Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
»Jag har gjort den åt er, donna Micaela,» sade han. Ah, eftersom den var hennes! Hon kastade den ut öfver balustradkanten. Den stötte mot den branta bergväggen, föll allt djupare, slog lös stenar och slog sig väl själf i stycken. Ändtligen hördes ett plaskande nere i Simeto. »Med hvad rätt skär ni madonnor?» frågade hon Gaetano. Han stod tyst. Han hade aldrig förr sett donna Micaela sådan. I samma stund, som hon reste sig upp mot honom, hade hon blifvit hög och ståtlig. Skönheten, som hos henne alltid kom och gick som en orolig gäst, tronade på hennes ansikte. Hon såg kall och oböjlig ut, en kvinna, som var frestande att vinna och besegra. »Ni tror då ännu på Gud, eftersom ni skär madonnor?» sade hon. Han andades häftigt. Nu var det han, som var förlamad. Han hade varit troende själf. Han visste hur han sårat henne. Han såg, att han förspillt hennes kärlek. Han hade lagt en förfärlig, oändlig klyfta mellan dem. Han måste tala, måste vinna henne öfver till sin sida. Han började åter, men svagt och stapplande. Hon lyssnade stilla en stund. Så afbröt hon honom nästan medlidsamt. »Hur blef ni sådan?» »Jag tänkte på Sicilien,» sade han undfallande. »Ni tänkte på Sicilien,» upprepade hon tankfullt. »Och hvarför kom ni hem?» »Jag kom hem för att göra uppror.» Det var, som hade de talat om en sjukdom, en förkylning, som han ådragit sig, och som ju helt lätt skulle kunna botas. »Ni kom hem för att fördärfva oss,» sade hon strängt. »Som ni vill, som ni vill,» sade han medgörligt. »Ni kan ju kalla det så. Som allt nu går, har ni väl rätt att kalla det så. Ah, om man ej gifvit mig oriktiga underrättelser, om jag ej kommit en vecka för sent! Är det ej likt oss, sicilianare, att låta regeringen förekomma oss. Då jag kom, voro redan cheferna arresterade, ön besatt af fyrtio tusen man. Allt förbi!» Det ljöd besynnerligt tomt inom honom, då han sade detta »allt förbi».
Prop. N;o 1, om Statsverket 1865. 55 vaktar nådigt förständigande att med slutligt yttrande och förslag till reglering af omförmälda löner till Eders Kongl. Maj:t i underdånighet inkomma. Utaf de utförliga öfversigter öfver Hospitals-förvaltningen, som i de till Eders Kongl. Maj:t afgifna, på afslutade och granskade räkenskaper grundade, berättelser för åren 1861, 1862 och 1863 förekomma, visar sig, bland annat, att, förutom å Stockholms hospital, å öfriga hospitalen för sinnessjuke vårdats i medeltal per dag år 1861 897 sjuke » 1862 920 » V 1863 935 t* och att således å dessa hospital blifvit dagligen vårdade, under år 1862 tjugutre patienter samt under år 1863 trettioåtta patienter mera än under år 1861, hvilket åter föranledt en ökad underhållskostnad, uppgående för år 1862, då medelkostnaden för hvarje hela året upptagen sjukplats utgjorde 316 R:dr 58 öre, till R:dr 7,281: 34. och år 1863, då medelkostnaden för hvarje sådan plats var 321 R:dr 75 öre, till » 12,226: 50 eller tillsammans till R:dr 19,507: 84.
