Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
— hrad e j; m e n att O c h därpå jag egentligen några man hörde dels, sedan på gick publiken helt lugnt, o c h ej en röst h ö j d e s vidare för Tancsics ' uppträdande på scenen. Min debut — Sålunda var taren ty sex första Ä n d a tills n u, 25-åriga Rosa ska — sitt minnet m ö t e m e d sin första maka, sedan Laborfalvi v i d altaret d e n 2 3 - de judiska m e d en skådespelerstötte sig den mannen, af sin släkt, redan då men detta bekymrade sitt land högt i firade hvilken nu m e d g l ö d a n d e patriotisk hängifvenhet kastade frihetskampen. Här sammans träffade med J ö k a i i ett ministern von Kiss — båda blefvo statsmannen — samt Man rådslog, o m m a n i händerna död en till mötes. att kommit M o l n å r sade, att undgå med från största detta — att falla han han visste g i c k in i Jökai beredde då en vän störtade in underrättelse, Budapest oro väntade till att fru sig Gyula o c h där p å sin m a n. förbi de i Denne befiendtliga Hans maka räddade honom nu henne vid kändt bondfolk Biikk, där han återvände sina till patrullerna. Natt kastade dor den. hvilka bete — » Andra denna tider, episod nen hög grad under harmoniskt den politiska skildrat fiere blef och långa, tunga opposition ningspressen, uppträ- schavotten. stanzer ljusna, i och slitas b o j o r n a i Sedan skildrat främlingsoket scenen äfven Nagy. den prolog, ungdenna genius i Ungerns långliga med nu Det g a m l e s k a l d e n s k r i f v i t till s i n gripande ett förtryck tider, börjar våldsamt » A Nemdels, under EENDE vårt gatan kära de Ungerns och, höjande bild, den mot sade: Om faran m e d sitt h o t på landets tröskel slår, du m e d din b r o n s h a n d hårdt må gripa fanan vår, den fana, på hvara v e c k ses droppar af ditt blod. V i följa d i g!
Han yttrar: » de penningar som äro afsedda för hushållets utgifter » böra » finnas för båda parterna tillgängliga, så att icke den ena behöfver le om penningar, utan kan taga det behöfliga. » Ja, eja vore vi där inom åtminstone flertalet äktenskap! Då hade fru B — s uppsats varit tämligen obefogad. Man och hustru böra tillsammans uppgöra hushållets budget, i enlighet med den inkomst, hvaröfver de förfoga, och så ordnas antingen på sätt som » gift man » här ofvan föreslagit, eller ock lämnas på bestämda tider åt hustrun vissa bestämda summor för att täcka de utgifter, som falla inom hennes område. Men då får j u hon lika väl som mannen för sin egen personliga del, för tillfredsställande just af sina » personliga behof », en summa, öfver hvilken hon fritt förfogar. Hon behöfver då ej sätta ned sitt människovärde i sina egna och andras ögon genom att i bästa fall be, i sämsta fall trotsa eller gråta sig fram till en klädning, en bok, ett nöje etc. För att nu inte tala om att det lär finnas äkta män, som förödmjuka sin hustru ända därhän, att de låta henne tigga pengar till mat! Det finns slösaktiga hustrur. Sådana ödelägga hemmets ekonomi. Därför skola hustrur i allmänhet hållas i ett nedsättande ekonomiskt omyndighetstillstånd. Se där ett ofta anlitadt argument! Men det gifves andra lika ovederläggliga premisser, som låta så här. Det finns slösaktiga män. Sådana ödelägga hemmets ekonomi. Men den motsvarande slutledning, som bör dragas ur dessa premisser? Ja, den har nog ännu aldrig en manlig tunga uttalat. På många punkter löper den äktenskapliga lyckan fara att stranda. Det är obestridligt att en af dem, och ingalunda en af de minsta, är den att de ekonomiska förhållandena äro på ett otillfredsställande sätt ordnade makarna emellan. Jag har en mycket stor bekantskapskrets, inom hvilken finnas familjer med de mest olikartade ekonomiska förhållanden. I några få af dem — ingalunda de i ekonomiskt afseende sämst ställda — är det brukligt, att hustrun ber sig fram femma för femma, tia för tia. Jag kan tryggt af ge det vittnesbördet, att inom dessa familjer lyckan ej slagit så djupa rötter som inom dem, där hustrun för olika ändamål förfogar öfver vissa bestämda summor, som på bestämda tider till henne utbetalas.
