Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Han är vederlagd hvarje ögonblick, just derigenom att han är exact son af samma föräldrar, som den, hvilken han icke vill erkänna för en folkets representant, den han vill motsäga. Häruti tror jag ligger en styrka, som icke är att förkasta, helst i en tid, då glosorna spela den största rölén och sakförhållandena den minsta. Man skall se till, att sakförhållandena visa sig klart och icke kunna motsägas, och så visa de sig i Const.Utsk:s förslag. Den nedre kammaren kan aldrig förhäfva sig öfver den äldre, och denria skall hafva stöd af sjelfva organisationens grund, den skall hafva ett erkändt ralionelt företräde framför den yngre, och deruti ligger grunden till den försoning, som man kan hoppas, i händelse dessa 2:ne kamrar skulle under någon viss period bryta sig mot hvarandra, men ingalunda deruti, alt man i sjelfva grundlagen organiserar strid, genom att utsöka stridiga elenrenter och sätta dem directe mot hvarandra, färdiga att bryta löst, icke till fäderneslandets gagn utan till dess skada. En vigtig omständighet vid öfverläggning om nationens angelägenheter, är sakkunskap; men det är icke nog att sakkunskap finnes, den bör äfven lemnäs tillfälle att göra sig gällande. Mindre sakkunnige och mera sakkunnige böra föras tillsammans till gemensam öfverläggning; utbyte af skicklighet, utbyte af värma för fäderneslandets bästa skall äga rum, och dertill är tillfälle derigenom, att ledamöter af alla de 5 särskilda Stånden finnas i begge kamrarne. Detta är en så väsendtlig omständighet, att jag, för min del, på intet villkor ville att man derifrån afstode. Man säger, att den strid, som stundom visar sig mellan nuvarande RiksSt., skall fortfara, då ledamöter af alla de olika Stånden komma tillsammans i de särskilda kamrarne. Jag tror ej menskligheten om så litet förstånd.
Främlingen yttrar väl nu tänkesätt värdige en man, men jag, som enligt min Embetes pligt följt honom under hans vandring, har funnit honom vacklande. Fritt och otvungit har han lofvat de tre män i bedrägeriets ugn, att ej inträda i Orden, och nu återtager han detta fria löfte. Uno ville tala, men General-Superieuren befallte tystnad. Cantzlern. (fortfarande) Jag hemställer derföre om icke hårdare prof må honom åläggas, dock fäller jag, af medlidande, en förbön för honom, at dessa ej måtte blifva för svåra för en så svag dödlig. (Uno bet sig i läppen af vrede.) Gen. Superieuren. Broder Cantzler! Din bön är hörd (til Uno) Obetänksamme Främling! Du har blott erfarit et litet prof. Dessa rådgifvare voro endast för at pröfva din ståndaktighet. (med strängare röst) Huru vågar du begära inträde i vårt samfund, utan förmåga at skilja lögn från sanning, föreställning från upriktighet? – Jag förlåter dock för denna gång dit fel, om du med upriktighet ångrar det. Uno. Jag vet mig intet ha begått något fel. Gen. Superieuren. Jag begär et korrt svar, vill du fortfara? Uno. (teg en stund) Ja. Gen. Superieuren. Gå då vidare, men, jag varnar dig, fall icke – Knecktar! binden honom! Unos händer blefvo bundna på hans rygg och benen sammanknutna med näsdukar. – Störten honom! ropade General Superieurn, och Uno störtades baklängest ifrån den höjd hvarpå man ställt honom, och föll i en art af hängmatta, den de samlade bröderne behändigt höllo under honom, på det han skulle hindras ifrån att skada sig af fallet. Ha! ropade alla, han har fallit!
