Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St. i anledn. af K. proposrr kunna fatta beslut, som i vissa delar afvika från proposma; men sådant anser jag icke vara öfverensstämmande med grundlagens mening i dess stadganden, som omtala sättet att behandla K. M:s proposrr. Jag tror, att Stånden böra bifalla eller afslå dem. LagUtsk. har således blott att utlåta sig öfver den lag för utrikes vexelrörelsen, som K. M. till R. St. öfverlenmat. Detta ärende kan snart vara beliandladt, synnerligast som den K. propos. är af samma ordalydelse, som R. Sfs i ämnet fattade beslut. Med denna öfvertygelse har jag trott redan vid början af Gr. Frölichs anförande, att både detta anförande och de i anledn. deraf gjorda commentarier öfver K. M:s fattade beslut, som innehållas i svaret på R. Sfs förra skrifvelse, icke tillhöra fö - l52 Den l/j Maj. revär, ämne; hvarföre jag äfven väntat, alt Ilr Gr. o. Landtm, skulle till ämnet för öfverläggningen hafva återvisat de talare, som i sina yttranden öfverskrida gränsen derför. Af samma skäl synes åtminstone mig, att dessa yttranden, som icke röra den föredragna saken , väl kunna qvarstå i Ståndets prot., men icke behöfva till Utsk. remitteras, emedan jag icke finner, till hvilka upplysningar för LagUtsk., vid behandlingen af den förevar. K. propostn, det kan lända att få höra reflexioner göras öfver en sak, som icke hör till ämnet. Jag anhåller, alt ingen propos. göres 0111 remiss till LagUtsk. af de yttranden, som blifvit afgifna i anleda, af Gr. Fröliehs anförande. Gr. Frölich: Jag anser mig med några få ord böra besvara, hvad flera ledamöter mot mig yttrat, och isynnerhet får jag till Frih. v.
Idggaé lifa afgift för broarje iooo:be, forn för Sanbtegenbom ftabgab dr. Sifmdl od) på bet ©taten må mara förfdfrab om en mifj SOtinimi# 83emidning, lifa få mdl af 23ruf, forn af Sanbtegenbom, flabgaS bdrmeb, att i intet fan mera du f-.bel ener minbre dn ^bel må anfeé fåfom dga# rené bebådna minft af bmarje få mdl pripilegierabt ©feppunb gammar# ffattéfmibe, forn dfmen för året mågförbt ©feppunb Dfecogni-tionSfmibe, efter bet prié Committerabe, på fdtt förut förorbnabt dr, för året fafifiällt. $Iig« ganbe bet Committerabe omilforligen, att, i enlighet, meb be uppgifne judrberingégrunber, emedan fiftndmnbe tmenne gräber beffämtna ågarenS bebådna minft af bmarje ©feppunb fmibe, meb rdttigbet, att i be fan, ter bet prioilegierabe fmibet anfeé gifma ftörre behållning dn 9tecogni# ttonéfmibet, tid afgift mdrbera bmnrt för fig, bocf meb förbebåfl, att tet ftabgabe minimi-mdrbet icfe mib något fad får unberftigaé. Söinften utrdfnaé afltib, på fått förut fagbt dr, tid Capital efter gern procent, od) af betta Capital erldggeé lifa 23emidning, forn af Sanbtegenbomaré rodrtefumma.
M>j:t framdeles ville anvi8» erforderliga tillgängar; 8a llemställde nu ldan8 kxeellence Herr du8titiae-8tat8iVIini8t6rn i under dänigllet, om iclre Kongl. iVIaj:t skulle täckas i leader desluta proposition till pikets 8tänder om anslag af medel till de88a arfvoden8 godtgörande; livarjemte kans Kxeellence i underdanigdet upplyste, att af det /'eo/iorclco/r, ^c) 2A 39 vicl s>8i,a llilcsclag uppförde bixtra 8tats-an8lag till aflöning m. m., tor lagberedningen funno8 besparingar att tillgå tor är 1841 11,228: id^Z 266: 32. — eller tillsammans lbeo lliclr 11,491: 32. — ldppä 8tat8-Ilädet8 öfrige ledamöters underdäniga tillst^rbande, bebagade l^ongl. ^!aj:t i käller förordna, att proposition, sbulle till llilcets 8täncler allätas om anvisande ä de salunda betintliga besparingarne ak de belopp, 80m genom Longi. iVlapts l>sädiga beslut elen 20 sistlidne Naj blifvit otvanbemälde tre n^a ledamöter i lagberedningen såsom arfvode» tillagde. lx lrotoeollo ^:o 29. ^nt. till Lx)>.-IIl5lc. 6. 20 ^UA. 1844, flr b. m. Xvii»/.
