Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då emellertid behofvet påkallade alt, intilldess sä beskaffad förändring, ulan förnärmande af någons rätt, kunde lillvägabringas, en närmare bestämmelse af arbetsoch dagsverks-skyldigheten, der sådan saknades, blefve, så vidt ske kunde, åstadkommen, anhöllo Rikets Ständer i underdånighet, det E. K. Maj:ts Befallningshafvande i länen mätte undfå nådig befallning att anställa fullständig och noggrann undersökning angående sådana uti hemmanens ränta och skattläggning icke inbegripna arbetsoch dagsverks-skyldigheter, som in natura utgjordes till Kronans hemman och lägenheter, hvilka såsom boställen m. m. voro åt embetsoch tjenstemän anslagna eller till inrättningar upplåtna, hvarvid borde utredas huru dessa skyldigheter tillkommit och hvarpå desamma sig grundade, äfvensom E. K. Maj-.ts Befallningshafvande, i de fäll, dä nämnde skyldigheter icke funnes närmare bestämda, borde söka tillvägabringa sådana öfverenskommelser, hvarigenom åtminstone för tiden efter dåvarande boställsinnehafvares afgång visst antal dagsverken blefve bestämdt, hvaremot det, efter Rikets Ständers åsigt, lämpligast kunde få ankomma på vederbörande sjelfve att i de fall, då icke åsämjdes om den dagsverksoch arbels-skyldighet, som skulle utgöras, sin talan derom i laga ordning utföra; och tillkännagåfvo i sammanhang härmed Rikets Ständer i underdånighet, att de för sin del beslutat, det åliggandet att in natura utgöra nämnde arbetsoch dagsverks-skyldigheter skulle för framtiden upphöra, likväl så, att omförmälde innehafvare af de hemman och lägenheter, sorn deraf vore i åtnjutande, under deras besinningstid vid lagligen gällande rättigheter bibehöllos samt att i stället för dagsverksoch arbets-skyldigheten lill vederbörande, kontant ersättning erlades för de dagsverken, som på nyssberörda sätt blefvo bestämda, hvilken ersättning borde efter .årets markegångspris beräknas; hvarförutan Rikets Ständer slutligen anhöllo att, — sedan den af dem i ofvanberörda afseende föreslagna undersökning försiggått och vederbörande blifvit hörde samt derefter i betraktande kommit huruvida antingen den lösen, som för ifrågavarande dagsverks-skyldighet skulle erläggas, lämpligen kunde till Statsverket indragas emot anvisande af stats-anslag till dem, som vore till dagsverkenas åtnjutande berättigade eller på hvad sätt eljest lämpligast skulle kunna dermed förfaras, — E. K. Maj:t måtte nådig Proposition i ämnet aflåta.
Bekantskapen med de redan i omlopp varande silfvermynten har nemligen redan hunnit blifva så förtrolig, att jag är säker, att, om man under ,en resa nattetid skulle vilja försöka att gifva en skjutsbonde ett 25 öre stycke i stället för ett å 50 öre, så skulle man misslyckas i det olofliga försöket; fastän han icke ser slanten, känner han dock hvad den går föret; så att, ifall man nödvändigt skall draga fram småskäl, så kan detta exempel gerna bland dem få en plats. Jag vill ej längre uptaga Högh Ståndets tid, utan fortfar å yrkande på afslag å Utsk:ts hemställan. Frih. v. Schwerin, Carl Julius: Ehuru jag visserligen anser, att de af Utsk:ts pluralitet för afslag å Hr Hjertås motion afgifna skälen redan blifvit, så väl af reservanterna, som här af åtskillige talare under diskussionen tillfyllest vederlagda, så kan jag dock icke underlåta att med några ord vidröra desamma. 224 D e u 28 .T a u uari. Man liar. sorn ett hufvudskål för 1-rdrs-sediarnes bibehållande i rörelsen, åberopat den beqvämlighet, som dessa för allmänheten vid åtskilliga tillfällen medförde, samt den stora missbelåtenhet, desarnmas borttagande ovilkorligen skulle framkalla Jag vill fråga eder, M. Hrr, om icke, när som ådalagdt blifvit, att klingande mynt skulle befordra ordning och skick i rörelsen, hufvudsakligen afseende bör fästas vid de stora fördelar, som genom pappersmyntets borttagande skulle för penuingeväsendets ordnande vinnas, och om icke i sa fall beqvämligheten för den enskilte borde upoffras folden allmänna nyttan. Man har vidare sagt, alt l-rdrs-sedlarne äro af största vigt att bibehålla i och för småliqviders upgörande mellan personer på olika orter. Jag tror likväl, att livar och en skulle kunna, utan stora svårigheter, lösa det problem: huru skulle tillgå i händelse småsedlarna borttoges.
