Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sensommaren hade ju också sina blommor — doftande, glödande rosor kanske skulle den ge henne riklig ersättning för allt som förfrusit under vårens första blomningstid. Men då hon närmade sig hotellet, utanför hvilket en del af de manliga pensionärerna hade samlats, och hörde deras gälla röster och råa skratt, kom tviflet igen. Skulle hon väl någonsin i lifvet träffa en man, som i finkänslighet och godhet var Heinrich Heines like? Aldrig. Och skulle icke minnet af denne döende man, hvars hjerta hon egt under hans sista lefnadsdagar, hvars sista tankar, sista önskningar, sista suckar af längtan alla haft henne till mål skulle icke detta minne tränga sig emellan henne och hvarje annan kärleksmöjlighet? Återigen greps hon af samma hejdlösa, hjelplösa beklämning, som hon så ofta erfarit under den sista tiden och som hon icke kunde bekämpa. Det gagnade visst att fly! Evigt och alltid var han ju i hennes tankar ändå. Och bakom denna beklämning låg en annan, ännu outhärdligare tanke på lur. Han kunde dö, medan hon var borta. Han hängde ju fast vid lifvet med en så silkesfin tråd. Om nu den bleke mannen begagnade sig af tillfället medan hon var borta och skar af tråden? Den döende hade ju icke längre hos sig den hand, vid hvilken han kunde »klamra sig fast vid det flyende lifvet». Om hon nu, då hon trädde in till sig, såg ett svartkantadt bref ligga på sitt bord! — Hon fick en häftig hjertklappning och hon sprang uppför trapporna. Då hon öppnat dörren till sitt rum, flög hennes första ängsliga blick till bordet: der låg ett bref. Sinnesrörelsen blef henne öfvermäktig, hon vek ett steg tillbaka och grep fast i dörrposten; det var som om benen plötsligt vägrat att göra tjenst och hon höll på att falla. Men så tog naturens energi ut sin rätt, hon släppte sitt tag, slängde dörren igen efter sig med en skräll och sprang fram till bordet. Brefvet var tjockt och bar Heines egen lätt igenkänneliga handskrift på konvolutet. Hon bröt det häftigt och tog fram en hel packe skrifna blad.
Sedan vi blifvit underrättade om RiddarhusCassans svaga tillstånd, anser jag Ridderskapet och Adeln ej böra försaka något lofligt sätt Den 16 Mars e. m. 353 sätt att förstärka densamma; helst jag vill minnas, att det beslut Ridderskapet och Adeln vid sista Riksdagen fattade, alt fylla den då redan varande bristen genom capitation, icke vann nådigt bifall annorlunda, än att Capitations-afgiften endast kunde affordras dem, som vid Riksdagen varit närvarande och deltagit i beslutet. Ridderskapet och Adeln torde derföre benäget besinna, att, om brist uppkommer, ingen annan utväg finnes till dess fyllande, än genom tillskott af oss, som nu äro vid Riksdagen närvarande. Derföre tillstyrker jag bifall till Memorialet, och att de roo R:dr B:co, som skola erläggas för Concerterne, må bidraga till Cassans förstärkning. Grefve Mörner: Vid fråga om RiddarhusSalens upplåtande för Concerter, tror jag ej meningen kunna vara någon annan, än att inkomsterne skulle tillfalla RiddarhusCassan, och jag inser ej, hvarföre icke inkomst deraf skulle kunna tagas, lika väl som af SecretaUtskotts-rummen. För öfrigt, om en afgift af iooR:drB:co för hvar Concert bestämmes, kunde Orchester-stäilningen efter hvarje Concert borttagas, då likväl, sedan kostnaden dertill blifvit afdragen, öfverskottet bör komma RiddarhusCassan till godo; ty jag tror ej fråga hafva varit, att detta öfverskott skulle tillfalla FrimurareBarnlmset. 16 H. 23 354 Dan 16 Mars e. m. Herr von Hartmansdorff: Då man här satt i fråga, dels att förminska afgiften, dels att jemföra detta rums uthyrande med uthyrandet af andra, hörande till Riddarhuset; får jag vördsamt erinra Ridderskapet och Adeln, att det blott är Secreta-Utskottsrummen, som inom detta hus blifvit uthyrda, och att det är åt ett Rikets Ständers Utskott.
