Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För min del tror jag, att Slaten endast derigenom sätter sig i värn emot den enskilda speculationsandan. Slaten vill nemi. icke utsätta sig att lemna kungsgårdarne till experimentalfält för hvilken som helst högstbjudande speculationsmakare, och derföre utsätter den ett maximum för arrendebeloppen. Vidare har blifvit anmärkt, att optionsrätten skulle hindra täflan. Jag medgifver delta såsom gällande emot Ulsk:s förslag, men med den förändring, som Frih. von Kraemer föreslagit, och hvaruti jag förenar mig, förfaller hela denna anmärkning, ty om optionsrätten icke inträder förr än maximum är bjudet, så är derigenom ingen täflan borttagen, och om ingen än skulle täfla, så är ingen olycka skedd, dä arrendatorn bjuder maximum. Dä en enskild man utarrenderar sin egendom, sä ser han först derpå, att egendomen måtte blifva väl skött, och derföre måste han genom måttliga villkor försäkra arrendatorn att han kommer i åtnjutande af frukten af sitt arbete. Att för ett arrendes goda skötsel det alltid är af godt inflytande att ar rendatorn icke kommer att snart flytta, torde icke eller bestridas, ithy att man kan vara förvissad, att en utarrenderad egendom under de sista arrendeåren bl ifver sämre skött än under de förslå, och derföre är en optionsrätt lika nyttig som billig. Frih. Ce derström har yttrat, alt ett maximum en gång bestämdt, blifver för lågt om egendomen upparbetas. Detta argument förfaller, om man besinnar, att nytt maximum naturligtvis utsättes för hvarje nytt arrende. Man har vidare anmärkt, att det vore särdeles svårt för Konungens Bef:h:de alt välja emellan flera, som bjuda maximum. Detta är möjligen en svårighet, men denna svårighet förefinnes äfven nu. Ty efter nu gällande sladganden kan det ganska lätt hända, att två eller flera personer bjuda samma hög - Den 7 April. 153 högsta summa, och Konungens Bef;h:de skall då välja den han anser lämpligast. På dessa skäl, jemte dem som af föregående talare blifvit anförda, tillstyrker jag bifall pä betänk., nied den af Frih. von Kramer föreslagna förändring.
Det ligger i naturen af denna, såsom all annan rörelse, att den icke kan blifva stillastående, och att den måste utveckla sig i den ena eller andra rigtningen. Den måste då närma sig den ena eller andra af de ytterligheter, hvartill den kan komma; och den bör icke härvid föras af tillfälliga omständigheter. Hvad sorn nu i korthet blifvit nämndt, torde utgöra tillräcklig anledning att fästa uppmärksamhet vid de olägenheter, som åtfölja bankväsendet och vid representationens pligt att taga dessa olägenheter i allvarsamt betraktande. Regeringen har i detta hänseende ansett sig böra underlätta representationens bemödanden och för sådant ändamål låtit genom den sednast tillförordnade Finans-kommittéen undersöka bankväsendet i riket och utarbeta ett förslag till förändradt ordnande deraf. Denna undersökning likasom det derpå grundade förslag, har för.mig visat sig så tillfredsställande, att jag ansett mig böra underställa det sednare Rikets Ständers pröfning, sedan jag dock i detsamma gjort sådana ändringar, som förekommit mig lämpliga att än mera försäkra myntvärdets upprätthållande, och att förekomma missbruk af sedelutgifningsrätten, under det jag på samma gång ansett att utsträcka friheten att stifta enskilda Banker, utöfver hvad Kommitterade föreslagit. 1 likhet med Kommitterade anser jag de förnämsta olägenheterna af Riksbankens nuvarande organisation bestå deri, att Bankens sedlar ega tvångskurs; att bankaffärernas bedrifvande hufvudsakligen för allmän räkning utesluter en behöriginverkan derpå af den enskilda verksamheten och driften, samt att Bankens principaler, Rikets Ständer, sjelfve hafva en nära nog oinskränkt rätt till lagstiftning rörande Bankrörelsen. Tvångskursen för Bankens sedlar kan icke upphäfvas utan en grundlagsförändring, sorn torde möta svårighet att åstadkomma; och Kommitterade hafva derföre föredragit att göra tvångskursen oskadlig derigenom, att de från Riksbanken skilj t lånerörelsen och gjort till Bankens bestämmelse, att, till förvar och förvaltning mottaga ädla metaller i myntad och omvntad form, samt att förse landet med sådane sedlar, som för mynt eller laggildt betalningsmedel i riket må erkännas.
