Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den afdelning däraf som är förlagd till Stora teatern, d. v. s. det s. k. högre skådespelet, har under den tiden varit anförtrodd åt Sofokles och Shakspeare, af hvilka den förre dock icke kommit längre än till en föreställning af » Antigone ». Detta skådespel hör för öfrigt till det föregående spelåret, men skulle otvifvelaktigt hafva behållit sin plats äfv en under det innevarande, om ej titelrollens innehafvarinna, fröken Djör-kegren., nödgats till återvinnande af förlorad hälsa afbryta sin verksamhet och företaga en resa. Det är den resan som anses vara en följd af de resor som fröken Björkegren gjorde under sin sommarledighet i år, då hon, i stället för att njuta hvila och vederkvickelse, öfverausträngde sig med triumfer i Köbenhavn och i Kristiania, i Jvllands småstäder och vid Höganäs stenkolsfält. Huru vida sommarfärderna och sommaraftnarne vid rampen verkligen voro en orsak till skådespelerskans ohälsa, torde väl vara oafgjordt, men de kunna dock gifva anledning att tänka pä vådan af att icke hvila sig pä de tider, dä hvila är möjlig. Att kgl. teaterstyrelsen skulle, såsom man hört någon föreslå, rakt af förbjuda sina sceniska konstnärer att under sommarledigheten fara omkring och gifva föreställningar uti inoch utlandet, torde väl icke böra komma ifråga, enär skådespelarne själfva kunna hafva nytta af att någon gång uppträda inför en främmande allmänhet, och teatervännema i Sveriges landsortsstäder ej böra förmenas att stundom få se några af konstnärerna från den skådebana, till hvars upprätthållande hela riket bidrager. Men skådespelarne själfva borde väl förstå att undvika öfveransträng-ningar, vare sig på scenen eller vid gästabuden och på de nattliga balerna, linder en tid, hvars största del borde egnas åt hvilan. Emellertid har fröken Björkegren varit otjänstbar under dessa tre monader till stor skada för teatern, ty om spellistan likväl k^innat upprätthållas, har väl detta dock icke gått for sig utan ansträngning.
2:0 ”Att i Svenska Lagstiftningen på ”goda grunder det undantag från allmänna Rattegångssätlet blifvit infördt, alt en ”Domstol ej dömmer öfver Embétsåtgärder, ”af andra Domstolar eller pmbetsVerk, som ”i värdighet äro lika med eller öfver sine ”Domare.” Den 14 A ug u s t i e. rn. Då jag medgifver riktigheten deraf, att den ena Domstolen icke kan pröfva en annan Domstols af lika värdighet fattade beslut, och att det ena Embetsverket icke . kan profva det andra Embetsverkets af lika värdighet åtgärder, så följer icke deraf, att ju ett Förvaltningsverk (^Rikets Collegier hafva ingen Domsrätt) kan och bör svara för sina åtgärder inför behörig Domstol, utan afseende på lika eller lägre värdighet. Om ett Collegium kommer i tvist med en Lefveranteur om förståndet af ett Contract, tned en Skeppsredare om tydningen af ett Corte-parti, eller med hvilken annan enskild person, som helst, om dispositionen af en fastighet, så måste samma Collegium svara inför Rådhuseller HäradsRätt. GeneralTuilStyrelsen har, enligt Ständers och Konungs förklarande, lika värdighet med Rikets Collegier, men icke deStomindre har Kongl. Majrt uti den för detta Verk utfärdade Instruction förordnat, att uti alla frågor, som angå anmärkningar vid redogörelsen, beräkningen af Tullen eller Reslilutioner, skall den missnöjde anvisas med sine Besvär till Kongl. KammarRätten. Häraf torde visa sig, att den anförda Lagstiftningsgrunden icke är antagen hvarken af den Lagstiftande eller verkställande magten. 12Ö Den 14 Augusti e. ra.
