Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Fri Ä jernvägsskenor med tillhörande skärtjern, skarf• , bultar, muttrar och railspik — Fria. kassakistor och sängar2) IS 1 plåtar, förtente och oförtente Fria skostift, klippt eller skuren 1 skålp. — 3 spik af 1,6 tums längd och deröfver l 50 all annan spik samt allt annat manufakturoch handtverkssmide, ej specificeradt: poleradt eller lackeradt 3) 1 skålp. — 201 ') Enligt Traktaten nedsättes tullargiften från och med år 1868 till 10 öre. 2) » » » » » » » b 1868 till 10 procent. 3) » » » » • » » » 1868 tiil IS öre. 22 Förslag till Tulltaxa. Qvantitet för Införselstullberäktull. Jern: , ningen. Riksmynt. smidt eller valsadt: R:dr öre. all annan spik samt allt annat manufakturoch handtverkssmide, ej specificeradt: andra slag med eller utan bestrykning*) A skälp. — 8 pläteradt; se Metaller, sammansatta. Jernskrot, gjutet, smidt eller valsadt — Fri t. Jerntråd; se Träd. Jord, poler— Fri Jute; se Hampa. Juveler, oinfattade och infattade — Fria. Jäst, alla slag — Fri. Kaffe 1 skälp. — 10 brändt och alla till kaflesurrogat användbara, brända vexter 1 skälp. — 15 Kakao 1 skälp. — 10 Kakel, alla slag 1 skälp. — 2 Kalk, osläckt och släckt — Fri Kalksten — Fri. Kalmus: hänföres till Apotheksvaror. *Kauifcr, oraffinerad och raffinerad — Fri. Kamlin; tullbehandlas lika med de genom rektificering renade flygtiga fossila eller mineraloch genom torr distillation framställda oljor. Kanel, Kanclknopp och Cassia Lignea 1 skälp. — 30 Kailtarider; hänföras under Apotheksvaror.
Ofta medförde de vid dessa morgonbesök en liten väska, hvarur de plockade upp ett och annat, som den fattiga, m e n förnöjsamma skräddarefamiljen kunde sätta värde på — några flätor saffransbröd, en påse karameller åt barnen, kanske också en bit kall stek eller fisk för mäster att kalasa på. Och mäster tackade gladt o c h okonstladt för » namnamet » o c h fröjdade sig öfver, hur väl det skulle smaka hans kära Lova. Men råkades Lova själf hemma, så var det hon som förde ordet. Då satt mäster bara o c h myste bifall till allt hvad gumman sade, då o c h då inflickande ett muntert ord till fruarna eller ett kärvänligt till sin äkta hälft. Hvilka lyckliga makar! Man kunde ha tagit dem för ett nyförlofvadt par, så ungdomligt förtjusta tycktes de vara i hvarandra, o c h likväl hade de varit gifta i tio år, o c h åldersskillnaden var högst betydlig — han ett par o c h trettio, hon säkert närmare femtioän fyrtiotalet. Och vacker var h o n inte. E n liten skinntorr varelse, brun i ansiktet, liksom betsad, med stickande bruna pepparkornsögon och bruna hårtestar slängande kring knotiga kinder, liknade hon, liflig, högröstad, gapskrattande, en veritabel trollpacka. Det värsta var, att h o n visst aldrig tvättade sig. Händer o c h ansikte voro påfallande solkiga, o c h från hennes kläder utgick en odör af någonting annat än renlighet. Men för Pilkvist var h o n allt fortfarande » lilla rara gumman », o c h det var detta märkvärdiga o c h säkert enastående fenomen, som gjorde fruarnas besök hos den beundransvärde skräddaren till sannskyldiga andaktso c h o c h uppbyggelsestunder. Då de återkommo från en dylik visit, voro de alltid m y c k e t tankfulla. Träffade de då herrarne samlade på den ena eller andra familjens veranda, föll det liksom af sig själft, att fruarna började sig emellan tala o m Pilkvist. » Tänk ändå, hvad han är uppoffrande o c h snäll mot sin Lova.