M h g a af de verksammaste deltagarinnoma i arbetet för qvinnornas politiska ocR sociala framiitskridande voro närvarande som medlemmar af * the Rational Dress Society .. En medlem hö11 en föreläsning öfver de allmhna principerna för en förnuftig bekliidnad utan att inga i nigr? detaljer. Hon framhöll att qr,innorna framför allt böra klada sig I öfverensstämmelse med helsans lagar och att de böra afskaka modetyranniets ok samt endast bära sidana klitder, som voro s % beqväma, att de tilliita dem att fritt röra sig. Under den filjande diskussionen förordades f r h s t s. k. * dividcd skirts&gt; delade kjortlar), ett slags mycket vida benkläder, nedtill garnerade s, att de hade utseende af kjortlar. Ofver dessa bäres en tunique. Vidare framhölls, att drägten, för att undvika de skadliga liiningarne, borde g2 i ett, från halsen ned till fötterna, samt vara af ylle. De flesta af damerna på talarestraden buro rationella drägter, som hvad smakfullhet och skönhet angick tillfredstälde gven 18ngt gående anspråk. Fostcrlatrdskt. Gullvifveligans damer hafva öfverenskommit att till sina kläder endast begagna inom landet r u d a t) - ger. Frankrike. Sa otroligt det än liter, börja qvinnor likväl nu och d i att söka anställningar som befälhafvare H fartyg. De första kaptenskoma upptritdde i Norra Amerika, der Mary Miller f r h New-Orleans erhöll sitt diplom 1884. enligt parisertidningen Figaro, en ung parisiska, tillhörande stadens bitsta societe, snart bege sig till England för att taga kaptensexamen, enär denna värdighet ej i Frankrike förlitnas 9t qvinnor. Hon lär vara den tredje fransyskan, som egnat sig i t detta yrke. Rcfomdmgl.fznUtg. I Paris har bildats ett s. k. ranglo-galliskt förbund för införande af en rationell drägt,. som, ehuru föga öfver en manad gamnialt, redan räknar sina niedlemmar i hundradetal.
Stms, deras Utsk:s eller riksrättens uttalade meningar, hvilka endast gälla för de frågor, de för tillfället berört, men icke längre. I detta fall är grundlagen klar och tydlig, enär densamma enligt 83:de § R. F., i alla tvilvelaktiga fall, skall tolkas efter sin ordalydelse. 1 allmänhet fäster man för liten betydelse vid denna §, som mången tyckes vara benägen betrakta som en utväxt på vår statsförfattning, som saklöst kunde undanskjutas. Så bör det likväl icke vara; ty denna § utgör sjelfva slutstenen i vår samhällsbyggnad. Då 1809 års lagstiftare företogo sitt verk, hade de lifligt och på nära håll för ögonen de olyckor, som maktens missbruk å ena sidan och partiväldet å den andra ådragit fäderneslandet, och deras mål blef sålunda, att grundlägga en stark konungamakt, som icke vore bunden eller förhindrad i utförandet af det goda, den hade för uppgift att verka, men som derjemte icke saknade en motvigt i den fria och lagbundna statsförfattning, hvarmed de begålvade Svenska folket och hvari de noga bestämde dess rättigheter. De kände för öfrigt ganska väl hvad, inom rådslående församlingar, ett ögonblicks hänförelse, en bristande uppmärksamhet eller en öfverraskning förmådde till att undergräfva och småningom utplåna deras verk, orri beslut, som tillkommit på detta sätt, gålves häfd emot lagen, och det var af denna omisskänneliga anledning de införde det stadgande i 83:de § R. F , 532 Den 25 April e. m. att grundlagarne, i hvarje särskildt fall, skola efter deras ordalydelse tillämpas. Lagstiftaren slutade sålunda sitt verk med att göra sig till domare, på samma gång han tände en fackla, sorn, örn den anlitas, har förmågan att, i mörkret, återföra den tviflande och vilseförda på rätta vägen.
