Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
tiden för Lån-omsättningar derstädes, Remiss II: 423. 510. B. U. Bet. VI: 83. O15. dess styrelse och de vid lån derstädes erforderliga Vederhäftighetsbetvg, Remis? II; 473. 49°. B. U. Bet. VI: 157. 107. i2o. Revision deröfver, fulländad, B. U, Mern, VI: 62o, Besl. IX: 772. .579. 793. 616. sättet till Revisorers väljande, B, U, Bet, VI: 665. — Göteborgs, Göta Kanal-Bolags och Malmö, K. M. Prop. I: 99, Revisor. Berätt. II; 17. iS. 57. B. U. Lån och Omsättningar derstädes, liqvid dervid med Verkens egne Sedlar, B. U, Bet. VI: 14. Besl. IX; 77. U7. deras utredning, S. 0. — Om skyndsam inlösen af deras Assignationer, S. o, B. U. Bet. — Regi emente för utredningen, S. o. B, U, Bet IV: Besl. IX: 766. 770, 772. 777. — Skrif. X; G14. — Göta Kanal-Bolags, dess Djrektions förhållande, Remiss II: 741. S. o. B, U. Bet, VI; 625. D omare, Extra för Brottmål, Lön för dem, Remiss II; 489. S. U. Bet. IV: 177. Besl. IX; Sv i°i106, 122.
Af samma skäl och fastän Utskottet icke anser Riksgälds-Contorets säkerhet för lånemedlens återbetalning vara på ett tillfyllestgörande sätt betryggad, så vida de derför meddelade inteckningar i betydligare mon öfverstiga halfva beloppet af de intecknade egendomarnes brandförsäkringsvärden, har Utskottet äfven funnit sig förhindradt att i detta hänseende för närvarande föreslå någon serskild, vid lånevilkorens bestämmande, icke meddelad föreskrift. Förmodande Utskottet, att Fullmägtige, så vidt på dem kan ankomma, i allt fall före lånehandlingarnes godkännande söka äfven uti ifrågavarande afseende vårda och iagttaga Riksgälds-Contorets rätt och bästa. Slutligen får Utskottet, i anledning af den utaf Fullmägtige väckta fråga om antagandet af inteckningar, som äro meddelade i trädbyggnader, äran förklara, att, då, enligt 3:dje punkten i Kongl. Maj:ts vid sistförflutna Riksdag meddelade och af Rikets Ständer bifallna Nådiga Proposition, angående låne - 2o Stats-Utskollets Utlåtande, N.o tSo. understödet till staden Wenersborg, låntagarne endast borde vara skyldige att af sten, kalkbruk eller annat icke eldfängdt ämne uppföra de byggnader, för hvilka lånen blifvit dem tilldelade, så och enär Rikets Ständers angående desse låneunderstöd utfärdade reglementariska stadganden icke föranleda till någon utsträckning af berörde skyldighet, anser Utskottet, för sin del, Fullmägtige icke kunna vägra att till fyllnad i erforderlig säkerhet för erhållet byggnadslån jemväl antaga inteckning i en af träd uppförd, brandförsäkrad byggnad, under vilkor likväl, att en lånebeloppet, enligt den behörigen godkända brandförsäkrings-värderingen, fullt motsvarande steneller kalkbyggnad blifvit för det erhållna lånet uppförd och derför jemväl intecknad. I händelse Rikets Ständer gilla Utskottets nu yttrade åsigter, i anledning af Fullmägtiges rörande ifrågavarande ämne gjorda framställningar, torde Utskottet få sig uppdraget att ett härmed öfverensstämmande svar Fullmägtige meddela. Stockholm den 19 Maj 1840.
