Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 87, ang:de fortsatt utförande af jernvägs-arbeten för statens räkning och anvisande af dertill erforderliga medel; N:o 88, ang:de gjorda framställningar om statsbidrag för enskilda jerrivägsanläggningars företagande; N:o 89, i fråga om anskaffande af medel till jernvägs byggnader; hvarefter anmälte sig och yttrade Hr Fåll rajus. Olof Immanuel: Enligt den öfverens kommelse, som, på grund af 47:de §;n K, O., i Talmans-kon - Den 2 Maj e. m. 39 ferensen egt rum, i ändamål att bereda samtidig handläggning inom de särskilda Riks-Stånden af Stats-Utsk:ts nu andra gången bordlagda Utlåtm N:is 87, 88 och 89, får jag vördsamt hemställa, att dessa Utlåtm måtte till behandling företagas nästkommande Lördag d. 9 dennes och då sättes främst på föredragningslistan, i ordning efter förut angifna nummerföljd. Detta förslag blef, uppå framställd propos., af R. o. Åd. bifallet. Föredrogs och lades till handlingarne Sammansatta Bevilln.- Lagsamt Allm. Resv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 29 sistl. April bordlagde ,Mem. N:o 1, med anmälan om en sekreterares antagande. Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, samma Utsk:s den 29 sistl. April bordlagde Betänk. N:o 2, ang:de vilkoren för bränvins tillverkning. Förodrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 29 sistl. April bordlagde Betänk. N:o 115, i ani. af väckta motioner om ändringar i K. Förordnm om komunalstyrelse i stad d. 21 Mars 1862 samt i 28:de kap. 5:te §:n Byggninga-Baiken. Föredrogs ånyo Riddarh.-Utsk:ts den 25 och 29 sistl. April bordlagde Utlåt.
Dito till dito i sänkning af AnebyFlisbyoch Wässelda sjöar samt upprensning af åtskilliga dermed sammanhängande mindre vattendrag inom Bredesta, Lomaryds, Bälaryds, Flisby och Solberga socknar i Norra och Södra Wedbo Härader af samma Län, emot dito dito. (Länet utbetaldt 1846) Dito till strandugarne vid sjön Widöslern i Sunnerbo och Össbo Härader af Kronobergs och Jönköpings Län, för sänkning af samma sjö, emot år 1849 vidtagande årlig betalningsskyldighet af 5 proc. utaf ursprungliga lånesumman, dervid 3 procents ränta beräknas för kapital-återstoden. (Lånet utbetaldt 1844) Dito till jordägarne omkring sjön Flen i Virestads och Vestra Thorsås socknar af Albo Härad och Kronobergs Län, för nämnde sjös aftappning, emot dito dito. (Lånet utbetaldt 184.4) Lii. A. (IV:o 3) till 1847 års Revisionsberättelse angående Ribs gälds-flerhet. Transport Lån till deltagarne i utdikning af Lilla sjö samt åtskilliga i närheten deraf belägna kärr och mosstrakter inom Stenbrohults och Wiresta socknar af samma Härad och Län, emot årlig inbetalning, efter 1850 års slut, af 8 procent utaf ursprungliga lånesumman, dervid 2 procents ränta beräknas å kapitalåterstoden. (Länet utbetaldt 1845) Dito tilLdeltagarne i utdikning af kärrmark å hemmanen Hyttinge och Buhults ägor inom samma socknar, emot dito dito efter 1851 års dito. (Lånet utbetaldt 1846) Dito till Gästgifvaren Anders Gabrielsson, för ett utdikningsarbete vid hemmanet Elmhult i Stenbrohults socken af sistnämnde Härad, emot dito dito. (Lånet utbetaldt 1846) . Bito till Hemmansägaren Anders Germundsson, för ett dylikt arbete vid hemmanet Rephult i samma socken, emot dito dito.
