Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Gör mig den tjens ten och bed h onom stig a hit in! M a u r i t z . Genast herr general . ( Går till fonden , öppnar dörren och talar utåt. ) TOLFTE SCENEN. PECKLIN. ERIK JANSSON. MAURITZ. Kungen har tal at med honom, desto försigtigare måste jag vara. Den der bonden f år intet undgå oss, det anseende han äg er inom ståndet gör honom särdeles vigtig under närvarande förh ållanden. M a u r i t z . Herr general! tillåt att jag föreställer fö r er P e c k l i n . Välkommen redlige Riksdagsman Erik Jansson! det gläder mi g af hjertat att se er h är. Mauritz h ar talat om för mi g all den godhet herr generalen bevis at honom och jag är mycket tacksam för att den äfven utsträckes till mig . ( Ni är dem begge lika värdig. Mauritz känner och uppfyl ler alla en officers pligter och på er räknar jag som på en gammal vän. Det vore godt om j ag kunde motsvara ett s å högt f örtroende, men hvar och en arbetar gerna fö r si tt stånds fördelar och Högloflige Ridderskapet och Adel n har just aldrig dragit särdeles jemnt med bondes tåndet. 20 P e c k l i n . Det har legat i ett visst partis intresse att stifta oenighet dem emellan, men detta missförstånd skall , hoppas jag, alltmera u pphöra och vi ska lära oss att ömsesi digt värdera hvarandras förtjenster. Det vore alltför glädj ande om så kunde ske. P e c k l i n . Under föreg ående regeringar ha allt större skattebö rdor bli fvit pålagde allmogen, och det skall blifva v årt fö rnämsta syftemål att så hushålla med rikets medel , att vi kunna bring a någon lättnad i dem. Vid 69 års riksdag förespeglade man bondeståndet precist samma fördel ar, de trodde då och blefvo bedragna det torde derföre vara förlåtligt o m de nu alldel es ingenting tro. P e c k l i n . Ni glömmer att det var Hattpartiet, som då inneh ade högsta makten och de ha al drig hyst något intresse för folkets angel ägenheter.
Domslolarne att utagerade inål med slut alhjelpa; och 2:0 Herr Lundin: a) att det vid ansvar borde vara Domaren ålagdt att i alla civila mål, äfvensom mindre brottmål, hvilka handhafvas vid Kämnersoch Rådstufvu-Rätt i de städer, der Kämners-Rätt icke är, likasom i alla till Rådstufvu-Rätt, i de städer, der Kämners-Rätt är, omedelbarligen instämde mål, vid undersökningens slut för parterna tillkännagifva och i Proto collet utsätta dag och timma, då dom eller utslag i målet, inom tät månaders tidrymd derifrån komme att af kunnas; b) att det vid ansvar borde åligga Rådstuf vu-Rätt att, inom lika tid efter det parterne genom anslag å Rättens dörr, minst åtta dagar förut, blifvit kallade, afkunna utslag i de mål, som derstädes efter vad frän Kämners-Rätt fullföljas; och borde, derest någon part vore dervid frånvarande, anslaget å dörren sitta qvar, intilldess vadetiden förlidit, såvida målet vore af den beskaffenhet, att vad deruti finge ega rum; och c) att, likasom i Kongl. Förordningen den 10 4pr il 18/0 är stadgadt, angående tiden, inom hvilken Domaren bör öfver häktad person företaga ransakning, någon bestämd föreskrift äfven mätte meddelas angående tiden för fortsättningen deraf.
Under sist förflutna riksdag hade också Kongl. Majit fästat Rikets Ständers uppmärksamhet på den synnerliga vigten deraf, att någon åtgärd blefve vidtagen, hvarigenom folkskolelärare, efter viss tjenstetid och viss upphunnen lefnadsålder, kunde tillförsäkras bestämd rättighet till understöd för deras återstående lifstid, och för att befrämja detta ändamål, hvartill besparingarne af de till folkskolelärares aflöning beviljade anslag i förening med serskilda bidrag af församlingarne, syntes lämpligen kunna användas, behagade jemväl Kongl. Majit, under den 7 December 1847, till Rikets då församlade Ständer aflåta nådig proposition af hufvudsakligt innehåll: l:o att af besparingarne å de anslag, som vid föregående riksdagar blifvit af Rikets Ständer ställda till Kongl. Majits disposition, till understöd för folkskolelärares aflöning, måtte bildas en fond till pensionering af dylika lärare, som upphunnit en ålder af minst 55 år, och, efter fulländad examen vid seminarium, minst 30 år varit ordinarie lärare; samt 2:o att hvarje församling måtte åläggas att till denna fond årligen inbetala en afgift af 3 ridr b:ko, mot befrielse från skyldigheten att lemna pension åt skollärare, som enligt första punkten vore dertill af fonden be-ättigad.
