Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men nu hände sig att Gösta, som aldrig ens under lek eller i misshugg kallat Grefven och Grefvinnan Ringschöld för Pappa och Mamma, började om Wahls bruka samma benämning som Elin. Länge hörde det ingen eller lade ej märke dervid, förr än en afton då buller nog blef om den saken. Det vanliga antalet ljus brann i Högesta salong, der djup tystnad för tillfället rådde; men tystnaden, så väl som lilla biten lif som derunder aflefdes, hade icke varit utan en viss trefnad, om verklig trefnad, notabene, någonsin kunnat finnas på Högesta. Grefvinnan, fulländad mästarinna i tapisserisöm, satt i sitt soffhörn, ifrigt sysselsatt med ett af de största arbeten hon företagit. Gud vet hur – men templet i bakgrunden hade kommit att se ut, som om det velat ramla omkull. – Grefvinnan sprätte och teg – och hela verlden vet, att den som sprätter är icke upplagd att tala. Fru Wahl, som kommit till Högesta för att der vara sin från en längre resa återvändande man till mötes, hade väl ett arbete af icke någon för conversationen menlig art, nämligen en beskedlig stickstrumpa – men dels behöfde Frun rätt väl hvila sig efter ett lifligt samtal i skymningen med barnen – dels hade hon ock, sedan ljusen tändes och hon för skam skull flyttat sig fram till soffan, börjat smått undra hurudags Wahl anlända månde. Den, som undrar, talar icke alltid gerna. Alltså var äfven hon tyst. Besynnerligare än de begge arbetande Fruarnas tystnad skulle Grefve Ringschölds måhända kunna förefalla – men han hade ganska mycket att göra vid lilla bordet, der han som vanligt satt. På flera qvällar, äfven med tillhjelp af tre Cartes de Grace, hade han icke varit i stånd att få sin Patience att gå ut. Nu också tecknade den sig illa. Grefven lade korten hastigt och hade ej tid att tala bevis nog detta att der verkligen, såsom Grefven trodde, för tillfället fanns något förhexadt och förhexande i Patiencen. I full mundering – ty på sin tionde födelsedag hade han nyligen fått en komplett Husaruniform – stod Alfred framför den stora trumåen, med välbehag skådande sin bild
Tr oss - P assevolance-Fonden. Dess Räkenskaper, hvilka blifvit i Kongl. Kammar-Rätten granskade för 1834 med och för 1835 utan anmärkningar, upptaga: Debet. Balance från föregående året: Behållningar och Fordringar 92,027:17. i 86,331:34. 5. Uppbörd: Kongl. Credit. Balance från föregående året: Skulder . 112: 9. 2. Utgift: B ahmee till följande året:
Sedan Riksens Ständer till Stats-, Bancooch Riksgälds-Verkens öfverseende valde Reviso-, rer, uti Berättelse till Riksens Ständer den 1.4 December 1843, bland anna,t anfort, att StatsVerkets inkomster för åren 1810 och, 1814 icke kunnat tagas under granskning i saknad af för gumma år afslutade Riks-hufvud-höcker, hvilka icke kunnat fullbordas, enär Lands-bocker-,' na, spm bordt vara författade och till Kammar Kollegium insände ett och ett halft år ef, ter Redogörelse - årets slut, ela ännu icke från alla Län inkommit; och en fullständigare, in, rättning af Riksboken och Lands - Gontoirens samt Militije-Contoirets Böcker befunnits, nödig» i hvilket afseende S.tats-Comm1'marien och Riddaren Widegren, på Eders Kongl. Majitg Nådiga befallning, till Riksens Ständers Stats-Utskptt fråmgifvit af honom författade upplysande Calculer, hvarigenom Stats-Verkets. Ställning vid 1810 års, början och sedermera de följande åren kunde närmare utredas; hafva R iksens Stander detta ärende till profning företagit. Riksens Ständeo hafva dervid godkänt den af Stats - Commissarien Widegren uppgifna me-hod; och på det säker underrättelse om Stats-Verlcets tillstånd och förvaltning må kunna vinnas, och den i Rikfdags-Ordniugen föreskrifna Revision af Stats-Verkets Räkenskaper sättas på ett ändamåls-enligt sätt, hafva Riksens - Stan - Den i Augusti. 57 Ständer beslutit hos Eders Kongl. Maj;t i un, derdånighet anhålla, det följande förändringar med Räkenskaps-Verket må vidtagas, nemligen; 1:0 Att Landsoch Militiae-Böckerna bilf-, va författade efter den method, som genom Kongl. Brefvet den 12 November 1806 blifvit faststäld för Redogörelse - Verket vid Upsala Kongl.
