Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Tre daler (silfvermynt) är en term, som man får höra öfver allt i landet, och är ett gammalt värde-begrepp, som, efter min tanka, lättligen skulle öfvergå på den nya Kronan, men som alltid fordrar en reduction, för att bringas till Riksdaler. Man må dessutom välja hvilketdera system som beläst, så är det klart och säkert, att inom dessa folkklasser kommer penninge-räkningen ganska länge att ske på det sätt, som nu är brukligt inom hvarje ort och blott småningom öfvergå till det nya system, som blir antaget, men just derföre önskar jag också så mycket lilligare, att detta måtte blifva så fullständigt sorn möjligt. Men ännu finnes en omständighet, som i hög grad förtjenar att tagas i betänkande, och som tyckes serskildt hänvisa på detta myntvärde , såsom den rätta enheten i sammanhang med decimal-systemet. Denna omständighet är, att ett silfvermynt af sådan valeur, enligt myntlagen af 1830, utgör precist i/ioo af en Svensk mark fint silfver. Kronan vore således medeltermen i den serie af jemna hundrafalder, som böljar med det gamla genuina styfvervärdet, och slutar med det lika kända och rediga begreppet af en mark silfver, och jag tillstår upprigtigt, att jag knappast kan önska eller tänka mig en mera enkel, med ganda vanor och värdebegrepp mera öfverensstämmande och till sina hufvudstorheter (Styfver, Krona och Mark silfver) mera lämplig, skala för mätandet af alla värden från de minsta till de största, än denna. Jag har nu i korthet framställt skälen till min från Utskottets pluralitet afvikande mening och önskar, att de respective Stånden dervid måtte fästa något afseende.” Uti Herr Gripenstedts reservation hafva instämt: Herrar Bildt, Knutj Bråkenhjelm> P. R.j Consul Palander och Handlanden Lindström. Banco-Utskottets Betänkande, N:o i5. Af Herr Bogeman, J. L.\ instämmande uti Herr Gripenstedts reservation, får jag jemväl reservera mig emot Utskottets beslut att helt och hållet borttaga benämningen Specie.
Deremot finnas utom Bergslag för närvarande 846 härdar för ett sammanräknadt smide af något mer än 316,000 Skepp:d, hammarskatten alltid oberäknad, motsvarande sålunda öfver hufvud ett årligt smide per härd af 3^4 Skepprd; hvarförutan det förtjenar anmärkas, dels att, då utom Bergslagerne skogs-tillgången för smidet i allmänhet anses någorlunda tillräcklig, är deremot förhållandet i flere Bergslager sådant, att det nu tillåtna smidet kanske redan till någon del, i anseende till skogsfångst, drifves på grufvu-brytningens och tackjerns-tillverkningens bekostnad, dels äfven att smidet inom Bergslag drager en relativt lägre skatt, än det utom Bergslag varande, af hvilket sistnämnde allt det smide, som efter år i8o3 tillkommit, är belagdt antingen med dubbel hammarskatt, eller med den dryga så kallade recognitions-afgiften, sorn vanligen utgör 36 å /\o sk., ända till 1 R:dr Banco per Skepp:d. Till ernående således af det vigliga ändamål, alt införa en friare sinidesrätt, på ett sätt, hvarigenom öfvergången till det friare nät ings-systemet kunde beredas med minsta möjliga rubbning uti Bruksegares inbördes rättigheter samt i öfrigt dermed gemenskap egande omständigheter, hafva R. St., under fästadt afseende på det högst olika förhållande, som inom Bergslag nu eger rum, så i anseende till befintlig skogs-tillgång, som det derstädes rådande mera allmänna missförhållandet emellan smides-verkstädernes antal och det privilegierade smidesbeloppet, ansett sig böra hos E. K. M. i und. anhålla: att utom Bergslag fri tillverkningsrätt måtte medgifvas vid alla de Bruk, hvarest hela det tillåtna smidet uppgår till minst 4^0 Skepp:d, på hvarje härd räknadt; äfvensom vid alla andra Bruk, der genom behörig undersökning kan ådagaläggas, att skogs-tillgången, utan öfrige Bergverks förnärmande, för nyssnämnde smides-belopp på hvar och en derstädes befintlig härd är tillräcklig; Bih. tilt R. St.
