Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dessa liufvudgrunder, antydda i i, 2, 5 och 8 §§. af i Art., äro: Att elén som stunga vill eger dertill vitsord, så vida ego-gränsen är lagligen bestämd eller erkänd , men att delegare, som i tegskifte ligga , icke ega att stängsel mot hvarandra fordra; Att egare af skogs-, eller betes-mark, som mot åker, äng eller odlingsbar mark gränsar, skall vara pligtig att i hägnaden deltaga• samt Att delningsgrunden bestämmes, hvarken efter hemmantal eller ego-rymd', på sätt nu stadgadt är, utan att der egor af enahanda beskaffenhet, vare sig åker, äng, skog eller betesmark, möta hvarandra, böra delegarne Q. ömse sidor, till hälften Lagsamt A, Bcsv.- o. Qec.-Utsk. Bet, N.o 33. -5 hvardera, fullgöra stängsel-skyldigheten; meri att deremot dä åker, äng eller, vid laga skifte, såsom inrösnings-jord beräknad, odlingsbar mark möter skogseller betesmark , bör den senares innehafvare endast till en tredjedel i stängseln deltaga. De häremot af serskilde Ledamöter framställda anmärkningar kunna under följande punkter uppfattas: 1:0 Att, till beredande åf jordens användande med största nytta och beqvämlighet, hvarje Hemmans-innehafvare bör vara berättigad att erhålla biträde till hägnad af sina grannar i skiftes-laget, och att således delegare i de skiftes-lag, som ännu ligga i Teg-skifte eller Stor-skifte, utan att delegarne äro från hvarandra i egor åtskiljde, må, i fråga om hägnad till ängseller annan odling, tillerkännas vitsord att få samma hägnad upprättad, samt således i skiljo-linien dertill få biträde af angränsande jordegare, efter den inom skifteslaget förut följda delningsgrund; äfvensom en lika rättighet bör tillkomma dem, som åstunda stängsel-delning mellan inoch utegorna, samt mellan åkeroch ängsmarken. 2:0 Alt om än det kunde antagas, att 6 Zagsamt A, Besv.- o. Oec.-Ulsk. Bet.
Utlåningen på aktier, publika papper, vexlar, reverser samt namnsäkerhet sker i Banko-Diskonten. All ränta vid denna belåning afdrages förskottsvis och erlägges för den tid, som öfverskrider den i reversen utsatte betalningstiden; en öfver-ränta af dubbla den föreskrifne. §. 5,. Bankens utlåning på aktier inskränker sig till sådana inrikes bolag, hvilkas ändamål äro af allmännare nytta och hvilka genom vederbörligt privilegium äro stadfästadc. Den 28 November e. m. Belånings-värdet bestämmes af Bankostyrelsen i Mars, Juni, September och December månader för nästföljande qvartal; och skall alltid laga borgen af vederhäftig person, å skuldförskrifningen afgifvas. Belåningstiden får ej öfverstiga 6 månader. Räntan utsattes lill 5 procent. §. 52. Om lånet med öfverräntnn icke betalas 3 månader efter förfallotiden, försäljes bypotheket. Öfverskotta, sedan Banken sig för fordran och omkostnader godtgjort, krediteras Låntagaren i Vexel-Banken. Blifver brist, utfordras den af Borgensmannen. §. 53. Bankens utlåning på publika papper inskränker sig till Rikets Ständers Riksgäldskontors obligationer; samt sådana obligationer, som blifvit utgifne af publika kassor, eller af städer och serskilta menigheter i och för allmänna behof, och för hvilkas återbetalning säkra och lagliga åtgärder äro beslutade samt af Regeringen stadfästade. De förstnämnde belånas till fulla beloppet: de sednare till hvad af Banko-styrelsen i Juni och December månader för följande halfår serskilt för hvarje slags obligation fastställes. 6.8 Deri 28 N» ve rober e. m. Belåningstiden får ej öfverstiga 6 månader. Räntan utsattes tiil 5 procent., §.. 54- Om länet och öfver ränta ej inom 3 månader efter förfallotiden betalas, förhål}es med hypotheket m. m. på sätt 52 § för helånt aktie föresklifver. §'• 55. Bankens utlåning på Vexlar inskränker sig till sådana, som äro dragna på väl kända och ackrediterade handelshus i stapelstäderna.
