Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dem ämnar jag offra på Augusts val. (Munter.) Jag vet sannerligen inte något bättre, jag kunde använda dem Hon hade mycket mer än det, hon fick från Vallö, till. Men det måste naturligtvis vara en djup hem 39 lighet. Ty andra kunna ej riktigt förstå, att det kan vara mig ett nöje. NIELSEN (högtidligt). graf hon var så sträng och så gudelig skulle vara LEONORA. Men tror nu också frun, att gamla fröken i sin nöjd, om hon visste, hur frun använder hennes pengar. och suckar.) Till er son (Skrattar. Blir plötsligt allvarlig NIELSEN. »legitim». Och för det andra så är han ju socialist. Ja, för det första är han ju inte som de säger Och gamla fröken, hon kunde ju inte en gång tåla, Ack ja! att herrn fick »Politiken», när han var på Bondegård. LEONORA (afbryter). honom, hvad jag har sagt. Men inte ett ord till någon annan naturligtvis. Och ni behöfver ju inte säga till er son heller, hvem det är, som vill bestå pengarna. Säg, att det är en anonym socialist. NIELSEN. Ja, nu kan ni ju söka upp August och säga lugn för min mun. Jag ränner inte med sladder. En anonym socialist. Ja, frun kan vara alldeles Hvad skulle väl jag gamle man tala om (I det ju nu en så faslig lust till det... (Går.) Leonora följer honom till dörren.) Ja, August, han har (Emilie kommer in från kabinettet.) 40 Elfte scenen. EMILIE. LEONORA. EMILIE. Var det löjtnant Bruun, som gick först nu? LEONORA (något bragt ur fattningen). tala om. (Emilie tiger. Leonora nervös.) Hörde du något? EMILIE Nej ja jo, det var Max. Vi hade litet att (kallt). kan för mig få säga allt, hvad han vill. Nej, du kan vara alldeles lugn. Löjtnant Bruun LEONORA (obesväradt). Max och jag är så gamla vänner, förstår du. EMILIE. Jag förstår, Leonora. Jag tror jag börjar att förstå.
Banco, efter afl. Kyrkoherden J. J. Hörners efterlemnade och äfven afl. Enka Helena Catharina Hörnerfödd Hagström, hvilken i lifstiden varit inom bemälde Socken bosatt, måtte af E. Iv. M., i likhet med livad år 1810 vid ett dylikt tillfälle i Norr Telje Stad skall hafva egt rum, i Nåder anslås till Fond för en Scholinrättning inom ofvannämnde Församling, som deraf vöre i största behof, och hvarigenom densamma j hvilken nu icke hade någon Comminister, äfven kunde, i händelse den blifvande Scholmästaren derjemte borde vara Prest, vinna Fxp. UtsJc. Förslag till urid. Skrif v. N:o 163* 387 en behöflig tillökning i Presterligt biträde; hvilken framställda underdåniga anhållan DomCapitlet, under vitsordande af förrberörde uppgifne omständigheter, med dess underdåniga förord till Nådigt bifall beledsagat. Med tillkännagifvande häraf, samt att, i anledning af gjord underdånig anmälan, det faderoeh moderlösa barnen Mathilda Maria och Charlotta Östlund, som varit vårdade och försörjde af bemälde KyrkoherdeEnka, genom hennes i vederbörlig ordning lagligen bevakade testamentariska disposition af den 8 Sept. 1820, fått sig af qvarlåtenskapen anslaget ett årligt understöd af Ett Tusende R:dr B:co, under disposition eller förvaltning af Vahlö Församlings Fattigvård, E. K. M. anbefallt Dess JustitiaeCanceller, att, med afseende å E. K. Maj:ts och Kronans härunder beroende rätt, tillse, att densamma blefve behörigen bevakad samt låta förhållandet vederbörligen undersöka, har E. K. M., medelst Rikets Ständers Statsutskott den 16 sisth Maji meddelad Nådig Skrifvelse jemte handlingarne i ämnet, till R.
