Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att å andra, än de i Utskottets utlåtande omnämnde artiklar, med undanlag af några rättelser i tullvärdena, förändring i nu gällande bestämmelser icke vore al nöden; Att ingen af de artiklar, som, nu förbudne, hädanefter tillåtas till införsel, må på kredit-upplag uppläggas, och ej eller på nederlag, annorlunda än lill återutförsel i städerna Stockholm, Götheborg, Carlshamn, Landskrona och Söderköping; och Att rättigheten att införa hittills förbjudna, men hädanefter till införsel lofgifna, varor må tillkomma alla stapelstäder, biföllos; äfvensom Ståndet godkände Utskottets hemställan i fråga om dels de af Norrköpings fabriks-societet i öfrigt föreslagna kontroller, i afseende å hittills förbudne ylleväfnader, dels samma societets begäran att viss tid måtte be - Pro t.-ut drag den 5 Juni 1848. 435 stämmas lill de äldre med nu stadgad tull på råämnena belastade förlagens upparbetande, innan den nya tulltariffen vidtager, dels och örn plakat-stämpelns beskaffenhet. Hvad Utskottet i öfrigt föreslagit i afseende ”å förteckning öfver vid införsel tullfrie varor” och ”tariffen för kredit-upplaget och transitoafgiften” med dervid projekterade ändringar samt rörande ”tulltaxe-underrättelserna”, fann Ståndet för godt antaga i så måtlOj att Utskottets derutinnan gjorda förslag icke stöde i strid med de beslut, Ståndet i fråga om tullbevillningen fattat. Den 5 Juni. Fiån Högv. Preste-ståndet. S, D. Föredrogs ånyo Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottens betänkande N:o 18, i anledning af väckt fråga, att oclroyer för privat-banker icke vidare må beviljas, samt alt så kallade hypotheksföreningar jemväl måtte upphöra.
St:r, nemi.: l:o ammie anslag till förändring och tillbyggnad af Centralhospitalet i Upsala; 2:o ang:de upplåtelse af mark till utvidgning af Upsala Central-hospitals område; 3:o ang:de anslag till Gymnastiska Central-Institutet; 4:o ang:de tillökning i arméens nuvarande kavalleristyrka; 5:o ang:de Krigs-Collegii ombildning till en armé-lörvaltning; 6:0 ang:de anslags beviljande dels till betäckande af en uti Svenska Spetsbergs-expeditionens räkenskaper befintlig brist, dels till fortsättning af recognoserings-arbetena på Spetsbergen, med afseende på utförbarheten af en gradmätning derstädes; 7:o ang:de afsöndring af jord från. Häradshöfdingebostället Hvetlanda, Thomasoch Kallagården i Ostra härad, Jönköpings län; samt 412 Den 16 Maj. 8:0 ang:de pension frän allmänna indragnings-staten åt chefen för kameral-departementet i fångvårdsstyrelsen, Carl Mauritz Kruskopf. Upplästes elt af Hr Silfverstolpe, August, inlemnadt mern. af följande lydelse: Af Ijensten hindrad att längre qvarstadna i Stockholm, får jag äran vördsamt afsäga mig min plats som Bänkman, jemte vördsam anhållan att vid min riksdagsmannarätt blifva bibehållen. R. 0. Ad. lemnade härtill sitt bifall. Hr Tornerhjelm, Rudolf: Då det Utsk., jag haft äran tillhöra, numera alslutat sin verksamhet och jag nödgas återvända till min hemort, anhåller jag att, med bibehållen riksdagsmannarätt. få afsäga mig såväl min plats uti Bevilln.-Utsk:t som ock att vara R. 0. Ad:s Elektor. Hr von Francken begärde denna anhållan på bordet. Öppnades Hrr Elektorers lista vid val af en ledamot i Konst. - Utsk:t elter N:o 366 Frill. Ehrenborgh, fnllm. Gr. Wachtmeister, Hans; och befans dertill hafva blifvit utsedd N:o 844. Hr Tigerklo, fullm.
