Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hon vet, att de skola rasta och äta frukost i tanke och känsla de möttes i julnatt en kort mii gästgifvaregården bredvid kyrkan — hon nut — har själf hjälpt till att packa in hönsEn timma därefter växlades kulor igen som förut. — pastejen och maderan i vagnslådan. Och nu, medan hästarne spännas ifrän och Lucie En suensk kuinna. och Sophie under sina nya parasoller sedigt 26 PÅgåLEN Mailing. spatsera fram och tillbaka i värdshusträdgårdens smala, buxbomkantade gångar, så kommer ändtligen den unge grefven. Han tar sin hatt af för damerna — hon kan se honom böja sig fram öfver fuchsen, rak och ståtlig, med guldnålen i den styfva halsduken, och hon kan höra honom ropa öfver häcken: » Men fröken Mariana? Hvar är då fröken Mariana? » Och så börjar pappa förstås strax berätta den dumma historien om, hur hon — Mariana — gaf sin syster Lucie en örfil, så att kinden svullnade ända upp till ögat, för det. för det. Ja, hvarför egentligen? Fröken Mariana småler plötsigt trotsigt där hon sitter. De tro nu allesammans så fullt och fast, att hon slog sin syster för det att Lucies balklädning hade två garneringar och hennes bara en. Nej, ack nej! Men grefve Sommerfelt, som alla flickor tyc ka » bäst o m », för det att han är vacker som en ung gud och rik och god som en furste, han blef dömd att kyssa Lucie i pantleken — och han gjorde det! Därför gaf fröken Mariana sin syster en örfil. Och när nu alla skålar vid den stora middagen blifvit druckna: för hans maj:t konungen, för kronprinsen, för hedersgästen och för damerna, så. Ja så skola de börja att dansa! Hon vet, att hela salen är prydd med gröna guirlander mellan lampetterna och rosetter i de svenska färgerna — hon har själf bundit ett par af dem och offrat ett högblått sidenskärp för den skull — och grefve Sommerfelt har för länge sedan bedt henne dansa den första kadriljen med honom. Men nu — • nu dansar han den väl med Lucie i stället!
! B g £3 a - 63 O • O » 22 *1 «> zz P c? 5— £3 pSkiftad inrösningsjord. Skiftad afrösningsjord och jrapedimenta. Utflyttade bohlstäder. Tid. Kpl. tTld. Kpl. Tid. Kpl. Laga skiften 2,697:13 Att samhäligheternes läggande i laga skiften är första vilkoret för förbättring af jordbruket inom bjarne börjar allmogen allt mer och mer inse, hvarföre laga skiften nu mera än förr sökas, och har den utaf Statsmedlen årligen beviljade utflyttningshjelpen vid laga skiften i betydlig mån underlättat dein. Man torde icke böra med tystnad förbigå de klagomål, som försports öfver de drygare kostnader, som efter nya Skiftesstadgans införande äga rum vid Landtmäteri förrättningar, öfverstigande dem, som Enskiftesstadgan medförde. Beträffande Bruks och Vattenverks rättighet att uppdämma vatten samt följderne deraf, hafva några klagomål af jordägare under ifrågavarande period icke varit föremål för pröfning. Väl är det kändt, att vattenuppdämning vid Privilegierade Bruk i Svartån inverkar menligt på de till vattudraget angränsande inägor i Wester Fernebo socken; men någon lagsökning derom har icke blifvit företagen; och då hvar och en har sig öppet att vindicera den rätt, som Författningarne i detta fall utstaka, synes förhållandet icke vidare påkalla någon officiel åtgärd. Hemman, Lägenheter, Bruk, Qvarnar, som tillhöra dels Kronan, dels Läroverk och dels fromma stiftelser, äro uti min sista underdåniga berättelse upptagne. Förhållandet härmed har sedermera icke undergått någon förändring. Förhållandet emellan sjelfägande Jordbrukare och dem som arrendera andras jord är icke eller förändradt; likaså antalet af oroterade Hemman och beloppet af Rotefrihets afgiften. Statsbidragen upptagas i Tabellen. Om deras inverkan på Näringarne gäller ännu hvad min förra underdåniga berättelse innehåller.
