Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
WesstnA. ^sob. kiLrslon Wiklunst. L. 6. Ingman. k. Ibetsel. Tariff Den 24 November. 1549 Utdrag af Protokollet hallik hos Riksens Häglof). Sränders Allmämna Beswärs och Oeconomiä-Urffotl, wid Riksdagen i Slockholm den 24 Oktober 1809. S. D. Herr Profcstoren Doctor kaxe yr träde, alt han för sin del instämde n i Herr Baron och E)fwersie-Kammar-Junkarcn kliarniltons nyst afhörde anförande i hwad anginge enstilde bränwinebranningen i Stockholm; Men för öfrigt hade Herr Profestorcn upsakt sina tankar i ett anförande, som han upläste, af denna lydelse: Ännu en gang täckes Högloft. Uistotter tilläta mig, akt höja min röst i samma amne, hwaruki jag förr yltrat mig. Någon inskränkning är wal nu föreftagen, dä det är bestämdt, ark krogar ej sa pä närmare häll, än en mil inrättas, men icke desto mindre kan jag för min del ej bifalla krögeriers inrättning, mina skal har jag anfört, och veste äberopar jag ännu, med ödmjuk hemställan, att de mätte ä Högweder» börlige ställen tagas i öfwcrwägande .tvid huswudfrägans afgörande. Ännu har jag ej hört någon wederläagning. Den enda omständighet har blifnnt anmärkt, a'r offenteliga krogställen skola blifwa den säkraste kontroll emot lönnkrögerier, som man tror ej kunna ät tommas pa bättre sätt, än genom den fruktan veste stola iZZo Den 24 November - hysa för de taxerade krögares upmärkfamhet och angifwelser.
I anledning häraf har Herr Bagge föreslagit, att Rikets Ständer, mell anslående af erforderliga löner till de Civila Tjenstemännen, hvilka böra inskränkas lill det antal, som för Statens administration är behof ligt, göra underdånig anhållan, det Kongl. Maj;t i Nåder inål le täckas genom författning bestämma den värdighet, som bör åtfölja Civila, Militära och Ecelesiastika Embeten och tjenster, i förhållande till den vigt, som deras verksamhet bör hafva för Staten, och hvarvid ådagalagd lärdom äfven torde böra komma i beräkning, samt att Kongl. Maj;t serskildt vid bestämmande af den Hofvels Allm* Desv.- och Ekon.-Ulskottcts Memorial, JV:0 2. 5 icke tjenstgörande Embetsman åtföljande värdighet, läcktes begränsa densamma, så att den ej finge gälla utom Höfvel, enär den derutom endast verkade att för ringa öfrige Embetsoch Tjenstemäns anseende; hvarjemte Herr flagge ansett underdånig anhållan böra ske derom, alt titlars meddelande måtte upphöra, samt hvarje Embetsocb Tjensteman inträda i den värdighet, som hans innehafvande befattning blifvit tillagd , så länge densamma af honom innehafves, utan afseende derpå, att han förut innehaft någon högre; och att den för Titlar stadgade bevillning måtte försvinna, enär det icke är öfverensstämmande med Rikets Ständers värdighet, hvarken alt på dylikt sätt bereda statsinkomster eller att likasom tvinga Konungen att afstå från ett perogaliv, utan derom förut gjord underdånig framställning» Herr Petré har, med instämmande uti Herr Ekholms motion, dervid och vid det af Herr flagge framställda förslag gjort åtskilliga tillägg och anmärkningar, nemligen: att representationen ej bör åt rangordningen skänka ett afseende, som den ej förtjenar, samt att de fleste af Rikets Coliegier ställt sig i en falsk position, då de ej betrakta sig såsom medlare mellan regering och folk, utan såsom Konungens enskildta ombud, till exempel hvarå Herr Petré nämnde Kongl. Stats-Contoret.
