Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Proposition N:o 78. 9 Eforus, beträffande sättet för företagets utförånde, eller den företedda förslägSritningen och det derpå grundade kostnadsförslaget, framställt anmärkning emot det ringa afseende på nödig sparsamhet, sorn syntes vara vid sistnämnda förslags upprättande iakttaget, då till de jemförelsevis mindre vigtiga posterna: staket kring tomten med granitpelare samt urverk jemte ingångsport med ornering upptagits en sammanlagd summa af icke mindre än 12,200 R:dr R:mt. Efter det Ofver-Intendents-embetet blifvit aribefaldt att öfver omförmälda ritning afgifva underdånigt utlåtande, har Embetet, som funnit samma ritning böra i viSsa delar omarbetas, låtit för ändamålet uppgöra ny förslagsritning, hvilken sedan så väl vederbörande Domkapitel, som läroverkets Inspektor och Lärare-kollegium dermed förklarat sin belåtenhet, Ofver-Intendents-embetet, uti memorial den 23 sistlidne December, till Kongl. Maj:ts nådiga pröfning öfverlemna! och dervid, vidkommande det för ifrågavarande byggnad hos Embetet upprättade kostnadsförslag, slutande å éh summa af 26,866 R:dr 20 öre, yttrat, att hufvudsakligen dels genom upptagandet i förslaget af en omhägnad af trä kring skoltomten, i stället för det uti förslaget fråfi orten beräknade jernstaketet med granitpelare, dels genom uteslutande af éfi i sistnämnda förslag uppförd summa af 1,000 R:dr för ett urverk att anbrihgdS å gymnastikbyggnaden, enär ett sådant, enligt den för läroverkets hufvudbyggnad äf Korfgl.
Likväl hade, om kriget icke mellan* kommit, om Kongl. Maj:t icke igenom växeldragningar och de i RiksgiildsContoiret för hand varande Fonder, varit i tillfälle att bi - 35 S Den 3 i Mars. springa allmänna rörelsen, verkan af den antagna Financeplanen blifvit ännu kännbarare, och man skulle på en och samma gång hafva funnit qvantiteten af numerairen betydligen förminskad, sorn qvaliteten, i anseende till de ökade varuprisen, blifvit försämrad. Det är icke härmed min tanka, att på mindsta sätt väcka fråga om vår Banks soliditet eller verkliga värdet af vårt Sedelmynt. Ibland de åtskilliga slag representativ mynt , som gifvas i Europa, är det kanske icke något, som, utan att vid uppvisandet inlösas, har en mera verklig säkerhet. Men om vi skulle för ett ögonblick föreställa oss, att något slags naturhändelse gjort, att massan af Guld eller Silfver blifvit lika hastigt förökad, som Sedelmyntet, under 1809 års Riksdag; om någon annan omständighet gjort, att det ■öfverflödiga af denna massa icke kunnat gå orlandet, eller till andra behof användas, så skulle nödvändigt utaf denna ställning hafva följt samma verkan, som nu utaf Sedelmyntets förökning, att priserna inom kort tid stigit, och att rörelsecapitalet, om det sedan indragits, blifvit i samma mån otillräckligt. Nu lärer det likväl finnas, att de indragningar Banken årligen gjort, föga verkat i det hela, emedan Sedelstocken blifvit på annat håll ökad , och att den, då Riksgäldsoch BancoSedlar sammanräknas, är blott obetydligt förminskad. De calculer, hvarmed man i detta afseende förskräckt Allmänheten, äro säkerligen origtiga, och hade kunnat undvikas, om Den 31 Mars. 359 de, som besvärat sig dermed, litet mera rådfrågat allmänt kända handlingar, sådana som Riksens Ständers tryckta Beslut och Betänkanden.
Den siste värde talaren har ansett 44 §:n Riksd.Ordn. vara den enda, som handlar om förhållandet emellan RiksSCn och Ulsk:n, och han har derifrån dragit den slutsats, att hvad jag begärt, nemi. att infordra StatsUtsk:s prot. i alla sådana fall der StatsUtsk. directe communicerat med Const.Utsk., måste förfalla, emedan en inqvisitorisk rättegångsordning eljest skulle komma att införas. Jag anhåller att få fästa Ståndets uppmärksamhet derpå, att här är fråga om alt pröfva, huruvida R. o. Ad. (inner, ult dessa och flera tillgöranden inom Utsk., som möj - 38o Den 26 Maj. Jigtvis kunna hafva ngt rum oell sorn jag icke känner, men hvarom upplysning kati erhållas genom infordrande af StatsUtsk:s proh, kunna föranleda dertill, alt R. o. Ad. visserligen icke anställer någon inqvisitorisk undersökning, men enligt 110 §:n i Reg.F:o beslutar huruvida åtal skall äga rum mot dess ledamöter af Utsk, hvilka deltagit uti ifrågavar. beslut.
