Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med Ståndets bifall föredrogs, i anleda, häraf, nu äfven Frih. Raabs, Adam Christ, den 14 Mars f. m. på hordet lagda motion 0111 sättet för införandet i tidningarna af de hos R. o. Ad. afgifna yttranden. Frih. Raab: Skilnaden emellan Hr Bråkenhjelms förslag och mitt ligger deruti, att Hr Bråkenhjelm åsyftar tryckning af R. o. Ad. prot. till hela det omfång, sorn dismissionen uti sin vidlyftighet upptager, och till så stort antal exemplar, att de kunde såsom tidningar till landsorterna utgå. Jag åsyftar endast den åtgärd, att R. o. Ad. ville hålla särskilda snabbskrifvare, som uti sammandrag upptoge förhandlingarna eller discussionerna på Riddarhuset, för att tillhandahålla dem åt de tidningsskrifvare, som referera öfverläggningarna. Härvid företer sig, att om Fir Bråkenhjelms förslag antoges, så skulle de tidningar, som utbjudas åt allmänheten, växa till en sådan storhet, alt svårligen läsaren i landsorten medhunne att laga kännedom deraf. Vanligtvis håller man i landsorterna Dagligt Allehanda och Aftonbladet. De som hålla dessa tidningar hafva sällan tid att läsa och ofta icke råd alt hålla flera. Man kunde således med skäl frukta, att praenumerationen på en så stor tidning, som Hr Bråkenhjelm åsyftar, icke skulle blifva allmän. Det förslag jag afgifvit skulle medföra en ringa kostnad för R. o. Ad.; det skulle visserligen medföra en vinst för tidningsrcdacteurerna, men också tillförbinda dem att vidhålla de uppgifter, som de härifrån erhållit, hvarigenom beriktiganden af tidningarnas uppgifter skulle blifva öfverflödiga. Jag Den a o Mais c. m. 447 liar talat både med Hr Hjerta och Hr Dalman, oell de hafva samtyckt lill delta förslag, men jag beklagar, att ingendera bär är närvarande. Jag anhåller om remiss till Ridd.- Utsk., som torde kunna närmare bestämma kostnaden och sältet för verkställigheten af förslaget. Frih. Ridderstolpe, Fredr.:
Bala nce från år 1833: Fondens Tillgångar: Uti säkra fordringar 58,250: 29.11. , osäkra d:o .•.•«•••*#*•** 48,i)30. 6. ii • Engelska och Franska Får 4,930: 44* — 111,899 ' / i5 4 ! B a 1 a n c e till år 1835: Fondens Skulder: Deponerade medel för försålde Kronans Får 48: 3. 5. Till Ull-Contoret i Norrköping, förrnycket „ Directören N. E. Hofman d:o d:o å uppbur ne medel år 1833 lill inköp af Får 3'~ 48 1 ! 5 Summa R:dr lll,947/26j 9 Manufaclur-Discont-Contor den 9 Maj i835. Carl G. Kiisel. ( 36 ) Capital-SIut öfver Nya Ull - Debet. B a 1 a n c e från år 1832: Skuld till Gamla UHDiscontfonden . Fordran hos Rikets Ständers Bank . Thillman. ( 37 ) Discontfonden för år 1833. Credit. Balance från år 183a: Fordringar hos säkre Låntagare 13,140 Vinstoch Forlust-Conto. Fondens Yinst år 1833 i influtne Räntor 1,388 3 a 9 Balance till år 1834. Skuld till Rikets Ständers RiksgäldsContor, oheräknadt räntan derå, såsom varande ännu icke bestämd 39,000 Summa B:co | 53,528[32. 9 Contoret elen 17 Juni 1834* E, F. Ström. ( 38 ) Capital-Slut öfver Nya U1I 1 Banco. Debet. Balan c e från år 1833: Fondens Skuld: Till Rikets Ständers RiksgäldsContor ! ‘ [ 39,000 Vinst och Förlust. Gravatio ner: / Ränta till R.
