Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I Rättegångsbalken förefinnes redan en särskild ordning för sjörättsmål. 380 Den 17 September e. m. Gr. Sparre: Min anmärkning gälide ej allenast denna, utan äfven de följande §§:na; och det var såsom en inledning lill dessa, som jag hegärde återremiss af denna §. Det hade väl varit enklare alt endast införa i §:n att emot utslag öfver invändning mot domstols behörighet eller örn flere parters instämning till gemensamt svaromål må ej särskilda besvär anföras, än att stadga hvad som redan i gällande lag är föreskrifvet eller att »Göres invändning mot domstols behörighet eller om flere parters instämning till gemensamt svaromål, gifve rätten utslag deröfver.» Frih. Leijonhufvud: Gr. Sparre synes hafva riktat sina anmärkningar mot det formella i förev:de stadgande. Det är sannt att i allmänna lagen är stadgadt att domstol skall fälla utslag öfver sådana invändningar, hvarom talas i denna §, men detta hindrar väl icke att man kan här upprepa detta stadgande i sammanhang med den förändring, som i öfrigt är gjord i afseende derå. Jag anhåller om bifall till §:n. Hr von Ehrenheim: I öfverensstämmelse med hvad Frih. Leijonhufvud, i afseende på denna §, anfört, får jag anhålla om bifall till densamma. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till och dels återremiss af den lörev:de §:n, framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. på bifall lill densamma och, då dervid svarades flere ja jemte ett eller annat nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. § 305. Hr Olivecrona: Mot såväl denna §, som de nästföljande, vill jag uttala den allmänna anmärkning, att jag anser den nya rättegångsordning, man har velat införa, vara alldeles för omständlig för att vara ändamålsenlig. Den bör, enligt min tanka, lätteligen kunna och med stor fördel förkortas.
Om förbättring i Länsmännens Löningsvilkor. 5:0 Angående ersättning till Städerne för deras andel uti Accis - och BakugnsPennin^ garne* Den 19 Martil, 283 Men som Ridderskapet och Adeln den $. och 17. sistlrdue Februarii redan bifallit StåtsUtskottets sistnämnde Utlåtanden , fann Ridderskapet och Adeln, att Utskottets nu ifrågavarande Mtmorimer endast borde läggas till Handiingarne. Föredrogos å nyo StatsUtskottets den 4. och 5. det.nes afgifna samt den 14- och eftermiddagen den 17. i samma månad på bordvt lagda tvänne Memorial, innelattande svar på Å; terremissefl af Utskottets, den 12. siätledne Januarii och 4. nästledne Fébruarii meddelte Utlåtanden : i:o Angående Segelleden genom Bag; gensSundet och Södra Stäket 3 samt 2:0 I anlednmg af Kongl. Maj-ts Befallningshafvandes 1 Ncrrboftens Län , underdåniga Skrifvelse den 29 November 1817 , rörande anstånd med indrifvandet af den åter-' stående delen af Westerbottniska Lånet , som skall erläggas af Invånarne i Norrbottens Länj och som de öfrige Respective RiksStånden redan bifallit Utskottets sistnämnde Utlåtande, fann Ridderskapet och Adeln för godt att äfven för sin del vid berörde tvänne Utlåtanden nu mera låta bero.
