Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med hänseende till dessa åberopas likaledes hvad här förut är anfördt och föreslaget i allmänhet om borgerskapets taxation och möjligheten att den controllera. § .5. pag. 10. Advocater och sakförare äro uppförde till bevilln:s erläggande under fem classer, i den minsta till 10 r:dr. Afgiften, sorn skall grunda sig på 5 proc. af behållen inkomst, är i så måtto alltför hög med afseende på småstäderna och landsbygden, som minimum deraf i verkligheten öfverstiger hvad handlande i de minsta städerna hittills i medeltal erlagt för behållen inkomst af rörelsen , hvilket missförhållande äfven gjort, att föreskriften sällan tillämpats för sådana sakförare, som endast i ringa mån befattat Den 39 Ma j. 35g sig med att vid domstolar och executionsställen utföra andras talan. Jag föreslår, att 2:ne classer måtte tillökas, med 7-Joch 5 rtdrs afgift, svarande emot i5o och 100 ltdrs inkomst. pag. 12. Direc teurer, Thea t erför hvarje representation &c. Det ansvar här bestämmes med afseende på den myndighet, som pass till resan meddelat, eller för resans fortsättning detsamma påtecknat, kan icke göras gällande utan Konungens bifall till lagbestämmelsen. pag. 19. U 11 ä n d n i n g a r, sorn resa omkring i landet och, efter eller utan medhafvande prof, för egen räkning eller såsom utskickade för andra, utbjuda eller sluta handel om utländska varor &c. Huruledes vederbör, myndigheter i gränsorten, der respasset påtecknas eller nytt respass erhnlles, skola kunna utröna, om en dit ankommande utländning är hvad man kallar Proben-Reuter, eller icke, är svårt att finna, då han hvarken i medhafvande passet betecknas såsom sådan, eller sjelf angifvet' sig derför.
Frågan om en allmän lindring i provinsens rotering upptogs ånyo vid 1828, 1829 och 1830 årens Riksdag och Rikets Ständer föreslogo dä hos Kongl. Maj:l i underdånighet vissa hufvudgrunder för en ny rotering; men genom Nådigt bref af den 3 November 1831 förklarade K ngl. Majit, »i betiaktande af de flere olägenheter. som skulle blifva en följd af en, före »fritt; ingens fullbordan, företagen definitif rotejemkning i Jemtland, Rikets Ständers berörda fiamstäliuiug icke kunna bifallas, u'an borde det föiblifva vid Kongl. Majlis undei den 21 November 1827 fattade och här ofvan omförmälta beslut.» Vid 1831 och 1833 årens Riksdag fortsattes förhandlingarne löiaude detta ärende, hvilka, då statsmakterna icke kunde öfverenskomma örn hufvudgrunderna för den nya roleringen, hufvudsakligen i hvad angick den blifvande styrkan al Fältjägareregementet, den Kongl. Majit ansåg icke böra Undeisliga800 man, icke medförde annan påföljd än a,t, på satt af Kongl. Brefvet den 2-4 November 1837 inbemtas, de effektive 800 rotarne hvardera tilldelades utaf åtskilliga till statsverket indragna hemmansräutor ett årligt understöd af 8 Hulr 16 sk., samt att ruslbållarne vid den äldre häitjägar^sqvadronen e.höllö, från och med året 1835, ett årligt statsanslag af 1.000 Ridr banko, att deni emellan fördelas. K ter del Rikets Ständer i underdånig skrifvelse den 30 December 1840 ånyo uppgifvit de grunder, pä hvilka Rikets Ständer, för deras del, ansågo en ornrole rint, af ptovinscn Jemtland böra eg» ium, urno Kongl.
