Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ex. Hr Gr. Löwenhjelm, och gör det så mycket hellre, som det var jag, som hade äran för Hr Frih. o. Landtm, gifva tillkänna det beslut, som R. o. Ad. uti ifrågavarande afseende fattat. Jag hemställde, att R. o. Ad. ville grunda detta beslut, icke blott på ett bruk, hvilket vid föregående riksdagar ägt rum, utan hufvudsak ligast på den utmärkta aktning, som R. o. Ad. hyste för Hr Frih. o. Landtm. Ståndets närvarande ledamöter instämde i den af mig gjorda framställningen. Då en sådan discussion som denna kunnat uppstå, nemi. ronde den frågan, huruvida R. o. Ad. ogillar motionen eller icke, så anhåller jag så mvcket hellre om bifall till H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelms framställning, som jag för min del anser, att R. o. Ad. alldeles icke skulle handla i öfverensstämmelse med sin värdighet och sina tänkesätt, om R. o. Ad. endast skulle afslå motionen, utan något vidare omdömes tillkännagifvande om dess beskaffenhet. Det är visserligen sannt, som åtskilige ledamöter yttrat, att då motionen afslås, så förfaller all åtgärd i anledn. deraf; men då den väckta motionen är sårande för R. o. Ad:s rättskänsla, så är det icke tillräckligt, att R. o. Ad., såsom en värd ledamot framställt, inom sitt eget medvetande ogillar densamma, utan det är i min tanke nödvändigt, att detta ogillande blir offentligen uttrvckf. På dessa grunder instämmer jng med H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm, att motionen måtte med ogillande afslås. Ankom Statsrådet m. m. af Wingård, hvilken å K. M:s höga vägnar aflenmade en Dess nåd. skrifvelse till R. St. Frih. Sprengtporten:
Har fröken Rudensköld någonsin erkänt dess chartek (?), bevisar det att hon varit våldförd eller förledd af en smilande jesuit, som i religionens och Guds namn brukat ett språk, som förledt dess annars goda urskilning. På hertigens befallning sägas dessa oundertecknade lappar vara införda i en process, dit de ej höra; och i samma fras talas om bevekande omständigheter och förnämligast det nådiga afseende att icke med en ny vanära blottställa en hederlig slägt och fördubbla en sörjande och ålderstigen moders smärta. Huru kunna nu dessa kontradiktioner förenas, eller, rättare sagdt, huru äro de här förenade? Har man här kommit ihåg att fröken Rudenskölds respekterade fader var den, som gjorde hertigens moder till drottning i Sverge? Synes något spår till den aktning, dess moders slägt, grefvarne Bjelke, förtjena af Sverges konungahus? Hvad mer är – skulle man tro, att aderton månader förut densamme furste, som här på ett så barbariskt sätt handterar ett olyckligt offer, sjelf låg för dess fötter brinnande af kärlek och ej tvekade att i flera bref bjuda sin makt och sitt hjerta åt den, hvars dygd och trofasthet han då begråter, men admirerar? Dessa bref, försedda med hans konglig höghets namn och då brukliga vapen, existera. Torde hända att de förtjena tryckas såsom noter till denna akt. Allt, som händt mig och de mina, känner jag mig ega styrka att kanske glömma, om ej förlåta. Men om någonsin en rättvis Gud satte medlen af hämd i min hand, skulle upphofsmannen till denna nedrighet aldrig dö utan att i detta timliga lära känna försmaken af helvetets pina.” Och denna långa väfnad, en process uppfylld af politik, högförräderi, kärlek, kabaler, brott, straff, ’ vanära och allt slags skändlighet, kunde efter tio år så vara förgäten, att första hufvudpersonen i denna fasliga dram förmådde sig att tala om hertigens af Södermanland heder och hjerta! Dock, hvarföre helt och hållet förkasta tron på en kristlig försonlighet äfven här?
