Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sifmäl tua mib anfmar, fåfont för annat tjenfefel, icfe mera än en ^Debetfebcl utfärbaö för be Utfplber, font inom famma §aperingd#bifrict ben fattfplbige påföraé; äfmenfom ferftlba ©ebetfeblar icfe få utfärbad för fåbane Sjenfeljjon, font å .£)uöbonbenö förs telning blifmit upptagne. §. 109. cjBib Saperingö#(£ommitte fall, jemte åpärabdfrifmaren, äfmen ^rono# fogben mara tillf äbed, att meb nöbige uppfinningar tillljanbagå; uteblifmer nå# gon af bern, utan tibigt anmälbt laga förfall, bote font i 79 §. fabgabt är. ^ronofogben åligger tillfe, bet hvarje fattfplbig, enligt $aperingdtnännend be# flut, behörigen bebiteraö. $ör siffran anfmare i öfrigt dpäraböfrifmaren. §ör# mena befe Sjenfemän afmiMfe ifrån benna ©tabga mara gjorb, anmärfe be fåbant i protocollet, font af ^ronofogben föreé och jemmäl fall upptaga £ape# ringdmännenö utlåtanbe öfmer anmärfningarne. §. 110. Sfter merffällb tapering marbe få mäl protocollet, font ben af dpärabö# frifmaren förbe £aperingö#längb juferabe, och ben ftftnämnbe af honom upp# 7i fummeraD, jamt Derefter af DrDföranDen od) Swå CommitteenS SeDamöter unDertednaD.
— Jag gör det ännu engång, och för er egen framtids skull, sade Bonaparte flegmatiskt, med eftertryck. Ni har vid början af detta samtal försökt att ställa oss lika. Tror ni det? Nej, ni vet så väl som jag, att jag är herre här. Jag kan icke ställas till ansvar af någon i detta land. — Vi står här man mot man ... Blek af vrede drog Louis sin värja till hälften ur slidan. — Prat! sade Bonaparte högdraget, och hans fasta, kyliga blick sänkte sig ringaktande mot Louis’ hand. Ert lif såväl som mitt är statens; min kärlek är en privatsak, som icke angår någon utom mig sjelf och henne, jag älskar. Vi har engång stått man mot man, som ni säger, i kampen om denna kvinna, och — med den starkares rätt, har jag vunnit henne. — Ni vill alltså neka mig all satisfaktion — Jag medger icke engång, att ni har någon som helst rätt att begära den. För det första: Mademoiselle de La Feuillade är fri, hon är sin egen herre; för det andra: jag är — den jag är. Farväl, Monsieur de Châteauneuf. Louis såg honom fast in i ögonen — hans hand hvilade ännu på värjan. — Jag ser, jag har intet mer här att göra. Republikens chef pockar inte för intet på sin okränkbarhet. Hans stämma var full af stolt bitterhet. Vi ses alltså först vid Philippi — som väl engång skall komma! — Vid Philippi, Monsieur de Châteauneuf — han smålog — skall jag ej glömma er. Ni är en modig och ärlig fiende — jag vet åtminstone, hvar jag har er! Men kom ihåg: Frankrike behöfver oss begge. — Det har ni ingen orsak att påminna mig om, general. Mina ord gäller er — icke er regering. Ännu är der väl skilnad på er och staten! Bonaparte log. Ännu! Ja, tror ni det? Med en hufvudböjning och en handrörelse afskedade förste Konsuln sekreteraren hos Republikens underhandlare i London.
