Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Först sent i den ljusa sommarnatten skedde uppbrott. Vid afskedet tog en af gasterna, doktor Yw, ett besttimdt löfte af vlrdfolket, att de tillika med sin stockholmsvabn sknlle gasta hans 10 mil h a r i f r h belagna hem. D&amp; det allt sedan min hitkomst talats om en utflygt för att visa mig litet af landet och folket s&amp; uppgjordes att resan skulle företagas päföijande vecka, Har dragen för den berramade farden var inne befans det likvll ogörligt for herre och fru att samtidigt lemncs hemmet under g8gAende höbergning. Bet blef derföre endast fru Torborg och jag, ledsagade af kusken Blomberg, 30111, instutvade i hennes egen lilla " trillan, förspfind med " Dukatn en vacker norsk hkst, ftidelsedagsg8fva till fru Torborg frbn hennes man begsfvo oss i vag en vacker morgon klockan 6. Dagen var solklar, vagsrne ypperliga; ett litet duggregn under natten hade bundit dammet, s % det var riktigt behagligt att fardas. Vid ittatiden nalkades vi staden UmeA efter att h a f v ~ genomfarit en tLtt bebygd trakt, förbi siigverket Baggböle och prestgkden, der skalden Grafström lefde och. diktade. Staden, eller riittare siagdt dess ruiner efter branden 1888, gjorde ett sorgligt intryck, som dock mildrades af fru Torborgs lifliga beskrifning p&amp; de uppoffringar och det arbete man aslagt sig för att iistadkornrna ett nytt Umeh. SA omtalades bur m m gjort sitt yttersta för att skaffa medel till uppbyggande af l&amp;roserkon, stadens lifscilkor, Pinr en stor donation gihits for en ny kyrkobyggnad m. m. Midt ibland ruinerna stod stadsparken, frisk och grönskande. Htbr vallfardade vi till den enkla minnesvard, som omtalar, att h8r aftackade och hemförlofnbda general von Döbeln den sista svensk-finska förenade haren.
Af giften för stämpling af spelkort har uppgått till följande belopp, nemligen, urtder år 1847 r:dr 52,564. 21. 1. Barnhusens och andra fromma stiftelsers andelar af ifrågavarande afgift r:dr 18,047: 42. — samt kostnader för kortkonvoluts tillverkning m. m » 18,686: 43. 10. 36 734- 37 10 har Riksgälds-kontorets behållna inkomst af denna afgift, under besagde trenne år, utgjort endast 37,678: 1. 9. Under tiden ifrån den 1 Januari till och med den 13 innevarande Novem ber har dylik afgift influtit med 23,428 r:dr 12 sk. 2 rst., hvaremot under denna tid stämplingskostnader samt fromma stiftelsernas andelar af sistlidet års afgift blifvit godtgjorda med 10,314 r:dr. Riksgälds-kontorets inkomst utaf afgiften för stämpling af tidningar har utgjort : under år 1847 r:dr 16,374: 44. 4. 5. eller för dessa trenne år tillsammans r:dr 38,002: 46. 2 hvaraf, efter afdrag af kostnaderna vid denna stämpling » 6,500: kontoret tillgodokommit en behållning af r:dr 51,502: 46. 2; och har under innevarande år, till och med den 15 i denna månad, enahanda afgift ingått med 20,618 r:dr 9 sk. 4 rst, deraf utgifvits för stämplingskostnad 2,117 r.dr 21 sk. 4 rst.
