Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ståndet. Ståndet. Ståndet. V 40 ■ 40 b. 'J 40 b. £ 40 a. a. y 40 V 41 a. a. £ 41 i. V 40 a. a. y 40 g. V 41 a. a. | 41 b. 41 a. a V 41 i 41 a. a . ? 41 b. V 40 a. a V 40 g’ V 40 a, a ii 40 b. i 40 b. V 40 a. a ii 40 b. V 41 b. O t* 3. V 40 a. a. V 40 b. U ndei Skrif 7- TQ < o» Cl5c CD fe • op c N:o §• 284 374 185 H. 2.7 N:o Hufvud-Titel, Riks-Statens: Första', utgifterue derunder, , ,,>>>>» » Svar pa återremiss , , Sammanjemknings - förslag och Voteiingspropositioner , , , , , Voterings-resultat , Svar på återremiss å Memorialet Nio 301 Ytterligare i anledning af skiljagtige be Slut 9999**999* Andra: dito dito , , , , * * * * * * » Svar pä återremiss , , Sammanjemknings - förslag och Voteringspropositioner , , , , , Omröstnings-resuiiat .
ll:o att till fabriksoch handtverksarbeten icke skola hänföras tillverkningar vid de manufaktureller andra verk, hvarmed styrelsen öfver bergverken har befattning, och att i afseende härå, äfvensom hvad beträffar boktryckeris anläggande, mjöloch sågqvarn, apothek och badarestuga samt orgelbyggnad och brån vinstill verkning, till efterrättelse skall lända hvad derom särskildt är eller varder stadgadt; 12:o att i afseende å vissa fabriksoch handtverksarbotens förseende med kontrolloch justeringsmärke skall iakttagas hvad derom redan är eller framdeles kan varda stadgadt; 13:o att den, som vill, med biträde af andra än hemmavarande barn, tillverka fabriksoch handtverksarbeten eller utötva bageri-, bryggerieller slagterihandtering, skall, med företeende af bevis om sin behörighet dertill, göra anmälan derom i stad hos Magistrat och å landet hos Konungens Befallningshafvande, samt uttaga tillståndsbevis för handteringens utöfvande; 14:o att vid inrättningar för tillverkning af fabriksoch handtverksarbeten till arbetare ej må antagas någon, som ej fyllt tolf år; och att vid dylika inrättningar till arbete nattetid, mellan klockan 9 på aftonen och klockan 5 på morgonen, arbetare Under aderton års ålder ej må användas; 15:o att fabriksoch handtverksidkare skall hafva åliggande att faderligt vaka deröfver, att do hos honom antagne arbetare, särdeles då do såsom minderårige äro i han3 hus och bröd, hållas till gudsfruktan, ordentlighet och goda seder och, om de förut ej förvärfvat det kunskapsmått, som folkskolestadgan föreskrifver såsom det minsta, deruti erhålla undervisning å de dagar och timmar, som idkaren bestämmer, samt för öfrigt tillhållas att flitigt besöka söndagsskolor eller andra för fabriksoch handtverksarbetare afsedda läroanstalter; äfvensom att idkare skall vara skyldig att sjelf eller genom andra meddela minderårig arbetare undervisning i yrket samt att vid de hos honom anställda arbetares behandling och sysselsättning fästa behörigt afseende å deras helsa och arbetsförmåga; 16:o att i afseende å förhållanden i öfrigt emellan fabriksoch handtverksidkare samt deras arbetare skali gälla allmän lag och, der icke i laglig ordning upprättadt kontrakt annorlunda bestämmer, legostadgan; Bih. till B.