Maj samma år utfärdade nådiga reglemente, af Kollegium förordnad att lills vidare vara ordinarie lärare vid berörda navigationsskola oell, på grund häraf, äfven efter samma skolas med 1849 års början inträffade förändrade organisation, fortfarande beslridt de till denna lärarebefattning hörande göromål, — anhållit att, då han, på sätt af ett vid ansökningen fogadt läkarebelvg, jemväl inhemtades, till följd af iråkad sjuklighet vore urståndsalt att med ifrågavarande för - iSO Bil. N:o 5 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1S62. ordnande vidare fortfara, Lin mätte varda derifrån entledigad, äfvensom att Kollegium måtte bos Kongl. M j:t göra underdånig framställning om aflåtande till Rikets näst sammanträdande Strinder af nådig proposition om anvisande af årlig pension för honom under hans återstående lifstid till det belopp, Kollegium, med afseende å hans ålder och tjenstetid samt den för lärarebefattningen anslagna lön, kunde linna lämpligt alt i underdånighet föreslå.
Regeringsformen; om hvilande till nästa Riksdag af ConstitutionsUtskottets Utlåtande öfver föreslaget stadgande i Grundlagen att, vid beräkning af Riksdagsmanna-arfVoden för BondeStåndets Fullmägtiga, alla inom Ståndet, som bebo och äga Frälsehemman, ålades att deri deltaga; om uppskof af skrifvelseu till Kongl. Majit angående tillökning i HofStats summorna, till dess StatsUtskottet utlåtit sig öfver frågan ifrån hvilken tid den bör taga sin början; om Särskildta Utskottefs Utlåtande öfver Friherre Boyes Memorial om penningebristen, och öfver Herr Torner hjelms Memorial om fri utförsel af Skånes natur* och konst - alster; VI Den 2 Augusti, 81 alster; -om Remkrifvarehjelp för Expedition^ Utskottet m< m. Af den 9 August!: Örn MarkegångsTaxorn3S upprättande; om Gräns Tullarne mellan Sverige och Norige; om Lindö Kronohemman ; om Lönförbättringen m. rm; om straffet för skogsåverkan; orri General AssistänceContoiret; orri bifall till BevillningsUtskottets Memorial i anledning af Friherre A. Ceder ströms motion dfi t ^ gående project till ett förbättradt Bevillningssätf; om vägrande att deltaga i Ridderskapets och Adelns beslut om ytterligare ansl3g för Pensionsstaten efter Högstsalig Hennes Majit EnkeDrottmngen; angående Tryckning af Historiska Samlingar, Postfrihet för Tidningar, och om ersättning af ■ Allmänna Barnhusinrättningens lidna förluster; om Tuilafgifterna; om tiilökt anslag för Kongl. Bibliotheket, understöd för skriften Svensk Botanik, Mantalsskrifvare provision i Vermland för åren xgnoch 1813» Södertelje Canal, Recognitionsskogar, Fjerdingsmans aflöning, lindring i Båtsmansindelningen i Blekinge, medel till kasernbyggnad i Ystadj prolongation med afbetalningarne på a:ne
Jag anhåller att dessa mina anmärkntr måtte få åtfölja remissen till StatsUsk. Hr Nordenfelt: Då den siste värde talaren anmärkt, att det skulle möta stora svårigheter att sätta ett bestämdt värde på jernvägen mellan Köping och Hult så ber jag att få upläsa elfte § i bolagets privilegier: »Vill Staten före utgången af »ofvannämnde år till sig lösa jernvägen vare sådant äfven tillå»tet; dock skall i denna händelse lösesumman, derest öfverens »kommelse icke på annat sätt träffas, sålunda bestämmas, att »sedan egendomen blifvit värderad utaf en af ojäfvige och sak»kunnige personer bestående Komité, hvars ledamöter utses till »halfva antalet af Oss och till den andra hälften af Bolaget, »samt sjelfve utom sig välja en Ordför:de, och ifrån det af »bemälde Komité fastställda värde afräknats, hvad Staten må »hafva till anläggningskostnadens amortering kontant tillskjutit, »återstående värdebeloppet förhöjas med 25 proc.» På grund af denna § finner jag icke någon svårighet att värdera ifrågavande arbete. Den summa af 5 ntilltr, sorn jag föreslagit att ställas till K. M:s disposition, har jag kommit till på den grund, att Statens jernvägar i allmänhet beräknas kosta minst 600.000 R:dr för mil, och detta gör för nära 7 mil omkring 5 