Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En vacker sommarnatt kan bivuakering, under bar himmel eller under de små skyddstälten, vara ganska angenäm, men en gammal soldatregel säger dock, att det sämsta kvarter är bättre än den bästa bivuak, och vill man icke slita ut trupperna jämte alla deras persedlar, så måste man låta dem komma under tak. I krigstid anlitar man alla byggnader inom det område, där man hvilar, och de rymma i allmänhet ganska mycket, när allt utrymme tillgodogöres, som ' kan användas för människor och hästar. En svårighet bereder dock alltid kvarterförläggningen, den nämligen, att den nödgar till förläggningsområdets utsträckning, hvarigenom säkerheten minskas, på samma gång trupperna få vidkännas ett tillskott i marschväg för att komma till och från sina kvarter. Denna olägenhet minskas " dock genom fördelen af den bättre förläggningen och utjämnas genom väl anordnad bildning och upplösning af kolonnerna. För att taga billig hänsyn till trupperna förläggas de redan under fredliga större öfningar i alla länder i kvarter, då icke öfningens ändamål särskildt fordrar bivuakering för en eller annan natt. Härifrån gör endast vårt land undantag, enär inkvarteringsförordningarna medgifva inkvartering endast för tågande och garnisonerande trupper. Huru kallt, regnigt eller smutsigt det än må vara, måste våra trupper hvila på den blöta marken under de små, föga skyddande tälten. Månne förhållandet kan blifva annorlunda, om en gång våra indelta och värfvade soldater ersättas af de mera tongifvandes i samhället egna söner? Men nu åter till själfva marscherna. Redan förut har blifvit nämndt, att man för att göra marschen lättare och bekvämare delar en större truppstyrka i flera kolonner. Gäller frågan en marsch i fredstid eller en förflyttning alldeles utanför fiendens verkningskrets, d. v. s. en vanligen s. k. tågmarsch, tager man hänsyn endast till bekvämligheten och indelar kolonnerna efter tillgången på vägar, och så, att de olika vapenslagen gå hvart för sig. I fiendens närhet åter måste man förflytta sig under en ständig krigsberedskap. Gäller frågan en hel här, delas dess största enheter, armékårerna eller arméfördelningarna, icke gärna, men om möjligt låter man hvarje sådan förfoga öfver en särskild väg. Låter detta sig icke göra, måste två dylika en-204
Vid förnyad föredragning af Stats-Utskottets den 20 dennes afgifne, ®ch den 27 derpå följde på bordet lagde, Utlåtande angående väckt motion om inlösande af deså kal4 lade Schiegelska Godsen i Hallands Län 3 ansåg Ridderskapet och Adeln berörde Utlåtande böra till BancoUtskottet remitteras. Föredrogs ånyo LagUtskottets den 14 dennes afgifne, samt den 27 derpå följde, på bordet lagde, Utlåtande i anledning af de bos Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet gjorde anmärkningar vid Utskottets den 25 sistlidne April meddeldte Betänkande öfver väckt förslag, att Konungens Befallningshafvande må blifva pliktige, att till JustitiaeCancelieren samt Justitia: Ombudsmannen insända ett exemplar af de Kungörelser, sorn af Kongl. Majus Befallningshafvande utfärdas: att Kongl. Majus Belaliningshafvandes obestämda rättighet till Länens innevånares kallande till sammankomster och muntliga förhör må inskränkas, och att med utmätning af debiterad afgift må innehållas, då jäf emot behörigheten af krafvet väckes. Grefve Spens, Jacob Melcher: Under åbe ropande af det yttrande jag hade aran, då Den 29 Maji. 667 LagUtskottets första Betänkande förevar, inför Ridderskapet och Adeln afgifva, får jag hos Hans Excellence nu anhålla om proposition till bifall af LagUtskottets ifrågavarande Utlåtande, med antagande sf det deruti framställte 6ednare alternatif, eller att Konungens Befallningshafvande böra till JustitiasCancelleren och justitiae Ombudsmannen månadtligen insända ett exemplar af de Kungörelser, hvilka i Länet utfärdas, samt röra allmänna och enskiltes rättigheter och skyldigheter. Uppå derefter af Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken gjord proposition, blef LagUtskottets Utlåtande, tillika med det deruti framställde sednare alternatif af Ridder* skåpet och Adeln gilladt.