Beviljandet af ett kreditif till betäckande af kostnaderna för anskaffande af likare och modeller för mått och vigt för General-landtmäteri-kontoret och Provins-landtmäteri-kontoren; 5:o Ersättning åt Landshöfdingen i Örebro län för lönings-jord, som blif vit afträdd för jernvägs-anläggningen mellan Örebro och Skebäck; 6:o Åtskilliga inom Göteborgs län belägna Kronoholmars afgiftsfria upplå telse till allmänt begagnande; 7:o Förvandling af en inom Färentuna härad af Stockholms län utgående skatte-titel under namn af tegelved; samt 8:o Pensions-rätt för Öfver-jägmästaren Kasten. S. D. Föredrogs och remitterades till Banko-Utskottet Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om beviljande för Mynt-verkets behof af ett räntefritt lån från Rikets Ständers Bank af 50,000 R:dr Riksmynt. S. D. Till Lag-Utskottet remitterades Kongl. Maj-.ts Nådiga Propositioner: l:o Angående utvidgad religions—frihet och vissa dermed gemenskap egande ämnen; 2:o Om upphörande af landsflykt såsom påföljd för brott; 3:o Om ogift qvinnas rätt alt vid viss ålder vara myndig; samt Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse med det af särskilda kommitterade afgifna underdåniga utlåtande och förslag om åtgärder för befrämjande af en förbättrad skogshushållning, jemte skriftliga anmärkningar dervid af Jonas Andersson från Öster götlands län. 382 Prot.-Utdrag den 20 och 22 Juni {857. Den 20 Juni. Från Hederv. Bonde-Ständet. S. D. Föredrogs och remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-TJtskottet en af Nils Larsson från Jemtlands län väckt motion om aflåtande af underdånig skrifvelse derom, alt Kongl. Maj:t läcktes hos nu församlade Norrska Storthing göra förnyad framställning i fråga om transito-rätten. S. D. Vid skedd föredragning afslog Bonde-Ståndet en af Högvördiga PresteStåndet medelst Protokolls-utdrag
Att, med åsidosättande af denna grundsats, frånkänna Kongl. Majit och Kronan sin rätt till strandfynd, och öfverlemna densamma åt de församlingar, hvarest strandningar tillfälligtvis kunna inträffa, finna Utskotten ej skäl att tillstyrka; och få Utskotten alltså vördsamt hemställa, att motionärernes förslag i denna del icke må bifallas. Hvad derefter angår motionärernes yrkande, att skeppsfynd, som i värde understiger 10 ridr, måtte helt och hållet tillfalla den, som det bergar; så, »huru, på sätt motionärerne jemväl anmärkt, det sällan torde inträffa, att egare till strandadt gods af så ringa värde sig anmäler för att detsamma återfå; finna Utskotten likväl betänkligt, atti lag stadga rättighet för den, som bergar gods af ornförmälde värde, att det behålla; enär ett dylikt stadgande skulle kunna föranleda dertill, att den eller de, som bergat gods af högre värde, fördelade detsamma i smärre partier, hvartdera i värde understigande 10 ridr, dem de uppgåfve sig hafva vid serskiide tillfällen bergat; samt bevisningen om ett annat förhållande vore svår att åstadkomma, då vid bergningstillfällen andre personer vanligen icke äro tillstädes, än de, som i bergningen deltaga; och få Utskotten derföre jemväl vördsamt afstyrka bifall till berörde yrkande. Beträffande slutligen frågan om bergarelön för skeppsfynd; så, då Utskotten anse nämnde lön vara i gällande lag tilj skäligt belopp fiestämd, för de fidnd.elsef,-då det bergade godset ej uppgår till 240 dalers värde, samt ofvanberörde Kongl. Kungörelse af den 21 Mars 1835 I Lagsaint Allm. Besvärsoch Ekon.-Utsk. Utlåtande, N:o 44. löreskrifver de grunder, efter hvilka domaren eger bestämma beloppet, då godset öfverstiger nyssnämnde värde; få Utskotten tillstyrka, all hvad motionär erne i denna del föreslagit, icke mä till någon åtgärd föranleda. Stockholm den 29 Augusti 1851. STOCKHOLM. Östlund &
Haf tack, vår lärarinna huld, Att du oss skänkt det ädla guld, Din hela ömhet rika! Vi sågo det uti din blick; Din kärlek oss till hjärtat gick — Och allvaret tillika; Och så du kärleksvördnad fick. Hur förde du hvar morgonstund Oss in i ordets helga lund Och tolkade dess under. Med Israel i öknens sand Vi vandrade till löftets land Och skymtade därunder En glimt af Edens sköna strand. Och herdeskalden, konungen Blef oss en vänlig barndomsvän; Skönt ljödo harpans toner. De blifvit så mitt minnes skatt, Mig fröjdat mången dag och natt. Met värd än millioner Ar denna rika minnesskatt. Din skola var ett ungdomshem. Hicr lifligt varm jag minnes dem, Som där oss ledde, lyste Igenom många djupa schakt I