Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständer skulle anse lämpeligast, att till Kongl. Majit i underdånighet öfverlämna, att, til! förenande af både allmänt och enskildt gagn, i Nåder meddela sådane rättelser och förbättringar af de rörande handeln och näTingarne nu gällande Författningar, som tiden oumgängligen kräfver, utan att dervid hvarken rättvisa eller något .Stånds privilegier förnärmas, samt att Riksens Högloflige Ständer må tillika frambära den underdåniga önskan, det Kongl. Majit i nåder täcktes med första låta sådant till verkställighet befordra. Detta, tillika med de serskildte meningar, hvilka dels af samtelige Uedamöteme i Utskotten af Välloflige Borgare-Ståndet, dels af någre ^Ledamöter utaf Högvördiga Präste-Ståndet blifvit yttrade, varder till Riksens Högloflige Ständers vidare granskning vördsamt understäldt. Stockholm den 18 Martti i'8iS. Transumt af Protocollet, hållit i Riksens Högloft. Ständers Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotts Plenum^ åen 18 Martii 18I8, Lagoch Besvärs-ZJtskottens Betänk and en, 34.5 D. Herr Prosten Rabe inlemnade ett sä lydande anförande till Protocollet: ’’I den åter väckta frågan om Allmän Näringsfrihet har jag, såsom Ledamot af Sammansatta Höglofl. Lagoch Ekonomi-Utskottet, redan gifvit mitt yttrande till att icke böra beviljas. Jag anhåller nu, att få den äran utveckla mina grunder. Huruvida allmän Näringsfrihet är stridande emot Borgare-Ståndets Privilegier ingår icke uti min bevisning. Jag har i den punkten nog, att Sammansatta Lagoch Ekonomi-Utskotten vid 1815 års Riksdag ansågo detta skäl för giltigt, att då låta samma Motion förfalla. Men att den är stridande mot Borgare - Ståndets naturliga rättigheter, mot Städers bestånd och Landets bästa, det synes mig ögonskenligt.
Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda Bonde-Ståndet i det hela, och Högvördige Preste-Ståndet samt Vällofl. Borgare-Ståndet, i vissa delar, till Utskottet återförvisat, låta indela sig i 2;ne hufvudslag, hvaraf det ena angar principen för Utskottets befattning med Justities - Ombudsmannens Embetsberättelser och Redogörelse, samt Betänkandets form och omfattning, och det andra har till föremål de serskilda yttranden Utskottc-t, i anledning af Justitia Ombudsmannens anmälanden oell förslag, afgifvit. Bih. till Riki-St. LagUtskottets Utlärande N'.o 153, I afseende på dels principen för LagUtskottets befattning med Justitieombudsman n ens Ern betsberättelser och Redogörelse och dels Betänkandets form och omfattning, hafva följande Ledamöter af Riks-Stånden anfört och yrkat: # « 1:0 Herr Fr. L. Rosenquist af Akershult : att Utskottet, med granskning af hvarje utaf Justitiae-Ombudsmannen i berörde berättelser omförmäld märkligare händelse, bordt, oberoende af allt annat än sjelfva händelserne, sådane de deruti finnas framlagda, dels yttra sig, ej mindre huruvida Justitiae-Ombudsmannen derå fästat tillbörlig uppmärksamhet, än äfven om
Jag tar mig blott friheten anmärka, att det silfver, som blifvit deponeradt i Banken, icke är Bankens tillhörighet, och att deraf icke kan användas en enda skilling till sedelmynlets inlösen. Det följer dessutom af sig sjelf, att ju mera silfver på Depositräkningen, desto - I 54 Den, 17 December f. ra. mindre får Banken köpa eller vexla in, för att åstadkomma proportionen af 5 till 8. Jag hoppas, för sakens vigt och nytta skull, att Ridderskapet och Adeln förblifver vid, sitt beslut. Herr Rosenblad: Jag vill icke yttra mig i afseende på sjelfva saken, blott i afseende på de besynnerliga invändningar, hvartill man tagit sig 'anledning deraf, att frågan kan förfalla. Den egentliga frågan rörer just sammanjemkning af Ståndens beslut. Hvarje punkt deraf utgör således icke hela frågan, ty annars mäste naturligtvis det Stånds beslut förfalla, sorn blefve öfverröstadt. Jag skulle förmoda, att när inbjudning kommer från Utskotten, att förändra vårt förra beslut, Ståndet har rät-, tighet antaga eller afslå en sådan inbjudning. Jag anhåller således å nyo om proposition, huruvida Ståndet antingen förblifver vid sitt förra beslut, eller förenar sig med Presteoch BorgareStånden, samt be^ gär votering. Herr Ribbing: Jag skall så mycket som möjligt satta mig emot framställning af frågan, huruvida Ståndet förblifver vid sitt beslut, eller icke. Deremot anser jag lika med Herr Hjerta, att fråga bör framställas, huruvida saken kan förfalla eller icke, så vida Herr Grefven och LandtMarskalken icke dessförinnan sjelf täcktes för - Den 17 December f. m. 55 klara sig i detta afseende. Jag anhåller om detta förklarande ju förr dess häldre. Herr Cederschjöld: Några Ledamöter anse, alt proposition först bör göras på inbjudningen; men jag protesterar deremot. Första frågan är, om målet kan förfalla. Kan det förfalla, hafva Utskotten ej haft rätt till en sådan inbjudning, och den är då alldeles olaglig.
Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:n 31. 15 § af Kongl. Kungörelsen, angående dea allmänna beväringen den 13 November 1860. När beväringsskyldig, som bland allmänna beväringsmanskapet inmönstras, är aktiv medlem af frivillig skarpskytteförening, och företer skriftligt betyg, undertecknadt af öfverbefälhafvaren för den korps, han tillhör, jemte en af Chefen för närmaste regemente eller korps i arméen tillförordnad, i tjenst varande Officer, derom att den beväringsskyldige under minst ett år deltagit i skarpskytte-korpsens öfningar, utförda i öfverensstämmelse med det för arméen gällande exercis-reglemente och eger den färdighet i vapenföring, marsch och manöver, som motsvarar läraktig beväringskarls efter första årets möte, samt derjemte förvärfvat den skjutfärdighet, som i målskjutningsinstruktion är för rekryt i arméen bestämd, såsom vilkor för approbation till soldat, må sådan beväringsskyldig befrias från deltagande i första årets vapenöfning med den allmänna beväringen.» I sammanhang härmed har Kongl. Maj:t föreslagit, att den Officer, som för pröfning af beväringsskyldige skarpskyttars vapenfärdighet blifvit, på ofvannämnda sätt, ur arméen utsedd att inställa sig på skarpskyttekorps’ öfningsfält, må ega att åtnjuta rese-ersättning och aflöning efter gällande rese-reglemente, samt att denna kostnad må godtgöras utaf 4:de Hufvudtitelns anslag till reseoch traktamentspenningar. I anledning af denna nådiga Proposition har Friherre Baab, Hugo, den 10 Januari innevarande år, hos Ilöglofliga Ridderskapet och Adeln anfört: att genom beväringsynglingens befriande från elt inöte blefve en högst vådlig bana beträdd, ty samma skäl, som blifvit anförda för befrielse från eli möte kunde lika väl anföras till befrielse från två möten; och ©tvifvelaktigt komme vid hvarje följande riksdag motioner i berörda rigtning att väckas.
Namnet på sjukdomen kände hon ej, att hon kände sjukdomen visste jag, ty hon hade ju sjelf talat med mig om grefve de la Gardie och hans stackars hustru, och då hade jag ju aldrig förr hört något närmare om sådant der elände. Hon sade mig att hon sjelf frågat mannen, men han hade svarat att han aldrig haft någon sådan der sjukdom. Men hon berättade mig att strax hon blifvit gift, hade svärfadren tagit henne afsides och sagt: ”Marie, nu är du gift, och nu kan man tala med dig om allting, och derför ber jag dig om en sak: underblås inte Johans passioner, utan håll i stället igen så mycket du kan, dämpa det, ty – ser du – det är skadligt för honom.” Någon förklaring hade gubben ej gifvit och Marie hade icke reflekterat så mycket öfver det, men hon var svärfadern innerligt tillgifven, och hans ord hade bitit sig fast i hennes minne. Ett yttrande, som jag i förbigående fälde kom dem att rinna henne i hågen igen. Jag kunde icke annat än i hans förhållande till fru Hult se ett slags förklaring öfver hans allt oftare återkommande anfall af fallandesjuka, – så vida sjukdomen skulle vara hvad jag misstänker: hjernsyfilis. Jag frågade hvad professor Ribbing ordinerat. Lätt, sund diet samt dagligt bruk af – Bromkalium i ett par års tid, oaflåtligt. Hagelbäck vill icke taga bromkalium, trots professorns ifriga föreställningar både till honom sjelf och frun. I fjol låg han en tid och ”badade” i Lund. Jag frågade hvarför han nekar att taga medicinen. Jo, för ett par år sedan hade han suttit hos provisorerna en natt, och det hade pratats hit och dit. Hagelbäck hade sagt att han nu kände sig så ”passionsfri” jemfördt med förr. ”Det tror jag rasande väl,” hade en af provisorerna sagt, ”när man tar bromkalium!” ”Hvarför det?” hade Hagelbäck farit upp. Och så fick han förklaringen. Efter den betan ville han icke veta om medicinen; kan icke förmås att taga den; ligger hellre och vrålar som ett djur, slöar hellre till dag från dag, mister hellre minne och viljekraft.185
