Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bonde Ståndet. cc cj a N:o b. 14 Jan. b. 18 Jan. b. 18 Jan. b. 8 Aug. b. 8 Aug. b. 8 Aug. b. 8 Aug. b. 5 Sept. å. 22 Febr. b. 1 Sept. b. 18 Febr. 119 130 83 25 Riksdags-Beslut. — 35 — £. * c3 £ § ‘ Oq c/2 rS3 fe s* n « 3 a re t—< 3° Kiks-Ståndens Beslut. co c! *-S Oj sr Oj to (5 5! y 3. re^ O fö- 3- 3" re Sj * J. o ro *73 £ re 5* oq 3] 53 — H Oj Oj re re “ 8“ • CR w o Ridd. o. PresteBorgareBondeN:0 N:0 Sid. Adeln. Slåndet. ståndet. Ståndet. N:0 8 I anledning af återremiss . 4 2 13 a. a. 9 Juni a. a. 9 Juni 9 Juni a. a. 9 Juni 92 25 Jemtlands Roterings-kassa, om densarnmas befrielse från bidrag till anskaffande oell underhåll af beklädnaden vid Jemtlands b. 30 Juni Hästjägare-korps 91 4 1 122 — b. 4 Juli b. 30 Juni b. 30 Juni 124 25 Jcrnväg1, om återbetalning till Kö- ping-II nits Jernvägs-bolag af de i Statskontoret deponerade medel för fullbordandet af Kö- b. 3 Sept. b. 1 Sept. 138 ping-Hults — 4 1 161 — b. 29 Aug. 31 Aug. 25 X> om inlösen för Statens räkning b. 5 Sept. b. 1 Sept. b. 1 Sept. 188 af Orebro-Arboga — 4 1 160 7,17 b. 31 Aug. 23 » om statsbidrag till anläggning från Borås till Vestra Stamba5 Sept. 1, 3 Sept.
Kommissionen anser det ligga utom omfånget för denna lag, att bestämma 'hvilka destilleringspannor apothekare till deras lagliga närings utöfvande böra begagna, samt att det skulle vara orätt att stadga ett större straff för oloflig bränvinsbränning, när den bedrifves utaf apothekare, än af andra, och har hon derföre endast velat anmärka ofvanstående. Med hänsigt till hvad här ofvan är anfördt, äro lagutkastets 54—54 gg affattade. Enligt den Preussiska lagstiftningen äro böterna för erbjudna mutor utsatta till 24 gånger det erbjudnas belopp, men när storleken af det erbjudna icke kan uppges, utsättes böserna till 4 0 Thaler (6 Spd. 80 sk. Norskt). Straffbestämmelse för sådana tillbud har kommissionen ansett vara ändamålsenliga; för att inga vidlyftiga undersökningar måtte föranledas, har kommissionen gjort böterna oberoende af de erbjudna mutornas storlek, såsom utkastets 55 g utvisar. Emedan det, enligt denna lag, kan finnas åtskilliga förseelser, hvilka ej kunna hänföras till olaglig bränvinsbränning, men som likväl ej böra vara fria från straff, har kommissionen, i likhet med hvad i andra länder är stadgadt, i afseende på förbrytelser emot antagen ordning, ansett det vara riktigt att i 56 g af utkastet för sådana förseelser stadga mindre straff, än för olaglig bränvinsbränning. Uti lagstiftningen för Preussen, samt i den Svenska förordningens g 40 är stadgadt, att hvarje brukare af ett bränneri skall ansvara för sin hustru och sitt folk, i hvad till bränneriet och dermed sammanhang ägande ämnen hör. Fastän ett sådant stadgande kunde anses öfverflödigt, har kommissionen likväl, trott sig, för fullständigbetens skull, böra upptaga detsamma uti g 57, likväl med behörig försigtighet, för att ej utsätta brukaren för att blifva straffad för sina tjenares handlin - Norska Kommiss. Betänk, ang. Bränvinsbränningen. 54 gar, som kunna rara gjorda icke blott mot hans vilja, utan till och med för att skada honom.
