Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Milit aira Embetsman och Betjente, som på den allm,anna Pensions Staten erhålla understöd, befrias från Stämpladt Pappers-afgift. i Enahanda grunder, som i nästföregående §. iiro för Kongl, Majrts Cancellie faststälde vid Befordringar, Transporter , Afsked, Byten och Caracterér,' böra i der utsatte och tillämpliga händelser lända till efterrättelse hös ITofoch Öfver-Bätter, Cotlegier, Riksmarskalks Émbetet, Öfver - Ståthållaren , Academie * Cancellererna , Kongl. Di rectioner eller Comitéer, Fändshöfdingarne, Ståthållarne , Directeuren vid Kongl. Spectacierna, Befjilhafvarne och Öfverstarne , Clonsistoriernä och andra Verk, af hvad namn de vara må, hvilka af Kongl. Maj:t med Privilegier och Tillståndsbref äro försedde, så väl som hos Magistraterna och de flera som äga att genom Fullmagter, Constitutorialer eller ProtocollsXJtdrag bortgifva Beställningar och Sysslor med verkelig JLön på Stat samt Afsked derifrån, utfärda. Vid Academierna skrifvas på stämpladt Papper, Doetors bref i Theologien R:dr 4: 34 i Juridiken 4: 2 4 i Medicinen » - 4: 34 i Philosophien eller så kallade Magister-Bref * »3: — Till Deri 5 Jidit 465 Till de utan prof eller gratis utfärdande Doetorseller Magister-Eref fördubblas stärnpel-af* giften; oell skola-sila sorn erhälla graden»'sädana Bref utlösa, deröfver Bectorés vid Acädemierna böra hand hålla vid angvar soirl i 2 5 §. utsattes.
BondeStåndets särskildta yttranden, tror sig böra antaga, att det tillägg SondeStåndet gjort, om ett lika förhållande med både äldre och nyare Discontlån, jemn' väl ingått i Högv. PrestStåndets beslut, emedan Discontens nuvarande Gäldenärer, ändock kunna lätteligen draga förmån af förändringen, i omsättningsbeloppet, enär de blott behöfva inbetala sina inuehafvande Och genäst åter urtaga nya lån, anser således någon skiljaktighet ■uti dessa tvänne Stånds beslut, i förevarande omständighet, icke ega turn ; och sorn fråga således nu mera icke är örn annan förändring i Utskottets Betänkande, än den sorn af definitiva beslutet rörande betainingsVilkoren, kan uppkomma, samt 2 Stånds beslut derom äro med de tvänne andres olika; alltså får Utskottet Vördsamt föreslå, att, i det fall något af de Bespective BiksStånden icke Vill frånträda sitt redan fattade beslut) och förena sig med den af de öfrige tvänne Stånden antagne mening, oöiföstning af det förstärkta BancoUtskottet må blifva anstäld efter följande propositions Den sorn bifaller, ätt, ef/er BancoUtskottets Betänkande Nro 63, och Utlåtandet öfve? Bihang till Riks. St. Prat. igaji, 6.te Sunil. N;o 2$ BancoUiskottett Betänkande», anmärkningarne dervid, N:o 80, omsättningsbeloppet för Discontlån må äfven hädanefter fortfara att utgöra en femtedel af primitiva capitalet, hvarje sjette månad, voterar Ja, den det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, kommer det afbetalningssätt att fastställas, att en tiondedel, i stället för «n femtedel af primitiva lånet hvarje sjette månad hädanefter godtgöres både för äldre och nyare Discontlån. Och varder detta Rikets Ständers upplysta pröfning vördsamt understäfdt; med bifogande af särskildt Protocoll öfver gjorde reservationer. Stockholm slen 2 December 1823.