Jag hemställer då, om icke de i denna fråga tveksamma hellre böra sluta sig till denna stora majoritet af folket och dess representanter, på hvilka ansvaret för förslagets antagande hvilar, än alt såsom en högst ringa minoritet ådraga sig det tunga ansvaret för förslagets förkastande samt dess icke förutsebara följder af splittring, oro och missnöje. Jag frågar slutligen, såsom Adelsman, om det icke må vara Sveriges Ridderskap och Adel värdigast att afsluta Svenska Adelns hitintills så he - Den 5 December. 261 drande politiska historia genom att fritt och otvunget nedlägga en spira, som den under sekler ärofullt fört, men som, medgifvom det, redan i sjelfa verket fallit ur dess hand; att derigenom gifva Europa det vackra exemplet af ett lungt framåtskridande på humanitetens bana, af enighet, styrka och sjelfuppoffring för fosterlandets väl, samt under folkets jubel utbyta den ärfda sjelfskrifvenheten mot den vida dyrbarare, som åt R. o. Ad:s aktade ledamöter kan förvärfvas genom fortsatt allmänt förtroende, medborgerlig dygd, vidsträcktare verldserfarenhet och en mer framstående politisk bildning. Jag röstar af själ och hjerta för förslaget. Frih. Cederström, Anders: J)et torde ursäktas, om äfven jag yttrar några ord i en fråga af så stor och djup betydelse för Svenska folket och, förnekom det ej, äfven för Sveriges Adel. Den förflutna tiden har förberedt densamma, den närvide afvaktar dess lösning med spänd väntan och otålighet, och den kommande skall derå sätta sitt insegel, godkännande eller fördömande. Konung och land hafva uppmanat oss att afstå från vår sjelfskrifvenhet, med andra ord att sjelfva afkunna vår dödsdom som Riks-Stånd. Hvilken stor och ärorik mission har ej härmed blifvit åt oss beredd, Mina Hrr! förutsatt att vi akta på tidens tecken och stundens krafl Vi hafva för oss tvenne altaren, fäderneslandets å ena sidan och sjelfviskhetens å den andra. Det förra kräfver ett stort, ja! det största offer, som kan begäras, sjelfuppolTringens, men lemnar i perspektiv ett enigt, lyckligt och starkt fosterland.
Denna Nämnd (rade , samma dag den blifvit väld, tillsammans. I den ordning 69. oell 97. ■§. §. föreskrifva, röste Samtlige Ledamöterne, man för man, och icke Ståndsvis, med slutna Sedlar, öfver den frågan: ”Skall . omröstning ”anställas till uteslutande af någon bland Högesta Domstolens l.edarnctcr ? ’ Besvaras derefter denna fråga enhälligt, eller af de flesta rösterna, med Nej, blifve du Högsta Domstolens samtelige Ledamöter ,bibehå!Ine. Besvaras den åter med Ja, sa Uppgöre hvar och en af Nämnden en sluten Lista på dem af Högsta Domstolens Ledamöter, flera eller färre, som han anser böra entledigas. De irenne ibland dessa , sorn då fått det största antal af röster emot sig, ställas hvar efter annan under en ny omröstning, hvarvid två tredjedelar af rösterna fordras emot den eller dem , som skola ansea vara ifrån Riksens Ständers förtroende uteslutne. Blifve hart eller de derefter af Konungen, hos hvilken Riksens Ständer härom anmälan skola göra, ifrån JSmbetet genom Nådigt afsked skilljde. Dock tillägge Konungen honom eller dem hvardera en årlig pension till Lönens halfva belopp. Riks - Den 9 Augusti Riksdags - Ordningen. 2. §. Riksens Stander skola , i kraft af Rikets antagna Regerings-Form, hvart femte år sammankomma. Uti hvarje Riksdags-Eeslut bestämme Riksens Ständer dagen , då de , till följe häraf , åter sammanträda , samt intage deruti uttrycklig Riksdagskallelse , med nödiga föreskrifter 1 afseende pa Riksdagsmanna - valen ; Konungen vare dock obetaget, att Riksens Ständer derföfinnäii till Urtima Riksdag Sammankalla. 14. §. Htifvudstaden Stockholm viilje Tio Riksdagsmän , hvaraf Tre Magistrat s-personer, Två Grosshandlare , En Fabriqueur, En MA Jtiutba-ndlare och Tre af Embeten och Handtverkeriertia. Valen förrättas af Femtio Electo* rer, utsedde ibland Borgerskapet, efter lika Clässification sorn Stadens Femtio Äldste.