För dem, sorn vinna Burskap på utrikes handel Andre Handlande , Coopvaerdie-Skeppare, Skråhandtverkare och Manufactu rister . Andre Borgare som ej höra under Skrå Gertificaler för till utrikes ort gående öppna båtar inhemska däckade fartyg . utländska d:o Folkpass ... Fribref för fartyg och båtar derom utgifne förbindelser Gesäll-bief Inqvidationer öfver Kronofordringar Mäklare-slutsedlar, hvarje Mästarebref i Skrän och Manufacturier: i Slockholm oell Götheborg samt i:sla Classen; Andra och Tredje Classens Städer Fjerde och Femte dio d:o Mätarebref å inrikes Fartyg och Båtar å utrikes d:o d.‘o Notariats-bref eller bevis och protester, sorn No Bublici utgifva lill inländske, hvarje ark . till utlänningar R:dr. 4 Mi 'Bevillnutgs-Ut slottets Bet. N:o 13. i83o års Författning. Notilicationer och Promotorialer 9 Pass, Algieriska, Sjö ... 24 —• Resetill utrikes ort: —■ för husbonde' eller hustru med ett eller flere barn samfäldt 1 — för betjent eller piga, om de än äro uppförde på samma Pass, hvarje . 16 — för Gesäller, hvarje 12 — . för dera af allmogen, som resa öfver gränsen i enskilde angelägenheter för Hvarje person 8 —. till inrikes orter eller Norrige: för husbonde, hustru eller barn med tjenstehjon, ett eller flera —. för Gesäller, hvardera 6 — 6 för Allmogen, samt Corporaler vid Infanteriet, Dragoner, Ryttare, Soldater och Båtsmän, då de resa utom Lä- jre.it 3 — som af Oss eller på Wår Nådiga befallning utfärdas åt personer, till resor i enskilde angelägenheter i förhållande till stånd och villkor •i 2 \ a T ^ Pensioner, Resolutioner derom Pormissions-Ansökningar, se Ansökningar. Preliminaire Utslag, se Utslag.
Som StatsUtsk:t vid föreg:de Riksdagar, till följd af inom RiksStm derom väckt fråga, afgifvit mern. ang:de riksdagskostnadernes bestridande direkte af Riksg.Kont:t, får jag, af sådan anledning, väcka den motion, att närande Utsk. måtte åläggas att inkomma med yttrande i berörde afs:de, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med de i Utsk:ts Mern. N:o 8, vid sednaste Riksdag, föreslagna bestämmelser, nemi.: »l:o) att alla, på R. St:rs beslut grundade, utgifter för »nuv:de Riksdag må utgå af Riksg.Kout:ts härtill dis»ponibla medel och, under behörigt iakttagande af »samma beslut, omedelbart från detta verk till veder»börande utbetalas; »2:o) att likaledes sådane, af denna Riksdag föranledda, »utgifter, som, i anseende till deras föremål eller be»skaffenhet och i likhet med hvad under R. St:rs sed»naste sammanvaro egde rum, dels redan blifvit, dels »framdeles, under Riksdagens lopp, varda af K. M. i »Nåder godkända och å K.
— Halmstad 5,400. — 78,500. — Haparanda 5,700. — 72,400. — Helsingborg 8,500. — 145,700. — Hernösand 5,500. — 26,700. — Hudiksvall 900. — 15,500. — Kongelf 50. — 200. — Landskrona 15,600. — 542,600. — Luleå 400. — 15,400. — 22 Kengl. Maj:Is Nåd. Prop. JM Sf. Malmö 14,000. — 383,200. — Marstrand . 600. — Norrköping 44,600. — 467,100. — Nyköping 1,700. — 4,300. — Piteå 1,700. — 26,000. — Stockholm 333,500. — 3,244,500. — Strömstad 1,000. — 12,400. — Sundsvall 3,500. — 38,100. — Uddevalla 1,800. — 43,200. — Umeå 2,500. 9,520.900. — att utgå: den till visst belopp bestämda tolagen qvartalsvis, och den på en stigande tulluppbörd beroende tillökning elter hvarje års slut och sedan tulluppbörden blifvit till beloppet bekant. I öfverensstämmelse med grunderna för denna tolagens reglering torde ock böra stadgas, att för redan befintliga, men till uppbärande af tolag nu icke berättigade stapelstäder, äfvensom för ytterligare blifvande stapelstäder, Eders Maj:t må ega alt, om anledning dertill vid pröfning i hvarje serskildt fall förekommer, i stället för tolag bevilja sådan stapelstad ett anslag af tullmedlen, motsvarande fem procent af stadens årliga tulluppbörd.