I afseende på Pensions-State4 St a ts-Uts kottets Betänkande n. 707 kan någon annan minskning icke ega rum, an den, som genom Innehafvarens afgång kan vinnas. 21:0 De bland Verkets Tjenstemän, samt Vaktbetjente, hvilka endast tjena efter provisionella förordnanden, och således icke komma i åtnjutande af Expectance-Löner, må, vid tjenstgöringens upphörande få, såsom Gratification, uppbära ett belopp, svarande mot Arfvodet för 1 år, likaledes utan Spannemåls-förhöjning. 22:0 I öfrigt ankommer det på Herrar Fullmägtige, att vid alla inträffande förhållanden, hvilka nu icke kunnat föreses, vidtaga de åtgärder, som med Riksgälds-Contoirets fördel finnas mest öfverensstämmande. ” Häruti instämde Herr Prosten österberg, under åberopande af sin, vid Utskottets förut i detta ämne afgifne Betänkande, bifogade särskilda mening. sorn ofvan. Ex Protocollo. J. C. RORICH. 708 Ståts-Utskottets Betänkanden. Ankom den 6 Nov. 1823. £/tlåtande, angående Stats-reg-* leringen i allmänhet samt med Förslag till Riks-Stat för 1824 och följande åren intill nästa Riksdag. Sedan Riksens Högloflige Ständer nu mera afgjort alla de frågor» som, antingen i följd af Kongl. Majrts aflåtne Nådiga Propositioner, Skrifvelser och Remisser, eller genom särskilde Motioner, i afseende på Statsregleringen vid denna Riksdag hos Riks-Stånden förekommit, är Stats-Utskottet i tillfälle att, enligt dess åliggande, of* ver denna reglering härmedelst afgifva slutligt Utlåtande, hvaruti de tillökningar och förändringar i sammandrag upptagas och beskrifvas, som RiksStaten härigenom undergått och i\ öfverensstämmelse hvarmed*det Förslag till RiksStat jemnväl blifvit upprättadt för 1824 och följande åren Stats-Utskottets Betänkanden.
Tredje och följande arken, hvardera , 12 — Vittnesskrifter, Bilagor och Afskrifter, hvardera arket . , 3 — Utdrag och Bevis utur Diarier , arket 5 — Dornar, Utslag och Constitutorialer, arket .12 Afskrift deraf, arket . , . (, — Offentliga Stämningar, arket R:dr 1 Acter och Protocoller i Revisions-mål, hvart ark, de förre . , . 5 — och de sednare , , g — §• 7‘ Bos Cancellie Styrelsen, dem af Kongl. Mnj:t$ och Rikets Collegier, sorn ej äga Domsrätt, Forvaltmngen af Sjöarenderne, Sundhets-Colle.ginm, Hof-Cancellers-Embetet, Seraphimer OrdensGillet, Direclionen ofver allmänna Magazins Inrättningen, Sjö Assurance-Öfver-Hatten , General - TullDirectioncH samt alla af Kongl. Maj:t tillförordnade Directioner och Cornmitteer: Ansökningar, Besvär och Förklaringar, som ej angå någon Rätiegangs-sak, i hvilket fall föregående §, bör lända till efterrättelse, hvart ark , , 6 sk. Bilagor, hvardera . * . 3 _ Attester, Utdrag och Bevis ur Diarier, Jordaböcker, Räkenskaper och andra handlingar, hvarje ark . 5 — Fullmagter att utföra andras talan . 9 — Recommendationer, Promotorialer, Mandatorialer, m. ni. arket ' 9 IförmedlingsBref, som i KammarColle* giuia, BevillningsTJtsk. Betänk anden* 65 glam bevilja1?, antingen de utfärdas genom Bref eller Utslag, för hvart -helt Hemman 24 — och så i Proportion för de mindre, dock ej under Sex skillingar för Hemmansdelen. Algieriske Sjöpass . , . .24 — Fribref och Autorisationer på Tullfri Spanmål
