Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det torde i förbigående få nämnas, att jag visserligen har sökt att, med all den upmärksamhet jag kunnat deråt egna, följa folkskolornas verksamhet på landet, och har också funnit den 'parlielt ganska tillfredsställande; men får tillika förklara, att detta resultat oftast visat sig der skolorna varit ställda på ambulatorisk fot, och der således skolrummet är inredi i hera - 404 Den 29 Mars men, hvarest husmodern dymedelst sättes i tillfälle att med sin upmärksamhet ouphörligt följa eleven. Vid de fasta skolorna deremot upkommer den olägenhet, att barnen under långa t. o. m. milslånga vandringar, få oundvikligen tillfälle att undandraga sig föräldrarnes upsigt och tillåta sig åtskilligt ofog, som för deras moralitet måste vara ganska skadligt. Det synes således som om det för menigheten vore önskvärdt och med dess fördelar öfverensstämmande, derest skolväsendet klefve, åtminstone i de större församlingarne ordnadt efter ambulatorisk method; samt i enlighet dermed de blifvande skol-lärarnes danande rigtad åt en så beskaffad verksamhet. Jag anhåller således, att Ekon.Utsk. måtte taga föreliggande moraliskt vigtiga och fosterländskt betydelserika fråga i förnyadt öfvervägande, och till R. S:r inkomma .med ett förslag uti den af Gr. Liljencrantz framställda, och af mig nu vördsamt förordade syftning. Hr Te rsmeden, Nils: Då jag begärde ordet var det egentligen för att uplysa Gr. Liljencrantz att det var den första delen af andra punkten utaf Betänk, som nu är under öfverläggning. Hr Gr. o. Landtm, har äfven gjort denna anmärkn., men det har på en sednare talares framställning blifvit medgifvet alt discussionen skulle få röra denna punkts båda delar. För min del skulle jag dock anhålla att, sä vidt sådant är möjligt, serskildt propos. måtte framställas å den första delen och serskildt å den andra. Skälet dertill är, att jag anser den första afdelmn ganska väl kunna bifallas men den andra deremot böra återremitteras.
Uti detta ämne är redan vid många särskildta tillfallen så mycket taladt, att jag icke länge vill uppehålla R. o. Ad. med något yttrande. Men jag tror mig dock uppkallad af hvad Frih. Cederström, Jacob, sagt, att deremot göra några invändningar. Han har Den 2G Maj. med förfärliga utlåtelse!- om våld oell annat sökt utmåla vådan dels af den författning, som finnes, och dels af den, som blifvit föreslagen. Han liar bland annat sigt, alt det vore stridande emot grundlagen, att visitation ägde rum nå andra ställen än i öppna salubodar och magaziner. Om så förhölle sig, så undrar jag hvarför denne nitiske medlem, som sjelf varit ordförande i Const.LJtsk. under förlidne riksdag, och representant vid alla riksdagar sedan 1809, icke gjort någon anmärkn. mot Konungens rådgifvare. Mig veterligen har fråga derom icke förevarit. Hvad sjelfva hufvudsaken angår, så inser jag icke huruledes en författning mot införsel af vissa varor skall kunna sältas i verket, eller huru controllen skall kunna handhafvas med annat villkor, än att vederbör, få eftersöka ololligen insmuget gods, der det kan finnas. Man ser äfven af de bilagor, som äro fogade vid Utsktns sednare betänk., officiell bekräftadt hvad som förut blifvit sagdt, nemi. att dylika författningar finnas uti andra civiliserade länder, hvarest man anser nödigt att skydda de inhemska näringarna. Jag anhåller derför om propos. till bifall på Utsktns förslag, hvilken jag hoppas att R. o. Ad. med ja besvarar. Frih. Gederström, Anders: Det är blott en an ruärkn. af Hr von Hartmansdorff, som jag anhåller alt få genmäla. Han vet icke, säger han, huru man skall sälta förordningen i verkställighet, om godset icke får eftersökas.
