Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nog är det emellertid att förstå det en hel småstad skulle känna sig intagen af både nyfikenhet, förtjusning och skräck att få midt ibland sig en ”köpt” fru, men då man såg och efter hand lärde känna denna ädla, sköna, blygsamma och värdiga qvinna, förbyttes tadlet och pratsjukan i det varmaste deltagande, den innerligaste aktning; och om man blott kunnat få veta aldrig så litet om hennes afsked från Zaar och för resten hvart denna mystiska person tagit vägen, så hade allt varit fullkomligt bra. Men tyvärr fick man aldrig veta någondera delen. Och icke heller var man i stånd att taga reda på hvar den lilla familjen vistats emellan giftermålet och flyttningen till Strömstad. En påhittig fru skref till en förtrogen kusin i Stockholm, som fick i uppdrag att titta i stamtaflan på riddarhuset, och svaret förtäljde att der väl stod att kapten Johan Magnus Lannerstjerna i mars månad 1780 gift sig med Beata Maria Aronsson, född ofrälse, men också ingenting vidare. Detta var nu en gruflig malör, hvarföre enda trösten blef en betydligt raskare fart i kaffebjudningarne 22. I förstone var det också ett annat betänkligt ämne som grufligt oroade staden: Hvad i guds namn skulle de lefva af med barn och allt? De båda systrarne hade sjelfva nog af barn, men icke mera dagligt bröd än till husbehof. Dock – han, som föder fåglarne i luften och kläder liljorna på marken, han skulle icke komma att öfvergifva dem, hvilka i sin husliga lefnad visade att kärleken, då den som ett rent och djupt element ingår i äktenskapet, äfven är mäktig af hvarje försakelse, byggande på den grunden att ”kärleken fördrager all ting, tror all ting, hoppas all ting och lider all ting.” En sådan kärlek dödas icke af tiden eller motgången, tvärtom brinner den klarare ju närmare lågan kommer i beröring med den låga, som tändes vid det jordiska lifsljusets utslocknande.
Detta motiv malte ligga på bolten på hvardefå sidan. Jag inser således icke ändamålet med atl genomi skäl, som i sin grund icke äro några, söka öfvertyga ..tili en fråga som denna, utan anhåller om propus, på Frih. Tersmedens förslag, uti hvilket jag instämmer af det skäl, alt jag tror det vara en möjlighet för den sidan, lill hvilken jag hörer, ett bestämma valet, ehuru jag visserligen kari misstaga mig. Om Hr Frih. o. Landtm, tillåter, att valförrättningen börjas kl. 7 eller G i morgon bittida, i stället för i), så tior jag ej, alt det skall råka i collman med det till e. m. i morgon redan utsatta valet till Tryckfrihets-comite. Ilr Lagerhjelm: Man säger, alt det är svårt ätt framställa motiver i denna sak. Jag finner del icke, och jag Skall bevisa det; ty då jag talar för detta ämnes afgörande i den enkla ordning, sorn för de flesta riksdagsärender bHP - II Den 3 Juni t', m. ▼il följd, nemi. i stillhet och lugn; så får jag tillika anmäla, att jag med Hr Frih:s o. Landtnäs tillstånd ämnar resa bort i denna vecka och således icke kan få vara med om detta val, i händelse R. o. Ad. utsätter detsamma i den ordning, sorn jag föreslagit; jag har således ej svårt alt framställa mina motiver, enär jag ej kan verka på valet. Jag afundas ingen, som ej kan framställa sina motiver. Det blir för hans räkning. För mig är saken enkel. Då det först och främst står i Riksd.Ordn., och man sedermera vant sig vid en praxis, som ej har oskäl med sig, att talmännen sinsemellan rådgöra om föredragningen och valförrättningarna i Stånden, och då förevar, ämne mäste vara ett af dem, som förtjena att behandlas med någon ordning; så skulle jag önska att få höra skälen, hvarföre man skall rycka detta ämne från den vanliga ordningen. Man måste äga skäl för att så brådstörtande tillvägagå, likasom man måste äga skäl för att upphäfva det af R. o. Ad. redan fattade beslutet, att använda morgondagen till ett annat val.
