Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det lyder sålunda: ”Österrike har för en krigshär af 454,065 man 6,250 man genietrupp, hvaraf 944 Sappörer, 880 Minörer och 4,426 Pionierer; Preussen med 216,000 man nemi. den stående hären och landtvärnels första upbåd 2,606 man genie-trupper af alla blancher; Bäijern med 56,600 man, 618 man genie-trupp; Wurtemberg med 11,371 man, 129 man genie-trupp; Hanover med 21,800 man, 19S man genie-trupp; Danmark med en aimée af 24,823 man, 295 man genie-trupp, Nederlähderna med 54,492 man, 698 man genie-trupp, och Frankrike med en aimée af 314,982, 5,000 man genie-trupp.” Deraf ser man att förhållandet i alla arme'er är detsamma ungefär som en Ingeniör-soldat på hvar 100 man. I den Svenska arméen skulle, om det framställda förslaget antogs, det endast blifva en på livar tusende man. Jag får förena mig med de Hrr, som yrkat ålerremiss. Hr von Troil, Sam. Gust.: Afven jag får instämma med de ledamöter, sorn här förut yttrat sig under anhållan om propos. på ålerremiss af ifrågavar. punkt. Jag skulle tro, alt det är nödvändigt att Ståndet i denna fråga uttalar sin opinion, ehuru jag befarar att påföljden inom Utsk. icke kommer att blifva den önskvärda. Alla de skål, som här finnas i reservationen uptagna hafva inom Utsk. vid den mundlliga öfverläggningen blifvit framställda; men det oaktadt har inora detsamma voteringens utgång icke varit sådan att jag vågar hoppas ett bättre resultat än som då vanns. Jag kan likväl icke annat än förena mig med de ledamöter, som yttrat sig, och vill icke förlänga diskussionen, utan anhåller om propos. på ålerremiss af denna punkt. Gr. Mörner:
Embeksmäns befattningar såsom allmänna Åklagare, hwarigenom alla förbrytelser as elakare upsal och skad» liaare följder lämnas likasom särskildt till Justine?- Ombudsmannens och de af mindre betydenhet till IustiklW-Cancellerens handläggning. Uti 2 tz. af Len förest.rgna instruktion stadgas, att Justities Ombudsmannen förnämligast äger aklaga sel, som synas honom härröra af wrängwisa och welb; och uti z Z. akt om han finner en Domare eller Embetsman hofwa selat af owarsamhet Utan wrang afsigt, bör han sädant Justitias.Cancclleren tvid handen giswa. Utom der besia föreskrifter synes strida mot afsigten och meningen af 27 och 96 §. Z. Regeringsformen, äro de högst obestämda och skulle sällan kunna efcerföliaS Utan genom srbitraZe ; ty huru kan Justinos Ombudsmannen med säkerhet inse om en förbrytelse är begången af weld eller endast af orvarsamher, innan ransakningen är börjad? huru skall sädam pa förhand kanna bestämmas? Detta komme alltid art bersas Justinos Ombudsmans godrycko, och följder blefwe den atl twister upstodo emellan Justltise-Canc lleren och Ombudsman under hwad synpunkt ert fel skulle betrakras, och hwilkendera af dem, som skulle företaga Acrion, hwariqenom veu selagtige kanske stureligen undstapp alt äral och näpst. Enligt min kanka böra besia Embelsmän hwar för sig kunna aklaga och aklaga lara alla förbrytelser som till deras kunskap komma, såsom enligt med Regeringsformen och Justinos Cancellerens instruktion, men atk tilt undwikande i möjligaste matto af kollision och arr en och samma Person icke pä en gang blcf acnonerad as twerme Arcorer, de böra, pa särk H.rr Grefwe lVIör - Den 24 November.
