Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vidare och i anledning af nådigt beslut, alt, med innevarande års början, ali befattning med fästningsbyggnaderne och försvarsanläggningarne vid Carlskrona, jemte underhållet deraf, skulle från Befälhafvande Amiralen och honom underlydande stater återflyttas till Krigs-kollegium, som sedermera egde alt dermed förfara, på sätt kollegium förut, i afseende på rikets öfriga fästningar, bade sig i nåder uppdraget, samt i följd häraf en material-bokhållare behöfdes till biträde åt fortifikations-befälhafvaren i Carlskrona, bär E. K. M:t begärt, att nämnde bokhållares lön, hvilken, då den på nådig befallning år 1820 af Ingeniörkorpsen afstods, uppgick till ett belopp af 320 R:dr, med derunder begripna 20 tunnor spanmål, motsvarande den aflöning, som i sednare tider varit forlifikationsredogöraren i Carlskrona bestådd, måtte från 5:te lill 4:de Hufvudtiteln öfverflyttas, och med 320 R:dr tilläggas stats-anslaget för Ingeniör-korpsen. Då, enligt hvad Rikets Ständer inhemtat, någon lön till en material-bokhållare för fästningsverken vid Carlskrona icke varit alltsedan ar 1836 å stat upp Bih. till R. St. Prot. 1850 & 1851, 10 Sami, 1 Afd. 49 386 Ea;p edil i o ns-UIsie o t te ts Förslag till und. Skrifvelse, N:o 169. ford, äfvensom sjelfva befattningen kommer att upphöra, då nämnde arbeten blifvit fullbordade, hvilket i en icke aflägsen framlid är alt emotse, hafva Rikets Ständer funnit lön för ifrågavarande befattning icke böra å stat uppföras samt följaktligen frågan om lönens upptagande å den ena eller andra Hufvudtiteln förfalla, men hafva, i anledning af E. K. M:ts nådiga framställning i detta ämne, Ecslutat, alt ett belopp af 300
Beslut fattades åf 1825, att Wadstena s. k. correctionshus skulle, så vidt möjligt var, till 1826 års slut vara uttömdt och öfverlätet till Seraphimer-ordens-gillet, för att användas till centrai-hospital åt vansinnige; och å Långholmen skulle af Wadstena correctionister uppföras en alldeles ny och vidsträckt centralinrättning, samt en dylik ombesörjas i Rikets södra orter för dylika fångar afmankönet, som dessa, hvaraf länsoch fästningsfängelser hade öfverflöd. Flere planer för byggnaderna å Långholmen voro uppgjorda, men en utmärkte sig för större egenskaper och mera ändamålsenlighet än de andra. Den liknade de i Norra Amerikanska Fristaterna i sednare tider anlagda, och var grundad på ett cellsysteme, icke det strängare, som fordrar enskildta sofoch arbetsrum, hvilket utan tvifvel är det säkraste, utan ett lindrigare, med enskildta sofrum, men gemensamma arbetsrum, alltsammans beraknadt för 600 personer. Hela denna anläggning med sina fleriu11diga byggnader skulle uppföras på en tomt, som till hälften hade sjön under sig och fordrade således pålning, och till hälften utgjordes af berg. Fångarna från Wadstena skulle under bygguadsåren bebo samma hus som qvinnorna, i utrymme knappt motsvarande hälften af dessa begge personaler; Jäns-och fästningsfängelser behöfde befrias li an lösdrifvare, landets provinser från enahanda slogs kringstrykan - de personer. Då jag mottog förvaltningen öfver fångvården, var det min första pligt att undersöka, hvad som blifvit ansett dervid böra göras, beräkna den tid som för utförandet var leornad , och min förmåga alt motsvara allt delta. Att under mindre än 5, eller rättare 10 år, utföra denna visserligen vackra, men under dåvar. förhållanden alldeles gigantiska byggnadsplan, ansåg jag ligga utom min, och jag tror äfven, utom något hvars förmåga; och jag framställde denna öfvertygelse.
