Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Berätt. II: 281, ^30. i anledning af R. S, Skrifvelser i8i5. s. st. 345. o. följ. — Kongl, Maj:ts och Riksens Ständers, saknad ellpr s Register, fördröjd verkställighet der®, Remiss II; 487, 620, E. U. Bet. VIII: 64. 66. Besparings - Författningar, se Löner, Indelte, afdrag å dem. Besvär, Riksdagsmäns underd, se Beslut, — rättighet för Riksdagsmän till ingifvande deraf ritan serskild fullmakt, Remiss II: 497. Bet, VII; 67. Bevillning, i Göteborgs och Bohus Län för flera år, Just. Omb, Bcrätt, II: 200. o, följ, 2o3. o. följ, 324. o. följ. — den år 1817 beslutna allmänna, dess fortfarande för år 1818, S. U. Bet, IV: 33. Besl. IX: 98. grnnderue för den allmänna, Bev. U. Bet. V: 5. Bev. U. Bet. V; 28. Bev. U. Mern. V; 125. Bev. U. Mern, V: i3i.Besl. IX: 247, Först, S. U. Mern. IV: 848. Besl. IX: 3oo, Summan deraf, S. U. Förslag dertill, Bev. U, Bet, V: 152.309. — Vidare otn Öfverflödsoch Fyllnads-afgifterne Bev. U. Bet. V: 336, Besl. IX: 667. 678. 681. 684. och om de öfriga Bev. L\ Bet, V: 34i. — Om Öfverflödsafgifteu Bev, U. Bet V: 39°. Först. S, U. Mern. IV: 2006. 777. åtskilliga serskilda Memorial om Bevilluingen, Bev. U.
M:t ansett böra ä itufvud-t itel ti qvarstå, enär della belopp väl bchöfdes lil! minskande af bristen i spanmålstillgången för uppfordrade båtsmäns förseende med bröd. Efter inhemtad kännedom af Deparlemenls-chefens betänkande, rörande den föreslagna löne-regleringen af Ilottans timmermansoch bandlverks-staler, deri omlörmäles all, i afseende ä personalen endast följande förändringar skulle ifrågakomma, nemligen vid Carlskrona station, der månadslönarnes antal iikats med 2 och invalidernas med 10, under det deremot daglönarnes antal blifvit miuskadt med 4, och vid Stockholms station, hvarest mänadslönarne minskats med 2 personer, men daglönarnes antal ökats med 12, hvaremot handlverkare-persnnalen vid Götheborgs depöt och macbinist-stalen, såsom reglerade är 1854, lemnats oförändrade, hafva Rikets Ständer tagit delta ärende i öfvervägande; och dä angeläget synes vara, alt i Kronans tjenst duglige, arbetare, såvidt möjligt är, bibehållas, men della ändamål svårligen vinnes med mindre dessa personer erhålla en skälig aflöning, hafva Rikets Ständer, som funnit den af E. K.