Af erfarenheten vet man, att när en vara faller i så lågt pris, att tillverkaren genom densammas försäljning icke kan lifnära sig, blifver han nödsakad att slå sig på någon annan näring, och då det är bekant, att i åtskilliga af nyssnämnde 7 härader — jag påminner mig specielt Ahle och Lindorm — befolkningen eger naturliga anlag, icke allenast för väfnads-industrien, utan äfven för handaslöjder, samt alt ibland dem finnas urmakare, lås-smeder och snickare m. m., synes mig i detta afseende inrättandet afen teknisk skola vara högeligen önskvärd. På grund af hvad jag haft äran anföra, tillstyrker jag, att R. o. Ad. lhåtte bifalla motionärens förslag. Frih. Åkerhjelm, Carl: Jag anhåller, att få i R. o. Ad:s minne återkalla, alt den af ,Hr Rydin väckta motion framställdes långt efter motionstidens slut, och att StatsUtsk. således icke varit i tillfälle att pröfva densamma på samma gång dylika frågor hos Utsk. voro under öfverläggning. StatsUtsk. har föreslagit och R. St:r äfven bifallit, alt anslag må tilldelas Örebro och Norrköping för inrättande derstädes af 2:ne sådana skolor, sorn den nu ifrågavande; men sådant skedde dock icke ulan mycken 342 Den 21 Oktober. tvekan, ty dels uplystes det, att betydliga svårigheter mött, för alt erhålla skicklige lärare till den vid sednaste Riksdag beslutade skola uti Malmö, dels tillkännagaf Landshöfd:n i Malmöhus län, att han nödgats antaga lärare, som måhända icke voro fullt kompetenta. Under sådana förhållanden ansåg StatsUtsk. sig icke böra föreslå anslag till mer än 2:ne tekniska skolor, i de af mig nyss omnämnde 2:ne städer. Sedan Tull-lagstiftningen i det närmaste blifvit af R.
Län väckte motion om Krono-Parken Ombergs försälj - 18 Stats-Utskottets Utlåtande N.-o 238. ning till skatte, föreslå någon åtgärd, har af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet blifvit bifallet, men af Borgareoch Bonde-Stånden till Utskottet återremitteradt, hufvudsakligen på grund af följande anmärkningar: att Stats-Verkets årliga inkomst i betespenningar och skogs-försäljningsmedel af den Kronan ännu tillhörande andel af Omberg, utgörande något öfver iooo tunnland användbar mark, icke uppginge till högre belopp än omkring 200 R:dr B:co, hvaremot kostnaden för aflöningen af den till Kronoparkens bevakning anställde personal, med inberäkning af den summa, som för de nämnde personal anslagne boställen skulle kunna i arrende erhållas, säkerligen äfverstege 1,000 R:dr samma mynt; att genom Krono-parkens försäljning till skatte Stats-Verket icke allenast blefve befriadt från dessa, fem gånger hela inkomsten öfverskjutande förvaltningskostnader, utan äfven kunde påräkna en löseskilling af mera än 5o,ooo R:dr B:co utom den serskilda årliga ränta, som komme att jorden åsättas, samt att något skäl emot den ifrågaställde skatle-försäljningen icke kunde hemtas af den åtskilliga invid Ombergs Kronopark belägna hemman tillagde rättighet till skogsfångst och mulbete inom nämnde Kronopark, enär dels denna rättighet vore för hemmanen af mindre betydenhet och genom ett förbättradt hushållssätt kunde umbäras, dels hemmansegarne dessutom, i följd af gällande Författningar, egde fullt anspråk på ersättning för förlusten af det bete och den skogsfångst, de hittills åtnjutit; hvarjemte slutligen blifvit yrkadt, att Utskottet, med ledning af de upplysningar i ämnet, hvilka Utskottet utan svårighet kunde från Kongl. Stats-Contoiret sig förskaffa, måtte taga i närmare öfvervägande, huruvida icke skäl vore för handen att tillstyrka Rikets Ständer att hos Kongl. Maj:t göra underdånig anhållan om verkställande af noggrann undersökning i afseende på de fördelar, hvilka genom den återstående Kronoparkens försäljning skulle Stats-Verket tillskyndas, äfvensom beträffande de närbelägne hemmanens verkliga förmon af Krono-parkens bibehållande i dess nuvarande skick, på det att såmedelst förevarande fråga måtte erhålla sådan utredning, att densamma kunde af Rikets framdeles sammanträdande Ständer med full sakkännedom pröfvas.
