Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Äfven jag anser oegentligt, ali yttra mig i sjelfva saken förr än Hr 'Frih. o. Landtm, föredragit Coust.Utsk:s betänk. N:o 2, och afstår från ordet, med den anhållan dock, att detta betänk, ju förr desto heldre måtte blifva föredraget. Frih, Raab: Då de öfriga ledamöterne afstått från att yttra sig nu, och' begärt ordet, sedan Hr Frih. o. Landtm, föredragit Const.Utsk:s betänk. N: 2, så anhåller äfven jag att då i min ordning blifva npropad. Hr Hjerta: Jag hade redan anmält mig för en stund sedan, och anhåller att få yttra ett par ord med afseende på hvad Hr von Hartmansdorff här anfört. Dä jag tog mig friheten för R. o. Ad. framställa det sätt, hvarpå jag trodde att Frih. Tersmedens motion skulle kunna bäst tjena till ändamålet att slutligen fä pröfvadt, hvilket förslag, som skulle vara det mest naturliga och billiga, samt tillfredsställa alla partiers anspråk, så har iag icke framställt det på sådant sätt, som skulle det, enl. hvad Hr von Hartmansdorff upfattat, utgöra den sista tillflykten. Jag tror således icke att den figurliga term, som han tillämpade på delta förslag, nemi.: ”att det gåfve tillfälle till att åka och vända” var lämplig pä del säll jag föreslog. I förbigående får jag blott yttra min förundran deröfver, at) den ledamot, som synes sä ofta hålla tömmarne inom detta Stånd, skulle förklara sig mot en åtgärd, som bereder oss tillfälle att åka och vända. Hr von Hartmansdorff har vidare förevita! mig, att hafva oriktigt upfattat hans anförande, då jag tog mig friheten citera uttrycket ”under bordet”.
Jag medgilver gerna hvad den föregide talaren sagt om »ruttna byar»; de finnas otvifvelaktig!, och många städer äro så anlagde, att de omöjligen kunna upprätthålla sig, oaktadt den betydliga utveckling, handel och näringar på sednare tider lätt genom förbättrade kommunikationer m. m.; men om så är, icke är det derför skäl att genast strypa dem och beröfva dem det lif, de ännu hafva qvar. Man måste gifva dem tillfälle att söka en annan verksamhet, hvarigenom de måhända kunna höja sig såsom byar eller fabriksplatser, om icke såsom städer. Man bör gifva grenarne af stadsbestyret en sådan utveckling att det går naturligt; men att nu, sedan vi i många år gett städerna en stor inkomst, säga »i morgon är det slut», är en åtgärd, sorn jag ej kan godkänna. Dessa omständigheter göra, att jag befarar, det Utskit skulle taga det allt för tvärt, om det tillstyrkte att fråntaga städerna de ifrågavide medlen. Städernas vara eller icke vara torde få hero på andra förhållanden. Hvad för öfrigt vidkommer bränvins-utskänknings-skatten och de lörebråelser, den värde talaren gilvit städerna för dess användande, så tror jag att det är ganska svårt för en eller annan individ att bedöma de motiv, som föranledt städerna att använda inkomsten så eller så; och i alla fall kan det icke nekas, att större delen blifvit använd till allmänna behof. Jag minnes icke bestämdt författning ordalag, men vill påminna mig Den 26 November f. m. 165 att föreskriften är teml. rymlig, nemi. »att medlen skola användas till allmänna behof», och städerna kunna säl. säga sig hafva användt dem enl. föreskrift. Emellertid har förhållandet ådragit sig den uppmärksamhet, att Chefen för CivilDep:tet infordrat uppgift på huru hushållnings-sällskaperna och städerna användt dessa medel, sannolikt i den afsigt, att hos R. St:r föreslå en reglering af de i detta ämne nu gällande föreskrilter; sålunda är det icke skäl att förhasta sig. Jag anhåller att Utsk:t måtte fästa behörigt afs:de på detta mitt yttrande. Hr von Mentzer:
Jag vill icke följa honom på detta gebiet, emedan jag anser att han af andra är i det hänseendet tillräckligt vederlagd; jag vill endast, i anledning af min värde grannes yttrande, att han förvånade sig deröfver, att en värd talare på andra sidan sagt om familjen, att, då man såg den på långt håll, tog den sig ganska bra ut, men icke så på nära håll, å denne talares vägnar förklara, att hans af sigt uppenbarligen ej var att tala om familjen, utan om familjerätten, och dertill måste räknas förhållandet mellan husbönder och slafvar. Jag anhåller om bifall till Utskits förslag. Gr. Snoilsky: Jag anhåller om afslag å Betänkit på de grunder, Hr Printzensköld framställt. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade H. Exc. Hr Gr. o. Landtm., att derunder yrkats dels bifall till Utsk:ts förevarande Utlåt., dels att R. o. Ad., med afslag derå, måtte antaga det förslag, som Gr. Sparre uti sin vid Utlåt:t fogade reservation afgifvit, och dels slutligen afslag å Utsk:ts Utlåt. Härefter framställde H. Exc. först propos. fi bifall till Utlåtit, dervid svarades talrika ja och nej i blandning, och sedermera propos. på afslag derå samt antagande af Gr. Sparres förslag, då svaren utföllo med starka ja jemte många nej; Och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Sedan Hr Cederschiöld, Gustaf, begärt votering samt R. o. Ad., uppå derom gjord framställning, beslutat, att koutrapropos:n vid den blifvande voteringen skulle innefatta bifall till Utsk:ts förslag; uplästes och godkändes följande voter.-propos,: »Den som vill, att R. o. Ad., med afslag å det uti LagUtsk:ts Utlåt. N:o 49 framställda förslag till författning ang:de uphäfvande af bördsrätten å landet, skall antaga det författningsförslag, som Gr.
Deremot visar sig detta begär efter oberoende på ett annat sätt, och med mera inverkan på seder och ordningen, i den mån detta sträfvande utvecklar sig medelst frigörelse från de band, sorn stärka både ordning och seder. Delta röjer sig synbarligen i ett allt mer och iner minskadt föräldraoch husbonde vä Ide. Folkmängden ökas. Å landet utgjorde den efter mantalslängderna År 1838: Skattskrifne personer 82,214 Gemenskapen vid indelade Armeen, . 1,274 Skattfria 66,531 Summa: 150,019 Städerna: Skattskrifne Skattskrifne personer 84,177 Gemenskapen vid indelade Arman . 1,271 Skatlfrie 73,586 g-~r Summa: 159,034 Städerna: Skattskrifne 4,244 Skrittfrie • 2,807 7051 Summa 166,085 hvadan alltså folkökningen till 1843 års slut under sistförflutna fem år utgör en tillökning af 10,350 personer. Således större än under näst föregående 5 år, då tillökningen beräknades till 8,153 personer. Inom de sista 10 åren utgör alltså folktillökningen inom Länet 18,483 personer. All eli större antal skallfria personer 1111 finnas, än dä förra berättelsen ingnis, härleder sig hufvudsakligen från den efter sista Riksdag gällande ibria Ilningen all skattskrifnings-åldren blifvit förändrad. Samma orsaker till folkökningen, som i förra femårsberättelsen uppgåfvos, gälla och verka ännu. Hemmansklyfningar och jord-afsöndringar fortfara och bereda tillfällen till nya bosättningar: en stor mängd nya torplägenheter äfvenledes. Manga olika tankar hafva uppstått rörande nyttan eller skadan häraf. Öfverdriften häri är, som ali annan öfverdrift, menlig. Att en lör långt sträckt hemmansklyfning och jorda Isöndringar från hemmanen skada så väl det allmänna, som de blottställa dem, som på dessa små jordlappar skola söka deras bergning, kan ej gerna förnekas, då man närmare granskar de följder, sorn deraf uppkomma.
