Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om ofvannämnde ändamålslösa förbud uphäfves, borde i stället föreskrifvas, att ett särskildt rör från lyktan finge afleda lanken till ett derför inrättadt kärl i spritrummet. Detta kärl skulle, vid hvarje upmätning, under kontrollörens tillsyn tömmas, och lanken blandas med mäskningen för att gemensamt dermed afverkas. Något underslef vore derigenom icke att befara, men ett betydligen bättre fabrikat skulle erhållas. § 96. 3 oeh 4 mom. Emedan en större del af apparaten är så konstruerad, att bränvin icke kan lönligen uttagas, men väl lank med iner och mindre hög proe., så synas desse båda mom. böra undergå förändring, helst fall förekommit, då bränvinstillverkare brutit försegling, utan att man vågat, på grund af nuvar:de ordalydelse i mom:n, verkställa beslag eller inställa brän vinsbränningen. §§ 52, 88, 90 och 30. Da, enl. förstnämnde §§ uti Bränvinsbränningsförordmn och sistnämnde § i Ordningsstadgan, det tillkommer Öfverkontrollörer att hålla allmän tillsyn öfver Författms efterlefnad, samt enl. 88 och 90 §§ rätt till åtal och beslag äfven tillkommer de personer, hvilka särskildt förordnas att vaka öfver en sådan efterlefnad, synes väl, som en sådan rätt till åtal och beslag vore tillerkänd Öfverkontrollörer. Men enär en och annan K. Bef:h:de förordnat särskildte personer, de der icke äro i egenskap af kontrollörer anställde, att distriktvis tillse Författms efterlefnad, så har tvifvel upstått, huruvida Öfverkontrollörer egde att med beslag sig befatta, eller om det endast vore landsoch stadsfiskaler, krono-, stads och polisbetjenter samt de ofvannämnde särskildt förordnade personer tilllåtet göra beslag. Ordningsstadgan. S I Ång:de luftröret. Det borde vara föreskrifvet, att detsamma i öfre ändan skall vara försedt med helt — väl — fastlödt lock och lufthalen anbringas på rörets sidor, högst 2 tum från öfra ändan och högst h6 tum i diameter, nemi. hvarje hål. § 2.
Af sådane Beslut må Konungen låta till StatsRådets kunskap komma, ”hvad Honom nyttigt synes, så att äfven någon kännedom af denna Riks”Styrelsens gren mätte hos Stats-Rådet finnas”: att uti det vid nästförutgångna Riksdagen år 1834 till Rikets Ständer af Deras Konstitutionsutskott algi Ina ”Memorial, med förslag lill Grundlagsändringar, åsyftande en ändamälsenligare organisation af Stats-Rådet” *), Utskottet, sorn ansåg definitionen på ministeriela mål böra inflyta i 11 §, äfven uppgifvit den redaktionsförändring, som deraf föranleddes, nemligen: ”Ministeriela mål, hvarmed förstås ”alla de^ som angå Rikets förhållande till främmande magter, må Konungen ”låta hos Stats-Rådet finnas”: att, ehuru hos Rikets Ständer icke någon direkt erinran emot denna föreslagna redaktionsförändring förekom, Utskottet likväl, enär, vid granskning af Utskottets förslag i det hela, samtlige RiksStånden anmärkningsvis yrkade, att HofKanslerens Departement, *) Bihang till R. St. Prot. för åren i834 och i835, 3 Sami. JNT:o 34- 3 hvars bibehållande med någon förändring Utskottet föreslagit, måtte nr Statsrådets sammansättning uteslutas, hvarigenom äfven andra förut icke väckta O ’ O grundlagsändringar blefvo nödiga, i följd häraf, uti ett sednare memorial*), föreslagit ibland annat, att uti 11 § redaktionen af de 3:ne första perioderna måtte sålunda jemkas: ”Ministeriela målen anmäla, i närvaro af någon ”annan Siats-Rådets Ledamot. Är föredrage den Stats-Rådets Le”damot, som Konungen äfven i detta fall tillkalle.
