Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj f. m rj ,; , perimentalfält för denna, taktik, som måhända.ännu i. denna stund ej är nog allmänt känd för att vara väruerad somden förtjena!-. Från detta reg:te utgick exemplet på det nya systemets praktiskhet; och jag frågar, mine herrar j pm dgt icke derigenom gjort sig förtjent af fäderneslandet. Man fordrar, och som mig synes med mycket skäl, att värfvade reg:tcna skola i ali slags tjenstbarhet vara ett föremäle förde indelta. Kronprinsens husarer innehafva en ganska hög ståndpunkt , hvad tjenstbarhet angåi:; och jag.heder att nied ett sådant omdöme afven få nämna fotgardena. Cavalleriet erkänner det värfvade sorn modell; jag föreställer mig, att infanteriet gör detsamma med fotgardena. Det synes då .föga storortadt alt fästa, sig vid 83: hästar vid det ena och 5o hästar vid det andra regttet, när man vet, att man icke kan draga in någon del deraf, såvida man vill hafva 4°°° sablar i fält, sqm icke torde vara för mycket, då man besinnar, att Danmark, vår svagaste granne, äger 6000 man ganska tjensl bart cavallen. 1 afseende på Utskts förslag att sammanslå fotgardena och indraga 20 officerare och 16 underofficerare, så måste jag bekänna, att all indragning af befäl är en verklig och stor förlust för armeen, och leder följaktligen till skada för landet, hvilket man nu i fredens lugn ej besinnar, men borde kunna beräkna följderna i en framlid, i händelse af förändrade yttre politiska förhållanden. Hvad skall väl kunna uträttas äfven med de största massor, örn tillgäng saknas på öfvadt befäl, på ett befäi, danadt i den anda och riktning, som den sednare tiden uti militäriska förhållanden utskickat. Jag bekänner uppriktigt, att jag ej fattar syftningen med sådana indragningar. Ett annat skäl vill jag anföra; det må gälla hvad det kan. Visserligen är andra gardet uppsatt i Sverige; men länge Jåg det i Finland.
Af nedra hälften var vid årets utgång en längd af 220 fot utsprängd och hela den öfriga delen under arbete. Tunneln är 930 fot lång och 18 fot bred samt har 18 fots höjd till hjessan af det halfcirkelformiga livalfvet; jernvägsspåret genom densamma ligger i en lutning af 1: 100 och är med undantag af 80 fot, som ligga i en 1,500 fots kuva, fullkomligt rakt; spårets medellinie sammanfaller ej med tunnelns, utan ligger 1 fot på sidan derom, sä att utrymme erhålles till utdragande af förruttnade sliper, utan att för detta ändamål en hel skenlängd behöfver uppbrytas. Genomsprängningen började på norra sidan den 16 Juli 1858 och den 30 Septembersamma år på södra sidan och, såsom ofvan är nämndt, fullbordades utsprängningen af tunnelns öfra hälft redan den 7 September påföljande år, hvarigenom det egentliga, tunnel-arbetet kunde anses afslutadt, ty borttagandet af den qvarlemnade bottenpalieu, eller tunnelns nedra hälft, företedde föga större svårigheter än en vanlig öppen sprängning. Största tunnellängden, som af den öfre hälften pr dygn kunnat utsprängas, uppgick, på båda sidorna sammanlagdt, till 5 fot och minsta längden till 1,07 fot, och i medeltal utsprängdes 3,13 fot pr dygn. Medelkostnaden pr längdfot (motsvarande omkring T7, kubikfamn) utgjorde för öfra, hälften 96 R:dr 5 öre R:mt och för den nedra hälften 44 R:dr 16 öre. hvadan, om 6 procent tilläggas för slitning af redskaper m. m. för hela tunnelöppningen, kostnaden pr löpaude fot uppgått till nära 150 R:dr. och tunnelns totalkostnad till 138,221 R:dr, — 110 — Erfarenheten har visat, att så snart höjden af det berg, som af jernvägen måste passeras, öfverstiger 40 fot, blir det mindre kostsamt att göra tunnel än öppen sprängning. Sådant är förhållandet icke endast vid Nyboda backe, utan äfven vid Bränninge.