Från Vallöf. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkanden . N:o 70, i anledning af vackt motion om vidtagande al åtgärder för åstadkommande af en allmän Stads-ordning eller Ordnings-stadga för städerna. Första framställningen bifölls och den sednare afslogs. _ N:o 71, i anledning af väckt motion om ändring i Rese-reglementet af den ol Oktober 1851; bifölls; och N:o 72, i anledning af väckt motion om tullstämpel-afgiftens nedsättning eller upphörande; bifölls S. D. Föredrogos ånyo och remitterades till Stats-Utskottet Kongl. Maj:ts nedannämnde, den 29 sistl. Mars å Ståndets bord lagda nådiga Propositioner, nemligen: l:o angående anslag för hospitalernes förbättrande; 2:o angående anslag af 22,000 R:dr Banko till nybyggnad vid allmänna institutet för döfstumma och blinda; 180 Prot.-Utdrag den 1 April 1854. 3:o angående anslag för uppförande af nya lärohus i Wexiö och Wisby, samt ut vidgande af Carolinska skolhuset i Orebro; 4:o angående anslag af 20,000 Rrdr Banko till betäckande af kostnaderne för en af vetenskapsmän verkstäld resa med fregatten Eugenie, samt för dervid gjorde inköp af naturalster m. m.; och 5:o angående inqvarterings-skyldigheten i Stockholm. S. D. Föredrogos ånyo och remitterades till Stats-TJtskottet Kongl. Maj:ts nedannämnde, å Ståndets bord den 29 sisth Mars lagda nådiga Propositioner, nemligen: l:o angående anstånd med föreskrifna kapitaloch ränte-betalningar å de till hamnbyggnaden vid Cimbritshamn beviljade lån af allmänna medel; 2:o angående beviljande af lån till förlag åt handlande och näringsidkare i Jön köping; 3:o angående pension för framlidne Landshöfdingen C. U. Nermans enka; och 4:o angående Guvernörens å St.
CommerceCollegii åberopade kungörelse, hvilken blott angår ordningen för "vinnande af burskap å nämnde Borgerliga ”rörelser, icke kunna föranleda till någon "förändring i hittills gällande grunder för "Salu-Accisens utgörande, finner sig dere"mot böra lemna behörigt afseende å det "uppgifna förhållandet om Landtmannens "rättighet, att utan hinder och afgifter kulina till Städerne införa kött, bröd och dric"ka, enär derigenom den ena medborgaren ”skulle högre och olika beskattas emot den "andre för idkandet af en och samma näring. På denna grund tror Utskottet sig "böra tillstyrka att, om och hvarest rättig"heten att utan afgift till Städerna införa "och till salu hålla kött, dricka samt bröd, "är eller blir Landtmannen medgifven, så "bör den Staden från denna afgift befrias, "och har derföre Utskottet ansett sig icke "kunna uppföra denna titel tili högre än "-]5oo R:dr.” Utskottet har således föreslå - IIO Den 3o April e. m, git, att, när en stad renoncerar sin uteslutande rättighet att sälja kött, bröd och dricka, skall SaluAccisen för den Stad sådant gör upphöra; och i förhållande till hvad i detta afseende redan inträffat och framdeles torde inträffa, har denna inkomst blifvit beräknad till det nedsatta belopp Betänkandet innehåller. Efter mitt omdöme har Utskottet således ganska rigtigt förfarit i denna fråga. Uppå derefter af Hans Excellence Herr Grefven och LancltMarskalken framställd proposition, blef StatsUtskottets i dess första Betänkande, rörande denna Titel, gjorde förslag af Ridderskapet och Adeln bifallit. 3 6:0 PostMedel. Hvad StatsUtskottet rörande denna Titel i dess första Betänkande föreslagit, blef, uppå gjord proposition, af Ridderskapet och Adeln gilladt, 37:0 Charlas S/giliater 31adel. StatsUtskottets i dess sednare Utlåtande, i afseende å denna Titel, framstälde förslag godkändes. 38:o Bränvins afgift.