Wi känne ännu icke den LrpckfrihetS - Lag som kommer att antagas, hivilkcn ttär den en gäng blifwer färdig, kanske'förbjuder det medel, som wi nu skulle stadga som ben enda Controls. Hwartill har wäl dä Constitutior.s - Utskottets nu lämnade tillätrlse att trpcka be§ utlätande tjrnat. Grefwe körner, östvik 6öran r Att k förwäg klandra en ogjord Lag är nägot alldeles nytt. Om ocksä detta förfarande i och för stg sjelf ej wore origtigt, sä fär jag i alla fall anmärka, att den Tryck» frihets Förordning, som skall utfärdas, alldrkg kan blifwa stridande, utan mäste blifwa i enlighet med Re» geringk - Formen, och de för ben samma deri uppdrag» na grundlineer. För öfrigt: När i alla fordna Lar gar och Constitutioner stätt, att de skulle wara oföränderliga, och när deremot i wär nu warande en uttväg är öpnad, att pä ett till ändamälet ledande, fastän warsamt sätt göra nödiga förändringar, hwad kun» na wi mera begära? Det war rättigheten, lemnad ät Riksens Ständer i deras klena, att förklara grund» lagen, som störtade 1722 ärs Regerings - sätt, och föranledde den despotism, som stutcligen genom Säker» hets - Aetcn fullbordades. Kan man af stora folkärn» lingar wänta den mognad i räbstag, det lugn i beflut som fordras för att ej göra rättighet att förändra lagar wädlig för Statens beställd? Mätte wi betänka betta, innan wi ankage en stadga som strider emot wärk Regerings«sätts anda och skulle kunna leda till betz kullkastande. GrefweOe ! a 6 aräi sr Om jag trokk att mitt förslag wore ledande till att kullkasta Regena ring';- 4384 Den is October. ringö«sättet, hade jag allbrig kunnat bet göra. Jag tror ännu att det ej är deremot stridande, utan alle. nast rn förklaring, ett tillägg, som sär göras.
Utsk. saknat ledning för sitt omdöme vid anslagets bestämmande till 12,000 r:dr. Hvarföre har man föreslagit denna summa och icke någon annan ? Ar det gifvet, att nedsättning af 2 r:dr i terminsafgiften skall åstadkomma den brist, som med de föreslagne 12,000 ruhne bör ersättas. Detta har Utsk. icke vetat, utan på höft antagit denna summa. R. o. Ad. torde erinra sig, att vid sista riksdagen föreslog Konungen, att afgiften borde vara 10 rulr, i st. f. 5 rulr. Men genom omröstning i förstärkt StatsUtsk., gjordes sistnämnda belopp gällande. Nu är man icke nöjd med denna minskning, utan vill ytterligare nedsätta afgiften till 3 r:dr. Följden häraf är, såsom II. o. Ad. finner, alt 12,000 rulr, hvilka nu icke behöfvas, emedan lärjungarnes afgifler anskaffa dem, gå förlorade för andra Statens behof, hvilka icke blifvit tillfredsställde derföre, att StatsUtsk. dertill saknat medel. Nedsättes afgiften, så inträffar ofelbart, hvad Gr. Mölner förutsett, nemi. att de förmögnare befrias från de högre afgifterne, och att så många flere andra få betala 3 r:dr. Jag beder R. o. Ad. derjemte öfverväga, att man icke med skäl kan fordra, det all undervisning i riket skall lemnäs kostnadsfritt. Om den lägre undervisningen, som för hvarje medborgare erfordras till medborgerliga rättigheters utöfning, nemi. nattvardsläsningen är kostnadsfri; så torde det vara för mycket be - Den 26 April f. m. 153 gärdt, och intet land lärer väl framvisa exempel derpå, att ingen undervisning bekostas af lärjnngärne. I sjelfva verket har kostnadsfri undervisning hitintills icke egt rum, utan på den tid, skolgången förklarades vara fri, funnos åtskilliga s. k. frivilliga afgifter till lärarne, hvilka föräldrar med någon tillgång icke kunde undandraga sig. Sålunda har kostnadsfri undervisning funnits mera i föreställningen än i verkligheten. Enl. nu gällande författning äro verkligen fattige föräldrar befriade från afgifter för deras barns skolgång.
