Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag anser således att hvarje motion i dessa hänseenden om utgifvandet af krigsartiklar, fältlörvaltnings-reglemente, eller ordnande af sjukvården är obehöflig, så mycket mera som detta sednare ämnet hvilket är ett af de vigtigaste för en Armé i fält att hafva på förhand ordnadt och bestämdt, icke kan definitivt bestämmas förrän fältförvaltnings-reglementet för Arméen blifvit fullbordadt, i hvilket reglemente en mängd af bestämmelserne ronde sjukförvaltningen i fält ingå. Hvad åter beträffar fullbordandet af den påbörjade militär-författnings-samlingen är jag lika med den värde talaren, som började discussionen, ense om, att det vore af yttersta vigt för Arméen att hafva densamma fullbordad efter den princip som en gång varit afsedd. Den som haft något att göra med Arméens organisation i fält, vet nogsamt, hvilken stor nytta detta arbete äfven i dess ofulliindade skick medfört såsom ett ledstyre hvilket vid sådana förhållanden är af det yttersta behof påkalladt. Således är jag af olika tanke med Hr Stjernsvärd som säger att arbetet i dess ofulländade skick är utan nytta; det har tvertom varit till stor fördel för Arméen, hvilken är tacksam för den ledning och det gagn den deraf skördat. Det hade således varit ömkligt om Utsk. vid behandlingen af Hr Stjernsvärds motion visat sin goda vilja att fortsätta detta arbete genom att tillstyrka ett anslag dertill, hvilket numera icke behöfver blifva så betydande sedan förarbetena redan äro fulländade och ganska vidlyftiga materialier för dess fortsättande finnas samlade och till KrigsColhm inlösta; och jag är öfvertygad om att sjelfva arbetet en gång färdigtryckt, skall inbringa icke så obetydlig inkomst, hvarmed man skulle kunna bestrida en del af kostnaden. De skäl som Utsk. anfört för afslag af motionen tyckas äfven vara haltande och besynnerliga, ty derföre att R. St:r bifallit en underd. skrifvelse till K.
När Sländerne borttagit det stadgande, som fanns i förra brännvinsförordningen, att äfven den som super brännvin får vittna om hvad andra supit, då har man äfven betagit medlet att hålla reda på lönnkrögare. Jag är öfvertygad om, att hvad Utsk:n här föreslagit, långt ifrån att skada sedligheten , skall befrämja densamma, hvarför jag, som sagdt är, tillstyrker bifall lill denna punkt. Frih. Cederström, Jacob: Mig synes att Hr von Rosen rätteligen utredt denna fråga, som är, huruvida man skall öka antalet af utminuteringsställen, der man kan få köpa mindre än en kanna brännvin, och utsträcka denna försäljningsrätt äfven till dem som tillverka nyssnämnda vara. Deruti ligger frågan. Rättigheten att köpa en sup eller ett halfstop brännvin är ingalunda någon betagen, men det skall ske hos den som har utminuteringsrätt. Att sådan försäljning skulle tillåtas i hvarje bränneri, det synes mig vara mer än olämpligt. Jag förenar mig med Gr. Hamilton. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:ns förslag i den nu föredragna punkten. Ropades starka nej, blandade med ja. Då Hr Landtm, förklarade det han trott sig finna att nej öfverrösta! ja, begärde Hr Eden hjelm votering. D c ii 5 Maj. Upplästes till justering oell godkändes följande volerispropositiou: Den sorn bifaller Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besyärsoch Ekon.Utskms i utlåt. JN:o i5 framställda förslag till 43 §, voterar ia; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej bifalles samma förslag med den förändring, att i mom. af 43 §:n får följande lydelse: ”Försäljning af brännvin under en kanna vare, så i stad etc. — besörjer. Jordbrukare må dock obehindradt kunna till underhafvande och så da ne personer, som hos dem förrätta arbete, försälja ett ringare qvantum, men icke under en fjerde dels kanna åt en hvar.’’