-9 kitt cletts klospitsl intsgss Iiospitsls-Iljon srän 8Iiäne, Kleliinge oell sö>lrs cleieil sl Ilsllsnll, — oell ulgurs nu bospitsls-lljonen I Nslmö 220 till sntslet — Kör stt sä (/^-ra/cr llospits! tillräekligen utviclgs6t, bsr ett derstädes beläget, lovclns ^ksgssinz-inrsttniugen tillliörigt bus blisvit inköpt» oeb 5 tomten äro uppsörcie en större b^ggnscl, tvä väningsr bög, ssmt 2:ne kl^glsv, »II» sk sten, utss I,villis likväl ens singeln ännu ieke bunnit kullboröss. Oesss b^ggNscler äro ämnscle söv säclsne vsnsiirnige, 80m lbäksren snser möjligen Kunns botss, — clä i clet gsmls Ikospitslet stev liom ms stt tovvsvss rls osn^gge oeb obotlige. — 80m sör cle vsnsinniges curstivs bebsnclling erlorclrss, clet Ilospitslets nuvsrsncle locsl, säsom clertill slltsöv inskränkt, utviclgss oell Isin jilius tillkällen till säclsn utviclning älven bn»38, ej minclre L ilen pä ens si<lsn ss klospitslet sngränssncle Kronopsr lien ^sen, än äsven ä Hitting
Som utbetalningarne å denna Titel, de senare iren, betydligen öfverstigit detta anslag, och Stats-Werkets inkomst af anmärknings-medlen jemväl ö^ kas i samma förhållande som behofvet af Procentens utbetalning, hvilken ej eger rum förr, än de anmärkta medlen influtit i Statens Cassa, så hafva Riksens Ständer beslutit, att detta anslag må till 6000 R:dr förhöjas. 6:0. Anslaget till restitutioner af origtigt debiterade och uppburne medel, hvilket för närvarande utgör 6000 R:dr, har, de föregående åren, lemnat sådan besparing, att Riksens Ständer funnit beloppet böra till 4000 R:dr nedsättas. 7:0. Anslaget till byggnader och reparationer å Kongl. Slottet och publika husen i Hufvudstaden, utgörande 25,000 R:dr för det förra, och en lika Summa för de senare, eller tillsam^ mans 50,000 R:dr. I afseende härpå, har E. K. M. i dess Nådiga Proposition gifvit tillkänna, att en betydlig ut - TJndcrdäniga Skrifvelser'. utgift skaile förest! i och för den vid Kongl*' Slottet varande så kallade Lejonbacken, hvars murar, uppförde af otjenlig sten, skola finnas tilf större delen af tidens åverkningar mer eller; mindre skadade, och derföre fordra ombyggnadj Hvadan E. K. M., sorn ansett denna del af Slot-* tet böra, i likhet med den ombyggda Logårdsmuren å Slottets östra sida, uppföras af huggen gråsten, för att derigenom erhålla enahanda prydlighet och varaktighet, i Nåder föreslagit, att den, enligt uppgjorde kostnads-förslag, härtill erforderlige Summa af omkring 130,000 R:dr .Banco måtte till detta arbetes utförande på ett sätt, sorn med skyndsamhet förenade minskning i kostnaden, antingen anvisas utöfver hvad af nu varande byggnads-anslag för Slottet och de öf-< rige publika busen i Stockholm samt i Landsn orterne, kan årligen dertill användas, eller ock: alt en för detta ändamål lämplig