Utförandet under ledning af hofkapellm. Nordquist var förträffligt. På grund af det,Iifliga bifallet från den fullsatta salongen måste fjerde satsen i Brahms symfoni äfvensom förspelet till » Mästersångarne » omtagas. På lördag denna vecka upptages till omvexling med det senaste programmet » Djamileh » o c h » Josef i Egypten », hvilket på grund af sjukdomsfall ett par gånger måst uppskjutas, ett nytt reprisprogram, nämligen » Alphyddan » o c h » Begementets dotter ». Denna föreställning gifves s o m afskedsrecett åt en af k. operans mest förtjenta sångerskor fru Charlotte Strandberg, hvilken i sistnämda opera återgifver sin gamla roll s o m markisinnan v o n Streckenfelt. Att det då blir fullsatt hus, kan man taga för gifvet. K. Dramatiska teaterns omvexlande repertoar utgöres för närvarande af de omtyckta o c h synnerligen förtjenstfullt utförda pjeserna » Gnistan », » Lärdt folk i stubb », » Pepa », » En räddande engel », » I telefon », » Duvals skilsmessa », » Sveas fana » och » Galeotto ». Vasateatern synes med sitt n y a program, upptagande Offenbachs bekanta opera-buffa » Riddar Blåskägg », hafva vunnit publikens synnerliga bevågenhet. Den är också ovanligt präktigt uppsatt och utförandet går med ett lif och en fart, s o m äro värda det allra bästa erkännande. Särskildt utmärka sig frkn Anna Pettersson (Anna Stina) och hr Kloed (Riddar Blåskägg), liksom äfven fruarna Carlbeck (prinsessan Hermia) o c h Bergström (drottningen) samt hrr Grunder (kung Orre), Hirsch (hofmästaren), Johansson (alkemisten), Anderson (prinsen) o c h Clementson (hofmannen) förtjena att omnämnas. E n ej ringa del i framgången har naturligtvis äfven teaterns kapellmästare hr Halidén. Det muntra stycket gifves hvarje afton för fulla eller goda hus. Den 6 mars.
Hvem har väl den största lätthet, att af Capital sten uttaga, hvad denne till Staten bör gifva, antingen den, som befinner sig i ett nödtvunget behof af dess Låne-biträde, eller Staten, som med all den magt, hvilken är lagd i Styrelsens hand , med alla de medel, ali den kraft Lagen ger, kan det befalla f Som redan ett Stånd antagit Bevillningens utgående efter behållen Inkomst, torde ej fråga böra uppstå om Bevillning af behållen Förmögenhet, utan af behållen Inkomst ; vid uppgift af denna, bör afdrag få göras för bcvisliga skulder. Låntagarens uppgift på des - Den 24 Martil, f. m. 347 sa controllerar 1 ån.gifvarers på dess fordtingzrTillika bör en Öfverflöds afgift bestämmas Man invänder: 1:0 Att ändå ej Capital», sten åtkommes, emedan han uppsäger sitt Capital, om Låntagaren ej förtiger sin skuld, eller ej sjelf vill erlägga Bevillnings-procenten. Jag nekar tj , att så ofta måste hända, men enligt 1812 och 1815 årens Bevillnings-prineipe, åtkom man Capitalisterne nästan aldrig, 1810 års dock oftast. Om en del af dessa Medborgare skulle vilja undansnilla Staten dess rätt, bör sådant ej föranleda till den, Capitalisten i allmänhet förolämpande slutsats, att de alla skulle hysa lika låga tänkesätt. Det förhåller sig härmed, som med Tullförsnillning. Oaktadt denna ofta äger rum, inflyta dock betydliga Tullmedel. 2:0 Att 18 10 års Bevillnings-principe medförde nödvändigheten af edgång och gjorde många menedare J g för min del finnér skillnaden ej så betydlig emellan en menedare och en bedragare eller försnillare af Kronans rätt. Utomdess nämnes icke i Stallmästaren von Törnes för slag något om edgång. 3‘0 Att det vore obehagligt för en hvar att bero af andras godiyeko, i anseende till uppgiften om sin behållna Inkomst. Men är det väl behagligare att beio deraf, i afseende^ på uppskattning af sin Egendoms värde?