Ständer, att för Kongl. Majit understödja deras antagande, ej mindre hvad angar sättet än äfven tiden för extra stäraplingens verkställande; kunnande Bevillnings-Utskottet ej annat finna, än att, på sätt Handlingarne utvisa, Bankens Pappersbruk desto hellre blir i tillfälle och bör sättas i förbindelse, att med erforderligt och dugligt Papper förse Chartte Sigillatse-Verket, sorn genom det nu föreslagna begagnandet af sjettedels Pappersark till Bi läggnings Chartor, tillverkningen mycket underlättas, samt att, fastän endast två dagar i hvarje vecka blifvit föreslagna till extra stämplingens verkställande, sådant ej kan föranleda til 1 någon olägenhet , hvarken för de allmänna Verk, der ärendernas gång visserligen medgifva berörde inskränkta tid för extra stämplingen, ej eller för enskilda personer, hvilka icke kunna eller böra betagas tillfälle, att i behofvets stund begagna sig af BiläggningsChartor, lieldst i annat fall fatalier ofta skulle kunna äfventyras, om extra stämplings-åtgärdetl skulle afbidas. I sammanhang härmed har Utskottet tagit i betraktande Cassetrren vid Chartte-SigillatasContoiret här i .Stockholm knappa lön samt i och för extra stämplingen nu mera betydligt ökade göromål; Den 5 Juli* 449 göromål; och få i anledning deraf vördsamt föreslå samma, endast till 466 R:dr 33 sk. sig bestigande, Löns förökning med 100 H:dr såsom nödig skrifvaie-hjelp.' Stockholm den 3 Juli 1815. På Höglofi. Ridderski och Ad. ledamöters vägnar Carl Stellan Mörner. På Vhliofl. BorgareStåndets jLedamöteré vägnar Nils Limneliusi EevillningsUtskottets Project till förandringar i I 8f2 års Char t a-SP gillat a-För ordning-* §. Alla Skrifter och Handlingar, hvilka i en~ skilöta mål och arend er författas, samt här ne» danföre nämnas, skola Skrifvas på Stämplade Papper-, eller dermed beläggas, utom hvad Stockholm angar, hvarest extra stämpling jemväl är tillåten.
I anledning häraf, och då Kongl. Maj:t nedan behagat gå i författning om att bereda 'och vinna det ändamål, som i detta Memorial synes åsyftadt, finnér Utskottet sig icke kunna i förväg taga någon vidare befattning, jin att vördsamligeu på detta sätt erinia om förhållandet med denna fråga, hvaröfver'^Riksens Hcglofl. Ständer torde böra i underdånighet afvakta Kongl. Maj:ts Nådiga beslut.. Dock varder delta till Riksens Höglofl. Ständers eget afgörande öfverlemnadt. Riksens Högloft. Ständers alllmänna Besvärsocln EkonomiUtskotts Betänkande i anleda Besv. och Ekon. Utsk. Betankanden. *57 ning af väckt fråga angående rättigheten för Lumpsamlare att omhringresa i Landet, samt om sättet till Lumpors anskaffande för Pappersbrukens behof. Genom ProtocollsUtdrag af den 2dra sistlidne månad har Hedervärda BondeStåndet till detta Utskott remitterat ett af Riksdagsmannen från Kronobergs Län, Pehr Johnsson, ingifvet Memorial, deruti han öfverklagat antagandet af så många Lumpsamlare, ofta af löst folk och lättingar, hvilka kringfara orten och genom tjuf-bands sammansättande förorsaka allmän osäkerhet; hvarjemte han anhållit, att samtelige Pappersbrusagare måtte åläggas inom hvarje. Pastorat antaga en känd person, som för deras räkning upphandlar Lumpor. Vid detta förslag hafva tillägg och anmärkningar blifvit gjorda: 1:0 af Riksdagsmannen Nils Månsson från Malmöhus
