Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Propos. till bifall å det af Utsk. föreslagna 4:de mom. af Bankoreglementets 143 § biel'härefter framställd, men besvarad med starka nej, blandade med ja; hvarefter samma mom. af R. o. Ad. bifölls med den förändring att de deri nämnde assignationers minimi-belopp bestämdes till 100 ndr b:co. Frih. Palmstjerna: Jag anser assignationsrätten på Banken öfverflödig och reserverar mig emot Ståndets fattade beslut. Ånyo föredrogs BankoUtsk:s d. 14 och 18 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 45, ifråga om bildande af en komité för att upgöra förslag till ordnande af Rikets finansoch penninge-väsende. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Utslcs förevar, förslag är oskadligt, men föranleder dock tidsspillan för dem sorn skulle blifva med arbetet sysselsatte. Så länge riket saknar klingande mynt i allmänna rörelsen, och Bankens sedlar äro ett tvunget betalningsmedel, är det förgäfves att i afseende å rikets penningeväsende göra några förslag, ty de hafva ingen utsigt att blifva beståndande. R. St. äro enväldige ifråga om lagstiftningen för Banken. Om de utgifva för många sedlar så äro alla vackra förslag i andra hänseenden fruktlösa. Om Ständerna, för Bankens lånerörelse, utfärda författningar, som rubba de upgjorda beräkningarne, så är äfven slut med dessas bestånd. Om förlägenhet i allmänna rörelsen upstår, och något vådligt förslag till hennes afhjelpande tillfälligtvis får öfverhanden, hvad kan då, så länge Konungen icke har del i Banko-lagstiftningen hindra det att gå i fullbordan? Första åtgärden, till rättelse, består deri, att man ändrar 72 § R. F. och tillerkänner Konungen för bankoväsendet lika andel i lagstiftningen som för andra fall. Den andra åtgärden är, att man, icke blott för skiljemynt sätter silfver i omlopp. Utan dessa mått och steg kan, enl. min tanke den af Utsk. förordade fmance-komitéen i sjelfva verket intet uträtta.
Och hvilket, om Herr Königs Förslag antoges, skulle inträffa, i händelse under första krigs-året förlust af hästar och mundering inträffade, emedan enny uppsättning, som äfven ärsättningslöst kunde förloras, skulle falla Staten till last. Dock, som det förefinnes vara ett betydeligen skiljaktigt förhållande, om kriget föres utom eller inom Riksgränsen, i hvilket förra fall det fienteliga landets tillgångar vanligen användes till ersättande af hästar och Munder i ngspersedlar, då derfemot i sednare händelse några utskrifningar utan betalning icke ega rum, anse de förenade Utskotten sig böra vördsamt tillstyrka Rikets Högloft. Ständer, att i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t, med afseende å ej mindre de skiljagtigheter i Rustnings-skyldigheten, tili hvilka localen och andre omständigheter kunna föranleda, än ock de olika för - Stats-Utskottets Betänkatiden. 3g3 hållanden, som ett krig inom eller utom Riksgränsen i denna del medförer, täcktes i Nåder låta utarbeta och vid nästa Riksdag för Rikets Ständer framlägga ett Förslag till en sådan förändring i nämnde prestation under krigstid, som Kongl. Maj:t i Nåder finner förenlig med StatsCassans bästa och de Rustnings-skyldiges skydd för oberäkneliga och möjligen förstörande lidanden och uppoffringar. Hvad Utskotten sålunda andragit jemte en Ledamots särskildta utlåtande underställes vördsamt Rikets Högloft. Ständers egen upplysta pröfning. Stockholm den a December i823. Utdrag af Protocollet, hållet uti id. H. Stånders Statssamt Allmänna Besvårs och Ekonomi-Utskotts förenade Plena den 2 December 1823. S. D. I frågan om