Up* handla omkring 10,000 Tunnor Spannmål, uti den om upphandlingen utgående Kungörelse, deruti Uppköpsprisen och Spannmålens vigt voro Utsatte, det förordnande tillika inflöt, att Kötider och mindre bemedlade Landt-KrUkare, ägde till Magazinen aflemna sin Säd emot Contant betalning, roen att deremot alla Possession nater, Indelningshafvare, men flere, hade att till Landshöfdingen med försäljnings anbud inkomma. Dock vore det högst nödvändigt att Upphandlings qvamiteten aldeles icke af Lands-* höfdingen i Kungörelsen intögs, elier i öfrigt tillkännagafs, emedan sådant skulle förringa 0- pinionen om verkets företag, och dymedelst afhålla den enskilta SpeCuIanten, att med sine uppköp fortfara, så länge upphandling för Magazins Inrättningens räkning verkställdes, och hvarigenom således ändamålet med MngazinSInrättoingens åtgärd skulle blifva af mindre inflytande, om icke helt oell hållit förfela. Sedan Landshöfdingen inbekommit försälja i ngs-an* Inrättningens organisation. buden och efter det ett vist qvantum af liela Upphandlings partiet blifvit afsatt för deri så ka lade Bonde handeln, hvilken synes i mindre partier obehindrad böra fortgå, voie Landshöfdingen i tillfälle att kunna bestämma ti l hvad belopp hvar och en al de Landtbrukare, sorn med anbud inkommit, ägde att Spannmål försälja, i förhållande till anbudens innehåll och n på grund deraf gjord lika fördelning af hela det återstående Upphandlings partiet. De ssa äro de allmänna principer, som då de å ena sidan ådaga agga huru långt M gazli.sInrättningenS upphandlingar mojeligen kunna utsträckas, och å den andia på hvad sätt de lämpeligast synes böra verkställas, innefatta efter Stats-Urskottets tanka, gtunderne för Magazins-lnrättningens åliggande i denna del, af dess befattning såsom Nationel Handels anstallt betrackiad. Om undsättnings Lagers anskaffande och tillhandahållande så till föda som utsäde.
Hemman i samma ort, i följd af Hemmanens vid skattläggningen beräknade olika förmaner, hvarföre ifrågavarande reduetion äfven inom samma Län och Ort icke kan gifva enahanda resultat i förvandlingsbelopp vid det ena Hemmanet å slättbygd, som för det andra, eller vid ett Skogseller Bergslagshemman, som för ett annat af samma beskaffenhet, med olika ränte-persedlar, det nu föreslagna hjelpmedel att använda penninge-räntan såsom regulator vid persedlarnes jemnkning, dock så litet som möjligt öfver den i gamla räntan upptagne penningesumma, alltid skall leda till det resultat, att nya räntan under ett enda tiotal af år, hvartill R. Sf:r ansett jemförelsen kunna inskränkas, skall komma att jemnt svara emot den gamla ; men då det möjeligen kan inträffa, att, på sätt i Stockholms Län skett, vid ett eller annat Hemman i andra Orter, i anseende till ränte-persedlarnes olikartade sammansättning, reductionen deraf icke låter verkställa sig till den fullkomliga öfverensstämmelse i förvandlings-beloppen, under de bägge ifrågaställde epokerna, som Collegium vid de framställda exemplen uppnått, har hos Collegium vidare i öfvervägande kommit, efter livilketdera tid - Betänkande n. 9 skiftets medelpriser Ränte-omsättningen i sådane fall Lorde utföras. Uti ofvanåberopade Betänkande af år 1810 är väl autaget, att då under åren från och med 1778 till och med 1787, mynt och varuvärden, efter den nyss förut skedda realisationen, hade en jemn stadga, som håde en längre tid förut och jemväl sedermera saknats, äfvensom den nu gällande