I afseende på det nu ifrågav:de brottet får jag erinra, att om man tager något ur bref eller annan förvaringspersedel, så straffas det såsom stöld, men att det här icke är fråga om att genom breföpnandet tillegna sig något. I de Propos:r som K. M. Den 31 Augusti. 159 förut till Ii. St:r aflätil har äfven fängelse ansetts vara ett tillräckligt straff för öpnandet af annans bref då derur ingenting lillgripes, och jag för min del tror. att man i detta fall bör använda detta straff alternativt med straffarbete, på det att domaren, om förmildrande omständigheter förekomma, må kunna ådöma ett mildare straff, och icke behöfva välja emellan att frikänna och ålägga ett straff som han finnér vara för hårdt. Ur denna synpunkt har jag sett saken vid framställande af milt förslag, hvilket ingalunda grundar sig derpå, att jag anser brottet vara af ringa beskaffenhet. Den härefter till bifall å denna § framstälda proposrn, besvarades med starka Ja, jemte några Nej; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig hafva funnit Ja öfvervägande. 33 och 3i. Dessa §§:r Diföl los. S 38. Ilr von Koch: Emot denna 35 § har jag samma anmärkn. som emot den 28. Utsk. har nemi. äfven här uren alltför mycken formalistisk synpunkt gjort en uteslutning af ett i den K. Propos:n förekommande stadgande, uptaget i 2 mom. af 27 §:n, och af följande lydelse: »Tager någon eljest till olofligt bruk eller nyttjande hvad annan tillhörer, vare bot från och med 10 t. o. m. 100 Rdr.» Jag tror, att delta stadgande, om det än icke egentligen kan subsumeras under rubriken bedrägeri eller svek, dock lämpligen har sin plats i denna §, på det att detsamma icke måtte blifva bortglömdt. Gr. Sparre:
Det resultat, som gamla anslaget utvisar, då man beräknar, att denna anstalt endast afser sjukvården för 3ooö mans garnison , hvilkens sjuka, i många sjukdomsfall, skötas vid regtterna, är så öfverdrifvet, att man anser sig böra derpå fästa Utskts uppmärksamhet. Jag föreslår, alt detta anslag endast måtte beräknas efter 5 r:dr per man för garnisonsstyrkan , och att hos Konungen begäres, alt, i händelse icke sjukhuset med denna summa kan administreras, 4,000 21,000 i i,55o 2,6oO 2,800 6,700 37,200 15,000 190 Den i Februari. sjukvården må inom casernerna förrättas, då det är att förmoda att regementernas läkare och compagnibefä! skola åtaga sig att, efter denna beräkning, ansvara för sjukvården. Erfarenheten inom Götheborgs och Christianstads garnisoner torde i detta fall kunna af Utsk. åberopas. Indelta arméen. C a val ler ioch infanteri-rege menterna Ryttareoch soldatslegor, torp och löner, hästarnas remontering, underhåll och skoning, cavalleriets beklädnad, sadelmunderingar, remtygspersedlar, beväring och tross, rotehållares bidrag till munderingen, rustoch rotehållares motes-passevolance-afgift för häst och karl; allt detta finnes, för det närvar., icke i statsregleringen inräknadt; men genom ett sådant tillägg blef det synligt, till hvilken oerhörd grad jordbruket är beskattadt medelst roteringsverket, och huru ytterst nödvändigt det är att tillvägabringa lättnad härutinnan. Exercis-sqvadroners underhåll Vålf vade arméen. Lif-gardet till häst 55,118
Först mönstrade hertiginnan henne ganska noga och med skarpa blickar, under det Slottsberg ömsom rodnade och bleknade samt skälfde i hela kroppen som ett asplöf. När hertiginnan blef varse hennes häpnad, antog hon en mild uppsyn och räckte med godhet sin hand att kyssa åt flickan samt yttrade: «Ni har öfvertagit en bland «mina skönaste rättigheter, mamsell Slottsberg, den, «att göra hertigens lif angenämt. Om det lyckas er, «och ni uteslutande egnar er åt ett kall, som ni af «fri vilja valt, så önskar jag er framgång och allt «godt, och förlåter att ni gjort mig intrång; ty min «skyldighet och min högsta önskan äro endast, att «bidraga till förljufvande af hertigens dagar. Men en «sak vill jag anbefalla er och lägga framför allt an«nat på ert minne: blanda er aldrig i politiken, mam«sell Slottsberg; använd aldrig ert inflytande hos her«tigen till förord eller att gifva intryck mot någon. «Det skulle förorsaka min gemål bekymmer och han «blefve slutligen förtörnad på er. Ni skulle då tillika «ådraga er min och hans öfriga höga anförvandters «rättmätiga vrede.« 60 – «Den goda, den ädla hertiginnan!