Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och jag kan inte vara ärlig, emedan jag har lika många karaktärer, som jag behöfver hufvudfigurer i mina arbeten – eller rättare: jag har beröringspunkter och lösryckta drag af alla dessa karaktärer; det fins så många facetter på min varelse som på en flugas öga. Hur skulle jag annars kunna insuga och uppfatta och upplefva! Det är inte af falskhet, jag är god på samma gång som stygg, och det är inte af elakhet, jag är kall på samma gång som varm. Det är det, du kan inse. Det är också alltid det som gör att du inte för längesen hört till en förgången period. Men jag vet, att du inte öfverskattar mig, när du inte ser till botten, jag vet också, att du skall döma mindre strängt än de andra, när du ser det underliga spelet under ytan. — Hvad skulle följden bli? Deras beundran sammanslagen till dyrkan af en skenvarelse, som icke fins. Och hos mig förkunskapen om, att de skola inse sitt misstag, inse, att de konstruerat upp ett beläte, och blygas deröfver. Då skall jag vara fattigare, än jag någonsin varit, och utan att ha förskylt det genom något positivt fel, ty när jag nu säger, att jag är ingenting – bara tom, då kallas det anspråkslöshet. Jag vill för resten inte säga det. Jag vill inte synas tom. Men jag lider så förfärligt af att vara det. — Vore jag en menniska med karaktär, så skulle jag säga åt dem med kläm: jag är inte sådan, gå ifrån mig, låt bli mig. Men tror du, jag kan! Jag spottar åt mig sjelf för det jag inte kan, men jag kan inte ändå. — Tro mig om du vill, bara för det jag skrifver om detta, är jag svettig som i ett romerskt bad. Jag ville inte sagt det åt dig, om jag kunnat slippa, men jag tyckte, det ville bända sig ut mellan refbenen. Om du visste hur eländig och hjertlös jag känner mig vid det. Jag vet precist hvad du ville svara: sådant rår man inte för, och att du aldrig känt något dylikt. Men det hjelper inte mig. Min enda bot är att få tjuta. Och nu har jag tjutit. Det är dagen efter. Det är Lördags middag.
Längden af de chausserade och icke chausserade vägar i Danska Monarkien, på hvilka ordinarie Postbefordring eger rum, är icke känd; men enligt den af Post-Styrelsen insända »Routeog Veilengdekart» har denna längd blifvit Danmark. 25 blifvit uträknad till 556^ Danska mil, efter hvad här ofvan angifvits. Dock äro i det egentliga Danmark 5 Poststationer, för hvilka väglängden ej finnes utsatt, här ej tagne i beräkning, så att postvägslängden i helt torde böra antagas till 580 Danska mil. General Post-Direktionen anmärker, att af de på nyssnämnde karta upptagne linier kunna to antagas gå öfver chausséer eller vägar, som i godhet med dem kunna jemföras. De ordinarie Posterne befara således i allmänhet chausséer, men äro ingalunda inskränkta till sådana vägar, och de genomlöpa dagligen två gånger (fram och åter) i medeltal på Landsvägarne 586 mil. Jernvägarne ... 67 » Sjövägarne 85 » Tillsammans 738 Utöfver 7 Danska mil går ingen ordinarie Post utan hästombyte, och äfven på kortare afstånd ålägges ofta Postkontrahenter, när Postens hastighet är af interesse eller vägens beskaffenhet gör det rådligt, att under vägen ombyta hästar. Minsta väglängden för någon ordinarie post är '1 mil, och medeltalet af afstånden mellan stationerne är i Danmark 3ni mil. Sleswig 31 » Holstein %\ » Lauenburg . 3 » Transportoch Befordringsväsendets Fond, hvarom här ofvan blifvit nämndt, har hufvudsakligen bildats genom de afdrag utaf Wagnmansfrakten, som i 1804 års Förordning påbjöds i Danmark och redan förut egt rum i Hertigdömena. Detta afdrag belöper till 4 Skill, af hvar R:dr i lega, hvarförutan Fonden bekommer en årlig afgift utaf Färjeplatserne.