För öfrigt skulle det förefalla mig högst besynnerligt, om den metod, Hr Rosenblad tyckes vara böjd för, skulle af R. St. antagas. Å ena sidan säger man inom Representationen, att R. St. äro af så många olikartade meningar, så att Gud vet huru ett lagförslag af dem i sin helhet skall kunna antagas; å den andra sidan säger man inom Regeringen: vi vilja icke pröfva lagförslaget, vi öfverlemna det lill R. St., på det att de må göra såsom dem godt synes. Jag frågar, huru länge man skall vara nöjd med dessa remisser och återremisser, och om det icke slutligen är nödvändigt att vidtaga en radical kur, äfven om den skulle skilja sig något från de urgamla Svenska vanorna, som här hafva blifvit åberopade. Här har af en talare blifvit föreslaget, att man skulle nöja sig med att afbida de särskilda proposrna i ämnet, hvilka Regeringen lofvat. För min del tycker jag, att R. St. redan alltför länge ”afbidat” Regeringens åtgärder i denna och andra frågor, utan att få något resultat och ser fördenskull icke något skäl att längre vänta. —Hvad särskildt angår Frih. Boye, så kan jag lika litet underlåta att vara honom tack skyldig för den artiga compliment, han egnat mig, som jag förmodar, alt Lag-comite'ens ledamöter i samma mån lära uppskatta det omdöme, den värde ledamoten lemnat öfver deras arbete. Gr. Frölich: Jag uppstår ingalunda för att replikera på hvad Frih. Boye särskildt yttrat till mig, ty det tjenar till ingenting alt i en så allvarsam sak sysselsätta sig med personligheter och gyckel. Jag har icke sagt, att jag reviderat lagförslaget, men om det hade blifvit mig erbjudet att göra det, på samma sätt som det blifvit Frih. Boye erbjudet, så skulle jag icke hafva trädt emellan dem, som kunde hafva gjort det bättre, utan hellre afsagt mig. Detta är hvad jag vill gifva houom till svar. För öfrigt har, på sätt en ledamot nyss nämnt, Frih.
Vid verk - och 1841 1842 1,199: ( 167: af Ull DistonfKreditivet. t — 22 — stä 1 ligheten af denna föreskrift, har emedlertid förekommit, att Kongl, Majit, jemlikt Dess nådiga Bref den i| Augusti i 841 , förklarat: ”att, ”r förenlighet med hvad Rikets Ständer yttrat i afseende på tillfälliga ”förluster, hvilka vid lånerörelsen icke kunna undvikas, sådana för"luster äfven må anses utgöra föremål för de afdrag, hvilka i Rikets ”Ständers beslut omförmälas”. Kongl. Kommerse-Kollegium har derföre, efter emottagande! af de i Riksgälds-Kontoret för år 1840—1842 författade Liqvider emellan Riksgälds-Kontoret och Ull-Diskontfonden, låtit uppgöra särskilda Vidräkningar, deruti, med åberopande af högstberörde Kongl. Bref, ej allenast förefallna kostnader för ifrågavarande lånerörelse, utan ock derå uppkomna tillfälliga förluster blifvit från Riksgälds-Kontorets uppgifna räntefordringar afdragna, til] ett belopp, motsvarande 1/4 af räntorna för de å Kreditivet lyftade medel. Enär dessa afdrag, hvad förlusterna beträffar, likväl icke öfverenstämde hvarken med RiksgäldsKontorets Reglemente eller Rikets Ständers, i deras underdåniga skrifvelse Nio 279 intagna, beslut, hafva Herrar Fullmäktige åter ansett de i sådant hänseende yrkade afdrag så mycket mindre kunna, å Riksgälds-Kontorets sida, medgifvas, som, enligt hvad i 1840 och ,1841 år9 Vidräkning uttryckligen uppgåfves, ersättning för de der upptagna förlusterna möjligen kunde framdeles erhållas. De sålunda af Kongl. Kommerse-Kollegium ifrågasatta, men af Herrar Fullmäktige icke medgifna afdragen, hvilka för år 1840 och 1841 utgjorde .
