Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I afseende på den första af desse anmärkningar, åberopar Utskottet det Utlåtande, Utskottet afgifvit öfver den vid 3:e Puncten af Upplåningsgrunderne gjorda enahanda erinran. På andre än originalförskrifningar har Utskottet alldrig föreställt sig, att något lån kan från RiksgäldsContoiret komma att utbetalas, men på det, vid öfverflyttningen af förut inteknad skuld, lånsökande måga, inom den utsatte tiden, kunna visa de handlingar, på hvilka deras låne-anspråk sig grunda, har Utskottet trott nödigt, att, för detta fall, lemna deni rättighet, att vid första anmälan förete bestyrkte afskrifter af lånedocumenterne. Hvad den förmenta dubbla bevakningsskyldigheten för RiksgäldsContoiret vidkommer, blifver densamma icke annan, än den alla allmänna cassör få vidkännas, hvarest lån omsättas i nye pantägares namn emot serskilde skuldförbindelser, upptagande ansvarigheten för de förbindelser förre låntagaren sig utfäst, och hvilka biläggas de förut ingifne äldre lånedocumenterne. Olikheten emellan den för ifrågavarande lån afgifvande nya förbindelsen och den äldre skuld* sedeln, ligger således blott i de nya vilkor, sora föreskxdfterne för desse låns meddelande utstaka. 4 532 S t a t s-U 18 k o 11 e t s I öfrigt har Utskottet trott det varå lämpligast, att, genom en allmän föreskrift, ät Hrr Fullmägtige öfverlemna pröfningen af de prästanda som erfordras, för att RiksgäldsContoiret må kunna inträda i förre innehafvarens inteckningsrätt, enär alla de serskildte omständigheter, hvilka härvid till iakttagande å låntagarnes sida, allt efter de äldre reversernes beskaffenhet, blifva nödige att föreskrifva, icke kunna af R. St:r förutses.
Jag har vid en föregtde behandling af denna fråga yttrat, att ett adligt element är af högsta vigt i ett monarkiskt samhälle och jag vidblifver fortfarande denna åsigt. Här är icke tillfälle att ingå i någon deduction af satsens riktighet och derom har del äfven blifvit mycket ordadl. Alltnog, jag anser fortvaron af ett adligt element med andel i representationen vara af vigt för Sveriges politiska existens, men jag anser att denna andel bättre bevaras genom val bland Ståndets ledamöter än,genom sjelfskrifvenhetens bibehållande. Den scdnares uphörande skulle medföra den största förlusten för dem, hvilka befinna sig i samma ställning, som jag, eller att vara caput för ätten, men jag tror, att minsta antalet af R. o. Ad:s närvarande ledamöter befinna sig i denna ställning. Hvad mig enskildt beträffar, så ansåg jag vid emottagandet af utmärkelsen att vara ledamot af delta Stånd tillika hafva emottagit förbindelsen att, när samhällets väl det kräfde, upoffra min enskildta fördel och dertill förklarar jag mig vara beredd genom att rösta ja till förslaget. Hr Mannerskantz, Carl Axel: En stor del af de leda möter, hvilka tillhöra den fraktion, af delta hus, hvarifrån förslaget utgått, har redan upträdt för att förorda detsamma och taga det i försvar emot dess vedersakares anmärkmr. Men det torde äfven vara af vigt, att en och annan af dem, som tillförene sökt genomdrifva förslag, byggda på helt andra grunder, än det ifrågavar:de, deröfver sig yttrar och motiverar det votum han ämnar afgifva. Tvenne hufvudsakliga skäl hafva förmått mig, och dem, som tänka lika med mig, att alltid ifra för en representationsförändring, och fortfarande ihärdigt framhålla den satsen, alt en snar och ändamålsenlig lösning af denna fråga, utgör samhällets vigtigaste angelägenhet. Dessa skäl äro: l:o att grunderna för sammansättningen af vår Den 15 Februari e. m. 107 nuvar:de representation, äro i hög grad felaktiga och 2:o alf formerna för denna representationsverksamhet, äro, om möjligt än mera felaktiga.