Till och med när jag handlade sämst emot dig, tyckte jag ändå, att du var den bästa människa jag kände. ERIK. Nå, det var kanske att gå litet för långt. ELSA (innerligt). Nej, skämta inte. Om du kan, så förlåt mig! ERIK. Kära barn, jag är väl ingen corsikansk röfvare. som går och bär på mitt groll ända till min död. E L S A (med sorgsen missräkning). Du anser mig inte ens värd ett allvarsamt svar. ERIK. Nej, nu missförstår du mig. Jag har bara så svårt för att vara sentimental. ELSA. Det behöfver du inte vara Men dujskall förlåta mig. Gör du det? Idun Prenumerationspris pr år: Idun m e d Modetidning och kolorerade planscher I d u n m. pl. Idun ensam Byrå • Klara v. Kyrkogata 7, 2 tr kr. 9 » » 5 (Aftonbladets hus.) Redaktör och utgifvare: FRITHIOF HELLBERG. Träffas å. b y r å n k l. Allm. Telef. Emma född t vårt senaste nummer omnämnde vi i korthet, att ur tiden skördats en kvinna, kring hvars namn knyta sig ärofulla minnen från vår nationela konsts senare historia, och kring hvars personlighet mer än vanligt varma sympatier i vida kretsar rört sig. Den gamlas namn läses i dag öfver porträttbilden. Vi ha väl alla mer eller mindre tänkt oss in uti, huru en dag, tecknad blott i dess yttre konturer, kan vara bilden utaf ett helt människolif. Särskildt efterlämnar minnet af en solljus sommardag vid aftonens inbrott, när det pulserande lifvet tystnat, när vår inre så väl som yttre människa söker välbehöflig hvila, en känsla af välbehag, frid och harmoni; vi följa då gärna hvarje bortdöende stråle, som har så mycket att säga oss om sitt dagsarbete, vi följa den små- ningom inträdande skymningen, belyst utaf aftonrodnadens varma, gåtfulla skimmer, till dess natten kommer, väntad, men dock öfverraskande, då vi måste sluta ögat till för lifvet i all dess fängslande, bindande TJtgifningstld: Iduns Tryckeri Aktiebolag 6:te årg. helgfri fredag.
En lägre Ldrdomk-Skola, lika ined den i Ekesjö; men ined minskning i Spannernalslonen 1 anseende till den Oontanta tillgången * Wennersborgs Stads-Skola .- Båda Eärarne tillsammans, kronotionde, Socknegång och af Staden - Här föreslås Enlägre Lärdoms-Skola. lika med den i Ekesjö, men med minskning 8Cc. , Borås Stads-Skola Båda Lärarne tillsammans, kronot., Socknegång och af Staden - Elär föreslås En lägre Lärdoms-Skola, lika med Ekesjö, men med minskning &Cc Alingsås Stads-Skola Båda Lärarne tillsammans, kronot., Scrcknegång och af Priv, Dispos. El:ti föreslås En högre Näriiigs-Skola med Hector 2:ne Colleger tillsammans - Den som undervisar i Choralsång Lidköpings Stads-Skbla ■ Båda Lärarne tillsammans, kronot., Socknegång, af Staden och Pri v.* dispos. Här föreslås En lägre Närings-Skola med Rector Collega - För Skara Stift finnes således brist Strängnäs Stift, Strängnäs Trivial-Skola: Alla T .ardine tillsammans, kronot., Socknegång ocl^ af Priv. dispos. - Elär 'föreslås En högre Lärdoms-Skola, lika med Enköping, men med minskning i Spannmålslönen i förhållande till den Contanta tillgången - Nyköpings Trivial-Skola Alla Lärarne tillsammans, kronot., Sockneeång och af Priv. dispos. - E-Iär föreslå-s En högre Lärdoms-Skola, lika med Enköpings, men med minskning SCc. Örebro Trivial-Skola: Alla Lärarne tillsammans, kronot., Socknegåög och af Priv. dispos. Här föreslås En högre Lärdoms-Skola, lika med Enköpings, men ined minskning SCc. För Strängnäs Stift befinnes således brist Westerås St i ft. Westerås Trivial-Skola Alla Läratne tillsammans, kronotionde *• Socknegån jsrnedel 23 g Domkyrko D:o Gymnassii Cassi D:o af Sraden Här töreslås Eli högre Lärdoms-Skola lika med Enköpings, men med minskning SCc. Allmanna medel. Spännemå I. Spanne mål. Spanne mål. • Allmänna -medel.
