Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Läsning af poesi och skönliteratur borde väl under sådana förhållanden verka på mig som musik på den uttröttade kamelen och jag nekar ej att jag med nöje genomögnat edra manuskript, hvilket studium kryddats af såväl det friskt pulserande vårlif, som andas i dem (och hvilket också jag en gång har njutit, längesedan) som ock af det vänliga och hedrande deri, att ni hänvändt er till mig. Men detta edert steg skulle jag vara ovärdig om jag mot min öfvertygelse ingåfve er en tro på er literära kallelse, som jag sjelf ej hyser. Jag underkänner icke det goda i edra arbeten och anser dem redan bättre än mycket, ofantligt mycket, som trycks och får passera; men om jag jemför dem med alstren af de författare, hvilka jag beundrar, och ställer hvad de på er nuvarande ståndpunkt åstadkommo i paralell med hvad ni nu lofvar, nödgas jag intyga att jag finner det sednare underlägset. Jag kan derför ej råda er att göra konsten till lifssak i annan mening än till edert ädlaste och högsta privata nöje, eller ock i allvarligare mening, men med det oeftergifliga vilkor att ni, likasom jag sjelf, afsäger er hvarje tanke på ärelystnadens tillfredsställande, på bifall och sympati så, som de skulle tillfalla den der i någon mån fyllde det bedröfliga literära tomrummet här i Sverige under denna tid. I bästa fall komme det att gå er som mig; denna varning är det bästa råd, jag af tacksamhet kan gifva. Er vän och tjenare Edv. B-m. P. S. Välkommen! Härpå följde nu Victoria Benedictssons korta afskedsbref: Ett hjertligt tack för all den godhetsfulla välvilja ni städse visat mig och som alltid skall bevaras i friskt minne. Med nedläggandet af pennan har jag gifvit mig sjelf anstånd till 1880 års utgång. Dikten var mig en räddning undan verkligheten, »mais, taisez vous, Jean Jaques!» – Således tack och farväl. Eder ödmjukaste, tacksammaste väninna Korrespondens med Ny Illustrerad Tidning. Victoria Benedictsson hade emellertid åter anlagt Tardifs kåpa och herr Ivar F.
Resvärsoch Ekon.Ulsk:s den 7 Och 16 sisth Nov. på höidet lagda utlåt. N:o 110, i anledn. af anmärkt), vid betänk. N:o 41» al)g:de föreslagna villkor och iakttagelser vid befordran till embeten och tjenst ij bestämmelser om embetsmäns rang och upphörande af fullmakters meddelande å titlar utan motsvarande tjenstebefattningar. 18 II. 2 10 Den i December. R. o. Ad. beslöt, att detta mål borde punktvis pröfvas. i:a punkten. I sammanhang härmed upplästes ett prot.uldr. från BorgareSt, af den n[ sisth Nov., innehållande inbjudning till instämmande i Ståndets rörtde denna punkt fattade beslut, alt R. St. böra ingå med en und. anhållan till K. M., det, vid besättandet af högre civila embeten, K. Mtäckes fästa särdeles afseende på skicklighet, ådagalagd genom academiska kunskapsprof och under föregången tjenstgöring i samma embetsbana, derest icke synnerligen förekommande skäl föranleda till undanlag ifrån dessa befordringsgrunder. Uppå derefter framställd propos. blef Utskts tillstyrkan i i:a punkten af Pi. o. Ad. bifallen. I sammanhang härmed föredrogs äfven BondeSlts den 7 sisth Nov. på bordet lagda inbjudning till instämmande i Ståndets med anledn. af utlåt. N:o i 10 fattade beslut. a;a punkten i Ulskts utlåt, blef derefter af R. o. Ad. bifallen. 3:e, och 5:le punkterna biföllos. 6:te punkten. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag liar förut un der denna riksdag, vid några tillfällen, framställt olämpligheten deraf, att R. St., dels genom beskattning, dels genom grundlagsstadganden, dels genom und. önskningar, vilja betaga Konungen den utväg, Han hittills haft att, i blist på andra medel till förtjenstens uppmuntran, kunna göra det genom titlar.