Enär deremot Dans-, Ridoch Fäktkonst syntes Motionären icke vidare böra vid Universiteterne af Staten påkostas, kunde desse Lärare-löner föreslås till indragning och Medlen användas till upphandling af nödige exemplar Grundlagar, Allmänna Lagen, KrigsLagen och ExercisRegleraenten, hvarefter återstoden borde begagnas till iståndsättande och fullkomnandet af Universiteternes nu illa försedde Laboratorier, 2:0 Af Hr von Vegesach, Achilles: att, i anseende till det allmänna gagn och den välgörande inflytelse så väl på ungdomens physiska utbildning, sora på hälsotillståndet hos äldre personer af olika kön och åldrar, som Gymnastiken medverkade, denna Vetenskaps ytterligare fullkomnande och kringspridande måtte af Staten mera befrämjas. Och då det, på K. M:ts Nåd. befallning, under inseende af Professoren Ling, inrättade Centralinstitut, som hade för ändamål, att utbilda GyranastikLärare för Regementen, Gymnasier och Skolor, och hvarifrån äfven en mängd Lärare till Betänka ii den, N:o r 36. a55 åtskillige Orter i Riket utgått, icke ägde mera i Ärligt Anslag på Stat än 1000 R:dr, hvilket Anslag vore alltför ringa, i jemförelse till hvad öfrige äldre och nyare LäroVerk åtnjöto; så har Motionären föreslagit: dels, att vid alla Regementen och Läroverk inom Riket Gymnaster mätte inom bestämd tid anställas: att GymnastikFöreständaren mätte sättas i ständ att ärligen gära behöriga Inspections-resor, pä det saken, en gäng införd; icke mätte falla i vanhäfd: samt Centralinstitutet, såsom Plantskolan för all Gymnastik, af Staten sä understödjas, att nya Gymnaster der kunde utbildas och efterträda dem, som afgå frän Regementen och LäroVerben, dels ock att för Gymnastiska Centralinstitutet följande Anslag af Statsmedlen måtte beviljas, till löner: åt Föreståndaren för all Gymnastik inom Riket R:dr a,5oo. ÖfverLäraren som tillika är Föreståndarens Adjunct i,5oo.
St:r år 1823 indragit de till löner för 8 Medhjelpare åt ProvincialLäkare förut årligen anslagne 622 R:dr 10 sk. 8 r:st, af hvilka medel äfven utgått till ProvincialChirurgen i Stockholms Län, enligt K. Brefvet d. 19 October 1S14j et;t årligt arfvode af i5o R:dr; så har samma arfvode blifvit anvist att utgå af den till Farsoters och smittosamma sjukdomars hämmande bestämda Fond; men hvarifrån ej mindre SundhetsCollegium än StatsContoiret, då nämnde Chirurgs biträde för Länet äfven framdeles oundvikligen skulle erfordras, och dess arfvode i följd deraf vore att betrakta såsom en ständig årlig utgift, ansett detsamma böra skiljas samt hädanefter på MedicinalStaten uppföras. Som denna utgift likväl icke är större, än att den, så länge fortfarandet deraf bör äga rum, kan af nyssnämnde Anslag utgå, i dess förra egenskap af arfvode; 86 Stats-Utskottets alltså finner Utskottet icke skäl tillstyrka, att berörde utgift å Stat uppföres. c) För underhåll och bedrifvande af en till SundhetsColIegium donerad ElectricitetsMachin, ämnad att betjena medellösa sjuka i och utom Hufvudstaden, bar K. M:t föreslagit uppförandet på Gollegii Stat af 600 R:dr B:co. Framlidne StadsMäklaren Bruhn hade, till den fattigare Allmänhetens betjenande med Electriska kurer emot lamheter samt andre nervösa och Chroniska lidanden, år 1814 testamenterat en E!ectricitets-Apparat, jemte en summa af 2000 R:dr, deraf årliga räntan skulle användas till Inrättningens underhåll samt Öfverskottet, såsom arfvode, tillfalla den Läkare, sorn af SundhetsCollegium förordnades till Inrättningens föreståndare.