Ridderstapct och Adeln utbeder jag mig l ödmjukhet fä erindra ett ärende, hwilkct till äfwenty s glädjen eller kanske bekymret tyckes längre hafwa upskutit, än eljest torde wedcrbordt; det, att söka i Metallen fkrewiga minnet af Deras Majcstäters Konung XIII och Drottning NLVV16 LI.I8E1'» Lkk^kk.OH^8 för alla Swensta hjerta» högst glädjefulla Kröning. Jag dristar fördenskull hemställa, vm icke, i-likställighet med dek som tilförcne stedt, en Mcdaille till wänlig storlek kuude öfwer denna högtidlighet blifwa flogen, pä den bekostnad, hwilken lika som är 1ZO0 wore för Riksens Ständer tilgängclig, Banquens, för att sedan uti Guld i underdänighet öfwcrlämnas till märt älstade och wördade Konunga-hus. Utan twekan om difall till detta »vedermäle af undersätclig tro och aktning, torde de öfriga Respectivc Ständcn fä del af Riddcrstapeis och Adelns beslut, pä det sjelfwa minnespenningen till dess innehäll sedan mätte af Kongl Witteihels-, Historieoch Antiquitets-Acadcmicn kunna blifwa stadgad. Uppä Den 22 September. 795 Uppä derom af Herr Grefwe» och Landk-Marskalken gjord proposition, blef denna Motion enhälligt bifallen. Grefwe körner, ^örsn: Sä som Ledamot af Constitutions-Utstottct fär jag den äran ge Högl.
'”Till beredande af en allmän öfversigt rörande ifrågavarande ämne har Ekonomi-Utskottet, uti dess till Högloft. Statsutskottet meddelade expedition, redovisat åtgärderne, som vid tagne åro, samt hufvudsakligen framställt hvad som förut år vordet tillstyrkt, jemte' anmårkningarne 484 Stats-Utskottet.‘i Betänkanden. sorn blifvit gjorde; och hvilken som förut befarat möjligheten deraf, att KronoSkogarnes delning skulle förorsaka deras förstöring, har, dels genom de reflexioner deröfver och de exempel derå, som hos Högloft. Ridderskapet och Adeln samt Högv. Preste-Ståndet blifvit anförde, visserligen funnit att denna möjlighet snarare borde såsom en nara till visshet gränsande sannolikhet betraktas. En så förändrad åsigt af ämnet och en ån närmare fästad uppmärksamhet derå , att de förut tillstyrkta åtgårderne skulle uti verkställigheten genom särskildta förhållanden möta storahinder och svårigheter, har ock föranledt, att, med frångående af det förra Utlåtandet, man velat framställa frågan utur en förändrad synpunkt, äfvensom ansett nödigt erinra, att de åtgärder, hvilka redan blifvit anbefallde, ännu torde påkalla den varsamhet och den närmare undersökning, som blifvit tillstyrkt af de flere Ämbetsverk, hvilka i frågan tillförene varit hörde; Och man kan ej eller, underlåta, att ån ytterligare härigenom för Riksens Ständer framställa anledningarne, hvarföre en sådan varsamhet och noggrann undersökning synes vara af yttersta nödvändighet. StatsUtskottets Betänkandeti. 485 "En tilltagande Skogsbrist har framkallat, forst en klagan å Inbyggarnes sida, och sedan omsorger å Regeringens, att den förekomma. De forre tänka på den olägenhet som år och de Medel, som för Ögonblicket sig erbjuda. Det tillhör den visare Styrelsen, att tänka ej allenast för sin tid, utan äfven för kommande tider; Att ej sörja endast för den klagande Generationens vål, men äfven lika samvetsgrant för deras, hvilkas Målsman den år, och hvilka ej sjelfve kunna bevaka sine fördelar.