Riddarhus-Ordningen, ansett sig ej kunna meddela den af liera Ledamöter begärda proposition, att offentlighet vid Ridderskapets och Adelns öfver läggningar mätte ega rum, under förbehåll att, efter serskild pröfning, få framdeles bestämma sättet och verkställigheten af denna offentlighet; Hvadan, och dä en slik proposition likväl blifvit af Ridderskapet och Adeln yrkad, öfverläggningen förklarats, i stöd af 55 §. Riksdags - Qonstitiuions Uls/t. Betänk. N:o 6. 3 Ordningen livilande, och frågan förvisats till Constitutions-Utskottet, sorn borde inom åtta dagar, efter deraf erhållen del, öfver densammas stridighet eller enlighet med Grundlagen .sig utlåta. Vid pröfningen af detta mål, hvari tvänne rakt motsatta meningar inom Utskottet yppats, har val, efter en noggrann utveckling af åsigter och motiver, Utskottet enhälligt funnit, att i Grundlagarna saknas allt stadgande om främmande åhörares tillträde vid Riks-Ståndens öfverläggningar och oo o således allt förbud mot en slik offentlighet, — att, enligt 54 §• Riksdags-Ordningen, skall, om runnet under disCurserna skiljes i liera delar, proposition, enär det äskås, serskildt öfver livardera delen inrättas, samt att denna regel i allmänhet bör med så mycket större skäl gälla och användas, då delarna bestå, den ena af idee eller princip, den andra af form eller verkställighet, och bägge derjemte i sin natur ega clet oberoende af hvarandra, att söndringen är möjlig och laglig. A andra sidan hafva dock hos Utskottets pluralitet förekommit de öfvervägande omständigheter, att, jemlikt Riddarhus-Ordningens (8 §., ingen obehörig må Ö iver läggningar na på Riddarhuset bivista: atl Landt-Marskalk, i öfverensstämmelse med lians i 2 mom. 23 §. Riksdags-Ord - 4 Constilutions ZJtsJi. Betänk.
Snligt ben reglering, forn meb betta faftort blifvit viDtagen att gälla frän ocl) meD av 1846, äv arbets perfonalcn DerffäDeé beräfnaD efter en tillverfntng af 2000 gevär ärligen, men fan öfaö eller mtnjfaé allt efter font befyofvet forDrar. c<£iUfpnen öfver gevärStillvcrfningen f>ar blifvit uppDragen ät ©e» neral»$ält»§t)gmä|taren ocf> €f>efen för artilleriet, hvaremot meDelS förvaltningen fortfarattDe äligger JfrigS^öllegium. götättDrtngen af älDre tnfanterbgevär för jlagfrutSantänDning f>ar i kronans gevärSreparationSverftfäDer fortgätt fälunDa, att omfring 8,500 fäDana gevär blifvit Dertill apteraDe. <£tt flörre anatal gevär met> flagfrutSantänbning l)ar reDatt blifvit till regement terne utDelaDt. @eDatt tVöDtge mariner od) verftpg för ttllverfning af jlagfruts l)itfvar blifvit aniTajfaDe, fann fullflänDtg fänneDom i allt fyvaD Detta ämne rörer, infjetntatö ä tttrtfeö ort af en Dertill utfeDD mili» litär»perfon, f>ar äfven Denna ttllverfning fommit i gäng. §äftningébtjggnaDSarbetena l>afva meD Drift fortgätt, efter är» Sättnings» ligen uppgjorDa ocl) af ^Congl. ^ajtt fajfffällDa arbetö-planer, ä alla bpfl9nc,i5'