Ett ytterligare bevis häruppå finnes. För motionären, så väl bevandrad uti läseriels alla handlingar och hemligheter, borde icke vara okända de bedrifter, det snart sagdt inom våra egna landamären föröfvat; han borde känna Kautokeino. Han borde minnas, huru derstädes en Hock Läsare med hotelser, med misshandlingar, ja med dråp, hemsökte dem, hvilka icke med dem ville förena sig. Ar nu detta frukterna af läseriets läror; äro de split, ägg, andligt högmod och fördömelse; är våldet dess slutord; då frågar jag: kunna sådane läror vara af Christo, och är det icke Statens skyldighet, att med hvarje medel, deh har uti sin hand, från förvillelser och förförelsen skydda den enfaldiga, och söka qväfva det ogräs, sorn upspirat uti dess sköte. Men Staten ensam förmår icke utföra detta värf. Maktspråk, och häruti har motionären rätt, kunna icke qväfva, eller leda en andlig rörelse. De förmå på sin höjd att mota eller försvåra villfarelsernas spridande; öfvertygelsen ensam kan borttaga dem ifrån det sinne, uti hvilket det redan inträngt. Detta sednare är Presterskapets kali, och jag måste utsäga det; Presterskapet har icke, enl. min tanke, rått upfaltat eller behjertat detta kall. Hedrande och många undantag finnas visserligen. Jag känner sjelf mången värdig Prest, hvilken med hjertats nit och Andans kraft uti strid mot förvillelserna uplrädt, och lill san - Den 7 D e c e 111 b e r. 139 ningen återfört de förvillade, men, allmänt är icke detta förhållande. Må Presterskapets utan miskund, ifrån sig bortstöta hvarje medlem, hvilken, icke genom sträng sedlighet pryder det heliga kall, han bekläder; må det öka anspråken på icke blott theologisk lärdom, utan äfven på intellectuel bildning, som för embetets beklädande erfordras, ty skall Presten väl kunna fylla sitt höga kall, är det mått stort, som dertill af båda fordras.
Vid rättigheten till försäljning af bränvin i allmänhet, så i stad sorn å landet, är fästadt det vilkor, att förtäring deraf å försäljningsstället icke må tillåtas eller ega runi, utom å gästgifvaregårdar, värdshus, källare, spisqvarter eller andre näringsställen, på sätt och med de vilkor, här nedan stadgas. § 43. Försäljning af bränvin under en kanna vare, så i stad, som på landet, icke lofgifven på andra ställen, än gästgifvaregårdar, samt värdshus, källare och andra tillåtna näringsställen, hvarest mat alltid och ovilkorligen derjemte måste vara att tillgå. Ar gästgifvarehållning fördelad emellan flere åboer, tillkommer nämnde rättighet endast den åbo, som efter tur gästgifveriet besörjer. Jordbrukare må dock obehindradt kunna till underhafvande och sådane personer, som hos dem förrätta arbete, försälja ett ringare qvantum, men icke under en Ijerdels kanna åt en hvar. Burskap ä krän v insförsälj» ing i minut må hädanefter icke beviljas. Dock må nuvarande innehafvare deraf samt enkor efter sådane borgare, under iakttagande af i denna författning gifna föreskrifter, tillgodonjuta de rättigheter, sorn med burskapel blifvit dem tillförsäkrade. Konungens Befallningshafvande ega att, efter Magistratens och Stadens Äldstes hörande, årligen bestämma det för hvarje stad erforderliga antal af värdshus, källare, spisqvarter eller andra ställen, der, på sätt här ofvan stadgadt är, bränvin må utminuteras, och hvilket antal bör vara så inskränkt, som möjligt är; skolande Magistraten noga tillse, att till dylik näringsrätt antagas och bibehållas endast tjenlige, ordentlige och välfrejdade personer, hvilka antingen ställa borgen för skattens utgörande, eller densamma i förskott erlägga.
Smöret smältes och befrias från salt. Allt omröres väl, hälles i smorda och mjölade formar, ej för fulla, och gräddas i varm ugn. Tant Carolina. Fönster trädgården. Vill man utan särdeles stora omkostnader skaffa sig blommande växter, bör man tidigt på våren sätta starka sättqvistar eller s. k. aflägg af t. ex. pelargonier, fuehsior, törnrosor m. m., hvilka nästan alltid blomma första året. Flere aflägg kunna sättas i en kruka. Bäst är att fylla en blomkruka något mer än half med jord och sedan sätta afläggen tätt intill kanten af den samma, hvarefter den vattnas och öfvertäckes med en glasbit samt nedsättes i en drifbänk eller ställes i ett varmt rum. Då afläggen slagit rot och börjat växa, flyttas de i skilda krukor. De första dagarne efter planteringen böra afläggen hällas i skuggan och vattnas rikligt. Hvad tearosen angår, bör man fortplanta den genom att afklippa stjelken en tum nedanför det blad, som sitter närmast blomman, derefter afklippes äfven denna, och återstår nu ett aflägg, bestående af en ungefär två tum lång stjelk med ett blad på midten (man nedsätter aflägget så djupt, att bladet nästan berör jorden). På detta sätt planterade, slå de säkert rot och blomma nästan alltid första året. Custafva. V å r i n o m h u s: Tag med det snaraste in några qvistar af edra älsklingsträd och sätt i ett stort glas eller urna och ställ den i solen. Kärlet bör alltid vara till brädden fyldt af vatten, och om fjorton dagar har ni blad och blommor. Undertecknad har redan körsbärsblommor bland annat. — Vattna alltid edra krukväxter med tvättvatten och ej endast klart källvatten. Pyrola. Läkareråd. Svea. Hilda S. Anna. i \ septintvål. B. H. W. K. Ketty. S e s v a r till X. Y. Z. i n: r 1 1! Malin. v. D e t är t. o. ra. B). Nissan. Blott smaksak. Ledsen 23 år. Affärsman. tinnes angifven i Mor.