Inkomstemesorn vid 1823 års Riksdag upptogos till ett belopp af .. 6,467,857: 29. 10. halva nu blifvit påräkhade till 7,285,000. eller en högre Summa af Ut gift er ne sorn beräknades vid 1823 års Riksdag till hvaruti inbegripas de 233,333: 16.—• som af Öfverskotta å StatsVerkets Denna tillökning består af Indelningar, dels förut utgångne under anordning utom Stat, och nu uppflyttade på Stat, dels rättade efter hvad Räkenskaperne föranledt 4$>77§: 8. Förslags-anslag, som blifvit å Stat uppförde, och hvilka i annat fall mäst fyllas af Öfverskotten, samt således icke verkat till ökade utgifter: För Tulloch PostVerkens Stat, samt Tingsgästningspenningar 108,934: 17- 4- För ChartoeSigillatEeVerket 10,000. — —■ Till Skrifmaterialier och Expencer .. För MinisterStaten, Cours-difference . 16,666: 32.— Till Fångars skjuts och underhåll . Om skillnaden emellan de tillökte Inkomsterne och Utgifterne, utgörande 4>999 R'dr 3o sk. 6 rist., tillägges det vid 1823 års Riksdag å Öfverskotten anviste årliga belopp till Försvarsverket med 233,333 R:dr j6 sk., eller tillsammans 238,3 »2 Ridi’46 sk. 6 rist., och derifrån afräknas de vid samma Riksdag anslagne 4o,6)2: 46- 6. till godtgörande af den utgift som Riksmarkegångens möjliga uppstigande öfver 6 R:dr per lunna kunde förorsaka för den Spanmål under Penninge-lönerne hvartill saknades tillgång, så utgör dilfereneen 197,700 R:dr, eller det belopp hvarmed
Man har yttrat, att riksdagskostnaderna voro en stor och talande anledn. för att afslå förslaget. Det vill synas mig, i likhet med hvad en annan talare yttrat, att R. o. Ad. i detta hänseende sträcker sin omsorg väl långt, då de öfriga Stånden afgöra frågan på ett annat sätt, eller bifalla förslaget. Det är visserligen sant, att jag ej med visshet känner huru förhållandet är, men jag saknar icke anledn. att så har skett, eller åtminstone nu är under görning. Jag tror lika med en annan 2 H. 50 93 Den 21 September e. m. talare, alt det vore föga gagneligt för sjelfskrifvenheten alt laga i betraktande de kostnader, sorn skulle komma alt uppslå för oss sjelfva, då det på oss beror att utgifva dess kostnader, och dessutom hvad antalet beträffar, sä tror jag, att delsamma helt säkert bär i hufvudstaden aldrig skulle komma att fattas, då kostnaderna för den derstädes bosatta personalen blott obetydligt, genom inträffande riksdag, komme alt ökas. Man har åberopat publiciteten såsom ett tillräckligt medel alt fylla luckan emellan riksdagarne. Att publiciteten är ett stort och verksamt medel, medgifver äfven jag, men jag tror , att det alldeles icke är något ändamålsenligt medel alt i det fallet åberopa; ty jag tror icke att det är nyttigt, att publiciteten lemnäs på egen hand under den långa tiderymden mellan riksdagarne. Jag tror snarare, alt det är nödigt alt publiciteten oftare liar att göra med representationens sammanträden, oell sålunda blifver salt i nödvändigheten alt litet mera rätla sig efter de rådande meningarne inom sjelfva folkrepresentationen; jag anser pä denna grund, att icke eller det skälet kan vara af någon vigt. Här har af en värd talare, hvilken understundom tror sig vara alltför lycklig i liknelser, blifvit framställd den mening, att riksdagar vore att likna vid måltider, som understundom kunde vara osunda.