Nej, planen ar rent iiypgifver,. Kan sade mig det i gár aftoi:., då han afven erbjöd mig nigon löneförhöjning. Men h e m skulle väl i våra dagar våga gifta sig p&amp; cn klig inkomst af knappt mer iii; ett tusen kronor. » Hon svarade ej, hans ord läto sk ixstanida och afgörande. Du har aldrig pröfvat hvad det vill säga att lefva i siil3 onistandigheter », fortsatte han haftigt, liksom om han blifrit anfallen och behöft värja sin isigt. &gt;Din faster tog dig fran ditt strafsamina föräldrahem, och sedan har du lefllat i den stora verld, som blott roar sig., &gt;Stackars faster menade väl. Hon skulle hellre rent af ruinerat sig, an draga sig tillbaka från sallskapslifvet. - Va1 för henne, att hon gick bort innan nöden knackade p8 v&amp; dörr! Det blir bäst att jag nu söker mig någon plats som sällskapsdainw, tillade hon efter en paus och rätade upp sig ur sin framåtböjda stallning. 2Var der ej så mycket efter henne, att du kan lefva af räntan på kapitdet?, Der låg bestörtning och ångest både i hans ton och blick. Omkring femhundra kronors ränta. - Nej, clet går ej. Trodde du det var mera, Hugo? » sporde hon med en öppen tillitsfull blick. sJag vet knappt, om jag förr närmare tänkt derpåw, svarade han fritt matande hennes blick. Jag var ju så saker på att det skulle gå med filialen i N.; derför hade din förinögenhet intet annat inflytande på våra giftermålsplaner, an att du åtog dig att bestrida utgiften. för en stor del af \ vår bosättning,. Det var val denna omständighet jämte vara storslapa vyer, som kom mig att halla dig för att vara oberoende., Hans bittra ton sårade henne. Den våning i N., soni vi tänkte hyra, består af fem rum. Möbler och gardiner till en sådan lokal kostar ej så litet. Dessutoin linne, husgeråd och mycket annat. - Nå, nu slippa vi allt det der.
Under dessa stormbyar brukade »August» vara den mest blottstälde, och det i trots af att han redan då, efter hvad hans systrar intygat, var den i hemmet mest eftergifvande. Det var nog för honom att i skolan utveckla sina unga frihetsidéer och sin tidiga kraft, men hemma var han i den grad öm och rädd om modern, att han hellre ville utstått hvad som helst af den grofkornige husfadern, blott han alltid kunnat rädda henne från förebråelser, dessa just synnerligen tillkomna för hennes svaghet för sin äldste son. Hon var dock den bästa och klokaste mor för dem alla. Vid de stora väderbyarne hade genom fru Blanches goda förhållande till sitt värdfolk en treflig tillflykt blifvit reserverad för Augusts räkning, och denna tillflykt utgjordes af ett i trädgården befintligt lusthus, som bar det lyckliggörande namnet Paradiset. Det var således redan vid de tidigaste gossåren som Blanche fick göra bekantskap med denna ort, och visst var det för honom ett paradis, emedan han der slapp så väl bannor som barska miner, och fick under nätterna drömma de vackraste drömmar, der hans mor alltid var hufvudfiguren, och der han redan såg sig i stånd att belöna all hennes kärlek och omtanke. Så kom morgonen, och med den modern och kaffet, och den intressanta »sexstyfvern», hvilken hon besparat till sin August som skolpengar. För sex styfver erhöll man af madam i ståndet, nära skolan, antingen tre verkliga gedigna skorpor, ej sådana der imaginationsskorpor, som nu erhållas, eller ock tre små knäckstrutar, eller tre äpplen. Med ett ord, någonting aktningsvärdt. Men stannade väl den omtänksamma modern härvid? Långt derifrån! Nu fick sonen förklara hur det förhöll sig med skolböckerna, och blott hon visste och han anade huru hon kämpade med sin fattigdom och stolthet för att skaffa hvad August behöfde. »Han kan bli bonde om han ej vill bli handtverkare», sade hennes man, »dertill är han väl ej för god.»
