Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvar Lagstiftare känner, eller åtminstone borde kånna, att en för dryg beskattning uttorkar kållorne till en Nations välmåga, och bereder aftagande tillgångar för utskyldernes utgörande i en framtid; men huruvida vår Nation för närvarande år i den belägenhet, att den ej kan ut«i göra mer ån de oumbärliga anslagen, år omöj - ligt att bestämma, förr ån vi fått se hurudane gruhderne för Bevillningens fördelning samt för Finance-regleringen skola blifva. Kommer Bevillningen att hädanefter som hittills i synnerhet utgöras af den synbara förmögenheten och ge - Ben 5 Julii /. m, 196 norn capitotions-afgift, och blir Finance-regleringen en fortsättning af det vid sistledne Riksdag vidtagne System, som minskar de nödiga penninge-tillgångar för idoghet, handel, jordbruk och näringar, samt i följe deraf äfven minskar Nationala välmågan, och kommer en betydlig del af de beviljade publique lånebiträden hädanefter, liksom sedan sistledne Riksdag, att af ett småagtigt penninge-interrese skrinläggas eller användas till ökande af luxe och consumtion, i stället för att utsläppas till förökande af pro ductionen, så hafva vi all anledning att i beviljaude af anslag vara så sparsamme, som möjligt år. Men så långe detta allt ej år afgjordt, så tillstår jag, att jag och säkert många med mig åro uti förlägenhet, huru långt man kan sträcka sitt bifall till de yrkade anslagen. Be~ villnings-grunderne och Finance-regleringen borde derföre hafva föregått anslagens afgörande. I ett land, hvars RörelseCapital blott utgöres af en vid Riksdagarne godtyckligt bestämd summa i pappersmynt, står Nationens förmåga att utgöra penninge-utskylder i ett omedelbart sammanhang med rörelsecapitalets belopp. Detta inser man icke, eller vill ej tillstå det; man vill hafva flere förmåner på en gang, som ej låta förena sig; man önskar ökade bidrag i penningar, nya löner och anslag, men tillika en minskad sedelstock, för att göra de beviljade penninge-bidrag dess mer gällande.
Exempel kunna upplysa, men icke bevisa, och för att exempel skola kunna vara upplysande, bora de åtminstone, hvad ställning och förhållanden rörer, hafva något homogent med den tids förhållanden och ställningar, till hvilken de appliceras. Emellan Sjöförsvaret 1751, och det som existerar 1828, finnes nästan intet mera gemensamt, fin att på begge tiderna, sker det på kroppar, flytande på vattnet, samt dessa kroppars bemannande med ett större eller mindre antal menniskor; alla öfriga förhållanden och detailler äro så förändrade, att de hafva alldeles intet gemensamt; detta är äfven förhållandet emellan 1808 och nutidens, fast icke i så hög grad. Jag förbigår således de förflutna tidernas SjöHistoria, såsom alldeles icke applicabel på denna tiden, och skall från densamma icke eller hämta något bevis för möjligheten, att i Sverige åstadkomma ett tillräckligt Sjöförsvar, äfvensom, att jag skall, så litet som möjligt, jemföra Sveriges behof af detsamma med andra länders, 3 H. Ii Den 8 December e. m. Vöre tillingarne att bemanna en Örlogsflotta i Sverige inga andra än de Herr Friherren uppgifver; så medgifver jag visst att det skulle blifva högst vanskligt att åstadkomma, men lyckligtvis äga vi i Sverige ett antal af 6000 befarne CoopvaerdiSjömän, hvilka böra för de rättigheter, de under fredens lugn njuta, också ikläda sig skyldigheten att under kriget försvara Fäderneslandet : denna omständighet tyckes Herr Friherren alldeles hafva förbisett; antager man nu, att endast hälften af denna numeraire, skulle vid infallande krig vara tillgänglig, samt ett lika antal minst alt påräkna från Norrige, så uppkommer af dessa summor en total af 6000 befarne Sjömän; läggas nu härtill de 7000, dels befarne, dels obefarne, hvilka enligt Friherrens egen uppgift, nu i tjenst varande, finnas alt tillgå, så uppkommer deraf åter en total af i3,ooo, med en större proportion, af befarne, än hittills varit brukligt på andra Europiska flottor.