D ET rådde skymning inne i det stora, gammaldags möblerade rummet, där brasan förde ett muntert lif i den grönlackerade kakel, ugnen. Det ' är någonting egendomligt med en sådan där föråldrad rumsinteriör: den kan liksom bättre fira skymning än en modern salong, det är som hade de breda, djupa mormorsstolarne mera att berätta; de veta ju också hvad tre generationer sagt, de ha tyssnat till unga röster, som så småningom mist klangen och blifvit strängbrutna instrument, och där ha ljudit andra och åter andra, som alla talat ut sin glädje och sorg inom det gamla solida hemmets murar. Därutanför låg snön, hvit och jämn plogad på ömse sidor om vägen, hvilken ytterligare utstakades af små prydliga ' granar med hvitt snöglitter på sin gröna dräkt. De skulle vinka sitt första välkommen, de små barrbarnen, åt de främmande, om de nu ens kunde kallas främmande, ty det var ju de gifta sö- nerna och döttrarna, som enligt gammal vana i Hartwigska släkten kommo till hemmet på årets sista kväll. I salen stökade den gråhåriga, blida majorskan, biträdd af en erfaren husmamsell i glansstruket förkläde och pipad serveringsmössa. Majoren spf middag, och det var viktigt att få allting i ordning, både kaffebord och julgran, innan han vaknade, ty sedan måste majorskan i hvarannan minut hjälpa honom att lystra till, om det hördes bjällerklang eller om man kunde se någon lykta glimma vid krökningen af allén. HERVARDUR I ANDRA AKTENS KOSTYM. EFTER FRU ANNA BOBERGS ORIGINALSKISS. I förmaket, där man ännu ej tändt, satt husets yngsta, den tjugutreåriga Margit, alldeles overksam; hon höll hufvudet nedböjdt, och reflexen från brasan föll öfver hennes kortklippta, ljuslockiga hår. Det röda skenet färgade också det fina, bleka ansiktet med en matt rodnad. Händerna, späda som ett barns, höll hon hopknäppta i knät. ; » Margit, är du där, » ropade modern ifrån salen.
Botde punkten bifölls, rind tillägg al följande, såsom e!t nytt moment, ”1 annan väg edler ordning, lin, sorn nu blifvit stadgade, må Bau» CO-Styrelseu icke i någon lånerörelse eller föt«»räck 1 dug sig inlåta.” Slutligen, hvad beti »fläde del af Banto-Uiskottei tillstyrkte förklarande, angående hemlighållande Eif vissa Lauce-Ärtnu t ji, fann Ståndet detta icke vara af behufvel påkalbdt, Dea Fron Un! . d. a'6 Julii 1834, ji Dan 26 Julli i83,b F 1 å 11 H ö g v ö r (1 i g e Pu este-Ståndet. S. D< Föredrogs och lades till Handlingarne SlatuUtskottets Memorial: N:o ai3, i anledning af erhållen återreiniss på Stats-Utskottets Utlåtande N:o 79; JNio 217» i anledning af erhållen ålerremiss på Stats-Utskottets Utlåtande JNT:o 83; N/o 220, i anledning af erhållen återremiss på Stats Utskottets Utlåtande N:o 87. LagUtskottets Utlåtande N:o g4> i anledning af så val gjord anmärkning vid Utskottets Memorial N:o 80, derom, att de Lagstadganderj, som vid innevarande Riksmöte beslutas, af sådan beskaffenhet, alt de tillhöra allmän Civiloch Criminal-Lag, matte, så vidt ske kan, varda i en enda Författning kungjorde; sorn ock Riksdags-Fullmägtigen Nils Strindlunds ifrån Vester-Norrlands Län väckte motion, i samma ämne; samt N:o ioi, i anledning af återremisser af åtskillige ifrån Utskottet afgifue Betänkanden; Och ville Preste-Ståndet, i afseende på La g-Ut skottets Betänkanden N:ris 20, 24, 3i, 33 och 38, låta vid de öfrige respective Ståndens beslut bero. S. D.
