Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den grundar sig ytterligare på säker erfarenhet, att arbetet endast kan tillbörligen skötas med en riktig afpassad och någorlunda tillräckligt aflönad personal, samt att, om härå icke fästes afseende, derigenom skall inträffa, att, dä de fåtalige ordin, tjenstemännen, särdeles föredraganderne samt expeditionsoch bureau-chefer, ej förmå bestrida tjenstgöringen, och biträdet af extra-ordin. tjenstemän i den mån måste aftaga, som de nödgas söka sin utkomst på annat håll, det redan öfverklagade dröjsmålet med ärendenas afgörande ovillkorligen måste okas på ett sätt, som snart skall blifva lika märkbart, som skadligt för det allmänna. Men då man begär tillräcklig personal och för denna ökade bidrag af folket, är det billigt, att hvar och en utan alla considerationer tillliålles att uppfylla sina tjenstepligter. Derföre synas de stadganden böra meddelas: att endast den, som gör full och verklig tjenst, må åtnjuta hela lönen, så att den som i och för någon befattning utom verket, ehvad dermed följer särskildt arfvode eller icke, eller ock af annan orsak än för sjuklighet icke kan i allo fullgöra sina tjenstepligter, bör till dess biträde i tjensten afstå så mycket som K. M. vid hvarje tillfälle bestämmer; att den, som för sjuklighet eller uf annan anledn. erhåller tjenstledighet, bör till sin vicarius afstå halfva lönen, när sådan tjenstledighet åtnjutes utöfver två månader hvarje år, för hvilken tid endast lönen bör af dragas — dock härifrån undantaget det fall, då någon med vederbör, läkares betyg förmår styrka, att han icke, utan fara för lif eller framtida helsa, kan tjensten bestrida, i hvilken händelse afdraget, äfven om det fortfar öfver två månader, likväl synes böra inskränkas till 4 a'f lönebeloppet.
Jag skall söka att följa den siste värde talaren i hans argumentation. Utsk:s förslag, sade han, innehåller att räntorna skola helt och hållet förvandlas i penningar. Frih. Palmsljernas förslag innehåller att räntorna skola till en del bestämmas i penningar, men till en del i persedlar. Det är byggdt på samma grundsats, som inledningen till Utsk:s betänk, innehåller, nemi. att räntorna skola till största delen bestå uti persedlar, ehuru Utsk:s förslag utgör ett afsteg derifrån. Nu frågar jag, är Frih. Palmstjernas förslag ett så beskaffadt nytt, att det icke bör och måste behandlas i sammanhang med Utsk:s betänk. eller kan man ens rimligtvis föreslå, att R. o. Ad. först skall afstå förslaget att räntorna sältas blott i penningar och sedermera besluta att de skola till en del sättas i penningar? Mig synes att det icke vore lämpligt att först den ena dagen afslå allt bestämmande af räntorna i penningar och sedermera i fullkomlig motsats deremot bevilja, att de till en del förvandlas i penningar. Jag finnér 49 § 3 mom. Riksd.Ordn., för min del, klar derutinnan, att en anmärkning, sora kan föranleda till någon förändring i Utsk:s förslag, skall kunna hvila till en annan dags plenum, men otvifvelaktigt måste då den del af förslaget, som sålunda skall modifieras, äfven hvila till påföljande dagen, ty hvad vill det säga att den ena dagen bifalla, hvad man föreg:de dag afslagit. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: Frih. Palmstjernas förslag innefattar, såsom jag har uppfattat det, en modifikation af Utsk:s. Huru vanligt är det icke att, när ett Utsk:sförs!ag förekommer till afgörande, enskilta ledamöter uppstå och föreslå förändringar deruti? Huru behandlas dessa saker då vanligen? Jo, enl. grundlagens föreskrifter, så behandlas de på det sätt, att vid en blifvande votering blir bifall till Utsk:s förslag ja-propos. och det andra förslaget contra-propos.
