Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I Fredags noterades den allmänna medelcoursen till 128 sk. 3 rst. Ehuru han då var nära pari, stod han likväl deröfver och har på länge icke varit så låg, som vexlings - Banco-U Iskottets Utlåtande, N\o 27, 21 grunden 128 sk. I dag har väl, enligt Herr Kammarherren Rosenblads uppgift, medel-coursen fallit till 137 sk. 10 rst., ehuru Statstidningen upptager hufvud-eoursen för 67 dagars sigt endast till 1284 och 12S sk. Men kan sådant göra någon ändring i Fullmäktiges rättigheter? BancoRegiementet säger: när coursen håller sig öfver pari. Har han upphof t dermed, för det att han en börsdag faller till, eller 2 rst. under pari, men möjligen stiger deröfver nästa dag? De Handelshus, som gjort Banken ifrågavarande anbud äro ej, genom någon tysthetsed, förbundne att hålla dem hemliga. Möjligen hafva de utgjort dagens samtalsämne på börsen. Om det möjligen verkat till ett ögonblickligt fall, för att se hvad Fullmäktige ville företaga, men coursen åter stegrades om Fredag eller Tisdag, månne Fullmäktige gjort rätt att afsluta köp, på grund af den notering, som egt rum, under en eller två börsdagar? Jag tror det ej, utan förmenar att orden: häller sig öfver pari, antyda ett längre fortfarande förhållande. Under sådane omständigheter och då man begär stora förskott af sedlar, för hvilka silfver icke skall lemnäs förr än om 10 eller 1 1 månader, anser jag Fullmäktige destomindre kunna utan öfverträdelse af 112 §. i Reglementet afsluta de ifrågavarande köpen, som förskotts-afhandlingar visserligen icke varit afsedda med de silfverköp, berörde §. omförmäler. Hvarföre förbjudas de när coursen håller sig öfver pari? Förmodligen af 2.ne skäl: 1:0 att ej stegra coursen; men sådant bör ej åstadkommas nu derigenom att köpet slutas och mera än 2JZ af betalningen lemnäs, under det att silfret ej hehöfver dragas in förr än om 10 å 11 månader, då coursens ställning är obekant.
Hr Tham har medgifvit, att en fråga, om hvilka delar af tionden borde med bevilln. beläggas, blifvit dragen under domstols pröfning och sluteligen afgjord i enlighet med Utsk:s åsigt; och då författningen således varit tydlig derutinnan, att någon inskränkning i tionden icke varit gjord, har Utsk. ansett det ifrågaställda tillägget obehöfligt. Men Ötsk. har derjemte ansett det olämpligt; ty är stadgandet icke nog tydligt, dä der står tionde, utan man måste specificera en viss persedel för att uppfylla allan rättfärdighet, blir äfven nödvändigt, att, då en annan gång tvist kan uppkomma om andra persedlar än spanmålen, upplaga i §:n alla de persedlar, som under rubriken tionde kunna hänföras. Vid sådant förhållande och då någon otydlighet i §:n icke förefinnes, har jag trott det vara rättare att §:n får den mera bestämda lydelse, den nu har. Hr Tham: Till en början får jag förklara, att Gr. Hamilton missförstått mitt yttrande, då han trott mig hafva sagt, att den af mig omnämnda tvist blifvit afgjord; tvertom har jag yttrat, att d^n ännu vore på pröfning beroende. Jag bekänner, att jag icke kan fatta, huru Grefven kunnat komma till den slutsats, att om man skulle antaga mitt förslag, så borde af samma skäl alla de under rubriken tionde hörande persedlar äfven uppräknas.