Understundom hibehålles gräsvallen i fyra till fem år och begagnas de sista åren till bete, äfvensom när gödsellillgången är ringa jorden ej sällan, i synnerhet hos bonden, utsuges genom det att Hafreskördar tagas fyra till fern år å rad, men man har bemödat sig att mer och mer öka denna tillgång med kärrjord eller så kallad råcka samt kompostjord, och det antagna omloppsbruket äger den fördel med sig, att öfvergången derifrån lill ett fullkomligare vexelbruk är lätt verkställbar. IIvete och korn odlas föga, emedan passande jord dertill icke finnes mångenstädes, men af äller och vicker har deremot odlingen tilltagit. Lin utsår hvarje jordbrukare, ehuru knappt till husbehof. Potatis-odlingen har deremot betydligt stigit, dock ännu icke så vida att den ingår i omloppsbruket, utan begagnas vanligen serskild jord för denna växt. Under de ifrågavarande åren har sädesproduktionen ej ringa ökat sig, hvilket visat sig deraf, alt under denna tid, då, såsom här förut i underdånighet är omförmäldt, Wermland haft fyra år medelmåttig och ett år något bättre skörd, Spannemåls-tillförseln från andra provinser mer och mer minskat sig, och under 1842 export af säd från Länet skett, hvilken export otvifvelakligt öfverstigit det årets tillförsel, och detta oaktadt den spannemåls-konsumerande folkmängden årligen med 2 till 3,000 menniskor vunnit tillväxt. Detta förhållande lemnar rum för den förhoppning, att W ermlands jord snart må kunna vid medelmåttig årsväxt producera Länets innevånares hela spannemålsbehof. En stigande omtanka har äfven i sednare åren varit egnad åkerbruket, och yngre possessionater hafva vinnlagt sig om kunskaper i agronomien, hvarigenom förbättringar i näringen tolde spridas och den i det hela gagnas. 11 Till den stigande sädesproduktionen bidraga jemväl nyodlingar, som årligen flerestädes göras, på sätt jag här ofvan i underdånighet anfört.
I iil beredande af ytterligare lindring uti berörde skjutsningsbesvär, anse Diskotten det vara nödigt, dels att kronobålsmännens tjenstgöring regleras så, alt ombyte af bålsmans-compagnier å tjenstgörings-orlerne verkställes under de årstider, då det inryckande och uppbrytande manskapet kan med sjölägenhet forlskaffas, och "dels att, der local-förhållanden icke medgifva detta forlskaffningssätt, eiler omständigheterne icke påkalla man - Staissamt Allm.. Bcsv.- och Ekon.-Utsliottcns Utlåtande, N:o 54. 3 skåpets transporterande medelst marche forcee, båtsmannen, lika med infanteri, må tåga till fots, hvarför något hinder desto mindre synes möta, som den packning, båtsmannen numera har att medföra, icke torde vara tyngre än infanteristens. Utskotten få således, i anledning af förevarande mofioner, vördsamt tillstyrka Rikets Ständer att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att ombyte af båtsmans-compagnier å deras tjenstgörings-orter, så vidt ske kan, måtte verkställas de tider af året, då vattnet är öppet, samt att i öfrigt och derest sjölägenhet ej kan begagnas, båtsmannen, lika med soldaten, måtte marchera till fots, då ej uppbrott till krig eller andra tvingande omständigheter göra nödvändigt att, till tids vinnande, använda marche forcee. Stockholm den 4 Mars 1843. Reservation. Af Herr Rå feit, A.: ”Enär Kongl. Maj: t, genom Nådigt Bref till Kongl. Förvaltningen af Sjö-Ärendena af den 22 Maj 1843, hvaraf ett utdrag här bifogas, redan förändrat tiderne för båtsmännens uppfordring, nemligen för Carlskrona och Götheborgs stationer till den 31 Maj, samt för Stockholms station till den 30 Juni, anser jag de sammansatta Utskotten icke bordt besvära Kongl. Maj:t med en anhållan, som icke är af behofvet påkallad.