Ett system grundadt på antagandet af foten till enhet för längd-, ytoch rymdmåttet samt vigten är således det mest rationela man kan tänka sig. Men det är icke allenast rationelt det är rent praktiskt, sjelfva grundmåtten finnas redan hos folken och det är blott tiodelningen som behöfver införas. Jag kan således ej annat än på det högsta förorda Hr Lejonanckars förslag. Likväl skulle jag för min del vilja göra en enda förändring i nämnde hans förslag, nemi. den, att i st. f. riksdalern antaga halfva riksdalern eller 24 sk. till myntenhet. Det medförde den väsendtliga fördelen att, i fall man delar 24 i 100 delar, så återfinner man vår nuvar. styfver, så nära, alt den nya styfvern skulle skilja sig från den gamla endast på 2'-y, utom det alt de jemna värdena 6, 18, 30 och 42 återkommo precist i 24 systemet, hvilket det icke gör i riksdalers-systemet, så att 25 styfver blefve jemnt 6 sk., 50 blefve 12, 75, 18 o. s. v. Om man nu säger folket att den nya styfvern är lika med den gamla, så kan det icke upkomma någon felaktig räkning, som är större än När felet skulle blifva |i eller en hel styfver återfår 522 Den 19 Juli e. ro. man det precisa värdet i 25 styfver eller nuvar. sexskillingen. Dessutom har detta system den fördelen alt slyfvern är en så låg enhet alt icke underäfdelningar behöfvas. Deremot om man antager riksdalern lill myntenhet, så är den för stor, alt icke än ytterligare behöfva delas i 10:delar, då den sista blefve för liten. Hr Rosensvärd, Joli. Henr.: Vid behandlingen af den fråga, som nu utgör föremål för R. o. Achs öfverläggning var jag, hindrad af en angelägen embetsresa, ej inom Ekon.Utsk. nämnde, och hade eljest kommit alt öka reservanternes antal.
Ehuru Riksens Stander vid beviljandet af detta anslag ansett nödigt fästa det uttryckliga vilkor och förbehåll, att detsamma, med nedan uppgifne undantag, icke får användas till annat, än strömrensningars befrämjande och lättade Sjötransporters Öppnande, synnerligen i Rikets Norra Provincer, samt i öfrigt öfverlemna till E. K. Mits Nådiga omsorg, alt de anviste medlen "varda för sådane ändamål till det allmännas största båtnad använde, och att det må på E, K. M.' allena7 ankomma, att efter Committerades för Strömrensningame afgifne underdåniga förslag, samt efter inhemtade upplysningar, genom Localundersökningar, i Nåder pröfva och förordna hvilka arbeten böra först företagas; hafva likväl Riksens Ständer bordt anmäla den underdåniga önskan, att de med Strömrensnings-fondens tillgångar redan påbörjade arbeten uti den så kallade Wäddö Carialen emellan Ortala och Bagghus-viharne uti Roslagen, desto heldre ma företrädesvis fortsättas och fullbordas, sorn derige - Underdåniga Skrifvelser. 67 norn inomskärs öppnas en i alla hänseenden säkrare och tjenligare farled för de Norra Provincerne ända fran Oregrund innanför Björkön, Wätön och Rådmansön till Furusund och Stockholm; hvarjemte Riksens Ständer anse, att Elfverne Norr om Stockholm i allmänhet böra, så vidt möjligt är, göras segeleller flottbara i samma män, sorn de leda till trakter, hvarest en större mängd af producter finnes och hvarifrån följaktligen en större qvantitet af nödvändighetsvaror är att till transport förvänta ; Committerade för Stroxnrensningarne likväl obetaget att, om uti något annat af Rikets landskap, Stramrensningsarbeten befinnas vara af särdeles vigt och. betydligt fördelaktiga följder för det allmänna, låta sådane arbeten för under händer hafvande medel verkställa, sedan vederbörlig arbets-plan och erforderligt kostnadsförslag blifvit till E. K. M. i underdånighet insände och vunnit E. K. M:ts Nådiga bifall.