Likväl kan jag icke bifalla den proposlion, sorn nu är framställd, att ifrågavarande Prolöcolls-Uldrag skulle utfärdas med o vilkorligt åberopande af meranämnde 26 §., emedan denne bjuder, att Suppleanten skall insättas i Ämbetet, hvilket, då Riksens Högloflige Ständer sjelfva ännu äro församlade, jag ej tror tillhöra deras Fullmägtige, innan förfrågan i denne aldeles särskilde casus hos Principalerna, först blifvit gjord och deras förordnande derom inhemladt. Herr Öfversten Friherre Åkerhjelm: Då nu, på skedd kallelse, Herrar Fullmägtige öfver Banco och Riksgäldsverken sammanträde, för att, i anledning af Riksens Högloflige Ständers Juslitiae-Ombudsmans, Herr Ehrenborgs, dödliga frånfälle, öfverlägga om den åtgärd, sorn enligt gällande föreskrifter, dem synes tillkomma, får. jag den äran yttra, Vatt enär Riksens Högloflige Ständer, grujidjagen likmätigt, på denna Riksdag förrättat det val ,af Justilias-Ombudsfrian och Suppleant; som Dem tillkommer, och detta sednare är beledsagadt, med det i grundlagefl utmärkte vilS t a l s-U ts k o 11 e l s B e t ä n k a n. cl e 11. 65 r Isor, att Suppleanten inträder i JustitiaeOmbudsmans Ämbete, om denne, innan nästföljande Riksdag afgår, så, och då denna händelse nu inträffat, anser jag FulJmägtiges i Banken och Riksgälds-ContöireLs pligt vara, att, till åtlydnad af 26 §. Justitiae-Ombudsmans Instruction, genom Protocolls-Utdrag derom underrätta Expedit ions-Secre tern ren Richert och honom i Ämbetet insätta.
Nädiga krogolition sä utmärkt ädagalagger. Riksens Ständer sinna nogsamt, at den huintils stadgade länga Lagfarts-tid för fastigheter ä Landet medförer nog betvdande hinder för Jordbrukets upkomst och förbättring, dä en Köpare, innan han erhållit dea i Lag stadgade säkerhet a sin åtkomst, gemenligen icke magar eller kan wäga något företagande «f betydligare upodlingär och förbättringar, utom hwilka mer Landtbruket icke kan bringas lil någon wäfendlclig förkofran, och Wart kara FaderneslanS således icke heller til den högd af jämn wälmåga, som ar mälet för Eders Kvngl. Majtts outtrötteliga omfvrger. Rikfems Ständer hafwa funnit EderS Kongs. Majtts wisa afsigt och Nädiga omtanka härutinnan wara sä wäl grundade, at ingen twekan kunnat äga rum wid bifallandet af Evers Kongl. Majtts Nädiga kropoirtion; men dä Bördes-rattcn, säsom en urgammal rättighet, grundas pä Swensta Folkets kärlek och Lilgifwenhet för den Jord deras Förfader innehaft, skäligen icke kunnat eller bort allde 182 - les afstaffas, sam! billigheten, /sfer Riksens Ständers underdäniga tanka, synes fordra, at en Bördeman ä alla orter, utan afseende pä de flera eller färre Ting, som ärligen a Landet hallas kunna, borde njuta en lika lang lid lil sin Bördestalans bewakande, och uu warande Lagfartstid manligen upgar til omkring twanne är, hwilken tid Riksens Grander sinna, til sölje af Eders Kongl. Mattts Nådiga kropollrion, böra til Et är allestädes sörkärr as; sa aase Riksens Stander sig underdånigt böra tustyrka: at ä den ort, der gure Turg ärliga hällas, samt zme Upbud a fast egendom stola meddelas, Lumsen bör anses w ara flut ad ä stde Tinget, til hwilke!
