Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Mål förut så blifvit behandladt, men detta be* visar ju ingenting annat, än att man gifvit ett prasjudicat, hvaremot blifvit protesterndt j prcejudicater kunna icke upphäfva Lagar , aldraminst GrundLagar. ConsiitutionsUtskottet har sjelf vid denna Riksdag föreslagit en ändring i 38. §• Riksdagsordningen, så väl h ad Voteringssättet angår, sorn rättigheten för Consti* tutionsUtskottet, att, lika med HancoUtskottet, få hafva sig hemligheter förbehållna, och derigenom komma i utöfvande af Riksens Ständers beslutande rätt. ConstitutionsUtskottet har härigenom erkänt , att de icke ännu äga denna rätt, u‘an önska vatt kunna den samma erhålla, det är således något för tidigt, att vilja densamma begagna, innan den är medgifven. Emedlertid måste Utskottet rätta sig efter den ordalydelse § nu har. Då denna s?k är af mycken vigt, hellst man hörer att ett en gång gjordt fel nu såsom prsjjudicat försökes att förvandlas tili Lag, anhålierjag, enär så få af Ridderskapet och Adeln ännu äro samlade, det ifra - 37° Den 8 Maji, /. gavarande Mål må få hvila på bordet, samt mig tillåtas, att deruti skrifteligt yttrande få inlemna. Herr hinrich af Rosenschöld, Eherhard: Som Medlem af ConstitutionsUtskottet har jag önskat att dess handlingssätt alltid måtte vara consequent , och att lika Mål måtte lika behandlas. Jag har således ej kunnat instämma i dess vägran af omförmälte Handlingars trycki ning; och anser mig icke förpligtad att dela Utskottets bedömmande af allmänna Opinionen i anseende till dess arbitraira handlingssätt, då det medgifvit tryckningen af tvänne Anmärkningsmål och afslagit den af tvänne lika beskaffade Måls Protocoll. Jag får härmed till Rrdderskapets och Adelns Protocoll anmäla min 'reservation mot ConstituiionsUtskottets förevarande beslut.
HusarCorpsens, angående LifRegements, reducerande till Infanteri. Motioner, remitt. till Statsfjjsti jSkp^lJt^kotten, II ? 12^9, ’|3Srf»Jii vrcc! > j, 5 3a £1 is Utskottcns Betänkande, IV 4* s 344 — 346, bifaf Adeln, IX s 890, afPresteSt^ndet, ,IX s 89^ af JlorgareStåndet,. IX r; 894- Husbyktosters Egare, om af, sökt restitution af erlagd bevillning; StatsUtskottéts Betänkande, IV 1. s 186—190, bif. af PresteStåndet, IX. s j4, af BorgareStfindet, IX s 74» af Adeln, IX s 177»? af BendeStåndet, IX s 85. IJjulerd. Skrifvelse, X r. s joi — io3. RiksdagsBeslutet, §. xg. Htisförhörslängder. Se bortvandrafg^^etv söner. Husesyner, om, å ftfverQfficers-Boställen. LagUtskottetsBetänkande, VII x. s ioj —■ io5, bif. af Adeln, IX s 180, afPresteStåndet, IX s 188, af BorgareStåndet, IX s 190, af BondeStändet, IX s J94. Husl jufo ader, Se Utslag. ; :; . — väfnader, .pm upphäfvande af Stämpling å; Ekon.