Detta afDrag 45 rntD fyrcarje räntebetalning/ och gifme l)an Dera qvitto, ©itter ej langtfmaren meD faDant qvitto eller annat laga berni» ftprfa, att f5ewilIningé*afDrag roiD broarje räntefiqoiD låntagaren werf ligen tiUgoDoBommit, ege Då Den feDnare, n?iD futliga liqoiDen för lånet, föra honom Det till lajl, för alla De år, inom Den för foröringarö utföfanDe i lag faDgaDe tiD, Det i cfc förut fått åtnjutaé; mare ocf låntagaren i Detta fall berättigaD till laga ränta för beloppet af fymarje åré afDrag ifrån Den tiD, Då Det rätteligen borDt honom tillgoDoberäfnaö. ©o< mare och Spfecutorer åligge att, Då rättegång eller laggning uppftår, (tälla ftg faDganDet härom till noga efterrättelfe; och fall i ©om eller Utflag, forn ut* färDaö, förefrtft om iafttaganDe af föregåenDe flaDganbe meDDelaö. Utföfeé åter forDran i concur», åligge Det borgenär att behörigen ftprfa, Det 23emillningé*afDragen af gälDenären fulleligen fått åtnjutaé. Detta afDrag eller blifmer beträDD meD fåDane unDcr* flcf eller till fällningar, forn åfpfta gälDenärenö betunganDe i Detta affeenDe, marDe han öå, enligt IX (£ap. 6 §. åpanDel^OSalfen, anfeDD lifa meD Den, forn tager ^ögre ränta, än lag bjuDer; i föfjD hvaraf f>ela interefet och tionDe* Delen af hufmuDfiolen De fattige tillfalla. §• 34.
I samma mån egendomsvärdet höjes, ökas bevillningen, och jag tror att det ringa tillskott, staten skulle göra, till stor del skulle återgäldas ensamt genom den ökade bevillningen. Jag vill dessutom antyda det stora gagn i militäriskt hänseende, staten skulle hafva af en lättare förbindelse med Landskrona, hvars förträffliga hamn med så stort skäl prisas. Men det vore ogrannlaga af mig att längre upptaga tiden, då frågan redan är afgjord till följe deraf att Preste-St. bifallit punkten. Jag vill endast fästa uppmärksamheten derpå, att den redan bifallna banan mellan Ystad och Eslöf genom nu omhandlade bana skulle erhålla sin naturliga fortsättning. Derigenom skulle uppkomma ett system, som det icke är skäl att sönderbryta. Man har uttalat en farhåga att allt för mycket arbetsfolk skulle dragas från orten. Jag får då nämna, att ensamt Malmöhus län är så befolkadt, att, öfver hufvud taget, finnas 7,200 personer på hvarje qvadratmil. Häraf torde inses att grufligt många jernvägsarbetare finnas att tillgå, utan att öfriga arbeten derför behöfva stå tillbaka, så mycket mer som Skåningen icke gerna lemnar sin provins. Ben 12 Maj e. m. 303 Mycket kunde vara att ytterligare tillägga, men d§ frågan redan är afgjord, vill jag icke längre upptaga R. o. Ad:s tid, utan anhåller endast att det Flöglofl. Ståndet ville lemna sitt bifall till Utsk:ts hemställan. Frih. af Ugglas, Gustaf: Då underrättelse kommit mig tillhanda att äfven Preste-St. bifallit punkten, vill jag endast anhålla att R. o. Ad. måtte fatta samma beslut. Hr Adelsköld, Claes Adolf: Hufvudsakligen förekommen af Hr von Troil, vill jag blott tillägga, att den ränteförlust (1 proc.), som skulle drabba staten, mer än rikeligen komme att ersättas genom en förökad trafik på stambanan.