Fl. Anckarswärds till Förenade Utskotten remitterade serskildte Memorial, hvaruti yrkas laglig undersökning om Götha Canal Diskont - Directions förhållande, i afseende på de till Canal - arbetet försträckte 1,100,000 R:dr, uppläste Herr Ofverste^ jLieutenänten Påhlman, och till Protokollet af~ lemnade, följande skrifteliga yttrande : ”Då inom Högloflförenade Statsoch Banko - 638 Stats-och Banko-Utskottens Belänkantlen. ”Utskotten tvänne Riks - Stånds ledamöter varit ”af skiljaktig mening med de 2;ne öfrige, huruvida Riksens Höglofl. Ständer borde tillstyrkas ”att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla ”om laglig undersökning öfver Götha Canal DR ”scont - Pirections förvaltning, eller att låta be5, ro vid blotta ogillandet af öfyannämnde Pirec”tions afvikelse från Reglemente och föreskrifter, och altså båda dessa meningar komma atf ”Riksens Höglofl. Ständers bepröfvande under”ställas; sa anhåller jag vördsamt, att, i enlighet ”med min härom löfut gjorda anmälan, få med Höglofl. Utskottens framställning bilägga min i ”detta ämne förut iponi Högloff. TJtskotten yt» ”träde tanka.” ”Då jag omöjligen kan frånträda den öfvertygelse, att Riksens Höglofl.
Regeringsformen ofgifwer: tt dermed försiäS hwcrrje swensk mans rätghet, att, utan nagra as den offentliga magit i förwag lagde hinder utgifwa skrifter, ls i sin män ledande kill att älersöra der rwäng h de hinder för skrifters allmängörande, hwilka zenska folker, dä der rvid 1809 och 1812 arens fiksdag ä uno inträdr i full utöfning af sina itligherer, med rätta asfkeffadc. illskottel anser äl Hof-Eanhleren eller desi ombud böra äga rätghcr att med gwarstad innan urgifwandet läka »lägga dagblad 06) weckofkrister, i den händelse r sädan sikrifrs innehall moro stridande emot 9 eller 0 mom. af z §. i Tryckfrihcre-Förorbningen, pä en grund, arr, om genom en sadan fkrifis kungönide misisämja skulle med en främmande magr pkomma, drabbade följderna deraf hela samhället. Ilen — vin etl dagblad af sädanr straffbart inneall ntkommcr. hwad annan nprätkelse kan en främiande Ncgcrmg fordra och samhället gjfrva, äu en brottsiige nrgifworens bestraffning? Har es rmhallet just derigenom atr det stiftat lagar, som roffa sädaua förbrytelser, pä förhand förklarar, n det anser ntgifwaudcr af en skrift, som jörolämar andra magretsåsom ert brott einor samhället jclf? och ger ej staren dä den straffar författaren, ffentligr lill älina, ali den ogillar skriftens innehall, ch will med samma främmande wagt fortfara i ett fredligt - Den i Junit. 389 ligt och wänsikapligt förhällande? Skulle en främmande Regering detta oaktadt wilja binda answarsskyldigheten wid samhället sjelf, kan man wara öft tverlygad att sädanr blon är en pretext för ark bemantla fiendrliga tänkesätt, härrörande fran andra orsaker.
Det är ett stiligt ställe, må fröken tro. Morbror svärmar för hästar och hundar, å fröken skulle se så ' na väldigt stiliga hästar. Men nu äro vi framme. » Släden svängde in på gården och stannade utanför ett hvitt tvåvåningshus, dörren till verandan slogs upp, en nätt jungfru i hvitt förkläde och hvit spetsmössa sprang ned och sade nigande: » Om fröken vill vara god och stiga in, så kommer jag efter med frökens saker. » 1 förstugan kom fru Lambert med sina två döttrar emot henne. Fru Lambert var af medellängd; ljust, slätkammadt hår och ett godmodigt uttryck i det runda ansiktet. Maja, den äldsta af döttrarna, hade mörkt, krusigt hår, en liten nätt figur och små gropar i kinderna, då hon skrattade. Inga, den yngsta, var ljus, med skälmaktiga, blå ögon och en lång fläta, som hängde ned för den smärta ryggen. » Välkommen, Elsi! Åh, hvad du harblifvit förändrad, barn; men det är ju snart 10 år, se ' n jag såg dig. Här är min äldsta dotter, Maja, ni äro visst jämnåriga — hon är 22 år. Och det är Inga eller yrhättan, som hon oftast kallas, » sade fru Lambert, i det hon leende nöp Inga i den friska kinden. 6 — Flickorna hälsade hjärtligt på Elsi, och Maja följde henne upp på hennes rum. I det samma kom Kurt in. » Nå, Inga? » » Nå? » » Ja, hvad tyckte du om henne? » » Myckert vacker, men kolossalt tråkig. » » Precis som jag tyckte i början, men när man talar vid henne, så tinar hon upp — hon till och med skrattade ett tag. » » Det skulle man inte kunna tro — hon såg rakt ut som en isbit. Men du sa ' väl en af dina värsta dumheter. » Inga sprang skrattande in i salen, Kurt efter, och de hade så när slagit omkull Lina, den gamla trotjänarinnan, som stod och sysslade vid tebordet. » Inga och Kurt! Hvad är det för ett väsen? Tanken I då inte på, att det är främmande i huset? » sade Lina i tillrättavisande ton.