Maj:t funnit utförandet af hvad genom det förra Brefvet blifvit anbefäldt mötas utaf en och annan olägenhet, samt derföre funnit godt i Nåder förklara, att, i det stället, att tvänne rusthåll enligt detsamma skulle utgöra tre soldater, hvar och en rustnings-stam under Norra Squadronen af Bohus-Läns Dragon-Regemente allenast skulle underhålla en soldat, med lega vid första antagningen, jemte årlig lön och torp till boställe, samt med släpkläder af vadmal, efter den modell, som dertill blifvit fastställd, hvart tredje år, tillika med den vid Dragonerne förut vanliga möteskosten; hvaremot Kongl. Maj:t och Kronan komme att, på lika sätt som vid Indeldta Infanteri-Regementena till fot nu för tiden sker eller framdeles kommer att förhållas, bestå allt det öfriga, som till beklädning, beväring, tross och utredning hörer; samt vidare, att, ehuru Kongl. Maj:t nogsamt erinrat Sig, att allt det öfriga Infanteriet anskaffas och lönas af landets invånare på ofvannämnde sätt, endast på det de må vara frie från utskrifning lill landets försvar, 6 Statssamt Allm, Besv,- och Ekon,-Utskottens Betänkande, IV:o 112. utan eftergift af någon penning, så bar Kongl. Maj:t likväl, i anseende tili de knappa vilkor och mindre utrymme, hvarmed desse under Norra Squadronen rustande med sina hemman mäste sig åtnöja, af Kongl. Nåd och ömhet, ännu velat förunna dem att af Indelnings-räntan för hvarje stam eller numer behålla och sig till godo beräkna Femton Daler Silfverrnynt eller Fem Riksdaler Specie.
S. D. Remitterades till Banko-Utskottet följande motioner: M 69, utaf Herr af Wirsén, Thure, om Jernkontorets bibehållande vid dess innehafvande kreditiv å Rikets Ständers Bank; och JVs 93, af Friherre Duvall, Carl Gustaf, om ställande af ett årligt anslag å 10,000 R:dr till Bankofullmägtiges disposition, för att utdelas såsom arfvoden åt Bankens tjugo äldste e. o. tjenstemän S. D. Remitterades till Lag-Utskottet en af Herr Dalman, Wilhelm Fredrih väckt motion, M 83, om ändring i lagen för åhörare vid Riks-Ståndens sammanträden. S. D. Remitterades lill Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet nedannämnda motioner: M 27, af Herr Liljenstolpe, Axel Fredrik, angående sparbanksräntans höjande till S'/2 procent, m. m., tillika med ett i anledning deraf afgifvet yttrande; och skulle denna motion jemväl med de öfriga Riks-Stånden kommuniceras; M 54, af Friherre Cederström, Rudolf, angående organiserandet af en representation för häradet; M 76, af Herr Boij, Adolf Fredrik, om utfärdande af ny skogslag, m. m.; och M 77, af Herr Geijer, Bror, angående ändring i gällande stadgande om betalning för å militieboställe för Kronans behof huggen ek. Frän Högv. Presle-Slåndet.
