Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St. nu besluta; likasom icke beräkningen utaf inkomsten af bränvinsskatten för en förfluten tid kan läggas till grund för den blifvande beräkningen, derföre att den förordning, på hvilken den förra varit grundad, icke hädan8 H. 10 146 Den 5 Augusti. efter kommer att gälla. Då nu R. St. hafva vidblifvit tullafgifter på ålskillige artiklar, så synes man icke vid den K. propos:n i denna del böra fästa den vigt att icke förändrade omständigheter kunna åstadkomma någon förändring i den beräknade inkomsten. Afven jag tror mig böra tillstyrka R. o. Ad. att bifalla Utsk:s beräkning i denna punkt. Hr von Hohenhausen, Mich. Si 1 v.: Om den återremiss för hvilken de fleste ledamöter här inom Ståndet yttrat sig, blifver beviljad, så önskar jag att få föra Bevilln.Utsk. till minnes, att oaktat fleres på goda skäl gjorda yrkande derom att göra en liten förhöjning så väl ä tullen pä socker som kaffe Utsk. likväl förblef doft mot dessa yrkanden, hvarigenom det gynnsamma tillfället försummades. Hade man vidtagit denna förhöjning af tull å kolonialvaror, då en lika beskaffad skedde i Danmark och faran således för smuggling minskades, så hade alla de svårigheter och den oro varit undanröjde som nu uppkommit derigenom, att man fruktar att lullbevillnings-medlen icke skola uppgå till det belopp som af Utsk. blifvit beräknadt eller ens svara mot den summa som af K. M. blifvit framställd. De förändrade omständigheter som inträffat i Europas merkantila förhållanden såsom påföljd af de politiska, sedan den tid då K. M. ingaf Sin nåd. propos., och hvilka föranledt att de ordres som på utländska handelsplatser i början af året vore gifne till vära hamnar om export af jern och trädvaror etc. blifvit kontramanderade, utan att ännu lif i denna rörelse blifvit väckt, hafva icke utan mycken anledn. åstadkommit den fruktan man nu hyser att tullbevillningen icke skulle komma att gå till det belopp som man hoppats deraf kunna beräkna. Då man icke försäljer sina varor till utlänningen kan man af honom icke heller betydligt inköpa.
Han dolde ansiktet i sina händer och svarade ej. Då tog Sigrid ringen af sin hand och satte den på hans lillfinger bredvid hans förlofningsring. — Se här, — sade hon på nytt — det har icke förunnats oss att få lefva lifvet tillsamman, men våra själar skola tillhöra hvarandra. Hvem som än må komma att lefva vid din sida, så skall dock jag vara förmer än hvarje annan. Jag skall vara ditt samvete, en del af dig själf. Och om du sviktar under vandringen på pliktens väg, så tänk på mig. Om du behöfver tröst och ro, så skåda upp emot stjärnorna och där skola våra blickar mötas. Låt oss lefva så, att vi med glädje må kunna tänka på ett återseende — däruppe !. Och nu, Isidor, nu skall du g å — till henne! Ater stönade han blott: — Jag kan icke, jag kan icke! Då stod Sigrid framfor honom med af hänförelse glödande blickar. — Gå, Isidor och var stark, på det att min tro icke måtte komma på skam. Jag måste kunna högakta dig, om jag ej skall komma att blygas öfver den kärlek jag skänkt dig. Gå, jag vill det! •Och han kände, att han måste lyda. Han reste sig från sin plats och gick emot henne med utsträckta armar. — Sigrid, Sigrid! — bad han med sönderslitande ton. Men hon vek tillbaka och gjorde blott en afvärjande rörelse med handen. — Gå! uppmanade hon i sträng och befallande ton. Då sjönk han ned på knä inför henne. — Ja, ja, jag skall gå; men låt mig kyssa din hand än en gång innan dess! — bad han med bruten stämma. Sigrid tvekade en sekund. Så gick hon fram till honom, omfattade hans hufvud med sina o Hvad ett fartyg får ha ' och en häst, ej en präst. Gammalt hvad? fås betaldt för ibland. I 9 e Qt d Hvad en segelbåt har. Hvad af bär lagadt är. Biblisk man, mest bekant för sin fru. Så ett djur, som är nyttigt. En » dam », som är tam I En benämning på fem, sex och sju. En som ta ' r till förtäring en hatt, ja en skatt! Term i kortspel. Ett träd i vårt land.