Vid berättelsen rörande Kongl. Post-verket. a) § 4. dels af Herr Huss: »Frågan, huruvida Post-kontoret i Hamburg numera är för rikets utländska korrespondens behöfligt, har under sednaste tiden varit lifligt om - — 275 — tvistad. De förlidet år med Preussen och under detta år med Danmark afslutade postkonventioner, äfvensom den nyligen upprättade jernvägs-postexpeditionen, såsom ock de förändrade förhållanden, som inträdt uti postbefordringen genom Schleswig-Holsteins närmare förening med Tyskland, synas väl ännu ej kunnat gifva någon fullt tillförlitlig erfarenhet, huruvida Hamburger-postkontoret »numera icke lärer hafva någon synnerlig betydelse». Så länge derföre förhållandet ej kan anses fullständigt utredt och erfarenheten ej vitsordat, hvad för vår utländska postbefordring är fördelaktigast, synes mig att Revisorerne, som uti denna fråga ingalunda kunnat vara i tillfälle att förskaffa sig säkra upplysningar, bordt afhålla sig från att uti densamma uttala ett omdöme». I denna reservation instämde Herr Bogeman och Prosten Lundholm. dels af Kontraktsprosten Rabe. b) § 6, dels utaf Grefve de la Gardie: »Ehuru det anmälda förhållandet med Vaktmästaren i Kongl. Post-verket visserligen må anses vara af ömmande beskaffenhet, får jag docfc reservera mig emot detsammas omnämnande i berättelsen, emedan det dels icke faller under det år, hvars räkenskaper nuvarande Revisorer hafva att granska, dels lätteligen borde hafva kunnat blifva rättadt genom besvär, framställda å vederbörlig ort, i stället för till en eller annan enskild ledamot af Revisionen». dels äfven af Herr Petre och Herr Walberg 4:o Vid berättelsen angående Kongl. Tull-verket. § 2, dels af Herr Bogeman: »Ehuru det är långt från mig att förneka den grundsats, att allmänna medel böra vara underkastade offentlig granskning, och att således inga utgifter må finnas, dem Revisorerne icke kunna granska och bedöma, kan jag dock ingalunda instämma i den helt och hållet på gissningarnes område fotade anmärkningen emot hemliga utgiftsfonden inom Tull-verkets stat, utan reserverar jag mig emot den i min tanke mindre välbetänkta framställningen. Frågan är visst icke ny.
Icke lycklig att ens hafva förmått utverka tillstyrkande af förmonligare uppsägningsvilkor, än för Cassa-creditiv i allmänhet blifvit föreslaglie, eller att få bibehållet det i Finance-Afdelningens utlåtande intagne uttryck, att uppsägning blott vid oundgängeligt behof komme i fråga, har det blott återstått för mig alt reservera mig mot Utskottets beslut, med anhållan, alt min yttrade serskilda tanka mätte åtfölja Utskottets Betänkande, lill det afseende detsamma hos Rikets Ständer kan anses förtjena.” Af Herrar Landshöfdingen af Wingård och Doctor Hvasser'. ”Vi instämma uti Herr Cancellie-Rådet Bruncronas reservation.” Af Herr Helsingius: ”Emot Utskottets tillstyrkan i 36 punkten får jag mig reservera, så vidt den rörer de 88,000 R:dr, som å Riksgälds-Contorets Obligationer från i835 års början komma att årligen afbetalas, hvilka medel jag anser böra användas till inköp af usländska fondpapper, på sätt Herr General Lefréns förslag, bifogadt Utskottets Betänkande N:o 6, (pag. 14) innehåller, samt får härvid allenast åberopa de skäl, hvilka för samma förslag blifvit anförde.” Af Herrar Hof-Marskalken Hammarhjelm, Landshöfdingen af Wingård , Doctor erne Hvasser, Engeström _, Elfström och More'n: ”Vi instämjma uti Herr Helsingii reservation.” Serskild mening.
Vid sist haline Lagtima Riksdag, pröfvade Rikets Ständer T'1.!31' lämpligt, att, med bifall lill Statsoch Banco-Utskottens afn i ”garn c ■nrdU" gifne Betänkande N:o 43, till fortskyndande af den återstående utredningen af Götha Ganal Bolags samt Malmö f. d. Discont-Verk, berättiga Fullmäglige i Riksgälds-Contoret att, på sätt 106 §. i j83o års Reglemente innehåller, 1:0 till pröfning och slutligt afgörande upptaga inkommande accordsaubud , i afseende på förenämnde Diseontverks återstående osäkra fordringar, förmedelst erläggande af något visst belopp emot frisägelse ifrån vidare kraf; 2:0 likaledes,-till betryggande emot all förlust på indrifningen, antaga någon skicklig och pålitlig person, inom eller utom Riksgälds-Contoret, till de återstående fordringarnes utsökande, emot åtnjutande af vissa procent, som af Fullmägtige bestämmas å de medel, hvilka af honom levereras och redovisas, under vilkor att, i och för fordringarnes indrifning, Discont-utredningen icke besväras med andra kostnader och utgifter, än Bih. till R. St. Prot. 1834. 4 Sami. 1 Afd. 4 sy de Häftet. Suits-Utskotltts Utlåtande N.o n8. liyssberörde indrifnings-procent; Fullmägtige dock förbehållet, alt, utan hinder af den till Ombudet utfästade indrifnings-procent, låta för längre eller kortare tid inställa execuliva åtgärder samt med vederbörande gäldeliärer accords-liqvider uppgöra och afsluta. Till befrämjande af dessa föreskrifters verkställighet, vidtogs genast efter Riksdagen en serskild utväg till framkallande af frivilliga accordsanbud, och, i afseende på indrifningen, afslutades contract på ett års tid, att räkna ifrån den i Junii i83o, med Vice-Auditeuren A.