« – «Således, kära Olivia, kan du icke från den händelsen hemta förevändning till svartsjuka misstankar.« – «Också hör jag ej till deras antal, som se spöken midt på ljusa dagen.« Badin fäster ögonen på en fingerborg af guld, med emaljerade förgät-mig-ej, hvilken ligger i ett öppet rödt saffiansfodral på Olivias sybord. – «Den der är rätt vacker: har du köpt eller fått den?« – «Jag har fått den.« – «Af hvem?« – «Af en karl.« – «Af en karl!« – «Ja visst! eller af en ung, hygglig herre, om det uttrycket faller dig mera på läppen.« – «Kanske den der gåfvan också skall räknas till «spöken midt på ljusa dagen«? – «Alldeles. Och jag skall löna ditt nyss berättade äfventyr med ett annat, som i märkvärdighet icke ger ditt efter. Drottningen har lått en älskare «
ag äofite 3tta b \ l !3 jWj-aga v 3 * ucfle » - Tragiken i Sonja Kovalevskys lif ligger i konflikterna mellan hennes hjärna och hennes R a m t a t e * * ta », hjärta. Hon hade ett starkt behof af den SDa-fc » fltefi uti / ttt » igt fo^e, 3a-fc f^Ua-ng lycka, som hon likväl ej kunde förmå sig att gripa oeh hålla fast. Än var det arbev^tån fyllda, gf !aa: tet och dess kraf, som ställde sig i vägen, K o n d t den t-atta, den en3a. då. hon ville lefva, men oftare var det hennes ständigt vakna reflektion och upprifvande själfanalys, som åstadkommo osäkerhet och ^-ag |l !u33e v 3j-upa 6&amp;oga * t, att 8t \ j; t&gt;a 3ig slitningar, och som kommo henne — liksom så mången annan af vår allt för medvetna Hoi-tt oc-rv j; ti • tids själsaristokrater — att trasa sönder sina J granen » » U 6 a n 3 e H t o i a a 3å 3-sog en känslor genom att ideligen hålla dem under mikroskop. rvoidHvung j; ötfii; J u mera hon såg af lifvet och ju mer hon Xon at 3en tatta, den endci. lärde känna människorna, dess starkare blef hennes längtan efter den hvardagslycka, som värmer hjärtat och ger hjärnan ro, och dess mindre kunde hon tillfredsställas af sin absia strakta vetenskap, som, hur mycket hon än veti&gt; * temga 6ttan3, älskade den, likväl aldrig kunnat fylla henne S) e £ånga uågotna * Rlwi * ma. ocfi Högt 3e helt, och ej heller af det skönliterära författarskapet, som från att ha utgjort ett tidstopa mot {a t a 3: fördrif under hvilotiderna hufvudsakligen blef för henne ett bedöfningsmedel, morfin mot K o n a t den tafta, den en3a. de upprifvande tankarne. Hugo Gyllander.
Ingen anar hvad jag lider, huru hjertat blöder: ingen räcker en skärf åt behofvet, ingen har öfverseende med den felande: alla sky den illa kända. Man anar ännu icke hvad jag lidit. Efter decenniers förlopp uppenbaras måhända först förfärande orättvisor. Familjeanseende och likgiltighet tillåta icke att forska efter, huruvida den felande fortgår på sin bana eller söker godtgöra sitt förhastade fel. Smädelsen och hämndbegäret täfla att kasta sina skoflar mull öfver de arma offren, som blifvit förtrampade och förkrossade af jordens mägtiga. Olyckliga offer, som lida i hemlighet, hvilkas tårar runnit, sedda endast af den Allseende! "Den lyckliga, hon vet ej hvad det är, Att ensam gå, en fridlös vålnad blifven I själens natt, och sjelf sig frukta der, Af menniskor och Gudar öfvergifven "Hon vet ej hvad det är att vissnad stå, Utaf en yppig sommarverld omhviftad, Att tyna, torkas och till aska gå, Utaf sin egen andedrägt förgiftad." Jag känner att lidandets mått snart är rågadt och jag emotser min stoftförvandling utan bäfvan, och min dödskamp med lugn. Denna lilla minnesbok, som ligger öppen, torde du förvara, tills min August fyller myndiga år, om han så länge lefver. Låt honom då läsa dess innehåll och inhemta hvad en värnlös oskuld lider och af mitt exempel lära att följa dygdens och sky brottets stig. Slutligen, min vän: ställ ett enkelt träkors på min graf och lät derpå teckna dessa ord: "Gömdt är glömdt." Din i döden tillgifna vän, Mathilda Hamster. Sedan jag genomläst detta bref, sade mamma Segerman: "Nu ser du att jag uppfyllt mitt löfte i alla hänseenden, och önskar att du uppfyller ditt: att alltid denna hemlighet stannar oss emellan. Vid den upptäckt, som jag genom din aflidna moders bref, hvilket du nu läsit, erhöll, flydde Segerman ifrån oss och har aldrig sedan låtit höra af sig. Axel var då ett år yngre än du, och Johanna skådade dagens ljus tre månader efter Segermans flykt."