Riddersk. och Adeln d. it Maj, — Hogvard. Prest-Ståndet d. 11 —, Vällafl, Borgare-Ståndet d. ir Hederv. Bonde-Ståndet d. 8 — Riksens Stånders Stats - Utskotts Uti utan-, de ofver gjorda Anmärkningar vid dess Betänkande, angående, förbättring uti Länsmännens Loner , samt någon Lån Jor Lands-Fiscalerna. Sedan Stats-Urskotret, den 11 sistlidne A.pr., genom Betänkande i anledning af Herr Prosten Palms Memoria!, om någon aflöning för LandsBiscalerna och förbättring i Länsmännens Löne. På Vällofl. Borgare, Ståndets vägnar Jean Norms* B. F, Strömfelt, Joli. Olof Wallin, På Hederv. Bonde - Ståndets vägnar Petter Jernström, A. J. Wahlstjerna, villkor, Den 11 Maj - villkor, sig utlåtit], och ansett den utväg böra vidtagas, hvarigenom Boställslöse Ivänsmän kun. na tilldelas Bohemman, och att desse Tjenstemän, så vidt sig göra later, matte utses bland Allmogen', samt hvad åter I,arida. Fiscalerna be. träffade, trott sig icke kunna för dem tillstyrka Löner, enär de äga påräkna åklagare andel i böter m. m. och deras tjenster äro af den beslcaf. fenhet, att de aldrig haft éller synas böra tilläggas någon Lön af Slaten; så hafva Högloft. JRidderskapet och Adeln samt Vällofl Borgare Ståndet, uppå gjorda anmärkningar vid Utskottets yttrande, återförvist äiendet till ytterligare handläggning. Hvad frågan om Länsmännens bättre aflönan. de angår, har uti bägge nyssnämnde
Hr Rosenblad har äfven ansett att den indelta soldaten kostar mycket mindre än den värfvade. Jag tror, att man har svårt att uppskatta alla de kostnader, som en rotehållare gör för sin soldat, och alt man derföre anser dem vara ringa, emedan de till en stor del utgöras af naturaprsestationer, hvilkas värde ofta är ganska svårt att beräkna. En D eli ao Juni f. ra. En följd af vårt indelningsverk är äfven, att rotehållaren får ensam pensionera soldaten, då lian icke mera orkar tjena; ty lian kan icke se en karl, sorn så till sugandes varit nli lians tjenst, när lian får afsked, lida brist på nö'digt underhåll. Detta hör icke alldeles till undantagen, ty det finnes rotar, som hafva iner än en sådan pensionär, under det de hafva en annan att underhålla. Gr. Horn, Claes Fredr.: Jag har begärt ordet för att möta en sats, sorn visserligen icke nu för första gången fia detta ruin blifvit uttalad, och som jag icke heller för första gången nu motsätter mig, ~rjag menar Frih. Cederslröms yrkande, att den indelta armeen skulle vara skyldig till ali den tjenstgöring, som .Statsmakterna kunde honom ålägga. Jag vill visserligen icke bestrida, att Statsmakterna hafva fullkomligt i sitt väld att göra med armeen likasom med landet hvad de behaga, och det har också visat sig, huru litet knekte-contractena gällt, då de båda Statsmakterna fattat beslut rakt stridande emot dessa contracter med rotehållarhe. Bestämdt är, att rotehållarne icke hafva någon skyldighet att lemna sina soldater till hvarje allmänt arbete, såsom Frih. Cederström påstått. Jag vet visserligen att så skett och att så kommer att ske, och jag Yi11 icke säga, att icke det i vissa fall bör ske; men då borde man äfven vara betänkt på att i riktig väg ändra dessa knekte-contracter och icke genom ett beständigt öfverflödande af desamma väcka missnöje, ty detta missnöje skall visserligen uppkomma, då rotehållarne blifva upplyste om sina rättigheter.
Om det nu omnämnda förhållandet i orten gör, alt åkerbruket icke på längre tid kan blifva hufvudsak liga föremålet för folkets näring, ulan skogshushållningen ännu måste äga företräde, så fordras äfven, att skogsproducterne må kunna med säkerhet och lätthet transporteras lill den ort, der de vinna af 22 H. 5i 402 Den 37 Mars f. m. sättning. Jng tillstyrker det af PresteSt. fattade beslut, nemi. beviljande af 5o,ooo r:dr för Forshaga och 60,000 r:dr för Dejefors. Hr Hjerta, Lars: Jag har, under discussionen om extra-statsregler:n, flera gånger kommit att fråga mig sjelf, och jag gissar alt det är en känsla, som flere af R. o. Ad:s ledamöter erfarit, hvarföre man så svårligen kan motstå begäret att finna sig uppkallad alt tala mot anslag, hvilka likväl äro ämnade lill föremål, som ingå i de vackraste och käraste föreställningar man äger om landets materiella och industriella förkofran. Jag har tyckt mig upptäcka, att detta begär, som man ej kan motstå, ligger uti en inre känsla af den orättvisa man skulle begå, 0111 man icke på det mest grannlaga sätt vid dessa tillfällen hushållade med folkets penningar. Det förefaller mig otvifvelaktig!, att de öfverskott, som finnas i statscassan, äro af föregående Ständer anvisade medel, och följaktligen en folkets egendom, som folket borde hafva rättighet alt reservera för sådana ändamål, att antingen hela folket, eller så stor del deraf, att det kunde anses för nationen, tog dem i anspråk; ty enhvar lärer finna, att det icke existerar något fall, der ulöfningen af representantens yttranderätt, och begagnandet af lians voteringssedel, är mera grannlaga, än i fråga om denna statsreglering. R. St. befinna sig i detta fall uti den belägenhet, alt för de flesta tillfällen, då ansökningar inkomma om anslag till enskildta företag, gifva presenter. Det finnes icke något fall, der frestelsen att göra gracer mera är för handen än i fråga om dessa anslag. Jag tror att det är en sak, som R.