Och förbehåller sig Utskottet slutligen att, i händelse den nu föreslagna organisationen af Rikets Ständers Bank och Sveriges Bank vinner Rikets Ständers bifall, framdeles få underställa Rikets Ständers bepröfvande förslag till de föreskrifter, som dels skola tjena till efterrättelse för Fullinägtige i deras egenskap af Rikets Ständers Banks styrelse, dels kunna blifva erforderliga för förvaltningen af Sveriges Bank. Stockholm den 30 Mars 1863. Reservationer: af Herr Nordenfelt, E. W.: ”Oaktadt jag instämt uti de flesta af de beslut, hvarpå BankoUtskottets förslag till ordnande af Rikets Ständers Banks verksamhet och till grundande af en ny Bankinrättning för bedrifvande af Lånebanks-rörelse hvila, måste jag dock reservera mig emot, att Utskottet icke medgifvit enskilde lottegares inträde i Sveriges Bank, fastän alla tre motionärerna föreslagit en sådan åtgärd och derföre gifvit så goda skäl att de icke bort underkännas. Ostridigt torde det vara att bankrörelse i sin allmännare omfattning är ett näringsfång och att Staten icke bör i allmänhet befatta sig med näringsfång af hvad slag som helst samt att, då sådant skett, det i de flesta fall slagit sämre ut, än när samma slags näring, bedrifvits af enskilde, men då bank - Banko-Utskottets Betänkande 32. 25 bankrörelse i Sverige från längre tid tillbaka varit ett monopol för Rikets Ständer och det först i sednare tider blifvit enskilde medgifvet att bedrifva sådan rörelse, hade en hastig öfvergång till den andra ytterligheten, att öfverlemna denna rörelse uteslutanoe åt enskilde, kunnat medföra vådor, hvilka man icke borde underkasta sig. Deremot synes det mig hafva varit en särdeles lämplig åtgärd, såsom öfvergång till det theoretiskt rätta, att inrätta en för Staten och enskilde gemensam Bank, deruti både Stave 8 och de enskildes intresse blifvit befrämjade och bevakade.
Blott detta bar jag ansett mig böra meddela, på det man icke må tro att det är i följd af en illa uppgjord calcul, som StatsUtsk. nedsatte förslags-summan. Hr von Hartmansdorff: Frih. Sprengtportens upp gift är ganska riktig, och jag tror mig icke heller hafva sagt något som strider deremot. Men antingen Konungens rådgifvare eller StatsUtsk. upptagit summan för liten, så är förhållandet enahanda. Hvad besparingar som skulle kunna göras under första åren i afseende på fångars vård och underhåll, är svårt att inse, så länge brottmålslagen ännu icke är förändrad. Om lagen förändras, är det troligt att kostnaderna till en början icke blifva mindre utan snarare större, ifall kroppsstraffen afskaifades och utbyttes mot fängelse. Jag vidblifver derföre den framställning jag redan gjort. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R, o. Ad. behagade bifalla Utskrs förslag i detta moment. Ropades nej. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg att för ändamålet borde på stat förslagsvis uppföras 43o,ooo r:dr. Bifölls. Momentet litt. b.) Hr von Hartmansdorff: Jag vet icke rätt hvad StatsUtsk. menar med denna framställning. Förmodligen måtte landshöfdingarne rätta sig efter de föreskrifter, hvilka från Fångvårds-styrelsen erhållas i afseende på fångvårdsmedlens förvaltning; ty Fångvårds-styrelsen är att anse såsom alla andra centralstyrelser, hvilkas föreskrifter landshöfdingarne äga att iakttaga. Jag föreställer mig derföre, att den ifrågaställda skrifvelsen är öfverflödig, enär det i alla fall måste tillgå på sätt StatsUtsk. föreslagit. R. o. Ad. ansåg det uti detta mom. framställda förslag böra förfalla. Momentet litt. c.) Hr von Hartmansdorff: Ståndet har funnit alt 11 H. 48 Den 11 Augusti f. m.