Län och gren af Tabell-verket nu sammandragne uppgifter lika säkra, som om primitiva Tabellerne af Presterskapet hade blifvit Häradsvis författade; Och, då ett särskildt underdånigt utlåtande, i anledning af Eder Kongl. Majus högstberörde Nådiga Remiss, i de delar af Riksens Ständers ofvan berörde åstundade vigtiga upplysningar, -som af Tabell-Commissionen i underdånighet härtill kan lemnäs, skulle nödga Cotnmissionen att falla Eder Kongl. Majrt besvärlig endast med ett åter upprepande af hvad de nu i underdånighet öfverlemnade Folkrnängds-Tabellerne innehålla; Så vågar till Eder Kongl. Majas Nådigaste välbehag och godtfinnande Tabell-Commissionenhärmedelst i underdånighet hemställa, om icke Eder Kongl. Majit i Nåder skulle täckas finna godt, att af nu underdånigst allemnade Tabell-verk I hela sin vidd, lemna Riksens Ständer Nådig del, då troligen äfven den förmon derigenom skulle vinnas, att detsamma genom tryck befordras till 316 'Konungens Nåd. Propositioner. allmän kännedom, helst de pä Stat Tabell-Corrtmissionen anslagne Ex pence-medel arn alldeles otillräckliga att, bestrida den dryga tryckningskostnaden. lin sådan åtgärd lärer Eder Kongl. Majit emedlertid i Kader täckas finna vara dfen starkaste driffjeder, att der möjligen emot gifna. stränga föreskrifter annorlunda skulle vara handt, förmå vederbörande iakttaga yttersta sorgfällighet och noggranhet, helst Tabell-Commissionen. endast från Consistorierne mottager de hithörande Tabeller, utan att vid deras sammanräknande från någon annan Auctorilet ega controlierande uppgifter; Och skulle, i Tahe 11 - Co tri mission en s underdåniga tanka, det i lika hänseende vara högst nyttigt, om Riksens Ständer ville utse någon serskild
Ärrenbaforer, af kronäng ener Snffilbeé Cimarnar eder ©dgar, lifa meb anbre Strrenbatorer, enligt 26. ocb (fola, tia afgiftenö ut* rénanbe, be Cimarnar odb ©dgar, forn i någon annan Sgenbomé fatu* manflagna mdrbe dro berdfnabe, ferffilbt mdrberaé. Sttjolnare, eller be, forn fféta Cimarnar af tre till fpra par ftenar ocb beréfmer, lifa meb gcdlfe.^nfpectorer, i ben dag Saperingtfrndnnw beftdmma. ©e, font unber enafjanba millfor fféta Cimarnar of ett tifl tmd par genar, lifa meb Dtdttare. Dcb ffaö mib bmarje Sltjélgmarn, font dr ffattlagb, alttb en perfon ffattffrifroaé, bmilfen fdfom Mjolnare fia S3e« mitlning^afgift efter benna Ärt. anfc*. Snabanba férbdOanbe dge rum 40 Ärt. II. §. §. 56—37. reit) ©dgat, forn efter benna görfatfning tid fdrflilb 23ereiffning uppi ftatfaS, famt gd mtnfl 4 mdnaber om dref; ocfl bör reib fdbane ©dgar, ber flere ramar npttjad, en ©dg meb en eder tred ramar jemnförad meb en Drearn af i eder 2 par flattlaggbe flenar, famt anbre ©dgar meb 304 ramar, eder beröfreer, jemnförad meb £rearnar af 3 eder 4 par flenar o (fl beröfreer. S36ranbed fdlunba &rearnarned ocfl ©ögarned be» flaffenflet i tayeringd.uppgiften intagad.