Jo, på de allmänna inrältningarnes, på Rikets allmänna bekostnad är det, sorn man visar delta ädelmod. Alan talar högst bevekligt om de oskyldiga barnen, sorn blefvo lidande på förmyndarens försummelse. För deras skull bör nu Sveriges Rike blifva lidande. Jag skulle tro, att den sednare parten vore likaså god som den förra. Jag frågar eder, mine herrar! om vi på något sätt äro skyldige dertill, att våra förfäder begingo den obelänksamheten att gifva ett beständigt arrende åt Bagaren Lemke och hans arfvingar? Slå vi då icke till förfäderna i samma oskyldighetslillstånd, som Lernkes arfvingar till deras förmyndare? När nu desse förverkat deras rätt, är det då vår skyldighet att, af ädelmod, vara lika oförståndige, som föregående Ständer, och ånyo bortskänka Statens rätt för 3o års lid? Utan tvifvel går detta för långt, åtminstone längre än jag tror att man borde utsträcka sina eftergifter, då man liar kraf att fullgöra, som äro både angelägnare och rättvisare. När man nu kommer ihåg, att arfvingarne varit skyldige att betala 200 r;dr, men att arrendet nu inbringar 2000 r:dr årligen ; så finner man!, att desse oskyldige arfvingar och deras förfäder blott betalt T'^ af hvad de rätteligen bort betala. Hafva de då icke fått njuta tillräckligt af vårt goda? Och detta skulle man ytterligare fortsätta ! Jag vågar säga, att jag svårligen, under någon af de många riksdagar jag bevistat, sett något betänk, från StalsUtsk, sorn varit bygdt på så lösa grunder som detta. Aldrig hade jag kunnat föreställa mig, att det inom detta Hus skulle vinna försvar af andra än dem, som olyckligtvis deltagit i beslutet inom StalsUtsk. ; men då nu så är, synes icke annat återstå, än alt genom votering utröna på hvilken sida pluraliteten ligger, ty ämnet synes vara uttömdt. Jag förnyar min anhållan om afslag. Hr von Qvanten, Carl:
Jag anser en dylik åtgärd nog osäker och afstyrker all utsträckning af lån utöfver det i Utskottens Betänkande upptagne första alternativet, hvilket jag redan anser vara nog rymligt. Huru delade meningarna om nyttan af en större utsträckning varit, bevisas bäst deraf, att 2 Stånd inom Utskotten stannat emot 2. Herr Hjerta, Johan Gujtaf-, Då jag inom de förenade Utskotten föreslog första alternativet, var jag dertill föranledd deraf, att under en tid af 5o år vår Bank förr haft en så - Den 13 September f. m. €27 dan belåning och till och med utsträckt den till vissa import-artiklar, såsom salt, socker, ritorr tåg m. m. Hvad import-belåningen beträffade, ansåg ijag den nu mera under en vida lifligare handel än på i7ootalet, icke böra återställas; men export-belåningen ansåg jag deremot vara af stor vigt, och den enda uppmuntran vi hade att gifva åt vår exporthandel. Jag trodde dessutom, att genom en myntbestämning den enskild ta crediten skulle kunna återställas, så att man ej alltid behöfde söka ett allmänt LåneVerk. På denna grund ansåg jag, att då man inskränkte belåningen till exportvaror, hade man gjort nog, öfvertygad, att då handelsfartyg kommo in, och tillfälle yppades att å en handelsort göra affairer, skulle den enas credit hjelpa den andra. Jag finner, lika med Herr von Hartmansdorff^ att det är mycket farligt att utsträcka belåningen allt för långt, och att, om en sådan rättighet skulle gifvas, som blifvit påyrkad, af beläning å importvaror, borde den blott sträckas till vissa handelsartiklar, hvaraf man behöfde tillgång, i händelse af stoppad handel. I sådant fall skulle jag tillstyrka dem, som Grefve von Rosen nämnt, med tillägg af salt; men ett oeftergifveligt vilkor borde vara, att belåningen skulle ske på korta tider och med Discont-ränta. För min del vill jag dock ej tillstyrka annat än antagande af första alternativet, såsom för det närvarande tillräckligt, emedan det annars blefve för våldsam brytning.
