Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En skogsdufva störde denna angenäma kjusvilla; hennes rädda flygt omkring den eken emot hvilken jag hade lutat mig, underrättade mig att hon där hade ett näste. Jag fortsatte således min gång och fann mig innom några Minuter vid en stenmur som omgaf trädgärden. En half öpen port tycktes bjuda mig att gå in; utan betänkande lydde jag denna kallelse, och vandrade sagta fram i en liten Allé af fruktträn som innestängdes af vinbärsbuskar. I huset, som låg vid ändan af Alleen, fick jag veta att ägendomen hette Elfskog och tilhörde Herr Haller: en ämbetsman som redan i sina bästa år öfvergifvit verlden, och nu tilbringade en lugn ålderdom i den sällhet som alltid följer de husliga dygderna. Ehuru jag endast kände honom till namnet, lät jag likväl drängen öfvertala mig att gå in under det han kallade sin Herre. Rummet, hvaruti han förde mig, var möbleradt på ett sätt lika så täckt som ovanligt. Under båda fönstren stodo två små soffor, och emellan dem, vid posten, en balja hvarutur en vinranka upsteg som slingrade sina grenar åt båda sidor och gjorde dagen mindre stark, emedan den kastade sig mångfaldigt omkring ett spjälverk som var upsatt i fönstren. På motsatta sidan var en bokhylla och jämte den tvänne små bord, fullsatte af blomsterkrukor. Hörnena pryddes af fyra Pommerans träd, alla i full blomning och gjorde det skönaste afbrott emot de hvita väggarna. Midt emot dörren stod ett Claver, öfver hvilket hängde åtskilliga Landskapsmålningar samt några utsydda blommor , så lifliga att de knapt förlorade vid jämförelsen, då man tillika betraktade deras mönster som Naturen sjelf hade frambragt. Alla dessa skönheter öfverfor jag i ett ögnablick, emedan mängden gjorde mig brydd och jag kunde icke afgöra vid hvilken jag först borde fästa min upmärksamhet. Jag fick likväl snart ett annat ämne derföre; jämte en hög Legustrums häck, som begränsade en liten Parterr, blef jag varse ett fruntimmer syslosatt att upträda några smulltron på ett strå.
IDUN 40 och ett tungt, bekymradt uttryck k o m i hans ögon. Det hade varit så här hela hösten. » Nej, » utbrast Gärda m e d bestört min, » Ester Loren är d ö d! Du minns väl den där söta flickan, som var inackorderad h o s fru Hoff? Bara tjugutre år.i » » Det var ju sorgligt, » sade jägmästaren. » ÅK, — jag vet icke det, åtminstone icke för henne. Gudarnas älskling dör ung, sade j u redan de gamle, o c h för resten, lifvet är minsann icke värdt att lefva! » Det var en blandning af melankoli o c h bitterhet i hennes ton. » Gärda, » sade jägmästaren nästan strängt, » har du rätt att yttra dig på ett sådant sätt? » » Rätt? » svarade h o n hårdt. Visa mig någon s o m är tacksam för sin tillvaro. Och hur tror du min har varit? Fattigdom så långt jag kan minnas tillbaka, hemlös sedan jag var sjutton år, sträfvan på kontor under hela min bästa ungdomstid, o c h så lifvet på alla dessa inackorderingsställen — » Hon tystnade, o c h han såg forskande på henne. » Och nu? » frågade han allvarligt, utan att taga blicken från hennes ansikte. H o n rodnade. » Ja — nu har jag ju ett eget hem, » sade h o n m e d ett underligt tonfall. » Men du anser ändå inte lifvet värdt att lefva? » Hon andades häftigt ett par tag, o c h så brast det ut: » Nej! Jag hatar det! » Hon dolde ansiktet i händerna liksom rädd för hvad s o m skulle komma, m e n mannen gick fram till henne o c h sade m e d oväntad mildhet: » Gärda, jag har länge sett, att det är något, som trycker dig. Kanske jag kan hjälpa dig, — vill du icke tala ut? Försök! » Han strök sakta med handen öfver hennes hår. » Nåväl, » sade h o n slutligen, » jag skall tala, det är nog bäst så, ty jag härdar inte ut längre. Hugo, — jag har, — jag har bedragit dig!