milhr; och jag anser att, om B. St. ställa till K. M:s disposition och summa för detta ändamål, densamma icke bör vara otillräcklig, utan snarare rundligt tilltagen, emedan man alltid bör antaga, att K. M. dermed hushållar så som R. St. afse. Gr. von Rosen: Jag vill visst icke förlänga discussionen i ett ämne, hvaröfver redan är ganska mycket taladt; jag vill endast bedja att få nämna, att det icke är någon svårighet att bedöma hvad denna jernväg eller någon annan sådan är värd. då vi hafva expropriationslagen att rätta oss efter. Jag begagnar detta tillfälle för att uphäfva den skenbara motsägelse, som skulle ligga deruti, att jag alltid förfäktat det
Statskontoret böra i underdånighet anföra, att ofvanberörde statsanslag, som på alla riksstatens öfriga hufvudtitlar, utom fjerde och femte, finnes upptaget såsom förslagsanslag till bristernas godtgörande af Riksgäldskontoret, har för behofvet alltid funnits otillräckligt, hvadan bristerna städse mäst af hufvudtitelns besparingar godtgöras, likasom det inträffat med enahanda anslag under femte hufvudtiteln för Förvaltningen af sjöärendena och Sjöförsvars-departementets Kommando-expedition, hvaremot Rikets Ständers Revisorer dock icke funnit något att anmärka. Eders Kongl. JMaj ts nådiga remiss återställes härjemte, och Statskontoret, framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste A Iler nådigs te Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, €icorg 1LFSPÄR K E. Th. nyström. a. v. kock. c. W. GRÅA. Stockholm den 28 Februari 1852. O. F. af Sillen. G. IV. af Donner. Kongl. Statskontorets underdåniga utlåtande, i anledning af Rikets Ständers år 1851 församlade Revisorers framställningar, angående några Civil-Departementet tillhörande ärenden. Eders Kongl. Maj:ts och Rikets Statskontor får, till följd af nådig remiss, härmed afgifva underdånigt utlåtande öfver de delar af Rikets Ständers nästlidet år — 245 — församlade Revisorers berättelse, hvilka bero på Eders Kongl. Maj:ts Civil-departements underdåniga föredragning.
Till dessa förståndiga tankar kom jag, tack vare min, såsom jag ännu tror, oförderfvade natur, ganska snart, och jag blef åter munter och glad och pratade vänligt med mina raska reskamrater. Jag förmådde Bengt att berätta huru skallfogdens och nämndemannens visit hos Falkens Erik aflupit och erfor att allt gått väl, att kaffebalarne redan långt dessförinnan befunnit sig i handlanden S:s i Mariehamn magasin, samt att Erik alldeles lugnt bedt vederbörande fånga den svenska fogeln, då skulle de få höra annan låt. Fiskalerna hade förlägna begifvit sig bort, men hotat att varsko tulljakten i "staden" så den skulle fånga svensken om han ville tillbaka till Sverige. "Men", hade Falkens Erik, illmarigt leende, sagt: "om han kom öfver utan pass, något som jag för resten ej vet, ty jag såg honom först här på gården min, der han begärde häst till Emkarby, så måtte han väl ha rymt, och då rymmer han väl allt framåt till öster, hvad jag kan fatta, och icke tillbaka till Sverige." Skallfogden hade skakat sitt skalliga hufvud och mumlat något om "länsmannens fjosk". Det skrattades hjertligt åt historien, men då tillade Bengt, "att far efteråt svurit att sjelfva ryssen må ta'n om han någonsin mera lägger sig in i sådana affärer han vore nu för gammal dertill". Häråt gladde sig i synnerhet den snälla Kallista. Under tiden hade vinden gått öfver från nordost till fullt nordlig och tillväxt i styrka. Det var fullkomlig storm. Bengt skötte roder och segel som en hel karl och Kallista, trött efter ansträngningarne, lade sig på allmän begäran lugnt ner i bottnen af båten för att njuta någon hvila. Hvad hon var vacker då hon sof! För min själ uppsteg ovilkorligen gårdagens minne af vårt första möte i Kastelholms ruiner. Bengts öga flög spejande öfver den upprörda vattenytan. Vår seglats oroades imellertid icke och vi kommo i sinom tid fram till Stockholm, dit jag af flera skäl öfvertalat det unga paret att följa mig.
