Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Alf stannade imellertid ensam i en liten vacker salon, hvars hela möblering tycktes vittna om egarens både rikedom och smak, ehuru ingenting är vanskligare än att döma invånare efter deras bostad i Stockholm. Den smak man tror sig finna är ofta tapetserarens eller dekoratörens och lyxen ett hopvingladt bedrägeri, för att hålla krediten uppe. Detta var likväl icke Alfs tanke, och hans förmodan fick dessutom stöd af en mängd småsaker, böcker, dyrbara planschverk och slutligen de mest väl vårdade och utsökta blommor i fönstren. Han var just sysselsatt att beundra dessa, då dörren öppnades bakom honom till ett annat rum och han vände sig om, i en hast hopsamlande i sitt minne alla de löjliga galenskaper, hvarmed han tänkte uppvakta det förmenta ”originalet”. En lång blek man af högst tjugoåtta år, med ett sjukligt och melankoliskt utseende, hvars rödbruna mjuka mustacher icke dolde läpparnes nervösa darrning, och hvars milda blågrå ögon hade något oroligt och skyggt, steg in och stannade inom dörren, betraktande Alf med en förvåning, som slutligen öfvergick till ett gladt igenkännande. — Alf Stjerne! — utropade han hjertligt och sträckte armarne mot denne, som icke mindre öfverraskad kastade sig deri, utbristande med glädjestrålande ögon: — Malkolm Schelting! Är det verkligen du? — Skulle det vara möjligt, att det är du, som är den dystre och tråkige resande, hvilken önskar någon att gräla på? — fortfor Alf skrattande, i det han betraktade sin vän och forna akademikamrat. — Och du skulle vara den som ville ikläda sig rolen af ”souffre-douleur”? Omöjligt! — svarade denne i samma ton. — Jo, det är jag, det vill säga, jag kom, uppriktigt sagdt, lockad af din originella annons, i hopp att få roa mig en smula, att drifva med en vresig och inbilsk misantrop. — Och du har honom här mycket riktigt framför dig. — Du Malkolm? Den gladaste, qvickaste och trefligaste af oss alla i Lund! — Det var den tiden kanhända. — Nåväl, det är väl icke så fasligt många år sedan!
En sådan qvittningsrätt för räntan, ehuru på intet ställe i Bolagets privilegier til - 3l2 Stats-Utskottets låten, lärer allt sedan år 1815 varit begagnad, och efter hvad en Directionens Ledamot, som tillika deltagit uti Utskottens öfverläggningar, upplyst, har densamma af bolaget enskildt, vid en dess sammankomst år 1815, blifvit besluten , dock med det vilkor, att dertill skulle begäras Kongl. Maj:ts Nådiga sanction, och då det ej är styrkt, att någon sådan hvarken blifvit begärd, eller erhållits, lärer ett sådant Bolagets eget beslut, till ändring uti deras privilegier icke kunna anses annorlunda, än olagligt. Från flere håll låter väl Canal-Bolaget framlysa de pretentioner det tror sig ega, att under byggnadsåren af Staten fordra 5 procents ränta å deras insatte Capital; men det för Bolaget utfärdade Privilegium stadgar endast, att Bolaget af sine egne medel eger att uttaga 5 procents ränta. Ingen förbindelse finnes sedan af Staten vara gifven, att uti någon ränta till Bolaget deltaga, och 'således kan Bolaget icke ega minsta lagliga rätt, ått af Statens, endast till byggnadens fullbordan, anslagne medel, något — till ränta tillgripa; och som Bolagets egne insatte medel, äro använde och nedgräfne, så att deraf ingen tillgång qvarfinnes, måste, efter min tanka, denne ränte-beräkning af egne tillgångar, som ej mera finnas, längesedan och af sig sjelf hafva upphört. Af Canal-Bolagets räkenskaper, visar sig, att Canal - Bolaget vid hvarje afbetalning å Ac lierne, Betänkanden. 313 Actierne, beräknat sig till godo, och afdragit all upplupen ränta, hvilken således hvarje gång afbetalning skedt, på sådant sätt blifvit lagd till Capitalet.