Motionären har fästat uppmärksamheten derpå, att de kapitalbelopp, som af samtliga sparbanker inom landet disponeras, uppgå till en summa af 30 millioner, och att derföre dessa inrättningar väl kunna anses hafva vuxit till den betydenhet, att de försenade en direkt uppmärksamhet från statsmagternas sida. En stor del af denna summa, eller omkring 40 proc., är utlånad blott mot säkerhet af namn. Oaktadt den ganska höga siffra jag redan nämnt, kan det dock icke nekas, att sparbankernas utveckling gått långsammare hos oss, än i många andra länder, der regeringen lemnat denna institution större omvårdnad. Det vore tvifvelsutan af stor vigt, att äfven hos oss söka befrämja kapitalbildningen, och om utväg funnes för sparbankerna att placera sina penningar i publika papper, så skulle deraf uppstå en dubbel fordel, dels att sjelfva medlen vore säkrare placerade än nu genom utlåning på namn är fallet, dels att kapitaler derigenom bildades, som vore lätta att realisera. Jag tror derföre, att Utsk:t icke gifvit nog goda och grundade skäl för sitt afstyrkande af motionen, och har svårt att förstå, hvarföre ej R. St:r skulle kunna till K. M. ingå med en underd. skrifvelse och anhålla om utfärdande af en lag, som afsåge ingalunda att hämma, utan tvärtom att understödja sparbankernas verksamhet. Vill man också betrakta dem som en barmhertighetsinrättning, så är väl just staten den, som det tillkommer att, såsom en slags öfverförmvndare för den fattige, vaka deröfver, att ingen orättvisa honom vederfares. Huru man än betraktar saken, antingen ur moralisk eller financiel synpunkt, så synes mig, att man bör lemna den större uppmärksamhet än Utsk:t velat göra, och icke behandla den som en obetydlighet, och jag för min I5S Ben 14 Mara e. m. del skulle derföre önska, att R. o. Ad. ville, med afslag ä Utsk:ts Betänk., bifalla Hr Lallerstedts motion. Hr von Koch, Nils Samuel:
Hvad åter beträffar den af Herr Rosenblad omnämde skicklige Ryttmästaren, som blifvit en skicklig Färgare, skulle man lätt kunna förmoda honom vara skickligare till det senare än det förra yrket, ty i annat fall hade han troligen icke valt ett sådant ombyte af yrke. Herr Bråkenhjelm Pehr Reinhold: Det synes kanske förmätet, alt här höja min röst för eller emot en sak, som redan blif - 284 Den 23 Mars e. m. vit behandlad af så gällande talare. Jag utbeder mig dock alt få anföra några ord.—. Flera skäl hafva här blifvit framställde emot Utskottets Memorial. Motståndarnes hufvudsakliga skäl synas mig vända sig omkring den obestridliga sanning, att, om en fördom finnes, som hindrar Adelns söner att ingå i Näringsyrken, vore det väl, om den motarbetades, till och med utrotades. Antaget således, att en sådan fördom finues! Meningen lärer då väl icke vara, att använda Stipendierne såsom en motverkan mot fördomen, omedelbarligen på det subject, som dermed är behäftad; ty med 160 R:dr lärer fördomen icke låta bortköpa sig. Jag skulle tvärtom tro, att det skulle lända så väl mannen sorn näringen till föga båtnad, att dit inlocka en så enfaldig, om äfven Adelsman. Snarare skulle fördomen hos honom blifva bestyrkt derigenom, att han funne känslan af sin inbillade uppoffring rättfärdigad genom det derföre utfästade penningepris. Meningen måtte således vara, att för den fördomsfrie Adelige ynglingen bereda tillfälle, att förvärfva på samma gång en theoretisk och practisk underbyggnad, som, då den uteslutande tillhörde några få näringsidkare, skulle medföra fördelar, hvilka komma att göra den Adeliga näringsidkaren oberoende och ansedd, samt lockade till efterföljd, hvarigenom en allmännare välmåga inom AdelsStåndet kunde ernås. Iiär förmodar jag mig hafva träffat Derr 23 Mars e. m. 285 motståndarnes hufvudskål. Jag skall åtminstone försöka en och annan vederläggning dera f.
