Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Härvid torde jag få erinra, att detta stadgande fordrat längre tid att få tillämpadt, just derföre att det hade att motverka en sedan lång tid hos allmogen inrotad vana, helst i brist på åklagare det endast högst långsamt och partielt blifvit tillämpadt. Den författn., som varit gällande dessa år, har visat sig verksam i så måtto, att auktionen börjats tidigare på dagen och således äfven kunnat hinna att afslutas inom laga tid. Dessutom är det en känd sak, att den dag, då auktion hålles, i alla fall är förspild, men äfven andra dagen kan gå förlorad, om auktionerna la fortsättas för sent på natten; i synnerhet är detta händelsen för de personer, som af auktions-tilllallena endast taga sig anledning att råkas och rusta natten om. 1 afs:de på Hr Nordenfelts yttrande, får jag fästa uppmärksamheten derå, att om någon bjuder personer till sig, så är han värd och behåller sina gäster så länge han behagar, men vid en auktion, ej sällan anställd i följde af dödsfall, måste gårdsinnehafvaren se sitt hus belägradt af en mängd personer långt in på natten, utan att hafva den ringaste makt att blifva af med dem, eller kunna hindra de oordningar, som stundom deraf uppkomma. Jag förnyar således min anhållan om afslag. Hr Wolffelt, Maur. Cons t.: En mer än 20:årig erfa renhet under mitt vistande på landet har förvissat mig om nödvändigheten deraf, alt auktioner må taga slut så tidigt, som möjligt, och att det således är af vigt att förordningen i ämnet, sådan den nu är, fortfarande må få gälla. Några särskilta skäl behöfver jag icke härför anföra, — sådana äro af andra talare tillräckligt framhållna. Ett vill jag dock erinra om, nemi. att en likartad fråga var före vid sistlidne riksdag, och att den då blifvit afslagen, — hvilket beslut jag hoppas R. o. Ad. äfven nu behagade fatta. Gr. Björnstjerna: Jag är verkligen ledsen att ännu en gång behöfva uppträda i denna högvigtiga fråga, men finner mig dertill föranledd af ett yttrande af Hr von Troil.
I denna sin utomordentliga beskaffenhet synes hela myntbestämnings-frågan förtjena ett serskildt afseende, olika med andra Banco-ärenden, och böra med yttersta varsamhet Constit.-Vtsfr. Memorial, N:o 5cj. a5 Varsamhet behandlas. Den kan visserligen, Såsom anmärkt blifvit, i betraktande af dess följder, val för liknas med ett beskattuingsjnål, men än snarare synes den mig vara att-sätta i bredd med en Grundlagsförändring, enär betydelsen af den garantie, Bibels Ständer sig i Grundlagen iklädt för deras Bank, väl icke de jure eller i Grundlagsenlig form, men de facto förklaras, helt skiljaktigt från den ursprungliga mening ordet egde, då Grundlagen stiftades och Silfver ännu utvexlades emot Banco-Sedlar till det å detsamma utsatta belopp. Ankom till Exp, tjtsk d. it Dsc, iSiy, Menlorial till Preste -Ståndet ± med utlåtande öfver dess dterremiss pä förslaget > bland annat, till ändrad Redaction af ij Riksdags-Ordningen. Enl igt meddeladt Protocolls-Uldrag för dea 17 nästlidue November har, bland de af Conslitutions-Utskottet, i Memorial Nio 5a, framgifna Grundlagsändringsförslag i afseende på UiiiVersitelens representation, Presta Bih, till B..-S. Fröt. 1828 °ofi 1829, 3 Sami, i5:te Haft, 4 26 Constit~Vtsh. Memorial, N:o 51). Ståndet, för grundlags-likmätig behandling, godkänt redactionen af i3 §. Riksdags-Ord* ningen, 2 mom. 1 punkten, men återremitterat redactionen i 17 §. 2 morn., med den för Ståndets gemensamma tanka förklarade anmärkning, att ett sådant reglementariskt stadgande icke borde i Grundlagen intagas.
