Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man blandar i ordning en lösning, mer eller mindre mörk (i alla händelser mörkare än den förra tonen), och målar öfver det bela med undantag af de förra gången utsparade partierna och de partier, som med afseende på belysning stå närmast dessa. Sedan fortgår man på samma sätt och efter samma metod hela tiden och slutar med att — om så befiones lämpligt — • sätta i på behöriga ställen med den koncentrerade tuschlösningen för att framställa de mörkaste skuggorna. Med detta bör man i alla fall dröja till allra sist. (Forts. o. slut i nästa n:r.) et ser uog litet förmätet ut af S. att oförfäradt fortsätta med sin » rådgifvande verksamhet » i Idun efter den lilla kontroversen i höstas med en af vårt lands erkända konstkritici. Åtskilligt kunde nog ock S. ha att svara, men åtnöjer sig med att säga, att vi, hr Georg NordeDsvan och S. L., stå på en något olika ståndpunkt. H r G. N. höjer, som sig bör, konstens fana högt. S. L, törs ej ge sig in på de högre krafvens kapitel — han är och förblir blott amatör och ger sig ej ut för annat. A r denna åtskillnad mellan våra båda positioner klar, tyckes det, som om för framtiden ej gärna nå- gon ofrid kan komma i fråga. Med målning med tusch eller sepia — s. k. l a - v e r i n g i tusch eller sepia — roar sig nog en och annan af Iduns läsarinnor, och några ord därom torde måhända vara lämpliga. (Se för öfrigt frågan n:r 321 i Iduns n:r 50 för 1892). Själfva tekniken är fullkomligt eller åtminstone till allra största delen den samma som vid akvarellmålning; samma slags penslar och papper kunna också användas. Färgämnena tusch och sepia kan man köpa dels i bitar, dels flytande i flaskor, dels — åtminstone hvad sepia angår — i tuber (kapslar). Att köpa dem i flytande tillstånd är egentligen ej att tillråda och det af flere orsaker. Lämpligast har jag funnit vara att skaffa sig tusch i stycke och sepia i tub.
N:o 7, i anledning af väckt motion om förhöjning i traktamentet åt Magistratspersoner och Borgare vid besigtningar och andra förrättningar för Kronans räkning; och N:o 8, i anledning af väckt fråga om beredande af Gudstjenstsoch Skollokaler för Garnisons-församlingarne i Stockholm. S. D. Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotlels den 17 och 24 dennes på bordet lagda Betänkande N.o 6, i anledning af väckt fråga om reglering af läns-indelningen, fann Ridderskapet och Adeln för godt att, med förklarande af sitt bifall till syftningen af den i detta Betänkande upptagna motion, likväl med afseende på det beslut, 5:ne Stånd redan fattat, låta vid Utskottets Betänkande bero. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets nedannänmde den 21 och 24 dennes på bordet lagda Betänkanden: N:o 9, i anledning af väckt förslag om afla tande af underdånig skrifvelse till Kongl. Maj-.t, med anhållan det vederbörande måtte förständigas att noggrannt iakttaga de i afseende på truppers förskaffande sjöledes gifna föreskrifter; N:o 10, i anledning af väckt motion om skyldighet för boställs-innehafvare att deltaga i fjerdingsmans aflöning; N:o 11, i anledning af väckt motion om rättighet för fordringsegare att, för vinnande af verkställighet å utslag, ingifva desamma till Länsmännen; N:o 12, i anledning af väckt motion om tillägg till 1 kap. 3 § 1 mom. i Kongl.