-Au. ville i anledn. deraf låta en gemensam tanke till Const.- Utsk. afgå. Då jag likväl finner den ändring, som deraf skulle följa vara behöflig, så anhåller jag alt R. o. Ad. måtte, såsom sin gemensamma lanke, antaga hvad Hr Bråkenhjelm yttrat. Hr Bråkenhjelm: Jag hade föreställt mig, att då Ordf. i Const.Utsk. är närvar:de och då anmärkmn blott gäller en obetydlig redaklms-förändring, så kunde denna rättelse göras, utan att R. o. Ad. derföre behöfde afgöra sin gemensamma tanke derom; men skulle det behöfvas, så nödgas jag anhålla hos Hr Frih. o. Landtm, om propos. derpå huruvida Ståndet anser min anmärkn. såsom sin gemensamma tanke. Öfverläggningen om 76 § ansågs härmed fulländad. Alla de öfriga §§:ne i R.F. äfvensom de sedermera i Utsk:s förslag uptagne förändringarne i SuccessionsOrdn. och Tryckfrihetsförordn. lemnades utan anmärkning. Sedan sålunda Utsk:s förslag blifvit genomgånget, hemställde H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, om R. o. Ad. behagade fastställa den ordning i hvilka de serskildta förslagen till gemensamma tankar, som under öfverläggningen blifvit framstäldte, borde till öfverläggning och pröfning förekomma. Denna propos. hesvarades med ja, hvarefter H. Ex. yttrade, att han nu torde få omnämna förslagen i den ordning de under diskussionen blifvit framstäldte. Frih. Raab hade yrkat såsom gemensam tanke: ”Antagande af det förslag, som innefattas i Hr Brinks reservation, med skillnad: l:o alt riksdag ej hålles oftare, än hvart 3:dje år; 2:o att landet ej för val af de 70 ledamöter, som i 2:dra kammaren skola tillsättas af elektorer, delas i 70 valdistrikter, utan att dessa val ske länsvis”. Hr Weidenhjelm hade. ..
Influten ytterligare utdelning ur aflidne Stads Mäklaren Södermans Concours Massa *»969: ro. 4* Transport 1,969: 10. 4* 2,109,368: 47- 5, — 9 — Transport *>969: 1 °- 4- Ersatte, förskottsvis betalde Brandförsäkrings afgifler 433.'io.— Capital-afbetalningar på följande från Riksgälds-ContoiretutgifneLån, nemi: På Lånet till Staden Ystad för Cassern byggnad R:dr 770: Dito dito för Hamnbyggnad 800: Dito till Upsala Academie 2,000: Dito till Staden Norrköping 5,787: 12. 10. Äldre Lånet till Staden Borås 661: 4- ^ ,0,018:17. 4. Vid 1831 års slut, mindre förskott, som, utaf inflytande Bevillning, skall godtgöras, än det, som, den 3i December 1829, ulbalancerades 84,6o3: 16. 7. V.id 1829 års slut på Räkningen i Vexel Banken innestående Behållning till fullo använd till i83o års utgifter 368,766:45. 7. Mindre förskott till omkostnader för Chartae Sigillatae hvitstämplingen vid 1831 års slut, än ett dylikt utgjorde vid 1829 års utgång 76: 4- ,0- 465,867: 8. 8. Genom afskrifning försvunne Fordringar. Enligt Rikets Ständers Beslut, är en uti Räkenskaperne balancerad Fordrings Post under titel: Förskottsvis utbetaldte medel lill inlösen af skadade och förfalskade Credit Sedlar, pfskrifven med . — Försålde Actier i Götha Canal Bolag samt Obligationer i Motala Verkstads anläggning, hvarföre äfven redovisas uti nyss åberopade (Bil.N:o9.) 35,7oo: så blir egenteliga summan af tillkomne Fordringar, å ren i83o och 1831 R:dr 1,594,070: 6. 9.
