Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I öfverensstämmelse med närvarande förslag böra samtlige §§:ne i den blifvande Regerings-Formen å nyo numereras och äfven vissa §§ af Riksdags-Ordningen jemkas, för att till gemensamt afgörande vid nästa Riksdag förekomma. Kongl. Majit förblifver Riksens Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest välbevågen. CAEL. G. af Wetterstedt. (Den kongl, propositionen åtföljes af följande förslag till ändringar i regeringsformen:) § 4. Konungen äger att allena styra Riket, på sätt denna Regerings-Form föreskrifver; inhämte dock, i det fall här Bilaga B till Mern. 507 nedanföre stadgas, underrättelser och råd af ett StatsRåd, hvartill Konungen kallar och utnämner kunnige, erfarne, redlige och allmänt aktade infödde Svenske Män af den rena Evangeliska Läran. § 5- Detta Stats-Råd kommer att bestå af Tolf Ledamöter, af hvilka Sex äro Konungens Stats-Ministrar, nemligen i En Stats-Minister för Justitiae-ärenderne, som tillika är Ledamot i Konungens Högsta Domstol; En StatsMinister för Utrikes-ärenderne; En Stats-Minister för Krigs-ärenderne; En Stats-Minister för Sjö-ärenderne och hvad dertill hörer; En Inrikes Stats-Minister för Ecclesiastique-, Kameral-, Handelsoch andre Civile ärender, samt en Stats-Minister för Finance-ärenderne. De öfrige Stats-Rådets Ledamöter utgöras af Fem Stats-Råd, af hvilka trenne böra hafva tjent i Civila beställningar, samt Hof-Canzleren. § 6. Hvarje Stats-Minister, då han af Laga förfall hindras att målens föredragning inför Konungen öfvervara, företrädes af det Stats-Råd, som Konungen dertill utser. § 7- Till ärendernes föredragande, med undantag af Ministeriella och Commando-mål, förordne Konungen Stats-Secreterare eller Chefer för de särskildte
Och nu, förbannad vare du på jordene, som sin mun öppnat hafver, och tagit dins broders blod utu dina händer. Då du brukar jordena, skall hon icke straxt gifva dig efter sin förmågo; ostadig och flyktig skall du blifva på jordene. Och Cain sade till Herran: Min missgerning är större, än att hon må mig förlåten varda. Si, du drifver mig i dag utaf landet, och jag måste gömma mig undan ditt ansigte, och måste ostadig och flyktig blifva på jordene. Så varder mig gående, att hvilken som helst mig finner, han slår mig ihjäl. Men Herren sade till honom: Nej, utan den som slår Cain ihjäl, det skall sjufalt hämnadt varda. Och Herren satte ett tecken på Cain, att hvilken som helst honom funne, skulle icke slå honom ihjäl. Och så gick Cain ifrå Herrans ansigte, och bodde i det landet Nod öster ut, på hinsidan Eden. Och Cain kände sina hustru, och hon aflade och födde Hanoch, och han byggde en stad, hvilken han nämnde efter sin sons namn Hanoch. Men Hanoch födde Yrad: Yrad födde Mahujael: Mahujael födde Methusael: Methusael födde Lamech. Men Lamech tog sig två hustrur: Den ena het Ada, den andra Zilla. Och Ada födde Jabal; af honom kommo de som bodde under tjäll, och hade boskap. Och hans broder het Jubal, af honom kommo de, som brukade harpor och pipor. Födde ock desslikes Zilla, nemliga Tubalkain, som var en mästare i allahanda koppars och jerns verk; och Tubalkains syster var Naema. Och Lamech sade till sina hustrur Ada och Zilla: I Lamechs hustrur, hörer mina röst, och märker hvad jag säger: Jag hafver dräpit en man mig till sår, och en yngling mig till blånad. Cain skall varda hämnad sjufalt, men Lamech sju och sjutiofalt.