2) Ordentlig hvila, 8 timmars sömn i ett stort luftigt rum, som under dagens lopp blir riktigt » genomdesinficeradt » af solens strålar. 3) Emedan dålig matsmältning och allmän tyngd i kroppen vanligtvis ha sin orsak i för, ' mycket mat, bör den sjuke söka utforska sammanhanget mellan den vid hvar måltid intagna födan och hufvudvärkens större eller mindre häftighet; efter denna undersökning bör man afknappa den dagliga kosten så mycket sig göra låter. 4) Emedan förstoppning har stort inflytande på hufvudet, bör man äta sådant, som verkar lösande, isynnerhet vegetabilier (t. ex. grahamsbröd och frukt); fint hvitt bröd bör absolut undvikas. Man bör på allvar försöka denna metod och i tre månader hålla ut med att lefva ordentligt efter dessa regler. Resultatet skall ganska säkert bli gynsamt. d:o 6 knapps Mousqnetaires? att någonsin bli riktigt fri från hufvudvärken före användandet af sin egen metod, skrifver en ganska märklig artikel om denna sak. Författaren betvinar inte, att sjukdomen förskrifver sig från ett obelsosamt lefnadssätt och isynnerhet från beskaffenheten af den dagliga födan. I stället för en mängd allmänt använd medicin, som gagnar den ene, men skadar den andre, anbefaller den amerikanske läkaren endast en omsorgsfull hygien. Författaren gifver följande praktiska råd till dem, som ha en fast vilja, ett absolut nödvändigt vilkor för befriandet från den s. k. » nervösa » hufvudvärken. Man doppar ett stycke vadd i benzin, drager det mellan kammens tänder och byter om vadden några gånger, tills den ej längre blir svart. I Ryssland brukar man sätta litet vadd i kammen, hvilket på intet sätt hindrar hårets utkamning. För hvarje gång man begagnat kammen, stryker man af vadden och det afkammade håret, och kammen håller sig ren. Yum-Yum. Helsovård. 1890 Doktor C. Allm. Fruntimmerssjukdomar, Förlossningar. En ung flicka frågar om någon vill hjälpa henne med ett lån på 200 mot 3 års afbetaln. med 5 proc. ränt. Svar afvaktas märkt » K. 22 », p. r., Göteborg. [1534] Unga Damer!
Jag bestrider detta arguments riktighet, ty det förespeglade köpepriset bestämmes hufvudsakligen af förhållandet mellan produktion och konsumtion, och att det, som härutinnan verkar någon rubbning är endast spekulationen; men dervid måste iakttagas, att på en sådan vara sorn bränvin, måste högst betydligt såsom leccage afräknas, och således förminska vinsten; dessutom måste spekulanten taga i betraktande jemnförelsen emellan prisen å rudematerierna för bränvinet under detta och nästk. år. På grund af hvad jag nu haft äran anföra, anhåller jag om 8 Den 1 Maj. Hr Gr. o. Landtnäs propos. pä afslag å Utsk:s förevar:de Betänk. Skulle detta kunna ske under en så lindrig form, som den Frih. af Ugglas föreslagit, så vill jag icke sätta mig deremot. Frih. Raab, Adam Christian: Jag får till en början tillkännagifva, det jag var frånvarande på permission, då delta Betänk, inom Utsk. tillkom, och har således icke varit i tillfälle att deltaga i ärendets behandling. Den fråga, som nu är å bane, är ganska vigtig. Om icke något annat medel funnes, än att antingen tillåta bränvins-tillverkningens oinskränkta fortgång intill årets slut under de vilkor den hittills blifvit utöfvad, eller att, på sätt Utsk. föreslagit, låta helt och hållet inställa den till nästa år, så bekänner jag, alt jag hellre skulle bifalla den sednare åtgärden. Men jag föreställer mig, att det måste finnas en medelväg mellan dessa båda ytterligheter. Att tillåta bränvinsbränningen att inom alla delar af riket fortgå intill årets slut skulle otvifvelaktig!, efter min öfvertygelse, medföra icke allenast de vådor, som Utsk. här har förespeglat, utan äfven, på sätt en föregule talare yttrat, upmuntra spekulationen att antingen anlägga nya brännerier eller utvidga de gamla. Det vore således ett premium, som man beviljade en hvar, som ville befatta sig med denna handtering, och på samma gång man vill inskränka bränvins-tillverkningen, skulle man lemna medel i händerna på dem, som för det kommande året vilja inrätta nya brännerier, att bestrida sådan kostnad.