Den nu antagna åldern för bevärts-pligtens fullgörande står ej i nog harmoni med de conscriberades då ännu ej tillräckligt utvecklade fysiska krafter, och ledningen rnotarbc 6 H. 47 Den 9 Maj e. m. tar den anda, som inom nationen bör fortplanta begreppet att fosterjordens försvar är dess söners första och yppersta pligt, och villkoret för åtnjutandet af den trygghet, den trefnad och de förmånerr som ett väl ordnadt samhälle nied sådan national-anda har att erbjuda. Den råa kraftens tid är förbi, och Sverige skall ej ur sitt sköte kunna framkalla massor af härar att möta de fiendtliga, som folkrikare länder kunna uppstalla. På utbildningen för sitt yrke, hvartill vidt utsträckta öfningar erfordras, skail Svenska krigaren stödja den fosterlandskänsla, hvarmed han skall möta mäktiga fiender, om andra förhållanden än de närvar, inträffa. Fyllda förråder, eiler cassör för deras fyllande äro ett oundgängligt villkor för antagandet af bevärls-pligten under nuvar. förhållanden, såsom sjelfva grunden för försvaret, det må sitta Statsråd eller Ministrar vid den Styrandes sida; och då det är en stor skilnad emellan danandet till de egenskaper, som fordras för att kunna deltaga i ett militäriskt ordnadt försvar , och den utbildning, som lern nar trygghet i och för dess utöfning; så anser jag det nu gällande conscriplions-systemet såsom en nödvändig tillökning i försvaret att anlitas, i den mån behofvet klafver att för fäderneslandets sjelfständighet affordra folket skattebidrag. Ej heller må man förglömma, att den jord, hvarmed indelnts-verket — utan folkets directa skatter — är införlifvadt, i fredens lugn använder indelta soldatens krafter, hvilka ej heller förgäfves påkallas, då fråga är att på ett eller annat sätt i större eller mindre företag bereda fäderneslandets gagn.
Dito Dito vid Utrednings-Con toiret i Götheborg . • • 214:11- 6. Transport 82,460: 5. 7. 462 Riksens Stunders Transport 81,460: 5. 7» Förskott till Lagsökningar, inberäknade hos Ombudsmannen inncstående Expens - Medel ... 1,563: i4» 6- Hos Commerce-Rådet Björnberg inneståelide * . , 2,297:36. g. Fordran hos Discontens Cornmissionaire Pehr Falk & Comp. 138,514:43. 5, Dito hos Love \. „ . , c Q n I härrörande ifrån peo* , ömit/l&CUomp.I testeradeVexIar.un-' 1,456: 12. Dito hos 6'co«iderfiiri'aDirectioneils o i 1 förvaltningstid. Gr or don ) 1>000;_ — Förre Bokhållaren vid DisconlContoiret i Götheborg Ählbergs skuld > 531:12. — Förskjuten inbetalning å C. Bagges för Lån hy poticerade Actier uti Stenkols-Verket Höganäs t 50Q., Summa Tillgångar den 3o" ' “ Sept. 1822 628,323:28. 3. Om nu härifrån afdrages beloppet af skulderile 434».93i: 47*IO så utvisa Räkenskaperne ett Öf‘ verskott, d. 3o Sept. 1822, af ig3,3gi: 28. 5. Och har således, under Utred-“ “ * * ningstiden, blifvit förminskad roed 672,874: i3. — Revisorers Berättelse. -4G3 Desse äro hufvudsaklige resultaten af ile Uti Riksgälds-Contoiret förde Räkenskaper, men då Discontens verkliga ställning härigenom icke upplyses, håfve vi ansett oss höra anmärka de omständigheter, hvilka må kunna bereda en närmare öfversigt af rätta förhållandet.