Napoleon sjiilf motsatts sig dock den niistan 70-higa moderns plan att foretaga den lhnga och farligs resan. Men izunde hon ej personligen f &amp; vara hos honom, s % gingo i stallet hennes tmllrar icleligen till don olyclzlige sonen. : Denile synes oclzs5 oftn ha v&amp;n.clt sin hbgl-tomst till modern. Rorande iir i sanning hvncl en af btins liilcare, Antominarchi, bergttar: ~ D e t var under lzejsarens sists sjulzdom. Han s1cild1.de en clag for mig sin mors kiirleli, omma oinsorg och uppoffringar. Plbtsligt afbryter hnn sig och siiger: ' Ni, dolrtor, alc ' lrtar hvarlcen trotthet eller moclor, n k (let galler att 1: indi: a mina plBgor. Men hvad iix and&amp; allt Bvad ni form&amp;r emot en mors omsorg och Iriirlek? Ack, maman Letizia! '. DZirvid clrog han tiiclret ofver hufvnclet och v5inde sig mot vaggen~. St % mottes moderns och sonens tankar standigt ofvor den vida oceanen, som sii obarmhiirtigt skilde dem Bt. Snart blef ski1smli.ssan annn fullstandigme. Doden kom som hefriare till fdngen pii St. Helena redan 1821. Nkgot ofver tvii mbnader efter hans frhfalle bragtes underriittelsen darbm till modern. Den drabhade heme tyngre an nfigot annat slag. Hennes djupa sorg priiglades dock af en stilla resignation. Religionen gaf h e m e trost - hon var alltid en naivt och varlut troende katolik - men annu mer upprattholls hon af sin egen sunda, naturliga lefnadsvishet. Vid ett tillfiille yttrade hon: ~ M i n son stortades, han gick under l b g t borta frAn mig.
Ilo glo fl. Ridder skåpet och Adeln, samt Högvördiga PrestStåndet gjorde anmärkningar vid Utskottets, den 13 :de sistlidne Mars ajgifna Betänkande uti den till Utskottets handläggning remitterade fråga om åtgärders vidtagande till den Veneriska Smittans utrotande, Berörde anmärkningar, hvilka föranledt återremiss af Betänkandet, innefattas uti: 1:0 Anföranden till Höglofl. Ridderskapets och Adelns Protocoll den 4;de sistlidne Aprill, af: Herr Carl Gustaf Reinhold von Hausvolff, som, efter åtskilliga reflexioner öfver verkställbarheten af Utskottets Betänkande i dess vidd, och efter gjorda framställningar om de föreslagna åtgärders menliga inflytelse på sedesamheten och ärbarheten, förklarat, att, hvad angick den i i;sta puncten af Utskottets Betänkande föreslagna visitation å manskap på alla till Svenska Hamnar ankommande Fartyg, sådant, åtminstone i anseende till Gottland, vore alldeles omöjligt att sätta i verkställighet, enär denna ö, sorn är 18 mil i längden och på alla sidor försedd med Hamnar och vikar, der Fartyg kunna under seglationstiden inlöpa, icke äger gia Besv. och Ekon. Utsk. Betänkanden, tillgång på andra Läkare, än de, som bo i Visby, och hvilka på intet sätt skulle kunna medhinna, och gerna icke heller tvingas, att, likasom strandridare, göraoiapphörliga valfarter kring öen, helst någon ersät ning för deras resor icke kunde påräknas af de sjöfarande, hvilkas hela månadspenning icke skulle dertill förslå 5 och, om utgifterne skulle bestridas af Statsmedlen, så mäste sådant föranleda till en förstorad allmän beskattning, hvilken likväl med större fördel borde kunna användas till utvidgande af de förut nog inskränkta Curhus-inrättningarne. Herr Hausvolff hade således icke kunnat finna, att någon fördel frambragtes genom skeppsbesättningars visiterande; men väl hinder och förluster för så väl folket som Skepps Rederierna.