Han ville tvinga mig, att skrifva en falsk revers (sönderrifver papperet). Jag satte mig till motstånd, och han lossade ett skott emot mig, som lyckligtvis icke träffade. (sorl af fasa bland gästerna.) ÖFVERSTEN (till betjenten). Lögnare! Måtte hvart ord af svek och falskhet en gång brinna som eldslågor på dina läppar! (Betjenterna föra honom bort. Grefvinnan möter dem i dörrn. Rudolf kastar en förtviflad blick på henne.) Store Gud! GREFVINNAN (nära att neddigna). ÖFVERSTEN (går att stödja henne). RUDOLF (med stolt hållning). Blif ej så förskräckt, min söta vän, jag är ju räddad. (sakta) Ingen skandal! Förråd dig ej! Du har ju qvar ännu den andra älskaren, om du också förlorat den ena. Har då himlen glömt, att vara rättvis! ÖFVERSTEN. GREFVINNAN (med halfqväfd röst). Mitt herrskap, låt icke störa er af denna lilla Rinaldo-episod, i qvällens nöjen. Ni stå så bleka och bestörta, och värst af alla min stackars förskrämda hustru. Endast den stolta drottning Elisabeth skiftar icke färg. GREFVINNAN (försöker att beherrska sig och le). Hon har ju ingenting att blekna för. 196 BEATA (i Elisabeths prunkande skrud, hållande spiran i handen, med försmädlig och triumferande blick på grefvinnan). Och ingenting att rodna för. (går uppåt fonden med de öfriga gästerna.) Ah! De känna då alla mitt brott! _______ GREFVINNAN (ensam nere på scenen, skyler med händerna sitt ansigte). Andra Tablån. Rosenbad, vid slutet af Drottninggatan, eller der trapporna leda ned till strömmen. Det är natt: stjernhimmeln glänser öfver Helgeandsholmen, samt Storoch Riddarholms-kyrkorna i fonden. Vattnet återspeglar stjernornas sken jemte ljusen från ett och annat fönster. Halfmånen synes till hälften undanskymd af ett mörkt regnmoln till höger. Man hör på afstånd sorlet af strömmen.
Rikets Ständers sednast; församlade Revisorer hafva uti deras afgifna berättelse öfver granskningen af räkenskaperna för båda revisionsåren, hvad Ulriksdals — 216 — slott beträffar, anmält, tabellen N:o 85, att ehuru, efter den vid 1849 års statsrevision framställda anmärkning, vore att förmoda, det icke vidare några öfverflyttningar från statsanslagen för detta lustslott till anslagssummorna för Haga Kongl, lustslott torde komma att äga rum, har dock under år 1850 en öfverflyttning skett till ett belopp af 5,940 Rdr 42 sk. 5 rst., hvilket blifvit i räkenskaperna bland utgifterna upptaget såsom lefverering till Haga slott, i stället att samma belopp bordt efter Revisorernes tanke utbalanseras såsom en fordran hos sistnämnde lustslott, och å hvilket förhållande Revisorerne ansett sig böra fästa Rikets Ständers uppmärksamhet, äfvensom att ett särskildt konto i räkenskaperna borde uppläggas, som redogör för liqvidationerna de båda slotten emellan. I anledning liäral, får Stäthållare-embetet i underdånighet anföra, att öfverflyttningen af ifrågavarande 5,940 Rdr 42 sk. 5 rst. och användandet deraf för Haga slott verkställts till följd af Eders Kongl. Maj:ts nådiga bref den 11 Maj 1850, och af orsak, att Ulriksdals slott, förutom ifrågavarande summa, till alla reparationer och arbeten, som det året ansågos der böra verkställas, icke allenast hade full tillgång, utan jemväl derutöfver 1,515 Rdr 2 sk. 10 rst.; då deremot för Haga slott samma år i anslagssumman fanns en brist af icke mindre än 9,722 Rdr 6 sk. 5 rst., oaktadt de dyrbara marmorkolonnerna, marmortrappan och glasen i dörrarne till ingången å såkallade gamla Kongl, pavillonen af Eders Kongl. Maj:t nådigst omkostnadsfritt dit blifvit lenmade.
