Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den djupa salit-ansvarighet, som har sin rot just i den kristliga lifsåskådningen, och som vår tid erkänt i högre min an någon röreg ?iende, gör, att hvar och en enskild, vid framställningar sådana som den ifrågavarande, känner sig i viss min mcdskyldig i slagtets synd och derfor manad att motarbeta densamma. Att hr B. förbisett bchofvet också för männen af en sådan varnande väckelse, ar i vår tanke ett fel, som minskar värdet af hans uppsats, p i samma g h g det innebär en orättvisa, som kan göra den farlig ocli motverka dess goda syfte. Nit kunna) .tliga läsare af hans framställning draga den falska slutsatsen, HYr Sr icke siilllet att inga i nägra detaljer d det motbjudnnde h n e l; derför m i blott antydas buru uselheten Ur liknsom koncentrerad pa den n %mnda undanta klassen af qvinnor; huru i mljd deraf prcdisporitioncn Mr brott inom denna # dien klass antagit större pmportioncr an i nllm5nhel blmnd m h n e n; hum demmot hos miinnen uisvlfningnrne och derar följder aro u t b d d a bland ett ofmtliet mycket större antal, samt huru Iter detta miste medverka till den betydliga Iimtt~ii~helsdiUerrnren mellan könen. i rtori scdt Ssmma oriittvisa bcgb, d8 bamnmordet tillr3knau endast modem, ehuru det i de Brmledt derat nti fadern öfvcrcifvil sitt barn och d l r n Besin fall ~-~ Ur - ~ " lemnat dess mor hjelplöi i kampen mot skain och nöd. att den störrc brottsliglieten inom det manliga slagtet är en iiödvaiidig följd af * det offentliga lifveb ocli dess frestelser; ett antagande, som skulle förringa kraften af den vackra vcderlaggning förfiii ger af påståendet om den menskliga viljans ofrihet.
Då nu H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölle att, jemlikt Utsk:ns förslag 55 §:n af nu gällande förordning, blefve utesluten, ropades starka ja blandade med nej: hvarefter H. Ex. förklarade att han funnit ja öfvervägande. §:n 55. Bifölls. §:n 56. Hr Weidenhjelm: Jag vågar anhålla om ålerrem iss af denna § och hyser den åsigten, att lagstiftningen i allmänhet icke upfyller sitt ändamål, om den icke motsvarar vanor och seder hos det folk, på hvilket den bör tillämpas. Synnerligen bör detta tagas i betraktande i den ekonomiska lagstiftningen, der bruk och kostymer företrädesvis förtjena afseende, och der man troligen fåfängt skulle söka stämpla såsom brott, hvad vanan och seden ansett såsom lofligt och tillåtet. Så är förhållandet beträffande den försäljning, som uti nu ifrågavar. §, omförmäles. Man vet, att i de flesta handelsbodar arrak, punsch och konjak öppet och ^förbehållsamt till en hvar, som sådant begär, föryttras buteljvis. Aklagarne sjelfva anse dessa åtgärder så häfdvunne, att, mig veterligen, inom Götha Hofrätts jurisdiktion icke mera än ett enda åtal härå följt, och detta skedde mot en embetsmyndighet, en afdelning af magistraten, auktionskammaren i Kalmar, hvilken å auktion_i ett sterbhus efter en handlande derstädes försålt tvenne bland qvarlåtenskapen befunna buteljer punell. Ätalet ledde dock icke till någon påföljd, och det vill häraf synas, som skulle äfven domrarne söka häfva verkan af förbudet.
