Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
R:dr för tillökning af akademiens vaktbetjening; 12:o) Fyra tusen R:dr för inköp af en orgel åt Musikaliska akademiens läroverk; 13:o) Femton tusen R:dr för ordnande och uppställning af Naturhistoriska riksmusei samlingar; 14:o) Tre tusen R:dr för ökande af samma musei palceontologiska samlingar; 15:o) Tjugu två tusen sexhundrafemtio R:dr för vårdande och underhåll af Nationalmusei-byggnaden och der förvarade samlingar m. m., deraf för innevarande år Fem tusen R:dr och för år 1867 Sjutton tusen sexhundra femtio R:dr; 16:o) Två tusen R:dr till understöd för år 1867 för den af doktor O. Sandahl i hufvudstaden inrättade medico-pnea,matis ka anstalt, att utgå med vilkor att anstalten står under tillsyn af Sundhets-kollegium, dit föreståndaren har att årligen om inrättningens verksamhet afgifva berättelse, äfvensom att dagligen vid denna anstalt lemnäs fribad åt minst 2 fattiga eller obemedlade personer; 17:o) Tio tusen R:dr för att, under förutsättning att af Stockholms stad bekostas ändamålsenlig lokal samt dess belysning, för år 1867 användas till föranstaltande i hufvudstaden af offentliga vetenskapliga föredrag i sådana ämnen, som företrädesvis tillhöra allmän bildning; 18:o) Tre tusen R:dr såsom bidrag för år 1867 till vård och skötsel af de i provinsen Helsingland, befintliga, af sjukdomen spetälska angripna personer, emot vilkor att enahanda bidrag fortfarande af Gefleborgs län för ändamålet anvisas; 19:o) Tre tusen femhundra R:dr till arfvode och resekostnads-ersättning åt en antiqvitets-intendent, för år 1867; 20:o) Ett tusen femhundra R:dr för uppsökande och af tecknande af runstenar samt teckningarnes utgifvande; 2l:o) Två tusen R:dr, för år 1867, att användas för undersökning af fornlemning ar och upprättande af förteckningar öfver sådana; 22:o) Två tusen
Herr Blomstedt, Christian Jacob. L. s. L. S. A:o 1127. Herr von Walter. Fullm. Fr. Stiernstedt. f„ s. .N:o 1226. J. A. Gripenstedt. L. S. N:o 1428. Jacob Fredric Georg Ridderborg. n. s. N:o 148.1. Carl Fredrik König. i, s. b A:o 1505. Herr von Seth. Fullm. Carl von Duben. L. S. N:o 1655. .1. A. Tornerhjelm. L. S. JN:o 1675. Herr Adlerbjelke. Fullm. J. L. Bogeman. r.. s. N:o 1563. J. K. Cederstråhle. L. S. -N:o 1661. O. Carlheim Gyllenskjöld. C. O. Törnebladh. L. S. 67 N:o 1721. Herr Ingelotz. Fullm. E. A. A. Adelswärd. ALr. Brunerona. L. S. N:o 1789. Herr Ridderhjerta. Fullm. M. S. v. Hohenhausen. L. S. N:o 1805. Stjernspets. Fullm. A. Söderling Hermelin. L. S. N:o 1861. Aug. von Hartmansdorff. N:o 1907. U. Em. Mannerhjerta. L. s. ]S:o 2010. J. II. af Geijerstam. L. S. N:o 2017. O. M. Björnstjerna. Herr von Konow. Fullm. Frih. Adelswärd, Eric Seth. L. S. L. S. iN:o 2013 B. Bernhard Rosenblad. L. s. N:o 2022. C. von Axelson. L. S. \:o 2114. O. Nordensvan. L. S. N:o 2159. Johan af Wingård.