Konungens befallningshafvandes utslag varit uppsatt långt före den 6 Juni 1840, saknade all grund, enär landssekreteraren bestämdt erinrade sig, att utslaget varit i koncept uppsatt åtminstone före slutet af Maj månad samma år; och har landssekreteraren slutligen anhållit att blifva frikallad från afgifvande af vidare förklaring, enär lian icke hade något att tillägga hvad af honom redan blifvit anfördi, och underkastade sig hvad Kongl. Hofrätten kunde finna blifva en följd af advokalfiskals-embetets afgifvande slutpåstående. Af denna förklaring har, på hemställan af advokatfiskals-embetet, P. Pettersson erhållit del och emot densamma bland annat påmint, att Konungens befallningshafvandes ifrågavarande utslag, ehuru dateradt den 30 Juni 1840, icke varit tillgängligt lili utlösen förr, än i September månad år 1841 och då endast i ett exemplar för Bjälbo församling, å hvars vägnar klagomål öfver oskäligt dröjsmål med sakens afgörande redan varit förda: att icke någon enda socken finnes inom Göstrings härad, som icke i ofvanberörda vägdelniugsfråga åtminstone i någon del fört stridig talan emot de öfriga, hvadan det fall sålunda varit för hand, då, i sträng öfverensstämmelse med 1827 års Kongl, bref, ett exemplar af utslaget bort för hvarje socken utfärdas: att Petersson, oaktadt sorgfälligaste efterspaning, icke kunnat erfara att, utom det för Bjälbo församling utskrifna exemplar af utslaget, flera än två exemplar deraf för två enskilda hemmansägare utkommit; och att, på det ej inträffa skulle, att Konungens befallningshafvandes utslag aldrig vunne laga kraft, Petersson dåmera, ehuru för enskild del icke intresserad i lrågans fortgång, ombesörjt att utslaget blifvit, på sätt företedt betyg af notarius publikus i Skenninge rådmannen C. J. Cnattingius utvisade, under December månad år 1842 och Januari månad år 1843 i häradets alla kyrkor kungjordt.
Länen är afståndet ändock större), således sakna utväg alt begagna sig af ett tillfälligtvis inträffadt ökadt behof af arbetsbiträde. nas nästan helt och hållet. Klimatet här gör så den större som mindre jordbrukarens beräkningar på jordens afkastning mindre säkra och denna afkastning i hög grad varierande, hvilket åter, då inom landet någon egentlig spannemålshandel ej kommit till stånd, medför en sådan växling i sädespriserne, att de ett år kunna stå 100 procent och derutöfver högre än ett annat. Vid summering af uppgiflerne öfver inom Länet befintlige backstugor och på viss lid från hemman afsöndrade lägenheter, befinnes de förras antal uppgå till 835 och de sednare till 4,185. Att lägenheter afsöndras med beständig besittningsrätt inträffar mera sällan och deras antal upptages derföre icke i beräkning. Då man likväl med någorlunda visshet kan antaga, alt icke i af de afsöndrade lägenhelerne är af den storlek och godhet, alt innehafvare!! kan för sig och de sina under medelmåttigt goda år deraf påräkna bergning, så återstå inom Länet tillsammans 3,642 backstugor och mindre lägenheter, utom hemmansdelar samt k rono-nybyggen i enahanda kategori, hvilkas särskilde bostäders befolkning, uppgående efter beräkning al 5 personer på hvarje hushåll till minst 20,000 personer, måste söka utvägar för soia behofs fyllande lili större eller mindre del på annan väg än af den åboende jorden, kan man, under ofvannämnda förhållanden, ej annat än med oro emotse ett inträffande svagår. Länets besutne innebyggares farhågor för foljderne af della på kommunernes välstånd, efter hvad erfarenheten under år med mindre goda skördar visat, mäktigt inverkande bosättnings-system hafva på flera sätt gifvil sig tillkänna. Sålunda träffas ej sällan vid sockenstämmor öfverenskommelse!’, hvilka, om den hos mig begärda faststäiielseu derå erhölles, skulle hota både personlig frihet och en lagenlig utöfning af egande rätten.