Såsom orsak härtill kunde, hvad Sundsvall angår, åberopas den år 1803 staden öfvergångna vådeld, hvarvid arkivet lill stor del förstördes. I allmänhet torde dock egentliga orsaken till de anmärkta bristerna igenfinnas i åsidosättande af nödig uppmärksamhet och ordning, samt uraktlåtenhet alt behörigen verkställa den i lag föreskri Ina in - 127 venteiing, då arkiv ifrån en lill annan embetseller tjensteman öfver-lemnäs. Der ja» fann mig föranlåten att rörande detta ämne framställa anmärkningar, lofvade vederbörande alt skyndsamt vidtaga alla för ändamålets vinnande nödiga och verkställbara åtgärder. Vid Stadsdomstolarna och Magistraterna bevistades deras sessioner, der sådana vid tillfället af min närvaro ägde rum. Och granskades allestädes deras protokoll oell domböcker för innevarande året, äfvensom för det niislförutgångna, der dessa sistnämnda voro tillgängliga och icke lill renovation ullemnade. Ärendenas behandling föranledde icke till några hufvudsakliga anmärkningar, utan syntes fast mera ådagalägga, alt vederbörande i allmänhet med nit och omsorg fullgjort deras tjenståligganden. Afvikelscr häi ifrån bemärktes likväl vid tvenne domstolar i så målto, som uti deras protokoll, hvad förebafda brottmål angar, undersökning och beslut merendels funnos alltför summariskt uppfattade samt oftast icke ens de lagrum och författningar anförda, hvarå besluten grundades; ett förfarande, som vore oförenligt med lag och stadgad ordning, samt derföre påkallade rättelse, den vederbörande äfven, uppå erinran derom, utläste sig att iakttaga. Hvarförutan bos RådslufvuRätten i Söderhamn upptäcktes, alt Rättens protokoll icke blott för innevarande året, utan äfven för åren 1841 och 1842, ännu voro ofullständiga samt i vissa delar endast beslodo uti de vid sessionerna föida an O teckningar; i anseende hvartill ock då tillika upplystes, att bemälde Rätt ledan blifvit bos Kongl.
För icke mer än tre Riksdagar tillbaka, deltog jag i öfverläggningarne inom Allm. Besv. o. Ekon.Utsk. 0111 då väckta motioner ang:de Kolhnas uphörande, hvilka motioner föranledde till det tillstyrkande af Utsk., att R. St. skulle hos K. M. anhålla om uphörande af dessa styrelseverk och om deras förvandling till byråer under Deparhs-Chefeti. Det är oväntadi, att under den korta tidrymd, som förflutit, opinionen i detta ämne så förändrats, att man nu, långt ifrån att lala örn en sådan förvandling af styrelseverken, vill tillstyrka R. St. att hos K. M. anhålla om ytterligare ett sådant verk, för att, om dessa verk slutligen komma att indragas, belasta Riket med en ytterligare statsutgift. Om jag också då icke ansåg representationen böra i detta fall framställa önskningar, utan öfverlemna åt K. M. att taga initiativet till styrelseverkens organisation, så har jag nu samma åsigt, och om jag då icke biträdde åsigten, alt dessa Kolhr borde uphöra, år jag nu lika litet för tillstyrkande af nya Kolhr. Vi hafva för icke längesedan på detta rum hört den satsen yrkas och ifrigt förfäktas, att K. M. borde afgifva förslag till embelsverkens reorganisation, emedan Han från Sin höga ståndpunkt säkrast kunde bedöma lämpligheten och ändamålsenligheten af dylika förslag. Om detta är riktigt, så måste 13* 196 Den 1 September. (let i förevartde fall, då fråga är örn styrelseverkens omorganisation, vara det ännu mera. Kan del vara lämpligt att gä Regeringsmak-* ten i förväg om inrättande af ett eller annat styrelseverk? K. M» har en gång, såsom jag tror vid 1844 års Riksdag, tillkäunagifviU alt K. M. vore betänkt att omorganisera styrelseverken, oell alt K. M. haft allvar dermed, synes deraf, att K. M. afgifvit förslag om uphörande af två sådana styrelseverk. Kan det vara lämpligt af representationen att korssa K. M:s planer i fråga om dessa verks organisation, dymedelst, alt R.