Discontverken böra särskilt utredas, för att, i mån af sina tillgångar, lemna sina Respsctive Fordringsägare den Liqvide hvarje Verks tillstånd anedgilver; att jag anser Disconternes utredning af Riksens Ständers RiksgäldsContoir böra öfvertagas; att jag anser den föreslagna Ränteafskrifningen såsom oförenlig med Lag och billighet; och att upplupna Räntor böra bland Skulderne beräknas lika med Capitaler; att jag tror Fordringsägare och allmänna Penningerörelsen vara bäst belåtne, om, å sätt jag föreslagit, alla Disconternes Skulder inlösas med RiksgäldsSedlar, under iakttagande af den Rabatt, som Massornas ut^ redning visar för Fordringsägare komma att uppstå, då Disconternes säkra Fordringar endast beräknas såsom Tillgångar; att AfsktifningsRäkningt ns belopp med Obligationer efter Utskottens föreslagne method må liqv;deias, likväl med iakttagande af samma Rabatt 184 Dett 17 Martn, e. tu'. som för andra Fordringsägare, dock med rättighet till Disconteringsrätt med dessa Obligationer; att Fordringsägare, vid skeende utbyte af sina i händer hafvande Skuldebevis, erhålla ett qvi’to på sjelfva SkuldSummans belopp, för att efter 5 är, eller efter fulländad utredning, kunna erhålla den ytterligare utdelning, hvartill ett lyckligare Discont_fordringarnes indrifvande, än förslagsvis tillätes , att hoppas, möjeligf,n kunde gifva anledning; att det på sådant sätt åter utsläppte och emot 3 ProcentsSedlar och Assignationer i Rörelsen svarande Sedelmynt, ovilkorligen efter 5 år bör vara åter indraget, såsom svarande emot den Fond, som innefattas i Discontverkens säkra Fordringar; att af dessa bör indrifvas en femtedel om aret, och om möjligt Räntan för de i dessa Disconter gäldskyldige, till 5 Procent nedsättas under denna Liqvidationstid ; att jag ansett 6 Procents Ränta å Barquens fordran af Götheborgs
Ank. till N*p.-Utsk d«n 6 Nov. 1863, lil. ;ä s, m, Memorial, med förslag lill stadganden i det nya Reglementet, föi' Riksgäldskontoret, angående de, vid föregående riksdagar 'beviljade, anslag till folkundervisningen. (R. A;) Som Rikets Ständer, i enlighet med Stats-Utskottets uti 69:de punkten af Utlåtandet N:o 139 gjorda framställning i fråga om anslagen till folkundervisningen, beslutat., att en del af berörda anslag skola å Riks-statens Åttonde Hufvudtitel uppföras, samt att de öfriga anvisas å Riksgälds-kontoret, utan att vid anslagens bestämmande hälften af den personliga skyddsafgiften behöfver afse», har Utskottet funnit något behof icke vidare förefinnas att under en särskild afdelning i Riksgälds-kontorets reglemente sammanföra de vid förflutna och innevarande riksdag till folkundervisningens befrämjande på Riksgälds-kontoret anvisade anslag, utan har Utskottet ansett lämpligast, dels att föreskrifterna om de behållningar, som ännu i Riksgälds-kontoret innestå af förut beviljade anslag till folkundervisningen, införas under den afdelning i det nya reglementet, som omfattar de vid sistförflutna riksdag beviljade, meri ännu icke utbetalda statsbidrag, dels att stadgandena angående den afsatta fonden för afskedade folkskolelärares pensionerande intages näst efter § 19, som handlar om den till Riksgälds-kontoret öfverlemnade Lappmarks-ecklesiastikfonden, samt dels att. de undervisningen upptagas bland de till Åttonde Hufvudtiteln hänförliga anslag, som komma att ingå i den afdelning af reglementet, som afser de under innevarande riksdag beviljade och på Riksgälds-kontoret anvisade statsutgifter, och till hvilken afdelning Utskottet, uti särskildt memorial af denna dag, afgifvit förslag.
