Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skalloch BroFogdar, Lärodrängar, Kohlare och Kohldrängar samt ringare Bruks-, Fabriksoch Faetorie-Arbetare , Fiskare och Krögare pä landet, SaltpetterSjuderiDrängar med flere deras vederlikar 12 sk. Nämdeman , [Rusthållare och FrälseheinmansAgare bland Allmogen , sorn endast innehafva ett helt Hemman och derunder, eller under Frälsemannarätt äga räntan af hemman till enahanda Mantal, eller under förpantning besitta Säteri till nämnde belopp , jemte Sågare och Mjölnare , . 36 sk Alle andre Hemmansägare bland Allmogen ‘} som endast innehafva ett helt hemman och derunder 24 sk. Stiger Fastigheten eller Frälseräntan , sorn innehafves , utöfver ett helt hemman , blifver Chartan för innehafvaren lika med hvad för Possessionater är faststäldt. Allmogens Söner och Drängar, som tillträda hemmansbruk .18 sk» Alle andre Bond Drängar , Frälse-, Handtoch Boställs-Bönder tillika med Torpare, löse Arbetskarlar i Städerne och på Dandet , Inhyses-hjon och Backstufvu-sittare med deras vederlikar . ,12 sk, JSevillningsUtsk. Betänlanden, ioi Corporaler, Trumslagare, Pipare vid InfanteriRegementen , Ryttare, Dragoner, Soldater, Roteoch Coopvardie-Båtsmän , EnrolleringsManskap, Profosser, Handtlangare, Volontairer och Marinierer # . 6 sk. Utlänningar, de der icke äro Embetseller Tjenstemän eller Borgare, eller ock hafva annan af de i denna §. nämnda befattningar , böra, i afseende på ChartaeSigillatas Afgiften föe lysning , anses till enahanda belopp , som de i denna §. upptagne personer, med hvilka de kun* na såsom vederlikar jemföras.
Det vid samma riksdag till utgående under innevarande år för vetenskapliga undersökningar rörande fiskerierna anvisade belopp, Ett tusen R:dr, bör likaledes af Riksgälds-kontoret utbetalas på det af Kongl. Maj:t föreskrifna sätt. § 99. Återstående beloppet, Tre tusen R:dr, utaf det till Kongl. Maj:ts disposition för geologiska undersökningars anställande och derpå grundade geognostiska kartors utgifning, under sednast förflutna riksdag beviljade anslag å 60,000 R:dr bör, med iakttagande af Kongl. Maj:ts derom meddelade föreskrift och uppå vederbörlig reqvisition af Riksgälds-kontoret utbetalas. § 100. Likaledes bör det såsom bidrag till uppförande och inredning af ett nytt, for gårdsfolket afsedt boningshus å Landtbruks-akademiens experimentalfält, under scdnastc riksdag anslagna men hos Riksgälds-kontoret hittills icke lyftade belopp, Sex tusen R:dr, utbetalas efter vederbörligen skedd reqvisition. § 101. Det i Riksgälds-kontoret inncstående beloppet Sex tusen sjuhundra tretiosju R:dr 50 öre utaf det årliga anslaget, 26,950 ll:dr, till aflöning för Styrelsen öfver allmänna vägoch vattenbyggnader samt dess tjänstebiträden så väl i hufvudstaden, sorn i landsortcrne, hvilket belopp motsvarar hvad denna aflöning utgör för innevarande års 4:do qvartal, bör efter gjord reqvisition i vanlig ordning utbetalas. § 102.