Detta visar, att jag icke af talaren blifvit förstådd, och jag tillskrifver gerna bristen mig sjelf; men sällsamt vore det, om en åsigt, som endast syftar derhän, att ett me mor. må läggas tiil handhna, skulle kunna medföra revolutionära följder. I öfrigt skall jag blott referera mig till Hr Lagerhjelms tydning af grundlagen och utbedja mig att få fästa uppmärksamheten derå, att detta memor. är Stäldt till BorgareSt., hvadan det synes, som R. o. Ad. allt för tidigt besvärar sig dermed, innan BorgareSt, ännu yttrat sig. På grund häraf vidblifver jag fortfarande den mening, att det bästa är att lägga memor. till handbna, Hr Cederschjöld: En talare har tillstyrkt bifall till Utsk;s förfarande, emedan det vore lämpligare att göra tre Stånd till viljes än ett. I anledn. häraf får jag förklara, det jag tror lämpligast vara att göra grundlagen till viljes och ställa sig till efterrättelse föreskriften i 56 § 2 mom. Reg.F., hvarest det uttryckligen heter: ”Blifva något Stånds ”tankar i någon eller några delar skiljaktiga från ”de öfrigas, och samma Stånd sig icke efter de ”öfriga fogar, varde C on s t i t.Ut s k., genom val af ?’RiksSttns plena, till slutlig jemnkning förstärkt ”till ett antal af 20 personer af hvarje Stånd, ”hvilka genom samfäld omröstning s k i 1 j a k t i g h e”terna förena,” Således har det ena Ståndet, som nu icke samtyckt till de öfriga Ståndens mening, full rätt att få sin åsigt under pröfning af förstärkt Utsk., och detta kunna vi icke eqs hindra. I anledn. af den anmärkning, som bär blifvit gjord, att memor. är stäldt lill BorgareSt., och således egentligen blott rörer detta Stånd, anhåller jag att få veta, hvad beslut BorgareSt, derom fattat, så vida officiel underrättelse derom ankommit.
Om man behörigen afsatt medel till dess årliga komplettering, besörjt virkes-uppköpen på ett tjenlig! sätt, eftersett att vården gjort varan pålitlig, och slutligen ändamålsenligt fullkomnat tillverkningen af alla tillhörande jern-, arbeten m. m.; månne man då* efter i5års fred, ej skulle ägt pålitliga lavetter; och manne man dä behöffc så mycket till deras 56 Den 2 November e. m. på en gång skeende iståndsättande, hvilket nödvändigt medför ytterligare misshushållning, enär hvad i dylik väg skall ske på en gång, alltid går illa. Det samma fel, som vållat förstöringen, nemligen att hushållningen med denna del af behofven, lika som öfrige förrådssaker, icke är ställd, så att säga, på Durchschnitt, det är, att man ej oaflåtligen kompletterar, efter på goda grunder uppgjorde åtgångsberäkningar; samma fel gör, att man nu förhastar sig med på en gång skeende anskaffningar af effecter, hvilka sålunda aldrig blifva med urval anskaffade. Rått virke m. m. blifver deraf första följden, och nytt behof om io år slutföljden. Då allt står, till dess det sönderfaller, sönderfaller det på en gång, och måste alltså med större kostnad på en gång lijelpas. Jag yrkar alltså successift ärligt, men ej extraordinairt, anslag till att bereda successif anskaffning och dymedelst en bättre hushållning i denna del; fastän jag i öfrigt vid FältArtilleriets anslag, af de skäl jag anfört, icke vill göra något egentligt motstånd. För Belägrings Artilleriet har en summa af 146,000 R:dr blifvit föreslagen. Utskottet synes, lika som en värd Ledamot, tagit illa vid sig namnet; och bör jag derföre nämna, att härmed menas gröfre Artilleri i allmänhet, sålunda äfven fästningspieser. Men hvad sjelfva anslaget angår, tror jag, att äfven mycket kunde göras för Den 2 November e. m. 57 vida mindre, om man vidtog tjenligare husliållsåtgärder med våra bestyckningar å Fästningarne.