De fleste menniskor äro dugligare, bättre eller sämre, mindre ofta af kärlek för det rätta och goda eller för dess motsatser, än af beräkning huruvida det skänker mer eller mindre aktning af att vara det eller det; och jag anser det vara helt naturligt att, om medelmåttan går i bredd med den anspråkslösare dugligheten, så blir deraf en följd,— isynnerhet då det är lättare och äfven ofta roligare, att under de yngre åren lefva endast i nöjen, än att utbilda sig till duglighet, så inom som utom tjensten, — att en brist på verkligt dugliga ämnen skall uppstå. Det klagas äfven allmänt öfver en aftagande aktning för höga värdigheter. Jag tror äfven, att en sådan klagan äger sin riktighet. Det existerar verkligen ett sådant aftagande; men äfven detta liar sin orsak uti de högre embetsmännens tillsättning; och denna missaktning för höga embeten är en följd af den mindre aktningen för de personer, som beklädt desamma. f afseende på yttrande-rätten har man mindre att klaga öfver den godtyckliga lagstiftningens användande i afseende på tidningarna; ty så länge densamma finnes, börden äfven kunna begagnas; men hvad man har skäl att klaga öfver, är den mannamån, den orättvisa, hvarmed den blifvit begagnad, då den högst sällan varit använd mer än mot den ena sidan , då man likväl icke kan neka, att den andra sidan, ehuru mot olika personligheter, mången gång gjort samma missbruk af yttrande-rätten. Då actioner mot tidningarna gjorts, har det sällan skett för smädliga uttryck o. m. s., hvarom Tryckfrihetslagen talar; dessa actioner hafva oftast varit ett letande efter hvad som på det aflägsnaste sätt kunnat tydas såsom majestäts-brott, — och det är denna svaghet, som jag tror allmänt har väckt både löje och förargelse. Jag hörde här i förrgår en af Konungens rådgifvare, Frih. von Schulzenheim, yttra, att han vid tvänne riksdagar talat för indragningsmaktens afskaffande; men jag frågar då, huru
Till bevis på motsatsen får jag erinra R. o. Ad. om hvad som här händt, nemi. att då en ledamot af detta Stånd hade gjort en motion i Constit. Ulsk. om representationsförändring och ännu icke hade fått frågan bedömd af Constit.Utsk. samt således innan Utsk. handlagt saken efter 8i §, så uppträdde samme ledamot häl* och sökte drifva denna sin motion igenom under form af anmärkn. Att han sålunda efter 56 § kunde komma fram med en sak, som han icke fått fram enligt 8i §, måste bevisa en stridighet emellan dessa §§. Förhållandet är detsamma som att under en mask, hvilken här beter anmärkn., skaffa inträde åt någon, der han med sin egen uppsyn ej fått slippa in; och så lära våra grundlagar ej böra behandlas. Jag tror, såsom jag förut yttrat, att hvarken 8i eller 56 § får godtyckligt tillintetgöras; ty hvarken får Constit.- Utsk. påtvinga RiksStCn ett beslut, som de ogilla, eller få RiksStm, oberoende af Constit.Utskts mening, genomdrifva någon grundlags förändring. Jag anhåller således, att R. o. Ad. måtte lägga denna fråga till handlma. Frih. Cederström, Jac.: De förslag, som under denna discussion inom R. o. Ad. blifvit framställda, nemi. dels att inom Ståndet uppgöra en sammanjemnkning till det hvilande grundlagsförslag, hvaröfver nästa Ständer skola besluta, dels att på grund af 36 § Riksd.Ordn. tillsätta ett nytt Utsk. för att uppgöra sammanjemnkn., dels att votera öfver de vo - Den ia Fel) *u nr i c. m. ig* voter:spropos:r, sorn enskilda ledamöter framställt, och dels att åtskilja det af Constit.Utsk. afgifria enkla förslag samt göra det till a;ne, hvaraf det ena skulle förkastas och det andra blifva hvilande, äro samt och synnerligen grundlagsvidriga förslag.