Endast den, som alls icke känner svårigheterna vid uppgörande af läseöfning inom ett större läroverk, kan hoppas att denna läseöfning skall så kunna upprättas, att de dispenserade i allmänhet blefve sysselsatte inom klasser, med hvilkas lärjungar de stå ungefärligen på samma bildningsgrad. De måste ofta inskjutas, der de alls icke passa, till skada både för dem sjelfva och den klass, vare sig på realeller latinlinien, hvilken får dem sig påtrugade. Detta missförhållande blir större i den mån målsmännens önskningar sannolikt komma att, om icke lägga hinder i vägen för, dock försvåra de dispenserades sysselsättning med skriföfningar på lärorummet under lärares tillsyn, — det enda sätt, hvarigenom dispensväsendet kan förhindras att blifva för läroverket och bildningen en rent af förstörande kräfta. Staten har lemnat den enskilde valet emellan tvenne bildningslinier. Detta synes mig vara det längsta Staten, utan särskildt nödfall, bör gå i afseende på enskildas önskan, att ifrån skoltidens början bestämma gossens vitas genus, om de examina lian fördenskull skall genomgå, samt derefter anlägga hans studier. Att i allmänhet och utöfver nyssnämnda mått lemna enskildas önskningar och tycken rätt att bestämma öfver undervisningens gång, är, enligt min öfvertygelse, ett uppoffrande al det allmänna bästa, just derigenom att det är ett förderf för sjelfva skolan och skolundervisningen.» En annan reservant, Hr Lektor Bergman, har ock på ett särdeles öfvertygande sätt framhållit dessa svårigheter. Då jag emellertid ej vill trötta lt. o. Ad. med några vidare citater, får jag hänvisa till hans Betänk:t vidfogade reservation och särskildt till de tänkvärda ord han (Betänk:t s. 25) anfört ur 1858 års skolkomitées utlåt. Jag har nu sökt visa, att den af Utsk:t föreslagna förändring skulle inverka förderfligt på skolundervisningen. Ett annat hufvudsakligt skäl mot bifall till denna förändring är att den skulle lända till skada för lärjungen sjelf.
» Nej, tycker en de,: » sa jag. » Nå, m e n inte nyttar de till nå ' t, » tyckte jag, » De kan en inte veta, » sa Johanna, » m e n ska du till me ' t, så skickat först till mig, så får jag se öfver ' t. » Så sa h o n. Sen, när plägningen v a förtärd o c h jag fått tacka frun o c h Johanna o c h uträttat de jag skulle i stan o c h råkat Olle på snickar Andersons gård, satt jag mäst o c h molteg på h e m - vägen o c h tänkte på de där fruarna, o c h hva di gjorde för ängarna sina, o c h hvilken usel m o r jag varit. Olle måtte rakt te säja: » ja tror stassluften tatt dej, » o c h då ö p p n a j a g språklådan, för jag trodde han annars rakt skulle se, v a jag grunna på, för så plär de att vara. M e n samma sak grunda jag allt på nu på m o r g o n m e, jag va inte vån till att låta bli. Må så vara då, sa j a g v e m e j själf, det är så godt jag skrifver för att få lugne igen. Johanna lar stå för felena h o n, o c h herrarna får låta vara o c h ta ' t, o m de inte duger, o c h så skref jag, som följer, m e n s jag va allena i stugan. Jag hoppar öfver allt de där o m v a m i n a haft på sej, o c h hur j a g sökt tvätta d e m rena, för inte kan j a g stackare lära några fina fruar någe i den vägen inte. M e n jag tänkte i dag, nog ska det vara hårt o m ens eget kött och blod, som en gett kokta flaskor för di ska bli tjocka o c h skvalpat i l j u m m e vatten o c h haft ute och kostat på pengar, f ö r di ska ha hälsan i all sin lefnads dar, sen inte får bättre styrsel i sej, än att de förstör sin k r o p p på de, som ondt är. Om j a g nu ska tala o m mina, så är di två.