Utskottet hemställer således, att Rikets Ständer måtte i underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t anhålla, att Kongl. Majit, täcktes taga i öfvervägande, på hvad sätt och under hvilka vilkor en behöflig reglering af klockares aflöning må kunna tillvägabringas samt derom till en kommande Riksdag afäta nådig proposition. Stockholm den 19 Mars 1866. Reservationer: af Anders Medin Trän Kronobergs, J. E. Rudberg från Calmar och Anders Jonsson från Wermlands län. 4 Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 77. N:o 77. Ank. till Exp.-Utsk. den 4 April 1866, kl. 4 e. m. Betänkande, i anledning af vackla motioner om ändringar i Kongl. Förordningen angående allmänt ordnande af presterskapets inkomster den i i Juli 1862. 0 Ifrågavarande motioner, hvilka till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets behandling blifvit öfverlemnade, äro afgifna inom Hedervärda Bonde-Ståndet af Sven Nilsson från Christianstads län (motionen N:o 47) och Carl Johan Jo hansson från Östergötlands län (motionen N:o 80). Sven Nilsson föreslår ändring af det i 2 morn, af 3 § i ofvannämnda Kongl. Förordning förekommande stadgande, att vid den kyrkostämma, som, då presterskapets löner i en församling skola regleras, af särskild utaf Domkapitiet förordnad prestman hålles, tillförlitlig uppgift å de löneinkomster, hvaraf presterskåpet äro i åtnjutande, skall lemnäs af kyrkoherden eller den tjensten förrättar. Motionären håller före, att man icke kan vänta, det presterskapet allestädes med oegennytta och samvetsgranhet upprättar nämnda förteckning på sina inkomster, samt anmärker, att då förteckningen icke aflemrias förr, än vid den stämma, der beslut i fråga om aflöningsbeloppet och dess fördelning skall fattas, församlingen icke har tillräckligt rådrum för granskning af samma förteckning.
Alen som i Stats.Wer, kerö närwarande belägenhet, Stats-Utskottet icke inser någon mwäg, att kunna.bestrida desta ackords ersättningar med contante penningar, utan att dertill skulle an« slas en särskild fond, och hwilket aker skulle föranleda till förhöjning af Bewillningssumman uköswer hwatz redan föreslagit blifwit, dertill StatS-Utskottet för Dest del icke tilltror sigart gisma anledning, sa sär Ut« skörtet i det stället förestå, art detze accords ersättningar mage godtgöras med Stats.Contoirets Obligationer stälde pä 6 är och med 6 procents löpande ärlig ränta. Något särskildt anslag eller fond till ränrans liqvideraude tarfmaS icke dä den expectance lön, som witz hwarje sädan händelse till StatS-Werkct kommer att indragas, härtill gifwer full tillgäng. I öfrigt anser StatS-Utskottet akt hwarken de Officerare, Under-Officerare och Civile Betjente, som i Finland qwarbliswit och hwilka således äro Ryska undersåtare, äga någon rättighet till expectance lön eller accords ersättning af Swenska Stats-Werkst, ej eller de Officerare af SweaborgS Garnizon, hwilka wid Fästningens öfwerlämnande rill fienden deltagit uti Krigs Conscillen och icke kunna wederbörligen styr, ka, att de emot ett sädant Fästningens öfwerlämnande protesterat. Stockholm den i December 1809. Den 7 December. Pä Högloft. Nidderffapct och Aoelus Ledamöters wäanar Llass I^leminZ. Pä Högwöedige Preste» StandelS Ledamöters wägner Pst. VVsiclmsn. Pä Wällofl. Borgare-Ständers Ledamöters wästnår (H b r. Pä Hederwärde Bonde-StändetS Ledamöters » wästnår ^o!a. LricLson. bl. krääelin?. Ufffrist. Litr. A. Underdämgfte Memorial:
Min egen pligt har jjg ansett det vara> att underrätta mig om förhållandet; och deraf länner jag, att Actie-ägarne hafva ingen rätt att få en partiel inkomst af Götha Canal, förrän man öppnat hela linien. Derföre har jag ej ansett någons rätt kränkas, öm blott inkomsten af Westgötha-linien lemnäs åt Bolaget. 10 §. af BolagsReglorne tillåter väl Directionen att öppna Canalen der den är färdig; men der det skett , frågar jag Grefve von Platen , om någon inkomst deraf influtit, som ej gått till ArbetsCas8an ? På detta skäl har jag afstyrkt något annat beslut; och jag gör det nu äfven derföre att vi ej må komma i den belägenhet, att 2 Stånd stadna emot 2 i en fråga, som är af den natur, att det är kinkigt bestämma, huru den då skall behandlas. Jag önskar således bifall till Utskottens förslag. Hvarföre jag yttrat, att det vore rätt nyttigt att 1828, om det behöfves, hafva den hjelp, sorn kunde uppkomma genom inkomsten af de dittills färdige delarne af Östgötha linien är , att jag gjort för mig tydligt, att Canalen mellan Roxen och Wettern, hvilken blir färdig år 1825, kommer att gifva den största inkomsten hvilken väl torde komma att behöfvaS till bygg* iiads-biträde 1827 och 1828. Herr Tham: I anledning af hvad Herr Stråle anfört, får jag äfven med någon kännedom af CanalBoIagets räkenskaper, der jag varit CassaDirecteur i 8 år nämna, att räkcmkaperne föras särskildt, och att således ingen oreda kan äga rum. Hvad Vestgötha Canalen angar, upp - 4l§ Ben i3 öcteher e. m. göras rakenskapsrne särskildt, afslutas särskildt af särskildta Embetsman, och den har ej något gemensamt med den öfriga Canalen utom Ordfö— rangen i Direction.
En ratt vacker kvinnn - kliidd i finare slojor och med en liten sot tvl&amp; rs fliclca - med nf henna rodfiirgadt h l r och naglar - i sitt knii, var pA visit, och vi slgo med undran pA hennes tatuernde armar, som f r h hauden till armbtigen voro tecknade i ett monster narmast liknande en knuten half vante, sBdana som vlra morinodrar begagnade. Man lrolcade, trots vlra protester, kaffe At oss - detta tjocka, sota, arabisks kaffe, som vi snart larde oss tycka om och dii vi frOgade Stnmbnli, om vi fingo betala det, svarade han oss med stolt vardighet:)) De Bro mina vanner och hafva ej gjort det for betalning .. Den gamla negressen tycktes lida af svAr vark i sina ogon, men Stambuli forsilkrade, att hon blifvit mycket battre, sedan Inon med mycken lrostnad efterskickat en inhemsk liil-tare l h g t inifriin landet, l~villren gifvit heme en trasa - ofver hvilken han last nl.gra besvfirjelser - att dkmed torka sina ogon. Hon boll troget den lilla svartn trnsan i handen - och kanske hjfilpte den med tillsats af en fast tro. VBr leclsagare forde oss sedan till ett bad for kvinnor, d i r han naturligtvis stannade utanfor, under det vi stego in. T7i S A ~ O senare nndra bad, utrustade med mera lyx - detta s l g just ej inbjudande nt - men frestande for en mglares pensel var likv8l effekten a.f de unga flickornas smarta h.vita kroppar otydligt aftecknande sig i den tgta irnman af vattenhgorna, diiri baderskorna - dltid kolsvarta negresser i blla skynken - rorde sig mera lika ondn andar an miinniskor. Hvilket lracklande af bnrnaroster frAn det d8r lilla huset, interfolieradt med eu menlig stiimmas djupare tonfall allt emellan&amp;t!