Ständer varda stadgade för låns upptagande genom nämnde Verk i och för andra tillfälliga behof, som derförutan icke kunna fyllas. Då Utskottet förmodar, att Rikets Ständer, i sammanhang med bestämmandet af meranämnde creditiv-summor och anvisandet af de för deras utbetalning erforderliga medel jemväl vilja faslstället de upplånings-grunder, som, i fråga om tillgångarne för det mindre creditivels utbetalande, äro åberopade, anser sig Utskottet vid detta tillfälle likaledes böra afgifva sitt yttrande, angående sättet för verkslällandet af den upplåning, hvartill Riksgälds-C. ontoret, i följd af inträffande förhållanden kan under tiden intill nästa Riksdag blifva nödsakadt; och som UtskoLtet, för sin del, icke funnit något att tillägga eller ändra uti de, rörande samma ämne, vid sednaste Riksdag meddelade och i 126 §. af nu gällande Reglemente för Riksgälds Contoret intagna föreskrifter; så tillstyrker Utskottet, att Rikets Ständer måtte till fortfarande iagttagande fastställa samma föreskrifter, lydande som följer; I händelse sådant, för verkställandet af Riksgälds-Contorets förestående utbetalningar, finnes oundgängligen nödvändigt, ega Fullmägtige att upplåna härtill erforderliga medel emot detta Verks obligationer, som skola lyda å Svenskt mynt och vara ställda till inlösen, antingen efter föregången uppsägning, eller efter viss bestämd förfallotid, hvilken sednare dock icke får bestämmas utöfver Tio år från obligationernes ntgifningsdag. Härvid skola Fullmägtige företrädesvis söka begagna det af ofvanberörde lånesätt, hvarigenom den lägsta räntan bere - Stats-Utskottcts Memori.ilj N.-o 3og. 7 des; oell får denna icke i något fall öfverstiga Fem (5) procent, eller rabatt å obligationernes eapilalbelopp medgifvas. Under förutsättning, att Rikets Ständer bifalla livad
Hplästes et Protocolls Utdrag ifrån det Hedervärda Bonde Ståndet af den 25 innehållande remisser til Utskottet af memorial, nemi. af I. M. Wessing,1 Bengt Andersson ifrån Elfsborgs län 2 och af Anders Petter Pettersson från Östergöthland.3 (bilägges) Beslöts at Utskottet genom Prot. Utdrag skulle anmäla hos Riks Stånden at så vidt de af Riksdagsmannen Wessing gjorde förslag om en jämnare fördelning af Allmänna Onera, och Anders Petter Pettersson om Prestegårds byggnad och underhållande samt Anders Bengtsons 4 om Justitia: Ombudsmans ämbetets indragning skulle kunna anses höra til Constitutions Utskottets åtgärd, kunde Utskottet dem [icke] genom remiss ifrån något Riks Stånd em [otta] ga eller til afgörande företaga.5 I sammanhang härmed föredrogs til Utskottet nyss inkommit memorial af Riksdagsmannen Wessing, rörande ofvannämnda.6 (bilägges) Utskottet beslöt at i nästa Plenum detsamma till granskning företaga. 1 J. M. Wessings memorial, dat. 16 maj 1815, angående en jämnare fördelning av egendomars onera till staten är tryckt i C. U. M. 1810—1S15, sid. 1068. - Bengt Anderssons memorial, dat. 11 maj 1815. som avsåg avskaffande av justitieombudsmannaämbetet, är ej tryckt i C. V. M. 1810—1815. Det trvckes därför här såsom bilaga till detta protokoll. 3 A. P. Petterssons (Pehrssons) memorial av den 15 maj 1815 avsåg jordbrukares skyldighet att bygga boställe åt sina pastorer. Såsom stöd för sitt förslag hänvisar A. P. Pettersson till ett bifogat tryckt memorial, som den 10 okt. 1809 ingivits till bondeståndet av riksdagsmannen Anders Joachimsson frän Östergötland, och som sistn. år blivit tryckt. 4 Skall vara Bengt Andersson. 5 1 sista satsen har ett icke bortfallit.