Utskottet bar härvid förehaft en af Herr C. F> Wcern inom Vällofl. Borgare-Ståndet väckt motion, innefattande, att, oagtadt realisationen eller myntbestämningen till 128 sk. per R:dr Svenskt Specie eller Hamburger Banco, hade cursen, till mycken osäkerhet i alla handelsföretag, sedan förra Riksdagen, för goda vexlar kunnat variera ifrån ia3 ända till i32sk. per R:dr Hamburger Banco, och alltså med en fluctuation af 7 till 8 procent; ett förhållande, som väl knappast hade sin like uti andra länder, hvarest silfret blifvit taget till mätare för alla värdens bestämmanden; att olägenheterne häraf kunde i hufvudsaklig mon afhjelpas genom ändring i den del af Banco-Reglementet, som icke medgåfve uppköp af silfver i tackor, plantsar, eller, såsom de på större penninge-marknaderne kallas, bullion, utan afdrag för slagskatt, efter regulationer, hvilka i förening med flere omkostningar, så för Importören, som Exportören af silfver, medförde en förlust af circa 2rl procent, utan tänkbar nytta; tillförekommande hvaraf motionären alltså föreslagit, att Rikets Ständers Bank, intill nästa Lagtima Riksdag, må uppköpa silfver i tackor till ett pris af 24 R:dr 26 sk. 8 rst. Banco för mark Gölniskt i6:lödigt och hålla detsamma allmänheten tillhanda efter 24 R:dr 3a sk.
Län, för beredande af skydd för gäldenärer emot obehöriga åtgärder, föreslagit, det måtte stadgas: att den, som verkställer utmätning, bör genast efter slutad förrättning, så vida densamma skall anses behörig, före af resan, antingen gäldenär sådant fordrar eller ej, utan lösen aflemna ordentligt protokoll öfver förrättningen, innefattande grunden för utmätningen, uträkning å skuldbeloppet till kapital, ränta och lagsöka in g skos tn ad, uppgift och värdering å utmätta godset, specifik räkning öfver exekutors och biträdets arfvode, samt fullständig besvärshänvisning; samt att exekutor åligger att i sitt diarium införa noggrann uppgift på utmätningens beskaffenhet, på dagen då den blifvit verkställd, samt på öfrige dithörande omständigheter. Hvad nu sednare delen af detta förslag angår, så enär genom 8 §. i Kongl. Förordningen den 28 Juni 1798 förordnadt blifvit, att Borgmästare och Råd i sfäderne, samt Kronofogdar å landet ovilkorligen och vid ansvar skola öfver alla utmätningsmål, ehvad de efter Kongl, Majrts Befallningshafvandes antydan och remiss, eller genom parteröe sjelfva i grund af laga kraft - Lag-Ut.skottets Betänkande, IV.-o 73. 9 k ra flv unna domar oeli utslag till dem inkomma, hålla ordentliga dagböcker eller dianer, hvilka utmärka så val dagen, då utmätningsbefailningen eller domen emottagen bldvit, och summan, hvilken utmätas borde, som hvad vid hvarje mål sedermera är vordet tillgjordt, med tiden, då sådant skett, de'f.st na."on handläggning eller verkställighet icke följt, h vilka hinder sadant vållat; samt (ullständig föreskrift således redan finnes i den svftnin» som den nu föreslagna, lärer omförmälda framställning ej böra till någon åtgärd föranleda; men deremotanser Utskottet förslaget i ölrigt i viss mån vara ändamålsenlig».
