Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af dessa skäl skulle jag, om jag varit tillstädes förra gången frågan handlades, hafva tillstyrkt B, o. Ad. att, då fråga icke var väckt om dessa honorariers nedsättning, åtminstone icke förhöja dem och derigenom aflägsna tidpunkten för en förnuftigare organisation af dessa Verk, Detta är nu för sent, och det enda som återstår mig är att söka bereda tillfälle för BorgareSt:s mening, enl. hvilken arfvodet borde som förut utgå med 1,000 Rdr, att vid den blifvande voteringen göra sig gällande. Jag får derföre, ehuru med föga hopp om framgång i påyrka, att R. o. Ad. ville återförvisa ärendet till Utsk. med föreskrift att upställa en voter:s-propos. hvarigenom BorgareSt:s mening äfven blir framstäld till oropröfvande. Hr Montgommerie, Rob. Nils Germund: Frågan om det är lämpligt eller ej att höja honorarierna för R. St:rs Fullmäktige i Ranken och Riksg:sKont. kan nu icke blifva föremål för diseu?si.on, Den 25 November f. n». discussion, utan vi hafva endast att yttra oss ang:de det af Sammansatta Utsk. föreslagna sältet för frågans lösning. Då denna fråga förekom inom Utsk. ansåg jag att man kunde lösa den på tre olika sätt. Man kunde nemi. hänskjuta den till Förstärkt StatsUtsk. ; ty, ehuru Brån vins-lagen utarbetades af Sammansatt Lag-, Bevilln.- o. Ekon.Utsk., så afgjordes alla voteringarne i Förstärkt Bevilln.Utsk. För det andra kunde man, på sätt BorgareSt. beslutat, låta Förstärkt BankoUtsk. votera ang:de Fullmäktige i Banken, och Förstärkt StatsUtsk. ang:de Fullmäktige i Riksg:sKont., men då kunde det hända att de olika Utsk:n bestämde ett olika arfvode, och det vore väl ej lämpligt. För det tredje kunde man slutligen, på sätt Sammansatta Utsk. föreslagit, förstärka det Sammansatta Utsk. och låta det afgöra frågan.
Hvar och en förvärfvar den i mer och mindre grad, och den lärdaste kan ej förvärfva den på annat sätt, än den olärdaste. – Det andra slaget af sann upplysning är den rent af vetenskapliga. I det rena sunda förnuftet är väl tankan liflig och verksam, men den hvilar i högre ämnen, och ytterst på tro. Den är således ej sjelfständig. – Denna sjelfständighet ger vetenskapen; ty tankan får derigenom insigt i sitt eget väsende, och handlar med fullt medvetande af sin frihet. – Vi hafve sett, att om det blotta sunda förnuftet, utan vetenskaplig insigt, gör dessa högre ämnen til föremål för sin kunskap, det ofelbart invecklar i motsägelser, som det ej kan upplösa, är nödvändigt utsatt för den olägenheten att ensidigt antaga eller förkasta, och derigenom förlora sin egen sundhet. – För den högre upplysningen finns ej denna olägenhet; ty vetenskapen inser det skenbara i dessa motsägelser. Det är således för Sens commun’s egen sundhet nödvändigt, att den vetenskapliga upplysningen finnes, på det, att om sens commun förvillar sig genom anspråk på vetenskap, och förhärdar sig i fördomar, den må kunna upplösa dessa fördomar och återgifva det sin renhet. Den vetenskapliga upplysningen jemnförd med den lägre, står således i den styrandes plats. Vetenskaplig odling är således hvad som bör utmärka de högre klasserna i samhället, hvilka man känner under namn af de bildade. Det är hos dem som de insigter finnas, som leda statens rörelser. De äro stats-kroppens tanka – den sjelfständiga styrande kraften i samhället. Det är deras skyldighet, att ej blott handla efter enskilda reglor, uppkomna genom enskild erfarenhet – det duger ej, då man handlar med afseende på det hela. De måste handla efter allmänna reglor, och sådane uppställer blott vetenskapen. – Men vetenskapen uppställer dessa reglor som ren Theori, utan afseende på någon enskild stat; hur skola de således användas? Här äro vi åter vid den förra svårigheten, som skiljer all Theori och Praktik åt. Men denna svårigheten är blott oöfvervinnelig för den, som ej kan begripa att de måste vara skilda åt.