Deremot kan en stark anmärkning göras, att nemi, M. eller de, som meddelat de första föreskrifter, skulle hafva bestämt, alf tillräcklig tillgång på rudimaterie»- skulle finnas, och att i privilegium skulle stå, att man ej finge öfverskrida tillgången på rudimaterie»-, om något slags skal skulle finnas för ett sådant moljv; hvilket likväl icke är förhållandet. Utsk, har dock grundat sitt betänk, på en rättighet för bruksägare att hafva tillgång på rudimaterie»-, hvaimm han dock aldrig blifvit försäkrad. Detta var det ena inkastet. Man kan dessutom säga, att i sedna»-e tider så betydliga förändringar skett, att om man lät allt blifva oförändradt, man skulle inträda i besynnerliga förhållanden. Förr beräknades 4o t;r kol till eLt Skål; nu beräknas endast 12 t:»-, Således uppkommer en betydlig minskning, och ännu Större blir den, om ett sednare gjordt försök lyckas, Under sådana omständigheter, och då bruksidkaren ej har något privilegium, är väl ingenting naturligare, än att saken öfverlemnas till den enskilda omtanken. Då Utsk. öfyergått till sitt tillstyrkande, ha»’ Utsk. adopterat mitt förslag att tillåta fri smidesi-ätt för sådana haldar, som äga 4^o Skålts smide. Men det är den stoi-a skillnaden, att härdarna ej hafya så stort smidesbelopp. På det sätt, Utsk. föreslagit, skulle ingen verkan uppstå, utan blott skrifveri på papperet, Utsk, bar sjelf funnit, att rnediutn af sinidesrätten uppgår till 3y4 Skål. Hvilken föi\ändring skulle väl då uppkomma, om blott de, sorn hade högre smide än 4^0 Skål, finge obegräqsad smidesrätt?
1 riksdagens ofvanberörda skrifvelse framhölls särskildt, att då staten en gång åtagit sig barnmorskeväsendets ändamålsenliga ordnande, staten också borde sörja för, att barnmorskorna blefve bättre tillgodosedda i ekonomiskt hänseende och ej behöfde motse att tillbringa sin ålderdom i nöd; » blott på sådant sätt kunde man nämligen begära ett fullt tillfredsställande uppfyllande af de med yrket förenade plikter och hindra att dugliga kvinnor afskräcktes från att ägna sig åt barnmorskekallet. » Den sist framhållna synpunkten borde i och för sig vara åtgörande. Allt allmännare hör man den önskan uttalas, att äfven bildade flickor oftare än nu är händelsen måtte ägna sig åt en verksamhet, som i sanning kräfver eller borde kräfva icke allenast gedigna kunskaper, utan äfven framstående personliga egenskaper hos dem, som utöfva densamma. Men förutan större trygghet mot misére i åldrens dagar, kan detta önskningsmål helt visst icke förverkligas. Regeringens förslag innebär upprättandet af en ålderdomsunderstödsanstalt, hvars kostnader skola bestridas genom afgifter af kommuner och i deras tjänst anställda barnmorskor samt genom fyllnadsbidrag af staten; enskildt praktiserande barnmorskor skola icke erlägga några afgifter till anstalten, men i stället vidkännas minskning i understödsbeloppet. Den afgift som årligen af hvarje barnmorska skulle erläggas, är föreslagen till 5 kronor. Högsta pensionsbeloppet är 200 kr., att tilldelas barnmorska, som under fast anställning i kommuns tjänst förvärfvat minst 30 tjänsteår och antingen uppnått 65 års ålder eller ock fyllt 55. år och genom obotlig sjukdom eller vanförhet blifvit urståndsatt att vidare utöfva sitt yrke. För en utförlig redogörelse för det omfattande förslaget i öfrigt sakna vi utrymme. Den som särskildt intresserar sig för detsamma kan för en 10 eller 25 öre köpa det i Deléens bokhandel, Stora Nygatan 12, då k. m:ts proposition mr 5 efterfrågas. Detta är i korthet hvad innevarande års riksdag har att erbjuda af frågor, som mera direkt beröra kvinnan och hennes ställning i samhället.