Jag vill endast ytterligare tillägga, att den, efter inskränkningen i Riksg.cont:s sedelutvexling, starkt ökade åtgången af Bankens smärre sedlar lemnar ett practiskt intyg, att om ingen sedel skulle utgifvas å lägre rtdrsvalör än 2 r:dr courant, komme åtgång af de så dyra sk:ssedlarna att ersätta afgången af de nu i rörelsen utelöpande i3 å 14,000,000 r:dr i 1 rrdrssedlar riksg. I afseende på 3:dje classens frågor, så, under åberopande af ofvannärande yttrande, tror jag, att man bör godkänna de redan tillverkade sedelpapperssorter, med den förändring, att alla sedlar böra göras å lamelleradt papper, och Bancofullmägtige befullmägtigas att gifva papperet de ytterligare förbättringar, hvars lämplighet en ökad erfarenhet kan vitsorda. Vidare anser jag, att till besparing af både tid, kostnad och rum, det Ur nödigt att, på sätt Bancofullmägtige redan i förliden vår föreslagit, afskaffa den i mom. lit. d af 3:dje punkten gifna föreskrift om skrifven valör på sedlar fr. o. m. 10 r:dr, att, utan hinder af 5 art. ista afd. §. 2, i nu gällande reglemente Bancofullm:e må berättigas vidtaga åtgärder till besparing såväl i kostnaden för Den 3i Januari. 28S allt skrifningsarbete å de nya sedlarna, som till verkställande af en del af detta arbete medelst machineri; äfvensom att Bancofullmte må lemnäs rätt att, när förfärdigandet af de nya sedlarna å r:drs-valörer är fullbordadt, kunna förbättra skillingssedlarna. (Jag får härvid åberopa bilagorna N:ris 5 och 6 m. fl. till detta utlåt., jag i dessa dagar omedelbart till Utsk. aflemnat rör:de Tumba bruk, hvari visas, huru sk:ssedlar på lamelleradt papper skulle komma att kosta Banken mindre än de nuvar.) Jag får sålunda föreslå, att BancoUtsk. (under förbehåll att, sedan den hos K.
Men att dock förhållandet just är det motsatta, be höfver här endast antydas, då af båda de nämnda momenternas sammanhang och beroende af hvarandra klarligen visar sig, att berörde fyrktal väl är i hundradelar en zifferbeteckning af hvarje jordegendoms storlek i förhållande till helt hemman, men en zifferbeteckning, som icke har i och för sig något värde efter hemmanets grundskatt, utan först på grund af samtliga kemmans-bevillningen får sitt värde efter den andel deri, som på hvarje fyrk eller hundradels mantal belöper sig. Korteligen: alla de fyrlcar, som efter Förordningen höra, skattlagd jord ■påföras, äro icke hemmantalseller grundskatts-, utan endast och allenast bevillning sfyrkar. Och här må nu dervid endast fästas den uppmärksamhet, att man inser och betänker vidden och vådan af den förlust i både kommunalt och civilt afseende, som dermed blifvit den skattlagda jordens egare tillskyndad. Förmedelst den nya fyrksättningen hafva nemligen det Svenska BondeStåndets alla medlemmar till en början i kommunalt afseende eller i sockenstäm - 120 Motioner i Preste-Ståndet 1862. N:o 62. ma blifvit beröfvade all den rätt till röst och talan, som likväl tillförene dem tillhört uteslutande. Detta är ock uttryckligen i den Kongl. Förordningen stadgadt, i det att den nya Fyrktalslängden “skall", enligt dess 59 §, numera, såsom det heter, “tillika utgöra" i hvarje kommun dess “röstlängd", — eller i den nya stämman den nya måttstock, som likväl utan allt mått för någon vidare bondetalan efter hemmantalets grundskatt, icke mäter annat, än bevillningstalen af vissa en hvar noga påräknade ören eller fyrkar.
Wid förnyad föredragning bifölls Banco-Ut» stoltets, i sista pleno pä bordet lagda memorial i anledning af Konungens nådiga proposition öfwer fullmagtigcs i Jern-Lontoiret hos Kongl. Majit in? gifne underdåniga ansökning om ytterligare understöd liä jernhanvteringens uprätthällande. Föredrogs ä nyo Stars-Utstottets, den 6 Julii pä bordet lagda memorial, angående styrelsen af Riksgälds-werket när Riksdagar hällas pä annan ^ ort Den 9 IuUi. 167 ork an i hustoudstaden; och blef det sednare alterna tiver i Utstottets betänkande, i enlighet med hwad förut i afseende pä Banco fullmägkige blifwik bestu it, af Ridderstapet och Adckn antagit. Föredrogs ä nyo och bifölls Stats-Ukstotleks i sista pleno pä bordet lagda »Mande sngäende Directionens öfwer Drottmnghuset i Slockholm hos KonglMasit gjorda underdäniga ansökning om tillökning i den för detta barmhertighetä werk i Stat anstagne summa» Uplästes ä nyo Smts-Utstottets, den 6 Juli pä bordet lagde Utlätande östner hos Higlofl. Ridderstapet och Adeln gjorde anmärkningar wio Utflolets betänkande i fräga om de under sista kriget fängne ogifte Officerares och Underofficerares till Statswerket indragne halfwa löners erfältNing. Grefwe körner. Träolpla 6örar>, anhöll ait blifwa nndcrrattad om ej tre Släna redan 'bifallit Stats-Ulffottets första betänkande. Uppä det jakande swar Grefwe IVlörner härL erhöll, yttrade han sig akt förmodeligen dä ej annat more att göra. Zerr ak UlinteberA, 'Willmina, yttrade sig alt delta rre Ständs bifall ästven mätte wara dek enda stäket för godkännande af Stats-Ukstottets Utlakande.