Lundblad, i egenskap af ombud för nämnda bolag, uti en till Kongl. Maj:t ställd och genom Dess Befallningshafvande i Norrbottens län insänd ansökning, underdånigst anhållit, att bolaget måtte i nåder tillåtas att till omförmälda kanaloch jernvägsanläggningar och till sådana byggnader, som för berörda arbetens utförande voro erforderliga, få från närmaste tillstötande kronoallmänningar kostnadsfritt hemta nödigt virke, samt ej mindre Kongl. Maj:ts bemälde Befallningshafvande, än äfven Skogs-styrelsen öfver denna anhållan afgifvit underdåniga yttranden, deruti förstnämnda myndighet med afseende derå att ifrågavarande företag voro förenade med betydliga kostnader och af beskaffenhet att leda till bosättningar och uppodling af de marker, hvarigenom de skulle utföras, till bolagets ansökning tillstyrkt nådigt bifall så till vida, att bolaget måtte medgifvas att till jernvägsbyggnaden, hvilken komme att helt och hållet omslutas af oafvittrade kronomarker, derifrån utan afgift hemta erforderliga maBih. till R. St. Proposition N:o 52. terialier, hvaremot Skogs-styrelsen, på anförda skäl, afstyrkt bifall till bolagets begäran, men derjemte, enär företagen voro af betydligt omfång och stor vigt så väl för orten som för det allmänna, hemställt, att bolaget måtte under uppgifna vilkor erhålla, förutom utsyning mot stubböresafgift från de byggnadsarbetena angränsande kronomarker, äfven utsyning utan sådan afgift från de åt bolaget insynade ännu ej afvittrade nyhemmanstrakter, till hvilka bolaget icke genom fullgjord byggnadsoch odlingsskyldighet förvärfvat dispositionsrätt, så hafva bolagets hufvud-ombud här i Sverige, Grosshandlanden V. Kjellberg och Kanslisten AV. F. Dalman emot Skogs-styrelsens berörda yttrande afgifvit underdåniga påminnelser, deruti ombuden anfört bland annat, att, då Rikets
Utsk. har val af Hrr fullmäktiges prof, inhemtat, alt åtskilliga undersökningar och pröfning»!' till utrönande af mvntets egentliga halt blifvit anställda; men då härvid någon egentlig olägenhet af det nuvar. sättet att beräkna remedium icke förekommit eller föranledt någon framställning till Utsk.; så har Utsk. saknat tillräckligt skäl lill något så djupt ingri-* pfinde försjag, j afseende på rnvntfolen, som nu framställda yrkanden skulle medföra, helst Utsk. saknat all ledning för sättet att bestämma detta förändrade remedium. Slutligen får jag, i anledn. af Frih. Cederström? yttrande, nämna, ptt om äfven BancoUtsk., i anlpdn. af ep filerremiss utaf detta betänk., skulle afvika från hvad Utsk. förut yttrat och antaga decimal-systemet; så fortfar jag dock alt förutse, att samma öde skulle förestå BancoUtskts till följd deraf mpddelta utlåt., sopa del hvilket träffade BancoUtsk;s enahanda betänk, vid sistförflutna riksdag, alt nemi. afsfås af Sländernes pluralitet, oell att således lidepunklen för införandet af reda och ordning i våra myntförhållanden skulle komma att än vidare uppskjutas. Jag får således förnya min anhållan om bifall å Uskts betänkande. Då jag till a|la delar förenar mig med Hr Stuart, har jag begärt ordet för att göra Hr Rosenblad uppmärksam på ett förhållande, sorn troligen undfallit honom. Hr Rosenblad har nejni, med lifliga färger fpanisfällt dp olägenheter, som skulle uppslå, 0111 från häpken utgåfvos andra sedlar än de, 50m voro stämplade i banken; jag ber att få fästa Hr Rosenblads uppmärksamhet uppå, att öfvepgången redan för flera år sedan är börjad, då banco-sedlarne i kanterna äro stämplade med riksg.valör, hvilket äfven kunde iakttagas j afseende å hvad Utsk. här föreslagit, samt att privatbankernas sedlar på sapima sätt äro stämplade.