Hr Weidenhjelms yttrande om det vanliga i sältet att inkomma med föga utarbetade motioner, sä får jag erinra Hr Weidenhjelm, att i de fall, då motioner inkommit till R. St., hvilka icke varit lill sina detaljer utarbetade, så hafva de åsyftat vissa större förändringar, hvilka varit af den art, att de redan länge förut varit i opinionerne bearbetade, och för hvilka således det funnits ymniga materialier för deras behandling, ulan att Ulskm hafva kunnat komma i den ledsamma ställningen att arbeta förgäfves. Utskm hafva på förhand velat ungefärligen hvad nationen i det fallet velat och hafva, i konseqvens dermed, kunnat fullgöra sin skyldighet. I detta ämne äter äro tankarne sä delade alt jag trotsar Ridd.Utsk. ali kunna åstadkomma ett ullål., sådant som R. o. 7 f Adis alla ledamöter i detla ögonblick önska det. Jag skulle således tro att det i delta ögonblick är obetänkt, att belasta Utsk. med ett arbete, som icke skulle leda lill något ändamål. Utsk. skulle här möjligen stanna i sådana beslut, som Slåndet sedermera ogillar. Derigenom upkommer eli förhållande mellan Utsk. och Ståndet, som jag anser ganska farligt. Om ifrån Utsk. emanerar elt förslag, som inom Ståndet icke kan göra sig gällande, sä kan Utsk. ej utan att kompromettera sig sedermera göra upp elt förslag på alldeles motsatta grunder, om Ståndet skulle sä fordra. Utsk. kommer då i en skef ställning lill Slåndet, sorn kan hafva menliga följder. Jag får således fortfarande yrka att Hr Brakel mätte sjelfmant återtaga sin motion, för att närmare bestämma grunderna för förslaget. Deremot tror jag icke som sagdi är att remiss kan vägras. Hr T harn, Carl Wilh. Au g.: Åtskilliga gånger förut som detla ämne varit å bane, har jag tagit mig friheten yttra mig, och anser mig äfven böra göra det i dag, dock icke sä mycket af nämnde skäl, som för sjelfva saken.
Ständers upplysta ompröfvande. Stockholm den 30 Maji 1818. Riksens Hoglofl. Ständers Bevillning s Utskotts Memorial, rörande Öfverflödsoch Fyllnads-Afgifterne. Sedan Riksens Höglofl. Ständer under den 6:te och gtde i denna månad beslutit , det skulle inbetalningen af StatsVerkets skuld till Banken nedsättas ifrån 750)000 Rtdr till 500,000 R:dr, BevillningsUtsi. Betätikanden, och .skilnaden emellan desse Summor , eller 250.000 B:dr årligen, ifrån och med år 1819 till och med det år, då nästa Riksdag inträffar, användas till förekommande af .Bevillningens ökande, så har Högloft. Ridderskapet och Adeln dervid fogat den anmodan till BevillningsUtskottet, att föreslå de BevillningsArtiklar, å hvilka, till följd af ifrågavarande minskning, nedsättning kunde äga rum , och Högvördige PresteStåndet vid samma minskning fästat det förbehåll , att den projecterade Öfverflöda - Afgiften borde förfalla; äfvensom Vällofl. BorgareStåndet först yttrat , att nyssnämnde afgift matte försvinna, och sedermera, under den ritte derpå följande, icke allenast dermed beledsagat det förklarande, att de 166.000 R:dr, som vid utgörandet af 1815 års Bevillning befunnits vara en brist, skola genom, en tillökning i FyllnadsAfgiften ersättas, utan äfven inbjudit öfrige Resp. RiksSiånden att sig deruti förena. Till följd häraf har Höglofl. Ridderskapet och Adeln den I5:de dtnnes förklarat, att, då BevillningsUtskottet redan på förberörde sätt blifvit amnodadt att uppgifva de Artiklar, å hvilka nedsättning kunde ske, och Förstärkta Stats-.