Utskottet troget afskrifva ordalagen ur Belänkandet, eller skulle Rikets Ständer blifva ganska litet belåtne med ExpeditionsUtskottet, som i annat fall kunde skrifva hvad det behagade, och 56 H. ja .7» Den 8 Januarii f. ni. måhända få det godkändt inom RiksStånden genom mindre uppmärksamhet på justeringen. Herr von Hartmansdorff: Då jag ej kan önska annat, än alt ExpeditionsUtskottet måtte hålla sig vid ordalydelsen och troget afskrifva besluten, har jag nu intet att emot Utskottet anmärka. Men om Ridderskapet och Adeln vill utesluta den ifrågasatte meningen, och de öfrige Stånden äfven vilja göra det, så är det ej ExpeditionsUtskottet, utan Rikets Ständer, som göra förändringen. Då får saken ett riktigt skick, och då medgifver jag proposition å den ifrågasatte uteslutningen. Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf: Då jag hör, att det nu är fråga om alt vid Expeditionens justerande derutur utesluta ord, som i Rikets Ständers beslut finnas, får jag deremot protestera. Derigenom skulle all säkerhet för beslutens orubblighet försvinna. Orden må vara af hvad beskaffenhet som helst, anhåller jag att de måtte förblifva sådane de äro. Herr Ribbing: I afseende på hvad Herr Cederschjöld sist nämnt, att det vore vådligt att ändra något i ett beslut, får jag fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet deruppå, att något sådant ej varit i fråga i afseende på denna Expedition. Sjelfva beslutet är oförändradt. Det är blott Den 8 Januarii f. m. '79 ett af Ridderskapet och AdeJn mindre lämpligt ansedt motif, hvilket man funnit böra uteslutas; mea oin så är, alt Ridderskapet och Adelil vill hafva det motif qvar, alt föregående Ständer fattat beslut om en lag, som ej är förenlig med förnuftets fordringar, och så framställa det till den andra StatsMagten, skall jag visserligen icke vara envis, ehuru jag ej tycker sådant vara riktigt.
Bergslag må varda de brukande bergsmännen fortfarande förbehållen, blifvit af Yällofl, Borgare-Ståndet återremitteradt, på grund af gjorda anmärkningar, att den i skrifvelse-förslaget intagna underdåniga anhållan om upphäfvande, i hvad dermed afsåges Stora Kopparbergs Bergslag, af Kongl. Bergs-Collegii Kungörelse den 7 Februari 1785, hvarigenom brukande bergsmän tillerkännes lösningsrätt vid lagfart med grufvedelar, hyttor och bergs-frälse-hemman, icke vore med Rikets Ständers beslut öfverensstämmande, emedan fråga icke varit väckt om upphäfvande af Kungörelsen, i hvad densamma rörer lösningsrätten vid lagfart med hyttor och bergs-frälse-hemman, så mycket mindre, som denna lösningsrätt, i följd af hvad serskildt är regleradt, redan tillförne försvunnit, utan endast i den del deraf, som handlar om lösningsrätten vid försäljning af en eller flera utaf de 1,200 fjerdeparter, hvari Fahlu Grufva är indelad ; och har Expeditions-Utskottet, som till sin redaction af ifrågavarande skrif - Expeditions-Utskottets MemorialN.-o 32. 31 velse-förslag hemtät anledning af ordställningen uti Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o io5, ansett sig böra, på grund af hvad sålunda anmärkt och upplyst blifvit, uppsätta och får härhos vördsamt öfverlemna nytt skrif velse-förslag i ämnet, under N:o 236* Stockholm den 4 Februari 1841 • Memorial till Hedervärda B ondeStåndet, i anledning af dess återremiss af Utskottets senare skrif velse-förslag^ JS:o i86j, angående JSäringsfr iheten.