Annorlunda var behofvet och förhållandet när Förordningen utfärdades; nu qvarstå endast olägenheterne för orterna af samma stadganden, och på denna grund anhåller jag om återremiss af detta utlåt. Frih. von Stedingk, Styrbjörn: I den föreg:de talarens begäran om återremiss kan jag icke instämma, då jag ej kan inse att Utsk. fotat sitt utlåt, på lösa grunder. När förordningen utkom att stenkol icke behöfde förtullas, så och om meningen varit att mätare-penningarne skolat försvinna så hade väl beslut derom äfven vid samma tillfället blifvit faltadt. För min del anser jag mätare-penningarnes bibehållande nödvändigt äfven i det afseendet, att genom upmätning af dertill utsedde personer af den kolläst ett fartyg medför, kommande från utrikes ort, man uptäcker om äfven andra varor derjemte insmuglades. Huru skulle väl detta kontrolleras om man finge verkställa upmätningen hvar man behagade? Dessutom har Konungen under den 7 Febr. 1835 förordnat att mätare-penningar i Uddevalla stad, i likhet med hvad i Stockholm eger rum, skola erläggas med I sk. b:co för tunnan, hvaraf samma stads-kassa egde att åtnjuta 3 r:st. och mätarne de återstående 9, samt att desse sistnämnde vore berättigade att för mätning utom stadens område beräkna tractamente af 24 sk. öm dagen jemte skjuts efter en häst för sig och mål - Den 1.2 Mars e. m. 377 käril. Uddevalla stad, som fått sig tillagd rättigheten att upbära sin andel af mätarepenningarne, lärer äfven vara angelägen att dem bibehålla; och som jag tror att de icke kunna borttagas sä får jag för min del yrka bifall till utlät. Gr. Lagerbjelke, Gust.: Den sista talaren har sökt att försvara Ulsk:s utlät, dermed, all han påstått, att den ifrägavar. upmätningen vore erforderlig för kontrollen mot oloflig införsel af hvarjehanda utländska varor. Så vidt jag vet, är det något fullkomligen splitter nytt att det vore Städernas mätare, hvilka det tillkomme alt kontrollera varu-införseln i riket.
Majit hade härefter under den 14 November 1854 anbefallt Kongl. Krigs-, Kammaroch Bergs-kollegierna att, efter inhemtande af de upplysningar, som ytterligare kundo finnas nödiga, och sedan Dylta bruks-inuehafvare fått tillfälle att i ärendet vidare sig yttra, med underdånigt utlåtande i detta mål till Kongl. Majit inkomma, samt dervid närmare, än som förut skett, utreda förhållandet med de vilkor, hvarunder bruket fått sig tillagd ny ttj an der ätten till de åt bruket upplåtna allmänningar. Till följd häraf hade bemälde Kongl. Kollegier, jemte eget utlåtande af,den 29 April 1857, öfverlemna! nuvarande bruks-innehafvaren Friherre Wilhelm Åket'- hielnis underdåniga yttrande, deruti, bland annat, af honom ifrågasattes, huruvida utan hans begifvande