Utstottet för utredande af de fran förra RikSdaflar upffjutne twistlge frågor-' ^onas ^nclerslonZ frän Wester Norrland Memorial angäende Boställen för Conmnnistrar pä landet. Ater-remitz till Lag-Ut-kottet af desi utlätande i anledning af Iustitiä Ombudsmannens Riksdags berättelse. Instämmande i Höglofl. Ridderstapel och Adelns Remifl lill Stats-Utstottet, art i Stat förestå 16,666 R:d. Z2 §. frän I8ir ars början till stat för Hans Kongl. Höghet Arf-Fursten Prins Oscar. Förenande i de öfrige Ståndens Beslut om en tacksägelse adresi till Hans Majit Konungen och Hans Kongl. Höghet KromPrinsen i afseende pä inrättningen af en Swenst Landtbruks Academie. Art wid föredragning af Constilutions-Ukstot. tets Memorial den 16 Oct. igro, angående formen och sältet för Grundlagsfrägors behandlande, Bonde And ra Del' N s 4. 5° Den Z Julli. Bonde-Ständet ansett 56 §. i Regenngs-Formeu och 44 §. i Riksdags Ordningen sä tillräckeligen bestämma atla frägors handterande och afgörande, som höra till Utskott, att Bonde-Ständet icke funnit stal anraga en mera utwidgad gräns sör Constitutions-Utstottet, eller till bemalde lltjkott i sädanl afseende afgifne försiag lemna bifall. Af den iz Junii. Remister till: Lag Utskottet: i-o, Olof Ollon» fran Westerås Län Memorial rörande för» ändring i Kongl. Förordningen den 9 Februarii 1822, angäende stängsel skyldigheten. 2:0.
Hur var det, bjöd icke han på förbjuden frukt? Sådan bör man akta sig för. — » Han var för rolig, den der grefven, och gaf alltid bra rebliker. » Nåja, ni måste erkänna att jag åtminstone bjudit till att akta mig, » inföll jag. I det samma kom hofjägmästaren fram till oss. » Ni är skyldig mig den här polkan, som nu spelas upp, » sade han. » Ja, jag mins. Var så god och se, » svaDet första priset, 20 kronor, utdelas för den bästa berättelse, skiss eller novellett om högst tre breda spalters utrymme (vanlig artikelstil), som inkommit till Redaktionen inom den 7 nästkommande mars. Andra priset, 10 kronor, lemnas för den bästa samling af råd och rön, som falla inom området för de i de smalare spalterna förekommande afdelningarna för hus och hem. Täflingstiden utgår här likaledes den 7 instundande mars. För att komma under ompröfning vid täjlingen om andra priset, måste hvarje samling, som inlemnas, omrade jag och räckte honom mitt program. » Jag var endast rädd att ni glömt den. » » Jag, glömma er, en så gammal vän, aldrig! » svarade min nye kavaljer och gjorde ei. stel komplimang för grefven. I nästa minut sväfvade vi ut. » Hörde ni hvad grefven mumlade, när vi vände honom ryggen? » frågade hofjägmästaren under en paus. » Nej. » » Knap-adel! sa ' han, men jag vet inte, hvem af oss han menade, » svarade min kavaljer på sitt muntra, rättframma sätt! (Forts.) Resultatet af första pristäflingen. Som vi förut nämnt, hade 36 täflingsskrifter inom den för första priståIflingen bestämda tiden ingått. Sedan af dem utgallrats 22, som af en eller annan anledning ej kunnat komma i fråga vid täflingen, har en noggrann profning företagits med de återstående 14 uppsatserna. I allmänhet förete de inlemnade uppsatserna brister i stil och språkbehandling, men bjuda på många goda och sunda tankar.
