Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
» * År 1880, vid knappast tjugu års ålder, uppträdde fru Ida Aalberg för första gången i utlandet, på den magyariska nationalteatern i Pest, den hon på finska utförde hufvudrollen i ett ungerskt folkskådespol, hvari hon några år tidigare debuterat på finska teatern, och 1882 ägde hennes första gästspel rum i S:t 1894 Men hur vår Herre dömer, på förhand ingen vet, Och den, som här var ringa och föraktad, I himlen kanske kommer till fröjd och härlighet, Och där blir som den yppersta betraktad. Mathilda Langlet. Petersburg rum. Redan då förklarade den ryska krititcn henne vara en konstnärinna, hvars besättning hvarje nation måste afundas Finland, och vid hennes senare besök därstädes, 1891 och 1894, har hennes popularitet stigit till jämnhöjd med de förnämsta europeiska artisters, hvilka pläga besöka den ryska kejsarstaden. Under säsongen 1884 — 1885 uppträdde hon i Kristiania dels som Ofelia — samma roll, som hon 1885 utförde vid en Rossiföreställning på kungl. teatern i Stockholm — dels som Nora, och detta på ett sätt, som Ibsen själf säges ha förklarat öfverträffa hans vackraste illusioner, och som antagligen föranledde ett senare honom tillskrifvet uttalande, att ingen nu lefvande artist vore så ägnad att utföra Hedda Gabler som fru Ida Aalberg. År 1885 — 1886 var konstnärinnan engagerad i Köpenhamn, men erhöll där en mindre lycklig repertoar och återvände redan tidigt följande vår till Finland. Under tiden från 1887 till 1890, då hon för första gången uppträdde i Berlin, tillhörde hon spidda tider den finska teaterns stående ensemble, men ägnade sig hufvudsakligen åt studier och åt vården af sin hälsa, som barndomens försakelser och ungdomens arbete hotade att angripa. Det första skedet i hennes konstnärliga utveckling var till ända, och frågan var, om och när ett nytt skulle inträda med mognad själfständighet i innehåll och former. Och det kom — från och med det lysande gästspelet i Berlin 1890, tillsammans med den berömde tyske skådespelaren Joseph Kaintz, samt följande Srs lika framgångsrika uppträ- dande i S:t Petersburg.
Ponden till Arméens Pensions-Cassa ut, ”göres af delägares tillskott fiån 20 till 50 års ”ålder, årligen utgörande 6 proCent af deras lön ”på Stat och .2 proCents afgift proportionaliter ”efter permissionstiden örn den öfversteg en må-> ”nåd, samt af Vacance-afgifteri, sorn vid årets ”slut insändes, hvaremot 6 oell 2 proCents-afgif”terna qvartaliter 4 gånger om året öfverskicka» ”till Direction.” ”Först efter 3 års uppbörd började Pensio, ”ner att utdelas. Dessa Pensioner, som ej f| ”seqvestreras och hvaraf ingen bevillning eller ”afgift till Kronan erlägges, utbetalas i Februari ”månad och uppgå till lika belopp med dela» ”garnes lön på Stat, ”De i en dylik Gassa inflytande medel bor-: ”de utlånas till Jordbrukare mot inteckning och ”5 proCents renta, likasom Arméens Pensjons”Cassas inkomster i början utlåntes till Banker? ”mot 4 proCents renta,” ”Ceri Den 2 9 Maj. 519 ”Den mindre förmögne Civile Ermbetsman”nen, som annars nodgas förrätta sin tjenst så ”länge helsa och krafter det nånsin tillåta, önskar ”sig säkerligen på sin ålderdom ett dylikt under”stöd och torde ej behöfva mycket öfvertala®, ”innan han ingår i en dylik sammansättning, ”sorn han sjelf genom lindriga tillskott skapar, ”och hvaraf han på sina sista dagar njuter en ”lugn bergning,” ”Med ett varde kunna 1S15 års Riksens ”Ständer grundlägga denna Inrättning, såsom en ”tröst för ålderstegnä Embetsman, såsom en ”minnesvård för sig sjelfva-” I De nna framställning anser Utskottet för jetta döstomer afseende, som den år 1757 inrättad® Pensions Cassa för Arméen visat en välgörande verkan af sådan inrättning.