Hos Prcstc-Ståiulets Ledamöter: Ja G. Hos Borgare-Ståndets Ledamöter: Ja 5. En dubbel. Hos Bonde-Ståndets Ledamöter: Ja 2 Nej 4. I följe hvaraf ingen anmälan af den 46 §:n skulle komma att göras. 57 § hvilar; 63 § likaledes; 75 § likaledes; 78 § likaledes; 81 § likaledes. Företogos de af enskilda personer väckta, af Constitutions-Utskottet beredda och nu till afgörande på bordet hvilande motioner. 14 § Riksdags-Ordningen ansågs tåla uppskof. 21 § likaledes. 38 § och 56 § fann Utskottet böra hos Riksens Ständer till afgörande anmälas. Slutligen företogos de öfriga på bordet hvilande förslag till Representations-förändring, till inrättande af en Lagoch Hushållsberedning och till ändring i rättegångssättet rörande Tryckfrihetsmål, genom stadgandet Bilaga D till Mern. N:o 1. 743 af en Jury, hvilka alla förslag Utskottet ansåg tjenligast att med tillstyrkande af uppskof beledsaga, då troligen öfver dem ingen allmän opinion ännu hunnit stadga sig. Uppdrogs åt Secreteraren att till nästa Plenum författa förslag till Utskottets Betänkande i anledning af remissen af Konungens Nådiga Proposition om uppskof med de hvilande Grundlagsfrågors afgörande. 744 Riksdagen 1815. Memorial i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om de nya Constitutionella förhållanden, sorn till följe af Föreningen emellan Sverige och Norrige uppkommit.
Men resten af utelöpande representativer, utgörande omkring 15 millioner, finge qvarstanna i rörelsen i egenskap af Skuldbevis med säkerhet af de Barfiken lämnade Hypotheker och Nationens garantier, samt genom det föreslagne årliga SUfveruppköpet i så måtto småningom försvinna, som de å det insätta Silfret af Banken tagne depositionsbevis skulle berättiga till förstörande af en lika valeur CreditSedlar. 2:0. Alla meningar synas öfverensstämma, att en successive förbättring afRepresentativernes förhållande till reda Fonden nu mera är skadlig och orättvis. Hvad kan då vinnas genom ett uppskof uti det beslut, att Banken gör rätt för sig med 40 för ioo;det så långt den kan? Det skaii ju ändå nödvändigt en gång gå dertill, eller är det väl möjligt, att man vill plundra Penningeägaren ännu mer genom att blott fixera Sedlens maximi-värde, men ej gränsen för dess fallande? Vill man betaga Handel och Näringar all utväg, att erhålla stående penningelån? Är det så man kan retablera Crediten? eller kan denna Credit existera i ett land, der Lagstiftningen bemyndigar den låntagande återlemna ett ringare värde än det han emottagit, då ziffertalet och ej det Silfverbelopp, hvarpå Myntrepresentativen lyda, får vara grunden för en försträckriings årliga återgäldande? Är det att Den i4 Julii. 287 förmoda, att stående lån i detta Land skall P5 drägliga vilkor erhållas? 3:0. Har man uppgifvit eller kan man uppgifva något rimligt skäl, hvarföre Nationalförmögenhetens bevis skall ännu vidare identifieras med Statens 6kuldbevis och desse två slags contrastergnde papper dela samma öde? 4:0. Kan någon vara enfaldig nog, att låta narra 6ig af det bedrägliga project, att öka villervallan,1 med räntebärande Statsobligationer, förfallna vid uppvisandet? Behöfs mer än sunda förnuftet för att finna huru de voro onödiga om
Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet: 1:0 Per Bengtssons från Halland * Jon Jonssons från Blekinge och Johan Larsson 1F<L lunds från Vesterbotten Memorialer, angående en fri Bränvins-bränning m. m. 453 ProtokollsUtdrag d. 18 Deci 1817. 3:0 Ett Memorial af Eric Ericsson från Örebro X/än , angående en fri TackjernsHandel. 3:0 Ett Memorial af Eric Svensson från Bohus Län, angående jemkning och utbyte af Boteringen inom Wedbo och Tossbo Härader af Elfsborgs Län. * 4:0 Ett Memorial af Jon Jöransson från Öland, rörande Allmogens derstädes rättighet till bete för sine kreatur å den gemensamma .Utmarken, Allvar kallad. 5:0 Lars Carlssons och öfrige Fullmägtiges från Skaraborgs Län Memorial , angående Götha CanalBolags skyldighet, att underhålla de vägar, som tillhora de af Bolaget inköpte hemman. 6:0 Ett Memorial af samma Riksdagsman , om obehindrad försäljning vid de så kallade Frimarknaderne. 7:0 Sven Månssons från Cal mare Län Me* znorial, rörande yrkad tillåtelse att bränna Svedjeland vid hvad tid af året sådant bäst låter sig verkställa; och 8:0 Olof Olssons från Carlstads Län Memorial, angående Vattenverks inrättande, m. m. Hvarom Besp. MedSiånden skulle vördsamt och vänligen underrätas. Från Högvordige PresteStåndet. S. D. Bemitterades till StatsUtskottet; Kongl. Majus Nådtga Proposition, angåeo»* ProtokollsUtdrag d. 23 Dee. 1817. 453 de befrielse för framledne Landshöfdingen von Eckstedts Sterbhus, fran en ersättning till Kongl. Maj:t och Kronan; Till Statsoch BancoUtskotten: Kongl. Propositionen om Gotha CanalArbetetS fortgång och befrämjande; Till Staissamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotten: Kongl.
Fattar Konungen sitt beslut först, afgifve derom, under påstående Riksdag, Proposition, hvaröfver Constitutions-Utskottets Betänkande infordras, och hvardera Kammaren sedan serskildt öfverlägge, med rätt att Bil. till Constitutions-TJiskottets Memorial, N:o 33. 33 levé” med framgång kunna användas, hvarigenom den tidsspillan kan i det närmaste undvikas, som troligen derför-’ utan skall anses blifva en följd af detta moment. Det är egentligen här, och vid frågan om förolämpande uttryck (§. 76), som öfverpluralitet fordras, och vid begge dessa, tillfällen är öppen votering icke olämplig. Mom. 2. Vid beviljad remiss åtfölja alla gjorda anmärkningar» Mom. 3. Vill Utskott återlemna remitteradt mål, såsom till dess befattning icke hörande, bör Utlåtande derom sist inom åtta dagar aflemnas. Godkännas skälen ej af den Gemensamma Kammaren, afgöre ConstitutionsUtskotlet, hvart målet remitteras bör. §. 5g.
