Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utan att hafva varit i 5 H. 5 66 Den 4 Mars. tillfälle att taga kännedom .af kostnads-förslaget, förefaller det mig dock, som om äfven den sist upgjorda beräkningen är något för liög, ehuru jag af nämnde orsak är förhindrad att uttala ett bestämdt omdöme, huruvida den äskade summan är för ändamålets vinnande oundgängligen nödvändig. Jag vill derföre endast anhålla, att StatsUtsk:s ledamöter måtte noga fästa sin npmärksamhet vid de speciella delarne af kostnads-förslaget samt tillse, att all onödig lyx från byggnaden bannlyses, ty eljest torde det dermed afsedda ändamål ej fullkomligt vinnas. Jag anser nemi. det vara af största vigt för de allmogens söner, hvilka skola erhålla undervisning vid ifrågavar:de Institut, att de icke på något sätt bibringas den föreställning, att man vid landtbruks-näringens bedrifvande bör afse något annat än den verkliga nyttan. I sådan syftning och i ändamål att så mycket som möjligt befrämja ändamålet med K. M:s Nåd. Propos. vägar jag hemställa, huruvida det icke skulle vara lämpligt, att StatsUtsk., i fall det, såsom jag hoppas, tillstyrker bifall till den K. Propos:n, derjemte föreslår, att, i fall den äskade summan skulle efter byggnadens upförande befinnas1 hafva varit för högt tilltagen, öfverskottet måtte blifva till Statsverket återbetaldt. Ett sådant beslut kan icke anses innefatta något misstroende, enär man vet, att ett kostnads-förslag icke är annat än en approximativ beräkning, hvilken alltid bör göras snarare för hög än för låg, och jemväl vid verkställigheten nästan alltid bcfinnes i mer eller mindre mån ofullständig. Hr Wolffelt, Mauritz Constantin: Jag för min del ämnar lala emot det begärda anslaget till vissa byggnader vid Ultuna Landtbruks-Institut, ehuru man måhända deraf tager sig anledn. att beskylla mig för inkonseqvens, eftersom jag en gång tillförene yttrat, alt landets modernäring, jordbruket, icke så omhuldas, som det förtjenar.
Ridderstapet och Adeln remitteradt Memorial, rörande wiste uti Noteringsoch Indelnings-Wcrket pästädde missbruk jämte upgisne förslag till deras afhjelpande, blef sammma Betänkande af Ståndet till alla delar gilladt, med tillagg af den underdäniga enstan att Kongl Mant. wid detta Ärendes granskning och afgörande Nädigst täckes fästa ett ömt afseende ä de serstilte klagomäl i desse Den 17 April. 779 ämnen, som genom underdänige Bcswär frän Ztskillige Orter hos Kongl Maju anföree äro. Detta stullc wördsamt och wänligen de Nespectwt Med-Ständen tillkännagifwas. lie s»x>r,. klx Urotocollll. ll. H. peterson. Utdrag af Protokollet, hället uti Borgare-StändetS Plemun wid Riksdagen i Stockholm den 24 Mars igro. S. D. Hwad, i anledning af 6:te Puncten uti Hederwa-da Bonde-Ständets Protocolls-Utdrag af den 2c ZnlH ststlidit är, angående Enstiftes och Storskiftes För-'' fattningarncs öswerseende och att i synnerhet de förre emedlertid mätte titt deras werkön inställas, Riksens Hög, lott. Ständers Attrnänna Beswärs» och Lcconomie - Utffott, under den 10 i denna mänad yttrat och föreslagit, blcf ak Borgare-Ständet till atta delar gittadt; Hwilket de öttige Respective Ständcn wördsamt och wänligen ffulle tillkännagifwas. Vt su^rs. S. D. Wid granffningen af det frän Riksens Högloft.