Till Stats-Utskottet remitterades Rikets Ständers år 1855 församlade Revisorers berättelser: l:o Om den af dem förrättade granskning af Statsverkets samt andra af Allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under åren 1852 och 1853, tillika med de, i anledning af denna berättelse, af vederbörande Kongl. Kollegier samt andra Embetsverk och myndigheter till Kongl. Maj:t i underdånighet afgifna utlåtanden; 2:o Om granskning af de under Kongl. Kommers-kollegium ställda fonder och medel, jemte nyssnämnda Kollegii deröfver afgifna underdåniga utlåtande; och 3:o Örn granskning af Riksgäld s-kontorets tillstånd och förvaltning, jemte Fullmäktiges i nämnde kontor deröfver till Rikets Ständer afgifna utlåtande. S. D. Till Banko-Utskottet remitterades Rikets Ständers år 1855 försam lade Revisorers berättelse 0111 verkställd granskning af Banko-verkets styrelse och förvaltning m. m. Prot.-Utdrag den 8 November 1856. 21 S. I). Till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterades Herr Hesselgrens motion, N:o 6, om förändring af vissa delar uti den af Kongl. Majit i Nåder den 9 April innevarande år utfärdade förnyade Instruktion för Förmyndarekammaren i Stockholm. S. I). Till Stats-Utskottet remitterades Herr Bodells motion, N:o 8, om anslag till Elektriska Telegrafens skyndsamma utsträckning till Haparanda. S. D. Till Stats-Utskotlet remitterades Herr Bodells motion, N:o 9, om lön pä stat åt en Agronom i Norrbottens län. Från Heden. Bonde-Stdndet.
Konungen, fast förgäiwes, gjorde af Hans Ex. cellence Herr General Gouverneuren, som tilli, ka anmälte, att de Hamburgske Banquiererne Averhoff, von Halle samt Luis 6r Jencquel, hos hwilka Kammaren dä häftade för omkring 500,000 R:dr, ej widare kunde förmäs att giswa län, utan twertom äskade kemister för de redan meddelade. Wid detta bekymmerfulla tillständ, ätföljt af Fransta invasionen i Hamburg, war än större anledning än nägonsin tillförene, att de penningar som hos desta Banquierer innestodo till min disposition, kunde tillgripas för Pom. mersta stulden, helst bäde Pommerska Kammaren och jag wörö Agenter för en och samma Monark. Jag yppade denna min farhäga i bref till Herr Baron och däwarande Cabmetts-Secreteraren med begäran att till Konungen i u -derdänighet mätte hemställas, om ej Konungens och Rikets wärdighet och Credit fordrade, alt antingen af de tillgängar, som stodo under min disposition, genast betala den Pommerska skulden, eller söka omsättning deraf till stämde län, emot Swensta Stats.Wcrkcts garantie; m?n Konungens, genom Herr Baron och CabinettSSecreterare, mig förständigade sivar blef, att mig äiäg att utan uppehäll draga penningarne frän dem till andra sätra Handelshus, knvrlket ock werkställdes, utan att detza Banquicrer ens yttrat det ringaste misstroende, eller lätit mig förstä, att de pä den avance, sem bos dem för min räkning war stäende, gjorde näqot anspräk. Sädan och ingen annan har min besattuing med P-mmerste Financerne warit, cch sä. dant det wärdiga förhällande, som ifrägawa. rande Banquierer ädagalagt.