Kronprmsens stall-stat, i stället för de nu dertill upplåtna å Kongl. Maj;ts och Rikets Commerce-Collegii egendoms-tomt befintliga trädbyggnader; N;o 582, angående aifvoden för Riksdags-kostnadernas utbetalning. N:o 583, i anledning af väckt fråga oin aflöning för Nötarierne hos Riks-Slånden under en månad efter Riksdagens slut. S. D. Vid förnyad föredragning af Stals-Utskottets den 8 dennes på bordet lagde Memorial N:o 58i, med förslag till volerings-proposition, i anledning af Riks-Ståndens skiljagtiga beslut, i fråga om skyldighet för Rruksidkaren Gjzanders sterbhus-delegare att erlägga ränta å deras skuld till Stats-Verket, i följd af ingången uppbördsborgen, blef den föreslagna voteriugs-propositionen af Riddeiskåpet och Adelil godkänd. S. D. Ånyo föredrogs och godkändes Constitutions-Utskottets den 7 och 8 dennes på bordet lagde Memorial IS;o 121, i anledning af Herr Munck af Rosenschölds anmälda anledninpar till anmärkning, den ena emot Stats-Ministern för Utrikes Ärendena, den andra emot Stats-Rådet och Föredraganden i Civil-Departementet. S. D. Biföll Ridderskapel och Adeln Banco-Utskottets den 7 och 8 dennes på bordet lagde Memorial N:o ip2, med förslag till reglementariska föreskrifter, motsvarande 4:‘^e Artikeln i nu gällande Banco-Reglemente. S. D. Vid förnyad föredragning af Constitutions-Utskottets den 8 dennes på bot det lagde Memorial N:o 123, angående rättelse af en i Memorialet N:o 92, origtigt uppgifven paragraf-numer, fann Ridderskapet och Adeln för godt att medgifva den omtalade rättelsen. S. D. Lades till handlingarna Förstärkta Stats-Utskottets den 8 dennes på bordet lagde Memorial: Bih. till R. St.
För min egen del hade jag velat svara på nämnde anmärkningar: att det stod en hvar öppet att Hypotheks-Föreningars uppkomst; men', utom det, att det ingalunda år afgjordt det Stats-Banken förlorar hvad de enskilde Bankerne vinna, emedan ökade perininge-tillgångar i allmänhet uppväcka en större liflighet i handel och näringar samt framkalla företag och anläggningar, som eljest icke blifvit påtänkte; så, om ån den allmänna Bancovinsten skulle i någon nion förminskas genom enskilde Bankers uppkomst, hvilket erfarenheten hittills likväl icke vitsordat, vore dock denna förlust, i Utskottens tanka, för det allmänna mera skenbar ån verklig och borde anses tillfullo godtgjord genom de fördelar de serskilde orterne i sine nårings-förelag erhållit. Det skulle dessutom kunna ifrågasättas, huruvida Riks-Banken, äfven med en utvidgad lånerörelse skulle utan våda för sin egen säkerhet kunna ensam afhjelpa penninge-behofvet i hela landet, i afseende på förläggande af handel och näringar: likasom det äfven synes naturligt, att detta behof lättare och framförallt med noggrannare beräkning af säkerheten fy lies af de enskilde Bankerne i samma mon, som penningen genom dem sprides utur närmare och directare källor. Då Utskotten således ej tro sig1 kunna bestrida nyttan af enskilde Banker för landet, hafva de å andra sidan ej eller kunnat undgå att inse, det en för långt utsträckt Bankrörelse, utan controller och begränsningar för Bankernas uppkomst och rörelse, kan för det allmänna medföra de vådligaste följder; och Utskottet hemta häraf ytterligare skäl för den åsigt, hvars rigtighet jemväl blifvit ifrågasatt, att en fullständigare lagstiftning, ån den, som för närvarande finnes, år af behofvet påkallad, samt att i denna lag nedläggas nödiga garantier, så vål derför, alt icke för många eller för landet menliga Bank-inrättningar uppkomma, som äfven, att de utbildas och röra sig inom genom lag bestämda grånsor; och torde Utskotten, utom dessa och de flera skål, som i förra Betänkandet anförts för en fullständigare lagstiftning, ån den Kongl.