95 en stor del af Stockholms Extra Ordinaritr skul. le finna sig val belåtne, helst om Kongl. Majrt ville tilldela deni sin Nådiga Fullmagt och vär. dighet lika med Fändrikar. Han bör ständigt bo i Socknen. En SockenSkrifvares syssla borde bestå förnämligast deruti : 1:0 Att vaka öfver efterlefnaden afKonun? gens och dess Befallningshafvandes Påbud och Befallningar och dem, jemte allt annat, som kungöres för Allmogen efter Gudstjensten, i Kyrkan eller Sockenstugan uppläsa och förklara, samt öfverenskomma om verkställigheten, så att Presterskapet, till andaktens störande i Kyrkan, ej med någon Kungörelses uppläsande må besväras. 2 0 Förrätta Mantalsoch Skattskrifningen samt föra Protocoll och Längd i Socknens BeredningsComité. 3:0 Verkställa all uppbörd och utmätning med biträde af Sexmännen, samt dem aflefverera tiI? KronoFogden 4:0 Föra Protokollet i SockenStämmor eller KyrköRåd, samt tillse att der ordentligt och lagligt tillgår, samt deltaga i vården öfver Kyrko, och Fattig-Cassorna , Räkningarne deröfver tora och biträda Pastor i Fattig.försörjnings anstalten, samt, der SockneMagaziner äro inrättade, dem med biträde af några Socknemän förvalta. 96 Den o januari!. 5:0 Hafva tillsyn att Vägar och Broar in^ noin Socknen ständigt hållas i lagligt stånd samt reglera allt hvad till Inqvarteringar, Skjutsningar och Transporter hörer. 6:0 Hålla Husesyner och B*sigtningar med Behörig Nämnd, värda Skogar och Allmänningar, upprätta Brandstods föreningar och dem handhafva. 7:0 Gå Hushålls •
Gemensam ansvarighet af Commissarierne i Depositions-Banken> Läne-Banken och Cancelliet. 3:ne nycklar en för hvartdera Departementet. Gemensam ansvarighet af de i Depositions-Banken anställde Commissarier. 2:ne nycklar att förvaras hos 2:ne serskilda personer. Cassa-Cominissarien och någon af Bankens Commissarier. Sistnämnde person ombytes hvarje vecka och gör sig vid öfvertagandet förvissad om behållningens vigtighet. 2:ne nycklar, en för hvardera. Förvaltarne hålla fortgående inventarium eller magasinsbok öfver hvad i förvaringsrummet finnes. Eanco-Utskottets Utlåtande IV.-o 38. Ifrån deltagandet i denna nyckelvård befrias Comtnissarierne i Sedel-Contoret och Expeditions-Commissarien hos Commissariatet, de förre, i följd af den antagne princip, att någon Embetseller Tjensteman inom det Departement, sorn eger befattning med nya sedlars tillverkning och obrukbara sedlars förstöring icke får hafva det ringaste att skaffa med i magasin liggande brukbara sedlars vård och förvar, samt ExpeditionsCommissarien, i anseende till beskaffenheten af hans befattning, som fordrar hans ständiga närvaro uti Commissariatets Plena. Nyckelvårdarne för mindre General-Cassan reqvirera hvad behöfligt är från Större General-Cassan och Sedelmagasinen. Med dessa reqvisitioner verificeras Credit i större General-Cassans och Sedel magasinens inventarie-böcker. Nyckelvårdarne för större General-Cassan och Sedelmagasinen meddela, jemte leverancen, reversal in duplo. Med^det ena exemplaret verificeras Debet i mindre General-Cassans inventariebok. Nyckelvårdarne för mindre General-Cassan afleverera dess öfverskottsbeliållningar till större General-Cassan och Sedelmagasiuen jemte reversal in duplo. Med det ena exemplaret verificeras Debet i större General-Cas?- sans och Sedelmagasinens inventarieböcker.