äfven om den nu framflyttades till när. varande tid, skall inom tiderymden, af en månad, enär tryckningen icke kan vidare forceras än till 12 ark i veckan, stå nära 14 dagar efter sista Plenidagen , hvilket afstånd sedermera skall under tidens framskridande blifva med hvarje dag allt mera betydlig , då man snart åter befinner sig på samma punkt som tillförene utan att hafva genom förändringen vunnit något väsendtligt mera, än en för närvarande defect samling af Protocoller; alltså och då Redactionerne af åtskillige Tidningsblad, enligt hvad erfarenheten visat, icke undandragit sig, att så väl till Talarnes som allmänhetens tillfredsställelse genast i sine Blad meddela sådane anföranden, hvilka för deras innehåll ansetts framför andra i ett eller annat afseende märkvärdiga och hvarigenom nyhets, begäret för dagen skäligen torde vara uppfyldt, har Utskottet på dessa grunder ansett sig icke kunna å ofvanberörde hemställan tillstyrka bifall; hvilket jemte en ledamots yttrade serskildta mening, Höglofl Ridderskapets och Adelns vidare pröfning vördsamt underställes. Stockholm den ro Junii 1823. På Riddarhusljtskotets vägnar CG. Spens. K* Snoilsky. Den. 25 Junii e, m, Utdrag af Protocollet, bålliti Riddarhus,™ Utskottef Onsdagen d. 25 Junii 1823. S. D. Vid justeringen af RiddarhusUtskottets Betänkande i anledning af Htrr Grefve, von Schtysiiös, Fredric Bogislaus, gjord,e heinställan om en skyndsammare tryckning af Ridderskapets och Adelns Protocoller vid, innevarande Riksdag , förklarade Herr. Treffenberg, Curry.
Skillnaden hade endast varit, alt, den af Justitie-ombudsmannen uttalade åsigten om det sednare beslutets stridighet mot klar lag, derest han begagnat sig af det negativa uttrycket, sannolikt fattats af ganska fa, då samma åsigt nu deremot blifvit pä ett för alla begripligt sätt tydligt uttalad; — och synes således frågan, huruvida Justitie-ombudsmannen, genom det sätt, hvarpå han uttryckt sig, har förfarit felaktigt, ytterst bero på be svarandet af den frågan, huruvida Rikets Ständer anse såsom en förtjenst hos deras ombudsman alt han begagnar sådana talesätt, som endast af fåtalet fattas, men deremot vilja tillräkna honom såsom fel att han uttrycker sig sä tydligt, att de åsigter han vill uttala, begripas af alla ? Det har blifvit påslådt, att Justitie-ombudsmannen hade bordt anställa laga åtal mot högsta domstolen, derföre att han funnit dess beslut stridande mot klar lag. Att detta påstående innefattar ett misstag, inhemtas af 101 § Regeringsformen, samt 4 § af Justitie-ombudsmannens instruktion, hvarigenom honom såsom pligt ålägges, att inför Riks-rält, tilltala den eller de af högsta domstolens ledamöter, som ”af egennytta, vrangvisa eller försumlighet så orätt dömt, att derigenom någon emot tydlig lag och sakens utredda och behörigen styrkta förhållande ”mistal, eller kunnat mista lif, personlig finhet, ära och egendom.” 16 Lag-Utskottets Utlåtande N:o 4. Då, såsom nu inträffat, den anklagade blifvit genom högsta domstolens beslut frikänd, var således icke något af de fall för hand, då det ålåg Justilie-ombudsmannen att, mot den, som fattat beslutet, anställa laga åtal. En sådan åtgärd bör ock, efter mitt omdöme, endast uti yttersta nödfall tillgripas, emedan blotta anställandet af åtal emot högsta domstolens ledamöter, äfven i den händelse att de tilltalade frikännas, alltid skall bidraga att minska den aktning och det förtroende, som böra vara med högsta domstolens beslut oskiljaktigt förenade.