Denna afgift, af Kommitterade föreslagen till 3 R:dr för den, som drifver yrke med biträde af annan mantalsskrifven person, men till blott 1 R:dr, om yrket drilves utan sådant biträde, borde, enligt Komrnitterades tanke, försvinna, så snart sig visat, antingen att bevillningen af rörelsen uppginge ungefärligen tili nuvarande belopp al 700,000 R:dr, eller ock alt hela bevillnings-summan kunde nedsättas. I öfrigt hafva Kommitterade angi)vit mötiverna till de speciela stadganden, Kommitterade föreslagit, i den ordning, hvari dessa stadganden i sjelfva förslaget förekomma; hvarjemte Kommitterade lernnat en kort redogörelse för de hufvudsakliga föreskrifter i nuvarande Bevillnings-förordning, som icke blifvit i Komrnitterades förslag upptagna. Slutligen och då nu gällande, sinsemellan til! en del stridiga, bestämmelser angående mantalsoch skattskrifningarna i riket återfinnas spridda dels i särskilda författningar och dels i Bevillnings-förordningen, saust Kommitterade derför ansett sig böra på ett ställe samla och ordna föreskrifterna i berörda ämne, hafva dessa blifvit af Kommitterade sammanfattade i det ofvannämnda förslaget till ny förordning angående mantalsoch skattskrifningarnas förrättande. Efter att sålunda hofva angifvit hulvudgrunderna för de af Kommitterade uppgjorda förslag, anser sig Utskottet böra redogöra för de till dess behandling från Riks-Stånden öfverlemnade motioner, som röra förändringar i föreskrifterna om allmänna bevillningens utgörande. Dessa motioner — till antalet färre och till innehållet mindre omfattande, än vid föregående riksdagar varit fallet, och hvartill förklaringsgrunden torde förefinnas i de förväntade resultaten af ofvanbemälde Kom mitterades förslag — äro väckta: inom Högloft. Ridderskapet och Adeln: af Hans Excellens Herr Grefve Löwenhielm, Carl Axel, som dels förnyat ett Bih. till B. St.
I anledning af Rikets Ständers Revisorers erinran, att räkenskaperna för Strömsholms Stuteri äro förda med mindre noggranhet, och — 413 — att detta i synnerhet gäller om dem för år 1843, hvarest förekomma flera utgiftsposter, som, i hufvudräkningen uteglömda, sedermera, efter densammas afslutning* upptagits på ett nytt conto, har vederbörande redogörare, häröfver hörd, anfört: hurusom, vid räkenskaper af den vidlyftighet, som de ifrågavarande, hvilka innehålla många titlar och rubriker, någon gång kunnat inträffa, att en eiler annan utgiftspost blifvit förd på en titel, dit den icke rätteligen hört, eiler ock blifvit alldeles förbisedd, och att, då ett sådant förhållande, först efter räkenskapens afslutande och inbindning, blifvit bemärkt, redogöraren, heldre än att uti ett nästföljande års räkenskap inblanda poster, som tillhöra ett föregående, ansett lämpligast och redigast vara att i ett tillägg eller ”Novo Conto” för samma år tillvägabringa nödig rättelse; att 2:ne af dessa nu anmärkta efterföringsposter grunda sig på räkningar, hvilka från fordringsägarne icke kommit redogöraren tillhanda förr, än efter kapitalökningens afslutande, och af sådan orsak råkat i förgätenhet, samt att han för framtiden, så vidt möjligt är, skall söka att förekomma anledning till anmärkning i berörde afseende. Hvjid slutligen beträffar Piikets Ständers Revisorers yttrade åsigt, att kostnaderna i och för Rikets Stuterier och Hingst-Depoten vid Flyinge voro alltför dryga, och att besparingar derutinnan utan olägenhet borde kunna tillvägabringas, får Stuteri-Öfver-Styrelsen i underdånighet fästa Eders Kongl. Maj:ts nådiga uppmärksamhet deruppå, att personer, kände för insigter i landthushållningen och hästväsendet, lid efter annan, haft nådigt uppdrag att, efter anställda noggranna undersökningar på stället, beräkna det största möjliga antal hästar, som med de befintliga tillgångarne skulle kunna uppfödas och underhållas vid hvar och en af dessa inrättningar samt utarbeta planer för deras förvaltning, och att, enär de sålunda tillkomna kalkyler och förslager, af Kongl.