E. inhemtgt, att åtskilliga al LTtsk:s ledamöter uti afgifna reservationer bestridl den mening, hvari majoriteten inom Utsk. slädnät, att nemi. de inkomsttitlar, som förekomma under namn af ordinarie, icke kunna borttagas eller rubbas utan K. M:s medgifvande, och då jag förmodat, att reservanternas åsigt äfven bär, af någon eller några ledamöter, skulle komma att yrkas, har jag, för att kunna yttra mig så mycket mera sammandraget och kort, på papperet uppfattat min tanka i ämnet; och del är denna, som jag nu, i motsats af den siste tal.gjeus framställning, vördsamt anhåller att för 11. o. Ad. få utveckla. Frih. von Schulzenheim uppläste derefter följande: Frågan, huruvida statsverkets s.k. ordinarie inkomster kunna utan Konungens sanction af R. St. borttagas eller förändras, är af vigt både i constitutionelt och statistiskt hänseende. Den var vid sista riksdag ett föremål för lifljga debatter inom mera än ett af RiksSt., och den torde onekligen förtjena alt äfven nu något närmare skärskådas. Jag delar fullkomligen den mening, som i detta ämne vid flera förekommande tillfällen, uti betänk. Nio 54 med tillhörande annexer, blifvit uttryckt af StatsUtsk:s majoritet, och skall nu söka utveckla grunderna för denna min öfvertygelse. Såsom stöd för den motsatta meningen har man städse P c ii 2$ A p r i 1 i'. m. åberopat 5j J. Reg.F., sorn innehåller: ”Svenska folkets ”urgamla ratt att sig beskatta utöfvas af R. St. allena, ”vid allmän riksdag,” och ehuru det icke utan skäl skulle kunna påstås och försvaras, att ordet beskatta endast har afseende på nya skatters påiaggande, men icke på gamla redan existerande skatters borttagande eller förändrande, skulle jag dock vilja medgifva, att om 5y §. vore den enda, som i detta fall loges till ledning för omdömet, de ordinarie inkomsterna veiki, då kanhända skulle kunna af Ständerna afskaffa? utan Konungens medverkan.
Deremot i de Länder, der odling framskridit, och i följd med den ej endast mångfalden af brott , utan äfven Svårigheten genom dejas invicklade förhållanden att skilja det sanna och det sannolika, der har så väl helgden af dea oskyldiges rätt att bli frikänd, som af den förnärmades och samhällets anspråk att se den rätta brottslingen straffad, framkallat nödvändigheten att ej öfverlemna åt den moraliska öfvertygelgens god J tycke dessa dyrbara fordringar, utan att göra dem beroende af den fullkomligaste visshet, åstadkommen genom permanenta Domare af jpröfvad sakkännedom och skicklighet, af ansvar för sina handlingar, oberoende af parterne, och skyldige att på laga skäl motivera sina domar, hvilka ändå fällda inom de lägre instancerne kunnau nderkastas granskning af högre med ännu mera urkiljning besatte Domstolar. I England, der man i allt nästan endast äf tryckande nödvändighet tillåtit sig afvikelser från af Förfädren öfverlemnade stadgar och former, der har man ärtnu bibehållit AngloSaxerries sätt att afgöra brottmål. Men det motstridiga häri med tidehvarfvets verkliga kraf, har såsom jag förut nämnt, blifvit modifieradt genom tillkomne omständigheter, hvilka borttagit en del af dess skadliga följder, filand dessa omständigheter igenkänna vi dets Brittiska folkets allmänna deltagande i allt na» 23§ Den 21 Maji f ml tionelt, som fäster en noggrann och upplyst uppmärksamhet vid hvarje offentlig handling* och sålunda underkastar den det starkaste moraliska band, på samma gång, som det gifver Samhällsförhållanderne det starkaste moraliska stöd. Äfvenså finna vi en af dessa modifierande omständigheter vara det tillfälle, denna allmänna uppmärksamhet äger, att följa hvarje Domstols handlingar, då äfven de lägre af dessa alltid sammanträda i folkrika Städer* just vid tidepunbteri af ea stor bildad publiks sammanvaro, hvilken sålunda sedan den lika med Juryn följt Domarens undersökning af förevarande mål, kan lika med Juryn stadga sin moraliska öfvertygelseoch på detta sätt bildar en slags kontroll öfver dennas godtycke liga rätt till beslut.