kunskapsgrufvans vida trakt! Hur gladt ditt öga lyste, När mödan något fynd oss bragt! Om varmt vi känna i vår själ Rör Gud och för vårt Sveriges väl, Om blicken lärt sig svinga Långt öfver hemmets lilla sfer Och dock med glädje dväljes där Med trohet i det ringa — Ja, det din skolas ära är! — Du lade in din hela själ, Då varmt du bad för barnens väl, Att Gud vår Gud må vara! — Nu fyller du de sjutti år; Och varm en enig bön då går Från all din barnaskara: Gud signe dyra modren vår l Gör ljufva hennes ålders år. Att riklig lön af nåd hon får! Och sist med fröjd hon svarc: » Min Herre, se nu är jag här Och alla barnen, som du där Mig gifvit !t Amen! Vare Del så, vår Gud och fader kär! Karin L. 3L &lt;Ju .Trelera.re K ANDERSON 1893 hand, och detta ökar intresset på märkvärdigt sätt. Om lärarinnan därtill lägger ackompagnemang i basen, låter detta redan storartadt, och barnet längtar att visa sin skicklighet geFör I d u n af Pussie. nom att lära den ena melodien efter den andra. tffuru ofta hör man icke barnen klaga, att Vänstra handen kommer så småningom äfven det är så tråkigt att lära sig spela, och de till, och under tiden framskrider man stadigt önska att upphöra med sina musik-lektioner!
Billström hitsändt contrakt rörande orgelns uppförande i härvarande kyrka, hvilket af församlingen \med ett litet tillägg/ godkändes och underskrefs. § 3 Uppvisades en af cantorn och byggmästaren Billström i Sundsvall förfärdigad ritning å tillämnade orgelverk uti Häggenås kyrka, hvilken ritning af församlingen gillades och anmodades skolläraren N. P. Åsell, att å högvederbörlig ort söka nådig stadfästelse å densamma, enligt Kongl. Maj:ts nådiga circulär-bref af den 16:de november 1854. In fidem N. S. Edlund Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Att i följe af landshöfdinge embetets kungörelse angående markegångssättningen, häradsdomaren Nils Svensson i Häggesta, uti allmän sockenstuga d. 14 october 1860 enhälligt valdes att å Häggenås sockens vägnar, tillika med fögderiets öfrige deputerade, inför kronofogden sammanträda å Grytans gårds tingsställe, d. tjugoandra uti innevarande månad kl 10 f.m. i och för priscourantens uppgörande, betygar Häggenås sockenstuga d. 14 oct. 1860. N. S. Edlund Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protocoll hållet med Häggenås socken uti dess sockenstuga den 21:sta october 1860. § 1 Som i och för werkställande af den redan sistledne wår beslutade reparation å rappningen på kyrkans torn det fordras åtskillige materialier, såsom spiror, kalk och sand m.m., som icke beqvämligen kunna noggrant fördelas på församlingen efter skatt, ty blef nu efter någon kort öfverläggning beslutadt, att såväl materialiers anskaffande, som sjelfva reparation skulle medelst anterprenad auction till den minstbjudande upplåtas, och anmodades kyrkovärden Jonas Jonsson, att utfärda pålysning, och hålla berörde auction, med görligaste första, 190
N:o 65. angående utarbetande af förslag till författning, sorn afhjelper det tvifvel, hvilket uppstått i frågan, huru Kongl, brefvet den 8 Maj 1781 och 6 § i Kongl, cirkulärbrefvet den 7 September 1787 rörande åtal mot prester i s. k. »religionsmål» skola tillämpas. Motion N:o 151. Prestbetyg, om antagande och användande, särskildt för hvarje församling, af tryckta eller lithografierade formulärer till. Motion N:o 169. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. Ro 79. för straffad person, om vilkorligt förhud mot undergängenbestraffnings omförmälande i. Motion N:o 62. Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- oäi Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 39. R. St. underdån. Skrifv. Prestbildiiing, om åtgärder till en förbättrad, samt om införande af en preliminär universitets-examen för blifvande prester. Motion N:o 38. Sammans. Statssamt Allm. Besv.- och Ekon -Utsk. Betänk. Preslgårdsbyggnad angående förändring i grunderna för deltagande i. Motion N:o 150* Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 12 och Mein. N:o 36. Protokoll, Statsutskottets, om uppdrag åt Expeditions-Utskottet att genast besörja tryckning och utdelning af ett vid Stats-Utskottets Memorial N:o 143 fogadt. Motion N:o 319. Exped.-Utsk. Utlåt. N:o 12. Häradsoch Kådstufvu-rätts, om utsträckning af tiden för insändande till Hof-rätt af dem, som röra inteckningar, uppbud, lagfarter, äktenskapsförord, m. m. Motion N:o 179. Lag-Utsk. Betänk. N:o 50. R. St. underdån. Skrifv.