Berät. pag. 26—28) alt tvekan hos dem uppstått, huruvida rättigheten att omförmälde LåneBanco-skulder uppsäga verkligen kunde anses vara af Rikets Ständer åt Banco-Fullmägtige öfverlålen, ifrån hvilken åsigt ålskillige af Revisorerne varit skiljaklige, enär de ansett, att, då Banken egde en i tillvext varande behållen förmögenhet af flere millioner, hvilka till en stor del lågo ofruktbara, liden syntes för densamma vara inne att betala dess ränledragande skuld, som kunde och borde ju förr desto heldre betalas, hvarigenom Ban - Banco-Utskottets Betänkande, N.o 28. 7 ken skulle årligen inbespara öfver 26,000 R:dr i räntor, hvilka onödigtvis utgå. I öfverensstämmelse med ofvanberörde beslut, hafva Banco-Fullmägtige, uti till Utskottet afgifvet memorial, anfört, ej mindre att i afseende på merbesagde Låne-Banco -skulder, utgörande, enligt upprättade extract vid nästlidet års slut, å 4 procent, med ränta på ränta 3o: 3: 6. å 41 d:o 88,635: 6: 8. å 4 d;o a31,463: 32: 5. a 3 d.o 1 8o,4q5: 3q: ii, Sgr 600,624: 34: 6* å 3 procent, emot inlemnadt silfver 29,§35: 26: — Sgr 63o,56o: 12: 6. och realisalions-obligationer 235: hvarå lån blifvit utgifne och utgjorde nämnde tid på äldre Låne-Banco-obligationer 126,247: 44: 4- och på Silfver-sedlar 5,o56: 10: 8.
Och alle de som icke med flit göra dins Guds lag, och Konungens lag, de skola straxt hafva sin dom för sina gernings skull, antingen till döds eller till landsflykt, eller till penningaplikt, eller till fängelse. Lofvad vare Herren våra fäders Gud, som sådant Konungenom ingifvit hafver, att han skulle bepryda Herrans hus i Jerusalem; Och tillböjt sina barmhertighet till mig, för Konungenom, och hans rådherrar, och alla Konungens väldiga. Och jag vardt styrkt efter Herrans mins Guds hand öfver mig, och församlade de yppersta i Israels hus, att de med mig ditupp drogo. Desse äro hufvuden för deras fäder, som räknade vordo, och med mig uppdrogo ifrå Babel, i den tiden, då Konung Arthahsasta regerade. Af Pinehas barn: Gersom. Af Ithamars barn: Daniel. Af Davids barn: Hattus. Af Sechania barn, Paros barn: Zacharia, och med honom räknade hundrade och femtio män. Af PahathMoabs barn: Eljoenai, Seraja son, och med honom tuhundrad män. Af Sechania barn: Jahasiels son, och med honom trehundrad män. Af Adins barn: Ebed, Jonathans son, och med honom femtio män. Af Elams barn: Jesaia, Athalia son, och med honom sjutio män. Af Sephatja barn: Sebadja, Michaels son, och med honom åttatio män. Af Joabs barn: Obadja, Jehiels son, och med honom tuhundrad och aderton män. Af Selomiths barn: Josiphia son, och med honom hundrade och sextio män. Af Bebai barn: Zacharia, Bebai son, och med honom åtta och tjugu män. Af Asgads barn: Johanan, Katans son, och med honom hundrade och tio män. Af de sista Adonikams barn; och heto alltså: Eliphelet, Jehiel och Semaja, och med dem sextio män. Af Bigvai barn: Uthai och Sabbud, och med dem sjutio män.