Memorial, med förslag till stadganden i reglementet för Rik .gälds-kontorei, angående de med ordinarie statsregleringen gemenskap egande utgifter, de å Riksgälds-kontoret anvisade kreditiver samt utgifterna för riksdagsoch revisions-kostnader, aflöningar och förvaltningskostnader m. m. (R. A.) Då Utskottet härjemte aflemnar förslag till återstående §§ i den afdelning af Riksgälds-kontorets nya reglemente, sorn innefattar stadgandena angående verkställigheten af Riksgälds-kontoret ålagda utbetalningar, får Utskottet, under åberopande af den i memorialet N:o 220 gjorda erinran i afseende på möjligen erforderlig förändring af den nummerordning, i hvilken hvarje särskild $ är upptagen, nu i korthet angifva det ämne, hvarom hvar och en af bifogade §§ handlar, samt det beslut eller motsvarande stadgande i nu gällande reglemente, som legat till grund för §;ns införande i det nya reglementet. § 171, angående ersättningen af uppkomna brister i Stats-inkomsternas uti Riksstaten beräknade belopp, är lika lydande med 191 § i hittills gällande reglemente. f? 172, angående Riksgäldskontorets ersättnings-skyldighet för bristerna i förslagsanslagen, motsvarar nu gällande 192 § och innehåller enahanda stadganden, dock med iakttagande af de förändringar i uppgiften å de särskilda förslagsanslagen, hvartill den under innevarande riksdag verkställda statsreglering föranledt. § 173, angående den innehafvare af indelta heinmansräntor och kronotionde tillerkända ersättning, har samma lydelse som 193 § i 1860 års reglemente. § 174, angående Stats-kontorets godtgörande för utbetald begrafningshjelp och nådårsbesparing, samt BHu till R. St.
Om i författningen warit bestämdt en wist afgift för tunneland jord af olika beskaffenhet, och ett wist förhällande i afseende pa öpna äkerjorden och utsädet warit fastställ, och äfwensä ett annat för last hö och tunneland äng ester jordens vlika beskaffenhet, samt en dylik pro. portionerad afgift för skog, skulle icke en ägare derigenom lättare metat hwad han borde upgiftv» och 494 Den Z Augusa. « och grannar lättare kunna conkrollerä det samt afgifken således i det hela med större säkerhet b is,vik faststald. Om fädum nyligen »vid rotenngm af vupmarte lägenheter kunnat werkställas, hwarsöre stall dek ej wiv hemmans wärdens fastställande äft roen kunna aga rum? Leri skattstyldige stulle åtminstone i sädant fall hafwa den tillflygt, att om han bliswit förfördelad, läka npmäkä sin jord och wisa rätta förhällandet Dttka äler skulle hafwtt den wigstga fördel för framtiden, M bereda en säker kännedom af hela jordrymden och således möjligheten till bestämda beräkningar i detta afseende. Andra författare hafwa också, med anledning af TabellwerketS wisterligeÄ ej för högt uptagna upgifter, bewisat, att en sadan afgift pa tunnelsnd,' ehuru inodererad, stulle bereda staten en gansta betydlig inkomst. Jag tror således, att tzel warit nyttigt om den kommit hos Utskottet i ätanka, jag tror det ännN mera nar jag be anker hwilka ytterligare betr-äden för egendoms wärdens förhöjning man ansett nödiga.- Bland bestå är intet i mitt tyco owauligare ätt det afäbyggnaden ä jord pä landet.
Jag trädde in och såg mig omkring, men upptäckte honom icke. – Är ej herr Isander här i afton? frågade jag kyparen. – Presten? – Ja! – Neej, svarade kyparen långsamt och, som det tycktes, förvånad. – Har han varit här nyligen då? – Kors, vet herrn inte att han är död? – Är Isander död? – Ja visst, för nära fjorton dagar sedan. Men kanske det är herr ***. – Ja, svarade jag. – Då tror jag visst att källarmästarn har ett bref till herrn. Jag skyndade mig att uppsöka värden på stället. – Källarmästaren lär ha ett bref till mig? – Ja, från Isander ... Stackars karl! – Men huru dog han? Låg han länge sjuk? – Ack, nej! Herrn kan tänka sig: han sitter här en afton, frisk och sund såsom herrn och jag, med toddiglaset bredvid sig. I detsamma kom Aftonbladet, och kyparen gaf honom det. Men knappt hade han tittat i det ett par sekunder, förrän han uppgaf ett rop och föll baklänges ned af stolen. Han hade fått slag. – Månne det kunde ha stått något i tidningen, som så upprört honom? – Jag vet ej det. – Hvilken dag var det? – Onsdagen den 17 September. – Kan jag få se Aftonbladet för den dagen? Källarmästaren letade rätt på det ifrågavarande numret bland en hög gamla tidningar. Jag började uppmärksamt läsa igenom det och fann snart hvad jag sökte. Bland »vigde i landsorten» förekommo der grefve Hägerstjerna (som några år förut blifvit enkling) och fröken Louise D. Det sednare var namnet på Isanders ungdomsflamma, som han nödgats försaka för sin fattigdom. En besynnerlig slump tycktes hafva bestämt Hägerstjerna till Isanders onda genius. – Nå, får herrn någon upplysning? frågade mig källarmästaren. – Nej! Men var så god och fortsätt! – Jag lät bära Isander hem till sig och skaffade honom en doktor. Följande dagen skickade jag dit och hörde efter hur det var med honom. Han tycktes då något bättre, likaledes fredagen och lördagen. Men då jag på söndagen sjelf tog mig tid att besöka honom, var han mycket dålig. Doktorn sade att han mattat sig med att skrifva.