St. trot. 1847 & 1848. 9 Sami. 17 2 Prut.-utdrag den 4 Januari 1818. att i dess ställe mätte antagas det stadgande, som Kyrkolags-kommittcen föreslagit; och skulle jemväl de i ståndet i anledning af motionen afgilna yttranden remissen åtfölja. S. D. Efter derom af komminister Schagerberg gjord begäran, beslöt ståndet, att hans till Allmänna Besvärsoch Ekonom i-ut skottet den 23 sistlidne December remitterade motion, angående delning af rikets större pastorater, jemte de af honom i pleno den 29 af samma månad gjorde erinringar vid de mot motionen framställda anmärkningar, skulle med de respektive med-stånden communiceras. Från Välofl. Borgare-ståndet. S. D. Med antagande af Högloft. Ridderskapets och Adelns, genom utdrag af dess protokoll den 23 December 1847, meddelade inbjudning, förenade sig Borgare-ståndet uti det af Högv. Preste-ståndet fattade beslut, att anmoda Expeditions-utskottet, att i det riksdags-belsut, som kommer att utfärdas, införa underrättelse om innehållet af Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse, angående åtskilliga föreslagna lagförändringar. Från Heder v. Bonde-ståndet. S. D. Föredrogos och remitterades följande hos ståndet väckta motioner och ingifna anföranden, nemligen: Till Stats-utskottet: Af Pehr Eriksson från Wermlands län, om präglande af en minnespenning öfver aflidne professoren Geijer; af Densamme, angående förlängning i tiden för erläggande af ränta å landshöldinge-ackordet i Wermland; af Toboias Lind från Götheborgs och Bohus-län, angående lösningsrätt till de såkallade Hvitfeldtska hemmanen i nämnde län; af Johan Persson från Kronobergs län, om löneanslag för nämndemän; - Prot.-utdrag den 4 Januari 4848. 3 af Nils Strindlund från Vester-norrlands län, angående
För min del, med den kännedom jag inhemtat om förhållandet, tror jag, att hela ropet orri orättvisa härleder sig från en misscalcul; ty hade Sverige haft krig, så hade man funnit förändringen fördelaktig. Jag tror altså, att de fördelar, hvilka skulle tillskyndas en eller annan medelst den yrkade återgången, icke lomme att 452 Den 22 December e. m. uppväga olägenheterna deraf för de flesta. Jag yrkar bifall till betänk. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: Den ifrågavar. pålaga, som blifvit ålagd provinsen Skåne, liknar de extra gärder, som i forntiden ålades Sveriges inbyggare; och då jag icke kan godkänna en åtgärd, sorn är orättvis, sorn förnärmar 3:dje mans rätt, utan att denne deröfver blifvit hörd, kan jag icke finna de för bifall af betänk, anförda skäl förtjena något afseende, utan'tror, lika med Gr. Horn, att Representationen icke bör tröttna vid att påyrka, det rättvisa må vederfaras Skånska rotehållarne. Någon gång måste väl dessa yrkanden vinna afseende. På de af Gr. Horn och Hr Hjärne anförda skäl förenar jag mig altså med dem i anhållan om återremiss. Gr. Horn: En talare, som försvarat betänk., har utgått från den åsigt, att Skåne icke är högre roteradt än andra provinser; hvadan han ansett denna provins hafva åtnjutit all rättvisa, oaktadt han icke kunnat neka, alt skäl till klagan förefunnits i afseende på sättet för pålagans tillkomst. Jag tror mig känna, att ett stort missnöje i nämnde afseende äger rum; och om än detta missnöje icke blifvit nog högt uttaladt af rotehållarne eller inom Representationen, påkallar det likväl sjelfmant R. St:s uppmärksamhet.