179 städes till bete varit upplåten, skulle få dem etnellan, i mon af behofvet fördelas, samt den dervid blifvande öfverloppsmark till anläggning af nya Hemman och Lägenheter användas; och Verkställigheten af denna anstalt blef åt visse Utsedde Committerade anförtrodd, hvarvid jemväl för en skyndsammare handläggning af da oeconomiska Styrelse-åtgärder, som för Landets Uppkomst erfordrades , Gommitéens Ordförande erhöll särskildt uppdrag att, i sammanhang med en sådan delning, uti Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes ställe handlägga alla Enskiftsärender samt de frågor dels om hägnaders upprättande och dels örn vattenafledningar från sank och vattensjuk mark, hvilka Öns Hemmansegare emellan kunde uppkomma. Under en klok och nitisk Styrelse verkställdes desse, åt Committerade lemnade befattningar med den drift och framgång, att icke blott hela utmarksdelningen år 1819 fullbordades och vann Kongl. Majus Nådiga fastställelse, hvarvid Staten, jemte ränta af anlagde Nyhemman 12J mantal, erhållit en årlig in. koinst af 10x8 tunnor Spannmål, utan äfven flere Hemman inom få år blefvo i Enskifte utbrutne; hvarjemte åtskillige andre anstallter till Otis upphjelpande i oeconomiskt hänseende af Commiterade under tiden blifvit vidtagne, deribland i synnerhet må räknas befordrande af uttorkning och odling utaf de på On varande kare och mossar, deraf de fleste tillhörde Staten, och hvilka blifvit under besittningsrätt mot ränta, efter skattläggning vid de bestämde frihetsårens förlopp åt enskilde upplåtne, utom den så kallade Skjede-Måsse, som i anseende lill dess vidd *®o Betänkande om Lane-Styrelsen p& Öland! och förmånliga beskaffenhet för Kronans räkning odlats och sedermera efter å salie o| mantal med vanliga utskylder blifvit till Skatte försåld.
Kvinnorna i norden äro saktliga, trogna, ödmjuka, tåliga, sina mäns och sina barns lydiga tjänarinnor vet du af hvilken orsak? Emedan de anse det för sin plikt. Och det tror du? Endast och allenast af den orsak att de äro svaga och enfaldiga stackare. De kunna ej vara annorlunda, däri består hela saken. Agnes ! Du behöfver ej vredgas, inte menar jag allenast dig, jag talar om kvinnorna i norden i allmänhet, om de finska, skandinaviska, engelska. Och låtom oss gärna hänföra de tyska till samma kategori. Det ligger större kraft i tålmodigheten, i troheten och ödmjukheten än i någonting annat. Kraft? Jo pytt! Sådan kraft äger den lägsta slaf. Örnen, som djärft skär luften däruppe, är hvarken ödmjuk eller stillsam såsom dufvan. Hvilken är i dina ögon den kraftfullare? Få vi redan komma, ropade hon i detsamma till Antti, som hade hämtat båten till bryggan. Ja, var så god, ljöd svaret. Agnes steg först ned från bryggan och jag efter henne. Hon var visst i djupet af sitt hjärta mycket ledsen på mig, men jag var värkligen inte häller god på henne. Antti fattade med ena handen i bryggan för att hålla båten stadig, och bjöd den andra åt Agnes. Bryggan var något högre, Agnes stälde sig på dess yttersta kant, tog honom vid handen och beredde sig att hoppa ned. Ni skall inte falla! Får jag stiga på ert knä? Var så god. Och Agnes steg i själfva värket först med sin lilla, nätta fot på Anttis knä och hoppade sedan förbi honom ner på bänken. Blodet rusade mig åt hufvudet. Med ett enda hopp var jag i båten, men ett stycke ifrån dem, på andra sidan om seglen. Båten vickade till så att vattnet stänkte in från sidan. Lisi hur är du så oförsiktig? Antti sade detta med undertrykt, klanglös röst, som om han talat i sömnen. Att Agnes vidrört honom med foten och hennes närhet de sutto tätt invid hvarandra hade tydligen alldeles förvirrat hans tankar. Han såg sig obeslutsamt omkring, höll ännu med ena handen i bryggan och kunde icke få klart för sig hvad han borde göra. Men såg han då ej i himlens namn att alt detta blott var ett motbjudande koketteri!