Då Rikets Ständer, vid den genomgripande förändring af Bevillningsstadgan, som verkställdes vid 1859 1860 årens riksdag, ansågo sig, på grund af svårigheten att i hvarje särskildt fall beräkna inkomsten af fastighet, böra, i afseende på bevillningen deraf, frångå den eljest följda regeln, att all bevillning skulle utgå efter inkomsten, och i stället såsom beräkningsgrund för ifrågavarande bevillning antogo uppskattuingsvärdet, sökte man, genom ännu gällande stadgande att bevillningen för jordegendom skall utgöras med 3 öre för hvarje 100 Riksdaler af nyssnämnda värde, men för all annan fastighet med 5 öro för hvarje 100 Riksdaler deraf, bereda en i möjligaste måtto rättvis likställighet i förhållandet mellan bevillningen å dessa olika slag af fastigheter och den inkomst de lemnade. Jordegendomens värde ansågs nemligen stå under inflytelse af särskilda omständigheter, som oftast satte detsamma särdeles högt i för - BevillningsUtskottets Betänkande N:o 3. 3 hållande till afkastningen, hvaremot, i afseende å annan fastighet, afkastningen utgjorde en mera bestämd mätare af värdet. Utskottet finner äfven för sin del denna uppfattning af jordegendomens förhållande till annan fastighet vara i allmänhet rigtig, och anser, i fråga om städernas af motionären åberopade skyldighet att sjelfva bekosta sin polis-, kronooch kommunalafgifters debitering och uppbörd samt lagskipning och öfriga administration, icke böra lemnäs utan uppmärksamhet städernas donationer af ofta ej obetydliga, till det mesta afgiftsfria jordområden, äfvensom de ansenliga inkomster af andelar i bränvinsminutefingsafgifterna samt öfriga förmåner städerna erhållit. Att städerna skulle vara betungade med hårdare kommunalutskylder än landsbygden är icke ådagalagdt, och destomindre sannolikt som innehafvare af jordbruksfastighet måste med mångfaldiga, ej på debetsedeln synliga uppoffringar bidraga till af hjelpande af kommunens behof.
Ii ebet. Balans från år 1856. Tillgångar Uppbörd: Anslaget till aflöning Dito till underhåll. Diverse inkomster Cretlit. Utgifter: Aflöning Instrumenter, böcker och kartor m. m. Balans till år 1858: Kontanta behållningar Inventariers värden: Behållning vid årets början. Tillkomna under året Afgångna dito Behållna till påföljande år . Stockholm. O. till 1859 års revisions-berättelse, angående stats-verket, sid. 101. Debet. Balans från dr 1858: Tillgångar örd: Statsbidrag Delegares bidrag Doneradt kapital Räntemedel Från tjenstemanna-fonden Observations-medel Besparade pensioner Ersättning för utbetalda pensions-medel Dito från Arméens pensions-kassa S:r Tjenstemanna-fonden. Summa Skuld €V<p dit. Balans från år 1856: Utgifter: Pensioner och begrafningshjelp Till enskilda enkeoch pupill-fonden Wiramerstedtska testaments-fonden Förvaltnings-kostnader Afskrifningar och restitutioner Diverse omkostnader S:r Balans till c> 1858: Att navigations-skolornas behållningar i allmänhet äro obetydliga, medgifves visserligen, men då sådana till större belopp ej så sällan torde förekomma, hvarpå äfven årets räkenskaper förete exempel, samt dessutom det af Kongl. Kommerse-kollegium till stöd för Skol-direktiouernas ansvarsskyldighet åberopade stadgande, som är af följande lydelse: »De medel, som för hvarje skola äro i den fastställda årliga staten upptagna: eger Skol-direktionen att, i vederbörlig ordning, i den mån utbetalningar deraf komma * fråga, reqvirera, qvittera och till skolans lärare mot qvitto aflemna» enligt Kevisorernes tanka icke innefattar någon bestämd föreskrift derom, att Direktionerna äro för kassa-behållningarna ansvarige, anse Revisorerne sig böra instämma i den af 1858 års Stats-revision i nämnde hänseende gjorda hemställan. § 3.