Beträffande särskildt denna hemställan, enligt hvilken Rikets Ständer borde förbehålla sig alt, derest, sedan alla andra statsutgifter vid nuvarande riksdag blifvit bestämda, det visade sig, att dem öfverstigande tillgångar förefunnes, pröfva och afgöra dels om och i hvad mån dessa tillgångar borde till statens jernvägs byggnader användas och dels huruvida Fullmäktige i Riksgälds-kontoret må ega att för samma ändamål, under tiden intill nästa riksdag, jemväl använda blifvande öfverskott, får Utskottet, lill följd af Ridderskapet och Adelns samt Borgareståndets beslut, alt hvad 24:de punkten innehåller, rörande det deruti föreslagna förbehåll, hör ur samma punkt uteslutas, och med afseende derjemte å de emot detta förbehåll inom Presle-slåndet framställda anmärkningar, tillstyrka, alt omförmälda hemställan må anses hafva förfallit. Då för öfrigt Ridderskapet och Adeln samt Borgare-ståndet gillat Utskottets i meranämnde punkt yttrade åsigt och gjorda framställning, angående ifrågavarande medels anskaffning genom upplåning, anser sig Utskottet, under åberopande af de till stöd för denna framställning anförda skäl och i öfverensstämmelse med det förfaringssätt, som under flera föregående riksdagar iakttagits vid de tillfällen då Stats-Utskotlets yttranden af 2:ne Stånd blifvit godkända, men af 2:ne återremitterade, böra vidblifva hvad Utskottet yttrat och föreslagit; och får Utskottet alltså härmed fornta sin hemställan, att Rikets Ständer måtte besluta, det Fullmäktige i Riksgälds-kontoret böra genom lån anskaffa medel för ej mindre ersättandet af de belopp, som för innevarande års arbeten å vestra och södra stambanorna redan blifvit ulaf Rikets Ständer afräkningsvis anvisade, än utbetalandet af de anslags-summor, som derutöfver varda under denna riksdag beviljade, att till 1860 års slut utgå för Statens jernvägs-byggnaders fortsättande och utförande. Bih. lill R. Stats-Utskoltels Memorial M 97.
Beskattning, lika af all jord, motion angående. II. 360. III. R. 78. VI. B. 28, 114. A. 115. — å lyx och öfverflöd. Se Bevillniogs-Ulskottets Betänkande N:o 4. Beskattningsväsendet, om tillägg eller förtydligande i föregående beslut rörande förenklingen af. Se Siats-Utskottets Utlåtande N:o 224. — angående förenkling af. Se Siats-Utskottets Utlåtanden N:ris 92, 191 och 257. Besparing för egen framtid, skyldighet dertill för hvarje till full arbetskraft kommen person. Se Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottets Betänkande N:o 21. Besutenhet. Se Hemmansklyfning. Belyg, Läkare-, om ändring i nu gällande föreskrifter i afseende å sådanes bekräftande med edelig förpligtelse. Se Edgång. Bevillning, om grunderna för den blifvande allmänna, samt föreskrifterna för deras tillämpning. Se Bevillnings-Utskotlels Belänkanden N:ris 4, 21, 25 och 28 samt Stats-Ulskottets Memorial N:o 309. — ä löner och pensioner, angående befrielse för Statens embelsoch tjenstemän från utgörandet af. I. 157. R. 158. Se vidare Bevillnings-Utskoltets Utlåtanden N:ris 4 och 21. — Jernkontorets befriande från erläggande af all sådan för framliden, väckt motion angående. II. 74. R. 77. Se vidare Bevillnings-Ulskottets Utlåtande N:o 4. ■— angående den, som utgår i lösen och andra afgifter för fullmakter eller konstitutorialer m. m. å verklig tjenst. II. 320. R. 322. Se vidare Bevillnings-Utskoltets Utlåtande N:o 4. ( 34 ) Bevillning, om nedsättning lill en tredjedel af den allmänna. Se Bevillnings-Utskottets Betänkande N:o 4. — personlig, angående upphörande af. Se Personliga Skydds-afgiften. Bevillniogs-frågor, voteringar i Förstärkt Stats-Utskolt angående.