N:o 38 föreslagna tillägg till i/jo § upplästes. t5a Den 9 Februari f. m. Hr Dalman, Willi. Fredr.: Jag instämmer med Hr Stuart i den åsigt, att Götheborgs stad icke mer än andia städer i Riket bör erhålla rättighet att hafva en särskild pröfningscoinmitte', och jag linner de skäl, som Hr Stuart anfört, och de anmärknrr, som i BondeSt. blifvit gjorda, äfvensom den omständighet, att BorgareSt. afslagit betänk., utgöra fullt talande skäl för R. o. Ad. att jemväl biträda Borgai‘eSt:s beslut. Hr Peyron, Gust. Abrah.: Jag förenar mig fullkomligt i hvad Gr. v. Fersen i detta afseende yttrat, och får hos Hr Gr. o. Landtm, anhålla om propos. till bifall å den redaetion, Utsk. föreslagit. Hvad BondeSt. i detta afseende anfört anser jag besynnerligt, och om det vore gruildadt, skulle ej heller Stockholm böra hafva en särskild pröfningscommitte; men alla de personer, som hafva egendom i länet, böra få väljas till ledamöter i länets prÖfningscommitte' och således fä verka på länets taxering, oaktadt Iandtmannen ej kan verka på stadens taxering. Jag anhåller således om bifall till Utsk:s betänk, i denna del. Hvad Utsk. rör:de 140 § föreslagit, blef af R. o. Ad. bifallet. Hr Dalman: Då frågan i alla fall lärer komma till förstärkt StatsUtsk:s afgörande, skall jag ej besvära R. o. Ad. med en votering, men jag får anmäla min reservation emot detta beslut. 1S2 §. Hr Stuart: Då detta ämne förra gången hos R. o. Ad. förevar, gjorde Hr af Billbergh och jag den anmärkn., att detta mom. framställer ett motiv, hvarföre debetsedlarna skola företes till annotation, hvilket vi funno här ej vara på sitt ställe.
försökare, som läst dem, inskärpt 1 sitt minne den sanning, som där framhålles, att det ej kan uppställas regler för, hur en sak bör återgifvas i målniDg. » Det er ganske svsert at male, » sade en af Danmarks främste målare. Konstnären vet, under hvilka vedermödor ett konstverk blir till. Men dilettanten finner det » ovanligt intressant att tillbringa sina lediga stunder framför staffliet med oljestudien p å ». Dilettanten anfäktas ej af konstnärsfebem, och han är i regeln vida mera nöjd med sig själf och sitt arbete, än hvad konstnären plägar kunna bli — åtminstone den konstnär, som ej lägger sig att hvila på vunna lagrar, utan som oaflåtligt söker sig framåt, efter nya mål att nå, nya svårigheter att öfvervinna. Georg Nordensvan. Rivaler. Skiss för Idun af Vilma Liudhé. (Forts. o. slut från föreg. n:r.) f iddagsbordet var längesedan dukadt och så festligt Thyra kunde önska, med gnistrande kristaller, silfver och blommor. Själf stod hon iklädd blekblä, tättåtsittande sidenklädning framför en af de stora väggspeglarna i salongen och smålog åt sin egen bild i medvetande af, hur vacker, smidig och ungdomsfrisk den var. Bara Hugo ville komma 1 Hon hade väntat honom redan länge! Hon blef allt otåligare. Om en halftimme kunde gästerna vara där, och nog borde väl han, som inte haft det ringaste besvär med något, åtminstone göra så mycket som ordna med vinerna. Dessutom skulle han kläda om sig. Kinderna blefvo rödfläckiga, händerna kalla och darrande. Hon var ond och kämpade förgäfves mot de frambrytande tårarna, som hon visste skulle förstöra både dräkt och utseende. Han hade lofvat att skynda — hvarför gjorde han det inte? Hvad voro i hennes ögon befäl, tjänstgöring och allt annat mot att låta henne vänta. Svärmodern kom in och fick en hastig, pröfvande blick. Det fanns intet att anmärka. Den svarta sidenklädniogen och spetsmössan klädde så väl, att Thyra måste se på henne ännu en gång. » Det är då åtminstone väl, att hon ser så ut, när man skall ha henne i huset, » tänkte hon.
