Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dessa Krämares historia, tror jag, äger dyrbara minnen för hvarje hjerta, varmt för folkens frihet och sällhet. Jag är äfven fullt öfvertygad, att om på Godtland en gång handeln skulle få tillfälle sprida rikedom och välstånd, skola denna Ös Innevånare icke förgäta att med Svenskt mannamod och Svensk fosterlands - Den 10 November e. m. kärlek möl;i hvarje främmande infall. I afseende på en annan värd Talares yttranden, vill jag tillägga den frågan, om det valsatarna Gustaf III:s Rådkammare, hvilken beredde afslag å Porto-Franco-inrättningen på Gottland, som tillstyrkte den i Marstrand. Att denna beredde oss under passande konjunkturer stora fördelar, lärer icke bestridas, och under samma förhållanden lära obestridligen samma verkningar böra väntas på Gottland. Herr Munck af Rosenskjöld: Herr Hjerta har iVamstälit den för oss begge tillfredsställande sats, att man kan på en gång vara god Financier, och dålig Oeconom. Men denna fråga kan icke tillämpas på framledne Grefve Liljencrants, hvilken äfven var en förträfflig Oeconom ; och man kan väl icke annorlunda kallas då man vet, att begagna de partiella locajförmåner, som kunna erbjuda sig, hvar de ock må finnas. Men derföre är det dock lika gifvit, att om en Porto-Franco blefve förunnad åt Staden Umeå eller Piteå , så skulle hvarken denna Stad, eller Riket hafva den minsta nytta deraf, då samina ställe deremot bar vida mera nytta af en sådan på Gottland, utan att behöfva utgifva en skärf derföre. Jag försäkrar, att Danmark, äfvensom flere andra handlande länder, skulle med mycken jalousie och misshag se, om denna frihet förunnades Gottland. Jag skulle ej tro, att handeln på Gottland derigenom skulle blifva Den 10 November e. m. 411 inskränkt till blott Lurendrägeri, eller att den stora massan af Öns invånare skulle slå sig på en sådan handel. Herr Liljestråle: Hvar oell en inser likväl skillnaden emellan en Porto-Franco på Gottland eller i Marstrand.
Hr Nordenfelt, Enar Wilh.: Enligt mitt förmenande bör denna § bifallas. Om landshöfd.-embetet eller högsta domstolen, eller begge, förklarat en person obehörig att vara riksdagsman, så lärer väl denna icke komma till riksdagen, ty fullmagt blilver icke utfärdad för honom. Nytt val anställes genast. Hr von Koch: För min del vill jag icke förlänga diskussionen, ntan skall derföre yttra mig ganska kort. Hr Tersmeden, som i början af sitt anförande sagt att han ingalunda ville föranleda till någon kollision mellan domaremagten och representationen, eller att man ej skulle respektera ett laga kraftvunnet beslut, torde dock inse att en kollision mellan domaremagt och representation lätt kan uppstå, ifall man tillämpar grundlagen, såsom han framställt. Jag tror för min del, att det är nödvändigt att i tvistiga fall i detta ifrågav:de hänseende referera sig Den 10 December f. m. •431 till domaremagten, och att representationen i ett lagbundet samhälle ger vika lör ett laga kraftvunnet beslut. o Ånyo hördes talrika rop på propos. Hr Tersmeden: Om jag möjligen mindre fullständigt uttryckt mig ang:de underdomstolarne, anser jag dock att, vare sig att underdomstol godkänner ett val eller deremot gör anmärkning, ett Riks-Stånds rättighet i detta afseende bör qvarstå, sådan grundlagen nu stadgar den. Här är icke fråga om annat än en persons behörighet att vara riksdagsman, och Ståndets rättighet att pröfva detta bör väl lemnäs oantastad. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels antagande och dels förkastande af förevarande förslag, framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. på detsammas antagande och, då dertill svarades starka ja jemte några nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. 22:dra punkten, om ändring i 23:dje §:n 1 mom. R. 0.; och 23:dje punkten, om ändring i 30:de §:n 3 mom. R. O. Dessa förslag antogos.