M:s Nordstjerne-Orden Carl Ludvig Landin, under den tid, han förvaltade Justitiae-Ombudsmans-Embetet, skulle fortfarande få tillgodonjuta sin förut innehafde Hof-Rätts-Råds lön och att , såsom arfvode åt den person, hvilken efter honom adjungerades till ledamot uti Hof-Rätten, måtte anvisas 400 R:dr årligen, att utgå från Riksgälds-Contoiret, så länge HofRätts-Rådet fortfor att vara Rikets Ständers Justitiae-Ombudsman, det syntes följa, att, sedan bemälde Hot-Rätts-Råd blifvit af Rikets nu församlade Ständer ånyo vald till deras Justitiae-Ombudsman, arfvodet för den i hans ställe tjenstgörande adjungerade ledamoten i Hof-Rätten bör fortfarande utgå, Hof-Rätten dock ansett sig böra hos E. K. M. i underdånighet anhålla, det ytterligare anordning å arfvode till nämnde adjungerade ledamot måtte ske, att utbetalas jemväl hädanefter hvilket arfvode, med afseende derå, att denne ledamots tid och arbets-förmåga uteslutande tages i anspråk för fullgörande af de till ifrågavarande befattning hörande trägna och ansvarsfulla göromål, Hof-Rätten underdånigst hemställt måtte förhöjas till ett belopp, som motsvarar hälften af en Hof-Rätts-Assessors lön: och har E. K. M., som, på sätt äfven vid sista Riksdag i Nådig remiss lill Rikets Sländers Stats-Utskott blifvit yltradt, ansett af vigt, att, då hvarken i Grundlagen eller någon annan Författning finnes stadgadt, huruvida den embetseller tjensteman, som till Rikets Ständers Justitiae Ombudsman förordnas, är skyldig eller icke att Bih, till R. St. Prot. i8fn 10 Sami. i Afd. 64 5oö Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Han lade hufvudet afvaktande på sned, likt en intresserad hundvalp som lyssnar efter råttor. Värden läste ogeneradt vidare i boken. »Hon såg alldeles för ung ut.» »Jaha», bet han till i det han med en rörelse af otålighet lade boken ifrån sig, »hon var sjutton år när hon fick mig och nu är hon 42 – kan du räkna ut det?» »Men du har ju aldrig nämt att du hade någon mor.» »Jag ber om förlåtelse! Men intelligenta menniskor emellan brukar det vara öfverflödigt. Som du vet inträffar det en gång hvar jubelfest att en ung man har en mor. – Jag tror, du kan ta saken med sinnesro.» »He! Ja men du har aldrig talat om hvar hon fans.» »Nej, för jag skulle väl sitta i Grands grop och afhandla mina familjeangelägenheter.» »Hon såg stilig ut», anmärkte den yngre af de två, eftertänksamt. »Europas luft brukar föra det med sig.» »Jag skulle nästan tro det.» Den nyanlände kråmade sig med sjelfkänsla, vek omsorgsfullt upp sin öfverrock och satte sig på chäslongen. »Ja, men man skulle nästan inte tro det, när man ser hur spårlöst ditt sexveckors uppehåll i Paris gått förbi.» »Es ist die alte Geschichte: räfven och rönnbären. — Men kan du vigga mig en tia ska’ jag se till att ursäkta dig.» »Inte ett öre! Vore min mamma inte så stilig skulle jag vigga af henne sjelf.» »Hon ser ut som en spanjorska.» »Jaha, och du ser ut som en » han kunde icke finna rätta ordet i hast. Den andre reste sig upp. »Fundera på saken så länge tills vi råkas. Jag viker bord i foyern.» De två nickade åt hvarandra och gästen försvann. Följande kväll vid åttatiden gick Wille Zimmermann öfver en liten illa stenlagd gård, steg upp foi? en stentrappa och ringde på hos sin mor. Mulattskan öppnade. »Frun är deruppe», sade hon på sin brutna svenska i det hon sträckte sig in och tog en lampa på köksbordet. »Jag vill gå före och visa vägen.» Wille följde efter henne med en känsla af tvång och obehag.