I afseende på föreskriften i donna §., att för vexel, som med protest återkommit, utmätning eller bysättning ej må kunna emot vexelgifvare eller öfverlåtare verkställas förr, än tre dagar förflutit, ifrån det han bevisligen blifvit krafd, har blifvit erinradt, att denna tid för verkställighet vore olämplig, helst man, på grund af ett löpande skuldebref, kan å vissa orter erhålla utmätning å vida kortare tid; i följd hvaraf yrkats, att åtminstone utmätningen må verkställas genast.' Efter öfvervägande häraf, får Utskottet förklara, att billigheten synes tala för det i förevarande hänseende bestämda rådrum, hvilket ej eller bör kunna medföra någon skada, helst tiden beräknas, icke från utslagets dag, utan ifrån det gäldenären blifvit krafd, hvadan troligt är, att tiden oftast förflyter, innan någon verkställighet hinner ske. Någon sämre rätt far icke derföre innehafvare af vexel, än innehafvare af löpande skuldebref. Man måste nemligen härvid taga i betraktande, att nu endast är fråga om protesterad vexel, då återgångstalan anställes emot utgi vare eller öfverlåtare; att desse ej äro att anse annorlunda, än såsom löftesmän, oci att verkställighet af utslag å löpande skuldebref ej får ske hos löftesman förr än atta dagar efter af lagsökningen erhållen del; hvaraf visar sig att vexelrättens natm ärven härutinnan blifvit bevarad. Anmärkningen i denna del lärer således bora förfalla., 13 Lag-Utskottets Utlåtande, N:o 124. Slutligen hafva åtskillige talare anmärkt, att stadganden saknas i följande hänseenden, nemligen: a) huru förhållas bör då vexel förkommer; b) om vexel förfalskas; c) om hvilka personer skola anses behörige att, med full vexelrätt, utställa, endossera och acceptera vexlar; d) om vexel endosseras efter förfallodagen, och e) angående accept för heder.
Ull.N:o färdade Instructioner, hos Kongl, Majit i underdånighet projecterade tillökning i ordinarie kneckielxållet genom en del Krono-Skatte-samt Frälsehemmans och lägenheters åläggande af ett ordinarie Roterings-besvär, derifrån desamma hittills Varit befriade, såsom, enligt hvad af Contrasignanten till Kongl. Majlts i detta ämne utfärdade Kådiga befallning, Herr Friherre aj Nordin, under discussionen hos Höglofl. Riddeiskapet och Adeln jemväl upplyst blifvit, blott innefattande den förberedande åtgärd, som af Rikets Höglofl. Ständer genom Deras år iÖJ3aflåtna underdåniga Skrifvelse varit åsyftad, icke må till någon slags verkställighet befordras, innan Rikets Ständer, efter emottagande af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, fått tillfälle att sig derom utlåta med den beslutande rätt, som genom 73 och 80 §§ Regeringsformen är Rikets Ständer förbehållen och försäkrad; att, i <!en händelse någon verkställighet af berörde Förslag till ny ordinarie rotering, i en eller annan del af Riket, skulle, sorn följd af missförstånd å local-autoriteternes sida, redan hafva blifvit vidtagen, densamma måtte, genom Kongl. MajUs Nådiga försorg varda återkallad; att de hemmansegare, hvilka tilläfventyrs icke, inom dem förelagd fatalie-tid anfört Statt tamtAllm. a 1 underdåniga besvär öfver rote jemkningsCommissionernes åtgärder att ny ordinarie rotering ålägga, ej må anses derigenom hafva en sådan tillökad tunga sig åtagit, eller förlorat sin rätt att derifrån vara befriade, intill dess Rikets Ständer 5ig i hufvudfrågau yttrat; samt att, derest, emot förmodan, någon kostnad eller förlust af en eller annan beskaffenhet, som följd af jordens upptagande till ördinarie ny rotering, blifvit egaren deraf tillskyndad, tillfälle må honom beredas, att sin rätt till ersättning härföre i laga ordning utföra och gällande göra. Stockholm den t Julii 1829 N:a45.