” Denna anmärkn. om embelsmyndigheters tilltag på sidan om lag hörer icke till dem som kunna komma under R, Sl:s pröfning; sjelfva frågan har afseende på ett stadgande uti K. cirkuläret d. 7 Juli 1841, och förefaller mig ganska besynnerlig, yttrad af en landssekreterare. Domare eller embetsmyndigheter, som afsända fångar, skola också lemna åt fångbevakningen en förpassning, som tydligt och klart innehåller alla de persotter, som skola transporteras, samt vägen de skola forslas. Jag kan icke tro alt det finnes någon domare i Sverige, som skulle vilja försöka, på det sätt Ilr Hedenstjerna uppgifvit, förskaffa sig en förtjenst på Statens bekostnad. Motionären har vidare ordat om de missbruk, sora i detta afseende kunnat äga rum genom användande af egna hästar i st. f. gästgifvarskjuts. R. o. Ad. torde finna att denna del af motionen icke heller är af beskaffenhet att blifva föremål för R. St:s eller deras Utsk:s pröfning. Deremot förefaller det mig tydligt, att arrestanter sä väl som andra, synnerligen ransakningsfångar, kunna i fråga om skjuts sältas i samma kathegori som resande i allmänhet, och således på dem tillämpas föreskrifterne i gästgifveristadgan, i så målto alt fånggevaldiger, fjerdingsman eller hvilken som helst, som i egenskap af bevakning åtföljer fångtransport, kunde färdas ridande eller erlägga gångpenningar åt den skjutsande, och sådant är enligt 1841 års författning. Annat förhållande är icke lagligt, och borde aldrig komma i fråga; och i händelse vederbör., som hafva uppsigt öfver fängforslingen inom Skaraborgs län, ville tillse alt ordentliga fångförpassningar blifva af embetsmyndigheterne i orten utfärdade, så skulle den klagan, som nu i detta hänseende lärer äga rum, icke vidare förspörjas.
Danskt stadgande om vissa iakttagelser vid handel på Danska staterna. Jag skall börja med upptagande af det sistnämnda. I den nya tullförordning för Hertigdömena Schlesnig och Holstein, hvilken af K. Danska Regeringen d. 1 Maj i838 utfärdades, förekommer ett stadgande [sorn redan förut lärer varit gällande för det egentliga Danmark), att hvar och en skeppare, som från utländsk ort ankom till någon hamn inom hertigdömena, skulle vara försedd med ett manifest öfver medhafvande varor, bestyrkt af Danska consulns eller vice-consulns påskrift, såvida sådan agent på lastningsorten vore anställd, men eljest med dervar. auetoritets, och i lösen för ett sådant Danskt consulsintyg blef en afgift af 3 sk. H. b:co för hvarje läst af skeppets drägtighet fastställd. Då detta stadgande icke är inskränkt lill Svenska skeppare eller till handel från Sverige, utan gäller vid all införsel, äfven med Danskt fartyg, kan icke, på grund af tractaler eller statsrätt, något besvär emot detsamma af Svenska Reger:n äga rum. Men då tyngden deraf hufvudsakligen drabbar handeln på hertigdömena från vissa Svenska städer, såsom Wisby, Calmar o. s. v., hvarifrån utförseln hufvudsakligen består af skrymmande varor, hvars värde ej motsvarar det nödiga lästetalet, och denna utförsel mest äger rum med dessa städers fartyg och för deras egen räkning, så har Commerce-colltm redan å frågan fästat K. M:s nåd. uppmärksamhet, för det fall, att K. M. skulle finna lämpligt göra densamma till föremål för en diplomatisk underhandling. Det torde vara öfverflödigt återkalla i Ståndets minne, alt, då ifrågavar. stadgande helt och hållet legat inom Konungens af Danmark suveräniletsrättigheter, en ändring deri icke, på sätt den af Utsk. föreslagna hemställan tyckes antyda, kan ankomma på något beslut af Konungen af Sverige. Skulle Utsk. anse, att, ehuru K. M:s uppmärksamhet å saken redan blifvit fästad, någon anmälan af R.