I betraktande af hvad sålunda blifvit upplyst och utredt samt enär Justiliae-Canzlers-Embelet ansett sig ej ega skäl att, i och för Statens förlust på ifrågavarande spanmåis-undsätlningar, emot Landshöfdingen von Törne anställa ansvars-laian, har Utskottet, vid pröfning af frågan, den i5 sistlidne April, funnit Stals-Rådets Ledamöter icke hafva saknat stöd för deras tillstyrkan, att de af Magasins-Contoret väckta ersältnings-anspråien måtte förfalla; och som Stals-Rådets Protocoll öfver Handelsoch Finans-Ärenden för den \i Maj 1837, hvilket innehåller så väl den Regerings-åtgärd, hvarifrån Stals-Utskol tet hemlat anledning till den gjorda anmärkningen, som hvad i målet förekommit, icke gifver vid handen, att framställning blifvit gjord i det afseende, hvarpå Stats-Utskottet fästat hufvudsaklig vigt, eller att Landshöfdingen von Törne egentligen derigenom, att Stats-Conloret ända till år 1835 varit lemnadt i okunnighet om förhållandet med den för Jemtlands Läns räkning afskickade spanmålen, förorsakat Stats-Verkets derpå lidna förlust, hvadan denna omständighet mäste förutsättas hafva varit för Stats-Rådets Ledamöter obekant, har Utskottet af hvad i förevarande anmärknings-anledning blifvit anfördt Constitutions-Ut skottets Memorial, N:o 43- 5 auförrlt icke kunnat cirena skäl alt, med frångående af Utskottets förut i saken fattade heslut, samma anmärknings anledning till påföljd, vare sig efter 106 eller 107 §. Regerings-Formen, godkänna. Stockholm den 11 SeJ tember 1840. Ank, till Exp, Utsk. den 11 Sept., kl. il f. m.
Denne ville aftvinga honom en ed, att han utan motstånd skulle följa honom; vägrade han, skulle han kastas till föda åt vidundret. Hadding begärde en stunds betänketid och ensamhet, för att samla sina tankar. Loke gick. Då andades Hadding på sina bojor, som brusto och föllo af honom, grep sitt svärd, gaf vidundret banehugg och åt, såsom Oden för ett sådant fall anvisat honom, dess hjärta. Han vardt därigenom vis och kunde tolka djurläten. När han utträdde ur hålan, såg han icke Loke, men en skara stridsmän ligga sofvande på marken. De voro alla vederstyggliga med likbleka ansigten. Han erfor sedan, att de kallades baningar (»fördärfvare», »förpästare») och voro bröder till pästväsendet Leikin och söner af Loke med Gullveig. Odens galdersång följde Hadding under hela hans väg till Märingaborg, och det var den, som hade söft baningarne. Hadding fann sin häst och kom oskadd till Märingaborg. Vid denna tid, sedan Loke förlagt sin värksamhet till Midgard, uppträdde han som höfding och stamfurste, äfven han. Baningarne voro den stam, som han behärrskade. I Märingaborg emottogs Hadding med glädje. Det var hit som Halfdans fördrifne vänner och stridsbröder samlat sig. Här sattes han i högsäte mällan Hamal och Hildebrand, och där nedanför vid dryckesbordet sutto välpröfvade kämpar: amaler, hildingar och ylfingar. Några bland dem begåfvo sig ut till de stammar, som bebyggde det östra Germanien, för att meddela dem, att Hadding lefde och skulle komma, för att höja stridsfana mot Svipdag. De borde göra sig beredda och samla sina stridskrafter, om de ville följa Halfdans och Alvigs son. Förberedelserna till fälttåget kräfde tid. Medan de pågingo, kom till Märingaborg ridande en ung kämpe, som sade sig heta Vidga, son af Valand och Baduhild, Mimers dotter. Han red en af de vackraste hästar man sett.