Reservationer: l:o af Herr Lagerbjelke, B. J. S.: »Vid pröfning af Herr Fåhraei motion, i hvad den afser yrkadt stadgande i 6 §, att bouppteckningsvärde å fastighet bör vara lika med fastighetens sednaste taxeringsvärde, har Höglofliga Utskottet slädnät i det beslut, alt berörda yrkande icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Mot detta beslut nödgas jag nedlägga min reservation, emedan derigenom en betydligare beskattning blifvit grundad icke på jemlikhet utan på godtycke hos personer, som de betalningsskyldige å landsbygden och för en del klasser i städerna sjelfva ega till bouppteckningsman utvälja. Man kan med skäl befara, att de samhällsmedlemmar, som mera fästa afseende å egendomsförvärf än å pligten att samvetsgrannt utgöra deras utskyIder till Staten, skola veta att begagna sig af detta beslut till sin fördel, på det allmännas bekostnad. Det har visserligen blifvit anmärkt, att till följd af sista årens betydliga prisfall å egendomar, nuvarande taxeringsvärde, åtminstone delvis, vore högre än verkliga värdet; men då detta taxeringsvärde kan och bör undergå rättelse samma år, författningen om stämpelpappersafgiften träder i verkställighet, synes denna betänklighet icke vara förtjent af vidare afseende. Då sednaste riksdags Bevillnings -Utskott, såsom skäl till sitt af Rikets HögloOiga Ständer gillade förslag om förändring i boupptecknings beläggande med stämpladt papper progressivt från då gällande Vedels ända till 1 procent af behållningen, anförde: »att det bör kunna antagas att till följd af det numera för»höjda taxeringsvärdet äfven en temligen låg procentberäkning för stämpeln å bo»uppteckningar ej skall leda till minskning i den inkomst, som förut deraf tillflutit »Statsverket», och derföre hemställde »att stämpel å bouppteckningar bestämmas till »V4:dels procent af behållningen», — eger jag deraf ökadt skäl att instämma i motionen; och åberopar såsom ytterligare stöd derför, att, enligt
Och hvar och en, som hörer af mig dessa ord, och gör icke derefter, han liknas vid en fåvitsk man, som byggde sitt hus på sanden. Och föll slagregn, och kom flod, och vädret blåste, och stötte på huset; och det föll omkull, och dess fall var stort. Och det begaf sig, när Jesus lyktade detta talet, vardt folket förskräckt öfver hans lärdom. Ty han predikade väldeliga, och icke som de Skriftlärde. När han nu gick neder af berget, följde honom mycket folk. Och si, der kom en spitelsk man, och tillbad honom, och sade: Herre, vill du, så kan du göra mig renan. Då räckte Jesus ut sina hand, och tog på honom, sägandes: Jag vill, var ren; och straxt vardt han ren utaf sin spitelsko. Och Jesus sade till honom: Se till, att du säger det för ingom; utan gack bort, och låt Presten se dig, och offra den gåfvo, som Mose budit hafver, till ett vittnesbörd öfver dem. Men när Jesus gick in uti Capernaum, kom en höfvitsman till honom, och bad honom, Sägandes: Herre, min tjenare ligger hemma borttagen, och hafver stor vedermödo. Då sade Jesus till honom: Jag vill komma, och bota honom. Då svarade höfvitsmannen, och sade: Herre, jag är icke värdig, att du skall gå in under mitt tak; utan säg allenast ett ord, så blifver min tjenare helbregda. Ty jag är ock en menniska under annars mans våld, och hafver krigsknektar under mig; och jag säger till den ena: Gack; och han går; och till den andra: Kom; och han kommer; och till min dräng: Gör det; och han gör så. När Jesus detta hörde, förundrade han sig, och sade till dem, som honom följde: Sannerliga säger jag eder, jag hafver icke funnit sådana tro i Israel. Men jag säger eder, att månge varda kommande af östan och vestan, och skola sitta med Abraham, Isaac och Jacob i himmelriket. Men riksens barn skola varda utkastade i det yttersta mörkret; der skall vara gråt och tandagnisslan.
Hvad Revisorerne uti deras berättelser för öfrigt anmält och erinrat, liar Utskottet funnit dels genom vederbörandes afgifne underdåniga utlåtanden nöjaktigt förklarad^ dels icke vara af beskaffenhet att från Utskottets sida påkalla något yttrande. Stockholm den 31 October 1844. Reservationer. Vid 13 § angående sättet för liquiderande af skulden för Lejonbackens ombyggnad, af Bengt Gudmundsson från Halland,' 4 vid 22 § angående Krigs-Hof-Rättens ifrågaställa upphörande, af Friherre Palmstjerna: ”Mot Utskottets beslut om Krigs-Hof-Rättens upplösande måste jag mig reservera. Fastän medgifvande, att denna HofRätts domsrätt i vissa fall öfver civile personer är olämplig, anser jag HofRätten likväl, för bibehållande af Krigs-tukten inom Arméen, vara nödvändig. Dess borttagande skulle gifva advocaturen för mycket spelrum inom Regementena, och undergräfva den militairiska anda, som utgör Svenska Krigshärens förnämsta kraft;” af Herr von Rosen: ”Emot Utskottets i denna del sålunda fattade-beslut, får jag af följande skäl mig reservera: För det första inser jag ej Stats-Utskottets grnndlagsenliga behörighet att i denna form behandla ett dylikt administrativt ärende, endast på grund af Revisions-berättelsen, helst Utskottets svar på Revisoremes anmärkningar i denna fråga synes redan vara afgifvet i tillstyrkandet af att Stats-anslaget till aflöning åt Krigs-Hof-Rättens Ledamöter bör fortfarande utgå och i följd häraf blifvit af Utskottet uppfördt inom 4:de Hufvud-titeln. Desutom synes mig tiden nu ej vara lämplig till en dylik framställning, när det är kändt, att Rikets Ständer hafva att snart förvänta förslag till en ny organisation af våra Domstolar; hvarföre det ock, efter mitt förmenande, vore rättast att först afvakta detta förslag, innan Rikets Ständer föreslå par - Stats-Utskottets Utlåtande, N.o 54.
