Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 131, i anledning af återremiss af Utskottets betänkande, N:o lil, angående ifrågaställd förändring i Författningarne, rörande mått, mål och vigt; lades till handlingarne; N:o 132, i anledning af återremiss af Utskottets betänkande, N Från Heder v. Bonde-Ståndet. S. D. Vid förnyad föredragning af Statssamt Allmänna BesvärsEkonomi-Utskottens utlåtande, N:o 55, i anledning af väckt fråga om förän - 740 ProL-Uulragj den tj Mars iS [5. dring i sätlet för fångars transporterande, fann Ståndet för godt aLL bifalla Utskottens afstyrkande yttranden, i afseende på förslagen, att fångar ina lårdas till fots, och att fångskjutsen måtte bestridas genom enlrepreneui er, 1)varemot UtskoLlens tillstyrkande örn upplifvaude af förut gällande stadgande, ”att, vid forsling af fångar, två personer, utom den skjutsande må åka efter en bäst, och fern personer, den skjutsande äfvenledes oberäknad, efter två hästar, så att tre personer må kunna färdas efler hvarje häst;” ldef af Ståndet afslaget. S. ,D. Föredrogos Lag-Utskottets på bordet hvilande betänkanden och utlåtande, i den “ordning som följer: N:o 82, i anledning af väckta motioner om förändring al Lagens stadganden, rörande teslamentsfriheten och gåfva med värm hand: Ater leni i terades; N:o 84, i anledning af väckt motion örn förändring af 12 Can. 4 § Handels-Balken: åter remitterades jemte ett af Gustaf Pettersson från Östergöthlands
Jag skulle tro, såsom Ilr af Ekenstam föreslagit, att dessa grunder böra hvälfva sig omkring frågan, hvilka som skola njuta fattigvård, hvilka sorn 1 11. 5o 394 Den 12 Fehru ari e. m. skola betala den, oell siittet huru den skall utgöras. Dä jag är ledamot af Ekon.Utsk., så blir jag i till fil I le att följa frågan i sina detaljer. Men medan jag har ordet, vill jag vidröra ett ämne, hvarom flere talare förut väckt fråga, nemi. 1788 års författning, sorn föreskrifver, att socknarna skulle äga, under vissa villkor, att utestänga fattige från sina gränser. Det inkomna Fattig vårds-comiterades betänk, utdelades före riksdagen endast till Landsh.-en,betena och har ej varit synligt i bokhandeln. Det har således icke varit mig möjligt att taga en fullständig kännedom om innehållet. Jag har likvisst, icke utan bekymmer, erfarit, att comiterade, hvilkas förtjenstfulla arbete jag för Öfrigt högaktar, hafva i 2 art. 4 §:n föreslagit följande: ”Flera ”socknar af samma pastorat eller församlingar af samma ”stad kunna förena sig om gemensam fattigvård; äfvensom ”socknarna måga, efter öfverenskommelse, fördelas i mindre "kretsar, som, hvar inom sig, besörjer den der erforderliga "fattigvården; dock alt, i begge fallen, hvarje socken blir ■”ansvarig för fattigvårdens fullgörande, hvaremot kretsarne ”blifva socknarna ansvariga för uppfyllande af sina förbindelser. Denna föreskrift, i förening med den på flera ställen i betänk, uttalade, att socknarna må äga rätt att utestänga personer ifrån sig, skall, efter min öfvertygelse, icke blott utvidga den stora strid, som ägt rum mellan socknarna, utan äfven upptända siuåkrig inom desamma. Då i den trakt, der jag bor, den oseden ägt runi, att flera socknar indelat sig i fattigrotar, har jag haft tillfälle taga kännedom örn den olägenhet, som deraf blifvit följden.