Malmöhus län blifvit i Nåder ålagdt att efter vederbörande räntegifvares hörande sig i (rågan yttra; och ett af de i följd häraf inkomna underdåniga utlåtanden, algil vet den 29 Juni 1852, innehöll, att vid räntegifvarnes deputerades sammanträde fråga blifvit väckt om underdånig framställning, det Kongl. Maj:t måtte täckas med möjligaste första till verkställighet bringa det at Rikets Ständer, med bifall till Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, fattade beslut om rättighet att lösa sa väl Kronans behållna, som de indelta räntorna och tionden efter medelmarkegång utan forlön, och om upphörande af räntetagares rätt att upp säga persedlar till leverering in natura; att detta väl icke innefattade sådant ämne, hvaröfver de deputerade varit kallade att yttra sig, hvarföre Konungens Befallningshafvande funnit denna fråga icke kunna blifva föremål för öfverläggning; men att Konungens Befallningshafvande dock icke ansett sig böra förvägra att låta hvad sålunda förefallit i protokollet inflyta, för att komma till Kongl. Maj:ts nådiga kännedom; att likväl de fleste af de deputerade anmält, att de villo uti berörde underdåniga framställning deltaga; att något yttrande häröfver icke förmodades å Konungens Befailningshaf vandes sida erfordras; att hvad sjelfva saken anninge, det ock vöre destomera öfverflödigt, som enär Rikets Ständers beslut innefattade bifall till Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, ärendet således redan vöre i laglig ordning afgjordt och de skattdragande försäkrade att komma i åtnjutande af den lättnad, som Kongl. Maj:t åsyf R. St. Just. Ombudsrn. Emb.-Berättelse för år 1854.
Föredrogos ånyo och biföllos Banko-Utskottets den 7 och 14 dennes på bordet lagda utlåtanden: N:o 40, i anledning af Anders Pehrssons i Holmerud ansökning om ersättning för en genom vådeld förlorad sedel å 500 Riksdaler; och N:o 41, öfver väckt motion, angående förändrade grunder för pensionering af Bankens tjenstemän m. fl. S. D. Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 7 och 14 dennes på bordet lagda betänkande: N:o 108, i anledning af väckt motion, dels om utarbetande af ett nytt Apolheksreglemente, dels om nedsättning af Medicinal-taxan, samt dels om förändrande af gällande stadganden, rörande Apotheks-privilegier, bifölls detta betänkande med den förändring, att uti den af Utskottet tillstyrkta underdåniga anhållan hos Kongl. Majit orden: ”i hufvudsaklig öfverensstämmelse med de af Herr General-Direktören m. m. Ekströmer i sådant afseende uppgifna grunder” ansågos böra uteslutas. S. D. Föredrogs och remitterades till Bevillnings-Utskottet Herr Bosenblads, Bernhard, den 13 dennes väckte och på bordet lagda motion, i fråga om undersökningars an ställande till vinnande af rättelse uti nu stadgade tull-restitutions-belopp vid utförsel af vissa utaf utländska råämnen inrikes tillverkade varor. Prot.-Utdrag den 18 Juni 1851. 333 Från Högv. Preste-tåndet: S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Banko-Utskottets utlåtande N:o 44, öfver väckta förslag, angående ändrade föreskrifter med afseende å assigneringen på Banken. S. D. Remitterades till Stats-Utskottet Kongl. Maj:ts denna dag ankomna nådiga skrifvelser till Rikets Ständer: l:o angående den tillökade ordinarie soldat-roteringen i riket: gifven Haga Slott den 12 Juni 1851; 2:o angående understöd åt Ofverste-Löjtnanten J. Z.
