Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Är borgenärs hemvist utom det härad eller den stad, der den egendom ligger, hvari inteckning skett ; må han dock inför Rätten i den ort, hvarest han bor, förete inleckningshandlingen, att i dess inteekningsprotokoll införas; och varde borgenärs ansökning om inteckningsförnyelsen af Domaren å handlingen tecknad; sedan gifve borgenär bevis härom in till den Hält, som inteckningen beviljat, inom den tid, som i 21 § sägs ; och vare detta så giidt, som handlingen der företedd varit”. Den skiljaktiga tillämpningen anginge endast frågan om vigten och betydelsen af det i § förekommande ordet ”införas”, i det nemligen omförmälda klagomål varit föranledda deraf, att en af Rådstufvurätterne inom Riket, vid derstädes gjord anhållan Bih. till R. St. Prot. 1859 & 1860. 10 Sami. 1 Afd. 2 Band. 6 42 Eupcditions-U(skottets Förslag (ill under cl. Skrifvelse IS: o 164. om förnyelse af inteckningar på grund af skuldebref, sorn för samina ändamål blifvit uppvisade inför annan Underrätt, hade, enär deröfver meddelade protokollsutdrag icke utvisat, all skuldebrefven blifvit, enligt föreskriften uti ifrågavarande §, i protokollet införda, förklarat de sökta inteckningsiörnyelserna icke kunna beviljas, samt, eller del, uppå anförda besvär öfver samma beslut, vederbörande Öfverdomstol, med förklarande alt nämnda omständighet ej utgjort hinder att inteckningsiörnyelserna meddela, undanröjt Underrättens beslut oell visat ärendet dit åter, väl, ”i följd deraf”, de sökta förnyelserna beviljat, men icke destomindre sedermera vid tvä särskilda tillfällen under enahanda omständigheter förfarit i likhet med hvad redan blifvit nämndt.
Det i\ H. 2 3 Den 19 A p r i 1 f. m. har skett af dels en sann nitälskan om den för mitt fäderneslands trefnad oundgängliga reformens snara företagande, och dels af en liflig önskan, att en endast småningom skeende öfvergång ifrån det gamla till det nya må förhindra alla farliga och våldsamma brytningar, och icke af någon min egen förkärlek för ståndselementernes bibehållande inom vår representation; och minst tänker jag på någon fördel för mitt eget stånds medlemmar, ty så god tanke har jag i sanning om dem, att, när Sveriges bildade och förmögna medelclass får fritt välja, medlemmar af Sveriges adel då skola åtminstone till en tredjedel blifva bland de valdes antal. Att adel och prester fått två tredjedelar af platserna i andra kammaren, då borgare och bönder fått blott hälften i den andia, må icke förefalla såsom någon orättvis jemkning; ty roan bör komma ihåg att borgare och bönder tillsammans i sjelfva verket tillsätta den första kammaren ; men adelsmäo och prester få deremot vid valen till den andra kammaren ett jemförelsevis blott linga inflytande, alitsa på ena stället större valrätt, på det andra större valbarhet. Angtde tiden för valen till andra kammaren öfverensslämmer jag i det närmaste med Utsk. Jag föreslår dem böra företagas icke kort före, utan kort efter lagtima riksdag, till en del derföre att, då valen gälla för trenne lagtima riksdagar, lämpligast tyckes vara, att genast efter det den tredje slutat nytt val för ledigheternas fyllande må försiggå, men till en del på den grund, alt derigenom valen till den första kammaren och de till den andra komma att ske på olika tider, hvilket är en lättnad för dem, som i båda valen äga rätt att deltaga.