I följd af allt detta, och då ingen anledning förekommer, hvarföre icke lika så val Jernsoch penningars, som penningarsoch Spanninåls-redovisning kunna förenas med en ordentlig och fullständig Råkenskaps-method, enår, efter Stats-Commissariens egen önskan, 6o Riksens Ständers dm delen af Hanimarskatten, sorn blifvit levererade å Våg, debiteras efter Statspris och det som loses upptages efter Taxan, samt uti Cicdit lika uttryckligen måste urskiljas, hvilket Jern som å Våg blifvit levereradt, hvarigenom Special-Rakningen, afven i anseende till Jernet, erhåller ali nödig tydlighet, och dessutom något särskildt förhållande med Berg-Verkens afkomst icke förekommer, som i anseende till Riks-Htifvud-Bokens uppgörande kan föranleda till en annan method för Bergs-Fögderiernes Rakningars författande ån den, som för Harads-/ Fögderierne år i ofvanberörde måtto godkånd, hvilken så i ena som andra fallet måste blifva lika användbar; alltså synes för Bergs-Fögderierne böra, likasom för Hårads-Fögderierne, af~ gifvas: r) Special-Råkning - som löper från den l Januarii till den 30 April och sorn upptager förra årets afkomst af Bergverken, under nanni af löpande årets Intrader, som då redovisas; hvarvid bör åtfölja utredningen öfver de deruti först intagande Balancer, särskildt för livar och en af de föregående åren och särskildt för hvarje Ränta, samt q) Balanceeller Restantie-Råkning från den 30 April till årets slut, hvaruti redovisas hvad den 30 April af förra årets Uppbörd kan återr stå, hvilket ej får vara ararat ån det soia llelt Revisorers Berättelse. öi 30 April kan bero på inhibition, Concours eller Laga Rättegång, eller någon del af Tackjernet, som icke kunnat i råttan tid försäljas, eller icke annorlunda ån, med en utöfver samma tid utsträckt betalningstid, hvilket allt med Special-Rakningen bilagde fuilståndige och laglige bevis, vid äfventyr att resterne i annat läll anses såsom Redogörarnes proprie Balance, styrkas bör; kommandes till llestantie-Råkningen, på sått med resterne åt Hårads-Fögderierne har ofvan år ansedt nödigt, att bifoga specifique förteckning, som, af Lands-Contoiiet och Eders Kongl. Maj:ts Befalningshafvande till behörighet genom påskrift besannad, noga urskiljer orsakerne af de poster som kunna till påföljde året såsom oguldne utföras.
Hvad serskildt vidkommer den del af Kongl. Maj:ts Nådiga skrifvelse, som afser lönelillök.ning för Länsmännen, så enär det är allmänt erkändt, att dessa tjenstemän, hvilka för deras mödosamma och magtpåliggande befattningar, för närvarande, i allmänhet endast åtnjuta 100 R:dr årlig lön, erhålla en sådan förbättring uti deras lönevilkor, att de, utan ett otjenligt och för landets invånare betungande förfarande vid tjensteman utöfvande, må ega nödig utkomst, hvilken åsigt jemväl varit delad af alla de Riks-Ståndens medlemmar, sorn, vid remiss af Kongl. Maj:ts Nådiga skrifvelse och enskilde motioner, sig i ämnet yttrat; har Utskottet ansett sig böra hemställa, att Länsmännen i Riket må erhålla 200 R:dr lön hvardera, dock att de Länsmans-tjenster, vid hvilka för närvarande, genom indeldte räntor eller boställen, löneförmonerne öfverstiga nämnde belopp, tills vidare och så länge indeldta löningssättet qvarstår, de samma oförändradt bibehållas; samt alt då, i följd häraf, for så väl de, enligt Kongl. Maj:ts Nådiga skrifvelse, för närvarande å 2:a Hufvud-Titeln till löner uppförde 479 Länsmän, sorn de 7 Länsmän, för hvilka Utskottet, uti dess betänkande angående reglering af 2:a Hufvud-Titeln, löner ytterligare tillstyrkt, skulle erfordras 40,020 Rtdr 42 sk. 8 r:st., nämnde belopp må varda å berörde Hufvud-Titel anvisadt, äfvensom att derstädes må, på sätt Kongl. Maj:t äskat, uppföras det belopp af 72 R:dr 14 sk. 5 r:st., som motsvarar värdet af de, uti lönetillgångarne för Länsmännen beräknade och hittills disponerade 36 stigar kol, hvilka varit anvisade till den numera indragne Jägeri-Staten uti Kopparbergs