Jag tror mig icke hafva sagt, att, om 72 §:s nya redaction blefve afslagen, det nu meddelta lagförslaget skulle alldeles förfalla. Jag har icke kunnat säga detta. Men jag har deremot sagt och det förklarar jag öppet, att 72 §:snyaredactions afslående skall inverka helt och hållet på detta förslag, och att således både Utsk. vid behandlingen deraf och Stånden vid dess slutliga pröfning nödvändigt skola, till följd af ett afslag på den nya redactionen, deruti göra alla de förändringar, som med ett sådant afslag äro förenliga. Detta har jag, sagt och detta öppna förklarande förnyar jag nu, emedan, såsom jag förut sagt, detta af K. M. afgifna förslag blifvit uppgjord t under förutsättning, under förmodan, att den nya redactionen till 72 §. It. F. kornme att antagas. Frih. Boye: Jag skulle alltför gerna afstå från vidare yttrande i frågan; men jag bör säga, att Gr. Cronhjelms distiuction lika så litet, som den Gr. Spens föreslagit, kan antagas. Jag vill emot denna distinction anföra ännu ett skäl, det nemligen , att den är öfverflödig. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Sedan fråga uppstått, hvart denna K. Propos. remitteras bör, och denna fråga af Grefvarna Horn och Cronhjelm blifvit begärd på bordet, lärer den komma att hvila till nästa plenum, och jag vill derföre icke nu anföra något i hufvudsaken; men jag kan likväl icke undgå att i förbigående yttra, det formfrågan synes mig ganska simpel, om man vill åsidosätta alla de omständigheter, som icke egentligen inverka derpå. Skulle den Nåd. Propos. bestämdt strida mot grundlagen, lärer Ilr Gr. o. Landtm, icke framställa proposition på dess remitterande. Skulle detta vara tvetydigt, men mångens öfvertygelse vara den, att "den Nåd.
"Så väl det belopp af Bankens vinst för näst}idet år, hvilket icke erfordras för uppbringande af Capital-öf verskottet eller Grundfonden till 10,000,000 B:dr Banko, som den del af samma vinst för tiden till och med slutet af det år, då nästa Riksdag inträffar, hvilken åtter stur, sedan derifrån af gått möjligen uppkommande Capital-förluster samt alla kostnader och utgifter för myntvärdets upprätthållande och för Bankens förvaltning Banco-Uiskollels Memorial N.-o 55. 3 in. in., ajlemnas till Riksgälds-Contoret, enligt hvarje års Bokslut; dock torde Rikets Ständer dervid hära fästa följande vilkor och förbehåll: 6 §. a) Att Banken för tvåtredjedelar af det belopp, som af lemnäs till Riksgälds-Contoret, af nämnde Cantor undfår dess obligationer, ouppsägbara å Bankens eller innehafvarens sida, utfärdade på 125, 250 och 500 Ralr Silfver samt för skrif ne med 4 procent ränta; kommande dock någon ränta hvarken att beräknas eller erläggas förr än frän och med dea tid, dä Banko-Full nuigti ge, i följd af dea tillökning i Bankens sedelstock, som genom förändringar med Privat-Bankrörelsen kan uppstå, anse nödigt att på ett eller annat sätt an vända större eller mindre del af nämnde obligationer, hvilket bör ske vid jemna halfår, så att ränte-couponer, betalbara hvarje år den sista Juni och sista December, må kunna utfärdas för de obligationer, hvilka af händas Banken; b) att, ifall berörde obligationer icke skulle erfordras för det ändamål, hvartill de blifvit af sedda, desamma må, vid nästa Riksdags början, öfver kor sade och aumillerade, till Riksgä/ds-Contoret återställa^ ; c) att ifrågavarande aflemnade vinstmedel icke må af Riksgälds-Conloret disponeras i tåneeller creditiv-rörelse eller lill uppköp af räntebärande papper, utan anvisas för allmänt nyttiga föremål, antingen genom directa utbetalningar inom det tillgängliga beloppet eller till ränta och amortissement för Stats-Obligationer, sorn till befrämjande af större produetiva företag kunna komma att utgifvas”.
Ben har jag trott böra bestämmas endast till 2 sk. Bensamlingen är nemi. en förtjenst för den fattige. Beck, Beckolja med flera förädlade artiklar har jag ansett böra fritt utföras. Sverige har deraf mera än det behöfver, Cobolt-har jag äfven trott böra vara till utförsel tullfri. Fisk, färsk, bör vara fri till införsel. Fältskärs-Instruinenter. Dessa behöfvas, ju fullkomligare, ju bättre. De äro åtminstone inga lyxartiklar, böra ej fördyras och således draga låg lull. ro r:sl. anser jag tillräckligt. Hampa är ett råämne, som är af storsta yigt för våra repslagerier och sjöfart. Jag anser således tallen derå böra nedsättas lill a R:dr per Skepprd. Hudar. Det ligger snart sagdt en orimlighet deri, alt bestämma en utförseltull af endast 4 runstycken för torra hudar, då de saltade eller rå föreslås till 2 sk. pr skålpid. De senare äro likväl långt tyngre än de förra och förhållandet borde således snarare vara tvärtom. Kettingar, gröjre, synas mig ej böra draga en högre tull än 5 R:dr per Skepptd. De kunna ännu ej af tillräcklig godhet tillverkas i Sverige, och på deras beskaffenhet beror ofta lif och egendom. Jern, alla slag, anser jag icke böra draga högre utförseltull än TullComitéen föreslagit, eller stångjernet. 16 sk. pr Skeppjd och så vidare, i förhållande till smidet. Garkoppar har jag trott icke böra draga högre tuli än 2 R:dr 2^ sk. Banco pr SkeppuJ, och någon förhöjning af tullen å smidd koppar har jag ej trott böra ega rum. Säd, bland-, har jag ansett kunna upplagas, likasom malt, i en serskild not i Tull-Taxan, då tullen derföre bör blifva ett medium af tullen å de spanmålssorter, hvaraf den bestod. Hor till Bevillnings-Utskoltets Utlåtande N.o ^5.
