Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Pensioner, angående befrielse lör embelsoch tjenstemäns enkor och barn från erläggande af bevillning för dem tilldelade —; motion af Herr Carl Wilhelm Drake: se Motioner. —, angående beviljande af anslag lill sådane åt ännu qvarlefvande så kallade Landtvärns-män; motion af Grefve Carl Robert Stellan Mörner: se Motioner. Pensionering å Allmänna Indragnings-Staten af läkare vid arméen och flottan, angående: II. 309, 345, R. 345 (se vidare Stats-Utskottets Utlåtande N:o 153, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Nionde Hufvud-Titel). Pensionering, i anledning af väckt motion om förändrade vilkor för sådan af lärare vid Elementar-läroverken samt om deras uppflvttning i högre lönegrad m. m.: B. I. 574; II. 5, 119, A. 120. Pensions-anstalt, angående inrättandet af en sådan för befälhafvare, styrmän och annat sjöfolk å Svenska till utrikes fart använda segeleller ångfartyg, äfvensom machinister och eldare å sistnämnde slags fartyg: V. 34, R. 34; B. VII. 65, 77, A. 78, B. 2-28. 237, A. 237, E. 389. Pensions-fond, i anledning af väckt motion om inrättande af en sådan för handelsflottan: B. I. 574; II. 6, 47, A. 47. Pensions-kassor, Kongl. Theaterns och Hot-Kapellets, angående — p — 185 ersättning till dem för af dem tillförene åtnjutna afgifter utaf enskilda skådespelare m. fl.: I. 47, R. 49 (se vidare Statsutskottets Utlåtande N:o 153, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Nionde Hufvud-Titel), Pensions-stat, förslag till sådan vjd Riksgälds-Ivontoret, äfvensom till exspektans-stat vid f. d.
Alla man lemnade fartyget och flyttade på isen, men kort derpå sprang det väldiga isfältet, på hvilket tältet var upprest, sönder, hvaremot läckan i fartyget åter slöt sig, hvarför manskapet flyttade tillbaka om bord. Den 15/3 sept. pressades fartyget åter så, att däcket tidtals böjdes till ett hvalf. Den 19/7 sept. kallade v. Krusenstern besättningen tillsammans för att låta den bland sig utvälja tre personer, hvilka skulle rådslå med befälhafvaren om bästa medlen till räddning, och två dagar senare öfvergafs fartyget efter en måltid, vid hvilken manskapet bokstafligen bjöds på allt hvad huset förmådde. Derpå bröto de upp mot land, men det blef en ytterst mödosam vandring till följd af isens ojemna beskaffenhet. Snart måste de lemna den båt, som de i början sökt släpa med sig öfver isen, och lasta det nödvändigaste af provianten på egna ryggar. Vid uppbrottet hade en matros hemligen åtkommit så mycket bränvin, att han under första dagsmarschen fick tillfälle att supa sig dödfull. Att bära honom med sig, var ej möjligt, att vänta ej rådligt. Han qvarlemnades derför att sofva ruset af sig, och för att detta skulle ske så fort som möjligt, afkläddes han, så att han blef liggande i blotta skjortan på isen. Följande dag upphann han dock sina kamrater efter att hela natten i mörkret hafva följt deras spår. Ofta mötte man öppna ställen, öfver hvilka man måste färdas på drifisblock, som roddes fram med båtshakarne. En gång, då de skeppsbrutna på detta sätt foro fram på en redan fullastad isfärja, syntes sex stycken hvalrossar i granskapet. Dessa visade benägenhet att göra sjöfararne sällskap på isstycket, hvilket i så fall ovilkorligen skulle hafva sjunkit, och först sedan en kula blifvit jagad genom anförarens hufvud, uppgåfvo djuren sin om lika stor sällskaplighet som obekantskap med menniskan vittnande hviloplan.