Majit icke funnit något alt erinra; men då det icke kunde anses alldeles afgjordt, huruvida icke, i händelse lönerna i de särskilda tjenslegraderna blefve, på sätt förslaget innefattade, lill likhet med hvad i öfriga Kollegier egde rum, bestämda, en minskning i tjenstemännens antal skulle utan olägenhet kunna åvägabringas, till antagande hvaraf någon anledning äfven kunde hemlas derifrån att bland Sundhets-koliegii personal i grader, der uti andra embetsverk innehafvandet af mer än en befattning icke vore tillåtet, de funnos, hvilka icke saknade tid all, jemte tjensten i Kollegium bestrida annan beställning, samt sistnämnda förhållande ej borde ur beräkningen uteslutas, när fråga vore alt bereda den nuvarande personalen en lämplig förbättring i deras vilkor, har Kongl. Majit, jemte erinran, alt ordförandens löne-inkomst icke utgjorde mer än 6,000 Ridr, och att då denna aflöning således hvarken motsvarade embetets vigt eller hvad bans vederlikar åtnjöto, densamma äfven syntes böra i någon mån förhöjas, förmält sig likväl icke i vidsträcktare mån kunna lill ifrågavarande underdåniga framställning lemna bifall, än att Kongl. Majit velat föreslå att Rikets Ständer, för nästinstundande statsregleringsperiod, i anslaget för Sundhets-kollegium måtte bevilja en tillökning af Atla Tusen Ridr årligen, att af Kongl. Majit emellan Ordföranden, Medicinalråden och Kollegii tjenstemän på lämpligt sätt fördelas. Stats-UtsTcottets Utlåtande N:o 139. 127 Vid öfvervägande af della nådiga förslag liar Ulskoltet icke kunnat förbise alt Sundhets-kollegii göromål på sednare tiden ej obetydligt ökats, hvartill, utom annat, i viss mån synes hafva bidragit dels de efter sista riksdagen inom liera delar af riket inrättade nya provincialläkare—heslällningar jemte åtskilliga i sammanhang dermed slående nya apotheks-anläggningar, dels Kongl.
Hans Excellence Herr Grefven och Landfg Marskalken hemställde, om icke, enär pluraliteRidd, o. Ad. Prot. VI. B. II. Afd. 85, 86% 674 Den 29 Maji. ten af Ridderskapet och Adeln tycktes önska antagandet af Utskottets jemkningstörslag, de Herrar Ledamöter, hvilka begärt votering, behagade derifrån afstå. Herr Berghman förklarade det han för sin del afstod från votering, men Herr Anckarsparre fortfor uti yrkande deraf. Hans Exceltence Herr Grefven och LandtMarjkalken föreslog derefter, att, till undvikande af votering, och då, i händelse Utskottets jcmknings förslag ej blefve till alla delar af trenne Riks Stånd antagit* de skiljaktigheter, hvaruti Riks-Stånden kunde stadna, kommo att till en Nämnds afgörande öfverlemnas, Ridderskapet och Adeln b hagade Uw skottets jemknings-förslag gilla, endast med den förändr ng. att blott en 90 kannors panna må på landel å en och samma egendom, samt i Staden uti ett och summa Verk, eller Hus» få nyttjas. Bifölls. HÖgloflige Ridderskapet och Adeln åtM skiljdes kl. tre qvart till 11 om aftonen. In fidem Protocolli O. J, Lagerheim» Den 30 Majt. 675 Lördagen den 30 Maji» Plenum kl. half 10 förmiddagen. justerades följande: Utdrag af Protocollet, hållet hos Högloflige Ridderskapet och Adeln, vid Urtima Riksdagen i Stockholm, ef-, termiddagen den 29 Maji 1818. S* D. Föredrogs å nyo och gillades BevillfiingsUtskottets under N;o 20 afgifne, samt den 25 dennes på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af de hos Ridderskapet och Adeln gjorde anmärkningar vid Utskottets den 1 dennes meddeldte Betänkande, angående Postlnrättningen, och de deraf till Statsverket in* flytande inkomster. Ut supra. S. D.
