Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är tvertom en af det konstitutionella samhällsskickets bufvudprinciper, att den exekutiva makten icke skall äga att blanda sig i domaremaktens åtgöranden, men jag frågar: hvad har afgifvandet af saköreslängder och redovisningar för upbörd att skaffa med lagskipningen? Saköreslängderne skola, efter afslutade ting, aflemnas till Kronofogdarne, så att dessa må kunna i behörig tid indrifva bötesmedlen. Detta är ju något som alldeles icke ligger inom lagskipningens område, utan hör till upbördsväsendet, och som K. Bef:h:de är den myndighet som äger att tillse, att upbörden inom länet behörigen indrifves, ligger det i sakens natur, att han också måste äga rätt att, derest Häradshme icke i rättan tid aflemna saköreslängderne, eller andra för den allmänna upbördsredogörelsen erforderliga handlingar, först genom påminnelser och derefter genom vitén tillhålla dem att sådant fullgöra. Häraf torde R. och Ad. finna, att motionären af klandersjuka sammanblandat saker, som icke med hvarandra äga den ringaste gemenskap. Häruti torde man också rätteligen böra söka orsaken, hvarföre motionären funnit så många fel och brister i en författning, som visserligen, i likhet med alla menniskoverk, icke är fullkomlig, men ingalunda förtjenar det bittra klander, som den af mo tionären fått upbära. Bättre hade varit om motionären, i st. f. att uttömma hela måttet af sin vrede på den, enl. hans åsigt, godtyckliga, men, i min tanke, nödvändiga suspensionsrätten, hade riktat sitt klander emot det rättsvidriga stadgande som förekommer uti instrukt:na för våra Colhr, och består deruti, att de äga att inför prot:t, under den vanliga benämningen af skrapa, gifva de aldra skarpaste tillrättavisningar åt Collmas tjenstemän, utan att dessa äga rättighet att deröfver anföra klagomål.
I sednare hänseendet förekomma två hufvudsakliga menings-brytningar, den ena att, på sätt Herr Adlercreutz, i sin emot Utskottets förslag afgifna reservation, yrkat, bibehålla bördemännens antal oförändradt, men inskränka den jord, som bördas må; och den andra att, i enlighet med hvad Utskottet föreslagit, inskränka bördemännens antal. Den förra meningen, som ej fått något understöd inom Borgare-ståndet, har ej eller blifvit förordad af mer än en talare hos Ridderskapet och Adeln samt af några Preste-ståndets ledamöter. Och för denna mening hafva andra skäl icke förekommit än de, sorn blifvit åberopade af reservanten, hvars förslag är hemtadt från Lag-kommittéens förslag till Civii-lag. Med bibehållande af bördemännens antal oförändradt öfverensstämmer dock ej att göra den föreslagna inskränkningen i den jord, som bördas må. Enligt Lag-Utskottets Utlåtande N:o 32. 5 den åberopade reservationen skulle nemligen hufvudsakligen den jord vara underkastad börd, som man ärft efter skyldeman i rätt uppstigande led eller efter skyldeman å sidan inom börden, der samma jord i arf kommit från skyldeman i rätt uppstigande led, af hvilken man sjelf härstammar. Men i detta fall kunde börd af säljares föräldrar eller förfäder aldrig komma i fråga, ty omöjligen kan en arfvinge i nedstigande led hafva ärft jord efter t. ex. farfader, så länge fader lefver. I en händelse skulle tilläfventyrs föräldrar eller förfäder kunna komma att börda, eller om en af dem sålt sin arfvejord till någon i rätt nedstigande led och denne sedan säljer jorden. Men detta förhållande vore ej det allmänna, ej regeln, utan ett undantag från den princip för börds-rätten, som Lag-kommittéen, genom omförmälda bestämmelser, sökt med stränghet genomföra, eller efterkommandes presumerade kärlek till från fäderna arffallen jord. Af sådan anledning upptog ej eller Kommittéen bland bördemän säljares föräldrar och förfäder. Denna omständighet hindrade jemväl Utskottet att söka målet på nu omförmälda sätt.