Nytorp, Skogvaktare-boställe, angående utbyt deraf emot kronofjerdingsmans-bostället Lilla Tjärbruket i Vester-Rekarne Härad och Södermanlands Län: lil. 150, R. 150; B. IV. 6, A, 38, E. 176. Nyttjande-rätt till fast egendom å landet; angående förklaring af Kongl. Förordningen den 9 November 1844, rörande ej mindre lifstids-städja och uudantags-aftal är ock all anuan afhandling om —: B. VI. 462; VII. 134, A. 134. Nährsoch Sken-holmarne, angående upphörande af den dagsverks-skyldighet, som åligger de till Roma klosters kungsgård hörande' — : B. IX. 112, 152, A. 152. E. 231. Nämnd till omröstning öfver Högsta Domstolens ledamöter, angående val af: se Val. — —, protokoll vid dess sammanträde: III. 167. Nämndemän, angående förhöjd ersättning till dem för extra förrättningar: B. III. 206, A. 265. Näs-Kungsgårds-hjelpen, angående upphörande af den så kallade; B. XI. 144, 252, A. 252, E. 354. 180 — O — Nöd-hamn, angående anläggande af en sådan vid Skillinge-viken : B. lif. 314, 457, 527, A 527, 534, 535; U. VII. 271, 357; VIII. 5, A. 7; B. XI. 3. O. Obligationer, länens brandstods bolags, angående väckt fråga derom, att sådane måtte få uti allmänna kassor emottagas och belånas: B. X. 219, 247, A, 247.
Den andre Ledamoten, som .särskildt argumenterade, ansåg den omständigheten, att uti bouppteckningen blifvit såsom tillgång upptagna de tvenne hos ena gåfvotagerskans fader förvarade reverser, icke kunna verka till förfång för dem, som å den tiden till reverserna eller någon del deraf må hafva haft äganderätt, men ej medgifvit, att desamma finge uti bouppteckningen såsom gifvarinnans tillhörighet upptagas, utan om en sådan åtgärd saknat kännedom; hvarföre och då, emot hvad reversernes innehafvare upplyst och förklarat samt i öfrigt förekommit, icke kunde anses på något sätt ådagalagdt, att gifvarinnan vid dess frånfälle af reversernes innehåll ägt jemväl den del, hvarå hennes arfvingar nu gjort anspråk-, samt något skäl ej blifvit förebragt för återbäring af (åläggande att till arfvingarna återbära) hvad den ena gåfvotagande kunde hafva af gifvarinnan i kontanta medel emottagit, Hofrättens dom gillades. Två Ledamöter voro skiljaktige, och biföllo Nedre Justitiä-Revisionens betänkande, deruti bland annat förekommer, angående faktiska förhållandet, i strid med en Ledamots bär ofvan upptagna yttrande, den grundade anmärkningen, att någon laglig bevisning å de gåfvotagandes *) I fall nemligen fordringar, som tillhöra ett sterbhus, icke finnas i sterbhuset. Ty annorlunda, un som dessa fordringar funnos i gifvarinnans bo, kunna rid fordringar aldrig i ett bo linnas, II. St. Just. Ombudsm. Emb.-licräUelsc för år 1851. 5 sida icke kunnat förebringas derom, att gifvarinnan afhändt sig äganderätten till de i fråga varande skuldsedlarna, ehuru derjemte i betänkandet förmäles, att uppgifvet (icke, att visadt) vore, det gifvarinnan skulle hafva såsom tillgång för ena gåfvans utgörande lemnat omförmälte skuldsedlar*).