Men som jag hört den opinion så enhälligt yttrad, att en sådan återremiss ej är möjlig, har jag afstått derifrån. Då jag likväl, af hvad Herr Grefven och Ordföranden nu anfört, funnit, att Herr Grefven ansett sig ensam kunna afdömma hvad jag trott tillhöra Stån - Den 5 Januarii. 5 det, om nemligen InträdesPolletten skall affordras Herr Generalintendenten dorchimont, så anser jag nödigt alt protestera emot en sådan rättighet hos Herr Grefven och Ordföranden, Hans Excellence Herr Grefve De la Gardie, Jacob: I öfverensstämmelse med hvad jag förut yttrat vara min öfvertygelse om denna sak i afseende på sjelfva principen, kan jag ej instämma i hvad ConstitutionsUtskottet anfört. Jag tror, att det var ConstitutionsUtskottets pligt att besvara den fråga, som från Ridderskapet och Adeln blef till detsamma öfverlenmad, nemligen om Utskottet gillade Ordförandens vägran af proposition, men tror ej, att Utskottet, vid den remiss som då skedde, hordt yttra sig öfver hufvudsaken. Jag hemställer derföre till Ridderskapet och Adeln, om icke frågan i den sednare delen bör till ConstitutionsUtskottet återgå. Jag förutser visserligen hvad svaret skall blifva, ty jag liar funnit Utskottet dela samma opinion, som bos Ståndet synes rådande i denna sak; men jag tror mig ej kunna gå ifrån min öfvertygelse, då mitt samvete säger mig, att jag har rätt. Ridderskapet och Adeln torde förlåta mig, om jag upptager tiden med att anföra, att, i en sak af samma syfte som denna, har Ridderskapet och Adeln förut yttrat olika tänkesätt med det nu rådande. Generalen Friherre af Klercker ha - 6 Ben 5 Januari i. de blifvit upphöjd i Friherrlig* stånd efter Regementsförändringen 1809. Efter hans död var äldste sonen bosatt i Finnland, och kunde således ej intaga säte och stämma på Riddarhuset för den Friherrliga Ätten.
Jag vill icke disputera om betydelsen af ordet n isky Ider, utan lemnar derhän, huruvida derunder inbegripas byggnadsskyldigheter. Jag tior att om man begagnade orden de med hem månsd elen förenade åligganden, så vore uttrycket nog fullständigt. Hr Rosenblads hemställan alt 3 §:n matte få den lydelse: kan en åbo af andra ortens näringar hafva ständig och säker förtjenst, kan jag ej medgifva; ty som det på alla orter i Riket är brukligt att hafva kläder, så är skräddarehandtverket öfverallt en ortens näring. Det kunde således hända alt handteringar, som en jordägare tillfälligtvis utöfvade, blefve såsom denna, vid besuttenhetens bestämmande, tagna i beräkning, i stället för hemmansdelens afkastning. Hr Palmcrantz: Mitt yrkande att R. o. Ad. ville vidblifva den besutlenhetsnorm, som i 1827 åis författning finnes antagen i fråga om antalet af arbetsföra personer, som på hemmansdelen skola kunna underhållas, har visserligen icke blifvit understödd af andra ledamöter, så att jag derföre kanhända icke borde fortfara dermed, men då jag anser att det å ena sidan bör läggas så mycket hinder som möjligt för fortfarande af de hittills begagnade afsöndringar11a, sä tror jag att man å andra sidan bör göra möjligt för den fattige arbetaren att få egen jord. Om man betager den fattige detta hopp, tror jag de olyckligaste följder deraf kunna uppkomma. Jag inser mycket väl att R. o. Ad. kommer att besluta på ett motsatt sätt, och jag skall ej begära votering, men jag anhåller att emot beslutet få nedlägga min reservation. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att, då flera meningar under discussionen blifvit yttrade, R. o. Ad. torde finna nödigt att flera särskilda propositioner i anledn. deraf framställas; och hemställde Hr Landtm, nu först, om R. o. Ad. behagade bifalla 1 §:n. Ropades ja.