Vidare skulle en i sådan rigtning anlagd jernväg komma att ej allenast öppna förbindelse mellan de provinser, från hvilka landets hufvudsakligaste bergs-produkter hemtas och hvarest bergsbruksrörelsen förnämligast idkas, utan derjemte sammanbinda så väl Nordsjön och Östersjön, som Rikets största insjöar och vigtigaste vatten-kommunikationer. Sålunda skulle härigenom erhållas en, isynnerhet under de årstider, då sistnämnda kommunikationer icke kunna begagnas, för rörelsen högst nödvändig förening emellan de orter, från och till hvilka dessa leda. Då nu ej eller synes vara att befara, det ju icke trafiken på denna jernväg skall kunna underhållas äfven under den öfriga delen af året, eller under den tid, då sjöfarten samt landets exportoch import-handel, likasom personal-rörelsen, äro mest lifliga, skulle, denna jernväg alltså komma att medföra den dubbla fördelen att både underlätta kommunikationerna och göra dem oberoende af de naturhinder, som för närvarande tidtals försvåra eller förhindra desammas fortgång. Dessutom skulle en sådan jernväg för den inre delen af de landskap, densamma kommer att genomgå, bereda den hittills derstädes saknade förmånen af ömsesidiga förbindelser ej allenast med landets i flera hänseenden betydligaste stapel-ort Götheborg och de på föga afstånd från denna stad belägna, fabriks-idkande, folkrika trakter af Westergöthland, utan äfven med landets öfriga på bergsoch andra natur-alster mera rika provinser. Dessa förbindelser skulle än vidare kunna utsträckas medelst ändamålsenligt anlagda bi-banor, hvilka genom stambanans utförande ofelbart komme att framkallas, men utan denna icke torde kunna lemna ersättning för anläggnings-kostnaderne. Beträffande åter den lämpligaste utgåogs-punkten för påbörjandet af den stambana, som, fullbordad, skulle komma att förena Götheborg med hufvudstaden, hafva Rikets Ständer ansett, att den bör väljas så, att den delen af merarrämnda stambana, som nu skall anläggas, så vidt möjligt är, blifver för den allmänna rörelsen mest fördelaktig och kommer att utgöra något helt för sig.
Ständers Constitutions-Ut>PottS Förstag till Jnstruclion för Riksens Ständers Justiliae Ombudsman, stadnade Pre, ste .Ständer uti det bestur, att som Preste-Ständer det ej mindre än Wällofl. Borgare - Ständer redan förut ifrägawarande Förstag antagit, blott med förbehäll att ordet ärligen, jämlikt ronde §. uti Regerings, Formen, mä uti 14 § tillsättas, och dä Hederwärda Bonde - Ständer jämwäl samma Förstag gillat med willor, att widare anmärkningar till des; förbättrande fä nästa Riksdag göras, om sä tarswas, och under förbehåll, att uti 24 §. utryckeligen bestämmes det antal" biträdande och Betjente, som Utskottet uti Dest afgifne Betänkande» ansett wara af nöden, af hwilka der förra, enligt Regerings-Formen, star hwarje Ständ öpet, och det senare synes wara en sak, som icke e, geineligen rörer sjelswa Jnstructionen, utan snarare tillhörer Stats-UtffolketS Utlärande, samt emedan sä, lebes zne Ständ i huswudfaken bifallit berörde För - 423 Den 7 December. slag; Altja och da ifrägawarande Jnstruction, ehuru sjelfwa Embeten är igenom Constitukionen faststäldt, desto mindre kan anses wara en Constitutions fräga, som densamma icke uti Regerings-Formen finnes wara ibland Grundlaqarne upräknad, samt enär Högloft. Ridderskapel och Adeln följagteligen icke detta mäl till Jämknings Utskottet remitterat, ansäg Ständek densamma såsom af z:ne Ständ stadfästad, böra till Expeditions - Utskottets åtgärd öfwerlämngs. Hw.rd ater angär löningswilkoreii för bäde Ombudsmannen och dest Betjening, sann Preste-Stander fraga, decoirr Hörg till Skars-Utskottet remitteras. Lx ?rotacolla I. lL. ^lingvist.