Betänk, är af den beskaffenhet att icke något biskops-embetes bibehållande är deruti förutsatt, och således tror jag icke att någon contra-propos. kan komma i fråga, utan att den propos., som rörer behandlingen och redan är bifallen, också ur den enda, som kan komma i fråga. Frih. Cederström, Jacob: Hr Frih. o. Landtm, bar ganska riktigt förklarat, att propos. till bifall på detta betänk, icke kunnat framställas, emedan betänk, är grundlagsvidrigt, och man ej kan bifalla en grundlagsvidrighet, elier propos. framställas derå. Det förkastande, som Ståndet tyckes hafva bifallit, hade jag önskat blifvit uttryckt roed ogillande, hvilket ord icke innpfattat något annat, än att Ståndet hade ogillat Utsk:ns förfarande att sig med frågan befatta. Då detta icke skett, utan Ståndet endast förkastat betänk., så har väl Hr Munck af Rosenschöld deraf kunnat hemta anledn. begära votering; men jag hemställer, om den votering, som han begärt, kan försiggå, då propos. [till bifall eller återremiss skulle innefatta att frågan kunde grundlagsenligen bearbetas, hvilket icke är fallet och fullständigt utredt; hvarigenom ock, då frågan är grundlagsvidrig både i uppställning och utveckling, Hr Munck af Rosenschöld lärer få nöja sig med att afgifva sin reservation, om han behagar; ty med honom votera vi sannerligen icke, om grundlagen skall efterlefvas eller icke. Hr Munck af Rosenschöld: Jag känner ingen § i grundlagarna, som säger att en fråga kan vara sådan, att man om densamma ej skulle kunna votera. Anser Ståndet, att bifall till Ulsk:ns betänk, ej kan blifva contra-propos., så har jag ingenting emot om samma propos. ställes på återremiss. Jag fortfar i min begäran i3G Den 5 September f. m. om votering, fullt öfvertygad att sådant ej grundlagseniigen kan vägras. Gr. Born:
Silla förenämnDe banDtroecfare, bvoilfa Drifnoa fätjfilb rörelfe, jfola Derutom taperaö lifa rneD borgare, fe §. 11. ^ofmaflare !)oö pripata 9f:Dr 10; — •^uéfyå Iler (För — 1: 24. <S>uepretnfanter, forn i weDerbörlig orDntng — Del) (fall meD veDerböranDe UppbörDömänö qpittenö ftpvfaö, att ^3e> TOillningö-afgiften för löpanDe året blifvit riftigt erlagD, eller faferhet Der Söla* giflrat meDDelar Dem pajj, hroilfet pa§ bör uttrpcfiigen innehålla, att De till en fåDan l)anDel äro berätttgaDe» UnDer fåDan häflhanbel begripen icfe Den försäljning af läflar, fjwar* af en fafltgf>etö innehafvare i od) för fin Säflighet par behof. Jnformatorer l)oé enjfilDe, lifa meD tjenflemän, fe 2 §. JnEopare för De ^ongl. bofven, jemföra^ meD ^jauDlanDe, §. 10. Jernbärare, viD 0tång* od) $acfjernövågar . 91:Dr 1: — kammarjungfrur, lifa meD betjenter. Sammavtjeitare £K:br 5 Slå&måftaue odj .^läbmäflerjfor, forn f)ålla bobar, i ©ep QElajjer: *5örfta Slagen £R:br 50 Slnbra b:o — 40 £rebje b:o — 30 $jerbe b: o — 20 §emte b:o — 10 ©jette b:o — 5 SocE, l)oö pvimte . — 10 Socf, ©feppö* fe ©joman.
Ständers Fullmäktige i Riksoälds Contoiret afletnnat fullständig redogörelse för dess befattning och derföre erhållit decharge; Och da till betalande af renskrifnings-biträde hos bemäite Utskott, enligt vederbörlig uppgift dels åtgått dels nu vid Riksdagens afslutande erfordras ett belopp af tillsammans 200 R:dr, hvaromot undvikits den större kostnad, som för en ständig Cantzlists antagande blifvit nödig; föreslår Stats - Utskottet, att sistnämnde Summa kunde beviljas att utgå under Riksdagens lopp på Reqvisition af Utskottets Ordförande; Om hvilke utbetalningars bestridande af de för Riksdags - Utgifterue anslagne medel underdånig anmälan hos Kongl. Maj:t lärer böra göras: Hvilket allt vördsemligen liemstålles. Riksens Höglofl. Ständers Stats - Utskotts Memorial, angående Gratijication åt Stats - Commissarie}! Frödelius jemte StatsCommissarien Lunnii Enka. Sedan Herr Stats-Cornmissarien L. A, Lunnius, som af Kongl. Majit i Nåder var förordnad, att biträda Stats-Utskottet med nödige upplysningar förande Stats - Verkets ärender, vid inedTet af förledne Januarii månad med döden afgått, har, 2032 Stals-Utskottets Betänkanden. i följd af Kongl. Majus Nådiga Förordnande, Herr Stats-Co ro missar i en och Riddaren af Kgl, Nordstjerne Orden, N. Frodelius gåit Siats - Utskottet tillhanda med erforderliga Handlingar och upplysningar i afseende på Stats - Regleringen och öfrige Stats Verket rörande frågor. Då Utskottet, i likhet med hvad Sorn vid föregående Riksdagar skedt, bort sådant hos Rik sens Höglofl. Ständer anmäla, i ändamål att något vedermäle af Riksens Höglofl.