M. för ärendernas oafbrutna gäng nödgats anvisa på besparingarne, blifvit utbytte emot ordinarie Statsmedel, och sålunda kunnat återgå till sin ursprungliga bestämmelse af för K. M. lill oförutsedda behof tillgängliga medel, men nu har Utsk. och såsom mig synes ganska välbetänkt, på grund af de utaf Frih. Palmstjerna anförde skäl, afstyrkt R. St., att definitivt bestämma Statskont:s Stat, men Utsk. har derjemte föreslagit alt af de på allmänna indragningsstaten för tjenstemän vid Magasinskon!, upförde 6,442 r:dr skulle 3,920: 32 (motsvarande den genom organitionen blifvande vinsten) besparas Statsverket innan K. M. för Statskontis räkning kom i åtnjutande af en enda skilling utaf denna summa. Derigenom upstår det förhållande, Hr Sandströmer omnämnt nemi. att, under det interims-staten fortgår, skulle, på det att ärenderne efter den hitintills följde planen må kunna oafbrutet bestridas, K. M. af 7:de hufvudtitelns besparingar disponera: för Riksbokslnts-kont. 1,200 r:dr; till gratifikationer åt extra-ordinarie tjenstemän, 716 r:dr; till s. k. Statsskrifningsarfvoden 226 r:dr. Samma förhållande skulle äfven inträffa med de 433 r:dr 16 sk., som af Prot.-sekret, Roman upbäras, dock icke så länge han fortfar att tjena, utan först efter hans afgång, Sammanlagda beloppet af dessa summor 2,575 r:dr 16 sk. bör således afdragas ifrån det af StatsUtsk. upgifna belopp 3,920: 32 och hvad, som då återstår är just den af Ilr Sandströmer upgifna summa 1,345 r:dr 16 sk., som till en början kan åt Statsverket besparas. Jag tror derföre lika med den siste värde talaren, att det är nödigt att återremittera detta betänk.
Sdlajit öfmerlemnatt, att tet ännu kFe funnat granfFaö. 20 Sot-fattning öf clt färgilb Comité uppgjorba ftörgag fia Itp $ör* per fonér. fattning om fpglolöfe perfoiter par i äpögge ©omgolen unbergått grangning; härefter kongl. 9flaj:t unt>er 3g ^uni l833 attmän görorbning t betta angelägna ämne i fftåber utfärbat. guditz. kongl. 5Dtoj:t pär i flere affeenben anfett npttigt, att er* ^ÄOåaa fäber fungap om brott och förbrptelfer äro t tia* elfer af* taganbe, famt om förpåttanbet meb Cioile §ÄättegSngl*ärenberne vib afla ©omgolarne i fftittt, ocp par i 9?åber anbefallt ©eg 3ugitiä»0>tatb»SD?iniger, att, efter af Söeberböranbe tnforbrabe upplpbningar, unberbånig Serättelfe beröm årligen afgifva. pa* nen titt betta toibfpftiga 0tatigiga arbete äftoenfom utföran* bet inpemtåb af 3ugitiä
Då nu öfverläggningen förklarades vara fulländad, fraraslälde Hr Gr. o. Landtm., att under densamma blifvit yrkadt dels bifall, dels afslag och dels återremiss å Utsk:s Betänk., hvarefter propos. till Den 25 Februari f. m. 337 lill bifall ä Utsk:s Betänk, blef framstäld och besvarad med starka Nej, blandade med Ja. Efter sedermera (ill afslag å Ulslcs Betänk, framstäld; med blandade Ja och Nej besvarad propos., hemslälde Hr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad. ansåge de emot U(sk:s Betänk, gjorde anmärkn-.r föranleda till återremiss, och utföllo svaren härvid med starka Ja blandade med mänga Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade det han trott sig finna att Ja nu varit öfvervägande. Hr Bråkenhjelm begärde votering samt yttrade derjemte: I det skick frågan nu befinner sig, anser jag att de sora godkänna sjelfva grunden för Betänk, icke borde yrka på återremiss, och jag hemställer derföre lil! de Hrr, som gjort denna framställning, om de icke skulle vilja förena sig med dem som yrka bifall lill Betänk. I ani. häraf erinrade Hr Gr. o. Landtm, att det var den framstälde propos:n å återremiss, som han ansett vara med öfvervägande Ja besvarad och att således för den, som ej vore nöjd med återremiss, endast ålerstode alt begära votering. Hr Bråkenhjelm: Jag tog mig friheten att begära votering och torde vi således få votera om bifall eller återremiss. Hr Gr. o. Landtm, förklarade att då Hr Bråkenhjelm var den ende, som begärt votering och han yrkat bifall, så borde, derest ingen annan begärde votering, bifall till Utskrs Betänk, blifva contrapropos. Hr Mannerskantz; Jag begär också votering.