Ulsk. yttrar sig derom pag. 12 på följande sätt: ”Vidkommande valet mellan tvåkammaroch enkammarsystem, torde det tillåtas Utsk. att upprepa det väsendtligaste af hvad 1840 års Const.Utsk. såsom hufvudskål för det förra alternativet, anfört, nemi. att det är särdeles väl beräknadt att förekomma förhastade beslut; att en lagstiftande församling, för att uppfylla sin bestämmelse att representera alla, bör vara så organiserad, att icke blott den för ögonblicket rådande opinionen — icke blott den majoritet, sora, mer eller mindre missnöjd med det närvarande, söker ett bättre, utan äfven den minoritet, som, af fruktan att förlora det goda, man redan äger, är böjd att skonsammare bedomina det närvarandes brister, och strängare granska förbättringsförslagen, — der kan, med hopp att blifva hörd, uttala sina fordringar; att det i hvarje monarki, men helst i Sverige, som är vandt att se sina Konungar i spetsen för Den 10 Mars f. m. 29 tillons ädlaste sträfvanden, är betänkligt alt åt Konungen allena uppdraga den återhållande kraften ; att del lika litet egnar Konungen att vara minoritetens ständige representant, som alt vara ett viljelöst verktyg för majoriteten ; att Hans ställning bör vara lika upphöjd öfver båda dessa alternativ; men att detta svårligen kan ske, utan att en verkligen stark återhållande kraft förlägges inom sjelfva den lagstiftande församlingen”. Innevarande riksdags Const. Ulsk. har här åberopat en del af 1840 Const.Utsk:s framställning, men icke slutsatsen och den motivering i sin helhet, hvarifrån sista riksdags Const.Utsk. kom till sitt resultat att förorda ett enkammarsystem. Det skulle vara allt för tröttande för R. o. Ad., som dessutom har tillgång till motiverne för nyssnämnde Const.Utsk:s betänk., om jag här skulle företaga en afhandling om desamma, ehuru jag vägar tro, att de fulleligen uthärda jemförelsen med dera, som vi nu hafva för handen.
Hr Leijonankar, Fredr. Wilhelm; — 2082. A. „ Mannerskantz, Carl Axel; — 1035. 77 Bogeman, Carl Adolf; Reuterskjöld, Carl Leonhard; — 1636. 77 — 2302. 77 Skogman, Carl David; 2320. 77 Akerman, Fredrik. Lag-Utskottet: — 1563. Hr Cederstråhle, Johan Casimir; — 1723. 77 Gunther, Claes Ephraim; — 1753. 77 Hedenstjerna, Wilhelm; — 1917. 77 Berg von Linde, Johan Albrecht. Frih. Gyllenstjerna, af Lundholm; Fullm. Gr. Gyldenstolpe, Anton Gabriel; 260. ii von Saltza, Anton Philip, genom lottning med i\:o 1948.B. Hr von Engeström, Jonas Fredr.; — 286. 77 Raab, Carl Adam; — 295. 79 Ramel, Hans; De Geer lill Finspong, Gustaf Gerhard; — 312. 77 — 363. 77 Coijet; Fullm. Hr Coijet, Carl August; — 70. Hr Kafle; Fullm. Den 30 November f. m. 47 N:o 1505. Hr von Seth; Fallm. Hr Munck af Rosenschöld, Thomas; — 1789. Hr Riderhjerta; Fullm. Hr von Hohenhausen, Mi chael Silvius; — 2077. „ von Wright; Fullm. Hr von Stockenström, Carl; — 2322. Sandströmer, Anders Peter. Expeditions-Utskottel: — 330. Frih. Silfversparre; Fullm. Frih. Stjernstedt, August Wilhelm; — 687. Hr von Post, Ernst Jacoh; och — 2282. „ von Printzencreutz, Bernhard Wilhelm. R idda rh us-U tsk o t te t: — 49. Gr.