Efter erhällen del af dessa anmärkn-ngar, har Tryckfrihets-Committöen uti afgifwit utlärande anfört, att dä, hwad först ansar anmärkningen wid det tillförordnade Protocolls-Secreteraren Georgii tillagdt arfwode i;; R:tr 16 ss., för Protoc llets förande, Riksens Ständers Stars - wskotts den 4 April 1812 gisne vä) af Rusens Ständer gillade Betänkande, utwisar, att den för TryckfrihetsCommilleen anstagne Summa af 40a R:dr om 5. ni 2248 Den I Augusts. äret ansetts sa mycket mera nödwändig, som något serskildt biträde af Betjening ieke blifwit benne Committé bestadt, samt Georgii ej allenast till Protvcollets förande warit nyttjad, utan oek besörjr utskrifning af bet famina och Committeäns asgifne Betänkanden m. im, samt derjemte bestribt utgifterne till SkrifMaterialier, sa, och enar bet honom tillsagde arfwobe, t enlighet med Riksens Ständers föreskrifter, blifwit lämpadt ester den widsträktare Befattning, Georgii haft, har Commitlsen ansett hwad i denne del blifwit anmärkt, wara förklaradt. Beträffande ater anmärkningen, som blstwit gjord wid det Waktmästaren Hultberg tillagde arfwobe sa, och ined afseende dera, dels att ofwaniiämnde Stats-Utstötts Betänkande icke förestrifwer, att Waktmästaren i Justitie - Ombudsmans-» Expeditionen wore skyldig, för det honom derstädes ansta-me arkwode, att alwen wid Tryckfrihets-Commit sen biträda, dels ock att Commiltäen otwifwelaktft. t af en sdan person är i behof, förmodar Commit ä.n, att denne anmärkning icke förtjenar något afseende.
Mig har det förefallit såsom alla medlemmar af ett samhälle hafva ansett skyldige att i sin mån bidraga till ordning och skick inom detsamma. Derifrån har fjerdingsmanna-befaltningen såsom en kommunalstyrelse upstått; vid tillämpningen häraf och sedan Slatsstyrelsen mera utvecklat sig, har det befunnits, att tjenstemännen hafva så många andra bestyr, att det legat utom deras förmåga att fullgöra ett sådant personligt åliggande. Derföre hafva de, enl. min tanke, derifrån blifvit befriade. Nu har fråga upstått om ett annat sätt att reglera saken, som icke skulle taga deras tid i anspråk. Jag anser således skälet för det undantag som förut egt rum hafva förfallet och i följd deraf boställsinnehafvarens skyldighet hafva inträdt att för sin del fullgöra hvad som åligger honom såsom medborgare i samhället. Hvad den löneförminskning vidkommer som den värde talaren omnämnt, så är det visserligen sannt att hvarje utgift som man gör, vore den också blott ett öre, minskar i och med detsamma möjligheten lill andra utgifter och är följaktligen en förminskning, men man må dervid äfven laga i betraktande, att den boställsinnehafvare som någorlunda sköter sitt boställe, lärer icke eller hafva någon svårighet att komma ut med den afgift som härtill erfordras; ty så mycket har jorden stigit, att den lilla summa, som kan komma på hvar och en, utan kännbar förlust bör af bostållsinnehafvaren kunna erläggas. En annan fördel af förslagets antagande är den att då liera bildade personer åläggas att deltaga i fjerdingsmans aflöning, äro de också berättigade ali deltaga i valen, och deraf kan icke annat resultat upstå. än att valen komma att ske med mera omsorg, med mera afseende på de personers beskaffenhet och förmåga hvilka skola utses till fjerdingsman, — och detta måste vara en fördel såväl för kommunen som Staten. Af alla dessa skäl yrkar jag bifall till Betänk. 118 Den 28 Januari S. m. Gr. Björnstjerna, Carl Magnus: Jag är visserligen förekommen af den siste taiaren, men ber dock att få tillägga några ord. Under loppet af de 3:ne sistförflutne Riksdagarne kafva R. St:s Allm.
