Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ordförande och vice Ordförande väljas å Socknestämma för tvänne år. På enahanda sätt väljas Ledamöter och Suppleanter jemväl för tvänne år, men hvarje år afgår halfva personalen, om antalet är jerant, a4 Lagsamt Allm. Be sv.- och Elon.-Utskottens Betänkande, JV:o 4. och i annat fall vexelvis, det ena året en mera och det andra året en mindre än hälften; dock må den, soin efter nu bestämd tjenslgöringslid är i ordning alt från Nämnden afgå, ånyo deri inväljas. Efter första året bestämmes, genom lottning, hvilka Ledamöter och Suppleanter skola afgå, och sedermera afgå de. som längst tjenstgjort. Inträffar ledighet under mellantid, ersälles den genom serskildt val, men endast för den tid, som återstår af den afgångnes påräknade ijenstgöringslid. 2 Mom. De här omförmälde val skola , efter föregången behörig på lysning, hållas första gången då Konungens Befallningshafvande derom förordnar, och sedermera, till ersättande af blifvande ledigheter, hvarje år i Maj månad, då jemväl de invalde skola i sina befattningar inträda. Sockne-nämnden skall göra anmälan hos Socknestämmans Ordförande om sådant val och dervid tillkännagifva, hvilka äro i ordning att från Nämnden afgå, och de ledigheter, som genom tillfällig afgång inträffat. Valförrättningens utgång kungöres derpå följande söndag från predikstolarne i samhällets kyrkor. Valbar till Ordförande, vice Ordförande och Ledamot vare hvarje välfrejdad medlem al samhället, som, i Socknestämma eger rösträtt, och till Ordförande eller vice Ordförande må äfven den väljas, som förut innehar annan befattning inom Sockne-nämnden. För den befattning, som genom sådant val blifver ledig, utses annan person i löreskrifven ordning.
Nämnda ojemnhet har äfven föranledt att man, i fråga om allmänna bevillningen, numera i allmänhet frånträdt den progressiva beräkningsgrunden, samt stadgat, att en viss procent skall utgöras af all inkomst, ehvad den är större eller mindre, och häruti har Utskottet ansett sig ega tillräcklig anledning att tillstyrka afskaffande af den stigande skalan för stämpel å bouppteckningar samt införande af procentberäkning; hvarjemte och då det bör kunna antagas att, i följd af det numera förhöjda taxeringsvärdet, äfven en temligen låg procentberäkning för stämpeln å bouppteckningar ej skall leda till minskning i den inkomst, som förut deraf tillflutit Statsverket, Utskottet, i likhet med hvad som vid sistlidna riksdag föreslogs af dem, hvilka då påyrkade införande af procentberäkning i stället för en progressiv skala för stämpel å bouppteckningar, får hemställa, att stämpel å bouppteckningar bestämmes till j procent af behållningen. För närvarande äro sterbhus, der behållningen ej uppgår till 100 R:dr, helt och hållet fria från bouppteckningsstämpel och då behållningen ej öfverstiger 1,000 R:dr, erlägges för hvarje fulla 100 R:dr endast 10 iire. För att icke genom ofvan föreslagna stadgande förorsaka en allt för kännbar förhöjning för mindre bemedlade sterbhus, har Utskottet ansett befrielse från bouppteckningsstämpel kunna utsträckas till de sterbhus, der behållningen icke uppgår till 1,000 R:dr. Afven i ett annat afseende finnér Utskottet sig böra tillstyrka undantag från nu gällande stadgande angående stämpel å bouppteckningar, nemligen i fråga om efterlefvande makes giftorätt i bo. Till stöd för detta undantag kan Utskottet åberopa en ostridig rättsprincip.