M:ls derom väckta förslag, hafva Rikets Ständer ej heller bifallit E. K. M:ts Nådiga framställning, sä vidt densamma afser tillökning i skeppsgossarnes nuvarande antal. Vidkommande dernäst frågan om uppförande ä stat af de 75 gossar, som från underhålls-anslagct för närvarande aflönas, hafva Rikets Ständer deremot funnit skäl vara för handen ali medgifva sådan förändring i afseende å sättet för deras underhåll och aflöning, som nu blifvit ifrågasatt, och har derföre E. K. M:ts derom framställda Nådiga förslag blifvit af Rikets Ständer bifallet, dock med iakttagande dervid, att anslaget till flottans underhåll minskas med det för underhållande af nämnde 75 skeppsgossar hittills derifrån utgående belopp, 2,600 R:dr 62 öre. Beträffande de ifrågaställa förhöjningarne i aflöningen för denna korps, äfvensom det riva arfvode! för en vid skeppsgosse-skolan anställd duplikant, hafva Rikets Ständer dervid icke haft något att erinra; hvadan den erforderliga förhöjningen i anslags-summan, utgörande 18,490 R:dr 28 öre, blifvit beviljad ali utgå på sätt i tabellen N:o 9 är upplaget. 12:o Enär Konstruktions-korp sens tjensleåligganden kräfde icke mindre vetenskaplig bildning och trägen sysselsättning än Ingeniörkorpsens, har E. K. M:t, som an sett tjenslemännen vid dessa båda korpser böra komma i åtnjutande af lika allönings-vilkor, i öfverensstämmelse härmed för Konslruklions-korpse» äskat en löntillökning af 11,465 R;dr. Då Rikets Ständer hafva anledning förmoda, alt den sistbemälde korps åliggande tjenstgöring skulle kunna besörjas af ett farre antal officerare än staten nu upptager, få Rikets Ständer i underdånighet anhålla, det E. K.
När de sjönko ned igen, var stranden som borta, och de sågo ingenting annat än vräkande vatten och fräsande skum. Nu voro de midt ute på sjön, och de sågo, att den strand, hvilken de i ilande fart nalkades, var fullsådd med stora stenar. – Båten blir sönderslagen, sade Erik. I detsamma kastade en oerhörd våg ekan på sidan och slog till Kalles åra, så att den kom på tvären i vattnet. – Djäflar anamma, sade Kalle. – Tyst Kalle, sade Klas högtidligt. Du vet inte, hvar du kan ligga i natt. Därpå tog han ett väldigt tag med vensteråran, och åter stod ekan rätt upp på toppen af en våg. – Kan du inte be en bön, Erik? sade Klas. Han var aldeles hvit i ansigtet. Erik spratt till. Han satt just och tänkte på döden och på modern och fadern hemma. – Gud i himmelen hjälp oss, sade han med låg och darrande röst. Och därpå började han med »Fader vår». I början skämdes han för kamraterna. Han läste tyst och mumlande, utan att se upp. Men alt som han kom längre med de kända orden, så talade han högre. Till sist satt han rak i båten och bad högt, med egna ord. Han bekände, att de voro syndare och ej förtjänte bättre än att för Herrens vrede förgås. Men han bad Gud, att de skulle blifva räddade. Ty visserligen skulle denna natts ångest blifva dem en väckelse till att börja ett nytt lif. Men om det så var Guds vilja, att de skulle dö, så bad han, att Gud ville taga deras själar till sig i de saligas paradis. – Amen! sade Klas, där han satt vid årorna. Kalle sade ingenting. Han satt bara och ansträngde sig att hålla ekan rätt med vinden. Åter sutto de tysta en stund. På nytt läste Erik välsignelsen. – Amen! sade Klas ännu en gång. – Amen! sade Kalle efter honom. Klas såg sig om. De voro nära stranden, och mellan stenarna syntes ett smalt stycke flat strand. – Ta tag i bössorna, sade Klas till Erik. Erik tog bössorna och reste sig. Och i samma ögonblick nästan stötte ekan mot stranden.