Då Friherre Ericson, såväl genom de till Utskottet öfvcrlemnade planer, kartor och kostnadsförslag, som ock genom sitt till trycket befordrade och bland Riks-Ståndens ledamöter utdelade föredrag i detta ämne på ett så fullständigt och ovederläggligt sätt ådagalagt såväl behofvet och nödvändigheten, som ock gagnet och fördelarne af sammanbindningsbanaus utförande, anser jag mig endast behöfva hänvisa till nämnda anförande, hvars innehåll säkerligen är kändt af hela representationen. Man har från motståudarne till detta förslag under deu sednare tiden väl hört medgifvas att sjelfva sammanbindningen emellan de från Stockholm ut o-ående stambanorna eg-de fördelar, hvaremot man mot hufvudstatiouens läge vid • 1 • * *1 Clara sjö hatt desto mera att invända. Två hufvudstalioner i Stockholm, en vid Ladugårdslandsviken, en vid Stadsgården, har varit den från denna sidan uttalade önskan. Lika med Friherre Ericson, är jag af den mening att, om äfven utrymme till en fullständig bangård vid Stadsgården genom anlitande derjemte af Jernvägen skulle kunna erhållas, sådana hinder för trafiken inom staden deraf skulle uppkomma, att all tanke derpå bör öfvergifvas. Man föreställe sig hela den emellan södra bergen samt Saltsjön och Mälaren sammanträngda plats från Dubbeska huset till Ragvaldsbro upptagen af en bangård. I och med detsamma vore ju hela Stadsgårdshamnen och en del af Mälarehamuen vid Jernvägen fullkomligt otillgänglig för all trafik. Om sålunda den vestra stambanans hufvudstation icke kan förläggas i Stadsgården —och någon annan plats på Söder har icke ens uppgifvits, då man väl icke kan antaga att bangården skall förblifva vid Fatburssjöu —finnesju ingen annan utväg, än att leda banan öfver till norr, och der anträffas svårligen en plats mera centralt belägen, än den vid Clara sjö. Till upplysning härom, synnerligen vid jemförelse med läget af en hufvudstation vid Ladugårdslandsviken, anhåller jag att få fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på några från officiela handlingar hemtade sifferuppgifter i afseende å folkmängds-förhållandena samt fastighetsvärdet inom stadens särskilda delar.
Grundlagen, såsom jag förstår den blott bestämmer maximum af den Ständerne tillerkände rättighet, öfverlemnande åt hvarje tids förstånd att bestämma huru långt deras opinion om hvad Rikets väl kan kräfva, kan förpligta dem att sträcka sina önskningar. De kunna hos Hornängen skriftligen anmäla deras önskan att han ville ur StatsRådet och från Embetet skilja den eller dem mot hvilka anmärkning blifvit gjord. Vill man efter bokstafven tolka 107 §:n så skulle man kunna säga: att Ständerna, enär *ie ej vilja skriftligen anmäla den önskan att Rådgifvarne måtte entledigas, icke äga rättighet att någon skriftelig anmälan i afseende på Rådgifvares åtgärder , göra. Så har man stundom velat tolka andra 6tadganden af Grunda lagen. Det vore att vilja det Ständerne, hvilkas pligt det är att lugnt pröfva hvad Rikets väl kan kräfva, att visligen öfverväga kommande slägters anspråk på deras omsorg, skulle handla såsom en som blifvit bragt derhän att han måste säga; allt dier intet. Dea io Julli f. m. 157 Detta intygar sanningen af den satts att alla Lagar, åsyftande garantier för Folkens rättigheter eller skydd mot maktens missbruk, förblifva oförstådda hieroglypher , intill dess de blifvit förklarade genom tillämpningar, som åter blifva prejudicater för kommande slägten. Vi äga sådana prejudicater från 18 i 5 och 1818 årens Riksdagar, och någon tvekan bör sålede* icke kunna äga rum, att icke vi i denna fråga böra kunna besluta, utan att öfvergå till någon af båda ytterligheterna. Jag tillstyrker hvarken den ena eller den andra ytterligheten. Icke den att låta anmärkningarne falla, emedan min känsla af hvad jag är skyldig både Konungen och Folket förbjuda mig det; icke den att begagna Ständernas rätt i sin högsta utsträckning, emedan politiken förbjuder mig det. Må det icke förvilla någon i sin opinion om min karakter, att jag 6äger: politiken föw bjuder mig det.