Betänkande, i anledning af väckt motion om ändring af 16 Suti i836 urs Militice-Boställs-ordning. Från Höglofl. Ridderskapet och Adeln har till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets handläggning blifvit remitterad en utaf Herr af Donner väckt motion, hvari han framställt anmärkningar emot 16 §• af i836 års Militiae-Boställs-ordning, som stadgar, att vid Chefseller Regements-Olli - cers-boslälle må Regementets manskap, i tour öfver hela Regementet, samt vid Compagnie-Chefs-boställe, i tour öfver hela Compagniet, få till handtlangning vid omoch nybyggnad af caracteVshus begagnas, efter den fördelning, Regements-chefen, till beredande af likhet i denna skyldighets utgörande, låter uppgöra och gilla; kommandes det till sådan handtlangning Allm. Besv. och Ekon. Etsk. Betänkande, N:o 3t. 7 vid Chefseller Regements-Ofticers-boställe commenderade manskapet, då bostället är beläget utom de beordrade Compagniernas stånd, att undfå samma aflöning af Boställs-cassan för marscliedagarne från Compagniets samlingsplats och dit tillbaka, som under arbetet bestås, ”hvarjemte, enligt Kongl. Brefvet den 5 November 1811 och Kongl. Krigs-Collegii derpå grundade Circulaire af den a3 i samma månad blifvit förordnadt, att betalningen för berörde handtlangning bör med 6 sk. b:co om dagen för hvarje man utgå.
Ingen lär längre kalla zwinglianerna »ett djefvulens följe», hur ofta Luther än upprepade det och hur hårdt han än i Marburg slog i bordet, på hvilket han skrifvit med krita: »detta är min lekamen». Deremot kan ju ej förnekas, att var nattvarden ursprungligen en måltid som intogs af hela församlingen gemensamt, så har lutheranerna i sjelfva sättet för nattvardens firande mera närmat sig de första kristna än zwinglianerna. Det gemensamma i nattvarden återfins i lutheranernas gemensamma knäfall vid altarringen, men har hos zwinglianerna gått förloradt. Just då jag med en blick upp mot kyrkans lökformiga torntak öfvertygat mig om, att tiden aldrig står stilla och att tornuret redan visade tio, började kyrkoklockorna ljuda. Men att höra kyrkoklockorna i en bondby bland Alperna är som att höra kungsringning i en hufvudstad hos oss. I alla fjellväggar ringer ekot. Den här gången ljödo klockorna helt melankoliskt, ty de ringde till begrafning. Nere i byn närmade sig redan liktåget. Först gick dödgräfvaren, lång och mager med gråsvart skäggbotten, rundskuren slängkappa samt mycket hög och ruggig hatt. Han var en ypperlig personifikation af döden. Med släpande steg och krokiga knän närmade han sig så hemsk och motbjudande, att jag helt visst förskrämd skulle ha gömt mig bakom kyrkan, om jag hade varit tjugo år yngre. Tätt bakom honom bars den enkla med ett svart kläde höljda kistan på en bår. Slutligen kommo alla sörjande. Men hvilken oöfverskådlig rad! Den tog aldrig slut. Först gingo männen två och två, så kvinnorna två och två, liksom om de varit uppstälda till enkleken med dödgräfvaren till enka. Plötsligt tvärstannade dödgräfvaren och slog ihop händerna. Båren med kistan vek hastigt af åt sidan in på kyrkogården, der den döda utan ceremonier, utan jordfästning i tysthet öfverlemnades åt jorden. De sörjande begåfvo sig in i kyrkan. De kommo – alltid två och två – i en ändlös rad.
Utan att wara Militaire bM-wer man enligt Win tanka blott underrätta sig om Fält» äminaS och För» tisicalions CorpserneS sammansättning och ändamål, sök att Fjerde Bandet N:o Z7« §62 Den 12 December. ott sinna der Fortisication i anseende kil! sin natur är aldeles still» ifrän en Topogrophist Corps, och att de man twifwel böra war, åtskilde, vin den paräknade nyttan af deni bagge stall winnås; ty genom deraS sammanbindande häi d r, att den en S eller andras huftvudsakiiga göromål >alla » glömsta, som förr stelt. FältmätningS-CorpsenS bestämmelsr och göromål har jag förut uämm: Fort ficarions föremal mstränker sig altid inom Fästninas och Fält FörstsnLningars up» förande, belägringar och i allmänhet alla sa wäl Mi» likaira som Civila byggnader, hwarwid endast wisa instränkta förut utsedde punkter och posuioner utgöra föremålet för dest handläggning. Dest, yrken fordra Utan twifwel en god underbyggnad och förklarande in» hämtande af kunst per, hälst en duglig Fornfication är aldeles oundgängelig uti ett Lands wäl organisera» de Förswars werk, nnn jag hemställ r kill hwarje Militarrs uplyste dömande, bcho^wer Swerige en nästan lika talrik Fo,l stations S^t, bör Swerige hafwa en dylik ästan lik, orgenis-rad Corps nu, som da det ägde 40 större peh mindre Fästningar, dä deremot Riket genom förluster as Länder och andra wer eller Minore känd, ormker, för det närwarande icke äger 4 eller 5 werkeliga Fästningar; nu, da under ett Fält» tåg Fästningar oftast bcty.a i tel, Uktt, alt asaöreS pä sältet.