Qvinna äge de rättigheter, som uti dessa tvänne punkter äro stadgade. 3:0 Bonde må på landet, utan erläggande af särskilt afgift, idka handtverk elier slöjd. 4:0 Alla , som i Stad eller på Eandet vilja anlägga Manufacturer och Fabriker samt dertill hörande verkstäder och handtverk, äga dertill rättighet; men skola hos Eandshöfdingen i Or" ten derom anmälan göra. 5:0 Alla Handtverks-, Manufacturoch Fabriks-varor skola utan undantag förses med tillverkarens eller Manufactur-verkets eller Fabrikens märke eller stämpel , på det att, i händelse af bedrägligt eller odugligt arbete, tillverkaren säkert må till ansvar och ersättning bindas. 6:0 Alla Handtverks-, Manufacturoch Fabriks-varor, som inom Fiket tillverkas, må fritt, Qbe - Den 5 Jall. 68ä •obehindradt och utan alla afgifter förås till upplag och säljas öfver hela Iliket; ägande Konungens Befallningshafvande att utfärda tillståndsresolutioner för de personer, sora dermed mage a landet handel idka. Skolandes om nödig controll emot förblandning af sådana inhemska varor med utländska, till förekommande af Lurendrägeri och Tullförsnillning, särskildt stadgas. 7:0 Om Guldoch Silfver-arbetare, för hvilkas arbeten controll är nödvändig , samt Tenngjutare , böra likväl de föreskrifter gälla, som äro genom nu varande författningar stadgade. Utskotten tillstyrka slutligen , att de Regie* mentariska föreskrifter, som för ordning inom Städerna samt på Landet, i afseende på Handt* verkerier, Manufacturer och Fabriker i öfrigt kunna erfordras, måtte af den Committée, som Kongl. Maj;t i Nåder behagar förordna, utarbetas , samt att alla äldre Författningar i dessa ämnen sammandragas och rättas ; dock att de grunder, sorn ofvan blifvit föreslagna , dervid till alla delar följas. Detta jemte en Ledamots särskildta yttrande, som innefattas i bifogade Protocolls Utdrag, varder dock Riksens Höglofl. Ständers pröfning vördsamt underställdt.
Utskottet; får jag äran förklara, akt jag afsäger mig befattningen i berörde Utskott, sullkom, ligt tryggad af min egen heders känsla, och af den säkra öfwercygelse, att as hwarje redligt tänkande Swensk Medborgare frikallas frän all tillämpning, as de tillmälen, hwarmed Herr Ofwerste - Lieutenanten 6ripsnva>är pä ett eclatant sätt angripit Expeditions, Utskottet, och följakteligcn hwarje betz Ledamot enskildt. Herr Orurxlelstjsrna, Albin, upläste ett Diktamen sa lydande: Ehuru oftast den redlige, den sanne Patrioten är nödsakad att inom sig dölja sine tankar, hämma stödandet af den för Fosterlandets wäl talande känslan, bör det likwäl ej förundra om, dä han talat för en rältwjs sak, han någon gäng eldad af harm öfwer en i wigkiga saker befunnen nonchalance, skulle, hänföras lill starka expretzjoner, bör ej räkkwisan af hans sak rättfärdiga hans billiga iswer? Hwem känner ej i den» na mälning igeu Herr Aswerste-Lleutenanken 6r>psnvalär? Hwem kan mitzkänna hans ädla tänkesätt? Wac det en rällwis sak för hwilken han talat? War det ej nonchalance, jag wägar tro att ingen, wid denna mo» deram rxpretzion lärer hafwa att päminna, war dct ej säger jag nonchalance hos Ledamökerne af Expeditions, Utskottet att i sin Expedition införa ett ej i Högloft. Ridderskapet och Adelns Beslut stäende, mot det sam» ma stridande uttryck? — Jo witzerligen, — Ridderskapet sch Adelns fattade Besiut att deröfwer förklara Den i December Z7 sill mistnöje bestyrker fullkomligen sanningen häraf. — Jag kan således aldrig förena mig med Friherre Osterström det Herr Ofwcrste.Lieutenanten Qripenvalstr nödwändigt för sin, för sikt