Två gånger i veckan ser man hans majestät med sin höga, imponerande gestalt och sin intelligenta blick vandra omkring bland sina vänner, böckerna, af hvilka han ej blott känner titlarne, utan hvilkas innehåll han är nogsamt förtrogen med, enligt hvad förut blifvit sagdt. Att detta bibliotek är stort, väl försedt och ordnadt, och att det innehåller rika skatter, är naturligt. Till högst väsentlig del är det bildadt af konung Oscar. Hans höga moder ägde ett stort, välordnadt bibliotek; men detta gick i arf till kronprinsen. Konungens broder, Karl X V, ägde ock ett särdeles rikhaltigt bibliotek. Detta gick i arf till Karl X V: s dotter, kronprinsessan af Danmark. En del däraf är nu i hennes, en del i kungl. bibliotekets, en del i konungens ägo. Biblioteket utgöres i närvarande stund af omkring 25,000 band. Bokinköpen, till hvilka årligen är anslaget ett belopp af 3,000 kronor, bestämmas på bibliotekariens föredragning af konungen själf. Förutom de årliga inköpen riktas biblioteket ock genom presenter från inoch utlandet. De skatter, det innehåller, använder dock icke konungen för egen räkning blott. Det är medgifvet för alla vid hofvet anställda, från den högste till den lägste, att erhålla lån därur, ett medgifvande, hvilket ock flitigt begagnas, icke minst af betjäningen. Bibliotekarien äger ock tillåtelse att lämna lån ur biblioteket åt utom hofvet stående personer. För dem af garnisonen, som äro kommenderade såsom ordonnanser, finnes ett särskildt bibliotek. Om vi hittills vistats i de kungliga gemaken, om vi vågat ställa oss i de höga personernas närhet och skildra något af deras lif och verksamhet, skola vi, sedan vi i största korthet nämnt något om riksmarskalksämbetet, kungl. hofförvaltningen och ståthållareämbetet på Stockholms slott, stiga ned i kök och källare m. m., sysselsätta oss med, som man säger, hemmets prosa, ehuru nog däri kan ligga och läggas litet poesi, låt också vara endast hvardagspoesi — ej från vår, utan från en husmoders sida • — med ett ord nämna något om det kungliga hushållet.
Riksens Ständer infe, akt uti beräkningen af Bewillnings-inkomsterne, icke något ingått, som kunde uppkomma af Landt - Tullarna återställande och en dermed i lampelig matto förenad Landt-tulls uppbörd, undantagande de 150,000 R:dr, hwilka såsom ersättning för denne Stats - Werkets cnjkildte inrrade, blifwit lika serskildt till utgörande antagen; men da Riksens Högloft. Ständer i anledning af deras Bewillningsvch allmänna Beswärs - samt Economie - Utstötts gemensamma Utlåtande uppå Kongl. Masts Nådiga Proposition angående Rikets Tullwerk i allmänhet, uti giswen Remis' öfwerlemnat och uppdragit Bewillnings, Utstottct, att med en allmän öfwersigt af allt hwad, under egenstap af Bewillning borde utgå, ätwen taga under betraktande hwad inflytande Landt - Tullarnes återställande kunde anses aga pä Bewillningens större eller mindre belopp, samt med utlåtande i denne till Riksens Högloft. Ständer inkomma, sa anser Bewillnings - Utstottet ordningen fordra, att inför Riksens Högloft. Ständer nu anmäla den uppställning, som i det afseende, Utstottet trodt med bibehållande af den alltid nödiga säkerhet i beräkningen kunna aga rum.