Straxt derpå väcktes dock af en riksdagsman motion om förändring i dessa stadganden, i anledning hvaraf Konstitutionsutskottet uti betänkande af den 5 Mars sistnämnde år, yttrade sig hafva, »lika med motionären, funnit, att 49 §:s ordalydelse lätteligen kunde, genom cn »alltför bokstaflig tolkning, misstvdas, och Riksens Ständer antingen anses plig»tige att, utan allt val af årstiden, sammankomma på en nästan till dagen förut »bestämd termin, eller ock berättigade att uppskjuta Riksdagen till sex, sju eller »flere års mellanstånd från den sist haline, och att tillika, vid jemförelse af »denna § och hvad 61 § i Bevillningens utgående stadgar, den följd möjligen »skulle dragas, att, åtminstone för hvarannan riksdag, ett år klefve utan »bevillningsafgift, så vida ej Riksens Ständer till urtima riksdag kallades.» Vid 1812 års urtima riksdag korn ej denna grundlagsförändring under Ständernas pröfning, men vid urtima riksdagen 1815, som började den 27 Februari och slutades den 9 Augusti, antogs det hvilande förslaget, enligt hvilket början af 49 § Regcrings-Formen erhöll denna lydelse: »Riksens Ständer skola, i kraft af denna grundlag, hvart femte år sammankomma», hvilken förändring likaledes infördes uti 2 § Riksdags-Ordningen. Uti Riksdagsbeslutet utsattes nästa lagtima Riksdag till den 15 Januari 1820, men urtima riksdag mellankom, som börjades den 20 November 1817 och slutades den 21 Juli 1818, hvarvid dagen för Ständernas nästa lagtima sammankomst utsattes till den 15 Januari 1823. Vid den sistnämnda år hållna riksdag, sorn slutades den 22 December, utsattes den nästföljande till den 4 November 1828, och vid berörde riksdag, hvilken afslutades den ,19 Mars 1830, bestämdes riksdagen derpå till den 15 Januari 1835.
Se 51 §. första pe^ riodedi Hvad som till Introductions vinnande fordras, är i Kongl. Förordningen den 8 Maji 1775 och Kongl. Brefvet den 11 Februarii 1800 bestämdt; äfvensom att den, som af Kongl, Majit blifvit till Greflig eller Friherrlig värdighet upphöjd, eller med Adelskap benådad men inom .tvenne år efter utnämnandet ej hat? sig till vinnande af Introduction å Riddarhuset! anmält, har all vidare rätt dertill förlorat, så framt ej Kongl. Maj:t täckes genom serskild Nådig resolution den försutna tiden återställa. §. 3. _ Se 9 §. Alla de Commendeurs ätter^ hvilka till - Den 5 iJuni, 4 f kommit före den dag, då den nu gällandeRe geringsFormen blef af Kongl. Maj:t och Riksens Ständer fastställd, äga s 11 bibehålla det högre säte å Riddarhuset, som dem blifvit lör detta tillagdt} men under ingen förevändning må hädanefter någon n heller någon ätt ur sin §■ 4. i\Ha Allernativet. i;o. Stamfader för en ätt är den, som samma ätt på Riddarhuset börjat. Ättemän är hvar och en af ättens värdighet lagligen delagtig blifven och dessutom hvarje manlig bröstarfving af ättens Stamfader, så snart han sjelf är introducerad Svensk Adelsman, och ättens värdighet ärfva kan. Hufvudman -är den ättemän, hvars ättegren, från och med eget led till och med Stamfaderns barns led i hvart och ett varit och är äldre, än någon af de öfrigas. Fjermare eller yngre i Ätten är den ät - f sådan ätt bildas, ej ordning flyttas. § 4' 2'. dra Alternativet. 2 §< Till undvikande af ali irring ättemännen emellan, hvilkendera för ättens hufvudman bör anses* skall, såsom förr varit vanligt, äldste sonen, och efter honom hans äldste