Wider mich aber, erinnern Sie ganz frey alles! Denn nur so machen wir – zwey Stimmen für eine Sache. Ist Jean Paul da bey Ihnen230, so grüssen Sie ihn von mir herzlich. Ein Seelenfreund von Ihm bin ich, von Natur her. Deutschland konnte ein Griechenland seyn: wimmelt aber von Schulfüchsen Dass jedoch, unter so vielen ”Fürstinnen” sogar, die Jean Paul schon so lange mit Ambrosia und Nektar speiste, keine Ihn zu ihrem Kammerherrn machte! Das können Sie wohl denken, wie ich bin Ihr Thorild. Zur Stärkung vieler schwachen Seelen, machte ich, durch Concentrirung aus dem Sonnenschein dieses Jahres, die Solartinctur in jener ”Anzeige”231. På de bägge härvid bilagda arken af den fortsatta ”Gelehrtenwelt” stod, utom annat, äfven den lilla uppsatsen ”Orpheus oder die Panharmonie”, hvarom jag redan underrättat, att dess närmaste anledning synes varit den tillämnade Herderska tidskriften 232. Thorild sökte der bestämdare utveckla sin föreställning om ”ein Ehrenblatt, eine Ehrenzeitung, für das Wahre und Schöne, für das Liebliche und Göttliche”. I denna tidskrift skulle man, icke genom tadel och bitterheter, utan ”durch Anschauung aller menschlichen Schönheit”, lära sig ”die Kunst der Liebe und der Ehre”; en ”Cultus der himmlischen Ideen, Schönheiten, Seeligkeiten, des bis zu Gott aufsteigenden Wohls”. Till titel föreslog han sjelfva titeln af sin uppsats.
Är detta hans afsigt, så må man låta honom gå på, låta honom begära Hr Landtm:* propos. och låta honom framkalla Ståndets ogillande, ifall Hr Landtm, vägrar propos.; men, Hr Frih, Boye! då är likväl ändamålet här alltför skenbart och tydligt, och då måste jag beklaga, att en man, som grånat här under våra former, skulle vilja tro, att vi, som äro unge, låta dåra oss af hans vackra tunga. Frih. Cederström: Frih. Boye har deruti rätt, att uti Reg.F:n finnes ingen annan § än den i izj, sorn omtalar BiksSttns privilegier. Riksd.Ordn. innefattar bestämmelsen för dessa privilegiers tillämpning på representationen. Likväl och då i BondeSt:s privilegier ändringar blifvit gjorda i afseende på representationsrätten genom särskildta af alla 4 Stånden medgifna och af K. M. fastställda beslut, hvarigenom äfven frälsebönder in t rädt i representationen, och sådant jemväl kan ske i hvilken annan detalj som helst; så följer det äfven af sig sjelft, att, om vid pröfningen af det förslag, som Const.Ulsk, afgifvit, R. o. Adskulle finna Rikets nytta vara förenad dermed, R. o. Ad. äfven medgifver, att den representationsrätt, som genom privilegier är fastställd, blifver modifierad. Derom lärer naturligtvis ingen fråga kunna uppstå, att icke, i händelse af bifall till Coust.- Utsk:s förslag, en rättelse så väl i Ridd.Ordn. som i R. o. Ad:s samt Presteoch BorgareSttns privilegier blefve nödvändig, och att förslaget icke förut kan verkställas, — det är ett förbiseende, som af en för stark förkärlek för ideer om de allmänna valen insmugits i Utsk:s förslag; men icke hindrar det, att, om i öfrigt man skulle finna förslaget dugligt, man kan antaga detsamma till hvilatide och derefter gå i författning om beredande af de frågor, som deraf skulle blifva en nödvändig följd, att jemväl hvila lill afgörande vid nästa riksdag.