Banquen skulle då kunna förskjuta medel åtalia de Discönteri nas Gäldenärer, sohl ägå nöjaktiga FastighetsHypothek att erbjuda, mot förbehåll, ätt sams ma belopp af TrartsportSedlar, som härigenom Utginge af Banquen, skulle af Staten Uppå dess skuld afbeialas Dessa Skuldförbindelser skulle likaledes kunna ställas på R:dr i Silfvervärde, efter den Cours, Sorn Riksens Ständer komfnö i sådant afseende att be tämma, med skyldighet för Gäldenäretl att betala Räntan antingen i Silfver eller i Banco TransportSedlar efter Cours, jag tror att på denna väg, en blifvande Realisation skulle kunna Utail Våldsamma skaknirtgäf förberedas. Riksens Ständer skulle lika väl och ehuru på detta sätt Disconterne Sättas i tillfälle ätt redå sig sjelfva, kunna tillåta att Assig* fiationerna genast efter fulla värdet af Baft* Ridd. 0. Ad, Prot.lVt B. IIAfd. äg, 2é< 194 Den 17 Mertil, e. m. quen irläsas ; då den förlust, som på Assignation rna möjligen skulle kunna blifva, kunde afskrifvas på den vinst, som Banquen hittills på FilialDisconternes rörelse njutit. Herr von Heynne, Georg:
Sin vid 1844 — 1845 årens riksdag hos Rikets Ständer gjorda framställning, att det för nämnda skola endast tills vidare beviljade årliga anslag af 6,800 ridr måtte på ständig stat uppföras. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 BIHANG TILL OAHUnUftBIB IMI&S^SSPÅHIBlIiESS PROTOKOLL VID liag&tma Riksdagen I Stockholm Åren 18©^ ©eli 1863» FÖRSTA §AMliIIOEI. 1^ Afdelningen: Kongl. Majits Nådiga Propositioner och Skrifvelser, jemte Utdragen af de inför Kongl. Majit uti Stats-Rådet i ämnet förda Protokoll. i L Kanyl. Majus Nåd. Prop»silian A:o 33. 1 M-o Ank. till Exp.-Utsk. den 28 Nov. 1862, kl. 2 e. m. Kongl. MajUs Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående en med Hannover a/slutad traktat om upphörande af Sladeeller Brunshauser-tullen; Gifven Stockholms Slott den 51 Oktober 1862. Sedan fråga uppstått om vidtagande af åtgärder till handelns och skeppsfartens befriande från den tryckande afgift, som, under benämning »Stadeeller Brunshausertullen», uppbäres för varor, som föras uppför Elbefloden; samt underhandlingar i ministeriel viig härom öppnats, har en traktat om upphörande af nämnde tull den 22 Juni 1861 blifvit med Konungen af Hannover afslutad. Angående uppkomsten och beskaffenheten af denna tuliafgift är ifrån Ufrikes-departementet meddelad följande utredning: »I förra hälften af ll:te århundradet erhöll Erkebiskopen af Bremen utaf Kejsar Conrad den Andre privilegium att uppbära en afgift för varor, som fördes till en i Erkebiskops-stiftet Bremen inrättad marknadsplats, benämnd Stade, hvilken afgift, ursprungligen afsedd att användas till ett fromt ändamål, likväl snart nog förändrade natur och öfvergick till en transito-tull för varor, som fördes uppföre
Sedan uppmärksamheten härå vid flera Riksdagar blifvit fästad, beslöto omsider Rikets sistförsamlade Ständer, att, till beredande af en större beqvämlighet för allmänheten och en betydlig besparing i kostnaderna för Bankens sedelutgifning, transportsedel-räkningen skalle upphöra, och i stället det vid andra Sedelbanker antagna cassasystemet äfven härstädes införas. Att nu, sedan de flesta förberedande 4 Banco-Utskottets Utlåtande N.o i3S. åtgärderna för denna räknings afskaffande blifvit vidtagna och ett derpå grundadt högst förtjenstfull! förslag till ett förenkladt bokföringssält inom Banken redan blifvit uppgjordt och af vederbörande godkändt, upphäfva det vid sista Riksdag i detta hänseende fattade beslut, anser Utskottet sig således ega ali anledning att på det högsta afstyrka. Utskottet har tvärtom, med afseende dels ä det, i följd af vexlingens upphörande i RiksgäldsContorel, ökade behofvet för allmänheten af en skyndsammare vexling i Banken och dels å angélägenheten deraf, att, genom göromålens förenkling och tjenstemanna-personalens inskränkning, Bankens förvallnings-kostnader måtte snart kunna minskas, funnit sig böra föreslå, att utgifningen af sedlar å den såkallade transporlsedelräkningen måtte genast upphöra, så snart ett till vexlingens underhållande erforderligt antal sedlar å högre valeur blifvit förfärdigade och öfriga, i samband med transportsedelräkningens upphörande stående, nödvändiga förändringar inom Banken hunnit verkställas. Beträffande åter beskaffenheten och lydelsen af Bankens sedlar, så har, i anledning af Kongl. Maj:ts vägran att för närvarande bifalla räknecnhetens bestämmande till en R:dr Courant, fråga blifvit väckt, huruvida icke de nu brukliga sedlarne borde intill nästa Riksdag, då en ny myntoch räkne-enhel möjligen kunde blifva antagen, förblifva oförändrade till text, form och utseende, endast med begagnande af ett bättre och ändamålsenligare papper för desamma och med deras inskränkande till vissa valeurer, i följd af transportsedelräkningens afskaffande. Denna mening har dock