St:r bestämdare kunnat uttala sin åsigt om och sitt ogillande af revisorernes verksamhet. Hade R. St:r, som äro revisorernes principaler, kommit i tillfälle att på sådant Den 14 Januari e. m. 169 sätt uttala sin åsigt, så hade detta måst lända kommande revisorerne till efterrättelse. När jag sist hade ordet, androg jag några fakta för att visa de skäl, som kunnat bestämma Stats-Utsk:t att göra anmärkning öfver revisorernes förläranden. Frih. Stjernstedt har sedermera uppträdt för att försvara revisorernes åtgöranden, men derunder framkommit med satser, som förefalla besynnerliga. Han har sagt att Svea artilleri-reg:te icke skulle balva andra målsmän än revisorerna. Som mig synes, borde allt, sorn rör militärorganisationen, öfverlennes åt K. M:s egen pröfning. Man kan väl också antaga, att K. M. med afseende å militären sjelf gör de framställningar, han aktar nödigt, och att sålunda revisorerna icke behöfde härmed befatta sig. Snarare tyckes det sålunda åligga vederb:de embetsmyndigheter att häri inkomma med förslag till förändringar, än revisorerna. Jag anhåller att punkten med bifall måtte lägges till handlingarne. Hr Cederschiöld, Roh. Teof.: Om Stats-Utsk:t med den gjorda framställningen åsyftat att R. St:r skulle uttrycka sitt ogillande af revisorernes förfarande, så hade Utsk:t bort anföra något bevis för den gjorda beskyllningen. Utsk:t har anmärkt mot revisorerne det förhållande, att dessa understundom väl mycket ingått i detalj; men något enda bevis för uppgiftens riglighet har icke blifvit anfördt. Väl har en härv:de ledamot af Utsktt framhållit några exempel, men jag kan icke finna att de bevisa hvari han förmenat. Han har anfört, hurusom revisorerne anmärkt att vid några af gardes-regernentena icke utlemnas hvarken tillräckligt antal patroner eller nog många målskjutningsgevär. Enligt min tanka har det varit revisorernes rättighet, för att icke säga skyldighet, att anmärka detta förhållande, så vida tillräckligt anslag för anskaffande af erforderligt antal gevär varit ntanordnadt.
Gillande af Lag-Utskottets utlåtande om Stängsel-skyldigheten. Bifall titt Barnn-Utskottets Memorial , rörande Konungens Nådiga Proposition om Jernwerksrörelsens understöd. Äierremisi af Statssamt Allmänna Beswärsoch Oeconomi^-Utskottens gemensamma betänkande om Magasins inrättningen. Bifall till Stats-Utskottets Memorial, rörande tiden frän hwilken Landt-Räntmästare äga att njuta det förhöjda Remistlaget. Beslut att lata de anmärkningar förfalla som blifwit gjorda wid OecMomin-Utskottets betänkande, rörande Gesällers hänförande under Tjenstehjons-Stadgan, bade i följd af derrvid gjord förklaring och i följd af irenne Stånds redan fattade besiut. Af den iZ October: Bifall till Constitutions-Utskottets Memorial om tryckandet af dest förslag till förande ngar uti Grundlagarne,samt anmodan till Statsutskottet att uppgifwa sättet till werkställigheten däraf. Bifall till Stats-Utskottets Memorial, rörande Konungens Nådiga Proposition om nägra wid Stats-Regleringen förekommande om * * stän - 484 Den iZ October. ständighcter, sedan Ständet fatt förklaring öfwer sina gjorda anmärkningar. Gillande af Oeconomi^-Utskottets betänkande om skyldigheten för alla att deltaga i wärdén af fattiga m. m. i sammanhang med samma Utstötts förklaring öfwer bemälte betänkande. Gillande af Bewillnings-Utskottets Memorial, rörande Ak voern-Fiscalen an märkningar wid Bewillnings-Förordningen med de i samma Utstötts Memorial af den 11 dennes meddelte förklaringar och tillstyrkte ändringar. Gillande af Bewivnings-Utstottets förklaring öfwer desi betänkande om afgift för Caracterer, uti hwilken förklaring Utskottet säger sig ej kunna frängä sitt fattade beslut. Upplästes Prötocolls-Utdrag frän det HeLerwärda Bonde-Ständet af den 8 October, innefattande:
Herr Grefwe k^ric stuutk är 1806 undfätt emot Reverser, intccknade uti Frälse, Säterierne Marswinsholm, Charlottenlund och Hunne, sta, jämte underliggande Gods och tillhörighckcr samt dessutom 78 Aclier uti Stenkols - Grufworne tvid Hö, ganäs i Skäne, hwarje Actie beräknad till 1762^ R:dr Banco. Hwad först angär Försträcknlngarne till Herr Presidenten m. m. Friherre ^sxerkeim, sä och enär desse Län, efter hwad Stats - Utskottet har sig bekant, äro gjorda för Publique räkning, torde wid dem icke behbfwas nägon annan ätgärd, än att Riksgälds-Con, toirets för desse fdrsträckningar hypoticerade Obligatio, ner dödas och annulleras, emot det Herr Friherre»- och Presidentens ntgifne Reverser till honom ätcrställas. Beträffande därnäst Länet till Götheborgs Stab, sä har detta Län tillkommit pä sädant sätt, att sedan hos Kongl. Majit Götheborgs Magistrat och Stadens Äldste gjort underdänig ansökning, att ibland andre fbrmäncr, äfwen understödjas med ett Penningelän af En Million Riksdaler, till äteruppbyggande af den del af Staden, som genom de sedan är 1792 inträffade olyckliga Cldswädor blifwit förstörd, Kongl. Majit lä, tit tillställa Herrar Fnllmägtige ett
Då såg man azurns hvalf af stjernors eldar blandadt, Af månans silfver strödt, af dagens purpur randadt, Sapphirens återsken på böljans rullning sträckt, Och blommornas emalj och fältens gröna drägt. Årstiderna, som dig i skilda skrudar följde, Ur öppna frukthorns djup med sina gåfvor höljde En jord, som tog dem mot i styrkan af sin vår, Och kallade till lif uti din värmas spår Den verld af varelser, som förr, af tysthet skylda, Förtrycktes overksamt, i mörkrets afgrund kylda; Men väcktes på engång, när i dess dystra graf Din blick åt ämnet bild, åt bilden känsla gaf. Nu rymden var bebodd. En skapande förmåga Vid ämnet fäste, sist, odödlighetens låga. Naturens på engång och Himlarnas behag, Gudomlighetens bild och Verldens sammandrag, Med själ och sinnlighet förenande dem båda, Blef ändtlig Menskan född, att njuta och att skåda. Sin lycklige Monark med vällust jorden bar; Och sällhet och begär förentes med hans dar, Att vid dess rikes gräns ett väsens intåg fira, Som på Naturens thron emottog Snillets spira. Till detta stycke, säger Tegnér, har svårligen den Svenska Vitterheten ett motstycke. Jag vågar tillägga: det täflar med de yppersta af sitt slag i hvarje annan. – Men visserligen sker, att dylika skönheter lemna emellan sig rymder, ofta långa nog, dem läsaren, icke alltid med lika underhållet deltagande, stundom kanske med någon trötthet, genomvandrar under spaning efter nya oaser. Sådant har detta verk äfven gemensamt med de berömdaste i sin slägt. Den egenskapen tycks höra lika mycket till sjelfva diktartens natur, som att episoderna vanligtvis behaga och fängsla oss mycket mer, än det, som vill anses för hufvudämnet eller hufvudsaken. Till denna räknade Författaren, sannolikt, också de förutnämnda, ”för hela menniskoslägtet enahanda, philosophiska betraktelserna”.