Besv. och Oecon.-Utskoltens Utlåtande N:o 36. 5 "berntss, och på de flestes önskan få ankomma, huruvida jemk ningen skall ske Regementseller Compagnievia, dock med bibehållande af de nuvarande districlen och rotarnes antal vid hvarje Compagnie, Alt en del nyhemman, som höra anslås till hjelp åt svaga rotar, men, i anseende lill sin aflägsna belägenhet, ej kunna utgöra roteringen in natura, i stället betala vacance-afgift, äfvensom att denna afgift, i enlighet med Kongl. Maj:ls Nådiga förslag, uträknas vid de årliga markegångs-sättningarne och bestämmes till ett belopp, som motsvarar knekte-besväret, elter ortens roteringsgrunder, synes destomera billigt, som all jord af lika natur bör, oansedt tillfälligheten af en olika belägenhet, draga lika besvär; och har en dylik åtgärd äfven i ett annat mål, rörande rotefrihet för Ca pellans-boställen, m. m., blifvit af Utskotten tiilstyrkt. Lika med hvad Kongl. Maj;t i Nåder yttrat, finna äfven Utskotten, att det af Ständerne å förra Riksdagen beviljade anslag, hvilket, både enligt Ständernes beslut och efter hvad Kongl. Maj;t i ylen Nådiga Skrifvelsen tillkänuagifvit, skall ifrån och med år i83o utgå, bör komma så väl stroeller hjelprotarne, som stamrotarne till godo; äfvensom fördelningen deraf, på de i den Nådiga Skrifvelsen anförde skäl, synes lämpligast kunna af Rolejemknings-Commissionerne verkställas.
Jag anhåller derföre om återremiss på Betänk., och föreställer jag mig att Ståndet så mycket hellre bör bevilja en sådan återremiss, som det olyckligtvis återstår af Riksdagen en vida längre tid för alt upgöra statsregleringen, än som kan behöfvas för Riddarh.Utsk. att höra Riddar!).Direktm och sedan inkomma med sitt eget Betänk., och det blir ändå tid öfrig att väcka motion om beslutets intagande i Bevilln.Förordnm. Vid sådant förhållande vågar jag förnya min vördsamma anhållan om åjterremiss af Betänk. Hr von Francken: För min del vill jag icke motsätta mig den af Gr. Lageibjelke föreslagna återremissen, då utan tvifvel frågan kommer att derigenom blifva närmare utredd, men jag anhåller åtminstone, att Riddarh.Utsk. måtte åläggas alt så fort som möjligt inkomma med förslag i detta hänseende. Gr. Björnstjerna, Carl Magnus: Penningar till Rid darhusets reparation måste anskaffas, derom äro vi alla ense, det är endast om sättet vi tvista. För egen del. ger jag företrädet åt Utskis förslag. Man säger att vi icke äga grundlagsenlig rätt att beskatta någon af Ståndets ledamöter. Ar det orätt att ålägga adelsmannen en afgift då han inträder här, måste det väl vara ännu mera orätt, att, enl. Hr von Franckens förslag, affordra honom en med 10 proc. förhöjd bevillning, en bevillning som äfven skulle drabba den som aldrig tänkt begagna sin riksdagsmannarätt. Det förefaller väl despotiskt, att, derföre att jag år född adelsman, skall jag betala högre bevillning än alla andra medborgare. Att deremot den sorn vill begagna sin dyrbara representationsrätt äfven bidrager något till Riddarhusets underhåll, detta är endast billigt.
