Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
; så får jag förklara, att en så besynnerlig argumentation knappast lärer af någon antagas, eller att det starkaste bevis för ruin satts skulle kunna blifva ett bevis emot densamma. Om jag yttrat, att de personer, som ej bestämt uppräknas i grundlagarne alt af Konungen utnämnas, skola af Stånden sjelfva väljas, så måste detta mill yttrande hämta ett ytterligare stöd dera'-, alt Kongl. Majrt ej utan en särskilt undantagslag i 29 §. Riksdagsordningen, kunde tro sig äga rättighet utnämna vice Ordförande hos Adeln och vice Talmän inom de öfrige Stånden. Hade förhållandet varit enahanda med BondeStåndets Notarier, så hade fråga om dem säkerligen icke uppstått. Jag tror således, att man i det citerade förhållandet finner mera stöd för mig, än mot mig; och man torde således finna, alt jag icke handlat inconseqvent. Nu är ej fråga om saken, utan ,om dess behandling, Den 6 April f. m. 23l och äfven i det afseendet åberopar jag Herr Cederschjölds reservation. Hela olyckan eller villervallan uppkommer från ConstitutionsUtskottets tysta pluralitet, som bestod af ii personer. Minoriteten, som likväl talade, utgjorde 10 personer. Nu är saken således så nära, att då jag slutar mig till dessa io, äro ii mot ii i opinionsväg. De 10 talande måste likväl hafva mera för sig, än de 11 tigande, ty dessa sednare kunna väl icke med sin omotiverade tystnad särdeles inverka på Ridderskapet och Adeln. Utskottet har aldig bestridt Ridderskapet och Adeln rättigheten att tillgodonjuta den hänvisning till förstärkt Utskott, som Grundlagen lemnar oss, för att få våra gemensamma tankar jemkade.
Ståndet beviljade ett extra Stats-anslag af 84,000 R:dr årligen att under 4 år utgå med tillsammans 336,000 R:dr. Hvad Utskottet i öfrigt i denna punkt föreslagit rörande: a) det för ombyggnad och inredning af Carl Gustafs Jactori af anslaget till gevärs-Jäbricationen använda belopp; b) ökad tillverkning vid Huskvarna factori; e) nedläggande af Norrtelje factori, blef af Ståndet bifallet. 4:o Till befästnings-arbeten å Waxholm och uti Stockholms skärgärd. Hvad Utskottet i Utlåtandet N:o 435 tillstyrkt, bifölls. 5:o Till Carlsborgs fästnings-byggnad. Ståndet biföll så väl den tillstyrkta summan af 50,000 R:dr årligen, alt 2o8 Prat. Utdr. d. 17 Mars 184,1. för 4 år utgå med 200,000 R:dr, som ock, atl samina summa icke må användas tili andra allmänna arbeten. 6:0 Till Carlstens fästning och Marstrands hamnjörsvar samt till befästnings-arbeten vid inloppen till Carlskrona. Hvad Utskotlet i Utlåtandet JN:o 435 tillstyrkt, så väl i afseende på anslaget 40,000 R:dr årligt n, som ock att kostnaderna, hvilka erfordras vid nu ifrågavarande arbeten använde fångars vård och underhåll, m. m. må, fortfarande utgå af det för ändamålet anvisade fö; slags-anslaget å 9t le Hulvud-Titeln, blef af Ståndet bifallet. 7:o Till anskaffande af Telegr aph-per sedlar> ro, ro. Hvad Utskottet i denna punkt tillstyrkt och v idb I i f'v i t, bifölls• 8:0 Till kostnader för Instructions - Compagnier vid inde Idta Infanteriet.
De föreskrifter och formulärer till anvisningar, advislistor, räkenskaper m. m., som erfordras i och för denna rörelses bringande till verkställighet, ega Fullmäktige att meddela och till efterrättelse fastställa, och förvänta Rikets Ständer, att Fullmäktige iakttaga allt hvad på dem kan ankomma, för att åt allmänheten bereda den lättnad vid ifråga ' o varande transaktioner med Banken och derunder lydande Låne-Kontor, hvarigenom det afsedda ändamålet bäst må kunna befrämjas. 2:o. Ät Fullmäktige uppdrages derjemte, att söka med Privatoch Filial-Banker träffa sådan öfverenskommelse, att penningeremisser emellan de orter, der sådane Banker äro eller varda inrättade, samt hufvudstaden och de orter, hvarest Ri* i lianko-Ultkollelt Memorial, N:e 32. tets Ständers Bank har Låne-Kontor, må kunna i möjligast» måtto undvikas, och genom anvisningar de särskilda Bankerna och Låne-Ivontorcn emellan ersättas.