Comiterade i underdånighet föreslå de serskilda föreskrifter: att Utmarksskatten på Oland icke bör i Jordehoken bland hemmansräntorna upptagas förr, än under pröfning varande fråga om nedsättning deruti blifvit slutligen afgjord, utan emedlertid på grund af vid Jordeboken fogad förteckning debiteras, samt att med afseende å det serskilda förhållandet med hemmansräntornas utgörande i St. Kopparbergs Län efter annan fördelning hemmanen emellan, än Jordeboken upptager, JordeboksLiggaren derstädes bör upprättas i den mån, Storskiftet i Länet hunnit socknevis fullbordas. De af KammarCollegium gjorda underdåniga framställningar, dels om anskaffande, på Statens bekostnad, af blanketter till Jordeböckerne, dels att Häradsskrifvarne måtte undfå serskild ersättning för ny Jordeboks upprättande, hafva Comiterade så mycket heldre funnit sig böra i underdånighet biträda, som angelägenheten fordrar, alt nödig öfverensstämmelse vid nya JordeboksLiggarens uppgörande beredes, och göromålen genom räntornas förvandling betydligen ökas, samt skyndsam verkställighet är af nöden; Och tro Comiterade, hvad arfvodet angår, det böra åt Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande öfverlemnas att, hvar för sitt Län, beloppet föreslå. 27:o. Hvad beträffar Mantalsskrifningarne å Landet, så hafva Comiterade, med afseende å väckt förslag, att Häradsskrifvarnes göromål måtte öfverflyltas å Tjenstemän, som vid Länens LandsContor anställas, funnit sig böra i underdånighet hemställa, att berörde förrättningar mätte framgent besörjas af Länsmännen, hvar inom sitt district.
vår läsekrets, men i detta samband torde Prinsessan Ingeborg Charlotte Caroline » blå prinsens » käcka bild i den klädsamma Louise Fredrikke är den femte i ordningen hästgardesuniformen, återgifven efter den af kronprins Fredriks och kronprinsessan färskaste fotoeranen från hoffotografen G Lovisas åtta barn samt född den 2 augusti Florman, allestädes på nytt ses med nöje. Hon har sålunda ännu ej fyllt 19 L b Det var på fredagsmorgonen i förleden vecka, som från vårt södra grannlands hufvudstad — dit prins Carl dagen före Kristi himår och är 177g år yngre än sin fästman, den något mer än 36 årige prins Carl. Hon är den fjärde i syskonringen, som gifter sig. IDUN 1897 Prinsessan Lovisa, den äldsta af systrarna, förmälde sig i maj förlidet år med prins Fredrik af Schaumburg-Lippe, prins Carl några månader senare med prinsessan Maud, dotter till prinsen af Wales, och prins Kristian, kronprinsparets äldste son, är sedan i mars förlofvad med prinsessan Alexandrine Augusta af MecklenburgShwerin. Prinsessan Ingeborg och hennes syster Thyra vunno vid sitt ofvannämnda Stockholmsbesök, hvar helst de visade sig eller uppträdde, allas hjärtan genom sin ungdomliga älskvärdhet och anspråkslöshet. För prins Carls förlofvade föll detta sig alldeles särskildt lätt, då hon på ett frappant sätt liknar sin moder kronprinsessan Lovisa, hvars popularitet är oförminskad i Sverige. Och hur lysande släktskapsförbindelser prins Carl än kan vinna genom sitt gifte med den unga danska prinsessan, i hans eget land skall man framför allt hålla honom räkning, för att han hit återför Carl XV:s dotterdotter. Enligt underrättelser, som specielt ingått till Idun, » intresserar prinsessan Ingeborg sig företrädesvis för musik, slöjd och svensk poesi, som hon läser perfekt. Intagande frisk och vänlig mot alla och obestridligen intelligent, har hon städse utgjort hemmets solstråle. » Som en solstråle vare hon ock välkommen till svenska bygder! jNfervositet i barnkammaren. Då jag var barn, talade jag som barn, hade sinne som barn och barnsliga tankar.