Rikets Ständers vid 1834—1835 årens Riksdag underdåniga framställning till Kongl. Maj:t, i afseende på utredningen af frågan om Stapelstädernas tolag, icke nu bör kunna i något afseende anses inverka på Rikets Ständers pröfning af det förslag, som på grund af en slik utredning afgifvils, helst detsamma icke synes medföra de dermed åsyftade fördelar; samt att BorgareStåndets nu visade obenägenhet emot meranämnde förslag är i Utskottets tanka ett bevis, att den beqvämlighet, förenkling och lättnad, samt förminskning uti kostnader, som förändringen i uppbördssättet förmodats skola medföra för de trafikerande i Stapelstäderne, och således hufvudsakligen för desse städers borgerskap, icke af dem anses blifva båtande, och att derföre ett af de bufvudsakliga ändamålen med förslaget förfelats. Hvad angår den ifrågasatte fullständiga utredningen om och i hvad mon Stapelstädernes rättighet att uppbära Tolags-afgifter är grundad på privilegier, så är Utskottet i saknad af nödige handlingar från de flesta, äfvensom af tid, att sådane sig förskaffa, icke i tillfälle att för hvarje stad serskildt ulreda denna fråga. Likväl får Utskottet upplysningsvis meddela, att redan uti Stockolms stads privilegier af den 6 Maji 1436 är omnämndt räntan af Klädehuset och Vågen, såsom en gammal afgäld; och uti de den 10 Mars 1636 för staden utfärdade privilegier är under N:o 7 beviljad Tolag på allt inkommande och utgående gods. År 1715 den 21 September blef genom Konungens Bref uttryckligen förordnadt, att Tolagen tillädes Stapelstäderna att derföre Bryggor, Packhus och andra nödiga byggnader vidmagthåila, och hvilket jemväl genom Kongl. Maj:ts Nådiga Bref af den 28 Februari 1717 närmare bestämdes.
Jag har trott mig skyldig och be-, rättigad till detta yttrande, men anhåller, att de Herrar, emot hvilkas åtgärd jag höjt min röst, icke må tro, att sådant skett för att kasta skugga på personer , hvilka jag högaktar. Herr Roos, Jonas Emanuel; Då jag första 13 Den 5 Oclober f. ni. gången begärde ordet i denna aktningsvärda och upplysta samling, hade jag Grundlagens anda tili stöd, samt till föremål för mina yttranden. Riksens Ständers rättigheter, och öfvertygeisen om rättvisan af mina påståenden skall följa mig i grafven. Efter Fullmägtige säga sig i denna fråga hafva fullgjort Grundlagens bokstafliga fordringar, och deras Ordförande liknat dem vid bokstafvens Soldater, så inser jag icke, hvarföre de uraktlåtit att äfven välja Suppleant, då föreskrift /erne i detta ämne härtill gifvit lika mycken anledning. För öfrigt har saken nu mera tagit den vändning, att någon vidare öfverläggning derom vore utan allt ändamål, hvarföre jag med nöje samtycker att målet får nedläggas, hellst jag genom den anställda Voteringen funnit, att så många värde Ledamöter dela med mig lika tänkesätt i ämnet. Herr Uggla, Göran Gustof, anförde skrifteligenf (Se Eilagan N|o l.) Askillige yttrade härtill deras bifall. Herr Stråle, Nils Wilheim'. Sedan genom det förändrade förhållande, att ingen Just itiaeOmbudsman mera finnes, saken erhållit ett annat skick, och Fullmägtige icke hafva rätt att välja Ordinarie Ombudsman, samt i följd deraf icke Ben 5 Oclober, f. m, 13 heller dess Suppleant, så har all fråga förfallit om någon åtgärd i anledning af Fullmägtiges första anmälan, och intet annat återstår, än att lägga målet till Handlingarne. Man har Täckt fråga om Fullmägtiges förhållande, men månne sådant verkligen varit af nödvändigheten påkalladt. Den väg Grundlagen för dylika anmärkningar utstakar, är, att Revisorerne skola melian Riksdagatne granska Fullmägtiges åtgärder, BancoUtskottet eller StassUiskottet deiöfver utlåta sig, och Rikets Ständer derefter stadga sitt beslut.