Här, på behörigt afstånd, tager det hela sig godt ut, och talaren deklamerar icke så illa, förefaller det Truls, blott för mycket uppsvensk fanfartomhet; allt i allt: han njuter skådespelet såsom en lyckligt arrangerad komedi, gifven honom till ära som ensam åskådare, och talarens prestation såsom en commoedia dell’ arte enligt systemet af de kinesiska askarne. I det samma slår det honom, att det ju verkligen är en aftonunderhållning, alltsammans, och alldeles intet annat, och att programmet är på förhand bestämdt, ehuru man af okänd anledning uraktlåtit att till hans bekvämlighet trycka det. No. 2 blir tal till Nordens kungar; No. 3 tal för de under året afdöda studenterna; No. 4 tal för «den nordiska kvinnan». Kl. 12 aflägsna sig damerna; kl. 2 håller den gamla berömda kemikern ett tårfullt tal till Finland och bäres kring salen o. s. v., o. s. v. Hvarpå Truls reser sig, får sina ytterplagg, går sin väg och resolut styr sina steg ned mot jernvägen till, för att få fatt i «gamla gardet». Han går först upp i «Jernvägshotellet»: det ligger i luften, att gardet icke är här. Han har knappast öppnat dörren till biljardsalen, innan han redan med bestämdhet vet, att gardet icke är här. Två novitier och en knodd dominera salen med en forcerad frimodighet, hvilken vore otänkbar, om de haft gardet inne vid sidan af sig i det lilla rummet intill köket. Till på köpet står dörren till detta rum öppen, hvilket förråder tomhet. Och när han ser på Karin, som sitter melankolisk och apatisk bakom sin disk, rister hon på hufvudet och säger: «här fins ingen i afton.» Han går derpå upp i «Skandinavien». Det ligger något i luften, som säger honom, att gardet måste vara här. Det är icke att taga fel på.
Då således stora anslag ej kunna an visas till arbetenas fortsättande, är det ojemförligt bättre att gifva små anslag, än att uppskjuta fortsättningen till rikare tider — som länge kunna låta vänta på sig. — Hvad slutligen den tredje invändningen angår, så har redan Stats—Utskottets Utgifts-afdelning indragit öfver 800,000 R:dr af de anslag, Kongl. Maj:t äskat å 4:de Hufvudtiteln, hvarmed ock denna titel tyckes hafva i sin mån fullt bidragit till de nya behofvens fyllande. Uti denna reservation hafva instämt: Grefve Cronstedt, Fr., Friherre af Ugglas Gust, Herr Montgommery-Cederhjelm, Rob. N. G., Herr Leijonancker, F. W., Herr Reuterskiöld, C. L., Herr Sandels, L. G., Herr von Troil, S. G. och Herr Skogman, Carl, samt Herr Biskop Annerstedt, Professor Selander, Prosten Berlin och Doktor Söderberg. Tab. liiM. A. Tabell Ofver Riks-slatcns Fjerde lliifvnd-liiel. 1861 års Riks-stat anslår. Penningar. Indelta Räntor, enligt markegång på förslag. Span m å 1. Indelt på förslag. Mått. Värde ä 2 R:dr kubikfoten. Oindelt. Mätt. Värde | förslagsvis å 2 lt:dr kubikfoten. Summa I Riksmynt. Departements-chefen Departementets Kansli-expedition Departementets Kommando-expedition Krigs-kollegium: Nuvarande anslaget 116,475: Tillkommer: till ökad aflöning åt personalen vid Stockholms Utredningsförråd 725: — D:o vid Göteborgs d:o 1,250: — Fern kammardrängar i Krigs-kollegium, h 50 R:dr 250: — 2 225: Generalitets-staten: Nuvarande anslaget 84,450: Afgå: utaf 6:te Fördelnings-generals-lönen indragne 2,200: General-stabs-officerares bildande Topografiska korpsen: Nuvarande anslaget 33,700:
Ava smädas och förbannas af invånarne. Nu låter Valdemar på torget framsläpa de tre vinfaten och bjuder folVALDEMARSSKATTEN: Samtliga teckningarna äro utförda för Idun af den kände artisten Tycho udberg, som från operasalongens halfskymning, under repetitionernas oro, fästat bilderna på papperet med sitt snabba och säkra ritstift. TREDJE AKTEN. TECKNING AF T Y C H O ÖDBERG. VALDEMARSSKATTEN: FRÅN JOURNALISTKONGRESSEN I ROM. F RÅN DEN NYSS afslutade journalistkongressen i Rom, som ju har sitt särskilda intresse äfven för svenska läsare, då flere delegerade från vårt land deltogo, har Idun i dag nöjet bjuda några bilder. Den största af dem framställer scenen på Piazza Colonna om kvällen den 4 april, kongressens första dag, då den italienska journalistföreningen (Associazione della Stampa) höll en lysande mottagningsfest för de främmande kollegerna i sin ståtliga lokal vid nämnda torg. Denna är belägen en trappa upp i det vackra palatset i torgets fond, de höga salarne och rummen omfatta ej mindre än två fönsterrader, och utanför hela våningen löper en präktig altan. Efter en charmant middag, som efter sydländsk sed serverades så sent som kl. 9, och vid hvilken presiderade journalistföreningens ordförande, den från kongressen i Stockholm 1897 kände senatorn och f. d. ministern R. Bonfadini, spredo sig deltagarne i otvunget och angenämt samkväm öfver hela våningen och särskildt lockade naturligtvis altanen med sin svalka och lifliga utsikt öfver torget. Midt å detsamma reser sig mot natthimmelen den berömda Marcus-Aureliuskolonnen, och rundt om vimlar ett brokigt och äkta sydländskt folklif. En väldig militärmusikkår på ungefär 100 man, uppställda i fyrkant, låter sina horn och pipor ljuda till den församlade pressens ära, och som en effektANDRA AKTEN. TECKNING A F T Y C H O En framträdande roll i våra kongressisters minnesrika Romadagar spelade äfven det ryktbara Oapitolium, af hvilket vi ock meddela en afbildning.