Riddat husledamoten en af alla konsiderationer ostörd sjelfständighet; och detta är ett prerogativ af alltför dyrbar natur, för att kunna såsom en värd ledamot redan yttrat, upgifvas i andra händer än naturens egna, och ville jag tillägga, för att ur dessa möjligen återbekommas i en ännu betydelsefullare form. Den koncession, man i 12 §:ns 2:dra mom. velat bereda ofrälse jordegare, antager genom det dervid fästade vilkoret af Kongl, fullmagt egentligen natur af en eftergift åt den ofrälse byråkratien; men som af den sednare borde anses nog knapphändig i jemförelse dels med den position dess frälse medlemmar intaga på detta rum, dels med dess af ingen möjlig minoritet besvärade inflytande inom Rikets andra Stånd. Härigenom bevisas dessutom en obillighet ej mindre emot ofrälse ranglösa ägare af äfven den betydligaste jordegendom än emot sådana embetsoch tjenstemän, hvilka hvarken ega fastighet eller tillhöra det gamla Riddarhuset, Ecklesiastik-staten eller Magistraterna. Här finner man således å ena sidan på nytt det så bittert klandrade rangstrecket uti 1848 års representationsförslag, endast med den skilnad att der npdrages gränsen efter rangordningens inbördes gradationer, då den deremot här är skarpt tecknad emellan fullmagtsiniiehafvare och ranglösa: ä andra sidan ett obilligt och oklokt uteslutande af en stor del af arméens, (lottans och eivil-statens tjenstemän. Den 15 Februari f. m. 13 Stadgandet i 13 §, ang:de samfäldta val för alla sådana prestman, som innehafva ordinarie beställningar, utgör en verklig, af hehofvet påkallad reform i PrBsteStrs organisation. Ilar har man äfven uteslutit sjelfskrifvenheten, nemi. Biskoparnes, ehuru denna af mer än ett skäl borde qvarstå uti en ståndsrepresentation.
Sedan vid flere riksdagar fråga förekommit om beliofvet af ej mindre förändring i vissa delar af de författningar, som bestämma sättet och ordningen för grundskatternas utgörande, än ock en med tillförlitligare kontroller förenad förenkling af uppbördsoch redogörelse-verket, samt Rikets vid se finaste riksdag församlade Ständer gjort underdåniga framställningar, angående de indelta räntornas indragning till statsverket, de i natura bestämda skatternas lösande efter medelpris, grundadt på flere föregående års markegång, jemte förändrad tid och ordning för markegångssättningen m. m., har E. K. M., som åt en serskild i nåder förordnad. kommittée uppdragit, att, efter tagen kännedom af så v äl Rikets Ständers of vanberörde framställningar, som öfriga tid efter annan i ämnet afgifna yttranden och förslag, utarbeta en allmän plan för beskattningsväsendets samt uppbördsoch redovisnings-verkets fullständiga ordnande, med syftning att i möjligaste måtto afhjelpa de härutinnan nu förekommande brister och olägenheter, behagat, sedan en sådan allmän plan af kommitterade blifvit utarbetad och i underd. betänkande af ilen 30 April 1847, till E. K. M. öfverlemnad, uti nådig proposition lill Rikets nu församlade Ständer, framställa de förslag till förändringar i nu gällande stadganden, angående sättet och ordningen för grundskatternas beräkning ©eli utgörande, samt dessas jemte öfriga utskylders debitering, uppbörd och redovisning, hvilka E. K. M. för Sin del ansett lämplige och vara af den beskaffenhet, att de borde till Rikets Ständers pröfning hänskjutas. Efter öfvervägande af hvad så väl högstberörde nådiga proposition som kommitterades med densamma följaktiga betänkande, i de delar deraf, sorn utgjort Expedilions-TJtskotlets Förslag till und.
