Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Majit, Som redarn funnit denna Landsorts Indelning, sådan den nU Utgöres, vara ojemt fördélt och tryckande, enär erfarenheten visat, att, af de 1500 Båtsmän, Blekingen bort utgöra, ofta ett stort antal måst vara vacant , genom en del Rusthållares oförmåga att dem uppsätta och utrusta, och att den rättighet, Författningarne vid UteblefVen Båtsmans - uppsättning lemna, att Utskrifva de rustande sjeIfve, rycker skattdragande Jordbrukaren till ett yrke, som deraf föga vinner, hämtar ifrån Rikets Ständers underdåniga yttrande uti åberopade Skrifvelse af den 27 Julii 1815, anledning, att ej aflägsna Jen tidepunct, då rättelse härutinnan kan åstadkommas, på det, att det antal BåtsmäA, Blekinge derefter åläggas, verkeligen må kunna utfordras, utgå och påräknas och Författningarne emot försummelse derutinan, behörigen handhafvas. 1232 Stats-Utskottets Eetiinkanden. I ofverstämmfelse således med 80 §. af Re* geringSformen, som bjuder l Att Indelningsverken skola vara orubbade till dess Konung och Ständer finna nödigt någon ändring deruti samfält att göra, framställer Kongl. Majit till Rikets Ständers bifall alt en ny Indelnings-jemkning uti Blekinge må verkställas under följande förbehåll och vilkor: 1:0 Att flere Hemman eller Hemmans-Ränr toTj än som nu äro eller af ålder varit till Indelningen anslagne, vid verkställigheten af deri nya indelningen icke beräknas, likväl att ds Hemman och ^Lägenheter, hvilkas Ränta från Indelningens början Uti densamma varit inbegripen, men icke genom laga åtgärder eller behöriga anslag till annat ändamål och utbyten af onera, frångått denna bestämmelse, återföra# dertill och inläggas till Indelningen. 2:0
Utskottet hade önskat att pä ett arbete af sa stor wigt, sa »vidsträckt omfattning och sa ytterlig grannlagenhet, som detta, haswa hast att anwända en för fullkomnandet deraf erforderlig tid. Det hade önskat att till någon fullständighet haswa kunnat samla upplyste Medborgares tankar om grunderne för Sweriges tillkommande Stats-Försattning, innan det bordt derom stadga sina egna. Men Fäderneslandets wädor haswa ej medgifwit denna ordning. Utskottet har listigt känt och klart insett, att en lagligen bestämd och derigenom befästad Styrelse-Magt utgjorde nu wart Samhälles wigtigaste angelägenhet, och att endast ett snart och enigt fastställande af denna magt kunde bewara Rikets sjelfständighet och inre lugn, bägge hotade af en fiende, hwilken icke alltid emot Swensta folket wande krigets wapen allena. Utskottet har derföre hastat till sitt mäl: Detz förslag till en ny Regeringsform har inom twänne weckors förlopp blifwit uppgjordt och utarbetadt. Om likwäl, ester Utskottets förhopp - 6 Expeditioner till Riks-Sländen. ning, Riksens Högloft.
Jemlikt förut omnämnda Tablåer framstå förhållanderne sålunda: Veccel-Bankens Skuld, eller den Sedelstock hvartill Metalliska Cassan hör stå i en proportion af minst 2 till 5, så vida någon af Banco-Slyrelsen beroende åtgärd för Sedelstockens ökande skall kunna äga rum (Danco-Reglementets §. 127) har varit underkastad följande omvexlingar: i834 den 3o September utgjorde ifrågavarande Vexel-Banco-Skuld Dukater. 2,285: io5jSilfver Species. Hvarvid dock är alt märka: dels att uli denna Sedelstock Summan af obegagnade Crediliv är vorden inberäknad intill Junii månads slut i835, men, till följd af Banco-Reglementets §.§. 27, 126 och 128, sedermera icke; dels att vid den tid, nemligen den sista Junii, då Riksgälds-Contorets temporära Creditivrällighet för en million Riksdaler (Banco-Reglementets 196) upphört, Sedelstockens ziffertal, oberoende af öfrige förhållanden, blifvit nedsatt med detta belopp; dels ock att uti Yexel-Bankens räkenskap summor i Dukoter finnas upptagne för Räkningshafvare i allmänhet, men i Silfver Specie, enligt Banco-Fullmägtiges beslut den 22 sisth October, för Myntverket ensamt, och sådant i ändamål, att undvika förblandning afhvad Kongl. Myntet lefveierar och utassignerar, med den utoch invexling, som i allmänhet äger rum.