Jag mäste säga att min erfarenhet icke sträcker sig särdeles långt, men likväl så långt, att jag kan intyga, det nödropen om penningebrjst nästan varit Större, ju större tillgången varit på sedlar; och jag får påminna de Hrr, sorn bevistat föregående riksdagar, huru man då fått höra rop om strypning, likasom hade repet sutit om halsen. Nu hafva dessa rop något saktat sig, och jag hoppas, att pm vi få fortgå på den pu anträdda hanan, skola de af sig sjelfva snart upphöra, Den 3 Februari f. m. 77 Reservanten yttrar vidare: "Enär upplåningen sker emot obligationer, som gå i allm. rörelsen, hvaraf följden binett ökadt rörelsecapital, etc." Det är således meningen, att obligationerna också skola blifva penningar. Det är icke nog, att Riksg.conf. skall låna för att låna ut, utan äfven de obligationer, som af Cont. utgifvas, skola blifva penningar. Jag minnes, huru man vid 1817 och 1818 års riksdag jemrade sig, att disconternas sedlar hade gatt såsom mynt. Skola vi nu kasta oss in i samma olyckor? Jag vill åtminstone rentvå mina händer från all delaktighet i en sådan åtgärd. Summan är, att jag alldeles icke anser detta lån vara af behofvet påkalladt. Jag tror tvärtom, att det skulle vara högst olämpligt, äfven på det sätt reservanten föreslagit. Låtom oss tänka oss, huruvida jordägaren kunde erhålla någon nytta af detsamma. Man säger, att han med 6 procts årlig inbetalning skall kunna amortera sin skuld. Men huru blir det möjligt? Hurudant skall då det lån vara, som upptages? Vi hafva vid förra riksdagen försökt att bereda upptagande af ett lån mot 8 proc:s rabatt och 4 procrs ränta, och detta lån har ej kunnat erhållas. Men låtom oss antaga, att ett sådant lån nu kunde erhållas. Då skulle liypotheksföreningarna först nödgas betala 4-y proc., för att betacka Riksg.cont. för sjelfva räntan. Dertill skulle ytterligare, i fall lånet upptoges utrikes, komma coursdifference, uppgående till 5 sk. p:r r:dr Hamb. b:co.
Berätta för småttingarna om tomten, som bor i visthusboden, eller låt dem se skogstrollet afritadt, och de skola hvarje ögonblick tro sig se det k o m m a bakom träden. Pysen som sett krokodilerna i sin djurbok, är rädd att gå att bada — det kunde j u komma en krokodil. När barnen hört sagan o m de tre bockarna Bruse, o m hur de råkade ut för trollet, som bodde under bron, så förlägga de ögonblickligt trollets bostad till närmaste bro och äro nyfikna för hvar gång 415 deras väg för dem däröfver, om trollet skall komma upp och vilja ta dem. Då gäller det att som den största bocken Bruse ropa med den gröfsta och mest skräckinjagande röst, man kan åstadkomma: » K o m hit du, jag är inte rädd för dig! » och att sedan buffa till trollet, så att det far hufvudstupa ner i sjön. Var säker på att många småttingar äro fullt och fast öfvertygade om, att de, om trollet komme, skulle uppföra sig lika manhaftigt som största bocken Bruse. Sagorna fylla deras alltid lifliga fantasi, och sagohjältarnes tapperhet gör dem modiga — något som inte hindrar, att de i själfva verket finna flykten vara deras bästa försvarsvapen. Det händer, att lilla syster A v a är rädd för att gå ut ensam, när skymningen faller på och de ljusa sommarkvällarna ej längre äro så ljusa. Den något äldre systern Malla finner denna rädsla helt naturlig, » när inte jag är med för att försvara henne — det kunde komma en människoätare ». Detta antagande ger den yngres tankar en n y riktning: » Då tar han nog Malla först, som är större och tjockare än mej, » säger hon. Men så kommer hon att tänka på, att det ändå vore ledsamt, om så hände: » Nej, när jag ser honom komma på långt håll, tar jag Malla i hand och så springer vi. » » Men han har sjumilsstöflar, » upplyser äldre syster. Och så är det hon, som fortsätter äfventyret i fantasien: » Då skuttar, han långt förbi oss.