Så vidt som hos oss antagna former hafva inflytande på det ämne, hvarom nu är fråga, eller verka till den öfverklagade långsamheten, skulle dock, efter motionärernes förmenande, bristerna ej vara af annan art, an att de, med några få tillägg och förändringar uti hvad redan stadgadt finnes, kunde afhjelpas, hvaremot man i allmänhet för ändamålet funnit en ordning för arbetssättet behötlig. Sättet att bedrifva arbetet måste emedlertid lämpas efter de former, hvarunder det bör ske: och derför måste Utskottet till pröfning först upptaga de förslag, som i afseende på formerne eller rättegången blifvit väckte. I denna del är Herr Grefve Sparres förslag mest omfattande. Enligt detsamma 28 Lag(Jtslwltets Betänkande, Nio '45. och den utveckling han, jemlikt deri gjordt förbehåll, inom Utskottet deråt gifvit, anser han, för befordran af afsedda andamålet, nödigt: o) att föreskrifterna om hvad rättsökande hafva att iakttaga vid mals fullföljd i Hofrätt fullständigas; 6) att vissa bestämmelser i afseende på fullföljda vädjade sakers utförande och beredning meddelas; c) att förändring sker i hvad stadgadt finnes angående kommunikation af besvär i vissa mål; och d) att den offentliga läsningen af handlingarne, som nu i Hofrätt föregår måls pröfning, inskränkes, oöh den med läsningen afsedde kontroll på föredragningen utbytes mot en annan lämpligare. Hr Weidenhielm åter har, sä vidt den formella behandlingen angar, blott framstält yrkande i sistnämnde syltning eller om inskränkning i handlingarnes läsning; och Lars Rasmusson har endast föreslagit att stadgandet om skriftliga berättelsers utfärdande uti fullföljde vädjade saker måtte upphäfvas, såsom blott förorsakande onödigt besvär. Då Hofrätts befattning med ett mål först vidtager i och med fullföljden, är dermed en anvisning gifven för den ordning, Utskottet har att följa vid pröfningen af de framstälda förslagen.
Riksdag och är 1805 icke läkit försälja alt Manufactur-Jernet, samt ej eller, ifrän sistnämnde ar tills uti Maji mänad izos någon författning derom blifwit »vidtagen, ehuru en förmånlig afsättning i synnerhet af sadant Jern rinder förberdrde epoque bordt kunna förwantas; men att deremot försäljningen sedermera blifwit werkstäld pä en tid, da conjuncturen synts mara^, mindre gynsam; 2:0 Dä Herr Stads-Majoren och Åldermannen Wettin, som ivid auctionen gjorf inrop af 2,073 skeppund 4 listp. z marker. Stångjern, sann l,O23 skeppund 8 marker manufactureradt Jern, och hwarföre betalning bordt erläggas med tillhopa 22,675 Rd. 9 st. 2 r. fp., inom den Uti Auctions Kungörelsen Utstakade tid endast betalt 16,825 Rd. Z9 st. 4 r., hwaremot återstoden eller Rd, 5,849: r? §. ro r. utan debitering af ränta Vti 1808 ars Hufwudbok finnes wara utbalancerad till innewarande är, men af Fullmägtiges Protokoll ingen uplysning star att inhämta, att Herr StadsMajoren Wettin hos Fullmagtige begärt nägot anställd med en del af betalningen för det köpte Jernet, och ej eller huruwida och med hwad willor saLant anstånd blifwit honom bewiljadt ; fä har Högloft. Statsutskottet affat uplysning om sörhällrndet härmed - Den 18 November srr med, och anledningen hwarsöre detta arend? icke! kommit att uti Protokollet intagasäfwensom Högt.