Det är gifvet att den minsta summan utgör de af BondeSt. beviljade 666,666 r:dr 02 sk. Detta beviljande är gjordt utan sammanhang med de 22,5oo r:drna. PresteSt. bar beviljat 696,000 r:dr, utom de ifrågavar. 22,5oo rtdrna; följaktligen bar PresteSt. också beviljat de 666,666 r:drna 32 sk. R. o. Ad. bar fattat samma beslut, således beviljat 696,000 r:dr utom 22,5oo; följaktligen äfven 666,666 r:dr 32 sk. Således kan icke någon mindre summa utsättas i propos. än dessa 666,666 r:dr 32 sk. Som hon är närmast StatsUtsk:s mening, bär hon utgöra ja-propos. Conti a-propos. blir deremot 696,000 r:dr. Denna sak synes mig så enkel, att jag icke vet om någon ålerremiss kan beliöfvas, eller om icke R. o. Ad. skulle kunna besluta, det ja-propos. blifver å 666,666 r:dr 32 sk. och nej-propos. å 690,000 r.dr. Sedan R. o. Ad. pröfval denna fråga, torde vi särskildt få tala om de 22,5oo rtdrna. Hr Lefrén, Joli. Pehr: Jag är af samma tanke med den siste värde talaren, såvida alt jag äfven anser att saken är klar och icke borde föranleda lill annan voterts-propos., än den talaren nämnde; men jag delar icke den öfvertygelse med honom, att vi bär utan återremiss kunna eller böra taga beslut i frågan, utan anhåller jag vördsamt om propos. till återremiss. Frih. Cederström: 1 händelse Hr Frih. o. Landtm, anser det vara med grundlagen förenligt, att första gången delta betänk, är under öfverläggning, man bär kan direcl göra ändring i proposma, så bar jag visserligen ingenting
Utom det att erfarenheten altid wisat warupriscrncS succefliva stigande i alla Länder, dä 2:ne uppä io är skilde tider jrmfbras; är sädant bewifligt deraf, att det redbara myntet, Silfwer, altid ökes i ett större förhällande, än det hwarmed fbdo-ämnenas produktion öf« werskjuter deras äsgäng. När härtill kommer, nbdwändighcten för de fleste Stater akt med pappers-mynt un, dcrhjelpa financerne och öka rörelse-Capitalkt, synes nogsamt att stadgade penninge-löner blifwa allt mera otilräckclige. Om den af Bewillnings-Utskottet förcflagnc Brskattninos-mcthoden antagcS, winner förtroende och bestprkcs af erfarenheten, anser jag, af skäl hwilka nu wore för widlöftige att anföra, att denna methode bör titan de Skattdragande drygare känning ästadkomma en emot tidens dyrhet och pcnningc-lönerneS uphjelpan, de swarande tilökning uti Stats - Castan. Sluteligen fär jag ödmjukast anhälla att detta Memorial mätte remitteras till Stats-Utskottets utlätanbe och tilständ mig meddelas att kommunicera det , med de öfrige Ständer,. Om Stats-Utskottet af we-> derbörande Embctsmän behagar infordra upgifter, om de wärfwade RegcmentcrneS styrka och aflönings - sätt, samt en jemförelse mellan priscrne uppä de tarfligaste fbdo ämnen är 1778 och närwarande tid, sä wägar jag hoppas att bäde Skats-Ulffottet och Riksens Ständer lära bestämma ett blidare öde för de wärfwade Soldater, hwilka under zo ärS tid ej njutit nägon Löneförbättring. Kemil rov6 Dsn 37 September. Remitterades till Stats-lidskotket och semnadeFörfattaren tilständ att sitt Memorial med be öfrige respcctivc Ständcn kommunicera.
Herr Gustaf MontgomeriCj sorn i sin motion fullständigt utvecklat detta ämne och hvilken motion i de öfriga anföranden finnes åberopad, har till stöd för densamma hufvudsakligen andragit, att Staten, genom Lotteriets fortfarande, emot sin värdighet och den moraliska Lagens fordringar, likasom offentligt uppmanar till Hazardspel, som likväl i allmänhet 8ro förbjudna, och derigenom lockar den korttänkte att uppoffra sina tillgångar i hopp att, utan möda och arbete, hastigt vinna en förbättrad utkomst, ehuru det, i stället, vore Statens pligt, att uppmuntra till flit och sparsamhet, såsom de säkraste medlen till välstånd och oberoende} hvarjemte, i afseende på godtgörande! af den inkomst StatsVerket, i händelse af IVumerLotterilnrättningcns upphörande, komme att förlora, Motionären yttrat att, utom den ökade inkomst Staten inom kort skulle kunna påräkna deraf, att den högst betydliga Summa, som af Landets inbyggare nu på Lotteriet bortspelas, till större delen komme att användas på nyttiga företag och till näringsflitens befrämjande, och sålunda äfven för staten blefve productiv, till fyllande af behofven för tillfället borde i första rummet användas AumerLotteriets samt Gen.- AssistanceContoirets nu ägande icke obetydliga tillgångar i byggnader, ett tryckeri, m. rn., äfvensom den besparing StatsCassan ägde påräkna genom sislnämn - 5T2 Ståts-Utskottets de Verks indragning; förmodande Motionären i öfrigt att, om något bidrag å Nationens sida blefve erforderligt, icke någon funnes som ej med beredvillighet ville för ett så vackert och gagnande ändamåls vinnande, utgifva sin skärf, hvilken icke behölde öfverstiga en skilling på personen. Jemte tillkännagifvande att Utskottet, i sammanhang med öfriga ärender rörande RiksgäldsVerket, vill meddela yttrande öfver frågan om GeneralAssistanceContoirets upphörande, hvilket den inom Hederv.