I öfrigt föreställer jag mig, alt anledn. till den nuvar. förlägenheten är djupare att söka och svårare alt afhjelpa, än att BaneoUlsk. skulle kunna det åstadkomma. Det skulle blifva för vidlyftigt alt omnämna alla de förhållanden, som dertill bidragit, och jag vill derföre nu endast yttra den åsigt, att hos Banken bör man ej annorlunda söka hjelpen deremot än indirecte, d. v. s. att Banken hufvudsakligen sysselsätter sig med myntvärdets upprätthållande, hvilket otvifvelaktig! genom ett conseqvent förvaltningssystem skall lyckligt inverka både på uäringarne och alla penningeförhållanden i landet. Vill man afhjelpa den nöd, som nu för illfället är för handen, sä tror jag, att man gör rättast att söka botemedlet utom Banken. Jag har derföre i en reservation, sorn 652 Dea 23 December. finnes betänk, vidfogad, önskat, att ett särskildt Utsk. för detta ändamål måtte nedsättas, och detta yrkande fortsätter jag nu, med begäran, alt det H. Ståndet dertill måtte lemna bifall. Hr von Hohenhausen, Michael Silvius: BiskopÅgardbs motion, som vid riksdagens början väcktes oell gaf anleda, till mycket uppseende och mycken oro i landet, torde för livar och en vara temmeligen bekant. Den innefattade tvenne delar: den ena om medel att afhjelpa den nuvar. tillfälliga förlägenheten, och den andra alt bereda medel till ett blifvande välstånd i landet. Den långa premissen innehåller en beskrifning på det aftynande, som ägt rum i alla Rikets näringar oell synnerligen i jordbruket; daterandes detta aftynande sig, efter motionärens åsigt, från realisationens början. Denna sednare del har synls mig vara af den stora vigt, att den väl behöfde för nationen tillförlitligen ulredas, för att erfara, först och främst huruvida eli aftynande i Rikets näringar ägt rum, och sedan, om så sig förhåller, de rätta orsakernerne dertill. Det är i delta afseende endast som jag i min reservation tillstyrkt, att R.
Då sedermera propos. framställdes, å det förslag alt å såväl ofärgadt som färgadt linnegarn skulle bestämmas ett tu Ilvärde af 2 r:dr samt en införselstull af 32 sk., blef denna propos. besvarad med starka nej, blandade med ja. Slutligen hemställde H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., om 11. o. Ad. behagade å ofärgadt linnegarn bestämma tullvärdet till 1 r:dr 16 sk. samt införselstullen lill 16 sk. och å färgadt linnegarn utsätta ett tullvärde af 1 r:dr 32 sk. samt en införselstull af 20 sk. Denna propos. besvarades med starka ja, blandade med nej, hvarpå 11. Ex. lillkännagaf, det han funnit den sednast framställde propos. besvarad med öfvervägande ja. Vin, alla slag; på fastagcr; på buteljer. :Sedan åtskillige ledamöter yrkat, att 1S41 års tulltaxa i denna del måtte oförändrad bibehållas och andra deremot tillstyrkt bifall å Utsk:s förslag till förhöjde tullafgifter, hemställde 11. Ex. Hr Gr. o. Landtm, om R. o. Ad. bilölle Utsk:s förslag. Ropades starka nej, blandade med ja. H. Ex. hemställde derefter, om R. o. Ad., med afslag å Utsk:s förslag, ansåge nu gällande tulltaxas stadganden i fråga om förtullningen af vin böra oförändrade bibehållas. Ropades starka ja , blandade med nej. Då II. Ex. härefter förklarade, alt den sednare propos. blifvit med öfvervägande ja besvarad, begärde en ledamot votering. Upplästes till justering och godkändes följande voter.propos.: Den 20 J a n u a r i. 315 Den sorn bifaller hvad Bevilln.Ulsk., i dess betänk. N:o 12 föreslagit, i fråga om förlullningen af vin, voterar jfl; Den det ej vill, voterar »ej; Vinner nej, afslås Utsk:s berörde förslag, och kommer nu gällande tulltaxa uti ifrågavar. del alt förblifva oförändrad.