Men deras utgifvande, åtminstone pä sätt hittills föregått, och jag fruktar att sakens natur ej tillåter någon betydlig förbättring, är likväl så långsamt, att de endast blifva källor, i sanning dyrbara, för framtida forskning i vår lagstiftnings häfder, men de kunna ej tillfredsställa ögonblickets interesse. Samma förhållande äger rum med de så kallade RiksdagsKrönikor. Så-< ledes är Nationens kännedom af våra åtgärder, af våra bemödanden för dess väl, endast öfverlemnad åt ryktets osäkra berättelser. Der. före fordrar vår pligt mot det adia folk, vi hafva den hedern föreställa, att vi göra våra öfverläggningar så offentliga, vi möjligen kunna. Men äfven vår pligt emot oss sjelfva, såsom Nationens ombud, fordrar denna offent-, 70 Den 3? Januarii. lighef. Vigten af de medborgerliga ärenden, som förekomma till vår behandling, kräfver den mognaste beredning. Men huru är denna möjlig, då v« sjelfve ofta måste yttra oss om motioner, hvilkas anförda motiver vi endast under ett flygtigt åhörande ejler en lika hastig genomläsning i Ståndens Canceller ägt tillfälle fatta. Och hela skatten af de upplysningar, de medborgare, som ej deltaga i lag6'iftningen, kunna och böra äga rättighet afgifva , går tor oss förlorad, Deremot orq genast efter öfverläggningarne vi och Nationen kunde beqvämligt läsa i tryckta blad de vigtigaste motioner och debatter, samt hos oss ej sittande medborgares bedömanden af dem, så lemnades tillfälle för en stadga i omdömet, sorn nu svårligen är möjlig. Och detta kan endast genom offentlighet \ våra öfverläggning gar vinnas, Men ännu en annan för våra hjertan dyrbar vinst böra vi kunna skörda af våra discussioners offentlighet och tillfället derigenom för en allmännare fullständig kännedom af vå-’ ra yttranden, nemligen fredande jör misstydning af motiverne till dessa. Den egna känslan af rigtigheten i egna äsigter lemnar så lätt tillfälle till misskännande af bevekelsegrundeme till andras motsätta.
I den händelse att R. o. Ad:s sjelfskrifvenhet skall bibehållas, torde R. o. Ad. finna att orden ”för R. o. Ad.” i denna § skola utgå, och i stället orden för de frälse och ofrälse män, som intaga R. o. Ad:s ställe, här insättas. Jag anhåller att denna mening måtte uptagas såsom mitt förslag till gemensam tanke i denna §. Frih. Cederström: Hr Brakels nyss gjorda framställning saknar något i fullständighet. Hr Brakel har blott afselt att man skulle till ordalagen bestämma huru fullmakterna skulle vara ställda, för att ega gällande kraft i fråga om de ofrälse ledamöter, som ibland R. o. Ad. skulle vinna inträde; mendet lärer väl också vara nödvändigt, och är äfven f. n. föreskrifvet, att ordalagen i adelsfullmakterna hafva en på förhand bestämd ordalydelse. Hr Brakel anser tilläfventyrs detta onödigt, då nemi. adelsfullmakten måhända af honom förmodas icke vidare skola komma i fråga; men de 60 ledamöter, som af R. o. Ad. skola utväljas, böra väl få något bemyndigande, som visar att de äro i laga ordning valda. Det synes således ganska nödigt, att detta bemyndigande på förhand och i bestämda ordalag affattas. Hr Brakel: När milt förslag till gemensam tanke i denna § kommer under öfverläggning, så skall jag besvara Frih. Cederström. Öfverläggningen om förevar:de § förklarades härmed vara slutad. § 23. Hr Brakel: När jag framställde förslaget till gemensam tanke i 12 §, så framställde jag äfven ett förslag till gemensam tanke i den 23 § och anhåller nu, att en kanslist måtte få upiäsa detsamma. 2fi6 Den 28 Maj f. m. Sedan i anleda, häraf det af Hr Brakel i gårdagens plenum framstäldta förslag till gemensam tanke rör:de 23 § blifvit upläst, yttrade Gr. Mörner, Carl Göran Detlof:
Som sagdt, äfven i denna fråga fick regeringen stödja sig på första kammarens majoritet, hvilken här som i åtskilliga andra frågor stod regeringen bi, och i andra kammaren på norrlandsintresset och på intelligensen med undantag af grefve Sparre, som är nöjd, sedan han fått en stambana genom Vestergötland och sedan tycker, att staten kan sluta att bygga. Mindre lycklig var regeringen i fråga om anslag till nybyggnader vid Stockholms centralstation m. m. Här fans icke något ortintresse, som kom en del af landt mannapartiet att desertéra från det gemensamma politiska lägret, och derför blef äfven denna fråga i andra kammaren afslagen, ehuru, tack vare den hjelp, regeringen och första kammaren fingo af andra kammarens intelligens, det vid den gemensamma voteringen lyckades att framdrifva frågan. Äfven här stod landtmannapartiet gent emot den regering, som påstås vafra ett uttryck af dess vilja och uppburen af dess förtroende. Men förmodligen hörde också detta afslag till de der märkr värdiga och osedvanliga » moraliska stöd », hvarpå landt-mannapartiet ar så grufligt frikostigt i år och medelst hvilkas anbringande man förmodligen vill göra Posse-ministéren riktigt stark och uppburen samt skaffa den » friare händer ». Yi hafva sett de eklatanta nederlag, som regeringen lidit i vigtiga frågor, men ännu återstå ett par kungliga propositioner, som rönte det allt annat än angenäma ödet att få mot sig båda kamrarne. Den ena af dem var frågan om uppbyggande af ett hofstall på artilleriplanen. Det eviga hofstallet och Helgeandsholmsfrågan höra till de frågor, som likna gummans skinnpels, som hon först gick till ån och blötte och se * n till sten och stötte. Icke annorlunda har det gått med dénna fråga. Oupphörligen har den kommit fram och lika ofta har den stoppats tillbaka. Så gick det ock nu. Regeringen fick baklexa äfven denna gång och det en baklexa som förslog och på ett sätt som alldeles icke var parlamentariskt » mönstergildt », för att tala med andra kammarens ålderspresident.
Carlskrona fästningsfängelse Carlstens dito Christianstads dito Landskrona dito Ny Elfsborgs dito Warbergs dito Krono-arbetscorpsens l:sta kompani Dito 2:dra, 3:dje och 4:de kompanier Dito 5:te kompani Dito ,9:de och 10:de kompanier Summa Per medium, för en person vid ofvannämnde fäng - vårds-inrättningar För år 1851. Vid straffoch arbetsfängelset å Långholmen Dito på Norrmalm i Stockholm Dito i Norrköping Dito i Götheborg - Dito i Malmö Carlskrona fästningsfängelse Carlstens dito — Christianstads dito Landskrona dito Ny Elfsborgs dito Warbergs dito .. . Krono-arbetscorpsens l:sta kompani Dito 2:dra, 3:dje och 4:de kompanier Underhåll eller förplägning. — För dag För år. För dag. Summa. — 93 — Om sistnämnde summor jemföras med rikets folkmängd, visar sig, att vid slutet af år 1850 hvar 619:de samt vid 1851 års utgång livar 587:de person i landet varit friheten beröfvad. Härvid bör dock iakttagas, dels att antalet af dem, som sista dagen af året förvarats antingen i de mindre städernas häkten eller uti mindre transportfängelser, icke blifvit beräknadt, dels ock att de, som vid slutet af dessa år varit friheten beröfvade, icke kunnat jemföras med samma års, utan med 1849 års folkmängd. o. Antalet af de särskilda slags fångar, som under loppet al åren 1850 och 1851 förvarats uti allmänna straffoch arbetsfängelserna eller varit vid kronoärbetseorpsen anställda, äfvensom af dem, som under hvartdera af nämnde år, af en eller annan orsak, derifrån algått, har, enligt Styrelsens till Kongl. Majit afgifna underdåniga berättelser, utgjort: år 8850. år 1858. Män. Qvinnor. Summa. Män. Qvinnor. Summa. Afgångne.