När åter detta skulle ske, så var det icke Särskildta Den 7 Oktober f. m. 115 Ulsk., som ägde föreslå, huru afgiften skulle användas; ty detta Ulsk. hade ingen annan befogenhet, än att föreslå skaltens åläggande, alldeles icke sättet för hennes, användande. Enahanda var förhållandet när/den s. k. skyddsafgiften öfverfördes från bevillning till Staten, till anslag åt menigheterna, hvilket är ett bevis alt dylika saker tillförene blifvit sålunda behandlade. Denna afgift utgjorde nami. en del af Bevillningen, och då fråga biet om hälftens anslående till Folkskolorna, så behandlades frågan om medelns användande gemensamt af Bevilin:soch StatsUtsk:n, emedan det sednare är, enligt Grundlagen, befogadt att föreslå huru de medel skola användas, hvilkas utgående BevillmsUtsk. hemställt. Derföre anser jag förevar:de sak hafva blifvit gundlagsvidrigt behandlad. Men då R. o. Ad. redan, vid ett föregående tillfälle, utan StatsUtsk:s hörande beslut i L huru denna afgift skulle användas; så befarar jag, att min anmärkn. lemnäs utan påföljd. Jag har dock icke kunnat stillatigande förbigå en behandling af ärendet, som enligt min tanka är grundlagsvidrig, på det att man, 0111 dylikt en annan gång ifrågasattes, åtminstone mätte se att Riddarhusets samtelige Ledamöter icke hafva dertill samtyckt. Hr Hjärne, Harald: De anmärkn:r, som Hr von Hart mansdorff gjort emot denna §, hafva äfven blifvit inom Utsk. framstälda och der besvarade, men det lärer vara nödvändigt, att äfven här besvara desamma. Hvad först beträffar anmärkmn, att man fråntagit Staten all inkomst af den bränvins-minuterings-afgift, som här omtalas, och att detta beslut skulle strida emot ett förut fattadt beslut, nami. det beslut, hvarom det citerade Bevilln:sDtsk:s Betänk, handlar, så får jag derpå svara, alt i den §:n står tydligt, att ”de afgifter, som enl. denna Förordning” åläggas etc.
Ty menniskor kunde icke lefva af höga tankar allena; de måste ock äta och dricka och föda barn och vara lyckliga. Men Röde prinsen var en dum och förskrufvad herre, som aldrig räknade med realiteter och som aldrig kunde vara nykter. Annars var det ju icke så helt ofattligt, att Anders Ericson var en ganska hygglig karl och en ganska god skådespelare, men alldeles icke någon bärare af idéer. Att han helt enkelt var en herre, som ville fram, liksom Erik Landtmanson, hvilken icke var någon stor skald eller någon upphöjdt ädel reformator, utan helt enkelt en herre, som skref för sitt lifsupphälle, troligen en mycket respektabel herre, fast han liknade en vindthund och fast han af instinkt morrade och visade tänder, när han såg en röd tax snegla efter hans eget köttben Så pass långt hade Max hunnit i galgenhumoristiska betraktelser, då han vid ett gathörn höll på att springa rakt i famnen på Kristian Hassel. Kristian Hassel vistades sedan ett års tid i hufvudstaden, men de två f. d. akademikamraternas vägar hade hittills icke korsats. Nu då slumpen nära nog fört dem i hvarandras armar, stannade de ett ögonblick och utbytte några ord. Krischan hade blifvit ännu mer blek och mager, och han var illa klädd. Med en känsla af obehag tryckte Max hans vänligt framsträckta hand, som icke var ren. »Hvad finner du på nuförtiden?» frågade Max för att säga någonting. »Hvad jag finner på?» sade Krischan med ett uttryck af förvåning. »Vet du inte det?» Max kände sig förlägen, som om han blifvit ertappad med någon grof okunnighet. Och plötsligt erinrade han sig nu, att Kristian Hassel under det sista året drifvit en hänsynslös ateistisk propaganda och åtskilliga gånger råkat i kollision med den borgerliga lagen. Kristian Hassel var en berömd man; hans namn hade genom tidningarnes rättegångsafdelningar flugit öfver land och rike. »Jovisst», sade Max. »Nu ska jag in på Långholmen.» »Det gör mig ondt — —»i samma ögonblick ångrade Max, att han sagt det; den andres ögon lågade af fanatism. »Ondt?» sade han. »Nej godt gör det!