Majit afgifva den underdånig» framställning, som kan af omständigheterna påkallas. Hvad härefter angår den af E. K. Majit ifrågasatta förbättring af pensioneringen för Gottlands Landlbeväring, så enär Rikets Ständer funnit berörde pensions-förbältring, i enlighet med den af E. K. Majit nu föreslagna pensionsstat, vara för dessa löntagare af verkligt behof påkallad, äfvensom att enahanda pensionsförmån bör tillgodokomma jemväl de Officerare vid Wisby stads beväring, för hvilka Rikets Ständer här Expeditions-Utshottels Förslag till underd. Skrifvelse N:n 146. 495 ofvan beviljat löneförhöjning i likhet med motsvarande lönegrader vid Landtbeväringen, hafva Rikets Ständer godkänt samma pensionsstat att för Gottlands Nationalbeväring tillsvidare tillämpas pä del sätt och under de vilkor, som i afseende ä den lör öfriga Arméen gällande liva pensionsstalen äro eller kunna varda föreskri In a. Vidare och dä det ärliga bidrag, som E. K. Majit äskat till upprätthållande af Arméens Pensionskassas egen pensionering fortfarande icke synes kunna af kassan undvaras, hafva Rikets Ständer liinnil godt att lill omförmälda ändamål för hvarldera af åren 1861, 1862 och 1863 ä Riksgälds-kontoret anvisa ett kreditiv å 85,560 R:dr, med skyldighet för Pensionskassan alt till Riksgälds-kontoret alslå det kassan för hvarldera af förstnämnde tre år tillkommande förhöjda vederlag för de till Statsverket indragna ruslhällsafgifterna, hvarförutan Rikets Ständer medgilVit att, på sätt nu eger rnm, berörda årsanslag må qvartalsvis under hvarje år utbetalas, dock med förbindelse för kassans
Af hvad jag sålunda anfört tror jag mig hafva visat ej allenast behofvet af en omorganisation och förbättring i landlmäteriet, särdeles i afseende på en mer de taljerad och bestämmande instruktion, hvarigenom äfven bättre kontroller och en enklare arbetsoch rättegångsordning kunde vinnas, utan äfven alt detta är af så stor vigt och så vidtomfattande, att utfärdandet deraf fordrar flere personers samverkan, om man ej skall stanna vid ofullständiga lappverk, utan att vinna något fullständigt helt, hvarför jag tager mig friheten föreslå : det Rikets Ständer måtte besluta alt hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla om tillsättande af en kommitté, bestående af lika många dertill skicklige landtmätare och jordbrukare, för att, med biträde af en lagfaren person, uppgöra förslag lili en ny och, enligt tidens kraf, lämpligare instruktion för landtmäterjkontoren och landtmätarne i riket, äfvensom till de än dringar eller tillägg i Skiftesstadgan och öfriga landtmäteriet rörande förordningar jemte arfvodestaxan, som deraf föranledas, eller af behofvet eljest befinnas påkallade. Stockholm den 49 November 1862. A. W. Uhr, Irån Örebro län. Af Mils Petersson från Calmar län, om förhöjning i fastigheis-lånefonden och allmänna diskontfonden i Rikets Sländers Bank sami afsätlande derstädes af en lånefond lill understöd för odlingsföretag. Enär det icke lärer kunna bestridas, att jordbruket är rikets hufvudnäring och att således denna näring äfven är den, på hvilken alla de öfriga i större eller mindre - Motioner i Bonde-Ståndet 1862.