D intagne stadganden, ”angående Bankens pä upplåning grundade discontering för handeln och den större rörelsen-, och sedan Utskottet dermed jern fört deafRikels Ständer under innevarande Riksdag, i afseende på denna låne-rörelse, fattade beslut, får Utskottet häl medelst till Rikets Ständers pröfning och stadfästelse öfverlemna följande för - Bitncu-Utjkonen slag till reglementai iska stadgande»!, motsvarande §§. 3o — 44* 1 4 Art. E> Afdeln. af nu gällande Reglemente. Bankens låne-rörelse genom Handels och NäringsDiskonten. t:o Till fond för denna discontering eger Banken alt upptaga lån emot Obligationer af a högst 3 procents ränta, under ömsesidigt för-* behåll af 3, högst 6 månaders uppsägning och med vilkor, alt räntans beräknande för uppsagdt lån genast vid för fallodagen upphörer; Banco-Fulljnägtige dessutom öppet lemnadt, att för denna discontering jemväl använda Bankens egne tillgångar, om och när lillhälle dertill möjligen sig erbjuder, under iakttagande af de i §§. intagne föreskrifter samt med vilkor, att aldrig högre sammantaget belopp må i denna låneväg ulgjfvas, än hvad utlaningssumman högst får utgöra. 2:0 Upplånings.summans hela belopp får utgöra högst 3 millioner R:dr Banco, men icke mera uppfanas, än som i föreskrifven låiieväg kan åter utgå. 3:o Upplåningen skei' vid Banken i Slockholm, äfvensom vid LåneConto'en i Götheborg och Malmö, samt endast i fulla 125, 2Ö0 och 5oo Riksdalertal, 4:0
Chefen för Ingeniör-Korpsen har, i fråga om anskaffningen af berörde fältbrygge afdelningar, uti afgifvet underdånigt memorial, erinrat hurusom det för dessa medels användande uppgjorda förslag afsåg en exercis-afdelnings fullständiga utrustning genast, samt för öfrigt att anskaffa materialier och deraf efter hand tillverka sådana delar, som erfordrade längre anskaffningstid; men alt, då samtidigt inträffade politiska förhållanden gjorde det nödvändigt att förse haren, som icke egde någon slags faltbrygge—tross, med så mycket deraf, som tid och tillgångar rnedgåfvo, den uppgjorda anskaffnings-planen måste frångås och i stället fullständig utrustning af de afdelningars materiel, som kunde tillverkas, genast besörjas till de pris, som skyndsarnheten och andra ofördelaktiga omständigheter mycket stegrade. Som emellertid ännu mycket återstår, innan Arméen får sitt behof af fältbrygge-utredning uppfyldt, har Chefen för Ingeniör-Korpsen ansett, att tillverkningen deraf borde fortgå, men isynnerhet dertill erforderliga materialier i tid anskaffas och uppläggas, på det att icke allenast trävirket, som bör vara särdeles godt, må ined omsorg kunna väljas, utan äfven utan obehörig kostnad erhållas, hvarigenom tillfälle blir att efter hand med eget folk, så vidt sig göra låter, bedrifva tillverkningen, hvilket bidrager både till minskad anskaffnings-kostnad och till Ingeniör-truppens öfning och utbildning. Chefen för Ingeniör-Korpsen har derföre i underdånighet hemställ! att, till bildande af nödigt material-förråd för Arméens fältbrygpe—till verkning samt till dennas fortsättning, så att under anslagstiden derjemte minst en brygg—afdelning blir fullt färdig, med undantag af selar och tågvirke, som ej bör finnas i förråd utöfver den utredning sorn under fred blir begagnad, årligen måtte anslås 40,000 Rdr Bko eller 45,000 Rdr Rint.
Puke om att jag blott begagnade mig af den premiss sorn Gr. Bosén upställt. Han sade att Flottans OfficerareCorps’ likasom Flottans KonstruktionsCorps’ Officerare hade för liten öfning, och då påstod jag att om så är förhållandet, hvilket jag dock äfven hört af sakkunniga personer upgifvas, är det omöjligt att Flottans KonstruktionsCorps, lika litet som Flottans egna Officerare, kunna upfylla sina skyldigheter så som de borde och säkerligen skulle göra, om dem hade blifvit lemnadt tillfälle att förvärfva den praktiska skicklighet som särdeles inom deras yrken endast genom långvarig, ständigt fortsatt öfning kan bibringas och bibehållas. Att de icke skulle vilja anstränga sig att så vidt de förmådde upfylla sina skyldigheter* det har jag icke kunnat sätta i fråga. Men att förmågan kan svara mot viljan då man icke får den öfning som för vapnet erfordras, det tror jag vara alldeles omöjligt. Det vore alldeles samma förhållande som att tro, att om man aldrig ger en Kavallerist tillfälle att rida och sedan sätter honom upp på en häst, och tillsäger honom att rida fram mot fienden han då skulle kunna till nöjes utföra hvad honom åligger. Detta har varit min upfattning af saken utan att derföre tro det icke Flottans Officerare liksom hvarje annan Officer inom svenska krigsmakten skall efter sin yttersta förmåga upfylla sina skyldigheter i behofvets stund. Hr Blomstedt: Efter min upfattning af denna discussion, anser jag att den sträckt sig utom ämnet. Utsk. har icke åsyftat att bestämma hurudan denna organisation bör blifva, utan blott hemställt att till K. M:s disposition skulle ställas 9,000 Bdr att användas till löneförbättring för Corpsens personal. Utsk. säger nemi. »att då Utsk. har anledning förmoda att den Corpsen åliggande tjenstgöring skulle kunna besörjas af ett färre antal Officerare än Staten nu uptager, finner sig Utsk. böra tillstyrka, att K. St:r i underd. skrifvelse anhålla, det K.