Prinsarne begynna nu sin färd, och den yngste prinsen kom efter många äfventyr djupt in i skogen. Der for han vilse. Bäst han nu red kom han till en en-buske, och under en-busken öppnade sig marken, att han fann en väg ned i jorden, och stadnade så icke förr än han kom till ett stort, präktigt slott. Men öfver det stora slottet rådde en fager, hvit råtta, och var det samma lilla råtta som prinsen hade frälst, när hon hölls instängd af hans bröder. Prinsen dröjde nu tre hela år i det underjordiska slottet, och tycktes honom att åren gingo som dagar, så fagert och lustigt var det hos den lilla råttan. Han vann så först gull-nätet, sedan gull-kronan, och fästade omsider den lilla råttan sjelf till sin käresta. Men på färden till kungs-gården byttes hon till den fagraste prinsessa, så att prinsen i allt vann priset framför sina bröder. Vi hafva framför oss en annan något yngre öfverlemning ifrån ~Östergötland~. Den kallas: Jungfrun under Finger-borgen, och företer följande afvikelser: Sedan konungen befallt sina söner draga bort och söka sig fästemör, vandrar den yngste prinsen hela dagen ensam och bedröfvad omkring i skogen. Slutligen träffar han en liten stuga på en grön äng, och blir der mycket väl emottagen af en gammal gumma, som lånat honom herberge öfver natten. Andra morgonen väcktes prinsen af en öfvermåttan ljuflig sång, men kunde icke upptäcka sångerskan, förrän gumman kom in och sade, att det var hennes dotter som sjöng. Flickan var både vän och fager; men så liten till vext, att hon satt gömd under en finger-borg på bordet. Slutet blef likväl, att konunga-sonen fästade henne till sin käresta, och erhöll vid afskedet en sölf-bodd knif till föräring åt sin fader. När nu prinsarne kommo hem, hade de äldste bröderna mycket att förtälja om sina fästemörs rikedom, och medförde många kostliga gåfvor åt sin fader. Men ingen vårdade sig om att fråga den yngste prinsen, huru hans färd aflupit. Slutligen gick han sjelf fram, och räckte konungen den sölf-bodda knifven.
Fullmagtige hafwa uti deras afgifne utlätande yrkat, att alla bref uti wigtigare mål skola blifwit upsaite af Secreterare» och af honom contrastgnerade-, och ehurst sädant icke öfwerensstammer med werkeiiga förhällandet, hafwa Herrar Fullmägkige likwal härigenom medgifwit, att utrikes brcfwäxlingen pä satt som nn stett, icke bordt dragas ifrän Cancelliet till Bvksiuts-Contoiret. Harwid har jemväl yppats, att concepken til! de 956 Den 13 November. de är i8c>6 expedierade utrikes bref, hwilka warit under Kammererarens wärjo, saknats och ännu icke lill rätta kommit. Och ehuru af den förtekning öfwer desse bref och deras innehall, som Kammerera, ren genom Herrar Fulllyagtige latit ingiswa, gansta mänga befunnits wara af ven angelägenhet, att concepten icke böra saknas ibland Comvirets handlingar, har Stats-Ul skottet likwäl ansett betänkligt tillsryrka den af Herrar Fmlmagtige föreflagne utwäg att ifrän Contoirets utrikes. Correfpondenter infordra de är 1806 asgängne bref.
Vid granskning af ifrågavar. mern. har R. o. Ad. funnit an - 100 Den 5 April f. m. !edn. vara för banden, att ej betrakta Const.Utsk:s förslag ensamt i och för sig sjelft, ur synpunkten af de skäl, som kunde tala för behofvet af ändring, eller för nyttan af att 5(5 och 81 §§ Reg.F. bringas i full likstämmighet med hvarannan, eller huruvida slutligen sättet, på hvilket Uisk. uppställt sitt förslag, är riktigt, utan också, samt enär dessa lagrum, samfäldt med 29 § Riksd.Ordn., innefatta de föreskrifter, enligt hvilka ändringar i allmänhet af grundlagarne kunna ske, linner R. o. Ad. det för sig, för R. St. och hela lagstiftningen af högsta vigt att efterforskning sker, huruvida dessa föreskrifter 5ro lill sina principer i allo riktige, nog fullständigt och tydligt uppfattade i ordalagen samt derjemte till ändamålet ledande, hvilket allt är destomera nödvändigt klargöra, som representationens ombildning, jemte andra i sammanhang dermed stående högst vigtiga ändringar blifvit ifrågasatte och numera syntes af natur att icke kunna afstanna, utan måste, på ett eller annat sätt, lill slut bringas. Till en början anmärkes, alt erfarenheten allt sedan 1821} års riksdag — dä uppmärksamheten först blef fästad på stridighet emellan 56 och 81 §§ Reg.F. — visar, att väl en eller annan mindre ändring i grundlagarne kunnat, med begagnande af dessa §§ såsom medel, ske, oaktadt deras stridighet, men att deremot det varit alldeles fruktlöst, vid alla efterföljande riksdagar, att åstadkomma enstämmighet i sjelfva dessa lagrum. Del förra, som väl ådagalägger hvad som med ofullkomliga lagar kan ske, då viljan är endrägtig, innefattar dock intet bevis alt utgången kan blifva lika lyckosam, när ingen endrägt finnes. Tvertom, och i,afseende pä det sednare, eller försöket att ändra och rätta det egentliga grundlags-tillverkningsmachineriet, upplyser memorialets historiska del, alt ehuru R.