Jag föreslår, alt 2:ne månader må den första gjorde beskattningen gälla, och tror äfven, att de projeclerade 100 R:dr kunde till 66 R:dr 32 sk. nedsättas, äfvensom att desse afgifter må af slädernes Magistrater uppbäras och af dem på vanligt sätt redovisas samt att vederbörande passutgifvare förbjudas meddela pass till afresa förr, än till honom aflemnas Magistratens bevis, att bevillningen är gulden, då detta sedan påtecknas passet. lii Art., Caractersfulhnagter. Långt ifrån att bestrida den princip, som gjort sig gällande, att med afgift belägga de tomma fullmagter, som sökas, eller vilja hindra motverkan af den titel och ranglystnad, hvilken äfven i betydlig nion befrämjar lyx i lefnadssätt, och inom sammanlefnaden ofia orsakar förvända förhållanden, öfverensstämmer dock ej min öfvertygelse med det beslut, Utskottet fattat, och anhåller jag deremot få anmäla min reservation. Jag anser skillnad böra göras på fullmagter, ej innefattande mera än benämning, och endast sökte för fåfängans tillfredsställande, och dem, dervid en framtida befordran på Embetsmannavägen är förenad. Här finnas fullmagter med så kallad tur och befordringsrätt, här äro äfven andie med blott namn, heder och värdighet. Hvad Bevillningsutskottet behagar pålägga desse sistnämnde, skall vara mig likgiltigt och jag biträder den mening, sorn i detta fall är allmän, men kan ej undgå fästa uppmärksamheten vid det mindre billiga förhållande, jag finner uti en beskattning på fullmagt, innebärande expectance i befordringsväg och således inverkande på den individs framtid, som en dylik erhållit. Inom militären finnes bestämd gräns; namn, heder och värdighet medföra inga prerogativ i tjenslen, och fullmagt i armeen alla, utom högre löneförhöjning på stat, men äfven den vid extra tjensteförrättningar, der arfvoden betalas; och det är endast till undvikande af prejudice inom sjelfva corpsen, der man tjenar, som ej inom den alla befordringar i Arméen ega tur-beräkning.
T. Rorer hvarje förmiddag hö11 föredrag om och praktiskt utförde konsten a t t af majs tillreda nyttiga och laclzra inntsättes. Majsen betraktas i Amerika som franitideiis riiaiiiia. Men d % majsen till och med vid bakning fordrar en riss skicklighet, oclh dk erfarenlieten i dess användande ännu icke ar synnerligen stolD, ansigo amerikanskorna sig - böra vid själfva väi.ldsi~tst~lliiingen söka sprida kunskap o111 detta näringsämnes användning ut öfrer liela vërldeii. Afdelningen för uppjinni~lgar var på sätt och vis der. iiitressmtaste i hela kvinnobyggnaden, vederliiggande som den gjorde det ofta hörda påstaendet, a t t kvinnan ej kan utföra arbeten, livars frambriiig m d e krafver en större grad af tankeansträngning. Gppfiiiiiingariie voro visserligen icke af sainina betydelse soni t. ex. i " inguiaskinsii, telegrafen och det elektriska ljuset, men de vittnade. det oaktadt oiii stor skarpsinnighet. Dar sågs t. ex. en apparat, afsedd a t t f r i n åkdonet lösgöra skenande Iiiistar. Genom tr,yck på en fjader kan hasten nar som helst bli helt ocli hållet fri och en olycka shlulida undvikas. a r åkdonet därjämte försedt med en: säker broinsinrattning, bör icke ens den ringaste fara kuiiiia uppstå. Flere af uppfinningarna bestodo i förbättringar af olika köksutensilier, men afven mera invecklade uppfinningar förekommo. Diii. sågos. ugnar för bränning af mCtladt porslin, flyttbara vafstolar, niodell till ' fraktvagn för boskap, modell till elevator o. s. v.,. I södra flygeln en trappa upp Iiade direktionen, som bestod af 110 damer, två från Iivarje stat och territorium samt distriktet Columbia, 8 för Förenta staterna gemensamt sanit 9 från staden Chicago jämte deras siippleanter, sina sammanträden.