Om ifrån början af närvarande regements författning det blifvit antagit att endast anse sjelfva principen att Tryckfrihet skall gifvas såsom Grundlag och att lemna utstakandet af villkoren för denna slags frihet till en särskild författning, hvilken varit satt under samma rubrik och förhållanden som annan allmän (hvil och Criminal Lag, skulle jag för min del emot en sådan delning af ämnet haft intet att invända. Men då allt. sedan 1766 Tryckfriheten blifvit ansedd som ett särskildt föremål för författningar där detta ämne i hela sin vidd blifvit afhandladt, och då nu sednast 2 :ne författningar i detta afseende blifvit af Konung och Ständer successive såsom Grundlagar ansedde och under detta hänseende behandlade och den sednaste efter föreslagne modificationer och förändringar helt nyligen antagen och gillad, lemnar jag till hvar och ens eftersinnande hvad verkan ett strax derpå ingifvit förslag till nytt behandlingsätt af ämnet skulle hafva på allmänna opinion och huruvida det skulle upfylla det ändamål, som dermed borde åsyftas. Den uti Regerings-Formens 86 § gifna definition på Tryckfriheten är derföre så tillfredsställande att den visar målet som bör sökas och hvad som å ena sidan bör vara vilkoret för Tryckfrihetens bruk, å den andra för Lagens syftning och stadganden. Men 1 Justeringsformeln är skriven med ordförandens stil, men hans namn saknas. 2 Stycket fr. o. m. orden Justerades Protocollet etc. t. o. m. orden Ordförandens förslag dertill, återfinnes i C. U. M. 1810—1815, sid. 583 ff. 3 Ordförandens yttrande är såsom bilaga n:o 2 fogat till protokollet. Det är ej undertecknat. Överst är antecknat: Upläst i Constitutions Utskottets 1 Fördelning, den 1 Augusti 1812. 330 Den i Augusti 1812 oaktat att igenom denna definition är afgjordt hvarthän man vill komma, är det likväl ingalunda bestämdt hvad som bör anses som störande allmänt lugn eller hinderligt för allmän uplysning.
Jag fruktar att alltid i denna tvist se ett fortsatt olyckligt förhållande, som splittrar de båda Statsmagterna; men ju mer man ser, att fonden rätt användes, ju mer bör man kunna fordra af Regeringen att icke genom granskningens undanhållande bibehålla ett frö till oenighet, hvartill Regeringen icke gifvit anledning med hushållningen, om jag får tro den talare, som påstått, att fonden väl användes. Hr Cederschjöld har framställt den medelväg att begära, att granskning noa ske icke af revisorerna, utan af StatsUtsk.; granskningen skedde då väl icke så ofta, men principen blefve dock iakttagen, enligt hvilken den andra Statsmagten icke bör undandragas en slik granskningrätt. En värd talare har uppläst tvenne §§ af R. St:s skrifvelse till K. M. vid sista riksdagen, angtde mötespassevolancen, hvilken skrifvelse, efter uiin tanka, i intet fall har någon gemenskap med gamla passevolaucefonden, så att, om äfven R. St. uti denna skrifvelse uttryckt den princip, att den nya passevolancefonden under intet vilkor får användas till för densamma främmande ändamål, jag likväl icke kan finna, att R. St. skulle begå någon ineonsequens, om R. St. beslöto, att behållningen på den gamla cassan, som numera icke kan betraktas såsom passevofancefond, må användas till allmänt nyttiga föremål; och jag skulle tro, att det vore i full consequeus med fondens primitiva ändamål, om öfverskottet, på sätt Hr Cederschjöld föreslagit, användes för krigsmagten. Jag ber att öppet få tillkännagifva ett motiv, hvarföre jag denna gången så litet deltagit i discussionen i denna fråga, då jag deremot förra gången, densamma förevar, deruti stridde ternligen lifligt. Jag har nemligen hört (och jag vill oilentligen uppgifva det) förhållandet vara sådant, att en stor del af fonden skall vara utlånad på händer, der intet lärer vara att ålerförvänta, och t. o. m. till personer, som vistas utom fäderneslandet.