Herr Grefve C. A Löfwenhjelm bar, såsom medelväg, att tillfredställa rättvisan och undvika barbari, hemstäldt, örn icke bysättnings rätten kunde inskränkas till en viss tid af år, nog lång, att betaga den lättsinnige och oredlige, som vill tillskansa sig andras egodelar, all nytta af en dylik uträkning, och nog korrt, för att icke förvandla en sådan bestraffning till lifstidsstraff, eller betaga den olyckliga allt hopp att återfå en frihet, som han icke gjort sig skyldig att förlora; hvarjemte Herr Grefven förklarat sig icke kunna godkänna Herr Hammarskölds förslag, alt den skyldige skulle med arbete bos fordringsägare 11 aftjena sin skuld, heldst ett sådant stadgande skulle medföra flere olägenheter, och förnärma andre fordringsegares lika billiga anspråk* Herr Casper Ehrenborit har trott sig finna följande betänkligheter emot Herr Hammarskölds förslag, nemligen: att man i närvarande tid heldre bör söka genom kraftiga bestämda och till Borgenärs snara godtgörande ledande författningar stärcka, än genom sådanes undanrödjande försvaga Allmänna I(i\rUtsk»ttets Bethnknnicn, Crediten och försvåra penninge tran sa c ti o*, ner; att när Gäklenärev dagligen genom fingerade köp, pantförskrifningar eller andre a {'handlingar söka att undanhålla sin egendom från utmätning, lär emot desse försök enda och vanligen verkande Cornéer ti vet varg bysätlning; att Herr Hammarr skölds princip ej är förenlig med rättsr begrepp, emedan den, som brutit sift löfte att återställa en annans låntagne till-, börighet, och sorn ej har löst eller fast eller lön att betala med, eller kan öfverenskomma med Borgenären om hans godtr görande med sådant arbete, sorn denn^ kan begagna och Gäldenären förmår utgöra , mäste anses närmast i likhet med en lös person, förfallen aft träda i häckte; hvarförutan det beror på den bysatte, att, genom sitt försättande i Cessions tillstånd påkalla
Dä Utskottet nti dkt kemnade yttrande trott sig böra smara särskildt pä hwarje särskilt punct af Kongl. Majt:s nädiga proposition och därigenom ingätt nti en och annan af de reglemenrariska förfaltningar hwilka jag snarare hade önskat helt och hällit blifwit kemnade styrande magten att sjelf ef» ler omständigheterna besörja, dä Utskottet härigenom ej injkränkt sig endast inom de a:ne hufwndpuncrerna äldern och rättigheten art lega eler ej, är jag förundrad att frägan om ersättningen af ingäende legd, ej warit wid besiutet om legningen förenad. Som en underdånig önskan forde äswen wid de andre, isall de såsom nödige anses och i denna egenskap komina att betänkandet biläggas, kunna bifogas skyldigheten för den karl legt, att i fall den legde rymmer eller genom brvttstigheker gör sig oförtjent alt i förstärkningen qwartjena, eller och förut okänd men sedan bewist brottslighet gör honom dertill owärdig, den Honom legt, dä är pliktig antingen gä stelf eller sätra ny karl i sill ställe; äfwensom jag skulle anse den Den i5 Naji. 215 den önskan tjena till ernåendet af fosterlandskän» flans stadgande och en sann national esprit, attén större förmånsrätt wid rjensters tillsättande da kun. skapen, skicklighet och upförande aro lika, lämnaoeS dem hwilka personligen inga i förstärkningen framför dem som antingen legt eller genom legnings erhällande af andre deruti deltagit, om jag ej wore sa öfmerkygad som jag är, att regeringens w-ck. samhet och rättwisa ej skall undgå att upsöka sörtjensten och den belöna. Wid de önskningar Utskollet yttrat, torde det tillatas mig göra följande anmärkningar och tillägg: I anledning af tidens förkortande till pensionsrättigheten, instämmer jag helt och halln med Utskottet, nödwändigheten och rattwisan är sa stor att jag wägar hoppas ett allmänt bifall skall deråt lemnäs.