Till undsättningar för de öfriga provinsernas nödlidande innevånare kunde följaktligen inga dylika understöd beviljas, utan måste de förbinda sig att till hela beloppet återbetala de undsältningsmedel, hvilka dem tillerkändes. De i Kongl. Majlts nådiga proposition omförmälde, jemte öfrige härvid förekommande omständigheter och förhållanden bar Utskottet tagit i noggrant öfvervägande; men då, i enlighet med hvad Kongl. Majlis befallningshafvande vid sin ofvan åberopade uppmaning yttrat, vederbörande församlingar måste anses hafva varit förbundne alt åtaga sig den föreskrifna ansvarigheten för nu ifrågavarande undsättningsmedels återbetalande, enär det ovilkorligen ålegat samma församlingar taga vård om deras blifvande medlemmar, derest desse, i saknad af berörde understöd, kommit att lida brist på sitt nödvändiga lifsuppehälle; då de, med anledning af denna uppmaning, begärda och utbekomna undsättningslån i allmänhet utgjorde mindre betydliga summor, nemligen för hvardera af 6 socknar endast 5o r:dr, för Stats-Ulskoltets Utlåtande, iV:o 104. 3 en socken 60 r:dr, för en 66 r:dr 3a sk., för en ^5 r:dr, för en 80 r:dr, för en 90 r:dr och för hvardera af 16 socknar 100 r:dr; då således den hvarje serskild församling åliggande betalningsskyldighet synes icke böra blifva öfver höfvan betungande; och då eftergifvandet af detta åliggande för en del församlingar inom
Jlinii, antagne och af Konung och Stander faststälda Regerings - Form, Tryckfriheten bliswik Swensta Folket tillerkänd, förmedelst det stadgande i berörde Grundlags 86 tzatt med Tryckfrihet bör förstas hwarse Swensk Mans rättighet att, utan nägra af den offentliga Magten i förwäg lagda hinder, utgifwa Skrifter; att sedermera inför Laglig Domstol kunna tilltalas för deras innehåll, och att icke i annat fall kunna derföre straffaS , an om detta innehall strider emot tydlig Lag, gifwen att bewara allmänt lugn, utan att återhålla allmän UplySning; allsä och med hänsigt till de sälunda förestrisne ändamål, haswe Wi härmed welat förklara hwar och en fritt och öprel, att, med iakttaga,!- de 764 Den 19 Zebruarii. de af de föreskrifter emot Tryckfrihetens mistbruk, hwilka har nedanföre, i öfwerensstämmelfe med Rikets Allmänna Lag, stola uttryckligen stadgas, i afseende pä Statens inwärtes lugn och utwärtes säkerhet, samt det Högsta Wäsendets, Ofwerhetens, den enskilde Medborgarens och Sedernes dermed förknippade helgd, sina tankar Uttrycka och meddela i alla ämnen i hwad skrifart som hälst, och ehwad föremälei skulle wara detta Rike enskildt eller främmande Länder, ett närwarande Tidhwarf eller de förflutna, lefwande persöner eller aflidne. Till följd häraf och jemte det Wi härmed förpligte alla dem, pä hwilka en laglig pröfning af förbrytelser i allmänt tryck ankemma kan, att wara den tilltalades lagliga wärn och beskydd, hafwe Wi, till Tryckfrihetens försäkrande pä ett fäkt, förenligt med ett Borgerligt Samhälles och hwarje Medborgares rättmätiga fordringar, welat stadga och förordna följande: 8- i. i:o
Det synes uppenbart att, vid den tid nämnda anslag beviljades, frågan om stambanornas rätta läge befann sig uti ett alldeles outredt skick, hvilket ock bekräftas deraf, att Rikets Ständer vid samma riksdag beviljade ett särskildt anslag af 60,000 R:dr Banko för anställande af noggranna undersökningar i slatsekonomiskt och topografiskt afseende Motioner i Bonde-Ståndet 1862. 755 sami uppgörande af förslag lill jernvägars riglning, anläggningssält m. m. Sedan Kongl. Maj i, i anledning liäraf uppdragil ål en särskild kommitté, bestående af chefen för Topograliska korpsen, General Akrell, chefen för Vägoch Vattenbyggnadsslyrelsen, v. Sydow, och Grefve A. v. Rosen, all uppgöra förslag till slam-jernbanornas riglning m. m. afgåfvo desse kommilteradc den 30 September 1854 silt lill trycket befordrade betänkande i ämnet, deruti, bland annat, föreslogs, alt de såkallade stambanorna måtte blifva fem till anlalet, nemligen l:o Vestra stambanan från Stockholm norr om sjön mälaren tili Göteborg, 2:o Norra stambanan öfver Giresta och Upsala till Gefle, 5:o Nordvestra stambanan öfver Christinehamn och Arvika till norska gränsen, 4:o Östra stambanan från Slockholm olver Södertelje, Cathrineholm, Norrköping, Linköping, Mjölby och Tenhult till den södra vid Göta ström oell med utgrening lill Jönköping samt 5:o södra stambanan utgående från den vestra vid Falköping öfver sjön Stråken, Axamo, Götaström, Lagaådalen lill Malmö, med bibana från Axamo till Jönköping. Att della förslag, hvilket i viss mån syntes vidhålla den vid Köping-Hullbanan följda principen, all jernbanorna borde sammanbinda de större vattendragen, icke understöddes, hvarken af Chefen för Statens jernvägsbyggnader, Ofverste Ericson, eller af Kongl. Majit och Rikets Ständer, är allmänt bekant.