Om detta är förhållandet, och detsamma hindrat Regeringen att framlägga fonden till revisorernas granskning, erkänner jag, att jag har så myckea fosterlandskänsla och kärlek för enighet Statsmagterna emellan, att jag icke skulle vilja insistera på granskning af fonden för att icke compromettera den andra Statsmagten; men jag skulle då önska, att denna behållning blefve afskrifven ur rikshufvudboken, på det att oenighetsfröet måtte försvinna. Intilldess detta sker, måste jag consequent vidhål - I Den 17 Juli A. m. 399 la min begäran, att fonden blir granskad, om icke af revisorerna, åtminstone af StatsUtsk.; men om äfven detta afslås, anser jag R. St. vara fullt berättigade att anslå medlen för de extra utgifter, som under riksdagen lära komma i fråga, eller att bos K. M. begära att få öfvertaga de på fonden anvisade nödvändiga utgifterna, emot det att R. St. komma i åtnjutande af capitalbeloppet. För närvarande yrkar jag bifall till Hr Cederschjölds motion. Gr. Posse: Då ytterligare blifvit yrkadt bifall till Hr Cederschjölds propos., anser jag mig skyldig alt fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på den af mig till vissa delar upplästa skrifvelse, hvaruti i io:de punkten förekommer: "Varande derjemte uttryckligen förklaradt, att dessa besparingar, så till capital som ränta, äro som rustoch rotehällares egendom att anse.” Detta visar, hvem den nya passevolaneefonden tillhör; och då det är ostridigt, att begge cassorna tillkommit på samma sätt, och den nva cassan medgifves vara rustoch rotehållarne tillhörig, fordrar väl rättvisan, att äfven den gamla cassan betraktas såsom sådan. Under sådana förhållanden hemställer jag, huru lämpligt det skulle vara, om R. St. ville tillegna sig fonden. Hvad Hr Gr.
Med afseende å den i förhållande till varuvärdet dryga afgift af 25 öre per skålpund, hvarmed Fadd, andra slag än silkesvadd, för närvarande är belagd, torde tullsatsen å nämnda artikel bestämmas till 10 öre skålpundet. o Enär tulltaxan i afseende på Vagnar och Åkdon, utom medgifven tullfrihet för sådana synbart brukade, som af resande för eget behof medföras, eller som blifvit ur riket bevisligen utförda, endast innehåller 2:ne tullbestämmelser, nemligen 37 R:dr 50 öre för tvåhjuliga samt droskor, trillor och slädar samt 100 Ii:dr för öfriga slag, har deraf blifvit en följd att äfven nya arbetsfordon och lastvagnar varit underkastade enahanda tullafgifter, ehuru dessa, vid jemförelse emellan de förstnämndas och de sednare artiklarnes beskaffenhet och värde, måste anses vara obilligt höga. Vid sådant förhållande och då införseln af dylika för landtbruk och näringar bchöfliga redskap icke torde böra försvåras IScvillnirigs-lJtskollits liclänkandc jV:o 8. 53 elior omöjliggöras genom höga tullsatser, hafva Kommers-kollegium och General-Tullstyrelsen ansett en ny särskild lämplig tullbestämmelse med hänsigt till arbetsfordon och lastvagnar vara af behofvet påkallad och i sådant hänseende föreslagit, att under rubriken »vagnar och åkdon» måtte i taxan upptagas : ”Arbetsfordon och lastvagnar», med en tullsats aflORidr stycket. Jemte det. Utskottet tillstyrker bifall till det af embetsverken framställda förslag om intagande i taxan af ofvannämnda nya rubrik, får dock Utskottet, som anser nuvarande afgifter å vagnar och åkdon i allmänhet allt för höga, helst som den redan nu medgifna tullfrihet för sådana synbart brukade vagnar, hvilka af resande för eget behof medföras, torde hafva föranledt till missbruk, hemställa, att tullsatserna å ifrågavarande artiklar mätte bestämmas för arbetsfordon och lastvagnar til!