N.‘o 424 Ulef af R. o. Ad. bifallet. Ånyo föredrogs StalsUtsk:s den 17 sisth Febr. och den 1 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 4^8, ang:de förändrad fördelning af riksstatens hufvudtitlar. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Utsk. har på sid. 3 i sitt betänk., der det är fråga om rese-och tractamentspenningar för civile embetsoch tjenstemän , icke upptagit några sådana för Ecclesiastik-departementet, men deremot sagt (sid. 4), att det finnes särskildta anslag, som böra till Ecclesiastik-departementet öfverföras, hvilka lemna tillgång till de resekostnader, som i och för detta departements behof kunna ifrågakomma. Det hade varit önskligt, om Utsk. uppgifvit hvilka dessa tillgångar äro. För mig, som i 7 år haft att skaffa med detta departement, äro de alldeles obekanta. Tvertom påminner jag mig ett tillfälle, då resekostnader behöfde anslås för ett ecclesiastikt ändamål, och då dertill icke fanns annan tillgång, än den allmänna, för civile embetsoch tjenstemän. Mig synes det således nödvändigt, att Utsk. antingen upplyser Standerna hvar denna tillgång är att finna, eller ock att den summa af 12,000 r:dr, som nu är stiftad, mellan 3:ne civila departement delades så, att det ecclesiastika deraf erhölle någon andel. Storleken deraf Den 3 Mars e. m. 9« kan vara likgilitig, emedan anslaget i alla fall är ett förslagsanslag. I afseende på de särskildta departementens anslag, så har Utsk., under riksstatens 3:dje hufvudtitel, eller den, som angår Utrikes-deparlementet, upptagit aflöning och expenser för ett nytt embetsverk i stället för Convoj-commissariatet. Det är icke troligt, att ett sådant embetsverk kommer att äga rum. Således kan betänk, i sitt nuvar. skick ej bifallas.
åt att lägga den sjuka, och sedan hon af Ingeborgs hand mottagit en dryck af blandadt vin o c h vatten, tycktes hon stilla och lugnt insomna. Ingeborg satte sig på pallen, o c h lutande hufvudet mot sängkanten, utbrast hon med hårdt sammanknäppta händer: » Gud vare tack och lof, att mormor kom till sans igen! » Därpå tillade hon sakta, liksom för sig själf: » Skulle hon dö, har jag ingen, ingen mer på jorden, som bryr sig om mig. Men det vore nog ett rättvist straff för min kärlekslöshet såväl mot henne som mot alla, för mitt hårda hjärta — för allt — allt. » Den unge mannens hjärta svällde af kärlek och deltagande, men hvad skulle han säga? Han gick sakta fram efter psalmboken, som han såg ligga på bordet, öppnade den och började med låg, men tydlig röst läsa ps. 245: » Hvarför sörja? hvarför klaga? » Och flickan lyssnade stilla, men då han med vibrerande stämma läste: » Allt blir godt, när hjärtat hvilar fromt och fast vid Herrans nåd,? hörde han, huru hon snyftade. Länge satt hon, sedan han slutat läsningen, med hufvudet sänkt i de knäppta händerna. Slutligen reste hon sig o c h gick fram till bordet, där han satt, samt frågade sakta o c h ödmjukt: » Kan Nils också förlåta mig? » » O, Ingeborg! » var det enda han ur sitt öfverfulla hjärta kunde framstamma, men hans varma, tårade blick var dock så mycket mer vältalig. Hon vände dock genast åter och satte sig som förut vid hufvudgärden, med ansiktet lutadt i handen. Ingendera talade på en stund. Då blickade hon med ens upp, och det var oro och spänning och djupt allvar i hennes blick, då hon sakta och bäivande frågade: » Hvarför vill Nils flytta? » Utan att ett ögonblick betänka sig och med samma djupa allvar som hon, svarade han: » Därför att jag håller Ingeborg kär. » Hon lade omedvetet den ena handen på hjärtat och skuggade för några ögonblick sina ögon med den andra. Idun N:r 9 (115) B yrå: Drottninggatan 48, en tr. Annonspris: 25 öre pr petitrad ( Utländska annonser 50 öre raden.
