Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ett skäl för postföringens bibehållande vid posthemmanen synes väl derföre kunna hemtas från den besparing i kostnad för postverket, som derigenom herodes; men att denna fördel i sjelfva verket är af jemförelsevis mindre vigt, visar sig deraf, att under det Postverkets årliga utgift, enligt sednast fastställde stat, dock utan beräkning af paketpost-inrättningen, upptages till R:dr Runt 1,440,000 så belöper den vinst, som postverket tillskyndas derigenom, att för något mindre, än halfva skjutsade postmils-längden, erlägges postförings-, i stället för gästgifvareskjutslega, endast till omkring R:dr R:mt| 90,000. Nämnde summa är visserligen icke obetydlig, men måhända mindre afsevärd om, med uppoffring deraf, ett statsvigtigt ändamål må kunna befordras; Och då denna för Riket särdeles maktpåliggande angelägenhet, eller postinrättningarnes fullkomnande i jemnbredd med landets fortgående uppodling, befolkningens tillvext samt handelns och näringarnes utveckling, icke kan på ett tillfredsställande sätt ordnas, med mindre skjutsoch postbefordringen förenas öfver allt, der så lämpligen må kunna ske, samt att poststyrelsen i öfrigt får fria händer att lämpa den sednare efter hvad omständigheterna påkalla, tvekar Komitén icke att uttrycka den åsigt, att postföring sskyldigheten bör från jordbruket skiljas emot åliggande för posthemmanen att fullgöra de onera, från hvilka de nu äro befriade, samt, såsom följd deraf, posthemman tillförbindas, att, i likhet med annan skjutsskyldig jord, deltaga i det allmänna skjutsningsbesväret på, det sått detta kommer att utgöras. Enligt § 6 i Kongl. Förklaringen den 11 December 1766 äro alla aUa till reservskjutsning indelade hemman fria från utgörande af kronoskjuts, ^Imgehem och i öfverensstämmelse dermed åtnjuta gästgifvare för sina hemman enamans deltahanda befrielse.
oclt » tjatet, aata, i Htj-trla, nå, ttot; fvo » Dan. oclt&amp; tot, ut3 atBete, feti, •3 * £o » ILtnSen to3 ocfl Ito » JitnSen fiEeri, JCuafc lref » t (m &amp; j.ot3mon; o m U&lt;M titt • 2) et » R.af {3u » å SfiLät » fiaff; 3a » ä, nät. » Hatt 3u » å? cja fåncjje nåcpn. oia fancje Set j; amfa » på ot.f » en fe3, oia f a n a e » tomtet ä n ttj-ncpt o » » neD, ^•a, n ä * ocft ZoJL 3öSen » Dtmmot cjffcå, S) et » Haff Du » å Det » Haff Su » å. ; O. O — d. Fredrika-Bremer-Förbundets sjukkassa. vår tid, då alla slags försäkringsrörelser e-Sr ». mer och mer utvidga sig, då öfvertygelsen om klokheten, så väl af brandförsäkringar som af lifoch olycksfallsförsäkringar mer och mer börjar ingå i det allmänna medvetandet, gifves det dock ett fall, der fortfarande stor tröghet råder, nämligen bland den bättre klassens arbetande qvinnor, hvilka ännu ej kommit till insigt om den skyldighet de hafva att under helsans dagar försäkra sig för kommande sjukdomstider. Detta beror väl i första rummet på den oföretagsamhet, den » låt-gå » natur, som i allmänhet vidlåder den svenska nationen, och som hos qvinnan blifvit skarpare utpräglad genom den vana vid beroende och hjelp, som hennes ställning i samhället sedan århundraden gifvit henne.