Ty meningen måste väl ändock alllid vara, att hvarje narius' verkligen skall lända allmänheten till gagn och icke till skada; och till gagn för allmänheten blir ju en näring först då, när den bidrager att lemna en god vara till billigt pris. Men om nu följden af vissa näringars uppkomst och beskyddande verkligen skulle vara, icke alt effekterna derigenom erhölles af hällre bes k a Ilen het och till billigare pris, utan tvärtom, att de blelve sämre och måste betalas dyrare än eljest: då frågar jag, om en sådan anordning kan vara riktig och nyttig, och om den icke står i sirid med sitt eget ändamål. Mia vill det åtminstone synas vara alldeles klart, alt ur principiel synpunkt skvddssyternet alltid råkar in i en ohjelplig motsägelse med sig sjelf, och att den yttersta logiska slut följden måste vara, att delta system är antingen onödigt elier skadligt. Ty om en inhemsk näring är nyttig för det allmänna, det vill säga om den kan lemna god vara för billigt pris, så behofves ju icke något skydd; och 0111 deremot en' näring behölver skydd, det vill säga ej kan lemna en vara lika god och till samma pris som det, fiir hvilket hon genom utbyte kunde från annat håll anskaffas, då länder ju en sådan näring icke det allmänna till gaen, utan till skada, och då bör den ej heller fortfarande på dess bekostnad upprätthållas. Vid prölningen af dessa frågor använder man dessutom vanligen vissa benämningar, hvilka i och lör sig sjelfva utgöra ett slags sofisiner, emedan de förutom den sak som skall angifvas, jemväl innefatta förstuckna omdömen i frågan. Så t. ex. talar man alltid å ena sidan om att »skydda» och »bevara», hvilket ju låter så vackert och förtjenstfull!; men å andra sidan om »öfversvämning» och mera sådant, som innebär förödelse och grymhet.
Det torde äfvenledes vid delta tillfälle tillåtas mig att fästa mig vid 2:ne här framställde anmärkmr. Den ena är gjord af Hr Gripenstedt, som sagt, om jag rätt fattat det, att den ifrägavar. belöningen skulle försätta prof. Fryxell i förlägenhet, om han hädanefter skulle historiskt behandla detta Stånd och dervid måste fälla ett ogillande omdöme om något dess handlingssätt. För mig synes det klart, att R. o. Ad. visar honom sitt största förtroende genom öfverlemnandet af medaljen, i det sådant nemi. sker i den på öfvertygelse grundade förutsättning, att han hädanefter, såsom hitintills, icke kommer att handla annorlunda än efter rättvisans fordringar. Frih. Raab har yttrat, att ett bifall till Utsk:s förslag skulle kunna kallas fridsstörande i våra förhållanden till Medslånden. Jag har för 124 Den 15 Januari. min del så godt begrepp om våra Medstånd oell hyser för dem den uppriktiga aktning, att de hvarken i sin helhet eller något flertal af deras medlemmar skola komma i fridstördt förhållande till R. o. Ad., om det Fl. St. följer sin öfvertygelse, sitt samvete, sin rättskänsla, vid erkännandet af en om främjandet af rättvisa och sanning inlagd förtjenst. Alt innehafvaren deraf är i tillfälle att, enär frågan redan under hans lifstid blifvit väckt, emottaga vedermälet af dessa tänkesätt, synes mig böra öka anledn:ne till deras uttalande och göra dem för oss desto mera lifligt verkande. Frih. von Stedingk, Styrbjörn: Afven jag får på förhand förklara, att jag för min del skulle önskat, att ifrägavar. motion icke blifvit väckt. Då likväl sådant skett och man under diskussionen framkastat yttranden, dem jag icke kan gilla, anhåller jag att få besvara desamma. Man har nemi. sagt, att Ridd.Utsk:s förelag icke borde bifallas, emedan man derigenom erkänt, att R. o. Ad. varit i behof af prof. Fryxells förevar.