Sedan lantmarskalken på ridderskapets och adelns vägnar överlämnat en omarbetad Riddarhusordning, som vid riksdagar och riddarhusets sammanträden bör iakttagas, har Vi gillat och stadfäst följande: § 1 På Riddarhuset äger var och en introducerad ätt, genom dess huvudman, säte och stämma efter den i matrikeln stadgade ordningen. § 2 För att undvika all förvirring ättemännen emellan, vem som är huvudman skall det vara äldste sonen och efter honom hans äldsta son så länge någon lever. Därefter blir närmaste ätteman av äldsta kvarvarande grenen. § 3 När riksdag skall hållas äger huvudmannen ovillkorlig rätt att ta säte för ätten. Har han inte antecknat sig äger annan man av ätten samma rätt. Är ingen antecknad intas hans plats av fullmäktige. § 4 Har huvudmannen inte fyllt 21 år ersätts han av nästa i ättekedjan. Finns ingen som uppnått 25 års ålder förordnas en förmyndare. § 5 Uppstår tvist om huvudmannaskapet prövas ärendet i riddarhusutskottet efter genealogiska tabellerna. § 6 Har huvudman utfärdat fullmakt för någon, är han själv skild från sin riksdagsmannarätt, utom i fall att fullmäktige rest utrikes, avlidit under riksdagen eller med laga förfall fått tillstånd att lämna riksdagen. Upphör adlig ätt på svärdssidan under riksdagen upphör fullmäktig att inneha säte för densamma. Dör huvudmannen under pågående riksdag lämnar hans utsedda fullmäktige det säte han innehaft. § 7 Är adelsman genom domstolsutslag förklarad för ovärdig medborgerligt förtroende, eller att föra annans talan, eller för nesligt brott och skall straffas, får han inte intaga säte för sin eller annan ätt. Gäller även innan domen fallit. Han får inte heller förordna fullmäktige för sig, utan den som står närmast i ätten träder in. § 8 Har någon adelsman avstått sin egendom till sina borgenärer, får han inte under tiden fallet är i domstolen ta säte på riddarhuset eller ge fullmakt. När domstolen frikänt honom från borgenärernas vidare krav, inträder han i sina tidigare rättigheter. § 9 De kommendörsätter som tillkommit före 1809 får bibehålla det högre sätet på riddarhuset. De adelsmän som blivit utnämnda till kommendörer senare förblir vid deras ätter och förra rum. § 10 Då huvudman till adlig ätt blir upphöjd till friherre tillträder närmaste ätteman. Detsamma gäller när friherre blir upphöjd till greve.
Jag har icke i landstingsförfattningen kunnat återfinna något stadgande, som skulle kunna medgifva ordföranden rätt att vägra propos., och jag anser äfven ett sådant stadgande alldeles obehöfligt, ty landstingens beslut kunna ju icke verkställas, utan att hafva blifvit fastställda af antingen Konungens Befh:de eller K. M:t. Jag anhåller om bifall till Utskffs Betänk. Frih. Sprengtporten, Jacob Wilhelm: För min del anser jag det vara betänkligt att medgifva landstingens ordförande rätt att vägra propos., och Utsk:ts afstyrkande af den derom väckta motion vara välgrundadt, saint får derföre anhålla om bifall till Utsk:ts hemställan. Sedan öfverläggniugen förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder hade yrkats dels bifall till Utsk:ts förev:de hemställan och dels attR. o. Ad., med ogillande af Utsk:ts motiver, måtte godkänna det slut, hvartill Utsk:t i frågan kommit, framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. på bifall till Utsk:ts hemställan och, då dervid svarades många ja jemte åtskilliga nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. Föredrogs ånyo Konst.-Utsk:ts den 18 och 19 sisth April på bordet lagda Mern. N:o 13, ang:de ändring i åtskilliga delar af Tryckfrihets-förordningen, för vinnande af större frihet att anlägga boktryckerier. 3fi Hen I Maj. Erih. Leuhusen, Frans Oscar: Såsom suppleant i Konst.-Utsk:t har jag deltagit i denna frågas afgörande, men, såsom reservationerna utvisa, ej kunnat biträda Utsk:ts beslut. Utsk:t har här föreslagit en utsträckning af rätten att anlägga boktryckerier, hvilken jag ej kan gilla. Jag anser nemi. den föreslagna utsträckningen af rättigheten att anlägga boktryckerier komma att, om ej omöjliggöra, dock betydligt försvåra den kontroll, som är i Tryckfrihets-förordningen föreskrifven.