229 Sifvén en annan talare, Hr Ribbing, b ån ty dt derpå. Frih. Cederström bar nemi. beklagat, att häradshöfdingar icke hade högre rangan underlienlenanter. Förhållandet är likväl, alt häradshöfdingar hafva capitains rang, och dermed kunna de vara belåtne. I öfrigt förefaller det mig underligt, att Hr Ribbing, som (alat emot Konungens prerogativ att få utdela titlar, likväl sjelf önskat att få sig en annan titel, som Konungen dock icke gerna kan gifva honom, nemi. den af häradsdomare. Om en sådan titel meddelades, så skulle resultatet blifva, i stället för att häradsrätt nu består af 1 häradshöfding och 12 nämndemän, af hvilka sednare den äldste kallas häradsdomare, att den skulle komma alt utgöras af 2 häradsdomare och 11 nämndemän. Jag hemställer till Hr Ribbing, om detta vore rätt lämpligt. Hr Hjerta: Discussionen har redan så länge upptagit tiden, alt jag kanske borde alldeles underlåta att yttra mig. Jag tror likväl, alt man icke bör lemna obesvärad!, hvad som möjligen kan leda lill ett misstag och likväl lätt vederlägges. En värd talare har medgifvit saken i princip, men likväl ansett sig, för svårigheter vid verkställningen, böra afstyrka densamma. De skäl han anfört hafva, i hvad de rörde nödvändigheten af titlars utdelande inom armeen, blifvit på ett segrande sätt vederlagda af Hrr Gripenstedt och von Troil. Jag vill taga mig friheten göra en anmärkn. vid samme talares anförande, i afseende på de civile och militära embetsmännen. Han bar talat om svårigheten för en chef att kunna adjungera dugliga personer i embetsverken, om de icke hafva titlar.
Att detta verkar förstörande och leder till ruin för mången välbergad man, är en sanniug, som med skäl icke kan vederläggas, ty derom vittnar alltför väl det stora antal af fattiga, som endast för superiets skull kommit 12 Motioner i Bonde-Ståndet 1862. N:o 8. fattigvården till last, men ännu förfärligare är att det uppvexande slägtet blir inledt att beträda samma väg. Att detta är en sanning kan väl ingen förneka, likasom att det är obilligt att städerna ensamt skola hafva denna inkomst, och då det är kändt och erkändt, att den till drygaste delen utgöres af landtbefolkningen, och att städerna derigenom tillskynda omkringliggande kommuner en ökad fattigvård, så är jag ock förvissad derom, att städernas högsinnade representanter i förening med Rikets nu församlade Ständer beredvilligt skola medverka till ett rättvist jemnande af det uppkomna missförhållandet. På grund häraf vågar jag vördsamt föreslå den ändring i författningen om brän vinsförsäljning: att de inom hvarje län inflytande minuteiingsoch utskänknings-afgifler, som äro anslagna åt kommunerna, aflemnas i landt-ränteriet, hvarifrån det för hela länet sammanlagda belopp genom Konungens Befallningshafvande fördelas på samtliga städer och socknar inom länet, i förhållande till hvarderas folkmängd, alt af dem användas till kommunala behof. Om remiss härå till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 1 November 1862. J. Lekberg. Af Gastaf Bjerkander från Skaraborgs län, om utbetalande af förskott af 500,000 R:dr R:mt i och för fortsättande af jernvägsarbetet mellan Falköping och Jönköping. För färdigbyggande af den del af södra stambanan, som sträcker sig från Falköping till Jönköping, hade