Sä nyttigt och för samhället »välgörande det är, att smäningom bereda och antaga de förändrin - 638 Expeditioner till Niks-StLnden. gar, tidehwarfwets stick kräfwer, sa skadligt wore det ock helt wiyt, att af nyhctsifwer springa förbi sin tids tänkesätt och upplysningsgrad, och att taga för Allmänhetens bestämda och oföränderliga öfwertygelse, hwad som blott wore ett rop för dagen, eller en fördom, under umgänget af den ena syslolösa werldsborgaren lättfinnigt meddelad den andra. I anledning häraf wägar jag npprigtkgt bekänna, att jag anser nägra af de till Representationsfrågan hörande delar wara redan as allmänna rösten rättwist utmärkte och, att jag mä fä sa säga, afgjordt; andra äter höra till det slaget, hwaröfwer man icke ännu wet särdeles mycket rigtigt bestämdt. Till de förra räknar jag de hittills fran Representativ aen uteslutne talrike Classers rätt att i öfwerläggningarne wid allmänna Riksmöten deltaga, hwilka äga fullt ut samma grad af kunskaper och bildning, samma interesse i Fosterlandets wälftänd, som de hittills mera gynnade, och således äfwen ostridigt böra äga samma tillfälle att till allmänt wäl med råd och gerning bidraga. Ofrälse Embetsmän, Brukspatroner, Fabriksidkare, Jordägare m. fl. böra i de Ständ, till hwilka de lämpligast kunna hänföras, winna inträde. Detta är sä klart rättwist, och deras rätt sä högt och tydligen af Allmänheten erkänd, att ingen twkfwel härom kan uppstä. Om ock Högloft.
glade lofva ffjen kraft i dag med er är ajord, * jDär är en inre själens gåfva 3 bild af .vårens tid för spord: c j) ct vissna sig i grönska bvter, ^Det gamla nu föryngradl är. Quds starkhet gripens stängsel bryter — • Vak! upp, ty påskedag är när. J. Bdskmorqon. EJier högt Iland fria vindars gång. ' ifrån ljusklar eter våg hon bringar Uppståndelsen en fröjdfull sång, " Och som hon jublar där, församla Sig tusen stämmors drilleslag: " Vak upp, fulllordadt ' Vak upp, nyfödda värld i dag! Vak ' upp, 3 muntra källor, strömmen är del gamla, ijch sorlen högt er ^Herres lofl Vak! upp ur drömmarne 3 drömmen, 3 gräs och Ilad i skogens hof! ^Du Om nöjena i hemmet. Af Maria Nyström. E. Geibel. åsk ringts in, och lärkan svingar Sig N-g. sippa blå, du lilja skära, ^Du röda ros i vårlig prakt, 3 skolen alla vittne lära, &lt;LÄU döden bröts af - kärleks makt. |itt barndomshem! Hvem har ej både på vers och prosa hört det lofsjungas; hvem har ej sett gubben och gumman lifvas och blifva som unga på nytt, då de tala om minnen från sitt bardomshem, och hvem blir ej själf varm om hjärtat, då han tänker tillbaka på barndomshemmet. Och dock äro hemmen sä olika: några soliga, ljusa, varma, andra idel skämt och lek, andra allvarliga och tysta, andra kanske till och med kalla och dystra; men genom alla går dock samma gemensamma grundton: kärleken till barnen.