Om detta kan medföra någon inskränkning i de fördelar, sorn nu tillkomma de enskilde Bankerne, och om stiftandet af nya Banker således mera kommer att bero af orternas behof af dessa medel för omsättningens lättande, än af spekulationen på vinst, så skall deraf väl kunna följa, att de nuvarande Bankernas rörelse undergår någon minskning, men å andra sidan^ skall ock småningom ett större antal af mindre Banker uppkomma, sedan något hinder för dylika anstalters inrättande icke finnes eller behöfver läggas i en föregående pröfning af deras nytta. En sådan pröfning blifver helt och hållet öfverflödig, då sedelemissionen icke genom ett ökadt antal Banker kan erhålla någon äfventyrlig utsträckning. Motioner i Borgare-Ståndet 1862. Med åberopande i öfrigt af den redogörelse för innehållet af mitt förslag, sorn är detsamma bifogad, får jag genom denna motion vördsamt hemställa, att det af Finans-kommittéen upprättade förslag till Bankväsendets ordnande mätte med de förändringar, hvarför jag nu i korthet redogjort, varda antaget såsom grund för Riksbankens omorganisation och bankrörelsens ordnande, i enlighet med det härvid bilagda förslaget. Om remiss till vederbörligt, Utskott anhalles vördsamt. Stockholm den 22 November 1862. A. W. Kjörrk. Den sednast af Kongl. Majit förordnade Finans-kommittéen har, på ett för mig öfvertyga lide sätt. ådagalagt de hufvudsaklig,iste fel, som vidlåda landets nuvarande banksystem; oell då; det förslag för bankväsendets ordnande, som af nämnde kommitté blifvit framstäldt, synes mig vara till sina hufvndgrunder tillfredsställande, har jag trott mig böra påkalla pröfning af detsamma af herrar Fullmägtige i Rikets Ständers Bank, för att sedermera begagnas såsom grund för de förslag, sorn det kan ankomma på herrar Fullmägtige att till Rikets Ständers Banko-Utskott afgifva. Dä likväl anledning synes förekomma att i förslaget göra åtskillig» förändringar, har jag verkställt dessa efter min ringa insigt, hvarigenom jag tror mig hafva gjort förslaget pä en gång lämpligare och mera omfattande.
Hans hustru — hon var mycket ung, endast nitton år — hade snart nog försonat sig med tanken att ligga en månad i Aix. Hon gjorde sig stora förväntningar på allt det märkvärdiga hon skulle se och upplefva där vid en riktig fashionabel fransk badort och på de intressanta bekantskaper de skulle göra. Detta var hennes första utrikes resa, och hon var af naturen mycket romantisk och mycket sangvinisk. Och så föllo de ner midt bland denna stela, exklusivt engelska societet, som de sågo alldeles tillräck ligt af under de tre högtidliga, långa måltiderna för att på mellantiden på det allra samvetsgrannaste undvika och fly. Och landsmännen sedan! — Nåja, de behöfde lyckligtvis ingen; de hade hvarandra. Hvarje eftermiddag, när hettan blifvit litet mindre tryckande, gjorde de de härligaste utflykter, antingen en körtur i någon af de små bekväma korgvagnarna, som i långa rader stodo väntande utanför hotellet, eller båtfärder på lac du Bourget eller åsneridter uppåt bergen, besök i Chambéry eller Annecy. Ja, eftermiddagarna och aftnarna gingo nog an, men förmiddagarna däremot var den lilla frun allt väl mycket hänvisad åt sig själf och sina egna resurser. Hennes man gick, som sagdt, igenom kuren, hvilket bland mycket annat betydde, att han efter badet måste tillbringa åtskilliga timmar i sin säng. Han tillät henne ej att sitta inne hos sig i det varma rummet, hvilket hon helst velat — promenera var omöjligt under denna soliga tid på dagen, och i alla fall gå ensam är inte roligt — således fick hon sysselsätta sig bäst hon kunde. De bodde i ett litet chalet i trädgården, och deras »salong», ett vackert rundt rum med sina låga, stoppade möbler, länstolar och små soffor, öfverklädda med ljus creton, den svarta marmorkaminen med det obligatoriska garnityret af pendyl och kandelabrar, tog sig precis ut som scenen för ett af Mussets proverb. De stora glasdörrarna ledde direkt ut till trädgården. Det var den lilla fruns första hem, och följaktligen ville hon göra det riktigt hemlikt. Hon låtsade, att de »alls inte bodde i ett hotell, utan på ett förtjusande landtställe med den härligaste trädgård».