R:dr 20,000 2 83 ■ „ 36,ooo i83a . ; „ 7,000 2 833 „ 89,000 102,000 så att vid sistnämnde års slut några Sparbanken tillhöriga medel icke vor# »ti Baneo-Diseouteu iuneslåeade - 3 BancoU skottet: Bff. N:o 35. TTfskottnt kan dessutom ej oanmäldt lemm, att af Directionen Öfver Banco-Discont-Verket hafva blifvit til! Utskotlit öfverlemnade serskilde med utmärkt noggranhel upprättade Tabeller oell specifika förteckningar, dels öfver Lånerörelsens olika förhål la rulén under den tiderymd Disconten bedrifvits för Bankens egen räkning dels öfver alla på utsökning beroende lån, classificerade efter den mer eller mindre säkra beskaffenhet de ansetts ega samt fördelade på orter, näringar och yrken, dels ock öfver de under sistföiflutne orne åren ulgifne nya lån, uppställde efter enahanda grunder, hvarigenom LTlskottet är i tillfälle upplysa, att ifrån medlet af år 1816 till och med näst lidet år har uti nya lån af allmänna fonden .. och emot hypothek af publika papper samt att brutto-inkomsten utgjort af de . förra fonden och å deli senare .. eller Om härifrån afräknas dels de vid sista Riksdag afskrifne Lån dels dc vid samma lilifällle saint sedermera vid de årlige revisionerne inom linien förde lån dels den af Utskottet här ofvan upptagne stimma till betäckande af de ifrån Verkets säkra fordringar nu föresiagne ufföringur dels ock beloppet af förvaltnings-kostnadcrne under samma lid, som endast blifvit Allmänna Discont-Fonden påförde . samt dessutom såsom ersättning lill Lånebanken för förskjutne räntor, för utgifvils:
Riksdag som flere af de föregående, framställningar blifvit gjorda om de indelta rantornes indragning till Stats-Verket, emot anvisning af motsvarande contanta anslag åt vederbörande, samt om alla räntors och kronotiondes framtida utgörande i contant, utan uppsägningsrätt hos räntegifvare; hvarjemte Rikets Ständer tagit kännedom af E. K. M:s och och Rikets Stals-Contors den 18 December 1839 afgifna förslag, att, till befordrande af redighet i räkenskaperne och enhet vid löners anslående, Stats-Verket måtte öfvertaga samtliga indelningarne och i stället förse deras innehafvare med penningelöner, hvarigenom den billiga förmån skulle tillskyndas indelningsgifvare, att de, lika med dem, som böra utgöra sin afradseller tionde-spanmåi direkte till kronan, ej allenast befriades från forsellönens erläggande, utan äfven egde begagna den i allmänhet medgifna optionsrätten i afseende på spanmålens leverering antingen in natura eller i penningar efter markegång. Hvad nu först angår frågan om indelta räntors indragning till StatsVerket, emot anvisning af motsvarande contanta anslag, finna Rikets Ständer det vara ostridigt, att, genom räntors och tiondes utgående till vissa inrättningar och embetsman, många och väsendtliga olägenheter tillskyndas läntegifvarén, emedan räntetagaren är berättigad, att, utan afseende på större eller mindre möjlighet för den förstnämnde att fullgöra sitt åliggande, och utan afseende på årsvext, tillgångar och gällande pris, till leverering in natura uppsäga de uppsägbare persedlarne, äfvensom att, utan afseende på otjenligt väglag eller andra svårigheter, få spanmålen forslad en viss våglängd, — hvarmedelst räntetagaren kan ega tillfälle att fordra en öfverdrifvet hög lösen. För indelningstagaren åter inträffar, att hau sent får upp - SxS Expedilions-Utskottels Förslag till uud.