Han talade mycket med mig, jag gerna med honom utan att låtsa märka hvarföre han så uppenbart sökte mitt sällskap, hvilket var emedan jag sökte Marias. Jag säg genast hur det var fatt med dem. Der voro ömma blickar, rodningar, leenden, bugningar, suckar, stamningar, betydelsefulla ord, närmningar, och på köpet vördnad å Ynglingens sida. Å Marias, nedslagna ögon, färgskiften, blyghet och framför allt, ren och medvetslös tillgifvenhet. Jag försäkrar detta var ett interessant skådespel, så interessant att det kunde locka till efterhärmande, om det annars lönade mödan. – Men Adolfs Fader är ej rik och har många barn, så det egentligen torde vara en dårskap af sonen att ha sett Maria, och hvem vet hur länge han för sig behållit denna dårskap, om icke en afton inträffat, som jag för roskull vill försöka att efter naturen afteckna. Föreställ dig således, att vi sitta, några och tjugu personer, värd och värdinna inberäknade, och supera i Kammarherren af L–s stora matsal, då en betjent beställsamt träder fram till Kammarherren, som har anspråk på att underrättas om allt som passerar, och tillhviskar honom något. Friherrinnan af L. Hvad säger Haglund för godt? Kammarherren af L. Ingenting min söta Vän. Han säger bara att den der näktergalen i qväll också sjunger i Södra Lunden. Friherrinnan af L. En näktergal i Södra Lunden! Det må jag säga! Det har jag alls inte hört ett ord om!! Några gäster: Kors en näktergal! Några andra: Jaså en näktergal. Ett par röster: Hva’ä’de? Hva’ä’de? Friherrinnan af L. Mitt Herrskap, en näktergal. – Min bästa vän lät spänna för Landauen – det roar kanske några af våra gäster att fara upp och höra på näktergalen. Kammarherren af L. Som du vill, min sötaste Vän lilla – men jag försäkrar det är ingenting roligt att höra på Friherrinnan af L. Säg också till om kaleschen; vi kunna omöjligt få alla rum på Landauen. Kammarherren af L. Kaleschen är visst i reparation hos smeden jag –
Sedan, i följd af Ridderskapet och Adelns samt Ronde-Ståndets återremiss å 12:te punken i Utskottets utlåtande N:o 158, deruti, för Öppnande af en kanal-ledning emellan Eskilstuna och Mälaren, tillstyrkts ett anslag af 100,000 R:dr, alt under loppet af 5 år med |:del årligen utgå, Utskottet afgifvit förnvadt utlåtande (N:o 239) och deruti sitt förra, af Presteoch Rorgare-Stånden godkänna, yttrande vidhållit; så har jemväl Ridderskapet och Adeln bifallit detta yttrande, i följd hvaraf frågan blifvit genom tre Stånds beslut, jemlikt 75 §. Riksdags-Ordningen, afgjord. 5:o. Uti l.sta punkten af dess utlåtande N:o 159 hade Utskottet tillstyrkt Rikets Ständer att, med bifall till Kongl. Maj:ls derom gjorda Nådiga framställning, be - Stats-Vlskottels Memorial, N:o 256. 3 vilja elt anslag af 83,000 R:dr för ombyggnad af den å vägen emellan hufvudstaden ocn Drottningholm belägna Nockeby bro. Detta tillstyrkande, som Utskottet i sitt utlåtande N:o 240 vidhållit, är godkändt af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Slåndet; hvaremot Rorgareoch Bonde-Ståndeii endast i så måtto bifallit den Nådiga Propositionen, att, till ombyggnad af vestra delen utaf nämnda bro, enligt uppgjord plan, elt belopp af 27,000 R:dr beviljades. I anledning häraf föreslås votering, jemlikt en så lydande proposition: »Den, som, i öfverensstämmelse med Utskottets, af Ridderskapet och Adeln samt Presle-Ståndet gillade förslag, beviljar det af Kongl.
Uppå dessa skäl och då General-Post-Direktörs embetet, derest olägenheter i de af motionären omförmälda afseenden skulle yppa sig, säkrast och bäst är i tillfälle att vidtaga eller föreslå tjenliga åtgärder för desammas afhjelpande, får utskottet vördsamt tillstyrka, alt denna motion icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 20 Mars 1851. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande, N:o 64. 3 N:o 64. Atik. till Exp. Utsk. den 21 Slars 1851, kl. 11 f. m. Utlåtande, i anledning af vackt motion om befrielse för Wexiö samt Rikets öfriga stifts-stiider alt bekosta boställsrum eller hushyra ål skolornas Rektorer. Uti en från välloflige Borgare-ståndet till Utskottet remitterad motion af Herr R.