Hr von Hartmansdorff: Jag ber Ståndet erinra sig, att jag icke gjort mig skyldig lill den öfverdrift i uttryck, Gr. Lagerbjelke påbördat mig. Jag har nemi. hvarken sagt aldrig om Landshöfd:r eller allid om sockennämnd och sockenstämma. Jag ber Ståndet likaledes erinra sig hvad Frih. Raab, från början, yttrade, nemi. att den skillnad förefinnes mellan Utsk:s förra och nu afgifna förslag, att i det förra var fråga om kyrkoherde och sockenstämma, men att nu är fråga om sockennämnd och sockenstämma. Då detta förhållande tages i öfvervägande och Gr. Gyldenstolpe nyss yttrat hvad jag ville säga, återstår för mig' endast att, ronde betydelsen af ordet likaledes, besvara Hr Printzenskölds påstående med ordet ingalunda. Genom iakttagande af den obetydliga formrigtighet, Gr. Lagerbjelke på f. m. med framgång förfäktat, komma vi att slippa striden om ordet likaledes, och önskar jag, att alla, som fästat sig vid denna omständighet, måtte afstå derifrån, på det att vi måkomma till hufvudsakens afgörande. Hr Adelborg, Anders Otto: Man har i sanning kommit bra långt i lagstiftningsväg, då man söker att tillvägabringa en lag, som har till ändamål att befordra ett ondt, Ivertemot en kommuns tillkännagifna önskan. Man har väl skäl att tro, att lagen är till för att göra det onda mindre känbart inom samhället och för att, i möjligaste måtto, minska detsamma. Här åter vill man ställa så till, all en kommun omöjligen kan aflägsna från sig den frätande bränvinsfloden, såvida Landshöfd:n finnér skäl uti att anse den för kommunen nödig och nyttig. Det är, enl. min åsigt, ett fenomen i lagstiftningsväg, och jag tror, att inga skäl finnas för den saken. Huru R. o. Ad., då frågan förra gången förevar, kommit att fatta ett sådant beslut, vet jag i sanning icke. Det var, så vidt jag minnes, i synnerhet blott en, nu icke ti!!städesvar:de, ledamot af detta Stånd, som lyckades drifva igenom detta underliga lagförslag.
Skeppare som segla pä Utrikes Orter anses lika med Handlande i samma Städer. Dito - Deu 5 Januari!. Dito som segla pä Inrikes Orter anses lika med Handtwerkare derstädes. Skeppsbyggeri-Jnrättningar 66 R r Z2 §- gz N:dr 16 h. 20 och - Skeppö-Clarerare. Se Handlande. SkeppS-Bvggmästare, Priwate. Se Byggmästare. Skog, Necognitions. Se Kohlningar. Skrifware, Gärds hos Priwate - wid Bruk, mm. Se Jnspectorer Skärkarlar ekler Strandsittare utan jordbruk: Ogifte samt Enklingar utan barn Gifte samt Enklingar med barn - Skälwestgöthar, som idka Gärdsari^handel 6, 4 och Smältare. Se Arbetare. Sockerbruk betala för hwarse Kok eller Klarpanna - , , SpannemälShandlande, utom och i Skäderne, som icke aro Borgare 50, gz R:dr 16 H. 18 och - Specmkel. Se Directeurer. Spelmän, Harads och Sockne 2 och Spikhammar-stockar - , SpisqwarkersWärdshus» och Caf, fehus-Jdkare som ej äro Borgare 25, ig N:dr 16 H. 6 R:r g2 tz. Spräkmäst. Utan tjenst och lön pä stat Skyddsafgift. Stadsjord odlad äker och äng^ för Rr. hwarje tunneland af 100 N:drs wärde IO af 75 R:drs Dito 6 af zo N^drs Di's 4 för Stadsjord af warde utöfwer rov R:vr ökes asgttttn i proportion. Stenkohlswerk i Skäne Stenkärils,Fabriken, Salt-glasierade 5O wid Helsingborg ' -5 Z2 Stycke-Bruk 66 Styrmän, Sjömän 2 och l 24 Gtändspe fonér. Se Personer - Stärkelse och Pouder Bruk 20 och 10 Swalwel, Vitriol och Rödfargsbruk