Kammar-kollegium och Stats-kontoret hade, uti häröfver afgifvet underdånigt utlåtande af den 24 sistlidne September, anfört, att, som ofvannämnda två boställshemman, såsom belägna utom fögderiet, egentligen vore löningshemman men icke boställen, hvilka kunde i denna egenskap få af Kronofogden bebos, Kollegierna ansåge Wallerström vara för åren 1858—1861 samt intill den 1 sistBih. till R. St. Prot. 1862 & 1863. 1 Sami. 1 Afd. 2 Hand. 12 Haft. 6 42 Kongl, Majda Nåd, Proposition K:o 76, litine Augusti, då kronofogde-aflöningen för honom upphörde, eller för en tid af 4 år och 7 månader, berättigad till hushyresersättning, vid bestämmande hvaraf dock förekomme, att hemmanen vore för Wallerströms tjenstetid, enligt kontrakt den 6 Februari 1851, utarrenderade mot kontant afgift af ... R:dr 650: — och 2 Ltt. lin, värde, efter 1861 års markegång, å 5: 25 för JM t . „ 10: 50 tillsammans R:dr 660: 50 men i staten beräknade till endast 595: •— eller R:dr 65: 50 mindre än de inbringat; hvadan om från bestämda hyresersättningen „ 300: — atdroges berörda 65: 50 återstoden R:dr 234: 50 vore det belopp, som, för år räknadt, borde Wallerström tillgodokomma, eller för 4 år 7 månader 1,074 R:dr 79 öre. Kollegierna ansågo ock på enahanda grund Wallerströms efterträdare i tjensten böra för tiden ifrån den 1 sistlidne Augusti intilldess tillfälle yppade sig att utbyta hemmanen mot annan egendom, tjenlig till boställe, undfå hyresersättning årligen med 300
Vid föredragning hos Riksstånden af Utskottets berörde utlåtande N:o 37, omfattande fem serskilda punkter, hafva, enligt Utskottet tillhandakomna protokolls-utdrag af den ‘11 sistlidne Maj, samtlige Riksstånden bifallit Utskottets hemställan i /örsta punkten, samt Höglofliga Ridderskapet och Adeln, Högvördiga Presteståndet och Hedervärda Bondeståndet gillat hvad Utskottet i andra och tredje punkterne tillstyrkt; i följd hvaraf, och då tre stånds sammanstämmande mening utgör Rikets Ständers beslut, Vällofliga Borgareståndets återremiss af sistomförmäida 2:ne punkter icke lärer till någon åtgärd, från Utskottets sida, föranleda. Utskottets förslag i fjerde punkten, att 1 mom. af Banko-reglementets 115 g må erhålla följande lydelse: ”För bibehållande och förstärkning af bankens metalliska kassa bemyndigas Fullmäktige att af välkända och solida trassenter eller endossenter. efter en kurs af 128 sk. eller derunder, å Stockholms och Götheborgs börser låta uppköpa vexlar, dragna på 90 dagar eller kortare tid, å Hamburg eller Altona, i Hamburg betalbara”, är afslagel af Ridderskapet och Adeln, som ansett sladgandet i ofvannämnde § och mom. af nu gällande Banko-reglemente böra bibehållas oförändradt, men deremot bifallet af Presteoch Bondestånden samt återremitteradt af Borgareståndet, hufvudsakligen på grund af några ledamöters yrkande, att, i enlighet med den af Herr Indebetou, uti dess reservation, yttrade mening, Fullmäktige måtte få sig ålagdt att, då kursen nedgår till 127 sk., för detta pris inköpa vexlar, så ofta de af välkända och solida trassenter eller endossenter erbjudas. Bi/t. till B. St. Då tvänne Riksstånd bifallit Utskottets förslag i denna punkt, samt Ridderskapet och Adeln antagit nu gällande Banko-reglementes föreskrift, hvarigenom alltså trenne