St. föreslå, det ett högre taxeringsvärde, t. ex. 50,000 r:dr b:co, borde bestämmas för rättigheten att begagna högsta tillåtna panncrymden, 90 k:r, af 2 och 3 classens apparater, samt att öO k:r vore den högsta tillåtna pannerymd af 4 och 5 classsens apparater vid lika taxeringsvärde, som för 90 k:r af 2 och 3 classens apparater vore nu bestämde, och alt de öfrige af dessa classers pannor lämpades i kanntal progressivt nedåt. Men då jag anser, att 1 classens pannor böra få fortfarande begagnas vid gällande taxeringsvärde, så bör, för målets vinnande, och för det icke dessa pannor må framdeles som hittills favoriceras genom lindrigare skatt framför de öfrige, samt derigenom åstadkomma anläggandet af en mängd dylika, och således motverka ändamålet, å dessa pannor från 10 till 40 kannor skatten höjas med 100 proc. De skola det oaktadt härefter blifva lindrigare beskattade proportionaliter, än de andra classers apparater. Jag vill tillika föreslå, det den nu antagna bränvinsbränningstiden, 6 månader, måtte indelas uti 3 terminer i st. f. 2, hvarigenom bränvinsidkaren blefve lättare i tillfälle bestämma sig att bränfia den fördelaktigaste tiden häraf, och ej behöfva, som hittills skett, ofta bränna af en ringa gröda och i pris stigande rudimaterier, i hopp att som vinst åtminstone derigenom inbringa skatten, helst denna skatt, i följd af förut skedd anmälan till begagnande af en lång bränvinstermin, i alla fall måste betalas. Slutligen önskade jag få fästa R. Sl:s uppmärksamhet 392 Den 24 Angus t i f. m. på obillighcten att, genom afgift för bränvinsrcdskapens försegling, ytterligare beskatta bränvinsidkaren, hvilken försegliugskostnad i stället bör utgå af den höga skatt, som i öfrigt belastar denna näring.
Balans från föregående året: Utgift: - För renovering af taflor m. m 1,584: 9. 3. 1,809: 38. — - 245 — B al ems till påföljande äret’. Kongl. A.kademien för de Fria Konsterna. Revisorerne hafva för båda åren fått emottaga Akademiens statsmedels räkenskaper, hvilka, i Kongl. Kammar-Rätten granskade med anmärkningar, utvisa följande förhållande: år 1§44. år I§45. Debet. Balans från föregående året: — Uppbörd: Af statsanslaget 7,100: — , 7,100: Diverse 30: 40: Utgift: Balans till påföljande året: — Vid 1845 års räkenskaper är bilagd en räkning öfver de till ombyggnaden af Kongl. Akademiens hus, vid 1840 och 1841 års Riksmöte, anslagna medel, 30,000 R:dr, hvilken räkning, jemte Revisorerne tillhandakommen särskild redogörelse öfver hafda omkostnader i och för nämnde ombyggnad under åren 1841—1844, utvisar, alt för ombyggnaden, vid 1845 års slut, redan utbetalts hela statsanslaget och deröfver dels 400 R:dr, som influtit för en nedtagen flygel af gamla byggnaden, och dels, i särskilda poster, af Akademiens enskilda medel 24,500 R:dr, med undantag af 1 R:dr 9 sk. 8 rst., hvilka utbalanserats såsom innestående i Banken. Kongl. Musikaliska Akademie n. Räkenskaperna, hvilka i Kongl. Kammar-Rätten blifvit för begge åren utan anmärkning reviderade, hafva ej heller föranledt till någon erinran från Revisorerne. Inkomster och utgifter redovisas sålunda: år 1844. år 1845. Debet. Balans frän föregående året: Uppbörd: Balans till påföljande året: Vid anställd inventering af säkerhetshanillingarne, befunnos desamma i god ordning; och utgjorde summan af utlånta medel, den 11 sistlidne Oktober, 4,300 R:dr. Kongl. Theatern.
Då således den utväg förefinnes, att genom åläggande för sådane verk, hvilkas bestånd må anses osäkert, alt medelst erläggande af ett visst penningebelopp bidraga till de betydliga kostnader, t. ex. lill Brobyggnad m. m., sorn medfölja vägunderhållet, och hvilken utväg i flera orter är destomera lämplig, som, enligt hvad Utskotten inhemtat, cn så kallad vägbyggnadskassa flerestädes skall af de vägbyggnadsskyldige vara för nämnda ändamål bildad, försvinner den betänklighet, som må uppsta lill följd af farhågan för oftare påkommande vägdelningar. Då, hvad qvarnar angår, desse såsom särskilde lägenheter äro i jordeboken intagne och grundränta dem åsatt, samt bruken jemväl bära grundränta, torde större delen af berörde verk vara att anse af den beskaffenhet, att någon fruktan för deras bestånd icke bör kunna uppgifvas såsom skäl emot deras ingående i vägdelningen; och om pä vederbörandes pröfning finge ankomma att på det ena eller andra sättet bestämma deras deltagande deri, vore nödig försigtighet iakttagen. Del skäl för oftanämnde verks befrielse från väghållningsskyldigheten, man velat hämta af det förmenande, all desse verk voro lör orternas eget behof och till allmänhetens gagn inrättade, torde förfalla vid betraktandet deraf, alt sådane verk aldrig lara blifvit anlagde för. kommunens, utan med hufvudsakligt afseende pä egarnes fördel. Alt emedlertid inrättningar pä sådan grund blifvit befriade Irån kommunala besvär, torde vara utan exempel; och man lärer väl i allmänhet kunna antaga, att, om det än är fördelaktigt för en ort, alt bruk, hytta, grufva, qvarn, såg eller fabrik finnes i dess närhet, är det fullt ut, om ej mera fördelaktigt för egaren af bruket, hyttan, grufvan eller fabriken att ega tillgäng på landtmannavaror samt lä sina produkter af allmogen transporterade, och för qvarneller såg-egaren alt erhålla säd lill förmälning eller timmer till försågning; så att nyttan och fördelarne måste anses ömsesidiga.