N-o 28, i ani. af väckta motioner om ändring i föreskrifterna rörande ogift qvinnas myndighet. Föredrogos och lades till handlingarne Lag-Utsk:ts deri 18 dennes bordlagde Mem:r: N:o 29, i ani. af återremiss utaf Utsk:ts Betänk. N:o 27, öfver väckta motioner om förändring i föreskrifterna ang:de nattvardens begående; och N:o 30, i ani. af återremiss utaf Utsk:ts Betänk. N:o 25, öfver väckt motion om ändring i lagens stadganden ang:de morgongåfva. Föredrogos, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Sammansatta Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 18 dennes bordlagde Betänkm: N:o 5, i ani. af väckta motioner om ändringar i nu gällande föreskrifter rörande vilkoren för afsöndring af jord; samt N:o 6, i ani. af väckta motioner om ändring i gällande stadganden i fråga om skyldighet att bygga och underhålla vägar och broar. Anmäldes och bordlädes: Lag-Utsk:ts Betänk. N:o 31, i ani. af dels K. M:s Propos. om antagande af en författning ang:de allmänt kyrkomöte, dels ock enskild motion i enahanda ämne; samt Den 26 Mari f. m. 271 Allm. Besvo. Ekon.-Utslcts Betänkm och Mem:r: N:0 104, i ani. af väckt tnolion derom, att, vid blifvande reglering af presterskapets löneinkomster, tionde icke måtte beräknas af tullmjölqvarnar, åtminstone ej i de förra Danska provinserna Skåne, Halland, Blekinge och Bobus län; N:o 105, i ani. af vackt motion om nedsättande af en komité för uppgörande af förslag till omorganisation af straffanstalterna i riket; N:o 106, lill Högv. Preste-St., i ani. af dess återremiss af Utskrts Betänk.
Gåsafveln är icke obetydlig på södra Dahlsland och å siälthyggden af Westergöthland, utan lemliar årligen öfverskott till afsalu. Att boskapsafvel)! tilltagit öfver hufvud, om icke fullkomligen i bredd med jordbruket, åtminstone betydligt, visar sig af alla förhållanden och är äfven naturligt, då dessa näringar hafva på hvarannan en beständig växelverkan, så att den enas förkofran gifver medel vid handen lill den andras. Om och huruvida bränvinsbränningen bidrager till boskapsafveins utvidgande kan vara svårt att afgöra; likväl synes gifvet, att den icke är eli nödvändigt vilkor för boskapsskötselns bestånd och att kreatursracerne snarare försämras än förhältras genom njutningen af drank, ehuru det är onekligt, att denne i knappa foderår eller på orter, som hafva ringa hötillgång, lemna r betydligt understöd ät ladugården; dock gör den ulan tvifvel mesta nvttan vid svinkreaturs uppfödande. Boskapsskötselns afkastning i Länet torde nu mera fullt svara emot behof vet för det hela, fastän allmogen uti de magra, mycket hefolkade trakterne söderut årligen inköpa både hästar och hornboskap från andra Län, ty genom försäljning från Dahlsland anses förhållandet jemnadt; och i öfrigt förer allmogen ett sparsamt lefnadssätt öfverallt, för att kunna sälja något af 15 lefvande kreatur samt ost, smör och andra viclualier, derå priserne under de sistförflulna åren varit någorlunda fördelaktiga för säljaren. Saltpeter till verkning, som kan anses vara ett bihang lill ladugård sskötseln, har icke någonsin haft särdeles framgång i detta Län, ehuru skogslillgången kanske skulle medgifva dess allmännare utöfvande på en del orter.
Utlåtande, i frågan om den så kallade Trolliska Stipendii-fonden och räntan derå. (U. A.) Till följd af Kongl. Maj:ts under den i5 sisth Maji till Stats-Utskottet aflåtne Nådiga Remiss, har Utskottet tagit kännedom afhandlingarne, rörande det så kallade Trolliska Stipendium och räntan å den dertill donerade fond, samt deraf inhemtat: alt Consistorium i Wexiö under den 6 Febr. sisth år i underdånighet anmält, huruledes, på det till Wexiö läro-, verk af framlidne Carl de Mornays enka, Anna Trolle, genom testamente af den 28 Januarii 1610, förärade Capital af 1,100 Joachimer-Riksdaler, hvilken donations bestånd, försäkradt genom Konung Gustaf II Adolf, sedermera ytterligare blifvit bekräftadt af Konung Carl XI den 5 Julii 1684 samt den 19 Dec. 1688, årliga räntan, som borde tillfalla en Studerande ifrån Wexiö Stift, hvilken vid fremmande Academier fortsatte sina studier, och hvilken ränta först utgått ifrån Kongl. Kammar-Collegium med 10 Procent, hade, ända ifrån sistnämnde tid till Junii månad 1821, blifvit utbetald ifrån Kongl. Stats-Contoret, senast till Stipendiaten Magister A. J. Ingerman, samt varit å Stat uppförd, likväl ej till högre belopp än 66 R:dr årligen: alt uppå Consistorii underd. hemställan, rörande årliga räntan, som af Trolliska Stipendiaten finge åtnjutas, 4 Ståts-Utskottets Utlåtande N.-o 152.