N:o 87, angående stadgande i Bevilljiings-Förordningen i af seende å centonalens öfverflyttning på allmänna bevillningen; N:o 4*j i anledning af Herr O. Wifks motion, angående lindring i bevillningen för invånarne i staden Wenersborg; N:o 42> 1 anledning af väckt fråga om enahanda ansvar å Taxerings-män i städerne för uteblifvande från Taxerings-förra tillingarne, som i afseende på Taxerings-Comiteerne på landet tan blifva stadgad. S, D. Constitutions-Utskottets ilen r dennes på Tbordet lagde Mer Prat. Vtdr. d. 4 Osc. 1334. monal, F:o 55 * niel förslag: till ändring af rop §. Hege rings-For ni en och 80 §: RiksdagsOrdningen: i afseende på tiden for Riksdags fortfarande,. Lief af Riddersknp.et och Adeln leni midt utan anmärkning, i följd hvaraf detansågs böra hvila lill den behandling, 56 §. Regerings-Formen frircskrifver»- S. D.
1 anledning häraf och då protokollen vid inlands Nordre Häradsrätt uti ransakningen öfver rånet, äfvensom Göta HoI-rätts ofvannämnda domar, ådagalägga, att ehuru ingen af de för våldsgärningen misstänkta personer kunnat dertill hindås, Kronofogden Rhodin dock behörigen styrkt, alt penningarne pä det uppgifna sältet föikommit, samt att den honom ådömda ersättnings-sky Idigheten blifvit fullgjord, har E. K. M:t, med fästadt afseende å de i målet förekomne bevekande omständigheter, i nåder föreslagit Rikets Ständer alt, lill ersättning för ifrågavarande förlust, likväl ulan beräkning af den ränta och de lagsökningskoslnader, Rhodin mäst gälda, ett belopp af 1,971 R:dr 71 öre Runt mätte honom beviljas, alt af del pä Riks-stalens 7:de Hulvudtitel uppförda anslag, till reslitutioner utgå; och hafva Rikets Ständer funnit skäligt att lill denna E. K. Majds nådiga framställning lemna bifall, hvilket Rikets Ständer härmed lä i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda etc. Slockholm den 18 Januari 1860. HT:o 7. Uppläst och godkändi hos Ridd. och Adeln den 14 Jan. 1860. Preste-Slåndet den 14 Borgare-Ståndet den 18 Bonde-Ståndet den 18 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse om användande af de pä anslagen för Nockeby oell Drottningholms broars byggnad uppkomna öfverskott. (Slats-Utsk:s Utlåtande N:o 11.) S. A. K. Enligt hvad E. K. Majds nådiga Proposition af den 27 Oktober sisth år upplyser, har vid verkställighet af den ombyggnad af Nockeby och Drottningholms broar i Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Jag ber dig derför med största grannlagenhet och af vänskap för din fostersyster skaffa något ljus i denna sak, rörande hvilken jag af vissa skäl har svårt att vända mig direkte till henne sjelf. Det vissa och bekymmerfulla i detta är, att om minskningen af kapitalet fortgår på samma sätt, fröken Strandberg inom kort skall befinna sig utan existensmedel » ERNA. Kunde just tro det! Det har kostat vackra slantar – med en gest omkring ateliern – allt dethär. LILLY. Och hennes toaletter sen! ERNA. Jo jo! Som en hertiginna och med en liten prestdotters förmögenhet. Några fattiga tusen i en bank derhemma. — Sparfven i tranornas dans det är en gammal historia och den tar alltid en ända med förskräckelse VIGGO som går nervöst af och an på golfvet. Jag har länge vetat, att ateliern inte var Carls. Hon har hyrt den sjelf för egna medel ERNA hårdt. Naturligtvis! Det var ju klart! »Ramen kring hennes lifs roman» – en mycket dyrbar lyxartikel för en menniska med hennes tillgångar LILLY sakta. Stackars, stackars Louise! ERNA. Prat! Det är bäst som sker. Nu blir hon tvungen att resa. VIGGO stannar framför henne. Är du så säker på