Ständers beswarande och beftur öfwcrlemna ett och annat, och deribland i synnerhet den trägan: Zuruwida inom det inskränkta antal är, som nu af NonglMaj t föresläs, "'det mä wara tillåtit för hwar och en som "ej friwilligt will inga i krigstjenst, att sät "ta tjenstvar karl i sitt stalie, eller om. säborn en owilkorlig stvldighet bör anses, att ^'med egen person förstärka armeen. Ester nun kanka ar denna fräga icke allenast gansta sivar atk benvara, det skulle alwen katt hända blifwa omöjeligt, att deri fatta ert beslut, om man tog för princip, att lata alla möjeligt före, kommande större och smärre omständigheter mot eller med hwardcra alternativet, komma i belägrande. Att ratt gransta och bedömma olla desta serskilda , och medi hwarje individue sig förändrande omständigheter, star troligen ej i nägon dödeligs förmäga, äfwen den starpsynkaste, behöfde til! ett sadan! bedömmande flere ars erfarenhet, och den åge wi ej annu i denna sak. Den säkraste och kanske enda utwägen atk komma till ett resultat, synes mig dä wara, at sä långt som någonsin möjeligt ar, tlll principe anlaga dek sednare af Kongl. Mast föreflagne altarnativet, nemligen: "Atc der för hwar och en Swen k med. ^borgare emellan fyllda 20 och 2^ är bör wara eu "owillkorlig flyldighet, att med egen person förmärka Armeen,. Wisterligen kunna flere wigtige stäk gifwas mot denna princips antagande i hela sin widd. Wisterligen förekomma flere sä ömma, sä talande om - iz6
Då jag anser, att föräldrar och förfäder, hvilka blifvit i en så ringa grad förfördelade, som 14 § innehåller, böra hafva rättighet att bestämma, huruvida barnen för sitt beteende skola ställas till ansvar inför domstol, samt att allmän åklagare ej borde få intränga i familjen och anställa en för densamma alltid vanhedrande rättegång; så har jag i öfverensstämmelse med hvad ofvannämnda auktoriteter tillstyrkt, och på sätt Utskottet först beslutade, yrkat ett så lydande tillägg till Usta morn. af 73 §: ”Lag samme vare om sådan förbrytelse, som i 14 § sägs, der den skett emot skyldemän i rätt uppstigande led.” Härjemte har Olof Persson tillkännagifvit sig i fråga om 57 § vara af enahanda mening som Herr Kistner. Af Herr Staaff: ”Jag reserverar mig mot Utskottets förslag i hvad beträffar 57 och 73 §§; åberopande i dessa delar innehållet af Herr Kistners och Riksdags-fullmägtigen Olof Perssons reservationer.’’ Af Riksdags-fullmägtige Mats Pehrsson från Stockholms län och Johannes Nilsson från Göteborgs och Bohus län, hvilka instämt med Olof Persson, äfvensom, beträffande 57 §, med Herr Kistner. Af Riksdags-fullmägtigen Johan Lekberg från Nerike, hvilken instämt med Herr Olivecrona i fråga om förändringen af 37 § samt med Olof Persson beträffande 73 § af förslaget. Bih. till B. St. » Lag-Utskottets Betänkande N:o 21. 1 N:o 21. Ank. till Exp.-Utsk. den 12 April 1860, kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af ej mindre Kongl. Maj.is nådiga Proposition med förslag till förordningar, angående dels ändring i gällande bestämmelser om ansvar för den, som träder till eller utsprider villfarande lära, dels och främmande trosbekännare och deras religionsöfning, än äfven enskilda motioner i samma ämnen. Omförmälde nådiga Proposition, hvilken blifvit af samtliga Riks-Stånden till LagUtskottets behandling öfverlemnad, är af följande lydelse: »Svenska folket har i kyrkliga frågor länge varit skonadt från inre söndringar af större betydenhet.