Men jag frågar, om man glömt Rikets Ständers Revisorer och deras granskningsrätt. Jag har trott, alt der ligger högsta controllen så väl på KammarRätten, som på alla de Embetsman, hvilka handhafva allmänna medel. Revisorerne granska både ziffran 122 Den 19 Mars e. m. och förvaltningen. De hafva tillgång till så väl alla bokslut som alla handlingar. Kan nian då säga, att ingen redovisning eller granskning af förvaltningen finnes? Mig synes detta en uppenbar contradiction. För öfrigt vill jag blott tillägga, att det varit mig obekant, att Karn mar Rätten haft någon rättighet att bedömma högre Embetsmäns förvaltningsåtgärder. Jag skulle tro, alt KammarRättens pröfningsrätt endast haft afseende på ziffran, men icke på förvaltningen. Friherre Ehrenborg, Casper Wilhelm: Jag är icke bland dem, som vägra återremiss, så ofta jag inser, att något ändamål derigenom kan vinnas. Men, ehuru jag med spänd uppmärksamhet följt den mängd af ord, som innehålles i Herr Hjertås anförande, har jag likväl haft svårt att finna, hvari hans anmärkning emot Utskottens Utlåtande egentligen består. Jag tror mig likväl hafva funnit, att Herr Hjerta med denna mängd af ord helt enkelt velat säga, att icke JustiliaeCanzleren, utan KammarRättens AdvocatFiskal, bör anställa åtalen emot sådane högre Embetsman, som för sin befattning endast äro Kongl. Majit redo skyldige, Kongl. Maj:ts och Rikets Collegier eller andre publique Verk af lika värdighet, eller någon af deras Ledamöter, då anmärkning emot någon af dem göres. Härpå roullerar allt. Jag kan likväl nu lika litet, sorn Den 19 Mars e. m. förut i Utskotten, dela denna tanka. Jag tror icke, att KammarRätten med dess närvarande form och inrättning, bör äga domsrätt öfver Collegier och högre Embetsman. Jag tror, alt de böra stå under JustitiajCanzlerens åtal, och dömmas af Högsta Domstolen. Jag ser icke uti Juslitia“Canzleren en tom bild. Skulle han underlåta, att utöfva sin Embetspligt, äger man att vända sig till Justitieombudsmannen.
Dä detta förslag är, efter mitt förmenande, icke blott i strid mot en rätt och värdig uppfattning af ett kristligt äktenskaps mening och betydelse, samt sålunda för det kristna samhället skadligt, utan ock i sin egen syftning inkonseqvent och ändamålslöst, har jag funnit mig nödsakad att mot detsamma anmäla min reservation. Afsigten med detta förslag är naturligtvis att underlätta äktenskapsskilnad för oeniga makar, då de nu, i stället för att anmäla sig hos Konungen, såsom kyrkans högste vårdare, för vinnande af en dylik förmån, blott behöfde göra anmälan hos Underrätten i orten, när hat och bitterhet mellan dem Hppkommit. Allmänna lagen jemte Kongl. Förordningen den 27 April 1810 bestämmer noga de fall, dä domstol eger att till skilnad i äktenskap döma, och dessa fall äro sädane, der äktenskapet redan förut är de facto upplöst, ty genom den ena makans skiljande från den andra för lifstiden genom fängelse eller landsflykt, genom dess i stämplingen, om än icke i utförandet, begångna mord på den andra, genom obotlig galenskap har äktenskapet i sjelfva verket upphört att vara hvad det skulle vara — - makars sammanlefnad, ty den ena makan kan sägas vara död för den andra. Här kan å den oskyldiga makans sida bevisning med klara skäl och fada förebringas, samt pä grund deraf äktenskapsskilnad såsom laglig rättighet tilldömas. Men i andra fall har Konungen i egenskap af kyrkans högste styresman förbehållit sig pröfningsrätten. Dessa äro, när den ena makan blifvit genom laga kraftvunnen dom till lifvets eller ärans förlust skyldig känd; när den blifvit förvunnen till annat sträft eller verkligt vanfrejdande brott eller dömd till fästningsstraff på bestämda år, eller när den beträdes med slöseri, dryckenskap och våldsamt sinnelag, samt när en sådan stridighet i lynne och tänkesätt hos begge makarne sig yppar, som, uuder beständiga tillfällen till utbrott, slutligen öfvergår till afsky och hat. Här åter har den oskyldiga makan icke någon rättighet till skilnad, såsom i förra fallen, men kan dock af nåd fä det olyckliga äktenskapet upplöst, derest omständigheterna äro bevekande.