någon förändring uti den eganderätt, hvarmed bruket nu af honom efter hans förfäder innehades och uti de af Kongl. Majit och Kronan detsamma mot vissa skyldigheter beviljade förmåner och rättigheter, lagligen kunde på administrativ väg tillvägabringas; hvaremot han, af anförda skäl, ansett, att det endast vore genom ömsesidig fri öfverenskommelse, som den reglering lagligen kunde komma till stånd, hvarom nu vore fråga. Beträffande åter den kapital-ersättning, som Dylta bruksegare borde tillkomma för de tjenstbarheter och öfriga förmåner, hvilka, i följd af regleringen, skulle komma att bruket frångå, så yrkades af honom följande: för grufvedagsverkena från 101? mantal, efter 32 dagsverken på hvarje af 82l och 16 dagsverken på livartdera af 191 mantal, tillhopa 2,946 dagsverken å 32 sk. Biko, 1,964 R:dr Biko ärli gen, motsvarande i kapital efter 5 procent "
N:o 11, i ani. af erhållna återremisser å Utskits Betänk. N:o 7, i fråga om förändrade bestämmelser i afs. å upplåtande åt enskilda personer af Kronans mark i Norrland och Stora Kopparbergs län, m. m.; Bevillnings-Utskottet: N:o 15, i ani. af verkställda omröstningar ang:de ifrågaställda förändringar i föreskrifterna om tullbevillningen; N:o 16, i ani. af verkställd omröstning ang:de ifrågaställd förändring i afgiften för bränvins tillverkning; N:o 17, ang:de tullbestämmelserna för artiklarne bränvin och sprit samt ättika; Banko-Utskottet: N:o 30, ang:de föreskrifterna i 10:de Art. af Bankoreglenut om bankens pappersbruk Tumba; Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet: N:o 17, i ani. af återremiss utaf vissa punkter i Utsk:ts Betänk. N:o 1, öfver väckta motioner om ändring af gällande stadganden ang:de skyldighet att deltaga i byggnad och underhåll af kyrka, prestgård, tingshus och häradsfängelse; N;o 18, i ani. af återremiss utaf två punkter i Utsk:ts Betänk. N:o 4, ang:de väckta motioner om förändradt röstberäkningssätt vid prestval, äfvensom vid tillsättande af folkskolelärare, organist, klockare och annan kyrkobetjening; - 542 Den 30 Maj. N:o 19, i ani. af Riks-St:ns skiljaktiga beslut vid föreh:de af Utsk:ts Utlåt. N:o 5, öfver K. M:ts Nåd. Propos. ang:de förändring i grunderna för beväringsinrättningen, samt om bildande af en landstorm; N:o 20, i ani. af väckt motion om ändring af l:sta mom:t i 13:de §:n af K.
I öfverenstämmelse med hvad E. K. M:t föreslagit i afseende å aflöningen för 2:ne af de i slalens tjenst anställde s. k. Agronomer, hvilka biträda vid odlings-företag m. m., har E. K. M:t begärt, alt nuvarande arfvodet, 900 R:dr, för den person, Exjieditions-Utskollets Forslat) lill timion!. Skrifvelse N:o 106. 153 person, sorn meddelar undervisning angående fiskes-odling, malle höjas med C00 R:dr, eiler lill 1,500 Ralr linn!; oell enär Rikets Ständer ansell <1 el vara hillig!. all alven liemälde jierson kommer i åtnjutande al’ lika nllöniugN-föruiåncr med lörslbemalde tjenstemän, fiir hvilka Rikels Ständer redan Inlallil. all dvlik ai Ivodes-lillökiiiiig må ega mm, Ilar den af E. K. M.t lin föreslagna arfvodes tillökningen, ,(>00 R:dr, blifvit af Rikels Sländer beviljad. 35 o Derjemte bär E. K.