StatsUtskottet, detta samma Statsutskott nemligen, sorn räknat tolfskillingar vid bestämmande af RiksdagsCanzIiernes aflöning, sorn afslagit pensioner för fattige Enkor, sorn jfstyrkt allt understöd för hamnbyggnad i Jönköping, sorn afslagit medel till inköp af nidige och hittills saknade instrumenter för Stock, holms Observatorium, sorn likaledes afslagit medel till förökande af Kongl. Bibliotheket m. rn., detta samma Statsutskott har nu, i förening med det Högloflige BancoUtskottet, genom ett penndrag liksom slumpat horrt en summa af Icke mindre än 50,000 R:dr ; och till hvem? emot hvad säkerhet? och till hvad ändamål? Tillåten mig, Mine Herrar, att få fästa Eder uppmärksamhet vid hvar och en af dessa frågor, Till hvem, frågar iag? jo, hvilken är väl den behöfvande, allmänt nyttiga inrättning, soro under en tid af financiel förvirring för • tjenar ett, relativt till vära tillgångar, så utomordentligt understöd? Jo det är Upsala Acadernie, den rikaste Possessionat inom Scandinaviens Eandaroären, pn Corporation, sohr har stora egendomar stora capitaler; som af Svenska Konungars och Magnaters ädla frikostighet erhållit ofantliga vedermålen; denna Corporation är det, som man nu på de förmånligaste vilkor beviljar ett understöd af 50,000 R:dr Banco, en summa, som, på andra håll använd, lik - g 04 Deri 19 September f. ni. val kunde bereda betydlig förkofran , irnen till hvad. ändamål ? Jo till ett Bibliotliekspalatg. Jag vet ock, att Academiens Biblia.- thek behöfver utvidgas, men den rika Academien må sjelf draga omsorg derföre. Har hon Credit, så får hon nog penningar; har hoa det icke, så vet jag ej, hvarföre statens säker* het skall utsättas till dess fördel; hvilken säkerhet erbjudes ändtligen för länet?
Oaktadt alla dessa betänkligheter fann Utskottet dock förslaget vara så behjerlansvärdt, att Utskottet uttryckte önskan, att vid strafflagarnas förestående kodifikation det ånyo måtte komma under öfverläggning Det nya strafflagförslaget är nu af Rikets Ständer hufvudsakligen antaget, och den tidpunkt således kommen, som, enligt Utskottets vid förra riksdagen yttrade Sammans. Lagsami Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande M 39. 7 mening, är för den ifrågavarande förändringen lämpligast. Lag-Utskottets ledamöter hafva inom Utskottet gifvit tillkänna, att äfven denna fråga tagits i öfvervägande vid strafflagförslagets granskning, och Sammansatta Utskottet har i vissa stadganden af nämnda förslag trott sig finna en nyckel till frågans lösning, hufvudsakligen på den grund att vanlrejdsbegreppet derigenom erhållit en ny och af beholvet påkallad närmare bestämning. För att det nya begreppet om vanfrejd lättare må till sin betydelse kunna uppfattas, anser Utskottet sig böra i sammanhang dermed redogöra för den ställ ning, nämnda begrepp intager i nuvarande lagstiftning och lagskipning. Det förakt och den vanheder, som i det allmänna omdömet åtfölja brottet, ega en så fast grund i rättskänslan, att motsvarande påföljd för brottet äfven måst i lagstiftningen beredas; och har denna förekommit under olika former. 1734 års lag känner allenast en sådan påföljd nemligen ärans förlust.