Sådant kan ingalunda vara rätt; Utan derest mot ordform vice ordform eller någon ledamot i sockennämnden sådane nhmärkn:r förekomma alt sockenstämman pröfvat skäligt undandraga honom det lemnade förtroendet, då må, i händelse det är ordform, anmälan derom göras hos consistorium, och derest det angar vice-ordförm eller någon ledamot, må sockenstämman besluta 0111 annan persons antagande i hans Ställe, men det är absolut nödigt, att orsakerna dertill uppgifvas, på det den sålunda endtledigade personen må hafva fattlighet lill reconventionslalan. Uti 18 §:n stadgar denna lag, att sockennämndens medlemmar skola, så länge de i denna egenskap tjenstgöra, vara befriade från andra ständiga cominunala befattningar; men alt de icke må undandraga sig kallelse till tillfälliga förrättningar. Jag ser icke huru denna frikallelse skall lämpligen kunna förenas med redan gällande föreskrifter om communala åligganden. I de flesta församlingar är fjerdingsmans-befattningen ambulatorisk. En hemmansägare, som vore ledamot i sockennämnden, skulle sålunda, enl. detta stadgande, under tvänne års tid vara befriad från deltagande uti fjerdingsmans-bestyre! ; likasom den, som af häradsboerne utsågs till nämndeman, skulle, derest han jemväl blef ledamot i sockennämnden, befrias från fullgörande af sitt nämndemannauppdrag. Lika mycket skäl tyckes vara derföre, alt en ledamot uti sockennämnden må varda befriad derifrån om han utses lill nämndeman. I afseende på 19 §;n, hvarest stadgas om sockennämndens åliggande i afseende på förvaltningsoch verkställighetsåtgärder, hänvisar jag till hvad jag redan yttrat ang:de de 12 H. 5a Den 29 Augusti f. in. tillgöranden, sorn jag anser icke tillkomma sockennämnden, tilan Konungens Befallningshafvande.
Af sednast församlade Revisorer omförmäldes, hurusom, i anseende till det inskränkta utrymmet i den dåvarande lokalen för Elektriska Telegraf-verkets hufvudstation i Stockholm, fråga uppstått om anskaffande af ny och rymligare lokal för detta embetsverk. Detta förslag liar äfven, redan före utgången af nästlidne år, kommit till verkställighet; och Revisorerne, som besökt den nya lokalen, hvilken blifvit förhyrd för en tid af 10 år, hafva funnit densamma lämplig och ändamålsenlig, hvarjemte utrymmet synes vara så tillräckligt, att någon svårighet icke bör möta för arbetenas ordnande äfven under den större utsträckning af telegraf-verket, som för framtiden torde vara att emotse. § 3. Någon anmärkning vid räkenskaperna har hos Revisorerne ej förekommit, — 104 - Optiska Telegrat-iiirättningeii. Dess räkenskaper, som blifvit granskade i Kongl. Kammar-rätten utan anmärkning och hos Revisorerne ej heller foranledt till någon erinran, utvisa följande förhållande : Debet. Uppbörd: Anslag af post-medlen 16,300: D:o till reparationer 1,953: 16. — D:o till förhöjning i aflöningar 894: 32. Credit. Utgifter: Balans till år 1857: Förvaltningen al* Sjöärendena med Lotsoch fyringsverket, Sjökarte-kontoret äfvensom Kongl. Flottans Stationer i Carlskrona och Stockholm samt Depot i Götheborg. Dessa Verks räkenskaper hafva ännu icke undergått fullständig revision i Kongl. K ammar-rätten. Inkomster och utgifter redovisas sålunda: Debet. Balans från år 1855: Uppbörd: Stats-anslag för året å 5:te hufvudtiteln 1,481,770: D:o d:o uti indelningar och natura-spanmål 108,750: Af det vid 1853 och 1854 årens riksdag beviljade extra statsanslag för sjöförsvaret .•••■* .. 383,333: 16.