R:dr blefve derutöfver erforderlig för de årliga hehofvens fyllande; men att Kongl. Maj:t, som af uppgifna sköl ansett någon arfvodesförhöjning för Storskiftes-landtmätarne inom Stora Kopparbergs län nu icke böra ifrågakomma, med iakttagande deraf och då erfarenheten ådagalagt att, i följd af uppkommande ledigheter, besparingar å anslagen kunde påräknas, ansett det årliga behofvet för Storskiftesoch Afvittrings-verken under nästa statsregleringsperiod böra i jemnt tal beräknas till 150,000 R:dr. Att storskiftesoch afvittringsförrättningarne i de af förutnämnde provinser, der dessa arbeten icke redan blifvit fulländade, fortfarande bedrifvas med all möj - 40 Stats-Ulskottets Utlåtande M 99. lig kraft och skyndsamhet, är obestridligen af stor vigt för ett hasligare befordrande af herörde vidsträckta landsorters utveckling och välstånd; men då, enligt hvad Utskottet inhemtat, förslag till genomgripande förändringar i skogslagstiftningen inom en icke aflägsen framtid äro att emotse och dessa förändringar möjligen kunna föranleda rubbningar i den nu för Storskiftes och Afvittrings verken fastställda plan, har det synts Utskottet mindre lämpligt att för någon längre tidrymd bestämma ifrågavarande anslag till så betydligt belopp, som nu anses för ändamålet behöfligt; hvadan Utskottet tillstyrker, att Rikets Ständer måtte på det sätt bifalla Kongl. Maj:ts nådiga framställning att, utöfver det i nu gällande Riks-stat för skiften och afvittringar uppförda anslag af 63,000 R:dr, för enahanda ändamål anvisas och till Kongl. Maj:ts disposition ställes en summa af 261.000 R:dr, atl med en tredjedel, eller 87,000 R:dr, årligen under hvartdera af nästkommande tre år från Riksgälds—kontoret utgå 16:o)
4 Memorialet tryckt därstädes, sid. 312 ff. 5 » » » » 316 » 8 Memorialet tryckt i C. U. M. 1810—1815, sid. 318 ff. 7 Stycket fr. o. m. orden Herr Assessor t. o. m. orden väntade anmärkningar (nedan sid. 157) återfinnes i C. U. M. 1810—1815, sid. 319 ff. Den 4 Juni 1812 155 Utskottet, att 3 ledamöter af hvarje Stånd må väljas att utgöra denna beredning. Utskottet beslöt enhälligt en sådan fördelning, men var ej ense om det antal personer, hvaraf tryckfrihetsberedningen borde bestå. Herr Öfverste Schönström var af den tanken, att två af hvarje Stånd skulle ännu mera leda till vinnande af tid och förekommande af vidlöftighet ■— Herrar Doctor Wijkman, Assessor Arosenius och Borgmästar Egge förenade sig med Herr Öfversten Schönström, som tilläde, att utarbetandet af vigtiga frågor i andra länder ofta med framgång uppdragas åt en enda kunnig man. Herr Grefven och Ordf. trodde, att denna method i nuvarande fall ej vore användbar. Herr Assessor Arosenius föreslog att, utan afseende på Stånd, till denna beredning utse 9 personer, och att detta antal äfven kunde tillökas med skicklige män utom Utskottet. Flere förklarade sig ej instämma häri. Herr Grefven och Ordf. Sedan Utskottets Ledamöter yttrat olika meningar i frågan om antalet och sättet att välja den blifvande beredningen; framställer jag först den proposition — bifaller Utskottet att 9 Ledamöter, utan afseende på Stånd, väljas att utgöra nämde beredning? Herr Lagman Sandberg Det kan jag ej bifalla. Herr Öfverste Schönström med flere förenade sig med Herr Lagman Sändberg. Herr Grefven och Ordf. Bifaller Utskottet att 2 eller 3 personer af hvarje Stånd uppdragas beredningen och granskningen af Tryckfrihetslagen, med allt hvad dermed äger sammanhang ? Någre förklarade sig för 2, andre för 3.
För stockholmsborna har Saltsjöbaden under årens lopp, såväl vinter som sommar, blifvit en kär tillflyktsort, dit de älska att fly från stadens buller och oro för att njuta af den härliga luften och den förunderliga stillhet och hvila, som karaktärsera stället, synnerligen om vintern, då mer än en nervpatient kommit styrkt och uppmuntrad därifrån. Redan då man träder in i den två våningar höga vestibulen m e d desslifliga, anslående freskomålningar, dess stora öppna spis, dess doftande rosor och hyacinter, dess praktfulla gröna växter, är det som o m man möttes af en stämning af harmoni och lugn. Och slår man sig ned på någon af hotellets många balkonger eller verandor eller på sandplanen framför fasaden och ser utåt den blånande fjärden, ser den i stilla sommardagar, då vikarne slumra mellan gröna holmar och skär, ser den en afton, då månskenet glittrar på böljorna, som sakta skvalpa mot stenläggningen vid stranden, eller en vinterdag, då en klar isspegel utbreder sig framför hotellets fönster och rimfrosten glittrar i morgonsolens sken, — då är Saltsjöbaden — både utomoch inomhus — en dröm af fägring och glädje, en dröm som länge stannar kvar i tankarne, likt ett soligt minne, till hvilket man gärna återkommer. Någon har sagt om Saltsjöbadens hotell, att det för den besökande kännes som om endast goda andar bodde härute. Jag tror att denna förnimmelse är alldeles riktig; men jag tror icke att dessa goda andefläktar, som kringsväfva de besökande, komma från några öfverjordiska väsen, utan från tvänne varmhjärtade, gudfruktiga kvinnor, Aurore Ingelotz och hennes syster. Mathilda Roos. * J ' ^^^ aa blomstergården. ff^k * morgonens gryning !§f att se pä mitt blomsterland, en blomma ville jag bryta med öm och moderlig hand. Ack hvilken skulle jag välja? I tvekan stod jag försänkt. — De voro alla så sköna med kalk än af dagg bestänkt. Först sökte mitt öga rosen, som, sir ålande, purpurröd, en dikt mig tyektes förtälja om kärlek i lust och nöd.