Dessa titlars anslagssummor uppgå till ett sammanräknadt belopp af nära 5,000,000 r:dr, och då deribland på 4-"de hufvudtiteln omkring 600,000 r:dr äro anslagna för flottans underhåll och nära 5oo,ooo rtdr till aflöningen vid densamma, så synes i sanning, genom ändamålsenliga regleringar, det jemnförelsevis mindre betydliga belopp af 20 ä 3o,ooo r:dr om året, som erfordras till fullbordande af Kungsholms fästningsbyggnad, kunna inom sistnämnda 2tne hufvudtitlar finnas att tillgå, utan att, till beredande häraf, R. St:s redan fattade beslut behöfva upphäfvas, och utan att en grundlagsvidrig åtgärd till erhållande af dessa medel behöfver vidtagas. Jag kan föröfrigt icke annat än fullkomligen instämma uti de åsigter, som på ett högst förtjenstfull! sätt blifvit utvecklade uti Hr Waerns StatsUtsk:s förnyade utlåt, bifogade reservation, vid hvilken jag fäster destomera vigt, som den blifvit afgifven af en person, icke allenast allmänt aktad för sina egenskaper såsom medborgare och representant, utan hvars militära kunskaper och insigter äfven förtjena afseende. På grund af allt hvad sålunda förekommer emot det beslut, StatsUtsk. i detta utlåt, tillstyrkt, och då jag ingalunda finner de skäl, som i Utsk:s förra utlåt, blifvit anförda, vara i det sednare vederlagda, utan tvärtom anser de, till ytterligare stöd för Utsk:s förra tillstyrkande, nu anförda motiver vida mera gällande än de skäl, Utsk. begagnat för frångåendet af dess förut yttrade åsigt, får jag vördsamt föreslå, att R o. Ad., med afslag af utlät. N:o 4^3, måtte bifalla StatsUtsk:s betänk. JN:o 429, deruti Utsk., under afstyrkande af Frih. Sparres motion, hemställt, det R. St. måtte förklara, att, såvida K. M. skulle finna arbetet å Kungsholms fästningsbyggnad böra fortsättas, K.
Utskottets förslag om tullfrihet vid införsel af Alun, alla slag, har blifvit godkändt af Bidderskapet och Adeln, Presteoch Borgare-stånden, hvaremot Bondeståndet åsatt denna vara införsels-tull af 3 öre skålpundet Utskottet inbjuder Bonde-ståndet att frånträda detta sitt särskilda beslut och föreslår, derest denna inbjudning icke skulle antagas, följande omröstning: Bevillnings-Utskottets Memorial JU 27. 3 1:o. Den som bifaller Utskottets, af tre Stånd godkända förslag, att Alun, alla slag, skall vid införsel vara tullfri, röstar Ja; Deri det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, åsättes, enligt Bonde-ståndets beslut, Alun, alla slag, införsels-tull af 3 öre skålpundet. För Aska: pott-, raffinerad eller calcinerad, derå Utskottet föreslagit samt Ridder skåpet och Adeln, Presteoch Borgare-stånden beslutat tullfrihet, har Bondeståndet bestämt en införsels-tull af 1 R:dr 50 öre per centner. Derest Bondeståndet icke vill frånträda detta sitt särskilda beslut och instämma med de öfriga Stånden, föranledes följande omröstning: 2:0. Den som vill, att, på sätt Utskottet föreslagit och tre Stånd beslutat, Aska: pott-, raffinerad och calcinerad, skall vid införsel vara tullfri, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, bestämmes, enligt Bonde-ståndets beslut, för denna artikel en införsels-tull af 1 R.dr 50 öre centnern. För Bastmattor hade Utskottet föreslagit tullfrihet vid införsel, hvilket förslag af Ridderskapel och Adeln, Presteoch Borgarestånden blifvit gilladt; men Bondeståndet har för denna artikel stadgat en införsels-tull af 1 öre skålpundet. Om Bondeståndet icke skulle vilja frånträda nämnde beslut och förena sig med de öfriga Stånden, måste följande omröstning ega rum: Aska: pott-. Bast mattor.
Föredrogos ånyo och biföllos Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betäukanden: JM 10, i anledning af väckta motioner angående ändringar i gällande föreskrifter rörande hemmansklyfning; och JM 11, i anledning af väckt motion om ändring af 28 Kap 1 § Byggningabalken, i fråga om afståndet mellan gästgifvaregården S. D. Efter förnyad föredragning lades till handlingarne Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial: JM 88, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande JM 77, rörande väckta motioner om ändring i Kongl. Förordningen den 11 Juli 1862, angående allmänt ordnande af presterskapets löneinkomster; och JM 89, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande JM 80, angående väckta motioner om ändringar i Kongl. Förordningarne den 21 Mars 1862 om kommunalstyrelse på landet, om kommunalstyrelse i stad och om landsting. Från Vallo/l. Borgare-Ståndel. S. D. Föredrogos ånyo Lag-Utskottets Memorial: JM 49, i anledning af återremiss af Lag-Utskottets Betänkande JMi 18, öfver - Prot.-Utdrag den 16 Maj 1866 305 ver Rikets Ständers Justitie-ombudsmans motion i afseende pä kärandeparts skyldighet att gifva vederparten del af uppskofsbeslut. Af slogs; och M 50, i anledning af återremiss af Lag-Utskottets Betänkande M 24, öfver väckta motioner om förändrade stadganden i afseende på vilkoren för rättighet att fullfölja mål hos Hofrätterne och Högsta Domstolen.