Dervid har Stats - Utskottet likväl funnit, huruledes uppå förut anförde skäl desse Creditiv, ej mindre för Allmänna Magazins - Inrättningens, än ock för Manufactur-Diseontens ändamål, äro af den vigt och angelägenhet, att deras fortfarande, på sätt Riksens Ständer redan fastställt, bort tillstyrkas, endast med undantag af den för Revisorerne stadgade rättighet, alt i visse fall låta inhibera desse Creditiv, eller indraga de utbetalte medlen, hvilken rättighet således skulle komma att helt och hållet förfalla; och hemställer alltså Stats Utskottet, det Riksens Högloft. Ständer matte nu vidtaga det Beslut, att oro förmäld te anslag skola till de redan stadgade beloppen utgå, samt, under åberopande af hvad deras underdåniga Skrifvelse i allt öfrigt innefattar rörande Förvaltningsgrundarn* för nämnde Inrättningar, StatsUtskottens B'etdnkandenl äo 81! hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att samma grunder mätte tillämpas vid dispositionen af de anslagne medlen, • äfvensöEi tjti det Reglemente för Magazins-Inrättningen| Styrel-i se, som Kongl. Majit i Nåder täckes, i anledJ ning af Riksens Ständers underdåniga anhållan derom, låta upprätta ; Hvilket vördsarnligen underställes Riksens Högloft. Ständers bepröfvande; Hvarvid en Ledamots yttrade mening uti en serskild omständighet bifogas. Stockholm den 18 Julii 1818. Rå Högloft. Ridderskapet och Adelns Ledamöters vägnar. Carl De Geer-. j?å Vällofl. BorgareStåndets Ledamöters vägnar. Fl. A7. Schwan* Rå Högvördig® Fräste* Ståndets Ledamöters vägnar. Vilh. Faxe. Ra Hedervärda Bonde*., Ståndets Ledamöters Vägnar. Per Persson>' CV Tunelius. IJtärag af Vrotocollet hållet hos Riksens Högloft.
Det låg där lugnt med sina drakhufvud på framoch bakstam och med sidorna målade fagert ofvan sjö. Till denna dess utstyrsel hade Helge användt en del af de skatter, han fått af konung Gudmunds dotter, men det öfriga hade han låst ned i den ena drakens hals. Då fingo de med ens höra ett väldigt dån, och två män susade fram på frustande hästar och togo Helge bort med sig. Men brodern Torsten kunde icke se, hvart han tog vägen. Strax därefter stillnade vädret. Torsten gick hem till fadren och förtalde honom denna stora, underbara händelse. Och genast begaf han, Tore, sig till konung Olof och bad honom göra sig underkunnig om, hvar sonen hamnat. Konungen lofvade att göra sitt bästa, fastän det tycktes honom ovisst, om han kunde blifva ung Helge till någon hjälp. Det led fram till jul nästa år; och konung Olof uppehöll sig denna vinter på Alrekstad. Så hände det sig åttonde dag jul om kvällen, att tre främmande män stego in i hans hall. De trädde fram till honom, där han satt vid bordet, hälsade honom höfligt och fingo en vänlig hälsning tillbaka. Det var Helge, som kommit, men hans två följeslagare kände man ej. Konung Olof sporde dem efter deras namn, och båda sade sig heta Grim. »Vi äro sända hit till eder», sade de, »af konung Gudmund på Gläsesvallarne. Han skickar eder sin hälsning och därtill tvänne horn.» Konungen tog emot hornen, som voro ett par ypperliga, guldbeslagna klenoder. »Konung Gudmund», fortsatte de båda följeslagarne, »ber eder, herre, att I måtten vara hans vän, och fäster han sig mera vid eder mening än vid alla andra konungars.» Härpå svarade konung Olof intet, utan lät han blott visa dem bort till deras platser. Sedan lät han fylla de mottagna hornen med god dryck, och han lät biskopen signa den. Hornen buros bort till de båda sändemännen, på det att de först måtte dricka ur dem; men strax märkte de, att biskopen läst öfver drycken. De reste sig upp, och stort blef stojet i hallen.