Hittills hade Stats-Minislern handlat pä egen hand, utan att ens något beslut under ministeriel föredragning, på sätt Regeringsformen föreskriiver. egt rum. Nu ändteligen föredrogs saken i Svenska Stats-Rådet, med tillstyrkan af Herr Stats-Minislern, att den återstående hälften skulle af Handelsoch Sjölärls-fonden ersättas. Redan den åtgärden, att Utrikes Stats-Minislern anser sig kunna på egen hand disponera öfver Stals-verkels tillgångar lill eli sä högt, man kunde säga obegränsadt, belopp, är i sig sjelft högst anmärkningsvärd!, men förhållandet blifver än mer betänkligt, då man tager i betraktande, att användandet lör utgiften rörde ett annat iands undersåter. Ty om äfven utgången blifvit den allra förmånligaste, hade den väl aldrig kunnat anses som ett prejudikat, utan hvarje fartygs förmenta brytande af blockaden måst för sig undergå särskild pröfning. Så synas ock de andra Regeringarnes Mini - Kojistilutions-Utskoticts Memorial N:o 44. 67 sirar hafva sett saken, dä de visligen drogo sig tillbaka; det är sä myckel beklagligare, att en sä god föresyn icke följdes. Då dertill kommer, att saken rörde en enskild Iråga för ett Norrskl skeppsrederi, är det omöjligt att finna anledningen, hvarföre Sverige skulle deltaga i kostnaden, och hvarföre Norrige först skulle bestämma sin anpart. Don antagna grundsats alt i gemensamma handelsförhållanden, såsom i licie anrr.ärknings-punkten är ådagalagdt, Norrige algor Sveriges bidrag derigenom att Norrige på förhand bestämmer sin anpart och Sverige får betala resten, tyckes man nu vilja utsträcka äfven till de särskdda läll, som afse en eller annan undersåte i vårt brödrarike. Då begynnelsen och fortgången af denna frågas behandling var af en så besynnerlig beskaffenhet, Ivekes man hafva varit angelägen att slutet skulle vara i öfverens ii '? släintnelse dermed.
M:t här i Nåder föreslagit Lönen för Chefen till 2000 i i stället för 700, Förste Majoren 1,100 i stället för 5oo, Andre Majoren 1000 i stället för 4^o Ridr Bico, grundadt derpå, att desse Regementsofficerare skola afstå sina Compagnier åt trenne StabsCapitainer, för hvilka Lönerne äfven blifvit föreslagne att förhöjas ifrån 35o till 4o° R:dr, eller lika med hvad förre Capitainerne med Compagnie åtnjuta; och med jenmande af Lönerne i öfrigt samt inflyttande på Stat af 12 Ridr 34 å Tredje HufvudTitelns Besparingar förut anvista såsom tillökning i Medicaments-penningarne, har Summan å detta Regementes Stat blifvit föreslagen till Ridr 24,974: 16. - och således utöfver förra Staten . „ 22,198: 24. - med en Tillökning af Bico Ridr 2,775:40. - I betraktande deraf, att vid denna Corps, hvars styrka utgör 600 Man, Aflöningen för bade Befäl och ( ig6 S t a t s-U t s k o 11 e t s Manskap, äfven roed tillägg af den äskade tillökningen, ej skulle uppgå till 25,ooo It:dr åri.; en i jemnförelse med underhållet för andre Värfvade Trupper ringa Summa, har Utskottet ej tvekat att tillstyrka: beviljande af samma Tillökning, hvilken likväl, med rättvist afseende å det öfriga Befälets behof af förbättrade vilkor), och i enlighet med ett ifrån GeneralAdjutanlen för Armeen erhållet Förslag till fördelning, som förutsätter RegementsOfficerarnes bibehållande vid CompagniRevenuen, Utskottet ansett böra på följande sätt i Staten upptagas, nemi. för i Regementschef i Lön ,488: 16. hvaraf efter förra Staten. 700.