Hvad i öfrigt angår Herr von Hartrnansdorffs förslag, att Ridderskapet och Adeln skulle förklara sitt ogillande af Betänkandet, så ian jag icke deruti instämma, utan anhåller om proposition sti det mätte läggas lill Handlingarrie. Grefve von 'Schwerin, Fredric Bogislaus : För en stund sedan instämde Ridderskapet och Adeln i .den af PresteSiåndet yttradje önskan, att till vinnande af snart slut på denna långa Riksdag, Riksens Ständer blott skulle befatta sig med de vigtigare fxågorne. Det är af detta beslut soia Den 27 October e. m. 423 jag hämlar motif för hvad jag nu går att yttra. Också jag hade önskat att ConstitutionsUtskottef annorlunda motiverat sitt Betänkande, och att det ej hämtat sina motiver så långt ifrån. Jag tror likväl det icke vara rätt af oss, att återremittera Betänkandet, eller någon våda härigenom kunna uppkomma för farliga prasjudicater i framtiden. Ridderskapet och Adeln lär vara nog öfvertygad örn de brister Ri,ddarhusOrdningen äger, för att ej deråt lemna sin åtgärd, sedan nu ett nytt Be-j tänkande inkommit innehållande förslag till deras undanrödjände. Jag är således öfrertygad, attén fråga af denna beskaffenhet ej mera skall uppkomma. Jag skulle helst önska den proposition att Ridderskapet och Adeln enhälligt ville besluta, att på sätt 56 §. Riksdagsordningen tillåter hela detta ärende finge nedläggas; men i det skick målet nu är, lär det icke kunna göras. Uti det tillägg Herr von Hartmansdorff föreslagit kan jag ej irfstämma, ty det skulle leda oss in uti ett haf utaf öfverläggningar; och om man derom skulle komma att votera vet jag ej om till beslut fordradas enkel pluralitet, eller fern sjettedelar af rösterme. Jag önskar således, att Herr Grefven och J^andtMarskalken snart ville låta oss höra den vanliga formeln: att nemligen Ridderskapet och Adeln torde tillåta, att delia Betänkande får läggas till handlingarne. Herr von Hartmansdorff'
Det länder då den unge diktaren till heder, att han icke lät denna sentimentalitet urarta i samma sjukliga former, hvari den framträdde hos en och annan bland hans närmaste samtida och som den fortfarande bibehållit i åtmin-minstone ett fall. Men Snoilskys sinne var tydligen allt för friskt och hans lefnadslust allt för stormande, att han skulle kunna helt hemfalla åt en sentimental förslappning. Det skulle vara något att sätta udd på känsligheten med, och så fick detta då bli Heine. Den unge grefven visade tidigt en oppositionslusta, som måste taga sig något aflopp, blefve det så också endast “ til lyst “, som våra bröder danskarne kalla det. En, för så vidt vi veta, otryckt dikt af Snoilsky med titeln “ Riddar Tristan, ballad i egen styl “, hvilken förskrifver sig från samma tid som de i “ Små dikter “ intagna “ Blad ur Tristans dagbok ” och möjligen någon gång varit ämnad att sättas i spetsen för dessa, tyckes egnad att gifva en ganska tydlig föreställning om det ideal, i hvilket alla dessa olikartade stämningar och uttryck voro afsedda att sammansmälta. Det var ännu estetikern, som går i frack och gör i salongsopposition. Men fracken är honom tydligen redan för trång och salongernas luft verkar retande på hans nerver. Det är samma stämning, som några få år senare tager sig uttryck i den fritt kringströfvande turistens klagan och jubel: O, hvad mitt bjerta har våndats, fånget I frack, i ilärd och onatur! Mitt unga lejon, tag nu ut språnget Och slå med tassen omkull din bur. Snoilsky har sjelf sedermera alldeles utdömt sina första dikter och till och med försökt, att så långt det i hans förmåga stått, utplåna minnet af dem. Men när man jemför dessa lika fint utmejsladé dikter med hvad han senare producerat, ligger det antagandet nära till hands, att det i förstå rummet varit det hyper-sentimentala, den der sjukliga känsligheten å tout prix, som han velat frigöra sig från. Det är hvad han snart efter utgifvandet af “ Små dikter “ sjelf betecknar med orden: En sång, som brytes.