Skrifvelse, N.o 163. då hvad sålunda blifvit i Nåder föreslaget öfverensstämmer nied grunderna för Rikets Ständers vid sisla Riksdagen, i afseende å ersättning för centonalafgifterne, fattade beslut, hafva Rikets Ständer bifallit, alt, efter den hittills iagttagne proportion, för Wadstena Krigsmanshus-cassa må uppföras 36,600 R:dr och för Amiralitets-krigsmans-cassan 5,400 R:dr, eller tillsammans 42,000 R:dr. Då Rikets Ständer ansett det vid Johannis Kyrka i Hufvudstaden belägna hospital, benämdt Drottninghuset, vara försatt i en financiell ställning, som påkallat Rikets Ständers behjertande, enär, genom myntvärdets och räntans nedsättande, inrättningens tillgångar betydligt minskats, så alt det blifvit densamma omöjligt ali lemna den der intagna personal nödtorftigt underhåll, hafva Rikets Ständer, på det inrättningen måtte kunna meddela de fattige en tillökning per medium af omkring 1 R:dr månadtligen, förhöjt det till densamma hittills utgående slats-anslag, 2,090 B:dr till 3,333 R:dr 16 sk. Banco årligen; anhållande Rikets Ständer, i sammanhang härmed, underdånigst, att granskning af inrättningens reglemente må i Nåder varda anbefalld, på det att jemväl sådana stadganden må kunna meddelas, att, vid personers emottagande, som der söka understöd, en billig proportion emellan hufvudstaden och landsorterne må iagttagas. Uppå derom väckt förslag hafva Rikets Sländer funnit skäligt med 2,666
Det är visserligen sagdt, alt köpmannen icke rättar sig efter lullbestämmelserne, utan efter årsväxten. Ja, delta har lian gjort förr: men vet lian bestämdt, all icke genom en licence eller tnllnedsiittning alla hans calculer kullslås, sä är troligen ingen speculation så säker i vårt land, som den, alt under de inträffande rika åren uppköpa spantnål tili låga priser för att upplägga den till de svåra åren. Följderne af stabiliteten i lagstiftningen i afseende på denna fråga hafva äfven redan visat sig uti de spanmålsförlager, som äro uppköpta såväl i Ostersom i Westergöthland. Då jag derföre tror, att det ändamål, som Frih. Palmstjerna åsyftar genom sitt amendement, bättre och säkrare vinnes genom det gjorda förslaget, som innefattar, alt nu gällande sladganden må utsträckas till de kommande åren, sä kan jag icke annat ärt, med anhållan om propos. till bifall å Utsk:s förslag i denna del, afstyrka Frill. Palms!jernäs förslag, förenande mig, hvad redactionsföränclringen beträffar, i hvad IIr Skogman i detta afseende föreslagit. Frih. Cederström: Jag är skyldig alt till besvarande upptaga hvad Hr Fähraeus mot mig yttrat. Hr Statsrådet har sagt, alt mitt yttrande innefattade anmärkningar emot Statsrådets ledamöter under cn lång följd af år för alla de nedsättliingar, som ägt rum utan Rikets Ständers medgifvande för andra artiklar än spannmål. Det lärer icke vara Hr Statsrådet mera än mig obekant, i hvilken form dylika anmärkningar sko la göras. Jag har icke gjort några sådane, men anhåller alt till de §§, sorn jag förut uppläst, ännu ytterligare få uppläsa den (il § Reg.F. så lydande: ”Alla afgifter, som R. St. under de i föreg:de § nämnda titlar beviljat, skola utgöras intill slutet af det är, under Ilvars lopp den nya hevillningen af R. St. fastställd blifver”. Efter uppläsning af denna § kan jag icke fatta huru man kan påstå, alt K. M. äger rättighet att nedsätta någon del af hevillningen utan R.