Full mägtig bör ofvannämnde reseoch underhållskostnad utgå från Academiefonden;” N:o 73, till Preste-Ståndet, angående ålerremissen på Memorialet, N:o 67, med lö.eslaget tillägg vid 16 §. Riksdags-Ordningen, lades till handlingarne; N:o 74, till Ridderskapet och Adeln samt Borgareoch Bonde-Siånden, i anledning af deras återremisser på Memorialet, N:o 5o, rörande förekomne anmärkningar vid Betänkandet, N:o 35, om Nationalrepresentationen: voterings-propositionerne uti Memorialet N:o 5o godkändes, och Memorialet N:o 74 lades till handlingarne. S. D. Föredrogs å nyo B evillnngs-Utskottets Utlåtande, N:o 5r, i anledning af anmärkningar vid Betänkandet, N:o 38, med förslag till förändringar i 3 och 4 Artiklarne af Bevillnings-Förordningen: Härvid stannade Ståndet i följande beslut; 1:0 N‘o 5i icke fordra, å Ståndets sida, någon åtgärd, då dessa punkter voro af Ståndet förut afgjorda; 3:o i afseende på 142 §:s förra moment eller i fråga om kostnaderne vid taxeringarne i Götheborg samt i5o och 166 §.§• af Bevillnings-Förordningen, vidblef Ståndet dess, i anledning af Betänkandet N:o 38, fattade beslut; men Utlåtandet N:o 51, angående 142 §:s senare moment rörande taxerings-kostnaden inom Jemtlands Län, gillades; och 4:o låt Ståndet bero, dels vid Ulskottets afstyrkande, uti Utlåtandet N;o 51, af förändringar i Bevillnings-Förordnin♦ gens 85, io5, 136 och 144 §• §•, dels vid slulperioden i samma Utlåtande. Fröt. Utdr. d. 9 Febr. i835. 15 Från Hedervärda Bonde-Standet.
Alla Vexel-Banquens functioner: af länebanquens utlåningar på guld och silfver: på jern och metaller; på Fahlu Bergslags-sedlar; i discontväg: på publika papper, reverser, vexlar och erulossementer samt på magazinerade och brandförsäkrade varor: vidare Manufactur-discontens och Jern-Contoirets creditiver samt alla assigneringar och afräkniligar. §• 4- Till förra Banquens särskilda utredning skul.' le höra: lån på Läne-banco-capitaler; på silfver 396 Betänkande om Rikets Penninge-Verk'. sedlar; på fastigheter och på odlingar; alla liqtiider med Statsverket , Riksgälden , Magazinsverket, gamla Discont-utredningarne m. m. dock att; i den mån fonderne ingingo , de öfverflyttas till den gemensamma administrationen i den nya banquen ; att derigenom , uti stadgad ordning ▼erka, till rörelsens lif och utveckling» §• 5- De inkomster, som af den förenade Bancoinrättningens fonder och rörelse blefve att upphemta, kunna väl för närvarande svårligen uppställas i beräkning ; men utan tvifvel böra då blifva betydliga. För att likväl snarare antaga mindre än mer; uppföras både gamla och nya inrättningens sam,* fälda rörelse-fond och tillgångar allenast till ao millioner, räntebara till 4 procent , då inkomster komma att utgöra brutto , . 800,000.* Om derifrån afräknas Banco - verkets underhåll, högt tagit till , , 2oo,oooi samt actie - egarnes minimi ränta å 5 procent » 375,000. 575,000; så återstår disponibelt öfverskott minst 225,000» oberäknadt hvad som genom en mera liflig och utvidgad fäne-rörelse, på korta terminer, till handelns och näringarnes större lättnad och biträd eä kunde derutöfver vinnas» §. 6. Rikets Ständer skulle genom sitt tillskott hafva fern åttondedelar, de enskildte tre åttonde* Betänkande om Rikets Penninge-Verk.