79:0 rörande åtgärders vidtagan de, till befrämjande af oägta harns vård inom Hufvudstaden, 8o;o angående förändring i För fattningarne om Afradsoch Kronotionde-spannmålens samt andre indelde Räntors utgörande. 81 to Den 22 — rörande anläggning af en Köping i Frycksände Socken af Wermeland. 82:0 Den 1 December; om förändring i sättet för Kohlskrindors mätning och stämpling. 83:o angående åtskilliga föreslag na sätt, att tillvägabringa en allmännare omfattning af productiva yrken. 84;o Den 3 — i anledning af väokt fråga om utbyte af Hjelprotar, 85:o Den 4 — i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående ny Författning om Mått, Mål ochWigt, 86.0 Den 6 angående jemnare för delning af Postförings-skyldigheten. 87:0 Den 12 — om åtskilliga anstalters, vidtagande, till öppnande af en communication med Gellivare Jernmalmsberg m. m. 88:0 Den 16 — angående yrkad frihet till Svedjanda å Skattehemmans-egor. Spto angående Fabriques Gesällers ställande under Tjenstehjons-Stadgan. 120 90:0 Den 16 December; angående Privilegia Exclusiva för nya i Riket förrut okända Slöjde-Inrättningar in. m. 9i;o om upphäfvande afLands böfdingarnes domsrätt i Enskiftesmål. 92:0 Den 17 — angående utvidgad Han delsfrihet. g5:o • angående Arbetsoch Cor-' rections-Inrättningen i Wadstena. 91:0 rörande Consistoriernes skyl dighet, att, vid inträffande ledighet till Consistoriella Pastorat, söka upprätta föreningar om Presträttigheterne. g5:o Den 18 —- om ändring och tillägg uti Kongl. Förordningen den 26 Februarii 1817, angående Socken-stämmor och Kyrko-Råd. 96:0 Den 20 om öfverseende och för bättringar af Rikets Politie-Författningar.
– Se saken är den, att jag har nog skarp blick för hvad en menniska är, men att beräkna hur hon under sådana och sådana förhållanden skall komma att handla, det kan jag icke. Till det är min blick icke omfattande nog. — Jag var inte rädd för att mista henne, jag var alldeles trygg. Jag tyckte icke att hon skulle kunna träffa på någon som kunde bli farlig för mig. Och så går hon och kastar bort sig åt en alldeles vanlig åsnedrifvare. Om han varit vacker ändå! Men en den plattaste, hvardagligaste italienare af den lägre befolkningen, icke ett spår bättre än första bästa man träffar på gatan; en karl som hon inte känner och som icke ens kan läsa och skrifva.” – ”Men hur var det möjligt?” – ”Ja hur var det! En ung flicka af mina bekanta yttrade en gång att efter att så länge ha älskat mig, som är ’lutter Aand’ hade hon väl trængt till en kropp för att få motvigt. – Jeg lutter Aand!!!” Han skrattade och teg derefter en stund som om han i minnet genomgått något.134 Hon var rik och oberoende, denna hans älskarinna. Det var på en resa i Italien hon blifvit bekant med den der karlen; han hade drifvit hennes åsna. Och hon sjönk under detta förhållande, hon blef icke som samma menniska, hon blef skamlös och grof, hon som förut varit så finkänslig och själfull. Hon kom till och med till Köpenhamn och hade italienaren med sig som ett slags vän eller resehjelpreda. Brandes träffade henne. De tycktes ha brutit i godo. Det var ett faktum att hon tagit sig en ny älskare, ingenting mer. – Han hade sagt till henne: ”du har en del bref ifrån mig samt böcker med temligen ömma påskrifter, bränn allt det der, det kunde annars hända att han finge se det, och det vore ju alltid ett obehag, – kunde ge anledning till tvister. – Då skrattade hon och sade att han kunde icke läsa. – En gång då hon var bjuden till Brandes’ mor hade hon till och med icke blygts att fråga om hon kunde få taga italienaren med. Hon kunde icke fatta att det pinade Brandes att se honom. En gång hade en vän till Brandes besökt henne.