Då vården af min helsa och af läkare föreskrifven brunnsdrickning ej tillåter mig att med den erforderliga verksamhet, hvilken mig såsom ledamot af BancoUtsk. åligger, deltaga uti dess arbeten, nödgas jag härmedelst afsäga mig det rum, som jag inom samma Utsk. hitintills innehaft. I anledn. häraf anmodade H. Ex. Hr Gr. o. Landtm. Hrr Electorer att utse såväl en ledamot i BancoUtsk. efter Frih. Reuterskjöld, som en ledamot i Ridd.Utsk. efter Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinh., hvilken, enligt d. 12 dennes gjord anmälan, utur sistnämnde Utsk. utträdt. Gr. Cronhjelm, Otto Aug.: Med den rätt, som Riksd.Ordn. i 56 §. ger riksdagsmannen, anhåller jag vördsamt att få väcka en motion i anledning af inträffade olyckor med ångfartyg. Förhållandet är, att intet civiliseradt land finnes, hvarest ångfartyg betjena allmänheten, utan att, till förekommande af olyckshändelser dervid, en ansvarighetslag af statsmagterna blifvit antagen, eller en kungörelse af högsta magten blifvit utfärdad. Sverige ensamt saknar ännu en sådan lag. Innan jag närmare framställer sjelfva motionen, anhåller jag att i korthet få nämna hvad uti detta afseende är stadgadt uti Frankrike och England. I Frankrike är det, om jag rätt minnes, af högsta magten antagna stadgande gällande, att ångfartyg, om dess ägare skall njuta rättighet att under sin vård taga främmande personers lif och egendom, ej får utlöpa, innan en af högsta magten förordnad sakkunnig person noga undersökt fartyget och funnit det icke vara vådligt. Sedermera måste fartyget hvar tredje månad undergå ytterligare besigtning. Innan machinerna insättas i fartyget, skola de undersökas, och undergår i synnerhet pannan noggranna prof. I England är en ordentlig parlamentsact i detta ämne utfärdad d. 10 October i83i.
På detta sält skulle en stam af omkring 27,000 man landttrupper, förutom en försvarligt öfvad, om också icke fullbildad, beväring till tredubbelt antal, uppkomma, hvilket för ett land, som har ett afsöndradt läge och dessutom en Förbunds-Stats stridskrafter att påräkna, synes böra göra tillfyllest, för alt betrygga dess säkerhet, åtminstone emot sådane angrepp, som kunna anas och förutses, och några andra kunna icke ingå i beräkningen på annat sätt, än att de böra mötas med Nationens samlade kraft. I en detta Betänkande åtföljande tabell, Lit. A, har Utskottet, under deras hufvudsummor, utfört de besparingar, som skulle uppstå, genom de af Utskottet föreslagna och antydda indragningar, i ändamål att ådagalägga, i hvad nion de kunde blifva tillgänglige för att successivt befordra den utsträckning af beväringens vapenöfningar och armeens exercis,' som Kongl. Maj:t åsyftat och äfven Utskottet i principen godkänner, så snart ändamålet kan vinnas, utan tillökade anslag, och med behörigt afseende å jordbrukets billiga anspråk, att, efter införandet af bevärings-pligten, under en djup fred och i synnerhet vid ett tillfälle af vapenöfningarnes utsträckning, emotse någon mindskning uti indelnings-verkets tunga. Af en serskild, likaledes bifogad tabell, Lit. B, inhemtas jemväl beloppet af den summa, som, enligt Utskottets beräkning, skulle uppkomma, örn, påSätt Utskottet antagit, en mindre del af det indeldta infanteriet ställdes på vacance-afgift; och är det Utskottets tanke, att den indragning, som på sistnämnde sätt kunde ega rum, måtte komma de rustande och roterade sålunda till godo, att Stais-Verket, till hvilket vacance-afgiften borde ingå, åtoge sig en motsvarande andel i det beklädnadseller utrednings-besvär, som åligger samtlige rustoch roterings-skyldige öfver hela Riket.