Hvilka förledande skäl att bränna och supa! Erfarenheten visar att det är en elags högtidsdag för värden och de närboende, då tillverkningen klaras, och dessa husfäder, för svaga att emotstå tillfällets frestelse, hvilka förr kanske hvarannan månad, vid en färd till Staden, återvände derifrån något välfägnade, de lulla nu Den 2i Februarii. 545 jämt ‘och opåtaladt hemma vid deras hvardags, tus. Följderna af ett sådant lif, ledande till moraliskt, fysiskt och ekonomiskt förderf, äro för val kände, att behöfva upprepas. Från hvilken sida skall man då söka ett försvar för dessa låga spanmålspriser? Sjelfva Tiggaren vinner ej dervid; villigt räckes honom allmosan af välståndets hand; men vid egen förlägenhet hårdnar hjertat för andras, och objelpsamketen blir stundom en pligt* Af hvad jag nu haft äran utveckla torde idet vara utan gensägelse, att spanmålens vanvärde och osäljbarhet är ett landsförderfligt förhållande; att det undergräfver åkerbrukets; och med detsamma allmänna rörelsens lifj att denäa ställning är vår; att ingen ting käln realiseras ; att förlägenheten stigit till sin höjd; och att denna spänning måste upphötå , elter ock allmänna välståndet) och sådant i skötet af det djupaste fredslugn och linder d*n frit constitutionella Styrelsens lifgifvande Spira! Det onda är kändt men hvar finna ett Correctiv deremot? — VisSerligeH Vöre efi minskning i skatter^ ne, i den mohn Statens behofver djt tillita) en högst önskvärd sak; men jag vågar icke hoppas den så betydlig, att allmänna förlägen-! betea derigenom skulle kunna häfvas. Bil. till Ridd. o. Ad. Pr. i Band. 35 Den 21 Februarii. FinanceD är för mig, som Landtman, ett okändt fält; men det synes mig betänkligt, att begära från Banken, tili Röreise-Capitalets ökande, en större Sedelstock, i en tid, då den utelöpande tros sakna hypothek, eller åtminstone ej kan inlösas
Ridderffapet och Adeln wäckta och till Pastevolance-Urffottet remitterade motioner, den ena af Herr von Echstedt, vin erläggande af Pastevolance-afgift, i stället för rotarnes wid den Indelta Armeen förbindelse att förse Soldaten med Släp-mondcringar, den andra af Friherre Stael von Holstein, att Riksens Ständer matte hos Kongl. Mant i underdånighet tillstyrka en sadan jemkning i Kneckte-Contracterne öfwer hela Riket, hwarigenom billiga afgifter, till lika belopp med rättwisa kunde alla Rotar lika affordras; fann Utskottek, sa wäl till följe af ämnenaS beffaffenhek, som i anledning af de af twänne Stand gjorde re, mister, da deremot de twanne andra Standen ingen remtst bestutit, lcmpligast, att desta bägge frågor skulle till det för Pastevolance-stagans beredning ned, satte serskildta Ulffott hämvisas; hwilket Constitutions, Ulffottet harinedelst får Riksens Högloft. Ständer wördsamt tillkännagifwa. Orebro den ro Julii 1312. Pa Constitutions-Ulffottets wägnar, H.. O. körner. I. ^ingstacliur. I. k, 8snäder§. ^nä.son ^berg. 6. Lilkverstolpe. Den IZ Julik. 1581 Uppläst hos Ridd. och Adeln den iz Iulii. Prest - Ständct den iz , , Borgare-Stäiidet den iz Bonde-Ständet den iz wördsamt Memorial! -högloft. Ridderffapet och Adeln har infordrat Allmänna Beswärsoch Econcmie-Ulffotteks Utlåtande öfwer ett af Herr Riddarhus, Secreterare» och Kammarherren A. G. Si iwer stolpe den i:sta ststledne Junii till Ridderffapet och Adeln inlem nät Memorial, hwari Författaren framställer såsom medel till beredande af en önffad Statens sjelfständighet:
Då likväl, särdeles under sednare åren, tillförlitligen sig visat, att t. ex. fattigkassornas flerestädes icke obetydliga kapital kunnat af socknemännen med all behöflig noggrannhet skötas och redovisas, torde få antagas att sådant kunde ega rum jemväl med kyrkornas kassor, och den granskning deraf som ålåge icke mindre än trenne auktoriteter, så mycket heldre upphöra, som den medförde mycket arbete och tidspillan samt icke obetydliga kostnader, mest för Statsverket men äfven understundom för kyrkan och den enskilde. I anledning häraf, har motionären föreslagit, att kyrkornas räkenskaper hädanefter måtte kunna af sockenstämman ensam granskas och godkännas, och endast då tvist uppkommer böra dragas under högre pröfning i den ordning för sockenstämmo-åtgärder voro eller kunde blifva föreskrifvet, samt att, ehvad detta förslag godkändes eller icke, det lagstadgande måtte upphöra, enligt hvilket enBih. tili li. Besvärsoch Ekonomi-VIskoltels Betänkande A’: o i 07. däst 75 R:dr finge, utan vederbörandes tillåtelse, årligen af kyrkornas medel användas, såsom endast ledande till onödigt skrifveri eller, hvilket oftare torde hända, ett kringgående af nämnda lagbestämmelse, hvartill dess egen olämplighet, otvifvelaktig! inbjöde.