M. ingifna innan slutet af år 1847, vid påföljd, om sådant underlåtes, att den medde/dla rättigheten i afseende å den eller de jernvägar, för hvilka underlåtenheten egt rum, komme att förfalla. Inom slutet af år 1847 inlemnades ingen sådan anmälan, eller sådane planer, kostnadsförslager, beskrifningar och upgifter, Den 21 December. 371 sora genom den nåd. Resolutionen blifvit föreskrifne, men efter denna tids förlopp eller d. 3 April 1848 inkom Hr Gr. von Rosen till K. M. med åtskilliga plankartor och kostnadsförslag, samt, under upgift bland annat, att Hr. Gr:n föranstaltat om utstakning och afvägning af hela jernvägslinien emellan Stockholm och Götheborg, med riktning öfver Upsala, Sala, Westerås, Köping, Örebro och vidare öfver Gullspångs-elfven inuti Westergöthland, öfver Sköfde, Falköping och Alingsås, men att Hr Gr:n ansett det första jernvägsförslaget böra omfatta endast linien mellan Örebro och den närmast derintill belägna hamn vid Wenern, nemi. vid Hults lastageplats, i underd:het anhållit om Statsbidrag till denna banas utförande. Sedan K. M. d. 9 nästpåfölj:de Maj i nåder öfverlemnat denna underd. ansökning till StatsUtsk., ingaf Hr Gr. v. Rosen d. 24 i samma månad en underd. ansökning om förlängning i tiden för utförande af nödiga undersökningar i afseende på jernvägsanläggningar i riket, och d. 6 derpåföljde Juni biföll K. M. i nåder, att med inlemnandet af de i 1 punkten af K. Resolutionen d. 27 Nov. 1845 omförmälda ■planer, kostnadsförslag, beskrifningar och öfriga handlingar finga, vid deh i samina nådiga resolution för underlåtenhet deraf bestämda påföljd, anslå till t Hå 9 urs slut.
Då Collegium förmodar, att Revisorerne till denna framställning hemtat anledning af några i Fondens räkenskaper balancerade utgiftsposter för införskrifna får, bör Collegium i underdånighet anmäla, att, / t ( 5i ) ehuru inköpsoch transportkostnaden för de 12 Southdowns får, sorn blifvit införskrifne och nu innehafvas af Fru Grefvinnan von Fersen, uppgående till 1,000 R:dr B:co, äfvensom för de 6 ifrån Naz i Frankrike införskaffade får, hvilka blifvit utarrenderade till Öfversten von Böhnen och hvartill kostnaden utgjort 1,533 R:dr 16 sk. B:co, samt de 54 st. Engelska får, som blifvit inköpte för en summa 2,3<)7 R:dr 24 sk. B:co och till Landtbrukaren E. Nonnen utlemnade, hittills stätt i UllDiscontfondens räkenskaper balancerade, har Collegium, enär Eder Kongl. Maj:t och Kronan för de sålunda af gamla UllDiscontfonden betalda medel erhållit och äger valuta i får, och dessa medel vid detta förhållande icke böra i Fondens höcker såsom tillgång vidare upptagas, på grund hvaraf ock Collegium låtit den 22 April i83o afskrifva den större summa af 17,218 R:dr 6 sk. 2 r:st., som af UllDisconten utgått till inköp och transportkostnad för de 213 st. Electoral-får, som vid Kronans Stamschäferi vid Näs vårdas, nu låtit ur Gamla UllDiscontfondens räkenskaper afskrifva äfven ofvan uppgifna balancesummor.