Majlis disposition, användas till löneförbättring åt lärare vid, samt till utvidgning af sådana Stadspedagogien uti hvilka undervisningen vunnit en högre grad af utveckling, äfvensom under samma vilkor åt läraren vid Pedagogien i Avesta, hvarjemte Rikets Ständer i underdånighet anböllo, alt vid påföljande riksdag måtte lemnäs den utredning, angående ifrågavarande slags skolor, hvarom vid 1854 års riksmöte underdånig framställning af Rikets Ständer gjordes. Då delta ärende, i sammanhang med öfriga iill Åttonde Hufvudliteln hörande stalsregleringsfrågor, den 14 Oktober näst lidet år inför E. K. Majit i underdånighet anmäldes, hade Departements-chefen, enligt hvad ofta åberopade Stalsråds-protokoll utvisar, dervid yttrat den åsigt, att det ulan tvifvel läge i sakens natur, all flertalet af Pedagogierna i Rikets släder småningom skulle vinna den utveckling och det ökade antal lärjungar, att de borde upplagas bland Elementar-läroverken och ställas under de för dessa gällande föreskrifter. Deremot syntes det ej nödvändigt alt genom ett beslut åstadkomma en sådan förändring förr, än den af städernas eget behof påkallades, helst det onekligen för vissa släder innebure en fördel, alt läraren vid Pedagogien kunde leda de fåtaliga lärjungarnes undervisning längre, än Skolstadgan för två- eller treklassiga Elementar-läroverk medgifver. 1 anledning häraf och då Pedagogierna i sin nuvarande form syntes närmast vara hänförliga till de högre folkskolorna, hvarföre ock del dem tillkommande understöd ufginge af det å Åttonde Hufvndlileln för folkskolorna uppförda anslag, har E. K. Majit, jemte (illkännagifvande, att E. K.
N:o 38 framställda förslag till ändring i Riksdags-Ordningens föreskrifter om Preste-Ståndets representations-rätt: B. VIII. 90. 164, 215, A. 216. 217; B. — N:o 50 med voterings-proposition i fråga ora det uti Memorialet N:o 32 framställda förslug till ändring i 14 de §:n 3:dje momentet Riksdags-Ordningen: B. VIII. 90, 164 217, A. 217. — N:o 51, med förslag till ändring i Usta §:n lute momentet och 4:de g:n 2:dra momentet Tryckfrihets-Förordningen om aflemnande af exemplar utaf tryckta arbeten: B. VIII. 228, 374 A. 374; B. IX. 148, 166, A. 166; B. XI. 337, 354, A. 354. — N:ö 52, med förslag till ändring i 16 de och 22:dra §§:na Riksdags-Ordningen, rörande vilkoren för valbarhet, till Riksdagsman: B. VIII. 351; IX. 81, 83, A. 89; B. X. 160, 212, A. 212; B. XI. 337, 354. A. 354. N;o 53, med förslag till åtskilliga ändringar i Regerings Formen och Riksdags-Ordningen angående Riksdags hållande hvarje ar: B. Län anmäld anledning till anmärkning; B. IX. 57, 107, A. 108. — N:o 55, med voterings-propositioner rörande det uti Konstitutionsutskottets Memorial N:o 38 framställda förslag till ändring i Riksdags-Ordningens föreskrifter om Preste-Ståndets representations-rätt: B.