Komp. ingick derefter den 22 Oktober en skrifvelse, deri nämnde firma, som förut anmält sig spekulera på lånet, förklarade att penningelörhållandena såväl i London, som i Hamburg försämrats, så att nämde hus icke vore i stånd att för närvarande framlägga något anbud, men deremot öfverlemnade en skrifvelse från bankirhuset C. J. Hambrö & Son i London, hvari detta hus i allmänna ordalag uttryckte den önskan, att lånets placerande måtte blifva detsamma anförtrodt. I afvaktan på svar från bankirhuset Merck & Komp. ansågo dock Fullmäktige sig icke böra till behandling upptaga frågan huruvida Fullmäktige borde till ombud å utrikes ort till försäljning i kommission utlemna Hiksgälds-kontorets obligationer, hvadan Fullmäktige jemväl funno Hambrö & Sons skrifvelse icke påkalla någon åtgärd. Då emedlertid hvarken något ombud från Merck <Si Komp. alhördes, eller ens något svar å Fullmäktiges .skrifvelse erhölls, väcktes vid Fullmäktiges sammankomst den 29 Oktober fråga om icke liiksgälds-kontoret borde, dels omedelbarligen af allmänheten och dels genom kommissionärer upptaga ett så kalladt premielån. Detta förslag blef vid tvänne sam - — (il — manträden omständligen diskuteradt, dervid Fullmäktige, på sätt protokollet för den 2 November gilver närmare vid handen, funno det vara angeläget, att ofördröjligen vidtaga åtgärder för upplåningen af de för jernvägs-anläggningarne erforderliga medel; och ehuru det vore förenadt med minsta äfventyr för Svenska Staten om hela lånet öfvertoges af ett eller flere bankirhus lör deras egen räkning, ansågo likväl Fullmäktige, under för handen varande omständigheter, då intet bestämdt anbud i detta hänseende kunnat erhållas, det blifva nödigt, att för Hiksgälds-kontorets egen räkning omedelbart af allmänheten söka upptaga lån. Enär likväl Fullmäktige, med afseende å den allmänna penningeställningen såväl inom som utom landet, trodde sig kunna antaga, att ett Svenskt Statslån svårligen kunde påräkna att hos den större allmänheten vinna framgång, derest icke lånet vore ställdt på utlottning, samt förenadt med premier, ansågo sig
Han har för Europas folk visat, att ännu i Sverige fortlefver den känsla, som gifvet-styrka att dö för sin Konung; han har åt qvarlefvande medborgare lemnat ett efterdöme, visande, att ädlare mål finnes för mannens verksamhet än sjelfviskhetens, och för de många, som lika med honom djupt känt hvad Sverige, hvad brödrarikena äro skyldige Carl XIV Johan, hvad de i honom förlorat, har han visat, huru den sanna vördnaden för den store Konungens minne rättast uttrycker sig i frisinnade mäns bröst, nemi. genom alt på Hans Son och Hans ätt öfverflytta samma trohet och sjelfuppoffrande tillgifvenhet, de egnat stamfadren, och att, djupt kännande huru nära beståndet af brödrafolkens frihet, ära och sjelfständighet äro förenade med konungahusets, för Konung Oscar hafva lif och välfärd osparade, såsom de haft deni för Konung Carl Johan. Öfvertygad, att alla medlemmar af detta Stånd delar samma önskan, får jag anhålla, att Hr Gr. o. Landtm, behagade lill R. o. Ad, framställa den propos., att Ståndet, såsom ett prof på dess aktning för och saknad af den ädle aflidne, måtte till grafven beledsaga framlidne H. Ex. Grefve Brahes stoft. Uppå härom framställd propos. biföll R. o. Ad. Hr Rosenblads förslag, hvarefter H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, lillkännagaf, att framlidne H. Ex. Hr Gr. Brahes begrafning blifvit utsatt lill nästa Onsdag f. m. samt att timman dertill, som ännu icke var känd, skulle blifva för R. o. Ad. anmäld i nästa plenum, derest något sådant komme att före Onsdagen inträffa, eller i annat fall genom anslag på R. o. Ad:s klubb. Föredrogs Exp.Utsk:s d 18 dennes på bordet lagda förslag N:o 4, till R. St:s und. skrifvelse till K. M., om förändradt sätt för kröningspenuingars utdelande.