Vidkommande det af RiksdagsFullmärrtigen Anders Danielsson uppgifne sätt, att, medelst indragning af de för SaltpetterÄrenderne förordnade serskildta Committei ades, jemte flere för Saltpeterhandteringen nu begagnade Tjenstemäns Arfvoden m. fl. kostnader, och öfverlåtande af SaltpeterFondens förvaltning till KrigsCollegium, bereda minskning uti den uppkomne Betänkande n. 207 brist-summan; så emedan, uti K. M:ts Nådiga tillkännagifvande oin SaltpeterSjuderiStaternes upphörande i (lere Län, och att Committerade, då närmare utrönta förhållanden sådant kräfva, bora till K. M:t inkomma med underd. förslag till annan reglering med desse Stater i Rikets öfrige Län, Utskottet’igenfunnit K. M:ts Nådiga afsigt, att icke, genom andre än oundvikeligen nödvändiga kostnader, ålita fonden stillgångar, har Utskottet funnit berörde förslag icke föranleda någon åtgärd; så vida icke R. St:r finna lämpligt, att, i sammanhang med den anmälan R. St:r i detta ämne komma att hos K. M:t i underd. göra, i underd. lästa K. Nådiga uppmärksamhet på nödvändigheten, att, genom än ytterligare inskränkningar uti omkostnaderne, söka tillvägabringa en lättnad i det serskilda bidrag R. St:r för Saltpeterhandteringen nu finna nödigt bevilja. I den af RiksdagsFuIlmägtigen Eric Svensson nu förnyade fråga om en jemnare fördelning af SaltpeterSkatten, derigenom att Städerne borde på annat sätt än hittills deltaga i dess utgörande, åberopar Utskottet, hvad StatsUtskottets vid sista Riksdag härom afgifne och dåafR.
Ank. till Exp.-Utsk. den 12 Jan. 1863, kl. 12 midd. Utlåtande, angående rigtningen af södra stambanan, samt anvisandet af en förskottssumma utaf Två millioner Riksdaler lill arbetenas forlskyndande å densamma, under år 4863. (B. A.) Uti Kong!. Majlis till Rikets Ständer den 25 sistlidne November, angående Statens jernvägsbyggnader aflåtna nådiga Proposition (införd under Jtä 47 i 1 Sami. af Bihanget till Riks-Ståndens Protokoll), har Kongl. Majit, vid öfvervägande af frågan om de jernvägsanläggningar, hvilka för nästkommande statsregleringsperiod borde hos Rikets Ständer föreslås till erhållande af anslag, ansett sig, i öfverensstämmelse med Dess redan vid sistförflutna riksdag yttrade och af Rikets Ständer jemväl delade åsigt, om angelägenheten deraf, att arbetena å södra stambanan företrädesvis fort skyndades, i främsta rummet böra äska erforderliga medel för denna stambanas fulländande, på det att, sedan vestra stambanan numera blifvit fullbordad och till hela sin längd för trafiken öppnad, hufvudstaden och mellersta delen af landet måtte så skyndsamt sorn möjligt komma i direkt jernvägsförbindelse äfven med rikets södra orter och banans slutpunkt, Malmö. I sådant afseende har Kongl. Majit erinrat huruledes, sedan Rikets sednast församlade Ständer, i enlighet med Kongl. Majits förslag, beslutat, det ifrågavarande stambana skulle i dess fortsättning ledas från sjön Stråken genom Jönköping öfver Tenhult till trakten af Nässjö och derifrån vidare förbi och i närheten af sjön Salen till Finjasjön, Rikets Ständer, på sätt deras underdåniga skrifvelse af den 6 Juni 1860 innehåller, anvisat de för dessa arbeten Bih. till R. St.