Maj i nåder kungjort att taga sin början den 15 Augusti innevarande år, blifvit af undertecknade i behörig ordning verkställd; få Revisorerne derom nu afgifva den i 7 § af instruktionen för Rikets Ständers Revisorer den 17 April 1841 föreskrifna berättelse. Från nedannämnde verk och inrättningar hafva Revisorerne, vid förrättningens början, fått emottaga berättelser om tillståndet och förvaltningen under revisions-året af de till deras disposition ställde anslag, nemligen: från Kongl. Stats-kontoret, angående sjelfva stats-verket, det stämplade papperet, Statens spanmåls-förvaltning, undsättnings-fonden samt magasins-fonden, » » Krigs-kollegium, » » Förvaltningen af Sjöärendena, » » Sundliets-kollegium., » » General-tullstyrelsen, » » General-poststyrelsen, » Öfver-direktörs-embetet för Myntoch kontroll-verken, » Styelsen öfver fängelser och arbets-inrättningar i riket, » Kanslers-embetet vid Kongl. Krigs-akademien, » Direktionen öfver allmänna Garnisonssjukhuset, » » » Civilstatens pensions-inrättning, » » » Arméens dito, » Konvoy-kommissariatet, » Styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader, » Skogsstyrelsen, angående förvaltningen af de under f. d. Styrelsen öfver ekplanteringarne ställda allmänna medel, « Kommittéen för salpeter-ärendena, » Kongl. Ofcerintendents-embetet, » Stiiteri-öfverstyrelsen, » Kongl. Serafmer-ordens-gillet, » Direktionen öfver Stockholms allmänna barnhus, )> » »
”Och framför allt annat hoppas jag, att han redan nu senterar den beslutsamhet, hvarmed jag gör mig af med dem ty innan han kommit till visshet om att ingen går honom i vägen, visar han sig ej – och förr än han visar sig, blir jag ju ej grefvinna.” Klockan led emot 1 följande förmiddag, då Blenda begaf sig till det sista af dessa möten, hvilka hon ansett så oskyldiga, men dem hon nu bedömde helt annorlunda, ehuru de i sjelfva verket icke voro mindre oskyldiga nu än förr. Hon gick framåt Nya vägen, ty det var åt den trakten som hon denna gång skulle träffa baronen. Emellertid syntes han icke till hvarken före eller efter henne, och ej heller fans han på något af de tvänne ställen, der han visste att hon skulle uppehålla sig. Blenda tyckte icke om detta. Väl sade henne en viss känsla att det vore aldra bäst, om han blifvit missnöjd och aflägsnat sig af sig sjelf, men så sade åter en annan, långt mera smickrande känsla: ”Det är icke gerna möjligt att han skulle kunna försaka hvad han anser som en lycka” ”Och”, tillade hon, ”det vore högst förargligt, om det icke blefve jag som visade honom nödvändigheten att draga sig tillbaka – minsann jag ville att han i den vägen skulle lära mig någonting!” Under det känslorna så der vexlade, hade den unga barmhertighetssystern sett om sina stackars skyddslingar. Hon var stolt och lycksalig öfver att nu få göra godt genom sin tillkommande makes penningar, men det goda, som hon gjorde, skedde ej med öfverflödig frikostighet, utan med måtta och klokhet, ty hon ville att det skulle förslå åt många och hade sjelf varit tillräckligt fattig för att veta huru man kunde hjelpa sig med litet. Dertill hade hon under mammas handledning hemma på landet lärt sig en mängd förträffliga hus-kurer, som gjorde henne till en verkligen god sjuksköterska, så mycket mer välkommen, som hon alltid med en innerlig hjertats mildhet föreskref eller verkställde sina små ordinationer.