Jag respekterar denna vackra förutsättning; men då man besinnar, primo, de långt vigtigare föremål, hvarmed Cheferne äro uptagne, i följd hvaraf dessa små gratifikationsfrågor torde nog summariskt flerestädes blifva behandlade, och, secundo, den omständighet att denna fördelning naturligtvis sker utan appell, och den förbigångne bör hafva försyn för att beklaga sig, om än både han sjelf och kamraterne skulle inse missbedömandet, samt, terlin, att ett sålunda alstradt, halfqväfdt missnöje inom verken icke kan annat än menligen influera på trefnaden derinom och följaktligen jemväl på den ställning, hvaruti en god och välviljande Chef måste önska att befinna sig till sina underlydande; då följer af allt detta, att förändringen kan hafva den, af mig redan antydda, fastän af mina motståndare förbisedda, verkan att sälta vederbörande i förlägenhet, långtifrån att understödja deras verksamhet. Det är likaledes alltför artigt, ja, mer än upbyggligt, att förnimma, huruledes en värd ledamot behagat med den angenäma skämtsamhet, som är hans lyckliga tillhörighet af naturen, förutsätta, att, 176 Den 5 Mars f. m. då embetsmännen i något af rikets collegier lära haft för sed alt anställa ett årligt gästabud, som fått namn af ljuskalas, alla extra ordinarier skulle använda sina ljuspenningar till att kalasa bort dem på stunden. Trahit sua quemqve voluptas. Ett kalas mer eller mindre anser den värde ledamoten ej betyda stort; och efter denna grundliga åsigt dömmer han alt ljuspenningarne gerna kunna undvaras. Jag åter, stödd på den vetskap jag äger både att de, som heldre vilja använda sina ljuspenningar till någon för lefnadsbehofven oundgänglig utgifts bestridande, till någon förfallen räk nings ordentliga betalande eller andra aktningsvärda ändamål, icke deltaga uti förbemälde förlustelser, enär de ej anse sig hafva råd dertill, och att dessa personer, sä vida de eljest förtjena -aktning och vänskap, af sina kamrater åtnjuta den i fullt ut lika hög grad, som om de, i lyckligare ekonomisk ställning, funnit sig i tillfälle närvara vid glada fester.
IX. U. 54, 317. U. A. 350. — N:o 20. i anledning af särskildt utaf Borgare-Ståndet fattadt beslut, vid handläggningen utaf Utskottets Betänkande, N:o 13, angående tull-bevillningen. VI. B. 105. A. 108. — N:o 21. i fråga om anvisande af medel för godtgörande af det lån, som Rikets Ständer beslutat upptaga till bestridande af rustningskostnader. VI. B. 164. A. 184. U. 585. A. 594. — N:o 22. angående återlemnande af Riksdagsfullmäktigen Tobias Linds motion om verkställighet af 1810 års riksdagsbeslut, i afseende på krigsgärds utgörande af pastorer. VI. B. 164, 196. R. 222. — N:o 23. i anledning af Riks-Ståndens olika beslut, angående tull-bevillningen. Se vidare Bevillnings-Ulskottets Utlåtande N:o 27. — N:o 24. i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Utlåtande N:o 21, i fråga om anvisande af medel för godtgörande af det lån, som Rikets Ständer beslutat upptaga till bestridande af rustningskostnader. VI. B. 585. A. 594. — N:o 25. i anledning af väckt motion om åtgärders vidtagande till beredande af rättelser i bevillnings-taxeringen för fastigheter. VI. B. 585. A. 595. N:o 26. i anledning af återremiss af Betänkandet N:o 19 om besämmande af en assurance-afgift för summor, som under recommendation med posten afsändas. VII. B. 190. A. 227. VIII. E. 287. Å. 289. IX. U. 54. A. 317. U. A. 350.
Jag anhåller derföre, att pro - D c ri i Juli c. m. propos:n ej må utesluta möjligheten af bifall till Utslits betänkta; ty ehuru ej heller jag hört någon yrka bifull dertill och således anser propositionen ej kunna verka på sjelfva saken, tror jag dock, att vi böra akta oss att gifva tidningarna någon anledning till förtydningar. Gr. Cronhjelm: Det är visserligen sannt, såsom Gr. Posse uppgifvit, att ingen här talat för bifall å betänktna; det är sanni, att de talare, som önskat sig alla möjliga anmärkntsanledningar afslagna, begärt afslag å Constit.-Utskts i afseende på den om Statssecret. för financeärenderna gjorda hemställan, och att de, som varit af annan tanke, yrkat att få ämnet bättre utredt, samt derföre önskat återremiss. Skulle likväl H. Ståndet besluta, att återremiss ej skall äga rum, är det mer än troligt, att här skola finnas personer, som, i fall den återremiss, de önska, ej bi Fa lies, ej skola anse sig förbundna alt votera för afslag på dessa betänktn. Jag skall i sådant fall yrka deras läggande till handJtna, och jag tror, att den sedermera förekommande propostn, huruvida Ståndet anser Rikets väl kräfva, att Statssecret. för financeärenderna skiljes från sitt embete, kan blifva besvarad utan votering. Gr. Spens, Carl Gust.: Gr. Cronhjelm har i sitt sednaste yttrande lill en stor del förekommit mig. Jag begärde egentligen ordet i anledning af hans anhållan, att, om vid votering om återremiss nej vinner, proposition sedermera skulle göras i afseende på antagande eller förkastande af ifrågavar. betänkm. Jag anhåller att få fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att, såsom Utsk:s betänktn äro uppställda, kunna de ej framställas hvarken till antagande eller förkastande. Det ena betänk.