D. lifter uppläsning af Kongl. Majits denna dag å Riks-Salen meddeldta Nådiga Svar, uppå Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående de af dem antagna förslag till Grundlagarna, fann Borgare Ståndet för godt, att, med anledning af hvad Kongl. Maj:t örn det I Regeringsformens 4.2 §. beslutade tilläggs motsägelse mot g 4 §. i Nåder anmärkt , till ConstitutionsUtskottet öfverlemna beredande af ett slidant förslag , hvarigenom dessa §. §. må till öfver ensstämmelse bringas. Ut supra. Ex Protocollo Carl Magn. Robsahm. S. D. Lät Borgare-Ståndet bero vid Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets den 6 Juli afgifna, den 11 på bordet laggda och nu åter föredragna Betänkande , angående väckt fråga om befrielse för Skeppare och Forbönder att vid Tullkamrarna uttaga förpassningar å landets egna varor, som ifrån Uppstäderna till Stapelstäderna försändas, men beslöt, att åt sitt Enskildta Besvärs-Utskott uppdraga en underdånig ansöknings författande till Kongl. Maj;t från Ståndet, med framställning af skälen till hvad med motionen i detta ämne varit åsyftadt. Ut supra. Ex Protocollo Carl Magn. Robsahm. S. D. ai&2 Den 14 Juli. S. D. i anledning af derom , inom Borgare» Ståndet, väckt motion, beslot Ståndet, att till Stats Utskottet öfverlemna , att för verkställighets befordrande å Rikets Ständers Beslut, i anledning af Kongl. Maj ts Nådiga Proposition , om inrättande af Allmänna Arbets och Coirektionshus i Biket, nodiga medel anslå. Ut supra. Ex Protocollo Carl Magn. Robsahm. S. D. Biföllos
Friherre kjerrs hegärde at ordens justering såsom de nu hlifwit upgisna matte inflyta i denna da. gens krotoc-stl: hwilkct af Friherre l^gnrinx»- dsusen medgasö, emedan han anfäg saken för helt och häller ioäistsrsur, och hwilket af Ridderskapet och ?ldeln samtycktes, Friherre ckljerrs, Sa wida dek ej more stridande emot Grundlagarna, ayhölle han, at Herr Grefwen och Landt-Marskalkens sraga, som i krmocollsc saknades och som blifwit gjord strapt efter Friherre I^sn» ringsdsusens, mätte likaledes uptagaö och ,i-denna dagens krorocoll inflyta^ Hans Lxcellencs Herr Grefwe» och LandtMarskalken samtyckte bertil, och förmalte sina ord hafina fallit pa följande satt: krorestersr Lsroi^ Pljerls emot mig, eller emot fåken? Unmalkes och infördes en Oe^marian frän dei! Högwördiga Preste-Ständer, anförd af Herr Biskopen och Ledamoten af Kongl, Nordstjerne, Orsten voölor ^eiäemsn, som tilkannagaf at Ständer bestukit, och hoppades sina Kelp-.olive MedstanderS instämmande deruti, ak til minnets hewaranhe af den dag dä wär nu« Mranhe Konung emoktagec dek högtidliga tecknet af Sin roi höga wardighet', en wänlig Krönings - Msäaills matte hlifwa flage,'. Beswaradcs och astradde. Sedan Hanö Vxcellencs Herr Grefwen och LandtMarskalken uprepat dct Hö.;wördiga Preste-Ständers beslut, fönflcg Friherre O6oer, Lärl, at kostnaden lil en sadan lVlLcloills skulle, såsom alltid klstöreus wid Kröningar warit wanligr, bestridas af Riksens Ständers L-mczus.
IV. R. 397. XI. B. 129. XII. A. 140. Panllåneinrättningen i Stockholm, angående rättighet för entreprenören deraf, att linder ytterligare tio år begagna en fond, stor 100,000 R:dr, af allmänna medel. XV. R. 62. XVIII. B. 3 io. XIX. A. 358. XX. E. 106. Papperstillverkning, angående afskrifning af kostnaden för vid Tumba bruk anställda försök till beredande af förbättrad. Se Afskrifning. Parter vid häradsrätt, om rättighet för, att före tingets början erhålla underrättelse om dagen, då dem rörande målskola till handläggning förekomma, dels ock om ändring i tiden för vads erläggande och besvärs anförande emot häradsrätts beslut. VI. B. 645. VII. 75. A. 35o. — vid Rådstufvuoch Öfverrätter, om rättighet för, att återfå inlemnade handlingar. Se Handlingar. Passevolance-afgiften, Tross-, om nedsättning af. Se Trosspassevolance-afgiften. Passevolance-fonden, gamla, om redovisning af. III. 271. IV. R. 66. V. B. 441. VI. 737. XIX. Å. 52. XX. U. 37o. XXI. 17. A. 98. Passevolance, Mötes-. Se Mötespassevolancen. Passhandlingar för utrikes seglande fartyg, angående. Se Helfrihetsbref. Pauli, Axel, yttrande, I. 220. ( 2°3 ) Pension för Landträntmästaren i Malmö, Lagmannen Göran Wulff, angående. VII. B. 5i5. VIII. A. 117. E. 335. — om förhöjd, för förre Häradsskrifvare!! S. F. Hagelin. VII. B. 5i5. VIII. A. 117. XI. U. 129. XII. A. 138. XIII.