Herr von Stahl, Samuel, anförde skrifte* ligen: Då efter en lång väntan Höglo/lige Statsoch Banco-Utskottens Betänkande, angående allmänna Penninge-rörelsen och Myntvärdets upprätthållande nu förekommit, anhåller jag i ödmjukhet att få anföra mine tankar i detta . ämne. Det kan icke vara för någon Riksdagsman obekant den allmänna nöd och brist på Penningar som finnes i nästan hvarje Landsort innom Riket. Af de underrättelser, som man i detta afseende erhållit, inhämtas, att Egendomar, Kreatur och Varor, sf brist på Penningar , nu säljas för deras halfva värde och att Kiono-Utlagorne pä flere ställen icke utan Utmätning kunna utgå. Jag skulle för mycket uppehålla Högloflige Ridderskapet och Adeln, om jag här sökte beskrifva det lidande och den klagan, som nu räder särdeles i Rikets Södra och Vestra Provincer , eller om jag styrkte, att flere Härader och Socknar, sorn förut vid första Krono-Stäminan alltid erlagt sina Skatter, nu icke kunna afbörda sig desamma. Att vinna ett slut på detta långvariga Riksmöte och att snart få afgjerde de ännu äterstäen. de granlaga Målen, anser jag vasa af yttersta vigt. Nationens röst påkallar sä val ett skyndsamt slut som en snart törbättiir.g af dess brydsamma tillstånd. Hvem är det sorn mäst och i synnerhet bidrager tili Arméens underhall, och sorn bestrider^,'h de utgifter, som linnas Ven 75 April. uppräknade på närlagde förteckning? Hvem Kr det sorn uppehäher Stat n och aflönar dess Emhtts och 1 jen-temä » ? Hvem ar d t sorn e^e^fehgeo dt It ger 1 Rik ts försvar? Hvem år det som mast beforuiat Nation, ns bistånd, tief »ad och fr a ingeria bestin \ i Jay svarar: JordLinkaren, oc>> ingen iar. r kunra b strid» d n. na sanning. L-tom o'S då tillse hv^d Staten gjordt, för at uppmuntra och biträda honom.
Af dessa och de skiil, sorn blifvit anförda af Grefvarna Cronhjelm och v. Rosen samt af Hr v. Hohenhausen, nemligen att handeln med salt på Sverige är fri för nästan alla nationer, att Svenska fartyg, i brist på frakter, hemföra saltlaster för att icke gå blott med barlast, och att upplagen sålunda numera icke äro af behofvet påkallade, under det capitalerna derför icke blott ligga ofruktbara, utan på ganska kort tid försvinna, har Utsk. ansett saltlagren böra upphöra, så mycket hellre, sorn, derest någon tillfällig omständighet skulle medtaga så stor qvantitet salt, att brist på denna vara skulle föranleda en tillfällig förlust, denna förlust säkerligen icke skulle uppgå till ett enda års förlust på saltlagren. Ehuru jag således på dessa grunder anser betänk, kunna och böra bifallas, vill jag likväl, sedan detsamma af 2 Stånd blifvit åteijremitteradt, icke motsätta mig en återremiss deraf från R. o. Ad. Frih. Boye, Ludv.: Betänk, omfattar 2:ne föremål, det ena stapelstädernas skyldighet att hålla spannmålsupplag och det andra deras förbindelse att hålla saltlager. I förra afseendet medgifver jag, att en sådan förändring föregått, att denna skyldighet är öfverflödig, hvadan jag äfven medgifver, att den må försvinna; hvaremot jag har en annan öfvertygelse i afseende på saltet. Detta tillhör naturbehofven, och jag tror det vara lagstiftarens skyldighet att tillse, icke blott att tillgång gifves för naturbehofven, utan äfven att denna tillgång finnes för ett drägligt pris. Jag tviflar visserligen icke, att vi ju icke skola hafva tillgång derpå; men min öfvertygelse är, att om saltlagren försvinna, skall följden blifva den, att denna vara stiger i pris 3 å 4o<> proc. Man har, till styrka för påståendet att saltupplagsskyldigheten borde upphöra, åberopat rättsbegrepp. Denna nya tidens sätt att medgifva, det skyldigheterna försvinna, under det rättigheterna stå qvar, kan jag icke bifalla.