Sedan, vid granskning af stats-verketf förvaltning för åren 1858 och 1859, Rikets Ständers Revisorer, bland annat anmärkt, att, på grund af Kongl, brefven den 20 Oktober 1832 och den 25 Januari 1842, ett årligt belopp af 300 R:dr B:ko från längre tid utbetalts af 6:te hufvudtitelns anslag till extra utgifter såsom arfvode åt Polisens ombud vid pantlåneinrättningen i Stockholm, men att denna utgift syntes Revisorerne rätteligen böra påföras anslaget till hufvudstadens polis, som dåmera blifvit ej obetydligt ökadt, samt Rikets Ständer, hvilka delat denna af Revisorerne uttalade åsigt, uti underdånig skrifvelse af den 5 Oktober förlidet år anhållit, att, till vinnande af rättelse för framtiden i anmärkta hänseendet, vederbörande måtte undfå befallning att icke vidare af berörda hufvudtitels extra utgiftsanslag nämnda arfvode utbetala, så har, efter hvad Revisorerne erfarit, Kongl. Maj:t, jemlikt nådig skrifvelse till Kongl. Stats-kontoret den 23 påföljande November, funnit godt att, med upphäfvande af de i högstberörda nådiga bref den 20 Oktober 1832 och den 25 Januari 1842 i detta ämne meddelade föreskrifter, i nåder förordna, att icke vidare från och med innevarande år nämnda arfvode skall utaf ifrågavarande anslag utanordnas. § 9.
Såsom bekant är, har man der icke någon serskild jägeribetjening, ulan skogarne stå under K. Befhtdes lillsyn^med hjelp af föga' talrik kronobetjening, samt en eller annan lönlös Landsfiskal. Dessa skogar förvaltas äfven efter ett hell annat system än de öfriga. Inom dessa landskap har man utgått från den grundsatsen, att del vore nyttigt, att landet i möjligaste målto uprödjes och befolkas, och på denna basis är äfven afviltrings-förfaltmn grundad. Der anläggas först nybyggen. Sedermera tilldelas dessa vid af vitt - ringarne andelar af skogarne, ehuruväl de icke erhålla sä stora områden en talare nämnt, utan högst 3,000 tunni, per hemman, oberäknad! impediiuen.ter, utom i Luleå lappmark. Förhållandet inom dessa landskap år bekant för alla, som besökt dem, och alt tyvärr det ändamål, man sökt vinna, der likväl icke ernås på del sätt man nu förfar. Nybyggarne lefva föga af den odlade jorden, utan nästan uteslutande af skogen, orh dennas sköfling fortgår ohejdad, helst åtskilliga brukseller sägverks-egare, enl. hvad offentliga handlingar utvisa, icke aktat för rof alt deltaga j sköHingen, utan gjort sig skyldige lill åveikan i en skala, som man knappast kan ana. I afseende på dessa skogar har Hr von Hartmansdorff föreslagit, att man skulle hos K. M. anhålla om inställande af afvillringarne. Ehuru jag hyser stora tvifvelsmål om riktigheten af principen för afvittringarne, och om det i allmänhet är riktigt, att lägga skogen i så små lotter som de, hvari jorden kan delas, enär man knappast kan påräkna, att en lämplig skogshushållning kan drifvas annat än i större skala, vill jag dock icke nu gå så långt som Hr von Hartmansdorff, understödd af Frih. Raab, nemi. att begära afvttlringarnes inställande.