Dahlér i och Krigs-Rådet A. L. Hauffman s befrielse från dem ålagd ersättnings-skyldighet, såsom controllanter å förre Krigs-cassören S. IL B rattströms uppbörd: Bifölls; N:o 50, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, rörande användandet al de under Kongl. Stats-Contorets förvaltning ställda äldre depositions medel: Återremitterades; N:o 51, i anledning af Kongl. MajUs Nådiga Proposition, rörande användandet af en, på Post-Verkets räkning, i Rikets Ständers Bank inuesläende summa: Bifölls; N:o 52, i anledning af väckt motion om eftergift af den hemmanet Rannäs Höltagården påförda ränta: Bifölls; och N:o 53, i anledning af väckt motion, angående upphörande af den inom Calmar Län utgående så kallade springskatten: Godkändes. S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets betänkanden: N:o 53, i anledning af väckt motion om upphörande af stamböcker och collecter till kyrko-byggnader: Godkändes; N:o 54, i anledning af väckt motion derom, att de, Stiftens Bvggnads-cassor hittills anslagna, behållna löne-inkomster, under ledighet efter död eller afgången Ecclesiastik tjensteman, mätte tillfalla Prest-enkeoass, an inom det Stift, der ledigheten inträffat: Afslogs; N:o 55, i anledning af väckt motion dels derom, att, vid penninge remisser på posten, endast sedlar öfver 10 Riksdaler Banco valeur hädanefter må behöfva upptecknas till numer och data, dels om en snar revision af Post-författningarne: Godkändes; N:o 56, i anledning af väckt motion om befrielse för kyrkorna från vissa extra utgifter:
Vill hon ej ta sotnäsans hår, så får han ta hennes händer. Vill hon sofva kanske? Der är halm i knuten, vill ni lägga er der? På sämre bädd ligger kanske Fordeeln. Kanske ligger han på pinbänken. Då ligger ni ändå bättre, fast ni inte ligger på Pinonäs." Den fremmande kastade sig på halmen, men att finna ro, var henne omöjligt. Bloden forsade i hennes ådror, pulsarne klappade hårdt vid tinningarna och hennes hufvud värkte. Hon slöt dock sina ögon. Gumman vankade fram och åter, kastade stundom ett vedträd i ugnen, mumlade och småsjöng för sig sjelf, eller ramlade opp underliga ord. Stundom framtog hon en näfve örter och kastade i elden, än slängde hon dit allehanda andra saker. "Huu. Af Svedjeklases kläder den här biten. Det är säkert, ty jag skar den sjelf, när han rastade på Nokia. Men han märkte det ej, der han stod och skrek på trappan och kommenderade knektarne, och medan jag tiggde och tog i fållen af hans kappa, gick det lätt med knifven. Här är blod af nio, som han låtit sina knektar slå ihjäl; i ugnen med det, inlindadt i kapptrasan. Nio menniskohjertan, som hatat honom djupt, trädda på spett, droppa olja ner i elden. Huu. Fattas nu bara tre hårstrån." Småningom lät gumman elden slockna och samlade kolen och askan i en lerkruka. Öfver denna började hon åter läsa; gjöt slutligen några droppar smält bly i krukan och ställde den sist i ugnen. "Gäs nu gäs, tre nätter och tre, nio nätter och nio, tre gånger nio och nio gånger tre." Nu öppnade hon dörren, och en klar och kall morgon strålade emot henne. "Åhå, Hiisin min. Godt är att det är färdigt nu. Sådant rart väder, som i natt, få vi väl ej så snart åter." Den resande satte sig opp. Den inträngande friska vinden gjorde det för henne möjligare att andas. Hon tyckte att den luft, hon under natten insupit, bränt som eld. "Hvad har ni beslutit, Fordeelska, skaffar ni mig hårstråna?