I Efter det Min Högsta Domstol och Mitt StatsRåd öfver detta ämne afgifvit deras underdåniga utlåtanden, har jag tagit detsamma i övervägande: och som hvad af Eder blifvit föreslaget står i ett nära samband med Arfslagarna i allmänhet, i sammanhang hvarmed ämnet bör komma under pröfning, så låter jag öf - Den 7 Augusti. *47 veriemna Eder i fråga varande skrifvelse till den för utarbetande af förslag till en ny Lag förordnade Committé. Uti skrifvelse, under sistnämnde dag, håfven I, Gode Herrar och Svenske Män, på upptagna skäl , jemväl i underdånighet hemställt om ett sådant förordnande, hvarigenom stadgades: Att Vare Befallningshafvande ej må sig befatta med de mål, hvilka röra underlåten väglagning eller försummad Kronoskjuts, såsom varande af tvistig beskaffenhet, utan att åtal derå bör i laga ordning vid HäradsRätten anställas, som det sedan åligger att detsamma pröfva och utslag deröfver meddela.3’ Min Högsta Domstol och Mitt StatsRåd hafva häröfver blifvit hörde: och dä i allmänna Lagen är förordnadt vid hvilka tillfällen väre Befallningshafvande äga utöfva Domsrätt, men deribland ej upptages den förseelse, hvarå ansvar efter 2$ Cap. fi § Byggningabalken bör följa; finner jag Lagens föreskrift i denna del ej fordra någon förklaring; Viljandes Jag i det öfriga, såsom hörande till den Oeconomiska Lagstiftningen, framdeles Mitt beslut fatta.
Creditiv skulle vid innevarande Riksdag K. Convoy-Commissariatet anvisas, oaktadt Cornrnissariatet uti Convoy-Afgifterne ägde ansenliga Inkomster, och hvilka, enligt TullRäkenska - 35o Stats-Utskotets perne, befunnos hafva för åren 1821, 1822 och 1823 bestigit sig till ett sammanräknadt belopp af 242 R:dr 35 sk. Silfver Species, 34,929 R:dr i4 skHamb. B:co och 526,158 R:dr 20 sk. 5 r:st. Sv. B:co. (p. 4 R. B.; Och finner Utskottet, lika noed Hrr Revisorerne, redactionen af det ifrågavarande Beslutet mindre tydlig; äfvensom Utskottet anser sig desto hellre böra gilla den af Hrr Revisorerne antagne tolkning, sorn densamma öfverensstämmer med R. H. St:rs i ämnet aflåtne underd. Skrifvelse af d. 20 Nov. 1823. §• 3. Rörande Nu m m e rL ot t er i ets Behållnings aflemnande till RiksgäldsContoiret m. m. a) Angrde NummerLotteri-Inrättningens Fordran hos Hainnbyggnads-Directionen i Helsingborg, som, jemte berörde Inrättnings öfrige, behållne Tillgångar, blifvit, enligt R. H. St:rs vid sisth Riksdag fattade Beslut, till R:g:sContoiret öfverlemnad, hafva Hrr Revisorerne anmält, att, enär till RtgrsContoiret icke blifvit aflemnad någon af bemälte Hamnbyggnads-Direction utställd ordentlig förbindelse, utan blott Åtta st., under serskilde dagar, af Directionen utfärdade Quittencer, af hvilka 5 st., hvardera på 2000 R:dr, innehålla, att Directionen, i afräkning på det Lån, sorn K. M:t, genom Nådig föreskrift, anslagit till Helsingborgs Hamnbyggnad, från K.