29 titeln måtte få qvarstå icke blott de öfverskott till sammanräknadt belopp af 2,362 R:dr 50 öre, som, enligt hvad anmäldt blifvit, på aflöningsanslagen för flottans officerscorps och civilstat uppstått genom dels fortsatt reglering af amiralslönerna och dels åtskilliga på indragning ställde civile tjenstemäns afgång, utan äfven vidare, genom tjensteindragning, uppkommande besparingar, intilldess de för omförmälda regleringar icke längre behöfvas. Vidare förslår Kongl. Maj:t, att hvad af de under rubriken aflöning sstat er uppförda 40,446 kubikfot oindelt spanmål för närvarande ej behöfver för nämnda stater begagnas, ändock må, såsom hittills ägt rum, på hufvudtiteln qvarlemnas, såsom fortfarande erforderligt till minskande af bristen i det otillräckliga natura-spanmålsanslaget på flottans underhållsstat. Materielcn. Flottans underhåll. I anseende hufvudsakligen till den dryga kostnad, som underhållet af ångmachiner och pannor å flottans nyare fartyg visat sig medföra, och hvilken måste ökas i den mån nya, med ångkraft försedda fartyg tillkomma, kan från detta anslag icke vidare påräknas det årliga bidrag af 100,000 R:dr till nya krigsfartygs byggnad, hvilket vid sednaste riksdag förklarades böra derifrån utgå; och föreslår Kongl. Maj:t derföre, att ifrågavarande anslag må med oförminskadt belopp, 631,242 R:dr 70 öre värdet af 19,177 kubikfot 2 kannor spannmål inbegripet, hädanefter åter blifva afsedt ensamt för sitt Ursprungliga ändamål, eller underhållet af flottans fartygsoch öfriga materiel samt af dess etablissementer. Flottans nybyggnad.
Jag försäkrar er att hvad jag nu säger och känner, har ingenting att göra med England, hvarken ur literär eller enskild synpunkt. Alla mina nuvarande fröjder och sorger äro så Italienska som möjligt. Allt detta är emellertid bara lappri och härflyter endast af att vännen min är på landet (i Capofiume) för några dagar. Men då jag icke kan lefva för mer än en mensklig varelse i sender (och jag försäkrar er, att denne ende aldrig är jag sjelf, hvilket också synes af följderna, ty de sjelfviska äro framgångsrika i lifvet) så känner jag mig ensam och olycklig. Jag har skickat efter min dotter från Venedig, samt rider hvarje dag; promenerar i en trädgård, under en purpurfärgad tronhimmel af vinlöf, sitter vid en fontän eller språkar med trädgårdsmästaren om hans redskap, (arbeten?) hvilka synas vidlyftigare än Adams, och med hans hustru, och hans sonshustru, som är den yngsta i sällskapet, och i mitt tycke talar bäst af de tre. Dessutom besöker jag återigen Campo santo; min gamle vän, dödgräfvaren, har den näpnaste dotter man kan tänka sig och jag roar mig med att jemföra hennes täcka och oskyldiga, femtonåriga ansigte med de dödskallar hvarmed han befolkat åtskilliga celler, och förnämligast med en från 1766, hvilken – enligt traditionen – skall hafva burit de älskligaste drag. När jag blickar från allt detta och på denna unga flicka – när jag tänker på hvad de voro och hvad hon skall blifva – nej, min kära Murray, jag vill icke förarga er genom att säga hvad jag tänker. Det betyder föga hvad som blifver af oss ’skäggige män’, men jag tycker icke om den föreställningen att en vacker qvinnas tillvaro skulle vara kortare än ett vackert träd – än hennes egen bild – hennes egen skugga, hvilken icke förändras så mycket emot solen, som hennes ansigte inför spegeln. Men jag måste sluta ty mitt hufvud värker förskräckligt; jag har icke mått rigtigt väl allt sedan den der aftonen då Alfieris Mirra uppfördes för en fjorton dagar sedan.” Lord Byrons lilla dotter, Allegra, hvilken han omnämner i detta bref, var illegitim, och hennes moder halfsyster till Shellys hustru.