Banken i tillfälle att dem meddela» och ingaf nationen, som kunde beräkna tiden, då de för tillfället utgifne Sedlarne voro åter till Banken inkomne, det förtroende, som aldrig genom hemlighet af sedelmassans belopp kunnat vinnas. Jag instämmer fullkomligt i opinionen om nyttan af publiciteten af Sedelstockens belopp och Verkets förvaltning, och önskar Veu 5 Juli. f m. att Ridderskapets och Adelns Beslut kommer att uttrycka den tan kan . så att vid en blifvande Riksdag våra Medständ^r må erhålla förnyade skäl att betänka fragan och tilläfventyrs deri sig förena. Herr von Schulzenheim: Jag nödgas ännu en gång uppstiga, att besvara en af mig ej mindst respecterad Ledamots Yttrande, att vid 1809 och 1810 års Riksdag i Stockholm ingen annan utväg uppgafs för att afhjelpa Rikets då varande Statsskuld. Jo, jag har vid alla tillfällen stridt emot den olyckliga principen att förvandla den publica gälden till Rikets circulerande penningar, och hade äfven vid den nämnda Riksdagen afstyrkt att kasta all Riksskulden på den förut utöfver sin förmåga och dess instiktelsegrunder betungade Banken. Jag föreslog, att 5 Millioner skulle ' upptagas efter det Engelska Funderings-systemet, uti permanenta , bokförda annuiteter; hvilket förslag, på Statsutskottets tillstyrkan , och formligen af de då härstädes församlade Riksens Ständer, vidtogs; men samma år tillkom en ny Urtima Riksdag i Örebro, hvilket Riksmöte jag, såsom BancoFulimägtig och mycket sysselsatt Embetsman, ej hade tillfälle att bivista; och händelsen gjorde, att det Lånsystem, som förnämligast upprätthållit StorBrittanniens Financer i de mest äfven - Den g Juli. f. ni, tyrliga skiften , blcf folk a sia dt. Dessutom foreslogs, att denna tillkomna Riksskuld heldre nied StatsContöirets Sedlar på viss lid gäldas skulle; hvilka Sedlar hade på 1770 och 1780 talet den förträffligaste credit.
Med afseende å för handen varande penningeställning, jemte i öfrigt förekomna förhållanden, har räntan vid diskontering och utlåning från Handelsoch Närings-diskont-fonden, som från och med början af år 1858 utgjoi-de 6 procent, blifvit den 14 Oktober samma år af Fullmägtige nedsatt till 5, men åter förhöjd den 31 nästlidne Mars till 512 procent och den 12 påföljde Maj till 6 procent, hvarvid densamma sedermera bibehållits. 73 § 61.