Ville inte på något vis göra besvär. Ämnade därför ligga i staden öfver natten och fara till Sjöviks station på morgonen. Kunde de bli hämtade kl. 8,40? — Det vill säga detsamma som att hästarne skola fara härifrån vid femtiden. Det är för trefligt, när stadsbor arrangera för att inte göra besvär på landet. Det hade väl varit mycket bättre, om de kommit ut med sista tåget, sade brukspatronen. — Hade de gjort det, så hade du tyckt, att det varit sämre. Således den 20. Då kan jag börja med rengörningen i nästa vecka. — Skall här bli rengörning också? — Hvad menar du med också? Naturligtvis. Huset vändes upp och ned. Skurmadamer och skurlukt i alla rummen, fönster utan gardiner och fönster med halfuppsatta gardiner, sängkläder och täcken ute till vädring på gården, linnepersedlar hängande till torkning på alla häckar och buskar, n. b. när det var uppehållsväder, hvilket mycket sällan hände. I rummen lågo hvita gångmattor öfver de nyskurade golfven. — Kan du inte ta’ bort det där sattyget? sade brukspatronen förargad. — Nå, om du inte går genom alla rummen, när det är nyskuradt, så kan det ju vara lika trefligt. Det kan du i alla fall inte göra sedan ... — När? — Å, det är detsamma, det vet du förresten lika bra som jag, — Hör på ett allvarligt ord, Agatha. Du talar så mycket om den där visiten, att det snart går med oss alla som med Hjalmar. De stora barnen skrämma honom med att säga: »Hilma kommer», i stället för »busen kommer». Lyckligtvis är jag hvarken rädd för den ene eller den andre, men du har gjort pojken så nervös, att du bestämdt inte får honom att hälsa när Hilma kommer. Det var då också ett förbaskadt rägnande! — Det gör mig ondt om dig för rågens skull. — Det var det enda förståndiga ord jag hört från dig på länge, men hvad hjälper det. Jo, om ditt medlidande kunde torka en enda kärfve! Den nittonde var en sannskyldig Tycho Brahe dag. Det hade varit några dagars uppehåll och rågen skulle köras in.
Såsom reservation nedlägger jag min talan uti R. o. Ad:s prot. mot det olämpliga i Utsk:s förfarande och jag vill blott tillägga, att de inkomster, som varit tillräckliga till bestridande af innevar. års utgifter för ifrågavar. arbeten äfven blifva det för det kommande året, tills statsregleringen hinner bestämmas, och att således den tillgång, som derutöfver blir i fråga, är den som uppkommer först sedan R. St. beslutat öfver Statsregleringen i sin helhet. 20* 308 Den 22 December f. m. Gr. Horn, Claes Fredrik: Sedan en ledamot af StatsUtsk. för R. o. Ad. tillkännagifvit de anlednrr, sorn föranledt Utsk:s under R. o. Ad:s öfverläggning varande betänk., så icke allenast instämmer jag uti Hr Gripensledts reservation, utan äfven delar med honora ledsnaden deröfver att från samma Ulsk., sora har så många vigtiga mål för sin behandling, sådana förslag skola till R. St. inkomma, som bestämdt förorsaka förluster. Då enligt min och, såsom jag förmodar, enligt StatsUtsk:s öfvertygelse de ifrågavar. arbetena icke komma att nedläggas, så måste Utsk:s åliggande hafva varit all tillse det medel finnas till det oafbrutna fortsättandet af samma arbeten. Det är vät möjligt att, såsom chefen för landtförsvarsdepart. yttrat, R. St. komma i tillfälle att utlåta sig i frågan innan nya behof visa sig, men som det kan vara lika möjligt att sä icke blir förhållandet, hade Disk. bort föreslå medel till afböjande af de olägenheter, som i sådant fall måste under kommande året inträffa. Dä man reglerar ett sådant fortgående arbetsbehof under 3 år, önskade jag alt fä fästa StatsUtskrs uppmärksamhet på nödvändigheten deraf, att för sådane allmänna arbeten, hvilka mäste fortsättas på flera år, StatsUtsk. alltid måtte beräkna tillgångarne så, att, då de årligen skola utgå, de måtte bestämmas för minst 4 år, så att arbetet icke må komma att afbrytas. Jag anhåller, alt detta mitt sednare yttrande mätte få såsom en motion till StatsUtsk. remitteras. Frih.