»Ja, jag har verkligen inte knypplat mina spetsar sjelf», sade Nina, »det ger jag mig inte tid till, och för öfrigt fins det så många, som behöfva litet förtjenst.» »Ja, det är ju sant! Du är ju rik som en liten prinsessa!» sade fru Lindeman och skakade ut en af Ninas klädningar, innan hon hängde upp den. »Men ser du, under de långa aftnarna här på landet måste man ha många slags handarbeten. För öfrigt är det så roligt att knyppla.» »Hvar äro dina söner?» frågade Nina. »Åh, de äro på möte båda två. Du vet väl, att Arthurs lilla fru har fått en gosse! — Jag hade önskat att det hade varit en dotter, för att gossar äro just inte min svaghet; man har redan allt för mycket karlar här i verlden, men fadern är naturligtvis stolt. En son! — Min son! Gud bevars! Han tänker sig honom visst redan med epåletterna på, den stackars lilla mjölkgrisen.» »Ja, att du redan är farmor», sade Nina, som nu var omklädd. »Det skulle man inte tro om dig, Hilda, som ser så ung ut.» »Åh, jag ser inte alls ung ut», svarade fru Hilda förnöjd och skakade sina lockar. »Men det gör alldeles precis det samma hur jag ser ut. Jag har gudskelof öfverstått all lust att göra intryck på manliga hjertan, och jag är fullkomligt nöjd med att veta, att jag är det ordentligaste och snyggaste fruntimmer, som går på jorden.» »Kom nu, kom nu, min engel», tillade hon och tog Nina om lifvet. »Nu skola vi ned och få oss litet kaffe.» De gingo nedför den breda trätrappan, som var bonad och belagd med gångmattor. På nedre botten stodo alla dörrar öppna mellan rummen, och der fans en hel lång rad, som alla liknade hvarandra. Det var mycket högt i taket med stora fönster, så att alla rummen voro så ljusa, som om man varit ute i det fria. Möblerna voro mest gammalmodiga, stora och massiva; långa mahognisoffor, höga skåp med messingsornament och längs alla väggar en oändlig mängd stolar med ljust öfverdrag.
Jag är visserligen af den tanke, att Betänkandet börde, i sitt närvarande skick, afslås; men om, såsom Friherre Cederström ganska rigtigt anmärkt, någon allmän stadga bör vidtagas, på det att enbet i Fattigförsörjningen öfver hela riket må vinnas: så tror jag det vöre rigtigt, att Betänkandet å{errtrmitterades. Om sp?ciaiiteterne utstrykas} öch blott det allmännast nödiga behandlas, så hoppas jag att man skall kunna för Kongl; Maj:t framlägga ett tjenlig! yttrande i dettä afseende. J9en 5 Augusti c. nu 175 Herr Uggla, Göran GuJlaJ; Herrar Ribbing,' Tham och von Hartmansdorff hafva efter min öfvertygelse på så goda grunder utredt ifrågavarande ämne, att jag dervid icke har något att tillägga, utan får deras yttranden till alla delar åberopa. En annan värd Ledamot har val förklarat, att han icke ville befatta sig med Herr Thams anmärkning om målningen af forntiden, men han har ej bestridt den, Den är således icke vederlagd och talar för öfrigt ej till sakeös fördel, jag bestrider återfemiss af Betänkandet och tillstyrker för min del, att detsamma, såsom ej påkalladt af nödvändigheten, eller af skyldig Omsorg för allmänt gagOj måtte afslås. Herr Ehrenborg, Casper: Hufvudsakligeti instämmer jag med hvad Friherre Cederström anfört, men sådan han yttrade sig, haren värd talare sagt, att Utskotten gjort till Lag att för.; sörja de fattige, da det förut varit ett barmhertighetsverk. Jag tror ej, att Utskotten gjort detta, utan att det långt för detta varit en genom lag föreskrifven skyldighet. Om man går tillbaka till Konung Christophers Lagbok, så finnes i 16 Cap. JordaBalken skyldigheten bestämd att underhålla de fattige. Samma stadgande finnes uti den nya Kyrkolagen.