Fördelningen är gjord i öfverensstämmelse med StatsUtsk:s förslag till titelns indelning. Jag hoppas således, att sedan en annan fördelning af titeln blifvit af R. o. Ad. antagen, den uti förevar, punkt uppgjorda fördelning ej må anses hinderlig för den som R. o. Ad. beslutat. Uppå derefter framställd propos. förklarade R. o. Ad., att Ståndet, såsom en följd af sitt beslut i afseende på de 11 H. 49’ 586 Deu 12 Augusti f. ra. särskilda underafdelningarna inom titeln, ansåg, alt de summor, som för denna titel beviljas, ehuru de här upplagas under de underafdelningar, Utsk. föreslagit, sedermera böra sammanföras under de afdelningar, som nu blifvit af Ståndet beslutade. 2: dra punkten. Utflyttnings hjelp åt en sk i ftestagare i alla Rikets län, utom Skaraborgs, Malmöhus och Christianstads län, samt Öland. 3:dje punkten. Enskiften i Skåne och Skaraborgs län samt på Öland. Dessa tvänne punkter biföl lös. 4:de punkten. Vägar och communicationer. Frih. von Kraemer, Robert: Då StalsUtsk:s afsigt synes hafva varit alt runda summan, så synes mig att 9,000 r:dr varit lämpligare, än det belopp, som Utsk. tillstyrkt. Denna 4:de punkt blef af R. o. Ad. bifallen. 5:te punkten. Undervisnings-anstalter för jordbruket och landtmanna-nä ringa ma. Mom. litt. a). Frih. von Kraemer: Ehuru jag icke gillar formen och planen för Degebergs institut, såsom anlagdt på en enskild mans egendom; så kan jag dock icke neka detta institut den förtjensten alt hafva gifvit riktning åt ett förbättradt jordbruk inom landet; hvarföre jag yrkar afslag å förevar, punkt uli StatsUtsk:s utlåt. N:o 217, samt bifall till hvad SlatsUtsk. föreslagit uti samma punkt af dess betänk. Hr af Dalström, Gust. Jac.: Uti K. M:s nåd. propos. om statsverkets tillstånd och behof har K.
Man skulle väl icke hafva kunnat tro, alt Handels-Societeten i Calmar skulle framkomma med den i sanning löjliga uppgift, att köpingen egde ingen eller ganska ringa tillgång på friskt vatten, då hvar och en , söm företager en resa dit, icke gerna kan underlåta att, straxt bredvid vägen och der köpingens hus vidtaga, blifva varse en större källåder, tillräcklig att förse såväl köpingen som äfven Calmar och Westervik, om så behöfdes, med vatten. Denna uppgift torde emedlertid få utgöra ett bevis för de andre uppgifternas halt och värde. Det är en falsk fruktan, att Calmar och Westervik skulle gå under, om Döderhultsvik blefve stapelstad. Men vore än så förhållandet, så för hindrades dock icke en sådan undergång af Prohibitiv-förfatlningar. Den kunde endast någon tiel uppskjutas, Calmar Län, med en kustslräcka af öfver 24 Svenska mil, och de dertill inåt Sverige belägne orter, icke allenast behöfva, utan kunna äfven med ti ilräck lige export-artiklar förse 3:ne stapelstäder utmed kusten. Att delta ej är för mycket, kan inses klarligen, då man på chartan betraktar Sveriges vestra kust, der emelian Malmö och Götheborg finnas 7 stapelstäder, och således med de hegge nyssnämnde nio, ehuru kuststräckan emellan dessa tvänne städer utgör endast omkring 27 eller 28 mil. Allm, Besv,- och Ekon.-UtskolCets Belänkande, W\o 120. 23 Jag tror mig nu bafra vederlagt de betänkligheter, som blifvit yttrade och sorn ligga till grund för Utskottets afslyrkande. Det återstår öng nu fästa uppmärksamheten vid en omständighet. Man har nemligen velat låta påskina, att fördelen af köpingens stapelstads-rätt endast skulle tillkomma köpingens handlande. Härtill har jag ej kunnat uppleta något *n na t skäl, än tactiken att söka minska det intersse, som ea hel allmoges angelägenhet väeker.