N:o 49, i anledning af väckt fråga om en fyranläggning å klippan Björn; bifölls. S. D. Upplästes Kongl. Maj:ts denna dag ankomna nådiga svar uppå Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående riksdagens förlängning; gifvet Stockholms Slott den 27 Februari 1851; lades till handlingarne. Från Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Stats-Ltskottets utlåtanden och memorial: N:o 52, i anledning af väckt motion om anslag af kronotionde till Lekvattnets ka pell-församling i Wermland; N:o 53, i anledning af väckt motion om anslag af allmänna medel för befrämjande af en forskningsresa till Island; N:o 55, angående anstånd med den stadgade årliga ränteoch kapital-inbetalningen å lånet för skolhusets i Nyköping utvidgning och reparation; N:o 57, angående sökt anstånd med ränteoch kapital—afbetalningun å det för återuppbyggandet af Ivonradsforss bruk uti Vermland beviljade lån; och N:o 58, angående sökt arfvode för utdelning af de, efter sistförflutna riksdags slut, tryckta häften af Bihanget till lliks-ståndens protokoll. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets ut låtande och betänkanden:
Härvarande Kurhusets journaler ådagalägga att den gamla ärftliga smittan nu synes mera sällan förekomma än fordom, hvaremot öfriga veneriska åkommor tidtals iiro både talrika och svåra. Handel och handtverkerier äro uti enahanda ställning, som då sednastc underdåniga Femårs-berättelse afgafs. Utsigterna att erhålla en hamn väcka hoppet på framtida lifligare rörelse, Spetsknypplingen fortfar att sysselsätta många händer i staden och äfven uti några socknar i grannskapet, såsom en binäring, ehuru föga lönande. Sparbanken här har haft den framgång, att vid 1847 års slut utgjorde det för 432 insättares räkning deruti innestående kapitalet en summa af 17,358 Riksdaler 42 sk. banko. 31 Stadens Lärdomsskola har bevistats: Adelns barn. Presters d:o. Borgares d:o. Bönders d:o. Andre personers d:o. Summa. Skenninge. Stadens folkmängd, som vid 1842 års början utgjorde 1,006 personer, hvaraf 428 mankön och 578 qvinkön, uppgick vid 1847 års slut till 495 mankön och 656 qvinkön, tillsammans 1,149 personer. Således tillökning af 148 eller fulla 14 procent, som utgör 2y procent om året. Antalet män förhåller sig till antalet qvinnor såsom 100 till 133. Stadens tillstånd i öfrigt fortfar att vara temligen oförändradt. Jordbruket sysselsätter hufvudsakligast dess invånare, och marknadsrörelsen utgör en källa till förvärf, som väl icke grundlägger förmögenheten, men dock utgör ett medel till inkomst och försörjning för ett antal personer, som icke äga något bättre. Motala. Denna köpings folkmängd uppgick vid 1842 års början till 275 personer och vid 1847 års slut till 430. Rörelsen der beror ännu ej så mycket af sjöfarten, som icke mera af köpingens belägenhet nära Motala verkstad och vid den punkt, der skogsbyggden och slättbyggden stöta tillsammans med sina olika behof och sina olika afsättningsgrenar.
Följder af ett stort och konstigt rörelse capital, sorn icke tillkommit afen förökt industri, eller representerar varor, utan tvärtom Statens och enskildta personers skulder, utan egen fond1 Skail den avilerade och misscrediterade penningen ännu mera försämras, och den redan illa behandlade penningelötuagaren framdeles få sitt arfvode i nära nonvaleurfe»? Om, efter ordspråket, vattenvällin o 11 må vid re irspadas, eller egentligen, om den till hälften under påskriften nedfallna EUnco sedelstocken, genom .50 procents förökning, i samma nion ytterligare försämras, så skola ej 5c veckor elier ett år förbigå , innan en gäldbunden, som härigenom förhoppas räddning, skall finna sig i större misscredit än förr, och hvar redlig perso», som har en liten penning att lefva utaf ja, sjelfva Statsverket sättas i obestånd. Jag tror, för att vinna nödiga förlagslån, pålitligas e vägen vore, att åkermän, i likhet med bruksägare, som godvilligt i många år dontribuerat den så kallade JernContoirs dalem, sammansköto 2 till 4 kappar säd in natura, eller dess värde, årligen af hvarje mantal, och formerade sig ett eget LandtbruksContoir, hvilket, om det sköttes och styrdes med samma förstånd, nit och redlighet, som Ridd. 0. Ad. JernContoiret, skulle berordra åt Jordbrukare ett successift förlagsbiträde, och Verket vinna tillräcklig credit hos Rikets Penningeverk, vederbörande Collegier och hos sjellva Öfverheten. Etter hand torde ock, likasom vid JernContoiret, löga års-tillskott behöfvas. Friherre Rudbeck, Pehr Alexander, utbad sig få uppläsa följande Dictamen, hvilket han tillkännagaf sig redan för J4 dagar sedan hafva haft färdigt.