Hvsd Xsmmsr-Ilstten i omförmslde ksnseende i underdsnigliet föreslsgit velt kewsliillt, innefsttsr i skmsuket en sliker vek ulen »llt för wieken om - L4 Kon§/. ^Väc/r§a ^rr/ve/re, lV:o 4/. KANA veik8tällliar eontioll för ketrvggancie al 6en genom 8tämplacje pappersafgilten päräknaäe 8tat8-inkom8t, med af8eencle lcvarpä Kongl. l>Iaj:t tmner för8laget 8nciamal86nligt oek antagligt i lie vs8enlltliga8t6 clelar ork me cl unllantag enc!a8t ak kö re8kril terne rörån cl e clel8 fa8teliiek, för kvilka 8tämplalie papper8-afgiften ieke torcle kunna pä förkancl eller vili lsgfgrten8 början slfor<lra8, utan att 8ääa»t klefve för mängclen af lagkarl 8ökancle alltför kännkart, llel.8 kullinagter, i af8eemie pä kvilk»8 kelaggancle mecl 8tämplaclt papper, nägon ytterligare kontroll leke 8)ne8 vara al' nöclen, an öen, 80m lnnefatta8 lleruti, att kullmagten eller äen Iianclling, 8om till en löneförmon eller arkvocle kerättigsr, 8kall, mecl 8tämplaclt papper föi8eclcl, för veclerkörancle uppvi.8»8, innan lönen eller arlvoclet utlietsla8. Kongl.
Skulle det visa sig att friköpningen blefve så allmän att hälften begagnade sig deraf, Den 23 Maj f. m. kan man vid kommando öfverläggningar tänka på att använda medlen till andra ändamål. Jag anhåller, på grund af hvad jag anfört, om bifall till Utsk:ts förslag. Gr. Sparre: Det kan icke för de unge männen vara annat än särdeles uppmuntrande att se att de utmärktaste af dem sjelfve utses till dera förmän, för att öfva dem, och detta måste underhålla den krigiska andan hos dem och gifva dem lust att göra framsteg i sitt yrke. Och som jag är öf. ertygad att till desse eliter skola utväljas de mera lofvande bland do unge männen, så kan jag för min del icke annat än anse att inrättandet af denna elitkorps bör och kan verka ganska mycket godt. Skulle åter sådane farhågor vara grundade, som af åtskillige talare här blifvit framställde, finnes redan i förslaget, sådant det nu är, icke något hinder för K. M. att använda beväringsfonden äfven på annat sätt; ty 37:de §:n, som handlar om denna beväringsfond, lj-der sålunda: ”Af de i §:n 15 omförmälde afgifter skall, under benämning ”Allmänna boväringsfonden-', bildas en särskild tillgång, att af K. M:t användas till beväringens eller en allmän folkbeväpnings organiserande. ” K. M:t oger således att använda dessa tillgångar på sätt som lör beväringens vårdande synes honom lämpligast; men förslaget innehåller icke att beväringsfonden skall uteslutande, användas till ordnandet af elitkorps, utan om det skulle visa sig att icke tillräckligt antal personer med de insigter, som erfordras, förefinnas, så är K. M:t oförhindrad att på annat lämpligt sätt arrangera saken. För min del anhåller jag om bifall till Utsk:ts förslag. Frih. Raab:
Qvinnans oändligt höga värde erkännes äfven af alla bildade nationer; endast de råa och ohyfsade undertrycka det ännu i dag. I England, Frankrike och Nordamerika, dessa tre folk, som gå i spetsen för vår tids kultur, egnar man qvinnan jemlik rättighet med mannen i den förnämsta rättigheten af alla rättigheter, nemligen i den, att, efter förmåga och krafter, försörja sig. Det är också på denna rättighet, som alla andra rättigheter bero. Den lika arfsrätten, erkänd vid 1844 års riksdag, var det första steget, som, sedan Birger Jarls tid, uttogs inom vårt land till qvinnans likställighet med mannen. Vid sednaste riksdag erkändes hennes myndighetsskap. Det var det andra steget. Det var likväl, icke för tidigt. Långt förut hade Österrike erkännt henne myndig vid 24 år, Hannover och Hessen vid 25 år, Frankrike och England vid 21 år o. s. v. Härmed är dock verket emancipationsverket — icke fullbordadt äfven om grundvilkorvn derför äro gifna. Med myndighetsrätten följer visserligen alldeles oafvisligt sjelfförsörjningsrättigheten; men många dörrar stängas i detta fallet för henne ännu i dag, dels till följd af gamla, ej mera tidsenliga författningar, dels af gamla vanor och fördomar. Det tillhör oss att nedbryta dessa och för henne öppna alla lämpliga möjligheter för hennes försörjningsbehof. I detta afseende torde också ganska mycket återstå att göra. Vid sednaste riksdag afläto Rikets Ständer en underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t, förordande qvinnans inträde i Telegrafverket, såsom erbjudande befattningar, särdeles passande för qvinlig verksamhet. Dermed synes det kanske mången att frågan i detta afseende äfven borde hafva varit afgjord; men så är dock icke händelsen. På anmodan af Regeringen till Telegrafstyrelsen att deröfver afgifva sitt utlåtande, förklarade sagde Styrelse, bland annat, att qvinnans anställning vid Telegrafverket var ”olämplig”.