— N:0 10, med förslag till reglering af Bankens låneoch kreditiv-rörelse samt om användande af upplupen Banko-vinst: B. II. 555, 558, 562, A. 562, 566, 583, 584, 585, 591; B. lil. 201, 475, 495, A. 495; B. IV. 273, 361; V. 37, A. 37, E. 547. 2 Banko-Utskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: — N:o 11, med förslag till ändringar i Femte Artikeln af Banko-Reglementet, om Bankens Styrelse och några särskilda åt densamma gifna uppdrag: B. It. 365, 532, 544, A. 544,545. — N:o 12, angående föreskrifterna i 9:de Artikeln af BankoReglementet: B. II. 365, 532, 546, A. 546. — N:o 13, i anledning af f. d. Kamereraren A. W. Wäsströms ansökning om eftergift af upplupna öfverräntor å till BankoDiskont-Verket inbetald skuld: B. II. 365, 532, 546, A. 546. — N:o 14, i anledning af väckt motion om befrielse för Vaktmästaren I.
Det har således haft sin goda grund, alt man i sednare tider, under vårt penningeväsendes vacklande och obestånd, bestämt kronojords arrenden och vissa tjenstemäns, t. ex. Skolelärares, löner i tunnor spanmål, samt beräknat eli visst antal deraf under civila embetsmäns löner, för ali göra dessa mera stadigvarande. Om våra jordegares afsigt är alt, genom räntepersedlarnes förvandling lill ständig penningegärd, vinna skattemindskning, huru mycket kunna de derpå förtjena och pä hvad sätt skolade ernå sitt mål? Jordeböckerna visa det förra, och vår fmanciella historia del sednare. När Jordeböckerna upgjordes, måste de olika räntepersedlarne, t. ex. famnar ved och pund smör, för att kunna hopsummeras med hvarandra, och med den penningeränta, som, i vissa fall, äfven af hemmanen utgick, värderas i penningar. Detta ränlepersedlarnes uptagande i kronans Jordebok, till visst penningebelopp, utgör deras s. k. kronovärdi. När detta jemföres med nu gällande markegångspris: sä befinnes det sednare utgöra 8 till 10 gånger så mycket, som det förra. Nedanstående, från 13 län, och för 20 års medeltal, sammanförda, längd visar exempel derpå. Länet. Persedlar som ingå i Persedelräntan. Jordeboksvärde. markegång. 1 1824—1843 årens MedelFörhöjning i pris mot Jordeboksvärdet. 32 persedlar i 13 län. r:dr sk. r. r:dr sk. r. gånger. Persedlar som ingå i Persedelräntan. Jordeboksvärde. markegång. 1824—1843 årens MedelFörhöjning i pris mot Jordeboksvärdet. 32 persedlar i 13 län. r:dr sk. r. r:dr sk. r. gånger.
De erhålla samma aflöning, som vid Filial - Discont - Directionerne nu bestås, Fullmäktige dock förbehållit, att nödige jemkrtingar deruti kunna iakttagas, tillseende all nödig hushållning och besparing.” ”1 6:te Momentet. '’ ”Desse Utrednings - Contoir äga emottaga Afbetalningar och Omsättnings-Handlingar, bevaka fordringame och pröfva säkerheterne: alldeles på enahanda sätt, som vid Malmö Discont-Direction under Bankens Öfver-Styrelse för närvarande tillgår. Vare dock äfven härutinnan under Fuiimäktiges inseeedp och controll; och ställe sig till ofelbar efterrättelse hvad Fullmäktige uti en eller annan måtto förordna.” jg8o Stutsoch Banko-Utskottens Bettini anden. ''T 7 Momentet." ’’I afseende p* säkerheten för tinnen, skola D iscotit - Utrednings-Contoiren icke behöfva söka den uti Cautloner allena, utan ock tillika kunna antaga Hypoiheker af Publike Papper samt andie, vare sig intecknade eller cdjest för säkre ansedde enskilde Reverser: dervid städse iakttagande, att den af Riksens Ständer föreekrilne afbetalning till 10 Procent af SkuldCapiialet hvarje omsättning icke försummas.” ”J g (le Momentet. 5,Afbetalninstarne , som sålunda verkställes, dels genom Obligationer enligt 8.de Momentet, dels i Contant, skola 2:ne gånger i månaden till Riksgälds Comoiret remitteras för att utgöra Pond till omfurrnälde Liqvid med Disconternes Borgenärer: och i öfrigt beror det af RiksgäldsContoirets Fullmäktige, att föreskrifva hvad, ej mindre i afseende på Räkenskapsföringen vid Utrednings-Contoiren , än förslagets afgifvande och nödig Controll i alla det ail ler ina pröfvas nödigt iakttaga.” ’ I i o de Mornentet.,' ’’Så snart under förloppet af året ingått i afbetalning