Man har sagt, att frågan icke vore tillräckligt utredd, och derföre yrkat återremiss; men det torde vara klart, att man omöjligen kunnat göra någon tillförlitlig beräkning, då man tager bort den progressiva skalan, som vi hittills haft. Att, i enligt med Hr von Troils förslag, sätta afgif ten till \ proc., hoppas jag R. o. Ad. icke måtte besluta, ty det skulle för alla mindre bemedlade medföra en betydlig förhöjning, isynnerhet som jag tar för gifvet, att fastigheterna hädanefter komma att i bouppteckning upptagas till taxeringsvärdet. För min del liar jag redan vid förra riksdagen i en afgif ven reservation yrkat, antingen att en viss proc., ju lägre ju bättre, måtte bestämmas, eller ock, ännu heldre, att hela denna afgift måtte försvinna. Jag vet ganska väl, att staten derigenom skulle gå i mistning af en icke obetydlig inkomst, men jag måste bekänna, att jag vet ingen afgift, som är mera vidrig än denna. Det är icke nog att man under hela sin lifstid får betala afgifter till staten för hvad man eger, utan, när man en gång vandrar hädan, så kommer staten fram och vill vara med såsom arftagare i boet. Men om man icke kan alldeles få bort denna afgift, så bör man åtminstone ej öka densamma, och jag är fullt öfvertygad, att åtminstone Bonde-St. icke kan ingå på en sådan förändring. Jag anhåller fortfarande om bifall till Utsk:ts förslag. Gr. af Ugglas: 1 afseende å Hr von Köchs förslag tror jag Gr. Mörner har rätt deruti, att ett sådant stadgande svårligen torde kunna införas i denna författn. Underslef kunna visserligen begås, men svårligen i andra fall, än då det finnes blott en enda arfvinge. Finnas flera som skola ärfva, så ligger redan deri en garanti. Hr von Troil har, af fruktan att statsinkomsterna skulle lida betydlig minskning, önskat en högre proc.; jag för min del skulle af samma anledning vilja begära punktens återremitterande. Vid den första riksdagen efter den nya bevilln.-stadgans tillämpning, borde nemi. enligt min tanka Bevilln.- Den 8 April f. m. 501 Utsk:t lemna R.
Han hade således efter allt, som passerat, ej på minsta sätt ändrat humör, utan var immerfort densamme lättsinnige krabat som fordom. När jag kom midt framför honom vände jag bort ansigtet för att slippa helsa; jag tyckte mig nemligen dermed göra både honom och mig sjelf den bästa tjensten. Hvad hade det under dessa förhållanden blifvit af Emelie? Detta var den fråga, som omedelbart efter igenkännandet af Tegnéhr framställde sig för mig. Sedan han hamnat i kasernen, måste ju hon stå der öfvergifven, utan existensmedel; ty på lega och »snuspenningar» vid ett värfvadt regemente lär väl ingen kunna gifva sin älskarinna ett anständigt underhåll, och hon sjelf hade säkerligen alltför liten erfarenhet och stadga för att kunna hålla sig uppe i den hårda kampen för tillvaron. När jag besinnade detta och med bäfvan tänkte på de faror, som ju måste hota den fattiga, vilseledda flickan, så var all bitterhet, som jag måhända hyst emot henne öfver försmådd kärlek m. m., med ens alldeles bortblåst och jag önskade ingenting högre än att kunna räcka henne en hjelpsam hand. Samtidigt började jag också finna det underligt, att mamsell Ringvall, som ju talat så rörande om alla de omsorger och kostnader, hon offrat på Emelie, ej visade sig hafva ens den aflägsnaste tanke på att åter uppsöka och rädda den så hastigt och, jag skulle vilja säga, obarmhertigt bortjagade, arma flickan. Skriften bjuder oss att hata synden, men älska syndaren. Huru uppfyllde väl mamsell Ringvall detta heliga bud mot »fosterdottern», som det ju var hennes oafvisliga pligt, om så endast som husmoder, att värna och stödja? Jag tviflade slutligen på upprigtigheten och sanningsenligheten af hela hennes vackra tal om omsorgerna etc. Jag ströfvade nu öfver torget och de i närheten befintliga gatorna för att om möjligt söka träffa Emelie; ty på denna stora bemärkelsedag måste väl äfven hon, i likhet med alla andra, vara ute och se på högtidligheterna.