Maj:t förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. CARL JOHAN. A. C. af Kullberg. Utdrag af Protocollet öfver EcclesiastikÄrenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen uti Stats-Rådet pä Stockholms Slott den tg November 1828. Närvarande: Justitia; Stats-Ministern H. E. Hr Grefve Gyllenborg. Bil. till K. M. Nådiga. Propos. N.o jj. j5 Stats-Ministern för Utrikes Ärendena H. E. llr Grefve af lVetterstedt. Stats-Ruden: II. E. Hr Grefve Rosenblad. H. E. Hr Grefve Mörner. H. E. Hr Grefve Löwenhjelm. Friherre af Nordin. Schwan. Grefve af Ugglas. Hof-Cancelleren von Schutzenheim. Stats-Secreteraren af Kullberg. Stats-Secreteraren uppläste i underdånighet till justering, det på Nådig befallning författade Förslag till Kongl. Maj:ts följande Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående ytterligare fortfarande af Curhusafgiften. Kongl. Maj:t täcktes, uppå Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande, berörde Förslag i Nåder gilla, med befallning att Propositionen skulle, på vanligt sätt, till Rikets Ständer expedieras. Ex Protocollo C. 'V. Psilander. i6 Kongl. Majas Nådiga Propas. No 18. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Allm. Besv. och Oecon.-Utskottcts Betänkande iV-o to-f. 5 pligtige alt genom Siats-anslag godtgöra, då de aldi dg försa k Ka t förenämnde pgnsions-inrättningar om några bidrag af allmänna medel.
Motioner, väckta hos Ridderskapet och Adeln: af Frih. von Schulzenheim, D. T., angående präglande af guldmynt till 10 och 20 Riksdaler Riksmynts valör, under benämning af enkla och dubbla Caroline!': I. 563, R 564; B . III. 166, 208, 211, A. 213. — d:o angående utvidgning af handels-rättigheten å landet: I. 562. VIII 314, 375; IX. 46 A. 47, 48, 49, 56, B. 110, 147. A. 147; B. X. 3, 61, A. 61; B. XI. 249 255. A. 255. — d:o att köpmans bokförda fordringar, äfvensom handtverks . räkningar, af äldre dato än 1 månad, måtte förlora rättigheten att kunna lagligen indrifvas: I. 159, R. 220; B. V. 445; VI. 417, 521, A. 521, 522; E, VII. 354. — Gr, von Seth, B., om förändring i nu gällande stadganden rörande tjenstemans skyldighet att under tjenstledighet afstå viss andel af lönen: II. 116, R. 177; B. X. 64, 158, A. 158. — d:o rörande befordrings väsendet för Civile Tjenstemän: H. 115, R. 117; B. X. 64, 158, A. 158.
De remitterade handlingarne varda barbos i underdånighet återställda. Stockholm den 26 Mars 1844. M. BRAHE. W« von Schoultz, - 163 Ståthållare-Embetets vid Drottningholms och Svartsjö Lustslott underd. Utlåtande, i anledning af 1843 års Revisorers Berättelse angående granskningen af dessa Slotts räkenskaper. Stormäktigste Allernådigste Konung! Efter det Ståthållare-Embetet vid Drottningholms och Svartsjö Kongl. Lustslott erhållit del af Rikets Ständers år 1843 församlade Revisorers afgifna Rerättelse om granskningen af nämnde Lustslotts räkenskaper, hvarvid Revisorerne hemställt, att då, enligt hvad räkenskaperna utvisade, åtskilliga lån voro i och för quaibyggnaden vid Drottningholm upptagna, särskild räkning deröfver mätte föras och årligen till kapital och ränta afslutas, så att deraf må visas till hvad belopp hvarje års intrader blifvit anticiperade; får Ståthållare-Embetet underdånigst anföra, att uti sistlidet års redogörelse och framgent, intilldess lånen blifvit till fullo guldna, lånebeloppen skola varda intagna och obetalda andelen balanserad. Med djupaste vördnad, trohet och nit framhärdar, Stormäktigste Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts aldraunderdånigste, tropligtigste undersåte och tjenare, Carl LÖWENHJELM. Drottningholm den 23 Mars 1844. A. P. Sandström. — 164 —] SStåtbåUare-Embetets vid Haga Lustslott wnderd. Utlåtande, i anledning afl843ärs Revisorers Berättelse om granskningen af räkenskaperna för nämnde Slott. Stormäktigste Ållernådigste Konung!