Antingen är Stockholms bestämda antal af Vagnmakare, Hjulmakare, Smeder, Sdlmakare, Tunnbinda, re k,cSccicke tillräckligt för att fylla behofvet, eller kunna desse handtverkare ej förfärdiga till iika billigt pris med de utom Staden boende, ehuru dessa varor ej sällan äro belastademed transportkostnad Och förlust af tid, i förhållande till afiägsenheten af tillverkames bostäder. Förbud emot denna concurance, skulle antingen verka brist på varor, eller göra det bestämda antalet af tillverkare mästare öfver privet, afnämare till förfång, och man torde med tämlig visshet kunna ifrån förhållandet i de uppräknade fall sluta till väigörenbeten af friheten i lofliga näringsfång i allmänhet. De inkast som tilläfventyrs göras i anseende t>ll nödvändigheten af varors godhet, äro ej svåra att besvara. Enär deras tillverkning är fri från allt förmynderskap, äga de ett graderadt värde i förhållande till deras godhet. Det är ej afgjordt att mästerskapen, alltid förfärdiga de bästa varorna, och man bör besinna att fuskeri och bönhaseri, dessa med Skråbarbarismen ifrån Tyskarne införda benämningar, likväl äro första stegen till fullkomlighet, för hvilkensjjförvärfvande vägen stänges genom den ännu tillåtna jagt efter bönhasare och fuskare, likasom voro nybegynnare i likhet med skadedjur. Den io Februarii. 179 Om af hvad nu anfördt är, öfvertygelse vinnes huru det bör vara, följer i ordningen att tillse, huruvida de hinder som sig förete, äro af beskaffenhet, att ej kunna ur vägen rödjas. Dervid uppkommer främst undersökning, huruvida de mästerskapen förunnade förmåner äro att anse såsom StåndsPi i vilegier, eller följ. der af ifrån Konungen utgägna Reglementarisk» Författningar, till införande af en viss ordning inom de såkallade Skrän. I 1720 års Regeringsform §• 51 stadgas: att Städerna förblifva vid deras gamla rättigheter och privilegier, dock så, att de af Rik* sens Ständer efter tidernas omständigheter lämpas.
Vid besvarande af denna motion får Utskottet först anföra, att omförmälde ärende redan under flera Riksdagar blifvit Rikets Ständers pröfning understäldt; alt vid 1840 — 1841 årens riksdag, Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet väl afstyrkt den då väckta motion i ämnet, men till skäl derför endast åberopat, att hvarken af Utskottet eller Rikets Ständer kunde väntas den noggranna kännedom om särskilda lokalförhållanden, som för hulvudsakligt bedömande af förslaget måste förutsättas; samt att, då de uppgifter, som blifvit Utskottet meddelade, icke kunde vara i detta hänseende tillfyllestgörande, utan derom erfordrades undersökning och yttrande af vederbörande embetsmyndigheter, ärendet lämpligast borde bero på underdånig anmälan hos Kongl. Majit; och att vid 1844 — 1845 årens riksdag Utskottet, i anledning af då jemväl väckt fråga i ämnet, hemställt, att Rikets Ständer mätte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att Kongl, Majit täcktes anbefalla en undersökning om lämpligheten — att anlägga en köping vid Wrigstad, och sedermera på grund af de derigenom vunna upplysningar efter omständigheterna nådigst förfoga; hvilken Utskottets hemställan af tvänne Riksstånd bifölls. Utskottet har ej heller nu varit i tillfälle att förskaffa sig närmare upplysningar om alla de förhållanden, som för bedömande af motionärens förslag varit behöfliga, men anser likväl afseende böra fästas ej mindre derå, att förevarande fråga vid denna riksdag ånyo blifvit Allm. Besvärsoch Ekon.-Utsk.