Och likväl är det just förmågan att stå emot ökade anslag, när de icke nödvändigt påkallas, som är af sä mycken vigt för att förmå Styrelsen lill sparsamhet, till en väl ordnad Statsförvaltning, till begagnande af skickliga Embetsrnän, med ett ord, till att väl styra ett fattigt rike. Der denna förmåga till motstånd felas hos Folkets ombud, och der de onödigtvis antaga ett lånesystem, som leder till statsbördornas sorglösa kastande på efterkommande, der är också föga att med tiden hoppas af det constitulionella samhällsskicket. 2:0 Lika litet som jag anser något Statslån erforderligt i närvarande ögonblick, lika mycket befarar jag, att det framdeles varder oundvikligt. Det system för Rikets näringsvård, hvilket år 1823 antogs och sedermera fullföljts, samt vid denna Riksdag ytterligare utvecklats, att nemligen försumma afsättnings beredande åt jordbruket, genom boskapsskötselns och den inrikes varu-förädlingens uppmuntran, samt med detsamma genom städernas uppkomst, under det att man deremot, för tullmedlens ökande, vill tillåta alla förädlade varors införsel, och sjelfva det oarbetade jernets utförsel, samt förgäfves fiker efter sädens afsättning på främmande orter, hvarest den i allmänhet gäller mindre än hos oss — Den ri Februari i e. m. _ della system, säger jag, skall utan tvifvel bringa både Land och Städer i sådan vanmakt, att vi måste vända om, och att vi, under bemödandet att återställa, hvad som nu nedrifves, icke hafva några andra medel till statsbehofvens fyllande, än lån. Vore då Fäderneslandet icke på förhand belastadt med skuld, så kunde lån med mindre känning begagnas; men aldrig borde denna utväg vidtagas, utan att uppoffringar af den närvarande generationen föregått.
För öfrigt ingå de icke på någon bestämd tjenstgöringsskyldighet, och när man skulle vilja uppbåda dem, äro de kanske försvunna. Att till en institution, som står på så lös grund, anslå allmänna medel, dervid må jag-bekänna, att jag hyser stora betänkligheter, och jag kommer derföre att rösta nej. lag tror mig icke derigenom göra fosterlandets försvar någon otjenst. Landet har en ordnad beväring, som uppgår till så stort antal, att, i händelse af ett krig, staten icke mäktar underhålla en större styrka, än som redan finnes tillgänglig. Hvartill tjenar det då att bortkasta penningar på kårer, som man icke kan disponera. Att en institution, liknande den ifrågav:de, tog stor favör i ett annat land, hvarest ingen genom lag bestämd beväringsskyldighet finnes, det var ett stort och hedrande bevis på den i berörde land lefvande starka patriotiska anda, och det var äfven naturligt; men deremot torde en sådan institution vara mindre nödig hos oss, som redan hafva vår beväring fullt reglerad, hvilken kan vid ett krig fritt kommenderas dit, der faran hotar och hjelp behöfves. — Men, som sagdt, jag är blott en skrifvare, och kan derföre kanske hysa förvända åsigter i detta fall, men fosterländskt varma äro de likväl, lika mycket som trots någons. Hr Skogman, Carl Johan Alfred: Af de tvenne talare, som yttrat sig i frågan, har den förste uppträdt mot Utskits motiver, och den andre mot sjelfva dess hemställan. Hvad denna sednare beträffar, kan man visserligen hysa åtskilliga tvifvel, huruvida skarpskvttarne för sig komma att uträtta särdeles stora ting, men å andra sidan kan man icke neka, att de kunna komma att utgöra en icke ovigtig del af vårt försvar. Då under sådant förhållande K.