Statsverkets kostnader sannolikt icke skulle öfverstiga hvad som uppgifvits erfordras i följd af skolans föreslagna förening med Teknologiska institutet. Under diskussionen i Borgare-Ståndet har åter hufvudsakligen blifvit erinradt, att de förhållanden, hvilka år 1847 af Bruks-socicteten åberopades såsom skäl för bergsskolans bibehållande i Fahlun, hittills ieke synts hafva undergått så väsendtlig förändring, att deraf kunde hemtas stöd för den ifrågaställda flyttningen. Det borde nemligen icke förbises, att skolans syfte vore helt och hållet praktiskt, såsom afseende att i sista hand bibringa sina lärjungar all den praktiska erfarenhet uti en eller annan riktning, som vid deras inträde på bergshandteringens olikartade vägar kunde blifva både dem och det allmänna till nytta, och att de således före inträdet i skolan borde hafva inhemtat det mesta af de förberedande kunskaper, som erfordrades för att kunna uppfatta och tillgodogöra sig de tillämpningar, som der framställas. Det vore svårt att inse, hvar en sådan praktisk bildning uti bergshandteringcn lättare kunde inhemtas, än uti en bergsstad, sådan som Fahlun, i hvars närmaste omgifning så många rikliga tillfällen erbjöde sig för lärjungarne att uppmärksamma • de mest olika delar af bergsmannayrket, der landets äldsta koppargrufva funnes, der man hade att tillgå de mest fulländade och ändamålsenliga uppfordringsverk för vatten och malm, sådana som få andra länder framvisa dem och som stundligen erinrade om tillämpningen af bergsmekanikens läror, — der koppar, bly och silfver utbringas ur sina malmer och flera andra till bergsbruket hörande näringar bedrifvas; — hvarförutom i stadens grannskap jernets förekommande och tillgodogörande kunde studeras vid do många der befintliga betydliga jernmalmsfälten eller vid de verkstäder af ett eller annat slag, som på dessa fälts rika malmtillgångar finnas grundade.
Hvarje minskning deraf gör tegarna större i förhållande till deiningsmassan, och gifver i samma mån tillfälle lill en mera koncentrerad figur af hvar och en, i fall en sådan figur skulle finnas förmånligare. Ganska få hemmansägare lära finnas, hvilkas hela byamål i odlingsbar jord inskränker sig till tio tunneland. Men med ett delningssätt, som i det största byelag gör dessa belåtna, böra de större delägarne ej kunna vara i detta afseende missnöjda. Vexelbruk kan ock möjligen inrättas med mindre antal af gärden, och lärer böra i lagen tillåtas med antalet rninskadt ända till sex. De minsta delägarnes lotter i hvarje gärde blifver derigenom så mycket större. All jord, som kan bära godt bete, anses för odlingsbar och bör indelas till vexelbruket. Den, som bär endast dåligt eller intet bete, bör blifva skog, så vidt den ej består af sank mark. från hvilken vattnet ej kan afiedas. Till ständigt bete upplåter således agronomen numera ej annat, än kärr och mossar, så vidt de ej kunna odlas, och skog, så vidt skogsväxten icke af betandet hindras. Behofvet af bete måste i öfrigt fyllas genom sjelfva vexelbruket. Ett eller flera af gärdena skola dertill ömsom användas; och detta anses kunna ske med fördel näst före deras upptagande hvarje gång från äng till åker. På en mark, der skogsväxt skötes efter konstens reglor, kan bete endast till en liten del begagnas, och lärer dessutom blifva rätt obetydligt. Att för detta ändamål skifta skogs mark och afstänga lotterna från hvarandra, vore säkerligen icke lönande. För sjelfva skogens begagnande vore det åter öfverflödigt. Om skogen ej annorlunda än genom trakthuggningar afbrukas, och dessa i allt läll böra hvarje år ske på en gång; så möter det föga eller ingen svårighet att verkställa fällningen samfäldt för bela byelaget och dela långsten hvarje år pro rata. Deremot måste taxerande och skiftande af skogsmark, med åtföljande nödvändighet att särskildt värdera och godtgöra ståndskogen, vara ibland de svåraste åtgärder, som vid ägoskiften kunna förekomma, och en någorlunda träffad rättvisa deruti blifva hardt nära omöjlig.