LÖFVENSTRÅLE. C. LÖFVENSTRÅLE. LILJEBORG (till A. Löfvenstråle). Ni minnas hur Cain slog ihjäl hvad var det han hette nu men lika mycket det hör ej egenteligen till saken det kort och godt ni minnas hur Cain slog ihjäl bror sin med en benknota. Det är nu återigen en benknota, som varit framme; men ta mig haken har icke bror Löfvenstråle rätt han, för nog var det orätt af brodern ändå att ej vilja dricka ett glas med honom. Kära du, nå, nå, nå... A. LÖFVENSTRÅLE (till C. Löfvenstråle). Blif ej ond för det, kära du. Men jag håller alltid med rättvisan, det vet du ju af gammalt. Jag skulle kunna tala om för er en historia i det fallet, som är förbannadt rolig. Jag var häromdagen ja, jag minnes ej rigtigt hvar det var nu men man skrattade åt mig, så att jag ordentligt mådde illa. Jag minnes ändå så väl huru tusan var det nu men det är detsamma det. Säkert är att bror Löfvenstråle nu har rätt, och det så mycket mera, som jag erinrar mig hvad salig Fältmarskalken ja, jag har glömt bort namnet men det är alldeles likgiltigt han sade emellertid tyst, ska' ni straxt få höra det det var ett förbaskadt bra uttryck, rigtigt passande här han sa' ah om ni bara kunde påminna mig huru det var, skulle jag genast säga det. Nu minnes jag det. Nej, nej men det är detsamma det. Låtom oss dricka ett glas med vår värd Klang hederspacha! Klang oefterhärmliga oegennytta! Om du varit född för årtusenden sedan, hade du setat på HAGELSKÖLD (till A. Löfvenstråle). 14 Olympens thron; men, i stället för en blixt, hade du haft ett champagneglas i din hand. Klang Olympos! (De dricka. En Betjent inkommer.) Sjunde Scenen. DE FÖRRE. EN BETJENT. En resande, Herr Grefve! BETJENTEN. En resande? Bed honom stiga in. (Betjenten öppnar dörren. Höppener inträder.) Åttonde Scenen. DE FÖRRE.
Sparre har sagt att det skrål, som förr höjt sig mot de klassiska språken, nu skall hafva tystnat; för min del tror jag skälet dertill vara att skolkarlarne omsider måst maka åt sig; man har från dessas sida stridt så länge som möjligt lör att slippa göra några eftergifter, men man har nu måst finna sig deri. Gr. Sparre har såsom stöd för sin mening åberopat ett yttrande af frami. Landshöfdingen Hans Järta, men om jag icke Den 17 Mars f. m. 427 missminner mig, var just denne i så många hänseenden utmärkte man reservant mot det skolförslag, som legat till grund lör alla linder sednare tider verkställda förbättringar i skolväsendet. Man måste göra sig reda för hvad man begär af skolan; det är väl icke att endast skapa professorer, utan äfven man, i öfrigt dugliga för det allmänna lifvet, och jag tror icke att för sådant ändamål grekiskan är oundgänglig. Man har framhållit vigten af att kunna komparativt studera de båda språken; jag började läsa grekiska sednare, än de Hesta, nemligen vid en ålder då begreppen vanligen hunnit någorlunda utvecklas, och det gick ganska lätt utan några slags jemförelser, hvilka förefalla mig kunna blifva mera konfunderande än upplysande. En talare har anmärkt att rättigheten till dispens kunde berättiga läraren att förbise eller försumma de lärjungar, som af en sådan dispens kommit i åtnjutande. Det vore sorgligt, om hos våra upplysta lärare en sådan åsigt kunde göra sig gällande; jag kan icke tro det. Skulle så vara, utgjorde detta etl ytterligare skäl att göra dispensen så lätt som möjligt, på det att ett större antal skulle utgöras af dispenserade elever. En annan talare har lagt mycken vigt på den uppmärksamhet, som i Amerika egnas åt grekiskan, emedan derigenom de republikanska tendenserna skulle stärkas. Jag som tillhör en monarkisk stat och är den monarkiska principen tillgifven, jag kan icke gilla detta skäl, ty att hos barnet inplanta hvad mannen ej bör godkänna, är ett misstag. Man har funnit ett skäl till alslag deruti, att K.