Riksdags-Ordningen, som endast med föga förändring, utom uteslutandet af förberörde stadgande, skiljer sig från den gamla, då deremot samtliga Stånden redan hufvudsakligen godkänt ett af Utskottet i besagde Memorial uppgifvet förslag till en alldeles ny redaction af samma §. Vid sådant förhållande och då Utskottet, hvilket, jemnlikt 56 §. Regerings-Formen, har till åliggande att Ståndens anmärkningar vid Utskottets Grundlags-ändrings-förslag til! ett belt Utlåtande i möjligaste motto sammanjemnka, icke lämpligen kan hos Stånden göra hemställan om frångående af deras beslut, der dessa sins emellan öfverensstämma, är Utskottet, emedan den Kongl. Propositionen ej får lill. en del antagas eller afslås, förhindradt att tillstyrka densammas antagande till Grundslagsenlig behandling vid nästa Riksdag. Deremot skall Utskottet, vid besvarandet af Riks-Slåndens återremisser på Utskottets Memorial N:o 14, begagna tillfället att, med föranledande jemväl af Preste-Ståndets dervid förklarade gemensamma tankar, på den - 12 Constitutions -Utskottets Memorial, N\o 28. na väg till Riksens Ständer hemstäla, att!, i enlighet med Kongl. Maj:ts förslag, ofvan oniförmälde stadgande mä ur 109 §. Regerings-Formen uteslutas. Stockholm den 3 Augusti 1840. Rättelse: Haft. 15, Memorialet N:o 18. Sid. 1 rad. 16 ncdifr. står: det allena$ läs: ordet allena. STOCKHOLM. Tryckt hos A. G. Hellsten, 1840. Constitutions-Utskottets Memorial, N:o 29, N;o 29. Anis. till Exp. Utsk. den 16 Augusti, k!. 9 f. m. Memorial till Riksens Ständer, i anledning af tre Stånds återremisser få Memorialet Nio 11, angående Riksdags återkomst hvart tredje år.
N:o 50, till svar å de ifrån Ilögloflige Ridderskapet oell Adeln ankomne återremisser å Utskottets Utlåtanden N:s 12, 15 och 17 samt Betänkandet N:o 20. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Stats-Utskottels, den 18 dennes på bordet lagda Utlåtanden: N:o 1206, angående väckt motion om arrendatorernes af Klabböle kronofiske i Umeå eif befrielse från erläggande af ett års arrende-a (gift. N:o 229, angående föreslagen serskild aflöning till Canzlisten i RiksgäldsContoiret A. Björk, för 2:ne tjensters samtidiga bestridande. S. D. Remitterades till Banco-Utskottet j Herr Le/rensj Johan Pehr „ den 18 dennes på bordet lagda motion, angående skyndsam uppgift å beloppet af den del af Banco-vinsten, som kan för Stats-Verkets behof användas; tillika med de denna dag, i anledning deraf afgifne yttranden. Statssamt Allmänna Besvärsoch] Ekonomi-Utskotten: Herrar Påhlmansj Carl Gustaf, och Brdkenhjelms , Pehr Reinhold, 4o6 Trot. Utdr. d. 2S Juli 1840. denna dag afgifna yttranden, rörande Statssamt Allmänna Besvärsoell Ekononri-Ulskotten återremitterade Betänkande N:o 5, i anledning af dels Kongl. Maj :Ls Nådiga Proposition, rörande allmänna stadganden och anslag till folkundervisningens befrämjande, och dels åtskillige inom Riks-Stånden, i ämnet väckta motioner.