Hvad åter beträffar Hr Lagerhjelms yrkande om ändring deruti, så får jag fästa hans uppmärksamhet deruppå, att meningen just är den, (hvarom alla synes vara ense) att sedan man diskuterat om och besluta! öfver de serskildt uppgifne och undantagne art:ne, så skulle R. o. Ad. fatta beslut öfver samtlige öfrige arl:r på en gång, antingen i öfverensstämmelse med 1845 års tulltaxa eller med Utsk:s förslag. Att i fråga om denna återstod besluta någon afvikelse från ettdera af dessa förslag, har åtminstone hittills icke blifvit af någon yrkadt och kan icke heller nu mera blifva föremål för diskussion, emedan det skulle förutsätta att man pröfvade denna återstod, artikel efter artikel. Hr von Hartmansdorff: Det förhöll sig med mig, alldeles så som med Frih. Palmstjerna, att jag med nej besvarade den propos. Hr Gr. o. Landtm, framställde, emedan jag hyllade den motsatta äsigten. Efter det nu upplästa förslaget till voterpropos. röstar jag ja, emedan min tanka finnes innefattad i japroposm. Jag hemställer dock om propos:n icke skulle kunna uppställas något enklare, så att hon bestämdt uttryckte hvad man dermed åsyftat. Jag skulle i sådant hänseende vilja föreslå följande ordalag: ”att den som anser de uppgifna artiklarna främst böra komma under öfverläggning, röstar ja; den det ej vill, nej, vinner nej, så komma de uppgifna artiklarna att främst pröfvas”. Sedan denna fråga först blifvit afgjord, så kommer man till den andra huruvida 1845 års tullstadga eller Utsk:s förslag skall förblifva gällande, för de artiklar, som pröfvas. Hr Gr. o. Landtm, förklarade att den af Hr Lagerhjelm omnämnde inskränkningen i beslutanderätten icke egde rum i afseende på de uppgifne artiklarne, utan att det vore endast i fråga om de uppgifne artiklarne, som det upplästa förslaget till voter. propos. inueliölle att antingen 1845 års lullbestämmelser eller Utsk:s förslag skola blifva gällande. Hr Lagerhjelm:
"manshullet i Staderne dr grundadt pu Stadsjor* danie,'' oftanämnde onus måtte åläggas den Staderne donerade jord, inen ingalunda den af omvexlande conjunctur beroende inkomst af Städernes handel, fabriksoch handtverksrörelse; i hvilken tanka de flesta af det Välloflige Ståndets Ledamöter förklarat sig med Herr Lindqvist instämma; a;o _af Herr Landegren, sorn, för sin del, Yttrat den öfvertygelse, att Båtsmanshållet ej bör uteslutande läggas på jorden, ”emedan sådant "komme att medföra ett ringa onus för de större Städerna, men deremot ett ganska drygt "för de mindre;" 3:0 af Herr Westman, som, efter erinran derom, att de Norrländska Städerne, sedan deras välmåga, såsom följd af Näringsfrihet och rubbade Privilegier, nu mera skall hafva aftagit, sakna förmåga att utgöra sin andel i Båtsmanshållet, föreslagit, att detta onus må emellan jord och borgerlig rörelse fördelas , samt till stöd derföre åberopat Kongl. Kammar-Collegii Circulaire-Bref den 15 Mars 1768, sorn förklarar, att den till Städerties uppkomst donerade jorden jemväl bör i Båtsmanshållet deltaga; 4:0 af Herr Gezelius, som, efter en skildring af orsakerne till Öregrunds Stads sjunkna välstånd och nu mera fullkomliga oförmögenhet att utgöra den årliga Båtsinans-vacance-algilten 4 Statssamt Oec.-Utsk. Uti. N:o ilo, med omkring 500 Rdr, anhållit, att Staden fram''{ gent icke måtte åläggas mera än a Båtsmän; 5:0 af Herr Montan, som ansett en allmän reglering af Båtsmanshållet vara af behof påkallad och derföre böra verkställas; samt 6:0 af Herr Wallström, som anhållit, ej mindre att Hudiksvall måtte beviljas någon lindring och förminskning i det berörde
Stuart och Hr^Ofverkommissarien Fredin skiljaktiga, emedan de änsågo och med exempel bevisade, att denna förvandling af en persedel till en annan, isynnerhet då reduktionen skedde till spanmål och smör, sannolikt skulle leda till en ej obetydlig skatteförhöjning, hvarföre de föreslogo, att, i händelse förvandlingen icke ansäges nu kunna ske i bestämd penningeränta, vissa hufvudpersedlar, högst 3 eller 4 till antalet, måtte bibehållas i hvarje län, allt efter räntornas nuvande beskaffenhet derstädes, men alla de öfriga persedlarna förvandlas i penningar. Vid föredragning i det dåvaride Kabinettet, der n. v. Presidenten Munthe var Finans-minister, biträddes del alternativa medelvägsförslaget af samtliga ledamöterna utom Hr Statsrådet Faxe, som, lika med minoriteten i Komitéen, ville bibehålla vissa i hemmansräntorna inbegripna persedlar och tjenstbarheter, till beloppet oförändrade, och förvandla de öfriga till bestämd penningeräuta. Pluralitetens mening blef Konungens Propos. till Ständerna. Den emottogs likväl i denna del af ganska ringa sympatier och hade inom StatsUtsk. få anhängare. Den nye Finans-Ministern, Hr Sandströmer, upträdde också vid Riksdagen till försvar för den enda sanna och riktiga principen i denna reform, nemi. räntornas förvandling lill fix penningeskatt. Också var det troligen icke utan hans inflytelse, som vid samma års Riksdag StatsUtsk , med en ganska betydlig majoritet äfven bland Adelns medlemmar,1 tillstyrkte att alla räntepersedlar skulle förvandlas till bestämd penningeränta i silfver, enl. 1830 års myntfot. Hr Sandströmer understöddes den liden på Riddarhuset på ett lika varmt som talangfullt sätt af sin värda kollega, ännu var:de Hr Statsrådet Gripeusledt. Det är allmänt bekant huru det tillgick att sönderbryta detta StatsUtskis, med en serdeles berömlig omsorg och opartiskhet upgjorda, förslag, och huru hela frågan kom att förfalla genom vägrade proposir för dess afgörande i förstärkt Utsk. Frågan hvilade derefter tills i Nov. 1850, då, enl. hvad ett till R.