Tackjernet afsättes till Bruken i vestra delen af Länet och Dahlsland, samt spannemålen till Bergslagerne och Dalarne, hvars allmoge särdeles de sednare åren uppköpt betydliga partier säd. Det stångoch manufaktur-jern, till omkring 41,000 Skepp., som årligen från stadens våg och den derunder lydande Hults lastageplats utskeppas till Götheborg, går i handeln direkte emellan sistnämde sLads handlande och bruksägaren. Handeln med kram och speceri-varor har betydligt aftagit, hvartill skälen dels äro desamma, som rörande Carlstad blifvit anförda, dels att en vid Carlskoga kyrka 3 mil från Christinehamn i de sednare åren privilegierad handelsrörelse nästan borttagit stadens förut så betydliga handel med Carlskoga bergslag. Sjöfarten, som är lönande genom befraktningen af de till staden ankommande stångoch tackjerns-effekter, bedrifves för närvarande med 17 fartyg, af omkring 9,200 skepp, drägtighet. Den till staden hörande jord, som ulgör, utom skog och betesmark, 642 tunnland, af särdeles bördig beskaffenhet, lemnar en betydlig afkastning i spannemål och foderväxter. För allmänna undervisningen finnes en skola, indelad i 2:ne klasser, med hvar sin lärare, af hvilka den ene allönas af allmänna medel, och den andre på stadens bekostnad. Dessutom äger staden den så kallade Nilssonska folkskolan, der efter Lancasterska methoden omkring 100 barn erhålla undervisning. Medlen härtill utgå af framlidne Vågmästaren Nilssons donations-fond, rörande hvilken Eders Kongl. Majit genom Nådigt bref den 11 September 1838 förordnat, att fondens tillgångar af ursprungligt kapital, inköpte fastigheter eller sedermera gjorde besparingar skulle användas under tio år, räknadt från den 1 November berörde år, till de ändamål och i de proportioner, som kommitterade den 2 Mars 1833 föreslagit, samt stadens borgerskap och tomtägare den 26 Maj 1834 inför Magistraten godkänt. Den till förvaltning af nämnde fond tillsatte Direktion har af tillgängliga medel årligen an vändt 600
Jag har sjelf på nära håll sett ett talande exempel, huru en utstakad jernvägslinie blifvit genom anställd förnyad noggrann undersökning betydligt för - 302 Ben 1-4 Mars f. m. kortad. Under de år hanan genom Södermanland byggdes, tillbragte jag somrarne på egendomen Stenhammar nära nuv:de Flens station. Jernbanan var der, från Flens å till sundet olver Waldemaren, öfver hvilket banan måste fram, utstakad, till börja med. i en krok, förbi en gård vid namn Lida. Vid förnyad undersökning rätades den ut och drogs i stället norr om Kyrksjön börbi sjelfva Stenhammars gård, men dock alltid i en liten krökning söderut från Waldemaren, för att undvika några förmenta för svåra hinder. Slutligen uträtades dock äfven denna krok och banan drogs i sjökanten, utskuren i en bergbacke fram till det omnämnda sundet, den punkt, der den skulle öfvergå Waldemaren. Hela alståndet mellan Flens å och sundet öfver Waldemaren är ej mer än en god fjerdingsväg och dock insparades genom dessa trenne rätningar på denna obetydliga distans ej mindre än 400 fots banlängdI hvad bör ej då kunna ske på de 6f milen mellan Christinehamn och Nilsby? Om en större eller mindre förkortning sålunda, vid ny undersökning, kan vinnas, så går äfven den större kostnaden till en del bort. Istället för att, såsom Gr. Sparre antog, kostnaden för denna sträckning kommer att med minst 1,150,000 rdr öfverstiga kostnaden för den södra, blir denna summa enligt min tanke det maximum af högre kostnad, norra linien åstadkommer. Gr. Sparre bär underkänt godstrafikens betydelse, och såsom stöd för denna åsigt omnämnt förhållandet vid en del små stationer i Södermanland, der persontrafiken inbringat mer än godstrafiken. Jag ber att såsom svar härå få anföra ett exempel, men detta hemtas från en stor ort, nemi. från Göteborgs station, der godstrafiken förlidet år inbringat 329,935 rdr, således högst betydligt mera än persontrafiken, som ej inbragt mer än 236,679 rdr.