Då nu å nyo föredrogs Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets den 19 dennes under N:o 224 aflålne, och samma dag på bordet lagde, Memorial, innefattande anhållan, det Ridderskapet och Adeln matte öfver Dess i anledning af Oeconomie-Utskottets Betänkande N.’o 185 i frågan om föreslagen ändring uti Examina för inträde uti de Civila Embets-Verken fattade beslut meddela sådan förklaring, som kunde gifva > tillräckeliga grunder för den blifvande Expeditionen; Den 20 December e. m. 20? fann Ridderskapet och Adeln nu för godt förklara, att, sedan Ridderskapet och Adeln, vid pröfning af Serskildta Utskottets Betänkande om reglering af Rikets Styrelse-Verk redan öfverlemnat det deruti rörande ett forti ndradt sätt för Examina framställde Förslag till Kongl. Maj:ts Nådiga åtgärd, hvarigenom denna fråga således Blifvit af Ridderskapet och Adeln afgjord, Ridderskapet och Adeln derefter, vid granskning af Oeconomie-Utskottcts under N:o 185 angående detta ämne afgifne Utlåtande, icke funnit lämpligt, att nämnde Utlåtande hvarken Bifalla eller afslå, utan följakteligen endast ansett detsamma såsom förfallit, Böra läggas till Handlingarna. Ut Supra. S. D. Beslöt Högloft. Ridderskapet och Adeln, att om någon ibland dem, som vid innevarande Riksdag Blifvit af Ridderskapet och Adeln utsedde till
Stats-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon -Utsk. Bet. JVs 29. 21 Uti Kongl. Maj:ts nådiga Kungörelse angående laga skiftens verkställande på Gotland, den 15 Juli 1859, är, bland de inskränkningar oell föreskrifter, sorn, vid tillämpning ä Gotland af Kongl. Stadgan om Skiftes verket i Riket den 4 Maj 1827, med deruti skedda förändringar, böra iakttagas, stadgadt, i punkten c.: att när minst tvä tredjedelar af skifteslagets delegare, efter jordatalet räknadt, förena sig örn att låta skogsmarken antingen hel och hållen eller till viss del vara oskiftad. i hvilket fall den bör för ett skifte beräknas, sådant må vara tillåtet, dock med vilkor som 12 kap. I §. 5 mom. Skiftes-stadgan innehåller. Olaus Svebilius har anfört att emot denna bestämmelse ej mycket vore att anmärka, sä vida vid tillämpningen af densamma endast den egentliga skogsmarken ifrågakomme; men vid nästan hvartenda skifte, pä Gottland förekomma, emellan de inegor, som i skiftet skola ingå, mindre, spridda marker, som äro med skog bevuxna. Dessa, marker voro egentligen afsedda till beten åt kreaturen, men skog bade derå fått uppvexa, emedan, i anseende till jordens bättre och djupare beskaffenhet derstädes, skogen der frodades bättre än på den för skogsvext. egentligen afsedda mark, de så kallade hedarne. Efter hvad motionärens erfarenhet gifvit vid handen hade emellertid, pä grund af ofvanberörde punkt c i Kongl. Kungörelsen den 15 Juli 1859, omfermälda skogbevexta betesmarker blifvit, vid skifte, enligt jordegan)eS derom framställda yrkanden och träffade öfverenskommelser, frän delningen uteslutne, såsom varande af större värde för delegarne.