Vid sådana förhållanden år det tid att betänka jordbrukarens försvårade belägenhet och Den 5 -A11gusti f* m, « att behjerta den. Detta anser jag för vigtigare ån allt annat: detta för Svenska Folkets Representanters högsta angelägenhet, detta för deras dyrbaraste vårf. Äfven tillförene har jag haft den åran och tillfredsställelsen att på detta rum yttra, huru som jag anser, jorden för menniskans hufvudnåring, dess odlare för samhällets egentliga styrka och egentligaste medborgare, men hvilka dock, under svett och möda, arbete och ansträngning föranlåtas att sköta denna jord, för att af hennes ofta osäkra, alltid olika produetion underhålla Statskroppens hos oss, ofantliga antal tärande medlemmar, som ej sällan lefva i maklighet och öfverflöd, medan jordbrukaren svigtar under mödans tyngd eller suckar under hård eller åtminstone ojämn och icke naturlig beskattning. Till denna onaturliga beskattning räknar jag allt det jordbrukaren i penningar måste afbörda såsom Statsbidrag. Också förklarar detta sig lått såsom onaturligt, och såsom betungande och hårdt, örn man blott jemtör huru som jordbrukarens mångfaldiga och stora utgifter till Präfter, Klockare med flere, alltid utan svårighet erläggas, derföre att dessa utgå in natura, då deremot Kronoutskylderne, ehuru ofta mindre i förhållande mot andra utgifter, väcka bekymmer och bringa betalaren i förlägenhet, ej sällan i den olycka att allt hvad han åger pantsättes och försåljes på Executiv Auction för mindre ån halfva värdet, hvarigenom den idoge jerdbrukaren med hustru och barn för några R:dr bristande Kronoutskylder, försåttes i tiggeri och den yttersta nöd. 48 lien 5 slugusti f. mi Om de förenade Utskotten sträckt derhän deras uppmärksamhet, skulle deras utlåtande öfver mera nämnde motioner, visserligen icke stad. nät vid ett passivt, ofullständigt motiveradt afslag. Jag tror mig således icke begära någon ting öfverdrifvit, då jag anhåller om återremiss, och om de förenade Utskottens närmare och allvarligare granskning af detta ämne.
A ena sidan omöjligheten alt utan den hjelp, som erbjöds det, sjelft åstadkomma det storartade företag, hvarpå hela ortens hopp grundades, att ur fattigdom och svårighet för arbetsförtjenster inträda i en, af förbindelser med andra orter understödd, förmåga till välsignelsebringande verksamhet; å andra sidan fullständig säkerhet för att företaget ej blott blefve utfördt utan ock utfördt på större och bättre sätt än någon dittills vågat tänka sig. Och styrelsen hade så mycket mindre tvekan vid att påräkna statsmagternas benägna medverkan för att sätta bolaget i stånd att honorera de förbindelser det måste ikläda sig, som Kongl. Majit för det stora önskningsmålets, en oafbruten vattenvägs, vinnande i nåder medgaf att den summa, hvarmed kostnaden för slussar och aqvadukt vid Hofverud enligt kostnadförslag öfversteg det för jernväg derstädes beräknade belopp, finge af Handelsoch Sjöfartsfonden, dels såsom anslag och dels såsom lån utgå, och Rikets Ständer redan gifvit så stora prof på sin välvilja derför, samt, med angifvet motiv af vigten att skyndsamt bereda resultatets vinnande, beviljat den del af statsbidraget, sorn vid sista riksdag anslogs, under förutsättning att resten skulle vid nästa riksdag anvisas. Men då emellertid möjligheten af sådana svårigheter i naturförhållanden, att kanalarbetet ej skulle kunna till 1867 års slut fullständigt fullbordas, blifvit af Öfverste N. Ericson och Löjtnant W. Ericson förutsatt, ansåg bolagets styrelse sig i det kontrakt, som med styrelsen för allmänna Vägoch Vattenbyggnader å Kongl.