Öfver sextio damer sutto på fällstolar framför o c h omkring mig, då jag tog plats i den hvälfda ö p p n i n g e n mellan förmaken o c h af värdinnan presenterades för gästerna. I bakgrunden framtogo ett par societetskorrespondenter från tidningarna sina pennor o c h annotationsböcker o c h ritade runor. Efter ett par obehagliga minuter afskedade jag m e d en kraftansträngning medvetandet o m publikens närvaro, uppvärmdes af ämnet, stämdes af granrisdoften o c h svenska flaggans färger omkring mig o c h beskref sedan enkelt o c h flärdfritt svenska hemlifvet, s o m jag såg det m e d den inre blicken på minnets plåtar. Det var slut. Förlofning o c h bröllop hade bjudits till efterrätt s o m i en hygglig, gammaldags roman. Damerna flyttade något på stolarna, logo och började spraka lifligt. Brickorna inburos m e d den krångliga hallonsaften o c h leksandsungen skuttade ned från stolen b r e d v i d m i g o c h började m e d viktig m i n kringbjuda miniatyrkakor af knäckebröd, som mottogos m e d jubel o c h fastades m e d knappnålar på klädningslifvet eller hängdes m e d den blå- gula bandöglan på lillfingret. Nu uppstämdes Ulfåsamarschens låt af pipor o c h trummor i medeltidsstämning, o c h sedan tycktes alla tungband vara lossade. Rättvikskullan omringades, gratulerades, kände sig rent af öfverdragen af smickrets sötma s o m en sockerpulla. Välviljan, s o m nu lyste e m o t mig ur de gamlas moderliga blickar, intresset, s o m röjdes i u n g d o m e n s ögon, o c h de många smala, behandskade händer, s o m vänligt sträcktes m o t främlingen, s o m roat gästerna en stund, — detta gjorde mera godt än alla artigheter. » Ah, den härliga, kära, svenska bröllopsmarschen! » ropade en o c h annan.
Efter behörigt öfvervägande af hvad sålunda blifvit andr8get, får Utskottet anföra, att Utskottet väl delar med Memorialets för - Béiv. och Ekon. Utsk. ‘Eetankanäen. 311 fattare öfvertygelsen om nyttan af Boställen» Brandförsäkring uti den för hela Riket inrättade allmänna fond 5 —men då hvarken Herr Grefven dertill uppgifvit något sätt, ej heller Utskottet är i tillfälle att i sådant afseende föreslå några lämpliga grunder, som kulle kunna vara förenliga med planen till nu varande allmänna Brandförsäkringsverket och de der stadgade villkor och afgifter, emedan osäkerheten af besittningstiden för en Boställs-imiehafvare, ej mindre än ovissheten om ersättning af efterträdarne för de förskott, han för Brandförsäkringen nödgades göra, skulle sällan tillåta någon, att uti de föreskrifva villkoren ingå ; finner Utskottet sig icke kunna uti detta ämne taga någon åtgärd, svarande mot det nyttiga ändamål, Memorialets författare åsyftat. Dock varder d.tta R. H. Ständers eget upplysta ompröfvande vördsamt understäldt. Stockholm den 4de Mars 1818. Riksens Högloft. Ständers Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotts Betänkande om jemkning ati Båtsmans Rotering i Halland. Uti Nådig Proposition af den rjde sistliane December, har Kongl. Maj:t behagat gifva Riksens Ständer tillkänna, att då Kongl. Majtt utaf berättelsen rörande de förlidet år verkställda General Mönstringar med Flot - 512 Besv. och Ekon. Utsk. tornäs Båtsmanshåll haft tillfälle inhemta, hurusom Rotehållarne i Hallands