Nådiga disposition afsatt, för att, medelst inköp af Silfver, användas till Myntvärdets uprätthållande ; Så förekommer härvid, att, då Utländsk Spannmål icke omedelbarligen kan uppköpas för Svenska Banko-Sedlar, någon egentlig ny •och Ökad Fond till anskaffande af landets totala behof af Utländsk Spannmål, härigenom icke skulle kunna erhållas; Men, som angeläget är, att Kongl. Maj:t icke saknar tillgång på nödige medel, att till behöfvande orter sprida Spannmålstillgångar» ; Så tillstyrka Förenade Utskotten, att den till Silfver-uppköp anslagne Million Riksdrr årligen må för detta och nästa år begagnas till Spannmåls-handeln och således Två Millioner Riksdaler Banko Sedlar för detta behof kunna disponeras , dock under förbehåll , att desse Två Millioner ju för dess hellre återgå till deras rätta och egentliga bestämmelse, hvadan den Spanrimå!, som utborga?,'bör så fokt ske kan och 0111 möjligt är, inom nästkommande års utgång vara betald, samt de så val härföre, som för Statsoch Banko-Utskottens BetänkanJen. 675 kontant försåld Spannmål inflytande Banko-Sedlar till Banken i behörig ordning från allmänna Magazins-Inrättningen lefverera», för att till Silfver-uppköp användas. Och, eja hos Förenade Utskotten förekommit , att uti nu varande penriinge-ställning en och annan , som får köpa Spannmål af Kronans förråd, skulle finna >sig belåten, att denna Spannmål med rnyntadt eller omyntadt Silfver liqvidera , derest detsamma beräknades till ett sådant värde i Banko-Sedlar, att Köparen fann sin räkning , att företrädesvis, med Silfver betala; Så hafva Utskotten, enär på detta sätt Silfver för Banken skulle blifva tillgängligt inom Landet, ansett sig böra tillstyrka, att rnyntadt och ornyntadt Silfver ma uti liqvider otn köpt Spannmål af Allmänna Magazins-Inrättnin. gens förråd emottagas till ett värde, som fullt motsvarar hvad Silfver mot Banko-Sedlar å Liqvidations dagen gäller.
Utskottets in - Banko-Utskottets Betänkande N:o 15. 1] struktion, är Utskottet uttryckligen förbjudet att omedelbart, till, öfverläggning upptaga något, sorn syftar till rubbning eller förändring uti de i samma § omföpmälda Bankens Imfvudgrunder, får Utskottet för Rikets Ständer tillkännagifva, 10:o. \ att Utskottet ansett sig förhindrad t att å Rikets Ständers Revisorers nu ifrågavarande framställning lästa något afseende. Vidkommande dernäst det förslå", om uteslutande Irån 16:de §:n af den deri förekommande slutmening, hvarigenom det ålagts Fullmägtige tillse att, så vidt ske kan, prägladt siifvermynt af alla fastställda sorter städse finnes i förråd, till framställande af hvilket förslag Fullmägtige hemtat anledning af det ofvan berörda, från dem infordrade utlåtandet i fråga om dels Herr Sundvallsons motion dels sednast församlade Revisorers framställning angående förändring i nu stadgade utmyntningsgrund, får Utskottet, under hänvisning till de här ofvan intagna upplysningar rörande tillkomsten af det ifrågavarande stadgandet, hvilka Fullmägtige i sitt utlåtande meddelat, fästa uppmärksamheten derpå, att frågan i sjelfva verket gäller huruvida den, hvilken mot Bankens sedlar vill förskaffa sig klingande mynt, är berättigad att fordra sådant af deri valör, han för sig finner lämplig, eller det skall vara Banken öppet lemnadt att härutinnan handla endast efter dess fördel eller godtfinnande. I (le bestämmelser, som angående realisationen ursprungligen beslötos, blef, så vidt Utskottet har sig bekant, icke någonting i denna fråga stadgadt, utan berördes densamma först genom de i 101 § af 1845 års Banko-reglemente intagna, här ofvan vid relereringen af Fullmägtiges utlåtande anförda ord, enligt hvilka Bankens skyldighet att emot dess sedlar utlemna siifvermynt ansågs böra vara inskränkt till de sorter, hvarå tillgång funnes.