Stotfljolm ben 1 3Jlai 1860, 7:o Innehafvare af de till betalning förfallna räntekuponer och utlottade partialobligationer äga att för sådana kuponer och obligationer erhålla liqvid antingen i Thaler Preussiskt Courant efter I4-Thalersfoten eller den i Tyska Myntfördraget af den 24 Januari 1857 fastställda 30-Thalersfoten eller i Vereinsthaler, (Thalern beräknad enligt Myntfördraget till lf Gulden Sydtysk Myntsort). Ränteoch kapital-utbetalningarne verkställas, enligt kuponoch obligatioris-innehafvares önskan, hos Bankirhuset Raphael Erlanger i Frankfurt am Main, hos Bankirhuset Bröderne Bethmann derstädes eller hos Nord-Tyska Banken i Hamburg. Likaledes kan beloppet af utlottade obligationer eller förfallna kuponer få af innehafvare, som sådant önska och sednast en månad före förfallodagen derom hos Riksgäldskontoret göra vederbörlig anmälan, lyftas i Stockholm hos nämnde Kontor. Ränte-kuponer och partial-obligationer, som icke inom Två år, efter det desamma till betalning förfallit, blifvit till inlösen företedda, inlösas derefter endast hos Riksgälds-kontoret. 8:o För obligationer, hvilkas kapitalbelopp icke hos Riksgälds-kontoret uttages inom Femton år efter deras genom utlottning eller uppsägning bestämda och vederbörligen kungjorda förfallotid, samt för ränte-kuponer, hvilka icke blifvit till inlösen hos Riksgälds-kontoret företedda inom Tio år efter det desamma till betalning förfallit, hafva innehafvarne förlorat all rätt till betalning; kommande de medel, som äro afsedda för dylika, inom sålunda stadgade preskriptionstider icke aflemnade, obligationers och räntekuponers inlösande att hemfalla till Riksgälds-kontoret. Till yttermera visso har denna partial-obligation blifvit af oss utfärdad och undertecknad samt med Riksgälds-kontorets sigill bekräftad. Stockholm den 1 Maj 1860. Bevollmäclitigte der Reichsstånde zum Reichs-Schulden-Comtoir: Fur die Hoch!. Ritterschafi u.
Uti denna senare summa inbegripes likväl tillika en extraordin. reparationskostnad å Ånfartyget Coustitutionen 12,000 R:dr; Och hvad som än ytterligare bidragit till 1827 års UtgiftsSummas höga belopp, är den då verkställde liqviden af 1826 års utgifter för Postfarten på England, 20,400 R:dr äfvensom andre detta år uppkomne större kostnader förPostStatens aflöning, i följd af inrättade flere nya PostContoir och deraf föranledt behof af aflöning för flere Postförare. Utan afseende på de tillfälliga anledningarne till 1827 års höga utgiftssumma har Utskottet trott sig J Betänkanden, N:o 237. 4l icke böra underlåta, att, i Caldulen öfver hvad för Postlni ättniBgens utgifter under de härefter följande åren kan erfordras, taga i beräkning ofvan angifne förhållanden, och med antagande tillika, "att vinsten af Postinrättningen i första rummet bör användas till densammas ändamålsenliga förbättrande, innan någon behållning för Statsverket må påräknas,” hvadan äfven kostnaden till den föreslagne nya PaquetP osten ansetts böra af Postmedlen förskjutas, har Utskottet således icke kunnat till Stat och Utgifter för ifrågavarande Verk föreslå mindre summa, än den tillstyrkta af 25o,ooo R:dr', hvilket belopp derföre än ytterligare underställes R St:rs pröfning. 12:0 Vid regleringen af SundhetsCoIIegii Stat har Utskottet tillstyrkt: a) lön-tillökning för Gollegii Kammererare med 3o3 R:dr 24 sk. jemte derunder begripne 29 T:r Sp:ml. b) att ifrågastäildt uppförande på Medicinal-Stalen af årligt arfvode, i5o R:dr, till ProvincialChirurgen i Stockholms Län icke måtte bifallas. Dervid äro inom RiksStånden några anmärkningar icke gjorda. c) uppförandet på Stat af 600 R:dr B:co för underhållet af en Electricitets-Machin.