Försummas laga tid till boupptecknings förrättande, och pröfvas den försummelse ligga efterlefvande make eller arfvinge till last, eller döljer någon af dem egendom från bouppteckningen uppsåtligen undan; svare för all boets gäld. § 22. Försummar förmyndare eller god man att omyndigs eller frånvarandes rätt til befrielse från gäld i död mans bo bevaka; svare sjelf för den gäld, som ej utgå kan af hvad den omyndiga eller frånvarande i boet äger. § 23. Hafva sterbhusdelägare, innan tid till egendomsafträde efter 5 eller 7 § ute är, med boets egendom betalt förfallen gäld efter den döda, utan att borgen eller säkerhet ställd blifvit, såsom i 2 § stadgas; eller med lemnad säkerhet af lös pant gynnat någon borgenär, eller betalt fordran, som ej förfallen varit; eller förskingrat eller till borgenärers skada försålt eller annorledes användt egendom i boet; då skola de sterbhusdelägare anses, som hade tiden till egendomsafträde för dem utgått, när de så förforo. § 24. Nu ligger sterbhusdelägare till last något sådant förfarande, som i 23 § sägs: pröfvas det hafva tillkommit af obetänksamhet eller bristande kännedom om boets ställning, och ej för egen vinning eller för att gynna någon borgenär på annans bekostnad; då må till skadestånd dömas, utan den påföljd, som i sagda § stadgad är. § 28. Ej skall såsom förskingring anses, att qvarlåtenskap till den dödas tarfliga begrafning, till efterlefvande makes, barns eller annat husfolks nödiga underhåll, eller till boets uppteckning eller egendomens vård använd blifvit. Bih. till R. St. Skiftar man den dödas qvarlåtenskap förr, än all veterlig gäld gulden är; vare för sterbhusdelägare lag, som i 23 § sägs. § 27. Finnes, vid utredning af det afträdda boet, öfverskott sedan bevakad gäld betald är; det höre arfvinge, make eller testamentstagare till. § 28.
Fiskalen rörde sig hit och dit och var afundsjuk på Poklewskij, som öfverallt förekom honom. Vi hade redan för längese ’ n lugnat oss och firade nu segern. Den lilla episoden af oro och förskräckelse bland vildarne lemnade icke något spår efter sig i vår sinnesstämning. Allt var slutadt, ordnadt och bragt till underdånighet, och vi hvilade nu alla på våra lagrar ... Vi jublade oeh glömde snart allt. Jag stod bredvid en härlig bucharisk matta, på hvilken våra älskvärda damer hade slagit sig ned i särdeles graciösa ställningar. Jag kunde icke vända mina ögon ifrån Maria Iwanownas små fötter. Sasiedatelen kunde icke for-blifva lugnt sittande på sin plats och fiskalen smackade och grymtade af förnöjelse. Champagnen försatte oss i en förträfflig sinnesstämning och damerna voro därtill ännu mera förtjusande än vanligt. Deras ögon glänste, kinderna glödde. Den medförda orkestern, två fioler och en kontrabas, spelade förträffligt och för första gången sedan verldens skapelse ljödo toner af Straussmelodier i denna jungfruliga skog.Men jag stod där som förtrollad,.utan att kunna vända mina blickar från de små fotterna. — Studerar Ni anatomi? hviskade läkaren sarkastiskt till mig. Jag rodnade och visste ej hvad jag skulle svara. Maria Iwanowna sträckte ännu mer ut sina små fotter. Fiskalen stötte mig i sidan — han fråssade också. — En vals, mine herrar, en vals! Vi fattade våra damer och svängde omkring bland ce-derträdens stammar på den frusna, stenhårda jorden. Jag böljade glömma hela verlden. Maria Iwanowna stödde sig mot min skuldra. Hennes andedrägt brände mitt ansigte. Hennes ögon sprutade eld. De härliga näsborrarne vidgade sig lätt, munnen var till hälften öppen. Jag tryckte henne allt närmare och närmare mig ... Det var något i hela hennes väsen, sotn gaf mig mod och djärfhet. Jag hörde, huru hennes hjärta klappade. Ja, ja, ja. Vi ilade redan långt bort, så att hennes mans röst endast då och då nådde oss. Men plötsligen. Då tilldrog sig något egendomligt, oväntadt.