Derjemte hemställer jag att, jemlikt hvad äfvenledes tillförene egt rum i likartade fall, B. o. Ad. täcktes fatta beslut särskildt för hvarje g samt bifalla de gg som godkänna och återremittera de gg, som lt. o. Ad. icke gillar, med öppen rätt för Utsk. att, om med anledn. af de sålunda beslutade återremisserna, någon förändring skulle finnas vara af nöden i de öfriga gg, sådant måtto vara Utsk. medgifvet. Hr Frih. o. Ordfiden yttrade att i afs:de på sednare delen af Gr. Sparres hemställan något särskildt beslut icke nu torde behöfva fattas, men hemsta Ide om U. o. Ad. bifölle, att, såsom Gr. Sparre föreslagit, den sidan 12 förekommande punkt, som innehöll ingressen tiil den af Utsk. föreslagna förordningen, icke skulle föredragas förrän R. o. Ad. behandlat sjelfva förslaget lill förordning. Ropades Ja. Härefter förekom först och bifölls Utskis sidan C gjorda tillstyrkande, i fråga om formen för 11. St:rs begäran om Nåd. fastställelse å hvad de för sin del i ämnet gillat och antagit. Sfli Den lfi December f. m. Vidare företogos hvar för sig de i Utsk:s förslag till förordning intagne § I Bifölls. S *. Hr von Koch, Nils Sam.: Jag tror, att roan kan vara leroligen ense derom, att i händelse raan vid denna Riksdag och särdeles i närvide ögonblick skall stifta lag för några penningeanstalter, i synnerhet för banker, så böra alla åtgärder gå derpå ut, att befästa deras säkerhet, samt att man icke får taga något enda steg, som har den minsta skymt af att kunna förringa densamma. I fråga om nu förevuie 2 § har man bibehållit det gamla stadgandet, att bank-bolag, som vill utgifva sedlar, icke får bestå af mindre än 30 solidariska bolagsmän; men i afsrde på sådan» banker, som icke ämna utgifva sedlar, bar man bestämdt detta antal till 20.
Och genom en ordagrann tolkning af detta förslag skulle således en rusthållare, som till ingen annan än sig sjelf skulle betala augmentsräntan af hemmansdelen, efter som han är egare af båda, blifva nödsakad att till uppbördsmannen utbetala räntan, för att sedan i landtränteriet få återlyfta densamma. Jag betviflar visserligen icke, att det ingalunda varit Utsk:s mening, att ett så orimligt stadgande borde införas, äfven som jag tror att, om det ock infördes, detsamma aldrig skulle komma till verkställighet; men jag har velat anmärka förhållandet, såsom ett bevis på den noggrannhet, hvarmed Utsk. gått tillväga vid ärendets handläggning. Hr von Hartmansdorff: Hr Printzensköld har, enl. hvad jag tyckte mig finna, ej fullt utsagt, om han menade nemi. att egaren till rusthällsstammen jemväl kunde vara egare af den jord, som utgjorde augmentsräntan. I sådant fall finge han först betala denna ränta till kronofogden, som levererade henne till landtränteriet, hvarifrån rusthållaren sedan skulle taga henne tillbaka. En sådan omgång vore ju alldeles onödig och olämplig, om man någonsin ville bringa den till verkställighet. Jag bör nämna, att jag icke kan af Utsk:s ordalag bestämdt finna, huruvida dess mening är, alt den ränta, som utgår af sjelfva rustningsstammen och som är rusthållaren förbehållen derföre att han rustar, skall i kronoräkenskaperna upptagas likasåväl som Den 2 Augusti. 79 augmentsräntorna. Jag hoppas att Utsk:s mening varit sådan. Om icke sä är, yrkar jag det, i ändamål att kronoräkenskaperna må visa hvad rustningen verkligen kostar. Hr Sandströmer: I anledn. af den anmurkn. som blifvit gjord ang:de augmentsräntornas indragning, anser jag mig böra upplysa, att komiterades förslag grundar sig på R. Sl:s vid föreg:de riksdag fattade beslut, och att, dä R. St. ausägo binder icke möta för augmentsräntornas indragning, komiterade trodde sig böra tillämpa denna R. St:s uttalade åsigt.