Publiciteten är nu, mera än förr, nödvändig; ty vi hafva nu en half publicitet, sedan våra yttranden ojusterade meddelas allmänheten uti allmänna Tidningar, hvarvid ej kan förekommas, att hvad vi säga, ofta blifver oriktigt uppfattadt och berättadt, äfvensom att hvad som säges, införes under den åsigt, som Redacteurerna sjelfva vilja göra gällande. Delta 3 1 2 Den iG Mars f. ni. rättas bäst derigenom, att en allmän publicitet beslutas. Allmänbeten kan då bedömma, om det, sorn införes, är riktigt, eller om det framställes på ett sätt, sorn är olika med förhållandet. Jag tillstyrker derföre bifall å den proposition, som Herr Grefven och LandtMarskalken framställt. Herr Lefrén > Johan Pehr: Då denna fråga sista gången förevar, tog jag mig frihet göra en framställning om det sätt, jag för min del ansåg vara det lämpligaste för dess behandling. Jag trodde nemligen, alt vilkoren borde först bestämmas, och hufvndsaken sedan. Jag frångår nu denna mening, emedan jag märkt, att Ridderskapet och Adeln ej gillade den, emedan så många talade emot den satts, jag försökte bevisa vara den rätta och den enda, som kunde leda lill målet, så att allas tankar finge uttryckas. Jag inskränker mig nu lill att föreslå antagande af den proposition Herr Grefven och LandtMarskalken framställt. Det är den enda utväg, som är lemnad publicitetens verkliga vänner, alt få publiciteten. Till dem, som talat och förklarat sig för densamma, lill dem ställer jag min anhållan att, oagtadt de kunna hysa missnöje öfver formerne, de likväl mätte bifalla propositionen för den stora sakens skull, som de gilla. Friherre Anckarswärd har sagt, att BorgareStåndet behandlat denna sak, såsom en lagfråga. Jag tror, att Bor - Den 16 Mars f. m. 3(3 gareStåndet endast så behandlat den delen af frågan, som rör straffbestämmelser för åhörare. De hafva behandlat den om liufvudsaken särskildt, så vida jag rätt förstått Tidningarue; ty det är endast der jag sett beslutet omtaladt.
Det är visst icke min mening att nu klandra denna GeneralAiniralens magt; meri det tyckes, sorn dessa män, hvilka säkerligen ej hafva många år qvar af sin lefnad, och alla tre hafva stora familier, hör tillerkännas samma rätt som andra. Jag torde tillika få fästa uppmärksamheten på en annan omständighet, som lern nar ett ytterligare billighetsskäl för motionerna, att nemi. vid sista riksdagen motion väcktes om lönersättning till ÖfversteLieuten. de Mottoni, som var utländning och endast varit i activ tjenstgöring i 3 år, dä deremot två af de nu ifrågavar. officerarne tjenat öfver 00 och den tredje 32 år, och att den begärda lönersättningen blef honom beviljad med retroactiv verkan af beslutet, oaktadt Konungen förut afslagit äfven hans ansökning. Vid sådant förhållande skulle ett afslag denna gången vara en verklig parodi på K. St:s förra beslut, helst ingen retroactiv verkan här blifvit begärd. Jag anhåller på dessa skäl om återremiss af Utsk:s betänk., synnerligen som ingen ny utgift för staten uppkommer, utan den ärliga minskningen i expectancestaten lemnar full tillgång. Särskildt har jag mig bekant, att afgången på denna stat under loppet af innevar, år redan varit så stor, att det begärda beloppet deraf kan tagas. Icke helier kan saken såsom prejudicat vara farlig, emedan flera personer bland dem , sorn vid flottans organisation sattes på expectance-stat, icke finnas, som äro i samma predicament, eller då voro berättigade att tillträda högre lön. Jag får också i sammanhang härmed upplysa ett af Utsk. begånget misstag, då Utsk. sagt, att de ifrågavar. personerna icke äro skyldiga till tjenstgöring, ty de måste hålla sig uniform och äro pligtiga att tjenstgöra under krig; hvarförutan jag äfven torde fä nämna, att under den särskilda tjenstgöring, som för cholerabevakningen ägde rum, voro flera officerare på flottans expectancestat härtill commenderade. Frih, Palmstjerna, Carl Otto: Hvad den oriktighet angår, som, efter Gr.