Nog vet man, hvad Utsk:t beträffar, att, är det icke någön person eller enkan efter någon, med hvilken man har politiska syrapathier, såsom förhållandet var med Hr Sandströmers enka, så är man särdeles hushållsagtig och sparsam. Att jag icke misstagit mig häri, visar sig af nästföljande punkt, der K. M. föreslagit att Arvidssons företrädares enka, fru Wallmark, skulle få 400 r:dr i pension. Nu hade icke Wallmark tjent mer eller längre än Arvidsson, ty denne var vid ganska avancerad ålder, när döden bortryckte honom. Då han sål. hade samma tjenst och stod precist på samma plan, så tycks det vara en orättvisa att man i en punkt tillstyrker för en f. d. Bibliothekaries enka 400 r:dr, men i den nästföljande inskränker sitt tillstyrkande till 300. Det är mera godtyckligt än något system, som i det fallet blifvit af Hög loff. StatsUtsk:t följdt — ett förhållande, som beklagligen De ti 29 Angnsti e m. 343 visar sig i vida större skala än som nu i detta Bet:de förekommer. Man har visserligen, hvad Wallmark beträffar, talat om att han förvärfvat sig ett aktadt namn såsom författare, men det har äfven Arvidsson. Han har utgifvit åtskilliga skrifter af ganska stort värde i den fornnordiska litteraturen och sål. bibehållit åt efterverlden just genom sina tillgöranden en mängd intressanta handlingar, som. eljest lätteligen kunnat komma i glömskans flod. Sål. är det efter min öfvertygelse endast eu gärd af rättvisa, som jag begär, då jag anhåller om summans förhöjning med 100 r:dr. Hr Nordenfelt: Då jag, lika litet som den siste talaren, deltagit i StatsUtsk:ts förhandlingar oell något intryck sål. på någondera af oss icke kan hafva egt rum af de sympathier, som dervid uttalats för den ena eller andra enkans aflidne man, stå vi, som mig synes, på sjelfständig botten i detta fall.
Att edgångar så ofta och i öfverflödig mängd anbefallts, torde till en del vara orsakadt deraf, att man icke närmare betänkt l:o) de sanningar, sorn, på sätt ofvan ur riksdagshandlingar anmärkts, blifvit, under de tre sista riksdagarne, af fyra motionärer, äfvensom åren 1854 och 1860 af Ekonomi-Utskottet, samt ar 1854 jemväl af Rikets Ständer framliållne; 2:o) att skyldigheten, att uppfylla tjensteåligganden, samt icke begå förräderi emot Konung eller Ständer, kan hvarken ökas eller minskas genom edgång; hvars kraftlöshet dessutom i sådana afseenden ådagalagts här i landet don 13 Mars och den 10 Maj 1809 samt vid nästan hvarje politisk revolution, och, beträffande tjensteärenden, tyvärr nästan dagligen; samt 3:o) att skyldigheten att undvika lögn (uppsåtlig osanning) och att vid vissa tillfällen fullt tala ut sanningen, ingalunda kan genom edgång ökas eller minskas.
Til denna proposition ropades bifall; men Grefwe ve la Qaröie, ^Lcob, yrkade gt i Contra-propositionen, i stället för de osäkra Uttrycken öppet lemnäs och kunne, matte anwändas andra, som föreskrefwe ak Berättelsen owilkorligen skulle publiceras. Han trodde at en Föreskrift altid borde wara bestämd och tydelig, pä der initzrag, fä mycket möjligt wvre, wid werkstallandet undwekes, (ion. Den 24 Mars. 1065 ^ontrs-proportion omskrefs Munda, och gode kändes sadan som följer; Winner Nej, amages §:n med den förändring, ak order förseglad utgår, och alden utförliga Berättelsen ffall genom trycket til Allmänhetens kun-^ stäp komma, VoterinZen företogs genast klockan z til 12, och slutades kl. 2 lil z, da rösterne, sedan en sedel blifwit uttagen, hefunnos hafwa utfallit Munda: Ja — 119. M 86, I anledning hwaraf ;:te §:n af Inrruckionen war bifallen, sadan den af Stats-Utskottet i förslaget war intagen Derefter fsrrfsrs med granskningen af berörde instruktion, 6:te §:n bifölls, §:n 7 bifölls pä det sätt, at, enligt gjord klo. tion af Grefwe ve 13 6ar6io, stulle i stället för orden ett i öanciuen och Riksgälds-Lontoiret för tydlighetens ssull sattas, ett i L-n^uen och ett i Riksgälds-Lontoiret. Alla de återstående §. §. 8, 9, io, ir och ir biföllos, Herr Grefwen och Landtmar skalken hemställde, om icke wal til Revisorer öfwer SrarsLancooch Riksgalds-Werken samt ti! Revisorer öfwer Krigs-Medlens Förwaltning kunde nasta Män - ro§6 ' Den 24 Mars.