Jag anser detta icke lätt, och i den lilla mån jag kunnat verka, har jag alltid sökt att, i stallet för det jag trott vara förkastligt, föreslå något sorn varit ädlare och af allmän nytta. Hvad åter den här dison terade principfrågan angur, må det tillåtas mig att anföra några ord. Frih. Ridderstolpe uppläste derefter följande: Framställningen af frågan om Konungens sanctina i förevar. fall förekommer mig, såsom vore det ett drag till bilden af verldens gång. Denna dess gång är resultatet af nelion och reaction. Staternas historia framvisar ömsevis Regeringarncs inkränktningar i folkens rättigheter och folkmännens åtgärder lill undorgräfvande af Regeringarnes makt. Lyckligt det land, der Slätsöm k terne hålla hvarandra stången! Lycklig den generation, som framlefver under stillestånd dessa stridlystna makter emellan. Evig frid finnes nu blott i frasen af fredsfördrag. Då jag nu här bekänner, ali jag anser förevar, tvisteämne vara ett af de vigtigaste jag under detta minnesdigra hvalf öfverlefvat, kan jag möjligtvis deruti bedraga mig,— att bedraga andra skall deremot aldrig blifva milt syftemål. Enligt mitt sätt att se, är har Lågan om intet mindre, an valet emellan en monarkisk, eller republikansk sats. Må hvarje ung älskare af den lätt förförda, snart förfallna och ofia våldförda republiken, rådfråga historien, — och linu skall finna, att republikanska dygder äro de enda grunder, på hvilka detta slag af statsförfattning kan säkert hvila. Undersökande förhållandena under den vackraste lilien nf Roms republik, skall han finna sjclfuppoffring och redlighet bos ett till bi agde r härdad t folk försäkra rean ines - Den 8 April f. ni. sättets bestånd. Homa ägde ej då skuldsatta herrar med gä-» lonerade drängar; dess ungdom fanns ej insvept i tulubber; oell ingen tvekan upptäcktes hos någon, då tillfälle gafs att på fäderneslandets altare offra enskild nytta ål allmänt väl. — Må förhållandena jämföras!
Då något missförstånd häruti har ägt rum, så ber jag blott att få nämna, att jag ej kan göra mig begripligt, hvarföre någonsin något enda gevär ur våra förråder bör säljas, och att jag ännu mindre kan göra mig begripligt att dessa gevär böra slopas, d, v, s., sönderhuggas och göras alldeles onyttiga, Den 18 Mars. sä att endast materialbitarne deraf kunna till ett så obetydligt pris för statsverkets räkning försäljas, att icke i min tanke en vida ändamålsenligare hushållning dermed vore att förvara geväret, så cassabelt det också vore ; ty omöjligen kan det blifva så bristfälligt, att det icke kan barnen bajonett, att det ej kan tjena vid en landtstorm, då man måste beväpna allt, som möjligen kan beväpnas, bela Svenska befolkningen. Då loide allt ordande i scientifik! hänseende, allt tal om stor fosterlandskänsla blifva lomma ord, när det en gång gäller att handla, och när sjelfva effecten skall komma att visa sig. Af Hr Lagerheims yttrande måste jag bekänna, att, då han inlåtit sig i discussion öfver denna fråga, så hade jag väntat ändra upplysningar, än dem han meddelat. Jag har tjenat i många år vid samma värfvade regemente, som han. Det är ifrån denna min tjenstetid, som jag isynnerhet har i minnet min erfarenhet om gevärens möjliga slitning. Jag har således ifrån delta håll snarare vunnit ett understöd för min åsigt, att omöjligen, mine herrar! — jag vågar bestämdt uttala detta ord — omöjligen 3,ooo infanlerigevär kunna årligen förslitas, med den ringa tjenstgöring, som af Svenska armeen årligen bestrides. Vid det regemente, som Hr Lagerheim tillhör, af 800 man, med den passevolance, som han sjelf antydt vara den för gevären bestämda, skulle den årliga slitningen för dessa 800 gevär belöpa sig till 80 gevär.