Rikets Ständer hafva tagit detta vigtiga ärende i noggrannl öfvervägande, hvarvid Rikets Ständer väl insett, att äfven vid denna Riksdag vissa extra Stats-anslag äro nödvändige att bevilja, på det redan långt framskridna allmänna arbeten må kunna fullbordas; men då, efter erhållen kännedom af Piiksgälds-Contorets ställning, Rikets Ständer funnit detta Verks påräknade inkomster icke vara för omförmälde behof, jemte å samma Verk i öfrigt anvisade utgifter, til 1 räck lige, hafva R. St. trott, att anstånd med aflijelpandet af de, i E. K. M:s Nådiga Proposition om Extra Statsregleringen, uppgifne brister i vissa fall kunde ega rum, utan att derigenom vore att befara några så menliga följder, de der kunde jemföras med de väsendtligare olägenheter, som, genom anslagens beviljande till oförminskadt belopp och deraf föranledd tillökning i be vi 11- ningen, otvifvelaktigt skulle uppkomma. E. K. M. har väl ifrågaställt införandet af ett så kalladt fondsystem; men om det äfven icke kan nekas, att tillfällen gifvas, då Staten, till följd af tvingande omständigheter, nödgas skuldsätta sig, samt alt någon gång så allmänt nyttiga productiva företag kunna komma i fråga, att Staten, bör för deras tillvägabringande, om ej annorledes, genom sin credit, mellankomma; hafva Rikets Ständer likväl ansett Slatslånesystemet i allmänhet vara åtföljdt af flera våder, och i närvarande fall så mycket mindre böra vidtagas, som åtskilliga af de föremål, för hvilka extra anslag blifvit begärde, dels synas kunna, enligt Rikets Ständers tanka, till annan tid uppskjutas, och dels, i productivt hänseende, icke äro af någon synnerlig nytta; och Rikets Ständer hafva derföre beslutat, att, för hvad som under benämning af Extra Stats-anslag nu af Rikets Ständer beviljas, full tillgång, med en femtedel årligen, från och med 1835 bör anvisas att af bevillningsmedel utgå. Beträffande derefter de af E. K.
Den är i många afseenden förenad med en verklig grannlagenhet och äfven mildhet. Good-nature, välmening, trohjertenhet är hvad i en menniskas charakter en sann Engelsman alltid mest värderar. Och då här verkligen finnes mindre tillgjordhet och mer sjelfständighet än på många andra ställen, så är denna beskedlighet här mer sällan blott svaghet. I allmänhet råder en mensklighet i medelkassens seder, som lär att akta all charakter och skona alla lofvärda menskliga känslor. Den yttrar sig på ett rent menskligt sätt, utan afseende på olikhet i stånd. Med hvilken ömhet talar ej min värdinna om sin piga, som af sorg blifvit mjältsjuk! Hon fruktar att hon fått ett brutet hjerta – (a broken heart) ett af de många betydelsefulla uttryck för känslor och lidelser, hvarpå Engelskan är så rik. Det är ett språk fullt af känsla. Derföre nyttjas der också ordet Kindness – välvilja, huldhet i högre mening för höflighet (politeness). – Derföre hör ock, hvad man kallar Malice, ej till Engelsk ton, – lika litet, som den af malice och coquetteri sammansatta jargon, som hos oss kallas Kurtis emellan könen, och som är grundad på qvinnoförakt. Jag talar alltid om hvad jag anser för medelklassens ton. Men huru ofta har jag ej, under mina smärre utflykter hittills, haft tillfälle att se den aktning, som Engelsmannen, äfven den obildade, i allmänhet visar könet! Den yttrar sig alldeles ej i språksamhet eller complimenter, utan i bevisande af allehanda små tjenster, som fast obetydliga, dock äro verkliga, såsom att sorgfälligt bjuda fruntimmer närmaste platsen vid elden, att ge dem rum in i vagnen om vädret är elakt, ehuru en persons tillökning för de medåkande förorsakar obeqvämlighet o. s. v. Och denna uppmärksamhet bevisas blott deras kön, utan bekantskap och med föga afseende på stånd.