Uti det här ånyo åberopade betänkandet tillät departementet sig att intaga hvad som utaf den, medelst Kongl. Resolution den 25 November 4 859, till tullagens och tulltaxans revision i nåder tillsatta kommissionen, blifvit anfördt uti dess afgifna betänkande och förslag angående ifrågavarande sak, och hvilket väsendtligen gick ut på, att afsigten med det medelst lagen af den -1 Juli -1816 stadgade förbudet mot införsel af utländskt sädesbränvinvin, — nemligen att bringa den inhemska tillverkningen af denna vara på fötter — redan för längesedan blifvit så fullkomligt som möjligt uppnådd, hvartill kom, att det var förenadt med nästan oöfvervinneliga svårigheter att afgöra, om ett bränvin vore tillverkadt af säd, drufvor eller andra frukter. Man ansåg derföre förbudet böra utbytas mot en tullsats, som med behörigt hänseende till omständigheteterna borde bestämmas till lika belopp, som tullen på bränvin af drufvor. Derjemte anmärkte departementet i förenämnde betänkande, att den till följe af Kongl. Resoltionen den 25 Maj 1814 i nåder tillsatta kommission till afgifvande af betänkande och förslag till förordning angående bränvinstillverkning och beskattning m. m. här i riket, hade uti sitt utlåtande yttrat den åsigt, att så länge införsel af sädesbränvin vore förbuden uti andra länder, det ej vore skäl att upphäfva det förbud deremot, som nu gäller här i riket, hvarjemte kommissionen trodde, att om införsel af fremmande sädesbränvin skulle blifva tillåten, måste dock i alla fall göras till ett vilkor, att för denna vara blefve påbuden samma importtull, som för drufbränvin, hvilket kommissionen likväl ansåg skola, till följe af priserna på bränvin här i landet, vara detsamma som ett förbud.
St:r vilja uttaga, densamma är större än tillförene, och att man har för afsigt att dölja ett sådant förhållande genom att man nu frångått ett bruk, som under V2 sekel städse varit infördt och begagnadt och aldrig förrän nu varit ifrågasatt att uphöra. -Således anhåller jag att H. Exc. täcktes framställa propos. på bifall till denna inbjudning; varandes jag förvissad, att om en sådan kommer att ske, den som icke fattat beslut i saken, skall utan all betänklighet bifalla hvad E. o. Ad. i detta fall för sin del beslutat. Gr. Lagerbjelke: Bevilln.Utsk:t yttrar i sitt Betänk. N:o 34 i anledn. af dels gjorda anmärkningar i vissa delar, dels ock alla Ståndens skiljaktiga beslut ang:de Betänk:t N:o 20: »Ingressen till Bevilln.stadgan jemte det yttrande, som derom pag. 19 i Betänk:t förekommer, hafva, i anledn. af gjorda anmärkningar derom, att den blifvande bevilln.summans belopp borde uti ingressen inflyta, blifvit af E. o, Ad. samt BorgareSt:t återremitterade. Ett uteslutande af detta belopp skulle nemligen hos den stora mängden af skattskyldige alstra en oriktig föreställning om hvad som afsåges att medelst den nya Bevilln.stadgan uttaga, och då dessutom förut alltid varit brukligt att bevilln.summans belopp uti ingressen uptagits, borde utan giltiga skäl någon afvikelse från detta bruk icke ega rum. I sitt ifrågavrde Betänk, bar Utsk:t upgifvit de skäl, hvarför Utsk:t icke funnit bevilln.summans belopp böra uti ingressen till stadgan inflyta. Elere talare inom ofvaubemälde RiksStånd hafva ock, med godkännande af Utskrts åsigt, erinrat, att de skattkyldige erhålla kännedom orri bevilln.summan genom riksdagsbeslutet, som från predikstolarne i rikets alla kyrkor upläses.