Skrifvelse , N.-o ty 3. 124,166: 32.— 24,000: 12,000: 17(5,000: S:a R:dr 336,16(5: 32. — Summa Summarum ii:eo R:dr 2,416,114: 7. 4. livaitill komma Indelningar och spanmäl in natura, i likhet med hvad den senaste Riks-Slaten upplager, men efter den beräkning, sorn den blifvande Riks-Slulen för är 1841 och följande åren intill niista Riksdag kominer att utvisa. SI-ill igen (fl Rikets Ständer i underdånighet anhålla, del täcktes L. K. M. förelägga nästkommande Ständer en omfattande plan till förs vars-verkets organisation i dess-helhet, på det Rikets Ständer må blifva i tillfälle att, i ett sammanhang, besluta öfver de åtgärder, sorn erfordras, för alt, i förening med en afsedd lindring i de rustandes och roterings-skyldiges besvär, befordra den utsträckning af Bevärings-manskapels öfning, som tillika bör ega rum. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 19 December 1840. Transport R:dr derna i Riket, utom Stockholm, förslagsvis ut förd t till ... Iuqvartc.rings-ersättning till Stockholms Stad, förslagsvis utförd till Till mötes-koslnader i stället för mötes-passevolans-af 'Cl _ _ giften Expeditions-Utskotlcts Förslag till und. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 19 Dec. 1840. Preste-Ståndet den 19 Borgai e-Ståndet den 21 Bonde-Ståndet den 23 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelsej angående regleringen af utgifterne under Riks-Statens <y:de Hufvud-Titel. (Stals-Ulsk. Uti. N:ris 61 och 217 samt Meni. N:o 301, äfvensom Först. Stals-Ulsk.
Och synas målen böra indelas på Ledomöterne till föredragning, icke med afseende pä Läns och Orters belägenhet, utan efter ärendernes beskaffenhet , så vidt möjligt är. Utskottet tror i öfrigt, att till denna styrelses ytterligare förenklande skulle leda , om, efter hvad ett af dc afgifna förslagen synes åsyfta Cheferne i de under Collegierne lydande Contoir också blefvo föredragande samt Ledamöter i Collegiet, då mål , sorn till deras utlåtande varit remitterade, der förekomma ; men som sådant egentligen hörer till de speciella detailler, hvarmed Utskottet ej kunnat sig befatta; så får Utskottet vördsamt hemställa, om icke den underdåniga önskan hos Kongl. Maj:t må anmälas; att, vid utarbetande af det reglementariska, Kongl. Maj:t må täckas anbefalla , att ett synnerligt afseende derpå höfves , att om Contoir s-chef er blef» ve föredragande i Cellegierne, derigenom icke allenast en ytterligare inskränkning i Ledamöterna ®) Sid. 93 Committerades Betänkande, 103 antal skulle kunna esa rum, utan ock år enå erne vinna en enklare och skyndsammare behandling. Under Utskottets öfverläggningar rörande Collegialstyrelsen , har också fråga uppkommit, om icke Stats-Contoiret ochKammarCollegium , hvilka förr varit förenade, borde, efter hvad ett af de ingifne förslagen åsyftar, åser sammanslås till ett enda verk på särskilda fördelningar *). Stats-Contoirets egentliga åliggande är, att emottaga och ut-assignara alla Kronans räntor och intrader, som icke direct till vissa behof blifvit anslagne. De till Räntekammaren inflytande medlen skola genast deponeras, i Banken, hvarpå utbetalningarne assigneras i grund af inkommande, på Stat grundade reqvisitioner , eller efter Kongl. Maj:ts anordningar. Stats-Contoiret har således i sjelfva verket inga penningar om hand, och kan ej, utan anordning, disponera den minsta Summa.