det? ERNA. På hvilket? VIGGO. Att hon reser? ERNA. Ja. När det inte fins mera pengar så VIGGO. Ännu fins det ju litet kvar och dessutom ... ERNA. Man måste skrifva till dender kamrern, att han inte får betala ut mer VIGGO. Det blir han tvungen till ändå, när hon sjelf så önskar. ERNA. Men det är ju vanvett. Man måtte väl i Guds namn kunna finna ett medel att hindra en menniska från att kasta sig rakt i förderfvet. VIGGO. Så nämn ett medel då! ERNA. Hvarför inte ställa henne under förmyndare? VIGGO. Emot hennes vilja? ERNA. Om så skulle behöfvas – ja. VIGGO skakar på hufvudet. Nej, Erna. För det första kunna vi inte göra det och om vi också kunde, skulle vi inte ha rätt att bruka våld ... ERNA. Inte ens om det gällde lif eller död? VIGGO. Inte ens då. ERNA.
Då detta förhållande bell och hållet ligger till grund för votei ;s-propos:na, och Exped.Utsk. bar en fullständig öfversigt deraf, så kan jag för min del ej inse möjligheten, att någon slags misstydning kan komma i fråga. Jag skulle således tro, att det ej kan vara behöflig t alt för denna öfverflödiga fullständighets skull återremittera betänkandet. Hr Nordensköld, Otto Gust.: Jag förenar mig så mycket mera med Hr von Hartmansdorff i detta fall, som jag tror en förklaring vara så mycket nödvändigare, som en skrifvelse redan inkommit till Regeringen, hvilken tyckes vara skäligen otydlig och nu mäste expliceras. Jag minnes ej säkert, men jag tror att den rörde afgifter vid afflyttning ifrån boställe, kvilka borde gå till statsverket. StatsUtskis mening var, att dessa afgifter skulle ingå till hufvud titeln, men skrifvelsen är mycket otydlig. Det torde äfven i detta fall kunna uppstå tvetydighet, och jag tror derföre, att det är för sakens förtydligande nödvändigt, att betänk, går tillbaka. Jag tror och medgifver visserligen, att StatsUtsk:s mening varit sådan, som Frih. Sprengtporten förklarat den, men för alt få detta klart uttryckt, så tillstyrker jag återremiss af betänkandet. Frih. Sprengtporten: Detta bar ej blott varit Stals Utskts mening, såsom Hr Nordensköld tror, utan det är äfven med uttryckliga ord i betänk, uttaladt. Den enda anmärka. som här är framställd, är, att detta icke influtit i voter:s-propos:na; men då Utsk. redogör uti recilen för R. o. Ad:s beslut, att denna summa af något öfver gooo r:dr skall utgå utan afseende på den summa af ta5o r:dr, som förut varit för behofvet afsedd, så synes detta vara uttryckt med så klara ord, att någon tvetydighet alldeles icke bör kunna äga rum, och det är således i mia tanke onödigt, att detta äfven inflyter i voter:s-propos:n.
Att öfverlntendentsEmbetet, till hvars granskning Nybyggnadsoch Reparations-förslag för Kronans bus i allmänhet inlemnas, blifvit förbigånget utom vid det ofvananförda ena tillfället 1823, då anmärkning mot förslaget ock af ÖfvcrlntendentsEmbetet gjordes. Hvartill ännu kommer, 3:o Att de af Comite'rade uppgjorda och K. M:ts Nådiga proposition om ytterligare anslag af 120,000 R:dr till GarnizonsSjukhusbyggnadens fullbordande, åtföljande så kallade ungefärliga förslag, uppgående till 116,315 R:dr 21 sk. 4 befunnits så summariskt affattade, att Utskottet, lill följd af ofvan åberopade B.. St:rs underd. skrifvelse den 29 Nov. 1823, funnit sig i nödvändighet att genom redan den >8 Maji d. å. aflåten skrifvelse till Herr HofCanzleren anmäla detta förhållande; och är Utskottet, innan fullständiga och af ÖfverlntendentsEmbetet granskade förslag blifvit detsamma meddeldte, icke i tillfälle alt till R. St:r afgifva utlåtande öfver berörde äskade ytterligare anslag.