Då fråga härom sednast förevar vid 1840 och 1841 årens riksdag, yltrade dåvarande sammansatta Lagoch Ekonomi-utskotten, uti ett at 3:ne Piiksstånd bifallet betänkande, n:o 20, bland annat, alt väglagningsskyldigheten från äldsta tider ålegat jorden enligt den enkla rättsgrund, att den, som åtnjuter en fördel, äfven måste vara underkastad det dermed lörknippade besvär; att, huru talrika än de resande må i sednare tider hafva blifvit, vore deras antal icke dess mindre en obetydlighet i jemförelse med den trafik å vägarne, som eger rum genom rikets hela jordbrukande befolkning, hvilken alltså ännu har förnämligaste nyttan och bchofvet af dem; att, hvad varutransporten beträffade, det vore klart att, då jordbrukets alster utgöra den ojemförligast största delen af rikets hela produktion, och landlmannen, genom sin långt öfvervägande talrikhet framför öfrige samhällsklasser, också är den ojemförligen största konsumenten af varor, jordegarne äfven ur denna synpunkt måste hafva största nyttan och behofvet af vägarne; att härtill komme svårigheten, om icke omöjligheten, att i vårt land underhålla vägarne annorledes, än genom det hittills gällande stadgandet, att väghållningen är en servitut å jorden; alt i andra länder med tät befolkning, liflig handel och rörelse, betydlig national välmåga, och till följd deraf en lifligare omsättning af bytesmedlet, penningen, der kunde staten besörja väghållningen och i skatter af folket upptaga de summor, som dertill erfordras; men hos oss, der befolkningen är glest spridd öfver en vidsträckt yla, omsättningen trög och der hvarje kontant utgift kännes tryckande, skulle det vara på en gång nästan overkställbar^ att göra väghållningen till en statens angelägenhet och tillika skadligt att förvandla naturaprestation at väghållningen lill en kontant penningeskalt, hvilken till följd af sakens natur ändå alltid skulle komma att till det mesta utgå af jordbruket; att, hvad beträffade förslaget, att de vägfarande malte erlägga vägpenningar, derigenom skulle uppkomma ett för den inre rörelsen ganska hämmande band ; att uppbörden skulle blifva på en gång kostsam och svår att kontrollera; samt att, om ock på detta sätt tillräckliga medel för väghållningens bestridande kunde inbringas, man derigenom endast åstadkommit den förändring att jordegarne finge med kontanta penningar bekosta väghållningen, då de förut verkställt den genom arbete och natura-prestationer.
Vid dessa storartade Engelska gjuterier och valsverk, hvarest kol och malm finnas att tillgå nästan på samma ställe, kunna ock nästan huru stora qvantiteter som helst tillverkas, så alt det icke är af brist på godt jern för de flesta behofver, som det Svenska behöft köpas. Då likväl det oaktadt någon minskning i skeppningsqvanliteten af det Svenska jernet icke visat sig, ulan tverlom, det ojemförligt största beloppet af våra förråder gått till England i första hand, så måste häri ligga ett bevis att den ofvannämnda farhågan för en blifvande öfverproduktion och bristande afsältniug på verldsmarknaden i följd af tullfri införsel af utländskt jern är ogrundad. Min oförgripliga öfvertygelse är, att om fri införsel af allt utländskt jern tilläts, skulle det befordra och öka afsättningen af vårt eget i utbyte, enl. den erfarenhet som öfverallt rönts af den fria handelns verkan på det ömsesidiga utbytet med af alla sådana varor, som genom sin be skaffenhet och användbarhet hafva efterfrågan i verldshandel. Den andra här ofvan nämnda farhågan, nemi. att rättigheten till införsel af utländskt tackjern skulle begagnas af bruksegare för att till lägre pris kunna tillverka ett försämradt stångjern torde, om man närmare betraktar densamma, ännu mindre böra utgöra föremål för bekymmer eller förmyndersap från lagstiftningens sida. Afven f. n. finnes ingen lag, som hindrar en masugnsegare att blåsa tackjern af usla malmer, hvilka han kan erhålla lill billigare pris, eller en bruksegare att smida stångjern af dåligt tackjern. Korrektivet emot en sådan hushållning ligger dels hos flertalet af tillverkare i omtankan om egen fördel och om kreditens bibehållande för sin vara, dels också deruti, att köpmannen, som tillhandla!1 sig bruksegarnes jern för att skeppa detsamma, nog vet att underrrälta sig huruvida han erhölle en pålitlig tillverkning, hvarföre också vissa stämplar, som äro kända att utmärka en god vara, betalas med ett vida högre pris ån andra.