De tre af dina kosacker, som smögo sig till honom och berättade, att du i hemlighet förberedde ett uppror mot hans öfverhöghet, dem lät han fängsla och återsända till dig som vängåfva. Ivan Stefanovitj, han litar på din trohet. Mazepas ögon öppnades matt och läpparna rördes, men han förmådde endast framstamma en obegriplig hviskning. – Vi förstå dig! – ropade budbärarna om hvarandra. – Vi förstå dig! Du välsignar honom och tackar honom för hans, nåd och vi skola säga honom, att du böjts under dina år och att du redan vändt alla dina tankar mot det som icke är af denna världen! – Jag fruktar, – mumlade prästen afsides, – att här är det snart slut. Budbärarna nickade sorgmodigt och aflägsnade sig baklänges ur sofkammaren. Så snart de voro ute, reglade prästen dörren. – De ha gått! – sade han. Mazepa satte sig upp och slet plåsterlappen från pannan samt kastade den långt bort öfver golfmattan. Det glittrade och gycklade i hans mörka, vidöppna ögon. Rodnaden steg och bleknade på kinderna, och under den vackert svängda näsan blänkte tänderna så hvita och friska som en ynglings. Han knuffade undan täcket, och fullt klädd från tå till topp i lifrock och stöflar med sporrar sprang han ur sängen och knep gäckande prästen i sidan. – Du lilla tjufpräst där! Du vägstrykare! Den här gången skötte vi oss inte illa. I Moskva skall man tro, att gamle Mazepa ligger orkeslös och ofarlig. Gud vare hans fromma själ nådig! Hahahej! Du lilla tjufpräst där! Du ärke hymlare! Prästen skrattade torrt. Han var en afsatt biskop från Bulgariet, och hans runda hufvud med den korta näsan och de djupt liggande ögonen liknade en dödskalle. Mazepa blef allt uppsluppnare. – Mazepa döende! Jo, spörj hans kärestor! Spörj bara! Nej, du min store moskovitiske tsar, nu vill jag lefva och bli dig kvitt. – Tsaren misstänker dig, herre, men han vill afväpna dig med ädelmod. Sådan kan han vara.
Befallningshafvande utlyste och hällne för att höra samtlige extra Rolehållarne öfver en till grund för den dittills varande ex"tra roteringens förvandling till ständigt Knektehåll gillad nådig Proposition, varit frånvarande och, till följd deraf, blifvit ansedde hafva ingått på .”ständig rote ing, mätte blifva derifrån frikallade och få återgå till extra ”voterings skyldighet, så väl som alla lägenheter, hvilka icke fått tillgodonjuta den ullofvade femtedels nedsälln ingen, än ock att deri nuvarande ”ständiga roteringen inom berörde proviuce måtte upphäfvas och förvand”las t 11 extra rotering, hvilken, under sådant skick, borde undergå en ”rotejentkning, rättad efter hemmanens godhet, med iakttagande, alt det ”antal extra Soldater måtte bibehållas, som existerade före ständiga Knekle”11a 1 le t, de nuvarande extra rotar inberäknade, samt att, sedan denna åt”gärd för sig galt, alla de vid röterings-ålgärden frånvarande måtte bibe”hållas vid extra roteringen, om de sådant önskade, och de öfriga förblifva ”ständigt roterade, men med åtnjutande af en femtedels förminskning.” Uti den, i anledning häraf, till Kongl. Maj:t aflåtne underdåniga skrifvelse, N:o 378, hafva Rikets Ständer förklarat, att den proposi tion, hvaröfver Rolehållarne vid ifrågavarande sammankomster hördes, först blifvit väckt och framställd af provincen Skånes vid i8ra års Riksmöte närvarande Representanter af de 3:ne Stånd, som i roterings-besväret deltaga; att Rotehållarne bort hörsamma kallelsen och inställa sig sjelfve eller genom ombud, samt att de frånvarande icke borde få fördröja verkställigheten af de närvarandes med mycken enhällighet fattade beslut, helst de egt tillfälle att anföra underdåniga besvär; i följd hvaraf Rikets Ständer, som icke kunde Bihang till R, St. Prot. i834. 4 Sami. 2 Afd, it.te Häftet. 1 * Statssamt Allm.