Nåder iunnil sig föranlåten vägra sanktion å ifrågavarande förslag.’’ Af hvad Utskottet nu anfört rörande de äldre stadgande!! från hvilka 26 Kap. 2 § Byggninga-Balken hemtals, torde det väl kunna anses otvifvelaktig!, att, sedan de sju laga husen, som det tillkommer allmogen att ä prestebohl bygga, blifvit "färdige med tak och alt inrede” till Pastor ölverlemnade, det åligger honom att på egen bekostnad dem bålla vid magt; hvaraf lika ovedersägligen äfven följer, att socknemännens skyldighet alt bygga och bättra icke inträder, förr än husen, oaktadt af innehafvare!! fullgjord underhålls-skyldighet, befinnas helt och hållet eller till sina väsentliga delar så brisllällige att de "tarfva mycken och ansenlig förbättring." ålen de flere vid denna Riksdag i ämnet ånyo väckte motioner visa, hvad Utskottet jemväl har sig bekant, att lagbudet icke alltid i öfverensstämmelse med dess rätta mening förstås och tillämpas. Den osämja som, efter hvad kändt är, sådant mången gång grundlägger emellan Pastor och församling, bör förekommas; och det loide således vara angeläget, att, der så ske kan, i möjligaste måtto undanrödja anledningen dertill. Utskottet är följaktligen af den åsigt alt andra och tydligare ordalag böra valjas för bestämmandet af Pastors Sammansatta Lagsamt Allm. Besvärso. Ekan.-Utskottets Betänkande N.o 26. 7 och församlingens ömsesidiga skyldigheter uti ifrågavarande fall; och då det omständligare uppräkna/ide som förekom i det af Rikets Ständer vid sednaste Riksdag godkände förslag af Kongl. Maj:t icke funnits lämpligt, har Utskottet ansett sig böra tillse om icke, med bibehållande af de allmänna grunder, som i 26 Kap. 2 § Byggninga-Balken finnas uttryckta i afseende å Kyrkoherdes och församlingens ömsesidiga skyldigheter vid de så kallade laga husens underhållande, kunde öfver berörde lagstadgande meddelas en förklaring, hvarigenom tillämpningen deraf komme alt bringa* i mera öfver ensstämmelse ined hvad Utskottet på anförda skäl finner vara rätta meningen.
Hufvudstaden kunde komma att ega på beståndet af den redan varande, och då Utskottet icke heller kan bedöma, om denna inverkan skulle kunna moträgas af möjliga besparingar och förändrad förvaltning, en pröfning och ett bedömande, som endast af Regeringen med tillbörlig säkerhet lärer kunna förväntas, så vågar Utskottet icke sträcka sin åtgärd längre, än att, i likhet med hvad Oeconomie-Ulskoltet vid sisth Riksdag i dess ofvanåberopade Betänkande föreslagit, och på de skäl, som deri finnas framställda, vördsamt tillstyrka den underdåniga anhållan, alt inrättande af enskilda Theatrar i Rikets Städer må tillåtas, men att dock, i afseende på Hufvudstaden, det vilkor dervid bör iakttagas, att beståndet af en god och emot ändamålet svarande Theater derstädes, genom en sådan tillåtelse, icke må förfelas. Hvad dernäst angår de afgifter, som resande skådespelare med flere, genom Kongl. Brefven den i/j Maji 1789, samt den 3o Julii j83i, blifvit ålagde utgöra lill Kongl. Thcaterns och Kongl. Hof-Capellels Pensions-inrättningar, så och alldenstund kringvandrande personer, som uppföra skådespel och visa konstridning m. m., hvilka personer vanligen, i och för sitt yrke, mäste vidkännas ulskylder till Kongl. Maj:t och Kronan, icke kunna anses Allm. Bcsv.- och Oec.-TJtsk. Bet. 17 anses inskränka eller inverka på inkomsten lil! Kongl. Theatern och HofCapellet, hvaraf deras konslulöfning ur alldeles oberoende, finner Utskottet icke heller billigt, alt de med utgifter till dessa Inrättningar besväras, hvadan XJtskollet vördsam t tillstyrker Rikets IJöglofl. Sländer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det ifrågavarande Kongl. Bref, enligt hvilka dessa afgifter uppbäias, mätte lill ali kraft och verkan upphäfvas.