' Följden blef, alt de utländska varorna måste betalas med Speciemynt, som då skulle uttagas från Banken och utskeppas ur lan - Den 6 Juli i f. m. det, tills förhållandet åter satt sig. Om detta, såsom jag tror, är en klar och tydlig slutföljd, så hemställer jag örn icke detsamma skall inträffa äfven vid en successiv myntförbättring. Och om vi än föreställa oss möjligheten, att kunna i Banken införa 29 millioner Specie, skall denna tid blifva så aflägsen, att icke ens våra barnabarn kunna upplefva den. Under tiden skola alla näringar inom landet småningom aftyna och landets välmåga småningom aftaga. Det enda, som skulle lemna planen till en långsam myntförbättring företräde för en hastig, vore det, alt man säkerligen genast vid några steg inpå denna bana skulle finna omöjligheten att verkställa denna myntförbättring, och nödgas öfvergifva densamma. I ett land, der reelt mynt utgör hufvudgrunden för rörelsen, kan visserligen ett i vanvärde fallet pappersmynt förbättras, emedan varuvärdet bestämmes af det reela myntet; men så är icke förhållandet, der pappersmyntet är enda rörelsecapitatet, och varans värde, således genom myntförbättringen, skulle falla. Om vi således finna, att en sådan myntförbättring icke kan verkställas, så är frågan: kan en myntförsämring äga rum? Det är visserligen möjligt genom utsläppning af sedlar utan valuta. Men efter min tro äro få nu mera af den tanka, att sådant kan hända. I alla fall skulle, sedan Bankens ställning blifvit offentlig, detta åstadkomma så häftiga rubbnin - Den 6 Julii f. m. gar, att alla de, hvilka tro sig vinna pä en myntförsämring, skulle blifva de första offren derför. Alla fordringar skulle då på en gäng sägas upp, och de, som hade penningar, skulle, för att realisera sine capitaler, söka slå under sig egendom på executiva auctioner. Om således ingen anledning är, att hvarken förbättring eller försämring af mynlet kan åsyftas, utan näringarnes förstöring och hela landets deraf följande lidande, så frågar man med skäl: finnes väl någon annan utväg, än att förblifva vid myntets närvarande värde? Derpå måste svaras Nej.
M:t låtit uppgöra ny plan fiir de till krigsfartygens nybyggnad och komplettering samt förrådens förstärkande erforderliga arbeten och kostnader. Enligt denna plan, som uti det den nådiga propositionen bifogade statsråds-protokoll öfver Sjöförsvars-ärenden af den 13 November förlidet år finnes närmare utvecklad, erfordra dessa arbeten, förnämligast afseende fullbordandet af under byggnad varande krigsfartyg, förändring af 3 linieskepp till fregatter, anskaffande af 12 ångbogseringsfartyg samt 6 bombkanonslupar, jemte diverse andra mindre nybyggnader och kompletteringar, en kostnad af 2,308,407 R:dr, äfvensom förseendet af dessa och de krigsfartyg som fortfarande skulle bibehållas, med fullständiga krigsförråder etc. ytterligare kräfver en summa af 1,536,730 R:dr 6 sk. eller tillsammans 3,845,137 R:dr 6 sk. Rerörde, under närvarande förhållanden, för krigsmaterielens iståndsättande i främsta rummet oundgängliga arbeten och kostnader har E. K. M:t ansett böra fördelas på 15 år, dock så att fartygen och pågon del af förråderne redan under de första 10 åren blifva kompletterade; varande i öfverensstämmelse härmed omför - 468 Expediti o ?islits k o t tets Förslag lill und. Skrifvelse, N:o 176. \ malde plan uppgjord och enligt hvilken behöfdes en summa 16r år, att genom extra anslag anvisas, af 272,645 R:dr; hvadan och E. K. M:t äskat af Rikets Ständer, att för detta ändamål måtte, utöfver det anslag, som på ordinarie stat beviljas, anvisas ett belopp af 272,000 R:dr årligen, att i 3:ne år utgå med tillsammans 816,000 R:dr. Hvad i detta ämne blifvit af E. K.