4. så att de inom linien upptagne skulderna vid 1856 års slut utgjorde » 4,493,653: 27. — I likhet med hvad vid flere föregående revisioner egt rum, få revisorerne här intaga en fullständig utredning angående beloppet och beskaffenheten af hvar och en i Riksgäldskontorets hufvudböcker förekommande skuldpost samt dess ökning eller minskning under revisions-åren, dervid Revisorerne ansett sig böra bibehålla samma uppställning, som igenfinnes uti förut afgifne enahanda berättelser. R:dr 969,487: 37. — » 3,500,000: » 700,000: ttikfnfjä lils-ii o n lorets utbalamerade Skulder. vid Hänlebärandet 1854 års slut. Obligationer med 5 procents ränta, hvilka, i anseende till deras ordalydelse, icke kunnat uppsägas 6,750: » med 4 procents ränta, utfärdade till Ri kets Ständers Bank, eller dess ordres, att årligen, till ett antal af 22 stycken, å 4,000 R:dr hvardera, eller å ett sammanräknadt kapitalbelopp af 88,000 R:dr, infrias 2,640,000: - 250,000: » med 4 procents ränta för d:o d:o (serien B.) 750,000: Insatt fond till säkerhet för Götha kanals framtida underhållande, emot 5 procents årlig ränta 93,926: Beviljad och afsatt fond för Södertelje kanals underhållande, emot d:o 30,000: — —- Innestående lösen för å skattejorden växande ekar; å hvilka medel 4 procents ränta ekeplanteringskassan godtgöres 192,400: 20. 1. Uti Riksarkivets nuvarande hus intecknad skuld till Stockholms Borgerskaps Enkhus-direktion, för hvilken skuld, enligt den derför afgifna förbindelse af d. 6 November 1794, borde till en början erläggas 5 procents och sedermera allt framgent A\ procents ränta 11,600: Förfallne 5 procents
Straffbalken, varit svarande tjugofyra dagars fängelse vid vatten och bröd, likväl i stället ålagt den brottslige högsta kroppsplikt af detta slag, syntes hafva åsyftat den tillämpning af åberopade 1737 års Kongl. Bref, att straffet skulle bestämmas till dubbelt antal dagars fängelse emot det för annan stöld belöpande, men en sådan grund för straffbestämmelsen i detta fall, efter hvad jag tillförne vid enahanda händelser anmärkt, icke blifvit, vid om förmälda Lagbuds stiftande, uttryckligen afsedd, eller vore med Lagens öfriga stadganden och förhållandet emellan de olika straff-arterna förenlig; bar jag funnit mig föranlåten att emot de Ledamöter af Kongl. HofRätten, hvilka om det ifrågavarande beslutet sig förenat, anställa talan inför Kongl. Maj:t i Dess Högsta Domstol, och i sådant afseende, i underdånigt EmbetsMemorial af den 3i Maj i838, uppgifvit de skäl och omständigheter, som, efter min tanka, ådagalade, att samma beslut måste betraktas såsom emot Lag stridande samt följaktligen påkalla rättelse; Öfver hvilket anmärkningsmemorial, till följd af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss vederbörande meddelaclt, deras underdåniga förklaring inkommit, hvaruti, till bemötande af anmärkningen, hufvudsakligen åberopats ordalydelsen i 1787 års Kongl, Bref, såsom stadgande den allmänna grund, att, när i tjufnadsmål böterna voro dubbla, kroppsplikten äfven borde fördubblas emot hvad den eljest skulle utgöra, ifrån hvilken grund, fastän medgifvas måste, att vid tillämpningen deraf, då böter för hustjufnad skulle förvandlas till fängelse vid vatten och bröd, ett missförhållande uppkomme, hvilket, sedan längre tid tillbaka, gifvit anledning till olika meningar, det likväl, af flera uppgifna orsaker, efter Svarandernes förmenande, vore betänkligt att afvika; och såsom följd hvaraf de äfven trott, att all anledning till åtalets anställande saknats.
Den 17 § innehåller, att derest vexel protesteras, så återgår densamma, och skall då efter den stränga executionsordn., sorn förslagets 30 § innehåller, genast kunna med full executiv kraft utsökas hos utgifvaren, utan afvaktande af förfallotid. Häruti ligger nästan mycken stränghet. Jag anser, alt utgifvaren af en vexel, som blir protesterad, icke bör tillförbindas Den 1 Februari f. m. 13 strängare ansvar, än att lian bör ställa caution eller annan säkerhet derför, att vexeln blifver på förfallodagen inlöst, och att först å denna dag det strängare ansvaret bör inträda. Efter de upplysningar jag erhållit, är detta äfven såsom en allmän coutume bland köpmän antaget, och jag anser, att lagen bör upplaga detta stadgande. Frih. Cederström, Jacob: I denna del måste jag bestrida Hr Nordenanckar anmärkn. Om en vexel protesteras, så kan möjligen en affär för vexeltagaren misslyckas