N:o 49» 770 Den iz Mars. kännagaf, at Friherre von Ungern Sternberg, platinas, wore bortrest, cch således ett rum ibland första Lassens Herrar LleNorer ledigt. Nar i anledning häraf fräga upstod om Wa! af en LleÄor i Friherre von Iln^ern8 ställe, trodde Första Lideng Herrar Ledamöter, at, dä Riksdagen nu nalkades sitt stut, kunde dermed upskjutas, intil dest något tilfalle yppades, dä LIeäorei> rws fulltalighet kunde behöfwas. Högloft. Ribderskapet och Adeln åtskiljdes kl. ^ til 10. In stäem krotocolli 6. Lil v er8io1xe. Lördagen den i7:de Mars. ?Ienum kl. 2 io förmiddagen. Uplästes och lades pä bordet ett sä lydande fran Lsnco - Utskottet inkommit Wördsamt Memorial! Ne8peQive Ständen hafwa til Lanco-Utskottets Utlåtande behagar remittera Kongl. Majus Nädiga ?,o^o8ition ril Riksens Ständer, under den s:de ftstl. Februarii, angäende Mebel til Jernhandteringens uprätchällande. Kongl. Maj:t framställer i Nader berörde högst angelägna handterings närwarande swära belagen . h", Den 17 Mars. 77r het, och desi oumgängeliga behof af allt möjeligt understöd, som, intil dest Rikers Handel blifwer ät-rstaäd i detz fordna säkra gang, hufwudfakeligen kommer ak bestå uti de Ksn o-Lan pa tilwerkningen, som Riksens Ständer laugt före verta densamma bewiliac: och oa medel ril någon widstracktace hjelp ,cke torde wara ar tilga, öfwerlemnade Kongl.
Tro» och HuldhetsEd, Hans Kongl. Höghet Kronprinsens till Konungen; se KronPrinsen, — Riksens Ständers till Konungen, Febr, 104. TryckfrihetsFörordningen, om ändring deri; se Grundlagarne, -— om val af Committerade till Tryckfrihetens vård; se Committerade, Tryckning, af Riksens Ständers Revisorers Berättelse, angående BancoVerkets och Dis» conternes närvarande tillstånd, Nov. 21, 248, 44?’ 563. Jan. I. ia5. —1 af samteliga RiksStåndens Protocoll, samt det till detsamma hörande Bihang på de till Riks» dagskoslnaderne anslagne allmänna medel, Dec. 78, 80, 448- Jan. I. 126, 128, 137. Jan. II. i5q. Maji I. 387. — af Revisorernes Berättelser rörande RiksgäldsCon» toiret , Allmänna Magazins-Inrättningen , StatsVerkets förvaltning och räkenskaper, de under CommerceCollegii förvaltning stående fonder och medel samt Hospitalsoch Lazaretts-räkenskaperne, på StatsYer» kets bekostnad, Dec. 247, 275. Tryckning, af Grefve Hamiltons yttrande angående Bränvinsbränning, Dec. 297, 298. — af Riksens Ständers JustitiasOmbudsmans afgifne Berättelse för innevarande år, på StatsYerkets bekostnad, och hvarom Statslltskottet skulle besörja, Dec. 321,323, 563, 583. Jan. II. i5q.