St:r till en godtgörelse; och enär kabinettskassans skuldsättning, utom allt tvifvel, afsåg Sveriges framtida trygghet, så är det, efter mitt omdöme, icke rätt, att den Kongl Familjen skall vidkännas denna förlust. På grund af hvad jag anfört, får jag vördsamt föreslå: Att, sedan StatsUtsk:t, genom framlidne Konung Oscars Hofförvaltning, tagit fullständig reda på beloppet af den summa, som af. framlidne Konungen blifvit af egna medel utbetald, för betäckande af Kabinettskassans skuld, R. St.r matie anbefalla Riksg:sKonl., ali berörde summa till Konung Oscars sterbhus, så fort ske kan, utbetala. Uppå derom af Hr Gr. o. Landtm, gjord framställning, remitterades denna motion till StatsUtsk:t. Frih. Silf verschjöld, Carl Otto, väckte följande motion:
Till konduktören är uti nuvarande stat såsom lön upptaget 450 R:dr, hvarförutan från supplementarstat utgått till konduktören eller den som biträder ekonomichefen med upphandlingar, 100 R:dr; varande derjemte genom 220 § i Bankoreglementet medgifvet, att lill Bankens konduktör må utgå särskildt arfvode, med 40 Banko-Ulskottels Betänkande, M 61. 65 40 R:dr i månaden, då hans biträde vid större byggnadsarbeten och reparationer erfordras. Kommitterade föreslå för konduktören, lön 500 R:dr och särskildt anslag från supplementar-slat 100 R:dr. Som byggmästare-biträde, der sådant erfordras, kunde erhållas utan att särskild konduktör på stat uppföres, samt de ekonomien tillhörande bestyr, som åligga konduktören, syntes kunna lämpligen besörjas af Öfver-vaktmästaren, tillstyrka Fullmäktige, att konduktörs-befattningen må, vid nuvarande innchafvares afgång, indragas samt Fullmäktige berättigas att, i och för nödigt konduktörs-biträde, använda ett årligt arfvode af 300 R:dr Banko. Då biträde af konduktör endast tillfälligtvis bör ifrågakomma, samt något årligt arfvode för sådant ändamål icke synes vara beböfligt, har Utskottet ansett sig i så måtto böra understödja Fullmäktiges berörde förslag, alt Utskottet hemställer, att konduktörs-befattningen måtte vid nuvarande innehafvares afgång indragas; att nuvarande innehafvaren emellertid må åtnjuta den lön, som på stat finnes för honom utförd, till belopp af 450 R:dr Banko; att det uti 220 § mom. litt. a intagna stadgande, enligt hvilket för Bankens konduktör särskildt arfvode af 40
St:r likväl borde afslå ackordsanbuden, på det att RiksBanken ej måtte synas hafva gynnat det vexelrytteri, som ovilkorligen utgjort en hufvudorsak till dessa fallissementer. Onekligt torde det ock vara, att de vigtigaste orsakerna till RiksBankens förluster hafva härflutit från det vexelvingleri, som under dessa penningekrisens tider egde rum. Lika med resevanten yrkar äfven jag afslag å förev:de Betänk:de. Hr Akerman, Fredrik: Ingen kan högre än jag instäm ma med den siste värde talaren i beklagande öfver det sätt, på hvilket Riksbankens affärer sköttes under den tid, som närmast föregick krisen, och jag har äfven som ledamot af BankoUtsk:t, vid början af denna riksdag deltagit i det klander, ötsk:t uttalade öfver Bankofullm:ges i detta hänseende vidtagna åtgärder. Meti jag får upriktigt säga, att mitt fattningsförmåga icke sträcker sig så långt, att jag inser hvilket sammanhang denna sak kan ega med ,den nu ifrågav;de. F'ör min del föreställer jag mig, att ett allmänt penningeverk bör förhålla sig i Irågor, sorn röra skyddandet af verkets rätt, likasom den enskilde; jag anser nemi. att ett allmänt penniugeverk, likasom den enskilde, bör antaga de ackordsanbud, hvarigenom möjligen de upkommande förlusterna i någon mån kunna förminskas. Man må väl ej föreställa sig, att vexelryttarne, genom bankens afslag å ackordsanbuden, komma att känna sig så slagna, att de helt och hållet vilja afstå från denna rörelse och vandra på bättre vägar. Nej, M. Hrr! sedan man en gång gifvit sig i klorna på dem, så finnes ej annan utväg än att söka salivera så mycket som möjligt, och jag tror, på den grund, det vore i högsta grad orätt af ett penningeförvaltande verk, det må nu heta R. 8t:rs Bank eller något annat, om det afvisade helt kort och godt det enda tillfälle, som ännu återstode att rädda något af sina så oförsigtigt riskerade kapitaler.
