Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Genom 27 § af RiksdagsBeslutet under den 2 Maj 1810, blef det till Kongl. Majtt öfverlemnadt , att utan hinder af 60 §. i RegeringsFormen til! påföljande 'Riksdag efter omständigheterne förhöja stora Sjötuilsafgiften med högst 5c procent utöfver taxan, samt att äfven, då sådant lunnes med Rikets bästa förenligt, tillåta motsvarande nedsättning af Sjötullsafgifterne på ådane varor , sorn borde deruti vinna en -billig minskning, hvarefter 1812 års Siänder som, enligt deras underdåniga skrifvelse af den r6 Augusti sistnämnde år, förklarat sig icke hafva någon ändring i då gällande SjötuIIsafgiFtcr att löreslä, likaledes till Konungen öfverlemnade itt intill nästa Riksdag, efter förekommande 200 Den 23 Junii f. in. behof ej mindre i politiskt än ceconomiskt hänseende, stadga de förhöjningar å vissa och nedsättning i andra artiklar , dem Kongl, Maj;t kunde anse nyttiga och nödiga, dock att en såden förhöjning ej måtte sträckås utöfver 100 procent. Vid 1S15 års Riksdag blef äfven det beslut fattadt, att det skulle få ankomma på Konungens Nådiga godtfinnande, att angående Sjötullsafgifternes höjande eller sänkande till nästa Riksdag förordna, som Kongl. Maj t godt syntes, och då Rikets Ständer vid sist hällne Riksdag fastställde allmänna grunder för Tullafgifterncs beräknande på utgående varor, blef den rätt Konungen förbehållen , att intill det påföljande Riksmötet förändra Tullafgifterne på inkommande varor, i öfverensstämmelse med hvad Kongl. Maj:t sjelf funne i nåder lämpligt.
Det torde emedlertid tillåtas mig, att fästa upmärksamheten derpå, att hvarken apothekare eller landthandlande i allmänhet äro misstänkte för en slik handel, men deremot är det en allmänt känd sak, alt uti Stockholms minutbodar, dylika varor hållas till salu. Godkänner man den grundsatsen, alt derföre, att lagbrott kunna äga rum, inskränkningar böra i handelsfriheten ske, så skulle ju i full konseqvens härmed rättast vara att förbjuda all minuthandel. Enl. min åsigt består det verksammaste botemedlet emot öfverträdelse!’ derutinnan, alt gällande lagar verkställas så länge de finnas. Om således den skogsåverkan å Öland, hvarom Hr von Hartmansdorff nämnt, varit befrämjad af landthandlande, bör väl deraf icke dragas den slutsatsen, att alla dessa handlande göra sig skyldige till lagbrott, och denna handel derföre böra uphöra, ty då skulle äfven af samma skäl, minuthandel i städerne afskaffas, om handlande der på ett eller annat sätt befrämja skogsåverkan. Hvad angår sjelfva punkten i betänk. så bekänner jag visserligen, att den icke tillfredsställer mig, Den 29 Mars f. m. 195 men då nödigt är, att bruksarbetare erhålla sina förnödenheter vid bruket, och jag vidhåller den grundsats, alt missbruk icke böra hämma det iofliga bruket, tillstyrker jag bifall till punkten. Hr F åhraeus, Olof Immanuel: Till en början får jag förklara, att jag icke kan instämma med de talare, hvilka anmärkt, att Hr von Hartmansdorff gått utom ämnet, emedan enl. min upfaltning af Hr Frih. o. Landtm:s framställda propos. och Ståndets derå afgifna svar, den värde talaren varit berättigad, alt, på sätt lian gjort, yttra sig öfver hela betänk.; men då jag förmodar, att detta Ståndets medgifvande icke varit personelt för honom, hoppas jag, att det äfven må vara mig tillåtet, att besvara denne talares anmärkmr.