Hvilka de upplysningar skulle vara, som directionen kunde af kamereraren behöfva, och vid hvars afgifvande han kunde missleda, förstår jag icke. Aliade, som tillhöra kamererarens egentliga detail, äro numera så lätt controllerade af de handlingar, som finnas under directionens egen yård, att all försökt missledning genast vore underkastad upptäckt. Deremot finnes en annan tjensteman, hvars uppgifter ärq af den största inflytelse på directionens beslut och af den egenskap, att de svårligen kunna controlleras, nemi. registratorn, sorn på hvarje anmälningssedel antecknar de summor, hvarför låntagare och cautionister häfta och om något är förfallet och när. Befarade man väld för egna committenter, så vöre sålunda här mera anledning, likaledes skulle man i sådant fall kunna befara en obehaglig kollision för ombudsmännen, när de skulle lagsöka egna commiltenter. Den högsta yäld deremol;> til i hvilken kamereraren numera kunde göra sig skyldig, vöre att sätta ett sednare inlemnadt lån före ett äldre på 1 istap, hvaraf värsta följden blefve, alt, ojn icke alla lånen på en gång kunde ässigueras, det sistnämnda blefve en fånedag senare utgifvet, Den 2 Mars f. m. 7 än det bort; men en sadan väld vore dock mycket svår att utöfva med den skyndsamhet, hvarmed documenterna måste utlemnas till upprättande af föredragningslistan, och fordrade ett par bokhållares medvetande. 4:o Kan förslaget antagas, utan att minska utsigten för discontverken att vid framtida ledigheter få skickliga och pålitliga sökande till de så vigtiga ka me re rare-befattningar na? Huru vigtig denna befattning är, särdeles under directioner, af hvars flesta ledamöter man icke äger rätt till anspråk på den oafbrutna tillsyn, som vanligen anses för ett af hufvudvilkoren för en god förvaltning af ett penningeverk, torde jag icke behöfva utreda. Dess trägenhet och särskilda beskaffenhet gör den oförenlig med andra tjenster. Den som söker den, måste uppoffra alla andra utsigten för fortkomst och bergning.
Detta är lif, som sköt ständigt nya hjertblad i hennes icke Weltschmertz; jag tycker att lifvet är vacinre. kert. Men jag står utanför. Det rör mig inte. Hennes sista skede var inne, detta skede, Jag är hnndra år gammal. Och sol har jag som skulle skärpa hennes syn för områden aldrig haft. Men jag är nöjd. Jag är fri. inom siälslifvet, hon dittills ej beherskat, som Det var det jag ville. Nu har jag ingenting skulle medföra en rik utveckling af hennes mer att sträfva efter. Jag kan inte få mer. själsgåfvor, men på samma gång göra henne Och så kan jag gå och lägga mig. » olycklig och taga hennes lif. Hvarför, frågar man sig, ' hvarför denna leda Hon reser så hem och kommer direkte in i en vid lifvet? » Ekonomien är nog pudelns kärna, period af modlöshet. Dugde hon till författare? fast tomheten och frånvaron af allt familjelif Eller till något annat? Var hon inte tråkig gör mycket. Jag lefver som en eremit, Hviloch pratsjuk? Ar det ej som skakade fången ket lif 11! » ursinnigt och ändå hopplöst sina fjäctrar, då Hon har förut yttrat: hennes klagan kläder sig i dessa ord: » Jag älskar familjelifvet, det är det sunda» Jag skulle sälja både kropp oeh själ, om ste, bästa i verlden, men är man författare, det kunde ge lif åt mitt arbete. Jag har intet, så må man ha plats att röra sig; ska ' man intet annat i verlden än det, i jämförelse med skrifva, så måste man ha rum för armbågen. » det är allt mig likgiltigt. » Att lifsledan äfven hade annan grund har Och derefter: hon antydt i skissen » Dr mörkret ».