Således, långt ifrån att vara vådliga, anser jag vådan mindre, ju mindre Obligationerna blifva, och förenar mig i detta afseende med Herr Hjerta. Herr Munck af Rosenschöld: Herr von Troil har förklarat mig hafva blifvit vederlagd af Herr Cederschjöld; men förhållandet är icke så. Herr Cederschjöld befarar, att de små Obligationerne komma att gälla såsom mynt, men delta är just deras Den 4 December e, m. merit. Han tror elem försämra proportionen mellan Bankens sedelstock och silfver:- fond; men de inlösas ej med silfver, utan med sedlar. Herr von Troils egit yttrande om Riksgäldssedjarne visar, att han når got sent börjat följa våra financiella anger lägenheter. De voro ej inblandade med Bankens sedlar förr än efter den olyckliga Riksdagen 1800, och ända dittils voro de sistnämnda lika goda med silfvermyntet. Herr Hjerta: Då flere talare yttrat sig för skillnaden emellan Afskrifningsoch Obligations-räkningen , eller att minimisumman för Afskrifnings-räkningen måtte blifva 5oo R:dr, vill jag, på det vi må slippa flere voteringar, och öfverläggningen icke blifva försvårad, afstå från min begäran i denna del, öfvertygad att Ridderskapet och Adeln sedermera beslutar, att Fullmägtige få upplåna penningar på hvilken räkning dem bäst synes. I följd häraf hemställer jag, att på Afskrifnings-räkningen mindre summa, än jemna 5qo R:dr, hyarken må insättas eller pttagas. Herr von Troil: Herr Munck af Rosenschöld har yttrat, att jag något sent börjat följa våra financiella angelägenheter, och anfört, att Riksgäldssedlarne ej inblarir dades med Bancosedlarne förr än efter i8qo. Jag sade likväl just, att Riksgäldssedlarne sälte Bankens säkerhet på spel, ty jag visste Den 4 Deccmkr e. rn. att Riksgäldssedlarne på sista decennium af förra seculum verkade, att Bancosedlarne måste indragas, sfi att Silfverfönden blef större än Sedelfonden.
Skrifvelse, N:o 184. § 9. Grundfonden bör i lika lotter fördelas. Lottbref skall alltid ställas på viss person eller finna, och må ej utfärdas förr, än hvad till grundfonden hörer är vordet insatt, såsom derom i nästföregående § stadgas. § io. Insatt grundfond må ej genom utdelning till delegarne minskas, så länge bankrörelsen fortfar, och icke heller vid dennas upphörande i vidsträcktare mån, än att återstoden fullt motsvarar beloppet af bolagets utelöpande och gällande förbindelser af alla slag. Medlemmar af styrelsen eller bolaget, hvilka i något häremot stridande beslut deltaga, vare, i händelse af brist bos bolaget, skyldige ansvara, en för alla och alla för en, för återbäring af hvad för mycket utdelt blifvit. Väre ock alltid medlemmar af styrelsen eller bolaget, hvilka i annan måtto öfverträda de af Kongl. Maj:t stadfästade bolagsreglor, skyldige ersätta all genom sådan öfverträdelse uppkommande skada, en för alla och alla för en. § 11- Mom. 1. Utaf grundfonden skall styrelsen, enligt af bolaget meddelade närmare föreskrifter, förvandla minst tio procent till grundfonds-hypothek af sådan beskaffenhet, som här nedan säges. Dessa grundfonds-hypothek skola bestå af lätt säljbara räntebärande obligationer eller skuldebref, intccknade i jordegendom på landet inom hälften af sednast fastställda taxeringsvärde, eller uti fastighet i stad inom hälften antingen af brau dförsäkringsvärdet eller af sist fastställda taxeringsvärdet; börande likväl alltid byggnad i stad, för att inteckning deri må kunna såsom grundfondshypothek antagas, vara brandförsäkrad uti någon med vederbörligen stad fästad t reglemente försedd brandförsäkrings-inrättning inom landet. § 12- Mom. 1. Grundfondshypotheken pröfvas af bolaget jemte Kongl Majits Befallningshafvande, eller don häri i'sitt ställe' förordnar att pröfuingen öfvervara, samt godkännas när de finnas vara af den beskaffenhet förestående § omförmäler och i öfrigt anses innefatta full säkerhet.