Me11 det gamla böneformuliiret bar ä,nnn en sarskild egendomlighet, som h k bör bemarkas. Hustrun skall, heter det n&amp;inligeu, icke regera öfver sin m m, ~iitm vara stilla, ty dter fallet sade Gud till Eva, och i hennes person till alle kvinnor: din vilja skau vara din Inan undergifven, och haii skall vara clin herre ». Det lilla tillagget %efter fallet&gt;) &amp; r en dyrbar och valbehöflig erinran, som kastar nytt ljus öfver de motbjudande orden, öfver hvilka de flesta kvinnor låta blicken glida hiin med. en inre protest, utan att vidare gre~iska deras innebörd. ' Hustruns förnedring till en viljelös varelse, stalld under mannens lydno, tillhör saledes icke iiktenskapets ursprungliga vaseude, utan dades Eva som en straffdom .&gt;efter fallet. *) Vi kiinna ej afhAlla, oss a t t hiix ineddels Bfveii en del af den audr: i n1tern; ltiva bönen nf 1614 i all deds trolijtltnde innerlighet. 2 0 Gadli som iiim och qwiriun Iiaffner foghat til s-nian och Iiaffuer giffuit thein eii sAdniia melsignelse a t Iiwmkeri Aclams synd eller Noe flood kiiiide lienne förtaga, S&amp;&amp;see nu iiiilleliglm til thesse tliinn tienerinne, soni giffs i ninudseus wold och begisrar mara aff tich beskKrmat. Gin n5deiin a t haii iiiQ: " l iipfyllns inedli kerleck och fredli; och wam trogheii och kysk, ocli giffua sicli i ecliteskap efter Cliristi sinne: ocli a t hon iii55 j sitt liffiierrie epterföli.
”Med upphäfvande af 2 § i 17 kapitlet rättegångs-balken och förklaringen häröfver den 15 Oktober 1810 samt 2 § i. förordningen, angående vissa omständigheter i lagsökningsoch utmätningsmål, den 28 Juni 1798, stadgas, som följer: s ”Beropar sig handlande å sin handelsbok att dermed styrka fordran för borgade varor; linnes, den bok ordentligen förd och gitter ej vcderparten visa fel deri eller sådana omständigheter, som boken eller personen misstänkta göra, men nekar ändå till krafvel; då ege boken det vitsord, att hail, sorn sökes, skall vara skyldig med ed sig fria, der lian ej hellre vill öfverlåta åt handlanden eller den, sorn boken fört, att fordringens rigtighet edeligen sanna, eller ock rätten, i anseende till serskilda orsaker, finner skäl att edgången åt handlanden eller bokföraren uppdraga.” Expeditions-Utskottets Förslag till und. ”Handelsbok håfve ej det vitsord, hvarom i § 1 sagdt är, derest icke, inom utgången af nästa år efter det, hvarunder utborgningen skett, handlanden bevisligen tillställt gäldenär ordentlig räkning å de borgade varorna eller ock honom derföre hos rätten eller Konungens befallningshafvande sökt.” § 3, ”Är räkning köparen tillstäld, såsom i 2 § sägs, och har icke, inom sex månader derefter, köparen, antingen enligt skriftligt intyg af trovärdige män eller handlandens eget erkännande, tillsagt honom, att räkningen ej godkännes eller ock den hos rätten, hvarunder köparen sitt hemvist häfver, genom rättegång klandrat; vare då räkningen lika utmätningsgild, sorn förfallet skuldebref. Har räkningen blifvit genom köparens påskrift godkänd, vare lag samma,” § 4- ”Är emellan handlande och den, till hvilken han varor utborgat, motbok upprättad, och har köparen icke, inom sex månader, sedan han efter sista utborgningen motboken emottog, klandrat densamma på något af de sätt, hvarom i § 3 sagdt är; då gälle den bok emot honom såsom fullt bevis i allt, hvari han ej kan visa fel.