Det är denna jemförelsevis nya manufakturbefolkning, uppfyllande Englands städer, (af hvilka man sett Birmingham, Manchester, Glasgow, Leeds m. fl. innom sjuttio år fyraoch femdubbla sina invånare), – en befolkning till större delen uppvext utom Engelska kyrkan, – massan, delande i hög grad den brist på uppfostran, som, oaktadt de senare årens bemödanden för folkundervisningen, i allmänhet utmärker de lägre klasserna i England 87 – det är denna rörliga, oroliga, rikedom och fattigdom till öfvermått af sig kastande befolkning, som isynnerhet genom Parlamentsreformen (1832) politiskt gjort sig luft, och nu med Engelska konstitutionen är införlifvad. Men England har derigenom, ehuru under egendomligt svåra förhållanden, blifvit drifvet på en fråga, som (i sig innehållande många föroch efterfrågor) utan tvifvel är det nittonde seklets hufvudfråga, nämligen: om det, vid en viss grad af civilisationens framskridande, gifves något grundeligt medel mot mängdens moraliska förnedring, utan att äfven göra den delagtig af politiska rättigheter? Noter Iliad. III. 150. Iliad. Iliad. XVII. 571. Iliad. XVI. 642. Iliad. XVI. 260. Iliad. XVI. 5. Odyssæ admirabilis summa et compages pro præclarissimo monumento Græci ingenii habenda est. Proleg. Odyss. XI. 117. Odyss. VIII. Odyss. VIII. 580. Mores Heroicæ ætatis apud Veterca Græcos et Scandinavos comparati. P. I–IX. Odyss. VII. 153. Odyss. XXII. 334. Odyss. VI. 209. Odyss. Odyss. XIX. 111. Iliad. XVIII. Olof den heliges Saga c. 31. Odyss. XXIV. 226. Iliad. II. 212 ff. Odyss. III. Iliad. XXIV. Odyss. XXIII.
I Stockholm åtminstone skulle den sannolikt vid många tillfällen medföra annan verkan, än den åsyftade. Om så är, borde man vara betänkt, att utbyta denna bestraffning emot en mera ändamålsenlig. Troligen skulle Stockholm fordra många serskildte paragrafer i nya Stadgan, emedan många förhållanden emellan Husbönder och Tjenstefolk här äro i väsendtlig mohn skiljagtige från andra orters. Angående Husagan får jag väl erkänna, att jag träffat Landsorter, der densamma ännu utgör en betydlig driffjäder för sysslornes fullgörande, och för vördnadens vidmagthållande; men jag ville gerna anse denna erfarenhet såsom undantag från den allmänna esprit, som Ben 25 November. 385 som ej otydligt synes röja sig. Att Husaga, under en mera utvecklad bildning, någon gång skall upphöra att vara användbar, det lärer svårligen kunna bestridas; men fråga är, om denna period ännu är nära eller aflägse. 4:o Den ännu gällande VärfningsStadgan, af den 7 April 1802, synes icke vara uti rigtigt förhållande till TjenstehjonsStadgan. Bestraffning med Militairtjenst, såsom den deri föreskrifver, förmodar jag borde nu för tiden annorlunda framställas; mångfaldige andre omständigheter att förtiga. Då man allmänneligen icke lärer undgå att finna, huru den constitutionela inflytelsen redan låtit märka sig inom Tjenstehjonsklassen, genom de vanliga Phenomener vid första beröring med Friheten, nemligen genom törst efter rättigheter, och leda för skyldigheter, och då Tjenstehjonet icke längre lärer kunna bibehålla den öfvertygelsen, alt vara med Livree födt bit till Yerlden, så synes tiden vara inne, att uppställa de controller, som ensamme kunna trygga och sammanhålla Husbönders och Tjenares interessen.