Sparre, Erik: Sedan E. o. Ad. redan beslutat, att tabellerna skola återremitteras, kan jag ej föreställa mig, att Hr Gr, o. Landtm, skulle kunna framställa en sådan propos., som nu blifvit begärd. För öfrigt får jag fästa upmärksamheten derå, att de framställningar StatsUtsk. här gjort, egentligen äro, att E. o. Ad. måtte anvisa sa eller så mycket såsom tillökning i de gamla anslags-summorna, oeh att tabellerna endast blifvit upgjorde för att redovisa för ändamålet med de tillstyrkta tillöknings-summorna. Någon propos. på tabellerna bör således, i min tanka ej framställas, utan endast på tillökningssumman. Då nu denna summa, till följd D\) n 23 'Mars e, m. 357 af 11. o. Ad:s beslut, bör förändras, sä måtte det väl vara riktigast att återremittera den punkt, deri summans beviljande blifvit tillstyrkt och då medföljer naturligtvis tabellen såsom ett appendix. Hr Akerman Fredr. Jag för min del instämmer uti den redan yttrade åsigten, att det vöre nyttigast, om Hr Gr. o. Landtm, sedan hela Utlåt, blifvit genomgånget, framställd propos. till bifall å alla de delar deraf, hvari Utsk. tillstyrkt bifall till K. M:ts Propos, Jag tror ej en sådan propos. stå i strid med de redan fattade besluten ty de hafva så vidt jag kan förstå, endast afsett återremiss af de delar af tabellerna, hvari rättelser borde ske till följd al återremisserna å deremot svarande punkterne i Utlåt. Ii. o. Ad. är således i min tanka oförhindrad att fastställa de lönebelopp, som Utsk. i enlighet med K. M:ts Propos föreslagit, och jag tror att ett sådant beslut är nödvändigt, för att derigenom förekomma en förnyad handläggning af alla dessa frågor först hos SatsUtsk. och sedermera hos Stånden. Hr Gr. o. Landtm, yttrade att han trodde att den fråga som nu blifvit gjord till föremål för öfverläggningen, var lätt redd.
Sedan regeringen i åratal lemnat å sido de ofta förekomne anledningarne alt åstadkomma rättelser uti indelta Arméens befäls aflönings-förhållanden, har den, när ändtligen något skulle tillgöras, hänvisat till framtiden hvad som uteslutande berott och beror af dess egen åtgärd, toen deremot laggt tyrtgden af den afsedda förbättringen uteslutande på de skattdragande och icke ens medgifvit att i; de fall, då öfverskott verkligen förefinnas utöfver de i den provisoriska staten föreslagne löner, dessa öfverskott må användas till lindring i de skaltdragandes börda 5 likasom ej heller framdeles, sedan en difinitiv lönereglering skett, sådana öfverskott skulle få komma Stats-verket till godo till afdrag i de äskade fyllnadsbeloppen. Icke desto mindre har Stats-Utskottet gått förslaget till mötes i så måtto, sorn Utskottet tillstyrkt, att ett belopp af 100,000 R:dr bör anslås till förbättring i afiöningen åt dem af befäl och underbefäl vid indelta Arméen, hvilka icke innehafva boställen och som kunna finnas vara af en sådan löneförbättring i behof. Det återstår således för mig endast att mot denna tillstyrkan uttala min reservation. Det har länge och nära nog allt sedan 1833 års lönefeglering för indelta Arméen sattes i verkställighet varit ett allmänt kändt och öfverklagadl förhållande, att aflöningarne varit olika vid de serskilda regementerne och att betydliga skiljaktigheter jemväl förefunnits mellan aflöningarne för samma grad inom samma regemente; och det har likaledes länge sedan varit tydligt för en hvar, som åt detta ämne egnat någon uppmärksamhet, att denna skiljaktighet i löneförmåner beror af så mångå olika och vexlande förhållanden, att deh icke kan förekommas, så länge grunden för den nuvarande löneregleringen bibehålies, äfven om det vore möjligt, att en uppskattning af bostads-boställena kunde ske med rättvisa och efter enahanda grunder inom hela riket.