Widare uplästes ä nyo samma UtskottS d. n Augusti pä bordet lagda Protocolls' Utdrag af d. 6 Julii» Den 6 September iZ9 Julli, rörande Bergmästaren kmic Oersiii hemställan, det mätte Städerncs Magistrater tillätrs fribrefs rättighet för Embetsikrifter och Handlingar, hwilket mäl Utskottet ei anscdt till stn befattning höra, utan till Borgare - Ständet hemställt, om det ej till StatsUtffottet borde remitteras. Detta Protocolls - Utdrag skulle tills widare ywika. Föredrogs S nyo Stats-Utssottets, sedan d.24 Augusti pä bordet hwilande Protoeelis - Utdrag af d. 1y i samma mäuad, rörande Stats - och BancoUtskottens sammanträde till öfwerlägguing om säkerhet för Bangucns gjorda förskott, sä wäl som BancoUtskvttets, rörande samma ämne» dateradt den 26 Augusti och den 1 September lagdt pä bordet. Herr !v ö n i A , ?<chr, uplästc följande t I Banco - Utskottets Protocolls - Utdrag och des; Z:d)c Moment yrkas för Längum dm rättiahcim, att di, recke till godtgörande af dest fordran upbära Tullmedlen. Desta inflyta Successtvc, och äro för SLatsLcrket aldelcs onirstärliga, sä wida det skall kunna bestrida lika successivt päkommande utgifter, säsom aflönings - gwartaler med flera af bcskafsmhct, att ej kunna utsättas pä bestämda tider. Banc;nm deremot har sä mycket mindre behof af Successiv inkomst i och för dest i fräga warande fordran, som äterbetalningen pä bestämda tider 2:ne gänger om äret kommer atr erläggas. För öfrigt är hwad Bangums fordran beträffar , Staten att anse säsom gäldenär och Tullmedlen säsom Den 6 September. fösan, säkerhet.
Fastighetsegare i Städerne, utan undantag; fann Borgare Ståndc-t, att, ehuru Rättvisa och billighet syntes bjuda, att icke den Persons Ständ och villkor, sorn uti Stad äger Fastighet, nian sjelfva Fastighetens inriehafvande, bör bestämma deltagande uti de ifrågavarande Onera, de der således borde utgöras af hvarje Elusoch Gårdsägare i Siuderne, utan undantag; Uikväl, och sorn vid det förhållande, Utskottets Betänkande fullständigt upptager, någon ändring uti lleone saks nu ägande skick icke lärer kunna förväntas, änskönt omförmaldte Betänkande blefve till Utskottet återremitteradt; alltså fann Borgare-Ståndet, vid ett så Ires k a lia dt förevetande, något vidare nu ej vara att vid detta mål tillgöra. Fran Hedervärda Borule-Ståndet. S. U. .Föredrogs Allmänna Besvärsoch Ekonemi-Utskottets den 18 sistlidne Februari af - Fröt. ZJidr. d. 7 Mars 1818. i83, gifne och flen 2 i denna manad på bordet lagda Betänkande, i anledning af väckte frågor, sä väl om upphörande af frikallelsen för Höglofl. Ridderskapet och Adeln från deltagande med Borgerskapet uti kostnaderne för deras hus och tomter i Städerne till KyrkoPrest-Skoleoch. Rectors-boställsbyggnader, samt öfrige Stadse gendomar ålaggde skyldigheter, som ock derom, att de onera, hvilka tillhöra Gårdsegare bland Städemes Borgerskap, måtte utsträckas till alla fastighets-ägare i Städerna., utan undantag; och. fann Bonde-Ståndet, i anledning af Riksdagsfullmäktige Anders Danielssons, från Elfsborgs, och.
Då Götha Canal-Direktion, såsom en följd af den inträffade förlägenheten i Diskontens rö* reU 144 Konungens NådPropositioner* reise, ■viii slutet af förlidne Oktober manad, bé» fann sig i saknad af nödiga medel, dels till af» löningaf för den del af Arbets kommenderingert, Sorn vid Kanalen qvarstadnat och för det derstädes tills vidare bibehållne Pionier-Kornpaniet samt för Kanal-Verkets nödvändigaste Tjenstemän, oell dels till oundviklige förbindelser för arbetets fortsättande , anhöll af sådan anledning Kanal Direktionen i underdånighet, att berörde Verk må, af Kongl. Majit blifva underlättadt med ett lån af 30,000 R:dr Banko på 6 månader. För att sätta Direktionen i tillstånd att tills vidare och intill dess Rikets Ständer kunde blifva i tillfälle, att i afseende på Kanal-verket vidtaga nödiga anstalter, bestrida det der bibehållne arbetsmaoskapets aflöning och andra oundgängelige utgifter, fann Kongl. Majit i Nåder godt, att under den 5 nästlidne November till en början bevilja Direktionen ett låne-biträdé af Tio Tusende Riksdaler utaf besparingarne på StatSrVerkets inkomster vid 1815 års slut, emot det af f. d. Stats-Rådet Grefve v. Platen, på Direktionens vägnar, ägde att aflemna den förbindelse, att, så fort tillgångar kunde erhållas och sist inom fyra månader, samma förskott återbetala, hvarjemte Direktionen i Nåder förständigades, att I underdånighet inkomma med förslag öfver de utgifter för Kanal-Verket, som under den då återstående tiden af innevarande år kunde anses mest oundvikliga. Till följe häraf har Direktionen, genom bemälte Stats-Båd, i underdånighet uppgifvit att de ordinarie aflöningarne för Kanal-Verkets Tjenstmän och arbetare utgöra i må naj - Konungens Nåd.