Utlåtande icke föranleda till annan åtgärd än att läggas till handlingarne. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-Utskottets den 21 och 22 dennes på bordet lagda Utlåtande Nio 187, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet Nio 87, i fråga om aflöningen för Presidenterne i vissa af Rikets Kollegier, fann Ridderskapet och Adeln för godt att, med afslag å Utskottets hemställan, besluta, att lönerna för Presidenterne i Kammarkollegium, Stats-kontoret, Kommerse-kollegium och Kammar-rätten höjes till 4,000 Rldr årligen, samt deremot deras taffelpenningar minskas med ett belopp, motsvarande förhöjningen, eller skillnaden mellan deras nuvarande lön och förenämnde 4000 R:dr. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne KonstitutionsUtskottets den 22 dennes på bordet lagda memorial Nio 30, med Ullåtande angående Talmannens i Bonde-Ståndet vägran af Proposition på en inom Ståndet väckt fråga om remiss till Bevillnings-Utskottet af Särskilda Utskottets för behandling af bränvinsfrågan förslag till författning om bränvins tillverkning. S. D. Vid föredragning af Vällofl. Borgare-Ståndets den 26 dennes på bordet lagde inbjudning till Med-stånden, att instämma i det vid föredragningen af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande Nio 110, i anledning af väckte motioner om inrättande af Kommunal-nämnder, af Borgare-Ståndet fattade beslut, fann Ridderskapet och Adeln att, sedan numera 3lne Riks-stånd bifallit nämnde Betänkande, ifrågavarande inbjudning ej kunde föranleda till annan åtgärd, än att läggas till handlingarne. S. D. Vid föredragning af Konstiiutions-Uiskottets den 26 dennes på bordet lagde Memorial Nio 25, i anledning af ett Stånds återremiss af Memorialet Nio 15, innehållande förslag till ändring af 39 8 Riksdags-ordningen, beslöt Ridderskapet och Adeln att, med vidblifvande af sin förut i ämnet yttrade mening, lägga förevarande Memorial till handlingarne.
Med anledning deraf och det moraliskt klandervärda samt statsekonomiskt okloka i detta förfarande, tillåter jag mig föreslå: att tull-restitution, drawback, måtte af Staten tillerkännas producenten, för hvarje kanna i Sverige tillverkadt bränvin af 50 procent styrka vid +15° temperatur, som under tillbörliga kontroller blifvit lemnadt och försåldt å utländsk ort. Då man vid sistlidne riksdag hyste vissa betänkligheter för utsträckandet af denna rätt äfven till Danmark och Norrige, förmenande att den tillbörliga eftersyn å lurendrejeriet å denna vara härigenom försvårades, så lemnar jag nu åsido i hvad mån drawback äfven bör lemnäs för till Danmark och Norrige utfördt bränvin. Stockholm den 29 November 1862. Fr. Mentser. Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862. Af Herr af Wirsén; Carl Thure ? angående fortfarande af Jernkontorets kreditiv å Rikets Ständers Bank. Hedan vid 1818 års riksdag funno Rikets Ständer för godt, att till bruksrörelsens befrämjande bevilja Jernkontoret ett kreditiv å Rikets Ständers Bank, stort 900,000 R:dr R:mt, emot 3 procents ränta och i öfrigt på de vilkor, som i reglementet för Bankoverkets styrelse och förvaltning närmare bestämdes. Under behjertande af det verkliga gagn, som detta kreditiv tillskyndat jernhandteringen, icke allenast genom det tillfälliga förlag, som kunnat meddelas bruksidkare, utan äfven genom de till jern-industriens utveckling och förkofran anställda undersökningar, rön och försök, hvartill kostnaderna, enligt Banko-reglementets föreskrift, fått bestridas af den afkomst, som kreditivet kunnat lemna kreditiv-tagaren, hafva ock Rikets Ständer vid hvarje, alltsedan förutnämnda år, återkommande riksdag, ånyo tillerkänt Jernkontoret ett enahanda krediti vbelopp.