I anledn. af de många anmänkmr, som blifvit gjorda emöt förevar, betänk., får jag blott i korthet erinra, att det förslag till vexellag, som Utsk. här framlagt, är alldeles enahanda med det förslag, som redan vid 1834 års riksdag uppgjordes och af R. St. antogs, men af Konungen ogillades, såvidl det rörde utrikes vexlar. Det blef likväl gällande för all inrikes vexelrörelse. Sedermera då fråga åter väcktes om att få en gemensam lag för all vexelrörelse, antog LagUtsk. vid 1840 års riksdag ånyo samma förslag. Dess betänk, blef då af BorgareSt. återremitteradt med åtskilliga anmärkn.-r emot redactionen, hvilka äfven togos i öfvervägande af 1840 års LagUtsk., men föranledde endast till några smärre jemkningar, hvilka nu äfven blifvit iakttagne. I följd häraf, och dä den af Hr Schartau i detta ämne vid innevar. riksdag väckta motion jemväl åsyftade ordagrant antagande af det vid sista riksdagen sålunda slutligen jemkade förslaget, och då nuvar. LagUtsk:s ledamöter icke hade någon specialkännedom i ämnet, ansåg Utsk. lämpligast att hålla sig till det förslag, som redan 2 gånger undergått R. St:s granskning. Då emedlertid anmärkmr nu blifvit gjorda emot detta förslag, äfven inom BorgareSt., och återremiss på grund af dessa anmärkmr blifvit yrkad, så vill jag visserligen icke motsätta mig en sådan. Tvertom skall det blifva ganska fördelaktigt för Utsk. att få tillfälle jemföra de särskilda meningar, som af flera sakkunniga personer blifvit yttrade. 16 Den 1 Februari f. m. I afseende på den anmärkn. Frih. Cederström, Anders, gjort, vill jag blott anmärka, att den frågan, huruvida utrikes vexelrörelsen bör anses tillhöra den civila eller den ekonomiska lagstiftningens område, har vid 2 riksdagar utgjort ett tvisteämne emellan de båda statsmakterna, ulan alt man derom någonsin kommit lill slut. 11.
Stadens fattiga underhållas dels i allmänna fattighuset, dels å fattigarbetshuset, dels å andra lid efter annan tillkomna välgörenhets-stiftelser samt dels medelst särskildt understöd från fattigvårdsinrättningen. Sparbankens insätlningsfond var vid 1850 års slut minskad till 183,818 R:dr 14 sk., hvilken minskning härrört deraf, att rättigheten till insättning numera är inskränkt till stadens invånare, men bankens egen fond hade, oaktadt lill Borgareskolan, Josefinas Slöjdskola och Småbarnsskolan årligen derifrån meddelade understöd, ökats till 15,253 R:dr 1 sk. 8 rst. Banko. Den är 1839 af Handelssocieteten stiftade fond till understöd för behöfvande inom handelsklassen uppgick vid nyssnämnda tid till 6,895 R:dr 36 sk. 11 rst. Banko, och Handtverkssocietetens så kallade understödsförening, som dock sedan år 1847 utgör en pénsionsinrätlning, hvarifrån utdelning under vissa vilkor tillfaller delägare jemte deras enkor och barn, ehvad de äro behöfvande eller icke, ägde en fond af 17,036 R:dr 2 sk. samma mynt. Helsovården besörjes dels af 2:ne utaf staden lönta och dels af 4 andra praktiserande Läkare. 1 Staden finnas 2:ne Apothek. Värdet af uti Skånska Brandförsäkringsinrättningen försäkrade byggnader i staden och på dess område utgjorde vid 1850 års utgång 2,575,527 R:dr 11 24 sk., och sammanräknade värdet å hos Städernas Bolag försäkrade varulager, fabriksredskap och lösören i allmänhet uppgick till 1,798,100 R:dr. Vid samma tid voro uti en är 1849 för staden bildad Sjö-assuransförening till försäkring antagne 38 fartyg med ett värde af 314,333 R:dr 16 sk. Banko. Stadens inkomster utgjorde år 1850 ett sammanlagd t belopp af 62,057 lhdr och utgifterna för samma år uppgingo till 160,942 R:dr.