NÖJD. RYTTMÄSTARN. säga, att om inte flickan vill, så blir det ingenting af. Ja, inte var det långt ifrån. Och det ska jag RYTTMÄSTARN. Kort och godt: är du far till barnet eller inte? Hur ska en kunna veta det? NÖJD. FADREN. RYTTMÄSTARN. Hvad för slag? Kan du inte veta det? Nej si det kan en då aldrig veta. RYTTMÄSTARN. NÖJD. Tar du inte ensam då? NÖJD. är ensam för det? Jo den gången, men inte kan en veta om en mening? Vill du skylla på Ludvig då? Är det din RYTTMÄSTARN. NÖJD. Det är inte godt att veta hvem en ska skylla på. RYTTMÄSTARN. gifta dig med henne. Ja, men du har sagt åt Emma att du vill Ja, se det får en alltid lof att säga... RYTTMÄSTARN [till Pastorn). NÖJD. Det är ju förfärligt! PASTORN. du ska väl ändå vara så karl att du vet om du är fadren? Gamla historier det der! Men hör du Nöjd, FÖRSTA AKTEN. NÖJD. med sig sjelf, att det inte behöfver bli något för det! PASTORN. Ja, nog var jag sta, men det vet väl Pastorn Och du vill väl inte lemna flickan ensam med barnet! Att gifta dig kan väl inte bli tvång, men du ska ta hand om barnet! Det ska du! NÖJD. Hör du min gosse, det är fråga om dig nu! Ja, men då ska Ludvig vara med. Då får saken gå till tinget. Jag kan inte RYTTMÄSTARN. reda i det här, och det roar mig verkligen inte heller. Se så, marsch! det är ohederligt att lemna en flicka så der på bar backe med ett barn? Tycker du inte det? Hva! hm Anser du inte att ett sådant handlingssätt... hm, Nöjd! Ett ord! Hm! Tycker du inte att PASTORN. NÖJD. net, men se det kan en aldrig veta, Herr Pastorn.
Jag tror deremot, att de fleste Capitalister hafva blifvit Capitalister der» igenom att de försällt sina Egendomar lör öfverörifna priser; och om detta står far-t, så öfveriemnar jag åt hvarje man af urskilning , att afgöra, hvem som varit plundrare, antingen den, som tagit lör mycket, eller den, som gifvit förmycket; äfvensom, i händelse alla skulder hädanefter skola betalas i ett bättre mynt, än som var öfverenskomma, då Egendomen såldes, eller Lånet gjordes, den ali-' manna rättskänslan icke länge lärer misstaga sig om hvem som är plundmen, den. som utprässaren sådan betalning; eller den, sorn tvin» gas att utgöra den. Man torde invända, att fastän u.gången hväift till motsats af uppsåtet; så har dock de skuldsatte Jordägarnes uppsåt varit att p'undra; och de böra då straffas »ör upplåtet Jag tror likväl icke att denna invändning är rigttg; ty jag kan aldrig öfvertyg» mig att tro, det pluraliteten af de skuldsa<te Jordägare verkeligen hyst ett sådant uppsåt Jag känner i alla fall icke mera än ett enda brott i Svenska Lagboken, hvars uppsåt utan påföljd kan lagligen bestraffas: Sedligheten, förbjuder att nämna det ; men jag har den äran försäkra, att det är ganska vida 380 Den 24 Martii, / m. afskiljdt ifrån det nya brott, att betala för mycket för Egendomar , och tvingas betala i bättre Mynt, än man forskrifvit sig till. 1 min tanka står alltid fast, att i beräkningen af skäl till Bevillningsgrunders antagande, bör för ingen del ingå någon afsigt att straffa, emedan annan är omsotgen a:t stifta Lagar för Beskattningen; och helt annan att stifta Lagar i Brottmål. Herr Munck af Rosenschöld: Några värda Ledamöter hafva yttrat den farhåga , att Opinionen skulle vara stadgad emot 1810 års Bcvllnings-gruryler, och för de närvarande» Jag kan icke tro att Opinionen hos Ridderskapet och Adrin är bestämd för en orättvis principe.