Ni är ju rädd, baron B rinck! Jag förråder ingen. Jag börj ar bara tänka på mig själf. Vid fylda femti år är det inte för tidigt. Tänk a på mig själf, s åsom ni gjort det under hela ert lif, herr baron! (Ridå). Andra akten. (Julkvällen i skymningen. Samma sal som förut. En julgran, ett bord med julgranstillbehör, en trappstege. Fru Segerstedt sitter vid bordet och knyter trådar om konfekt och äppel. Segerstedt hänger upp dem). SEGERSTEDT. Du hade rätt, mamma, j ag borde inte ha kommit hem. FRU SEGERSTEDT. Det k an ju inte hjäl pas numera; om du inte reser strax igen SEGERSTEDT. Nej, det duger inte. Hvad skulle Vahrman och alla mina valmän säga? Jag, som kommit hem från England enkom f ör deras skull... FRU SEGERSTEDT. Hvarför då? Nog vet du väl det, mor! SEGERSTEDT. Jag har inte brytt mig om att forsk a u t er. J ag vill inte blanda mig i er politik... SEGERSTEDT. FRU SEGERSTEDT. Det är nog rätt af dig , men nog vet du väl ändå, att j ag kommi t hem för att vinna general en f ör vårt parti ? FRU SEGERSTEDT. Jag har tänk t något ditåt för mig själf . ( s e r u p p ) Nå går det inte? SEGERSTEDT. Om det går? Nej , det är inte värdt att försök a häller, generalen vänder ryggen till, så s nart han får syn på mig. FRU SEGERSTEDT. Åh! SEGERSTEDT. (närmare) Säg mig, mamma, h vad är det general en egentligen har emot mig? FRU SEGERSTEDT. Vet jag det! Det är väl din fennomani Nej, nej ! Han är als inte farlig partiman eller svekoman. Det är det i nte. Det är något hel t personligt, jag har märkt det! FRU SEGERSTEDT. SEGERSTEDT. Det är v äl för han anar din mission ! SEGERSTEDT.
Då jag först tog mig friheten att anhålla om föredragning af dessa §§, så var det till följe af PresleSl:s inbjudning , men sedan nu denna inbjudning blifvit lagd till handlingarna, så kau det likväl ej förhindra It. o. Ad. att med anledn af denna inbjudning företaga de §§, öfver hvilka R. o. Ad. ännu icke beslutat, ty i annat fall skulle alla §§ efter hvarandra föredragas. Jag tror således ej att något hinder möter för Hr von Hohenhausens begäran, utan anhåller alt dessa §§ af PresteSt:s inbjudning mål te uppläsas i sammanhang tued föredragningen af' §§:na i Ulsk:us tillstyrkande. Hr Frill. o. Landtm, yttrade, att ehvad beslut R. o. Ad. fattat angtde inbjudningen, kunde Hr Landtm, icke finna något hinder derför att den , så snart någon ledamot det begärde, kointne att uppläsas. Hr Frih. o. Landtm, föredrog nu 4 §:n af ^et ‘ ul_ låt. Nio i 28 intagna förslag. 4 §m 1 mom. PresteSl. hade bifallit detta mom. med den förändring, att de å 4'de och 5:te raderna förekommande orden "hvaraf hälften råg och hälften det sädesslag, som, jemte råg inom orten, i kronotiondespanmål utgår,” skulle utbytas emot dessa: ”i det eller de sädesslag och på det sätt kronobonden inom orten utgår.’’ Hr von Hartmansdorff: Jag anhåller vördsamt, att propos. måtte göras på hvarje mom. särskildt, då vi bättre kunna bedömma de anmärkmr, som PresteSt. gjort. För min del skulle jag vilja tillstyrka antagandet af den ordalydelse PresteSt. gillat, emedan kronobonden i somliga orter utgöres af tre sädesslag. Frih. Hamilton:
43- „ om upplåtande till Upsala Central-Hospital af några Krono parken Åsen och Ultuna Kungsladugård tillhörige jordar. 44. „ om inskränkning i det nu föreskrifna domföra antal Nämn demän. 45. „ i anledning af väckt motion om förbud emot utgifvande af skuldsedlar, ställda till sedelhafvaren, m. m. 46. „ i anledning af väckt fråga om upphörande af spö- och ris stralf för vissa brott, m. m. / iq<}2 Register. Underdåniga Skrifvelse, om rättighet för parter att deras till domstol ingifne handlingar återbekomma. 48. „ om förbud för enskilda Lotteri-företag och försäljning af lotter för utländska Lotteriers räkning. 49. w i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om arrende fri upplåtelse åt Staden Kongelf af åtskillige smärre tomter vid Bohus’ raserade fästning. 50. „ i anledning af f. d. Grosshandlaren H. Weners ansökning om förlängdt arrende å Svartsjö Kungs-ladugård. 51. „ i anledning af arrendatorns af Hogsta, Lambarudd och Norr by hemman på Lofön, C. A. Karlbergs ansökning om förlängning af arrendet. 52. „ i anledning af S. F. Langes ansökning om prolongation af arrendet å Lunda Krono-hemman, eller skatteköp derå. 53. „ om anvisande af ett serskildt anslag till Vatten-communica tioner och andra allmänna arbeten år 1840. 54. „ Se N:o 90. 55. „ angående den löne-reglering, som erfordras, i följd af Stats Rådets förändrade organisation. 56. „ angående ett förändradt Mynt-system. 57. „ angående utsedde ledamöter till det af Kongl. Maj:t äskade Hemliga Utskott. 58. „ angående revision för framtiden af en vid Westerbottens Piegemente af Stats-medel bildad fond. 59. „ angående praescriptions-tid för emottagande i Kronans upp börd af Bankens utelöpande Transport-sedlar samt sedlar å 3 och 2 R:dr å ofärgadt papper. 60.
Sverige företrädesvis eger en samvetsgrann och uplyst domarecorps, och med så stor ansvarighet, att svårligen väld kan komma i fråga, så äro dessa tjenstemän, med fä undantag, tryggade mot en olaglig behandling, helst de i yttersta fall alltid kunna påräkna Konungens höga rättvisa. Så är icke händelsen med en Bankens tjensteman, hvilken dömmes af egna förmän, hvilka å deras sida ofta äro parter i den sak, hvaröfver de dömma. Han eger visserligen rätt att hos Bankens Öfverstyrelse anföra besvär, men detta båtar honom föga, enär formen för denna Styrelses öfverläggningar och beslut måtte vara helt olika med den, som följes vid lagliga domstolar, ty Bankens Öfverstyrelse befattar sig icke med att undersöka om den dömde verkligen är brottslig eller icke, hon fastställer domen först, och om pröfningen af de anförda besvären beslutas, så upskjutes dermed till en obestämd framtid. Då nu BankoReghtet föreskrifver, att den, som tredje gången dömmes för fel i tjensten, skiljes från sin befattning, så är det ock klart, att om en tjensteman i Banken icke får åtnjuta de laga former, som äro alla andra Svenska Medborgare förunnade, så kan han, utan föregången ransakning, efter godtycke skiljas från sin tjenst. Öfvertygad att R. St:r inse rättvisan utaf, att deras egna tjenare ega samma skydd af lag, som Rikets öfrige tjenstemän, får jag vördsammast föreslå, att Uti alla de fall, som röra Bankens tjenstemdns förhål - lande i tjensten, BankoReghtet sättes i öfverensstämmelse med de lagar, som gälla för Statens öfrige tjenstemän, samt att slutliga domsrätlen öfver tjenstefel öfverlemnas åt en laglig domstol. Den 8 November. 89 2:0 Sedan jag till E. Skrs pröfning och afgörande öfverlemnat ett förslag, som afser en mer betryggad framtid för Bankens tjenstemän, anhåller jag, att genom ytterligare en motion få gifva stöd deråt, och på det att K.