Ofverflyttningen af de 9,000 Rdnna har Utsk. betraktat som en räkenskapsfråga, och derföre tillstyrkt denna åtgärd; men då man föreslagit att de skulle afses för soldaternas pensionering, har jag ingenting deremot, så vida man ej anser sig dermed hafva gjort nog för truppens pensionerande. Att truppers pensioner böra blifva större, än de genom detta tillskott skulle blifva, torde kunna tagas för afgjordt; men huru stora de böra vara, torde möta svårigheter att nu säga, då K. M:s Propos. icke lemnar någon ledning för omdömet härutinnan, ehuru jag förmodar att Regeringen skulle kunna, åtminstone approximativt, upgifva någon summa, som blefve tillräcklig, för att till lämpliga belopp kunna höja pensionerna. På nu anförda skäl motsätter jag mig icke Gr. Björnstjernas förslag, sedan jag nu haft tillfälle att visa halten af de anmärkningar, som mot StatsUtsk. blifvit fällda. Frih. Tersmeden förklarade sig häri instämma. Hr Lefrén: Jag gillar deras åsigt, som mot Krigsmanshus kassan velat visa och föreslagit en liberalitet, som ej kan annat än vara på sin plats, hufvudsakligen derföre, att jag anser farligt att göra det ifrågasatta afdraget på de medel kassan fått till ersättning för till Statsverket indragna räntor; farligt, emedan derigenom skulle väckas misstroende för likartade förslag, som möjligen kunde framdeles förekomma. Då man lofvat kassan ersättning, bör man väl äfven lemna och icke indraga densamma. Om således meningen är, att denna kassa icke skall få tillgodonjuta samma förmåner som de öfriga, må man då låta dessa 9,000 Rdr qvarstå ensamt för 36 Den 4 Juli f. m. denna kassa till KrigsColhii aflöning. Då har man icke gjort, att jag så må säga, ett kontraktsbrott, genom att minska den summa, man åtagit sig att lemna för de indragna räntorna. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof: Jag har ingenting emot det framställda förslaget, utan finnér det godt, om B. o. Ad. medgifver att intet afdrag må äga rum.
I öfrigt anser Utskottet att hvad Herr Professorn Eorssell yrkat om Ecclesiastik-Statens personer - Dea 17 Juli. sonef, det de böra maptalsskrifvas vid elen Lägenhet, dit de den I Maj följande äret tornina att flytta, hvilket äfven Herr Prosten Wickblad Utsträckt i allmänhet tilj alla personer sorn flytta frän ett till annat ställe; vara af Herr Prosten Thyselius, enligt Högv. Prest-Ståndets Protocolij behörigen vederlagdt och således ej erfordra något vidare syar. Vid b Morn-, som Innehåller atf enär större eljer mindre del af en Sockens innevånare bonäs Mantalsskrifne i ett annat distnct, bör ett af vederbörande Pastor vtndertecknadt Utdrag af Husförbörs-hoken till nödiga upplysningar företes , har i Högyöidiga Prest Ståndet blifvit yrkadt det tillägg, att berörde Utdragborde genom, $ockne-inrievåriarnes försorg företes vid Mantalsskrifningen ; men emedan en sådan förbindelse innefattar en Embets-åtgärd, hvilken Presterskajtet i stället för egen inställelse vid Mantalsskrifningen ofelbart aUgger iakttaga» och destomindre kan de Skattskyldige åläggas, sorn densamma visserligen skulle hos dem komma i förgätenhet , enar de deraf hvarken hafva att vänta nytta eller skada, ty kan anmärkningen i denna de| af Utskottet ipke godkännas, 2 §.