Då Utskottet, lika med Revisorerne, anser den framlidne Krigs-Rådet, Landshöfdingen Lorichs’s enka tillagde pension utur Militiae-Boställs-Cassan, stor 5oo R:dr årligen, utgöra en för nämnde Cassas ändamål främmande disposition, har Utskottet, sorn af Kongl. Krigs-Collegii förklaring inhemtat, att äfven andre vid nämnde Cassa anställde tjenstemäns i fattigdom efterlemnade enkor och barn tillförene utur samma Cassa undfått pensioner, häraf funnit ökad anledning hemställa, Stats-Utskoitets Utlåtandej N.o j6. 11 att RikeLs Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det så beskaffade pensioner icke vidare må å Militias-Boställs-Cassan anvisas. § 3o. (Pag. 48. Som Kongl. Krigs-Collegium i dess afgifne utlåtande upplyst, alt den vid i832 års slut Militice-Boställs-Cassan tillkommande räntefordran hos Fäll-Secreteraren Herlenius, utgörande 1,112 R:dr ^5 sk. 4 rest., nu mera kommit Cassan till godo, med undanlag af 176: 36. 8, hvarom tvist vore hos Kongl. Svea Hof-Rält anhängig, anser Utskottet Revisorernes i berörde afseende gjorde anmärkning till någon åtgärd å Rikets Ständers sida icke föranleda. Utrednings-Afdelningen. § 3r. (Pag. 49. Vidkommande den i Afdelniilgens räkenskaper balancerade fordran hos Kongl. Spanska Regeringen, får Utskottet hänvisa till § 188. Förkl. 71.) Revisorerne hafva framställt erinran emot den skade-ersättning, stor 210 R:dr, som af Kongl. Krigs-Collegium blifvit år i833 tillerkänd Gästgifvaren Widgren för det att ett emellan Collegium och Widgren upprättadt contract om uppförande af en trossbod på Malmslätlen fått till ali kraft och verkan upphöra.
Betydliga förbättringar i jordbruket hafva dock, äfven hos allmogen, börjat visa sig medelst begagnande af bättre och ändarnålsenligare redskap, jordens trädande, foderväxters utsående, utdikning m. rn.; men ännu är detta antal inskränkt; dock är alt hoppas, att dels exempel från de större egendomarne, dels de bemödanden, hushållnings-säjlskapet, e'fter dess år 1845 förändrade organisation, användt, skola så småningom verka till ett bättre. Hågen för utdikningar och nyodlingar har dessutom i trakten af Warberg i hög grad väckts genom den föresyn, som lemnats medelst den väl lyckade upprensningen af Himbleoch Tollereds-åarne. Genom det förra arbetet, hvilket år 1846 fullbordades, och samma år den 7:de och 8:de Oktober afsynades, dervid det befanns verkstäldt i öfverensstämmelse med plan och föreskrifter, hafva 2,150 tunnland, förut vattendränkt mark, blifvit odlingsbara, och äro deraf redan odlade och sädesbärande omkring tvåhundra tunnland. Jorden består till största delen af djup mylla på leroch mergelbolten, samt är så jemn och stenfri, att densamma kan upptagas med vanlig plog. Kanalen, eller nya strömfåran, som dels följer åns förra läge, dels erhållit en alldeles ny riktning, utgör i längd 18,922j alnar, samt håller en bredd från 20 till 40 fot, med eli djup af 6 till 8 fot. Till förelagets bedrifvande har Staten genom anslag bidragit med 6,800 R:dr, samt jordägarne med omkring 14,000 R:dr Banko; utgörande således hela kostnaden 20,800 R:dr Banko, eller ej fullt 9| R:dr lör tunnlandet.