Beträffande åter den associationer och privat-banker för spanmåls-belåning förunnade kreditiv-rätt; så enär någon association i berörde ändamål ej bildat sig, ehuru icke allenast den sednare tiden derför varit gynsam, utan äfven vilkoren för kreditivs begagnande äro ganska billiga, samt den enda Banko-Utskottets Betänkande, N:o 42. 25 enda Privatbank eller Mälare-provinsernas bank, hvilken hitintills medgifvit spanmålsbelåning, icke förmodas kunna bedrifva denna rörelse i den större skala, som fordras för att få i Banken begagna kassa-kreditiv; anser Utskottet sig sakna skäl tillstyrka berörde kreditiv-rörelses fortfarande. På grund häraf får Utskottet hemställa 44:o att den åt hypotheks-föreningar samt associationer och P. •ivatbanker för spanmåls-belåning förunnade kreditivrätt i Banken måtte upphöra. Skolande, i händelse af bifall härtill, de kreditiv, som för närvarande äro Hypotheks-föreningar beviljade, i enlighet med föreskriften i 199 % 2 mom. af Banko-reglementet, till Banken inbetalas inom Nio månader efter det Hypotheksförening af ett sådant Rikets Ständers beslut erhållit del. Såsom följd häraf torde de motioner, hvilka afse utsträckning eller bibehållande af kassa-kreditiv-rörelsen åt Hypotheks-föreningar och andre Bolag, 45:o få förfalla. Derest Rikets Ständer medgifva, att kassa-kreditiv hädanefter ej må Hvpotheks-föreningar eller associationer och Privatbanker för spanmålsbelåning förunnas; hemställer Utskottet 46:o att föreskrifterna i 195—200 §§ af Banko-reglementet måtte såsom obehölliga få från blifvande reglemente uteslutas. Deremot har den erkändtstora nytta och fördel, som blifvit rörelsen inom provinserna beredd genom de af Privatbankerna enskilda personer förunnade kreditiv, föranledt de förslag, hvilka här ofvan äro upptagne, angående rättighet för enskilde till erhållande af kassa-kreditiv i Banken och dess lånekontor.
Förbudet kom till för att stödja Los koboltverk i Hälsingland. Men lönsamheten har inte varit god och verket är nu nedlagt. Behovet av kobolt är inte tillräckligt för att täcka tillgången Kobolten skall vara stämplad med orten där den tagits och beläggas med 1 riksdaler per 100 skålpund i tull. Stockholm den 25 juli 1804 J LILJENCRANTS F RIDDERSTOLPE Förordning angående ersättning för skjutsoch dagtraktamente till landsfiskaler eller andra i deras ställe vid underrätterna till acktoraters utförande förordnade personer; Regensburg den 13 augusti 1804. Landsfiskaler äger rätt att få rättegångskostnader av den tappande parten. Han har rätt till skjuts efter två hästar och 32 skilling i dagtraktamente. Regensburg den 13 augusti 1804, F v EHRENHEIM Kungörelse angående Charta Sigillata på skuldsedlar för upptagna lån till officerares accord; Stockholm 15 augusti 1804. Skuldsedlar som upptaga officerares accorder skall förses med behöriga kartor. BROR CEDERSTRÖM Kungörelse angående hur hädanefter förhållas skall med beklädnads och utredningspersedlar för de roteringsbåtsmän, som blir till sjöss kommenderade; Stockholm den 31 augusti 1804 För att uppnå rättvisa bland rotehållarna har stadgats, att om båtsmän kommenderas till sjöss skall kronan bestå med släpekläder under vintermånaderna. För varje år sjöexpeditionen fortgår, skall kommisspersedlar erhållas ur kronans förråd. Skulle de bli hemförlovade innan året gått skall de ersätta kronan för kläderna. Rotehållarna skall annars hålla båtsmännen med kläder, som förnyas vart tredje år. Stockholm den 31 augusti 1804. JOH G LAGERBJELKE
Palmstjerna gjort emot det skrifsätt, som i delta betänk, blifvit användt, och jag medgifver alt det med sjelfva sakens beskaffenhet varit både mera förenligt, rättare och bättre, att man, i st. f. att förklara förfaringssättet för orättvist, användt t. ex. det uttrycket, att detta synts Utsk. besynnerligt; och att man utgått derifrån att en del småstäder äro befriade från en sådan utgift in natura, hvilken innefattas i sjelfva stadgandet, nemi. alt der Kronan består hus, der skall staden gifva servis i penningar till det i författningen bestämda belopp, men alt då staden beslår inqvartering, vare sig i borgarnes eller samhällets gemensamma hus, staden jemväl skall bestå servisen in natura. Den ganska riktiga grunden till detta stadgande ligger deruti, att då uti vissa mindre nära gränsen belägna städer, hvarest fästningar finnas eller garnisoner behöfvas, och ett med den lilla stadens folkmängd jemförelsevis större antal trupper der mäste ständigt finnas, det då skulle blifva för staden en verklig tunga att i längden underhålla truppen med servis in natura. Kronan har såsom undantag från regeln på dessa orter dels låtit uppföra kaserner, dels ock befriat stadens innevånare från servisens bekostande. Deremot, då en stad får en tillfällig inqvartering genom dillagd garnison, så måste äfven servisen för densamma gifvas in natura, emedan truppens befäl då ej gerna kan åtaga sig och omöjligen åläggas att för kontant anskaffa de persedlar m. m. som till servisen hörer.