Men då tvenne dagar voro framgångne, och intet vatten mera hade funnits i staden, då satt Maheli i kammaren och hennes kinder voro bleka och hennes hår var beströdt med aska, och en säck var hennes klädnad. Och barnet hade klagande insomnat i hennes sköte och det qved i sömnen, och Maheli lyfte sina ögon opp och sade: „Herre, Herre, hjelp mig att jag icke misströstar, styrk mig att jag icke förtviflar. Men då kommo budskap och sade: „Assyriernas här flyr för Herren, och Judith hafver slagit Holofernes. Staden är räddad och J ären räddade. Och din herre skall bo när oss och blifva en af oss“. Då sade Maheli: „helig, helig, helig, är Herren, mäktig och stor. Med en qvinnas hand hafver han slagit den stora hären och af spenabarnens mun bereder han sig ett herrligt lof. Jag tänkte i min ångest, Herren hafver förskjutit mig, hans öga hvilar icke på hedningarnas stad och han hafver lemnat mig i mörkret, men se då uppehöll han mig med sin högra hand och förde mig till ljus och klara källor, och då jag tänkte: stormen varder mig förstörande, se, då bjöd han stormvinden, att den tog mig på sina vingar och förde mig till ljufligare ängder. Och då jag bäfvade att jag skulle försmäkta af törst, se, då beredde han mig lefvande vatten och ljuflig svalka i sina gårdar, att jag hos Herrans folk må lefva och i mina fäders land få dö; och han hafver upptagit minom herra och min förstfödde i sino lande“. „Nå så sluta då en gång“, skrek argt en hvass röst och, paff, small locket opp af den tillslutna dosan, och en underlig liten gubbe tittade opp och stod och vickade deruti. Alla tego, endast en melodiskt susande sång den jag hört hela tiden fortfor ännu. „Hvem galar och skriker här!“ sade åter gubben, „kan man då aldrig få vara i fred? jaså, är det ni snäckor der, som hålla oväsendet. Hvad skriken j efter?“
StatsUtsk. vid alla tillfallen, elfl något förslug till förändring i dessa inrättningar framställas, eller då Utsk. måste tänka sig någon förändring derutinnan, behöfva sammanträda med Ekou.Utsik.; så skulle otvifvélaktigt en sådan, vid föregtde riksdagar icke vidtagen åtgärd medföra en sådan tidsutdrägt, alt det Liefve alldeles omöjligt för StatsUtsk. att inom den tid, sorn i grundlagen blifvit afsedd, kunna behandla dessa frågor. Hvad angår formen af de anmärkntr, som mot StatsUtsk. blifvit framställda, skulle jag visserligen hafva önskat, att de endast hållit sig strängt vid sjelfva saken, och att man visat sig förvissad derom, att intet annat än öfvertygelsen om det rätta ledt Utskts åtgärder. Anmärkntr, som liga en annan form, kän jag ej gilla, derföre att för det första de icke iiro tillåtna, för det andra de ingenting bevisa, om icke svagheten af den sats, man vill förfäkta, och för det tredje, att de icke verka något i vår tid, då hvar och en blifvit van och beredt sig på att, när man är beklädd med ett allmänt förtroende, underkasta sig dem, utan att låta dem verka på sin föresats. Hr Ribbing, Arvid: Det var egentligen i anledn. af Frih. Cederströms nyss gjorda andragande, som jag föranleddes alt anmäla mig. Åtskilligt förekom deri, sorn jag ej kan anse riktigt. Deribland först, i afseende på den af Hr von Troil i mitt tycke så klart framställda grundsats om Representationens vägran af statsanslag, då den finner sig mindre belåten med Styrelsen , att denna vägran ej kunde iiga rum i andra länder, än der minister-styrelse är införd. Jag tror deremot, att belåtenheten eller missbelåtenheten kan lika väl finnas och gifva sig tillkänna i ett land, der en styrer, som der flere göra det. Äfven kan det vara troligt, att, der flere styra, tillfälle är beredt för hvar och en, som har sin särskilda styrelsegren, att taga bättre kännedom om huru dermed sig förhåller, och huru han bör förfara. R.