Tegelbruken hafva under åren 1845, 1846 och 1847 varit lönande, i anseende till det större behof af tegel, som fordrats för uppförandet af ej mindre de i Wexiö byggda enskilda stenhus, än residensbyggnad och cellfängelse. Sedan framdeles tegelbeklädnaden af trähusen är verkstäld ocli rådhusbyggnaden bli f v i t uppförd, torde afsättningen betydligen minskas. Linnetillverkningen borde kunna vara en inkomstgifvande binäring, men oaktadt Konung och Staten har för uppkomsten af denna fabrikation användt betydlig kostnad, står den likväl fortfarande på en låg ståndpunkt. Lin odlas i allmänhet blott till husbehof, hvartill orsaken torde böra sökas dels uti den mindre hemmansägarens ringa och ofta stenbundna ägovidd, dels uti nödvändigheten, att offra så mycken tid på åkerbruket, hvartill kommer att en alltför utsträckt odling af lin mattar jorden. Under öfvertygelse, att den nya spinnmethoden eller dubbelspinningen skulle i betydlig mån bidraga till näringens upphjelpande, gjorde jag underdånig framställning om Mamsell Granbergs anställande i länet under 6 månader, på statens bekostnad; med bifall hvartill och under de i öfrigt stadgade vilkor, Mamsell Granberg år 1847 lemnade undervisning i dubbelspinningsmethoden från den 1 Maj till October månads slut, under hvilken tid hon var stationerad i olika trakter af länet, då hennes undervisning med stor begärlighet omfattades och ganska många elever uppnådde särdeles skicklighet i finspinning. Flera af dessa hafva sedermera änvändts såsom lärarinnor, och på de ställen, der hågen och nitet för inethodens bibehållande fortfar, kan man hoppas, att den ej öfvergifves, men så länge linneväfnad tillverkas förnämligast till husbehof, och man, vare sig af okunnighet eller bristande tid, ej bereder den, så att varan blir företrädesvis eftersökt, är det fara värdt, att dubbelspinningen icke vinner mera allmän efterföljd. Kongl.
Majit måtte föreslå Rikets Ständer, att, till utförande af detta arbete, anvisa ett lån, motsvarande två tredjedelar af samma kostnadsbelopp, emot lika ränta och amorterings-procent, som för det Gefle-Dala-jernvägsbolag beviljade lån blifvit föreskrifne. För egen del har Styrelsen för Vägoch Vattenbyggnader i underdånighet yttrat, alt, enär planen blifvit upprättad i följd af undersökningar, hvilka å lokalen kontrollerats af Chefen för Statens jernvägsbyggnader, som, efter öfvervägande af de uppmätta och afvägda liniernas ömsesidiga svårigheter och företräden, så väl i afseende på anläggningen, som framtida rörelsen, vitsordat liniens till Herrljunga företräde framför andra ifrågasatta, äfvensom kostnadsförslagets tillförlitlighet, Styrelsen ansåge sig icke ega anledning till anmärkning emot samma plan i annat afseende, än att dimensionerne, likasom rörliga materielen, blifvit beräknade i full enlighet med de för stambanorna bestämda, ehuru, enligt Styrelsens åsigt, såsom allmän regel kunde antagas, alt bibanor borde anläggas med mindre spårvidd och mindre tunga skenor, samt följaktligen för lättare och mindre kostsam transport-maleriel, än stambanornas, men att emedlertid Borås-banan torde böra betraktas såsom ett undantag från nämnde regel, enär beskaffenheten af de varor, hvilka derå hufvudsakligen komme att föras, eljest skulle göra nödigt att för omlastningarne vid stambanan anlägga magasiner och anställa särskilda tjenstemän, samt dessutom densamma i framtiden möjligen komme alt utsträckas på andra sidan om Borås och således med stambanan förbinda en ej obetydlig del af det sydvest derom belägna landet; och bar Styrelsen i underdånighet tillstyrkt, all det begärda lånet för nu ifrågavarande jernbanas byggnad måtte blifva beviljadt med 1,136,000 R:dr banko, under vilkor, alt banan och rörliga materielen genom bolagets försorg i framtiden vederbörligen underhålles.
Trägårdh, uti hufvudsakligen sammanstämmande motioner, yrkat, att, vid fastställande af Sveriges jernvägs-syslern, en till Ystad ledande utgrening af södra stambanan måtte upplagas bland de jernvägar, hvilka genom Statens försorg böra anläggas, samt alt det stats-ansbig, sorn erfordrades för åstadkommande af denna jernväg, hvilken, enligt Herr Trägårdhs förslag, borde å tjenlig punkt mellan Getinge och Remmarlöf förena sig med nämnde stambana, mätte varda af Rikets nu församlade Ständer beviljadt och anvisad!. Jemte förordande af den jernvägs-anläggning, som nyssbemälde 2:ne motionärer föreslagit, har Herr von Seth, Johan Angust, medelst särskild, inom förstnämnde Riksstånd väckt, motion hemställt, alt denna, från Ystad utgående, jernbana måtte, efter dess förening med södra stambanan vid någon punkt norr om Lund, från densamma, såsom statseller stambana, fortsättas till de norr om Helsingborg belägna s. k. Hallarne, eller helst ända till Engelholm. Rih. till R. St. I sammanhang med nu meddelad uppgift å det hufvudsakliga innehållet eller syftningen af de motioner, Slals-Ulskottet fält ernollaga rörande Stålens jernvägsanläggningar, har Utskottet ansett sig jemväl böra omförmäla 3:ne lill Utskottet remitterade motioner i fråga om sältet för beredandet eller anskaffningen af de för dessa kostsamma anläggningars utförande erforderliga tillgångar. För sådant ändamål har nemligen Bonde-ståndets vice Talman, Anders Andersson från Skaraborgs län, föreslagit, alt hela den skatt, som för ej mindre tillverkningen än försäljningen af bränvin kommer att utgå, mätte anvisas till bestridande af de kostnader, som Staten för jernvägsanläggningarne mäste vidkännas; hvaremot, uti en inom Bidderskapet och Adeln väckt motion.