I anledning af Utskottets yttrande uti den 3:dje punkten, bar en Ledamot af Ridderskapet och Adeln anmärkt, att det af Kongl. Wetenskaps-Academien begärde anslag tf 800 R:dr årligen icke afsett endast ett arfvode för Bilt. till R, St. 4 Sami. 1 A/d. 2 Band. 6 Raft. X 2 Slats-L/tskollets Utlåtande , N.O 21 Q. Kammarjunkaren v. Wrigth, utan understöd för tillvägabringandet af de till Planche-verket Svensk Botanik erforderliga afritningar af vester, hvaruti således, utom berörde arfvode, jemväl ingick kostnaden för resor af Artisten och en honom följagtig kunnig■ Betanicus; och som, enligt hvad Kongl. Wetenskaps-Äcadcmiens till Kongl. Maj:t i underdånighet aflåtne Skrifvelser, angående behofvet af en mera utvidgad Stat för Rikets Naturhistoriska Museum och förändrad redaction af det Staten tillhöriga Verket Svensk Botanik, utvisa, de ifrågavarande 800 R:dr blifvit af Academien begärda, för att bestrida kostnaderne för insamling och afteckning efter naturen af Svenska vester, har Utskottet, hvars tillstyrkan, att denna summa måtte anslås endast såsom arfvode åt Kammarjunkaren von Wrigth, varit föranledd deraf, att ordalydelsen af Kongl. Maj:ts Proposition angående Stats-Verkets tillstånd och behof gifvit anledning till en sådan tydning af detta anslags behöflighet, velat hemställa lill Rikets Ständer, alt de tillstyrkte 800 R:dr må, intill nästa Riksdag, å Allmänna Indragnings-staten uppföras, att af Kongl.
Höglo fl ige Ridder* skåpets och Adelns tid med hvad pä visst sätt kunde synas personligt försvar, om ej i detta ögonblick, det vore af vigt hvad tanka Lagstiftningen fattar om den eller den Styrelsen, och de i förra Plenum framkastade misstankar icke blifvit yttrade utaf en af Riksens Ständers Revisorer, som både haft tillfälle och varit skyldig underrätta sig om rätta förhållandet. Riksens Högloflige Ständers Revisorers Yttrande är kändt, och huru står det tillsammans msd Baron Staels yttrade möjligheter. Åtminstone borde då Baron Stael hafva underrättat, att han varit af annan tanka än Pluraliteten af Herrar Revisorer. Nu faller der besynnerligt att Baron Stael finner märkeligt, att Decharge blifvit meddeldt. Nogare torde värdet afdeframstälde möjligheterna kunna bedömmas, när uppgifterne granskas. Ett Län af En Milion stiges vara gifvit ät samma Canals-Direction , hvarföre Canal-arbetet med flera dertill hörande Efjecter är0 pantsatte. Länet till Canai-arbetet var vid IglJ års Riksdag 852,972 R:dr, och för den Summan upptagit uti alla Ständernas och Utskottens Calculer. Denna Summa har i följd af Riksens Ständers Beslut och dymedelst stadgade grunder, måst stiga till hvad den nu 'är, och Hypothek har aldrig på /något vis kommit i fråga härföre. Detta borde viii ej vara okändt af en Riksens Ständers Revisor i StatsBanco* och \Den 3 o December* och Riksgalds-Verken , äfven om Iian ej erkändt Revisionens Berättelse. Hvad angår Pantens precaira värde, aå åtager jag mig visst ej att öfvertyga Baron Stael i och för det öfriga lior ämnet ej hit. Att enligt Baron Staels Förslag) ett Banquens Ombud förordnas till öfversigt af Götha CanalDisconts Förvaltning, långt ifrån att bestridas, kan ej annat än önskas af mig och öfrige Di» rectioner, med de grunder för våra årgärder vi från början gjordt oss till Lag.