Af hvad jag nu haft aran vördsammast upplysa lärer nogsamt inses att en allmän för hela Riket lika gällande Författning omöjligen Den y Martil. 533 kunde vidtagas. KneckteContractemes olikhet, olika localförhållanden och ändtiigen de olika resultaterna af 1812 års åtgärder, påkallade ett serskilt stadgande snart sagdt för hvarje Län och hvarje Regimente. Det vore endast en onödig tidsspillan att här omtala Regeringens beslut i hela ders vidd; och jag inskränker mig derföre till den del deraf, som rörer Wermland, der Herr Liljestråle säger sig vara Rothållare. Län ligga hela Wermeland*- och en del af Nerikes Regementen: jag vet intet under hvilketdera Herr Liljestiåles rote lyder; det är ock likgiltigt ty samma kneckteContract gäller för båda. Detta Contract innehåller väl icke något bestämdt stadgande om soldattorps anläggning, utan endast att soldaten antingen skall med uthus och stuga förses eller bo hos rotebonden, på gården inrymmmas och derjemte erhålla visst i spannemål och matvaror årligen. Torp med ägor dertill äro dock sedermera anlagde och till följe af 1812 års Kongl. Bref hade öfverenskommelser för tre år till 1815 års slut blifvit träffade Rotchållarne emellan om utrotarnas ersättningsskyldighet till Stamrotarne; men då ali annan eller så beskaffad grund för ersättningens bestämmande, som Rikets Ständer tillstyrkt saknades, ansåg Regeringen bäst att, derest ej redan någon allmän öfverenskommelse vöre träffad och af Landshöfdingen gillad, Landshöfdingen sammankallade de Rotehållare hvil; kas nummer äro med soldatetorp och dertill 534 Den 3 Martil'. höränne jord forsed de, för att höra dem om ett framtida bestämmande af den ersättning, delägarne i roten borde utgöra till den ä hvars ägor Soldatrorpet är anlagdt.
”Tro ej hoppet! O, jag vet ett bröst, Grymt bedåradt af dess falska röst: Löfte fick det blott om sälla öden, Kämpar nu med smärtorna och döden. Tro det icke! Hellre lyft ditt hopp Opp, opp!” ~Böttiger.~ Midsommaraftonen var inne. Dagen var ovanligt varm och herrlig, det var en af dessa i norden så onämnbart ljufva, då hvarje sorg tycks upplösa sig i sällhet och njutning, då solens glöd synes smälta all hårdhet, all is i hjertat, och man vid hvarje sagta vindfläkt känner sig kringhvärfd af balsamiska ångor, så sköna, så lifvande. Ej under om på en sådan dag hjertat känner sig styrkt och öppet för alla glädjande intryck, om det längtar ut från qvalmet och qvalet i en stad, för att i det gröna njuta sommarens herrligaste fest, den sköna, sanna blomsterfesten, och, för att tillfredsställa denna längtan, för ett ögonblick glömmer det evinnerliga sträfvandet för födan och kläderna. Äfven bonden firar midsommarn med lusteldar, vid hvilka bygdens ungdom roar sig hela den sköna sommarnatten igenom, med lek och dans, och vid hvarje stuga resa sig löfträn, för dagen, för stunden planterade. Invånarena i det goda ... beslöto äfven, vid åsynen af den vackra dagen, att roa sig i det gröna. I följd af detta beslut föranstaltades i största hast en båtfärd ut till en ö, belägen en mil ut i sjön. Der skulle midsommaraftonen, natten och dagen firas i landtlig oskuld. Klockan fem om aftonen vandrade således noblessen i ... högtidsklädd ner till elfstranden, för att derifrån i tre löfklädda slupar begifva sig till ön. I den slup, der Elisabeth satt, befunno sig äfven hennes man och barn, samt Rudolph och Ferdinand, äfvensom Virginia och hennes föräldrar och syskon. Ferdinand hade till Elisabeths stora glädje erhållit tillstånd att tillbringa sin midsommar hos henne och hennes man.