Schlyter, för utgifvande af Sveriges gamla Lagar, dels såsom arfvode och dels såsom ersättning för biträde och kostnader dervid, beviljade samt å Allmänna Indragnings-staten uppförda anslag till nästpåföljande Riksdag, efter Tolfhundra R:dr årligen, må fortfarande å nämnde Stat upptagas och till Professuren Schlyter utgå, under enahanda vilkor af arbetets oafbrutna fortsättande och redogörelse för fortskridandet deraf, som hittills varit -vid samma anslag fästadt. i öfrigt och sedan Hans Excellens Herr Justitie-Stats-Ministern i underdånighet hemställt, att, i afseende å den af Rikets Ständer vid sistlidne Riksdag fastställda reglering af utgifterna under Riksstatens Andra Hufvudtitel, för det närvarande icke måtte ifrågakomma andra förändringar, än de, som, efter hvad sagdt är, nu blifvit af Kongl. Maj:t Nådigst gillade, samt att utdrag af detta Protokoll, i hvad det innefattar förslag till anslag för 2:a och 9:e Hufvudtitlarna eller §. 1, Litt. A och C, § 2, § 3, § 5., Litt. A, § 6 och § 7, måtte till Finans-Departementet expedieras, för att i dessa delar läggas till grund för Kongl. Majits Nådiga Proposition angående Stats-Verkets till stånd och behof, täcktes Kongl. Majit till berörde af Stats-Rådets öfriga Ledamöter biträdda hemställan lemna Nådigt bifall. Ex protocollo E. Helling. 6 Protocoll öfver Utrikes Departementets Ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-Rädet å Stockholms Slott den g November 1847. Närvarande: Hans Excellens Justitie-Stats-Ministern, Herr Grefve Posse, Hans Excellens Stats-Ministern för Utrikes Ärendena, Herr Friherre Ihre. Stats-Råden:
Pä h,vad grund Herrar Banco - Fullmägkige kunnat läka sta nöja med Weplar och Hypothequer i stället för silfwer? I afseende pä föregående 4:de pnnct, hade Herr Rytkmästaren ^.stiertparre till Cancellie - UlskoltelS Prototoll sig uklattk: Jag sinner det wara min skyldighet att sjelf erkänna , akt hwad jag här har atk anmärka torde wara af föga betydenhet, och ar dek i intet afseende kan hänföras till någon afwikelse ifrån gällande Reglementen. Men jag anser Min pligt, i egenskap af Revisor, wara sa midt omfattande; att jag ej en gang äger rättighet att med tysthet förbigä, hwad som hoL mig endast wäckt »villrådighet huru wida det warit, eller icke warit dek bästa som kunnat företagas. Jag tror mig desiukom genom denna yttersta famweksgranhek att efter egen ärlig öfwenygelse dämma, ej allenast fullgöra en orubbelig samwekspligt, utan äfwen, säkrare, än genom näqon bättre eller sämre motiverad estcrqifwenhek kunna göra anspråk pä aktningswärdt bifall, äfwett af de Herrar och Män inom Banco-WerketS Sly. relse, hwilkas göromål äro föremålet för min när« »varande pligt att granska, och ibland hwilka åtskilliga finnas äk hwilka jag alltid skall anse mig he Vrad - . Den l4 Novemberr? drad att fa förklara, min pä nara personlig bekantskap grundade enskildt» högaktning. Det förekommer mig, fom hade Herrar Banco Fultmägtige, innan nägon virect uphandling af Utländskt Silfwer blifwit företagen, och innan de ingått i de wilker, som af Niksgälds-Contoiret blifwic föreflagne, gansta tidigt bordt erbjuda hela Allmänheten , akt inkomma med anbud, till hwilka pris hwar och en kunde wilja göra Silfwer lefwerancer i större och mindre partier?