Lltvexlingens oafbrutna fortgång vid anfordran är visserligen första vilkoret för Lvarje 8ecleldanks destänll oell grunclen för cles; rättsenligliet; ,nen storleken af lien reddara fond, som liertill erfordra;, deror ak omstänciigdeter, l>vilka ieke kunna förutses. Oet är först ekter utvexlingens döljan ocd sedan lien någon längre till sortgätt ^ som man kan jreliömina i livall män en förstärkning är nöliig. ^kllt dvaii försigtiglieten djulier, för att uncivika en momenlanel förlägenl>et, är att fastställa ett minimum, u,iller dvilket clenna fvnli ieke kär nedgå. dag tror att lietta älinimum ieke dedökver sättas öfver ^ mot lien utelöpande 8ecielstoeken, när clenna ieke är större än rörelsens dellof i vanliga tiller oell under vanliga LondelsförLällande» kräkver; eller, med andra ord, ieks är större än 8umman ak det metalliska m^nt som för samina dedof skulle inom landet ljvardällas, i dändelse inga mvntrepresentaliver funnos. 8kulle, oaktadt Länkens inrättning oel, funetioner ieke gifva någon skälig anledning till misstroende, det likväl visa sig att den metalliska fonden utöfver detta minimum det^dligen älitades; sä vöre det, etter mitt degrepp, ett osvikligt kännemärke pä en öfver Löfvan stor 8edelemission, oel, dotemedlet läge dä ingalunda uti 8ilsveruppdsndling till fondens förstärkning, utan i en för m^eket utvidgad Lånerörelses inskränkning, eller en felaktig Lånerörelses, att jag sä sZo 8tatsock Lanco-LItskottens mä säss Lankenligare organisation.
- Mén då frågan bär är om en traxlsaction mellan Riksens Ständer och ett Bolag, hvilken transaction ankommer på ömsesidiga begifvanden, Synes mig utom allt tvifvelsmål att sådana vilkor kunna Stadgas som arbetets egenskap fordrar: och att påstå att de sedermera skulle kunna af Riksens Ständer rubbas, vore en sats af den farligaste inflytelse. Jag tor min del vågar alltså tillstyrka Höglofl. Ridderskapet och Adeln, att bestämdt beviilja biträdet från och med innevarande år till och ined år 1820. Friherre Stael von Hollstein: Man söker bestrida den satsen, att Ständer äga ratt ändra föregående Ständers beslut. Detta vill Herr Grefve Platen styrka med anförande af exempel, och dertill valt det att lån aldrig skulle kunna äga rum, om ej den säkerhet vöre gifven, att återbetalningen icke kunde sättas i fråga; något dylikt har äfven en annan Ledamot yttrat. Jag linner deraf, att dessa värda Ledamöter icke bivistat Riksdagen i Örebro 1812; de hade då fått en annan tanka. * f ' - Grefve von Flaten: Som jag aldrig ämnar förtiga hvar jag varit eller förneka *48$ ' ’ Dert 2q m. de meningar jag yttrat» så får jag flen ärån underrätta Höglofl. Ridderskapet och Adeln, att jag 1812 var i Örebro oc-h att jag der instämt uti det beslut Friherre Staél påminner om, nämligen att då tri främmande magt oupphörligen Våldförde Konungens undersåtare och ständigt neka* de upprättelse, man då borde bruka repre* salier medelst de skulders quittande sorn tillhörde denna magts undersåtare; denna mening kan jig ej ändra, men den är ej användbar här, och dessutom bar jag anfört exemplet af Discontprivilegierna. Herr Berghman, Ambrosius Magnus: Jag får ödmjukast underställa Högvälborne H err Grefven och LandtMarskalken samt Höglofl.