Antillernas stränder, under daglig strid med naturen, vilddjuren och sina likar ... buccanieren, mot hvilken hvarje hand, utom vännens, är lyftad och hvars hand är lyftad mot alla, utom mot vännen, endast han kan känna, hvad vänskapen är, då den följer honom genom skogarnes mörker, delar hans äfventyr och faror, förbinder hans sår, stannar i ödemarken vid hans sida, då han dignat af mattighet eller sjukdom, och icke lemnar honom förr än i döden. Att efter hjertats ingifvelse välja en kamrat för sådane öden och bli vald af honom, att af honom emottaga sådane tjenster och, hvad skönare är, att bevisa honom dem, deraf uppstår en hängifvenhet, sjudande som lavan, djup och hög som verldsrymden, gränslös som evigheten. Det är vänskap, och en sådan har jag erfarit. Det var en sällhet, icke för ögonblick, utan för år. Se, fortfor Ligelius och framtog under sin hufvudgärd ett stycke blodigt linne, – detta hvilade på min väns hjerta och insöp dess blod, då han vid min sida föll i en strid mot Spanjorerna. Det var en knappt uppvext yngling, med ett vekt barns ansigte, men med en hjeltes hjerta. Han hade undan disciplinens tyranni flytt från ett örlogsskepp och blifvit upptagen af oss buccanierer. Då han, enligt våra lagar, skulle välja en fosterbroder, valde han mig. Vi skiljdes sedan ej för ett ögonblick, förrän döden skiljde oss för alltid. Ha, i sanning en präktig gosse med sina djerfva strålande ögon, med sin kyllerdrägt, färgad i buffelblod! Vårt band hade beslutat lemna Atlantiska hafvet, der rofven började bli för sällsynta och fienderna för många, för att försöka sin lycka i Stilla Oceanen. Vi togo vägen öfver Amerikas fastland. Det var en marsch genom träsk och urskogar, öfver floder och snöbetäckta berg, under oupphörlig strid med försmältande hetta och isande köld, med hunger och törst. Mer än hälften af folket stupade på vägen. Då bar jag gossen på mina axlar, och ingen börda har varit mig lättare.