Oregelbundenheter i administrativa indelningen. träffa, från Westmanlands län lemnäs 125 stycken hästar emot en årlig afgift, lika stor som hästvakans-afgiften för rusthållarne vid Lif-Regementets Grenadier-Korps, och en ersättning efter vissa bestämda grunder, i händelse hästarne taga skada eller begagnas utöfver en viss tid. I afseende på tillsynen öfver Salpetersjudningen står länet under gemensam Direktör med Upsala, Stockholms och Gefleborgs län. Inom länet finnas 4 städer, alla med egen jurisdiktion, men ingen köping. Af dessa äro Westerås, Arboga och Köping sjö- och uppstäder, samt Sala bergsoch uppstad. I Westerås utgöres stadens styrelse af 1 Borgmästare, 2 lagfarna och 3 borgerliga Rådmän, af hvilka senare, vid skeende afgång, likväl en, enligt Kongl. Bref af den 11 Januari 1850, skall indragas; i Arboga af 1 Borgmästare, 1 lagfaren och 3 borgerlige Rådmän; i Köping af 1 Borgmästare, 1 lagfaren Rådman, som tillika är Magistrats-Sekreterare, och 3 borgerlige Rådmän; och i Sala af 1 Borgmästare och 4 Rådmän, deribland en litterat, som tillika är Magistratssekreterare; dock uppehälles för närvarande Magistrats-Sekreterare-befattningen af Borgmästaren. Städernas ekonomiska förvaltning besörjes, jemte och under Magistraten: i Westerås, af en utaf 8 ledamöter bestående Drätselkammare; i Arboga och Sala af en så kallad Sjnmanskammare; och i Köping af en Drätselkommission, bestående af Borgmästaren såsom ordförande och 8 ledamöter. I hvarje stad finnes 1 Stadskassör, 1 Stadsfiskal och 1 Tullkammarföreståndare. Antalet af Städernas Äldste är i alla städerna lika stort, eller 24. Under nu ifrågavarande qvinqvennium har ingen ändring skett i oregelbundenheterna af den administrativa indelningen. Nu befintliga oregelbundenheter äro följande:
Det torde vara för hvar och en, som genomläst detta Utlåt., bekant att Hr Anrep, som under loppet af denna riksdag fått sig af R. o. Ad. anslaget ett ganska betydligt arfvode, såsom bidrag till fortsättande af »Svenska Adelns Attartaflor», under sysselsättningen med detta arbete trott sig tinna någon oriktighet i genealogien öfver adliga ätterna Lilliehöök, hvilken skulle bestå deri, att ätten N:o 1 Lilliehöök af Fårdala redan vore utgången, samt att de under denna N:r uptagna ättlingar rätteligen borde öfverflyttas till adliga ätten Lilliehöök N:o 66. Ang:de detta förhållande inlemnades en skriftlig anmälan, i följd af hvilken Riddarb. Direkl:n updrog åt en af sina ledamöter, att så snart sig göra läte, närmare utreda saken; men tillika förständigade Hr Anrep, att ställa sig till noggrann efterrättelse det vilkor, sorn blifvit faststäldt, nemi. att ingen väsendtlig afvikelse från de på Riddarlut förvarade originalstamtaflor skulle fä eea rum. Trots detta förständigande utkom likväl 5:te häftet i 2:dra afdela, af »Svenska Adelns Attartaflor,» uti hvilket utgitvaren tillåtit sig att upgöra starataflorne öfver adliga ätterne Lilliehöök på det sätt han ansåg rätt, men i fullkomlig strid mot hvad de i Riddarh.arkivet förvarade stamtaflorna innehålla. Det torde för hvar och en vara klart att ett sådant sätt att publicera authentika handlingar är i högsta grad förvillande, och om det också icke egentligen kan hafva uåH. XI. 24 STO Den 20 0 k to ber. got praktiskt resultat, måste det dock för medlemmarne af den ifrågavtde ätten vara oangenämt att se sig utplånade, om icke från de lefvandes antal, dock från den familj de hittills trott sig tillhöra. Riddarh-direkt:n har också haft en sådan öfvertygelse, och, sedan den fått kännedom om ifrågide tilltag, beslutat, att det åt utgifvaren beviljade arfvode skulle tills vidare innehållas.