Maj:ts nådiga Proposition föreslagna nya Jagtstadga, ej kan oförändrad bifallas, måtte, under förutsättning att ny strafflag, innehållande straffbestämmelser för intrång i annans lagliga jagträtt, varder antagen, för sin del besluta dels en Jagtstadga af det innehåll, Utskottets härvid fogade förslag utvisar, dels att, i sammanhang med denna stadgas utfärdande, 23 Kap. Byggninga-balken och hvad för öfrigt i ämnet finnes förordnad!, må upphäfvas», återremitterades till Utskottets förnyade handläggning; och skulle protokollet, om den i dessa ämnen hållna diskussion, Utskottet meddelas. Derjemte beslöt Ståndet, att vänligen och vördsamt inbjuda de respektive Med-Stånden, att instämma i Bonde-Ståndets fattade beslut, angående §§ 1, 3, mom. 2; § 9, mom. 2; § 14 samt § 21, mom. 3. S. D. Föredrogos och godkändes Sammansatta Bévillningssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Uiskottets Betänkanden: M 6, i anledning af motioner dels om upphäfvande af föreskrifterna rörande tullstämpling af från utrikes orter ankommande varor, samt dels om upphörande af städernas vågoch kaj-afgifter såsom särskilda utgiftsposter; JV2 9, i anledning af motion om vidtagande af åtgärder, till hämmande af insmugling af Danskt bränvin till Sverige; samt 508 Prot.-Utdrag den 8 Augusti i863. JVJ 10, i anledning af motion om upphörande af den i Kongl. Förordningen den 3 December 1842 bestämda afgift för vägning af inkommande utländskt gods, som, elter vederbörlig tillåtelse, verkställes i eller vid godsegarens enskilda magasin. Den 8 Augusti.
hafva omkommit, genom mig och min far, hvartill lagens händer, och dertill lidit en oerhörd förlust, ty olyckan var med oss; Det är äfven sannt, att vi borrat och sänkt tulljakten; men inte det minsta är synligt, och inte en gång, den aflägsnaste skymt af misstanka, skall falla på oss. Tvärtom spår till våldsam behandling, vid deras försvinnande, skall det heta, att Tulljakten med dess besättning förlist i stormen under natten. Gör derföre som ni er i en långvarig rättegång, utan att ni får oss fällda, ty detta kan aldrig ske emedan inga vittnen finnas. Vi neka bestämd t till allt, och gå fria från saken. Er återstår då endast minnet, att i grund och rycka tillbaka från afgrunden. Erika. ha förstört en menniska, hvilken ni kunnat rädda vill, men öfverväg noga följderna. Ni skall intrassla då vara dömd, att för evigt vistas under samma tak med Birger (infallande). Gud i himlen! se till min ångest. Tror ni mig måste dock veta, Erika, att ångern redan, med sina En menniska, den ni sjelf gjort till mördare. Ni hvassa hullingar, gripit sig fast i mitt inre, och detta, bör likväl, till någon del, göra er skonsam. O, Erika! jag bad er så innerligt, ur djupet af mitt hjerta, om misskund. Jag ber er ännu, med hela den 36 värma, en ångerfull och förkrossad själ, någonsin varit mäktig, att blifva min hustru! och lofvar er, vid den nåd, som ännu finnes i himmelen! att hela min lefnad hädanefter skall blifva en skuld. Jag begär inte något svar af er i afton Jag vill inte plåga er med mera, än hvad jag oafbruten kedja, utaf afbetalningar på min synda redan gjort. En veckas betänketid ger jag er, men efter denna tid, ja! efter denna tid, måste ni lemna mig ett svar, som skall bestämma öfver mitt, och måhända fleras lif och öden. Gud styre ert beslut Farväl! (går.) Erika (på knä). och handlingar Måste jag uppoffra mig för din mäktige vilja (Förblir liggande på knä med ansigtet döljdt i näsduken.) Ridån faller. Evige Fader Du, som dömer öfver känslor