Vidare föredrogs Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon. Utskins den ig sisth Dec. på hordet lagda utlåt. N:o 109, i anledn. af väckt fråga om förhöjd skjutslega vintertiden emellan Grisslehamn och Eckerön, samt skyldighet till färjpenningar erläggande för posterna, som färdas öfver Ortulaviken m. m. Hr von Hartmansdorff, Aue.: Jag bestrider ingalunda billigheten af de anspråk, som blifvit gjorda; de äro kanhända väl grundade. Men jag bestrider lämpligheten deraf att vända sig till Ständerna och föranleda dem att hos Konungen göra framställningar om skjutsens förhöjning på vissa stationer, om uthusens underhållende af den , ena eller andra o. s. v. Med samma skäl som Ständerne yttra sig om skjutsen olver Ålands haf, kunde de äfven yttra sig om den öfver Calmar-sund eller orri betalningen för farten från Böda till Gottland m. m. Sådana speciella framställningar borde Ständerne icke befatta sig med, isynnerhet när frågorna icke äro fyllest utredda. Jag anhåller således, att R. o. Ad. icke måtte ingå i pröfning af dessa specialiteter utan afstå betänkandet. Frih. Cederström, Jacob: Äfven bär är jag af samma tanke med Hr von Hartmansdorff i afseende på det olämpliga af hvad Utsk:n föreslagit i afseende på speciella stadganden, hvarom man icke varit i tillfälle att utröna hvad stadgas bör. Det är naturligt, alt en undersökning bör föregå, för att det må kunna utredas i hvad mån skjutslegan bör förhöjas, och likaledes i afseende på byggnaderna vid Grisslehamn; men som detta betänk, i slutet deraf innehåller ganska riktigt , att frågan eili Häfverö och Singö socknars deRagande med Wäddö socken i skjutsens besörjande öfver
Upplästes och lades på bordet följande från RiddarhusUtskottet inkomne Hörsammaste Memorial. I anledning af väckt fråga utaf en RidJ darhusUtskottets Ledamot, rörande ändring i 2. 5. 2. Mom. af den för RiddarhusDirectionen den 25 April 1810 utfärdade Instruction, 246 Den 12 Juni. hvarutinnan förordnas, att om ncigon Ledaim t genom laga förfall är frånvarande ur Direciionen längre än irenne månader, häfver hans rum ausedt ledigt och hör Directioneri genast derefter en ny Ledomot i hans ställe utvälja, på det icke något uppehåll i ärendernas handhafvande och afgörande genom en eller flera Ledamöters frånvaro må. inträffa; har Utskottet tagit detta ämne i öfvervägande. Utan att ingå i bedömande af de verkande orsakerna till omförmälte föreskrift, tror Utskottet likväl densamma kunna och böra med rättvisans och billighetens grunder närmare sammanjemkas. Egenskapen af RiddarhusDirecteur , till hvilken plats Höglofl. Ridderskapets och Atlelns förtroende kallar värdiga medlemmar af dess Stånd, medför förbindelsen att med ett motsvarande nit bevaka sina principalers interessen. Denna förbindelse kan likväl icke utsträckas utöfver en viss möjlighet i uppfyllande, och denna möjlighet försvinner, enär antingen sjukdoms förfall inträffar, eller ock då sådane Ledamöter af RiddarhusDirectionen , hvilke i Militaireller Civil-väg äga andra beställningar, kallas till Fäderneslandets tjenst ä annan ort. Dessa händelser innefatta visserligen de allralagligaste förfall, men deras långvarighet, såsom oberoende af RiddarhusDirecteurs Den 12 Juni. 24? godtfinnande, kunna af honom icke bestämmas; och då ej med billighet och rättvisa instämmer, att för uppfyllande af pligter emot Konung och Fosterland förklaras förlustig af ett särskildt medborgerligt förtroende, samt derjemte i betraktande tages, att laga förfall gälla, utan inskränkning i tid, för tjenstemän i allmän het, så hoppas RiddarhusUtskottet, att en sådan rätt vislig förmon äfven må få sträcka sig till