Så vidt jag kunnat fatta, har han dock för hela tiden icke åberopat mera än ett exempel, att Electorerne blifvit direkte utsedde och det var under Konung Gustaf Hl, som denna ordning infördes; men jag hemställer till den värde talaren och till del H. Ståndet, huruvida denna Konungs åtgärder äro, i hvad som rörer R. o. Ad., en lämplig auktoritet att åberopa. Hr von Hartmansdorff har sagt, att det alltid vore bäst ställa så till med valen, att hvar och en kunde följa sin öfvertygelse, utan att behöfva yppa den, och att man derföre, likasom det nu går an för den, som ej vili annoncera huru han röstar, att vid en votering förse sig med både ett ja och ett nej, borde söka göra, såsom han uttryckte sig, valsedeln ogenomskinlig. Jag medgifver della, men för sådant ändamål har Den 12 Februari e. m. 475 valet inom bänkm:s-afd:ne ett afgjordt företräde, enär vid dessa val listan blott upptager 2:ne namn; men jag kan åtminstone icke fatta, huru en lista, som upptager 25 namn, kan blifva mera ogenomskinlig än den, som upptager endast 2:ne. Han har vidare sagt, att man icke kan uppgöra vallistor förr än riksdagen börjat och att han icke vet, alt sådant någonsin ägt rum. Orsaken härtill är helt enkelt den, att förr än riksdagen börjat, känner man icke bänkfördelningen och det är först sedan denna, efter slutade upprop, blifvit gjord, som man kan vigilera, om man så önskar. Blifva äter Electors-valen direkta af bela Ståndet, kan man deremot i god tid före riksdagens början operera för att bestämma dessa val, ty man vet hvilka af II. o. Ad:s i hufvudstaden vistande ledamöter som komma att intaga säte ä Riddarhuset. Till ett stort antal utgöres Ståndet af sådane ledamöter, för det mesta civile och militäre embetsmål! och det blefve icke svårt att med dem i god lid öfverenskomma om valen både af Electorer och af ledamöter i Utsk:n. Den värde talaren har anfört exempel huru det tillgår med listors utdelande.
K:o 169, angående den innevarande Riksdag verkställde revision af de under Kongl. Maj-ts och Rikets Comrnerce-Collegium ställde fonder och medel; Ståndet lät vid detta Utlåtande bero. S, D. Föredrogos å nyo Latt,'- samt Allmänna, Be varsoch Oeconomie-TJt skot tens Betänk anden: N:o 3, i anledning af vackt håga om bestämmande af arfvode till Nämndemän för verkställde kallelser i brottmål; Bilölls. Jgio 4, i anledning-af väckta motioner, om upphäfvande af förbud' emot svedjande på sandig samt bergaktig och-stenbunden mark; Bifölls. N:o 5, i anledningaf väckt fråga om reclamalion af förrymde gäldenärev; Bilölls,. Nr::o 6. i anledning af föreslagna förändringar och tillägg till Kongl. Mai:ts Kåd:g'i Legostadga för husbönder och tjenstehjon den 2-3 November i833; Återremitterades; och N:o rj, i anledning af väckt fråga om utarbetande af förslag till allmän communaloell municipal-lörfattning: Bifölls. S. H. Föredrogos å nyo Stats:arnt Allmänna Besvärsoch Oeconamie Utskottens Utlåtanden.1. Trot. Wijr. d. 4 JulU' \$34\. S N:o t, i anledning af väckta motioner, dels om understöd af Statens medel lill utdikning och uppodling af myror och träsk i Jemtland, dels ock angående landl-culturea i allmänhet uti Rikets norra provincer; Bifölls. NCo 2, i anledning af väckt motion,- om upphörande elier inställande af Afvittrings-verket i Herjeådalen; Bifölls„. Ro 3, i anledning af väckte motioner, rörande den ersättning,.