Få grund, häraf, och som Utskottet trott det icke blifva utan nytta att Riksens Ständers Justitiae-Ombudsman får tillfälle att tillförlitligen utröna och erfara, huruvida vederbörande Rikets CoMegier och Embets-Verk med erforderlig drift fullgöra deras åligganden vid handläggningen af de der förekommande mål och •frige ärender, samt Utskottet jemväl anser Lag-ZJtskottets Betänkanden, 377 det vara nödvändigt, att då, enligt hvad förut är stadgadt, Justitias-Ombudsmannen bör erhålla ett exemplar af de månadteliga förteckningar, sorn från de allmänna häckten öfver der förvarade brottslingar aflemnas, han ock undfår ett sådant af de förteckningar, hvilka, på sätt ofvanberördt är, skola från Spinnhusen samt EäneArbetsoch Corrections-Jnrättningarne afgifvas; Alltså får Utskottet i så måtto tillstyrka bifall af Herr Borgmästaren Holms förslag, att ett sådant förordnande må vidtagas, det hädanefter på de tider, hvilka äro föreskrifne för Collegierne och Embets-Verken till arbets-förteckningars afgifvande, och för dem, som hafva vården om Spinhusen samt de i Eänen inrättade Arbetscch Corrections hus, att insända enligt faststäldt Formulaire Inrättade Förteckningar öfver der insatte och intagne personer , lika lydande exemplar deraf tillika böra till Justitia - Ombudsmannen öfverlämnäs; Och lära Riksens Högloflige Ständer i händelse, detta varder af dem gilladt, hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det alla Vederbörande ina om detta deras åliggande blifva af Kongl, Majit.i Nåder förständigade. Detta öfverlämnäs vördsamt till Riksén* Höglofl, Ständers ytterligare pröfning. Stockholm den 25 Martil 1818, N;r 79, Riksens Höglofl. Ständers Lag-Utskotts Betänkande angående den af Riksdags - '^78 Lag-Utskottets Betänk anden'.
49 i Betänkandet, föreslagit, dels ock alt vid § 31 det tillägg skulle göras, ”att två eller flere socknar må, om de så önska, kunna förenas till ett Berednings-distrikt.” Utskottets yttranden å pag. 27, angående § 10 och Artikeln III; å pag. 28, angående § 18 i Kommillerades förslag; å pag. 29—50, angående § 17; å pag. 30—31, angående §§ 20, 21, 22 och 23; å pag. 51—52, angående uppställningen af föreskrifterna rörande Allmänna Bevillningens påförande, uppbörd m. m. samt §§ 25, 26 och 27; å pag. 35, angående §§ 28, 50, 51 och 32; å pag. 34—35, angående §§ 35—40; å pag. 50 och 37, angående §§ 41—65; å pag. 57 och 38, angående §§ 64—70 lades till handlingarna, såsom icke påkallande serskilda beslut. S. D. Föredrogs en af förre vice Talmannen Per Eriksson från Warmlands län nu ingifven motion, i fråga om anläggande af åtskilliga telegraf—linier inom samma län; och blef denna motion, jemte en bilagd handling, till Slats-Utskotlet remitterad tillika med derom nu afgifna yttranden. Bih. lill R. St. Den 15 Maj. Frän Högv. Preste-Stdndet. S. D. Vid ånyo skedd föredragning af Expeditions-Utskottets förslag, N:o 42, till § i riksdagsbeslutet, angående Sveriges och Norges ömsesidiga förhållanden, beslöt
Med tillstyrkan häraf, får jag blott slutligen fästa uppmärksamheten på den taktik med hvilken talarne här gå till väga och den värde ledamoten, som den andra före mig yttrat sig i fråga om det K. prerogativet, har likväl sjelf uppgifvit en annan utväg, hvarigenom Konungamakten icke skulle behöfva att besväras med en del ärenden, nemi. att låta dem stanna qvar i collina. Jag vill visserligen icke bestrida riktigheten deraf i vissa fall, men jag vill blott fästa uppmärksamheten derpå om icke den siste värde talaren just genom ett sådant förslag mera försvagar det K. prerogativet, än om de i frågavar. ärendena öfverflyttades till högsta domstolen, hvilken just derföre bär namn af ”Konungens”. Jag tror att om man granskar halten af de