* j En beaktansvärd nyhet för vara husmödrar har Julius Slöörs järnaffär härstädes utsändt i marknaden. Det är ingeniör Carl D. Mobergs patent, s. k. » snabbkokare », tillverkad af Aktiebolaget mekaniska verkstaden Vulcan, Norrköping. 1 en vanlig järnspisel kan, som bekant, kokning icke åstadkommas utan ganska betydlig vedåtgång ocb man har därför, för besparings skull, sökt att i mindre hushåll och vid lättare matlagning, undvika uppeldning af järnspiseln genom användande af gasoljeeller fotogén-kök o. d. Dessa hafva emellertid sina olägenheter, då de lätt osa, gifva dålig smak åt maten o s. v. och hvad särskildt gasspislarne angår, kunna dessa användas endast pä de få orter i vårt land, där tillgång å kokgas finnes. Den här omnämnda » snabbkokaren » har därför fyllt en viktig uppgift, då den med minsta möjliga bränsleåtgång åstadkommer en hastig kokning, utan att lida af de antydda bristerna. Vi hänvisa för öfrigt alla intresserade husmödrar till den utförliga annonsen i dagens nummer, där fabrikatets fördelar närmare framhållas. Teater och musik. Filharmoniska sällskapet gaf i tisdags sin andra abonnementskonsert för innev. säsong. Denna konsert kan betecknas som ett evenement inom hufvudstadens musiklif, alldenstund å densamma ett af alla tiders mest betydande tonverk i sitt slag, Beethovens stora d-dur-messa, för första gången kom till utförande i Sverige. Den förunderligt härliga och upplyftande kompositionen, 189-1 I full af djup tankevisdom och glödande trosallvar, är ett af dessa verk, som borde hafva hemstad i hvarje kulturlands musiklif. Och så länge detta ej är förhållandet, återstår alltid en viktig lucka att fylla. Att denna hittillsvarande lucka i vårt musiklif nu ändtligen blifvit fylld, det länder och skall alltid lända Filharmoruska sällskapet och dess nitiske ledare, hr Andreas Hallen, till oföryansklig heder.
Maj.t för Sig och kronan endast behålla tillsynen öfver grufvebrytningens ändamålsenliga bedrifvande och grundskattens ordentliga utgörande; äfvensom bergslaget fästat uppmärksamheten dervid, att då detsamma vore pålagdt en extra beskattning af 1,200 R:dr årligen till bergsskolan i Fahlun, hvilken vöre anlagd till nytta för Rikets bergverk i allmänhet och icke för bergslaget isynnerhet, billigheten syntes fordra, det berörde summa finge qvittas emot bergsfrälscjordsafgiften jemte bidraget till presterskapets aflöning; saint att, uppå kommilterades derefter till de af hvarje församling särskildt utsedde, vid sammanträdet närvarande, ombud framställda fråga, "huruvida sockncmännen i allmänhet eller hvilka bland deni önskade att hädanefter som hittills, äfven i händelse den af bergslaget medgifna inskränkning i dess privilegier i nåder fastställdes, leverera deras räntckol in natura till stora kopparberget, och jemväl mantalskolen, emot hittills åtnjuten ersättning för de sednare, eller hvilka åter ville för all framtid afsäga sig denna levereringsrätt och deremot ikläda sig skyldigheten att, utan uppsiigningsrätt, alltid erlägga lösen efter blifvande, i behörig ordning fastställde, markegångspris, med penningar för hemmansräntekolen, samt att, i stället för mantalseller qvarntullskolen, betala mantalspenningar till det för denna ort stadgade belopp af 8 sk. banko'’, — Fulhnägtige för Thorsångs och Stora Schedevi socknar i Kopparbergs iögderi, Rättviks och Leksands socknar med Gopa Tunlag i Neder Siljans fögderi, Säthers och Gustafs socknar, jemte Mockfjerd» kapell under Gagnefs församling, samt dessutom af stora Tuna, uti Ofvanbron och Utombron indelade socken, Laxsjö bruk, jemte byarne Långmyran, Hästberg, Smälla och Idkerberg af Brobygge fjerding inom Ofvanbron, Silfsbergs och Skärsjö fjerdingar med Gränshammar» bruk samt Rämsbygden, Holmtjern och Myggsjön af Hesse fjerding inom Utombron, tillika med delegarne i den så kallade Vestroten N:o 145 i Svärdsjö socken, bestående af Öfre och Ytter Tenger, Lomborns och Björnåsens byar, under förebärande af dels ringa skogstillgång och dels utskogarnes alltför stora aflägsenhet från Stora kopparberget, för att kunna, utan kännbar svårighet, deras å dessa skogar tillverkade kol till Fahlun afföra, enstämmigt gifvit det svar, att de skaft skyldige i ofvanuämnde socknar, socknedelar och särskilda byar önskade för all framtid blifva befriade från så väl räntesom mantalskolens utgörande in natura samt förklaras berättigade att på föreslaget sätt liqvidera ränlckolen efter årligt markegångspris och mantalspenningarne äfven kontant till det för orten stadgade be - 32 Kongl. Maj:ls j\åd.