Följden blef att blott en eller annan af dem sedermera deltog i Utskrs öfverläggningar om frågan, emedan de väl visste, att de inom sina Stånd lätt skulle tillintetgöra alltsammans, såsom ock skedde. När, under sisth riksdag, det nu förevarande förslaget mot nyssnämnde Stånds vilja gått igenom i Utsk.; så talades inom dera knappast om detta, men så mycket Den 15 Februari e, ra. 81 mycket mera om Hr Brincks och Beogt Gudmunssons förslag hvilka de hvart för sig antogo. Det skulle äfven kunna hända, att då ett ärende i Riksnämnden behandlades, man funne för godt att genom sakens förordande göra sig angenäm för de öfriga Stånden, väl vetande att sådant ingenting betydde, emedan frågan inom ens eget Stånd ändock skulle falla. Riksnämndens öfverläggningar komme då att i de vigtigaste målen utgöras af tomma till ingen påföljd ledande talöfningar. Huru besvärligt är det icke f. n. alt följa ett måls behandling inom alla 4 Stånden och vederbörande Utsk. ? An värre blefve det om man finge en 5:te myndighet uti Riksnämnden med särskild Sekreterare och Kanslibetjening. Riksdagsmachineriet blefve derigenom både långsammare och kostsammare än det vi redan äga. Jag anser 10:o. jemväl riksdagsmännens antal i det hela vara för stort. Om vi räkna efter folkmängden: så se vi alt 11,300 innebyggare skulle belöpa sig på en Riksdagsman. I det glesare befolkade Norrige, som nu har 107 representanter, svara 13.000 innebyggare mot hvarje Storlhingsman. Om vi här inskränkte Riksdagsmännens antal till 248 eller 62 i hvarje Stånd, så skulle vi komma till samma förhållande, som i Norrige, eller 13.000 personer på hvar representant. I rikt befolkade länder är förhållandet mycket större. I Frankrike, som, enl. 1848 års författning, hade 750 representanter, svarade mot hvardera 47,000 innebyggare.
11 i fölls M 50, i anledning af väckt motion angående minskning tf de för beväringens räkning befintliga förråder af mindre munderingspersedlar, såsom skjortor, strumpor och skor. Bifölls. Bilt Ull 11. St. J\i SI, i anledning af väckt motion om befrielse för rusthållare från skyldighet att till möte forsla munderingspersedlar, m. m. .. Bifölls. S. D. Vid föredragning af Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande M 1, i anledning af väckta motioner om ändring af gällande stadganden, angående skyldighet att deltaga i byggnad och underhåll af kyrka, prestgård, tingshus och häradsfängelse, återremitterades Utskottets å sidan S afgifna hemställan; och blef Betänkandet i öfriga delar af Ridderskapet och Adeln bifallet. S. D. Föredrogos och biföllos Stats-Utskottets Utlåtanden: J\° 49, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition angående afsöndring af jord från Rönö kungsgård för utvidgande af Rönö församlings kyrkogård, m. m.; samt M SO, i anledning af väckt motion om förändring uti gällande stadganden angående utarrendering af Kronans egendomar. Från Hogv. Preste-Ståndet. S. D. Remitterades till Stats-Utskottet ett af Doktor Runsten denna dag afgifvet yttrande med anledning af Kongl. Maj:ts den 14 innevarande månad öfverlemnade och till nämnda Utskott remitterade nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående kostnadsfri utdelning af Postoch InrikesTidningar till alla kommuner i riket. S. D. Vid ånyo skedd föredragning bifölls Sammansatta Lagsamt All männa Besvärsoch Ekonomi Utskottets Betänkande .AS 1, i anledning af väckta motioner om ändring af gällande stadganden, angående skyldighet att deltaga i byggnad och underhåll af kyrka, prestgård, tingshus och häradsfängelse.