Och då rättvisa och billighet kräfva, alt ifrågavarande personal, hvilken icke, såsom det öfriga underbefälet, vid sistlidne riksdag erhöll löneförbättring, må komma af en dylik förmån i åtnjutande, samt de föreslagne tillökningarna icke synas större, än som oundgängligen erfordras, hafva Rikets Ständer beviljat den för omförmälda ändamål behöfliga summa, 4,275 R:dr, att på behöriga anslag uppföras. 10:o. Jemväl har hos Rikets Ständer framställning skett om löneförhöjning för de vid Artilleri-regementerna anställde Tygskrifvare, hvilkas antal, enligt hvad Rikets Ständer inhemtat, utgör vid Svea Artilleri-regemente 6, vid Götha 5 och vid Wendes 4, alla med löner af 166 R:dr årligen, deruti inberäknadt tillökning för under lönen inbegripne 6 tunnor spanmål, af hvilka tygskrifvare 7 hafva uppbörd och åtnjuta derför särskildt arfvode, utgörande 190 R:dr för 3 och 90 R:dr för de öfriga 4. Rikets Ständer hafva tagit denna fråga i öfvervägande, och då de Tygskrifvare, hvilka icke hafva uppbörd, äro i tjensteförhållanden närmast jemförlige med Förrådsskrifvare vid Stockholms Utrednings-förråd, hvilkas aflöning uppgår till 250 R:dr årligen, hafva Rikets Ständer ansett dessa Tygskrifvare ock böra erhålla enahanda Iönevilkor, eller 84 R:dr mera, än de nu innehafva, hvarjemte Rikets Ständer funnit aflöningen för de öfriga Tygskrifvarne, sorn tillika äro uppbördsman, i samma förhållande böra ökas. Rikets
Och torde genom detta äfven vara styrkt, att oagtadt Bolaget icke kunnat fullfölja det f) Alla här anförde Bilagor under Lit, A. B. C. D E, F, G. H. äro med sjelfva hufvudacten till S atsUlskoftet inlemnade. 218 Den io Februarii, önskade arbetet på Ryl, b sr det dock gjort allt, för att under uden upp nithilia Grufvan och fournera landet med en nödvändighetsartikel, som i motaau tull rån unikes ort skolat inhämtas. Stsnkohls Grufvans nytta för fäderneslandet är gä ofta ådagalagd och ,-å allmänt Känd, att det skulle vara en öfverflödighet vidare härom orda Dess nedläggande eller vidare inskränkande, skulle u'osn den förlust , 60m vållades Riket, äfven lemna ett gynnande tillfälle för utlänningen att påföra oss en vahra, som vi inom landet till öfverflöd äga, och årligen utdraga en peningesunima, sorn genom uppmuntrad industrie lätteligen kunde blifva qvar i Riket, och hvarigenom äfven en mängd jnenniskor, vande endast vid detta yrke, nu har sin lifsbergning. Intressenterna af Steakohlsgruivan vända sig med fullt förtroende till N*tion ns upplysta Representanter och underkasta sig med förtröstan deras blida och billiga bedömande al sitt iråkade bekymmer, I 27 år har detta Bolag med store och nästan årlige uppoffringan påbörjat, och underhållit ett Verk, förut i fäderneslandet foga kändt, och nu sedan hunnit så långt att nyttan af denna anläggning eikännes ai alla: och då eu gammal fördom mot koblens godhet är håfven; så anse Intressenterne sig hvarken vilja eller tro sig höra uppoffra något vidare af egen förmögenhet till dettaiYerks fortgång och dnit. Det är ej en för Staten främmande sak, att upphjelpa patriotiska och arbetsamma medborgare och att understödja sådane anläggningar, som äro af Nationalny tfa, derom mångfaldige exempel vittna. Stenkohlsverkets Intressenter våga derföre af Rikets Högloflige