"Ej ma Adelffap etter Grefwelig ettrr Frihertelig wärdighct, som hädanefter förlänas, tilfatta flere än den, hwilken Adlad eller nphöjd blifwit, sarnt hans äldste manlige bröstarfwinge, i rätt nedstigande led efter led; dock, i den händelse at äldste Sonen icke skutte lemna nä,gon manlig Bröstarfwinge, mä Adeliga men icke Grefweliga eller Friherreliga wärdigheten tilfalla den, som ar närmast honom, samt dennes äldste Bröstarfwinge led efter led. Skulle sadan icke finnas, tilfalle Adeliga wärdigheten den äldste manliga afkomling uti den inom flägten lefwande äldste gren, som ifrån den i Ädeligt Ständ ^ «P° Den Z Juni». 6l3 upböjde Stamfadren i rätt nedstigande led härstammar och sä alt framgent, sä länge nägon manlig afkomling inom flägten finnes. Emedlertid sär jag ödmjukast anställa om Herr tt^ron och Landtmarftalkens proposition, om icke Högloft. Ridderskapet och Adeln finner rätt och billigt, at Adeliga wärdigsteten förblifwer sadan den hittills warit, med undantag af Grcfweliga och Friherreliga wärdigheten, som synes endast böra tillfalla äldste Sonen, Son efter Son; och om detta ej skulle winna Ridderftapets och Adelns bifall, Z? §. uti npa Regeringsformeit mä tel deft ordalydelse förändras pä'sätt jag nu föreslagit. Stockholm donz Junit 180^,. Larl kb ldotliliob. Herr lZttron och Landtmarskalken utbad sig fä weta om någon as Ridderftapets och Adelns Ledamöter annu i dag hade något at anföra, som rörde Lonstl melonen. Harwid förmärktes et ögnablick en allmän tystnad. Friherre von ?l.-rten, Under tilkannagifwande, at han i frägan om.
M e n den hon tyckte bäst om var kanslirådet, han såg så snäll o c h g o d m o d i g ut o c h klappade henne så vänligt på kinden, när han sade: » V ä l k o m m e n till oss, min flicka lilla! » » Ja, Fredrik, » sade fru Verhoff, » när de gingo hemåt, » få nu se, hur du k o m m e r att trifvas. Du får b o i pappas rum o c h Karin i Evas, så tränga båda flickorna ihop sig i Bojans lilla hytt. » » A h, n o g blir det bra för oss, bara icke ni själfva få för otrefligt. » » Du har ju aldrig varit i Stockholm förr? Det var väl roligt att få k o m m a hit? » frågade flickorna, o c h Karin svarade ett blygt: » ja, » m e n h o n kämpade med tårarne o c h kände sig helt beklämd till sinnes. — » Nå — hvad skola vi nu roa liten Karin m e d? » frågade kanslirådet följande morgon vid frukostbordet. » Nej, bästa mamma, låt oss slippa det skoslitande, själsmördande nöjet! » » Skall du nu bråka m e d det där igen, Fredrik! » utbrast Ingeborg, den äldsta af flickorna litet hetsigt. » Du blir visst aldrig s o m andra människor! » » Anser du det vara höjden af fullkomlighet? » frågade doktorn. » Alla stöpta i samma form, precis s o m en ask tennsoldater. » " Aktiebolaget Desinfection i rum, fartyg o. bostäder, allt på s t ä l l e t — utan bortförande af möbler. Rikstel. — Kontor: 11 A. Vestra Trädgårdsg. 11 A. — Allm.Tel. IDUN 192 » Måtta i allt, kära Fredrik. D e t är skillnad på att likna alla människor o c h att lägga an på att vara olik d e m. » Du vet att han alltid gör, hvad han bör, ändå till slut. Till faster Charlotte, farbror Edvards och moster Frida hade jag tänkt att ni skulle gå i dag. » H o n nickade åt de båda förlofvade, som just icke sågo vidare belåtna ut.