Härigenom förorsakas dubbel omgång och besvär, icke blott för vederbörande tjenstemän, ulan äfven för alla dem, sorn skola anskaffa dessa förbindelser; och då, äfven hvad landsorten beträffar, såväl teslaments-tagaren, som uppbördsmannen besväras, den förre med anskaffande och den sednare med emottagande och redovisning af särskilda förbindelser för hvardera afgiften, hafva Rikets Ständer för att härutinnan åstadkomma förenkling, beslutit, att testamenten och fideikommissbref skola från all stämpelafgift befrias och de derom uti nu gällande slämpelpappers-förordning intagna stadganden från den nya för fattningen i detta ämne belt och hållet uteslutas, samt nämnde afgift i stället anses inbegripen uti den bevillning, som Rikets Ständer vid denna riksdag för testamenten och fideikomissbref bestämma. Beträffande uppställningen af den nya stärnpelförordningen, hafva Rikets Ständer ansett ändamålsenligast, att hvad som bibehåiles utaf de uti 3 § af nu gällande författning förekommande "allmänna föreskrifter vid författningens efterlefnad", sammanföres med de uti 11 § intagna ”särskilda åligganden i afseende på författningens handhafvande”, samt att alla dessa föreskrifter erhålla sin plats efter de §§, i hvilka slämpeibeloppen för de särskilda slagen af handlingar finnas intagna ; att vidare 4 § i samma författning, som beslår af 3 momenter, fördelas i 2:ne särskilda §§ af hvilka den ena angår stämpel dels å resolutioner med flera dylika handlingar, som utfärdas af Domstolar och andra embetsverk, dels å handlingar, som till samma verk iniemnas, samt den andra upptager de handlingar, sorn skola förses med stämpel utan förändring af beloppet, hvarhelst de företes eller utgifvas, och alt till sistnämnde § jemväl hänföras de uti 8 § af nu gällande förordning omförmälda kontrakter, köpealbandiingar och förbindelser m. m.; att vidare 5:te och 6:te §§ i nu gällande förordning, hvilka angå stämpel å fullmagier, konstitutorialer med flera handlingar, som utfärdas dels af E. K. Majit Expeditions-Utskottets Förslag lill anderd.
]'Ika re af sars kil te IVärings-rrki gerskapets Glassér, hafva utgjort: Contingent-Borgare Personer, som hafva rättighet till: Klädmäkleri Nipperhandel . Spisqvarter Krog-Näring Spisningställen utan spirituosa Nålstolskramhandel Mångleri Lutfiskförsäljning Ljusstöpning Hembryggeri Tillverkning och försäljning af Bakelser, Pepparkakor, Korf, Med■wurst, Glas och Porcelaine Försäljning af Grönsaker Dito af kokadt Gaffe Härvid må äfven tilläggas Boklry< ernes antal, som 1837 uppgick till 20, torets och Nummer-Lotteriets Trycker till 18; hvaremot under samma lid an lådor ökats ifrån 11 till 15. \j ej hörande till någondera af lior - Ål' 1827. Boktryckerioberäknade Bankens, Riksgälds-Conier, var vid i83a års slut minskadt talet af Bokhandlare med verkliga Bok - I afseende p5 Hufvudstadens Handel och Sjöfart inliemtas af de uppgifter Kongl. General-Tull-Slyrelsen meddelat, att; co I värdet af Rikets Varu-import som uppgått till B;co Rdr Stockholms andel utgjort hvaraf ifrån Finland , Yärdet af importen på Nederlag oc, Creditupplag varit • • • Fartyg inkomne ifrån Utrikes orter utgjort i antal Innehållande Läster Utom Båtar, hvilkas antal varit , Brutto-Summan af inkommande Sjö tullen utgjort Dito af Nederlags-recognition . • • Dito af Lastpenningar Antalet af Fartyg ankomne från Inri kes orter, varit , Af brännvin införts kannor I värdet af Rikets Varu-export som stigit till Ed Stockholms andel varit . hvaraf till Finland Yärdet af exporten ifrån Nederlag oc Creditupplag utgjort Till Utrikes orter afgått Fartyg till ct antal af Utgörande Läster Brutto-Summan af utgående Sjötullen utgjort R:d Dito af Nedcrlags-recognition och tran sito-afgift Dito af ulgående Lastpenningar. Af Stångjern exporterats utrikes Skcppd — Beck dito ...