— Men det var icke blott de yttre dragen af en man, som hennes inbillning tillbad. I hans dikter, som hon läst, och i alla de anekdoter från hans och Nils Wiedes uppväxtsår, hvilka hon hört Maria berätta, trodde hon sig ha funnit nyckeln till hans karaktär, och detta fyllde hennes mansideal med själ, gjorde bilden till en lefvande varelse, med hvilken hon sedan länge känt sig besläktad och med hvilken hon kände sig helt förtrolig. Hon somnade in med ett småleende på läpparna. Men i sitt hem på andra sidan sjön hos sina ofrälse föräldrar, låg lille löjtnant Wollsioe, född Pettersson, och drömde om sitt kvinnoideal. Hon var lika hög och mörk, som han själf var liten och ljus, lika högadlig, som han själf var ofrälse; hon förde sig som en drottning, medbringande i boet en någorlunda anständig förmögenhet, var syster till fideikomissarien på Aspinge och hette Gerda Du Camp. Den lille krigaren vred sig oroligt i sin bädd; det kom sig af hummer-mayonnäsen. I sitt rum på nedra botten strax vid inkörsporten till slottet stod mamsell Kristina Andersson och såg ut genom fönstret. Därute, längs med bron, som förde öfver den frusna vallgrafven, brunno ännu några beckfacklor med röda, rykande lågor; där bakom skymtades trädgårdens snöbetäckta plan, och längst i fonden reste sig skogen som en kompakt massa af mörker. Den sista släden hade försvunnit för länge sedan; nu syntes icke ett spår af lif. Icke en vindfläkt och icke ett ljud bröt denna frusna tystnad där utanför. Och inne i slottet hade nog alla gått till hvila; alla sofvo ... endast hon ... Tårarna runno utför de vissnade kinderna och den spetsiga näsan blef helt våt och blank; en reflex af det fladdrande fackelljuset kom den att glänsa som metall. Hon tänkte på de femton åren, hon tillbringat i detta hus, som hon nu måste lämna. Hon hade uthärdat många förtretligheter, både förr, medan friherrinnan lefde, och sedermera ...
Forsslund mätte, ehuru han blott är (50 år gammal, uppföras på allm. indragningsstaten för sin lön 1,200 r:dr, med 37 T:r spannemål derunder inbegripna, af det skäl, att Forsslund, som är besvärad af starr på det ena ögat och ser ganska klent på det andra, är i sådan belägenhet högst otjenlig till embetsman på det ställe, der han sig befinner. R. o. Ad. erinrar sig utan tvifvel, huruledes Riksarchivet nu är i behof, mycket mera än hitintills, af en fullt duglig embetsmannapersonal, emedan detta verk blifvit flyttadt från sina gamla rum till ett nytt hus, emedan denna flyttning ännu icke är fullbordad, eller handlingarne ordnade och göromälen således för närvar, flera än förut o. s. v. — Der behöfves följaktligen en fullt arbetsför personal. Verket har äfven varit så lyckligt att erhålla en särdeles skicklig chef. Om han icke varder försedd med fullgoda biträden, så förlamas hans verksamhet. Under sådane omständigheter anser jag det förslag Konungen gjort, böra af R. o. Ad. bifallas. Med allm. indragningsstaten, är det lyckliga förhållande att RSt. ej behöfva gifva nya anslag, ty döden fyller bristerna genom vissa gamla mäns borttagande i st. f. dem, som tillkomma. Jag anhåller således att R. o. Ad. måtte, med afslag å Utsk:s framställning, bifalla K. M:s nåd. propos. i denna punkt. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: För Riksarchivets skull vore det visserligen mycket skäl af R.o. Ad., att, på sätt Hr von Hartmansdorff föreslagit, bifalla K. M:s nåd. propos.; men jag kan icke undertrycka den meningen, att sådant skulle strida emot al! grundsats för behandling af Statens tjenst äfvensom dess tjensemän. Att förflytta en tjensteman på indragningsstat, derföre att han är otjenlig, skulle vara att föröka olägenheterne af otjenliga tjenstemän, och betunga Statsverket på ett mosätt sätt, emot hvad för sådane pensioneringar bör ega rum.