Nådiga uppmärksamhet på det af motionären anmärkta missförhållande samt Kongl. Majit förklarat sig vilja taga denna framställning i öfvervägande i sammanhang med ett år 1814 af Tabell-kommissionens dåvarande Sekreterare upprättadt förslag till regulier indelning af rikets län, domsagor, fögderier, pastorat och socknar, Kongl. Majit vid ärendets pröfning den 23 Februari 1842 funnit nämnde förslag mötas af så betydliga svårigheter, att Kongl. Majit såg sig nödsakad låta frågan då falla; men att åtgärder för missförhållandets afhjelpande inom särskilda län emellertid varit å bane, såsom dels i Norrbottens län, der residenset blifvit flyttadt, och dels i Calmar län, hvars delning i två län blifvit af Kongl. Majit vid Riksdagen år 1840 för Rikets Ständer i Nåder föreslagen, men i anseende till åtskilliga hinder sedermera ej kommit till verkställighet. Utskottet biträder fullkomligen motionärens åsigt om olägenheterna af residensens olämpliga belägenhet i en del af rikets län och anser således att det skulle vara i hög grad önskvärdt, det dessa olägenheter kunde, vare sig genom ny reglering af länens gränser eller flyttning af residensen, behörigen afhjelpas; men enär samma förhållanden, hvilka Kongl. Majit år 1842 funnit utgöra hinder för allmän omreglering af länen, otvifvelaktig! ännu äro för handen, anser Utskottet en begäran från Rikets Ständers sida om sådan reglerings verkställande nu icke kunna leda till något resultat. Utskottet är derjemte öfvertygadt att, derest förhållandena i ett eller annat län skulle göra en förändring uti ifrågavarande hänseende synnerligen behöflig, Kongl. Maj:t icke lärer underlåta att, såsom i afseende å två län redan egt rum, i Nåder tillse, huruvida en dylik förändring må kunna tillvägabringas och i sådant fall derför vidtaga nödiga åtgärder. Allm. Besv. och Ekon.-Utsk.
227 rörande den nuvarande dispositionen af tionde af säd måtte blifva till Rikets näst sammanträdande Ständer öfverlemnad. Om remiss till Stats-Utskottet anhålles. Stockholm den 14 November 1865. Samuel Johnson, från Jönköpings län. Af Samuel Johnson från Jönköpings län, om upphörande af nu gällande stadganden angående s. k. forum privilegiatum. Det har blifvit af vår Konung offentligen yttradt, att den enda verkliga likheten, som kan ega rum emellan alla medlemmar inom ett samhälle, är likhet inför lagen. Vid ett sådant yttrande af en älskad Konung vill man så gerna fästa säkra förhoppningar; men att en sådan likhet icke har hittills varit fullt erkänd i vår lagstiftning, synes af 8 Kap. 2 § 8 mom. Rättegångs-Balken och af Kongl. Brefvet af den 7 April 1805, enligt hvilka lagbestämmelser åtskilliga mål, som röra adelsmän eller ledamöter i Svenska Akademien, skola, med förbigående af de vanliga underdomstolarne, i första hand upptagas och handläggas af Hofrätt. Hvarjehanda inskränkningar i berörda undantagslagstiftning hafva visserligen tid elter annan tillkommit, och i Konkurslagen af den 18 September 1862, är grundsatsen af likhet inför lagen fullt erkänd hvad beträffar de förhållanden, om hvilka konkurslagen handlar; men rörande andra förhållanden, såsom i fråga om bouppteckning efter död person, arf, testamente, förmynderskap, m. m., qvarstår undantagslagstiftningen till olägenhet i många afseenden både för domare och allmänheten. Jag får derföre vördsamt föreslå, att Rikets Ständer måtte för sin del besluta: att mom. 8 af 2 § i 8 Kap. Rättegångs-Balken och att Kongl. Brefvet, angående rätt forum i åtskilliga mål för Svenska Akademiens ledamöter, af den 7 April 1805, måtte alldeles upphäfvas. Om remiss till Lag-Utskottet anhålles. Stockholm den 14 November 1865. S. Johnson, från Jönköpings län. 228 Motioner i Bonde-Ståndet 1865.