Jag ser dock deruti icke någon fara för Banken, derföre att vi skola komma ihåg, att hvad som går till utländningen af Bankens silfver, icke lemnäs för intet, utan kan betalas, och det med silfver, om våra fordringar i utlandet icke åtgå till liqvid af våra skulder. Jag kan således icke finna, att Banken, genom en dylik spekulation, blir en skilling fattigare. Dessutom fortgår, som vi veta, uptäckten af guldlager oaflåtligen. Jag har nyligen sett en rapport af en M:r Collins, hvilken af NordAmerikanska regeringen var utsänd, för att, taga kännedom om Rysslands ofantliga besittningar i Nordöstra Asien, som gränsa till China och Japan. Denna rapport är af det största intresse; den visar, att Rysslands besittningar i denna del af verlden upgå till den ofantliga arealen af sju mill. Engelska qvadratmil, och på en åtföljande karta Uro utprickade stora sträckor, som anses vara guldregioner, men som icke kunna tillgodogöras af brist på folk, hvars myckenhet naturligtvis icke med visshet kan beräknas, men dock enl. approximativ kalkyl icke torde öfverstiga 3 mill., således ej 1 person på hvarje 2 qvadratmil. Det blifver derföre för närvrde för kostsamt, att bearbeta dessa rikedotns-källor; men au* visningarne å dem finnas, och skola säkert ej med tiden lemnäs obegagnade. Om, såsom jag tror mig hafva visat, vi icke skulle hafva någon fördel af att förändra vår standard, när vi nu en gång hafva den gifven i silfver, samt att man i detta fall bör lära sig något af andra länders erfarenhet, så går jag ännu längre, då jag påstår, att en sådan förändring skulle för oss vara rent af skadlig. Må 519 Den 14 December f. m. man ihågkomma, att vår utländska skuld, — om hvars belopp man nu är ense, åtminstone i afseende å den offentliga, nemi. omkring 100 mill., — är med ett enda litet undantag gjord i silfver, och att således liqviden skall ske i samma metall.
Man lånar då under det första året 10 milhr och sedermera under de elfva följande likaledes 10 milhr årligen. Den ränta och amortissementsproc., som med beräkning af 4 V2 proc. i ränta och l/a P1'00- kapitalafbetalning, eller tillsammans 5 proc. årligen, skall under de 12 åren erläggas för dessä medel, upgår sammanlagdt till 39 milhr, och således harman, efter 12 års förlopp, sina jernvägar färdiga till ett värde af 120 milhr, emot en beskattning å Pikets alla innebyggare af 39 milhr. Under de följande åren erfordras, till ränta och amortering, 5 proc. å de uplånade 120 milhr, eller 6 milhr årligen, hvilka efter förloppet af 40 V3 år successive minskas med 500.000 årligen, så att hela lånet är amorteradt efter förloppet af 52 l/3 år från dess uptagande. Men, som lånet successive under 12 år uptagits, så kan det icke heller blifva helt och hållet amorteradt förr än 64 V3 år från den tid de första 10 milbrna uptagits. För anskaffandet af jernvägar, till ett värde af 120 milhr, erfordras alltså till ränta och amortering 314 milhr, hvilka komma att af de skattskyldige erläggas under loppet af 6 4% år. Men om man afskaffade grundskatterna och således, på sätt jag nyss nämnde, måste ersätta hvad som derigenom felades för Statsbehofvens fyllande, skulle Svenska folket, sedan dessa skatter blifvit uphäfda, under de följande 52 V3 åren hafva i bevillning nödgats, efter 6 milhr årligen, erlägga ett sammanlagdt belopp af 314 milhr. Lägger man till dessa 314 milhr de 159 milla-, som jernvägarne under den 12-åriga byggnadstiden kostat, så upkommer en summa af 473 milhr, som för jernvägarne utgifvits under 64 V3 år. Efter denna tids förlopp skulle således Sveriges jernvägar, enl. Gr.