Men då jag af Utsk:s yttrande i io:de punkten af betänk, till en sådan förmodan ej kan hemta någon anledning, anser jag det ej vara från sitt ställe, att jag nu går att derför redogöra. Reg:tsqvartermästare-lönen är för det närvar, (se K. M:s nåd. bref af d. 2 Febr. 1833, bil. lit. P.) beräknad till 6i3 r:dr. Derifrån skäll likväl afdragäs interesset af medelaccordet 3oöo r.‘dr, eller 180 r:dr; likaledes 24 r:dr till Arme'ens Pensionscassa, och då äfven tillkommer afdrag till Enke-och Den 27 Maj. Pupillcassan, centonal och bevillning samt utgifter till regttet, återstår sjelfva behållningen, ej öfver 38o r:dr. K. M. h^r föreslagit en tillökning af 100 r:dr, och med billighet kan man ej säga, att dessa löneinkomster äro för högt beräknade för en person, sorn i och för sin tjenst måste hålla sig ridhäst, utan ersättning ofta mäste göra resor i tjensten, och liar under sin vård, uppbördsmannaaosvar och redovisning beväringsmanskapets persedlar till ett ganska stort värde. Andre capitainerna äga i lön 4^7 ftdr; medelaccordet utgör för denna grad 2000 r:dr, hvaraf interesset, sorn måste afdragas från lönen, gör 120 r:dr. Om afgifterna till pensions-, enkeoch pupillcassorna, centonal och bevillning samt afgiften vid regjtet sammanräknas till blott 4o r:dr, återstår endast en behållning af 277 r:dr. K. M. har föreslagit en tillökning af 100 r:dr. Graden innehafves af personer, hvilka i 16 till 20 år tjent staten. De äro skyldiga att föra expeditionen inom compagniet, förrätta syner, besigtningar och verkställa andra förrättningar, i hvilka alla ändamål de ofta måste företaga resor.
Till fortsättande af Carlsborgs fästningsbyggnad, hvartill omkring 2,000,000 R:dr Ranko och, med bibehållande af hittills bestådda låga anslagssumma, 50,000 R:dr årligen, en byggnadstid af 85 år beräknats ännu komma att åtgå, under åren 1855—1857 ett till 60,000 R:dr förhöjdt årligt anslagsbelopp eller för de trenne åren tillhopa R:dr 180,000: hvarigenom, om lika stort årsanslag derefter fortfarande finge påräknas, byggnadstiden blefve förkortad till 37 år och ofvan uppgifne kostnadssumma, genom besparade s. k. fanx frais, minskad med icke mindre än omkring 250,000 R:dr; samt dessutom för år 1854 lika anslag med det, som nu utgår eller 50,000: eller tillsammans afrälmingsvis 210,000: » fortsättande af fästningsbyggnadsarbetena vid Carlskrona samt Carlstens och Waxholms fästningar under åren 1855—1857, hittills bestådda anslag, 105,000 R:dr årligen, eller för de trenne årer, 515,000: samt för år 1854 likaledes 105,000: eller tillhopa R:dr 420,000: — alt af Eders Kongl. Maj:t årligen efter omständigheterna fördelas; hvilken sistnämnda summa förslår till fullbordande af såväl Carlstens fästning med strandverk, som Waxholms hufvudfästning och utanverk, äfvensom Kungsholms fästning vid Carlskrona, med försänkningen af de vid densamma belägna sund; hvaremot derefter ännu erfordras till ombyggnad af Drottningskärs skans samt till befästande af Vestra Hästholmen och Getskär vid Carlskrona en summa af 280,000 R:dr, äfvensom till de detacherade verken vid Waxholm, med hvilkas utförande dock någon lid ännu torde komma att anstå, ett förslagsvis beräknadt belopp af omkring 728,000 R:dr, allt Banko; kommande skälen till den af mig ifrågaställa anvisningen af medel till ofvannämnda fästningsbyggnader, för 4 i stäjlet för 3 år, att bär nedan angifvas.