Ridd.- kamererarens tjenstetid: att Ridd.kamereraren, utan i instructionen lemnad rättighet till biträde af någon annan Riddarhusets tjensteman, är skyldig att ensam förrätta, ej mindre den egentliga bokslutskamereraretjensten, utan äfven håde contorsskrifvare-, bokhållareoch revisorsbefattningarne, samt slutligen, att Ridd.kamereraren, utom sin lön å Riddarhusets stat, 450 r:dr b:co, samt hushyre-ersättning, 66 r:dr 32 sk. samma mynt, uppbär af Wadstena adliga jungfrustift 200 r:dr b:co årligen, samt i öfrigt årliga arfvoden af de särskilda testamentsfonderna till ett belopp af 586 r:dr 25 sk. 8 r:st., eller tillsammans 1302 r:dr 8 sk. 4 rst. b:co om året; och har Ridd.Direct. dels ansett så väl Ridd.kamererarens lön oell hushyre-ersättning å Riddarhusets stat, som de arfvoden han af Wadstena adliga jungfrustiftscassan och adliga cadettskolefonden åtnjuter med tillsammans 266 r:dr 32 sk. böra hänföras under benämningen lön, hvilken sålunda rätteligen borde beräknas till 783 r:dr 16 sk. b:co årligen, dels ock yttrat: att då Ridd.kamererarens sammanlagda inkomster uppgingo till ett belopp, som motsvarade kamererarelönen i rikets collegier, Direct. väl icke funne för godt att för honom tillstyrka någon löneförhöjning, men emedan Ridd.kamereraren icke ägde någon underordnad tjensteman sig till biträde, och skrifvaregöromålen vid Ridd.contoret på de sednare åren betydligt tilltagit, så att deras behöriga fullgörande måste anses förenadt med särskild utgift för kamereraren, fann Direct., att en billig ersättning för dessa utgifter borde kamereraren beredas, hvarföre, och med afseende i öfrigt å Ridd.cassans betydligt förbättrade tillstånd, Direct. tillstyrkte, att ett belopp af 133 r;dr 16 sk. måtte under rubriken 472 Den 25 September. skrifvarebiträde för Ridd.kamereraren uppföras att utgå af Ridd.- cassan.
Det förefaller mig icke besynnerligt, och jag föreställer mig det icke hafva öfverraskat någon af Huset, att Hr Frih. o. Landtm, under f. m plenum vägrade propus, på Const.Utsk:s mern., sedan på de sednare liderna jag förnummit, alt vägran af propostr hörer till ordningen för dagen. Hr Frih. o. Landtm, vägrade för några plmidagar sedan propps, på ett StatsUtskts betänk., deruti voler:s-propps:n framställdes i fråga 0111 generals-pensjoner, — ett betänk., hvarå de andra Ståndens Talmän meddelat propos och hvarföre således Hr Frih. o. Landtm, saknade allt skäl till sin vägran. Derefter fann sig dock Frihrn alldeles oförhindrad att framställa propos. på Hr Lefreåis förslag, att Ståndet skulle frångå sitt förut fattade beslut, hvartill ingen anledn förefapns i StatsUtsk:s betänkande. Elter sådana företeelser förundrar det mig icke, att Hr Frih. o. Landtm, funnit sig befogad att vägra propos. Den 18 November c. m. i^i på ett Const.Utsk:s betänk., deruti Utsk. frhm-tällt ett rölsing all ingå med skrifvelse till K. M. , må vara i ett önskningsmål, men dock i elt ämne, som ligger inom gränsen (ör Coust Utskts verksamhet. Jag anser mig pligtig att emot denna vagran.och Ståndets i följd deraf lättade beslut protestera, allhäll andes ali lå denna protest i prut. nedlagd, öfvertygad, som jag är, att det förhållande, hvarpå Coust.Utsk. tagit sig friheten att fästa Sländernes uppmärksamhet, är af bela den tänkande delen af nationen nied liflighet omfattadt, oell all Gunst. Utsk :s bemödande alt afhjelpa den brist, sorn ännu äger rum i Statsrådets fulltalighet, likaledes iinderstödjes af nationen.