Hvad nu beträffar Grefvens hiskliga målning af okunnigheten i Frankrike, så kan jag visserligen icke för närvar, bestrida de af Grefven uppgifna siffror, att nemi. 31 millioner af Frankrikes innevånare dels icke kunde läsa och dels icke kunde skrifva, men jag får förklara, alt jag, som helt nyligen besökt Frankrike, funnet, alt man icke i något annat land gjort mera för att befordra upplysning såväl bland de bildade classerna, sorn ock hos sjelfva folket, samt att skolorna vore i det bästa skick, och jag vågar säga vida bättre än hos oss. Om det oaktadt det i Frankrike skulle finnas en i proportion till folkmängden större del af folket, än hos oss, som icke kunna läsa och skrifva, sä härleder sig detta icke ifrån införandet af den lika arfsrätten, utan från det förtryck, hvari den Franska nationen befann sig före revolutionen. Vare sig härmed huru som helst, vågar jag dock påstå, att upplysningen bland alla classer i Frankrike gjort jättelika framsteg under detta århundrade. Hvad deremot vidkommer inkastet, alt Frankrike är fördeladt uti 125 millioner parceller, så betyder detsamma icke något annat, än om man, för att använda detta exempel på vårt fädernesland, sade, alt Sverige är deladt uti så och sä Den 9 December. mångå millioner geometriska tunnland. Men då Hr Grefven utaf tle anförda exemplen från Frankrike synes vilja anspegla huru jorden i Sverige skulle alltför mycket sönderstyckas, derest den lika arfsrätten här infördes, anser jag mig höra fästa uppmärksamheten derpå, alt det af sakens natur måste vara klart, att hvarje innevånare i Frankrike måste få en till arealen vida mindre jordyta än den Sveriges innevånare kan erhålla, dä Frankrike, hvars hela areal knappt är större än Sveriges, räknar en folkmängd af 35 millioner, men innevånarnes antal hos oss endast uppgår lill 3:ne millioner. Hr Gr. Björnstjerna har ytterligare förklarat, att förslaget skulle leda dertill, att vi skulle få proletärer och trashankar. Detta är för mig alldeles ofattligt. Jag kan för mindel icke finna, ali det skulle leda lill förökandet af trashankarnes antal.
Icke blott för den efter nya satser girige forr.-jvrstaren synes det en afgjord sanning, at ^ detta Land, nu swagt upbrukadt, folkfattigt och hemtande lifwets förnämsta behof frän sina grannar, fordom warit rikt pä Jnnewänare och Medel at dem underhälla; bwarje tänkande skall finna detta bestyrkt, dä han betragtar de spär af förra tiders större wälmäga hwilka öfweralt uptackas, eller länar sin upmärksamhet ät det klara »vittnesbörd Historien gifwer. För den som älskar sit Fädernesland är icke tillåtit at blckt beklaga desi olyckor, han mäste upföka det onha i sit ursprung, och icke förr stadna i sit bemödande, än han upphäfwit grundorsaken denik, utom hwilket all annan hjelp är et tomt, fastän ofta begagnadt bländwerk; han stall lätt finna at ven jord wi bebo icke lidit nägon förminskning uti sin fruktbarhet, men at den snarare blifwit ricktad med andra Länders mest oskattbara alster; han kan icke eller finna denna ordsak uti sina Medborgares aftagande arbetsamhet och kraft, dä ban ser den hastiga upblomstringen af hwarje Näring som befrias fran sit förtryck; men hans stårm stall blifwa lika stor med hans förwäning, dä forskningen stutas Den 24 Augusti isoz flutas med den wisthet, aide flesta af wära allmänna oeconomista anstalter, längt ifrän at upfylla sit ändamäl, eller föradlas af en stigande uplysning, bibehälla ännu den form som egennytta och barbari ulstakat och hafwa genom Privilegier och Skrä-Inrättningar quarhällit Handel och Slöjder wid sin barndom, samt genom Jordbrukets belastande med underställandet af hundrade för det samma främmande föremäl, försatt det uti stt närwarande tilständ.