Af det den Kongl. Propositionen bilagda Slatsråds-protokoll öfver Finansärenden, hafva Rikets Ständer inhemtat alt, enligt hvad Kammar-rätten, bland annat, i underdånighet anfört, efter den 2 April 1856, då Kammar-rätten föreslog den sedermera verkställda minskning af revisions-personalen från 31 till 28 personer, dithörande göromål erhållit en högst betydlig tillökning genom åtskilliga, på sednare tider tillkomna räkenskaper, hvaribland de för Elektriska Telegraf-verket i riket, innefattande för år 1857 icke mindre än 13,151 folier, och de för Statens jernvägsbygnader, jemväl i betydlig tillväxt, numera blifvit af Kammar-rätten uppskattade att tillsammans motsvara tolf månaders revisionstid och mäst för granskning ölVeHemnas till extraordinarie tjenstemän, mot särskild, af E. K. Maj:t tid efter annan beviljad godtgörelse. 1 betraktande häraf och då sålunda den i Kammar-rättens tjenstepersonal ifrågaställa tillökning af en Kammarskrifvare synts vara af verkligt behof påkallad samt någon erinran vid den af E. K. Majit föreslagna fördelningen af förberörde lönemedel icke förekommit, hafva Rikets Ständer bifallit hvad E. K. Maj:t i fråga om delta embetsverk behagat föreslå. 6:o.. Uppå derom af Öfver-lntendents-embetel gjord underdånig hemställan, har E. K. Majit, med afseende å angelägenheten deraf, att i de särskilda ruin och våningar, uti hvilka Kongl. Musei dyrbara samlingar af gravyrer, målningar och skulpturarbeten nu vore och äfven framgent blelve fördelade, samtidigt funnes tillstädes pålitliga vaklbeljente för konstverkens vård och förevisande, i nåder föreslagit, att å Musei stat, som nu upplager blott en vaktmästare, mätte för ytterligare en sådan uppföras årlig lön af 450 Ridr; — och hafva Rikets Ständer den äskade auslagslillökuingen beviljat. 7:o.
Discont, hvaraf dock 6,75° — aro ansedde att aldrig vara utgifne, utan att bora åter godtgöras kammererarne sou} sig orått derföre debiterat.'—. 3’Således af de verkligen utgifne ett belopp af 3,231 41 5, Och Götheborgs Disconts 1,184 41 5, Summa 3 Proc. Reverser 4,416 34 10 förutan medel innestående på Götha-Canal Afskrifnings Råkning 50Q 13 6, men hårföre likasom för f. d. Malmö Disconts Assignationer, hvilka enligt Handlingarnes föranledande ej varit ordentligen bokförde, och ifrån hvilket verk dessutom förekommit en mångd Doublette och Triplette Assignationer, har jag för min del ej funnit lika skål vara talande att yrka deras inlösande, enar, hvad de förstnämnde eller 3 procents Reverser och medel på Afskrifningsråkning beträffar, de ej varit på den enfaldigare folkclassens händer, utan i personers vande vid affairer och ej okunnige örn hvad i dessa mål passerat, val borde kunna passa upp, och hvad de sednare eller Malmö Disconts Assigrtationer angår, man icke kan om dem sorn StatsUtskottets Betänkandm. Ij4l om Gotha-Canal Bolags och Götheborgs Disconters vara saker att valuta för dem till f. d Disconterna blifvit verkligen godtgjord, och om de således utgöra en lagligen erkand och fullgiltig skuldfordran hos Discontverket eller icke." "Jag anhåller att Högtårade Ståndet täcktes remittera denna Motion till Stats-Utskottet, och tillika lemna mig tillstånd communicera den med Respective Med-Stånden." ”B. H. Santesson