Hvad hälst vårt lands öde blir, må den Högste styra allt till det bästa och framgent som hittills bevara vårt gamla fädernesland 1 Starka bifallsrop hördes efter detta anförande och Hr Liljenstolpe, Axel Fredr., förklarade sig deruti instämma Frih. Palmstjerna, Nils Fredr., anförde dels skriftligen och dels nmndtligen: O „ At dem, hvilkas öfvertygelser mera i sättet, än hvad angar hufvudgren den, afvika frän de, vid upgörelsen af nu föreliggande förslag ledande åsigter, öfverlemna!' jag att utreda dess företräden eller brister i jemförelse med andra förslag i lika lmfvudsyftning. Antalet af de sednare är icke ringa och torde ännu, — innan målet upliinnes på deri väg som man följt, kunna vinna en ansenlig tillväxt. Man har sagt att icke två menniskor finnas, som egentligen hafva samma religion: likväl, bland dem, som inom hvarje bekännelse hålla fast vid det positiva, ligger här skilnaden mindre väsendtlig, blott i strålbrytningen vid individuel upfattning af läran. Sied ännu mera sanning torde kunna påstås och, om en hvar lägger handen på hjertat, besannas och bekännas, att inom Sveriges landamären icke finnas två, som i afseende ä förändring i nationalrepresentationen, hysa en noggrann! identisk tanke. Och om härutinnan meningarnes skiljaglighet är starkare, mera i ögonen fallande, synes mig orsaken lätt förklarlig. Man förnekar helt och hållet det positiva; man anser ingenting för ett, genom Folkets historia och egenhet gifvet, orubbligt. Tomten, på hvilken skall byggas, anses i föreställningen såsom afröjd: sjelfva grundvalen, af derå nu befintliga byggnad, såsom vore den icke förhanden; problemet är upförande af en ny. och dertill har man ju fria händer. Hvad under dä, om en hvar tror sig vara, om icke sjelf byggmä - Den 17 December. 243 siare, dock behörig domare öfver hvarje förelagdt utkast, behörig att, nied blyertspennan i handen, jemväl förbättra ritningen?
Beträffande frågan om anslag till anskaffande af de för skolan behöfliga fysiska apparater och mekaniska modeller; så, enär skol-styrelsen anmält, att ifrågavarande läro-anstalt af brist på medel icke kunnat förses med dylika apparater, och vederbörande embets-myndigheter upplyst, att dessa apparater äro för undervisningens oafbrutna gång oumbärliga, finner Utskottet sig desto hellre ega anledning tillstyrka, att det för inköp deraf erforderliga understöd från statens sida skolan tilldelas, som, för de öfriga här i riket inrättade och med stats-anslag försedda tekniska elementarskolor första årets anslag blifvit till anskaffande af läro-apparater anvisadt, och Ut skottet hemställer derföre. att det belopp af 9,000 R:dr Riksmynt, som Kongl. Maj:t för sagde ändamål äskat, må af Rikets Ständer för en gång beviljas och från Riksgälds-kontoret utbetalas, med vilkor likväl att, om nämnda skola af en eller annan orsak kommer att upphöra, de för statens medel inköpta modeller och apparater till Teknologiska Institutet öfverlemnas (Tub. Vidkommande slutligen det af Herr Hasselrot väckta förslag om särskildt anslag för qvinnors undervisning vid oftanämnda skola, anser Utskottet, dels med afseende derå att Kongl. Majit icke funnit skäl hos Rikets Ständer anmäla skolstyrelsens hos Kongl. Majit redan den 30 Juni 1855 gjorda underdåniga framställning om inrymmande vid skolan af en särskild afdelning åt elever af qvinnokönet, dels med hänsigt dertill att hvarken någon detaljerad plan synes vara uppgjord eller några så beskaffade förberedande åtgiirder för qvinnors undervisning vid denna läroanstalt torde vara vidtagne, att anslag för detta ändamål för närvarande erfordras, sig böra afstyrka Rikets Ständers bifall till ifrågavarande framställning. 35:0.