De Soldater som anständigt kunna försörja sig sjclfwa, äro merendels säkre att njuta en sädan frihet emellan Exccrcice-Mänadernc, och deras öde är ej att beklaga, dä deremot de tjenstgörande fä ätnöjas med förut nämnde usta lbningswjlkor. Skulle nägon föreställa sig, att en del af bet permitterade Manskapets aflöning, i stället för att tillfalla Compagnie»Chefen, kunde tilldelas dek tjenstgörande Manskapet, sä fär jag uoplysningswis meddela, att ifrän denna Compagnie-Chcfrns inkomst afgä följande utgifter; 1:0 Douceur till Regements Cbefen, som enligt Författningarne äger rätt att utan afseende pä de permitterades antal, af ivo mans Compagnie, uppbära 6 mans hela aflöning, och af andra Compa? gnier i samma proportion, 2ro Douceur till den Subaltern - Officeraren, som jemte Compagniets Cxcercerande och Expeditionens förande har Compagniets wärd och hushällning om händer. Dä en Subaltern-Officers lön endast är 80 eller 100 Riksdaler, altsä otillräcklig till Uniformens - 10OO Den 27 September. mens ansk/ffande och ruederhällande, kan denna utgift ej untwikas z:o Tillssott till den örliga DärfningS - summan som pä Stat ör anslagen, hwilken är högst otillräcklig iä wäl i afseende pä den Wärfning som för -wärst Recrät ofta mäste erläggas, som i afseende pä den igenom tillfälligt händelser säsom dödsfall, rymmande och afförande ur Rullorne för sjuklighet eller wanfrägd skeende afgänga -wilken i Staten alldeles icke beräknas. 4:0 Tillskott till Mondcringarncs undcrhällante.
Förordningen om prestval den 1 April 1843 föreskrifver; att, om denna fråga med ja besvaras, valförrättaren skall uppskjuta förrättningen och anmäla församlingens önskan hos Domkapitlet, hvilket då eger att, oberoende af andra lagar än dem, som bestämma kompetens, å förslaget uppföra den prestman, som, med afseende å under tjenstgöringen ådagalagd skicklighet och nit, anses bäst kunna motsvara församlingens behof; samt att emot Domkapitlets åtgärd dervid besvär ej få anföras.» Yid sådant förhållande och då Utskottets förslag blifvit gilladt af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet, får Utskottet, till efterkommande af stadgandet i 73:dje § Riksdags-ordningen, dels inbjuda Borgareoch Bonde-Stånden att med Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet sig förena, dels ock, för den händelse icke hvarken Borgareeller Bonde-Ståndet skulle finna sig kunna biträda Ridderskapet och Adelns samt Preste-Ståndets beslut, utan omröstning i Förstärkt Lag-Utskott måste ega rum, för Rikets Ständer vördsamt framlägga följande Y oteringsproposition: Den, som vill, att Rikets Ständer skola, i öfverensstämmelse med Utskottets, af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet gillade förslag, »i underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t anhålla, det Kongl. Majit täcktes utfärda en författning, hvarigenom förklaras, dels att den rätt och pligt, som, enligt Kongl. Majlis nådiga Cirkulärbref den 21 Augusti .1786, tillkommer konsistorierna i riket, att, vid upprättande af förslag till kyrkoherde-lägenheter, ej allenast taga i betraktande de sökandes lärdom oell tjensteålder, utan äfven göra afseende å den kännedom, försigtighet och nit, hvarmed de skött sina anförtrodda kall, ej blifvit inskränkt genom hvad sedermera i detta ämne utkomna författningar innehålla, — dels ock att, med ändring af hvad berörda nådiga
Som de, enligt 24 §. Riksdags-Ordningen, af Utskottet antagne Canzlister äro anställde att, såsom Notarier, tjenstgöra hos Utskottets serskildte Afdelningar, oell tjenstgöringen hlifver enahanda för de Canzlister, Utskottet kan finna nödigt alt, på grund af åberopade stadgande, ytterligare antaga, i den nion göromålens mängd och beskaffenhet kunna påkalla att de af flere Afdelningar förberedande handläggas, får Utskottet vördsammast hemställa, att Notarie-arvode må tilldelas de Canzlister, som Utskottet, på grund af 24 §. Riksdags-Ordningen antagit eiler finnér nödigt att antaga, för att anställas såsom Notarier hos serskildte Afdeiningar af Utskottet, samt att sådant arvode beräknas för en hvar från antagningsdagen. Och som den Canzlist, för hvars antagande Rikets Högloflige Ständer lemnat serskild tillåtelse, efter Utskottets hemställan den 6 nästlidne Februari N:o 1, tillhörer lika vigtiga och grannlaga göromål, som de omförmälde Norierne, derföre också Rikets Högloft. Ständer redan, genom bifall till berörde hemställan, täckts medgifva, att han må tillgodonjuta lika aflöning med de hos Afdelningarne anställde Canzlisterne, får Utskottet vördsammast hemställa, att äfven för denna Canzlist Notarie-arvode må få beräknas från antagningsdagen. Slockholm den 24 Mars 1840. Ank. till Exp. Etsk. den 14 April, kl. 4 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion, att af stånden emellan Gästgifvaregårdarne i Riket måtte regleras. Uti ett från Hedervärda Bonde-Ståndet till detta Utskott remitteradt memorial, har Riksdags-Fullmägtigen Magnus Persson från Wermlands Län Bill. till R. Si. S:te IJaftet. 1 2 Allm. Besv. och Ekon. Ulsk.