I brefvet talades på ett dunkelt sätt om ett begånget brott, hvilket kunde hafva nya brott till följd och brottslingen utpekades tillhöra den högre societeten i Stockholm. Brefvet gaf naturligtvis anledning till närmast följande sex frågor: Hvem var brefskrifverskan? Hvarför undertecknade hon namnet »Arnold Lindqvist»? Fans någon person med detta namn? Hvilket begånget brott syftade hon på? Hvilka voro, eller kunde blifva, följderna af detta brott? Hvem var brottslingen? Samma dag på middagen hade Hammar afrest till E–tuna i och för ett helt privat uppdrag. För att uppsöka en yngling som, sedan han kommit på villovägar, skuddat stockholmsstoftet af sina fötter. Denne nödgar honom att tillbringa tiden ända till klockan ett på natten på en af stadens källare och passar sedan på tillfället att undfly honom. En half timme senare bryter elden lös i Danielssonska fabriken och vid framkomsten dit står Hammar ansigte mot ansigte med konsul Felix Brauner, hvilken i sin brådska att komma undan skänker den stora eldsvådan lika liten uppmärksamhet som om det endast varit ett gammalt värdelöst uthus som skattat åt förgängelsen. Vid stationen blir Brauner utsatt för missödet att förlora ett telegram, hvarigenom Hammar förvissas, att han ej bedragits af någon tillfällig likhet. Slutligen inhemtar Hammar genom portieren å hotellet, att bland de under de senaste dagarne anlände resande ingen funnits, hvarpå Brauners signalemang kunnat passa in. Frågor: Hvad hade konsul Brauner i E–tuna att göra natten mellan den 3 och 4 December? Huru kunde han vara först vid brandstället? Hvarför hade han ej anländt till staden med någon ordinarie båteller tåglägenhet? Hvarför tog han ej in på något af hotellen? Hvarför var han så angelägen att ingen skulle observera honom? Torsdagen den 4 hade Hammar, sedan han hos enkefru Granberg redogjort för besöket hos hennes förlorade, nu återfunne son, gjort visit hos Brauner. Dennes betjent ljuger, att husbonden rest till Norrköping. Sjelf ljuger konsul Brauner, men nödgas medgifva, att han varit i E–tuna. Skälen dertill förtiger han.
Enär de skäl, hvilka sålunda påkallat nyssnämnda anslags beviljande, ingalunda ega tillämplighet å den fråga, som utgör föremål för Kongl. Maj:ts nådiga proposition, samt dertill kommer, att merberörda, genom 1824 års Kongl, bref, kathedral-skolan i Lund tillagda helgonskylds-säd är Stat$-Utskotlet$ Utlåtande, N:o 36. af väsendtlig olikhet med den, hvilken af ålder till denna och öfriga stadsskolor utgått från de inom två mils afstånd belägna socknar, anser Utskottet Rikets Ständers ofvanomförmälda beslut af år 1840 icke lämpligen kunna åberopas såsom grund för anvisande af det statsbidrag, som till ersättande af sistnämnda helgonskyld kunde erfordras. A andra sidan har Utskottet icke kunnat förbise, att då, efter hvad upplyst blifvit, den till stadsskolorna i Lunds stift utgående helgonskyld från vissa socknar af ringa omfång erlägges till högre belopp, än från andra mera folkrika, den föreslagna tillåtelsen att för folkskolornas förbättrande använda merberörda afgift följaktligen skulle, derest den beviljades, tillskynda dessa församlingar betydligt olika , fördelar, samt att, om äfven, i enlighet med Kammar-kollegii förslag, en jemkning i detta hänseende kunde tillvägabringas, det missförhållande i allt fall qvarstode, att berörda i städernas granskap belägna socknar komme att, utan giltig anledning, åtnjuta en förmån, hvaraf de allägsnare församlingarna fortfarande förblefve i saknad.