Omförmälta anmärkningar faön Utskottet bestå, dels uti hemställan, att förrberörde fråga lämpligast kunde öfverlemnas till Kongl. BagComitéen , för att, i sammanhang med de flera ämnen , sorn dervid borde komma i öfvervägande, behandlas, dels ock uti erinran, att då Utskottet uti det föreslagna stadgandet endast till skiftemäns godtfinnande och Domarens pröfning hänskjutit bestämmandet af uppföstringshjelpens belopp, utan att derföre utstaka några allmänna grunder till efterföljd, antagandet deraf skulle föranleda till mångfaldiga tvister imellan Sterbhus-delägare och arfvingar; men söm , hvad beträffade den förstberörde omständigheten , Utskottet ansåg, att det af Dag Comitéen under händer hafvande arbete, af en allmän förbättring och förändring utaf Bikets Civiloch Criminal-Bag , icke borde blifva hinderlig!, att, intill dess Comitéens dertill uppgörande förslag hunne granskas - Den luli. 2 2 OJ skås och anlagas 5 vidtaga sådana förändringar uti nu gällande Lags föreskrifter, som syntes vara nödvändiga; och hvad åter rörer den sednare påminnelsen , Utskottet trodde sig finna det någon bestämd grund för Lagstiftningen, i afseende å livad uti ett Sterbhus, borde till minderåriga a O barns uppfostran afsättas , så mycket mindre skulle kunna uppgöras, som beloppet deraf vid hvarje särskildt tillfälle vore underkastadt förändring, i mån af tillgångarna i den ailidnes bo och behofvet af en mer eller mindre kostsam uppfostran för de minderåriga barnen, hvilket allt hvarje gång fordrade ett olika bedömmande; alltså, och enär härtill äfven kom , att de öfriga Riks» Stånden, jemlikt hvad de derifrån Utskottet meddeldta Protocolls-Utdrag innehålla, bifallit Utskottets aflemnade Utlåtande, ansåg Utskottet sig icke kunna , på grund af ifrågavarande anmärkningar, deruti göra någon ändring; hvarom Vallöf!. Borgare-Ståndet alltså skulle , genom Utdrag af detta Protocoll, vördsamligert underrättas. Ut supra.
Maj:ts disposition anvisa en summa af 16,000 R.dr R:mt Stats-Utskottets Memorial M 196. 3 att utgå såsom lån, under de vilkor, som för andra till dylika företag under innevarande riksdag anvisade medel blifvit af Rikets Ständer föreskrifna, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Vinner Nej, hafva Rikets Ständer, i enlighet med Kongl. Maj:ts af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet godkända nådiga Proposition, beslutat att för sagde företag anvisa en summa af 16,000 R:dr R:mt, att utgå till hälften såsom anslag och till hälften i egenskap af lån. Enär voteringen utfallit med 57 Ja mot 62 Nej hafva Rikets Ständer alltså beslutat i enlighet med nej-propositionens lydelse. Jule Voteringen. (Enligt Memorialet JVs 174.) Den, som, i likhet med Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet, anser att vid detta riksmöte gjord framställning om understöd för inrättande af hamn vid staden Haparanda icke bör föranleda till någon åtgärd af Rikets nu församlade Ständer, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, hafva Rikets Ständer, i enlighet med Borgareoch Bonde-Ståndens mening, beslutat att till uppförande af hamnbyggnad vid nämnde stad bevilja staden ett lån å 54,000 R:dr R:mt, att under vanliga vilkor utgå från Riksgälds-kontoret. Omröstningen har utfallit med 50 Ja emot 69 Nej; hvadan Rikets Ständer beslutat enligt nej-propositionens lydelse. 5:te Voteringen. (Enligt Memorialet J\S 175.)
Utgifter för uppgörande af formulär till förvaltande verkens räkenskaper 1,800: —- ■—- Kostnader för tryckning af förslaget till Mårten Luthers lilla katekes 323: 28. — Dito för Komitén till undersökande af grunderna för städernas beskattning 8,329: 36. — Dito för dito till uppgörande af jemförelse emellan Stats-verkets inkomster och utgifter åren 1809—1850 1,163: 36. 8. Ersättning till Häradshöfding Laurell för husröta 1,142: 3. — Dito till Lif-regementets Hussar-korps för mistade skjutsfärds penningar .' 55: Dito till Landshöfdingen i Stora Kopparbergs Dito till Borgmästaren Sturnegk för mistad afrads-spanmål 54: 43. Afgift till presterskap och fattigvård för liäradsskrifvare-bostället Mjölkalånga 36: 2. 7. Efterskänkte dana-arfsmedel 2,425: 33. — Ersättning för uppkommen brist å den Landshöfdingen i Upsala Län anslagna indelning af kronoskatte-hemmanet Söderby 30: 2. 9. Dito för bristande prostetunnor 18: 6. — Dito till innehafvare af roterade ecklesiastik-boställen 1,942: 32. 2. Dito till Geschwornern M. Griesbachs arfvingar ~ -70: 5. 6.