Men huru vet domaren i hvad mån straffet kommer att verka på den förbrytare, som står för rätta? Domaren har icke mera än andra någon spådomskonst; hans tillämpning kommer följaktligen att göras på måfå, och likväl är det för hennes riktighets skull, som domaren skulle få sin godtyckliga, till förföljelse lätteligen missbrukeliga makt. Hr Gunther har förklarat det alldeles icke vara meningen alt borttaga husagan. Dä frågar jag honom: hvar finnes fullkomligheten i det nya straffsystemet, enär del ej kan utföras utan flera stora undanlag, som upphäfva conseqvensen? Ar man åter conseqvenl i sina åtgärder, så blir följden, antingen att de nya fängelsestraffen finnas olämpliga, eiler ock alt de mäste fullständigt utföras i alla riktningar. Hr Gunther har sagt, att landsförvisning hade bland andra olägenheter äfven den, att strattet icke kan få något rum i den nya straffscalan, och att det förhölle sig lika så med vattenoch brödstraffet. Något bättre bevis på det nya straffsystemets armod, synes mig ej kunna gifvas, än just straffarternas fåtalighet, och straffens stränga rangordning sig emellan, sä att de, som ej kunna passas in uti densamma, hellre skola alldeles uteslutas. Frih. Stael von Holstein bar uppgifvit, huruledes af 24 bekännelsefångar, som suttit i enrum, blott 4 dött; att en del väl varit sjuka; men att de flesta mått väl. Detta välmående är, i min tanka, ett starkt skäl mot verkan af ensamhetsfängelser i vårt land. Om förhållandet förblifver likadant, sä smickra sig förslagets anhängare förgäfves med hopp om framgång. Men som Friherren erkänt, alt man måste rätta sig efter erfaren - 236 Den 28 April. lieten, så vill jag fråga, hvarföre man icke tillåter oss att förvärfva henne, innan vi besluta. Hr Gunther har sagt sig tro, alt jag, som låtit öfvertyga mig om riktigheten af ett skolsystem, hvilket jag i början bestridde, äfven skulle, när jag finge tillfälle att inhemta kännedom om det nya straffsystemet, blifva öfverlygad om dess riktighet.
Vid den mest aflägsna handelsplats i Polar-Amerika sades man ännu för några år sedan stundom hafva betalt ett bäfverskinn med endast ett blad tobak.248 Ett utomordentligt vackert svart räfskinn utbjöd en tschuktsch åt mig för en gryta. Beklagligen hade jag ingen, som jag kunde undvara. Äfven här hafva dock prisen stigit. När ryssarne först kommo till Kamtschatka, erhöllo de åtta sobelskinn för en knif och aderton för en yxa, och dock skrattade kamtschadalerna åt de godtrogna främlingarne, som så lätt läto lura sig. I Jakutsk skall till och med, då ryssarne först slogo sig ned derstädes, en gryta hafva blifvit betald med så mycket sobelskinn, som kunde rymmas i densamma.249 Natten mot den 10 sept. betäckte sig hafsytan med en ganska tjock skorpa af nyfrusen is, men denna sönderbröts åter i fartygets granskap af kringdrifvande gamla isstycken. Sjelfva drifisen tycktes hafva skingrats något. Vi kastade derför loss för att fortsätta vår färd. Till en början var en omväg mot vester nödig för kringgående af ett drifisfält. Äfven här stängdes dock snart vår väg af ett band gammal is, som var så hårdt sammanbundet af den is, som bildats under nattens lopp, att en kanal genom detsamma kunde banas först efter ett par timmars arbete med yxor och isbillar. På andra sidan om detta isband kommo vi åter i temligen isfritt vatten, men i stället blef dimman så tät, att vi, för att ej komma helt och hållet i besätt, åter måste lägga bi vid en grundis, belägen längre ut till sjös, men vestligare än vår förra rastplats. Om natten mot den 11 var det häftig rörelse i isen. Lyckligtvis klarnade luften om morgonen, så att vi kunde fortsätta vår väg bland temligen fördelad is, tills vi vid nattens inbrott som vanligt nödgades lägga till vid en grundis. Följande dag den 12 sept., då vi redan kommit ett godt stycke förbi Irkaipij eller Nordkap, mötte vi så tät is, att någon möjlighet ej fans att tränga vidare.