Och eftersom det är en grufva, så måste den väl vara bland de där bärgen fortsatte han, visande med en långsam handrörelse söderut, där en räcka bärg syntes resa sig, så långt borta, att deras blånande ytterlinjer nästan smälte ihop med solröken. Det är alt bra långt dit, invände Matti, som nog fattade meningen, men inte ville antaga rådet brådstörtadt för att ungdomen inte skulle tro sig altför klok. Men han tog fram tobakspungen i alla fall och begynte stoppa en ny pipa, och det gaf vid handen, att han kände sig bättre till mods. Låt så vara, svarade Pekka käckt, men om vi gå ända fram till bärgen och sedan följa dem åt öster, så måste vi till slut komma till något ställe där de veta, hvar Tirlots är. Hvarför åt öster? Därför att vi säkert farit förbi. Konduktören skulle inte lämnat oss här, om inte biljetterna varit slut, och Antti skickade nog biljetter ända fram. Matti sög ett djupt bloss ur pipan, blåste ut röken och betraktade Pekka med en blick af häpen förvåning, blandad med en liten skymt af respekt. Och sedan han öfvertygat sig om, att brödren var vid fullt normal sinnesförfattning, oaktadt den snilleblixt han nyss ljungat fram, steg Matti upp, kastade säcken öfver axeln och sade: låt oss gå! samt begaf sig i väg, utan att egna ens en blick åt stationsagenten, som alt stod kvar i dörren. Pekka följde exemplet, men tycktes erinra sig något i detsamma han slängde säcken på ryggen. Han rätade på sig, bligade stint på stationsagenten, hostade och spottade så ett ärligt tag en tum eller två framför dennes fötter, vände sig om och gick. Mannen ryckte till och gjorde en åtbörd, som om han velat häjda Pekka, men en blick på dennes ovanligt breda rygg kom honom att ändra tankar, så att han i stället åtnöjde sig med att mumla något om "oförskämda utländingar", då han gick in i huset. Strax på andra sidan järnvägsspåret vidtog prärin, hvilken från stationen såg så jämn och slät ut, där den låg i solskenet, som brände så hett att luften dalrade öfver det brunstekta gräset.
Innan Jag går att förena Mig med den Konung, som upptog Mig till Sin Son, känner Jag Mig lycklig, att, genom Mina tjenster, hafva förvärfvat Mig rättigheten, att säga Eder: förstån Eder Regering; det goda den uträttat gifver Eder en ledning dertill. J vcten, att Jag alltid funnit Min sällhet i det allmännas, och Jag fortfar att nedkalla den Allsmägtiges skydd, dess bistånd och himmelska välsignelse öfver Fäderneslandet! Med stöd af Regeringsformens 109 § förklarar Jag detta lagtima Riksmöte slutadL, och förblifver Eder, Gode Herrar och Svenske Män, alle samteligen och hvar och en i synnerhet, med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. STOCKHOLM, TRYCKT HOS P. A. NORSTEDT & SÖNER, I 8 3 O. Register Sfv. K. M:ts Nåd. Propos. o. Skrifv. % Alpliabetiskt Register öfver de till Rikets Ständer vid Lagtima Riksdagen 1828—i83o från Kongl. Maj.-t i Nåder aflåtna Skrifvelser och Propositioner m. m„ under serskilda N:r intagna i irsta Sami. af Bihanget till R. St. Protocoll vid berörde Riksdag. A. ISTui Af skrifning A Magazins-Fondens äldre fordringar, se Mag. Fonden. D:o af Hjelmare Canal-Bolags skuld, se Hjelmare Canal. Ansvar för bortförandet eller undanhållandet af andras minderåriga barn n3. Ansvarighets-Lagarne för Rikets Ständers Fullmägtige i Banken och Riksgälds-Gontoiret samt Directeurerne vid Låne-Contoiren i Götheborg och Malmö, förändring och tillägg Armeens Pensions-Cassa och Amiralitets Krigsmans-Cassan, bidrag dertill af Stats-Verket . /[o. Assistance-Contoir et, General-, hyresfritt begagnande af dess hus för i Rtgisttr d/v. K. M:ts Nåd. Propos. o.