Ex protocollo Otto W. Seippel Kongl. Muj:ts Nåd. Arik. till Exp.-Utsk. d. 19 Juni 1857, kl. 12 m. Kongl. Maj:ls Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående anslag till inköp af fysiska apparater och mekaniska modeller för Svenska Slöjd-föreningens i Stockholm inrättade Söndagsoch Aflon-skola; Gifven Stockholms Slott den 23 Maj /857. Enligt hvad det protokoll öfver civil-ärenden utvisar, hvilket vidfogats Kongl. Maj:ts till Rikets Ständer den 30 sistlidne Oktober aflåtna nådiga proposition, angående Stats-verkets tillstånd och behof, hade Direktionen för Svenska Slöjd-föreningen. uti en den 10 i samina månad till Kongl. Majit ingifven skrift, i underdånighet anhållit, det Kongl. Majit täcktes hos Rikets Ständer, bland annat, äska att, då nämnde förenings i Stockholm inrättade söndagsoch afton-skola, i brist på medel, icke kunnat förses med fysiska apparater och mekaniska modeller, hvilka vore oumbärliga för undervisningen, men hittills måst för hvarje tillfälle lånas, ett belopp af 6,000 Ridr Biko måtte för en gång varda af Rikets Ständer anvisadt och ställas till Direktionens disposition för inköp af så beskaffade apparater och modeller; i anledning af hvilken anhållan Kongl Majit, jemlikt ofvan åberopade den 41 sistlidne Oktober förda protokoll, då förklarade Sig vilja före frågans afgörande infordra Styrelsens öfver Teknologiska Institutet samt Kommers-kollegii underdåniga yttranden. Af dessa numera till Kongl. Majit inkomna yttranden inhemtas hufvudsakligen, att Teknologiska Institutets styrelse, jemte framställning om nyttan och angelägenheten deraf, att Svenska Slöjd-föreningens skola förses med ifrågavarande slags apparater och modeller, utan hvilka den undervisning, som derstädes meddelas i fysik och mekanik, icke kunde fullt motsvara sitt ändamål, för öfrigt tillkännagifvit, att, derest skolans verksamhet komme att så betydligt utvidgas, som Föreningens
Af' Herr RinitläJQ, F. fL, med hemställan att kostnaderna för innevarande Riksmöte, måtte af Riksgäldskontoret utbetalas. I öfverensstämmelse med hvad hittills varit öfligt, tager jag mig friheten föreslå att kostnaderna för innevarande riksmöte måtte af Riksgälds-kontoret utbetalas. Stockholm den 4 November 1865. F. A. Rinman. Af Herr Bergman, C. JL, angående anslag m. m. för en fyranläggning vid Wisby. Sedan å Gotska Sandön, Fårön, Häradsskär vid Norrköpingsbugten och Ölands norra udde fyrbåkar blifvit uppförda, hafva alltflera seglare, destinerade till eller ifrån Stockholm samt de Norrländska och West-finska hamnarna kommit att begagna farleden vester om Gotland, och denna farled skulle helt säkert blifva i ännu betydligare grad trafikerad, om vid Wisby, beläget på höjden ungefär midtemellan Häradsskärs och Ölands norra fyrs ljus-områden, en fyrbåk blefve uppförd. Denna Östersjöns vestra stråkväg är icke blott för ofvannämnda seglare kortare än den, som går öster Bih. till R. St. N:o 2. om Gotland: den är äfven, och för Östersjöfarten i allmänhet, tryggare, och kan blifva det i ännu högre grad. Gotlands vestra strand, gentemot den klippiga och farliga Smålands-kusten, är nemligen nästan alldeles ren och merändels tvärbrant, och har flera hamnar, bland hvilka i mörker kunde anlöpas såväl Wisby, ifall den nu föreslagna fyrbyggnaden komme till stånd, som ock Westergarn, hvarest den på Utholmen redan befintliga, och för de utomordentliga fall, då vinter-postångbåten icke kan angöra Wisby, egentligen afsedda, beklagligen alltför lågt belägna fyr-inrättningen, inbjuder den i nöd stadde seglaren till en vid de flesta vindar god ankarplats under nämnda utholme. Gotlands östra kust deremot är, såsom bekant, låg-grund, samt har många låga holmar och flera långt utskjutande farliga grund och ref, der hvarje år många olyckor inträffat.
Rikets Ständer anhöllo derföre endast i underdånighet, dels att blifva underrättade, huruvida någon staten tillhörig egendom kunde finnas odisponerad och användbar till kasern för svea ar~ *14 Stats-V:skullé.ls Utlåtande, A'.-o 275. tilkri-regeraenlc, samt i sådan händelse hvilka 'kontånia medel kunna erfordras 'för dess inredande och apterande för ändamålet, dels alt Kongl. Majit, i händelse sådan egendom icke skulle förefinnas, täcktes meddela Rikets Ständer försteg till inköp eller nybyggnad af tjenlig lokal för ifrågavarande kasern, äfvensom ali Rikets Ständer måtte undfå behörigen upprättade förslag öfver årliga kostnaden för underhållet såväl af kasernerne för gardes-regementene till fot, som af den ifrågavarande kasernen för svea artilleri-regemente, jemte uppgift å den årliga kostnaden för underhållet af lif-gardets till häst kasern och stailar, på det frågan härom matte framdeles kunna behandlas i sammanhang med den allmännare frågan om utgörandet af inqvartering i Stockholms stad.