Hufvud titel uppfördes lill »Befrämjande i allmänhet af jordbruket och landtmarinanäringar.» Utskottet, som tagit kännedom om de värderika resultatema af de geologiska undersökningar, som numera hunnit verkställas, samt, i öfverensstämmelse med de af Rikets Ständer vid de två sistförflutna riksmötena uttalade åsigter, högt uppskattar dylika undersökningars vigt och betydelse ej blott i vetenskapligt hänseende, ulan äfven för jordbrukets och många andra näringars utveckling och förkofran, men likväl anser anslag derför ännu icke böra på ordinarie stat uppföras, tillstyrker alltså att det för ifrågavarande ändamål af Kongl, Majit äskade reservationsanslag, SO,000 R:dr årligen, måtte af Rikets Ständer beviljas för nästkommande statsregleringsperiod samt anvisas att, enligt Kongl. Majits disposition, utgå från Rikets Ständers Riksgäldskontor. 35:o. Sedan Landtbruks-Akademien, enligt hvad Statsråds - protokollet gifver vid banden, hos Kongl. Majit anhållit om nådig framställning till Rikets Ständer angående löneförhöjning af 1,900 Ridr i Intendentens vid Experimentalfältet nuvarande aflöning, 2,100 Ridr, har Kongl. Majit funnit den af Akademien för denne tjensteman föreslagna aflöning, med beräknande af honom, såsom boende vid experimentalfältet, tillgodokommande fördelar in natura, böra minskas med 1,000 Ridr och sålunda nu äskat en tillökning af endast 900 R:dr. I sammanhang med denna nådiga framställning har Utskottet förehaft Irenne till Utskottet remitterade, i detta ämne väckta motioner nemligen: hos Ridderskapet och Adeln (Under Nio 136) af Herr Wolffelt, Al C., inum Preste-ståndet (under N:o 67) af Dir Lindgren och inom Borgare-ståndet (under Nio 171) al Herr F.
Förordningen af d. 29 Maji 1739, angtde förnyelse af LäneBanco-Attester samt VexelB:co-Tr:p:tSedlar, skulle få tillämpas på RiksgäldsContoirets Obligationer. Men enär imellan dessa Obligationer och de så kallade Trollhätte-Slussverks-Lottsedlarne, äfven sorn mellan de sistnämnde samt LäiveB:co-Attester och ,VexelB:co-Tr:p:tSedlar, är det skiljaktiga förhållande, att Lottsediarne icke innefatta förbindelse på något Capitalbelopp, sorn skall gäldas, utan blott på_ det interesse, som under en bestämd tidrymd skall årligen erläggas eller till och med år i853, har Utskottet ansett 1709 års, förut åberopade K. Förordning icke vara tillämplig på Trollhätte-SIussverks Lottsedlar. — Deremot och då deess Lotsedlar , såsom för mer än 70 år tillbaka utgifne, närmast kunna, vara jemförlige med Fordringsbevisen, hörande till den så kallade gamla Riksgälden; och i afseende på hvilka Fordringsbevis, R. H.
Nå diga förslag, skulle ytterligare läggas den, inqvartering i contant af, tillsammans.omkring . . . „ 1,800. — sorn, enligt nya Inqvarterings-ordningen,.borde tillkomma de personer, som nu, till följd af serskilda Nådiga beslut, njuta hyres-ersättningar lill mindre belopp, hvilka ersättningar utgå, dels på Krigs-Gollegii årliga extra or dinarie stat, dels på Commendantsoch allmänna fndragnings-stalerne, men derifrån skulle komma ali försvinna, hvarigenom hela eontanta inqvarterings-kostnaden från, Stats-V.erket för, ständiga . garnisonerna i städerne blefve på ett ställe synlig.. Innan Utskotten utlåta sig öfvpr hvad sålunda af Kongl. Maj:t blifvit föreslaget, hafva Utskotten trott här böra närmare öfvervägas, huru med den så. kallade, Inqvarteringseller Tillöknings-tolagen sig föi håller, och huruvida den, nu må tagas.i beräkning, såsom tillgång eller ersättning för Sta tens inqvarterings-k.ostnad} och la* de sammansätta Utskotten i afseende härå anföra:: Utaf de Utskotten tillhandakomne, här ofvan, omförmälde, handlingar, synes det, såsom hade någon verkställighet icke kunnat lemnäs åt Rikets Ständers, på sätt förrberördt är, uti; underdånig skrifvelse den 22 Januari 1835, gjorda begäran om reglering med städernas Inqvarterings-tolag. Deremot är af de förvaltande Verken. vordet) upplyst, hurusom flere stapelstäder, tid efter; annan, under loppet, af mer än hundra år, af Kongl. Maj:t fått sig förunnad i rättighet; atti till egna behof; använda Tillöknings-tolagen, hvadan ock de förvaltande Verken ansett indragning deraf, utan städernas eget fria medgifvande, eller motsvarande, skälig ersättning af Staten; icke förenlig med den helgd, sorn bör lemnäs åt; Kongl. Maj:ts Nådiga stadganden, försäkringar och , beslut..