Annars nyttjas i dessa frakter föga höstutsäde, utan hesås öppna åkerjorden helt och hållet med Vårsäd, bestående af något Råg, till en 13 ungefärlig tiondedel, af ganska litet Korn och Ärter, roen hufvudsakligen af Blandsäd och Hafre, samt för öfrigt af Potatoes, sorn alltmera tager öfverhand; och måste, ulan tvifvel, orsaken till detta allmännast antagna brukningssältet, med ensäde, sökas dels uti den till åker användbara jordens inskränkta rymd och dels uti dess magra beskaffenhet, som gör den mindre tjenlig för annat, än svagare sädesslag. Lin trifves öfverallt i Länet och odlas jemväl på de flesta orter till husbehof; men inom Marks Härad skötes odlingen och beredningen af denna växt i stort och med omsorg, samt tillverkas deraf väfnader till betydligt afsalu. Hampa odlas endast på spridda ställen och i ringare skala; så alt afkomsten icke fyller Länets behof. Humla odlas åter mera allmänt till husbehof och på åtskillige ställen jemväl till afsalu, hvilket sednare i synnerhet äger rum i Hesselskogs och Dahlskogs Socknar på Dahls-Land, samt i Kinds Härad af Westergöthland, derifrån afsältningen till andre orter är betydlig. Kummin växer i åtskillige trakter sjelfsådd på ängarne, och skördas å Dahls-Land äfven lill afyttring utom orten. Rofvor, Morötter, Kålrötter och Kålsorter odlas öfverallt af Allmogen, till husbehof, och fruktträd träffas stundom äfven vid Allmogens gårdar; men finare trädgårdsväxter och större fruktträds-planteringar finnas i allmänhet endast vid Ståndspersoners Egendomar. Inom de Socknar af Länet som gränsa nära intill Götheborg, äro ställen der trädgårdsskötseln drifves såsom näringsfång.
nas sträckbänk, för tillvaron af just dessa fä- derneslandets försvarare. Om man därtill bej ^ r å n första stund den unga prinsessan Lovisa sinnar, huru oändligt större lätthet mannen ® af Nederländerna hösten 1848 mötte sin eger att slå sig ut, huru många flere och förblifvande brudgum, som då besökte hennes delaktigare utvägar han eger att genom egna fädernestad Haag, greps hon af den djupa, bemödanden vinna bergning, än den beroende innerliga kärlek till honom, som aldrig skulle kvinnan, som snart sagdt har intet medel till komma att mattas, snarare tillväxa i innerligförvärf; att mannen efter fritt val utsöker sig het och styrka. en maka med förmögenhet, då kvinnan har Förlofningen egde rum redan detta år, ehuru föga hopp att ens blifva sökt, om hon af en den först den 11 februari 1849 kungjordes i sådan är i saknad. Om man behjärtar detta svenskt-norskt statsråd. och fattiga kvinnors öde i allmänhet, inser man Det var af stor och frivillig kärlek och med tillfylles orättvisan i den olika arfslagen. sann inre glädje — en lycka, hvilken säkert » Jag nämnde, att denna olikhet äfven hade ej är hvarje furstinna beskärd — som den sin grund från feodaltiden och i då rådande unga prinsessan räckte sin konungsliga brudprinciper att hopa förmögenheter på få hängum sin hand och lemnade hem oeh vänner der samt bibehålla fastigheterna inom vissa för att i ett nytt fosterland och vid hans sida börja ett nytt lif. släkter.