invändningar som blifvit framställda, så skall man kunna antaga de 2:ne första af dessa §§ och afslå den 3;dje. I anledn. af detta Hr Hjertås yttrande, fästade Hr Gr. o. Land tm. D e ii 19 Januari f. 149 R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå att, enligt 56 och SI §§ Reg.F., K. M:s nu ifrågavar. nåd. propos. ovillkorligen borde i sin helhet af R. o. Ad. antagas eller förkastas. Hr Lagerhjelm, Pehr: Jag hade äran att såsom ledamot af Const.Ulsk. deltaga i detta ärendes behandling vid förra riksdagen, och var emot förslaget af 2:ne skäl. Jag var emot ändringen i 17 § derföre, att der saknades vid slutet följande ord: efter malens beskaffenhet.. Om icke de orden insattes der, så blefve följden, alt den enhet skulle komma att saknas i lagskipningen, hvilken är oundgänglig alt äga, pä del att högsta domstolen måtte kunna fortfara att vara den /lägsta domstolen och icke åstadkomma nödvändigheten af ännu en högre rätt. Det 2:dra skälet emot antagandet ligger derutinnan, att den ekonomiska lagstiftningen måste utgå ifrån Statsrådet och således skulle sjelfva lagen stiftas der.
Denna anmarknings-anledning, serskildt uppgifven i ett från Stats-Utskottet insändt Protoeolls-Utdrag för d. a3 nästlidne Junii, finnes rigtad mot Contrasignanten af Kongl. Brefven till Commerce.Coliegium den 13 October 1826 och den 5 December 1827, angående tvänne för Mekaniska verkstaden vid Motala, ur Manufactur-Discont-Fonden beviljade förlags-lån, hvartdera på 5o,ooo R:dr: i hvilket afseende Stats-Utskottet hufvudsakligen anfört, att, då Götha CanalBolags autorisation till Directionens skuldBih. till Riks. St Prot. i8a8, 1839. J:dj» Sami. i8:de Käft. i t a Cons t ittit ion s-\Jt skol tets Memotin!
Vid sista riksdagen beviljades icke några medel härför, emedan man antog att denna väg skulle anläggas i sammanhang med den jernväg, som skulle byggas. Det var således genom ett förbiseende, som denna väg afglömdes. Det är dock alldeles nödvändigt att få en väg från Stödesjöns östra ända till stora landsvägen till Sundsvall. Kostnaden härför är beräknad till 7,600 rdr. Jag medgifver gerna att kommunen sjelf borde bekosta densamma, så mycket mera som de redan fått stora anslag, men dels har Medelpads befolkning varit hemsökt af flera svåra år och dels har densamma så ansträngt sig att den nu icke mäktar göra något mer. Jag vågar derföre hemställa till R. o. Ad., att denna summa af 7,600 rdr måtte för ifrågavarande nödiga arbete beviljas. Gr. Posse: Stats-Utsk:t har funnit att anspråken från de norra provinserna i och för anslag till väganläggningar varit ganska stora, men med fästadt afseende på det kända behofvet af kommunikationer derstädes har Utslct likväl i allmänhet tillstyrkt bifall till hvad som blifvit begärdt. Den 18 Maj f, m. 407 Hvad nu denna fråga beträffar, så fannUtsk:t att då R. St:r vid en föreg, riksdag beviljat 253,000 rdr, så hade det ock varit billigt att byggnadsbolaget utfört arbetet på ett tillfredsställande sätt. Så har dock icke skett, ty de hafva endast anlagt en sträcka och lemnat sjelfva utfartsleden till Sundsvall ogjord, för att derigenom tilltvinga sig än ytterligare medel. Nu finnes det likväl ett särskildt förhållande, som länder till deras ursägt, och det är att på samma gång de begärde dessa 253,000 rdr, så anhöllo de äfven om anslag till jernvägen fram till Sundsvall, men detta afslogs. Det var således klart att medel fattades för dessa två mil; men troligt är att pengarne räckt till, om arbetet utförts i öfverensstämmelse med tillgångarne. Hvad som emedlertid är säkert, är att det återstående arbetet icke fordrar mera än dessa 7,600 rdr, och dessa böra de väl sjelfva kunna åstadkomma. Jag yrkar sål. bifall till Htsk:ts förslag. Frih.