Meningen mätte icke kunna vara, att Landlbruksacademiens medel skola användas lill andra ända,mål, än dem, hvartill de blifvit donerade. Användas dess medel väl, desto lyckligare dä ali det. blifver allmänheten bekant; användas de äler illa, så är del. ju äfven viii alt det blifver klindt. Frih. von Kraemer: Jag fäster mig mindre vid gmndlagsvidrighetcu af Ulsk:iis förslag. Jag tror, att R. St:s Revisorers åliggande inskränker sig till granskningen af sältet, på hvilket de årliga anslagen blifvit använda; och dä Landlhruksacademicn icke har något ärligt anslag, utan hela åtgärden således skulle komma att belöpa sig lill hopsummeringen af Academiens räkenskapsböcker, anser jag densamma äfven öfverflödig. Den 23 Januari. 429 Hr von Hartmansdorff: Jag tror visserligen, atl enär sjelfva framställningen är grundlagsvidrig, på sätt jag och audre talare sökt ådagalägga, II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, icke gifvcr oss propus, på denna punkt; men för den händelse alt motsatsen likväl skulle inträffa, anser jag mig böra ånyo lala örn sjelfva saken. Man har sagt det vara bäst att borttaga allt misstroende lill förvaltningen af Landtbruksacademien, derigenom att man framdrager hennes räkenskaper till granskning; ty, säger man, i det ögonblick, som förvaltningen betinnes vara felaktig, hör hon rättas genom Revisorernes anmärkmr; är lion åter god, så bör allmänheten dermed tillfredsställas. Om det verkligen skulle inträda, alt misstroendet undanröjdes genom den ifrågasatta revisionen, så skulle jag vilja tillstyrka den. Men jag har sett, att revisionerne ofta väcka mera misstroende än tillit, och jag befarar framför allt, att när fråga blefve om granskningen af en vetenskaplig inrättning såsom Landthruksacademicn, sä finge denna inrättning icke vara i fred alt sköta sina angelägenheter pä ett vetenskapligt sätt, ulan hon skulle förmodligen rätta sig efter Revisorernes tycken.
Idrlareirketen liar emedlertid vi8at, "att älven denna keräkningsgrund ligger inom ds osäkra gissliiilgaiiles oin"räde, oelr dä, genom n^sskerörda afslag, sistnämnde krust 1834 sannolikt 'liommer att, vid 8lutet af närvarande 8tats-lleglerings period, okas med '100,000 ll:dr, 8ä s^nes enda utvägen att nn mera klänga .ändra llufvud' titeln i ett tillständ, 80in mot8varar ändamälet med en ordentlig 8tats"kveglering, vara den, att Ordinarie 8taten ökas med keloppet af löne-turköj"ningarne, oelr att, under iakttagande vid kesparingarnes disponeran<le af "den grundsatts, Konung oell 8tänder Iräröfver likstllnrmigt u t tivell t, de88e "sliceessivt äterlöras till nödig jemvigt mellan tillgäng oelr användande, sä "fianit liikets 8nart liommande 8tänder ieke Irellre vilja kesluta afskrifning af den vid slutet af närvarande 8tats-Ilegle»i»»gsperio<l ä dessa kespaiingar "l,ellntliga lillst, I>varigenom det vigtiga ändamälet, att fä deirna titel fullkomligen reglerad pä en gäng vinnes. lin ligt "utlätande af den 23 Oekruari .1838, olver Ilikets 8tänders lleviso>a;rs äi 18.37 "vid ifrägavarande anvisningar ä Andril Ilulvudtitelns lresparingar gjorde an"märkningar visar sig, att fristen derä ieke verkat till förminskning af de frän 8tats-Verket till lliksgälds-Oontoret äiligen afgängne öfverskott, lrvarat "det vill s^nas, att kristens afskrifning kan ske, utan någon umrollring af 52 'dessa ökversbott.