Erik Grane För den eller de, som möjligen erinra sig en viss Kristian Grane, hvilken icke kom längre än att ligga i Paris och skrifva noveller på en man hand, vill jag nämna, att Erik Grane och han ingalunda äro samma person, utan blott köttsliga kusiner. Då de emellertid ej hade mycken beröring med hvarandra, kommer Kristian Grane ej att vidare nämnas i denna bok. Dessutom ber jag att få erinra den välvilliga läsaren om följande. Erik Grane har mycket att genomgå, innan han utvecklas till man, han som alla andra. Men hans lif är icke framstäldt, såsom fordom skedde i fablerna. Det är icke ett exempel, som man bör vare sig följa eller förskräckas af. Det är endast ett stycke af den nu lefvande ungdomens historia. Och om författaren vågade bedja läsaren att komma ihåg ännu en sak, så skulle det vara den, att när man berör så intima saker, som här skett, så gör man det icke för att reta, ännu mindre för att väcka uppseende, utan endast i det lifliga hoppet att möjligen bidraga till att väcka åtminstone någon eftertanke. Eskö i Augusti 1885. FÖRFATTAREN. P. S. Då flere af arken redan voro tryckta, upptäcktes på sidan 80 ett fel, som härmed rättas. Där står nämligen på två ställen »Lazarus», hvilket naturligtvis bör vara »den rike mannen». Felskrifningen har sin komiska sida, men torde i alla fall icke gifva anledning till något väsentligare missförstånd. Herrgården låg på en backe med gröna sluttningar nedåt ån och trädgården. Hufvudfasaden vände sig bred och hvit med dubbla rader af fönster och en stor frontespis mot den sandade gården med den stora gröna planen i midten och de båda låga flygelbygnaderna en på hvar sida. De gröna sluttningarna åt trädgården till voro genomskurna af slingrande gångar, som ledde ned till trädgården.
S. D. Med anledning af derom väckt Motion beslöt Högloflige Ridderskapet och Adela gifva Consfitutions-Utskottet tillkänna Ridderskapets och Adelns önskan, det måtte Constitutions-Utskottet låta till trycket befordra, så vfil de i Constitutions-Utskottet hällne Protocoll, som Handlingarne uti det till Utskottet remitterade anmärknings-mål mot Konungens Rådgifvare i Commandomål för Flottorne och Föredraganden af Krigsärenderne, i afseende på det till Allmänna Magazins-Direetionen lernnade avertissement otn utspisning af mjukt bröd åt Garnisons och Arbetsmanskapet i Carlskrona, samt den i sammanhang härmed MagazinsDireetionen sedermera ålagde skyldighet att åtlyda Kongl. Majrts, genom dess General-Adjutanter för Arméen och Flottorne utfärdade Ordres, om Trouppers proviantering under fredstid. Ut supra. S. D. Vid förnyad föredragning af Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens, under N:o 147 afgifne, samt den JX dennes på bordet lagde Memorial, i an* ledning af Herr Munck af Rosenschölds * Ebor» Den 21 April, hard, till Utskotten remitterade anförande, angående vidtagande af sådana medel, hvilka återföra välmåga innom Landet, blef samma Memorial, på grond af dervid gjorde anmärkningar, till Utskotten återremitteradt, med anmodan, att vid återremissens besvarande tillika upplysa, hvarföre Utskotten icke, innom den i 44 §, Riksdags-Ordningen stadgade tid , till Riks-Ständen argif vit ifrågavarande Memo. rial. Ut supra. S. D.