Sigurd Ribbing. På Hederv. Bonde-Ståndets ledamöters vägnar: A. Medin. d. G. Broome. J Allmänna Besvär.*.- och Ekonomi Utskottets Memorial A :o 93. Anie. fiSl Exp.-Utsk. den 22 Maj 1866, kl. 12 inidd. Memorial, angående verkställd omröstning i anledning af de kos Rilcs-Stånden fattade skiljaktiga, beslut vid förehafvande af Utskottets Betänkatiden N:is 39 och 75, rörande väckta motioner om utvidgande af qyinnans medborgerliga rättigheter. Sedan Rikets Ständer godkänt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets i Memorialet N:o 84 afgifna förslag till voteringsproposition rörande innehållet af den ifrågasatta underdåniga skrifvelsen till Kongl. Maja i ofvanberörda ämne; så har Förstärkt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskott denna dag anställt omröstning i enlighet med omförmälda, så lydande Voterings-proposituMi: Ben, som vill, att Rikets Ständer skola, i öfverensstämmelse med Utskottets af Borgareoch Bonde-Stånden gillade förslag, besluta att “/ underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:! — med anmälan, att Rikets Ständer anse anställning i tjänster och befattningar, hvartill qvinna kan präfvas lämplig och hvarifrån hon ej genom grundlag eller civillag är utestängd, hädanefter hära henne ti Ilka nana, när hon visar sig dertill ega erforderliga ku askaper och skicklighet, samt fördenskull tillfälle bära beredas qvinna alt aflägga de för dylik anställning föreskrifria kunskapsprof — anhålla, att Kongl. Majit måtte vidtaga och. der så nödigt finnes, hos riksdagen föreslå de åtgärder, sam för genomförande af en sådan förändring i biltills bestående förhållanden finnas erforderliga, “ röstar
Direction, skyldige alt gemensamt ansvara för en i Spinnhus-inrättningens Cassa förefunnen brist af 2,3o4 R:dr ip sk. 10 r., livar och en af dem dock obetaget alt af den eller dem, det sedan vederborde, söka sin ersättning åter, bäst han kunde och gitte, samt nämnde beslut blifvit gilladt och faststäldt icke allenast af Kongl. Majlis och Rikets Kammar-Rätt, medelst Utslag af den i3 April 183a, utan ock af Kongl. Majit, genom Utslag af den i5 April 1836 ; så hafva Fabriks-idkarne Schubert och Rundstedt, samt aflidne Rådmannen Gahms sterbhus-delegare, hans enka Fredrika Gahm och Förmyndaren för hans efterlemnade omyndiga barn, Professoren J. G. Collin, uti serskilde till Kongl. Majit ingifne skrifter, af anförde skal , i underdånighet anhållit örn befrielse af Gunst och Nåd från godtgörande af ifrågavarande Cassabr i st, hvilken egentligen skall hafva uppkommit genom Ordförandens, Capitainen Roos’ vårdslöshet och oredliga förhållande. Styrelsen öfver Fängelser och Arbets-inrältningar i Riket, hvars underdåniga yttrande öfver förrherörde ansökningar blifvit af Kongl. Majit i Nåder infordradt, har, i afseende på de förhållanden inom Directionen för Norrköpings Arbetsoch Correclions-inrättning, hvilka föregått ofvanomförmalde balance och dermed ega sammanhang, i underdånighet anfört: att nämnde Direction, som tillförne och i öfverensstämmelse med det af Kongl. Corn - Stats-Utskollets Utlåtande, IV:o 382. 9 Commerce-Collegium under den a5 Oclober 1790 utfärdade Reglemente, bestått af en lontagande tjensteman vid Hall-Rälten i Norrköping samt åtskilige bland dervarande fabrikanter, sedermera undergått den förändring, att Styrelsen öfver Fängelser och Arbets-inrättriingar i Riket, med Kongl.