Här var föreslagit, att efter ordet: ”Boktryckeri, ” må införas: "eller Tryckeriför Mu~ sicalier," hvilken förändrade Redaction af Ridderskapet och Adeln bifölls. §. i. Deruti var föreslagit, att efter orden:”Svenska Medborgare,” föreskriften måtte sålunda förändras: "hvilka i händelse Skriften inom laga tid åtalas skulle Författare-ansvar åliggaj så vida Författarens namn och hemvist befunnes origtigt uppgifne, eller i Sedeln saknades," i sammanhang hvarmed äfven blifvit hemslälldt, att det öfriga ifrån och med orden: ”eller ock,” ti il och med orden: ”ifrån Svaromålet uteblefve, ” måtte alldeles uteslutas: Hvilken af 6 Momentet sålunda föreslagne nya Redaction jemväl af Ridderskapet och Adeln bifölls. §. i. Mom. 7. ConstitutionsUtskottet hade föreslagit, att andra puncten af detta Moment måtte erhålla en sådan lydelse: "Utgifvare af Dagblad och Periodiska Skrifter vare alltid , i afseende på ansvaret, ansedd såsom Författare, derest han sig ej med dennes Namnsedel försett, eller ej kan på annat sätt bevisligen uppgifva Författaren ; åliggandes Ut gifvaren, under lika för - 458 Den 14 Martil. bindelse , att tillse det de vilkor, som vid utgijvandet deraf i denna Lag ytterligare stadgas, varda noga iakt t agne Herr Hammarsköld, Lorenzo, anförde skrifteligen: i §. 7 & 8 Mom. böra, efter min tanka, i ett sammanhang till afgörande företagas, ty det de båda Moinenterne stadga, är af så enahanda och af hvarandra beroende natur, att det beslut, i hvilket man stadnar i afseende på det ena, äfven ovilkorligen gäller om det andra. Stadgandet i det 8 Morn. är nemligen intet annat, än en närmare bestämning och utveckling af stadgandet i det 7 Momentet. För min del tror jag mig böra tillstyrka bifall till nya Redactionen af dessa båda Momenter.
Kunskaperna i dessa iimen böra i allmlnhet fullt motsvara bvad som fordras i s ': udentexamen, men om i ett eller annat ämne ett sidant kunskagsmQtt icke kan vitsordas, bös i betyget anmgrkas den ltirokurs, p i hvilken betyget bar afseendle. Betygen böra vara utfardade af llrare vid allmlnt högre laroverk eller universitet eller, hvad sgrgken vidkomma, af godlriind sprtlkllrare. Ansökan om tillatelse att f&amp; tjtinstgörra som elev vid postverket ingifves till Kongl. Generalgoststyrelsen i 8tockholm och skall vara af den sökande egenhiindigt skrifven. Vid ansökan s k d l bifogas ofvsna omtalade betyg om föreskrifna kunskaper samt prestbetyg. Om den sökande önskar tjlnstgöra vid n8got stirskildt af de postkontor, som till elevers mottagande blifvit utsedda (se Kopigl. Genieralpoststyrelsens cirk ul&amp;rskrifvelse d. l884), bör detta i ans6kraingen utsattas. I man som platser för elever finnes att tillga, meddelar Generalpost styrelsen tillatelse till tjanstgöring samt anvisar postkontor9 der tjlnstgöringen skall verkstlllas. Efter minst ett halft ars tjiinstgöring skall eleven inför kontors förestandaren underg8 examen i kannedornen om postförfattningarna och postbehandlingen. Med bifogande af kontorsförest8ndarens betyg öfver sistniimda examen, uppförande under elevtiden, pklitlighet och lamplighet för posttjansten ingilr eleven nu till Generalpoststyrelsen med ansökan att vinna anstallning siisom extra ordinarie postexpeditör. Ntir plats blir ledig kan sedan den, som blifvit antagen till e, o. postexpeditör, erhAlla anst8llning silsom extra bitr&amp;de vid postkontor. Ordinarie anstlllning har kvinna ej ratt att erhiilla vid postverket. Hon kan emellertid ' erhiilla förordnande att tills vidare bestrida ordinarie postexpeditörsbefattning.