Herr Friherre G. 1 ^Virsen erinrar, att den förlust af arbetande händer, sorn Jordbruket lidit under de sednare årens krig, bör anses såsom en ibland de väsendtliga orsakerna till närvarande förlägenhet; att de resultat, som exttacterna öfver export och import lemna och som 1594 Den 17 Juli. som hämtas äf elen så kallade Handels balancen, väl äro upplysande och. temligen tillförlitliga i en lugn och vanlig Han^els-ställning, men att dessa extracter skola i den vi nyligen öfverlefva t mera förvilla än gagna, då de utan consideration i deras nakna skick tillämpas; att det är ostridigt, att en mängd af de artiklar, som nu upptagas i Handels-balancen såsom consumarade, ater utgått till främmande länder; att en Tull afgift, faststäld utöfver ett visst förhållande imellan lo, 15 till högst 25 procent af varuvärdet, är olämplig och såsom sådan skadlig; att hvad Utskottet hemställt angående angelägenheten af förändring i Tull-styrelsens organisation vore i vissa fall af ringa värde och i andra afgpenden dels onyttigt och dels skadligt; att det äfven vore tvifvelsmål underkastadt, huiuvida verkställigheten af Utskottets förslag angående utgifvandet af en Sfats-Oeconomisk-Journal skulle kunna bidraga till det åsyftade ändamålet, allmänt väl, eller förenas med Rikets Grundlagar. Herr Grefve A. G. Mörner anmärker, att den beviljade Nederlags-friheten och den tillåtelse , sorn ar 1812 lemnades Götheborg, att förtulla Manufacturerade Bomulls-tillverkningar, voro följder af Riksens Ständers egna önskningar vid 1809 och 1.812 årens Riksdagar; att Nederlags-rörelsen under de sednare arén varit en ersättning för den mindskade export-handeln, och att, utom vinsten af den förra, förlusten vid den sednare varit ännu större; att missbruk genom förbudna varors insmygande böra och kunna förekommas, må hända säkrare vid Nederlagen - T)en 1/ Juli.
På kreditivröreisen, som Ranken numera äfven bedrifver, har den vanligen icke mera än 24 procent. Om vi nu se på Rankens lånerörelse i det hela, så gifver den icke 3 procent, oaktadt den tager 5 för de största summorna och aldrig mindre än 4 procent, nemligen på fastighetslånen; så att der, om någorstädes, äter administrationen upp förtjensten. Nettovinsten 1848 var 1,003,000 Rdr, derifrån bör dock afräknas räntor på obligationer, som icke tillhöra lånerörelsen eller fordra dyrbar förvaltning, 277,000 Rdr, så att återstoden blilver 726,000 Rdr. Lånefonderne voro anslagne till 26,680,000 Rdr; alltså icke 3 procent derpå. 1849 utgjorde nettovinsten Rdr 944,000. hvartill torde här böra läggas utbetalningen till Carlsborg „ 24,000. Summa Rdr 968,000. När derifrån föras obligationsräntor 254,000. så återstår nettovinst „ 714,000; alltså icke 3 procent på 26,680,000 Rdr lånefonder. Således torde bevisadt vara, att Ranken genom 4 procent har mer än nu och således utan förlust kan lemna lånefonder för detta pris; hvarförutan Banken har den stora fördelen, att få lemna sina penningar till ett stort och säkert Bolag, med solidarisk ansvarighet och affärsvana, emot att den nu utminuterar penningar på tusentals händer åt alldeles okända personer i aflägsna landsorter.
Alt slåudsindelningen passade för en tid, då samhällets elementer och intressen gåfvo sig tillkänna under några få enkla men bestämda former, lärer ej kunna bestridas: men dessa elementer hafva sedermera undergått en så mångsidig utveckling, och de fordna skarpt bestämda gränsorna emellan Stånden hafva lemnat rum för en allt mera utbredd gemensamhet uti intressen, att någon vidlyftig bevisning ej synes vara erforderlig, för alt ådagalägga, det ståndsfördelningen numera icke kan läggas till grund för representationens förändring. Deremot gifves en annan klaf för denna ombyggnad, som med den förra är nära beslägtad, som innefattar dess fördelar, utan att medföra dess olägenheter, och lill hvilken öfvergången later verkställa sig, utan att åstadkomma några våldsamma brytningar — jag menar valrättens utöfvande classvis, på grund af samhällets verkliga intressen. Om Const.Utsk. velat ingå på denna idé, hade del för dess utveckling kunnat hemta en icke ringa ledning af ofvannämnde comiterades förslag. Dessa intressen kunna alla hänföras under 2:ne stora gemensamma cathegorier, bildning och förmögenhet. Representanter för den förra äro medlemmarne af vårt nuvarande PresteSt., lärare från samtliga undervisningsverken oeh embetsman; representanterne för den sednare, eller förmögenheten, kunna hufvudsakligen innefattas under följande underafdelningar: ägare af större jordbruk eller fastighet, ägare af mindre jordbruk, motsvarande vårt nuvarande bondestånd, bruksoch bergverksägare samt idkare af borgerligt yrke, vare sig i stad eller å landet, och fastighetsägare i stad. Till dessa classer bade comiterade lågt ännu en, nemi. valda representanter inom Adeln, på grund af detta Stånds 12 Den 10 Mars f. m. juridiska, genom sekler gående rätt till fortfarande bestånd, och på grund deraf, att denna dass äger | af landets jord, en stor om icke största delen af dess bergsbruk samt en bildning, som åtminstone icke är underlägsen Medståndens, och i anseende till den riktning den ärftliga representationsrätten gifvit åt dess medlemmars uppfostran, hvilken onekligen i statskunskaper och statsmannaerfarenhet står högre än de andras.