Uti punkten A. af denna reservation instämde Herr Lagerborg. Åf Friherre Tersmeden: ”Jemte det jag till alla delar instämmer uti den af Friherre Palmstjerna afgifna reservation emot Utskottets fattade beslut, i frågan om anslags beviljande till diverse föreslagna canal-arbeten, tager jag mig friheten att ytterligare fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på följande omständigheter, r.o Barkens, Wessmans och Bysjöns canal, till hvars utförande, enligt ett för flera år sedan uppgjordt kostnadsförslag, byggnadskostnaden skulle uppgå till 563,65 c) R:dr, och hvartill Kongl, Majit föreslagit, att Rikets Ständer skulle bevilja ett anslag af 4^3,000 Rldr, att utgå under 12 år, eller för 3 år, som nu är hegardt, med Il5,ooo R:dr, utgör ett högst vigtigt communicalions-medel för en af Sveriges jernrikaste Bergslager, och bör kunna bereda tillfälle alt, i en af våra fattigaste trakter, Westerdalarne, uppväcka hittills obegagnelige näringskällor, uti. öppnadt tillfälle att med förmon afsätta de ymniga förråd af skogsproducter, som der finnas, och som nu, i brist på möjligheten af afsättning, ruttna i skogarne. Den till Kongl. Majit i detta ämne inlemnade petition upplyser, ”att sjön Wessman i Grangärdes socken gränsar nära intill Westerdalarne, och rundt omkring densamma äro högst betydliga jernmalmsfält, förande 5o a 70 procents rika malmer, belägna, hvaraf de förnämsta heta Grängesberget, Haekesberget, Gräsberget, Iviken och Fremmundberget. Så väl för denna orsaks skull, sorn för vattendragen och skogarne i grannskapet, nemligen i Graugärdes och . Bih. lill R. St.
Andra ej specificerade, okyprade: ofärgade eller färgade, 28 sk. införselstull per skålpund, tryckta eller pressade 36 sk. införselstull per skålpund. shavlar, shavletter och andra dukar, samt genom fasonering till förkläden utmärkta tyger, 40 sk. införselstull skålpundet; och Bonde-ståndet: Att godkänna Utskottets förslag, angående ylleväfnader, men i öfrigt bibehålla gällande taxa. Hvad nu först angår frågan om förbudens upphäfvande, så, enär två Stånd härutinnan stannat emot två, lärer denna fråga böra förfalla, och hvad nu är stadgadt fortfarande bibehållas. I följd häraf torde ock Rikets Ständer finna det vara nödvändigt att för artikeln väfnader i allmänhet bibehålla de i nu gällande taxa upptagne rubriker. Då Utskottet ännu icke från Ridderskapet och Adeln erhållit del af de anmärkningar, hvilka föranledt återremiss af Utskottets förslag, rörande 25 § tulltaxeunderrättelserna, kan Utskottet för närvarande icke afgifva förslag till sammanjemkning af de skiljaktiga besluten, angående införselstullen å siden-, halfsidenoch bomullsväfnader, som från Ostindien och öfriga orter på andra sidan om Goda Hoppsudden direkte införas. Beträffande vidare tullafgifterna å öfriga till införsel lofgifna väfnader, så anser Utskottet sig böra behandla frågan derom i den ordning, hvari artiklarne finnas uti nu gällande taxa upptagna.
Hvad den första omständigheten beträffar, så medgifver jag, att syftemålet kan hafva något skäl för sig, ehuru af en för det allm. visserligen underord - Den a3 Mars. nåd vigt5 dock befarar jag, att det föréslagna stadgandet skulle leda till ett det åsyftade alldeles motsatt resultat, d. v. s. eika, i stället för att minska, fattigpersonalen, i följd af de hinder, som derigenom skulle uppkomma för mindre bemedlade personer, att kunna på ärligt sätt försörja sig. De skulle nemi. icke kunna flytta från en socken, dit deen gång inkommit, äfven om der saknades tillfälle för deln till verksamhet, och de skulle således blifva tvungna att derstädes qvarstadna, oaktadt den arbetsförtjenst, de kunde erhålla, vöre otillräcklig för deras uppehälle. Jag kan följaktligen ej betrakta det af IJtsktn föreslagna stadgande annorlunda än som ett intrång i hvarje Svensk medborgares rätt att vistas livar han vill och kan sig försörja, utan att ligga samhället eller sina medmenniskor till last. Äfven ur en annan synpunkt betraktadt skulle ett dylikt stadgande komma att medföra väsendtliga olägenheter. Det är nemi. ganska ofta af synnerlig vigt för näringsidkarne att kunna förskaffa sig skickliga arbetare från andra orter. Jag betvifla!' dock högligen, att någon näringsidkare skulle våga emottaga främmande arbetare, om han nödgades ikläda sig borgen för deras och deras familjers framtida underhåll. Det är visserligen ej min mening att bestrida, att ju icke det s. k. stattorparesystemet är i både allmänt och enskildt hänseende skadligt och olämpligt; men jag tror, att den ledan vunna erfarenheten af detta systems olägenheter och ofördelaktighet är tillräcklig för att, derest icke särskilda locala förhållanden förekomma, afhålla de större jordägarne från detsammas utvidgande. Man har också i flera orter redan vidtagit ändamålsenliga åtgärder i en motsatt riktning. Hvad åter angår det andra af motionärens skäl, eller förekommandet af obemedlade personers äktenskap, så lära dessa icke kunna i ett fritt land genom något Jagstadgande förekominas.