Jag anser derjemte hela denna af Utskottet föreslagna §. vara alldeles öfverflödig, emedan både de i förslaget nämnde embetsmäns och deras ej nämnde underlydandes tjenstskyldighet, verksamhet och åligganden äro utstakade och 32 Lag-Ut slottets Betänkande, N.o 123. ansvar för öfverträdelse!' deraf blifvit bestämde uti allmänna lagen, särskilde författningar och instruclioner. För öfrigt anser jag de af Utskottet föreslagne nedsättningar i straff och ansvarspåföljder icke vara lämplige. De äro i den Kongl. Propositionen utsatte i likhet med Lag-Comileens förlag till ny Criminal-lag, och förändringen skulle således verka till rubbning af den der föreslagna stralf-scalan, hvadan den nu ifrågavarande lagen om oloflige folksamlingar skulle behöfva omgöras, när den nya lagen kommer att antagas, hvilket eljest icke behöfdes. Uti denna reservation, så vidt den rörer 9 §. har, Herr Hegardt instämt, af Herr Friherre Stjernstedt, Lars: ”Hufvudsakligen instämmande i den reservation, Herr Lagergren afgifvit, är jag dock från honom skiljagtig dels deruti, alt jag, på de af Herr Grefve Mörner anförde skäl, anser ordet ”offentligen” ej hafva bort införas i 1 §. af förslaget, dels ock deruti, att jag, lika med Utskottets pluralitet, finnér anledning ieke saknas till den föreslagne nedsättnigen i åtskille straffbestämmelser.” af Hr Zetterberg, J. A.: ”Mot Utskottets beslut att i 7 §. af denna lag införa det stadgande, ”att Borgmästare, Kronofogde eller den deras tjenst företräder” må ega rätt att använda krigsmanskap mot den folksamling, som på dess befallning ej vill skingra sig, får jag anmäla min reservation, ej gillande, att menniskolif må så lättsinnigt kunna spillas, helst som en lagvunnen brottsling icke utan sjelfva Konungens sanction kan allifvas.
Skrifvelse, N:o 53. 9 svar öfver Kammar-Rättens den 18 Februari förlidet år gifna utslag, rörande den af bemälde Kammar-Rätts-Råd i lifstiden väckte fråga dels om utbekommande af den, i och för aflidne Uppbörds-Tullförvaltaren Finers balance, med qvarstad belagde delen af Kammar-Rätts-Rådets lön, dels om qvarstående tillsvidare på Tullverkets depositionsräkning af auktionsmedlen lör hans försålda lösegendom, Kongl. Maj:t desto mindre funnit skäl att, med ändring af Kammar-Rättens öfverklagade utslag, gifva åt Rikets Ständers ofvanomförmälde, genom Kongl, brefvet den 17 Juni 1845 vederbörande Lill efterrättelse meddelta, beslut den utaf klaganden yrkade retroaktiva tillämpning, som Rikets Ständer förklarat sig vilja vid innevarande Riksdag slutligen pröfva, om eller i hvad nion eftergift af ersättningsskyldigheten uti det ifrågavarande balans-målet må kunna vederbörande förunnas, samt Rikets Ständer då äfven blifva i tillfälle att sig yttra, huruvida en så beskaffad eftergift, i händelse den af Rikets Ständer medgifves, må sträcka sig jemväl till återbäring af sådane medel, som, innan uppskof med ersättningens utkräfvande af Rikets Ständer beviljades, blifvit hos de ansvarsskyldige uttagna och i afräkning på balancen lefvererade.