2 R i d d arli u s-U ts ko t tet s Utlåtande Ndo 16. hvarå de, hvilka vilja ega den ifrågavarande medaljen, må anteckna sig för det antal exemplar i silfver eller brons de önska erhålla emot en lösen för medaljen af sistnämnde metall af 1 R:dr Banko exemplaret samt för medaljen i silfver, med den förhöjning derutöfver, som, med afseende å silfvervärdet varder bestämdt. Stockholm den 10 Augusti 1857. Reservation af Herr von Francken, Wolfgang Georg, som ansag lösen för medaljen icke böra bestämmas, utan detta bero af hvar och en subscribents eget godtfinnande, då nemligen öfverskottet utöfver medalj-exemplarets värde alltid komme Riddarhuskassan tillgodo. Och hade Herr von Francken i öfrigt varit af den mening, att Utskottet bordt till Ridd. och Adeln afgifva sitt utlåtande med förnyade förslag till gravering och inskriptioner å medal jen, innan Utskottet begärt Kongl. Vitterhets-, Historieoch Antiqvitets-Akademiens förnyade yttrande i ämnet. STOCKHOLM, Typogratlska Föreningens Boktryckeri, 1857. Riddarhus -Utskottets Utlåtande N:o 17. 1 \:o It. RiddarhusUtskottets Utlåtande angående erläggande af en afgift utaf hvarje Ledamot af Ridd. och Adeln, sorn uttager polett för inträde å Riddarhuset. Hörsamt Memorial. Från Höglofl. Ridd. och Adeln har Riddarlius-Utskottet fått emottaga remiss af en den 2Ö sisth November utaf Hr Ehrenhoff, Gustaf Herman, väckt motion, att då han af Riddarhus-Direktionens riksdagsberättelse till Ridd. och Adeln inhemtat, att för
Om man tager i betraktande den verkliga kostnaden, så finner man, att föda och skötsel för en häst upgår till betydligt mera än hvad StatsUtsk. här föreslagit skulle utgå i rations-ersättning, äfven i det för beräkningen fördelaktiga fall, att officeren har 2 hästar att underhålla. En stalldräng för hästarnes skötsel kostar nemi. 480 Rdr, hyra för hans rum jemte eldning deraf 100 Itdr, stallhyra 100 Rdr, skoning 48 Rdr, samt stallinventarier och hästmedikamenter 32 Rdr, eller tillsammans 760 Rdr, således för hvarje häst 380 Rdr. Om man härtill lägger af hästens värde eller 45 Rdr, som utgör omsättningskostnaden i likhet med hvad som 44 Den 4 Juli f. m. för artillerihästar är beräknadt, så blir summan för hvarje häst 425 Edr. Jag skulle derföre vilja föreslå att E. o. Ad. behagade bifalla den motion, som i detta afseende blifvit väckt, deri ersättningen är uptagen till 300 Edr. Detta är det minsta som kan begäras. Om man ser till huru det förhåller sig, så finnér man att de gamla rationspenningarna voro 360 Edr. Afven bör man taga i betraktande, att lönetillökningen för en kavalleri-officer är så ringa, att han kommer att tjena för mindre än infanteri-officeren, emedan den förre måste af sin lön betydligt bidraga till underhållet af de för honom nödvändiga tjenstehästar. På grund af alla dessa skäl anhåller jag att Ståndet behagade, med afslag å Utsk:s Betänk, i denna del, bifalla Hr Sandels motion i fråga om kostnaden för stallhyra m. rn. Hr Printzensköld: Jag förutser visserligen möjligheten deraf, att StatsUtsk:s förslag i denna fråga vinner bifall, men måste dock beklaga om utgången blir sådan. Det måtte väl ligga i sjelfva sakens natur att hvarje Statens tjenare skall hafva så stora inkomster, att hvad han ovilkorligen behöfver och är skyldig i och för tjensten att bekosta, kan genom hans lön bestridas.
Maj t ej heller lenmat kyrkohemmanons åboer åt deras öde, och i sin omsorg orri dérn gått vida längre, än någon af Kongl. Maj:ts företrädare, och sä långt, söm med egande-rättens bestånd vöre förenligt, enär Kongl. Majit icke allenast år 1820 tillagt desse åboer och deras barn en företrädesrätt vid hemmanens bort arrenderande, sorn de, sedan är 1775 icke åtnjutit, utan ock, på det denna rätt med förmån måtte kunna begagnas, i Nåder för klarat, att för anbuden skulle, efter Hushållssällskapels hörande, af vederbörande bestämmas en sådan gräns, att åboerna kunde å hemmanen ega sin skäliga bergning, hvarutöfver aila anspråk icke annat kunde än vara i strid med eganderätfen. Vid öfvervägande af hvilket allt, och som undersökning vid Domstol om eganderälten, utan stämning och ordentlig rättegång, icke vore med lag förenlig, samt det ej heller öfverensstämde hvarken med omsorg för annans rätt, att utan pröfning af hvarje särskilt fall, föreskrifva anställande af rättegång, blott derföre att tredje man så äskade, eller med Grundlagens anda, alt så långt utvidga Domarens myndighet, att, vid yppåd tvist, Konungens i administrativ väg vidtagna beslut icke skulle vara lör honom hinderlig!*, Kongl. Maj 11 alltså länn Sig icke kunna lemna Dess Nådiga bifall lill Rikets Ständers ifrågavarande underdåniga framställning.