Jemte det jag tillstyrker motionen får jag anhålla, att mitt ofvnnanförda förslag, jemte en af mig uppgjord utredning öfver tillkomsten af Bankens reservfond, må tillika med hvad jag nu yttrat åtfölja motionen lill Utsk. Den 4 Augusti e. m. 127 Utredning öfver tillkomsten af Bankens reservfond eller besparade öfverskott för åren i83o—1832. Afgå sådana capitalföl l lister, som icke af rantevinsten blifvit betäckta. Ur capitalräkningen afförd behållning afBankens pappers-inventarium år 1831 r:dr 10,466. „ i832 „ *,550. j2,016: Ersättning, beviljad af R. St. åt ägarne af vissa år 1829 förståndna guldoch silfverpanter 426:27. 6. ^543. 42. _ Behållning eller den i i832 års bokslut upptagna reservfond i,oo3,n5: 2. 5. Den 4 Augusti o. m. Hr Hegardt, Christ. Bernh.: Jag kan icke annat än afstyrka Hr Nordenanckars af Hr Rosenblad understödda motion. R. St. hafva beslutat, att Banken intill nästa riksdag skall få disponera sin räntevinst. Att nu föreslå, att af Bankens capital borttaga en summa, motsvarande räntevinsten, är ju detsamma som att borttaga med ena handen, hvad man med andra handen gifvit. Då R. St. genom bancolagen af d. i Mars i83o bestämde, att Banken borde hafva en grundfond af 4>4°°>000 r-dr, od, att med bancovinsten skulle fyllas den minskning, som grundfonden kunde komma att lida, var meningen att fastställa ett minimum, hvarunder grundfonden icke linge sjunka, men ingalunda att sätta en gräns för Bankens förkofran , hvilket likväl motionerna afse. Banken är nu på den vigtiga punkten att möta en realisation, att dervid skola bibehålla sin metalliska eassa vid ett visst belopp, utan att, såvidt möjligt är, behöfva inskränka sin lånerörelse.
Nej — 13. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. ^ till 10 på aftonen. In fidem protocolli, Albert Munck. Plenum kl. 10 f. ni. Justerades 14 prot.-utdr. för d. 18 dennes, samt pleni-prot. för d. 27 sisth Maj e. ni. Med tillkännagifvande, att Hr Tersmeden. Nils, såsom ledamot i Coust.Utsk. och Frill. Manderström, Carl Adolf, såsom ledamot i BankoUlsk., hegart och erhållit ledighet, den förre för 3 veckor frun d. 24 dennes, och den sednare för 14 dagar, från d. 21 dennes, äfvensom att Hr von Echstedt, John Fredr., som varit vald till ledamot i Riddarh.-Utsk., återlemna! sin Riksdagsman na-pol let, anmodade Hr Gr. o. Landtm. Hrr Elektorer att sammanträda lill val af en ledamot i ConstisUlsk., under Hr Tersmedens, och en ledamot i BankoUlsk., under Frih. Manderströms frånvaro, samt en ledamot i Riddarh.-Utsk., i st, f. Hr von Eckstedt. Föredrogs ånyo BankoUlskis d. 12 och 18 dennes på bordet lagda Utlåt. JYi 49, i anledn. af RiksSt:ns återreraisser af Utlåt. JU 14, öfver K. M:s Nåd. Propos. och inkomne motioner, angide decimal-systemets tillämpning på Rikets mynt. Detta Utlåt, ansågs böra punktvis företagas till afgörande. lista punkten, innehållande förnyad hemställan, att decimalsystemet må, i afseende på Rikets mynt, tillämpas. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Det Högh Ståndet bar redan fattat sitt beslut i denna sak, hvilken jemväl sammanhänger med frågan om mått, mål och vigt. Jag ämnar icke försöka motsätta mig antagandet af Utsk:s hemställan i denna punkt, emedan lian redan är afgjord.