Men ehuru de förslag i öfrigt, om hvilka Kongl. Maj:t behagat i iörenämnda tre punkter göra framställning, visserligen skulle leda till den fördel, att den del af de bevärings - Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, A'.o 5. 15 skyldige, som lill vapenöfning inkallades, eller i4.5a5 nian, koinnie alt vinna en större färdighet lili krigstjensten, än som under nuvarande förhållanden oell koi lare exercislid kan einas, så förekomma likväl så många belänkligheler emot Kongl. Maj:ts ifrågavarande nådiga framställningar, och så inånga svårigheter alt sälla de föreslagna åtgärderna i verket, att Utskotten icke Lrott sig kunna samma framställningar tillstyrka. Hinder mola nemligen för att med rättvisa och billighet verkställa urvalet af de beväringsskyldige, som skulle uttagas till vapenöfning eller krigstjenst. Att såsom regel härför bestämma manskapets längd, torde vara mindre lämpligt; ty dels utgör längden å en person icke något tillförlitligt bevis, alt han är dugligare till krigstjenst och mera uthållig dervid, än en mindre, men ändock slarkt byggd person, dels synes ett sådant sätt vara i sin grund obilligt, och dels skulle troligen många finnas af ungefärligen samma längd, så alt svårighet och tvist ofia skulle uppkomma vid urvalet. Hos Ulskollen har väl öfverläggning egt rum om andra sätt för ett sådant ifrågasalt urval, och dervid har jemväl blifvit föreslaget att låta antingen åhlem eller lottning bestämma delsamma, men icke heller dessa begge förslag hafva Utskotten funnit lämpliga. I anseende härtill, och då det af mången skulle anses orättvist, att den ena vidkändes beväringsskyldighetens utgörande, men icke den andra, och då en utsträckning i liden för vapenöfningarne skulle hafva lill följd, att, för längre lid än nu är fallet, en betydlig arbetsstyrka komme att dragas från näringarne och serdeles jordbruket, få Utskotten vördsamt tillstyrka, alt Rikets Ständer hos Kongl.
Kan inlösen ej ske, vare ändock förbindelsens innehafvare skyldig att, inom sagde lid lill bokföring och erhållande af påskrift derom, uppvisa förbindelsen inför den eller dem, Rätten i sådant afseende tillförordnar. r3 §. I afseende på utlånings-rörelsen iaktlages: rio att adier eller lottbref icke få belånas i den Sedel-Bank, der de åro utgifne; 210 att, med undantag af cassa-creditiv, lån icke må beviljas på längre tid, än 9 månader. 3 io Bancooa/i Lag-Vtskottens Memorial Nio 6. 9 3:o att i rle fall, eler räntan för meddelade lån ej är utfäst till mer än 5 för ioo om året, Banken eger, vid låns utgifvande, afdraga räntanför hela låne-tiden, samt, efter förfallodagen, såsom straffränta sig till godo beräkna i/4 procent i månaden, dock med skyldighet för Banken alt såvida den af sistnämnde förmon sig begagna vill, föranstalta, det lagsökning till lånets indrifvande, sist inom en månad efter förfallotiden deraf, varder anställd, och i allt, hvad på Banken ankomma kan, skyndsamligen utföres. Vid fordringars indrifvande njute Banken samma handräckning, som för Rikets Ständers Banks Discont-Verk stadgas. >4 §. Varor och gods, sorn i Banken belånas, kunna, derest desamma icke inlösas vid förfallotiden, genast derefter, utan föregående hembjudning eller uppbud, genom offentlig auction försäljas. Banken vare berättigad sjelf inropa pantsatt eller utmätt egendom,1 sorn på auction för dess räkning utbjudes, med iakttagande likväl, alt sådan egendom åter varder försåld, så snart det utan förlust för Banken ske kan; men all annan handel, med undantag af guld och silfver, vare för Sedel-Bank förbjuden > 5 §. En gång hvarje år skall ordinarie Bolags-stämma hållas, dervid Ledamöter i Directionen och Revisorer utses, samt beslut fattas om Bolagets angelägenheter. 16 §.