Min öfvertygelse är, att ifrågav:de förslag äro nyttiga; men månne väl den enskildes rätt att blifva betryggad till sin egendom bör uppå sådana förhållanden göras beroende? Uti sådant fall står denna enskilda rätt på en ganska svag grund. Det kan visserligen för Frih. af Ugglas, som förehar ganska stora arbeten uti det honom anförtrodda län, vara ganska nöjsamt att söka befordra samma arbetens underlättande genom dertill af R. St:r beviljade bidrag; men — jag återkommer dertill — ingen enskild persons rätt bör deruppå löpa någon fara. Örn ock banken, på sätt en talare påstått, skulle hafva 30 millioner, tviflar jag dock uppå att alla dessa millioner kunna användas för sedelvärdets upprätthållande. Hvad Hr Stuart icke funnit för godt omnämna, är det vid sednaste realisation fasställda stadgande, att metalliska kassan skulle förhålla sig till sedelstocken som 2 till 5 — ett stadgande, som bibehölls ända till 1844 års riksdag. Då beslutade man en utsträckning af sedel-utgilningen till belopp af 30 millioner utöfver det sedelbelopp, som motsvaras af metallisk valuta. Uti samma Betänk, af år 1844 återfinner man en beräkning af dåvarande Presidenten, f. d. Stats-sekreteraren, Frih. Skogman, att privatbankernas sedelstock helst borde bibehållas vid samma belopp, som då befanns, eller mellan 7 och 8 millioner, äfvensom att deras sedelstock icke finge öfverstiga 9 millioner. Nu för tiden varierar åter privatbankernas sedelstock mellan 24 och 30 millioner, eller omkring 3 gånger så stort belopp, som ursprungligen derföre varit beräknadt. Jag får hos Hr Stuart afbedja, att jag i mitt förra yttrande rörande Riksg.-Kontrs obligationer anförde en gammal synd såsom nyligen begången. I likhet med sistnämnde talare, anser äfven jag det vara i sin ordning, att staten understödjes af banken; men detta bör dock kunna försiggå, utan att sedel-innehafvarnes intressen blifva förnärmade. Jag yrkar afslag å ifrågav:de inbjudningar. Frih. af Ugglas:
Det har händt här inom hufvudstaden, att vid en konventikel sacrameuterna utdelats, men härvid nöjde man sig icke med att begagna vin i kalken, utan man begagnade blod. Vidare har det händt vid en konventikel, äfven här i hufvudstaden, att Nattvarden utdelats åt en flicka, som var 10, och åt en, som var 12 år gammal. Att ej åtal blifvit väckt mot dessa förhållanden, borde förundra en hvar på det aldra högsta, men det intoleranta presterskapet i Stockholm ansåg det vara bäst, att ensamt med andans svärd utkämpa striden, och lyckades i detta fall på ett öfverraskande och förunderligt sätt. Om sådana tilldragelser hafva sedan egt rum, vet jag ej. Hvar och en af Eder, Mine Hrr, som har hört genom tidningarne eller mellan fyra ögon, med hvilken bitterhet man utfarit mot de stora och höga böterna, beder jag att få göra upmärksamhet på, att denna bitterhet ingalunda gör sig gällande derföre, att dessa böter förefinnas, utan emedan denna lag lemnar i Svenska presternas händer icke allenast att vaka öfver, utan äfven att undervisa, till sig kalla och bereda dessa vilseförda. Det är detta, Mine Hrr, som man icke tål, och det är med anledn. häraf, som man talar om förtryck och faran af att lemna för stor makt i presternas hiinder. Då jag sista gången hade äran att hafva ordet på detta ruin — jag ber om ursäkt, att jag gör denna öfvergång —, så gjorde en ledamot mot mig den anmärkn., att man icke sökt att med andans svärd vederlägga de osanningar, som göra sig gällande. Min motion visade, att jag önskade det striden måtte utkämpas med andans svärd. Hvad annat åsyftade jag, när jag yrkade, att de skrifter, som kolporteras, borde namngifvas för prest, konsistorium och kyrkoråd, så att man visste mot hvilka fiender och villfarelser man skulle draga i härnad. Det är 252 Den 19 November. detta, som man har mot Sacramental-lagen.