Men ännu för all del så tysta som en graf, Ty form så viktig sak har grundligt hunnit dryftas, Bör ej för våra män en flik af slöjan lyftas. — Gunås så visst, det känns så högst beklämdt mitt sinn. För er kanske den hulde maken Är genast villigt med om saken. Jag har så litet hopp om min!! — Man kan ej förebrå oss heller, Därför att vi till ytan se, Då nyss en bisp tänkt ut modeller Att ny mundering prästen ge. Där har han suttit och funderat Och grubblat på sin bispestol, Ibland med skräddarn konfererat, Och så till sist han modellerat En dräkt, som stöter smått på — kjol. Jag skälet dock så väl förstår, Det är för prästfrun, som han ömmar. Kaftanen nu med alla sömmar, När hon den blank och sliten får, Åt barnen ingenting förslår, Men tänkom hur af denna kappan Med all dess vidd och all dess längd Bör bli kostymer uti mängd, Se ' n ungarne den ärft af pappan. Kanske att moder och alt kläder Bort komma mer i andra hand Och att jag alltför sent er gläder Med nytt ifrån vårt broderland, Där nu små söla kvinnspersoner Eröfrat sig ännu ett fält Och sköta sig så fermt och snällt Som inspektörer vid stationer. Och dessa platser, visst jag tror, Få kvinnor snart i alla riken, Ty med en kvinnlig inspektor Lär ökas rent enormt trafiken. I uniform med gyllne band Och så en dito hvisselpipa Och lilla flaggan uti hand, Hur söt hon år, kan man begripa! IDUN 1898 På hvarje tåg man ser förslås I fönstren massor af tupéer — Kritiken, som ibland bestås, Lär komma mest ur damkupéer — Och mammorna att magar få — Så ryktet säkert oss förkunnar — Ej resa mer till bad och brunnar, Där det ej alltid nappar på Och kostar mera än det smakar.
Utskotten, som tagit denna fråga i noggrannt öfvervägande, hafva, lika med Kongl, Maj:ts och Rikets Kammar-Collegium, an.sett, att, då Tynderö Socken, synnerligast i anseende till dess Hemmans svaga beskaffenhet, alltifrån Konung Carl IK:des Regeringstid, af Sveriges framfarne Konungar och Regen. ter, genom serskilda Nådiga Resolutioner, varit förunnad befrielse från det ständiga Båtsmanshållet, samt berörde Hemman, som följd af dessa Konunga-försäkringar, hvilkas helgd kke kan lemnäs utan afseende, synas uti ga Statssamt Allm, Besv.o.Oec.-Utsk. L\l N:Oi%. detta fall böra närmast hänföras till sådan privilegierad jord, som, i öfverensstämmelse med Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse till Kongl. Majit den 17 December 182 jj, från ordinarie Rotering är frikallad, hafva (Utskotten alltså funnit sig böra tillstyrka: att TynderU Socken, hädanefter som hittills, må varda befriad frän allt annat Roteringsbesvär, än den Extra Rotering, hvilken, till följd af Rikets Ständers Ali. manna itadgande redan år l8u, blifvit Socknen ålagd; hvilket dock , med öfverlemnande af några Ledamöters af Utskotten serskildt yttrade tanka, Rikets Höglofl. Ständers pröfning vördsamt underhålles. Stockholm den 18 April 1839. Reservation af Friherre Cederström, Jacob:
Detta vore att gifva en skänk åt dem, som draga en högre afgift; men en skänk af en egendom, som man loge från andra, hvilket icke kan vara öfverensstämmande med den ordning och rättvisa, som bör råda inom ett samhälle. Den anmärkn., som Hr'Printzensköld framställt, att den föreslagna åtgärden skulle leda lill en förminskning i ordinarie räntan, är ett skäl, som hos K, M. kunde verka emot saken. Men i alla fall anser jag en utredning af frågan vara nödvändig, på det densamma en gång måtte erhålla en lösning, och icke i outredt skick ständigt återkomma, med föreställning hos många, att åtgärden skulle vara ändamålsenlig. Hvad sednare delen af Utsk:s framställning angår, så har jag redan yttrat, att jag anser den vara öfverflödig, och således oriktig. Jag har icke sagt, att någon författn. i ämnet nyligen blifvit utfärdad, som skulle göra ifrågavande R. Stirs anhållan obehöflig; utan jag har yttrat, att författn:r redan finnas, som föreskrifva, huru dermed bör tillgå, och att helt nyligen under innevar:de år, två Resolut:!' af K. M. utfärdats, som befriat ödelagde qvarnar från grundskatten. Dylika ansökningar hafva äfven blifvit gjorda, som icke gått till K. M., utan afgjorts hos Kammar-Colhm. Författn:r finnas, som föreskrifva huru dervid bör tillgå, och någon förändring i dessa författn:r skall icke, derest Utsk:s förslag bifölles, och K. M. derpå grundade en författn., upkomma på annat sätt, än genom den otydlighet förslaget innehåller. Der står nemi.: ”så framt vid undersökning på stället af vederbör:de Häradsrätt i krono-ombuds närvaro sig visar, att qvarn eller såg är ödelagd och ej vidare kan bi8 II. 29 45» Den 22 Juni. behållas.” Att en qvarn är ödelagd later sig lätteligen visas; men att den icke längre kan bibehållas, torde vara svårare att ådagalägga, emedan det beror på vattentillgången.
Wexiö stad har också förbundit sig att ansvara för ränta och amortissement af detta lån, och det är just härtill de ifrågav:de medlen skola användas. Blifva dessa återigen fråntagna staden, så saknar den nödiga medel för att fullgöra sin förbindelse. Liknande förhållanden ega rum äfven på många andra orter, och jag vågar derföre anhålla, att Utsk:t måtte med all möjlig försigtighet handlägga detta ärende och icke beröfva städerna de medel, som synas böra med rätta tillkomma dem, och som de i allmänhet använda på ett nyttigt sätt och för produktiva ändamål. Frih. Stael von Holstein, Fa b. Willi.: Den omständigheten, att bränvinsutskänkningsmedlen i Wexiö skola användas för att betäcka ränta och amortissement för ett lån, hvarmed skall byggas en jernväg till staden, utgör icke något bevis för att denna bör fortfarande få uppbära en så stor andel af dessa medel, ty jernvägars anläggande är en angelägenhet, som rör landet lika mycket som städerna, och då kunde ju det förra ega lika grundade anspråk som de sednare. Hr von Mentzer, Carl Fredrik: Man söker här försvara städernas rätt att få bibehålla dessa utskänkningsmedel, men då man besinnar, att utskänkningen på landet alltmera inskränkes och således drager sig till städerna ensamt, måste det erkännas, att häri ligger en stor obillighet. Jag har derföre yrkat, att dessa medel blefve öfverlemnade till landstingen, som deröfver skulle få dispositionsrätt, och då man kunde vara säker, att de komme att användas för provinsernas bästa, och jag anhåller att Utsk:t måtte fästa uppmärksamhet vid denna utväg att slita tvisten, hvilken jag för min del anser vara den ändamålsenligaste. Gr. Mörner: Jag kan icke för min del finna det ligga någon orättvisa mot landet deri, att städerna få behålla sina bränvinsutskänknings-afgifter, på sätt som nu eger rum, utan Den 28 November f. m. 207 skulle i stället anse högst både orättvist och skadligt, om desamma nu blefve stadskommunerna fråntagna.