Ridderskapetoch Adeln vid nu påstående Riks» möte sig yttrat öfver allmänna Magazinslnrättningen, har mången törhända väntat, att jag så. sorn Ordförande i MagazinsDirectionen, och med den sakkännedom ärendernes behandling i detta Verk mig förskaffat, skulle öfver detsamma äfven yttra raina tankar; sådan har ock varit min afsigt; men som jag ej velat gå någons omdöme i förväg, har jag endast stillatigande Short discussionerne. Begagnande min rättighet såsom medlem af detta Stånd, må det nu vara min ordning, att få framställa några erinringar vid hvad i ämnet blifvit anfördt. Jag skulle aldeles för vida utsträcka mitt anförande, och dertill upptaga en längre tid, om en speciel granskning företogs af alla serskildta yttranden emot MagazinsDirectioneris åtgärder. De innefatta till en del sådane omdömen öfver inrättningens bestämmelse, och sådane påståenden om en menlig inflytelse på landets välstånd, som för hvar och en eftertänksam af sjelfva sakernas tydliga förhållanden nogsamt vederlågges* Ben 11 April f nu 155 För mitt andamål är nog, att ibland mäng5 $en af klagomålen öfver MagazinsDirectionens åtgärder uppehålla mig vid dem, sorn man allmännast lagt Directionen till last, och hvilka mer bestämdt blifvit utmärkte. Man har sagt, att det understöd af Spannmål sorn Magazinslnrättningen meddelat provincernes Innevånare vid missväxtår eller annars, varit för undsättningstagarne sjelfve till sina följder skadligt, gjort dem gäjdbundne, och blottstäldt dem, då skulderne boide betalas, för ruinerande utmätningar. En, hjelp i nödens stund blir alltid värderad då den kommer, och värdet deraf bör ej förnrnskas derföre att lånet är förbundets med återbetalningsskyldighet. Med samma skäl kunde ock alla öfrige hjelp,emedel, som Samfundslnrättningen alstrat, förkastas såsom skaddige, emedan förbindelsen till; motsvarig g dtgörelse möjligtvis Kan i längden bli besvärlig för dem, som haft samma understöd af nöden. Det är möjligt, att undsättnipgsskyldige varit i trångmål, då deras skulder borde iiqvideras.
Det är i anledning af dessa Protocollers granskning , sorn Utskottet förut ansett ingen anmärkning vid dessa af Friherre Stael von Hollstein uppgifna fall kunna äga rum, och af hvad Friherre Stael von Hollstein nu anfört, har således Utskottet icke erhållit någon anledning att frångå sitt förut fällda omdöme. Stockholm den Ig Juli 18I5. På Högh Riddersk. och Ad Ledamöters vägnar Rudolf Cederström. På Va Hofi. BorgareStåndets Ledamöters vägnar J. Wegelin. Vörd - På Högv. Prest-Stån* dets Ledamöters vägnar C. v. Rosenstein. På Hederv. BondeStåndets Ledamöters vägnar jonders Json Hyckert. G. A. Silverstolpe. Den ao Juli. 803 5 Uppläst hos Samtliga P-iks-Ständen dsn 20 Juli, Vördsamt Memorial! Ifrån Högloil. Ridd. och Adeln har till Constitutions Utskottet Protocolls-Utdrag inkommit, innehållande, att sedan inom clet HöglofJ. Ståndet det yrkande blifvit framstäldt, att Con* stitutions-Utskottet måtte åläggas inkomma med upplysning om orsakerna hvarföre detsamma vägrat en af sina Ledamöter, att i frågan rörande decharge för Stats Rådet, vid Utskottets Memorial bifoga ett särskildt yttrande, och Hans Excelience, Herr Grefven och Landtmarskalkon , uppå lemnad förklaring häröfver af samma Ledamot, hvilken sådant hade blifvit vägradt, ansett sig icke , emot sitt begrepp om Constitutionens lydelse, kunna göra Proposition om en remiss af denna beskaffenhet, samt denna Proposition icke dess mindre hade blifvit yrkad, hade Herr Landtmarskalken , enligt 55 §. Riksdags Ordningen förklarat öfverläggningen hvilande, i följe hvaraf målet blifvit till ConstitutionsUtskottet förvisadt, hvilket derföre skyndsamt borde sig utlåta. Constitutions-Utskottet går nu att deröfver vördsamt afgifva sitt yttrande. Constitutions
Dagblad nyligen blifvit berättadt, uppkommo Städer i Tyskland deraf, att Kejsaren nödgades söka en motvigt för de allt för mägtige Läns-Herrar. 4U0 Jag har till slut ett skal, sorn kanske efter de projecterandes mening har sin rätta plats men som jag ej vill tro är Allmänhetens. Detta nemligen att genom Näringsfrihet Städer upphöra att vara. Antingen vill man ej känna Stads-rörelsen, och förhållandet deruti, eller måste man medgifva, att handel och handtverkerier utgöra dess bestånds-del. Oin Städer befinnas 352 Lagoch Besvärs-Utskottens Betiinkanden'. onyttiga eller öfverflödiga, så har jag ingen ting att säga och återtager med skyldig undergifvenhet alt hvad h i 11 i 1 s blifvit sagdt; Men i fall Städer finnas nödige för ett Land, och i synnerhet för vårt Fädernesland, så bör till äfventyrs någon uppmärksamhet fästas på sättet att uppehålla dem. Att de skola vara stora, vidlöftiga, Folkrika, önskar visserligen ingen, som ömmar för Sedlighet och med afseende på vårt Folkfattiga Land öfverräknar alla de onyttiga varelser, sorn till sådane Städer strömma; Men att här och där skall finnas en Ort, der Landtrnannen kan afyttra sina producier, och i förhållande till priset å dem få nödiga varor åter — det tror jag, att hvarje tänkande anser nödigt för blotta driften af invärtes rörelsen. Nu hemställer jag, huru en Stad kommer att se ut, som blott består af några Kryddkrämare och Guldsmeder, hvilka senare, jemte de snart ur rörelsen gående Thengjutare, man för controllen skull vill låta qvarblifva i Stad — Likasom icke Landets Domare skulle kunna undersöka och godkänna deras arbeten, lika så väl som de andra Handtverkares, med sina nyskapade stämplar.