495 och Riksens Ständer på detta sätt blifvit föreslaget, gilladt och antaget, för att tiena till grund och rättesnöre vid de serskilda frågor, som i Städer och Församlingar pä Landet kunna uppkomma om de fattigas försörjande, intill dess den af Riksens Ständer önskade allmänna författning i detta ämne vid näst instundande Lagtima Riksdag kari blifva stadgad; Förklarandes Kongl. Majrt sig alltid i Nåder vara benägen, att, efter föregången pröfning, stadfä ta de öfverenskotnmelser, hvilka emedlertid i Städer och församlingar på Landet kunna träffas. Ehuruväl Utskottet, vid ett sådant förhållande, i så målto icke kan tillstyrka bifall å den af H rr Doctor Knös framställda motion, sorn i Utskottets tanka ingen anledning förekommer, att nu hos Riksens Hög loll. Ständer föreslå vidtagandet af vissa allmänna provisoriska anstalter i afseende på fattigförsörjningen, då redan, enligt Kongl. Maj:ts och Riksens Ständers gemensamt fattade beslut, på sätt som den Nådiga Kungörelsen innehåller, sådana provisoriska anstalter och öfverenskommelse!- till fattiges försörjande kunna emedlertid, och intill dess en allmän fattigvårds-författning blifver utarbetad, på serskilda orter vidtagas, och Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning underställas. Men då nödig enhet och likstämmighet härutinnan i framtiden endast torde kunna påräknas eller vinnas genom ett allmänt stadgande, ehuru lämpadt efter serskilda orters Bihang till RiksSt. Prat. 1317-1813, g:de Sami. Besv. oell Ekon. TJtsk. Betänkanden. enskilda beskaffenhet och behof; så anserUtskottet det af Doctor Knös åsyftade vigtiga ändamål både påskyrdas och lampell, gast befordras, om Riksens Höglofl. Ständer i underdånighet anhölls, det Kongl. Maj:t täcktes i Nåder utsätta en bestämdare tid än nästa Lagtima
Det misshagliga Tidningsnumret kan nemligen genom indragningen icke hindras att spridas bland Allmänheten,' som läser det med mångdubblad nyfikenhet,’ samt deröfver alltid anställer de mångfalldigaste betraktelser med tilläfventyrs högst kräm» kande gissningar och utiydningar Öfver an-* lednlngarne till indragningen. Mången tor-» de till och med anse dylika indragningar så-* som bevis på Regeringens svaghet eller farhåga för sanningen, Korrteligen: jfvomtngej33 Bil. till Constit. Vt sirs Memorial N:o 5i. 5i. Rådgifvare böra hafva funnit, att Tidningsindragningar gemenligen blott väcka oro i landet, samt verka till minskning af den aktning och det förtroende för Regeringen , som utgör grunden för Rikets sanna val, samt inre och yttre styrka. När man härjemte besinnar, att Rådgifvarne böra hafva funnit, det indragningen, långt ifrån att qväsa en kittslig Författare, ej sällan endast retat honom att i ett nytt blad utbryta med ökad bitterhet; så kan man omöjligen tvifla , det de ju klart måste inse hela fåfängligheten a£ denna magt, och all den skada dess utöfning, samt till och med dess blotta tillvaro, tillskyn. dar Regeringen. I denna Öfvertygelse stadgas jag så mycket mer, som sjelfva den begränsning, hvarmed denna magt blef Öfverlåten, gör dess begagnande alldeles öfverflödigt och äiidamålslöst. Ty vore en periodisk skrift verkligen ’’vådlig för allmän säkerhet”, så kunde den ju vid Domstol åtalas, antingen för ”uppmaning till myteri eller uppror'1'1 eller åtminstone för *’lögnaktiga ”uppgifter och vrängda framställningar till ’"allmänhetens förvillande och förledande.** Vöre den åter 'utan skäl och bevis förnärmande personlig rcittfy så skulle den förnärmade personen väl icke underlåta alt sjelf söka laglig upprättelse. Och vore skriften ”af en fortfarande smädlig egenskapså kunde den ju icke undgå Lagens näpst; ty 5i Bil. lill Constit.
N.'o 57. 21 inora hvilken en å Corrections-Inrätining insatt person icke må frigifvas är, efter Utskottens tanka, hvarken lämpligt, billigt eller för allmänna säkerheten nödigt; och Utskotten, som icke kunna utöfver dess nyss intagne förslag medgifva utsträckning af rättigheten att döma till Corrections-straff, hemställa alltså: ätt ifrågavarande punkter, så vidt bifall dertill icke innefattas i sarn^ ma förslag, målte utan vidare åt» gärd förfalla. lT.te punkten: vid noggrant betraktande deraf lärer det deri framställda Förslag finnas icke verkställbart; och om än det så vore, torde näppeligen någon nytta deraf kunna hemtas, hvadan Utskotten tillstyrka, att det lemnäs utan bifall. i5:de punkten innefalfar egentligen ett stadgande hörande till Instructionen för Sty.; reisen öfver Arbetsoch Correctionshus, hvilket, efter hvad till Utskottens kunskap kommit, af nuvarande Fång-Styrelse, med anledning af 15 §. i Kongl. Förordningen den 5i Augusti 1819, sorgfälligt iakttages; men då något bestämdt lagstadgande derom likväl icke finnes, anse aa Bil.t-Lag'S.j4llm,Besv,(r.0ec.Zhsk.Bet.N:a 57. Utskotten sig böra tillstyrka Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla , att ett sådant må, till rättelse för Fång-Styrelsen, varda utfärdade Flera Ledamöters serskilda tanka i ämnat bifogas. Stockholm den 4 Augusti 1829. Reservation af Herr ]jeffler'. Som jag uti följande om» ständigheter icke kan gilla Högloflige Utskottens nu afgifvande Betänkande i frågan om Corrections-anstalter, får jag mig deremot ödmjukligen reservera. Jag kan icke instämma deruti, att de redan varande inrättningarne i denna väg framgent kunna blifva fullt svarande mot ändamålet, utan att kräfva någon synerlig utvidgning.