Ridderskapet och Adelil samt Hedervärda Bonde-Ståndet, hvarefter beskattningen skulle utgöras endast efter pannerymden, för hvilken hemställan Utskotten anfört motiver, hvilka, efter min tanka, dels sakna grund j då Taxeringsmänneu lika lätt, om icke lättare, kunna bedöma en större brännvins-tillverkning, än hvilken annan rörelse, sorn af Taxerings-raännen till Bevillning skall uppskattas, dels äro öfverflödiga och olämpliga, då förutsättas bör, att Stånden sjelfve öfverväga! och pröfvat dessa omständigheter, innan de faltade sina beslut , dels anstötliga, då man vill erinra Preste-Ståndet om det ledsamma för Själasörjare , att såsom Ledamöter i Comiteerna controllera sina åhörare,” ”1 hufvud-saken har jag icke eller kunnat förena mig med de sammansätta Utskottens pluralitet, att 'vilja afstyrka beskattningen efter tillverkningen, med antagande af Tariffen såsom en Minimi Då denna Beskattnings-grund, utan allt Be.villn.-j Lagoch Oec.-Utsk. Meni.
Sfi eije oerjätyrt finb, fallen beni fkeicty^Sctyulben Gomtytoir antyeint. än Urfunbe alles bejjen tyaben _»ir, bie 5öcUoQ Dbligaticn unterfdtyrieben uub bag ©iegel beg 9iied)g @tod For the Right Honourable Order For the Right Reverend Order För the Worshipful Order of Knights and Nobles: of Prelates and Priests: of Burg esse s: For the Worthy Order of Yeomen: (Namn.) (Namn.) (Namn.) (Namn.) (Namn.) (Namn.) PLAN oe AMORTJSATION. Nos Semestres. Capital. Interest To Pay. Amortization. Halfy early Annuity. N°*. Semestres. Capital. Intei-est To Pay. ! Amortization. Saria» A 1st b > aeries a. uoupon > > The half yearly dividend of 1'weilty two pounds 4 > Ten shillings, payable the 15th October 1864 > at the Couuting House of Mess™ J. Henry Schröder & O in London. ? £ 22. 10 sh. — due 15th October 1864. Stockholm the 15th April 1864. National Debt Office. Namn. Namn. S > ^ This Coupon heeomes null und vold if not presented for payment within Ten years after its duo dute. ö-./wv tAAA/wwwtA/w \r\S'./\ra\r\/yiAWwvwwvwvvvvvwvv,/v\ No 4 till 1864 års revisionsberättelse, angående Riksgälds-kontoret. Uppgift på det antal obligationer, tillhörande 1864 års jernvägslån, som hvarje halfår böra utlottas. JW De utlottade obligationernas förfallotid. Antal obligationer. s Summa Kapital. JVs De utlottade obligationernas förfallotid. Antal obligationer. Summa Kapital.
Nådiga godtfinnande ankommit, att, i den mon anslaget medgifvit, bevilja förhöjningar å Expectance-arfvoden, och hvilka förhöjningar vid flera tillfällen tillförene egt rum, utan alt Rikets Ständer, eller deras Revisorer, dervid haft något alt erinra, samt alt Rikets Ständer vid anslagets beviljande icke fästat något så beskaffadt vilkor, anser Utskottet sig dock, med godkännande af Revisorernes anmälan, Böra tillstyrka Rikets Ständer, att till Kongl. Majit ingå med underdånig anhållan, att en inom Armeen under fredstid vunnen högre grad icke må anses berättigad till erhållande af det för sådan grad bestämde högre Expectance-arfvode.j Stats-UCskoltels Utlåtande N-o 22. 37 §. 63. I afseende på Revlsorernes anmälan, angående kostnaden för controlen vid YexeJnoteringen i Stockholm och Götheborg, får Utskottet tillkännagifva, det Utskottet, till hvars handläggning blifvit remitterad en af Herr Santesson hos Borgare-Ståndet gjord motion om indragning af Vexel-Controleurs-befatlningen, skall i detta ämne afgifva serskildt utlåtande. §• 64.' Vidare är af Revisorerne anmäldt, att för år 1829 har, af anslaget på tredje Hufvudtiteln till oförutsedda militaire utgifter, äfven utgått dea af Kongl. Maj:t, emot ersättning af Barthelemy-fonden, anvisade summa, 7,500 R:dr årligen, till Fri-Cadetters underhåll vid Krigs-Academien.