Herr Biskop Millén har begärt få anmärkt att han ej deltagit i detta beslut. STOCKHOLM, tryckt hos E. Westrell, 1860. Allmänna Besvärsock Ekonomi-VltkolMt Heltin',aimle X:o 4 l. 1 Xio 44. Belänkande, i anledning af väckt kraga, om femårig t i stället för ständigt Rektorat vid högre fallständigaElementar-läroverk. Till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet har Högvördiga PresteStåndet remitterat en af Herr Pastor Primarius Fallenius väckt motion, hvaruti blifvit anmärkt, hurusom föreskriften i § 94 af Kongl. Maj:ts förnyade nådiga Stadga för rikets allmänna elementar-läroverk af den 29 Januari 1859, att vid hvarje elementar-läroverk skall finnas en ständig Rektor, innefattande en förändring af förut i detta afseende gällande stadgande, hvarigenom rektoratet från femårigt förvandlades till permanent. Under antagande att syftemålet med denna förändring varit att åt embetets innehafvare bereda en mera tryggad myndighet och åt styrelse-åtgärderna mera enhet och sammanhållning, har motionären, ehuru han erkänt detta mål såsom både berättigadt och önskvärdt, dock trott att. detsamma lika lyckligt skulle kunna vinnas genom det femåriga rektoratet och det utan de vådor, hvilka det ständiga rektoratet så lätt kunde medföra. Till stöd härför har blifvit andraget, att ehuru rektoratet före 1856 års skolstadga var ett-årigt, blef det vid åtskilliga läroverk mångårigt, då personen, som förestod embetet, ansågs lämplig; att genom en sådan innehafvares bepröfvade duglighet embetet vunne en bättre myndighet, än som den blotta legala permanensen kan skänka; äfvensom att en större enhet och sammanhållning i styrelseåtgärderna derigenom säkrare kunde påräknas. Hvad åter beträffade vådorna af det ständiga rektoratet. så skulle, enligt motionärens förmenande, bland ltili. lill 1(. St.
Det ser mig ut, som denna siffra svarade emot det gamla privilegiet, men det synes ej bestämdt, om detta skeppundtal angår det gamla smidet eller det som ökades med ^:del. Under följande rubrik, som innehåller den frihet, som Utsk. vill tillä gga smidet ifrån och med år 1846 till och med i85o, och litt. C förekommer en annan omständighet, som jag har fästat mig vid. Förslaget lyder sålunda: ”Inom ”de nuvar. bergslagen beviljas oinskränkt smidesrätt för alla ”existerande verkstäder; dock endast med det villkor, att ”samtlige hylteägarne inom bergslagen det medgifva, och sig ”förena örn bergslagsprivilegiernas upphörande, hvarefter de ”lill bergslagen hörande hemman skola skattläggas och roteras till lika belopp, som hemman inom närmaste landslag.” Af ordalydelsen i detta förslag förefaller det mig, som Utsk. velat medgifva en frihet för de nu existerande härdarna, men ej under andra villkor, än att de, som der idka tackjernsblåsning, skola vara ense om deras bergslags-privilegiers upphörande. Således förbindes med den frihet, som man vill tillägga bruksägare, ett villkor, som svårligen kan uppfyllas. I händelse det vore Ulsk:s mening hvad som sedermera under 3:o tillstyrkes, nemi. att ”efter år i85o med”gifves äfven för de sålunda till landslag öfverflyttade bergslagen samma fria och obegränsade anläggningsrätt för nya ”verkstäder, som under de föregående fem åren blifvit landshagen förunnad;” så skulle Utsk. hafva lagt ett hinder i vägen för en sådan öfverflyttning genom ett villkor, som efter all anledn. ej kan uppfyllas, då det förutsätter, alt samtlige hytteägare inora samma bergslag uti alla der befintliga hyttelag skulle komma öfverens om bergslagsprivilegiernas upphörande. Det förefaller otroligt, att sådant kommer att äga rum, så att all den frihet, som här föreslås, synes mig vara invecklad under ett villkor, som förorsakar, att delta stadgande ej blir af någon användbarhet. Efter dessa speciella anmärkn:r utber jag mig att få utveckla mina åsigter i allmänhet öfver hela förslaget. Hvad påkallar tiden? —•