Detta kan icke deremot ske med mindre, än att alla som bo inom socknen deri deltaga, ty i annat fall skulle afgiften blifva för mycket tryckande. På denna grund voterar jag för Utsk:s betänk, i sin helhet, äfven med afseende på boställsinnehafvare. Här är sagdt att boställsinnehafvare äro tjenstemän. Derföre åtnjuta de sin lön; för denna lön betala de sin bevillning och böra derföre vara befriade ifrån någon vidare tunga, enär deras inkomst förut oftast är otillräcklig. Jag erkänner visserligen att lönerne äro alltför låga, synnerligast i de lägre befattningarne och skulle serdeles önska att de kunde höjas; men derom är egentligen icke nu fråga. Nu är fråga blott derom, huruvida boställsinnehafvarne böra deltaga i fjerdingsmännens aflönande och om nu den ena får gifva 24 sk. för sin egendom, så finner jag icke obilligt om den andra äfven får göra något ringa bidrag, enär han i sin mån behöfver fjerdingsmannens biträde lika med de öfriga. Här är äfven sagdt att det vore hardt för militären, som i sista rummet måste bidraga alt uprätthålla säkerheten, om _äfven han såsom boställsinnehafvare skulle gifva bidrag härtill. Afven han har fördel af att de ifrågavar. tjensterna väl skötas, emedan eljest kanske alltför snart hans eget biträde till ordningens bibehållande kunde blifva påkalladt. Här är äfven sagdt, att det skulle inbegripa ett våld, om R. St. pålade någon ny skatt eller börda på den jord, som hittills varit derifrån befriad. Jag förstår icke saken så. Jag tror att Sveriges R. St.; när de enstämmigt besluta en sak, måste ållydas af Sveriges rikes undersåtare, de må hafva hvad slag privilegier som helst; ty Sveriges R. St. representera dock genom sina olika afdelningar hela landet, och hvad de besluta måste väl blifva gällande, och får hvar och en lof att vara nöjd dermed. Hvad Konung och Ständer sålunda lagligen besluta bör icke kunna kallas våld, utan är verkligen en ny lag, som måste åtlydas.
Vi se af betänk, att här äro motionärer, som heta Selander, Schröder, Sundler, Palander, Fahlcrantz, Bjuhr, Stenberg etc; är det alla dessa motionärers yrkande, som K. M. skall taga i betraktande vid uppgörandet af normalstaten ? Frih. Tersmeden: Utsk. har ej ingått i någon pröfning af de serskilda motionerna, som äro väckta om utvidgning af en eller annan skola och nya anslag dertill; så att meningen med denna punkt är, att K. M. måtte i öfvervägande taga de deruti framställda önskningarne, d. v. s. att Utsk. föreslag ! att åt K. M. öfverlemna pröfningen af huruvida de förtjena afseend d. v. s. om någon skola verkligen behöfver en sådan förändring etc. Sådan är Ulsk:s mening med denna punkt. Frih. Palmstjerna: Jag kan ej neka, att jag anser denna punkt vara öfverflödig; enär jag förmodar att K. M. i alla händelser täger omständigheter och förhållanden i noggrant öfvervägande, innan K.. M. fattar Sitt beslut om skolornas organisation. Men om denna punkt skulle bifallas, så blir naturligtvis följden, att uti den underdåniga skrifvelsen alla dessa motionärer måste uppräknas och deras önskningar tillika, enär K. M. eljest vore i okunnighet om hvad som menades. Hr von Hartmansdorff: Jag hemställer till R. o. Ad., om ej den förra delen af punkten måtte bibehållas och godkännas, men den sednare delen uteslutas; sä att punktens lydelse blefve följande: ”1 män af blifvande ledigheter skola, efter vederböra hörande, de indragningar eller andra förändringar vidtagas, hvilka erfordras för läroverkens fullständiga ordnande”.