Jo! att göra höger ”och venster om, möjligen äfven helt om; men icke att göra ”front mot rikets fiender; ty de tära icke att bruka det vapen, ”sorn härför är ett villkor”. Att börja med tål den halfva millionen en betydlig nedprutning. De förlorade dagsverkena, som ingå i Hr Stiernsvärds beräkning, blifva efter motionen N:o 1 mångdubblade emot nuvar. förhållande; skola dessa icke få beräknas såsom en förlust, utan som en vinst för det allmänna, endast derför, att motionären uttänkt en ny beväringstag? Hvad beväringsmanskapet under vapenöfningarne vinner mera än halffärdighet i vändningärne är af Stalssamt Allmänna Besv. o. Ekon.Ulskms utlät, i ämnet så väl utredt, att jag anser fullkomligt öfverflödigt att detsamma åter uprepa. Jag anmärker blott i förbigående att påståendet, säkerligen jäfvadt af hvar och en, militär eller icke militär, som sett någon bevärings-exercis, innehåller en tillvitelse, som hvarken den villiga och läraktiga Svenska ungdomen förtjena!1, eller Svenska arméens befäl, söm haft sig detta mödosamma updrag anförtrodt, borde hafva väntat från en f. d. vapenbroder. Verkligt skickliga militärer, både Svenskar och utländingar, hafva deremot ej nog kunnat förundra sig öfver, att så mycket kunnat inhemtas på så kort lid. De såsom substitut för nuvar. vapenöfningar af motionären föreslagna skutöfningarne hafva emot sig i principen, att instruktionen börjar med hvad som bör utgöra dess fulländning; i verkställigheten åter mötas de af det svåraste bland alla hinder nemligen af en kostnad, som för en gång till gevärs, skottvallars och taflors anskaffande minst upgår till en half mill., och den årliga dessutom mångdubblad emot de af Ilr Stiernsvärd föreslagna 32,000 r:dr, enär befälets och manskapets aflöning, ammunition samt gevärens underhåll och vård äro i räkningen uteslutne. Man behöfver således icke framleta några andra hemliga motiver för obenägenhet emot förslaget i denna del.
Uplästes och godkändes jemväl nedannämnde från Exped.Utsk. inkomna förslag till inledning och §§ i Riksdagsbeslutet: N:o 1, innefattande inledningen till Riksdagsbeslutet; N:o 2, ang:de Öresundska tullens uphörande; N:o 3, om ny författning ang:de sammanläggning af straff; N:o 4, ang:de tillsättande af Justitieombudsman och dess suppleant samt komiterade till tryckfrihetens vård; N:o 5, augide omröstning öfver Högsta Domstolens ledamöter; samt N:o 6, ang:de tiden för nästa Riksdags början. Uplästes ett af Hr Silfverstolpe, David, inlemnadt så lydande memorial: Såsom styresman för Kongl. KrigsYetenskapsAkadm tager jag mig friheten hos Höglofl. 11. o. Ad., å Akadius vägnar, anhålla, att Akad:n måtte få, till firandet af dess högtidsdag, d. 12 instundande Nov., begagna de rum i Kongl. Operahuset, som nu äro uptagna för R. o. Ad:s klubb. — R. o. Ad. har, från längre tid tillbaka, genom RiddarhusDirektionen, alltid för detta ändamål lemnat de s. k. Sekreta Utsk:s rum; men som dessa f. u., i anseende till pågående reparation, icke lära kunna begagnas, har detta förhållande gifvit anledn. till denna min ödmj. anhållan. 'Den 28 0 k t cOb er. Dera af Höglofl. R. o. Ad:s ledamöter, sora icke tillhöra Akad:n, tagar jag mig friheten härmed inbjuda till öfvervarande af Akadins ofvannämnda sammankomst. Uppå af Ilr Frilim o. Ordf:n i anledn. häraf framställd propos. bilöll R. o. Ad. att Kongl. KrigsVetenskapsAkadm må få, till firande af dess högtidsdag d. 12 instundande Nov. begagna dörum i Kongl. Operahuset, som nu ära uptagna för R. o. Ad;s klubb.