L Del. 395. 401. —Angäen, de Handlanden Ltabeckr underdäniga ansökning i af» seende pä liquiden för det förstott han sätt upbära ä en är 1808 ätagen bränwins lefverants: 2 Del. 428. 43g. — Angäende f. d. Kongl. — Om äterbärance och uphörande as det ät en Cancellist uti Justitiä» Ombudsmannens Expedition, för Protocollcts förande i Tryekfrihets-Eommitecn, anflagne anwode, samt om förhöjande af WaktmästarenS lön wid samma Expedition, med wilkor af uppasiningcns bestridande uti Tryckfrihets Commitöen: 2 Del. Z38. S53- Om anfläende och afsattande af 2:ne summor för oförut, sedde händelser: L Del. 538 553- — Om nägon förändring med räntans och provisionens beräknande ä de län i GeneralWistanceContoiret, hwilka mot un» dcrpant af till införsel lofgifne utländsta rudimaterier meddelas: 2 Del 539. 553. — Angäende antalet af revisioner, som, före nästa Riksdag,böra anställas öfwer Ståls, M Register'- Stats, Bancooch Niksgäldswerken: 2 Del. 5ZY» Z52. Om uptagande af inhcmsta län för extraordinarie behof: 2 Del. 542. 554. — Om DeputeradcS/ berättelse rörande krigs redogörelse och revisionswerkct: 2 Del. 551 669. 729. Om tillökning af De» putcradcs till deltagande i öfwer revision af krigs-rä' kenstapcrne arfwode: 2 Del. 552. 669 678. 694. 729. — Om tillökning i Secretcrarens i Riks» galds Lontoiret* lön: 2 Del. 69Z. 7x7. — Om inlö» sen af ätstillige f. d. Kongl.
Revisorer i Nåder öfverlemnat att sjelfve om enahanda tryckning för år 182b förordna, blef densamma genast vid gransknings-förrättningens början af Revisorerne föranstaltad, så att de tryckta Exemplaren innan Revisorernes åtskiljande kunde utdelas. Af sådan anledning har Statskontoret trott det äfven vara Rikets Ständers önskan att tidigt af Capital-Räkningen för år 1826 med Bilagor hafva tryckta Exemplar att tillgå, hvadan Statskontoret hos Eders Kongl. Majit gjort underdånig hem - 28 Bil. till K. M. Nådiga Propos. N.o 2. ställan om Nådigt tillstånd, att före Riksdagens början om denna tryckning gå i författning, hvilken hemställan genom Eders Kongl. Majrts Nådiga Bref af den 8 innevarande månad blifvit bifallen. För uppgifvandet af Stats-Verkets behof, i och för regleringen af den blifvande Riks-Staten, är nödigt att bestämma det belopp, till hvilket Stats-Intraderna anses kunna för framtiden uppgå. Stats-Contoret har trott, att ett sådant bestämmande säkrast skall grunda sig på de resultat, som de afslutade Riks-Hufvud-Böckerna framvisa; och Stats-Contoret får alltså, i enlighet härmed oell efter ordningen i senast fastställda Stats-reglering, följande beräkning af Stats-Verkets Inkomster i underdånighet föreslå: O r dinar ie eller ständiga Inkomster, 1:0 Ordinarie Räntan bestämmes till den delen, som är indeld att directe utgå till vissa personer, Stater och Inrättningar, af Sammandraget öfver Stats-Utgifterna. I det af ålder å derunder begripna Persedlar åsätta Kronovärde har denna del, enligt Räkenskaperna för år iSati, utgjort 35a,oh) Bil. till K. M. Nådiga Propos. N.-o 2. 29 R:dr 10 sk. 5 r:st., ehuru den i i8a3 års Statsreglering är till 355,067 R:dr, 3 sk. 2 r:st. upptagen.