N:o 11, i ani. af väckta motioner om upphäfvande af straffarterna prygel och dagg samt om inrättandet, i stället derför, af strafflasser inom alla regementen m. m.; samt Allm. Besvärsoch Ekon.-TJtsk:s Betänk:n: N:o 81, i ani. af väckt motion om befrielse för sockneprester från skyldighet att åtfölja dödsfångar till afrättsplatsen; N:o 82, i ani. af väckta motioner, dels ang:de Eotehållares skyldighet att inställa sig vid Generalmönstring, dels om rättighet för Eoteoch Busthållare att, utan all inblandning af Officerare, med soldat, hussar eller båtsman afsluta knektekontrakt m. m.; N:o 83, i ani. af väckt motion om upskof med tillämpandet af Kongl. Kungör, d. 15 Juli 1859, ang:de laga skiftens verkställande på Gottland; N:o 84, i ani. af väckt motion om bestämmande af ersättning åt Kronobetjent för försäljning af å landet utmätte lösören; N:o 85, i ani. af väckt motion om skyldighet för åbo att borthugga skog, som står för nära annan åbos åkerjord; N:o 86, i ani. af väckt motion om makadamisering af de genom Norroch Koslagstullarne från Stockholm ledande vägar, samt i fråga om erläggande af afgift för samma vägars begagnande ; N:o 87, i ani. af väckt motion om afskaffande af fotmöten vid Skånska kavalleriet eller deras ingående i regementsmötena. Den 9 Maj e. m. 37 Uplästes ett utaf Hr Rosensvärd, Johan Henrik, inlemnadt meni. af följande innehåll: I anseende till förestående afresa från hufvudstaden, får jag hos R. o. Ad. vördsamt anhålla, att, med bibehållande af min riksdagsmannarätt, få afsäga mig updraget att vara ledamot af Allm. Besvärsoch Ekon.Utsk:t. Propos. å bifall till denna anhållan framställdes, och besvarades med ja.
Ständers åtgärd föranleda, Bih. till R. St. Vret. j834. 8 Somt r Ajitl % 3:te filif let. i» Allm. Be/v - oth On.-JJrti. U/l. N:* a*. Hvilket dock till Rikets Höglofl. Ständers närmare pröfning vördseml öf» verltemnas. Ankom till Exp. Utsk d. 8 April kl. 7 e. m. Utlåtande, i ättledning af väckt motion om förflyttning af Gästgifveriet i Skillingarum till Wimmerby stad. Wällofl. Borgare-Ståndet har till detta Utskott remitterat ett af Herr Justeliusj N.. E.j afgifvet memorial, deruti, till fördel för staden Wimmerby, hvars näringar och rörelse ännu lida af deras genom 1821 års eldsvåda iråkade vanmagt, blifvit föreslaget, att Gästgifveriet i Skillingarum mätte flyttas till Wimmerby, belägen på i-8:dels mils afstånd och närmare de till reserve-skjuts anslagne hemman, än Skillingarum. Denna framställning finner Utskottet vara af den beskaffenhet, att den icke bör af Rikets Höglofl. Ständer till pröfning upptagas, enär J7^4 års Gästgifvare-ordning och Kongl. Förklaringen den n December 1766 stadga, att frågor om gästgifvaregårdars anläggning, jemte dermed gemenskap egande ärenden, skola af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, efter vederbörandes hörande, afgöras; hvadan Utskottet vördsamt hemställer, att motionen, angående förflyttning af Gästgifveriet i Skillingarum till Wimmerby stad, af Rikets Höglofl. Ständer lemnäs utan afseende. Hvilket dock till Rikets Höglofl. Ständers egen upplysta pröfning öfverlemna*. Stockholm den 8 April 1834- STOCKHOLM, i834; hos J. A. WAu,»eit. 'Allm. Besv. och Oecon.