Framför en Pärkammare har den af Utskottet föreslagna Andra Kammare, i det afseende, hvarom no är fråga, det väsendtliga företräde, att icke efter Styrelsens behag kunna förökas med Ledamöter, tillsatta för att bestämma utgången af en viss fråga; och att dess medlemmar ej heller af ett möjligt missnöje hos folket hafva något att befara för ärftliga eller åtminstone på lifstid förlänade företrädesrättigheters bestånd. Men, om Utskottet än, på dessa grunder, vagar tro, att jemförelse!! med en Pär-Kammare, i det afseende, hvarom nu är fråga, för den af Utskottet föreslagna Andra Kammaren slår mindre ofördelaktigt ut, än mången torde väntat, så måste Utskottet derjemte erkänna, att det i länder, der National-representationen bildar två Kamrar, torde, utan afseende på sättet af tlessa Kamrars bildnim*. eanska allvarsamt kunna sättas i frågr, huruvida en domsrätt af omförmälda beskaffenhet bör uppdragas åt hela den ena Kammaren, medan anklagelserättera förbehålles den andra. Man anför i detta afseende Englands exempel; men det Engelska Ofverbuset har af ålder med sina öfriga befattningar äfven förenat den att vara landets Högsta Domstol; och den här ifrågavarande domsrätten utgör endast en del af dess allmänna. Det är sålunda icke någon öfvertygelse, att detta slags domsrätt mäste undandragas allmän Domstol och öfverlemnas åt en del af Nationalrepresentationen, som i England föranledt Ofver-husets beklädande med denna befattning, hvilken man flerestädes i det öfriga Europa skyndat att, efter Englands exempel, uppdraga åt den Ofra Kammaren. Förhållandet är tvertom endast en följd af en Högsta Domstols-inrättning, hvilken det visserligen icke nii skulle falla något odladt Europeiskt folk in att hos sig efterbilda. Men frågan om ursprunget kan lemnäs derhän. Det är de utur sakens natur hemtade grunderna, på hvilka omdömet bör hyggås om lempligheten dera.f, att belasta National-representationens ena Kammare med detta besvärliga uppdrag. 6 Constitulions-Utslötlets Memorial, N'.o 86.
Det var med icke så liten oro jag afvaktade hans ankomst. Då dörren öppnades flög min blick honom till möte, snabb och forskande, ty allt berodde af honom, jag kunde vänta mig det bästa, men också det värsta. Han rodnade öfver hela ansigtet, ända upp till hårfästet. Det var å mina vägnar. ”Den är sentimental,” sade han i hård, klanglös ton, hvari låg en skymt af vedervilja. Ingen förebråelse skulle kunnat träffa mig hårdare än denna. Jag greps af den djupaste, pinsammaste blygsel, och jag kastade manuskriptet under mitt skrifunderlägg, för att slippa se det mera. Flera gånger sökte han att föra samtalet öfver till det, då i sin vanliga ton, men jag kunde icke uthärda, utan bad honom tala om något annat. Det skärande, disharmoniska ordet hade träffat en allt för ömtålig punkt och slagit ett sår, som icke tål vid det ringaste vidrörande. Min framräckta hand blef tillbakavisad, visserligen icke med öppet hån, men med isande köld. Ännu är jag således för obetydlig att böra våga någonting dylikt. Minnesbetan var god.59 Efter repliken ”den är sentimental” samt mitt medgifvande deraf kom en paus, allt under det hans ansigte hade samma vredgade och ovänliga uttryck. ”Jag har nu tråkat igenom två nummer af På Munkeby,” sade han i samma hänsynslösa ton, ”och när jag gör jemförelser, kan jag icke neka att den inger mig mod.” Jag kände mig förkrossad och tillintetgjord. Jag har ingen begåfning och ingen sjelfkritik. Och ändå känner jag att jag icke kan lefva för annat än literaturen.60 D. 20 Juni. Vi ha träffats hvarenda dag, utom den då der var folkmöte i Stehag. I går kom han vid sin vanliga tid. Var ganska fåordig. Beklagade sig öfver att det kommer främmande i prestgården och att han blir körd ur sitt rum, så att han icke har något ställe der han kan arbeta i ro. ”Jag funderar på att inackordera mig i en bondgård,” sade han. ”Det tror jag icke att ni skulle trifvas med.” ”Hvarför inte det?