Skjutsskyldiges bidrag bestämmas i mån af behof af skjutskomitéen, som om medlens uppbärande gör framställning hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande. Uppbörden verkställes af Kronans uppbördsman i sammanhang med kronoskatterna och emot samma provision, som för landstingsmedel finues bestämd. 9:o. Alla medel insättas i ränteriet och utanordnas derifrån på skjutskomitéens reqvisition. 10:o. Komitéens räkenskaper granskas af landstinget, som äfven eger att meddela decharge. Granskning af Kammar-rätten torde ej böra förekomma. Ofver omförmälda af Konungens Befallningshafvande i Malmöhus län afgifna förslag hafva Konungens Befallningshafvande i slutet af sistlidna år insändt landstingens yttranden, i hvilka dessa dels afstyrkt förslaget, dels tillstyrkt detsamma och derjemte meddelat åtskilliga framställningar i ämnet, utan att frågan hos Kongl. Maj:t ännu vunnit vidare utredning eller pröfning. Vidkommande Rikets Ständers framställning att, då behof af ny skjutsinrättning å farväg äfvensom vid jernvägseller kanalstation uppstode, och sådan inrättning icke kunde åstadkommas utan de gamla skjutslagens ytterligare betungande, vederbörande länsstyrelser måtte blifva i tillfälle att, intill dess ett fullständigare ordnande af skjutsvdiscndet kunde tillvägabringas, vidtaga nödig åtgärd, har Kongl. Maj:t, med bifall till Rikets Ständers framställning, bemyndigat Sine Befallningshafvande att ordna dylik skjutsinrättning på det sätt, att skjutsningsskyldigheten, efter entreprenad-auktion, för högst två års tid öfverlemnades till den, som erbjöde Bill. till R. St.
Hon vill bli mästarinna på sitt piano, hon fortfar med sina franska talöfningar, hon vill utbilda sin röst, hon vill måla i olja eller vattenfärg, men månne hon icke äfven borde ägna nå- gon tid åt vården af sitt eget språk, vinna herravälde äfven öfver detta instrument. Den unga kvinnan sätter en ära uti att behaga genom oskuld och kvinnlighet, genom behag och talanger. Skulle hon ej bland dessa vilja räkna den att tala och läsa sitt modersmål fulländadt och dagligen offra litet omsorg och möda härför? Vårt modersmål är ett heligt arf, som vi må se till att kunna lämna våra barn som en omsorgsfullt vårdad familjeklenod utan fläck och vank. Adolf Hel länder. 6 ^3 En vacker kvinnas älskvärdhet kostar henne litet och inbringar mycket; en ful kvinnas älskvärdhet kostar henne mycket och inbringar intet. Otto Neumann-Hofer. Att skiljas f an hade tagit sin lilla dotter upp i knäet, smekte hennes ljusa silkeshår och förelade henne valet: » Hör, min lilla älskling: pappa skall snart resa långt bort. Mamma stannar här. Hos hvem vill nu Lillan vara, hos pappa eller hos mamma? » Lillan besinnade sig icke länge. Svaret låg redan på förhand färdigt på hennes lilla tungspets: » Hos båda. » » Det går inte för sig, mitt barn, då mamma blir här och pappa reser bort. Men om du reser med mig, så skall jag köpa dig den där stora dockprinsessan, som du var så betagen i häromdagen hos leksakshandlaren. Den får du ta med dig på resan. Par du inte med pappa, mitt lilla hjärta? » » Jag far med pappa, » förklarade Lillan, » och dockan skall heta Elsa; jag tycker om Elsa, och jag har ännu inte någon Elsa. » Hon tog sin lilla dotter upp i famnen, fattade i hennes kind med två finger, så att blå- klintsögonen måste se in i hennes, och förelade henne valet: » Pappa reser nu bort, min älskling, och mamma blir kvar här. Hos hvilken vill du då vara? » Lillan behöfde ej heller nu länge tänka sig för: » Hos båda, » sade hon hastigt. » Det går inte, mitt barn, » förklarade mamma allvarligt. » Pappa reser bort, och jag stannar här. Vill du vara hos mig?