Redogörelse öfver befästningsarbetet nära Carlberg, upptages, på grund af Kongl. Brefvet den i4 Juli i833, en utbetalning af 2,296 R:dr i3 sk. 4 r. till Arrendatorn af en Carlbergs Kungsgård underlydande lägenhet, Stenbrottet benämnd, såsom ersättning för afstådde a5 kappland jord, hvilka för befästningsarbetets utförande ansetts oundgängeligen nödige; men utom att berörde löseskilling, i förhållande till den inskränkta jord vidden, synes öfverdrifvet hög, så förekommer härvid, att bemälde Arrendator för hela lägenheten i arrende icke erlägger mera än i5 tunnor 2§ kappar Spanmål om året, hälften råg och hälften korn, som, förvandladt i penningar, icke uppgår till eller åtminstone icke öfverstiger hvad han kan påräkna såsom ränta å det Capital han, för afträdandet innan arrendetidens slut, af ifrågavarande 25 kappland, utaf Statens medel erhållit. Vid så beskafladt förhållande kunna Revisorerne icke undgå anmärka denna förvaltningsåtgärd, såsom vittnande om mindre omtanka vid hushållningen med Statens medel. 3:o Af Redogörelserne öfver befästningsarbetena vid Carlberg och Carlsborg hafva Revisorerne vidare inhemtat, att StationsCheferne vid särskildta tillfällen requirerat ersättning för åt manskapet utdelad Extra förplägning utan alt GeneralOrdres, såsom stöd för requisitionen, finnas åberopade eller bifogade.
M:t af d. 22 Decembersamma år, i underd. anhållit om närmare underrättelse om de i Nåder stadgade vilkor, så väl, i afseende på återbetalningen af Capitalet, som räntan, sedan den upphört, att från Statsverket utgå, så har K. M:t i enlighet med det H:rr Fullmäktige under den 25 Januarii 1826 i Nåder meddeldte Svar, uti skrifvelse till Utskottet af den 19 sisth November, med öfverlemnande af H:rr Fnllmäktiges nyss berörde underd. skrifvelse, i Nåder behagat förklara, att, enär IiamnbyggnadsDirectionen, i saknad af serskild fond, icke vore i tillfälle, att å ifrågavarande förskott göra någon afbetalning, K. M:t i Nåder beslutat, att beloppet 14,990 R:dr skulle hos R. St:r till afskrifning anmälas. Vid öfvervägande af hvad sålunda förekommit, och då HamnbyggnadsDirectioneu icke förbundit sig till återbetalning af det erhållna lånet eller förskottet, har Utskottet ansett sig böra tillstyrka, att ifrågavarande NummerLotterilnrättningens fordran hos HamnbyggnadsDirectioneu i Helsingborg, stor 14,99° R.‘dr, må uti RiksgäldsContorets räkenskaper, der den nu är upptagen , afskrifvas. I händelse detta tillstyrkande af R. H. Stir bifalles, lärer Svar till K. M:t i underd. böra afgå. Vördsamt Memörial! Det är anledning till anmärkning emot föredraganden för Krigsärenderne, hvarom Bemiss begäres till ConstitutionsUtskottet, inför hvilket anledningarne uppgifvas skola. Stockholm den 5 Febr. 182g. N:o 58- Utlåtande, i anledning af väckt fråga, om de så kallade Djeknepenningarnes upphörande.