» Ja, han lämnar mig så m y c k e t ensam o c h är inte alls kärleksfull o c h vänlig, » sade h o n med gråten i halsen. ni-inr » utrotas af Aktiebolaget Desinfeetioa t \ nh I K o m så ändtligen den dag, då W i d e var skuldfri. Innan han knappt hunnit njuta behaget o c h lättnaden häraf, gynnade h o n o m den oväntade tur, att han erhöll direktörsplatsen i ett nybildadt bolag, hvilket med ens försatte h o n o m i en synnerligen fördelaktig e k o n o m i s k ställning. » Gifta er, ämnar ni gifta er på den platsen? » sade han åt sin efterträdare i tjänsten, när denne gjorde h o n o m sin visit. » Ja, » smålog denne, » det tänkte jag verkligen. L ö n e n är j u redan nu inte så illa o c h m e d löneförhöjningen hvart femte år, så. » » Ja, m e n m a n gör oklokt i att gifta sig för ung, » afskräckte Johan W i d e. » Bry er inte o m, h v a d han säger. H a n har minsann inte själf lefvat, s o m han lärt. Och jag kan då intyga, att man kan lefva lycklig o c h nöjd m e d endast den lönen. » Och lilla E o s a kastade en lekfullt onådig blick på sin herre och man. Han skrattade litet kort o c h bytte o m samtalsämne. E o s a var i full färd m e d att ordna den nya större bostad, de nu slagit sig ned i, o c h h o n utvecklade en verksamhet o c h ett sakförstånd, som m a n knappast skulle tilltrott h e n n e. Ja, det visade sig att fru E o s a nu funnit det lämpliga fältet för sin förmåga, ty arrangera o c h kommendera en stor tjänstepersonal, det kunde hon, och det var tydligt nog, att h o n n u k o m m i t på sin rätta plats i lifvet. Den rikt försedda börsen delade mannen troget m e d henne, däremot visade han sig mindre benägen att deltaga i hennes sällskapskrets o c h förströelser.
Men det torde tillåtas mig derutöfver få äran erinra, alt i den ursprungliga Reg.F:n af 180g stadgades uti 81 §:n, alt Const.- Utsk:s förslag icke kunde förkastas vid samma riksdag, sorn förslaget framkommit. R. St. funno sig dock icke länge belåtne med detta stadgande, utan derföre tillkom redan vid l8i5 års riksdag det nya mom. i 56 §:n R.eg.F:n, som medgifver RåksSttn rättighet att kunna göra anmärkntr vid Const.Utskts förslag, och derefter votera deröfver i förstärkt Const.Utsk.; och under cathegorien af sådana anmärkntr hör naturligtvis äfven den, att hela förslaget är oantagligt. Under sednare hälften af sista riksdagen var en ordförande i Const.Utsk., som icke hyllade denna åsigt. Han var nog lycklig alt få medhåll af majoriteten inom Utskottet. Jag var då ledamot af samma Utsk. och föreslog, reservationsvis, propostr till votering i förstärkt Utsk., hvilka af RiksSt:n godkändes. Vid denna riksdag har kronan blifvit satt på min åsigt derigenom, att icke blott Const.Utsk., utan äfven talmännen varit af den mening, att ett Const.Utsk:s förslag vid första riksdagen kunde förfalla, hvilken mening äfven RiksSt:n hyllat och beslutat votering i förstärkt Utsk., som till och med en gång utfallit emot Ulskts första förslag. Jag vill derföre icke nu vidare trötta R. o. Ad. med anförande af några ytterligare bevis för denna mening, särdeles som jag så ofta upprepat dem. Men, torde någon säga: ”förstärkta Const.Utsk. har redan med R. St:s rätt afgjort, att valen skola vara gemensamma, och representationen fördelas på 2:11c kamrar, och således kunna dessa frågor icke förfalla.” Harvid får jag likväl erinra, att dessa principer icke kunna subsumeras under den calhegori, som innehålles uti 56 §:n Reg.Ftn.