Sålunda har man sagt det jag skulle anse förbrytelser, som angå ära etc. för bagateller: jag har ej nämnt ett ord derom och huru kunna Hrr:ne yttra sig på sätt som skett, då, så snart den tilltalade är fälld till straff för ett brott som går å ära, beslutet derom blir understäldt. Man har talat om af mig olyckligt valda exempel, att bodrägt och lägersmål i förbudna leder voro ömtålige brott samt att underställning i fråga om dem vore nödvändig: Mine Hrr! underställningen är bibehållen i dessa brott så fort den tilltalade blifvit af domstolen sakfälld; men om här anförda brott äro af ömtålig beskaffenhet och böra behandlas med all möjlig noggranhet, så bör man ock göra sig reda för hvad som menas med detta uttryck. Jag menar dermed att ett straff icke bör tillämpas, förrän brottet är fullkomligen konstateradt. Om brottet icke är fullt konstateradt så går ju den anklagade fri genom Underrättens utslag och hans frikännelse måtte väl vara lika god, om den meddelas af Undereller Öfverrätt — det är ju blott fråga om frikännelse! Förslaget bibehåller ju underställelse i alla mål för hvil - 30 Den 30 Juli. ka en sådan är stadgad, med undantag af hugg och slag å stjuf* och svärföräldrar samt oqvädingsord emot dem, men endast då tilltalade blifvit af domstolen fälld, ty man har ansett obehötligt att underställa ett mål af den beskaffenhet, att anklagelsen icke haft någon påföljd; och jag vädjar lill en hvar, om det kan anses nödigt eller nyttigt; att i ett mål af den beskaffenhet, att någon påföljd derå icke kan ega ruin. Underrätts beslut skall Öfverrätt underställas och den tilltalade, som tilläfventyrs sittat häktad för en obehörig anklagelse, skall i häktet ytterligare förblifva sittande under den tid som åtgår för ransakningens insändande, för handlingarnes granskning i Hofrätten och meddelandet af dess beslut.
Den 20 December c. m. Statsoda Oecon.TJtskms utlåt. N:o 45 bifölls. Likaledes föredrogos ånyo och biföllos Statso. Occon.- Utsk.-ns d. 8 dennes på bordet lagda betänkm: JV:o 46- ang:de sättet för utgörandet af städernas inqvarteringsbesvär samt en jemnare och rättvisare fördelning deraf; W:o 47> i anledn. af ett till R. St:s granskning öfverlemnadt förslag till inqvarteringsordning för städerna utom Stockholm. Företogs till pröfning LagUtskts d. 8 dennes på bordet lagda utlåt. N:o i66 öfver gjorda anmärknlr vid Utsk:s betänk. Wto 118, i anledn. af väckta motioner om ändringar i K. förordn., ang:de inteckning i fast egendom, d. i3 Juli 1818, äfvensom öfver de i sammanhang med ålerremissen af detta betänk, framställda förslag till ändring af 4 cap. 4 § Jordabtn m. m. R. o. Ad. beslöt, att detta mål skulle punktvis pröfvas. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Jag anhåller få veta, huru denna fråga blifvit behandlad i de öfriga Stånden. Underteckn. Ridd.Secret.: LagUtsk:s förevar, betänk, är bifallet af PresteSt. Från BorgareSt. är någon underrättelse i detta afseende ännu icke ankommen, och af BondeSt. är frågan afgjord på sätt som jag genast skall upplysa af prot.utdr., hvilket jag efterskickat. Uppå Hr v. Hartmansdorffs begäran upplästes Frih. Stael v. Holsteins och Hr Strussenfelts i anledn. af betänk. N:o 118 afgifna reservationer. Vidare upplästes BondeStts prot.utdr. af d. 16 dennes, innehållande, alt Ståndet afslagit de af Utsk. i första punkten af betänk. N:o 166 föreslagna ändringar i t 3 $ Inteckuingsförordn. , 4 cap. 4 §•