Lön åt Läraren, 2:ne i Fredsbergs Församling, deraf den ena är bekostad af Nådegåfvor, som Kongl. Majit vid resor genom Församlingen täckts lemna för detta ändamål, samt en i Bellefors Församling, på enskild bekostnad anlagd och försedd med Lön för Läraren af Öfversten och Riddaren Friherre Sture. Sådane Scholm’ finnas för öfrigt vid Mariedal i Huseby Församling af Kinnefjerdings Härad, vid Tili lieberg af Otterstads Församling och Kållands Härad, i Eggby af Warnhems Församling och Walle Härad, i Tådeneds Församling af Kållands Härad, i Häreneds Församling af Kinnefjerdings Härad, i Kyrkofalla Församling af Kåkinds Härad och i Daltorps Församling af Wartofta Härad. De tvenne förstnämnde äro stiftade genom enskilt frikostighet, dea vid Mariedal af Majoren, Commendeuren och Riddaren Grefve Piper och den vid Traneberg af nu mera aflidne Lagmannen Carl von Becker. Begge dessa äro lika vidsträckte och val ordnade som de jag förut anmärkt för dessa egenskaper. Kostnaden till Schole-Inrättmngen i Warnhems Församling är till större delen bestridd af framlidne Biskoppen och Commendeuren Doctor Weideman. I Tådened är Scliole-Iiirättningen tillväga-' bragt genom användande af äldre Testaments-Fonder för Barnundervisningen med betydligt bidrag af lin aflidne Grosshandlaren Kjellberg, men för öfrigt äro Inrättningarne af Församlingarne bekostade. Der sådane Inrättningar icke finnas, hesörjes Barnundervisningen efter vanliga methoden, merendels af Klockarne eller kringvandrande Scholemästare, mea på flere ställen uli serskilt uppförde Scholehus. Hälsovården handhafves af Församlingarnes Kyrko-Räd eller SuncThets-Numnder, under inseende af Länets 2ine Provincial-Läkare och efter Ainis särskilta föreskrifter, för tillfällen, då de af lehold oälall., v„
Utdrag af ConstitutionsUtslcottets Protocoll den 25 April 1815. S. D. Herr Munde af Rosenschöld förbehöll, att Utskottets Memorial rörande Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om de nja Constitutionella förhållanden, som till följe af Föreningen emellan Sverige och Norrige uppkommit, måtte till Riksens Ständer åtfölja hans så lydande yttrande: »Vid afgörandet af den vigtigaste fråga, som kan någonsin blifva underkastad votering, finner jag denna böra verkställas genom hvar och en rösts muntliga afgifvande till Protocollet, eller genom den så kallade Appel nominal, och icke genom slutna sedlar. Jag anser detta sätt vara mera värdigt en så stor och magtpåliggando sak; det är äfven öfverensstämmande med de Norrska Representanters förut antagna voteringssätt i alla vigtigare frågor, och jag tror mig kunna förutsäga, att det är särskildt enligt med hela Norrska Nationens önskan uti ifrågavarande fall. Den egennyttige, som möjligen kunde vilja för löften eller penningar sälja sin röst, döljer sig lätt genom votering med slutna sedlar, och kan derigenom likså lätt kasta misstankar på en af de andra röstande, som det är för denne omöjligt att uppenbara sitt votum. Vid en öppen votering får man väl utlotta en person i stället för en sedel; men denna personliga obehaglighet kan ej komma i betraktande uti en för det Allmänna så vigtig sak. Det man anfört som skäl emot denna min tanka, att Committéens Ledamöter då kunde föranledas att votera mot sin egen öfvertygelse, af farhåga att icke votera enligt Nationens och dess Representanters allmänna önskan, anser jag just vara det vigtigaste skäl för det öppna, med National-caracteren öfverensstämmande voteringssättet. Enligt mina tänkesätt vore det en lycka, om en sådan farhåga kunde förmå, då den icke kan förbinda, de Committerade att förrätta valet efter Nationens önskan. Jag yrkar derföre, att ValCommittéen voterar öppet, eller muntligen, till Protocollet». Bilaga C till Mern.