Af dessa skäl anhåller jag om återrerniss, och anhåller att Utsk. ville, visserligen icke tillstyrka motionen i dess vidsträckta omfattning, så att kurhus-afgiften skulle kunna utsträckas till ett obegränsadt belopp, men, med afseende på de särskildta förhållanden, som äga rum D e n 22 M a j. 161 ruin för hufvudstaden i förhålla lide till de öfriga delarna af Riket, tillstyrka att afgiften inom Stockholm malte, när vederbör, finna beliofvet deraf, kunna få höjas till dubbelt mot hvad högsta beloppet hittills varit. Frih. Gederström, Jacob: Då den af Rikets förut församlade Ständer till 5 sk. maximi-belopp bestämda kurhusafgiften, jemlikt Ständernes beslut, utgår till mindre belopp i de orter, der maximi-afgiften icke är för behofvel erforderlig; så synes å andra sidan R. St förnuftiglvis böra tillåta förhöjning i afgiften på sådana ställen, der utvidgade anstalter äro behöfliga, hvilka naturligtvis erfordra ökade tillgångar, såvida ändamålet, eller förekommandet af den vådliga farsotens spridande, skall vinnas. Jag får derföre förena mig med den siste värde talaren uti den anhållan, att afgiften inom Stockholm må kunna få höjas till dubbla beloppet eller 10 sk., dock under villkor, alt, då utsträckning utöfver 5 sk. ifrågakommer, behofvet skall noga utrönas både tillbelopp och den tid, för hvilken tillökningen erfordras; ty en sådan förhöjning kan vara mycket temporär i män af pa tienlernes antal, och följaktligen icke alltid behöfvas från ena riksdagen lill den andra eller för flera år. Frih. Sprengtporten: Jag får blott, i anledn. af den siste värde talarens yttrande, tillägga den upplysningen, att kurhus-afgiften i Stockholm bestämmes af deputerade, utsedde af församlingarna hvarje år. Hr af Grubbens, Nils Willi.:
Motionerne icke medgifva någon granskning i ett eller annat hänseende of förhållandet med tryckte eller grav-rade Invisningar, funnit sig föranlåten att deremot sig reservera. 2:0 af den 27 sistledne Februarii, i anledning af flere serskildte hos Högvördige PresteStåndet och Hedervärda BondeStåndet ingifne Memorial Den 24 Martil, e. m. 449 Memorial, om skärpande af de för tjufnader nu stadgade straff m. nv; deruti Utskottet, af anförde skäl, dels ansett sig böra föreslå löljande tillägg vid den, genom Kongl. Förordningen den 20 J^nuarii 1779» förändrade 3 §. af 40. Cap. MissgerningsB ilken : ”Kommer tjuf, sorn för ali sin tid till arbete å Fästning dömd är, sedan han det honom ådötnde kroppsstraff undergått, på fri fot och åter stjäl mer eller mindre, varde hängd: Lag samma vare om stöld at denne sker medan han å Fästningen qvarhålles}” dels föreslagit, att de Personer, hvilka för andra eller flere resor föröfvad stöld blifvit straffade, böra förses med något outplånligt märke å kroppen, så att det likväl icke genast kan af hvar och en skönjas, hvilket märkeborde utvisa huru många gånger Personen för tjufnad varit straffad , om stölderne skett med eller Utan inbrott, samt om kortare eller längre tids Fästningseller Spinnhus-arbete blifvit ådömdtj dels ock tillstyrkt antagande af en sådan Författning, att då lagförd och häktad tjuf uppgifver sig hafva enahanda brott, antingen å ett eller flera ställen på andra Orter begått, eller Ransakningen dertill gifver anledning, det borde vara Domarens ovilkorliga skyldighet, att genom Brefväxling med den eller de Domare, innom hvilkas Domsområden den eller de uppgifna stölder skola vara föröfvade, äska laglig undersökning om förhållandet, hvilken dessa då skulle vara skyldige, att genast anställa, samt att det Protocoll, hvilket dervid föres, utan dröjsmål till Ridd. 0. Ad. Prat. IV. B. I.