Välloflige Borgare-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet hafva bifallit omförmäldte Betänkande, hvaremot åtskillige hos Höglollige Ridderskapet och Adeln samt Flög v ör diga Preste-Ståndet framställde anmärknin-’ gar föranled t, att detsamma blifvit af dessa Riks-Stånd till Lag-Utskottet återremitterad t. I afseende på ämnets behandling; i det hela, är af FFerrBiskopen m. m. DOctor/fedrar anförd t, att kyrkoplikten borde återföras till dess ursprungliga egenskap af en kyrkobot samt skiljas ifrån den verldsliga straff-lagen' och flyttas inom kyrkans disciplinära område. Den offentliga och enskilda kyrkoplikten, som borde i det närmaste sammanfalla, skulle således upphöra att vara ett straff, hvartill den felande dömdes och tvingades, samt i stället blifva en bättringsoch förson i ngs-aus tält, tillkommen i följd af kyrkans lag; och Domaren skulle’ endast ega' atL förklara den brottslige förlustig af sådane kyrkans förmoner, sorn genom öfverträdelse!» vore förverkade och blott genom kyrkobolen kunde återvinnas.- Då Utskottet deremot i Betänkandet bibehållit begreppet af verldsligt straff, såsom kyrkoplikten tillhörigt, yrkade Herr Biskopen, att Betänkandet mätte omarbetas, men om sådant ej kunde ske utan bibehållande af nyssnämnde grundfel, borde nu gällande föreskrifter angående kyrkoplikt förblifva of bra riri Bade* Lag-Utskotlets Utlåtandej If.-o 70, b Ilerrar Prostarne Östberg, Lindmark, Bergquist, Tunelius och Ägrett,- Herr Pastor Primarius Doctor Hagberg, Herr Professorn Doctor Thomander,- Herr Biskopen Heurlin, Herr Professorn Gejer och Herr Biskopen Nibelius hafva dels instämt uti ofvanstående anförande, dels i enlighet dermed sig yttrat, med tillägg, af Herr Professorn Thomander: alt verldslig Rätt så mycket mindre borde ådöma kyrkoplikt*- som deraf uppstodo olägenheter i två afseenden, nemligen att de felande ofta blefvo af
R:mt för inlösen af byggnadsplatsen, dess anordnande och förseende med kajbyggnad äfvensom samlingarnes inflyttande och inrednings-arbeten för deras uppställning: dock kunde med anslag för dessa ändamål utan olägenhet anstå intilldess, efter sjelfva byggnadens fullbordande, kostnadsbeloppet för besagde arbeten med större säkerhet kunde beräknas; och hade Embetet slutligen, i afseende å de nu ifrågaställda anslagen, erinrat dels att, såsom besigtningsmännen jemväl anmält, i Byggnads-chefens kostnads-beräkningar icke funnes upptagen någon summa för ledning, förvaltning och tillsyn af arbetet under den återstående byggnadstiden, och att dels posten »diverse omkostnader» syntes, med hänsigt till återstående arbetens omfattning och betydenhet, nog lågt beräknad till 14,000 R:dr; hvarjemte Embetet i underdånighet åberopat hvad utaf dess ofvanbemälde tjenstemän blifvit anfördt, rörande bristfälligheterna å den redan verkställda kopparbetäckningen på yttertaket, till hvilkas afhjelpande Embetet dock vore förvissadt att, före byggnadsföretagets afslutande, Byggnads-chefen komme att vidtaga alla på honom beroende åtgärder. Efter derå meddelad nådig remiss, har slutligen General-majoren af Kleen öfver sistberörde utlåtande och embets-memorial afgifvit en underdånig förklaring af den 18 i samma månad, hvilken, jemte öfriga handlingar, blifvit Stats-Utskottet delgifven; och är deruti af Byggnads-chefen hufvudsakligen anfördt, att, hvad anginge det i besigtnings-memorialet anmärkta »dyrare byggnadssättet», hvilket egentligen bestode uti byggnadens yttre beklädnad med kalksten, i stället för rappning, användandet deraf hade berott hufvudsakligen derpå, huruvida det skulle låta sig göra, att konstruera en fullt nöjaktig hyfvelmaskin för kalkstensblockens behandling och tillberedning; och sedan denna uppgift på det mest tillfredsställande sätt blifvit löst af kapitenen Carlsund samt en sådan maskin vid Motala verkstad förfärdigad, hade Byggnads-chefen icke tvekat att tillstyrka denna beklädnad och i verkligheten använda densamma.