pä den ort, dit vexeln är utställd, och han bör då åtminstone på ögonblicket kunna återfå de penningar, för hvilka han contant köpt vexeln. § 18. Hr Nordenanckar: Den 18 § stadgar endast om den s. k. blaneocrediten, hvilken på det hela utgör ett missbruk af vexellagen, som lagstiftaren icke bör godkänna eller understödja. § stadgar nemi., alt vexel icke skulle kunna få dragas annat än efter förut erhållen tillåtelse af acceptanten. Delta afser blaneocrediten. Men i händelse man äger en redan förfallen fordran hos en köpman eller annan sådan person i vexellagen nämnd, som man äger rättighet antaga alt vara försedd med cassa, så bör det, efter min tanka, icke vara någon förmenadt att draga på honom en vexel, utan att förut hafva betingat sig tillstånd. Jag anser således, att denna § bör i öfverensstämmelse härmed få ett tillägg. Efter orden: ”tillåtelse att vexel å honom • draga” bör tilläggas: eller fordran, hos honom förfallen vid den utställda vexelns förfallotid. § 19. Hr Nordenanckar:
N:ö 15g, ang:de dispositionsoch jordäganderälten till de s. k. kyrkohemmanen i Halland; N:o 160, angtde lippliäfvande af en del särskilda domstolar; , N:o 16r, angide ändring af 4 och 5 §§:na i 17 cap. Ärfda-b:n och af 3 §:n 8 cap. Jorda-b:n, samt om upphäfvande af K. förordningen d. 19 Aug. 1762. Upplästes och lades på bordet BancoUtskts memorialer : N:o 128, med förslag till sammanjemkning af RiksSttns skiljaktiga beslut i anledn. af Utskts utlåt. N:o 109; N:o 129, innefattande förslag till sammanjemkning af 18 tl. 23 1^8 Den 8 D ecember f. in. RiksShns skiljaktiga beslut i anledn. af IItsk:s utlåltn N:is 21 och 65. Gr. Frölich, David: På det att votering i förstärkt BancoUtsk. måtte ju förr dess hellre kunna anställas, får jag anhålla om Hr Fril), o. Landtnäs propos till »Ståndet, alt dessa håda nu upplästa förslag mätte komma framst på löredragn. listan till nästa plenum. Uppå derefter framställd propos. beslöt R. o. Ad., att dessa tvänne memorialer skulle sättas främst på föredragn.- iistan till morgondagens plenum. Upplästes och iades på bordet SlatsTJtsk:$ mern. N:o 398, i anleda, af återremiss å mern. N:o 390. R. o. Ad. beslöt, att detta mål, såsom hörande till statslegleringen, skulle på morgondagens löredragn.lista sättas näst efter BancoUlskts memorialer N:is 128 och 12g. Till pröfning företogs Bevilln.Utskts den 21 sisth Nov. på bordet lagda utlåt. N:o 3o, i anledn. af gjorda amuäi kn:r vid betänk.
Då man vid pannbeskattningen har samma orsak att maska tjockt, som när skatten är lagd på mäskekar-rummet, emedan man nemligen inbesparar i pannerymd, liksom tjock mask till en viss grad är nödig för en hastigare afdrifning, så ser man att det hos oss mäskas lika tjockt som i Preussen och Danmark, ja till och med tjockare. Att man här använder ett större stigrum, äfven under vanliga förhållanden, härrör, såsom det synes, derutaf, att man derföre att mäskekar-rummet varit skattefritt, icke vändt sin uppmärksamhet på att inskränka detsamma. Det synes således, att man hos oss för närvarande hjelper sig med 220 potter mäskekar-rum, men på detta förhållande tror sig kommissionen icke böra stöda sin beräkning, då det utan motsägelse är bekant, att till och med 220 potters mäskrum är, med hänsigt till utbytet, ett mindre fördelaktigt förhållande, som ensamt är framkalladt genom den forcera de afbränningen, hvilken fordrar en tjock mäskning. Ett i statsekonomiskt hänseende skadligt drifvande af rörelsen bör man väl ej lägga till grund för en skatteberäkning, utan endast en sådan proportion, som en på erfarenheten och på kännedomen om dithörande omständigheter grundad theoretisk beräkning, kan anse såsom den bäst passande. En sådan proportion önner kommissionen 225 potter mäskrum, stigrummet inberäknade vara för -I tunna potates, hvilket både öfverensstämmer med det kar-rum, som begagnas i Preussen och med det, som man funnit genom den theoretiska beräkningen. Att man i Danmark begagnar ett mindre stigrum, tror kommissionen sig icke böra fästa uppmärksamhet på, när erfarenheten visar, att denna besparing erhål les genom en stor uppoffring af utbytet. Norska Kommiss. Betänk, äng. B rim vinsbrän n ingen. 45 Nu ger 4 tunna potates med malt under nuvarande skattesats hos oss ända till 22 potter bränvin, och för att detta må beskattas med 5 sk. per pott, skulle följaktligen hvarje pott kar-rum beskattas med omkring 0,5 sk.