Från Högv. Preste-Ståndet. S. D. f. m. Föredrogs å nyo och bifölls StatsBancooch Lag-Utskottens Betänkande N.o 607a i anledning af väckte frågor, om stadgande af liqvidationsgrund vid gäldande af skulder i Banconiynt. Fröt. Utdr, d. ss Nov, igss. sos S. D. Vid förnyad föredragning af Särskildta UtSkottets Betänkande Nio 3, rör„n<ie reg ering af rikets Styrelseverk, ansåg PresteSiåndet i:o att Såtskildta Utskottets Betänkande i alla de delar, der föreslagna förändringar bero af Kongl. M«j:t och Riksens Ständers sammanstämmande beslut, hör hvila till afgörande vid nästa Riksdag, och 2to att Riksens Ständer böra hos Kong'. Majit i underdånighet anhålla, att alla af Särskildta Utskottet till indragning eller beydlig förändring föreslagne ÄmbetsVerk och tjenster, vid, innan nästa Riksdag inträffande letligheter, måtte, så vidt utan hinder i administrativa ärendernas gång ske kan, antingen förblifva lediga, eller flott genom Clonstitutorialer, och emot lämpliga arfvoderi för tjenstgöringen uppfyllas. Och då i sammanhang härmed föredrogos så väl Lag-Ut skottets Betänkande Nio 224, öfver åtskilliga af Riksens Ständers Särskildta Utskott föreslagna Ragförändringar; såsom ock Frel, Vlår. 4, ss No v. uij.
Revisorer andragit, om nödvändigheten, att endast i högsta behof anlita Krono-Skjuts till Spannmåls-transporters förskaffande, kan likväl StatsUtskottet efter företagen granskning af det som tillgjordt blifvit, i afseende på de från Wadstena till örebro år 1818 föranstaltade Spannmåls-transporter, hvar - Stats-Ut skot tets jBctcinkanclen. i Oy5 ken lagga Kongl. Allmänna MagazinsDirectionen eller Konungens Befallningshafvande ofver Nerikes Län den anmärkte åtgärden till last, då utaf handlingar år upplyst, att bemålde Konungens Befallningshafvande, med anledning af inkomne uppgifter, på ett vida större behof inom Lånet ån som sedermera längre fram på året verkeligen forspordes, till afvårjande af befarad nöd, redan i början af året, hos Kongl. Directionen reqvirerade undsättnings - Säd, hvilken Säd åter för tillfället ej fants att disponera från något annat närmare beläget ån Wadstena Magazin, och som Konungens Befallningshafvande möjligen icke kunde förutse, att Spannmålen efter framkomsten till Orebro blef outtagen, då lika lått kunnat hända att densamma åtgått för Lånets behof under våren och början af sommaren, utan finner Stats-Utskottet den nu omnämnde onodige forslings - anstalt hafva hårledt sig från felande bestämde föreskrifter, om sättet att med någorlunda visshet vid påkommande händelser kunna utröna undsättnings-behofven ; Och hemstålles vordsamligen, att forberorde anmärknings fråga, på de skål Stats-Utskottet anfort, må få förfalla. Stockholm den 26 Maji 1823. 1076 Stats-Vt skottets Betänkanden. Ankom den 4 Junii 1823. Bilaga Litt. O. Utlåtande, i anledning af Riksens Högloft. Stånders Revisorers, åren 1820 och 1822, gjorde anmärkning, rörande ett till Bohus Låns Kongl. Regemente, af Herr Landshöfdingen m. m.