Ridderskapet och Adeln val af Direktörer och Suppleanter vid Låne-kontoren i Götheborg, Malmö och Wisby; och befunnos, efter valförrättningens slut, hafva blifvit utsedde till: . Direktör vid Låne-kontoret i Götheborg : Herr Virgin, Claes Samuel, Öfverste, R. af K. Carl XIILs och S. O. Suppleant derstädes: Herr af Pettersens, Johan August, Kapiten, R. S. 0. Direktör vid Låne-kontoret i Malmö: Herr af Klinteberg, Carl, Kammarherre. Suppleant derstädes : Friherre Thott, Otto, Major, R. S. 0. Direktör vid Låne-kontoret i Wisby: Herr Bildt, Knut, Öfverste-löjtnant, R. S. 0. Suppleant derstädes: Herr von Strussenfelt, Adolf Ludvig, Häradshöfding. S. D. Föredrogs ånyo och återremitterades, på grund af gjorda anmärkningar, Stats-Utskottets den 1 och 4 dennes på bordet lagda Utlåtande N:o 51, i anledning af väckt motion om en gratifikation at Regements skrifvaren Carl Leopold. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Stats-Utskottets den 1 och 4 dennes pa bor ° Utlåtande N:o 53, i anledning af väckt motion om anslag af allmänna medel för anskaffande af s. k. lifräddningsbåtar. S. D. Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet» elen i och 4 dennes på bordet lagda •
En sådan anda hos Lärare-corpserne vid båda Academierna, hvikas lönestater likväl äro knappare, än sannolikt vid något annat Universitet, och vida lägre än de, sorn af Norrska folket bestås Professorerne vid Universitetet i Christiania, förtjena!’ väl någon uppmuntran af Svenska Representationen. De inkomster, Academierna ega, äro likväl helt och hållet medtagne till Lärarnes af Kongl. Maj:t fastställde, ännu vist icke öfverflödiga, lönestater, och till underhal ls-kostnader af uodervisnings-anstalterna, bland hvilka likväl många af brist på medel qvarhållas i det ofullkomliga skick, hvaruti de sedan århundraden befunnits. Academien i Upsala har dessutom att år ligen bestrida inbetalningar till Riksgälds-Contoiret å ett af Staten erhållet byggnads-lån, hvaraf Rikets Stander vid förra Riksdagen icke medgåfvo någon eftergift. Vid öfvervägande af allt detta, lärer inses, att de väsendlliga behof, Universitelen nu anmält, sannolikt aldrig skola af deras egna inkomster kunna fyllas, och att de vetenskapliga inrättningar, för hvilkas återställande i ett mot ändamålet svarande skick, de nu ifrågasatte anslagen blifvit begärda, skola, till binder för den Academiska ungdomens undervisning och bildning, komma att förblifva i deras länge insedda förfall, så framt nationen vägrar att understödja dem. Dessa vigtiga Inrättningar, för hvilka nationen nu anropas om ett så nödvändigt understöd, äro de samma vid båda Universiteten, nemli - Bil. till Stats-Utskottets Utlåtande, N'.o 354• 7 gen Chemiskt Laboratorium och local för mineralogiska samlingarne, Astronomiskt Observatorium och Anatomisk lärosal, jemte utrymme för de Anatomiske pi aspa ra ten. Del Chemiska Laboratorium vid Upsala Universitet utgöres af ett rum i det Academien tillhöriga hus, som af Chemi® Professoren bebos och hvarest äfven mineralie-samlingarne äro inrymda.