I stället för att klaga och förfasa sig häröfver, vore det emellertid bäst att taga saken kallt, helst ingenting är vissare än att man icke mera får tillbaka den tid, då en åsigt var, hvad man kallar allmäni antagen eller då den icke på något håll väckte opposition. När oppositionslusten icke längre kan förvisas ur verklighetens faktorer, borde man derför. hellre än dessa gagnlösa jeremiader försöka det enkla medlet att taga med den i räkningen som ett nödvändigt ondt, om man icke kan betrakta den på annat sätt * Ofta kan äf-ven denna ' öfverdrifna ömtålighet för opposition bevisa svaghet i öfvertygelsen, och att man icke känner sig säker på sin sak, om den icke hör till de slags sanningar, till hvilka. hela verlden i en enstämmig kör sjunger ja och amen. Men en invändning af farligare beskaffenhet kan framställas. Vi hafva sparat den till sist, derför att den är svårast att besvara och verkligen innehåller ett sken af sanning. Den ly-Ur dagens Krönika. 2der ungefar så: hvad bétyder denna.eviga strid, en strid, som likasöm våra barbariska förfaders nappatag i Valhall blott slutar på aftonen för att börja den följande dagen? Hvad betyder denna kamp, der man ' icke.ser mot något mål af hvila eller något slut i frid? Hvad betyder den om icke stridsifver eller blodtörst? Är icke pressen med sina partiförgreningar och sitt eviga käbbel en representant för tiden, som är ond, tidens onda ande, som är oro utan mål, missnöje utan orsak? Är icke sanningen en och borde den. icke vara segerrik? Hvad skall man då säga, när man ser - alla dessa sanningsvitnen, som förkunna de mest motsägande .evangelier? Skall icke dessutom respekten för sanningen försvagas och försvinna, när så mycket lögn får ostraffadt utspridas? Och hvad blir slutligen sanning, när hvar oqh en af dessa * evangelier ger skäl för sig, hvilkas grundlöshet åtminstone icke den olärde kan genomskåda? Med dylika argument söker man öfvertyga oss, att .vi stå på det sluttande, planet mot ett nytt barbari, öfverci-vilisationens barbari med namnet skepticism.
Trot. 1845. 4 Sami. 1 Ajd. 2 Band. 5 Haft. 2 io Stats-V/skotte ts Utlåtande, N.-o 184. af Presteoch Borgare-Stånden bifallet, men af Ridilerskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet afslaget; vid hvilket förhållande den tillstyrkte åtgärden lärer förfalla. i4:o Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet hafva afslagit följande, af Utskottet framställde samt af Borgareoch Bonde-Stånden bifallne, förslag: n) uti §. q5, alt Rikets Ständer måtte hos Kongl.
Predikanten har, efter reservantens förmenande, icke haft plats uti Bevillnings-, men vanligtvis uti ett mera förnämligt Utskott, ehuru han synes hafva hemtat flera färger för sin mörka teckning ur förhandlingarne inom det förstnämnda och ur en del af de förslag till lagstadganden, som derifrån utgå. När lagar skrifvas, som icke genomströmmas af en allmän fosterländsk, utan en skråaktig och ensidig anda, lagar, som tydligen innebära anvisning lör den bättre lottade samhälls-medlemmen att undandraga sig vederbörligt deltagande uti de 8 Bil. lill Bev.-Utsk. Bet. N:o 5. allmänna bördorna, och utan skonsmål kasta dem på den mindre väl lottade, då har välståndet missbrukat sin makt till den vanlottades förtryckande, och man må vara glad deröfver, att den sednare icke kommer till klar insigt af sin belägenhet och en helt naturlig känsla deraf; när lagar skrifvas, hvilkas tillämpning på de mest vigtiga förhållanden lagstiftaren sjelf öppet eller förstucket visar sig icke vilja hafva noga handhafd, då undergräfves aktningen och vördnaden för all lagstiftning, och den djupaste grundvalen för ett samhälles bestånd rubbas, och det erfordras endast en ringa yttre påtryckning för omstörtandet. Sträng och ovilkorlig förbindelse för den ringare samhälls-medlemmen, men godtycklighet och obevakadt sjelfsvåld för den mera högt stående, det är inom vårt samhälle lösen i det allmänna lifvet, grundtonen i mången författning, och det slingrande garn, hvaraf Bevillningsförordningen är sammanväfd. Men denna lösen, denna grundton, detta slingrande garn äro kräftsår på samhällskroppen, som ofelbart sönderfräta densamma, derest de icke i tid hotas.