-V., att om proportionen af ö till 8 nödvändigt mäste uppnäs, njipläning mätte ske al 2^ millioner Lanbo8edlar, emotLanbeus 3 eller 2 proctts-obligationer, 176 8tatsock Lanco-kltskott ens för att minska Ledelstoeken neli förvandla den till en okligationsskuld, som kade sin tölla säkei ket i Länkens Känetördringar, genom kvilken utväg denna proportion kunde inom en mänad vinnas, saint Lankok^ullmäktige derjemte, till utvexlingen; fullkomliga ketr^ggande kerättigas, att dä densamina tinner reela bonden leke utgöra r till 3, utplana Sedlar emot dylika obligationer; oek af en annan kedamot inom samma Ltänd, att Lanken korde kikekälla i Oiscont-rörelseu endast 5 älillioner, men lemna Öfrige 4 älillioner ät Ilnskilde, kvarigenom Lapitalisterne skulle kunna komma i tillfälle, att, med en omsättning af i ä 2 älillioner i Lanken oell -Kssignatiousrätt, bestrida ris 4 iVlillionerne samt Lanken klifva civilt frän 2 ä 3 älillioner, dä Ledelstocken i oell med detsamma skulle klifva såsom 5 till 8; oek derkörutan 4 k 5 Kane-Lontor, kvardera a 2 a 3oo,ooo Ä:dr, etakleras.
— De härvid mötande Svårigheterna synas likväl vara af den betydenhet, att nödigt blifver, det ny plats för hufvudstadens jernupplag varder utsedd, innan beslut fattas om sättet för vestra stambanans nedförande till Saltsjö-hamn. Om 1111, efter det vestra stambanan blifvit framdragen ifrån stationen å Södermalm ned till Jernvägen, det jernvägsspår utåt Skeppsbron, som Friherre Ericson föreslagit, fortsattes på bro öfver Norrström till Carl den XIII:s torg och derifrån, till förbindelse med norra stambanan, framföres till Nybrohamnen, så vinnes äfven på sådant sätt, och utan inkräktning å någon för närvarande begagnad hamnplats, en sammanbindning emellan norra och vestra stambanorna. Om också en sammanbindning af norra och vestra stambanorna i denna riktning icke kan anses uppfylla villkoren för en transitobana för lokomotiv, alldenstund den lifliga rörelsen vid Skeppsbron äfventyrade att alltför mycket blifva störd af der med lokomotivkraft framgående tåg, så blefve dock på sådant sätt ofelbart den fördelen vunnen, dels att gods kunde med transportvagnar och dragkraft på jernbana föras utan omväg ifrån norra stambanan till Skeppsbron och Stadsgårdshamnen, dels att såväl effekter som rörelsemateriel obehindradt kunde flyttas emellan de norra och södra bangårdarne. Sannolikt skulle en sammanbindning, på detta sätt utförd, kunna uppehålla den såsom särdeles kostnadsbesparande angifna kommunikationen emellan de 2:ne ifrån hufvudstaden utgående jernbanorna, och o tvifvelaktigt är, att den kalkyl, Kommitterade uppställt till försvar för Friherre Ericsons förslag skall, tillämpad på en sammanbindning öfver Skeppsbron, visa ett långt mera fördelaktigt siffer-resultat. Ehuru, af skäl som här ofvan är anfördt, en sammanbindning af de norra och vestra stambanorna öfver Skeppsbron icke torde kunna egna sig för en transitotrafik med lokomotivkraft, så kan det icke bestridas, att äfven denna bana väl förmår uppfylla det militära behof, hvars tillfredsställande blifvit anfördt såsom en af sammanbindningsbanans uppgifter.
