet.
?D7aj:t, för beböfmanbeS uubfåttning mib inträffanbe mijjmäpt elfer fefffagen flör b, äger fortfaranbc bigpoitcra: a) ben i fftifetg ©tänberg 9tifggälbg* kontor odj på Äongl. 5Rånte*Äammarenö tätning i fRifetö ©tanberg
Sedan Rikets Ständer år i8a3 hos Eders Kongl. Maj:t begärt rättelse för framtiden derutinnan, ”att de Tractamenten, som beslås Mili - ( ’57 ) ”taire Ledamöterne i KrigsHofRätten, och blifvit anviste å RiksStatens ”Andra HufvudTilels Anslag till Reseoch Tractamenlspenningar vid ”Civile förrättningar, måtte, såsom en nödvändig utgift för den del af ”militaire systemet, som afsåge ordning och discipline, och ej egenteli”gen tillhörde nämnde Anslag, öfverflyttas på Tredje HufvudTiteln och förberörde Tractamenten, med benämning af arfvoden, i följd af Eders Kongl. Maj:ts Nådiga bifall till Rikets Ständers vid senaste Riksdag derom fattade beslut, från och med i83o års ingång, då tillämpningen af nya Stats-regleringen vidtog, blifvit till Tredje och Fjerde HufvudTitlarne öfverflyttade; synes sådant innebära, att Rikets Ständer jemväl ansett, det berörde utgift borde för år 1829 på enahanda sätt, som för de föregående åren, utgå. Anslaget till Reseoch Tractamenls-penningar i allmänhet var, såsom Förslags-anslag, ursprungeligen uppfördt på Åttonde HufvudTiteln, ehuru detsamma yid 1818 års Stats-reglering, delades emellan Civiloch MilitaireStaten, samt till följd deraf förflyttades till en del å Andra, och till en del å Tredje HufvudTiteln, hvilken senare del sedermera blifvit ytterligare fördelad å Anslag.en till Landtoch Sjö-försvaret; och anser StatsContoret, att Anslagets för Reseoch Tractamentspenningar förflyttning från Åttonde HufvudTiteln, hvarken kunnat förändra dess egenskap af Förslags-anslag, eller utgjort något hinder, atta detsamma anvisa tractamenten eller arfvoden till KrigsIIofRättens Militaire Ledamöter, hvilka för denna deras tjenstgöring icke åtnjuta någon annan vedergällning. 6:0
Jag öfvergår nu till det speciella föremålet för vår öfverlägning, Waxholms befästning, i afseende hvarå Gr. Anckarsvärd, genom tillstyrkt nedprutning å det föreslagna anslaget, velat tillämpa sin ofvananlydda sats alt bereda tillgång för ytterligare skattenedsättningar. Jag erkänner gerna, mine herrar! att jag saknar alla anspråk på de strategiska insigter, som kunna afgöra om Rikets försvarssysteme, lika som jag tror, alt hvilka anspråk, enskilde medlemmar inom Representationen än kunna äga eller tro sig äga, det är alltid i högsta grad olämpligt alt göra detta ämne till föremål för voteringssedlarnes afgörande, utan att detta, på sätt grundlagarne bjuda, endast bör öfverlemnas åt konungamakten. Men historien äger läror af den allmänna art, att hvar och en med någon uppmärksamhet kan uppfatta dem, och det är dessa, jag skall tillåta mig framställa för Ståndets erinring, utan alt. tillbakahållas af den förklaring, en värd Grefve i förra plenum behagade till mig ställa, alt det endast tillkom pojkar att erinra sig historiens läror. Hvad är del, mine herrar! som nu är i fråga? Jo, att försvara inloppet till vår hufvudstad, der, utom alla Rikets dyrbarheter och bankens skatter, förvaras våra förnämsta militär-förråder, större delen af skärgårdsflottan o. s. v. Hvad lär oss om behofvet häraf historien — vår egen sednaste historia? Före sista kriget med Ryssland fauns till Savolax och Carelens försvar på en öppen ort, kallad Varkhaus, dels en skärgårdsflotta ämnad alt användas på den stora insjö-linie, sorn genomskär dessa provinser, dels artillerioch andra förråder. Man hade uppgjort en plan för Varkhaus’ befästande, beräknande en kostnad af 34.0,000 |;dr silfver, men Statens tillgångar ansågos icke medgifva detta anslag. Kriget bröt ut 1808, och man nödgades, vid fiendens annalkande till det öppna Varkhaus, förbränna dervarande skärgårdsfartygen samt förnagla de kanoner och förstöra de förråder, man ej kunde undanföra.