"At de som upgifwit sig för tilwcrkning "med större Pannor böra, om de sedermera afsäga "sig den, afwen fa njuta befrielse fran afgiftens "utgörande sä i Srader som pä Landet." En sadan befrielse anser Utskottet icke böra aga rum för det Nr, dä man til nyttjande af större eller mindre Branwins-Panna sig angifwit, men der - Den 29 Mars» 1215 deremot finner det wara utgn allt twifwelsmal, at man icke för päföljande Ar bör erlägga afgift för någon annan pannerymd, an hwartil han sig da anmäler. Fran Högloft Ridderftapet och Adeln harwidare blifwir anmärkt: 1:0. "At den föresiagne Bränwins-Bewillnin^gen mätte ökas fran Twa lil Tre R:d. L^nco "för helt Hemman, mom Panne-afgiften." Utskottet tror den til Staten erforderlige ^ummg, hwilken uti afgiften för Bränwinsbränningen är paräknad, kunna med säkerhet erhallas genom de sätt Utskottet redan i sadant afseende och finner sig altfa fast mindre böra biträda ifragawarande Anmärkning til bifall, som de Trenne öfrige respkÄive Standen antagit de för Bränwinsbränningen föresiagne grunder, i den öfvertygelse och kännedom/ ar hwarje helt Hemman och den deremot swarande pk-ison»len i Städerne icke skulle betala mer än Twa N:d., Pannerymdsafgisten likwäl derunder icke inbegripen. ''At om den mindre Hemmanseller Jordbrukaren will och får njuta lika rättigheter med "en större Jordägare, den förre också bör widkän"naö motswarande Onera, samt ar denna Anmärkning afwen marte äga rum i afseende pa Sta"vernes Bränwins - Bewillning." Som den för Hemmanen efter deras storlek xroportioneraäs afaiften är, i likhet med andra Be - 1216 Den 29 Mars.
Vid den diskussion, som i anledning af Olof Jonssons motion inom det Ilederv. Bonde-ståndet egt rum, hafva Pehr Östman från Westernorrlands län, Efraim Larsson från Elfsborgs län, Anders Bengtsson från Jönköpings län med flere ledamöter i ämnet sig yttrat, af hvilka de fleste förklarat sig instämma i motionärens förslag; hvarjemte riksdagsfullmäktig en Anders Pehrsson från Örebro län serskildt hemställt, att, derest nämnda förslag i sin helhet icke kunde vinna bifall, den ändring uti nu gällande stadgande åtminstone måtte vidtagas, att auktioner, hvilka hållas under tiden från och med den 1 Mars till Oktober månads slut, måtte få fortsättas till klockan nio eller tio på aftonen. Lag-utskottet har, för behandling af denna fråga, sammanträdt med Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet; och då nu gällande stadgande om en viss, i förhållande till årstiden och dagens längd, afpassad tid, efter hvilken auktioner å landet icke få fortsättas, dels har sin grund deruti, att de utbjud.- na varorna vid utropen må kunna behörigen skådas och till deras värde uppskattas, hvarigenom svek å ena, samt missbelåtenhet å andra sidan, velat före kommas, dels ock är föranledt af nödig omtanka derom, att vid de folk samlingar, hvartill auktioner å landet gifva anledning, måtte iakttagas ordning och skick, hvars störande, derest auktionsförrättningarna under den mörka årstiden finge fortgå ännu längre på aftonen, kan vara att befara, anse Utskotten sig af dessa skäl icke kunna tillstyrka den utsträckning i afseende på tiden för fortsättande af dylika auktionsförrättningar i allmänhet, som af motionärerne blifvit yrkad; men enär, efter hvad kändt är, flertalet af auktioner på landet, i anledning af den instundande afflyltningstiden, hållas i början af Mars månad, hafva Utskotten af denna omständighet och med fästadt afseende å de svårigheter, som, till följd af auktionsförrättningens tidiga slut, för varornas för Bih. lill B. St.