Herr von ZcliantL, Ikvsr ^reörie L »briel, ansäg de bägge sist uplästa Skats<Ut« stok - Dm 19 December. "57 skottets Betänkanden äga sä mycken gemenskap med den allmänna Stars Regleringen, att de borde hwila kill afgörande i sammanhang med densamma. Friherre 8taLl vnn klöis lo in. förr enade sig har med Herr von Sckantz. Grefwe O o kng, /fuZusr. Det har wid detta tillfalls warit fiera frågor om indragningar. Derföre har jag andragit om w.rkeligen Militairen borde reduceras. Hwad detta ämne angär rörande halfwa Presidents lönen för Hans Excellcnce Herr Grefwe s5 kl§§Ig§, anhäller jag fa äga min rätt öpen, likasom alla andra, ait säga Ja, om jag sä will, och Nej om jag ej will, ty jag finner ej rätt att en och samma person njuter 2, Z löner. Derföre conformerar jag mig med hwad Hans Ejccelleuce Herr Grefwe Wacktmeister behagat anföra. Herr U okk lieb, Larl Krsäric, uplyste, att enligt Utskottets Betänkande, ätnjöte Hans Epcellence Herr Grefwe sk OZ^Ias endast Landshöfdinge lönen till det belopp, hwartill den, enligt uträkning efter ett medium af 10 ars markegång sig belöper, och alt ena hälften af Presidents lönen gar till Stats» Wreket och den andra upbäres af Hans Excellence Friherre Kurck såsom för detta President i KammarCollegio. Herr Grefwen och Landr-Marskalken föreslog, att Lefia bägge Stats»Utskottets Memorialer mätte hwila till befi Stats,Utskottet återkommer metz sitt nya förslag till StatS-regleringen. Bi - Den 19 December. Bifölls. Friherre konäs, 6srl. Som Allmänna Vcswärsoch Oeconomi?
Just den omständigheten, att E. och Ad. nu antagit den 53:dje §;ti och så betydligt nedsatt straffet för utmaningen, är ett ytterligare skiil till borttagande af 54:de g:n, hvilken, efter min tanke, legaliserar duellen. Med bibehållandet af 54:de gm skola utmaningar ansvarsfritt få ega rum, då den, som tilltalas för utmaningen, alltid kan invända att han återkallat densamma. Det ansvar, som enl. 53:dje §m skulle drabba den utmanande eller den, sorn antagit utmaningen, är väl icke för strängt för ett lättsinnigt och rättsvidrig! aftal. Det är alldeles oriktigt att påstå, att utmanandet till duell och antagandet af utmaningen skulle endast vara en tanke. Aftalet utgör början af brottet och den brottsliga viljan framträder dermed i handling. Då Gr. Sparre tillåtit sig att upliisa ett yttrande af minoriteten inom Högsta Domstolen, så ber jag att lii fästa E. o. Ad:s upmärksamhet på några ord i motsatt syftning, som af Just. Statsministern inför K. M. yttrades i anledn. al den ändring, som skett uti Lagberedningens förslag rörande duellsbrott: »Tvärtom måste redan det rättsvidriga aftalet om två menniskors ömsesidiga angrepp emot hvarandras lif eller helsa i och för sig anses brottsligt, och desto hellre böra af lagen beläggas med straff, sorn, till följd af detta brotts särskilda beskaffenhet, lagens straffhot förlorar sin kraft i samma mån handlingen framskrider. Har utmaning till envig en gång skett och blifvit antagen, är det fara värd t att fruktan för straff ofta skall undertryckas af en hederskänsla, som med vanära stämplar brytandet af ett aftal, — äfven der det, lättsinnigt ingånget, gäller en lagstridig handling; och har aftalet en gång framskridit till verkställighet, ligger effekten deraf merändels lika mycket utom som inom de handlandes förmåga att bestämma. Det är vid betraktande häraf, Den 24 Mars e. m. 351 sorn förevide förslag, i likhet med gällande lag, belagt med straff så väl sjelfva enviget som altalet derom».