Lägenhet, som efter 1 §• upplåtes, må icke vara af mindre område, än alt derå kari utsättas en tunna potates, samt en ko af fodertillgången derstädes, och med rättighet till bete å hemmanets utmark, vinteroc'i sömma rfödas. q moni. Lägenheten skall till sina gränsor noga bestämmas, i en enda formlig, till afhägnnd beqväm samt ifrån hemmanets egen åbyggnad afskiljd lott, meri i skogsbygder uti högst tvänne sådane lotter; och må odalåker eller äng icke dertill användas. § 5. 1 morn. Å lägenhet, som till besittning på vissa år upplåtes, skall årlig afgäld läggas i spanmål, dagsverken eller annan räntepersedel, som allmännast är i orten att tillgå; och må denna afgäld icke vara mindre, än att den motsvarar hvad af hemmanets räntor och öfrige allmänna ulskylder, vid jemförelse af egornas stol lek och beskaffenhet, å den upplåtna lägenheten belöper. 2 moni. Afgäld för lägenhet, sorn på lifstid upplåtes, må bestämmas så, som vederbörande kunna sig emellan öfverenskomma, uLan afseende på hemmanets utskylder eller egornas storlek. § 6. Vid upplåtelse af lägenhet må vissa år utsättas, under hvilka frihet från afgäldens utgörande till stamhemmanet tillgodonjutes. Ej skola dock i något fall sådane frihets-år vara flere än femton , räknade ifrån den tid lägenheten tillträdes. 1 mom. Ej må innehafvare af lägenhet, som på vissa bestämda å-r upplåten är, den lägenhet utan hemmans-innehafvarens tillstånd, på annor man öfverlåta. Sker det, gånge lägenheten , om hemmans-innehafvaren det yrkar, till hemmanet åter, emot skälig lösen. 2 mom. Dör innehafvare af sådan lägenhet förr, än besinningstid ute är, ä ge enka och arfvingar rätt att lägenheten behålla under de vilkor, sorn vid upplåtelsen tingade blifvit.
Enligt min öfvertygelse bör en verkmästare, han må nu vara huru skicklig som helst, kunna vara fullt belåten med en lön af 2,000 rdr jemte fri bostad, och skulle äfven den nuvtde innehafvaren af denna plats icke åtnöjas med en sådan lön, — hvilket jag dock ej tror, ty man kastar ej gerna bort 2,000 rdr för en osäker framtid — torde det ej vara alldeles omöjligt att för en sådan summa erhålla en lämplig person till hans efterträdare. Om en tjensteman genom upprepade förklaringar att han ej ville qvarstanna, såvida ej hans lön ökades, lyckades ständigt tilltvinga sig löneförhöjning, skulle ju på sådant sätt lönen kunna ökas i oändlighet. Jag anhåller derföre att K. o. Adville med 1,000 rdr nedsätta deri af K. M:t begärda löneförhöjningen åt verkmästaren vid Svea Artilleri-Reg:te, och således bestämma hans lön till 2,000 rdr runt Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. 6 e. m. Frih. Wrede, Fabian: Med anledning af de anmärknin gar, Frih. Klinckowström nu framställt, anhåller jag att få lemna några upplysningar rörande den fråga, som utgör föremål för R. o. Ad;ns öfverläggning. Vid våra artilleri-reg;ten funnos tillförene endast smedoch snickareverkstäder, afsedda att förfärdiga och reparera lavetter o. d., hvaremot alla större arbeten måste beställas vid enskilda verkstäder. Detta förhållande hade i alla tider medfört stora svårigheter, och i synnerhet framstodo olägenheterna häraf år 1854, då i följd af de politiska lörvecklingärne en mängd nya större arbeten behöfde på en gång verkställas för artilleriets räkning, under det alt genom särskilda konjunkturer de privata verkstäderna voro i hög grad anlitade med beställningar för enskildas räkning. K. M;t beslöt derföre, att den vid Svea artilleri-reg:tes tygstat befintliga smedoch snickareverkstad skulle förändras till en sådan, der de vigtigaste för artilleriets behof nödiga arbeten skulle kunna utföras, d. v. s. till en mekanisk verkstad.