Med anledn. af den siste värde talarens yttrande, att StatsUtsk. möjligen skulle komma att anse E. o. Adms beslut, det punkten skulle läggas till handlingarne, och PresteSt:s beslut att afslå densamma, vara till dess praktiska verkan olika, får jag 220 Den 12 Juni e. m. förklara, att jag bestrider den slutföljd den värde talaren deraf dragit, enär jag under den tid jag varit ledamot af StatsUtsk. alltid funnit, att nar en fråga blifvit af ett Stånd lagd till liandlingarne, Utsk. ansett detta Stånd hafva förklarat frågan vara förfallen. Jag förstår ieke, hvarföre Utsk. denna gång skulle komma att beträda en annan bana, som, enl. hvad jag kan finna, ieke skulle leda till något resultat. Sedan öfverläggningen härmed ansetts fulländad, framställde Hr Gr. o. Landtm., att sedan i afseende på nu förev:de punkt blifvit yrkadt, af Hr Cederschiöld, att särskilda proposir måtte framställas dels å 1, 2, 3, 5 osli 6 momme gemensamt och dels å 4:de mom. ensamt, en sådan delning ej kunde förvägras, och borde iakttagas äfven vid framställningen af Frih Tersmedens förslag till beslut, som var af följande lydelse: »Till följd af sitt öfver 2:dra punkten fattade beslut, och då E. o. Ad. redan yttrat sig ang:de sträckningen af de banor, för hvilka anslag nu blifvit beviljade, lägger E. o. Ad. denna punkt till handlingarne»; hvaremot Hr Cederschiöld och Gr. Den härefter till bifall å lista, 2:dra, 3:dje, 5:te och 6:te momme af Utskis i 3:dje punkten afgifna förslag framställda proposine besvarades med starka Nej, jemte ett eller annat Ja, och då sedermera framställdes propos. till afslag å dessa momn-, ropades starka Nej, jemte åtskilliga Ja; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om E. o. Ad. i afseende på dessa momir behagade antaga Frih. Tersmedens förslag till beslut, samt sedan svaren härvid utfallit med starka
Kungsgårdar varande inventarier och effecter anbefalles, och att undersökning, rörande Kungsgårdarnes förvaltning må ske , till utrönande deraf, huruvida Författningarne, angående donna förvalt» Fröt. Utdrag ditt 2 October 182g. 7 ning, äro iakttagne; äfvensom Ståndet biföll Utskottets yttrande, att det hittills på Nionde Hufvudtiteln utgående anslag till ersättning af jordförluster genom Canal-anläggningar skall med 5000 R:dr å Åttonde Hufvud* titeln uppföras. S. D. Efter å nyo skedd föredragning af Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 249, i anledning af gjorda anmärkningar inom Rid • derskapet och Adeln, Borgare-Ståndet och Bonde-Ståndet, vid de under Ntris 14och 146 afg ifna Betänkanden , angående Riks Statens Sjunde Hufvudtitel , innehållande Pensions-Staterne och dermed gemenskap egande frågor, fattade Ståndet följande beslut: 1:0 Utskottets yttrande , att det icke funnit skäl , att till Rikets Ständers bifall föreslå någon ändring, i afseende på specie ela utbetalningar af de bidrag , som Arméeng och Civil-Statens Pensions-Cassor från Siats-Verket meddelas , bifölls; 2:0 Utskottets hemställan , att Rikets Ständers Revisorer må tillhöra att granska Arméens Pensions-Cassas räkenskaper och förvaltning för de fonder, sorn af Statsmedel bestå eller uppkomma , afslogs. 8 Prof. Uidrag deri 2 Octuber 182g. 3:0 och 4:0, Utskotletsyttrariden, angående anslag till Civil-Statens Pensions-inrättning och för MilifaireEmbetsoch Tjenstemän* samt Under Officerares och deras vederlikars enkor och barn > gillades; 5:0