Hvarken Svea rikes Kronprins och Arffurste eller Prinsar af det konungsliga huset skola hafva något lifgeding eller civilt embete; doek kunna efter gammalt bruk titlar Konstitntions-Utskotlets Memorial, N:o 7. \ 5 af hertigdömen och furstendömen dem tilläggas, utan rättighet till de landskap, hvilkas namn de bära. § 61. Konungens hof står under Hans enskilda styrelse; kunnande Han deruti förr, ordna som Honom godt synes. Alla beställningar vid sitt hof må Konungen efter behag tillsätta och derifrån afsätta. § 62. Statsministrarne innehafva rikets högsta värdighet, och Statsråden den närmaste R derintill. Statsminister eller Statsråd må icke tillika annat embete utöfva, ej heller några inkomster deraf uppbära. § 63. Statsrådets ledamöter, Presidenter och Chefer för kollegier eller i dessas ställe j; inrättade verk, Justitiekansleren, Cheferne för Tullstyrelsen och för Postverket, Expeditionschefer i Statsdepartementen, Ofverståthållaren, Underståthållaren och Polismästaren i hufvudstaden, Landshöfdingar, Fältmarskalkar, Generaler och Amiraler af alla grader, Generaladjutanter, Kommendanter i fäslningarne, Chefer för regementen och korpser, Sekundcheferna för gardesregementerna till häst och fot samt vid lifregementets korpser, Ministrar, Sändebud och Agenter för handeln hos främmande makter, samt de embetsoch tjenstemän, som uti Konungens kabinett för utrikes brefvexiingen och vid beskickningarne nyttjas, hafva förtroende-sysslor, från hvilka Konungen må dem entlediga, när Han pröfvar rikets tjenst det fordra. Konungen kungöre dock sådana beslut i statsrådet, hvars ledamöter vare skyldiga att deremot göra underdåniga föreställningar, om de finna sig dertill skäl ega. § 64.
Abo i äldre tider skall varit afslu* tadt, men hvilket så val som Kongl. BergsCollegii ProtocollsLTtdrag af den 6 Maji 1761 , hvarigenom det skall hafva blifvit stadfästadt , ej kunnat företes, eller ibland Collegii Handlingar igenfinnas. 2:0 A t en år 17&3 förordnad BergsCommission föreslagit, att detta halfva Hemmans Abo, som då vägrade att hålla Grufvedräng, borde i stället för Räntan utgöra till GuldVerket Trettio Öke eller Sextio Mans-dagsverken. 3:0 Att GfverDirecteuren Kihlström med ägarne af Emmaryd Bjö.sagård och Kåragård yustiticeOtnbudsm. EmbitsBerdttelser. 269 år 1812 träffat den öfverenskommelse, att emot det de afs:odo ifrån Vad emot BergsTingsRättens Utslag af samma år, och till honom betalte Etthundrade Riksdaler Banco, frikände hart dem icke allenast från de skyldigheter berörde Utslag dem ålägger för den förflutna tiden, utan ock ifrån alla tjenstbar beier tili Guldverket under hans Arrendetid. 4:0
Mindre välbetänkt måste jag sålunda anse den utväg, som E. St:r synes vilja begagna, att allt fortsatt höja skjutslegan öfverallt och samtidigt. Det bör icke undfalla oss, att denna utväg aldrig skall leda till målet: skjutsbördans lättande till lika rättvisa för alla och skjutsväsendets sjelfständiga ordnande. I förra fallet derför att lokala skiljaktigheter äro i vårt land för stora, att ingen penning uttrycker skjutskostnadens normalbelopp öfverallt i riket. Sålunda kan skjutsen bestridas i vissa trakter af Småland m. fl. andra ställen och på de flesta häradsvägar för 20 sk. Eko utan ringaste förlust, under det att på de stora