Majlis nådiga framställning må vinna Rikets Ständers bifall, dock ait, för jemnande af Hufvudtitelns slutsumma, anslaget lill skrifmaterialier och expenser, ved m. m., mätte bestämmas till 50,047 Ridr 16 öre. 60:o. För vinnande af en åskådlig och mera fullständig uppställning vid beräknande och bokföring af Statsverkets inkomster och utgifter, har Kongl. Majit, i öfverensstämmelse med hvad Stats-konloret härutinnan i underdånighet hemställt, begärt att på 6:le Hufvudtitcln måtte uppföras under titel »Konvoj-Kommissariatet, Förslagsanslag» den Handelsoch Sjöfarts-fonden tillkommande andel of tullmedlen med det derför nu bestämda, men, i jemnbredd med tullmedlens ökande utöfver 15 millioner Ridr, efter stadgad proportion stigande belopp, 750,000 Ridr årligen, att utgå direkte af tullmedlen. Å förevarande of Rikets sednast församlade Ständers beslut föranledda framställning, får Utskottet tillstyrka bifall. 6!:o. Jemte det Kongl. Majit of enahanda anledning, som den här ofvan åberopade, i afseende på upptagande å Riks-Staten of särskildt anslag till KonvojKommissariatct, ansett lämpligt att å 6:te Hufvudtiteln uppfördes ett anslag mot - Stals-Utskottels Utlåtande M 99. 117 svarande utgifterna ej mindre för den under Civil departementet inrättade Byrå för kontrollen å bränvinsförfattningames tillämpning, än för uppsiglen i orterna öfver sjelfva tillverkningen m. m., derför kostnaden är 1861 uppgält till 422,205 R:dr 24 öre, har, under antagande att dessa utgifter för den kommande statsregleringsperioden skulle något okas, Kongl. Maj:t föreslagit att de härtill erforderliga medel mätte fä utgä under titel: »Kontrollen d bränvinsförfaltningarnes tillämpning.
De allmänna vilkoren för valrätt, hvilka Utskottet ansett sig böra föreslå, inskränka sig till Svensk medborgare-rätt, religion, ålder och den lids bosättning i landet, som må anses nödig, för alt hafva inhemtat tillräcklig kännedom om landets lagar och förhållanden. I afseende på ålder, har UtskoUet ansett sig icke böra ändra, hvad i detta afseende nu är stadgadt. Utskottet har trott, att den ålder, som berättigar en man att vårda sina egna angelägenheter, ock bör anses tillräcklig för att deltaga i val till representationen. Hvad religionen angår, har Utskottet icke eller funnit skäl att afvika från det redan stadgade, helst antalet af andra religionsförvandLer ännu på lång tid troligen i Sverige blir så ringa, att frågan om deras represeutations-rätt alldeles icke får någon practisk vigt. 56 Constitutions-Utskottets Memorial, N'.o 38. Vilkoret om fern års bosättning i landel har hufvudsakligen afseende på personer, som, utom Sverige födde, likväl genom sin börd äro Svenska medborgare, eller hvilka i yngre år lemnat sitt fosterland. Grunderna för den uppskattning, som i mom. i, 2, 3 omtalas, har Utskottet ansett böra bestämmas af Rikets Ständer och Riks-församling. Så länge bevillning för fastighet eller inkomst lorlfar, torde den derföre nödiga taxeringen kunna begagnas äfven för röst-rättens beräkning. Skulle denna taxering upphöra, måste en serskild uppskattning för röst-rättens bestämmande anordnas. Mom. 3. slutet torde vara öfverflödigt. Utskottet bar dock trott sig, lill förekommande af allt missförstånd, böra erinra, att val-rätten endast är en personlig rätt, som icke kan egas eller utöfvas af några juridiska personer. 2 §. Valberättigad må, inom sershikle Prestgäll, rösta för der belägen egendom, eller der idkande yrke, enligt § 1, mom. 1, 2 eller 3, äfvensom på en gäng inom samma gäll efter två eller alla tre nyssnämnde momenter.