Fröken Skytte sköt den besynnerliga stafven från sig med ett slags vidskeplig fruktan; hon ihågkom i hvems hus hon befann sig, och det rykte, som bland folket var utspridt om Ingrid. Den unge friherren deremot betraktade den med nyfikenhet, men måste erkänna sin okunnighet om de inristade tecknens betydelse. Ellen klappade händerna af förnöjelse. Det var en runestaf, hon förevisat, och hon började nu, lik en liten professor, förklara symbolernas mening. Den omstjelpte båten betydde isläggningen, fåglarne flyttfåglarnes aftågande, hjulet den kortaste dagen på året o. s. v. Få voro de tecken, för hvilkas betydelse hon ej förmådde redogöra. Under sådant samspråk förflöt tiden hastigt, i synnerhet för Adolf. Men nu klingade bjellror utanför stugan, dörren öppnades, och Ingrid, åtföljd af en utaf lagman Johans trotjenare, inträdde. Denne sednare var kommen för att ledsaga fröken Skytte tillbaka till Signildsborg. Den unga fröken tackade Ingrid rätt nedlåtande för den åtnjutna gästfriheten, nickade vänligt åt Ellen, lät Adolf betjena sig vid pelskappans påtagande och satte sig i slädan. – Adolf, hviskade hon med konstladt leende, just som tjenaren lyfte piskan, för att sätta hästen i gång, – låt icke förhexa dig! Och framför allt: glöm hvad jag sade dig i natt under yrvädret! Det var ord utan mening. – Jag vet ej, på hvilka ord du syftar, sade Adolf. – Desto bättre, svarade hon och tryckte under kappan handen hårdt mot sitt hjerta. Förhöret. Adolf hade qvarstannat med anledning af sin skadade arm, hvilken Ingrid straxt efter sin återkomst på nytt undersökte. Hon framtog ur sitt skåp en flaska med någon af henne sjelf tillverkad salva, uppvecklade Adolfs skjortärm, men knäppte, innan hon började bestrykningen, sina händer och mumlade med hemlighetsfull och andäktig uppsyn några ord så tyst, att patienten ej kunde höra, om det skulle vara en bön eller besvärjelseformel.
Söker embetseller tjensteman att med lockande, tubbande eller hot obehörigen inverka på valet, miste embete eller tjenst. Gör det annan, böle från 5o till 5oo R:dr. Samma lag vare, der någon säljer eller köper röst eller annorledes valfriheten stör. Den, som köpt eller sålt röst, vare dessutom underkastad elen följd, sorn 6 utsätter. 34 §. Vid val må ingen när vara, som icke i valet eger deltaga, eller dermed har befattning. 35 §. Protocoll och handlingar, som Riksdagsmanna-val angå, förvaras hos Häradshöfding eller Råd stufvu-Rätt. De, hvilka angå valmans-val, förvaras hos gällstämmans ordförande. 36 §. Vill någon klaga öfver beslut, som vid vallängds granskning är fattadt, ingifve inom åtta dagar derefter sina, till Länets Pröfnings-Comite ställde, besvär till Landshöfdingen, sorn infordrar vederbörande ordförandes , och, om besvären angå annan mans valrätt, äfven dess förklaring och öfverlemna/' derefter handlingarne till Pröfnings-Comiteen. Öfver P/äfnings-Comite ens utslag ege besvär icke rum. Bih, lill R. Besvär öfver val af Riksdagsmän eller Valmän, eller Suppleanter för de senare, eller öfver beslut, som vid sådant val fattadt är, eller öfver annan lagstridighet vid sådane val, ingifves till Riksförsamlingen dagen efter sedan den sammanträdt. Råks församlingen eger sedan pröfva frågan. Ej mct dock sådan klagan föras af annan, än den, som i valet deltagit eller dervid kommit under omröstning, eller genom beslut, fattadt vid samma tillfälle, från valrätt utestängd blifvit. Utskottet, som, i omedelbart sammanhang med detta förslag till Vallag, måste till Grundlagsenlig behandling föreslå, att Riksdags-0rclninge7is 11, 12, i3, tf> t5, 1J, 18, 1g och 22 må upphäfvas; och som ämnar inom kort till Riksens