Detta var den ena nyheten, som följande JJiåti m o S a n A * &gt;ag, | t å n j j a t t a n i&gt;åg, dag genomlopp staden; den andra var, att Sit å t e t g å t H a n * J samme unge läkare vikarierade för gamle moSetA Jvu-A, tU / É j; aSetA g å t S, doktor Biederman, som ämnade resa till en sydtysk badort för att sköta sin egen helsa. ft-anA BatnSonrASag. gade, men snart uppslöks hela den gränslösa småstadsnyfikenlielen af fruktan för smitta; nervfebern hade tagit epidemisk karaktär o c h hemsökte både rika o c h fattiga tyuqaet u t a n t a i t hem. Äi / tfc m d i f a c k e t g t u n S 6a paAt Karins första patient tillfrisknade jemfö- relsevis snart och hennes nästa plats blef föfc f !vj; i&gt;etA fiaAta f / geRa, hos en fattig arbetares hustru. Nu trodde ocfx. Bj-uSet Ae ' n - 60 man sig veta, att hon använde de i borg3 e n van som ftonora. aia| Am tto mästarens hus förtjenta penningarne till nä- rande föda åt den fattiga familjen. Hon fla. var naturligtvis för snål att taga af sina ishall H a n A - Bom räntor, när den unge doktorn ansatte henne, för att få den rika flickan till alt hjelpa i allt detta elände. 8 n ^u-tfiåft. Set Honom. S å, Så dömde man. Men Karins öra nåddes n a t ft|; t&gt;etA Atotniat ligga p a, nu ej längre af sqvallret. Hon kände sig ett fj / UA motla som befriad från tunga tryckande bojor.
För alt i alla händelser, så vidt möjligt är, betrygga innehafvarne af de enskilda Bankernes sedlar emot förluster, hvilket, efter mitt förmenande, utgör det vigtigaste föremålet för denna lagstiftning, har jag, på sätt min förra reservation jemväl innehåller, ansett nödigt, att, då en Banks tillgångar måst till dess borgenärer afträdas, Bankens sedeloch invisnings-innehafvare tillerkännas förmonsrätt till betalning framför densammas öfriga fordringsegare. Jag har derföre trott denna förmonsrätt böra stadgas genom ett så lydande nytt moments införande i 14 §» och hvilket följagtligcn komme alt blifva det 3:dje: ”Då Banken blifvit försatt i concurs-tillstånd, ega innehafvarne af Bankens inom här nedan bestämda praescripLionstid företedda 14 Hör ti/l Bancooch Lag-Utskottens Utlåtandej N'.0 5.] credit-sedlar samt å Rikets Stunders Bank utfärdade, men derstädes icke inlösta, in visningar, förmonsrätt till betalnings erhållande utaf de aftrådda tillgångarne framför Bankens öfriga fordringsegare.’’ 8:0 På det alt personer med allmänt känd förmögenhet icke må, genom den i lagen stadgade ansvarighet, afskråckas från inträde i enskilda Bank-bolag och på del att ansvarigheten för en för vida utsträckt Bankrörelse äfven må kunna göras gällande emot Bolagsmän, hvilkas tillgångar åro för den större allmänheten mindre kända, har det synts mig högst angeläget, att tillfälle genom Bank-lagen beredes de lottegare, som måst infria en Banks sedlar, att, utan de för Bolagsmän i allmänna lagen stadgade omvägar och der föreskrifna afdrag, söka sin ersättning af med-delegarne i Bank-Bolaget. För vinnandet af dessa ändamål, har jag ansett följande stadgande böra i 16 § tilläggas: ”Lottegare, som sålunda varit nödsakad att, å Bolagets vägnar, utlärdade credit-sedlar inlösa, eger för dessa sedlar emot öfrige delegare i Bolaget samma utsöknings-rått, som annan sedel-innehafvare.