Utlåtande, i anledning af väckt motion om nedsättning af räntan å Lanefors qvarn i Kinda härad af Östergöthlands län. (I. A.) Uti cn frim Bonde-ståndet till Stats-utskottels behandling remitterad motion, har riksdagsfuilmäktigen Lars Magnus Knutsson från Östergöthlands län, under förmälan hurusom Lanelors tullmjölqvarn med fyra par stenar inom Kinda härad af nämnde län, till följd af uppgifven större mäldetillgång, än i verkligheten finnes, blifvit skattlagd till alltför hög ränta, föreslagit, att Rikets Ständer ville besluta nedsättning af berörde ränta till det belopp, sorn bör enligt författningarne utgå, efter den mäldetillgång, qvarnen, enligt motionen bilagde uppgifter, i verkligheten eger, eller 10 tunnor hvete, 407 tunnor 16 kappar råg och 83 tunnor 16 kappar korn, tillhopa 501 tunnor spanmål; hvartill motionären, uti ett till Utskottet remitteradt ytterligare anförande gjort det tillägg, att, i händelse den sökta nedsättningen icke nu skulle kunna medgifvas, Rikets Ständer då ville hos Kongl, *Uaj:t i underdånigBih. till R. St. Prat. iS50 f i85i. * Sani., I A/d., 2 Band., 35 Hä/t. 5 34 Ståts-Utskottets Utlåtande, N:o 280. het anhålla, det ny undersökning måtte i behörig ordning anställas för bestämmande af den ränta, som, med föranledande af den verkliga mäldetiligången, bör ifrågavarande qvarnlägenhet åsättas.
Under förbigående af de flerfaldiga anmärkningar, hvartill detaljerne af nu ifrågavarande lönereglerings-förslag för öfrigt föranleda, anser jag mig slutligen endast böra fästa uppmärksamhet på den stora tillökning i beloppet af Bankens Pensions-Stat, som måste uppkomma, hufvudsakligen genom flera redan pensionsberättigade, men ännu i tjenst qvarstående Commissariers förflyttande på denna Stat med en, i förhållande till deras förut innehafda lönebelopp och beskaflenheten af deras tjenstgöring, ganska frikostig lifstidspension af 2000 R:dr för hvardera. Ank. till Exp. Utsk. den 25 Jani, kl. t •. e*. Memorial, med hemställan om präglandet af en medaille öfver aflidne Banco-Secreteraren G. M. Helsingius. Hos Utskottet hafva Banco-Fullmägtige, med vitsordande af de stora anspråk på principalers erkänsla numera aflidne Banco-Secreteraren och Riddaren af Kongl.
För öfrigt får Stats-Contoiret, i följd af Eders Kongl. Maj;ts nådiga befallning, i särskild Remiss, gemensamt med Eders Kongl. Maj ts och Rikets Kammar-Collegium, afgifva Revisorers Berättelser. % underdånigt yttrande ofver Revisorernes underdåniga hemställan angående Chartae-Sigillatasmedlens redovisande i 2:ne terminer om året. De Stats-Contoiret raeddeldte handlingarne återställas härjemte i underdånighet , och StatsContoiret framhärdar med djupaste vördnad, nit och trohet Stormågtigste Allernådigste Konung Eders Kongl. Maj:ts Underdanigstc, tropligtigste tjenare och undersåter G. F. WIRSÉN. M. Haak. Georg D. af Wahlberg. N. Frodelius. A. Soderholm. C. Tunelius. L. S. L. G. af Sillén. G. Öyér. Stockholm den 8 Februarii 1821. Till Kongl. Maj:t miderdånigst i anledning af Riksens Ständers Revisorers Berättelse, om granskning af Stats-Verkets Räkenskaper och Förvaltning åren 1817 och 1818. Stormägtigste Allernådigste Konung! Sedan Riksens Ständers Revisorer uti deras, angående granskningen af Stats-Verkets tillstånd, styrelse och förvaltning, åren 1817 och 1818» under den 14 nåstlidne December, afgifne 4° Riksens Stänclers Berättelse andragit, att Revisorerne, sorn af Råkenskaperne ofver Chartze-Sigillatae-medlen utrönt, det proprie balancer å denna uppbörd till betydligt belopp uppkommit, till förekommande af slika balancer, hvilka kunde leda till förlust för Stats-Verket, trott sig böra föreslå, att en sadan inventering af ståmpladt papper, som enligt q 6 § i Kongl.