Dessa jämförelser äro därj äm te nödviindiga dels såsoin Iijälp vid kontroll af utgifterna och dels såsoin ledning, då besparingar eller indragningar beliöf va göras. l Meddelanden f rån Fredpika-BremerFörbundet. Stipendiefonderna. ' Genom ordför,zndeii för lokalkomitéii i Vestnianland, landsliöfdingskan frii Elisabeth Hedenstierna, Iiar till Allmämn Stipendiefonden ofverli-imnats 1,260 kronor, hikrmed! ] .ar detta lans afdelning af nämnda fond grundats. Sedan nu iifven Yestmanland aizslutit sig till företaget, &amp; te] - stå endast två, af Sveriges lan, som a11111i ej lämnat insatser i Ablw@wza Sti19endiefondm. Som käiidt ar börjas stipendieutdelning under år 1896 in0111 Stockholm och de lan, hvars insatser uppgå till minst 5,000 kronor, och liar stipendiekoinit6n i anledning Iiäraf i flera af hiifviidstadens och en del landsortstidningar kungjort till. ansökan ' iniian del! 1.5 febriiari detta å r följande stipendier: för Slockkol~n 360 kranor för, genoi-ngående af högre afdelningen i Tekniska skolan;,. för Kristianstads libi 180 kr. för ntlddning vid Sophiahemmet till sjuksköterska: för MaLwöhzcs Ian ett % 180 kroiior för utbildning till förestindariiiila föf: s. k. arbetsstuga; för Ostergöttands luit ett å 180 kr., för utbildning till lärarinna i huslig ekonomi vid folksl~ola; för Vesterbotteiis Ziht ett i 240 kr. för genorngiiende af sjukskö- terskekurs vid Sabbatsbergs sjukhus; för Södernzanla~ds lun 270 kr.
Då Utskottet, som anser det icke skäligen kunna förvägras en skattskyldig, att hos Pröfniugs-Comilé erhålla företräde, om han i något serskildt fall skulle anse något sådant för sig nödigt, men likväl lunnit destomindre behöfligt eller lämpligt, att härom föreslå något stadgande , sorn skattskyldig dessutom egt tillfälle att, efter befogenhet, hos Taxerings-Comiteen aflemna muntliga upplysningar, så hemställer Utskottet, alt berörde anmärkning lemnäs; ulan afseende, •4 Btvillningi-Utskottets Utlåtande N:o 5i. Af Borgare-Ståndet är den föreslagna förändringen bifallen, men inom Ridders\apet sch Adeln har Herr Stuart föreslagit en sådan förändring, alt i stället för orden: ”En Riksdaler för hvarje resedag, hvartill de &c.” må införas: ”En R:dr för hvarje reseoch förrättnings-dag, räknadt ifrån Comitéens sammanträde &c.;” samt inom Preste - Ståndet, af Herr Domprosten Holmström, som ansett orden: ”hvartill de, enligt gällande Rese-reglemente, kunna anses vara berättigade” böra utgå, såsom möjligen föranledande till den misstydning, att dag-tractamentet, ehuru nyss förut bestämdt till En Riksdaler, skulle beräknas efter berörde Reglemente. Då Utskottet icke kunnat finna, att redactionen i tydlighet skulla något vinna genom de i anmärkningarne föreslagne förändringar, så anser Utskottet sig böra vidhålla hvad Utskottet, i afseende på lydelsen i detta moment, redan yttrat.