Ehuru Utskottet anser berörde biträde hafva bort af Juslitias-revisionsexpeditionens tjenstmän lemnäs utan serskild vedergällning; likväl och då dylika gransknings-arbeten lära blifvit, vid flere föregående riksdagar, på sätt, som skett, ersatte, finner Utskottet revisorernes härutinnan gjorda erinran icke böra föranleda någon Rikets Ständers åtgärd. § 18. (A 847 års Rev. Ber. pag. 3r. Förkl. pag. 3oo.) Enär det utaf 1 äkenskaperne inhemtats, alt åtskilige personer, hvilka icke bevistat något krig, utan kommit i miiitär-tjenst långt efter freds-slutet, blifvit, på grund af ömande omständigheter, fattigdom 0. s. v., hugnade med arfvoden, alt utgå af det vid 1815 års riksdag å allmänna indragnings-staten uppförda och ännu bibehållna anslaget af 10,000 r:dr lill expektans-arfvoden åt lönlöse officerare efter det öfverståndna kriget, så hade revisorerne trott sig icke böra lemna sådant oanmäldt. Då emedlertid, enligt hvad Utskottet inhemtat, några så beskaffade 32 Slal.s Viska t tets Utlåtande, A': o 206. arfvoden icke blifvit, under den tid revisionen omfattat, å ofvanberörde anslag anvisade, anser Utskottet levisorernes ifrågavarande anmälan icke påkalla något Rikets Ständers tillgörande. § »9* (i845 års Rev. Ber. pag. 35. Förkl. pag. 33o. 1847 års Rev. Ber. pag. 3i. Förkl. pag. 3oo.)
Efter först till bifall å Utsk:s förslag framställd propos., som besvarades med Nej, beslöt B o. Ad. att aflöningen för Topografiska Corpsens Chef skulle bestämmas till 6,000 Rdr Ernt. Vidare förekom och bifölls Utsk:s tillstyrkande i fråga om de öfrige af K. M. äskade tiilökningarne. I fråga om Utsk:s sedermera förekommande hemställan om hela den erforderliga förhöjningen af Topografiska Corpsens anslag, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att sedan R. o. Åd. med 1,000 Rdr Rmt förhöjt den af Utsk. föreslagna aflöningen lör Corpsens Chef, så borde äfven slutsumman af anslagstiliökningen förändras till 15,061 Rdr, i st. f. 14,061 Rdr Rmt; hvarefter Utsk:s ifrågav:de hemställan, med berörde förändringar, af R. o. Ad. bifölls. 14:de punkten,: ang:de anslag för indeldla Kavallerioch Infanteri Reg tiena. Bifölls. Hr af Klint: Jag vill icke göra någon anmärkn. mot det beslut, som nu är fattadt, men reservationsvis får jag nämna, att jag icke kan förstå, hvarifrån StatsUtsk. fått summan 1 00,000 Rdr; ty huru jag i detta afseende än må göra mina beräkningar, så kommer jag dock aldrig till denna summa. 15:de punkten, angtde ersättning till Södermanlands Regtle for förlust i följd af förändring i sättet för Satpeterhjelpens beräkning inom en del af Södermanlands län. Lades till handlingarne. 16:de punkten, angtde ersättning till LifRegdets HussarCorps för slejutsfärdspenningar. Bifölls. 17:de punkten, ang:de anslag till indeldta Arméens vapenöfningar. R. o. Ad. biföll den del af denna punkt, hvari det af K.