Att, utan hinder af det i 12 §. af 1734 års Gästgifveri-ordning stadgade förhud för Gästgifvare att åtaga sig skjutsen för någon annan, öfverenskommelser emellan skjutsnings - skyldige och Gästgifvare oin skjutsens öfvertagande af den senare linge, under vilkor af öfriga skjutslagets begifvande, ega rum; äfvensom att, då någon entreprenad af hela skjutslaget icke kunde af en eller annan anledning åstadkommas, det skulle vara hållskjuts-laget obetaget, att med Gästgifvare eller annan Entrepreneur serkildt öfverenskomna om hållskjuts-skyldighetens utgörande, allt likväl under vilkor, alt tillräckligt antal hästar för skjutsens behöriga utgörande underhölles , hvilket på Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes tillsyn skulle, ankomma. 3;o Ätt, till ytterligare möjlig lättnad i skjuts - skyldighetens utgörande, Kongl. Maj:ts Befallningshafvande egde, på sådane ställen, der det utan, olägenhet för communication kunde ske och Gästgifveri-inrättningen således icke funnes vara nödig, gästgifvare-gårdarne å de smärre mindre befarna vägar indraga, och de dit anslagna håll-eller reserve-lagen, såvidt det kunde låta Allm. Besv.- och Oee.-Utsk. Bet. N.-o 84• 23 sig göra, till understöd för de bibehållna gästgifverierne förlägga, äfvensom i likhet nied hvad i 4:^e punkten af GirculaireBrefvet den j3 Augusti 1810 stadgas, der det likaledes, utan att medföra olägenhet till skjutslagens förmon, kunde luta sig verkställa, förlägga skjutshållen till 2 mil. Dessa, i öfverensstämmelse med Rikets Höglofl.
Sedan Slats-UlffotkelS den 5 Maji sörsta gän - 148 Den 12 Maji. gången uplästa betänkande öfwer flögan om tryckningen af Riks-Ständens prococoller biifwil ä nyo föredragit, ytrrade sig: äerr Landt Marskalken att Ridderffapet och Adeln deraf torde finna huruledes tryckningen af Riks Ständens prokocoller symes denna gängen icke »ner än wid sistledne Riksdag kunna äga ruin pä Stats-werkels bekostnad; hwarföre Herr LandtMarffalken singe proponera att fragan otti tryckningen af Ridderffapet och Adelns proiocoller mätte till uttalande afRiddarhus-Uiffottet remitteras. Bifölls. Uplästes a nyo och bifölls StatS-UiffottelS den Z dennes pä bordet lagda betänkande öfwer Konungens Nädiga proposition afseende pä ackords ersöttningarne för officerare af f. d. Finffa Armeen. Företogs till afgörande Skats-UtffottetS den 5 dennes pä bordet lagde utlärande angäende styrelsen as RiksgäldS-Contoiret under innewarande Riksmöte.