Lån biträdena åt enskilde personer är det syftemål, att härigenom bereda dem utväg, att på de afbrände Tomterne uppföra byggnader; men ibland egarne till desse tomter, de fleste troligen icke lära kunna erbjuda annan säkerhet, än tomten; lieldst, efter hvad allmänt bekant är, Staden Borås blifvit i det närmaste ödelagd, och åter, i Norrköping, mindre bemedlade husegare i synnerhet blifvit genom eldsvådan lidande; så har Stats-Utskottet trott, att vid ett sådant tillfälle , som det förevarande, då fråga är om brandskadade, enahanda stränghet, i anseende till fordringarne på säkerhet, som för Lån utaf Allmänna medel vanligen iakttages, icke böra yrkas. Om pröfningen och godkännande af säkerheten skulle uppdragas åt Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret, så blefve följden den, att högsta beloppet af hvarje Lån komme att ovillkorligen bestämmas af den nedbrända tomtens uppskattade värde, enär Fullmägtige icke kunde, i den mån tomten bebygdes och panten i samma lörhållande förbättrades, något utöfver 3a Stats-Utskottets Betärikanden. den en gang faststälde Lån -Summan bevilja. Då jemnlikt Rikets Högloft.
Ridd.secret. hör icke bero af en pluralitet inom Ståndet, som af någon tillfällighet kunde finna sig uppmanad, att framför honom föredraga någon annan. Han bör icke eller vara uti menligt beroende af sine förhållanden till någon annan auctorilet än De 11 17 Oetober e. m. 199 R. o. Ad. Detta oberoende saknar han betydligt om han blott anlages på coustitutorial; ty då det fäster honom för den tid han detsamma innehar vid R. o. Ad:s tjenst, hindrar det honom under samma lid att söka bereda sin framtid på ett fördelaktigare sätt % i Statens tjenst, enär han der svårligen kan tjenslgöra och vinna befordran under samma tid, som han innehar Ridd.secret.tjensten. Ilan försummar således den lid, som vore för honom behöflig för alt ernå något högre Statens embete. Under sådana omständigheter kan man icke förmoda, att den skickligaste skulle söka denna befattning hos R. o. Ad., och det lärer väl icke vara R. o. Ad:s afsigt att afskräcka skickligheten och minska antalet af sökande till Ridd.secret.tjensten. Dessutom förefaller mig skälet, hvarföre Ridd. Secret.tjensten endast på conslitutorial skulle tillsättas, mycket sökt. Det förutsätter nemi. en representationsförändring, hvarom vi ännu veta ingenting. Här har under denna riksdag hvilat på hordet ett förslag till ny representationsordning, som blifvit förkastadl. Huruvida under denna riksdag något annat förslag kan antagas att hvila till nästa riksdag, kan man icke veta. Det vore visserligen önskligt, men det är likväl ganska osäkert.