Sedan Rikets sednast församlade Ständer, uti en den 26 Augusti 1848 aflåten underdånig skrifvelse, hos Kongl. Maj:t anhållit, att, enär bland de genom Kongl. Kungörelsen den 6 Juli 1814 till kungörande påbjudne Författningar, flere vore af den vigt, alt desamma syntes böra fortfarande från predikstolarne årligen uppläsas, då deremot andra bland dem funnos, hvilka upphört att vara gällande, samt flera nya Författningar tillkommit, hvilka, enligt hvad serskildt vore 16 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande, N:o 55. föreskrifvet, jemväl skulle från predikstolen årligen uppläsas, Kongl. Maj:t måttetäckas i nåder låta utarbeta och från trycket utgifva ett nytt sammandrag af alla de Kongl. Förordningar, Plakater, Bref och Resolutioner, hvilka höra från predikstolarne i kyrkorna hvarje ar kungöras, samt efter hvarje Riksdag utfärda nådig Kungörelse, innehållande förteckning å samtlige de Författningar, som derefter skola årligen uppläsas, så har Herr Doktor Sandberg, uti en i högvördiga PresteStåndet väckt, till Utskottet remitterad motion, hemställt, att, som berörde underdåniga skrifvelse ännu icke, motionären veterligen, ledt till någon påföljd, underdånig framställning uti enahanda afseende måtte varda från Rikets Ständer till Kongl. Maj:t ånyo aflåten.
6:o af den 20 Juni 1860, angående afstående af jord till Marstrands stad och dess Elementar-läroverk (80.) 1860 den 4 Juli i underdånighet föredragen: och remitterades till Krigskollegium, med befallning att, sedan Chefen för Ingenieur-corpsen blifvit hörd, inkomma med underdånigt utlåtande, rörande förhållandet med kronans i Marstrand egande hus och tomter, samt om och i hvad mån dessa kunna vara för försvarsverket umbärliga. 1860 den 16 Oktober, sedan förrberörda upplysningar inkommit, blef åt Landshöfdingen i Göteborgsoch Bohus län i nåder uppdraget att, efter hållen undersökning på stället, utreda och till Kongl. Majit afgifva utlåtande, huruvida det anmälda behofvet af mark, dels till beredande af nödigt utrymme för Marstrands stad, dels ock för utvidgning och ombyggnad af dervarande Elementar-läroverk med dertill hörande byggnader, må kunna på annat sätt afhjelpas, än genom anlitande af Kronans för befästningarne afsedda tomter. 1861 den 26 Februari till slutlig pröfning föredragen, och då af den skedda utredningen, rörande så väl förhållandet med kronans för befästningarne och försvaret afsedda hus och tomter i Marstrand, sorn ock öfrig derstädes för byggnaders uppförande användbar mark; sig visat, dels att kronans ifrågavarande hus och tomter i Marstrand äro för försvarsverket behöfliga, dels att på stället icke saknas tillgång på byggnadsplatser, utan att dertill behöfva tagas i anspråk kronans egande tomter, har Kongl. Majit ansett Rikets Ständers skrifvelse i ämnet icke vidare till någon Kongl. Maj:ts åtgärd föranleda.
Hwad stuteligen beträffar Westeräs och Köpings Städers Handlandes klagan och yrkande, att de Rätregängar. som angäende gifwit förflag redan blifwit anställdemätte uphöra och hwila intlil desi en förwämad förklaring öfwer Förflags ocdningarne kan hin° io2 Den 14 November. Hinna utkomma, sä anser Utskottet sädant innefatta och äsyfea uphäfwande af Dommaremagternes beflut; hwarom emor 9a §. uti den af Kongl Maj:t och Riksens Städer antagne Regeringsform, någon öf»verlägguing hos Riksens Ständer eller deras Utskott icke äger rumDock warder detta allt Riksens Högloft. Ständers -gen pröfning »vördsammeligen Underställdr. Pä Högloft. Ridderftapct och Pä Högwkrdrge Preste.StänAdelnS wägnar detS wägnar ^scrk. 6. Oxenstgern» ^Isgn. Stagnelius Pä W.lftoft. Borgare.Gtän, Pä -ederwärda Bondeders wägnar. Gtänsets wägnar. Sckönkerr ö. Lrickslon. k. I. kestre!- Lades pä Bordet. UplästeS följande: Utdrag as Protokollet hällit Hos Riksens Högloft. Ständers B.co-Utskvlt den 6 November r8oz. SD. Sedan Banco-Utffottet under d. rrsistlidne Augusti, uppå derom erhallen Remisi, desi wördsaimna utlätande till de Respective Ständ afgifwik, angående för Uddewalla Stad, till uppbrännde Pnbliqne Byggnaders äler upförande» ästundas Banco - De» »4 November L«3 eo-Län, 2Z,oso S:dr Specie; hwarä Baneo-UtMtret af anförde