Enligt Utskottet af vederbörande meddelad upplysning har emellertid vid de sifferuppgifter, som legat till grund för Kongl. Statskontorets underdåniga skrifvelse, angående Statsverkets tillstånd och behof, ett förbiseende i så måtto egt rum, som dervid icke iakttagits att vid sednaste riksdag, i följd af beslutet om sågoch qvarnräntors upphörande, den Kronan behållna delen af ordinarie räntan nedsattes med 100,000 R:dr, vid hvilket förhållande det nu beräknade beloppet af denna stats „ Transport 2,693,200: — Stats-Utskottets Utlåtande N:o 22. Transport 2,693,200: — inkomst, hvilket grundar sig på resultaten för åren 4861, 1862 och 4 863, hvarunder sagda räntor till Statsverket ännu ingingo, här utföres, efter afdrag af nämnda summa, med blott 2,060,500: — 2:o) Tiondespanmål, som också är antingen indelad eller Kronan behållen, beräknades, såvidt densamma är indelad, år 1863 till 656,650 kubikfot, motsvarande 1,313,300 R:dr.
Ad., om, vid ett sådant förhållande, icke både arbetsbördan och målens utgång hufvudsakligen komme att hvila på den sistnämnde: om ändamålet med en Öfver-domstols flertalighet derigenom kunde anses vunnet: och om, äfven i det fall, alt dessa tre vore om slutet ense, den tappande parten skäligen kunde på riktigheten af deras kollektiva omdöme sig förlita. Den förespeglade större skyndsamheten i målens afgörande genom antagande af tretalet såsom domfördt antal, förmår jag icke heller att inse. Då Ordfm, i följd af sine öfrige åligganden, mäste vara rotelfri, återstode endast tvenne referenter på hvarje division. För vinnande af nödigt rådrum till målens beredning och öfverläsning, måste, genom denna sammansättning, sessionsdagarnes antal i veckan inskränkas till en eller högst två, och mig förefaller det uppenbart, att fem divisioner med fem sessionsdagar i hvarje vecka skola uträtta mera, än sex divisioner med två sådana dagar. Den farhåga, som blifvit yttrad, att, genom antagandet af Utsk:s förslag, ett hinder skulle upsla för befordrandet af den organisation, K. M. med den nåd. proposm afsett, kan jag icke dela. Götha flof-rält har nemi. redan med sin nuvar. arbetsstyrka och under de försvårande förhållanden i afseende på det domföra antalet, som i nu gällande lag eger rum, på längre och kortare tid arbetat på fem divisioner med fem ledamöter å hvarje, och om än, i följd af stundom inträffade förfall, en och annan svårighet härvid upkommit, äro likväl, genom antagandet af Utsk:s förslag, dessa svårigheter i samma mån lättare att afhjelpa, som ej i allmänhet bör kunna motses, att utom i sällsynta fall, icke tre ledamöter af fyra skola om slutet blifva ense. Hr Cederschiöld har här förordat det förslag, som finnes innefatladt i hans vid betänk, fogade reservation, och han har sjelf 1 Den 22 Mars. 117 icke insett något annat hinder dervid, än att Presidenlernes inflytande skulle minskas.
Transport R:dr 10,609,487: a) För vägen emellan Upsala och Sala, 5 mil 22,500 ,fot R:dr 4,217,239: — b) För vägen emellan Sala och Robertsholm, 8 mil 22,450 fot „ 5,491,133: — af nordvestra banan: 9,708,372: a) Yägen emellan Christinehamn och Arvika, 10 mil 23,100 fot R:dr 10,519,866: — b) Yägen emellan Arvika och norska gränsen, 3 mil 31,000 fot R:dr 3,893,998: — hvarifrån afgå bevil jade „ 1,000,000:— atw qqö 1 „ 2,893,998. — ^ 13,413364: Tillhopa 43 mil 23,270 fot för R:mt R:dr 33,731,723: — Visserligen har redan under sistförflutna riksdag den åsigt sökt göra sig gällande, att, sedan vestra, södra och nordvestra stambanorna blifvit färdigbyggda, Staten borde upphöra med all vidare anläggning af jernvägar, äfvensom röster höjts för den åsigten, att Staten nu borde hvila sig efter de ansträngningar den förmenas hafva måst underkasta sig, för att kunna åstadkomma dessa dyrbara anläggningar. Hvad beträffar förstnämnda åsigt, så blef ock densamma helt och hållet underkänd af Rikets sednast församlade Ständer, ity att anslag sistlidna riksdag beviljades, dels för påbörjande af icke blott nordvestra stambanan, utan ock af östra och norra stambanorna; dels för anläggningen af sammanbindningsbanan genom hufvudstaden.