AG7 reg:tets stånd, hufvudsakligen vore förbunden att sköta expeditionen, så tycks det som om en Förste Löjtnant skulle kunna sköta hans tjenst under den korta tid han vore frånvarande, om icke Fahnjunkaren dertill betroddes, men det är hårdt att officerare, som kunna tjena sina 7, 8, 10 år i UnderLöjtnants-graden, der de hafva en lön af 170 eller högst 180 R:dr, skola nödgas att sina 3 å 4 månader om året, utom mötestiderne, bo inom Kompaniet, der för dem ingen annan bostad finnes att tillgå, än tilläfventyrs en gästgifvaregård eller i bästa fall någon småstad, och jag vet det mångfaldiga gånger handt, att vid brist på officerare, man fått ligga inom kompaniet 6, 9 månader, ja, året om, innan man blifvit från expeditionen befriad och kunnat återvända till sitt hem eller enskilda sysselsättning. Det är hårdt, säger jag, aldrahelst då jag af flera äldre officerare hört, att 1833 års lönereglerings-förslag gick ut på att subaltern-officerarne skulle, när deras boställen indrogos, blifva befriade från att föra expedition och från att såsom nu ligga overksamma inom kompaniet, hvaremot KompaniCheferne och i allmänhet det befäl som bibehöilos vid sina boställen och indelningar skulle fullgöra den så kallade tjensten på roten, med biträde af Fahnjunkaren, som ofta har ett lika godt boställe som Kapitenen. Det gifves knappast någonting så gagnlöst som indelta befälets tjenstgöring på roten, och hvartill nu merendels de i aflöningsväg så vanlottade subalternofficerarne användas, och består nästan endast uli att förenas inom kompaniet eller sqvadronen, ty man kan ligga det ena qvartalet efter det andra utan att det förekommer till expedierande mera än 2 å 3 - order, jag vill icke tala om månads-rapporterna, hvilka man upgör på en timma.
Användes till bullar, bakas i form i ugn m. m. Färsen kan äfven blandas med hackadt kött eller fläsk. Griljerade kantareller. Lika s o m griljerade murklor. Stufvad blomhålsvamp. Svampen rensas o c h sköljes väl, förvälles i saltadt vatten, lägges upp, att afrinna. Smör och mjöl sammanfräsas, spä- des med grädde eller god mjölk och får koka upp kryddas med litet muskot, hvarefter svampen ilägges att bli genomvärm. Läckra rörsoppen, blomkålssvampen, musseron eller hofsvampen kuana anrättas lika som champignoner. Ugnstekt svamp. Härtill användes hvilken sorts svamp som helst. Stjälkarne borttagas på medelstor svamp, hattarna rensas och sköljas, saltas något, mjölas samt stekas gulbruna på båda sidor, nedläggas sedan i en förtent form. Smörsås, kryddad med peppar och afredd med sur grädde, påhälles, så att det står väl öfver svampen, öfver alltsammans slås smält smör o c h stötta skorpor, gräddas i ugn, tills de få vacker färg. Serveras varma. Svamp med rifven ost. Svampen rensas, kokas med litet smör, salt, peppar, lök o c h litet citronsaft eller franskt vin i en panna med lock, tills det saftar sig, får därpå hastigt koka in, tills smöret ser klart ut. Man blöter lika mycket mjukt hvetebröd, som man har svamp, i mjölk, urkramar det v ä l; några äggulor och ett stycke smör blandas väl tillsammans; svampen hackas fint, alltsammans blandas med fint rifven, fet ost. Ägghvitorna slås till hårdt skum och iröras sist. Lägges i en med kallt smör smord form och insattes i ugn. L. Westerbergs Tekniska Fabrik, Gefle. Filial: Österlånggatan N:r 28, Stockholm. Finnes i hvar e j väl sorterad specerioch parfymhande. l Sallad af svamp. Kokt svamp sönderskäres, lägges i en salladsskål, öfverströs med litet finhackad lök, kryddas med salt, peppar, litet fransk senap, olja eller grädde och vinättika. Blandas väl.