Desse tjenstemäns löneförmåner äro nemligen i allmänhet så ringa och ofta otillräckliga, att åläggandet af en ny beskattning å deras boställen måste blifva v erkligen betungande, hvilket förhållande äfven blifvit af Komminislrarne uti deras be - svärs - ' , Slals-Ulskottels Utlåtande N:o 85. 9 svärsskrifter åberopadt, dervid, exempelvis, en af dem styrkt, att flera bans närmaste företrädares efterlemnade enkor eller oförsörjda döttrar aflidit såsom fattighjon. Härvid förekommer ock, att genom en nu verkställd tionde-sättning, dervid alla å hemmanen gjorda odlingar och förbättringar skola tagas i beräkning, dessa boställen, på sätt klaganderne jemväl ådagalagt, blifva belastade med en tionde-afgift till, jemförelsevis, vida högre belopp än alla öfriga hemman och lägenheter i samma ort, hvilka för mer än hundra år tillbaka fingo sin tionde, efter dåvarande förhållanden, åsatt. / På grund af allt hvad sålunda blifvit i detta ämne anfördt, kan Utskottet ej tveka att tillstyrka, det Rikets Ständer måtte medgifva, att de komministers-boställen i Stockholms län, hvilka, i anledning af 1850 års jordransakning, genom Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes i länet eller Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-kollegii laga kraftvunna utslag, kronotionde ansetts böra åsättas, må från denna afgifls utgörande helt och hållet befrias, samt att de boställshafvare, hvilka för ett eller flera år redan erlagt omförmälda utskyld, må förklaras berättigade att för allt hvad sålunda blifvit af dem utbetaldt af Statsverket erhålla restitution; Och torde, derest Rikets Ständer i öfverensstämmelse härmed besluta, underdånig skrifvelse, med anhållan, det Kongl. Maj:t täcktes vidtaga nådig åtgärd för samma besluts verkställande, böra af Rikets Ständer aflåtas. Stockholm den 17 Juli 1857.
I följd deraf har jag inskränkt den ringa tid och bemödande, jag kunnat skänka åt ämnet, derhän, att allenast eftersträfva det Bevillningsutskottet, i dess Betänkande, måtte tillrättavisa de brister, som vidlåda detaljerna af hittills varande system. Jag bör kanhända vid detta tillfälle nämna, aLt jagenskilt ämnat egna tiden till nästa Riksdag, att, i gemenskap med flera i orterne boende personer, söka samla materialier och utarbeta något helt förslag, i fråga om vår beskattning, så att Rikets Ständer skulle kunna vid nästkommande Riksdag en ändamålsenligare bevillning sig åtaga. Jag hoppas att i detta afseende äfven från England få del af de resultater, som der vunnits genom ett arbete af ett talrikt sällskap, som flera år gemensamt arbetat för samma mål. Jag tror och hoppas, att man likaså hos oss skulle lyckas, att frambringa något resultat, om 60 å 80 personer, i alla orter af Riket, sammansatte sig, alt, efter en bestämd plan, genom fullständiga beskrifningar öfver verkliga förmögenhetsoch inkomst-förhållanderne, ett sådant utarbeta. Jag får således yttra, alt jag för närvarande icke kan tillstyrka BevillningsUtskollet, alt ingå i någon väsendtlig rubbning af det hittills följda systemet. Folket är nu vandt vid de detsamma åtföljande bestyren; del är Deti 3o Mars f. ra. sådant, att de fyra Stånden derom lunna blifva ense; och det står äfven i passande förhållande till närvarande myntväsende, som är af den beskaffenhet, att beständig förändring å egendomsvärdet måste befaras. Jag fruktar, att alla, äfven de mest tjenliga, förändringar skulle medföra egendomsvärdenas våldsamma och otjenliga rubbande; hvilket jag så mycket heldre söker förekomma, som de redan, genom nödmynts* systemet, äro derföre utsatte. Utgående från denna åsigt måste jag godkänna Utskottets Betänkande, utom i en enda punkt, hvari jag begär rättelse. Det är 17 Morn., der Utskottet troligen gjort ett litet misstag, då Utskottet talat om särskilde lägenheter, utan att utsätta: Kronolägenheter.