Commerce-Collegiura inhemtat upplysningar i ämnet, få vördsamt anföra: att ifrågavarande Kyrka, hvartill grunden i början af år 17a8 inköptes, under loppet af samma år, blifvit uppbyggd genom medel, som samlats medelst colleeter och stambok i Sverige, frivilliga bidrag samt anslag af extra licenter eller convojmedlen; att, till bestridande af Kyrkans utgifter, Pastorslönen deruti inberäknad, årligen utgå dels etthundrade Pund Sterb från Svenska Convoj-cassan och en lika summa från Norrska Regeringen, dels ofvannämnda afgifter för fartyg', eller hamnpenningar, hvilka under de senare åren, tillsammans för alla hamnarne, uppgått till olika belopp, från några och femtio till nittio Pund Sterb årligen; hvarförutan Kyrkan har att påräkna tillfällige, mindre inkomster, äfvensom colleeter för densamma i Sverige blifvit insamlades; • Stats'samt Allm. Besa.- och Oeconomlc-Utslottens Betänkande IV:o y. j att Kyrkan vid r33a års slut varit försatt i betydlig skuld, hvilken dock, genom besparing af Pästorslönen under den efter förre inneliafvarens befordran till tjenst inom Riket inträffade vacance, lärer till större delen blifvit liqviderad; samt att förenämnde hamnafgift grundar sig på Kongl. Kungörelsen den 4 Maji 1S14, sorn innehåller, att sedan Kongl. Maj;t, efter erhållen anmälan, att Svenska Kyrkan i London, vid dess dåvarande inkomster, saknade de för dess underhåll oundgängligaste tillgångar, inhemtat de handlandes i Rikets Stapelstäder underdåniga Utlåtande, huruvida de skulle vilja ingå uti att för alla deras till Konungariket Stora Eritannien ankommande handelsfartjrg erlägga enahanda afgift, som dittills för dem, hvilka till London anländt, blifvit uppburen; och Kongl. Maj;t dervid med tillfredsställelse erfarit, att, med få undantagr de fleste Rikets handlande förklarat sig villige att en sådan afgift sig åtaga, och att alla erkänt vigten af det angifna behofvet och angelägenheten att dertill erforderlige medel utse; så faststäldes ifrågavarande afgift att utgå till det belopp och ,på det sätt, som här förut blifvit uppgifvet, med tillägg, att denna afgift, hvilken af hvarje Svenskt handelsfartyg, sorn till någon af ofvanuppräknade hamnar anlände, skulle en gångför hvarje resa erläggas, likväl komrae, äfven om ett fartyg inom året gjort flere resor, att allenast för en gång uppbäras-, och det endast för de fartyg, sorn uti nämnde hamnar varor lossade eller last intogo,
Ständer redan godkända vilkor och åligganden för detta stats-bidrags åtnjutande, äfvensom sagde företags verkställande samt framtida underhållande och begagnande, m. m., och derjemte gillar hvad l:sta, 3:dje, 4:de och 5:te punkterna af de utaf Utskottet rörande denna jernväg föreslagna stadganden innehålla, eller att l:o ifrågavarande jernväg bör anläggas från den utgångspunkt inom provinsen Dalarne, som Kongl. Maj:t i Nåder bestämmer, och ledas till lämplig hamnplats vid Mälaren eller Östersjön; 3:o bilda sig, inom derför af Kongl. Maj:t utsatt och kungjord tid, bolag för anläggning af jernvägar från Dalarne både till Mälaren och Östersjön, ankommer på Kongl. Maj:t att, efter föregången utredning al och jemförelse mellan hvardera jernvägsliniens relativa behöflighet och fördelaktighet för de orter, från och genom hvilka densamma skulle komma att anläggas, jemte dess allmänna gagn för landets rörelse och vigtigare näringsgrenar, i nåder bestämma, hvilketdera bolaget får komma i åtnjutande af omförmälda statsbidrag, äfvensom öfriga för denna jernvägsanläggning bestämda förmåner. Skulle åter blott ett bolag för sagde företags utförande varda bildadt, tillerkännes statsbidraget samma bolag, så vida Kongl. Maj:t finner jernvägens anläggning i den rigtning och med de ändpunkter, bolaget åtager sig densamma utföra, komma att uppfylla de med detta företag, å det allmännas sida, afsedda ändamål; 4:o statens bidrag till sagde företag kommer endast att utgå i egenskap af lån, med den återbetalningsskyldighet och de räntevilkor, som här nedan (se 10:de punkten af Utlåtandet N:o 274, litt. H.) bestämmas; 5:o detta låns belopp kommer att motsvara två tredjedelar af den summa, som uppgjordt och af vederbörande godkändt samt af Kongl. Majrt i nåder faststäldt kostnads-förslag för jern vägsanläggningen upptager; dock får låne-beloppet icke öfverstiga Två millioner åttahundra fyratio tusen riksdaler, — röstar Ja; Den, det ej vill, röstar Nej.