Då ej heller utredt blifvit, i hvad mån staden Christianstad och skolans byggnadskassa för framtiden skulle fördela underhållskostnaderna för den sålunda gemensamma byggnaden, och då dessutom behofvet af utvidgning, ehuru verkligt, dock ej för den närmaste framtiden synes alldeles oafvisligt, anser sig Utskottet för närvarande sakna skäl, att motionärernes framställning till Rikets Ständers bifall förorda. 115:o, Under omförmälan, hurusom Norrtelje stad, i slutet af år 1860, uppfört ett nytt läroverkshus af sten, för en kostnad af något öfver 55,000 R:dr, af hvilken summa staden ännu häftade i skuld för 50,000 R:dr, enär stiftets byggnadskassas bidrag endast utgjort 5,000 R:dr, har Herr F. G. Isberg, uti en inom Borgare-Ståndet under N:o 65 väckt, till Stats-Utskottet remitterad, motion hemställt, att Rikets Ständer, till betäckande af den gäld, Norrtelje stad ådragit sig för uppförande af skolhus för dervarande elementarläroverk, täcktes anvisa staden ett låneunderstöd af Tretio tusen R:dr, att återbetalas genom erläggande af 5 procent årligen, hvaraf 5 procent såsom ränta och 2 procent till amortering af kapitalet, eller på andra möjligen föreskrifvande vilkor; och har motionären, till stöd för denna hemställan, bland annat, anfört stadens ringa folkmängd, knappt 1,200 innevånare, af hvilka, enligt föregående års taxeringslängd, endast 755, ocii deribland 412 af qvinkön, voro i ställning att hafva fått personlig skyddsafgift sig påförd; dess stora årliga utgiftsstat af närmare 10,000 R:dr, då de årliga intraderna endast utgjorde 5,000 R:dr; och dess hardt betungande fattigvård, som, till en del, ännu kunde anses såsom ett arf från den tid, då dervarande krono-gevärsfaktori indrogs, hvarigenom pauperismen steg i hastig fart. Staden hade icke destomindre, under det sista årtiondet, i och för allmänna företa.', underkastat sig utgifter till omkring 60,000 R:dr.
NBgon af Madame Geoffrins vanner sökte förrn&amp; BIonsieur Geoffrin att bilda sig genom Iiisning. Man gaf honom första delen af ett, historiskt arbete. Ban 18ste ordentligt igenom det och begarde att f&amp; fortsiittningen. Sannolikt af misstag fick han första delen tillbaka. Han laste samvetsgrant igenom den ännu en g&amp;ng och ' fann arbetet mycket godt ", han hade blott den anmarkningen att göra, ' att författaren ibland repeterade sig. ' En annan g&amp;ng IAnade man honom ett filosofiskt arbete, der sidorna vor0 indelade i spalter. Herr Geoffrin laste raden ut p&amp; en @ ng, men beundrade i alla fall mycket fbrfattarens " mOnga goda idéern, eburu han tyckte att det var skada, att de stundom voro litet osammanhangande. ' Flere " salonger " fonnos samtidigt med Madame ~eoffrins, men ingen af dem alla bar ingripit s&amp; djupt i adertonde Arhundradets kultur, som hennes, hoilken mera an nAgon annan bidragit till spridande af de idéer, som skapat den nya tidens ordning. Dertill har Madame Geoffrin personligen kraftigt bidragit derigenom att dessa idéer genom hennes lugnande inflytande i hennes ' salon " ikladdes en modern form, som skaffade dem sympatier och auhangare bland den stora allmtinheten. Minnen från amerikanska inbördes kriget. Z y story of the W a r: A zoontnn ' s narrative of four years perso~ta.1 experience as Iturse h2 the ' union army etc, By BIary Lioernzore. Hurtjord. Com. " My story of the war " är en bok på sjuhundra sidor, som sistlidne höst blifvit publicerad i Amerika. E n mängd L I ~ - ländska tidskrifter hafva redan haft utdrag lir den. Den liar öfver allt väckt stor uppm~rksamhet.