R:dr 1,150,000: efter afdrag af hvad deraf, utöfver utbetalde taxeringskostnader i Stockholms stad, under år 1856 influtit, eller. ... » 46,360:18. 3. Köpeskillingen för den vid Regeringsgatan här i hufvudstaden belägna och af Kronan försålda s. k. Hofbageri-egcndomen R:dr till ulldiskontfondens förstärkning, emot 3 procents årlig ränta, » för dito af det räntefria kreditivet å 100.000 R:dr till underlättande af Arméens ackords-reglering » under år 1853 lyftade medel utaf det vid 1850 och 1851 års riksdag å Riksgäldskontoret anvisade mindre kreditiv, nemligen : för utomordentliga åtgärder till Rikets försvar R:dr 500,000: » andra vigtiga och angelägna ändamål » 125,000: (Häraf äro under år 1856 återlevererade 230 R:dr 29 sk.) » det vid sistnämnde riksdag beviljade och under år 1853 till hela sitt belopp lyftade kreditiv för de, genom postskjutslegans ytterligare förhöjning, Postverket förorsakade kostnader » det vid 1853 och 1854 års riksdag beviljade och under åren 1854—1856 ut betalde kreditivet, 2,500,000 It:dr, till upprätthållande af rikets neutralitet, » lyftade beloppet af det vid dito anvisade kreditiv till rikets försvar, 2,000,000 R:dr, » dito af vid dito beviljade kreditiv å 50,000 ll:dr för Sveriges deltagande i 1855 års allmänna konstoch industri-exposition i Paris Smålands och Hallands Hypotheksförenings, med 4 procents dito ... — 174,902: med proc. dito 681,950: 652,750: Götheborgs Hypotheus-/örenings, med 4 proc. d:o . 536,263:
Mantalspenningarne såsom beviljade i stället för Tandttullen, och Herr Grefven och Öfver Ståthållaren derpå grundat löftet om betalning för ett logs Den 13 Juft". ett arbete af så vigtig påföljd, en summa, svarande mot behofvet, efter den beräknings grund , Herr Grefven och Ofver-Ståthållaren uppgifvit, i Nåder må beviljas af besparingarne på den, ä åttonde Hufvudtiteln, till provision för Mantalsskrifningen i K iket uppförda förslags-summa , uppå hvilken ett, mot denna utgift svarande, öfverskott desto säkrare uppkommer, sorn Mantals-skrifningen ännu för i8la förrättades pä det förr vanliga, och nu mera befunna ofullkomliga sättet. Hvad Ståts-Beredningen sålunda haft den Nåden anföra och föreslå, varder Eders Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning ooh välbehag underdånigst hemstäldt. Stats-Beredningen framhärdar med djupaste vördnad , trohet och nit Stormägtigste Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåtare 0. E. Lagerheim. Er. Tersmeden. A. G. Mörner. N. Frödelius.' C. Tunelius. Eif. B. Stormägtigste Allernådigste Konung! Sedan Eders Kongl. Majit, genom Nådigt Bref Den il Juli. 1993 Bref den 24 sistlidne September i fråga om sökt X/öne-förbättring för Krono Uppbörds-betjeningen i Stockholm, tillåtit Ofver-Ståthållaren, att framdeles andraga hvad sorn i afseende på bemälte betjenings Köne förmaner kunde vara att anmärka; så har Öfver-Ståthållaren, Generalen m. m. Herr Grefve Carl Mörner, uti underdånig Skrifvelse den 14 nästlidne Maj, åter anmält angelägenheten af förbättring uti KronoUppbörds-betjeningens Ijömngs vilkor, samt dervid anfört: huruledes det hittills gällande Lönings-sätt, bestående deruti, att
När de för aflägsna anhöriga och vänner afsedda julklapparne ligga färdiga att afsändas, så gör det mig alltid en särskild glädje att packa in dem riktigt vackert och sinnrikt. Sedan de olika sakerna, allt efter sin art och beskaffenhet, sorgfälligt inpackats i halm, hö eller snyggt papper, fyller jag mellanrummen med gröna granqvistar och pappersremsor. Det öfversta lagret måste vara allra vackrast. Det består af torkad mossa och små granqvistar. Deröfver strös löst flockar af hvit vadd och en mängd brokiga, med saxen krusade pappersremsor. Afven små stycken af staniolpapper taga sig väl ut mot den gröna grunden. A r lådans innehåll uteslutande bestämdt för barn, så kunna äfven konfektbitar, bisquits o. dyl. strös ut öfver mossan. Till och med små pappersblad, afskrifna skämtsamma rim, lägger jag understundom mellan de fina, glittranda barren. Sådana verser äro exempelvis; I D U N j I D U N utgifves fortfarande af " bör f R I T H I O F JHELLBERG och med bidrag af de förnämsta manliga och qvinliga medarbetare, bland hvilka må nämnas: Mathilda Langlet, Eva Wigström (Ave), Héléne Nyblom, Elna Tenow, Anna Wahlenberg, Vilma Lindhé, Amalia Fahlstedt m. fl. ; dir Rafaél Hertzberg (Helsingfors), Georg Nordensvan, Johan Nordling (red.- sekret), Birger Schöldström, Adolf Hellandér, L, A. Ahlgren (Scéevola), Daniel Fallström m. fl. finnas hos hvarje bildad qvinna, i hvarje D hem. damernas N Intressanta berättelser o.följetonger. bildadt Hundratals husliga rön o. råd. Mycket gouterad afdelning för frågor och svar. Kostnadsfria lälareråå en praktiserande hufvudstadsläkare L. m. m. m. I D U N ra U meddelar talrika uppsatser i allt, som rör qvinnan och hemmet. Qvinligt porträttgalleri med porträtt i hvart eller hvart annat nummer.