Fullständigt protokoll skall hållas öfver Läns-nämndens handlingar och beslut, och skola dessa protokoll till tryck befordras. Ett exemplar utaf dem insändes till hvardera Inrikesoch Finans-expeditionerna samt utdelas för öfrigt ett exemplar till hvarje Läns-stvrelse uti Riket och ett åt hvarje inom länet varande socken. 13 §• Hinner af Nämnden fattadt beslut ej under dess sammanvaro justeras, uppdrage Nämnden åt dess ordförande och åt 2:ne dess ledamöter, att protokollet justera och beslutet underskrifva. 11 §• Beslut, rörande för länet allmänna ekonomiska stadganden, äfvensom reglementariska bestämmanden, som med sådana hafva gemenskap, så ock de, som åsyfta förändring uti af Kongl. Maj:t Nådigst faststäldt Reglemente skola, af ordföranden samt tvänne utaf Nämndens ledamöter underskrifne, genom Konungens Befallningshafvande till vederbörande Stats-expedition insändas, för att Konungens pröfning och vilja underställas. 13 §• Nu häfver Konungen sitt beslut fattat och kungjort, meddele då Landshöfdinge-Embetet det uti utfärdad kungörelse. 16 §• Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, M 110. 9 16 §• Att föra Nämndens protokoll och ombesörja deras tryckning, beordre Landshöfdingen en Länsnotarie. 17 §• Arfvode, åt denne, af Läns-nämuden till dess belopp bestämdt, så ock kostnaden för protokollens tryckning, utbetale Konungens Befallningshafvande af under hand varande medel. 18 §• Besvär öfver af Nämnden fattadt beslut skall inom 14 dagar ifrån den, då förhandlings-protokollet till sockenstämmans ordförande anländt, till Konungens Befallningshafvande insändas, hvilken, så fort ske kan, deröfver meddele sitt utslag. 19 §. Öfver efterlefvande och verkställighet utaf af Nämnden fattade och laga kraftvunna beslut, skall Konungens Befallningshafvande hand hålla. 20 §•
At förtroendet för de nya stzneo-Lourgnr» sedlarna för ingen del beror af stallet, hwarifeän de utgifwas, nämligen, om dek sker at k^nco.werket, eller af Riksgälds L nfl j,er, emedan bägge besia Gerk förwalras under Riksens ständers Z->rg,nir, af deraS egna Fullmägtiga, ulan ärföljer besia nya Sedlars beskaffenhet, i anseende til tiden, da be mea Specie mynt inlösas, hwarom ei Något twifwelsmal kan äga rum, sedan fa kraftiga anstallier bertil biifwa wibtagna. 6:a At om den tiltänkta lreglilstion och Allmän, na viscolu.tnrattnitigen kommer til »verkställighet, Rik ^ 68 snis Skanörs Kmrjue får sä widsträckta och aronlagck göromäl, ar d«t r) synes lämpcligt inblanda kängu ri uri L<^äil-sedlaib nrgifwande, ä skönt ket ej wore för enen, uran för Riksgälds-k°anäen5 räkning, och a t dietz» buro namn af Lmc -Lmr-ini; ty i peuninge-wärdrt göra namn ingenting lil sjelswa saken. 7:0 At i alla asfcendeu det är lämpclkgast och fordrar mindsta om rang, al drtza nya och til witz berat» ningSkid bestämda Lroclik-sedlar utgifwaö af Riksgälds» Viie5ku»n, fain med Lreäb-rörelsen har befattning.