En förhöjning är således nödvändig, och då anslaget särskildt redovisas, torde det böra, för framtidens behof, tillräckligt höjas, om ej de vanliga förhållandena skola rubbas. Vid årliga exercisen pläga omkring 83 hästar användas i 3 dagar, eller omkring 250 på en dag; således torde 750 E.dr vara lämplig summa. I anledn. af hvad jag nu haft äran anföra, får jag föreslå följande förändringar i den för Gottlands NationalBeväring föreslagna Stat: Den 29 Novemberf. m. 487 Förslag till förändring af den i K. M:s Nåd. Propos. föreslagna Utåt för Götila als NationalBeväring. Tillökning. Staben. Nuvarande aflöning-. Enligt Kongl. Propositionen. Enligt Motionen. Summa tillökning. Summa aflöning. Informalionsverket. Det är verkligen af stort behof, att denna OfficersCorps erhåller sådana löner, att den kan upfylla sin bestämmelse; och såsom varande Militärbefälhafvare på nämnde ö, får jag uplysa, att det är ganska svårt att förhindra, det en del af befälet, med åsidosättande af sina tjensteåligganden, icke söker sig andra yrken och utvägar för att kunna lifnära sig. Således måste af det antal utaf några och 7 0 Officerare, som finnas vid Beväringen, vanligen 2/3:delar permitteras till fasta landet, för att der söka sitt uppehälle, emedan de svaga lönerna äro otillräckliga för deras vi stande på Gottland. Den del af Corpsen, som qvarstannar, måste derföre öfver höfvan ansträngas, för att upfylla de bortavarandes åligganden. NationalBeväringen på denna ö är en så vacker in rättning, att jag anser den böra på allt sätt omhuldas, på det att den må kunna upfylla sin bestämmelse; men den kan icke fullkomligt och med kraft göra det med de knappa löner den f. n. eger. Jag önskar derföre, att motionärens förslag måtte vinna all den framgång, som det förtjenar, och jag rekommenderar det till StatsUtsk:s lifligaste behjertande, samt anhåller, att detta mitt yttrande måtte få åtfölja remissen till Utsk.
Utskottet väl till stöd för samma stadgande anfört, att, enär ett sednare förmynderskap i allmänhet måste anses öka de tillgångar en förmyndare har om händer, och såmedelst säkerheten för en hans förre myndling, det skulle vara obilligt att så gynna den sistnämnde på den andres bekostnad, att denne ej ens finge dela hvad han sjelf infört; men då en förmyndares ekonomiska ställning kunde hafva varit vida fördelaktigare, då han emottog det förra förmynderskapet, än den sedermera blef, i följd af inträffade missöden, syntes det icke rätt, alt den första myndlingen i någon mån skall lida intrång till sin rätt, genom ett sednare åtaget förmynderskap, enär det vore klart, att, om delta ej tillkommit, den förre myndlingens rätt varit ostridig och aldrig blifvit ifrågasatt. Härå svaras: att då det icke rimligen kan antagas, att en förmyndares ekonomiska ställning försämrats derföre, att han emottagit ett sednare förmyndarskap, eller att, derest delta förmynderskap ej tillkommit, den förra mynd - Lag-Utskottets Utlåtande, N-o 66. "7 myndlingen utfått, sin fidla fordran, utan faslheldre synes ostridigt, ett förmyndarens tillgångar okats genom seduaie befattningen, lärer ifrågavarande anmärkning « j förringa giltigheten af otuformälda stadgande, för hvars rättvisa och billighet de a1: Utskottet anförda skäl synas tillräckligt talande. c) E not stadgandet:
LagUtskottels: angående ändring af 5 § i a3 Capitlet ÄrfdaBalken; angående utsträckning af arfsrätt 384 Den 18 Mars e. m, för Sido-arfvingar i fjerde och fjärmare led; angående åtskillige ändringar i RättegångsBalken; angående ändring af 3^ § i 17 Capitlet RättegångsBalken; om inrättande af FörmyndareKamrar; rörande stadgande, att Testamentstagare skola deltaga i Bouppteckningskostnad; om minskning af arfvodet för Bouppteckningar i Städerne; angående stadgande af skyldighet för Gäldenär, att, i hrist af annan tillgång, med arbete aftjena sin skuld; öfver väckt fråga, att efterlefvande Makas andel i Bo skall vara befriad från Boupptecknings-afgifter till Staten; om. inrättande af Stamgods för de å Svenska Riddarhuset introducerade Ätter; i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition angående rättighet för Patrull, Post, Vaktkarl eller Fångförare, att genom bruk af skjutgevär söka förekomma Fånges flykt; örn offentlighet vid UnderDomstolar och PoliceKamrar i Städerne; angående Lag för Åhörare, som bevista RiksStåndens öfverläggningar; och om utsträckande af Testaments-frilieten för Städernes Innevånare och PresteStåndet till likhet med den, som efter Landsrätt äger ruin. Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets: angående sättet att framforsla Kronans Ekvirke; angående yrkad oföränderlighet i föreskrifterne om Husbehofs-bränvinsbränningen; angående undanrödjande af hinder för en - Den 18 Mars e. m. 385 enskildle Theatrars inrättande; angående väckt fråga, att Directionen öfver Danviks H ospi tal måtte förklaras oberättigad att uppbära recognilions-afgift till Hospitalet, vid försäljning af Skattehemman.