— Det torde väl i allmänhet få antagas, att hvarje fabriksidkare skall ej mindre anse såsom en moralisk pligt än äfven finna förenligt med sitt eget intresse att hafva en noggrann vård om sina fabriksarbetares helsotillstånd; men å andra sidan torde, der underlåtenhet i sådant afseende visar sig, det vara ur synpunkten al' allmänt väl angeläget, att härom meddelas nödiga föreskrifter. Rikets Ständer hafva äfven tillförene, i anledning af väckt förslag vid 1856—1858 årens riksdag angående vidtagande af åtgärder för befordrande af den allmänna sundheten, ansett en omfattande lagstiftning, rörande sundhetspolis m. m., vara af behofvet påkallad och för sådant ändamål, i underdånig skrifvelse den 9 Mars 1858, anhållit, att E. K. Maj:t täcktes låta utarbeta förslag till lag, rörande sundhetsförhållandenas ordnande inom riket, samt. sedan vederbörande deröfver blifvit hörda, i ämnet aflåta nådig Proposition till Rikets Ständer. I anledning häraf har, enligt hvad Rikets Ständer inhemlat, E. K. Maj:t för ändamålet i nåder förordnat en kommitté, som den 17 Juni 1859 afgifvit förslag lill lag i detta ämne, hvarefter, och sedan Sundhets-kollegium inkommit med infordradt utlåtande, frågan är på E. R. Maj:ts nådiga pröfning beroende. — Uti nämnda förslag till sundhetslag äro i 4 Kap. intagna föreskrifter rörande handteringar, hvilka kunna vara för helsan menliga; och då Rikets Ständer funnit lämpligast, att på detta ställe blefve införda de sladganden, som i afseende å tänd - 24 Expeditions-Vtskotlets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 35. sticksfabrikationen finnas erforderliga, få Rikets Ständer bos E. K. Maj:t i underdånighet hemställa, alt E. K. Maj:t, vid pröfningen af omförmälda förslag, täcktes taga i öfvervägande, hvilka föreskrifter i ändamål att förekomma sjukdomen Fosfornekros må anses böra i förenämnda lag inflyta. Rikets Ständer framhärda etc.
Det synes således, att RiksSt:ns, i auledn. af ett från Const.- Utsk. utgånget förslag till grundlagsförändring, afgifne meningar, sammanjemkade till ett helt, ^ böra utgöra det utlät., hvilket, om samtlige RiksSt:u derom sig föreua, bör hvila till påföljande riksdag; hvarjemte det finnes uppenbart af slutet i 56 §•, att, derest icke samtlige RiksSt:n om ett sådant utlåtande sig förena, utan något Stånds tanka i någon eller några delar bl i fver skiljaktig från de öfriges, och samma Ständ sig icke efter de öfriga fogar, Const.Utsk. skall förstärkas, för att afgöra skiljaktigheterne; derefter det dymedelst beredda utlät, sedermera skall hvila till R. St:s afgörande. Det är således icke Const.Utsk:s mening, utan Ståndens gemensamma tankar, sammanjemkade, i möjligaste måtto, som böra göra sig gällande. Utsk. är endast en delegation af RiksSt:n och den subordinerande, hvadan ock Utsk. är skyldigt att rätta sig efter RiksStms beslut, och Utsk. har icke förr, än det blifvit förstärkt, något veto öfver ett RiksSlånds beslut i grundlagsfrågor. Det äger väl uti dessa frågor initiativet, men kan lika litet som något annat Utsk. påtvinga R. St. ett förslag till ändring i grundlagarne, som icke är med R. St:s tanka och mening öfverensstämmande, och ett sådant af Utsk. afgifvet förslag kan, derest ett eller annat Stånd derom sig ej förenar, icke anses för eller blifva R. St:s uttryckta åsigt och hvilande till en påföljande riksdag, med mindre förslaget blifvit i förstärkt Const.Utsk. godkändt. Man må icke här åberopa, att någon stridighet finnes emellan 56 och 81 §§ Reg.F., ty en sådan stridighet finnes ej i sjelfva verket.