Pipan hänger upp och ned, och gubbarne sitta på huk, alldeles som o m de skulle börja hoppa kråka, eller ock sitta de på den ena af sina träskor. Så kunna de sitta timme efter timme, hela långa dagen, på själfva gatan. Det är en syn värd att se! Präktiga, ärliga ansikten, med stora, superba drag, och ej ett skäggstrå, som döljer hakans kraftiga kontur. De äro klädda i väldiga, vida, svartbruna benkläder (ej olika de nu så brukliga divided), vid linningen prydda med två stora silfverknappar, snäft åtsittande långa lif, i hvardagslag röda, men o m söndagarna svarta, upptill försedda m e d silfverknappar och kedjor, och öppna, så att en prydlig randig undertröja synes. Med mössan käckt på sned och eu svart sidenhalsduk knuten löst och vidt o m halsen, se de yngre ut som riktiga snobbar. Kvinnorna promenera, två eller tre tillsammans, uti sin söndagsstass. Den vackra, hvita mössan af äkta spetsar, med de sirligt utböjda snibbarne, är väl den mest prydliga och klädande hufvudbonad, man vill se. Dräkten är svart och blå, m e d bred fyrkantig utskärning på det svarta lifvet, och ' därunder prickig eller blommig ljus isättning. Pojkarne, i sina vida byxor, äro så snäf va och långa som möjligt i lifvet. Med sina träskor, på holländska » klumpe », klappra de fram och åter på stenläggningen. Småflickorna, också i hvita mössor och ljust blå eller blekgredelina klädningar, med en liten puff på halfva öfverärmen, se på söndagen ovanligt sysslolösa ut. Man är van att på hvardagen alltid se dem med stickstrumpan i händerna. Titta nu in i ett af de små husen, m e d de gröna gaflarne utåt gatan, och se huru fint där är. Så välskurad mässing, koppar och järn får man ej ofta se. Spiselplatsen tyckes vara den heliga plats, där all renlighet koncentreras. Väggen upptill spiselhufven är beklädd m e d små fyrkantiga kakel, i något enkelt mönster, hvilka skina af renlighet.
Genom sitt väsens stora blidhet och godmodighet, sin menlösa, naiva tro på människornas natur, på sina vänners förträfflighet, sina idéers förverkligande, förblef Almqvist hela sitt lif en barnslig och optimistisk ungdom. Hans dotter skildrar hans hvardagslynne som ljust och jämnt. Han kunde skämta fint och var stillsamt glad men aldrig yster, aldrig road af dryckeslag – han var tvärtom en anhängare af sin tids rimliga nykterhetsrörelse, i hvilken han såg en andens seger öfver materien, och han drog sig alltid bort, då skrål eller råhet förekom. Men han var allt utom asket, han var tvärt om stor vän af måttfull njutning, med utprägladt sinne för trefnad eller otrefnad. Han yttrar själf: »Det lilla i lifvet, när det icke finnes, gifver det oss tycket af, att något omätligt stort saknas, men när vi besitta det, kännes det som nästan ingenting. Trefligheten är en färglöshet, som innehåller all färg». Trefligheten för Almqvist i sällskaplig mening var att i sitt hem samla de nära vänner, som ville tala allvar, ungdom, som kunde eldas, och barn, som förstodo att leka. Dottern berättade: »Vid sin kaffekopp eller med sin pipa kunde min far i ensamheten sitta stilla långa stunder och fick då ett djupt inåtvändt uttryck, men för oss barn, våra önskningar och vårt välbefinnande blef han lätt vaken. Hans kvicka, blixtrande infall kommo ofta fram, på hans dämpade sätt, i hemlifvet; men han var blyg, tyst, nästan omöjlig i större samkväm. Dess mera kunde han elda i mindre kretsar. Hans personlighet hade en utomordentlig tjusningsmakt genom hans stilla, djupa intensitet, genom den alltid vibrerande lidelsen för idéerna, för det väsentliga, stora och hela. Men strunt behandlade han som strunt. Han gjorde aldrig något väsen af sin person, framhöll icke sig själf och poserade aldrig. Han syntes sällan öfverhopad, utan kom blid och vänlig från sitt arbetsrum, och ofta tog han oss barn med på långtur. Han skämde bort oss, men icke genom att tillåta själfsvåld, utan genom en sympati, som gjorde honom till vår bästa lekkamrat och vän.