Men innan regering och folk, genom en sann, upplyst, opartisk och enig folkrepresentation, fått i endrägt ordna de väsendtligaste nödige förbättringar i vårt statsoch samfunds-lif; innan krigslagarne ställt krigsmannen i allt det medborgerliga förhållande, som är förenligt med hans pligt mot fosterlandet; innan folkundervisningens välgerningar hunnit spridas till nationens stora massa och ställt en hvar i det oberoende tillstånd, att kunna med förstånd och urskiljning afhandla om sin tid och sin arbetskraft; innan tjenstehjonsstadgan blifvit lika betryggande för tjenaren som för husbonden; innan, med ett ord, alla de af borgarens och bondens flit och omtanka nu uppehållna militärarbetsoch tjenare-klasserna kunnat vinna den sjelfständighet och upplysning, som, på samma gång de göra dem mera oberoende, äfven ingifva dem ett större förförtroende till landets lagar och öfverhet och en större kärlek eller tillit till de andra folkklasserna : och delta kan omöjligt uppnås, utan att en ny representationsform lemnar tillfälle åt de samhället nu uppehållande krafter, att med full frihet och omtanka bereda öfvergången: innan dess, kan min röst aldrig gifvas till en så utsträckt valrätt, att sjelfva öfvergången, förhastad och omogen, långt ifrån alt lugna och betrygga, skulle snarare blifva ett medel till förstöring af de ringa garantier, vi ännu ega för de samhälls-bördorna hufvudsakligt bärande klassernas inflytelse på lagstiftningen och beskattningen. Utur denna öfvertygelse härflyta de förändringar, jag gjort i allmänna Reformmötets Val-lag: en val-lag, som jag vill önska i en framtid må kunna blifva svenska folkets, Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 7. ö fastän försigtigheten nu bjuder, att ej i allt antaga densamma.
Man hade då inskränkt behofvet af handlingar, 60m Lånsökanden i och för lånet behöfde anskaffa, endast till värderingsacten, som icke kan undvikas, och gravationsbevisen, som han alla tider på året kan få; och jag upprepar ännu en gång, min öfvertygelse, att möjligheten af den säkerhet, som sökes för Cassör, ' ligger efter min tanka ytterst i concurrencen al Lånsökande, hvarigenom Directionen får att välja på; ju mer man ställ«r så till, att endast de lån kunna beviljas, som länge förut varit beredde, och hvarvid samråd med Embetsmännen inom Verket ofta varit ett behof, ju mer kan möjligen man risquera, att, oagtadt ständigt ökad försigtighet, se sina Ombud förda bakom ljuset och sina Författningar eluderade. Att detta ej af mig befaras, då jag betraktar Riddarhusets närvarande Embetetsmanna personal, hoppas jag är tydligt, eftersom jag deltagit i granskningen af deras åtgärder; men principen är sann, och torde förtjena någon uppmärksamhet. I ett serskildt fäll skulle jag vilja föreslå ett ytterligare correctiv, än Utskottet föreslagit. Jag tror nemligen att i intet fall RiddarhusCassan borde belåna en fastighet till hö-. Den 3 October e. m. 57 gr» belopp, än att gravationen med 3 årsrän; ta uppgick till 2u,ooo å 25,000 R:dr Banco. Större egendomar falla i proportion lättare, och jag för min del anser en inteckning för 10,000 R:dr uti «n till 200,000 R:dr värderad egendom mycket sämre än en på samma summa i en fjerdedelen mindre egendom. Herr Treffenberg; För min del kan jag icke instämma uti det stadgande Utskottet föreslagit i 4 § af ifrågavarande LånReglemente. Jag anser detsamma i betydlig mohn för svåra, kanske omöjligt göra, erhållandet af Lån ur Riddarhusets Fonder, för Personer, hvilka till äfventyra icke hafva förbindelser i Stockholm eller det utsatta districtet deromkring; och detta fallet inträffar säkert med mångå särdeles med dem, hvilka bo i de från Hafvudstaden aflägsnare Provincerne.
Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet behandlade dessa motioner och i dess då afgifna betänkande N:o 110 finnes, pag. 5—9, en redogörelse huru detta onus för jordbruket uppkommit. Af denna redogörelse, för vidlyftig att här återgifvas, inhemtar man hurusom, sedan allmogen länge klagat öfver våldgästning, skjutsningsskyldigheten småningom blifvit reglerad, och slutligen erhållit den form, hvaruti densamma för närvarande sig befinner. Denna redogörelse gifver jemväl vid handen att afsigten med reglerandet icke varit att härigenom pålägga jordbrukaren någon ny börda eller skatt, utan blott att bereda på samma gång tillfälle för de resandes fortskaffande på det enda sätt, som vid den tiden ansågs möjligt, eller genom jordbrukarnes försorg, samt tillförsäkra jordbrukaren om den ersältning för berörda besvär, som då betraktades såsom nöjaktig och med billigheten öfverensstämmande. Sedermera hafva myntvärdets fallande, utan någon deremot svarande förhöjning i skjutslegan, samt, i förening härmed, den tillökade trafik, som genom landets starkare befolkning och näringarnes utveckling uppstått, och det högre värde, som ett förbättradt jordbruk skänkt menniskans och hästens dagsverken, bidragit att förvandla de föreskrifter, hvaruti lagstiftaren fordom sökle de resandes och den skjutsningsskyldiges gemensamma fördel, till blott en tung börda för denne sednare, utan att dock fortskaffningen kan anses vara på ett för de resande tillfredsställande sätt ordnad. Statssamt Allm. Besv.- och JEkon.-Utsk. Betänkande N:o 21.
Sådan är grunden-hvarpå en rigtig slutledning här hvilar; och deraf följer utaf sig sjelft att, vare sig i afseende på hufvttdsaken eller på formaliteterna vid dess behandling, kan det ej förenas med ett godt begrepp eller med Samhällsordning, att någon corps, vare sig RiksStånd eller Nämnd eller Electorer eiler ock något Utskott i det fall, då det efter Lag är Riksens Ständer, skuU Den 6 Augusti f. »k le hafva någon annan corps eller Myndighet till profvare och domare öfver sigAf ett Utskott kan, på sådan grund, ej från RiksStåndens Plena, såsom en pligt, fordras någon ting i och för det fall, då Utskottet i sådan egenskap handlar. Att denna gång', såsom ett åliggande, äska en förklaring af Constitutions Utskottet öfver ehvad som heldst kunde röra behandlingen af frågan om StatsRådets förhållande, skulle således hafva varit stridande mot den iofvanåberopade § § ConstitutionsUtskottet bokstafligen tillerkända egenskap ; och är denna utredning rigtig och ärlig , så ådagalägger det sig helt naturligt att Utskottet icke kunde förvägra sitt gillande åt Herr LandtMarskalkens nekande att till bifall framställa yrkandet om Constitutions Utskottets Förklaringspligt i ett mål af denna beskaffenhet. Orsaken till de olika och med obehöflig värma uttryckta begreppen öfver detta ämne, torde böra igensökas deruti att , under ett ännu ej gammalt Regeringssätt, man ej hunnit göra sig nog förtrolig med den, för menskliga begäret att sjelf utöfva allt, så påkostande Samhälls uppfinning, att i vissa af lagen utstakade fall förtro Riksens Ständers myndighet åt mindre delar af dem sjelfva. Detta gör ock till en viss grad ursäktligt att mången ser egenmägtighet och aristokrati der han borde se behörig magt, aldrafrämst emedan Lagen för sådan förklarat den, och dernäst emedan dess uppdragande i vissa fall åt andra än hela massan, möjligen kunde, vid onipröfning, finnas vis. Den 6 Augusti f. bi.