Hr Frih. Boye, Fredr., upplyste i egenskap af ledamot i Ridd.directcn, att de omkring 2,200 r:dr b:co, som till Riddarluis-cassan årligen inflöto såsom Riddarhus-capitationsafgift, voro högst behöfliga för reparationsoch nybyggnads-arbeten samt andra Riddarhusets utgifter, så alt, derest ifrågavar. ökade aflöning till cancelli-betjeningen ej kunde hänföras till riksd.kostnads-medlen, Frihcn icke såg någon möjlighet alt bereda utväg dertill. Hr Stuart, Carl Gustaf, var af den tanke, att R. o. Ad. icke behöfde föranstalta om några andra medel, än de öfriga RiksStm, för att fästa allmänhetens uppmärksamhet på de politiska opinionerna och karakteren hos Ståndets medlemmar, och fann Hr Stuart hvarken statscassan skäligen kunna med denna afgift belastas eller en tillökning i capita lions-afgiften för detta ändamål böra R. o. Ad:s ledamöter åläggas. Hr Gr. Horn, Claes Fredr., afstyrkte Frih. Raabs förslag och yttrade bland annat, att Grefven icke trodde att man ”genom en sådan publicitet af R. o. Ad:s förhandlingar, som blifvit tillstyrkt, genom snällskrifveri ”och författande af en resumé' till införande i tidningar”na, ” erhölle någon garanti för debatternas mera trogna och opartiska allmängörande; det vore en moralisk kraft inom och ett moraliskt anseende utom Huset, som R. o. Ad. borde söka förvärfva, för att finna det correctiv, hvilket Ståndet genom andra medel förgäfves söker åsladkomma. Hr Rosenbiand, Bernh., bar, efter åtskilliga klagomål öfver tidningarnas s. k. ’’me'disanceönskat framgång åt Hr Frih. Raabs förslag, likväl med den förändring, att ett urval gjordes af de vigtigasle debatterna, för alt hastigt meddelas allmänheten. Hr Lefre'n, Joli.
Detta skäl skulle måhända förtjena afseende, så vida Sverige vore oberoende af utlandet i afseende på victualievaror, men då förhållandet icke är sådant, mäste man äfven göra något afseende på konsumenternes anspråk att ej få betala alltför öfverdrifvet för en lifsförnödenhet. Dessutom har jag anledn. förmoda, på grund af hvad sakkunnige personer sagt, att en hög tull på fläsk endast ger en konstlad riktning åt landlhushållningen. Jag har hört sägas, att då tläsket faller i pris till 5 r:dr, är det icke skäl för landtbrukaren, att producera fläsk i stort, emedan kreaturen måste till betydlig del födas med spannmål, och då anser man denna spannmål, använd till utfodring af boskap, lemnar större utbyte i smör och kött och derjemte mera gödningsämnen. Hr Printzensköld har äfven förmodat, att produktion af fläsk skulle inom kort uppdrifvas derhän, alt den uppfyllde landets behof, ulan att för produktionen behöfva vidtagas några konstlade åtgärder. Jag hemställer likväl, huruvida icke en öfverdrifvet hög tull i sig sjelf är en konstlad åtgärd, och så måste den anses, såvida den värde ledamoten medgifver, att utan en sådan hög tull produktionen icke lönar sig. Manbar äfven talat om den minskning, som i statsinkomsterne skulle uppkomma genom nedsättning i tullen. Delta yttrande har af Hr Rosenblad blifvit vederlagdt, genom citation af den ziffra, som visar, alt en betydligt större tullinkomst af fläsk och andra victualie!' ägt rum på den tid, då tullafgifterne ä dessa varor voro lägre. Det är dessutom icke blott från Finland vi kunna hämta fläsk och i utbyte lemna våra slöjdvaror. Det är ett annat land, som i detta afseende kan komma betydligt i fråga, nemi. Norra Amerika. Utan tvifvel är det R. o. Ad. bekant, alt Svenska jern-exporten till Amerika har på de sednare liderne betydligen aftagit. För all genom låga frakter kunna uppehålla denna export, som varit af synnerlig stor vigt för vårt land, vore det önskligt, att utfinna mede! till äterfragter för de fartyg, som härifrån utförde varor.