Man finner då att bränvinsminulering i städerna hittills varit belagd med tro särskilda afgifter, nemligen: en under namn af bevillning jemlikt bevillningsförordningen, en minuteringsafgift enligt Kongl, förordningen den 10 Oktober 1851 an - Särikilda Utskottets Memorial, M 28. 13 gående vilkoren för bränvins tillverkning och försäljning, samt en så kallad krog-skatt, som, i Städerne, kommunen sjelf ålagt, och lill kommunen ingått, men som på olika ställen blifvit till beloppet bestämd på olika sätt; hvaremot på landet någon dylik afgift icke egt rum. Den första af dessa afgifter, eller bevillningsafgiften, är af alla 4 Riks-Stånden vid denna Riksdag bibehållen, och enligt Utskottets första förslag skulle äfven de två sednare fortfarande utgå. Utskottet hemställer nemligen i 25 § af sitt första förslag, att af kannetalsafgiften '/I0 skulle ingå till kronan i stället för den gamla minuleringsafgiften, och alt återstoden skulle tillfalla kommunen, hvadan kannetalsafgiften skulle motsvara både minuteringsafgiften och kommunalskatten. De tre första Stånden funno likväl alt Staten, med tillverkningsafgiften, hade beskattat bränvinet tillräckligt och förklarade alt hela kannetalsafgiften skulle till kommunen ingå. Endast Ronde-Ståndet, som ej ville veta af någon kannetalsafgift, ville bibehålla den gamla minuteringsafgiften. Häraf synes nu klart, att kannetalsafgiften är samma skatt som, inom städerna, kommunerne hitills sjelfve ålagt och uppburit; och det förhållande, alt Rikets
Såsom här ofvan blifvit antydt, höra icke klädesbyxor till beväringsmanskapets vanliga beklädnad under dess årliga vapenöfningar; och ehuru dessa hållas i slutet af Maj och under Juni månad, då luften, synnerligast i de norra orterna, ännu är kylig, torde dock saknaden af dessa plagg i allmänhet funnits mindre kännbar, sedan manskapet i Jemtlands, Norroch Westerbottens samt Westernorrlands län blifvit försedt med fasta baracker, att under nätterna begagnas i stället för tält, och manskapet icke förnekas att under Kronans linnebyxor begagna sina egna medförde underkläder; men skulle det deremot anses nödigt och riktigt att beväringsmanskapet, lika med stamtruppen, under exercistiden tillhandahålles byxor af kläde, så kunna 15,000 par dels med fasta foder, dels med kalsonger försedda dylika, för lifmunderingen afsedda byxor, som under den sednare tiden, i anledning af befaradt krigsutbrott, blifvit för beväringsmanskapet, med tillgång af särskildt anvisade medel, förfärdigade och i regementenas förrådshus för beväringsmanskapet upplagde, till begagnande utlemnas, i hvilket fall det antal klädesbyxor och kalsonger, som ytterligare erfordras för den exercerande styrkan, lärer böra förfärdigas af återstoden utaf de för lifinunderingens byxor afsedda materialier, som i Kronans allmänna förråd äro förvarade, emot det att särskildt anslag beviljas dels för underhållet af samtlige desse persedlar, under deras nyttjande, dels för tillverkningen af de nya byxorna; hvarförutan, för fyllandet at den i beväringsmanskapets reservförråd å materialier till klädesbyxor och kalsonger genom dylika persedlars utlenmande till begagnande uppkommande brist, ytterligare anslagsmedel erfordras.