N:o 2, ang:de vilkoren för bran - 116 Den 8 Maj. vins tillverkning, dels inbjudning till de öfriga Riks-Stånden alfi samma beslut sig förena. Begärdes på bordet. Fortsattes pröfningen af Sammansatta Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts Betänk. N:o 2, ang:de vilkoren för bränvins tillverkning; och förekom nu i ordningen: § 23. Utsk:ts hemställan. Hr von Mentzer, Carl Fredrik: Sammansatta Utsk:ts beslut att lemna utan afseende mitt i afseende å förev.de § framställda förslag, hoppas jag icke af R. o. Ad. godkännes. Dels måste nemi. fördelen för bränvinsbrännaren att kunna lämpa tillverkningsbeloppet efter sig företeende konjunkturer vara påtaglig, dels kan icke heller risken för staten vara särdeles stor. Ingen tillverkare kan vara hågad att inbetala 8 å 10,000 rdr mer än han kan tillverka för, och således låta dessa medel ligga för sig räntelösa. Hellre torde han taga till det belopp han verkligen anser sig kunna tillverka, än underkasta sig dylika uppoffringar. Då skatten på förhand är inbetald och nedsatt i ränteriet, kan jag icke finna att det är för staten någon förlust, att medgifva en sådan frihet, att man får bränna så mycket man behagar, likvist icke under det bestämda minimum. Deremot kan det för tillverkaren vara en stor fördel att veta det han icke anmält sig för förmycket, alldenstund lian har rättighet att återfå det belopp, hvarpå han missräknat sig. Bränvinspriset, som så mycket annat, är beroende af den utländska marknaden, och denna marknad kan ganska ofta gifva tillkänna, att det vore fördelaktigt att tillverka en större qvantitet än man först åsyftat. Alven andra omständigheter, såsom t. ex. tillgång på rudimaterier m. m., kunna vålla att det är särdeles fördelaktigt att icke vara absolut bunden i afseende å tillverkningsbeloppet. Till vinnande af den rättelse, som i mitt förslag blifvit framstäldt, anhåller jag om återremiss af denna §. Frih. Braunerhjelm, Ferdinand:
1:0 Gemensamt uti Heta Memoritler yrkas Skjutslegans förhöjning, af en del lill obestämdt, af en annan till utsatt belopp af 16 till och ‘ med 24 sk. Banco milen, under olika förbehåll af detta gällande pris, dels för landet, dels för Staden, dels för bäggedera. Då Riksens Häglof!. Ständers Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskott vid 1815 års Riksdag, uti. sitt då öfver detta yrkande afgifna Betänkande, hvilket, äfven af Retpectiva RiksStåndens pluralitet blef till alla delar godkär.dt, så fullständigt utredt detta ämne, att nu varande Utskott icke finner något till sakens ytterligare utredning nödigt att tillägga, så får Utskottet, med åberopande deraf, såsom fullt öfverensstämmande med dess egen öfvertygelse, endast afstyrka bifall till den sökta förhöjningen. Då uti ofvannämnde Betänkande med noggranna ca killer blifvit visadt, att skjutslegan, jemförd med 50 ars Markegång på Spannemål och ökedagsverke», 75Ö Bes v. och Ekon. Utsk. Betankanderl. är fullt svarande mot hvad den i alla tider varit, oberäknadt deu alldeles ej förmonliga men val menliga verkan, dass tillökning medför för jordbruket, under lemnadt afseende på den kortsyntes beräkning af ögonblickets vinst, och ingen förändring sedermera inträffat i något af dessa hänseenden; så finnes intet skär förevara, att nu, mera än förr, tillstyrka en sådan förhöjning. Utskottet kan likväl icke underlåta anförandet af en anmärkning, hvilken, mer än alla andra, framställer detta förhållande i ett klarar^ ljus. Om fullt alfvare förefinnes, att, medelst införande af Forvagnsinrättningen, lindra jordbrukarens tunga af närvarande skjutsningsanstalt, samt afleda dess håg ifrån denna för degs åkerbruk oftast skadliga biV_förtjenst; så skulle denna syftning ra t motarbetas genom skjuts!egans förhöjning, i det skick saken nu är.