farvägar, och synnerligast vid större städer, såsom Stockholm, Götheborg m. fl., skjutsen icke kan bestridas under 28, 32 sk. b:ko milen, eller något dylikt pr häst. Skjutsväsendets sjelfständiga ordnande blir slutligt omöjligt, om en fortsatt, allt stegrad skjutslega kommer att föranleda somlige skjutsskyldige en vinst. Denna vinst skall då för de skjutsande jordbrukare gifva anlednrn åberopa skjutsskyldigheten såsom privilegium, som man icke vill undvara, och derjemte åstadkomma ovilja mot entreprenören, hvilket allt skall försvåra skjutsväsendets tidsenliga ordnande. Att man icke behöfver frukta härför med nuvar:de skjutslega är alldeles gifvet, men om, som troligen inträffar, skjutsväsendet i dess gamla skick bibehålles och legan kommer vid hvarje Eiksdag att ökas, då inträder detta förhållande. Man bör vara varsam, att icke härutinnan upamma nya, enskilda intressen. Vid sistl. Eiksdag motionerade en värd ledamot af detta Stånd, att man skulle lyfta skjutsbördan delvis från somliga, deraf hårdare tryckta, för att lika fördela och lägga på andra deraf mindre besvärade, länsvis inom skjutslagen, utan att lemna dem skälig skadeersättning. Det må tillåtas ifrågasätta med hvad rätt man ville utföra denna skattejemkning inom skjutslagen, ty ett hvar hemman står i värde efter dess inkomster, sedan skatter och servituter blifvit derifrån afräknade. Ett hemman med en skjutsbörda af t. ex. 80 Edr köpes efter 5 proc:s räntefot för 1200
För Kammar-Collegium har icke någon definitiv reglering kunnat werkställas, emedan Rikets Ständer icke bewilfar der anslag, som Kongl. Maj:t dertill begärt, men Kongl. Maj.t har likwäl med warande tillgängar förordnat om regleringen af detta Embetswerks personal och för densamma fastställt en aflömngs-stat att förblifwa gällande intill detz tillgäng kunde winnås att sätta famcelige Embetsoch Tjenstemännen derstädes i åtnjutande af bättre, efter behof och förtjenst afpatzade, lönewilkor; och här jemwäl en förnyad instruction för detta Embets-werk blifwit fastställd af Kongl. Maj:t, som ock är betänkt pa utfärdandet af ny instruktion för Landshöfdingar och Lands-Siatens öfrige tjenstemän. Äfwen har Kongl. Maj:t, som funnit en dek Landshöfdinge-löner högre och andra ater lägre än som oundgängligen kunde behöfwas, förordnat en ny reglering deraf, beräknad pa dertill befintlige tillgångar, sä alt öfwcrstottcn wid en del komme att anwändas till fyllnad af brister i de öfrige. Reglmiig af Sedan hos Kongl. Majit allmogen i Arwidsjaurs församling af acr'm^!n. Pitea Lappmark och Westerbottens Län anhällit acc, i anseende till dec langa afstander emellan Arwidsjaur och Nesidence-staden Umea, utgörande öfwer 3" mil, Pitea Lappmark, innefattande Arwidsjaurs och Arjeplougs församlingar, mätte förenas med angränsande Norrbottens Län, samt Rikets Ständer wiv fistförflurne Riksdag begärt att undersökning om lämpligheten häraf mätte anställas, har, efter en sadan undersökning, derwid blifwit witsordadc, att den ifrägastälide förändringen wore ledande till bade allmän och enskild nytta, Kongl. Majit förordnar att Pitea Lappmark stall frän Westerbottens till Norrbottens