881 företrädare vid 1809 och 1810 års Riksdag att, med den bästa vilja att i en så vigtig fråga kunna uppgifva ett förslag, hvilket, på en gång bygdt på giltiga grundsatser, tillika vore så fullständigt och väl utarbetadt, att möjligheten inträffade till den förmodan, att detsamma kunde antagas, ägde do ännu icke nog säkra kunskaper i afseende på landets statistik, att de kunde tilltro sig något föreslå. Beredningen trodde sig derföre böra tillstyrka, att Utskottets åtgärd vid detta tillfälle måtte inskränkas till en anmälan till Riksens Ständer af detta förhållande, en uppgift af några allmänna grunder, hvilka Utskottet ansåge böra utgöra ledningen vid förslags upprättande, i följe deraf, en uppgift på de upplysningar, Utskottet kunde anse sig behöfva, innan detsamma tror sig allvarligen kunna ingå i uppfattande af något förslag till en ny Representation, och ett tillstyrkande, att Riksens Ständer, jemte förnyande af deras redan under flera Riksdagar gjorda underdåniga anhållan hos Kongl. Majit, om fogande af någon anstalt att öfver hela Riket samla statistiska upplysningar, tillika i synnerhet begära sådana, som till begreppens redande i afseende på ett Representationsförslags upprättande kunde vara nödvändigast. Förslagsvis och i allmänhet ansåg Beredningen dervid följande ämnen böra uppgifvas till eftersinnande: Till hvad grad tarfvar vårt Representationssätt någon reform? — Beredningen har ansett i högsta grad vigtigt att undersöka och pröfva, huruvida de fördelar, som åtfölja en ny organisation af Svenska Folkets Representation, motväga de olägenheter, som uppkomma genom upphäfvande af en inrättning, hvilken, grundad i häfd, till en stor del har medhåll af allmänna opinionen, aktning af sin åldrighet och styrka af vanan. Det är nödvändigt, att dessa fördelar skulle vara så betydliga, att de öfvervägde det motstånd, som gjordes af egna interessen, af fördomar, vanor och misstänksamhet till det nya, så att den nya inrättningen genast kunde få full kraft, och sålunda åtminstone underhålla Statsföreningen lika fast som förut, och, om möjligt vore, sammanknyta henne närmare.