Enligt den år 1828 upprättade Tabellen utgjorde berörde Ränta 4,4S3 R:dr 36 Skill-, hvaremot den nu uppgå»’ till 4>7<>y R:dr 12 Skill., så att den blifvit ökad med 2.23 R:dr 24 Skill., hvilket har sin anledning 11 uti tillkomsten af nya bebyggde lägenheter, och torde det vara på sitt ställe att här närmare redovisa för de lägenheter som i det hela tillkommit. Dessa bestå uti följande: Å Civile Boställen I å Ecclesiastik dito Uti obebyggde Krono-Torp 42 — oskattlaggde bebyggde dito 202 — Backstugor - “ 9® _ Bebyggde Lägenheter afsöndrade från Hemman under ständig ägande rätt - __ Tull-Mjölqvarnar - — Grofbladiga Tull-Sågqvarnar - _ Husbeliofs Mjölqvarnar __ Tegelbruk — Garfverier - 3o 6 1 3o4 10 7 Tillsammans Lägenheter yo4 Härifrån afgår förminskade Lägenheter, nemligen: Bebyggde och från Hemman pa viss tid afsöndrade ' “ -1^ Salterier - 2 Pottaskebruk - j_[_ 19 Återstår tillkomne Lägenheter 685 Arrende-Medel, som vid förra Tabellens upprättande utgjorde 3io l\:dr 4o Skill, och nu upptagas till 635 R:dr 35 Skill., hafva alltså vunnit en tillväxt af 324 R:dr 33 Skill., hvilket hufvudsakligen härrör från tillkommit Arrende af ett Militiae-Boställe uti Inlands I ogden. Ehuru Möles-Passevolancen, som före sista Riksdag utgjorde ö Midi Banco för hvarje Rote, nu mera utgår endast med y R:dr Banco, och ehuru någre förändringar uti sjelfva Rustningsoch Rotenngs-Verket icke äg ruin, finnas likväl Rustningsoch Rotenngs-Kostnaderne okade med »4 R:dr 20 Skill.
Enligt den tillämpning, som härvid alltid blifvit följd, och har sin första kända grund uti ett år 1753 från Banco-Fullmägtige till Bankens Commissariat meddeladt bestämdt förklarande, att tiden för hvarje sådant låns återbetalning komme att beräknas från den dag, som den nya Gäldenären begynt det åtnjuta, då det, såsom orden lyda: blifvit ett annat och nytt län , uppstår i båda fallen den följd, att tiden, innan hvilken ett utgifvet Fastighets-lån slutligen skall vara amorteradt, icke låter sig beräkna, emedan hvarje dylikt ombyte af egare eller pant åstadkommer en förlängning på nya 28 å 29 år i återbetalnings-tiden, hvarigenom BancoVIskof(e(s Betänkande N.o Bx 4j) hvarigenom alla calculer, beträffande livad som, i mnn af Fastighets-låné-rörelsens indragning, skulle kunna med fonderna i annan väg uträttas, måste blifva i viss grad opålitliga och osäkra. 1 O Det synes B:mco-Ulskottet vara klart och ostridigt, att ingen köpare af fast Egendom billigtvis kan mera äska eller begära, än att på sig få omsätta och öfvertaga det uti fastigheten intöcknade Banco-lån i dess v. varande skick, och med de betalnings-förbindelser, som förre Innehafvaren ålegat. Ä1 venså kan Gäldenär icke ega någon slags rättighet att till annan mai? försälja och öfverlåta större eller mindre del af sitt Lån på andra vilkor, än dem han sjelf sig ikläd t och varit skyldig iakttaga, i fall han detsamma bibehållit; men, i följd af tillåtelsen till öfverbetalningars transporterande på annan pant, rubbas ovilkorligen dessa förhållanden, helst ett Transport-lån, hvilket utgöres af dylika sammanslagna poster från flera Lån af olika utgifningsdag, ej kan, såsom serskildt Lån, uppföras annorlunda än på ett enda datum, hvarefter återbetalningsliden då måste komma att rätta sig. Bih. till Rita. St.