Såsom svar på denna del af den K. propos:n har Utsk. upptagit de ganska många anförda skälen emot den K. proposm på följande sätt: Utsk. får ”förklara (sedan det nemi. afstyrkt lagrets utlemnande), att, så vidt ett dylikt lager kan användas och bör finnas att tillgå för värfvade arme'ens och flottans samt fångvårdens behof, Utsk. anser anskaffandet deraf, under de tider, då spanmålsupphandlingen kan med det allmännas största möjliga fördel verkställas, vara i alla hänseenden ändamålsenligt och önskvärdt”. Nn hafva R. St. bifallit Utsk:s mern. i dess helhet. Exped.Utsk. har således icke tilltrott sig att då Utsk. i premisserna eller i reciten upptagit de skäl, som fiunas i K. M:s nåd. propos. ang:de det till bildande föreslagna reservlagret, utesluta det utlåt., som af vederbör. Ulsk. blifvit afgifvel, ang:de reservlagrets användande för den händelse att detsamma icke skulle behöfvas för undsätlningstagare; men då Utsk:s hemställan till R. St. i slutet af dess mera. innefattar hvad som Ulsk. tillstyrkt R. St. att besluta och hvilket tillstyrkande icke innehåller ett enda ord i anledn. af Utsk:s yttrande huruvida det vore nyttigt eller nödigt att hilda ett särskildt lager för arméens, flottans och fångvårdens underhåll, så har jag trott mig böra fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på huruvida R. o. Ad. anser lämpligt att i den und. skrifvelsen förekommer en fråga, som sedermera icke igcnflnnes i det beslut, som skrifvelsen innehåller. Möjligen skulle i framtiden en så beskaffad skrifvelse som denna kunna tolkas derhän, att R. St. medgifvit och till och med beslutat bildande af reservlager för ett eller annat ändamål, och Regeringen deraf finna anledn. att vidtaga en dylik åtgärd, hvarefter det likväl möjligen skulle kunna hända att R. St. å sin sida icke vore med en sådan åtgärd belåtne. Jag anser således att eftersom R.
St. dertill skulle gifva anslag, fästa uppmärksamheten på, att det vore inconseqvent att icke nu bevilja hvad Pensionsinrättningen har fordrat för åtagandet af den ifrågavar. pensioneringen. Jag får således yrka bifall till betänk. 36 Den 4 Januari e. m. Uppå härefter framställd propos., blef StalsUtsk:s utlåt. N:o ]12 af R. o. Ad. bifallet. Ånyo föredrogs StatsUtsk:s d. 28 och 30 sistI. Dec. på hordet lagda utlåt. N:o 113, i anledn. af väckt fråga om nedsättning af afgiften till Handelsoch Sjöfartsfonden, berörde fonds ingående till Riksg.cont. samt Convoycommissariatets upplösning. Detta utlåt, företogs punktvis till afgörande. l:sta punkten, ang:de nedsättning i nu stadgade afgift till Haad.- o. Sjöf.fonden samt regleringen af Norrska statens andel i de samfälda kostnader ne. fur Svenska och Norrska handelns skyddande. Hr Fåhraeus, Olof Immanuel: Den åtgärd, som StatsUlsk. i denna punkt af betänk, har föreslagit, inå visserligen synas i sig sjelf oskadlig, men jag her att få fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på några härmed gemenskap ägande omständigheter, som vid frågans behandling icke böra förbises. Fiirst och främst bör det ihågkommas, alt betydliga -utgifter oundvikligen måste åtfölja den pågående underhandlingen med Maroccanska Regeringen, hvilka utgifters belopp måste fördelas äfven på de följande årens tillgångar. Dernäst bör det icke förgätas, hvad Frih. Palmstjerna i sin reservation ock antydt, att, sedan fördrag med Maroccanska Slaten kunnat afslutas, Svenska Regeringen, åtminstone under någon tid, måste med uppmärksamhet vaka deröfver, att den betingade säkerheten för Svenska sjöfarten i verkligheten kommer att äga rum, och att för sådant ändamål särskilda sjöexpeditioner torde blifva erforderliga, för hvilka Slaten får vidkännas ytterligare omkostnader.