om tryckning af BancoFullmägtiges Protocoll för den rZ Mars 1809, 1Z70. — angäende Banco-Utstottets hemställan rörande desi afgiftvande berättelse om Realisationen, iz?»- " angäcnde Banco - Utstottets yttrande öfwer BondeStandcts begäran om oinskränkt rösträttighet wid Banco-förwaltningen, i;?i. — med äterrcmisi ä Bewillnings-Utstottets förslag till Bewillnings - Förordning m. m.. 4101. — om uppdrag ät ConstitutionsUrstottet att förestå ett sädant votcringssatt inom Banco-Utstottet, m. m>, hwarigenom paria vota mch förekommas, 4102. — med äterrcmisi ä det af Constieutions-Utstottct öfwerlemnade, af en särstild före Riksdagen tillförordnad Comité författade Förflag till Tryckftihets-Förordning, 4lgs. — om beflut att alla till mer än ett Utstött hänwiste mäl sto.la af nägra Ledamöter af hwardera Utskottet gemensamt utarbetas re. golz. — angående Lag-Utstottets ProtocollsUtdrag, rörande frägan om Bruksoch Owarnagarcs deltagande i wäghällnings-styldighctcn, 4Zoz. — rörande Allmänna^ Beswärsoch Oeconomie - Utstottets Betänkande om indragning af Äyrko-Inspectors tjensterne i Skäne och Bleking m. m., 4-04.
Kollegium är öfvertygadt, att, ifall läroverket blefve utvidgadt, äfven lärjungarnes antal, som på de sista tio åren ansenligt vuxit och sistlidne vårtermin uppgått till det hittills största eller 109, oaktadt, efter det dimissionen till universitet upphört, många afgått till högre läroverk, skulle här såsom annorstädes, der en sådan utvidgning egt rum, i vida betydligare mån ökas. Såsom exempel härpå torde få anföras Carlskrona elementarläroverk. På den korta tiden af fem år har antalet der ökats med 84. Det utgjorde nemligen vårterminen 1860, eller ett par år efter läroverkets uppflyttande till högre, 150 och sistlidne vårtermin 234. 5:o. Genom upphöjande af ett eller annat femklassigt läroverk skulle ofelbarligen lärjungarnes antal minskas vid sådana högre läroverk, som till men för både lärare och lärjungar nu äro och annars skola förblifva öfverbefolkade, och skulle följaktligen också en och annan extra lärare kunna vid dessa indragas, hvarigenom för anställande vid andra läroverk af ett större antal ordinarie lärare kostnaden komme att något minskas. 6:o. Sedan läroverket upphört att dimittera, har reala linien, som förut innefattade få lärjungar, hvarje termin starkt tillvuxit, och har Kollegium ej gerna velat uppmana andra än lärjungar i särdeles goda omständigheter att inträda på klassiska linien, alldenstund undervisningen i klassiska språken måste för nästan alla andra tidigare afbrytas, än att någon vidare fördel kunnat af deras inhemtande vinnas. Till följd af realisternes nuvarande stora antal ärnar rektor också ofördröjligen ingå med ansökan om anställande härstädes af en extra lärare. 7:o.
Borgare-Ståndet har afslagit betänkandet i fråga om Hr Doktor Sandbergs motion, men återremitterat det, i hvad det rörer Hr Dalmans; och Hederv. Bonde-Ståndet har återremitterat betänkandet, med anvisning för Utskottet att, vid frågans förnyade behandling, -taga i betraktande Hr Dalmans motion och deröfver meddela utlåtande. Då sålunda frågan angående den förstnämnda rnotionen förfallit genom två Stånds afslag, tillhörer det Utskottet att yttra sig öfver den sednare eller Hr Dalmans, som föreslår framställning af en Rikets Ständers underdåniga anhållan, att Kongl. Maj:t täckes förklara Sin Nådiga Kungörelse af den 13 sistlidne Juli så, att, utöfver de vid mantals-skrifningarne i sistlidne November gjorda anmälningar till bränvins-bränuing under nästkommande April, några nya sådana anmälningar icke må för giltiga anses, eller några tillståndsresolationer i anledning deraf utaf Bih. lill R. Konungens Befallningshafvande meddelas, samt att den anbefallda förseglingen af den bränvinsbrännings-redskap, som under bosten varit i två månader begagnad, icke må brytas eller redskapen flyttas till begagnande uti annat bränneri, före den 1 nästkommande Maj. Motionen sönderfaller i två delar, nemligen l:o frågan om de efter mantalsskrifningen skedda anmälningarnes förklarande för ogiltiga; 2:o om förbud för redskaps flyttning och begagnande på annat ställe. Kongl. Maj:ts Nådiga Förordning af den 10 Oktober 1831, angående vilkoren för tillverkning och försäljning af bränvin, innehåller i sin 1 § föreskrift om liden för den förra, med det uttryckliga förbehåll, att den brän vins-till verkning, som under nämnde tid är under vanliga förhållanden tillåten, kan, så framt högst vigtiga omständigheter sådant föranleda, inställas. Näringens idkare äro således förberedde på den händelsen, som är uttryckligen förutsedd, att ett undantagsförhållande kan inträda, hvilket afbryter deras beräkningar.