Om derjemte en öfvervägande pluralitet af tänkande menniskor skulle finnas inom enort, hvilka anse Landshöfdingen icke sakna erfarenhet, som sätter honom i tillfälle att bedömma de gemensamma angelägenheterna i öfverensstämmelse med godkända eller tillämpade grundsattser; så, och intilldess menigheterna kunna sjelfva göra sina åsigter och anspråk gällande, torde visserligen Landshöfdingen vara den person, som både har rättigheten och skyldigheten att, utan menniskofruktan, lala när det behöfves, såsom alldeles icke sjelf-konstiluerad eller anonym sakförare, utan tills vidare, såsom jag underdånigst vågat anföra uti min sista Femårs-Berättelse, Eder Kongl. Majrts man på stället och ortens man inför Eder Kongl. Majrt. naturligtvis hvarje person obetagit, som härvid finner sina åsigter eller någon orts lokala och meia inskränkta angelägenheter, icke haf - va vunnit det afseende man fordrat, att vända sig till hvilken autoritet som helst, hvarifrån kan förväntas önskad uppmärksamhet på egna nitet eller omdömesförmågan. Jag vågade redan uti min sista Femårs-Berättelse, ingå i granskningen af åtskilliga ämnen, hvaröfver vacklande opinioner sprida, enligt min tanka, ett förvillande töcken. Sedan dess har en sinnesstämning bemägtigat sig menniskorna nästan öfver allt, som tvifvelsutan leder till mången ändring uti deras angelägenheter, men som intilldess Statsmän med beslutsamhet fatta föresattsen att planmessigt och i sammanhang handla i öfverensstämmelse med de upplysningar tiden lemnat, öppnar ett vidt fält för bearbetandet af falska opinioner. För alla dem, som af allmänt deltagande eller cosmopolitism hänföras eller låta hänföra sig, och förhastande fälla sitt omdöme öfver föga utredda saker, bekänner jag mig äga all möjlig consideration, ty hvem kan icke af välvilja taga miste? Icke så med dem som göra och gjort förvillelsernas spridande till ett indrägtigt fält för sin lättsinniga verksamhet. De antingen utgå från för låga bevekelsegrunder, eller ock sakna de erforderlig kännedom af vägen, hvaruppå de kunna gagna.
Jag vill fästa upmärksamhelen derpå, att det återstod i Pommern en qvarlefva af en någon Den 23 April f. m. 33 någon tid förut uprättad Ingeniör-trupp; jag tror alt den kallades Sappörer; och, om jag icke alltför mycket missminner mig samt om icke de källor, jag i detta afseende haft att rådfråga, äro alltför falska, så var det just det förhållandet, sorn gjorde, att arbetet gick fortare än det eljest kunnat verkställas. Det torde för Eder, Mine Hrr, vara kändt, att man har två broslagningssystemer, för att icke tala om de olika förändringarne deraf: det ena med pontoner och det andra med s. k. bockbryggor. En af Österrikes skickligaste Ingeniör-officerare den allmänt kända General Birago har i det sednare hänseendet infört ett nytt och i de flesta länder anlaget system, der bockarne lämpas efter strömfårans djup och äro försedda med olika långa ben för olika djupa ställen i floden. Jag hemställer huruvida det är möjligt, att ett manskap, som härvid icke är vandt, skall kunna med tillräcklig noggrannhet förfärdiga och utsätta dylika bockar. Jag hemställer om det är möjligt att den Pontontrain, som altid vid början af ett krig måste medföras, skulle kunna, på den korta tid som dä erfordras, blifva sammansatt, utan alt man eger en förut öfvad Ingeniörtrupp, om de oöfvade timmermännen skola förslå att upsätta dem på de stallen der de skola ligga o. s. v. Till bevis på hvad utmärkta Ingeniörtrupper i andra länder kunna åstadkomma, ber jag att få förklara att så väl inom den Franska som den Österrikiska Ingeniörkorpsen har man kommit så långt att man kan inom 1^ timma slå en brygga af 100 alnars längd. Jag hemställer till Eder, Mine Hrr, att bedöma, hvilken lid, som dertill skulle åtgå, om arbetet borde verkställas af våra ovana indelta Svenska trupper, äfven under det skickligaste befäl, och om icke detta blefve nära nog omöjligt, åtminstone under fiendens eld, derest icke arbetsmanskapet eger skickliga förgångsman, såsom Hr Lefrén i sitt första yttrande nämnde.