För att i öfrigt besvara mina motståndare för tillvitelsen af inconseqvens, anser jag endast behöfligt att hänvisa till mitt i R. o. Ad:s sista plenum, äfvensom till mina vid flera tillfällen förut, då jag yttrat mig om principen för mynthestämmandet, afgifna anföranden. Hvad särskildt beträffar Frih. Boyes anmärkningar, får jag blott förklara, att, ehuru vältalig Frih:s framställning än må vara, den dock vanligen i bevisning är den minst farliga för hans motståndare, hvilka derföre gerna, utan äfventyr, kunna låta honom få äga sista ordet. Man kan ej vänta af mig en förmåga, den jag erkänt mig sakna, att med den ledighet i muntligt föredrag, som utmärker Frih., de vive voix kunna besvara alla dess anmärkningar. Jag önskade emedlertid kunna göra det. I frågan om de enskilda actieägarnes inträde i Banken reserverar jag mig att framdeles derom närmare utveckla mina tankar. Jag tackar Hr Nordenanckar för dess emot mig yttrade välmening, och är öfvertygad, alt han, lika med mig, har de renaste afsigter med framställandet af sina betänkligheter. Vid hvad han i ett föregående plenum yttrat (hvilket han likväl i dag synes hafva frångått) angående folkets fordran att erhålla utvexlingen verkställd efter sedelmyntets gångbara värde, hvilket den värde talaren föreställde sig icke äga någon annan mätare än dagens cours på de D e ii 20 Fe h r u a r i i f. m. 39 vexelhandlande Börserna i Sverige, ber jag att något få uppehålla mig, då denna mening torde behöfva en allmännare utveckling. Jag vill då något närmare utlåta mig öfver hvad cours är och huruledes, i ett land utan mynt, denna kan på mångahanda sätt uppdrifvas och hållas qvar på en viss hög ståndpunkt genom konstlade medel, och utan att hafva något egentligt sammanhang med värdet å varorna inom eller utom landet, på hvilket värde naturligtvis värdet af varan silfver ytterst beror.
Vexlingsoch Kassa-rörelsen.. § 23.. För förändringarne med Bankens tillgångar af silfver och guld eller dess metalliska kassa redovisas uti Fullmäktiges Berättelse till Häglof BankoUtskottet vid 1840 års Riksdag (Bihang till Riks-Ståndens Protokoll,. 6 Sami. 1 Afd., pag. 18—19) för tiden från och med Silfverutvexlingens början till 1839 års slut, och ehuru uti Rikets Ständers Revisorers Berättelser för åren 1841 (pag. 8—9) och 1843 (pag. 7—8) en fortsatt redovisning för ifrågavarande förändringar upptages tili och med den 2 September nästlidet år, hafva Fullmäktige dock nu trott sig böra i ett sammanhang framställa de förändringar, Bankens silfveroch guldtillgångar undergått ifrån 1839 års slut till och med den 30 nästlidne Juni. Den verkliga minskningen liar sålunda utgjort Minskning Silfver R:dr 3,413,144: 43. 7. som, med tillagg af den minskning Bankens guldtillgång undergått med 11,704 85/ioo Dukater, utgörande, efter 102 sk. i silfver för hvarje Dukat ! 24,872: 38. 9. visar metalliska kassans minskning på det hela, Silfver R:dr 3,438,017: 34. 4. 14 Berättelse af Banko-Fullmäktige. Guldtillgången har undergått följande förändringar 1840 till och med den 28 Mars - den 30 Juni - den 26 September den 31 December Utgångne Dukater. Ingångne Dukater. Minskning Dukater. Ökning Dukater.