I det stället anhåller jag ödmjukast, att mina detailler i ämnet, få såsom bilaga åtfölja denna min motion om bidrag af Statsmedel till inlösande och bortförande, efter med ägarne derom träffadt accord af ofvannämnde trådhus, i händelse Götheborgs Stad och Allmänna Brandförsäkringsverket, skulle vilja hvar för sig , efter en billig uppgjord reparation äfven till ett sådant ändamål sammanskjuta medel för att spara sig en mångdubbel kostnad och förlust, som snart sagt är säker förr eller sednare. Remiss häraf till StatsUtskottet torde benäget beviljas. Allegat till den af mig i Högloflige Ridderskapets och Adelns Plenum den 21 Febr. 1S23 väckte motion, om anslag af Statsmedel, till inlösande af de nära vid Götheborgs förråder belägne trädhus, på det så kallade Qvarteret lilla Berget. Kongl. Maj:ts och Kronans dyrbara Bevävärings, Utredningsoch Sjukförråder i Götheborg, upptaga 5 etager eller våningar öfver Garnizonskyrkan, som utgör den understa af samma byggnad. På 40 å 50 stegs afstånd derifrån är det så kallade Qvarteret lilla Berget Den 21 Felruarii. 6n beläget^ ofver allt tätt bebyggd med trädhus. Vid ett olycksfall af eldsvåda i denna del af staden, under en händelsevis på samma gång varande sydvestlig storm (hvilken i följd af Götheborgs local, der alltid måste visa sig våldsammast) synes mig* nämnde förråder blifva utsatte för en fullkomlig förödelse. Icke alle* nast husets höjd gör det mera blottställdt för antändning, utan försvårar, kanske gör omöjligt , att med nödiga brandsegel i erforderlig hast åtkomma och förse det stupande taket derå, och de med ett dylikt arbete sysselsatte, skola dessutom ej länge kunna uthärda mot den qväfvande rök och hetta som gemensamt der angripa dem; hvarföre föga förhoppning kan äga rum, det icke lågorne snart från samma ställe uppgå, hälst, om man tillägger det ofruktsamma i försöket , att medelst sprutning hålla brandseglen tillräckligt fucktade öfver allt.
Enligt Utskts förslag skulle dock boktryckarens straff förhöjas eller förminskas i mån af författarens brottslighet eller obrottslighet. Jag skulle likväl tro, att den plikt, som ålägges boktryckaren för öfverträdelse af Tryckfr.- lagen, endast bör hänföras till hans egen förseelse och icke bero af andras felaktighet. Jag skall icke vara envis i denna sak, och om ingen annan ledamot af R. o. Ad. delar min tanke, lärer den propos., jag begärt, blifva med nej besvarad samt frågan snart vara afgjord. Hr Cederschjöld: Till hvad jag förut anfört vill jag blott taga mig friheten att, såsom bevis på lagens orimlighet, tillägga, att om en boktryckare försummat att utsätta sitt namn, tryckningsorten och årtalet på en skrift, den han likväl, utan att observera försummelsen, öfverlemnade till Hofcancelleren, så skulle han äfventyra ett straff, som måhända uppginge till 20,000 r:dr, oaktadt sålunda tydligen vore ådagalagdt, det hans afsigt ej kunnat vara att undandraga controllerande-magten möjligheten att åtkomma honom. Jag får dessutom nämna, att jag nyligen fick en uppsats införd i en periodisk skrift, nemi. min afhandling om choleran, men derjemte begärde af boktryckaren att få några exemplar särskildt afdragna för mig; och då gjorde en händelse, att jag vid correcturläsningen observerade, det han glömt att på dessa ark utsätta sitt namn, tryckningsorten och årtalet, i följd hvaraf han kunnat äfventyra hela sin välfärd. Jag hoppas derföre, att R. o. Ad. ej drager i betänk. att godkänna Utsk:s förslag. H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedt, Gust.: En värd talare, Hr v. Troil, har nämnt, att den föreslagna förändringen i 10 mom. 1 § Tryckfr.förordn. vore oväsendtlig; men han trodde likväl, att det var ett af de bästa förslag, hvarmed Constit.Utsk. inkommit.