Ständer för de ifrågavarande jernvägsanläggningarne afsedda medel kunde vara att tillgå, bar Kongl. Majit meddelat nådig föreskrift om utbetalning af de beviljade lånen för jernvägsanläggningar mellan Rörås och vestra stambanan vid Herrljunga, samt mellan sjön Dellen och Ljusne eif; hvaremot Fullmäktige blifvit underrättade, att det för jernvägsanläggning förbi Hedens forssar i Luleå eif beviljade låneunderstöd, enär vederbörande intressenter alstått från företaget, komme att för Rikets näst sammanträdande Ständer blifva disponibelt. 94:o af den 26 Oktober 1860, i anledning af Kongl. Majits skrifvelse med det af komiterade afgifna underdåniga betänkande och förslag angående kommunalstyrelse (186). 1862 den 21 Mars utfärdades särskilda nådiga förordningar: a) om kommunalstyrelse på landet; b) om kommunalstyrelse i stad; och, uppå föredragning af Ecklesiastik-departementet, c) om kyrkostämma samt kyrkoråd och skolråd. 95:o af den 22 Oktober 1860, angående indragning af Ivonvoykommissariatet samt öfverflyttande till Statskontoret af de kommissariatet hittills åliggande göromål (181). Underdåniga yttranden i ämnet äro afgifna af såväl Konvoykommissariatet, som Statskontoret. 96:o af den 20 Oktober 1860, i fråga om utvidgade rättigheter för utländingar att i Sverige idka handel och annan näring (179).
Deremot är jag öfvertygad att hvarje rubbning uti det en gång antagna systemet för handeln skadar icke blott för tillfället utan äfven för framtiden. Det är nemi. gifvet att om handeln får orubbadt gå sin gång, så kommer den alltid att anskaffa hvad som behöfves. Deremot är det gifvet att om man genom exceptionslagar lägger band på densamma, så måste deraf inträffa att ingen handlande inlåter sig i spekulation, ty han vet att när sådane förhållanden som de nuvaride inträffa så har han att befara en undantagslag som kan ådraga honom förlust i stället för vinst. Först då kan det blifva fara för verklig nöd och brist i landet. Man har här yttrat att sädespriserne inom de södra provinserne hafva på sednare tider betydligt stigit och Gr. Lewenhaupt har nyligen serskildt nämnt att rågen f. n. betalts med 27 R:dr i Halmstad. Han är bättre i tillfälle att känna dessa förhållanden än någon annan, men jag ber likväl att få nämna att i en annan af rikets södra provinser i Skåne, eller den del deraf som utgör Malmöhus län, är förhållandet helt annorlunda. Spanmålen har under sednare tider der varit i jemt fallande och jag har här i min hand Malmö Snällpost för d. 11 Mars, hvilken innehåller upgift om spanmålspriserne i Malmö stad. Der heter det: ”Tillförseln af spanmål från allmogen har under förflutna ”veckan varit ännu obetydligare än förut. Priserne hafva icke ”heller undergått någon serdeles förändring. Häraf finna vi att rågen i Malmö gäller 20 å 20] R:dr. Jag ber derjemte att få nämna, att de serskilda upgifter jag från olika delar af länet erhållit, härmed öfverensstämma, med den skillnad att i skogsbyggden gäller rågen 23 R:dr, dä den i Malmö gäller 21 R:dr.