En jemförelse, uppställd pä grund af de i nu gällande Bevillnings-förordning stadgade afgifter, utvisar, att de ärliga bidragen till skjutsanstalterna i sådant fall skulle blifva för a) en handlande eller annan idkare af borgerlig rörelse med en taxerad inkomst af t. ex. 10,000 R:dr 105 R:dr — b) en handelsbetjent med inkomst af 1,000 R:dr 10 „ 50. c) en tjensteman dito med 2,000 „ 8 „ 35. d) egare af ett helt mantal skatte eller annat skjutsskyldigt hemman (på grund af i sednaste 5-årsberättelser upptagne värden i medeltal v. 6,400:) 2 » 85. e) dito af ett mantal säteri eller annat nu icke skjutsskyldigt hemman (d:o raedelt. 8,000) 3 „ 35. Beräknas för städerna all [bevillning efter 2:a art. Bevillnings-förordningen af så väl fastighet, som borgerlig rörelse och löne-inkomst, så skulle 42 procent bidrag till skjutsnings-anstalterna, (beräknadt efter sammandragen i sednaste 5-årsberättelser,) sammanlagdt blifva, exempelvis, för Stockholm .. Örebro Gefle » 11,700. Westerås 4,020. Göteborg 43,760. 0. s. v. Bih. till R. St. Slatssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Utlåtande N:o 8. Dessa efter af Utskottet antagen total-kostnad beräknade bidrag skulle naturligtvis, om, såsom mig synes otvifvelaktig!, den verkiiga kostnaden komme att öfverstiga förslagssumman, i samma mån ökas. Derest det framställda förslaget till ny Bevillningsstadga skulle vinna framgång, kunde väl, med undantag för tjenstemän, någon jemkning i ofvan uppgifne belopp komma att ega rum, men, så vidt afsedda rättelser af taxeringsvärden å fastigheter och af taxerings-uppgifterna å inkomst af arbete i verkligheten kunna åstadkommas, torde någon hufvudsaklig skiljaktighet i bidragens proportion deraf icke föranledas.
Jag kan derföre icke finna annat, än att beslutet blir alldeles omändradt, i fall man lemnar tillkomsten af förbindelsen till återbetalning åt framtiden, och för min del erkänner jag, att om jag vore delegare i Bolaget, skulle jag hysa stor betänklighet, att ingå på den ifrågavarande ansvarigheten; ty vore det troligt, att Rikets Ständer framdeles skulle besluta att medlen böra återbetalas, så är det klart, att Bolagets ställning, genom förskottets emottagande, vore vida sämre än nu, och att enda verkan deraf blefve, att Bolaget måste af egna medel tillskjuta 100,000 R:dr till Canalbyggnaden, hvilka ej vidare kunde disponeras. Grefve von Schwerin: Om Ridderskapets och Adelns beslut egt följande lydelse: Enär Directionen afger sin förbindelse för medlens användande till Canalarbetet, och Bolagets förbindelse för deras återbetalning, i fall så skulle påfordras, eger Riks 23 II. 4 5o Den 4 Maji f. m. gäldsContoret att genast utbetala medlen; så hade ingen tvekan om rätta meningen af detta beslut kunnat uppslå; men sa lyder icke Ridderskapets och Adelns beslut. Det lyder så: J skolén genast betala summan, emot ett vilkor å Directionens sida, och ett annat vilkor å Bolagets, om Rikets Ständer framdeles skola sådant begära. Det bör icke bestridas, att ett sådant beslut beliöft förklaring, och jag tror, när det icke misstyckes, att UnderDomstolar någon gång kunna gå in till högre Auctoriteter och begära förklaring öfver Lagens rätta förstånd, Ridderskapet och Adeln icke eller borde misstycka StatsUtskottets åtgärd i denna fråga. Utskottet har denna gång haft en serskild anledning, att icke besluta utan fordrad förklaring, nemligen den, att Statsutskottets första Betänkande af Ridderskapet ocb Adeln ogillades. Ridderskapet och Adeln har i det fallet substituerat sin egen åsigt; och det hade varit högst ogrannlaga å Utskottets sida, om Utskottet, utan all förfrågan, velat göra sin mening gällande.