Då Stang skref sin grundlagstolkning, nämner han icke ens adressen. Till underrättelse må det dock meddelas, att i stortinget 1824 protesterades, att man fick en förklaring med i protokollet, hvilken skulle försvaga adressen, och att der mot vanan icke finnes ett ord om röstantalet — den enstämmiga adresen, som högern har, är derför litet besynnerlig.blifvit ett annat än 1814. Begreppet är mycket rörligt och likväl anser man som bekant hvarje form såsom grundad i logikens eget väsen. Reaktionen hade flutit ofvanpå, begreppen och logiken och förklaringen skötos fram, men den särskilda grunden för det absoluta vetots nödvändighet var — skandinavismen. Då skandinavismen steg upp öfver horisonten som ett framtidshopp, måste man hafva de skandinaviska landens enda samband, nämligen unions-konungen så stark som möjligt. Skandinavismen har utan tvifvel haft ett skimmer af idealitet, men den har icke räckt ut öfver de akademiskt bildades krets och den har varit ett underligt mellanting mellan verkligt nationela och verkligt kosmopolitiska känslor. Liggande så att säga på vägen mellan de två verkligt stora känslorna, har den i alla fall här haft sitt stöd hos en krets som beständigt hade haft en stor del af sina sympatier utanför landet — i sina gamla danska förbindelser. För europeiska att känna sig till freds här hemma, allt efter som de verkligt nationela krafterna utvecklade sig under frihetens bruk, och icke européer nog för att, som de stora européerna, uppfatta det nationela arbetet som ett led i det gemensamma arbetet — ett instrument i den europeiska konserten, var skandinavismen för de flesta ett uttryck för ett stigande missnöje med små förhållanden i politiskt och socialt hänseende. Nationaliteten skulle genom densamma utvidgas, och den utvidgade nationaliteteten skulle återigen grundlägga^ ett byråkratiskt statsskick. Tre nationers kraf, intressenas sammanknytning, ett statsbegrepp som ingenstädes nådde botten, men som skulle öfverskygga treenigheten — detta tretals ställning till det öfriga Europa, allthade vid sig något af storpolitik och låg naturligtvis vida öfver den stora allmänhetens begrepp, som helt enkelt blott ville se sitt land till godo. Folkets representation måste ligga i byråkratiens händer.
D e n dagen blir då mycket sträfsam för tjänaren, hvarför ock söndagshvilan blir honom ännu nödvändigare. Festligheter komma på söndagen icke i fråga, äfven af annan grund. Men, frågar säkert mången, skall icke den unga tjänarinnan, som genom denna anordning får hvar sjunde dag till sitt förfogande, lätt råka in på af vägar? V i komma här in på ett spörsmål, som fordrar sitt särskilda kapitel, nämligen om husbondens och matmoderns ställning till tjänarens själslif. Mycket vore att säga därom, men j a g vill för denna gång inskränka mig till att anföra ett yttrande af Tysklands nuvarande kejsarinna: » Enligt min åsikt bör våra tjänares dåliga uppförande tillskrifvas den omständigheten, att deras matmödrar taga for ringa del i deras väl och ve. Tjänare klaga öfver för många arbetstimmar och för liten personlig frihet. Måhända skulle vi genom att gifva dem mer frihet, utsätta dem för allvarliga frestelser. V i böra därför så mycket i vår förmåga står göra deras fritimmar angenäma. Först borde vi skaffa dem trefligaro sängkammare, än nu f r fallet. J a g ville lägga byggmästare detta på hjärtat vid uppförandet af hus. Dessutom borde i olika delar af staden upprättas hem för tjänare, hvarest de kunde mötas på aftonen och särskildt söndagsaftonen för att diskutera ämnen af allmänt intresse och äfven få undervisning i sina husliga plikter. Våra tjänares moraliska karaktär är en fråga af största vikt, ty hvem utöfvar större inflytande på våra barn än de, som dagligen äro i deras sällskap? » 358 D e n n a anordning skulle hafva en annan stor fördel utom den redan nämnda. D e icke tjänande skulle lära, många af dem för första gången, huru tröttsamt det arbete är, som tillförsäkrar dem bekvämlighet och njutning, och huru ofta de genom tanklöshet förorsaka onö- dig möda. Tvånget att lära de nya plikterna skulle bringa dem i förtroligare förhållande till deras tjänare, och genom att se, huru mycken omsorg ofta fordras för att tillgodose familjens bekvämlighet, skulle de börja skatta arbetets värde, hvilket så ofta predikas för de fattiga och så sällan aktas af de rika.