När vid 1815 års riksdag fråga åter väcktes om återgång lill 1810 års bevillningsgrunder, yttrade dåvarande Bevillnings-utskott i dess om allmänna bevillningen afgifna batänkande bland annat, att, såvida antingen en redlig uppgift af inkomst kunde bos en hvar forutsättas eller beskattningsmäunen kunde anses ega förmåga att noga genomskåda hvarje medborgares sanna be - Bevillning -Utskottets Betänkande j N:o g. 5 lägenhet, samt viljan alltid vöre med förståndet i dessa vigtiga ämnen ense, skulle 1810 års bevillningsstadga gifva ett alltid tillfredsställande resultat, men då någon säkerhet i dessa hänseenden icke gåfves, måste, med antagande af detta system, hela beskattningen komma att bero på ett godtycke, destomera vådligt, som det ofta vore öfverlåtet åt peisoner, som saknade både förmågan af djup forskning och ett uppoflYande medborgerligt nit. De ifrågavarande beskattningsgrundernas olillforlitlighet visade sig ock deraf, att de beräkningar, som med tillämpning af dem blifvit inom Utskottet uppgjorde, visat en inkomst, nära tredubbel mot hvad den högst varit förmodad, och nära femdubbel mot den, hvarmed bevillningen för år 1810 i verkligheten utgått. Utskottet ansåge sig derför, med vidbiifvande af 1812 års bevillnings-forordnings utaf erfarenheten pröfvade grunder, böra åt dem gifva de rättelser, som funnits oundgängligen nödige, och dervid slutligen borttaga den progressiva afgiften, enär densamma, för den gäldbundne hårdt tryckande och af förmögenheten lätt gäckad, skulle med hvart år blifvit ringare i produkten och ändtligeu icke lönat den vidsträckta brefvexling, sorn. deraf föranledes, eller ersatt det dröjsmål i uppbörd och redovisning, som blef en oundviklig följd, samt ytterst emedan lagsLiftuingen icke syntes böra motarbeta den medborgerliga andan eller föranleda till illusion af lagens kraf.
Skrifvelse j N.o 174* synes erforderligt, hafva Rikets Ständer beviljat ett ytterligare årligt anslag af 1,000 R:dr Banco, att för Chalmerska slöjde-skolan å denna HufvudTitel uppföras, under samma vilkor, hvarunder de förut anslagna 3,000 R:dr utgått. Det i Stockholm inrättade Technologiska Institut, som af ManufacturDiscontens ofverskotts-medel åtnjuter ett ärligt bidrag, stort 14,000 R:dr af Riks-Statens 10:de Hufvud-Titel å f. d. Mechaniska skolans stat 200 R:dr, hvaraf 100 till stipendier, och af det å 9:de llufvud-Titeln uppförde, till Commerce-Collegii disposition ställde, anslag af 7,000 R:dr till Manufacturernes befrämjande, 240 R:dr, eller tillsammans 14,440 R:dr, har följagtligen å denna Hufvud-Titel sig anvisade endast sistberörde 240 R:dr; men då ordningen fordrar, att de Statens medel, som till sådane föremål utgå, upptagas och redovisas, i sammanhang med andra dylika anslag, hafva Rikets Ständer godtfunnit, att för Technologiska Institutet må på Riks-Statens 9:de Hufvud Titel härunder uppföras, l:o 14,000: motsvarande hvad Institutet hittills har sig anslaget af Manufactur-Discont-Fonden, som hädanefter från denna utgift befrias, och 2:o från f. d. Mechaniska Skolans Stat på 10:de Hufvud-Titeln öfverllyttade 200: — —• tillsammans