Mot Erlaugers yrkande att få tillgodoberäkna en så beskaffad jouissance, ifall lånet ställdes i £ Sterling, anmärktes, att e j mindre i det af Heinemann först ingifna 9 t36 anbudet »Engelsk valuta» var uttryckligen nämnd, än jemväl i hans den 13 uästlidne Februari gjorda ytterligare anbud lånet uppgifvits utgöra två millioner »£ Sterling». Ehuru derefter i det sista, af Fullmäktige antagna, låueanbudet myntsorten icke blifvit uttryckligen angifven, hade alltså Fullmäktige trott sig äga anledning till det antagande, att sistnämnde anbud afsåg enahanda myntsort eller Engelsk valuta. Då likväl lineöfvertagarne icke desstniudre ansett sig kunna framställa ett så beskaffadt anspråk, funno Fullmäktige, i betraktande af de väsendtliga fördelar, i både financielt och merkantilt hänseende, som det nya jernvägslånets upptagande i England samt indragning och återbetalande i Engelskt mynt komme att medföra för Sverige, samt då erfarenheten vid indragningen af föregående lån nogsamt ådagalade de kostnader och förluster, som voro förenade med det Preussiska kurant-myntets förvandlande i annan, för Svenska handeln och vexelröreisen mera användbar myntsort, sig vid sådant förhållande föranlåtne medgifva den, såsom vilkor för lånets anskaffande i Engelskt mynt, under benämning jouissance fordrade särskilda ränteberäkning.
I afseende derå, att, enligt Ordförandens i Allmänna Magazins-Directionen, Presidenten Friherre Fucks, under den n No vem ber '1818, Under tirri! ga Skrif Veteer. 803 enskildt gifne befallning, loo T:r Korn blifvit finn Krono-Magasinet i Westerås utlemnade till Riksens Ständers da varande Justitie Ombudsman» Friherre Mannerheim, hafva Riksens St; tider funnit, att, genom denna Spannemåls-försäljning Magasins -Inrättningens åliggande, som innefattas uti Kongl. Brefvet af den 7 November 18 ii, att nemligen endast bispringa nödlidande jordbrukare, är vorden utsträckt utöfver de för verkliga undsättningsbehof meddelade föreskrifter; och anse Riksens Ständer dessutom, att, sédäri en slik försäljning blifvit medgifvén och ej kunde återkallas»
Utskottet begått ett misstag deruti, att den sträcka, som föreslagits till uppmuddring uppgifvits utgöra 4 l mil, då detta hade afseende på hela farleden emellan Stockholm och Dalarö, men uppmuddringen deremot endast angick det egentliga sundet vid Södra Stäket, samt att för motionen blifvit begärd remiss till Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten, hvarföre densamma ock syntes böra blifva af begge dessa Utskott gemensamt behandlad, dels erinran blifvit gjord: att Utskottet alldeles förbisett, att Kongl. Maj:ts Proposition i detta ämne upptager äfven Södra Stäket; att betydliga mätningar och afvägningar derstädes äro verkställde, och att kostnads-förslag deröfver finnes i stadens Archiv, dels framställts vigten och angelägenheten af detta företag, hvarigenom åsyftades att bereda en ny communication till och ifrån Stockholm och att under krigstid förekomma, att ej hufvudsladen, genom Stats-Utskottets Utlåtandej JV;o 435., Litt. C. 15 spärrning af de nu varande farlederne, måtte afskäras all tillförsel från sjösidan. Af Ledamöter i Borgare-Ståndet har rao ionen äfven blifvit understödd, äfvensom den framställning skett, att åtminstone ett, för erforderliga undersökningars anställande, nödigt anslag måtte beviljas. Till en början anser sig Utskottet böra erinra, att ifrågavarande upprensnings-företag hvarken finnes upptaget bland dem, hvarom Stor-AmiralsEmbetels Tredje Afdelning afgifvit yttrande, ej eller å den Tabell, som åtföljer Kongl Majrts Nådiga Proposition, angående bildandet af en Styrelse för allmänna arbeten, och att Utskottet, då motionen icke meddelat någon upplysning, i afseende å de omförmälde i och för upprensningen verkställde undersökningarna, samt den kostnad, som för arbetets utförande skulle komma att erfordras, saknat all ledning för ett närmare utredande af denna fråga, än som uti det förut afgifne Utlåtandet egt rum.