Utlåtande, i anledning af väckt motion om ett serskildt förklarande, i afseende å det f. d. Consulat-Secreteraren Thulstrup beviljade understöd. (U. A.) Sedan Rikets Ständer, med bifall till Stats-Utskoltets Utlåtande, N:o 42 momentet R, tillagt f. d. Consulat-Secreteraren L. Thulstrup en pension af 4oo R:dr årligen å Allmänna Indragnings-Staten, räknadt från innevarande års början; bar hos Ridderskapet och Adeln, Herr Liljenstolpe, J. F., väckt tnotion, att Rikets Ständer, i afseende å nämnde belopp, måtte såsom dervid fästadt vilkor förklara, alt understödet är Thulstrup helt och hållet personligen gifvet. I följd af härå erhållen remiss får Utskottet vördsamt anföra: att pensioner af Civil-Statens Pensions-inrättning, m. fl. dylike stiftelser, ej få för gäld med qvarstad beläggas, eller införsel deruti meddelas, men att deremot pensioner af Stats-Werkets medel icke äro fredade från borgenärers anspråk. Uti 4' §• :,f Concurs-Lagen den 12 Mars i83o stadgas ock, att, om gäldenär har någon förläning, densamma skall, såsom öfrige tillgångar, användas till gäldens betalning, men att å sådane pensioner, eller benådningar, som äro gifne med vilkor, att icke få för innehafvarens gäld tillgripas, borgenärerne ej ega anspråk. Af det sålunda anförda finnér Ulskottet, med. tillämpning på förevarande fall, ostridigt följa, att den af Rikets Ständer å Allmänna Indragnings-Staten f. d. Consulat-Secreteraren Thulstrup tillagde pension ej skulle, mera än andra från Stats-Werket utgående förläningar, kunna vara frilagen från borgenärers kraf, såvida icke några serskildta förbehåll i afseende å understödets utgående stadgas. Då emedlertid Ulskottet med sitt, af Rikets Ständer bifallna, tillstyrkande haft för afsigt att försäkra Thulstrup om en tarflig utkomst på hans Bih. till R. St.
M. anmäla deras underdåniga önskan, det Lands-Fiscals-Tjensterne må, vid nuvarande innehafvares afgång, varda indragne. Rikets Ständer framhärda etc. Uppl. o. godk. hos 'Ridd. och Adeln d. 16 Julii 1829* Preste-Ståndet d. 24 Borgare-Ståndet d. 27 Bonde-Ståndet d. 30 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i frågan om dispositionen af de till Barn - 238 Exp. Utsi;. Förslag till und. Skrifv. N:o 107. hus-inrättningen i Malmö gjorda Donationer. S. A. K. Onder anförande, att Barnhus-Inrättningen i Malmö genom enskildes Testamentariska dispositioner väl erhållit en tillräcklig fond för det med samma Inrättning åsyftade ändamål, att åt värnlösa barn inom Länet lemna skydd under deras minderårighet och bereda dem tillfälle att danas till nyttiga medlemmar i Samhället, men att, sedan dessa fonder blifvit ställda under Kongl. Scraphimer-Ordens-Gillets disposition, blott en ringa andel deraf komme Länet till godo, har genom enskild motion hos Rikets Ständer blifvit yrkadt, att, då hvarje Testators vilja borde hållas i helgd, den fond, hvilken ensamt tillhörde Malmö Barnhus-Inrättning och borde vara odelad, måtte af Ordens-Gillet återställas samt Förvaltningen af densamma uppdragas åt Malmö Läns Hushållnings-Sällskap, under enahanda ansvar och redovisnings-skyldighet, som hittills varit Seraphimer-Ordens-Gillet ålagd.