Län motion om anslag af allmänna medel till löner på Stat för Länsmän i Nysätra, Wänäs och Säfvare socknar inom Westerbottens Län; 24:o Johannes Johannessons från Götheborgs och Bohus Län motion om anslag af allmänna medel till aflöning åt en serskild läkare inom. Orousts och Tjörns härader af Götheborgs och Bohus Län; 25:o Carl Gustaf Bruhns från Hallands Län motion, om anslag af allmänna medel till ersättning för de af åtskiliige Landt-Stats-embelsoch tjenstemän utgifne accord; 26:o Nils Strindlunds från Wester-Norrlands Län motion om rättighet för krono-åboer inom Norrbottens, Westerbottens och Wester-Norrlands Län att få uppbygga egna sågqvarnar och der förbruka skog å deras innehafvande hemman; 27:o Carl Erssons från Westerås Län motion om upplåtande af erforderlig mark af Kungsöhrs Kungsgårds egor, till lastageplats på begge sidor om den så kallade Kungsöhrs färja; 28:o Måns Pehrssons från Malmöhus Län motion om anslag af allmänna medel, till anläggande af en bro öfver Rönnö å vid Tranarps by, inom Christianstads Län; 29:o Johan Petter Brattströms från Wermlands Län motion om en ny lönereglering för kronofogdar och häradsskrifvare inom Wermlands Län, samt att, intilldess en sådan skett, anslag af allmänna medel måtte beviljas till löne-tillökning åt kronofogden och häradsskrifvaren i NorrSysslets Fögderi af samma Län; 30:o Lars Olssons från Stora Kopparbergs Län motion om anslag af allmänna medel till borttagande af en kajdam på vestra sidan af DalElfven vid Gråda canal m. m.; 31:o Prot.-Utdrag, den 24 Augusti i844- 97 31 :o Nils Nilssons från Wermlands Län motion om anslag af allmänna medel för ett lån till kyrkobyggnad inom Christinehamns och Warnums församlingar af Carlstads Stift; 32:o Densammes motion om anslag af allmänna medel, till bidrag åt den inom Wermlands Län år 1839 bildade förening för hästafvelns förädling; 33:o Anders Bengtssons från Jönköpings
Ridderskapet och Adeln. S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Statsutskottets, den 12 dennes, afgifne och dett 17 derpå följde e. m. på bordet lagde Utlåtande N:o 109 i anlednihg af väckt fråga, om förhöjning i missräknings-penningar. S. D. Vid förnyad föredragning af Statsutskottets den 5 dennes, under N:o 90 afgifne och den 7 derpå följde e. m. på bordet lagde Utlåtande och förslag, i frågan om aflöningen för Riks-Ståndens och deras Utskotts Secreterare, Cancelliet och Vaktbetjelling; blef samma Utlåtande s i anledning af de utaf åtskillige Ledamöter dervid gjorde, anmärkningar , till Stats-Utskottet återremitteradt. S. D. Då nu å nyo föredrogs Stats Utskottets den 12 dennes afgifne och den 17 derpå följde e. m. på bordet lagde Utlåtande, N:o 110, i anledning af väckt fråga om ändring i de vid 1815 års Riksdag faststälde grunder för liquiden af Svenska Ministern Herr Johan Claes Lagervärds fordran , härrörande från andelar uti Rikgälds Contoirets fordna Lån i Genua j blef samma utlåtande, X&5 Trot. Xhdr. cl. 17 April 1825. i anledning af den utaf Herr Lagerhejm, Lars Magnus, dervid gjorde anmärkning, till Stats-Utskottet återremitteradt. S. D. Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärs och Ekonomi Utskottets den 26 sistl. Martii mnddeldte och den 17 den. nes e. m. på bordet lagde Betänkande, N:o 28, angående Anläggande af en Köping uti Fryksände Socken, af Wermlands Län; blef samma Betänkande, i anledning af de utaf Herr af Wingård, Johan, dervid gjorde anmärkningar , till Utskottet återremitteradt S. D.
St. bestämt den summa, som af posliritraderna bör lemnäs till statsverket, det derutöfver uppkommande öfverskott må, såsom hittills, äfven hädanefter få disponeras till postinrättningarnas ytterligare utvidgning och förbättring; och torde jag bland det sednare slaget blott få nämna den, såsom af mycken nödvändighet för posternes säkerhet och vård, att täckta åkdon anskaffas för deras förvarande under fortskaffningen. Jag anhåller sålunda vördsamt om återremiss på betänk, i förevar, afseende, och alt mitt anförande måtte till Ulsk. få åtfölja. Hr Grundelstjerna, Axel Wilh., hade ingifvit ett anförande, som upplästes, så lydande: Uti utlåt. N:o 4o, ang:de reglenn af utgifterna under liksstatens andra hufvudtitel, har StatsUtsk. i y:de punkten, rörtde K. Postverket, yttrat, det Utsk. ej funnit anledn. föreslå någon förändring i beloppet af den anslagssumma, som för Postverkets utgifter å sista statsregler:n blifvit uppförd, dervid Utsk. anfört, att frågan om disposition af öfverskott å postmedlen fordrade en noggrannare utredning, och skulle blifva föremål för en särskild behandling. Ehuru i sammanhang härmed den af mig hos R.o. Ad. den 7 sisth Mars väckta och till Utsk. den 11 i samma månad remitterade motion, om öfverflyttning till annan hufvudtitel af de hittills utaf postmedlen bestridda utgifterna för telegraph-inrättningarna i Riket, synes hafva bort behandlas, har Utsk. likväl icke meddelat något utlåt, i denna fråga, samt ej Heller fästat det ringaste afseende å de af mig vid samma tillfälle lemnade upplysningar om Postverkets årliga behof efter innevar. års utgång.