St:r ofördröjligen verkställd granskning, å RiksStaten upptagas; finnande Anders Danielsson tillika förundransvärd!, att Utskottet icke fästat uppmärksamhet vid det lönebelopp som af Styrelsen blifvit GeneralTullDirecteuren beviljadt, ett lönebelopp, som, fastän denne plats icke vore att anse såsom den förste och mäst magtpåliggande i hela Riket, ännu aldrig inom detta Land skall ägt sin like såsom contant löne-anslag. Hvaremot många Ledamöter af Ståndet ansett Utskottets förslag i denna punct böra bifallas. Då Utskottet besvarade de anmärkningar, som äfven i detta hänseende gjordes inom R. o. A. vid Utskottets beräkning af den behållna inkomstsn af Tullmedlen, tillkännagaf Utskottet, att i förevarande fall Utskottet tagit till ledning det icke blott för närvarande, utan under en följd af år existerande verkliga förhållandet, hvilket, enligt räkenskaperne, Utskottet uppgifvit för år 1821 med 1826, äfvensom för år 1827 L Betänkanden, N:o 337. 37 enligt Hr GeneralTullDirecteurens uppgift, samt calculationvis för år 1828, och Utskottet åberopar nu det derjemte meddeldte yttrandet, att, ”du för innevarande år en förändrad reglering med Tullpersona”len blifvit vidtagen, hvarigenom omkostnaderne åt”minstone för tillfället och innan de på Expectance”Stat förflyttade Tjenstemän och Betjente hinna att ”åter användas eller afgå, komma att i någou mohn ”ytterligare ökas, tror Utskottet sig hafva rätteligen ”förfarit, då det för Tullverkets utgifter afsatt en ”summa af 45o,ooo R:dr, hvilken i alla fall är att ”anse ej såsom ett anslag, hvilket ovilkorligt kan för ”Tullverket användas, utan såsom ett Calculations-be”lopp närmast det, som enligt Stat och Författningar ”kommer att utgå.” Efter hvad Utskottet äfven redan anmält, medtaga Tullverkets Aflöningskostnader största delen af AnslagsSumman. R.
Ida arfvodesbelopp, i,3oo R:dr, rätteligen finnes intaget uti conto för nybyggnadens totala kostnad uti 1841 års Artilleri-Afdelningens Statsmedels Hufvudbok, pag. i<)4* Med framställning uti 4 §•> att vid llufvudböckerna förefinnas, Krutträkningen åtföljande, sammandrag öfver ullemnadt krut, ”dels för Kro - — Gö - rans räkning och dels lill Verk och Inrättningar ulan betalning”, förmäla Revisorerne, det de ”icke kunnat igenfinna några qviltenser från Inrättningar, hvilka denna förmån tillkommit, ej eller inhemtat, huru mycket krut, som på sådant sätt blifvit disponeradl”, samt anse erforderligt, att för framtiden upprättas tvenne särskilda sammandrag, upptagande det ena det för Kronans behof ullemnade qvantum krut, och det andra hvad åtskilliga Verk och Inrättningar utan betalning erhållit, med utsättande hvilka dessa Verk varit, samt verificerad redogörelse för det erhållna krutet.” Till upplysning om hvad sålunda finnes andraget, får Kollegium underdånigst anföra: det qvittenser för alla skedda utgifningar af krut hafva varit för Revisorerne alt tillgå u!i Krnlförräds-redogörelserna, hvarest icke något sådant saknas.