Alla munkar foro på en gång upp ur sina bäddar. Alla, som pinats af förfärliga drömmar, foro på en gång upp och trodde, att Antikrist var kommen. Men då man öppnade — då man öppnade! Det var den lilla Kristusbilden, som stod på tröskeln. Det var hans lilla hand, som hade dragit i klocksträngen, det var hans lilla guldskodda fot, som hade sträckts fram för att sparka på dörren! Portvakten tog genast upp det heliga barnet på sina armar. Då såg han, att det hade tårar i ögonen. Ack, det stackars heliga barnet hade vandrat genom staden på natten! Hvad hade det ej fått se? Så mycken fattigdom och så mycken nöd och så mycken last och så många brott! Det var förfärligt att tänka på hvad det hade måst genomgå. Portvakten gick genast till priorn och visade honom bilden. Och de undrade hur han hade kommit ut i natten. Men priorn lät röra kyrkklockan och kalla munkarne till gudstjänst. Och alla Aracœlis munkar tågade in i den stora, skumma basilikan för att i all högtidlighet ställa bilden tillbaka på dess plats. Tärda och lidande gingo de och skälfde i de tunga vadmalskåporna. Flere af dem gräto, som om de kommit undan en lifsfara. »Hur skulle det gått oss,» sade de, »om vår enda tröst blifvit tagen ifrån oss? Är det ej Antikrist, som har lockat ut Roms heliga barn ur den skyddande helgedomen? Men då de skulle sätta in Kristusbilden i kapellets helgonskåp, funno de där det orätta barnet, det, som på sin krona bar inskriften: »Mitt rike är endast af denna världen». Och då de nu närmare undersökte bilden, funno de inskriften. Då vände sig priorn till munkarne och talade till dem: »Bröder, vi skola sjunga Te deum och öfverdraga kyrkans pelare med siden och tända alla vaxljus och alla hänglampor, och vi skola fira en stor fest. Så länge som klostret har stått, har det varit ett förskräckelsens hem och en förbannelsens boning, men för allas deras lidandes skull, som lefvat här, har Gud gjort nåd. Och nu är all fara förbi.
Med dessi af mig föreslagna förändringar, tror jag, att den öfverklagade nuvar. inrättningen nied skjutsen, i det skick densamma 1111 befinnes, är i det närmaste afhulpen och hvarigenom landet kan befrias från den besvärliga och för landtbruket förstörande hållskjutsen, sunt de resande fortställas utan uppehåll; ty genom särskildta bidrag från hållskjulslaget samt den förhöjda skjutslegan försättes, såsom jag tror, gästgifvare och reservskjutsskyIdig-1 uti tillfälle att bålla dugliga hästar och ett sådant antal deraf, som svarar emot den hållskjuts, som dagligen inställts på gästgifvaregår darna vid de större vägarna , och jag är så mycket mera öfvertygad, att mitt förslag later verkställa sig, som jag bestämdt känner, att vid de accorder, som hitintills i min hemort uppgjorts af några håIlskjutsskyldiga, gästgifvarne och reservskjntsskyldiga hemmansinnehafvarne åtagit sig dessa utan att föröka det antal af hästar, som af dem vanligen begagnats till resandes fortställande. Jag anhåller ödmjukast, att på de skäl jag anfört H. R. o. Ad. täckes återremittera Allm. Besvärs-och Ekon.Utsk:s betänk, i denna del, samt alt mitt yttrande får åtfölja. Hr Bergenstråle, Claes Gabriel, anförde skriftligen : Skjutsningsbestyret är en inrättning, som ganska djupt ingriper i vårt samhällsskick ; —dess förändrande till ömsesidig belåtenhet är ett högst svårlöst problem; ett talande bevis derå förefinnes i det förslag, som Allm.
Majrls högstberörde Nådiga Proposition samtycka, mätte i. underdånighet begära, det täcktes Kongl. Majrt, på sätt i Nåder pröfväs tjenligast., låta verkställa en allmän undersökning, hvarigenom må tillförlitligen utrönas, om och hvilka af de så kallade kyrkohemrnanen i Halland tillhöra Kongl. Maj:t och Kronan samt böra af Kronan med åboer förses, eller äro af den beskaffenhet, att kyrkorna och presterskapet till desamma hafva jordegaudeoch dispositions-rätt. Detta utlåtande är af Borgareoch Bonde-Stånden i srn helhet bifallet. Ridder,skåpet och Adelli har bifallit det af Utskottet tillstyrkta förklarande, att Rikets Ständer icke kunna lill högstberörde Nådiga Proposition samtycka, men i öfrigt afslagit Utskottets förenämnde utlåtande. Slutligen har Presle-Ståndet, med bifall till hvad Utskottet tillstyrkt, i afseende på Kongl. Majlis i ämnet aflåtne Nådiga Proposition, funnit för godt utlåtandet i öfrigt afslå, enär Ståndet ansåg vederbörande kyrkors <3 O 3 «/ 6 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 272. eganderätt till de s. k. Halländska kyrkohemmanen nu mera vara så bevisad och ådagalagd, att någon allmän undersökning derom icke är behöflig; äfvensom Ståndet ansåg dels någon öfverenskommelse, åsyftande hemmanens afhändande från kyrkorna genom skatteköp, icke vara med kyrkornas egande-rätt förenlig, dels ock kyrkohemmans-åboernes rättmätiga fördelar genom de nu gällande Höga Författningarne fullkomligt betryggade.