Cederström; Lika med den sista värda talaren yrkar jag, att JR o. Ad. ville vidblifva sjtt beslut; men jag nödgas utsträcka frågan litet längre, eller till ogillande af StatsUtsk:s försök att fråga de öfriga Stånden, om de medgifva frågans förfallande, emedan frågan redan har förfallit, genom, som jag tror, ogillande af Utsk:s framställning. Gr. Horn: Jag vågar tro, att ett af Stånden i detta fall icke bestämdt förklarat, att votering skall äga ruin. De öfriga Ståndens beslut rqr;de den nu föredragna del af utlåt, upplästes, af innehåll; att PresteSt, med vidblifvande af sitt förut fattade beslut, funnit frågan om den i meni. Nio 3oi, punkten 4> föreslagna vpter;s-propos, böra, på Dea ii November f. m. 3*7 grund af 34 och 75 §§:na Riksd.Ordn. oell i enlighet nied hvad Utsk. i ullåt. N:o 345, vid slutet af sin framställning 0111 4:de punkten yttrat, förfalla; att BorgareSt. förklarat denna fråga icke få förfalla ; och att BondeSt. vidhållit sitt förra beslut och afslagit inbjudningen. Hr Ii i b bin g: Ehuru jag visserligen icke anser denna fråga vara af särdeles vigt i sig sjelf, kan jag dock icke tro, alt det förhållande skall inträffa, om R, o. Ad. yidblifver sitt förut fattade beslut, som Hr von Ilai tmansdorff och Frih. Cederström trott, eller att frågan skulle förfalla. Jag tiar blifvit än mera öfvertygad derom, då jag hörde de hegge Ståndens prot.utdp. uppläsas, Gr. florn: Denna punkt är en af dem, som jag ansett aldrig kunna blifva tvistig; ty jag tror att frågan orp den administrativa åtgärden Lunde förfalla vid första framläggandet af StalsUlskjs förslag: men då nu t
Detta cirkulär har alltsedan ländt till efterrättelse, äfvensom på ett och annat ställe särskilde beständige Ägodelningsdomare finnas af Kongl. Maj:t förordnade. Men att inrätta sådane inom hvarje jurisdiktion kan Utskottet desto mindre finna lämpligt eller behölligt, som, så vidt Utskottet känner, klagan icke försports deröfver, att tillämpningen af omförmälda stadganden icke skulle varit för det åsyftade ända - Sammans. Lagsamt Allm. lies v.- och Ekon.-Utskottets Betänkande JW 14. 35 målet tillfyllestgörande; och får på grund deraf Utskottet öfver Uhrs nyssnämnde framställning afgifva det utlåtande, alt densamma icke bör till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. 13 §. Sislbemälde motionär har, med erinran, hurusom lagen i allmänhet tillförsäkrade den, hvilken uppkallades såsom part i en sak, behöfligt rådrum att laga del af stämningens innehåll och bereda sig på svaromålet, yrkal, att enahanda grundsatts måtte tillämpas i skiftesmål, när någon anförde besvär öfver landtmätarens åtgärd, så att ej mindre skiftesmannen, än den klagandes motparter måtte om innehållet af besvärsskriften, hvilken kunde jemföras med en stämning, erhålla kännedom, innan tvisten förekomme till afgörande på stället, enär mången då vore oberedd att vederlägga gjorda uppgifter eller påståenden; och har Uhr till den ändan föreslagit införandet af det stadgande i 13 § af 18 Kap.