Och det är denna rätt, åt hvilken förslaget ger ett bestämdt uttryck, åt hvilken det ger tillämpning, men icke en hårsmån öfver-skrider. Men är verkan häraf den att ännu mera fjerma Holstein från de öfriga delarne af monarkien och att omöjliggöra en förbindelse, som kunde öfverensstämma med detallmänna bästa och främja de gemensamma intressena? Jag kommer här till en punkt, som allvarligt upptagit mi-nistérens tankar, så sant som den innerligt känner, huru mycket en passande författningsenlig förbindelse står i öf verensstämmelse med alla landsdelarnes verkliga behof. Men det är så långt ifrån att ministéren tror, att denna utsigt komme genom det nya förslaget att fjermas, att en-ligt dess fulla öfvertygelse tvärtom förslagets antagande kan främja en sådan eventualitet. Ty först när Tyskland ser i gerning, att det ej förmår att hejda den öfriga monarkiens fria utveckling, först när Holstein känner, att en fortsättning på den hittills intagna hållningen leder tiH skilsmessa — då, men också först då, kan man hysa hopp om en öfverenskommelse. » Derefter tillägger han: » Odi den invändningen, att detta förslags allerhögsta sanktion skulle prejudicera ett framtida afgörande i riktning af en äfven Förbundsländerna omfattande gemensam författning, vore lika litet grundad. Inträdde en sådan eventualitet, kunde den nya lagen likaså väl som den nu gällande meii riksrådets samtycke underkastas nödiga förfoganden. Detta är också af mig i den kungl. regeringens namn såsom konseljpresident under riksrådsförhandlingarna uttaladt, samt på riksrådsutskottets vägnar af dess ordförande. Man kan icke uttrycka sig tydligare och bestämdare än Hall gjort. Han beräknar att Holstein, hotadt med definitiv skilsmessa från det sedan drottning Margaretas och Kristian I: s af Oldenburg dagar så häftigt älskade Slesvig, skall föredraga en innerligare förening med Danmark i säli skap med Slesvig framför att skiljas från båda.2 Slesvig skall locka Holstein i Danmarks armar. Derefter skall dö nya författningen absorbera Slesvigs provinsialförfattning 1 Se A. II.
Skulle det varit lämpligt, all inom den Svenska nationalrepresentationen föreslå stadganden, som, för att blifva gällande, hade behöft sanclion af den Norrska, och som i alla fall aldrig kunnat inflyta uti den Svenska beviiin.förordn.? För min del linner jag icke annat, än all Utsk. handlat ganska rikligt, då det erkänt grundsatsen, men tillika omförmält, att då saken ännu icke blifvit hvarken af Unionscomitéen eller af båda Rikenäs representationer utredd, Utsk. icke kunnat fästa något afseende dervid. Hr von Hartmansdorff: I öfverensstämmelse med hvad jag förut yttrat, är jag i saken af den mening, som Frih. Palmstjerna uttalat. Men jag erkänner med Gr. Cronhjelm, att, under nuvarande förhållanden, har det haft sin svårighet för Bevilln. Utsk. att i detta fall uppgöra någonting. Nu kan i mitt tanka någonting annat svårligen beslutas, än en hänvisning lill en blifvande reglering emellan de båda Konungarikena, hvilken naturligtvis skall göras pä Konungens framställning. På det att likväl det ena Rikets Ständer icke måtte i detta hänseende fatta något beslut, som kunde anses gå det andra Riket för nära, så hemställer jag, att R. o. Ad. mätte besluta en R. Sl:s und. anhållan, det K. M. ville till Sveriges Ständer och Norriges Storting afgifva nådig proposition om ifrågavarande afgifters bestämmande och användande, samt att R. St. emedlertid bestämt denna afgift så och så. Derigenom hade man både visat tillbörlig aktning för det andra Riket och icke underlåtit att yttra sig för den tid, som förflyter innan något gemensamt stadgande kan vidtagas. Frih. Palmstjerna: Afsigten med min anmärkning har ingalunda varit den, att likasom förevita Bevilln.Ulsk. någon brist på uppmärksamhet i saken; men jag kan likväl icke derföre uti 8 H. ' 46 352 Den 15 Mars. en fråga, som icke är alldeles utan vigt, frångå min öfvertygelse, och får derföre bedja den värde talaren midt emot ursäkta, om jag icke kan instämma i Utsk:s beslut.