Jag åberopar då hvad Tabellen N:o 2 lill Banco-Utskottets Betänkande N:o 8 upplyser, alt, i silfverfondens proportion till sedelstocken, som 5 till 8, på sätt förra Ständer påbjudit, ännu tryter icke mindre än 414»^77 R:dr 23 sk. 7 rst. silfver, tili betäckande hvaraf måste köpas ytterligare silfver 895,692 R:dr i3 sk. 11 rst. Bristen af den sökta proportionen befrunes derföre ännu lika ouppfylld, som då Banco-Fullmägtige, i slutet af år 1831 , hos Kongl. Majit i underdånighet anmälde sig icke hafva förmått fullborda de för silfver-utvexlingen, af Rikets Ständer, anbefallde och af Kongl. Majit äfven nödige ansedde samt i Nåder gillade förberedande åtgärder. Det förekommer derjemte högst betänkligt och vådligt att nu ändra eiler förbise denna redan beslutade proportion, eftersom vexelcursen, ehuru, i förmodan om snart instundande Realisation, sjunken från sin förra ståndpunkt, likväl befinnes ännu hög nog, att, såsom händelserna voro åren 1806 och 1807, lenina stor vinst på export af silfvermynt till utrikes ort, hvilket den tiden föranledde, hvad jag förut omnämnt, Realisationens inställelse och misslyckande, redan långt innan någon ny sedelutsläppning efter 1808 och 1809 korn i fråga. Beträffande åter Rikets inre och yttre ställning samt förmåga att, genom öfverproduction och ändamålsenliga credit-anstalter, bereda tillräcklig penninge-tillgång och utvexlingens varaktighet, så, utom hvad deröfver jag redan yttrat, förekomma ännu följande vigtiga omständigheter att taga i betraktande, nemligen: att Sveriges rörelse-capital icke blifvit genom införsel af metallisk valuta från utrikes ort, sedan sista Riksdag, serdeles förökadt; att större delen af de redan existerande penninge-capitalen fin Bihang till R. St.
S. D Föredrögos å nyo och återremittera» des, i anledning af dervid gjorde anmärkningar, BevillningsUtskottets den 16 sistiedne Maji och den 3 dennes under Ntris g och 18 afgifne, saint den 3 sistiedne Junii och den jo dennes eftermiddagen på bordet lagde, Be* tänkanden; l:o I anledning af Vackt Motion om ett förändradt uppbördsoch controll * sätt å de Slaten^från Postverket tiiiflytande inkomster* s:o Angående Postverket och de deraf inflytande Bevillningsmedel. Ut supra. S. U. Föredrogs å nyo och bifölls Statsoch BancoUtsköttens den 26 sistiedne Junii under N:ö 286 afgifne, samt dett 12 dennes eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, angående förslag till én förändrad ordning vid Val af Revisorer öfver StatsBancooch RiksgäldsVerken. Ut supra. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats* och BancoUtsköttens den 26 sitlidne Junii under Nto 287 afgifne; samt den 12 dennes eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i ani ledning af väckte Motioner om stadgande af en ny prtfiscript ionstid, i afseende på sådane f. d, FiiialDiscontsInrättningarnes skulder, hvilka icke inom den förut bestämda pr*sccipUon#« JDen 29 Julii e. m. tiden blifvit till erhållande af liqvid anmälte? blef samma Utlåtande, i anledning af åtskillige Eedamöters dervid gjorde anmärkningar, till Utskotten återremitteradt, Ut Supra. S. D.