Landtm, framställda propos. till bifall af Utsk:s tillstyrkande svarade nej, och vid den sedermera gjorda proposm örn bifall till K. M:s förslag begärdes votering, är det emellan dessa båda meningar, som votering skall anställas. Hr Dalman: Då ingen ledamot yttrat sig för bifall till StatsUtsk:s sednare utlåt. N:o 291, utan meningarna varit delade endast emellan bifall till K. M:s propos. elier till StatsUtskls förra utlåt. N:o 2o3, hvilket afstyrker allt anslag till gevär, skulle jag tro, helst den af Hr Gr. o. Landdtm. först framställda propos. 0111 bifall till utlåt. Wto 291 blifvit med enhälligt nej besvarad, att contraproposm till bifall å K. M:s propos. icke kan blifva annan, än bifall till utlåt. Frih. Cederström: Då Utsk:s utlåt. 1 sina mom. hela vägen varit bifallspropos., lärer icke ett omvändt förhållande nu kunna äga ruin; hvadan propos:na torde blifva dessa: deri, som bifaller Utsk:s tillstyrkande, voterar ja; den det det ej vill, voterar nej; vinner nej, anses K.. M:s propos. i denna del bifallen. Hr Crusenstolpe: Då jag yrkat votering, och min afsigt är, att allt anslag till ifrågavar. ändamål skall afslås, anhåller jag, att proposma må blifva sådana, Hr Dalman föreslagit.. I annat fgll nödgas vi votera om contraproposm. Den 3 November e. m. 43 Hr Lefren: Frih. Cederström har, efter mitt förmenande, rätteligen sagt, att Utsk:s utlåt, bör tjena till ledning för proposma; men Frih. har glömt, att vi hafva 2:ne utlåtm. Då likväl ingen talat för det sednare utlåt., utan man yttrat sig antingen för det förra eller för K. M:s nåd. propos., kan jag icke finna annat, än att Hr Dalman har rätt deruti, att afslag å utlåt.
Sedermera, intilldess mannen fyllt 30 år och qvinnan 25, fordras visserligen icke ovilkorligen ett sådant samtycke; men man eger dock att vördnadsfullt framställa en begäran, samt att 3 gånger, en månad mellan hvarje gång, förnya denna begäran hos föräldrarne. Efter fyllda 30 år skal! likväl ännu både man och qvinna begära föräldrarnes råd och, om icke samtycke derpå följer, ega båda rätt att ingå äktenskap en månad derefter. De flesta lagstiftningar, som antagit den Fransyska lagen, hafva mer eller mindre bibehållit dessa bestämmelser. Så är förhållandet med Holland, Sardinien och Neapel. Nästan öfverallt äro man och qvinna myndiga vid 21 års ålder, men rättigheten till giftermål har blifvit väsendtligen modifierad samt är alldeles oberoende af myndighetsåldern. Uti Holland t. ex. är myndigheten satt till 23 års ålder, men fritt kan likväl man först vid 25, och qvinna vid 21 års ålder ingå äktenskap. Ora föräldrarne då vägra, så ega kontrahenterna appellera till domstolen. Uti Preussen blir mannen myndig vid 24 års ålder. Såsom förut är nämndt, får ingen, huru gammal han är, der gifta sig utan föräldrarnes samtycke, och gör man det, så eger fadren att, 6 månader derefter, anställa talan inför domstolen. Omyndigt barns äktenskap varder då förklaradt ogiltigt. Ar den myndig, som mot faders vilja inträdt i gifte, så berättigas fadren att beröfva den, som gift sig mot hans vilja, hälften af hans »laglott» eller s. k. »legitima». Jag har anfört dessa förhållanden för att ådagalägga, att andra länders lagstiftare icke ansett det vara ett så oskiljaktigt samband mellan rättigheten att råda öfver sitt gods och öfver sin person; och jag tror det vara föga konseqvens deri, att det större anses följa af det mindre, fastän väl tvertom det mindre bör följa af det större. Likväl måste jag medgifva att jag skulle önska någon modifikation uti nu gällande lag. Denna modifikation borde rätteligen gå uti den rigtuing, att ställa man och qvinna, i afseende på De» 25 Januari t. m. fått att ingå äktenskap, i mera jemlikt förhållande.