Jemtland befunnes i allmänhet mera betungande, än i öfrige orter, när med landskapets folkmängd jern fördes det manskap, sorn efter knektecontractet och Indelningen borde derifrån utgöras, en undersökning mätte ske ej, mindre till utrönande, huruvidade i landet befintlige oroterade hemman och nybyggen kunde användas till understöd åt de förut drygt roterade, än -ock till föreslående af jemkning i landskapets roteringsskyldighel; i anledning hvaraf Kongl. Maj:l dels under den i5 December 1820, i Nåder anbefallt Dess Befallningshafvande i Jemtland, att afgifva underdånigt förslag lill ny rotejemkning, hvarvid den allmänna grund borde iakttagas, ”att Regementets styrka icke finge nedsättas under ”800 man, hvilka sedermera ånyo kornnie att okas, i den nion den skeende afvittringen dertill gåfveanledning;” dels ock, sedan en provisionel rote jern ökning blifvit upprättad, på de grunder, bland annat, att Regementets styrka nedsättes till 800 man, och att de derigenom uppkomne vacante rotar, jemte förut oroterade hemman, nnslogos till de qvar-. blifne stamrotarnes understöd, med ett bidrag af g Rdr. för tunnlandet Q6 tunnland utgöra ett mantal i Jemtland •—j) under nen au November 1827, iNåder fastställt samma jemkning att gälla ifrån och med 1828 intill dess, efter afv.ittringens afsluiande i orten, enfullständigare och på mera bestämda grunder byggd rotering i provincen kunde för sig gå; hvarjemte Kongl. Maj:t förklarat, ”ätt, såsom följd af den Jemtlands ”Rothållare medgifne lindring i roteringen, Regementet borde ikläda sig ”samma activa tjenstgöringsskyldighet, sorn den öfriga indelta Arméen, ”dock med befrielse från arbetscommenderingar utom provincen*”'
Oeh detta klimat är mycket besvärligt för alla som icke i rätt nedstigande led härstamma från den i forntiden berömde resenären Stanley. — Det är ju dessutom ioke blott fråga om toaletten; mat och dryck bjuda på samma faror. Äfven våra förfäder anade, ehuru förstås på ett mycket gröfre och råare sätt, att här funnos försåt. Gamla läkarböcker tala om dynt och trikiner, nyare om bakterier. Att vatten var ett dödande gift visste man sedan urgamla tider. Detta är lätt förklarligt då man vet att på landsbygden brunnarna alltid borrades i närheten af gödselstaden och i städerna vattnet togs ur de sjöar, i hvilka kloakerna utmynnade. Dåtidens läkare försökte visserligen att med tydliga bevis öfvertyga allmänheten att Årstaviksvattenblandningen var jämförelsevis oskadlig, men det lyckades ej. — Derför hittade man på en dryck som bereddes af potatis, hvilken då växte som ogräs, och kallade den bränvin, emedan den liksom brände i halsen. Denna dryck tycks ha haft flera goda egenskaper; bland annat innehöll den otvifvelaktigt modbillikocker. En bland Sveriges modigaste och rikaste män på den tiden var en bränvinsfabrikant. Han anföll käckt regering, ambassadörer och grundlagar och förlorade oupphörligt kolossala rikedomar utan att det generade honom det minsta. Hans namn var Olle Sprith, hvilket namn honom till ära sedan öfverflyttades på det kraftigaste brän vinet. — Olyckligtvis hade detta vin flera obehagliga biverkningar, och derför bildades föreningar att utrota det, somliga genom konsumtion (de bättre föreningarna), andra på andra sätt (de sämre), och dessa senare använde i stället kaffe. Då det emellertid snart visade sig att till och med tre års barn fiDgo » delirium tremens » eller » dille » af denna dryck, uppstodo snart nya föreningar emot kaffet, och dessa föreslogo som bästa surrogat mjölk. Mjölken hade fbrut på grund af det deri befintliga kofettet användts till beredning af smör. A propos det minnes jag en lustig historia, som farfar hört af sin far. En skicklig och förståndig karl — sådana funnos äfven på den tiden, ehuru sparsamt naturligtvis
S. N:o 2331. A. E. Ros. 4. S. N:o 2333. 11. F. Oldevig. S. N:o 2336. P. v. Möller. 9ttf8bag8.5öeflut 1863. 89 ^refte:©tnn^et§ ntågttar: H. Reuterdahl, Erke-Biskap. Th. Annerstedt, Biskop i Strengnäs, vice Talman. Gust. Dan. Björck, Biskop i Götheborg. L. S. E. G. Bring, Biskop i Linköping. J. A. Millén, Biskop i Carlstad. L. S. H. G. Hultman, Biskop i Wexiö. L. S. Isr. Bergman, Biskop i Hernösand. L. S. C. M. Fallenius, Pastor Primarius i Stockholm. L. Landgren, Theol. Doktor, Kontrakts-Prost i Norra Helsingland, Kyrkoherde i Delsbo förs. af Erkestiftet. L. S. Sigurd Ribbing, Philosophiae Professor vid Upsala Kongl. Universitet. A. E. Afzelius, Komminister i Hedvig Eleonora församling i Stockholm. H. G. Lindgren, Prof., Th. D:r, Kontrakts-Prost, Kyrkoh, i Tierp af Upsala Erkestift, L. K. N. O. L. S. Joh. Er. Forssell, Theol. Doktor, Kontr.-Prost, Kyrkoh, i Thorstuna af Erke' stiftet, L. K. N. O. L. S. Th. Wensjoe, Theologie Doktor, Kongl. Hofpredikant, Kyrkoherde i S:t Clarie församling i Stockholm, Fullmäktig i Rikets Ständers Bank, L. K. N. O. L. S. J. J. Nordström, J. U. D:r, Fullmäktig för K. Sv. "Wetenskaps-Akademien. Em. Schram, Th. Doktor, Prost och Kyrkoherde i Wendel af Upsala stift, L. K. N. O. L. S. Carl Fr.