Derför drog han sig tillbaka för att tänka e k, innan han tog ett afgörande steg, och medan han t5nkte efter, gifte sig de röda kinderna med en kolhandlare, i den fasta öfvertygelsen, att Per Tobiasson var en svekfull mansperson, den der sam \ .etslöst dref sin lek med trofasta qrinnohjrrtan, och allt framgent nitrande ett agg emot hela hans kön kolhandlaren inberitkiiad. för att försona Och s9 blef herr Tobiasson gammal unglrarl sitt svek. Ja, och nu satt han der ensam p8 angköket och at soppa. Jaha ja. Hnr hade det varit förra julafton? Han hade haft studenter hos sig, tre stycken, som inte hade nagot hem an resa till. De hade varit sa glada, bersttar historier, rökt hans cigarrer och sjungit visor till öf \ .er tolf. Nar de märkte, att han ville de skulle gå hem s8 tidigt, blefvo de missnöjda och tyckte, att han inte behöft bjuda dem, fast de roro för artiga att visa hvad de tänkte, och nitr de @ t, var hushallerskan arg som ett bi, derför att de stannat sa länge. Hrr skrattade skeptikern öfverlitgset. S9 var det att bry sig om andra! Nej, man skulle leka för sig sjelf bara. Endast en kan man göra till nöjes; ina da denne ende vara man sjelf! Herr Tobiasson E n d e sig snillrik. Det var ju en aforism, han hittat 115, en sannskyldig aforism, - och med ilsstan cynisk aptit förtärde ban sin biff, som eftemitdt soppan. Xitr han hunnit till katrinplommonen, var han nöjd med sig sjrlf, utm ringaste förbehall. Men det var qvaft der nere, och det kiindes godt att komma opp p5 gatan igen. Det låg snö p5 marken, lyktorna voro tiinda. Sliidar pinglade fram och tillbaka, sjelfva klangen hade n5got af friluit och frost. Han stack händerna i öfverrockens fickor och Ilörjade g$.
De gamla herrarna är de värsta, och min är den värsta af allesammans. Hvem kunde tro något sådant! Alltsammans kommer sig af den där ohyggliga varieten, det är jag säker på. Han har alldrig varit sig lik se’n dess. Jag har länge misstänkt, att inte allt var som sig borde, men först när jag tre gånger sökt honom förgäfves på ölkällaren och kyparen på biljarden sagt, att herr Petterkvist alldrig spelade biljard numera, började jag ana oråd, så mycket mer som han litet emellan talade om att skaffa sig peruk »för kylans skull», (nu i sommarvärmen!) och luktade parfym. [Gustaf lukta parfym!) Men visshet fick jag inte förr än jag märkte, att han till på köpet narrades för mig. Då började jag att spionera på honom. Nog vet jag, alltid, att det är mycket fult af en hustru att spionera på sin mann, men jag skulle ändå råda en och annan att göra det – kanske skulle hon, som jag, få se vackra saker! Jag har gråtit i flera dagar, så min näsa är alldeles blank, men Gustaf ser inte ens det. I min förtviflan anförtrodde jag mig åt Villy, när han kom hit i morse. »Tant Lova inbillar sig», sa han trankilt. »Inbillar», sa jag förargad, ty nog var det minst sagdt nedsättande, att han skulle tro, att jag kunde inbilla mig något sådant. »Kanske jag inbillar mig, att han går till höger, när han säger att han går till vänster; kanske jag inbillar mig, att han flera gånger i veckan går in i ett vildt främmande hus utan att säga mig till, ock i kvilket hus just den där ohyggliga varietet,damen, miss Rås, bor kanske jag inbillar mig, att portvakten på mina försiktiga frågor svarade: ’Kors, är det fruns mann? Jag har just undrat hvad det kunde vara för en gammal herre, som sprang här i kapp med de unga.» Så far han till Djurgården nästan hvar kväll, fast han skyller på att han »åker rundt», och så –» Men här brast min själfbeherskning, och jag började gråta som om hjärtat velat brista. »Förbannadt drummligt!» sa Villy.