Hvad behandling densamma bör undergå, är återigen en annan sak, hvilken bör i öfvcrensstämmellse med 56 § Reg.F. afgöras. Frih. Cederström, Jacob: Ehuru det kan finnas onö digt af Hr von Hartmansdorff, att man upprepar grundlagens bud i frågor om grundlagsfrågors behandling, så kan jag likväl icke underlåta alt vid della tillfälle erinra derom, att det är Const.Utsk., som är ålagdt alt icke framkomma med andra förslag än sådana som Utsk. anser nödiga, nyttiga och möjliga att verkställa; men ingenstädes har ett RiksSt. fått rättighet att uti sitt plenum bestämma om förslagen äro nödiga och nyttiga eller icke nödiga och icke nyttiga. Dertill hafva RiksSt:n ingen rätt förrän vid 2:dra riksdagen. Jag reserverar mig emot detta och dylika beslut, som af Ståndet komma alt fattas genom vidblifvande af lagstridiga gemensamma tankar. 10 H. 51 402 Den 7 Maj f. m. Frih. Tersmeden, Willi. Fredr.: Ilr von Hartmansdorff har ansett, att Ståndet bort uttrycka ett vidblifvande af Ståndets i denna fråga fattade beslut; men Utsk:s yttrande ger icke anledning för Ståndet att uttala en sådan åsigt, efter Utsk. icke aflåtit någon inbjudning att frångå det här förut fattade beslutet. Utsk. har nu endast anmält de oförenliga skiljaktigheter, som förefinnas uti de särskilda Ståndens beslutade gemensamma tankar. Jag skulle således tro, att R. o. Ad. har med detta betänk, ingenting anuat alt göra, än att lägga det till handlingarne. Gr. Cronhjelm, Polycarpus Erik: Såsom jag upp fattat meningen med grundlagens bud i detta fall, eller att Utsk. åligger att lill RiksSt:n inkomma med de oförenliga skiljaktigheterne uti deras beslut, så afser delta grundlagshud icke annat än att det må vara RiksSt:n obetaget att pröfva huruvida skiljaktigheterna äro oförenliga eller icke, d. v. s. besluta, huruvida målet bör återremitteras för alt söka förena de skiljaktiga meniiigarne.
Att vid hvarje åi’S slut uppförde förskotts-documenter vid samma tid uti Förvaltningens Cassa verkligen funnits, och hvarom Rikets Ständers Revisorer varit obehindrade att på stället vinna fullständig visshet, lärer Eder Kongl. Maj:t i öfrigt täckas i Nåder finna tillförlitligen styrkt, då, utom den qvartaliter skeende Cassa-inventering, hvarvid alla verificationer för hvad Casseuren i ett eller annat afseende utgifvit, företes, lika beskaffad inventering dessutom vid hvarje års slut anställes af en Förvaltningens Ledamot samt dess AdvocatFiscal och Kamererare, hvilka alla med sin påskrift verificera förskottsförteckningens rigtighet och Öfverensstämmelse med företedde handlingar. Den af Rikets Ständers Revisorer, till stöd för deras anmärkning, jemväl åberopade föreskrift af Eders Kongl. Maj:ts och Rikets KammarCollegium och StatsContor lärer, såsom ställd endast till Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Länen, icke kunna finnas lända Förvaltningen ( 23 ) af SjöÄrenderna till efterrättelse, eller ens uti nu ifrågavarande fall tillämplig, enär densamma tydligen endast afser förbud för en Uppbördsman, att uti den behållning, som hos honom bör contant förefinnas, inbegripa förskotts-qvittencer för utbetalningar, hvilka han på eget bevåg verkställt; hvaremot de här ifrågaställde förskotter äro på Förvaltningens förordnande utbetaldte, hvilket ock tydligen utvisas af Cassaräknirigen och dervid bilagde förteckning, hvarjemte deraf inhämtas, till huru stor del den balancerade behållningen består uti contant eller sådane ännu icke formelt anordnade utbetalningar-.
Protest skall verkställas emellan kl. g f. rn. och kl. 7 e. 772., i stad genom Notarius Publicus eller Magistratsperson, jemte ett tillkalladt vittne, och d landet genom edsvuren Kronobetjent, jemte ett tillkalladt vittne, eller af annan person, jemte -2.ne tillkallade vittnen; och böra de alla kunna skrifva. 37 §. öfver protest skall skriftlig handling upprättas, innehållande: 1 ullständig a skrift af vexelri med hvad dera finnes tecknad t; —- deri sökandes anhållan eller påstående; — det svar, derå gifves; — det förbehåll, som för sökanden af för rättnings mannen gores; — ort och tid, hvarest och når protesten sker; — samt förrättnings mannens och vittnets eller vittnenas egenhändiga underskrifter. 38 §. Anträffas ej den, emot hvilken protesteras skall, bör protesten verkställas vid hans bostad: i händelse underrättelse derom icke kan erhållas, håfve sökanden ändock förvarat sin talan, derest han, så fort ske kan, och senast inom i4 dagar, förhållandet anmäler hos Konungens Befallningshafvande eller närmaste Rådstufvu-Rätt. Lag-Utskottets Betänkande, N\o 143. 39 §. Kexel-innehafvare år ej befriad fran skyldigheten att protestera derigenom, att den, på hvilken vexeln dr dragen , ajlidit eller kommit i concurs-tillständ. Om laga Domstol och om rättegången i Vexelmål. 40 5-, . Råtter domstol för vexelmål, deri vexelråtten icke år förlorad, vare Rådstufvu-Rått i den stad, der svaranden bor eller antra fasj men, om han å landet bor eller anträffas Råd stu fvu-Rått en i närmaste stad derintill. , 41 §• Stamning i vexelmål skall, når sökanden sa åskar, meddelas till samma dag, om Ratten då sitter och svaranden år sä till hands, att han kan sig före råttegdngstimmans slut infinna. 42 §.