Ulskottet har nemligen ingalunda haft för afsigt, hvarken att inskränka den rätt alt disponerade inom HufvudTitlarne uppkomne besparingar, som Rikets Ständer hittills Kongl. Maj:t medgifvit, eller att, för de å besparingarne anvisade utgifters bestridande, bereda större tillgångar, än hittills varit att använda, utan endast att, genom förbud emot besparingar nes disponerande förr, än de, enligt afslutade räkenskaper, kunnat blifva till beloppet bestämda, förekomma tillfällen till så beskaffade öfver-assigneringar, som för närvarande inträffat, samt att, för detta ändamål, och på det Kongl. Maj:t, under öfvergangen till detta förändrade dispositions-sätt, icke måtte sakna enahanda tillgång, som annars skulle hafva förefunnits, Kongl. Majit skulle ega att, af under händer hafvande medel, eller reserv-fonden, disponera enahanda belopp, hvartill besparingarne förmodats uppgå. Då emedlertid cn dylik förändring blifvit inom samtlige RiksStånden bestridd och det således synes instämma med Rikets Ständers mening, att Kongl. Majit, som hittills, må ega att, i den nion besparingarne blifva kända, anordna desamma till sådana utgifter, hvartill Ständerne medgifvit, alt de få användas, har Utskottet funnit sig böra, med frånträdande af dess förra yttrande, föreslå Rikets Ständer, alt hos Kongl. Majit i underdånighet anmäla, att de väl å ena sidan, 1111, såsom tillförne, inse och erkänna nyttan och nödvändigheten deraf, att Kongl. Majit eger rättighet att de å en eller annan Stats-Utskottets Utlåtande j N.-O 121. Hufvud-Titel uppkommande, till beloppet kände, besparingar disponera lill de med Titelns anslag åsyftade ändamål och för bestridande af sådane, vid den af Rikets Ständer verkställde Stats-reglering, ej påräknade utgifter, hvilka under tiden emellan Riksdagarna kunna finnas af oundvikligt behof påkallade; men åter, å den andra, serdeles vid denna Riksdag, erfarit sättet, huru en dylik, åt Kongl.
Jag vet ganska väl, att han är strängt anlitad af Konungens Bef:b:de och länsmannen, kanske mera än hans skyldighet torde vara, men det har icke hörts någon klagan hvarken från honom eller från socknen deröfver. Skulle lian deremot komma att stå endast under Konungens Bef:h:des ordres, så kommer communen ganska säkert att i hans ställe välja sig en annan högst behöflig tjensteman. På dessa grunder tror jag, alt B. o. Ad. bör återremittera Utsk:s betänk. Hr von Troil: Jag har begärt ordet, endast för att i anledn. af hvad som sednast blifvit yllradt, få äran anföra, att då denna fråga inom Utsk. discuterades, upplystes alt på åtskilliga orter säterier, rå- och rörshemman redan deltaga i underhållet af fjerdingsman. Detta har nu ytterligare blifvit ulveckladt af Ilr Westfelt, och hans framställning tvekes äfven gifva något stöd för den mening, alt åtminstone på vissa ställen fjerdingsmansljensten kan betraktas såsom eli municipalbestyr. Huru dermed än må vara, så anhåller jag vördsamt, i enlighet med milt förra yrkande, att B. o. Ad. mätte återremittera betänk., och jag vågar försäkra, att då saken ånyo i Utsk. förekommer, skall den af Frih. Palmstjerna framställda åsigt visserligen komma att ådraga sig all den uppmärksamhet, som den verkligen förljenar. Gr. Mörner: Till hvad jag redan anfört, torde tillåtas mig lägga några ord. Här är fråga om alt förpligta säteriägare att deltaga i fjerdingsmannaheslällningen, men jag hemställer om man icke då äfven borde ålägga alla socknens öfriga innebyggare denna skyldighet. För närvar, kan icke sådant åläggas andra än innehafvare af skattlagd jord, och alla de som sitta på jordtorp deltaga icke deruti. Att tillägga dessa en större förmån än säterierna torde icke vara lämpligt. Här har blifvit omnämndt, huruledes säleriene i åtskilliga socknar frivilligt deltagit i detta besvär.