De förut anförda, redan i förstnämnda berättelse tilikännagifna besvären öfver Rådsfufvurättens i Wisby utslag angående Karantänsbefälhafvaren, hafva samfäldt med de besvär, denne senare jemväl deröfver anfört, blifvit af Kongl. Hofrätten den 8 sisllidne Juni pröfvade; och inhämtas af Kongl. Hofrättens då gifna utslag, att sedan Rådst.räften genom öfverkiagade utslaget den 14 Januari 1852, dels i anledning af Karantänsbefälhafvarens invändning, att Just, Ombudsmannen, enligt den för honom utfärdade instruktion, icke skulle äga att emot svensk undersåte föra utländsk mans talan, och följaktligen icke heller skulle vara behörig att i fråga varande åtal anställa, förklarat berörde invändning icke förtjena afseende, dels ock i hufvudsaken sig utlåtit, att som Karantänsbefälhafvaren, om än antagas linge, att det af Herr Landshöfdingen af Dalström, i hans egenskap af högste Karantänsbefäihafvare i länet, uttalade gillande af Karantänsbefälhafvarens åtgöranden icke varit tillräckligt att från denne sistnämnde aflägsna ansvarspåföljden för hans åtalade handlingssätt, i allt läll icke kunde anses hafva i sina tillgöranden öfverskridit gränsen för de förfoganden, hvartill under omständigheter af så betänklig och oroväckande beskaffenhet, som utbrott af pestartad sjukdom, ej mindre den till sin kraft oförändrad qvarstående 27 § i Kongl. Ivarantänsförordningen den 7 Nov. 1806 vederbörande i allmänhet bemyndigade, än äfven 4 mom. af Kongl.
Annyfikna; hos dem, som få ett tillräckligt tingen bli olyckligt gift eller giftas bort på beoch sundt lif sinnehåll, finnes i regeln ej plats ställning! Då föredrar jag att vara ogift! » och den medelålders damen, hvars glada min gaf syn för denna småsinnets förnämsta egenskap. för sägen, att hon tog sitt ogifta stånd med jämnMycket väl må man emellertid akta sig mod, gjorde den mest energiska åtbörd med virkför att i barnens närvaro berömma dem för nålen. En yngre herre, som med korslagda armar kunskapsbegär; om de ofta få höra denna småleende åhört konversationen, blandade sig nu helt naturliga egenskap utropad såsom i i samtalet. Medan han sakta och varligt strök hög grad lofvärd, tillräkna de sig den gärna ' med handen öfver det plyschklädda armstödet som en stor förtjänst, och frestelsen att inpå länstolen, började han med låg och allvarlig för främmande personer lysa med sin vetröst: » Det kan också vara en annan omständighet, girighet förleder dem att göra frågor, ej af som förmår gifta damer att sätta ihop partier. intresse, utan för att bli observerade. Har Man vet, hvilken roll hämndkänslan spelar här i man genom oförstånd kommit barnen att lifvet. Antag nu, att en fru känner sig besviken falla för den frestelsen, så får man genast i sina förhoppningar på äktenskapet. Hon vill tagarevanehe på männen för sin förlorade ungdom, visa, att man genomskådat dem och låta sin svunna lycka och sina krossade ideal » dem veta, att de hos dem, som de tänkt » Gud ske lof, dit ha vi inte kommit än » — imponera på, ej uppnå annat än att anses det var en söt och sipp liten borgarfru som taför påflugna och nyfikna, och klargöra för lade — » ni ungkarlar tro aldrig på någon äktendem lumpenheten och småaktigheten i dessa skapslycka, bara därför att ni äro för själf viska, för att gifta er, och flickorna, de äro för blyga egenskaper. att visa sina känslor. Då är det vår uppgift, ser Hvad som är oblandad nyfikenket bör j u herr notarien, att besegra er själfviskhet och utrotas, men dess område är oändligt mychjälpa de små blyga blommorna till rätta, då de stå i valet och kvalet.