Kamereraren Landströms sökta afskrif ning af en skuld Strömstad: uppförande af Magasinshus derstädes Stuteri, se Strömsholm Stångån’: anslag för dess uppmuddring Städer: anslag för underhållet ar arrestanter „ hus och tomter, inköpte för allmänna behof, utskylder angående . Städer 33 Släder: Embetsinäns derstädes rätt att deltaga i Civil-Statens Pensions-Cassa .. „ Uppbördsman der, se Uppbördsman. , friheter, minskning i anslaget derför Stämplade pappersafgiflen , angående Sundliels-Collegium: angående en lill dess disposition ställd summa för underhåll af Electricitets-machin . Sundsvall: befrielse från underhållet af länshäktet „ inrättande af ett Curhu.s derstädes Svartsjö Kungsgård: nedsättning i arrendet deraf i/\, , Slott: stats-anslaget derför Syner: kostnader för sådane vid nyhemmans upptagande Sägqvarnar: upphäfvande af skattläggningar derå Säby och Söderby hemman: lindring i skatten för dem Säd, se spanmål. vid Landshöfdingarnes 5 års berättelser, tryckning . 2b9* Tabell-Commissionen: tillökning i dess anslagssumma 80, 2i4> 25o. Tackjern: nedsättning i tionde-afgifteu för tillverkningen deraf i åtskillige Bergslager .. bil. A. 54» 206. TaJmanslafflarne: de genom deras indragning uppkomne besparingars användande till utflyttningshjelp 162. Talmännen: upphörande af deras representalions-skyldighet . 2, 16. , ersättning för egne Riksdagskostnader 27. Tauvon, J., Stats-Coramissarie: gratification åt honom 283, 320, 358, 379. Taxen, Preste-: upprinnelse och beskaffenhet, angående 147. Technologiska Skolan i Götheborg: anslag dertill 87. Bihang till R. St. Tennarbelen: nedsättning i Control-stämpel-afgiften . bil. Tidan-elfven: anslag till vattens afledande
R:dr 4,400: 1836 bela året .. „ 4,200: 1837 Januarii 2 — Junii 3o „ 2,000: Utvisande det härkos, under Litt. A, bilagde Tabellariska Sammandrag beloppet af utgifne Odlingslån, eller nu mera så kallade Skiftesoch Odlings-Lån, samt deras fördelning Länen emellan, ifrån denna utlånings början, år 1816, lill och med den 3o sistlidne Junii. Åf Skiftesoch Odlingslån äro, ifrån den 3i Augusti 1835 till den 3i Augusti innevarande år, genom Fiscals-Einbetet, bevakade: XJti Concurser . 7 st. Efter ArssläMilling . 1 , « a a Å ett af de 16 st. lagsökte Odlings-Lånen, hvilka, lill följd afBanco Udskoltets Beslut den 7:de Maji i835, blifvit uti räkenskaper ne inom linien förde, bar, under innevarande år, en ej obetydlig afbetalning influtit, och ett annat af desse Lån, upptaget af Bonden Kils Wilsson i Barud, har, uppå yrkande af Bankens Fiscals-Embele, Kronofogden, Assessoren Lagerlöf, i anseende till af honom ådagalagdt dröjsmål i ulmätnings-ålgärderne, för lånets indrifvande, blifvit af Kongl. Maj:ls Befallningshafvande i Wermlands Län, genom Utslag den 28 sistlidne Augusti, förpligtad att Banken godtgöra, till så väl återstående Capital, som upplupen och till skeende slut liqvid upplöpande ränta; öfver hvilket beslut dock bemälde Kronofogde, hos Kongl. Svea Hof-Bätt, besvär anfört. Öfrige lagsökte Odlingsoch Skiftes-Lån uppgingo, den 3i Augusti i835, enligt samma års Revisions-Berättelse, (jung. 00) lill 23 st. Under liden, från den 1 Augusti i835 intill den 3i Augusti innevarande år, äro lill lagsökning utremilterade ytterligare 23 st. Af desse 46 st.