Jag anhåller att få instämma i den redaction, som lemnar åt Bancofullm. rättighet att upphandla, vare sig inhemska eller utländska obligationer, sedan jag nu hört en af Fullmäktige i Banken icke sky de svårigheter eller klandrande anmärkn:r, som genom ett så vidsträckt bemyndigande framdeles kunna uppstå. Hr Rosenblad: I anledn. af hvad Hr von Hohenhausen behagat anföra, såsom directe stäldt till mig, får jag äran justera mitt yttrande rör:de l:a punkten, alt denna, efter de upplysningar jag erhållit, redan är af BorgareSt. bifallen, likasom förut af de 2:ne andra Stånden, så att i afseende å densamma verkligen finnes ett R. St:s beslut. Ofverläggningen om 2 § förklarades härmed vara fulländad, hvarefter H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla denna §. Ropades starka ja, blandade med många nej, hvarpå H. Ex. förklarade, det han trott sig finna, att ja härvid varit öfvervägande. Frih. Palmstjerna och Hr von Hartmansdorff begärde votering samt att dervid förstnämnde ledamots förslag till redaction måtte blifva contrapropos. Upplästes till justering och godkändes följande voter.propos.: Den som bifaller den i BancoUtsk:s utlåt. N:o 44 tillstyrkta 2 §, voterar ja? den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, beslutar R. o. Ad. att berörde § må erhålla följande lydelse: ”Bankens capitalöfverskott eller grundfond skall, såvidt sig göra låter, till ett belopp af fem millioner r:dr b:co bestå af så da - Den JO April. 233 dane obligationer, löpande med minst 4 proc. ränta, hvilka Bancofullm. anse lemna full säkerhet”. Vid voteringens slut beruunos rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 37. Nej - 50. § 3. Bifölls.
Det är nemi. gifvet, att under de 10 till 12 dagars möte, då dessa timmermän skola öfvas, kunna de svårligen få någon kunskap uti hvad till yrket egentligen hörer, enär de, som skola bibringa dem en sådan, linieofficerarne vid de olika regtme, sjelfva måste sakna all erfarenhet i detta afseende. Dä man derjemte tager i betraktande, att de serskilda regtme af Svenska arméen sällan oftare än hvart fjerde år sammankomma till öfningsläger, vid hvilka dylika öfningar skulle kunna på ett mera ändamålsenligt sätt ordnas under ledning af Ingeniör-Officerare, så finnér man lätt, att 8 eller 10 dagars öfning blir, då den endast hvart fjerde år påkommer är alltför obetydlig, för att i ett så svårt yrke vinna någon erfarenhet. Det torde kunna tagas för temligen gifvet, att om de indeldta regtme äro förvissade derom, att de i behofvets stund, då de böra framträda inför fienden, skola mista sina timmermän, så är delta icke någon sporre för dem, att till timmermän utse det dugligaste, skickligaste och pålitligaste manskapet, hvilket åter är ett oundgängligt vilkor, så framt man vill använda dem till förgångsman vid arbeten af dylik beskaffenhet. Jag kan för min del ingalunda inse huru man med nuvarande organisation skulle kunna åt timmermännen vid de indeldta trupperna gifva den öfning, som behöfves för att göra dem lill broslagning dugliga, och huru de skola kunna jemföras med de Fransyska sappörerna. Här har äfven blifvit anfördt, att vid iståndsältande af de Svenska fästningsverken vid Stralsund år 1813 arbetet utfördes af lejda arbetare och af Artilleriets manskap.
B:ko. Rörande ulläningarne till Staten och vissa Allmänna Inrättningar. §. 27. Å Riksgälds-Conlorets uti Banko-Reglementets 149 §. omförmälde skuld till Banken för 1808 års krigskostnader äro den sista December 1844 ytterligare, i afräkning, inbetalte: Capital R:dr 88,000. Ränta „ 144,320. hvarefter Bankens återstående fordran utgjorde 3,520,000 R:dr Banko. §. 28. Ifrån den 30 Juni förlidet år till och med samma dag detta år, har Riksgälds-Conloret, på grund af 151 §. i Banko-Reglementet, till Banken lefvererat dit influtne kopparskiljemynts-poletter, tillsammans utgörande 515 R:dr 4 sk. Riksgäld, hvilka, enligt Fullmägliges resolution, under den Revtsorernes Berätt. ang. Maj 1836 blifvit till Kongl. Myntet försålde efter faststäldt pris af 19 sk. Banko per U. v. v., hvarefter och sedan den derför erlagde summa i Bankosedlar crediterats Riksgälds-Contorets i Banken ägande räkning för inlösen af kopparskiljemynts-poletterne, saldo af denna räkning eller koppar-värdet uti Riksgälds-Contorets utelöpande dylike poletter den 30 sistlidne Juni utgjorde 55,509 R:dr 45 sk. 11 r:st. Banko. §. 29. Å Bankens uti 150 och 152 §§. i Banko-Reglementet omförmälde, inom linien förde, fordringar hos Staten och Södertelje Kanal-Bolag har icke någon afbetalning blifvit gjord hvarken under sista hälften af förlidet eller första hälften af innevarande år. Frågor angående Bankens Låneoch Crediliv-rörelse. §. 30.