Le devin du village, der den utgör slut-rondon 60; till N:o 12 (”Gråt, fader Berg, och spela”), i Händels ”Acis och Galathea”, som i Stockholm uppfördes första gången den 10 Maj 1775; till N:o 29 (”Gubben är gammal, urverket dras”), i pseudonymen Philidors 61 operett ”Tunnbindaren”, der melodiens text börjar med dessa ord: ”En gammal tunnbindare, svartsjuk och dum, Älskade Phillis, en ung herdinna;” till N:o 31 (”Se, Movitz! Hvi står du och gråter”) i den melodi af Rousseau, hvarpå man sjöng Bergklints ”Ode öfver Motgången”; till N:o 44 (”Solen glimmar blank och trind”), i en gammal fransysk vis-ton, som lär varit sjungen redan i Henrik IV:s tid; till N:o 52 (”Movitz, mitt hjerta blöder”), i Gretrys operett L’amitié à l’épreuve”, skrifven 1770, och en af sin författares vackraste, men (såsom man sagt mig) aldrig uppförd i Stockholm, – hvarest dock annars tretton af hans sångspel blefvo gifna62; till N:o 53 ( ”Vid ett stop öl och några supar”) i Voglers musik till ”Gustaf Adolf och Ebba Brahe”, som gafs i Stockholm första gången 1788; till N:o 56 (”Se Mollberg med svart råck och flor”), i Gretrys operett ”De bägge Girige”, författad 1770; till N:o 76 (”Se Hans Jergen, hur han sig bockar”), i ett fransyskt sångstycke ”Un rien plaît, un rien engage”. Likaledes i Fredmans Sånger.
Betjeningen ägt beräkna sig tillgodo och uppbära de straffböter af 3 sk. på R:drn, som de skattskyldige erlägga för den del af utskylderna som, efter slutad Uppbörds-stämma betalas, skall utgjort UppbördsCommissariernas hufvudsakligaste Xöne-inkomst, samt att denna inkomst i synnerhet varit påräknad af sådana skattskyldiga, hvilkas Krono Utlagor stigit till högre belopp, och som gerna derföre betalt nyssnämnde böter för att , såsom tillförne icke skall vägrats, få, efter slutad Uppbördsstämma, flera månaders anstånd med utskyldernas betalande och dem under tiden till enskilt fördel begagna. Men sorn af* ett sådant förhållande, ej allenast de vanliga restantier uppkommit, utan äfven dessutom ett helt års Krono-Uppbörd skall varit hos Hufvudstadens skattskyldiga innestående och dem ej affordrad; så hade Ofver-Ståthållaren , i anledning af Eders Kongl. Majus särskildta Nådiga uppdrag, för att återställa Krono-Uppbörds-Verket till ordning och skick , i anseende tili indxifvandet och redo - 1094 Den i1 Juli. ■visningen af 18II ars Uppbörd ej kunnat leirna mera rådrum, än dertill oundvikeligen erfordrats, ulan forcerat verkställigheten deraf så , att Uppbörden blifvit levererad och redogörelsen derföre aflemnad inom fem månader från Uppbordsstämmans början, eller på hälften kortare tid , än tillforne vanligt varit. Då härigenom skall inträffat, att ofvanberörde inkomst för I8li blifvit, emot det föregående året, .jnindskad for Stadens sjö Uppbörds Commissarie!- med ett sammanberäknadr belopp af 930 R:dr Banco, och deras lön dessutom medtagen deraf , att de till fortskyndande af så val. restantiernas.