Stats-Contoiret upprättade Riks-Hufvudhok, finna, att det för uppgörande af Riks-Hufvudbccker efter den af framledne Slats-Commissarien Widegren uppgifne method, inrättade särskildta Contoir, hvars personal består af en tillförordnad Kamererare, samt likaledes på obestämd tid constituerade, tvänne Bokhållare och trenne Kammarskrifvare, hvilka åtnjuta arfvoden till lika belopp med vederlikarne å Stat, utgörande för innevarande år en sammanräknad Summa af 2,36o R:dr 24 sk., ina upphöra, samt derom hos Kongl. Majit i underdånighet anmälan göras. Beträffande slutligen hvad Kongl. Kammar-Col!egium och Kongl. Kammar-Rätten, uti ofvananförde särskildle utlåtande, anfört, i fråga om beräkningen och upptagande af värdet å de obestämda bidrag, som af Statens inbyggare utgöras, såsom afgifterne till Clereciet, ludeldta Arnieens Nummerkarlars underhåll, Revisorers Berättelse. 5^5 Skjutsningstunan och väghållningen, med flere skyldigheter; så hafva Revisorerne, uppå de af Kongl. Kammar-Collegium och Kongl. Kammar-Rätten andragne grundade skäl, funnit sig höra fästa Riksens Höglofl. Ständers uppmärksamhet derå, att nyttan af alla dessa uppgifter vore ganska väsendtlig, ehuru Revisorerne, lika med ofvannämnda Ämbets-Verk, anse dessa allmänna åligganden icke höra komma till beräkning eller upplagas i sjelfva Riks-Hufvudhoken, enär densammas egenskap, såsom varande en Räkenskap, sådant icke medgifyer, samt så vidsträckte Statistiska ämnen icke heller ingå i dess syftemål.
Penninge-löntagaren och Pensionaixen skulle snart förnya samma erfarenhet, sorn de båda förra realisationer ne så rikligen gåfvo, nemligen att inom några år stodo alla andra varupris, än jordproductionens»vid samma numerair i det nya Myntet, som nu i det sämre ; en verkan af vanans makt, som aldrig kan hindras: Deras löner eller pensioner blefvo då otillräckligare än d“ nu äro, samt hade framförisig, det säkra ödet, att när realisationen upphörde, å nyo, blifva blott papper, men då af mångfaldigt sämre värde, än nu. De gäldskyldiges svåra belägenhet blefve svårare; och af Capitalister, hvilkas Capitaler äro intecknade, blefvo inga andra räddade, än de, som hade Den 14 Julii e. m. 747 fössta inteckningarne, och således kunde inropa jorden; ty då de andra icke förmådde lösa till sig de äldre inteckningarne, och alltså icke kunde behålla jorden, så fprsvunno också deras Capitaler genom tvångs-auctionerne. — Ja, Mine Herrar! sådane stå följderne af den atificiglla realisationen; oppne och klara för min förståndspröfning; oqh jag kan således ei annat än högeligen önska, att den ej må bifallas. Jag slutar med att hos Herr Grefven och HandtMarskalken anhålla om proposition till bifall å nu fö* xevarande Betänkande, såsom grunder: och för att hafva uppfyllt allt hvad i min magt står, begagnar jag mitt sista ord, för att härmed begära, det frågan må genom Votering fa afgöras. Herr Rosenblad, Bernhard t