Därmed vet anden sin subjektivitet såsom den genomträngande allmänna formen i objektiviteten samt denna såsom det genomträngande allmänna i subjektiviteten, eller den vet sig såsom det allmänna i subjektiviteten och objektiviteten och visserligen såsom ioch för-sig-varande allmänhet — subjektiviteten den för-sigvarande allmänheten i objektiviteten, denna den i-sig-varande allmänheten i den förra —, d. v. s. den vet sig såsom det förnuftiga eller såsom den logiska idéen och är därigenom den (från naturen) frie anden. Emellertid är denna frihet endast i-sig-varande, emedan objektiviteten ännu är omedelbart gifven, ehuruväl anden vet den såsom sitt innehåll. Anden måste afstryka denna omedelbarhet såsom teoretisk ande och därigenom höja sig till vetande om sig såsom genom sin egen subjektivitet sättande det objektiva varat eller till vetande om sig såsom fri, till praktisk ande, fri vilja. Emellertid har anden äfven såsom fri vilja ännu en omedelbar bestämdhet, i det subjektiviteten har ett omedelbart, enskildt innehåll. I det detta innehåll rensas från sin omedelbarhet och upphöjes till ioch för-sig-varande allmänhet, vet anden sig icke allenast såsom genom sitt subjektiva innehåll sättande sitt objektiva vara eller såsom fri, utan vet äfven detta innehåll såsom varande friheten själf eller vet friheten såsom sitt väsentliga ändamål. Därmed har den i-sig-varande frie anden upphöjt sig till vetande om sin frihet och om sig såsom i denna frihet ägande sin realitet eller objektivitet — är objektiv ande89. Såsom sådan har anden fullständigt frigjort sig från sin naturbestämdhet och är därför fri vilja, som har sin egen frihet till sitt väsen eller den från naturbestämdheten fria till sig återvändande logiska idéen, den ioch för-sig-varande enheten af subjektivitet och objektivitet. Men såsom fri från naturbestämdheten är anden också frigjord från hvarje motsats och är endast abstrakt idé, i hvilken hvarje skillnad mellan subjektivitet och objektivitet är upphäfd. Emellertid måste den såsom idé gifva sig själf konkret tillvaro genom att utsöndra sina momenter från sig och utveckla hvart och ett till totalitet.
Af ordalydelsen uti denna § bar jag ej kunnat finna annat, än att afsigten dermed endast varit att bestämma, så val det lägsta som äfven det högsta antal Ledamöter, som rriå öfvervara hvarje förekommande mål. Uttrycket: ”ej må flere än åtta Ledamöter på en gång tjenstgörande vara”, kan derföre, efter mitt omdöme, ej rimligtvis betyda annat, än att högst 8 Ledamöter må uti ett och samma måls afgörande deltaga. För rigtighe . .. O O ten af denna min åsigt, hemta c jag ytterligare stöd af Regerings-Formens 20 §, hvilken, jemte föreskrift derom, att de mål, som från Krigs-Domstolarne dragas under Konungens pröfning, skola uti Högsta Domstolen företagas och afgöras, innehåller följande stadgande: ”dock må Domarenas antal icke öfverstiga åtta.” Emot min tolkning af 22 § Regerings-Formen lärer hufvudsakligast endast en invändning kunna göras, nemligen, att Grundlagarne skola tilläm - 6 Lag^Utslcoltets Betänkande, JY:o 67. pas efter deras ordalydelse. Men härvid bör man dock ej förbise, att en •sådan tillämpning nödvändigt mäste något modifieras, om den i annat fall bomme i uppenbar strid emot sunda förnuftet och Lagstiftarens tydliga afsigt, eller om någon tillämpning, strictissime efter ordalydelsen, icke blefve verkställbar. Väl låter det förnuftsenlig! länka sig ett lagstadgande, som åt Högsta Domstolens Ledamöter medgåfve rättigheten att ej vara tjenstgörande flere än åtta i sender. Men månne något rimligt skäl finnes till stöd för den mening, att Lagstiftarens afsigt skall hafva varit alt, genom 22 § Regerings-Formen, förbjuda desse Domare att til! det allmännas båtnad utöfva sin tjenst äfven någon del af den tid, som de egt rättighet att påräkna ledighet? Hvad åter verkställigheten beträffar, så torde det lätt inses, alt meranätnnde § ej kan tillämpas strängt efter ordalydelsen, utan att medföra stora olägenheter.