Utom den nu föredragna Propos. bar K. M. äfven till R. St:r aflåtit en annan om grunderna för kavalleriets och infanteriets organisation, hvarförutan en eller annan rörande samma ämnen med sannolikhet torde kunna väntas. Och som jag anser att dessa frågor icke med den grundlighet, som ämnets vigt kräfver, kunna behandlas af något annat än ett särskildt Utsk., så får jag, med stöd af hvad som i dylika fall förut varit brukligt, vördsamt löreslå att R. o. Ad. för sin del ville besluta tillsättandet af ett särskildt Utsk. lör behandlingen af dessa vidtomfattande frågor, och har med afseende härå formulerat mina åsigter i följtde skriftliga förslag. Härefter uppläste Frih. Klinckowström ett mern. af följ:de lydelse: Med anledning af K. M:s Nåd. Propos. af den 21 dennes till R. St:r, ang. förändring i grunderna för bevärings-inrättningen samt om bildandet af en landtstorm, i slutet af hvilken Propos. det heter: »K. M. vill härmed till R. St:rs pröfning och yttrande framställa dessa förslag ang. grunder för beväringsmanskapets användande samt om bildandet af en landtstorm; skolandes, i händelse af antagande häraf, förslag till författningar, så väl om den allmänna beväringen, som ang. landtstormen af K. M. till R. St:r vid en blifvande riksdag framställas;» med anledning af K. M:s Nåd. Propos. ang. grunderna för infanteriets och kavalleriets organisation, om hvilken det heter i Stats-Kådets och Chefens för Landtförsvars-Dep:tet anförande till Stats-llåds-Prot:t af den 13 Oktober 1865, bifogadt K. M:s Nåd. Propos. ang. Stats-regleringen: »att Hr Stats-Rädet hemställt, det K. M. täcktes föreslå R. St:r att godkänna grunderna för infanteriets och kavalleriets organisation, så vidt deruti förekommande frågor ej tillhöra K.
Denna Skrifwelse, som säledes ej hos Ridderffapet och Adeln kunde utgöra nägot öfwerläggnjngsänrne, och ej af Ridderffapet och Adeln fordrade nägot swar, hade Herr Landtmarffalken redan för et par dagar sedan.erhällit, . men icke ansett wigtigt, 'at sä snart lemna Ridderffapet och Adeln deraf del. Nu hade Herr Landtmarffalken fätt höra med säkerhet berättas at denna Kongeliga Skrifwelse befunnes i et Tidningspapper för i dag allmängjord, och hade dä trott sig brista i förtroende mot Ridderffapet och Adeln, om han med desi meddelande Den 19 Junit. MZ längre upstöte: uprepandes för öfrigt at hwarken ventilurion eller sivar i anledning deraf kunde följa, och fragandes om Ribderffapet och Adeln behagade läta den för sig uplasasi Bifölls; och riplästes alltsä berörde Skrifwelse, sa lydande: Walb. Herr Grefwe och Landtmarstalk! Sedan den af Riksens Ständer öfwerenSkomna och fastställda Regeringsform af mig högtidligen blifwit antagen, har et af mina första äligganden warit, at allmänt kungöra den grundlags som för alltid stall stadga detta urgamla Rckes sällhet och sjelfständighet. Men min föresats i detta afseende, min pligt at densamma fullborda, har mött et owäntadt hinder i dm obenägenhet Bonde-Ständet wisat, at medgifwa sin Taleman den honom ostridigt tilkommande rättigheten, at i likhet med eder och de öfrige Ständens Talemän underteckna den nya Regeringsformen. At, Bonde-Ständet ej warit tilfredsstäldt genom det förbehäll rörande n4 § af denna Grundlag, som redan blifwit gjordt ' innan detsammas öfverlemnande til Mig, och hwars kraft jag anser wara i Ständets Lrorocoller tilräckligen bewarad, har ej annat kunnat än wäcka min förundran.