Göras åter mot förslaget anmärkningar, förvises de, sorn hvarje RiksSt. särskildt förklarar utgöra dess gemensamma tankar, lill Constit.Utsk., hvilket åligge att meningarna, i möjligaste måtto, lill ett helt utlåtande sammanjeninka, och, om oförenliga skiljaktigheten yppats, dem till behandling hos RiksSt. derjemte anmäla. Sammanstämma nu dessa i ett utlåtande, hvile det till nästk. Ständers pröfning. Finnas åter något Stånds tankar, i en eller flera delar, stridande mot de öf rigas, och fogar sig ej samma Stånd ejler dem, varde, för slutlig jemnkning, Constit.Utsk., genom val af RiksSt.s Plena, förstärkt till ett antal af tjugu personer frän hvarje Stånd, hvilka, med iakttagande af hvad 38 §. Riksd.Ordn. stadgar, bestämme R. St:s utlåtande, för att, dymedelst fullständigt beredt, hvila på sätt ofvan sagdt är. Ofver de sålunda, till afgörande vid nästa Riksdag hänskjutna, förslag skall då endast kunna med ja och nej beslutas; och öfverlemne RiksStånden de af dem samfäldt antagna förslagen, genom sina Talmän, till Konungen, med begäran att Han ville Sitt bifall dertill gifva. Konungen inhemte icke samtycker till deras åstundan. aldra period, sednare inom. i 8r §. Reg.F.: Tillstyrker Utsk. Konungens förslag, hvile detsamma, oförändradt, till nästa Riksdag, då R. St. skola sitt beslut derom fatta. rj 3 §. Riksd.Ordn.: Stadna RdksSt. i sina beslut med R. St:s rätt afgöra. Om behandlingen, i dessa fall, af grundlagsfrågor är genom 81 §. i Regeringsformen särskildt stadgadt. Underteckn. Ridd.Secret. anmälde, att de nu föredragna förslagen blifvit af Presteoch BondeSt:n afslagna, men bifallna af BorgareSt. Hr Dalman, Wilh. Fredr.:
För Sekreteraren, arfvode i månaden R'.dr 166: 32. » Tre Notarier, hvardera, dagtraktamente » 3: 24. » Två Kanslister, d:o d:o . » '2: 24. 4 Slals-Vtskottets Memorial, JYi 101. hvilken aflöning bör utgå för Sekreteraren frän och med den l:sta och för två Notarier från och med den 5:te December nästlidet år, samt för en Notarie från och med den 7:de och för Kanslisterne från och med den 12:te Januari innevarande år. (Beviilnings-Utskottets Memorial Jtä 1.) Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Stats, och Bevilln,.Utsk. TJtl. N:o g 7. 17 malmtransport på Lina och Enges! elfvarne erfordrade större kostnad, an som svarade emot de fördelar, hvilka deraf kunde vara att förvänta; hvarefter 1823 års Ständer, med yttrad lika öfvertygelse om de vigtiga fördelar bilde för orten och det allmänna, som Bergsbandteringens införande och utvidgning i Norrbottens Län skulle [medföra, samt att någon större framgång deraf utan Statens biträde icke vöre att hoppas, egentligen fästade sin uppmärksamhet uppå öppnandet af en communication med Gellivare berg, och funno i anledning deraf nödigt, att den söderut ifrån berget åt Luleå eif uppgifna communications-linien mera noggrannt borde undersökas, i afseende på ej mindre den tjenliga* ste platsen för en masugns^ anläggning, sättet för malmtransporten jemte rigtningarne af väganläggningarne, än äfven på utsyning af invid transportlinien varande Lägenheter till Nybyggen, och undersökning till erhållande af en närmare kännedom af de skogar, sora ännu voro oafvittrade och odisponerade, och hvilka i följd deraf kunde anslås till Jemhandteringens bedrifvande.