Besittningen af denna makt berusade och förförde honom, och i glansen af sin allmakt rasade han sedermera fram ett hatadt lif, der några glanspunkter tindra ur ett chaos af mörker, som skulle qvarlemnat ett ännu mer föraktadt minne i vissa hänseenden, om ej gräsligheten af det brott, som slöt hans dagar i deras halfva lopp af vanligt lefnadsmått, vändt efterverldens afsky från offrets fel mot ursprunget till det missdåd, för hvilket han föll. Kronprinsen afsåg, att, under ett längre vistande på Ekolsund med sin unga gemål, aflägsne från hufvudstadens buller och hofkretsens förströelser, samt med ett till några få uppvaktande inskränkt umgänge, de höga makarna skulle vänja sig att vara nog för hvarandra. Den, som här var vittne till Gustafs ömma uppmärksamhet mot sin gemål, deras inbördes smekningar och nästan barnsliga joller, sådant som endast kan ursäktas och begripas af tvänne förälskade personer, skulle omöjligen kunnat ana den framtid, till hvilken dessa sötebrödsdagar utgjorde gryningen. Äfven här öfverraskade Gustaf sin Sophia med fester af den utsöktaste smak, af den mest ridderliga belefvenhet. En mera förbländande syn kan hvarken beredas ögat eller inbillningsgåfvan, än tillställningarna på parnassen i Ekolsunds vidsträckta park, upplyst af lampor, lyktor och brinnande tjärtunnor, och der Sophia Magdalenas namnchiffer i brokiga lågor mötte blicken, hvarhelst den sökte sig en hvilopunkt.
(De tränga sig på Daniel Hjort; kan rycker värjan af en officer och försvarar sig.) OLOF KLAESSON(slår värjan ur Daniel Hjorts hand). Nej, bättre skall han straffas! STÅLARM. Du, svarta otack – som jag så har trott. I lifvet blir det bittra aldrig slut. Med honom handla, Olof, som du vill, Jag skyndar ner. Re’n striden börjad är. (Går med alla officerarne; straxt derefter Olof Klaesson med Daniel Hjort.) Åttonde Scenen. SIGRID. JOHAN FLEMING. JOHAN FLEMING (ännu hållande den afdånade Sigrid i sina armar). Beklagansvärda! Ha, jag allt förstår! Och den föraktlige! Sof, evigt sof! (Nedlägger henne på soffan.) Tablå. (Kruthvalfvet, afdeladt genom tvenne pelare. Daniel Hjort, fastkedjad vid den ena. Bakom den andra fram skymta krutfaten. Mörker.) Nionde Scenen. DANIEL HJORT. Vid pelaren de nitat mig i kedjor I slottets kruthvalf här. Jag måste dö Med dem i samma död, jag måste se, Hur facklan väcker upp förstörelsen, Som slumrar här kring mig och dödstyst hotar Riksföreståndarn, folket, fosterlandet Med undergång. O, afgrundsmakt af hån! O, bristen kedjor, remnen hvalf af bäfvan För den förbannelse, jag slungar ut Mot dessa bödlar, brottslingar, tyranner! Du håller, kedja! Lumpna, usla jern, Du är mer stark, mer evig än min ande! Ha, ha, ha, ha! – Hör, huru hvalfven skratta Åt mig, åt mig. O, död! Tag detta lif! Hölj efterverldens vanfrejd öfver mig, Men rädda, rädda hertigen och folket! Ej svar, ej tröst! – Blott som ur annan verld Kanonen doft igenom hvalfven suckar. Mitt hufvud är så trött, min tanke svindlar. Frid, frid! (Faller i vanmakt mot pelaren.) Tionde Scenen. DANIEL HJORT. JOHAN FLEMING.