De veta dä pä förhand i hvilket Utsk. de skola inträda, i st. f. alt, såsom här, väljas särskildt för hvarje gång, utan att kunna bereda sig till ett sådant uppdrag, och otvifvelaktigt är denna metod vida bättre än vår; men orsaken hvarför Ridd.Ordn. föreskrifver detta sednare, otjenligare valsätt, måste efter mitt begrepp sökas i sjelfva Ståndets mera amhulatoriska sammansättning, som gör ett permanent val af suppleanter svårt eller omöjligt. Den nu föreslagna utvägen är således någonting helt annat, än det, som Bönderna vidtagit; och att dessa hafva full rättighet till sill valsätt, derom upplyser Riksd.Ordn., som tydligen säger, att. detta Stånd, pä sätt det tjenligast finner, äger att utse sine ledamöter af Utskm, dä vi deremot i detta afseende hänvisas lill Ridd.Ordn., hvaruti vi ingalunda äga någon rätt att göra ändringar eller tillägg pä egen hand. Jag har pä dessa grunder mina ganska stora betänkligheter vid den föreslagna åtgärdens laglighet. I afseende på nyttan får jag för min del förklara, att jag äfven finner densamma vara ganska tvifvelaktig. Först och främst tror jag att Hr von Hartmansdorff har orätt uppställt frågan, dä han sagt att hufvudsaken skulle vara alt alltid R. o. Ad:s ledamöter i Utskm voro fulltalige, ty jag föreställer mig alt icke detta, ulan ärendenas bästa möjliga behandling alltid mäste utgöra det yttersta syftemålet med åtgärden. Såsom medel härtill medgifver jag visserligen att det är ganska vigtig! att R. o. Ad. sä vidt som möjligt håller sina ledamöter derstädes fulltaliga; men, mine Hrr! det är ej nog att platserne äro besatta, man måste äfven tänka på huru de äro det.
Jag inskränker mig med flit härtill f. n. Oron röjer väl sig fastän osammanhängande äfven här på Riddarhuset genom en mängd organisalionsförslag, hvaraf till och med eli omfatta sjelfva vår krigslörvaltning. Denna organisationsplan är så beskaffad, alt. när man haft tillfälle att studera Adelns Prot:r vid sista riksdagen, finnér man det vara anledning till ilen förmodan, att icke något förhastande eller nyhetsbegär legat till grund, utan att en djup insigt om hvad som behöfves framkallat ett förslag till förändring i det bestående. Besynnerligt är ock, att det första förslag, som i denna riktning afgifvits, härrör från en man, som icke är militär. Nu måste jag bekänna, att jag och många med mig, med ani. af Krigs—Collrii sammansättning och dess stora anta! tjenstemän, alltifrån de lägre graderna till Chefen, hvilken tid bortåt funnits innehafva högsta militära värdighet, trodde alt inom detta Collini skulle finnas en sådan planmessighet, alt vi kunde vara försäkrade, alt i alla möjliga fall, och ehuru sjöförsvaret blifvit derifrån detacherad', ärenderna skulle behandlas ur synpunkten af det hela. När vi då erinra oss att Presidenten Hartmansdorff i lifstiden för - Den 28 Januari e. m. 207 klarade, alt Colhna i sjelfva verket voro det stöd, på hvilket Svenska folket kunde förlita sig i afseende på sin frihet och sina institutioners utveckling, så var det gifvet, att enhvar, som icke hade närmare kännedom om saken, skulle i afseende på försvaret tryggt fästa sig vid Krigs-Colhm. Nu befinnes delta emellertid ha varit lutter inbillning; ty alltsedan Gr. Lagerbjelke väckte sin motion, har det börjat talas om, att Krigs-Colhm bör man ens aldrig nämna; derifrån hafva vi ingenting att vänta; dess ledamöter förklara sjelfva, att der finnes ingen reda, ingen plan. Nu erinrar jag mig, att jag glömde att nämna en sak i afseende på Hr Nordenfelts försvar för indelningsverket i Sverige.