» Morbror, » hviskade hon med ryckande läppar, » tror morbror, att Gud förlåter min förmätna lek med mitt lif och min syndiga afsikt att bringa sorg öfver min mor, min syster och — » Gråten afbröt orden. » Bed honom om allvar i din ånger och dina föresatser, Laura; detta är första vilkoret! Nu fara vi till prestgården. » Den nyss så barske morbrodern drog sin systers barn intill sig och torkade med darrande hand bort tårarne från Lauras af smärta förvridna ansikte. I forna dagar. Strödda blad ur af minnets album, samlade Mathilda Langlet. » Lilla Charlotta ». on stod nästan ensam i världen. Den ende, som på något sätt hörde henne till, var en halfbroder, som med stor möda » slagit sig till prest », den alla andra funno löjlig oeh besynnerlig, men systern, den fromma själen, såg upp till som till ett underverk af lärdom och förstånd. Ty det förekom henne verkligen underbart, att denne broder, som hon vaggat och vyssjat, nu skulle stå där i kappa och krage och såsom församlingens herde hafva rätt och plikt att förmana, varna och bestraffa både henne och alla andra sockneboar i detta lilla sacellani, långt ut i skärgården, där han fått sitt knappa bröd med litet strömming till. Tidtals vistades hon på längre besök hos honom, men sedan han, till allmän förvåning, lyckats fä en ledsagarinna genom lifvet, slog hon för alltid upp sina bopålar i Öds lilla samhälle. Efter sin far hade hon ärft ett hus — icke ett stenhus, minsann — af ett mycket egendomligt utseende. Det var två våningar högt, men hvarje våning innehöll blott två rum och en ytterst liten förstuga, hvarifrån till öfvervåningen ledde en trappa, sä brant och så märkvärdigt konstruerad, att stegen skjöto fram öfver hvarandra. Detta var svårt, när man gick upp, ty man måste liksom sticka in och draga ut foten för hvarje steg; men när man skulle ned igen, var det alldeles förtvifladt, ty då höll man alltid på att komma på näsan dit ned. Små och låga voro de båda rummen däruppe, men nog fick i alla fall » lilla Charlotta » godt rum därinne.
Jag har visserligen ingen särdeles anmärka, alt göra vid ilen siste värde talarens framställning örn den ändring, som han föreslagit skulle leda till ett bättre resultat, än om man bibehölle hvad Ulsk. föreslagit. Jag ber blott alt få nämna, att der är ej ifrågasatt något annat, än att rotehållare skola befrias ifrån sin skyldighet att hålla koj och täcke. Hvad åter sängkläder angår, så anser jag, alt Kronan kommer alt förse manskapet med koj och sängkläder. För öfrigt får jag nämna, att detta betänk. redan är bifallet af 3:ne Stånd, och jag tror således ej, att en sådan anmärkn., som nu är gjord, kan föranleda någon särdeles åtgärd, men har för öfrigt ingenting emot, om en sådan ändring blir gjord, som den siste värde talaren föreslagit. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Innan R. o. Ad., såsom jag befarar, bifaller betänk., vill jag blott förklara, att jag, i öfverensstämmelse med den mening jag yttrat ang-.de mötespassevolaneen, anser denna eftergift lika litet böra på detta satt beviljas, utan någon undersökning och utan någon rättelse, efter de olika förhållanden, som inom olika orter af Riket kunna äga rum, samt slutligen, ulan afseende på den skilnad, som lämpligen borde göras emellan roteoch rusthållare vid båtsrnansindelriingen. Frih. Cederström, Jacob: Med den sista värda talaren ber jag att få instämma, och det så mycket hellie, sorn det är alldeles olika förhållande emellan rustnings-båls - 116 D c n ^ December f. m. männen och roterings-båtsmännen, ty de förre hafva indelning, de sednare ej. Statssamt Allin. Besvärsoch Ekon.Utsktns utlåt. N:o 83 bifölls, med den rättelse af ord, som Hr Nordensköld föreslagit, att i stället för det å sidan io, raden 4> befintliga ordet ”sängkläder,” borde sättas ”täcke.” Föredrogs ånyo StatsUtskis den i5 sisth November på bordet lagda mein. N:o 374, i anledn. af återremiss å Ss-.dra punkten af mein.