Skillhaden blir inged. kidd. 0. M. Prat. VIII. Baad; 3 34 Hen i September /, m, Hans Excelfence Herr Grefve Mörner, Adolph Göran: Jag tror, att den öfverläggning, sorn nu uppstått om Lagmannen Hedenstjernas sportelersättniog, tilbäckeligen bevisar, att det icke är lämpeligt, att Riksens Ständer sysselsätta sig mod pröfning af enskildie anslag. Riksens Ständers rätt i detta hänseende är efter Olin tanka inskränkt till bestämmandet af hufvud • titlarnes belopp. När dessa äro fastställde©, måste det ej tillkomma Riksens Ständer, att besluta, om den eller den enskilde personen skall hafva ett anslag eller icke» Sådant måste ofelbart tillhöra Kongl. Maj:ts afgörande. Herr von Hartmansdorff: Om det förhölle sig så som Herr Grefve Mörner nu påstått, att blott hufvudtitlarnes slutsummor skulle af Riksens Ständer bestämmas, så vet jag icke, hvartill' hela Statsregleringen skall tjena, eller hvarföre Riksens Ständer skola göra sig det besväret, att genomgå hvarje anslagssumma, ehuru liten den må vara, som inom titlarne bör förändras, och att serskildt pröfva, huru mycket hvar person efter sin tjenstegrad bör åtnjuta. Jag tror dock att hela practiken nu och tilltörrie vederlägger Herr Grefve Mörners sats Hans Excellence Herr Grefve Mörner'. Sorn Ledamot af Srats(-Utskottet vid 1809 års Riksdag vet jag, att vid första Statsreglering gen, då mari äfven var ganska noga angelägen att följa Grundlagen, den speciela Staten väl företogs till granskning \ likväl ingalunda som Ben i September J, rn. skulle Utskottet bestämma hvarje persons anslag, men endast i ändamål att kunna calculera behofvet för det hela. Det är af denna orsak, som man jemväl nu tager de speciela staterne till pröfning, icke för att om detailerne besluta, men för att kunna bestämma totalsumman, hvilket ensamt tillkommer Riksens Ständer.
Majit, som enskilde medlemmar af de respective RiksStånden framställde bevisande anledningar, för nyttan af Navigations-Scholors inrättande i Rikets betydligare Stapel-Städer, yttrade obenägenhet att understödja dessa Scholors uppkomst, föranlåtes jag ännu en gång inför de respective RiksStånden vördsamt tillstyrka, att, med ogillande af Utskottens förslag, ”Rikets Ständer ville till H. M, Konungens ’’disposition uppå. Riksgälds-Contoiret anvisa '’de f ör Inrättningen nödiga medel. ’ Herr Lefrén, J. P.: Tillhörande den minoritet inom de förcnadeUtskoUen, som ansett 6 Ztil.i,Stam-s.Ållrn.Besv.o.Oec. Vink. Ull.N.or53. sig böra lemna en skyldig uppmärksamhet åt det uti Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition framlagda förslag att, genom inrättandet i Rikets förnämsta Handels-Städer af hittills saknade Scholor för beredandet af högre vetenskaplig bildning åt de ynglingar, sorn hädanefter egna sig åt Sjömansyrket, måste jag beklaga, att Utskotten, vid saknad tillgång, för närvarande^ uppå allmänna medel, att fördetta vigtiga ändamål anvisa, trott sig kunna undvika att föreslå någon annan utväg till detsammas ernående. Om det å ena sidan är Statens fördel och heder, att se Svenska Coopvaerdie-Skeppare i Utländska hamnar vinna uppmärksamhet för kunskaper och skicklighet i sitt yrke, måste det, å den andra , vara oskiljaktigt från våra Skeppsredares interesse, att åt Svenska handelsfartyg bereda enahanda företräden , till utländska frakters erhållande, som Nord-Americanerne för närvarande sig tillvunnit, genom sine Coopvaerdie-Skeppares högre theoretiska kunskaper.