Dock får jag upplysa, att detta aldrig skett vid föregående Riksdagar; och något åliggande af Lag är det icke. Hvad åter angår Herr Hjertås anmärk - Den 2 3 Mars f. m. 235 ning, att Utskottet bort gifva form af Lagförslag åt den önskan Utskottet föreslagit, att till Kongl. Maj:t anmälas i fråga om fånglistorne; så får jag fästa uppmärksamheten derpå, att ett stadgande om upprättande af förtekningar öfver alla häktade personer väl måste utgöra en reglementarisk föreskrift af stark art, men ej kan anses såsom bestämd Criminal-lag. Till Utskottet höra blott frågor om CivilCriminaloch Kyrko-Lagarne; och Utskottet ansåg sig i detta fall gå en af Grundlagen medgifven medelväg, då Utskottet framställde de allmänna grunder för regleroentariska föreskrifter, som Utskottet trodde Rikets Ständer äga rätt att bestämma, men öfverlät till Kongl. Maj:t hela special-detaillen, huru fånglistorne skulle upprättas. Dock bar Utskottet föreslagit sådane grunder, hvarigenom säkerhet vinnes, att så väl JustitiasCanzleren som Justitia^Ombudsmannen få hvar sin Förteckning öfver alla häktade personer i Riket. Den förändring i Justitiae-Ombudsmannens Instruction, som Herr Hjerta i denna fråga påkallat, anser jag visserligen riglig; men jag får erindra, att det icke är Lagutskottet ålagdt eller ens tillåtit att väcka nya motioner, och således ej eller en så beskaffad, som Herr Hjertås yrkande förutsätter. I afseende på Herr Hjertås yttrande mot Betänkandet, angående den stridighet Den 23 Mars f. m. JuslitiasOmbudsmannen förment äga rum emellan KrigsLagarne och Grundlagen i sådane frågor, der personer af KrigsStåndet föra klagan, får jag påminna, alt Utskottet funnit sig i detta ämne inskränkt i sin verkningskrets genom 90 §. RegeringsFormen. Utskottet har tydligen antj^dt, att Utskottet ansett en sådan stridighet ej äga rum.
Ständer widragne Författningar, Credit, Sedlar möjligen torde komma att sättas i omlopp till en större Summa, an den nu warande, samt rörelsen uti Riksgälds, Contoirets sa kallade Sma-Sedel-Caflor i lika förhållande ukwidgas, dels genom ombyte af förjlitne Sedlär, och dels genom insättningar af Credit - Sedlar, hwilka uti Uppbörden af allmänna medel inflyta, har StåtsUtskottet icke bordt undfalla, huru som de nu tvärande 2we Cafleurer wid Riksgälds - Contoirets Credit Sedelwerk icke torde medhinna, att, jemte Allmänhetens betjenande med wäpling, tillika med ben skyndsamhet, som wederdör, uppräkna och Attestek meddela a de för Kongl. Stats - Contoirets samt andre Publike Werks Räkningar sseende insättningar af Credit-Sedlar; Och hwarförinnan gwilkencer a UpPbördsmännens lefwereringar hwarken kunna ifran wederbörande Werk expedieras, eller de irflut. ne Credit, Sedlarne ut-assigneras. Z anseende hwartill, Stats-Utssottet trott sig böra tillstyrka, att Herrar Fullmägtige autoriseras, i fall en Cafleuk och en Cafla-Skrifware utöfwer Stat ssulle behöfwas, sadane Tjensteman pa behaglig tid tillförordna, och i följd häraf till deras aflöning disponera eö lika Summa, som uti 18 i» ars Stat för Riksgälds-Coatoiret är utsatt för en Lafleur samt en Cafla Skrifware wid Credit-Sedelwerkett Hwilket Rik " * sens 2?8v Den 12 Augusti. sens Höglofllge Ständers närmare cmpröfwande wördsammeligen underställeö. Orebro ben n Augusti 18'2. Sä Högloft. Ridd. och Adelns Pä Högard Prcst-StänLedamöters magnar, dets Lcdam. mägnar, kl. at VVe-ltersteä t. Lustaf klura^.