Jag finner det äfven nu vara för sent, att begära återremiss, och anhåller således blott för denna gången, att Betänkandet måtte läggas till Handlingarne. JOtti ii Augusti fm, Herr Grefven och Landt Marskalken gjorde proposition till bifall af Utskottens förevarande Utlåtande; hvilken proposition med j« besvarades. Föredrogs 8 nyo Statssamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens deni 8 sisth Julii, uoder N:o 375 atgifne, ssmt den 5 dennes eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af de vid innevarande Riksdag väckte motioner, om en förändrad reglering af Hospitalslnrättningarne i Riket. Friherre Wrangel, Henning, anhöll, att ifrågavarande utlåtande måtte ytterligare hvila på bordet till nästa Plenum. Herr Tham, Wollrath, förenade sig med Fri* herre Wrangel. Herr Grefven och Landt-Mar [kalken förklarade, att som flere Ledamöter begärt, det Utskottens Utlåtande måtte ytterligare hvila pi bordet till nästa plenum, en slik anhållan icke kunde, enligt 49 § Riksdagsordningen, förvägras. Upplästes till justering och godkändes ExpeditonsUtskottets insände förslag till Riksens Ständers underdåniga skrifvelse till Kongl. Majtt, angående valet af Riksens Ständers Justitia: Om - 34ä Den il Augusti /. »», budsman och dess Suppleant, samt förordnande dels för tillförodnade Landshöfdingen, Förste ExpeditionsSecreteraren m. m. Casper Ehrenborg, att vara Riksens Ständers Jurtitiae Ombudsman, dels för Förste ExpeditionsSecreteraren och Häradshöfdingen J. G Rickert, att vara Riksens Ständers Justitia Ombudsmans Suppleant.
Utskottet får i sammanhang härmed anmäla, alt, sedan Banko-diskont-direktionen väckt fråga om den förändring i arbetssättet inom Banko-diskont-verket, att kontanta medel må vid insättning å så väl uppoch afskrifningssom depositoch kreditiv-räkning i nämnde verk emottagas, hafva Fullmägtige, jemte upplysning att, enligt nu antagna arbetsordning, kontanta medel väl vid uttag å berörde räkning tillhandahållas vederbörande, men att insättare deremot är skyldig att i någondera af Bankens kassor inlemna de kontanta medlen mot attest, hvilken, efter derå vid kassa-specialen erhållen annotation, i Banko-diskonten utbytes mot insättnings-qvitto eller depositions - bevis, hemställt att, enär vid alla tillfällen, då insättare medförde lätt och skyndsamt uppräknad penningesumma, han borde befrias från omgången af densammas inlemnande i Bankens kassor, det mätte föreskrifvas, att vid insättning å såväl uppoch afskrifningssom depositoch kreditiv-räkning i Banko-diskont-verket kontanta penningar emottagas, då insättaren icke sjelf verkställer insättning i Bankens kassor; dock med rätt för vederbörande tjensteman i Banko-diskont-verket att lill nämnde kassor hänvisa insättare, som för insättning vill använda sedlar af mindre valörer till den myckenhet, att uppräkning deraf alltför länge uppehåller eller alldeles undanskjuter handläggningen af öfriga expeditions-göromål. Och då väsendtlig lättnad för allmänheten vid dess transaktioner med Banko-diskont-verket härigenom skulle komma att beredas, har Utskottet ansett sig böra Fullmägtiges ofvanberörde förslag till förändring i arbetssättet vid nämnde verk till iakttagande godkänna; hvilket Utskottet härmed skolat för Rikets Ständer anmäla, med tillkännagifvande, att Utskottet framdeles vill sig utlåta öfver Fullmägtiges tillika gjorda framställning om bemyndigande att vid Bankodiskont-verket anställa och aflöna det ytterligare tjenstemanna-biträde. som genom tillökning i göromålen derstädes kan komma att påkallas.