Hvad remonterna beträffar, ingalunda 4- och 5-åringar (sådane äro de sämsta fälthästar man kan tänka sig), utan hästar från 6 å 10 eller 12 år, som således redan några år varit begagnade och följaktligen äro lät - 158 Deli 27 November. lare dresserade. Såsom befäl vid depöten finnas 2:dre Ryttmästaren, 2:ne Andre Löjtnanter och Reg:ts-Stallmästaren. J)å Underofficerare lör detta ändamål icke finnas på stat, bet villa r jag icke att denna brist skulle kunna afhjelpas genom antagande af Underofficerare, som, med betyg om duglighet, under loppet af sednare 4—5 år tagit afsked för ekonomiska skäl och som mot riklig aflöning finnas hugade tjenslgöra vid rekrjt-exercisen. Såsom korporaler eller ordningsmän qvarlemnas 1 å 2 gamla, mindre tjenstbara ryttare från hvarje sqvadron. Så ungefärligen föreställer jag mig att det skulle se ut vid depoten. Befälet öfver det hela fördes af 2:dre Majoren, eller den Reg:tsofficer, som hade Reg:ts-befälet hemma på roten. Sålunda skulle jag tro, att sqvadronerna nu skulle kunna rycka ut några och 80 man. Atergingo de nummer, som nu äro anslagna för befäl m. m., så hlefve sqvadronerna ännu starkare, omkring 90 man, eller fullt så starka, som vi någonsin böra hafva dem, och nära lika starka, som de af komiterade föreslagna sqvadronerna, efter afdrag af de, enligt min tanke, onödiga detacheringarne till depoten. Vi skulle dock, på detta af mig föreslagna sätt, få behålla våra 5 sqvadroner på hvarje bataljon. Den i fält utryckande styrkan hör, enligt min tanke, kunna temligen jemnt underhållas i fält, då jag anser, att från depéten den der exercerande styrkan hvarannan månad torde kunna ombytas. Såsom hufvudvilkor för Kavalleriets konserverande i fält framstår naturligtvis befälets oafiåtliga och insigtsfull omvårdnad, hvarförutan detta vapen inom en förvånande kort tid kan vara förstördt, utan att hafva ens sett någon fiende.
Ombudsm:ns förevrde berättelser, och fann den af Kommitterade för tryckfrihetens vård afgifna berättelsen ej erfordra annan åtgärd än att läggas till handlingarne. Uplästes och lades till handlingarne ankomne Prot.TJtdrag från Vällofl. BorgareSt. af d. 25, och från Hederv. BondeSt. af d. 20 och 25 dennes. Fl. R. o. Ad. åtskiljdes kl. Vj 2 e. m. In fidem protocolli. Albert Munck. Onsdagen den 5 November 1850. Plenum kl. 11 f. m. Justerades 5 prot.utdr. för d. 31 sisth Oktober. Då nu PIeni-prot:n för d. 20, 22, 23 och 24 sisth Oktober förekommo till justering, anmälde sig och yttrade: Gr. Lagerbjelke, Gustaf: Det har vid de sednaste Riks dagarne varit vanligt att R. o. Ad:s prot. vid justeringen icke i sin helhet upläsas, såvida ej sådant af någon ledamot särskildt begäres, och jag får derföre vördsamt anhålla, det R. o. Ad. måtte i 54 Den 5 November. detta hänseende fatta samma beslut, som vid de föreg:de Riksdagarne. Uppå Hr Gr. o. Landtm:s i anledn. häraf framställda propos., beslöts att, med justering af R. o. Ad:s prot:r, enskildte ledamöters yttranden ej skulle upläsas, utan att särskild begäran derom blefve gjord. Efter det protme för d. 20 och 22 Oktober blifvit upläste, yttrade Erih. Stael von Holstein, Eabian Vilh.: Då det yttrande, som Hr Gr. o. Landtm, hade vid det tillfälle, då fråga var om utseende af ledamöter uti Talmansöfverläggningarne, afsåg att äfven en utbildad praxis kunde hafva någon inverkan på Grundlagens bokstaf och anda, så måste jag deremot protestera, emedan sådant strider mot 83 § Reg.-E.