För min del anhåller jag att få påminna R. o. Ad. om att Ståndet förra riksdagen antog detta förslag, sådant det nu blifvit framställdt. Jag torde äfven få er^ inra derom, att under det frågan här behandlades, uppträdde en af Konungens rådgifvare med ett yttrande, hvars sanning icke lärer kunna jäfvas. Han sade nemi., att äfven om en olägenhet i detta fall skulle kunna för Stats-Rådets ledamöter uppstå, ithy att ansvarigheten blefve vidsträcktare, vore sådant dock af mindre vigt, än att en tanke skulle kunna göra sig gällande, att misshushållning med statens medel kunde ske, utan att ansvarighet uppstode. Att ett sådant förhållande nu kan inträda, torde icke kunna bestridas, då man vet att, i följd af sättet för våra räkenskapers förande, revision ännu icke blifvit verkställd för året näst före det, då R. St:r sammanträda. Härutaf är en gifven följd, att för ett år af tre all granskning och all ansvarighet är omöjlig; ty granskningen blir illusorisk, då icke någon anmärkning emot Konungens rådgifvare kan framställas i hvad som angår förvaltningen af statsmedel för år, under hvilka denna icke för någon revision hunnit framläggas. Jag anser således skäl vara att antaga förevarande förslag. Den 10 December e. m. 441 Gr. Wachtmeister, Hans: Jag skall blott i korthet yttra min mening. Då en fullständig granskning af statsmedlens förvaltning onekligen är en af hufvudprinciperna i vårt statsskick, och då det är omöjligt att en dylik granskning fullständigt kan ske, så framt icke sådana anmärkningar få upptagas, som af Stats-Utsk:t med anledning af revisorernes granskning anmälas, ehuru dessa afse en tidervmd, som redan varit föremål för Konst.-Utsk:ts granskning, men för hvilken räkenskaperne icke då ännu varit afslutade, så får jag rösta för bifall till förslaget, hvilket fullkomligt öfverensstämmer med andan i våra Grundlagar. Hr Skogman: Jag tror knappast, att det finnes något annat konstitutionelt land, der regeringen är underkastad en så detaljerad granskning, som här i Sverige.