Såväl af dessa referat s o m att en ny — eller åtminstone till större delen ny — diktsamling, benämnd Hägringar o c h luftslott, (redan af pressen bebådad, men af mellankommande hinder försenad) torde k o m m a att utgifvas unAf Klädes, Stickylle der stundande höst framgår, att jag bibehåller alla mina vittra intressen. Därtill kan läggas, att jag fortfarande äger en viss förkärlek för kvinnoemancipationen, naturligtvis, ty denna märkliga rörelse anslog j u en gång så mången sträng i min själ. Dissonanserna medförde visserligen för mig pä den tiden gränslös smärta, men i det stora hela ha de visat sig vara öfvergående, o c h denna rörelses sköna förespeglingar o m varma sympatier från allmänhetens sida ha småningom blifvit förverkligade. H v a d angår de med dessa nya sociala idéer förenade praktiska ärenden af hvarjehanda slag, har aldrig min håg legat ditåt, men däremot så m y c k e t mera varit riktad på det inre stora lifsproblemet, hvars lösning dock ej kan tänkas ske utan i förening med det omslag i opinionen, som sedermera inträdt, och hvartill jag visserligen i mån af krafter o c h förmåga sökt bidraga. P å tal o m det väsentliga i kvinnans fordringar föres ovillkorligen tanken till henne, jag menar den nyligen bortgångna ädla kvinnan, den ofvannämnda vännen, skriftställarinnan S. L — d Adlersparre, hos hvilken för denna rö- relses framsteg allmänheten står i tacksamhetsskuld, o c h på hvars blomsterhölj da kista äfven dens hand, som skrifver detta, fått nedlägga en tacksamhetens krans. E n ytterligare gärd i detta afseende till hennes minne, en krans af sådant slag, som kanske skall visa sig kunna trotsa vinterns snö, torde de bland Iduns kära läsarinnor, som i jul öppna kalendern Svea, finna på dess blad, nämligen några ur hjärtat gångna toner från min lyra. Innan jag afslutar dessa rader, kan jag ej motstå frestelsen att omnämna en liten episod, som står i ett visst samband med — mina öden.
Närheteri af en ÖfverDorhstoI skall föranleda dess besvärande med mål, sorn man kanske icke skulle anse mödan väröt, att på län.* gre afstånd fullfölja. Göromålen skola alltså ökas, och dessutom torde en förstärkning af Ledanäöternés antal erfordrasj så vida de skos la njuta någon ledighet och görömålen icke skola afstadna vid inträffande sjukdom elier annat förfall, Öni, å éh annan sida, afseende! på öbe* scjvämligheten för Invånaren i aflägsna provincer, att på längre afstånd utföra Rättegångar ingått i beräkning vid inrättningen af den ifrågavarande HofRätten, anser jag denna anledning vara mindre vigtig; det är en äälsyfrt händelse, att en part personligen inför talan i HöfRätteooch förmonen af deäts närbelägerihet består då endast i besparing af postporto och möjligeh åf tid, genom något kortare Vade-, BesväfsÖch Communicatiohstid; men då def icke kart fordras, att det allmänna gör Uppoffringar, för att minska några enskildas utgifter, bör ålit afseende på ari sådan anledning förfalla Efter min öfvertygelse är alltså LagUtri Den 23 Maji. skottets utlåtande angående den Skånska HofRättens nödvändighet ogrumiadt. Jag har framstäldt de omständigheter, hvarpå mitt omdöme sig grundar, och jag anser dem föranleda ärendets återremitterande, till samma Utskott, om icke Höglofl. Ridderskspet och Adeln skulle finna för godt att förkasta utlåtandet» Men andra omständigheter bestämma mig, att ogilla den Motion, som föranledt detsamma. 1 valet imellan, å Nationens sida, en uppoffring, som kunnat sparas, och, å Regeringens sida, återkallande af en beslutad och verkställd åtgärd, tvekar jag icke att yttra mig för det förra.