Man afväger 2,976 gr. bruna körsbär i en ren bytta, silar saften genom hårsil, blandar den med 850 gr. farinsocker, låter det i en burk sjunka, häller så af det klara och blandar det uti en kanna muscat eller franskt vin, tappar alltsammans på krus och korkar löst. A. II. andels-Skola H Framtidens Läkekonst. En bok för al a friska, som ej vilja genom sjukdom förlora helsa, arbetskraft och lif En samling råd och upplysningar för hemmet och hushållet. Bearbetning från tyskan af 0. H. Med 68 upplysande träsnitt. Pris 3: 50, k inb. [2203] Sparsamma Fruar! 1 Gammalt ylle och ull emottages till spanad, väfning af såväl handsom maskinväfda tyger, äfven passande till gardiner. Schalar, filtar, doffel, utmärkta kläden till herrkostymer m. m. OBS.! Hvar och en får sitt ylle tillbaka i form af garn eller väfnader. OBS.! Spånadsafgiften den billigaste här på platsen. [2266] Hildur Andersson 12 Klara lona Kyrtogata 12 •A Ingen moder bör underlåta att köpa den älskliga italienske författarens J ?arina ' s nyss i öfversättning utkomna bok MITT BARN, ~ « g CO JUSTUS. I alla boklådor. Fris 2 Er. I som spridt hans rykte i alla länder. Fin iakttagelsetörmågå och älskvärd humor täfla med hvarandra i denna tjusande bok, som öfverallt, där moderslycka och fadersstolthet finnes, skall finna öppna hjärtan. (Adolf Bonniers förlag; 2: 50.) Inläggning. •^Endast Ättiksplommon. 2,250 gr. röda plommon ej fullt mogna sköljas och torkas samt naggas väl med en silfvergaffel ända in till kärnan, under tiden kokas en lag af 638 gr. socker, 1,063 gr. sirap, 7 dl. vinättika, 9 gr. kanel, 9 gr. nejlikor, lagen kokas och skummas väl samt slås öfver plommonen ljum, sedan detta stått 2 dagar, kokas lagen ånyo och slås varm öfver plommonen.
Enär således Herr Landshöfdingen af Wingårds betalningsansvar ej kunde till summan bestämmas, innan utredt blifvit, hvad större eller mindre utdelning för oprioriterade Borgenärer Kiemans egna till 1 gångar no Banco Discont-Direct. Berat‘else. gångar kunde medgifva, yrkades emedlertid, till Discont-Verkets säkerhet för den blifvande bristen, seqvester å Herr Landshöfdingen af Wingårds egendom samt införsel i hans Lön. Häröfver hade Kongl. Majrts för detta mål särskildt tillförordnade Befallningshafvande i Carlstad ännu ej meddelt Utslag, då, som ländt är, Herr Landshöfdingen af Wingård, under åberopande af de omständigheter, hvilka han hoppades hos Rikets Höglofl. Ständer skola komma i behjertande och kunna verka till någon förskoning eller eftergift, sökte, och uppå Kongl. Maj:ts egen Nådiga framställning, i anseende till så väl Bankens och RiksgäldsContoirets, som Stats-Verkets af Kleman förskingrade medel, erhöll anstånd med krafvet derför till nu varande Riksdag, under villtor, att den å Herr Landshöfdingens lösa egen* dom lagda qvarstad skulle fortfara, samt hälften af Landshöfdinge-Lönen från och med 1826 &rs början innehållas. I ofvanstående summa inbegripes äfven ett på falskt document åtkommit lån på 1,600 R:dr, som Contoirs-Skrifvaren, nu mera Bokhållaren i Rikets Ständers Bank Johan Niclas Wier, såsom inlemnare af Lån-docu mentet och ansvarig för dess rigtighet, blifvit skyldig dömd att ersätta Discont-Verket. Å denna post hade genom vunnen införsel i Wiers Lön intill »822 års slut i afräkning ingått 336 R:dr 36 sk., då uppå ansökning af Wier vid sista Riksdag, Rikets Banco-Discont.Direct. Berättelse, iri | Rikets Höglofl.