Utan vidare anmärkningar vid den oförmodade tydning, sorn KrigsCollegium, på sätt ofvan är nämndt, gifvit förordnandet om Beklädnadsbidraget, går jag alt utbedja mig få fästa Hederv. Ståndets uppmärksamhet på den derigenom föranledda nödvändigheten af, att hos Kongl. Maj:t i underdånighet utverka en sådan förklaring deröfver» som kan göra för Kongl. Krigs» Besv. och Ekon. (Jtsk. Betankancien. 529 Cjllegium tillräckligen tydligt, att ifrån och med 1819. då Beklädnadsbidraget, efter nya ordningen, började utgå, ingen vacanceafgift vidare af Rotarne fpr Släpkläderna bordt eller bör betalas , och att de vscante rotarne å Beklädnadsbidraget ega att njuta tillgodo de i KneckteContractet förbehållne 3".ne frimånader, likasom å den öfrige vacanceafgiften, äfvensom att, derest någre rotar redan utöfver gjort inbetalningar, sådant måtte dem återställas. Om remiss till vederbörligt Utskott af denna min Motion, äfvensom att den måtte med de öfrige Respective Stånden blifva coummnicerad, anhåller jag i djup ödmjukhet. Stockholm den 3 Mars 1823. Johan Michaelsson ivan Upsala Län. Vid pröfningen af detta Memorial, har Utskottet funnit detsamma icke åsyfta något förslag tili förändring, rörande de ämnen, som äro föremål för detta Utskotts befattning, utan endast innefatta en anmärkning mot den tydning och missbruk, sorn Kongl. Maj:ts och Rikets KrigsCollegium, enligt Johan Michaelssons uppgift , hvilket! likväl alldeles obestyrkt befinnes, skall tillåtit sig vid tillämpningen af föreskrifterna i Kongl, förordningen af den 30 December 1819, angående indeldta Infanteriets beklädnad, hvadan ock, dä denna fråga, likmätigt RegeringsFormens 90 §, icke tillhörer Riksens Högloil. Ständers ätgär - jF 33° Besv. och Ekon. TJtsk.
Ännu mera att stå i personligt förhållande till sådana människor. Jag är icke nog materialist att frukta de rent yttre kraf, hvilka dylika utvecklingsskeden städse pålägga deras vänner. Men jag fruktar själfva den själsskakning, som dylika händelser medföra, och jag fruktar ännu mera den ställning, man vid en dylik väns olycksöde kommer att intaga inför andra. Det finns ju olycksöden, för hvilka man påstår att alla äro ansvariga. Jag är en studiemänniska, som sköter mitt arbete, och jag har aldrig haft tid att åtaga mig min milliondel af dylika teoretiska förpliktelser. Allt nog – jag hade länge gått och grubblat öfver, hur vår situation på ett eller annat sätt skulle lösas. Egentligen hade ju oss emellan ingenting förefallit, som hade karaktären af en brytning, och inför hela världen gällde vi som oåtskiljaktiga vänner. Själf skulle jag ej velat taga första steget, emedan jag icke tycker om tvära brytningar. Men nu som alltid vid dylika förhållanden var det en liten praktisk sak, som grep in. Vi hade nämligen hyrt dubletten tillsammans på ett år – det var i april vi hade flyttat in – kontraktet hade prolongerats tvenne gånger, och den tid nalkades, då vi måste komma till ett afgörande, så vidt vi ej ville besluta oss för att ännu ett år fortsätta på samma sätt. Detta syntes mig emellertid alldeles otänkbart, och jag hoppades därför i hemlighet, att det bestämda uttalandet skulle komma från Tore och icke från mig. Så skedde också ehuru sannerligen på ett sätt, som jag icke hade tänkt mig. Och det egendomliga var, att när detta afgörande från hans sida slutligen kom, så skänkte det mig ingen tillfredsställelse, oaktadt jag själf hade önskat detsamma. Tvärtom väckte det hos mig den föreställningen, att det var han, som brutit med mig, och att jag hade all anledning att känna mig sårad. En dag förklarade Tore mig nämligen kort och godt, att han hyrt rum på annat ställe i staden, att hans förhållanden numera tvungo honom att bo ensam, och att han trodde sig hafva skäl antaga, att jag icke skulle vara missnöjd med detta arrangement. Han sade allt detta med en skenbart lugn stämma, men jag kände honom för väl för att icke förstå den fanatism, hvilken ljöd i hvarje ord, talade ur hvarje äfven den minsta, mest obetydliga rörelse.
Proposition om och med hvilka vilkor befrielse från tackjernstiondes utgörande må kunna blifva de privilegierade bergslagen tillerkänd, röstar Jaj Den det ej vill, röstar Nej; Yinner Nej, hafva Rikets Ständer bifallit Stats-Utskottets förenämnda hemställan, med följande af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet beslutade tillägg: »hvarjemte Rikets Ständer förklara, att sådana på sednare tider inom bergslagen nyanlagda masugnar, hvilka icke åtnjuta några särskilda privilegier eller haft något hyttelag sig tillslaget, skola i beskattning anses likställiga med masugnar utom bergslag» ». Stockholm den 17 April 1866. Ank. till Exp.-Utsk. den 17 April 1866, kl. 1 e. m.