Efter öfverläggning bief, hvad Utskottet yttrat, och föreslagit uti irsta punkten om Statsutskottets hörande; 2:dra om Justitias-Ombudsmännens gransknings-rätt 5 3:dje angående Besvärens insändande till Kongl. Kammar-Collegium ; 4:de , rörande Terminernas förändring för Markegångs-» sättningarne m. m.5 [p.te otn antagande af föregående årets Markegångs priser till grund vid liqviden, Kentegifvare och Rentetagare imellan; 6;te öm 948 lien g 3uti. om Taxeringsmännens antal och egenskaper ; 7:de om 2:ne Sockne-Full mägtiges väljande, att med Fogden stadga de pris, som för Häradet borde uti Pris-Couranten till Markegångs-sättningen intagas; 8:de om utsättande af pris på alta slags blandsäd, sorn i Fänet brukas; och uti g:de punkten beträffande Herr Professoren Forssells erinran; af Hedervärda Bonde Ståndet utan ändring eller tillägg antaget; men hvad Utskottet uti i o:de punkten angående reciproqua stadgandet för Rentegifvare och Rentetagare , i afseende på vägens längd vid forslandet, föreslagit, blef af Ståndet ogilladt, med förbehåll att Rentegifvare och Rentetagare skola rätta sig efter Markegången, när Spannemål ej kan levereras in natura enligt uppgifna förslaget, som be* stämmer vägens längd. Utskottets yttrande i ii punkten, angående vice Talmannen Hyckerts med fleres yrkande, att Afradsoch Tionde Spannemålen alltid bör få, af Rentegifvären , då han så äskar, efter Markegången lösas, afslogs, med godkännande af Talmannens yttrade tanka. Utlåtandet i 12 punkten om de så kallade små Rente-persedlar, jemte det i 13 punkten, angående Rente-dagsverken, afslogs, med antagande af vice Talmannen Hyckerts förslag , att dessa persedlar och dagsverken skola få lösas efter Markegången.
Stats-kontoret öfverlemnat förslag till hufvudbok för Kongl. Krig s-kollegium, hvilket förslag den 14 i samma månad blifvit till Kongl. Maj:t i underdånighet insändt, med hemställan, att, sedan Kongl. Krigs-kollegium blifvit hördt, Kongl. Stats-kontoret och Kongl. Kammarrätten måtte lemnäs tillfälle att jemväl öfver detta räkenskapsformulär afgifva yttrande; samt att Spongberg för närvarande lärer utarbeta förslag till räkenskaper för Kongl. Förvaltningen af Sjöärendena. Då en lång tid redan förflutit sedan ifrågavarande formulärarbete påbörjades, men ännu en mängd räkenskaper återstå, för hvilka formulärer böra uppgöras, få Revisorerne, utan att vilja ifrågasätta det icke berörda arbete, på sätt detsamma nu är ordnadt, bedrifves med all skyndsamhet, likväl hemställa, att, så vidt möjligt är, mera verksamma åtgärder må vidtagas för formulärarbetets bringande till slut. Jemte det Revisorerne, i likhet med hvad vid föregående revisions-förrättningar ägt rum, låtit upprätta hosföljande tvenne tabeller, den ena (Bil. Litt. A.) utgörande ett sammandrag öfver samtlige i 1859 års hufvudbok ingående medel och den andra (Bil. Litt. B.) innehållande redovisning för stats-verkets grundfond och hvilken sistnämnda tablå visar att denna fond äfven under revisionsåret förblifvit oförändrad och uppgått till 5,014,809 R:dr 45 öre Runt, .hafva jemväl särskilda uträkningar blifvit, uppgjorda öfver ordinarie statsreglerings-fonden, stats-verkets inkomster, extra statsreglerings-fonden samt Riksgälds-kontorets fond (Bilagorna Litt. C, D, E. och F.), hvarförutan Revisorerne ansett sig böra meddela nedannämnde redogörelse rörande förhållandet med vissa mera speciella delar af statsregleringen, nemligen: § 3. Restantier: Tionde-spanmåls-lösen, efter bestämda priser, Arrende-medel ' Vakans-afgifter af nyroterad jord 129: 74. Extra medel och uppbörder 7,063: 79.