Att denna fråga här blifvit väckt, anser jag ganska riktigt; men ehuru jag af många skäl skulle önska det, tror jag likväl, att ingen egentlig försvars-plan kan med fördel af Rikets Ständer upgöras och Konungen föreläggas, emedan en sådan, endast genom härtill utsedde Militairer, i sin helhet och med någon framgång borde kunna behandlas, så mycket mer som dertill fordras sådana uplysningar, hvilka endast ifrån Regeringens sida äro möjliga att åstadkomma. Jag måste derföre i denna min Öfvertygelse skilja mig ifrån Friherre Anckarsvärd, som önskat, att StatsUtskottet skulle tillvägabringa eller granska en Försvars-plan, äfvensom deruti, att Fri herren yttrat, det: ”man icke borde öfverlemna dess författande åt Krigs-slåndets uteslutande behandling. ” Till Herr Friherren sjelf och Eder, Mine Herrar, hemställer jag, om någonting i5 H. 4 5o Den 2 Mars f. m. I i krigsyrkets högre erfarenhet och insigter så ingripande, som elt helt Rikes Försvarsplan, möjligen kan af någon annan samhällsklass förstås eller med fördel behandlas. Jag tror det så mycket mindre, som jag är öfvertygad, att, med all aktning för personer af mitt stånd, likväl ganska få Militairer gifvas, som voro i tillfälle att kunna åstadkomma någonting så stort, som ett helt Rikes Försvarsplan, hvilket dessutom, i alla hänseenden, öfverstiger en enda mans förmåga, om han också vore en annan Napoleon. De mångfaldiga detaljer, som härvid förekomma, och det ingående i alla möjliga politiska, militairiska och ekonomiska förhållanden göra flera personers begagnande härtill oundvikligt. Dessas sammansättning få då namn af en MilitairComitte, eller, om man så behagar, KrigsConselj. — Kanske det enda tillfälle, der en sådan sistnämnde bör begagnas, emedan den eljest i militairiskt afseende alltid alstrat och troligen vidare alstrar dåliga resultater.
Veterinär-inrättningen upplåtna lokaler möjligen erfordra reparation eller ombyggnad, har likväl, i betraktande deraf att Rikets nu församlade Ständer redan beslutat att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit täcktes låta genom vederbörande utarbeta och för Rikets Ständer framlägga ett förslag, hvarigenom, i öfverensstämmelse med tidens fordringar och landets behof, ej miudre undervisningen i veterinärkunskapen höjes och utvidgas, än äfven djurläkarnes antal förökas och deras vilkor förbättras, och då således sannolikt är att, i anledning af detta Rikets Ständers beslut, en förändrad organisation af hela veterinärväsendet snart torde vara att förvänta, Utskottet ansett sig förhindradt förorda de af motionären nu föreslagna åtgärder, och sådant desto heldre, som, efter hvad motionären sjelf förmält, Rikets sednast församlade Ständer jemväl anvisat medel för enahanda ända - 32 Stats-Ut skot tets litt Alunde N:o 130.
Väl har man sport, att de högre embetsmännens löner blifvit på ett öfverdrifvet sätt höjda till belopp som skulle anstå en på kapitaler rikare Stat; Bih. till R. St. N:o 139. men alt ens någon enda jernvägsskena blifvit anskaffad för bränvinstillverkningsmedlen, derefter spanar man förgäfves i Statsverkets digra räkenskapsluntor. Denna faktiska omständighet är i högsta grad betecknande ; man kan icke gerna förtänka de hemmavarande kommiltenternes förundran öfver, alt Sveriges allmoge blifvit på detta, lindrigast sagdt, besynnerliga sätt lurad. Missnöjet häröfver i landsorterne är jemväl så stegradt, att om icke hoppel att snarligen få en förändrad representation tillbakahölle deras missmod, skulle della säkerligen gifva sig än mera högljudt tillkänna. Bonde-Ståndet har visserligen i allt, hvad på della Stånd ankommit, sökt framhålla såväl denna, som de flere oegentligheter, hvilka genomgå vår sednaste riksdagshistoria ; men alla deras bemödanden hafva dock strandat emot det hårdnackade motstånd, som är oskiljaktigt från rikets tvänne främsta Stånd och vid de flesta till fällen har turen på lotterispelet varit desse Stånd gynnsam. Då man tager i betraktande den högst betydliga tillökning i Statsinkomsterna på brånvinsskatten, hvilken numera årligen gör nära åtta millioner It:dr R:mt mera än, hvartill den besteg sig före reformen i beskattningen, så faller man verkligen i en viss förundran, huru Staten kunde uppehållas på en tid, då endast de ordinarie Statsintraderne stöde Sländerne lill buds samt extra Statsregleringen var begränsad inom en relativt obetydlig inkomstsumma. För att i någon mån lugna sinnena inom den medborgareklass jag tillhör, och under förutsättning att älven vid innevarande riksdag flera millioner komma alt be viljas för jernvägsnätels fullbordande, tager jag mig friheten föreslå : att hälften af all den för bränvinstillverkning inflytande skatt måtte uteslutande anslås till jernvägsbyggnaderne inom riket och för sådant ändamål få af Rikets Ständers Riksgäldskontor disponeras på det sätt Höglofliga Rikets Ständer närmare bestämma.