Uti en derefter den t) April 1858 till Eders Majit ingifven skrift har (lidea församling, jemte förmälan hurusom densamma saknade gudsljenster de 12 söndagar oni året, då dess kyrkoherde förrättade ofvan omförmälde gudsljenster i Trehörningssjö, underdånigst anhållit, alt församlingen, som, då Trehörningsjö kapellag bildades, bestämdt förbehållit sig alt icke derigenom lida någon minskning i gudstjensler, mätte i Nåder förklaras berättigad lill åtnjutande af gudstjenst hvarje söndag; äfvensom Trehörningsjö kapellboer uti en den 23 påföljde Juli inlemnad skrift underdånigst anhållit, det Eders Majit måtte täckas, i likhet med hvad genom Nådigt Bref den IG Mars 1855 blifvit lörunnadt Tyngsjö, lill Malungs pastorat hörande kapellag af Westerås stift, bevilja Trehörningsjö ett årligt anslag intill nästa Riksdag af G00 Rdr Riksmynt till lönebidrag åt en extra ordinarie predikant derstädes, som tillika kunde förordnas alt Ijenstgöra som folkskolelärare och åt hvilken församlingen, enligt bifogadt sockenslämmo-protokoll af den 27 December 1857, förbundit sig ej mindre att erlägga det förut till en ordinarie predikants aflöning utfästade och emedlertid till pastor i Gideå utgående bidrag, hvilket, inberäknadt folkskoleafgiflcn, skulle uppgå till minst 500 Rdr Riksmynt, än äfven alt bereda honom fri bostad. Med anledning häraf täcktes Eilers Majit den 10 December 1858 i Nåder förordna, alt Consistorium i Hernösand egde, såvida tillgång på prestman inom stiftet det medgåfve, under den återstående liden för nu gällande slalsregle - 24 Bil. N:o 6 lill Kongl. Maj: Is Nåd.
I det samband Conslitutionen fästat emellan Regenten och Folket, uti motvigten af deras ömsesidiga rättigheter, ligger äfven en garanti emot missbruket och emot factioners möjeliga inflytande. Antagandet af de föreslagne Grundlagsförändringar skulle åter leda till den följd, att Riksens Ständer aldrig fingo afgöra de deruti innefattade frågor, i andre fall, än då Constitutions Utskottet dem till Riksens Ständers pröfning och behandling öfverlemna, samt att ConstitutiorisUtskottet de facto ensamt finge utöfva opinionsrätten, i afseende på de ansvarige Embetsmännens handlingar. Grundlagens bud rörande Riksens Högloflige Ständers afgörande rätt i sådane ämnen skulle således kunna komma att qvarstå såsom ett ord utan betydelse, då det berodde af högst Tretton personer inom ConstitutiorisUtskottet, huruvida Riksens Ständer fingo pröfva någon dylik fråga eller icke. Detta ämnes vigt för Folket, bestämmer höjden af vådan, att låta det helt och hållit bero af ett så litet antal Reprentanter, hvilka lättare kunna missledas i sitt omdöme, än den 6tora massan af Folkförsamlingen. Det är sannt att Grundlagen blott lemnar Ständerne den inskränkta rätt, att hos Kon-' ungen, i visse beetämde fali, önsknings vis begära ombyten af de högre förtroende Embeten; meti denna rätt är likväl icke likgiltig eller ändamålslös; ty en hel Nations klagan är helig och vördnadsbjudande. Grundad på sanning och lag, måste hvarje Styrelse lyssna dertill, och den skall aldrig chjelpt höja sig tii 1 en Regent, som alskar sitt Folk och vill befordra dess väl. Det är äfven både möjeligt och troligt, att Ständerne und r längre tids lopp icke skulle behöfva till Thronen frambära en sådan klagan; men dess uteblifvande skall i detta fall vittna om ett otvungit medgifvande af de ansvarige högre Embetsmännens oförviteliga tjensteutöfning; och denna tystnad skall dä 9 och endast då kunna utgöra en sann och belönande tillfredsställelse för den Embetsman, sorn värderar sitt Fäderneslands bifall.