Ingeniörn var väl inte släkt till stora sal, o c h programmet upptager Händels härgamle inspektor M a l m? » » Det var min far. Han dog, när jag var tio liga oratorium » Josua », hvilket utfördes vid Muår. » sikföreningens sista konsert i våras o c h då väckte så allmänt bifall. Reprisen är synnerligen väl» Hvad hör jag, » ropade brukspatronen gladt, i betänkt, o c h en hvar älskare af verkligt gedigen det han hjärtligt omfamnade den unge mannen. musik skall n o g skynda att förnya bekantskapen » Det var mig då en glädje att göra bekantskap m e d detta storartade tonverk. — Angående Mum e d den hedersmannens s o n! M e n seså, k o m sikföreningens öfriga verksamhet under musiknu Anne-Sofie. » året kan redan nu meddelas, att v i d den andra Ella o c h Malm stodo nu ett ögonblick ensamkonserten k o m m a att gifvas: Fantasi för piano, m a o c h sågo leende på hvarandra. kör o c h orkester af Beethoven, Snöfrid, kompo» Förklara mig, » sade M a l m sakta, » hur allt nerad till Viktor R y d b e r g s dikt, för soli, kör o c h detta gått till? » orkester af W. Stenhammar samt Final ur Parsi» Sedan, » sade Ella hastigt. » Skynda nu att fal af W a g n e r; vid den tredje konserten: Kribjuda upp mig till första valsen. V i måste ut stus, oratorium af Kiel. Det blir sålunda särtill dansen, min kavaljer väntar mig till promedeles intressanta konserter, s o m Musikföreningen nadpolonäsen, » o c h därmed skyndade hon bort. k o m m e r att bjuda på. A b o n n e m e n t för alla tre Därute i salen vimlade det af glada männikonserterna kan när som helst tecknas i L o o - skor o c h musiken ljöd muntert från det närligströms &amp; C:os bokhandel å Norrbro. gande kabinettet.
Det är således han sjelf som handlat taktlöst, om man får anse det så, då man talar om sin egenskap af Konungens rådgifvare, under det man yttrar sig såsom representant. För öfrigt får jag anmärka, att hvarken den talare, som framställt denna erinran, eller den värde ledamot af StatsUtsk., som i ämnet yttrat sig, hafva upfattat hvarom frågan handlar. Frågan är nemi. här icke om att begära remiss till StatsUtsk. af ett eller annat under discussionen fäldt yttrande, utan frågan rörer R. St:rs ställning till sina Fullmäktige. Hrr:ne torde hafva förbisett, att en hvar af oss är medlem af 11. St:r, och då så är, måtte väl äfven en hvar af oss äga ostridig rättighet alt upgifva aniednin till anmärkntn emot våra Fullmäktige, och då en representant angifver dem att hafva handlat i uppenbar strid med de föreskrifter, som blifvit dem lemnade, skulle man, enl, min åsigt, handla särdeles lättsinnigt, om något sådant lemnades utan afseende och man icke begärde undersökning derom, helst då den talare, som framkastade anmärknm, är en af Konungens rådgifvare, och till stöd för angifvelsen åberopade K. Bref. Jag hemställer huru vi upfylla vårt kall såsom representanter, då vi icke begära undersökning om förhållandet, och om det icke är vår pligt mot Fullmäktige att få det utredt. För min del säger jag dem helt öppet: håfven J gjort eder skyldige till angifvelsen, så mågen J stå edert kast; i annat fall åter är det vår pligt att låta eder oskuld komma i dagen. Jag har således betraktat frågan ur en helt annan synpunkt än Frih. Ter - 400 Don 25 April. smeden. Han vill undertrycka mitt förslag och bar, märkvärdigt nog, ej dragit i betänkande att till stöd för detta sitt försök åberopa yttranderättens helgd. Jag hemställer hvilketdera är ett ingrepp i yttranderätten, antingen att undertrycka mitt förslag eller att remittera det till StatsUtsk. I förra fallet lemar man tillfälle för sanningen att få framträda i dagen; i det sednare åter lägger man hinder deremot.