Ridderskapet och Adeln Konungens Nådiga Proposition pa sätt det särskildta Utskottet i det första af desi Betänkanden tillftyrkt; men hwad det andra, innehallande försiag till OMningar, hwilka till Hans Kongl. Maj:t af Riksens Ständer borde öfwerlemnas, i afseende pa de reglementariska Författningarne, beträffade, blef det samma efter åtskilliga anmärkningar till det särskildta Utskottet äterförwisadt. vr supra. vx krotocollo, L. 6. Lilverslolpc. Ut, Den i; Maji. 277 Utdrag af protscollet, hållet hss Högloft. Ridderskapet och Adeln, wid Urtima Riksdagen i Orebro den is Maji 1312. S. D. föredrogs a nyo och bifölls Stats-Utskottets den 12 Maji pa bordet lagda Betänkande, angående Centonalen af Skatte-köpeskilling för sadane Kronolägenheter, hwara mantal ej är satt. vt supra. vx krotocollo, A. 6. Lilverstolpe. < ^ Utdrag af protscollet, hället hos Högloft. Ridderskapet och 2ldeln,wid Urtima Riksdagen i (örebro den 15 Maji 1812. S. D. ^emitterades Till Stats-Utffottet: Friherre Jacob Otto Cronstedts Memorial, hwaruti förestås en tillökning till fulla i Oo,oOo»R:dr Banco, af den Stat som är Hans KonglHöghet Kron-Prinsen ansta gen. vt supra. Utdrag af protscollet, hällct hos Högloflige Ridderskapet, och Adeln, wid Urtima Riksdagen i Orebro den 15 Maji I8l2. S. D. 8öredrogs a nyo och bifölls Stats-Utstottets den 12 Maji pa bordet lagda Betänkande, an - 2?8
Vid pröfningen af desse tillstyrkanden, har Utskottet jemväl till granskning iörehaft 21g §. uti nu gällande Banco-reglemente, innefattande uppgift öfver de aetier och publica papper, som i Rikets Ständers Bank samt Låne-Contoiren i Götheborg och Malmö, få sås»m hypothek antagas och belånas, nemligen: 1:0. Till falla capital-beloppet: Riksgälds-Contoirets före sistlidne (A828— 183o arens) Riksdag utfärdade obligationer med 5 procents ränta, samt de så kallade lottsedlarne för Trollhätte Slussverk; 2:0. Till Nittio procent af capital-beloppet: Riksgälds-Contoirets efter sista (1828 —i83o årens) Riksdag utgifne obligat ioner, med 5 procents årlig ränta och försedde, antingen ined viss förfallotid eller uppsägbare å fordringsegarnes sida; 3:0. Till tre f jerdedelar af vanliga försäljningspriset, under de 3-.ne näst före belåningen förjlutne mänaderne. Riksgälds-Contoirets obligationer, med lägre ränta, än fem procent ora året, eller utan viss förfallotid eller uppsägningsrätt å fordringsegarnes sida, och Arméens Accords-amortering—fonds obligationer; 4:o. Emot tillika ställd antaglig borgen för den brist i Uerkels fordran, som vid hypothekens användande möjligen skalle kanna uppkomma. a) Aetier i Södertelje canal och slussverks Bolag till femtio procent af det ursprungligen tecknade capitalet, belöpande sig till tio procent af den summa, nuvarande actierne upptaget. bj Aetier i Götha Canal-bolag, till tjugofem procent å primitiva actie-capitalet, med iakttagande tillika, att inga andra af dessa aetier få belånas, ände, för hvilka den för åren i83o — 1833 förfallne actie-insätlning, efter två och en half procent å gamla actierne, blifvit, enligt Canal-Directionens bevis, fullgjord.