IV. U. 216. A. 370. — N:o 12, i anledning af väckt motion om uppsättande af ett så kalladt Gensdarmeri. III. B. 184, 185. A. 186. — N:o 13, i anledning af väckt motion om förändring och tillägg vid Kongl. Maj:ts Nådiga Kungörelse af den 28 Maj 1830, rörande ekonomiska besigtningar. lil. B. 184. A. 186. — N:o 14, i anledning af väckt motion om ändring af 20—25 §§:ne i Kongl. Maj:ts förnyade Nådiga Taxa på arfvode för Landtmäteri-förrättningar den 18 Oktober 1834. III. B. 217, 389, 462. A. 463. — N:o 15, i anleduing af väckt motion om utsträckning af den, i Kongl. Kungörelsen af den 17 Mars 1780, civile erabetsmän medgifna tid, att, utan dertill af Kongl. Maj:t meddelad osärskild tillåtelse, vistas å utrikes ort. lil. B. 217, 389, 463. A. 471, VI. — N:o 16, i anledning af väckt motion, alt sökande till klöckaretjenst mätte befrias från undergående af examen inför kyrkoherden. III. IV~ U. 215.369. A. 370. — N:o 17, i anledning af väckt fråga om uplifvande af Kongl. Maj:ts varning mot yppighet och öfverflöd, af den 11 Augusti 1792. III. B. 217. A. 390. — N:o 18, i anledning af väckt motion om rättighet för Arrendatorer af Lunds Domkyrko-hemman att efter markegångspris lösa arrende-spanmålen. III. — N:o 19, i anledning af väckt motion om förändrad boningsort för Provincial-läkaren för Gottlands södra härad.
Vid sådant förhållande kan jag icke inse och medgifva , att Utskottets gillade Betånkanden innefatta något afslag, och då det år medgifvit af Utskottet att Rotehållare obehörigen blifvit lidande, anser jag det vara en rätts fordran , att få detta lidande i behörig Embets. vägoitredt, och ersättning tillagd, i den mohn den bör åga rum, saint i sådant Afseende en sådan underdånig anhållan, som 5r bigård, och som, då den blott har afseende på skyndsamhet i pröfpingen deraf, icke bör vägras, serdeles som i flere andre fall en framställning om Nådig befallning, i afseende på en befunnen långsammare Embetsbehandling, blifvit i underdånighet begärd. Allmän kungörelse: Från Högloflige Kongl. KammarCollegium år till mig en så tydande skrifvelse ankommen. Välborne Herr Landshöfding P. E. Sköldebrand! Sedan Kongl. Majit vid pröfningen af den underdåniga klagan, Herr Lagmannen Gref. ve J. H. Gyllenborg anfört deröfver, att det uti 1812 års MarkegångsTaxa för Nyköpings Lån utsatte pris å en Soldatslåpmondering i5 R dr 17 sk. 6j r. vore i förhållande till den i Lånet under förre åren faststålde Markegång för högt tilltaget, i Nåder funnit det vara fullkomligen utredt, att Markegången på de Vad* mais släpkläder Rotarne vid Södermanlands Regemente åro skyldige, att hvarje år lemna sine Soldater, blifvit för högt åsatt genom den ofullståndighet, som ägt rum i thy, att ingen skili - 43 Den 5 Junii. nåd blifvit gjord emellan en complett eller så kallad Lifmondering, som enligt skedd reglering bör råcka minst i Jtne år, och desse Monderingsslåpklåder, hvilka hvarje år skola utgå, samt Kongl.