Mänskliga böjelserna och Passionerna utgöra drifFjedren i Stats-Uret: Lagarne äro pendeln, af hvilket ordningen i Urets gång bestämmes. Förhållandet emellan ett Folks lagar och dess sedlighet är så ovillkorligt, att man af osedligheten i ett Land med säkerhet kan sluta till Lagarnes ofullkomlighet; och tvärtom bör den som känner ett Folks Lagar, ut*n svårighet kunna beräkna graden af detta, om än för öfrigt obekanta Folks sedlighet. Af den omständighet att Tjufvarnes antal i Sverige årligen ökas, kan man således med säkerhet sluta lill någon felagtighct i Lagarne. Att uppgifva alia de puncter, hvari denna felaktighet består, och huru den bör rättas, tillhör ej det ämne, sorn nu är under öfverläggning. 46 Dett i April, och skulle dessutom vi la öfverstiga min förmåga. Jj>g vjll derföre inskränka mig till att vidröra blott några få af de puncrer, sorn med detta vidlyftiga ämne äga närmaste gemenskap. Högsta ögnamärket för Lagstiftaren bör utan tvifvel vara , att undanrödja frestelsen till brott. När man derföre besinnar. att frestelserna till tjufveri äro brist på arbetsförtjenst och lättja; så ser man lätt på hvad sätt Lagstiftaren bör kunna förekomma tjufveri, nemligen: Genom öppnandet af utvägar till förtjenst, och genom lättjans tvingande till arbete, 1 samma man derföre Sillfisket, SjöDrten och andra utvägar till förtjenst minskats och inga andra blifva satta i stället, i samma mån har Tjufvarnes antal mäst ökas. Manne derföre, i förbigående sagt, Götha Canalarbete ej skulle kunna göras nyttigt för Landet, derigenom att man där skaffade sådana Människor sysslosättning och förtjenst, som eljest skulle, i brist på lönande arbete, låta förleda sig till tjufveri, häldre än att förgås i elände? En annan orsak till Tjuf-antalets årliga förökning torde böra sökas i sjelfva Spöstraffets olämplighet, hvaraf följderna böra blifva så mycket svårare, ju mera Nationens hederskänsla utvecklas.
Ex. anmodade Hrr Elektorer alt sammanträda till val af ledamöter i nämnde Utsk. under de permitterades frånvaro, samt alt dervid jemväl utse en Supleant i Bevilln.Utsk. och en Supleant i Exped.Utsk., efter Hr Goes, Axel Wilh. och Ilr af Wannqvist, sorn i sista plenum afsagt sig förtroendet att vara Supleant i sistnämnde Utsk. Fortsattes öfverläggningen om K. M:s sedan sisth riksdag hvilande och uli Const.Utsk:s d. 7 och 11 dennes bordlagda mern. N:o 2, till R. St:s afgörande öfverlemnade förslag till ny Riksd.- Ordn., jemle dervid fogad serskild artikel, äfvensom, i sammanhang dermed, till ny R.F. 1* 4 Den 18 December. Frih. Cederström, Jakob: Sedan Gr. Hamilton, Frih. Palmstjerna och Gr. Lagerbjelke samt Hrr Tersmeden och Lagerhjelm i gårdagens plenum sä påtagligt bevisat det hvilande representationsförslagets skadlighet och brister, anser jag icke mödan värdt, alt yttra något om detaljerne i detta förslag, som hvarken kan eller bör af R. St. antagas. Frågan har dock åtskilliga andra sidor att belysa, som icke böra förbises: Här har af några andra ledamöter blifvit afgifna yttraden, som jag finner böra uptagas; för att fästa upmärksamheten pä det besynnerliga förhållande, att hvad en f. d. Justitiae-Stats-Minister H. Ex. Nordenfalk i lifstiden vid 1840 års riksdag fält, är vordet ansett såsom ett oförgätligt testamente, gifvet Svenska folket oell dess representanter lill efterföljd, nemi. att representationsfrågan icke kunde falla, om hvilken föreställning den kulörta pressen, från den becksvarta ända lill och med den blodröda med raseri grep och i förtjusningen öfver detta yttrande har man slutligen kommit derhän, ali detsamma numera anses såsom ett faktum.