Man hviskade endast om det förvånande i detta den högdragna drottningens uppförande; man skämtade i mjugg öfver konungens vanliga blindhet, emedan man ansåg honom vara i okunnighet om hvad som tilldrog sig under hans egna ögon; man undrade huru kronprinsens fåfänga kunde förlika sig med förmätenheten hos en oäkta kungason, att lyfta sina blickar så högt; och man gissade på någon oförutsedd upplösning af gåtan. Hvarken konungen eller kronprinsen satte något förbud eller ens utbrottet af elakt lynne emot fortsättningen af det redan befintliga förhållandet mellan Sophia Albertina och Hessenstein. Af många skäl ville ingendera stöta sig med honom, och begge insågo ganska klokt, att ju mindre man underblåste elden genom motståndets äggelser, desto snarare skulle lågan slockna och glöden förkolna. Allt vid hofvet gick således ostördt sin vanliga gång; uppmärksamheten slappades att länge dröja vid enahanda samtalsämne; man vänjde sig småningom att anse saken vara sådan den skulle; och endast kronprinsessan fortsatte mellan fyra ögon med sin förtrogna kammarfru, Olivia Ramström, nyfiket men uddlöst, sina forskningar efter hvad folk af alla klasser yttrade om en kärlekshandel, som i hennes ögon icke var opassande just derföre, att Sophia Magdalena alltid betraktade huset Holstein-Gottorp såsom af sämre skrot och korn än det Oldenburgska. Älskande utgöra ett eget, oförnöjdt och oroligt slägte. Med de beröringspunkter, som stå dem öppna, äro de sällan eller aldrig belåtna. De uppleta alltid några extra utvägar att meddela sig åt hvarandra, och det är just hemligheten, svårigheterna och tvånget af dessa meddelanden, som gifva dem ett ojemförligt företräde i de kärleksdrucknas inbillning. Det obehindrade tillträde, Badin ägde öfverallt och till alla inom konungaborgen, föranlät Hessenstein att begagna denna kanal, för att hembära sin älskade prinsessa skriftliga uttryck af vördnad och kärlek de tider, då han ej fick göra henne personlig uppvaktning. Badin var lika beredvillig att uträtta dessa små ärenden, som Hessenstein frikostig att vedergälla hans nit och tystlåtenhet.
Der en nitisk Kronans embetsman finnes, der varder Kronans rätt iakttagen, utan dessa omgångar, och der en sådan embetsman icke finnes, kunna inga goda råd af ett hushållssällskap ersätta bristen. Jag afstyrker detta betänkrs sednare del, men tillstyrker bifall å den förra, på sätt Frih. Cederström föreslagit. Gr. Lagerbjelke: Den sisla talaren har emot betänk, anfört, att del vore grundadt på en falsk princip, nemi. misstroende emot embetsmännen. Enligt nu gällande författningar skall Konungens Bef:h;de, utan vidare pröfningsrätt, endast tillse, att handlingarne äro i behörigt skick i afseende på caulioner m. m. och föröfrigt fä de icke synnerligen befatta sig med om personen är redbar, eller icke. Här åter är förslaget, alt Konungens Bef:h:de skulle uppgifva hvad han anser egendomen skäligen kunna gifva, ulan fara för Kronan, ty på arrendatorn behöfver Kronan icke i första hand se. Delta är således snarare ett större förtroende för Konungens Bef:h:de än närvarande författningar tillägga honom. Vidare är anmärkt, att hushällssäilskaperna skulle vara särdeles olämpliga rådgifvare. Dervid får jag anmärka, att landshöfdingen icke är bunden vid hushållssällskapels råd, utan endast är förbun - 156 Den 7 April. den att, detsamma inhemta, och deraf kan jag icke finna någon särdeles våda. Det är vidare anmärkt, alt optionsrätten skulle qväfva ali täflan. Jag tog mig redan förra gången jag hade ordet friheten visa, huruledes denna anmärkning skulle förfalla genom Frih. von Knemers förslag. Den förfaller än ytterligare om, på säll Hr von Hartmansdorff önskar och hvaruti jag instämmer, man har förtroende för embetsmännen. Ty om Konungens Bef:h:de gör sin skyldighet, sä blifva väl minimibeloppen så högt utsatta, att Kronan icke sker någon synnerlig förlust, ifall endast minimum uppnås, och om icke maximum uppnås, sä förlorar den förre innehafvaren sin optionsrätt och då försvinner den dervid förespeglade faran.