I de fall, denna § omtalar, vare försäkringstagaren ej förbunden att först göra sitt anspråk gällande emot den, som skadan vållat eller emot gäldenären, utan ege att genast fordra sin ersättning ut af försäkringsgitvären. § 207. Vill försäkringstagare till annan öfverlåta sitt försäkringsbref, göre det skriftligen med namnets undertecknande. § 208. Då det enligt denna lag åligger försäkringstagare att, efter försäkringsaftalets ingående, meddela försäkringsgifvaren någon underrättelse angående försäkringen, skall han, äfven i det fall att han genom allmänt begagnad befördringsanstalt till försäkringsgifvaren meddelandet, under dennes vanliga adress, afsändt, anses hafva omförmälda skyldighet fullgjort. Försäkringstagarens förbindelser. § 209. Försäkringstagaren, deu som för hans räkning försäkringen afsluter, samt hvar och on annan, som med försäkrings atslutande tager befattning, vare skyldig ExpeditionsUtskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 164 63 att, vid aftalets ingående, fullständigt och sannfärdigt uppgifva alla de omstäudigheter, hvarom försäkringstagaren sjelf, såväl som de, hvilka, i afseende på samma försäkring, handla för haus räkning, å den tid ega kännedom, såvidt samma omständigheter äro försäkringsgifvaren nödvändiga att känna till bedömande af den fara, han öfvertager och af vilkoret) för detta öfvertagande. Sker det ej, och kan sedan visas, att samma omständigheter varit eller bort vara försäkringstagaren eller dem, sorn å hans vägnar handlat, bekanta; vare försäkringen ogiltig och premien förverkad, såvida det ej kan antagas titt försäkringsgifvaren, vid aftalets ingående, om dessa omständigheter egt kännedom.
Nu har alldeles ingenting inträffat, som kunnat föra Ståndet på andra tankar, än som förra gången syntes rådande, ingen förändring timål, utom den att Ulsk. frångått sitt förra beslut, just på grund af de talande och genom återremissen till Utsk:s kännedom komne skälen för den ändring, som också derföre blifvit vidtagen, och som jag ännu en gång anhåller måtte af Ståndet godkännas, genom dess bifall till det betänk., som nu är under föredragning. Frih. Raab: Jag har visserligen hört talas om de stora upplysningar, som blifvit vunna i denna fråga, men jag erkänner, att jag icke funnit annan upplysning än den, som af betänk, inhemtas. Der står nemi. att personer jemte arrendatorn idkat laxliske, men ingalunda alt de tillegnat sig något af hans fångst. Häraf visar sig åtminstone, att laxfisket icke helt och hållet upphört, och jag måste således förena mig med Hr Akerman derutinnan, att det vore ett vådligt prejudikat, att, i fråga om eftergifter, gå längre än hvad K. M. i Dess propos. begärt. Jag anser mig icke tillständigt att bifalla detta betänk., hvarföre jag yrkar afslag ä detsamma och bifall å StatsUtsk:s betänk. Frih. Cederström, Jakob: Till hvad jag nyss yttrat, anser jag mig böra lägga, att det är genom gällande författningar förbjudet sågverksägare, att så inrätta sina sågverk, att sågspån nedkommer i vattnet, och arrendatorer af laxfisken i åar och elfvar hafva sålunda rättighet, att tillhålla sågverksägare att borttaga sågspån, der den i elfven eller ån nedflutit. I förevar, fall är det följaktligen hans vårdslöshet på ena sidan, eller förbiseende af sin egen rätt å den andra sidan, som vållat hans förlust. K. M. har i Sin propos. endast begärt nedsättning af halfva arrendet, men då frågan sista gången förevar, afstyrkte jag allt bifall. Hade K. M. haft sig bekant hvad författningarna ronde sågverk stadga, så hade K. M. icke aflåtit någon propos. till R.