Till berömda taflor, hvilka vi efter nummerföljden vilja uppräkna, höra här: af Tizian «Tizians dotter» (75, a), kanske den qvinnobildning och den inkarnation, som af allt, hvad man i Tyskland ser, bäst motsvarar den föreställning, man gjort sig om tjusningen af Tizians pensel. «Äktenskapsbryterskan» (82) af Pordenone samt en «Madonna med «barnet» (92, a) af obekant mästare, förtjena äfven närmare uppmärksamhet. Likaså några stycken (103, 108, 110) af Lorenzo Lotto (1544, Tizians medlärjunge) och ett «Mariehufvud (129), som tillskrifves Luini’s skola och har mycket af hans milda behag. Af Correggios «Io» ses här en dubbelbild (109) till den i Wien, utan att kännare kunna afgöra, hvilkendera som är original, eller om de äro det båda. Vidare hans lika berömda «Leda» (107), hvars ena arm förf. icke kunde förlika sig med. Vid denna tafla bör man ej låta hufvudfiguren leda blicken från bipersonerna, bland hvilka finnes en den skönas leksyster, skönare, än Leda sjelf, med ett uttryck af oskuld och fruktande lust, som är obeskrifligt. Rafaëls härvarande arbeten äro ofvan nämnda. I samma rum med hans Madonna «di Colonna» finnes en «Maria med barnet, helgon och englar» (253), det skönaste stycke af Andrea del Sarto i Tyskland. Det har mycken likhet med van Dycks bästa historiska bilder. «Tvenne älskande» (289), som tillskrifvas Giulio Romano, förtjena för namnets skull att betraktas. Utom flera andra stycken af Caravaggio, berömdast hans «Amor» (396). Af Guido Reni «Paulus och Antonius» (383) och en «Fortuna» (387). Af hans mästare, Annibale Carracci, samt hans medlärjungar
Nu, då jag funnit hvad jag sökt, nu vill jag ej fuska bort den sorgsna glädje jag känner, nu vill jag icke i något vara liten och lågsinnad. Min kung, min kejsare, så stor och harmonisk som din ande nu står för mig, så stor och harmonisk skall den dyrkan vara, som jag egnar dig. Konstverk – se der mina böner och mina offer åt dig. Antika, lugna, plastiska konstverk till sin form; kött och blod, lefvande varmt lif till sitt innehåll. I arbetet skall jag söka dig ännu, när du icke unnar mig att se ditt ansigte. Jag har ett enda mål: visa dig att jag var värd hvad du aldrig gaf. Det är ett eldprof detta, hvilket hotar att verka upplösande på sjelfva min varelses grundämnen, men när jag gått ut derur skall det visa sig att jag varit af den rätta, härdiga metallen, och att nu först har jag blifvit hvad jag kunde bli. Haf derför tack – älskade – för hvar smärta jag lider, ty den kommer från din hand; denna hand, som jag kysser när du icke vet om det. Om du vill sarga mig, skall jag icke draga mig undan, icke försvara mig, icke klaga. Jag ryste för kallt stål en gång, men icke längre nu, jag rifver undan min tröja och du ser min nakna hud, den skälfver under hjertats slag – detta varma dåraktiga hjerta – som älskar dig utan att ha lof. Du skall icke stöta till, du har ingen blodtörstig natur, men du skall leka med knifven, utan mening, utan att tänka hur det käns, – bara för tidsfördrif. Det blöder en smula, men du skall icke ge akt derpå, och jag vill le emot dig, vill ännu i tanken kyssa denna hand, som jag icke vågar böja mig mot. Jag är dig så olik. Du skall icke lära dig att förstå min skygga natur, – igelkottsnaturen. Men du skall förstå mina arbeten. Jag fordrar nu icke längre hvad du icke kan ge. Jag fordrar icke ditt intresse, ty du kan ej se mig annorlunda än som var jag fadd och tom. Jag fordrar icke att du håller af mig, ty du tror mig grof som min klädnad är raggig.