I besittning af allt som erfordras för att spela en framstående rol i salongsverlden, kastade hon sig med förtjusning i de förströelser som voro så nya och lockande för hennes oerfarna sinne. Redan på hösten 1818 och endast tvenne dagar efter sitt bröllop såg hon i Venedig för första gången Lord Byron, men endast som hastigast och utan att de vexlade ett ord eller fästade någon vigt vid hvarandra. Lord Byron var vid denna tid försjunken i ett lif af vilda utsväfningar, och utan att hysa någon verklig tillgifvenhet för de qvinnor som omgåfvo honom, snarare studerade han än älskade dem. De voro honom ett medel att i grund lära känna det Italienska folklynnet och lockad genom dettas originalitet drog han sig mer och mer tillbaka från den högre aristokratiens sällskapskretsar. Men öfvermättnad och leda voro naturliga följder af et dylikt lefnadssätt och redan på våren 1819 beslöt Lord Byron att sluta upp dermed, afskedade sitt harem och tvingade med trug och hot dess svartögda herrskarinna – Margarita Cogni – att lemna det gamla palats vid Canal grande, hvilket han hyrt, och som hon sedan länge nog genom sitt sydlänska lynnes otyglade utbrott gjort till en tummelplats för galna upptåg och häftiga uppträden. Nu blef det tyst i det förr så bullersamma Palazzo Moncenigo, men det var icke en kär hemtrefnads enformiga lugn, det var en planlös tillvaros ödsliga tomhet; han var ju bannlyst från sitt fädernesland, öfvergifven af sin hustru och skild från de vänner han egde, äfven hans helsa började vackla – undergräfd af excesser, frivilliga fastor och i diktning eller orgier genomvakade nätter. Kanske skulle sjelfva tomheten och ledsnaden drifvit honom att snart återtaga sitt förra lefnadssätt om ej en händelse inträffat hvilken skulle utöfva ett välgörande inflytande på hela hans återstående lif och diktning. Han lärde att känna Teresa Guiccioli. Hon har sjelf på följande sätt beskrifvit deras första sammanträffande:
Man betänke blott, att vår mark och följaktligen äfven våra växter, således också kreatursfodret, blifva fattigare på salt, under det att hafvet blir rikare på sådant. Äfven beträffande villebrådet bör man egna denna fråga mera uppmärksamhet, om bland dem sjukdomar icke skola utbryta. Araben kallar saltet för kamelens konfekt; schweizaren säger: » Ett skålpund salt gifver tio skålpund fett. » B a k n i n g -. Bagarbakelse. Ett qvarter skiradt smör röres, tills det blir kallt, samt blandas sedan med 1 qvarter socker, 1 qvarter mjöl och 5 hela ägg, hvaraf ett i sender iréres. Gräddas å ett plättjern. Halfgräddade beströs de med hackad mandel. Läggas öfver en kafvel, så att de kröka sig. K. Tyska bakelser. Fem hela ägg, 1 skalp, pudersocker och 1 skalp, hvetmjöl sammanröres och sedan ilägges ' J2 skalp, skållad sötmandel samt kryddnejlikor, kanel och kardemummor efter smak, äfvensom en knifsudd potaska. Slås sedan upp som ett aflångt bröd och bakas strax. Skares varmt i tunna skifvor och torkas i ugnen. K. I allmänhet skadas ej växterna af att flyttas fiån det ena fönstret till det andra, ehuru de naturligtvis må bäst af att ständigt förblifva under samma växtförhållande. Deremot bör man aldrig flytta blommande krukväxter, ej en gäng, då man gör rent. T y icke allenast sjelfva skakningen vid transporten kan komma knopparna att falla af, utan vid flyttning förändras ofta blommans ställning mot solen, och detta kan föranleda, att knoppar och blommor helt och hållet falla af. Detta gäller i synnerhet om fuksior, hvarför man aldrig bör köpa dessa, då de stå i blom, utan helst innan de ännu börjat sätta knopp. Lämpliga julklappar för 1 Eleganta Jabots, Rysch, Moderna K r a g a r, Rosetter m. m. Billigaste priser. S. F l a n e l l e r, Silkes-JOCH Yllevantar, Silkesdukar, Näsdukar, Barnskor, Corsetter, Broderade remsor, Fear ' s tvål.