Utdr. d. 18 Febr, 184/• 109 1 morn. af 15 §. skulle erhålla följande förändrade lydelse: Innehafvare af Credit-sedel eller invisning ega jemväl, oberoende af den rätt, som i nästföregående ,§\ Bankens Borgenärer tillägges , att 14 dagar, efter det sedelns eller invisningens inlösen blifvit vägrad, lagsökai en eller flera lottegare med samma rätt att använda utmätningstvång, som Lag och gällande. Författningar i allmänhet medgifva emot gäldenär för skulder af den mest executiva beskaffenhet. 2 morn. i 15 §. bifölls, med följande tillägg vid momentets slut: Mot andra lottegare förf ares som Allmänna Lagen i thy fall stadgar. 16 §. ansågs, till följd af Ridderskapets och Adelns, rörande 15 §. fattade beslut, böra förfalla. Dessutom beslöt Ridderskapet och Adeln, att genom serskilt kungörelse bör förklaras, att hvad Kongl. Kungörelsen den 14 Januari 1824 stadgar, angående enskilde Banker eller Disconter, hädanefter skall gälla, endast i afseende på sådane Banker, som redan äro inrättade, hvilka vid deras undfångne privilegier , under den derföre återstående tiden, måga orubbade bibehållas, derest de ej sjelfva önska att före samma tids utgång få deras statuter förändrade till öfverensstämmelse med ofvanberörde Lag. S. D. Föredrogs ånyo och bi föllos Stats-Utskottets dels den 6, dels den 10 dennes på bordet lagde Utlåtanden: N:o 421, i anledning af ålerremiss å Utlåtandet N;o 406; N:o 431, i anledning af motion om understöd för de brandskadade uti staden Falkenberg. Och skulle de öfrige Riks-Stånden vänligen inbjudas att i Ridderskapets och Adelns beslut, rörande Utlåtandet N:ö 431, sig förena. Från Högvörd. Pueste-Ståndet.
Justitie-rådet Södergren yttrade, att, sedan Kongl. Majit den 13 September 1864, vid pröfning af Rikets Ständers förslag i ämnet, förklarat Sig icke antaga grundsatsen, att oäkta barn borde åtnjuta lika arfsrätt efter moder, som äkta barn tillkommer, och det sålunda blifvit slutligen afgjordt, att en lag om sådan vidsträckt arfsrätt för oäkta barn icke skall gifvas, ansåg Justitie-rådet sig icke nu hafva samma grundsats till föremål för sill yttrande, utan endast böra till bedömande upptaga den genom Kongl. Majlis nådiga remiss af förevarande lagförslag framställda frågan, om genom lag må tilläggas oäkta barn någon rätt efter moder i den egendom hon genom testamente lagligen kunnat barnet tilldela; och fann i detta afseende, vid öfverBih. till R. St. Proposition N:o 35. vägande af de i Statråds-protokollel nvssberörda dag utvecklade grunder, Justitie-rådel för sin del icke någon betänklighet mot den väsendtliga syftningen af detta förslag; roen Justitie-rådet mäste instämma i de af Justilie-råden Carleson och Naumann gjorda anmärkningar om behofvet af större fullständighet och tydlighet i förslagets innehåll och redaktion. Justitie-råden Hoffstedt och Iggeström lemnade det ifrågavarande förslaget ulan erinringar. Enligt protokollet E. Adlerstråhle. Utdrag aj Protokollet öfver Justitie-departements-Ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen uti Stats-Rådet å Stockholms Slott den oi Oktober 1865. i närvaro af: Hans Excellens, Herr Justitie-Statsministern, Friherre De Geer, Hans Excellens, Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Grefve Manderström, Statsråden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, Malmsten, Bredberg, Thulstrup, Reuterskiöld, Carlson. Justitie-råden: Södergren, von Hofsten Sedan, jemlikt Kongl. Maj:ls den 41 Oktober 1864 meddelade nådiga befallning, Högsta