Om Berta varit en qvinna ur den obildade klassen, skulle han troligen gjort henne till sin älskarinna, och den kärlek han vetat fri, hade kanske räckt i flere år; nu måste han göra henne till sin hustru, nu måste han gifva henne hela sitt lif, hela sin själ, alla sina drömmar och tankar – och på samma gång ana, att hon ej förstod honom. Hans kärlek började redan att dö, innan den nått sitt mål, och likväl måste han gå framåt. Kanske skulle han kunnat hejda sig, om icke Berta egnat honom en kärlek, som i häftighet eller snarare i energi öfverträffade hans. Detta på en gång dämpade hans glöd och höll honom fjettrad vid henne. Hon älskade honom svartsjukt, efterhängset; hon dyrkade hans skönhet, hans elegans – men mot hans musikaliska begåfning intogs hon genast af ett oblidkeligt hat. Hon uthärdade ej, att det fans ett område, dit hon ej kunde följa honom, der hon måste se hur andra än hon inspirerade honom, och derför fattade hon, måhända sig sjelf ovetande, ett beslut att så småningom draga honom ifrån detta område. Under förlofningstiden var allting lycka och solsken. Melcher studerade harmoni i en vacker qvinnogestalt och sammansatte de skönaste kärleksmelodier i ett par mörkblå, trånande ögon och glömde nästan bort allt annat slags musik. Berta gick för öfrigt mycket diplomatiskt till väga; hon drog honom så listigt och ömt bort ifrån hans forna musikaliska vänner, att han nästan icke märkte hvilken förändring hans lif undergått, annat än på en besynnerlig tomhet, en namnlös otillfredsställelse, som ibland for igenom honom midt i den berusning han kände. Ibland brukade han spela för henne, och det tyckte hon mycket om, blott det ej räckte för länge, och blott hon fick sitta bredvid honom och han såg på henne hela tiden, så att hon rigtigt kände, att det var för henne han spelade. En gång hände det, att han på en supé sjöng en duett med en ung dam, i hvars sällskap han förr ofta utförde musik – men han gjorde aldrig mera om det under hela förlofningstiden. De första månaderna af sitt äktenskap var Melcher en mycket lycklig och hängifven äkta man. Inga konflikter förekommo, inga missljud hördes; musiken var bannlyst från hemmet, pianot stod nästan alltid stängdt.
—• angående beviljad afskrifning af några Stats-Verkets fordringar hos Allmänna Hospitalfonden, äfvensom Curhus-inrättningarne i Södermanlands samt Götheborgs och Bohus Län. —• angående ändring i 3 Cap. Sjöskade-Balken Sjölagen. — i anledning af väckt fråga, att mål angående den nidings-tjuf nad, hvarom 3, 4 och 5 §§. 42 Gap. Missgernings-Balken omförmäla, må upphöra alt vara af underställnings egenskap. — angående upphäfvande af eller ändring uti föreskrifterna om tiden för begrafningar. —• om utvidgad frihet för Presterskapet att få Embetsbref till Kongl. Majrts Befallningshafvande, genom Kronobetjeningens försorg, fortställde. — angående de arbeten, som för Kongl. Flottans i Carlscrona be hof verkställas. — angående det af Civil-Statens Pensions-Cassa väckta anspråk på nådårs besparingar af pensioner å Allmanna Indragnings Staten. — angående skyldighet för Båtsmän, att vid återkomst från cora mendering varda försedde med Prtstbevis. N:o 32. underd. Skrifvelse, rörande af Kongl M*j:t i Nåder föreslagne och af Rikets Ständer antagne förändringar i Rikets Grundlagar. 33. — angående de af Kongl. Maj:t vid sistförflutne Riksdag föreslagne förändringar uti rg:de, ai:sta och 88:de§§ af Regerings-Formen. 34. angående inom Constitutions-Ulskottet vid nästlidne Riksdag väckta och af Rikets Ständer nu godkända förslag till ändringar i Rikets Grundlagar. 35. — angående frihets-år för Jernverk inom Norrbottens och Vester bottens Län. 36. — angående hegardt låneunderstöd af allmänna medel för fullbor dandet af en brobyggnad vid Carlscrona. 37. — angående undersökning i afseende å Kungsådran i Dahlelfven vid Elfkarleby. 38. — rörande frälsehemmans-skyldighet att utgöra Kronobrefbäringen. 3g. — angående upphörande af de i Norra Länen af Riket utgående så kallade Räfste-Tings-penningarne.