R:dr, om vi blott i någon mån kunde bryta en länk i den kedja, sora så länge fästat oss vid Canalen* Vöre det icke värdt någon uppoffring, om vi, äfven blott för några ögonblick, fingo nedlägga denna tnnga börda, som trycker oss» Vi fingo väl kan Den i3 Aptit. kan hända sedermera återtaga densamma; men det skedde åtminstone, efter det vi undersökt förhållandet och sedan vi sett, om våra krafter tillåta oss att bära den, eller icke. jag har aldrig tvekat, att uppträda för hvad jag ansett sant och rätt* och jag tror icke, att det ligger någon vanheder uLi att strida emot öfvermakten. Man kan blifva öfvermannad, utan alt vara öfvervunnem Det är derföre, ehuru med föga hopp om framgång, som jag velat framlägga ett förslag, hvilket i första rummet grundar sig derpå, att när Statens medel anslås, debora förvaltas af personer* som derföre äro Rikets Ständer ansvarige. Detta utgör grundvalen för min motion. Derjemte har ' jag trott, att man borde häfva farhågan, derföre, att i sammanhang med detta arbete skola stå andra gigantiska planer, som skola öfverstiga landets krafter i en framtid. Kanske torde ändå alla dessa planer, med flottstationer, ångbåtar, trälvägar o. d. icke räcka till att trygga Canalens bestånd, och vi skole då säkert få höra någon framkomma med det förslag, att flytta Residenset till någon punkt vid Canalen; såsom det enda medlet, hvarigenom denna kunde uppehållas. Det vore visserligen önskligt, om alla dessa planer kunde verkställas; men något hvar är öfvertygad, att det nu öfverStiger våra krafter, och jag tror, att vi derigenom skulle förlora en stor del i styrkan 20 H, i3 »94 Den 13 April. utaf vårt sjelfförsvar. Vi komrao då att likna en man, som förskaffat sig alla möjliga slags vapen, men för detta ändamål tfödgas afknappa på sitt dagliga underhåll, till dess l'-:: '■lutligen, i farans stund, kraftlös och modstulen faller nedtyngd af sin egen rustning, som blir segrarens lätta byte.
Det liar af en ledamot blifvit yltradt, att sedan princip-Betänkandet blifvit återremitteradt, Ridderskapet och Adeln vore hindradt, att öfver detailleUtlåtanderne annorlunda besluta; men da Irenne Stånds bifall till prineipBetänkandet afgjort den saken, äger Ridderskapet och Adeln så väl rättighet som pligt, att vid pröfningen af detailleUtlåtanderne, i händelse dessa finnas innefatta förslag för detaillerne, hvilka Ståndet gillar, desamma genast antaga. Af samma Ledamot Herr Stråle har blifvit yttrad t, att de enskilde svenske medborgare, hvilka af dessa upptagne medel skola erhålla lån, borde afgifva sina reverser i den utländska myntsort, i hvilken lånet blifvit upptagit. Den värde Ledamoten synes dervid hafva förgätit RiksgäldsContorets rättighet att, intill dess realisation genom silfver-utvexiing i Banken vunnit fullbordan, kunna på depositRäkningen derstädes insätta det utifrån upptagne lånet i silfver. Det har af en an - Den 12 Februari i e. m. 23 nan Ledamot blifvit yttradt, att Janet helldre borde upptagas pari for procent, än att med rabatt å capilalet söka det för 4 procent. Jag får dervid anmärka, att, enligt min öfvertygelse, bör lånet för 4 procent kunna erhållas utan någon den ringaste nedsättning af Capitalet, men att, om fråga är att upptaga lånet för 4f procent, för alt vinna detta ändamål, skulle sådant medföra förlust emot om lånet upptages med rabatt af 8 procent på Capitalet, du räntan icke öfverstiger 4 procent. Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf: Nästan allt hvad jag bade velat anmärka har redan blifvit af de föregående värde Talarne upptagit. Blott en enda punkt återstår, nemi. den, att Banko-Fullmäktige hade bordt gemensamt med Fullmägtige i RiksgäldsContoret ombesörja upplåningen.