Och alldenstund Riksdags-Ordningens 14 §, sorn i början fastställer, hvad iakttagas bör vid Riksdagsmäns väljande i Stockholm, ibland annat uttryckeligen bestämmer, det, för att blifva Elector eller Riksdagsmän för berörde Stad, fordras att hafva varit trenne år Borgare derstädes, och vidare utsätter, huru valen böra ske till Riksdagsmän för de öfrige Städerne, sluteligen i ett sammanhang, utan att göra någon skill - 118 Riksdagen 1810. nåd emellan Stockholm och andra Städer, med lika tydelige ord innehåller, att ingen må för Städerne till Riksdagsman utses, som ej minst Tre år varit Magistratsperson eller Borgare; fördenskull och som rättigheten för de af Stockholms Magistrat, hvilka tillförene längre tid än Tre år varit Borgare, att komma under omröstning till Riksdagsman, uti berörde, i Riksdags-Ordningen nyttjade uttryck: eller Borgare, är förvarad; alltså finner jag, i grund af en sådan Riksdags-Ordningens bokstafveliga lydelse, skäligt att Magistratens ofvanberörde öfverklagade Utslag, såvidt det rörer de af Magistratens Ledamöter, med hvilka en slik egenskap inträffar, att de före sitt inträde i Magistraten varit Trenne år Borgare i Stockholm, härigenom ändra och upphäfva samt förklara desse Magistratens Ledamöter, ehuru icke trenne år Rådmän, likväl berättigade att äfven komma under omröstning vid Val af Riksdagsmän för den af Kongl. Maj:t till den 23 instundande Julii beramade Urtima Riksdag. Den med detta Utslag missnöjde äger att, likmätigt 19 § uti Riksdags-Ordningen af den 10 Februarii detta år, sine deröfver till Kongl. Majit stälde underdånige besvär, inom åtta dagar, till mig ingifva, och hvilka besvär, sedan vederbörandes underdåniga förklaringar deröfver blifvit infordrade, komma att dermed, jemte mitt eget underdåniga utlåtande, till Kongl. Majit i underdånighet öfverlemnas. År och dag, som förr skrifvet står. Under Hans Excellences, Fält-Marskalkens, ÖfverStåthållarens m. m.
R:dr, skulle förskottsvis af 9:de hufvudtitelns medel utbetalas, för att framdeles samma titel behörigen ersättas ge - Transport: 888. 16. 5,272: 24: Transport: noin de vid tomters försäljning i den tillämnade köpingen inflytande medel. I följd deraf blef denna summa sedermera den 27 Mars 1828, efter reqvisition af Kongl. Maj:ts bemälde Befallningshafvande, anordnad af Stats-kontoret å Kongl. Ränte-kammaren, hvarifrån medlen till länet remitterades. För dessa medel hafva årliga redovisningar blifvit lill Kongl. Kammarrätten afgifne, af hvilka inhemtas, att, intill 1853 års slut, en summa af 3,265 R:dr genom försäljning af tomter influtit och blifvit ersatt, så att vid samma tid det ännu utestående beloppet utgjorde 735 R:dr. Då för detta, sistnämnde belopp Staten äger motsvarande värde i ännu osålda tomter i Haparanda köping, torde ifrågavarande balanspost kunna i rikshufvudboken afskrifvas, dock under förbehåll, att den vid skeende försäljning af tomter inflytande köpeskilling till Norrbottens läns Ränteri eller Kongl. Ränte-kammaren inlevereras och upptages såsom besparingsmedel för 6:te hufvudtitelns underafdelning: jordbruket handeln och näringarne ... Af öfriga hufvud-titlarne samt till Bar* thelemy-fonden: Utaf det vid 1844 och 1845 års riksdag beviljade anslag för uppmuntran och befrämjande af boskapsskötseln i riket 28,845: 8. 7. Enligt Kongl. Maj:ts nådiga bref af den 16 Juni 1846, erhöll Kongl. Stats-kontoret befallning att från Riksgälds-kontoret reqvirera det utaf Rikets Ständer vid nyssnämnde riksdag, för sagde ändamål, beviljade anslag, 70.000 ll:dr, för att, i mån af behof och uppå skeende reqvisition, Herr Förste Hofstallmästaren m. m.