Band', af Nils Strindlund från Wester-Norrland, att införsel-tullen, G R:dr 32 sk., å band, sidenflors vore för hög, emedan, då de med lätthet kunde gömmas i fickorna på kläder, skulle den höga tullen för mycket reta till tullförsnillning ■— af Botvid Jonsson „ att något skäl icke vore nu mer än förr att befordra bandinförseln, hvarföre han yrkat samma tull för dessa varor som i83o års Ständer beslutade. Då Utskottet, hvad denna artikel angår, följt Tull-Comitéens förslag, och just den omständigheten, att af de tvänne Ledamöter, som dervid haft något att erinra, den ene yrkat nedsättning och den andre förhöjning i tullen, synts bevisa, att den åsatte tullen är den rätta, hvarföre, då hvarken för den ena eller andra meningen någre skäl blifvit anförde, sorn kunnat föranleda Utskottet att frångå dess förra förslag, Utskottet ansett sig böra vidblifva hvad i detta fall blifvit tillstyrkt. Bark: af Herr Hessle„ alt den föreslagne utförseltullen å ekbark vore för hög och skulle föranleda dertill, alt en mängd ekar fälldes utan att barken aftoges. Utskottet, som ej kunnat dela Herr Hessles farhåga i detta fall, helst ekbark är ett råämne, hvilket icke lärer kunna umbäras för beredning af godt läder och hvarå efterfrågan således nödvändigt måste stiga i samma mon som väre Garfverier tilltaga och förkofras, har ej funnit skäl tillstyrka nedsättning i den föreslagne utförseltullen, men deremot ansett tullvärdet å en tunna ekbark böra höjas lill 2 R:dr, som, efter hvad Utskottet inhemtat, skall utgöra det pris, som öfver hufvud derför gäller. Beck: af Herr af Billbergh, alt i stället för Beck i burkar borde sättas Beck i barkar. Den origtighet, som Utskottets förslag i detta fall innehåller, har härledt sig från ett tryckfel och bör således rättas i enlighet rneu hvad Herr af Billbergh anmärkt.
Du sofver, trött af raska åkningen, mitt guld? I lycklig stund, till systers brudsång vakna upp, Ty sjelf af ädel börd, du svåger blifva skall Jemväl åt tapper man, Thetis' gudlike son. Kom, dotter, kom och sätt dig vackert vid min fot, Hos moder din, Iphigeneia, och mig gör Bland dessa fremlingar afundsamt lyckelig, Och helsa äfven fader din, som nalkas oss! O du, min högsta vördnad, Agamemnon drott, Vi kommit, icke ohörsammande ditt bud. IPHIGENEIA. O moder, strax jag springer fram blif icke ond! Och sluta vill mitt bröst intill min faders bröst. Jag längtar, fader, till din barm, framspringande, Att efter många dars förlopp, mig trycka få. Ty jag din anblick saknar. O, blif icke ond! KLYTAIMNESTRA. Gör, dotter, som du vill; städs var du faderkär Mer än de andra barn, som jag till verlden bar. IPHIGENEIA. Min far, hur gerna jag dig ändtlig återser! AGAMEMNON. Och far din dig; det har du lika sagt för två. IPHIGENEIA. Hell dig! haf tack, att hit du låtit hämta mig! AGAMEMNON. Jag vet ej, hvad jag svara må dertill, mitt barn. IPHIGENEIA. O ve! Du skådar mig ej lugnt, som du så gerna ser. AGAMEMNON. Bekymmer många har en kong och höfvitsman. IPHIGENEIA. Dröj nu hos mig, och vänd dig till bekymren ej! AGAMEMNON. Hos dig ju endast är jag nu, ej annorstäds. IPHIGENEIA. Sänk ögonbrynet, och mig skänk en vänlig blick! AGAMEMNON. Se, åt din anblick glad jag är, så glad, mitt barn! IPHIGENEIA. Och tårar gjuter, du ur ögonen likväl? AGAMEMNON. Oss varder lång frånvarelsen, som förestår. IPHIGENEIA. Jag vet ej, hvad du säger, vet ej, bäste far. AGAMEMNON.