Gillesalen hvimlade af menniskor, till större delen svartklädda. Somliga buro stora kransar på brösten – detta var promovendi, andra buro mindre kransar – detta var äldre, redan förut promoverade magistrar. Några buro på sina svarta kläder granna ordenstecken, ända från det blåa serafimerbandet ned till den anspråkslösa vasa-stjernan. Här och der syntes några uniformer, röda, blå, gula och gröna, hvilka togo sig särdeles bra ut bland den svartklädda mängden. Bland den stora massan funnos högst få, som ej på något sätt voro distingerade. Bland dessa var brukspatron Strömberg, hvilken, såsom vi veta, gått upp i förhoppning att möjligen komma öfver någon middagsbiljett. – Det måtte väl, tänkte han, bland öfver 90 magistrar finnas någon, som kan afstå den biljett han har att disponera. Till en början såg han sig rundt omkring i salen för att upptäcka Henning, men lyckades icke deruti. Han vände sig då till en af kandidaterna. – Ursäkta mig, min herre! Kan ni upplysa mig huru jag skall kunna få köpa en biljett till promotionsmiddagen. – Det är troligtvis omöjligt, men om ni vänder er till någon af marskalkarna, så torde de kunna hjelpa er. Ni känner igen dem på deras långa röda skärp. Brukspatronen tackade för upplysningen och såg sig om efter en af de nyssnämde funktionärerna. Han upptäckte en, som stod vid dörren och utdelade exemplar af de verser, som skulle afsjungas i kyrkan. – Förlåt, min herre ... – Hvad behagas? – Jag ville ... – Ni önskar förmodligen ett exemplar ... se här! – Jag tackar, men det var ej det jag ville. – Var då så god och säg er önskan så fort som möjligt, ty min tid är upptagen. – Jag ville veta hur jag skall få biljett till promotionsmiddagen. – Har ni någon bekant bland promovendi. – Nej ... jo ... det vill säga min brorson, kandidaten Strömberg. – Nå, då har han förmodligen antecknat er för en biljett. – Nej, han har lemnat den åt sin far. – Jaså, det var rätt ledsamt. – Men jag förmodar att herrarne ha några biljetter att disponera.
Befriade äro ogifta personer, som icke ega 250 fl., familjer med ett till tre barn, då de ej hafva 400 fl., och med flera barn, då de icke hafva 500 fl. i årlig inkomst, samt kronan och fromma stiftelser. Högsta domstolen i skattefrågor utgöres 205 al' en skattjury. af I I edsvurne ralin, valde inora hvarje polisdistrikt. Borgmästaren eller distriktets högsta polistjänsteman är ordförande. I Budén infördes genom lagen af 28 Juli 1848 likaledes en progressif inkomstskatt, utgörande såsom minimum 7 procent af 200 lill 500 fl:s och såsom maximum 3 procent af 5,000 flis inkomst och derutöfver. Uppgift, upptagande särskildt de olika källorna, fordras. Förtigande af beskattningsbar inkomst straffas med böter till fyra gånger det sålunda undansnillade skattebeloppet, och retroaktiv kraf såväl för skatt som böter eger rum. Befriade äro familjer med mindre än 300 flis inkomst samt kronan och fromma stiftelser Afven i Hessen-Darmsladl infördes den 12 Augusti 1 848 en progressif inkomstskatt med I procent af 200 till 500 fl., stigande till 5 procent vid en inkomst af öfver 3,000 11. Inlemnande af uppgifter, böter till fem gånger beloppet af undan snillade skatten samt retroaktiv kraf ega afven här rum. (Bayerns, Badens, HessenDarmstadls Eirikommensteuergesetze) Englund. Inkomstskatten (the income tax) infördes 4799 under Pitts ministerium med en afgift af 10 procent utaf årlig inkomst, öfverstigande 60 pund sterl. (1,080 rdr). En hvar var skyldig att lemna uppgift å sin årliga inkomst, ur hvilka källor den än måtte härflyta. Ar 1803 infördes systemet att beskatta inkomsten af egendom och yrkesvinst vid sjelfva källorna, och skyldigheten att uppgifva totalinkomsten upphäfdes.