Staten således skulle öfvertaga berörde räntor och span mål, är det tydligt, att en sådan förändring å Statsverkets sida icke kan medgifvas under fortfarande ef råntegifvarnes rätt alt spanmålen till leverering in natura uppsäga, enär Staten derigenom visfa år kunde blifva belastad med betydliga spanmåls-lager, och således alltid måste, för detta ändamål, hålla stora mngazin och derför nödig personal i beredskap, som medförde betydliga kostnader, hvilka återfölle på de skattdragande. Äfven om afseende å allt delta icke fastades, förekommer en annan Omständighet, eller att de skattskyldige vilja undvika den stora och kännbara svårighet, som för dem uppkommer derigenom, att vid missvextår utskylderne, med ringa til’gång till deras likviderande, genom de höga varuprisen betydligen uppdrifvas, hvilket ieke kan förekotnmas annorlunda, än att ränlepersedlarne och linndén beräknas efter medium af prisen under någon längre tidrymd, och i sådant fall är det, på sätt Utskottet redan i förra Utlåtandet yttrat, icke möjligt alt tillika medgifva rättigheten alt leverera in natura.
Jag hade visserligen, såsom jag förut tillkännagifvit, önskat, att 1\. o. Ad. måtte fatta samma beslut i afseende på beloppet af hvarje actie i solidari^ ska sorn augtde teckningssummorna i actiebanker, eller att icke uti lagen intaga något stadgande derom ; men då ingen talare delat min åsigt i detta fall, anser jag mig böra tillstyrka bifall till hvad Hr v, Troil för en stund sedan, i likhet med Utsktn, föreslagit, eller mi nini is timm ans bestäm-* mande till ii5 r:dr silfver specie. Jag tror visserligen icke, att några synnerliga olägenheter vore att befara, äfven om detta minimum bestämdes till 2Öo r:dr samma mynt, men jag kan ej inse något gällande skäl till ett sådant beslut, sorn verkligen skulle antyda någon benägenhet att äfven i detta fall motarbeta solidariska bankers uppkomst. För min del har jag ej gjort mig det begrepp om solidariska banker, att inga andra än rika eller förmögna personer skulle kunna ingå deruti såsom delägare; men deremot anser jag, att; solidariska bankers säkerhet och credit hufvudsakligan beron derpå, att åtminstone en del af dess delägare äro allmänt kända såsom förmögna. 3 å 4 rika personer kunna ensamma förskaffa banken tillräcklig credit; och då jag, för min del, anser delägarnes antal ej böra nedsättas under 5o, tror jag det vara nödvändigt att Jemna äfven mindre bemedlade personer tillfälle att i solidarisk bank insätta sina penningar, Hr von Troil: Jag vet i sanning icke, huru jag skall bära mig åt, för att min värde vän, Hr Stuart, ej skall förundra sig. Första gången jag yttrade mig, förundrade han sig öfver, att jag ej föreslog ett högre minimum af acliebeloppet än I2Ö r:dr. Jag erkände genast, att han hade anledn. dertill, och föreslog ett dubbelt så högt minimum, och strax derpå förundrade han sig åter deröfver, att jag andra gången gjort, hvad han förundrat sig öfver, att jag icke gjort första gången.