Domstolen, med afseende dels å svårigheten alt annorlunda, än i sammanhang med en allmännare omarbetning af strafflagen, nöjaktigt behandla frågan om bestraffning al lörsök till blott, dels å ohimpligheten deraf, att i en lag om mord, dråp och annan misshandel bestraffa endast försöket till murd, dels ock derå att förslaget, ulan eli sådant stadgande, lemnade utväg lill bestraffning af sist nämnda brott i åtskilliga lall, ansett böra utgå. Deremot förekommer likväl, att under det gällande lag bestraffar försöket till rån med 28 dagars fängelse vid vatten och bröd samt 2 till 6 års straffarbete, änskönt någon skada al gerningen ej följt, skulle lörsöket till mord, vid enahanda utgång, ej kunna bestraffas med mer ä» ’ 6 månaders straffarbete, eller den svåraste påföljden för en med begagnande af Kongl. Moj:ts Nåd. Proposition *>? 59- 69 lifsfarligt vapen utförd misshandel, hvaraf kommit ringa eller ingen skada — ett missförhållande, som är af allt för stor vigt att lemnäs utan uppmärksamhet, äfven om svårigheterne för undanrödjandet deraf voro större än de i verkligheten äro. Försöket till brott har i flera läll, såsom t. ex. i fråga om förgiftning och lösters fördrifvande, blifvit i förslaget, utan anmärkning från Högsta Domstolens sida, belagdt med straff, och bestraffandet af försöket till mord kan hvarken vara mindre nödvändigt eller mera inkonsequent. Det är visserligen sannt, att i en författning af beskaffenhet, som den nu ifrågavarande, det straffbara försökets begrepp alltid måste blifva i viss mån obestämdt, men så vida, efter förslaget, försöket ej skulle bestraffas förr, än görningen framskridit så långt, att brottets fullbordan bevisligen förhindrats endast genom omständigheter, som voro af gerningsmannens vilja oberoende, bör begreppets närmare bestämmande kunna utan lära öfverlemnas åt jurisprudensen. En annan och a,f Högsta Domstolen ogillad skiljaktighet från strafflags-förslaget förekommer i behandlingen af såramål.
Jag har likväl varit med från elementarskolans första inrättande och dervid deltagit i mångfaldiga öfverläggningar huru långt de gamla språkens studium skulle uppskjutas. Der voro ganska allvarliga öfverläggningar om Latinet ens borde uppskjutas till tredje classen. Flere vore för, andre emot, men man stannade slutligen vid det förslag, som jag gjorde, hvilket har visat ett godt resultat; men jag vill låta Hr Westerstrand gå till elementarskolan och fråga dess lärare, om de tro att man längre skulle kunna med lycklig påföljd uppskjuta Latinet, och jag är öfvertygad, att han får höra ett odeladt nej. Mitt bemödande har alltid varit att hålla medelvägen. Jag tror, att det går an att icke börja med Latinet i första classen, men jag tror icke, att det går an alt uppskjuta dermed till gymnasium, isynnerhet om detsamma uppflyttas i en ännu högre dass, såsom Hr Westerstrand föreslagit. Det är den betydliga skillnaden i våra åsigter. Ilr Westerstrand har vidare berömt elementarskolan. Jag är verkligen också en af dess berömmare, med den åtskillnaden likväl, att jag berömmer elementarskolan och vill hafva läroverket åtminstone i det närmaste liknande densamma, och Hr Weslerslrad berömmer elementarskolan och vill hafva läroverken i allo åtskilda derifrån. Remitterades lill Allm. Besv.- o. Ekon.Ulsk. Lades på hordet LagUtsk:s d. 23 dennes afgifna utlåt, i anledn. af K. M:s nåd. propos., ang:de bestämmande af vissa villkor för vinnande af dispositionsoch jordäganderält lill de s. k. kyrkohemmanen i Halland; samt Const.Utsk:s mern. N:o 3, med uppgift å hvilande förslag till grundlagsförändringar. Slutligen lades på bordet följande från Ridd.Utsk. inkoinne 472 Den 24 Augusti e. m. Hörsamste memorial. Från H. R. o.