Fröken Vilhelmina af Tibell afled den 28 augusti på R ö n n i n g e, det h e m, där hon först skådat dagens ljus o c h där h o n sedan tillbragt hela sin åttioåriga lefnad. D å hennes moder strax efter sin ankomst till Sverige skulle presenteras för svenska drottningen, införskrefs ett dyrbart hvitt sidentyg från Frankrike, hvari den sköna, unga frun skulle visa sig vid hofvet, men samtidigt inträffade någon kungssorg, som gjorde att presentationen måste försiggå i krusflor. D e n hvita sidenklädningen blef aldrig sydd, utan tyget låg kvar i fröken Vilhelminas gömmor vid hennes d ö d o c h begagnades nu till hennes sista högtidsdräkt. Välsignelse öfver den ädla kvinnans minne! Hvad vore det oärdt ...? PURPUR MED OCH OCH SIDEN YPPIGHET LJUS I KRISTALLER MED STRÅLANDE HVAD VORE DET VÄRDT, EJ STÄDSE ~ÖM DIG VÄRLDEN OCH RÄKNADE OM LYCKAN OM ÄRAD SÄG, OM " OCH DEN VÄNNERNA HVAD SOM JIVAD %N ENDA TÄNDE FOR OCH DIG UTI VÄNSKAP VORO TROHET HLICK? ALLT VIS, VORE: HVAD LIFALLET NAMN HBLLE VÄRDT, KÄRT? TUSENDE HRÖST FLAMMA, TILL LEFNADENS HÖST DESAMMA: OM DEN ENDA EJ MED SÄLLHETENS VORE DITT JORDELIF, I SITT BIFALL, SITT PRIS SIN VORE DET VÄRDT, SOM DU GICK DU DITT KRÖNTE DIN PANNA VÅG, DÄR HULDT PÅ VORE SMICKRET, KORT SOM TIDSFLODEN HÄR O, HVAD VORE DET VÄL SJÄL AF DIN SJÄL? S å d d och skörd.
Redan före 1828 års Riksdag hade Tripps arfvingar hos Regeringen anmält sig vara benägna att afstå hemmanen till Kronan emot den lösen och de vilkor, som i köpebrefvet vöre bestämda; men Rikets Ständer hafva vid nämnde Riksdag, i anledning af Kongl. Majits derom gjorda nådiga Proposition, förklarat sig hafva funnit statens tillgångar icke medgifva en så betydlig uppoffring, sorn med hemmanens återinlösen till Kronan vöre förenad; hvarföre och då några särskilda skäl icke förekomine att nu verkställa denna inlösen, Rikets Ständer funnit frågan derom tills vidare böra hvila; och sedan Tripps arfvingar derefter till Kongl. Majit inkommit med en skrift, uti hvilken de på anförde skäl förment något hinder för sig icke möta att om sina frälsegods och räntor så föranstalta och afhandla, sorn med Sveriges lag och för - — 48 — fattningar vore öfverensstämmande, samt alltså trott sig böra i underdånighet anmäla, hurusom slägten, hvilken icke kunde låta bero vid det undvikande besked, Rikets Ständer gifvit, eller längre sé aflägsnadt ett önskadt slut på dess lika långvariga som ofördelaktiga öde att, såsom hittills, innehafva och begagna egendomarna, beslutit att sina frälseräntor och sin frälsejord i Hallands län till åboarna a samma frälsegods eller andra inländska svenska medborgare försälja; i anledning af hvilken underdåniga anmälan Kongl. Maj:t genom nådig Skrifvelse den 27 April 1833 förklarat Sig hafva funnit något utlåtande icke erfordras; så liar den af Arfvingarna härmed yttrade föresats att hemmanen och räntorna försälja lill betydlig del gått i fullbordan, hvarigenom de flesta hemmanen och frälseräntorne nu mera befinna sig i förra åboars och skattemäns händer. Jag har öfver de af Tripps arfvingar ännu icke föryttrade hemman och räntor erhållit en förteckning, som visar, att intill den 12 sistlidne Septeinher de sålunda ännu i, arfvingarnes ägo varande hemmanen ej voro flera än 27|| mantal.