Grunden, som deri lades 4 Hor till Constitutions-Utskottets Utlåtande, N:o 36. för valrätten, nemligen en qvantitativ, är likväl (den må utföras i skattebelopp eller i capital-värde) främmande för Sverige, hvars qvalitativa census hyllar personlighetens värde och utgör ett lika väsendteligt, som urgammalt drag i Sveriges författning. Gränsen för valrättens vidtagande under en qvantitativ census kan dessutom icke lösgöras från ett godtycke, som alstrar ständigt växande anspråk hos de massor, som uteslutas. Detta förslag innebar ingen tillfredsställande borgen derför, att Riksdagsmannavalen skulle utfalla i Statens höga intresse; Rikets Ständer hade blifvit utbytte emot en National-församling, utsatt för alternativet af välde eller af vanmagt, utan förmedlande stämmor emellan Konung och Folk, vådlig för beståndet af Sveriges urgamla statsskick. Innevarande Riksdags Constitutions-Utskott har utgått från åsigter, motsatta dem ej mindre af 1840 års, än äfven af 1809 års Constitutions-Utskott.
Hvad åter angår frågan om lämpligheten af det medel, motionären föreslagit för afböjande af de olyckor, som i nyssnämnde fall, enligt Utskottets öfvertygelse, skulle förestå, så tror Utskottet, att bland de utvägar, som varit påtänkte för vinnande af det med motionen åsyftade ändamål och af hvilka en. nemligen återkallelse af tillåtelsen till brän vinsbränn ing under nästa månad, redan blifvit af Rikets Ständer pröfvad och olämplig befunnen, icke någon finnes, som skulle hafva så litet skadlig verkan på rörelsen, som den nu föreslagna. Utskottet tror jemväl, att denna utväg skulle leda till ändamålet att motverka alltför stor brist på spanmål. Ty, enligt hvad Utskottet jemväl inhemtat, lära prisen å denna vara i de Ryska hamnarne i allmänhet stå lägre, än här i lan det, så att, i händelse tullen borttages, införsel af säd eller mjöl derifrån kan vara att förvänta, och derjemte lära stora partier spanmål i Svenska hamnar befinnas å nederlag, hvilkas utförande ur Riket man kunde hafva att befara, så vida icke tullfrihet för desamma härstädes beviljades. Men, om än dessa Utskottets förutsättningar ej skulle gå i fullbordan, torde likväl med visshet kunna antagas, att den föreslagna åtgärden skall motverka alltför hög stegring af prisen i den spanmål, hvarå tillgång redan finnes. Allm. Besv.- och Ekon.-litsk. Betänk. På grund af allt hvad sålunda blifvit anfördt, har Utskottet funnit sig böra i den mån biträda motionen, att Utskottet tillstyrker, det Rikets Ständer måtte till Kongl. Majit frambära den underdåniga önskan, att de uti 1851 års Tulltaxa bestämde tull-afgifter för införsel till Riket af spanmål och mjöl, må i nåder förklaras upphäfne intill viss dag, som af Kongl. Majit i Nåder bestämmes, med hänsigt till den tidpunkt, då innevarande års skörd kan antagas vara i allmänhet inom Riket tillgänglig, att såsom lifsmedel begagnas. Stockholm den 9 Mars 1854.