Det är väl ej rätt, att innan K. M:t I alt tillfälle att i sjelfva hiifvudlrågan, eller 0111 beredande af löneinkomster på annat sätt åt nuvarande prebendarier, framställa förslag, hemställa om prebendenas indragande, isynnerhet som nämnda ersättningsfråga i alla händelser måste utgöra föremål lör en kommande riks ags pröfning. Under sådane förhållanden anser jag det vara bättre, att, såsom Hr von Ehrenheim föreslagit, anhålla, »det K. M:t ville taga i öfvervägande, om icke en vidsträcktare indragning af prebende-pastorater, än den, som redan egt rum. eller i sammanhang med regleringen af biskopslöncrna blifvit anbefalld, lämpligen kunde ske.» Genom antagandet af detta lörslag uttalade R. St:r sin åsigt om nödvändigheten af prebende-pastoratens indragning, och målet vore vunnet, utan att man beliölt gå den väg, som Utsk:t föreslagit, hvilken icke leder närmare till målet, än den af Hr von Ehrenheim inslagna. Jag vågar anhålla, att R. 0. Ad. måtte antaga Hr von Ehrenheims reservation, hvilken ock blifvit af flertalet af Ståndets ledamöter inom Utsk:t understödd. Frih. Åkerhjelm, Johan Gustaf Nils Samuel: Då jag anmälde mig att erhålla ordet, var det i afsigt att fästa R. 0. Ad:ns uppmärksamhet å den af Hr von Ehrenheim afgifna reservation, hvari jag, i likhet med flere af Ståndets ledamöter inom Ekon.-Utsk:t, förenat mig. Som emellertid sedan dess redan en talare, Gr. Liljencrants, förordat denna reservation, kan jag inskränka mig till att, med anledning af det af Utsk:ts ordförande nyss här anförda yrkande på bifall till Utsk:ts förslag, erinra om de inom Utsk:t af åtskillige Preste-St:ts ledamöter anförda skäl Ipr prebendenas bibehållande, att Theoiogice Pastoralis
Utsk. har fått upbära en hård beskyllning för att understödja hvad som blifvit kalladt konfusion; jag vill icke tillåta mig att afgöra på hvilken sida konfusion eger rum, ty då tvenne diskutera och båda påstå sig hafva rätt, skylla de naturligtvis konfusionen på hvarandra. Det vill jag dock erinra, att skulle det än blifva fråga om en ”confusio amabilis” fruktar jag dock att Utsk. måste äfven derutinnan erkänna sin underlägsenhet. Öfverläggningen förklarades härmed vara fulländad, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, framställde propos. till bifall å Utsk:s förevar:de Betänk. Denna propos. besvarades med blandade Ja och Nej, och då sedermera Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. an såge - Den 8 Februari. 433 sage de gjorde anmärkn:ne föranleda till återreraiss, ropades Ja, blandade med Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade det han trott sig finna att Ja härvid varit öfvervägande. Hr Stjernsvärd, Gustaf Mauritz, anförde skriftligen: På RiksSt:ns hord hvilar f. n. till afgörande en fråga, hvilken troligen är den vigtigaste hvaröfver Rikets nuvande Ständer komma att besluta; den fråga nemi., som utgör föremål för Const.Utsk:s Mern. JV,s 2, eller det sedan förliden Riksdag till grundlagsenlig behandling hvilande förslaget till ändring af våra grundlagar. Ju vigtigare och mera maktpåliggande det ämne är, som detta förslag angår, desto större är hvarje representants pligt att samvetsgrant öfverväga de skäl, som kunna tala för och emot dess antagande. En sådan pröfning är likväl, äfven med den bästa vilja ytterst svår, för att icke säga omöjlig, så länge man saknar kännedom om sjelfva grunderna för de valordningar, för de serskildta Stånden, som åro i detta förslag afsedda.