De b&amp;de .nnga bli fojiilskedc i hvarandra, men dB Kiri miirker detta, vaknar ocksH henues plikt.kiinsln: hou vill icke vium egen lycka genom att krossn en annans. Eon forblir sin m: m trogen och inverkar ocksd foriidlande p5 sin styfson. Allt dettn iir vackert skildradt, men vi fQ aldrig nigon iijupare sympati for Siri. Hon, som Br sH etiskt ut.r.ecklad vicl berattelsens slut, hvarfiir iir hon i biirjan sA riidd for arbete, Ibt vara ett strifsamt arbete, att hon foredrar att gifta sig lned den gamle mannen, som hon t ?j iilslrar? * Att arbete knn skiinka kviunor lycka, tgckes fiir iifrigt vara nlgot, som forf. ej har l i t t att tro 114. Siri iir ocksfi SegHfvad med ovanligt litet instinkt. Forf. har visserligen kastat ett mycket vackert skimmer ofver lorhAllandet mellan den unga styfmodern och hennes styfson - men det iir f r t n forsta borjan bra erotiskt; Bet borde Siri h a kant. Unga kvinnor brnka i det fallet varn finkiinsliga. Hon iir otroligt naiv. - I ~ G u l d och griina skogarz hdller nclen lilla lontagerskan~, som masserar den rika friherrinnan, 1&amp;uga, moraliska tal fiir baron Gosta, hvilka him bestimdt ej hijrt pH, om talarinnan ej rarit ung och vacker. Denna beriittelve iir otvifvclalrtigt en bland de s ~ n g a s t e, lilrsom: .Litet telepati~ iir bra iifvcrsplind och onaturlig. F6rf: s religiiisa lif&amp;lrdduing framtriiiier i flere a£ skissema.
Det iiya är, a t t denna sorts kärlek, som hittills frainstallts so111 ett sjukdomssymptom, kmiiistone Iios kvinnan, Iiär gör ansprhk p % a t t vara ett naturligt uts ?ag af hennes högre iistnr., af hennes finbygda organism, som beliöfver ombyte, iifventyr och som ej kan nöja sig med det klumpiga triigdjor, som heter mannen. Men det a r tyvärr ej - f r h manlig sgnpiinkt. tyvärr ej - kvinnan, som kan göra anspriik p&amp; denna uppfattning af kärleken som sin uppfinning. Skall patentriittiglieten vara en ära, som frii Marholin tycks anse, då tillkominer denna ara af att i karlekslifvet se en förströelse och en lek, inannen. PB ett formfulliindadt s8tt har snmina cyniska, åsikt om kärleken, dar likgiltigheten för individen predikas, framställts af Musset i La coupe ' et les 1ivs.e~:. Doutez si vous voulez d.e 1 ' Bt.i.e qiii vom she, D ' uiie feiime ou dliiu chieii niais iion de l ' mionr iii6me, L ' niiiour est tout - l ' mnour et. la vio nu soleill sinie; est le grand point, qii ' iiiiporte la iiia. " lresse, Q~i ' importe le flncon, poiirvu qii ' on nit l ' i.rrïesse. 8 Hvad gör bägarns form, om dess innehåll skanker rus! Bättre lian ej .denna lefnadsfilosofi uttryckas. Ocli i sin ursprungliga naiva form tillhörde den alltsk under den romantiska bol16nieperiodens Sturm und Drang den manliga. krets, som hyllade det frivola fribytarlifvets, det romantiska boulevardlifvets principer, om vi liar kunna tala om principer. F r i n denna inanliga iingkarlskrets öfvergick så detta erotiska iifventyrarlif, denua lust för)) lekkarleken » till en viss sort af de nutida kvinnorna.