Den isolering, som nu ofta gör vetenskapsmännen till pedanter och gör, att de icke ens kunna skicka sig i det hvardagliga lifvet, skulle upphöra, om en akademi anlades i hufvudstaden. Denna skulle dessutom, hvad ännu vigtigare är, hafva en förädlande inverkan på det allmänna lifvet i Stockholm. Vi skulle då blifva säkra om att icke få läsa sådana recensioner, som vi nu se i de allmänna tidningarne; vi skulle blifva säkra om, att den estetiska bildningen blefve ledd efter rigtigare grunder. Nu läses estetiken, om jag så må uttrycka mig, torr i Upsala, under det att alla estetiska produktioner finnas här i hufvudstaden; detta kan icke vara rätt och derföre gäller i afseende å denna vetenskap detsamma, som förut påpekats angide juridiken och medicinen, eller att tillfälle till tidig praktik kunde beredas de studerande. Den inverkan, som hufvudstaden skulle mottaga af professorerna, skulle den i rikhaltigt mått gifva tillbaka åt dem. Nu sitta de der i Upsala, sit venia verbo, såsom högdjur eller såsom fyrbåkar i vetenskapens verld, men här skulle deras åskådningssätt blifva bättre och klarare. För att Stockholm icke skall komma i åtnjutande af alla de fördelar, som ett universitet der skulle medföra, kan man icke anföra såsom skäl, att några hus eller stenmurar finnas uppförda i en stad 7 eller 8 mil derifrån; men ett vigtigt skäl mot att genast upprätta ett fullständigt universitet i hufvudstaden, Den 3 Januari. 29 är Sveriges fattigdom, är att Sveriges försvarsverk och i allmänhet dess materiella lif kräfva alla disponibla tillgångar, för att hastigt utvecklas. Jag föreställer mig dock, att meningen hos den, som väckt motionen, icke är, att genast erhålla en fullständig akademi, utan endast, att staten måtte plantera en ung telning. som kunde tillväxa och i mån af tillgång omhuldas af kommande riksdagar. Man har nu endast önskat, att frågan icke måtte dödas eller förfalla, utan att R. St:r ville öfverlemna detta för R. St:r och landet så vigtiga ämne åt K. M:t, för att genom dess försorg utredas.
Ulstottet har tagit detta ärende under öswerwägande, och förmodar, att, wid inrättande och organiserande af den i Noder beflutade ÄkerbruksAcademien, det i förenämnde mätto af Författaren asyftade och af Utskottet såsom nyttigt besundne allrnäng'wande af alla ofwanberörde allmänna Economista Stadgandcr, äfwen bliswcr ett af samina Academies föremäl; eller ock alt sädant i Noder uppdrages ät Länens Styrelser §tl ombesörja, om, efter tillkännagifwande deraf, tillräckeligt antal Pre» numerantcr flg anmäla till erhållande af desse Econoinissa beslut, sä att Trycknings och andre dermed förenade kostnader kunna af sadane premime. n6s Den 6 Aulii. rations,medel bestridas; Hwilket Utskottet dock sax till Riksens Högloft, (ständers widare bepröfwan, de wördsammeligen underitälla. O.ebro den 4:de Julli 1812. Pä Högloft. Ridd.och Adelns Pä Högw. Prest-Ständets Lcdam. »vägnar, Ledam. »vägnar.. Joli. 6. 6)1 l virbo VA. 6. v. Ros enst vin. Pä Wällöf!. Borgarc-Stän, Pä Hederw. Bonde-Ttä - ders Led. magnar, dets Led. magnar, OlokLsösteät. OlokLrubn. ^lvxb>Lx«rgren. Uppläst hoS Ridd. och Adeln den L Julik. Prest-Ständet den 6 - , - , Dorgare-Ständct d. , , Boi»de-Ständet den 6 wördsamt Memorial!