Äf dessa stal anhaller jag om rättelse i denna föreskrift. Grefwe von Oantin gullauser, begärde Lpecielt undantag för Allmänna Brand-388ecur3nco-Werkets 038L3, emedan Herr Grefwen wetterligen densamma icke agde någon särskild Författning til skydd. Grefwe ve la Oaräie fragade, om ej förhällandet'i afseende pä denna 03883 wore lika, som i afseende pä Stockholms Brandförsäkrings 03583? Grefwe von v3nting8l33U80 n swarade derpä Nej, och yrkade at just derföre densamma borde 8psLielt nämnas. Herr Grefwen och Landtmarskalken gjorde härom proportion, men Friherre Oeäerström, ^sacob, erindrade, at om denna L3883 icke i Reglementet agde nägon serffild befrielse, borde den ej undantagas, enligt det tagna beslutet, hwilket ej borde frängäs. Dessutom infage han icke något stal, hwarföre, da Zerns Oontoiret wore under betalnings-skyldigheten inbegripet, Allmänna Brandförsäkrings-Oassan skulle wara befriad. Gref - Den 9 Mars. 461 Grefwe von Duntin^sbausen anmärkte, at det wore stor skilnad emellan ändamalen för dessa bagge Oassor: skulle Brandförsäkrings-Lassa» lida minskning i sina tilgängar, kunde den wid en möjlig brandffada ej galva förlusten, en omständighet, hwilken Herr Grefwe» trodde böra behjertas. Grefwe Do la 6arcliL. Utan ar kunna upgifwa pä hwad grunder sadant stedt, får jag allenast uplysa, ar uri 1800 ars Bewillnings-Förordning star Allmänna Brand-^secm-ance-Lassan uprageu såsom befriad. Jag hade derföre trott at den genom någon särskild Författning wore undantagen. Herr Grefwen och Landtmar skalken erindrade, at Ridderstapet och Adeln redan fattat sit beslut rörande Lassor och förmodade, at detta beslut borde göra tilfyllest.
Naj:t, att förevarande Kadina proposition shall i enlighet dermed till lii hets 8tänder alla tas. fix protoeollo K. 6. Kc/r^öe^Z-. /?//. /Vio ^ ir// /t. /)/. /Vitd. pro/ioL. it// /i. -Ä. 9 8100LMIM, I. ,844. LoriFi. Z/H.ks MckrAa F/o-r/vsise, iVroL, 1 ^ 2- ^ns. till Xx^ litsla. 6en 14 ä.u§. 1844, kl. 4 e. «l. IMMI.. Ndl:18 .57///dv/sc k/// L7d//<7o/', ddi/v7//nl'r 7'/l /'/<?/,„rl7e,v7K/r/A« E /d/r^/d-7-tt7t , v>,A <-,/' ^e/ttrL.>7,A/a,-/äE ' ^'/«cX'/>o//?rsL/o/r c/<?« 5 i8HH. 8o(loi» Xikoks 8l Ildov vid sistjovdlltno XiksdoA I>is:>11it, ott don !>vlui^H^ tids sdisäninns-s^oilmäl, som dödonostov knndo llndolkastris indvol-liin^, tinno oilvöildos lili 1ono-ldv1)ättvinA lov do Xvvsollovis-tv, ilvilkos l)oiiällnrt iilkomst ieko nppFinxe till vövdot ris kund ro tunnor s^oillnäs likväl med vilkov, ott livod som lloviljodes cildlrst sklillo
R;dr 3a sk., på så sätt, att ena hälften återbetalas den 1 Julii 1833 och återstoden inom slutet af samma år; samt 4:0 genom Nådigt Bref den 20 Octoher iSSa, att Kongl. Vetenskaps-Academien må, lill en början ifrån och med 1834 till och med 1844» årligen erlägga 3oo R;dr B:co såsom afbetalning å det Academien under d. 27 Februarii. 1822 Nådigst beviljade förlagslån på 4>00° R-dr till utgifvande af Svensk Botanik och Svensk Zoologie. Och får Utskottet, i afseende på de 3:ne förstnämnde af dessa Kongl.. Bref, åberopa hvad Utskottet, uti 5 §. af dess, rörande Rikets Ständers Revisorers Berättelser afgifne Utlåtande N:o 268, hemställt i fråga om meddelande af anstånd med inbetalningar å Förlagslånen.. §-. 3 . Gamla Ull-Discont-Fonden. Hvad dernäst vidkommer den ganda Ull-Discont-fonden, så utvisar bilagde deröfver uppgjorde Capitalslut Litt. B, att fonden vid i832 års slut egde en behållning af 116,790: 10. 5, deruti inberäknade 32,262: 4'• M. uti osäkra fordringar, samt att fondens inkomster under året uppgått 8 Stats-UtskoLIcts Beret! leise II-o 16 g. till r,334-' $C). 10, men utgifterne deremot till 6,541:— to, hvadan således de senare ofverstigit de förra med eli belopp af 5,3uG: 2a. I afseende härpå anser sig likväl Uskottet höra anmäla att, efter livad capitalslulet äfvenledes upplyser, de på denna fond anvisade utgifter bestått uti aflöningar och arfvoden till de i och för Ullculturen samt vid Ull-Cöntoret i Norrköping anställde personer, reseoch tractamentspennijigar till SchäfFern JY. E. Hoffman Bang samt belöning till Kongl.