Så Lex. har i början förbudsprincipen och höga Tullbestämmelser, till och med artikeln Strumpor, varit öfvervägande, hvarefter dea förra alldeles upphört och de senare åtminstone ej tilltagit mer, än vid artikeln LinneVtifnader, hvarvid afseende fästats på den Norrländska husslöjdens upprätthållande. Orsaken till detta vacklande och ombyte i princip kommer deraf, alt Ledamöter i Utskottet, som haft olika öfvertygelse, efterträdt hvarandra, hvarigenom den första majoriteten förvandlat sig till minoritet. Det blir således för Riks-Stånden nödvändigt alt till enhet i princip omskapa Betänkandet; det må sedan blifva i den ena eller andra andan. Jemte det jag, såsom ständig Ledamot af Utskottet, ansett mig skjdldig att härå fästa uppmärksamhet, vill jag äfven vördsamt tillkännagifva, att, ehuru jag helst önskade förbudens utgående ur Tulltaxan, jag ingalun Bih. till R. St. Brot. 1840. 5 Sami. 1 Jfd. 22 Höft. 2 IG Bil. till Bevillnings-U tskottets Utlåtandet N:o 3o. da vågat att på förhand biträda ett beslut, hvarigenom man vore alldeles förhindrad att desamma vid någon serskild artikel tillämpa. Dels har jag trott, att, innan någon större säkerhet blifvit lemnad, i afseende på en ordentlig näringsfrihet, man ieke borde på en gång vidtaga allt för fria beslut för den utländska handelsfriheten, dels har jag velat för mig lemna öppet att biträda ett enda förbud, nemligen mot export af Malm, hvilken jag anser böra sparas och gömmas, intilldess, som jag hoppas, friare Författningar i Bergsmanna-rörelsen komma att befordra förädlingen deraf inom landet, såsom lönande och indrägtig.
Då jag börjar med att erkänna att Hr von Hartmansdorff har fullkomligen rätt i hvad jag också vet, att i en skola, der inga sådana belöningar sorn Utskm föreslagit utdelas, det likväl går ganska bra, äfvensom jag varit i skolor, der sådana materiella belöningar utdelas, men det gär mycket illa till, så skulle det synas som jag skulle helt och hållet uppträda på hans sida; men det gör jag dock icke, ty dessa belöningar uti den förenämnda enda skolan finnas likväl, ehuru de äro satta på det immateriella gebitet. Ku frågar jag dock, hvad skada äfven de materiella belöningarne medföra, ifall de icke missbrukas, såsom Hr von Hartmansdorff nyss nämnde, och om icke de, såsom Hr Gripenstedt nämnde, likasom de immateriella, kunna göra godt. Då man för deri uppväxta mannen icke bör underlåta att gifva sådana ganska materiella belöningar, och (livori Hartmansdorff här många gånger har uppträdt till försvar för sådana belöningar; så frågar jag, huru lian kan vilja att man skall borttaga dem vid undervisningen. Jag tror för min del, alt orsaken hvarföre de läroverk misslyckats, der belöningar utdelats, är den, att de blifvit utdelade orättvist åt personer, som icke hafva förtjent dem. Hade de vid rätt lid oell endast åt den fört jente blifvit utdelade, så hade de likasom de immateriella varit nyttiga. Jag får för öflig t vidhålla mitt yrkande och tillägga, ntt*i händelse man icke vill anse delta såsom en principfråga utan blott som ett disciplinarstadgande, så är jag helt och hållet ense med Hr von Hartmansdorff. 3jS Den 17 Fcbruarif. m. * [Ir von Hartmansdorff: För bibehållandet af de s. k. materiella belöningar, som bos oss brukas, bar jag ifrat derföre, att Regeringen olta icke bar några andra utvägar alt belöna med, oell emedan dessa dock äro mera immateriella än penningar, som Regeringen saknar. Men jag vet lika väl som någon annan, att hvilka belöningar soin missbrukas derigenom förlora sitt värde. På intet ställe äger man bättre tillfälle än i skolan alt genom snar befordran, d. ä. fi i flyttning, dagligen belöna förljensten.