Fabrikanten betalar icke högre ränta i ManufacturDisconten, och Bruksidkaren ej eller vid Jernets belänande i Banken. Slutligen är uti en af resérvationerne fråga väckt om icke de nya lånen borde återbetalas i silfver. Jag hemställer huruvida detta förslag förtjenar uppmärksamhet. Mahanda äc det icke utan värde, och möjligen skulle det kunna innefatta ett medel för Nationen , att utan svårighet ledas till den af manga önskade realisationen. Jag suspenderar dock mitt omdöme derom; och anhåller nu vördsamt om återremiss af Utskottens Betänkande. Herr von Qvanten, Carl• De förenade Utskottens Betänkande innefattar afslag å odlingslånen. Jag medgifver, att många missbruk med dem ägt rum, dels af lättheten, att uppgöra yändering å den till odling ämnade jorden,; lien ig Julli e, ni: loii samt att erhålla tvänne bofaste mans påskrift, men hvilka lika litet kunnat uppfylla sin borgen, som låntagaren förmått betala lånet, och hvilket gjort, att inbetalningen deraf uteblif-vit; dels emedan, såsom jag tror, slarf hos låntagaren oftast orsakat försummelse med afbetalning och ränteliqvid , enär han funnit den låga räntan gifva mera vinst och förmån, då lånet står och lagsökes, än då de ordenteligt afbetalas. Jag inser och medger således ganska val olägenheterne af odlings-lånen; men då jag betraktar vår finr.nciella ställning, så finner jag att den för odlings-lån hittills bestämda summan äfven hädanefter måste ovillkor!igen utgå, och jag får derföre hemställa, att denna summa må i annan väg utgifvas tili medborgare af hvad dass som hälst, hvilka vilja anlägga nyttiga inrättningar af hvad natur de vara må, allenast de kunna styrka, att inrättningen eller byggnaden medför den fördel, att ägaren återfår capitalet inom 4 eller 5 år. Här äro flera anläggningar, Sorn blifvit^- verkställde, blott i saknad af förlag. I mitt memorial af den 26 sistledne Februari har jag nämnt derom, och jag torde nu få dit hänvisa.
Ridr, samt ett lån af 140,000 R:dr, att återgäldas med ränta och årlig amortering af tillsammans fem procent å det ursprungliga lånebeloppet. 7:o. Pedago - Uti skrifvelse den 22 nästlidne Juli har Domkapitlet i Calmar till Eders Kongl. Majits pröfning öfverlemnat och med sitt förord beledsagat en af köpingen Mönsterås gjord Inrättande af underdånig anhållan, att Nådig Proposition måtte till Rikets Ständer aflåtas om anvisande en ny pedagogi af statsanslag till inrättande af en pedagogi uti sagde köping; och har till stöd för denna i Mönsterås, anhållan blifvit andraget: att köpingen eger en folkmängd af omkring 1300 personer; att, då kringliggande landsort äfven toges i beräkning, antalet af barn, för hvilka önskades en vidsträcktare undervisning än som i folkskolan kan meddelas, vore ganska betydligt; men att, då afståndet till närmast belägna lägre elementar-läroverk i Oscarshamn utgör mil och till högre läroverket i Calmar 7 mil, i följd af såväl de dryga kostnaderna för barnens underhåll på en aflägsen ort, som svårigheten att, isynnerhet under deras spädare ålder, lemna dem en närmare tillsyn, de fleste måste gå i mistning om en fullständig skolbild ning; äfvensom slutligen att läroanstalter af ännu större omfång, än den nu ifrågaställda, redan kommit städer och köpingar med vida mindre folkmängd till godo. Med afseende å hvad sålunda blifvit anfördt, anser jag mig ega skäl i underdånighet tillstyrka Eders Kongl. Maj:ts nådiga bifall till den gjorda ansökningen; samt att den förhöjning, sorn derigenom blefve behöflig i det för Pedagogierna anvisade anslag må äskas med R:dr 1,000; hvaremot, ehuru den åt lärare vid de tvåklassiga pedagogierna nyligen medgifna rätt, att efter viss tjenstetid uppflyttas i högre lönegrad, måste medföra ökade utgifter för dessa läroanstalter, och ehuru de tvåklassiga Pedagogiernas antal blifvit genom Eders Kongl. Majits