Vi har funnit Oss föranlåtna att ändra platsen för den urtima riksdagen, som skulle hållas i huvudstaden den 4 april till Örebro. Riksens Ständer skall infinna sig där den 13 april. Under riksdagen skall ärenden insändas till Vårt kansli i Stockholm såväl brev, memorial, förklaringar som förfrågningar. Om något kräver särskild skyndsamhet skall det hos Oss anmälas. Stockholms slott den 4 mars 1812. CARL. Brev och påbud till samtliga Rikets Ständer att den, till den fjärde nästkommande april utsatta urtima riksdagen, skall, i stället för Stockholm, hållas i Örebro den 13 i samma månad. Stockholm den 4 mars 1812. På grund av den politiska ställning, som nu råder har Vi funnit anledning att ändra orten för den urtima riksdagen som var utsatt till Stockholm den 4 april, till Örebro den 13 samma månad. Stockholms slott den 4 mars 1812. CARL. Brev och påbud till samtliga Rikets Ständer att den, till den fjärde nästkommande april utsatta urtima riksdagen, skall, i stället för Stockholm, hållas i Örebro den 13 i samma månad. Stockholm den 4 mars 1812. Från och med den 19 februari är det förbjudet att utföra hästar ur riket. Stockholm den 5 mars 1812. J LILJENCRANTS. Kungörelse angående underhåll för soldater, som vid Göta kanalbygge blivit skadade. Stockholm den 7 mars 1812. Den 18 februari har Kongl Maj: t behagat bestämma hur mycket manskap från regementena till arbete vid Göta kanal, som kommer att avgå. Kongl Maj: t har också stadgat att de som till äventyrs blir skadade, så att de inte längre duger till krigstjänst och måste avskedas, har rätt till underhåll från Vadstena krigsmanshuskassa. Detsamma har gällt manskap vid Trollhättekanal och slussverksbyggnad. Intyg från befälhavaren samt läkare att skadan skett under arbetet skall uppvisas. Stockholm den 7 mars 1812. JOH AUG SANDELS. Kungörelse angående svenska handelsfartygs bevärande till eget försvar mot kaperier. Stockholm den 11 mars 1812.
De öfriga mindre väsendtliga detail-ämnen böra åter vid detta tillfälle, då fråga är örn hufvud, grunderne för Finance-regleringen, icke upptagas, såsom lämpligare förekommande, i sammanhang med de reglementariska föreskrifter,ne, hvilka skola Banko-Sty.velsen och öfrige vederbörande meddelas. Igenom detta Betänkande, som nu vördsamligeäa understäljes Rikets Högloft. Ständers t^PP* 2\t> Statsoch Banko-Utskottens Bet ani and en. lysta pröfning, torde de från respective RiksStårulen till förenade Utskotten remitterade Memorial, skriftliga och muntliga Anföranden i sådana ämnen, sorn Betänkandet omfattar, få anses vara besvarade. Några ledamöters serskilda meningar varda härhos bifogade. Stockholm d,en 3 April 1818. Å Stats-Utskottets vägnar: På Höglofl. RidderskaPå Högvördige Prestepet och Adelns LedaStåndets Ledamöters' möters vägnar vägnar Carl De Geer. C. v. Rosenstein. På Vallöf!. BorgareSiåndets Ledamöters vägnar II. N. Schwan. På Hedervärda BondeStåndets Ledamöters vägnar Jon Jonsson. Å Banko-Utskottets vägnar: På Höglofl, RidderskaPå Högvördige Presfepet och Adens LedaStåndets Ledamöters vägnar. Mag. Palmqvist. På Vällofl. BorgareStåndets Ledamöters vägnar L. J. Lund gren. E. A. Ahnqvist. På Hedervärda BondeStåndets Ledamöters vägnar Ajiä. Joachimsson. Sylvan. Utdrag af ProtocoJlen haline uti Rikets Höglofl. Ständers förenade Statssam% iSiatsoch Banho-Ut skot tens Betänkanden. 247 Banko-Utskott vid Urtima Riksdagen i Stockholm ur 1818, följande dagar: Den 28 Mars. S. D. VitMörnysrri föredragning af Höglofl.