Rikets Ständers beslut i hufvudsaken utfaller i enlighet med ja-propositionen, men åter, om nej-propositionen blifver af Rikets Ständer antagen, särskild omröstning synes böra ega rum rörande detta beklädnadsanslag, får Utskottet i sådant hänseende föreslå följande proposition: ”Den som vill, att det anslag af 1,200 Ridr Kongl. Majit äskat till beklädnadshjelp åt de 8 Underofficerare, om hvilkas anställande vid Topografiska korpsen Kongl. Majit gjort nådig framställning, icke af Rikets Ständer beviljas, ros t äijä; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, hafva Rikets Ständer beviljat omförmälda anslag.” Och torde Rikets Ständer förklara, att denna sednare voterings-propositi on kommer att förfalla, i händelse, vid omröstning i hufvudsaken, Utskottets uti ofvanstående ja-proposition intagna hemställan vinner godkännande af Rikets Ständer. 8 Stals-UtshoUels Ullålande N:o 139- l3:o. Elfte punkten, — deruti Utskottet, i anledning af Kongl. Majrts derom gjorda nådiga framställning, tillstyrkt, att det af Rikets sednast, församlade Ständer till löneförbättringar vid Indelta arméen för innevarande statsregleringsperiod bevilja de anslag å 100,000 R:dr matte äfven under nästkommande statsreglerings-period få utgå med oförändradt belopp och enligt förut meddelade föreskrifter, — är af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet godkänd; men som de tvä öfriga Riks-Stånden afslagit Utskottets berörda hemställan, får Utskottet, för frågans afgörande genom votering, föreslå följande proposition : »Den sorn bifaller Kongl. Maj:ts af Stats-Utskottet förordade nådiga framställning, att till löneförbättringar vid Indelta arméen under nästkommande statsreglerings-period må beviljas ett anslag å 100,000 R:dr, att, enligt förut meddelade föreskrifter, för ändamålet användas, röstar Ja: Den det ej vill, röstar Nej:
Enär Notarie-sysslan blifvit nedflyttad från 2:dra till 3:dje tjenstc-graden, samt räkenskaps-biträdet vid Fullmäktiges expedition indraget och de nämnde räkenskaps-biträde åliggande göromål till Kanslister hänvisade, får Utskottet, under åberopande af hvad i öfrigt för bibehållande af Kanslist-tjensten anförts, härmed inbjuda sistbemälde två Riks-Stånd, att instämma i de öfriga Ståndens beslut, samt, för den händelse inbjudningen icke skulle af någotdera Riks-Ståndet antagas, föreslå, att frågan må afgöras genom omröstning i Förstärkt Bankoutskott, enligt följande proposition: Den, som, lika med Presteoch Borgare-Stånden, anser personalen vid Banko-fullmäktiges expedition böra utgöras af Banko-sekreteraren, en Notarie och (>n Kanslist, röstar Ja; Den, det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej, så kommer, enligt Ridderskapet och Adelns samt BondeStåndets beslut, sagde personal att utgöras af Banko-sekreteraren och en Notarie, som tillika bestrider Kanslist-befattning. Do af Utskottet, beträffande Under-styrelsen och dess expedition, gjorda framställningar äro af samtlige Riks-Stånden bifallna, med allenast den af Rid - lianko-bltkoUvU Memorial, A:o 7 i. i derskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet vidtagna förändring i uppställningen af 4 §:n i Instruktionen för Under-styrelsen (sid. 24), att a första raden efter ordet: seller» blifvit tillagda orden: »är lian». Och sorn denna ändring synes innefatta förbättring af redaktionen, hemställer Utskottet, att nämnde § må erhålla följande lydelse: År Chef icke inom verket tillstädes, eller är hatt af laga jäf hindrad —• och beslut deltaga.