M. vid sådant förhållande funnit de rustandes för så väl förstberörde 20, sorn nu ytterligare i fi ågakomne 11 numer gjorda underdåniga ansökning om afsittnings-contraclets förlängning icke kunna i Nåder bifallas, förslag komme att uppgöras lill organiserande, af en serskild ryltaretrupp af de 58 rusthålls-numer vid Bohus Läns Regemente, som sålunda år 184-1 skola åter uppsitta. Med föranledande af Högstberörde Nådiga Skrifvelser, har hos Rikets Ständer fråga blifvit väckt derom, att Bobus Läns Regementes Södra BituilI011 måtte förändras lill Ständigt Infanteri, med enahanda förbindelser å rusthållarnes och Statens sida, i afseende på truppens underhåll och utredning, sorn för Norra Bataillonen äro föreskrifna; och hafva Rikets Ständer under handläggning af dttta ärende inhemlat: att Kongl. Majit, medelst beslut af den 16 October 1776 och den 15 Augusti 1777, i anseende till ruslhållshemmanens svaga beskaffenhet, i Nåder ansett rnslhåilarne vid Norra Sqvadronen af Bohus Läns Dragon-Regemente böra befrias från Dragonhästars och munderingars pr ees te ra ude, mot vilkor, att för hvarje rusthåll skulle underhållas en soldat, på sätt som vid indelda Infanteriet eger rum, dock att hvarje stam eller numer förunnades af indelnings-i antan behålla och sig till godo beräkna Femton Daler Silfvermynl eller Fem Riksdaler Specie; att, efter det Regementets Södra Bataillon, som då fortfor att vara Cavallen, vid ett fiendtligt infall från Norrige, år 1788 förlorat 116 stycken hästar, 127 styckin sadelmunderingar, m. m., har, dels i anseende lill rusthållarnes härigenom så försämrade omständigheter, att, hvad sålunda gått förloradt, svårligen ansågs kunna utan understöd af Staten åter uppsättas, dels med afseende å ortens bergiga beskaffenhet, der föga Cavallen kunde användas eller behöfvas, genom Kongl.
M:s den 26 October 1838 utfärdade Nådiga Kungörelse om den gröfre jernförädlingen i Riket, har väl den förut medgifna vidsträcktare friheten åter blifvit till någon del inskränkt, i anseende till E. K. M:s beslut att uppskjuta pröfuingen af frågan om föreslagen härd-frihet, men deremot är medgifven tillökning till ^ af det förut privilegierade smidet för alla verkstäder ulan undantag, och dessutom är ett annat af de äldre serdeles tryckande banden lossadt, genom tillåtelsen för hvarje Bruksegare att använda så många hammare, sorn han finnér nyttigt, och att, efter behofvet för förändrade smides-melhoder, öka eldstädernes antal. Ehuru Rikets Ständer äro fullt öfvertygade om de nyttiga följderne af den förut beviljade mera oinskränkla smides-rätten, och anse, att den återgång derifrån, som åberopade Kongl. Författning lill en del innebär, ingalunda varit att önska, har det visat sig, alt näringen i sin helhet, äfven inom de nya gränsorne, haft rum för ytterligare utveckling, då smides-beloppet ökats, äfven under de tvänne senaste åren, hvartill dock den egentliga orsaken torde förefinnas i den förut medgifna friheten, deraf många Bruksegare troligen icke hunnit begagna sig förr än så sent, att verkningarne först nu kunnat mera allmänt spörjas. När man betraktar förhållandet emellan jernbruks-iörelsen och tackjernstillverkningen, förete sig ytterligare skäl, som mägtigt tala för beviljande af frihet åt den inhemska fabricationen, på det fördelen och vinsten af jernförädlingen må stadna inom vårt land, och ej, till stort mehn för den talrika befolkning, som nu erhåller sitt uppehälle och sitt välstånd genom jerntillverkningen, öfverflyttas på andra länders fabricanter.