Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständers förordnande wid Riksdagen i Stockholm ären ,80906) 1810, äro fyra serskilde Castor, hwilka förut stätt under Kongl. Krigs-Collega disposition, till RiksgäldsContoiret aficmnade, nemligen: Armöens Organisations-Casta, Skånska Hingst-Premii-Castan, Allmänna Hingst-Medels-Enstan samt Arkillerie.-Exercitie»Medels-Lastan. Största delen af deste Castor, hwilka tillhopa utgiort en Summa af 112,604 N:d. 5 st. 6 r:st. Banco, har bestätt uti Reverser för meddeldte Län, hwaraf flere redan blifwit liguiderade och äterstoden är nu under indruning. — Och da förenämnde Castors Medel hwarken warit upptagne ibland RikSgalds-Contoirets Fonder och Inkomster eller disponerade till någre scrffildte behof och utgifter, hwilka härmed skola bestridas, annorlunda, an 6tt, enligt hwad wid denna Ri-.odag blifwitfaststäldt, Riksgälds-Contoiret ärligen skall halla Stats-Werket tillhanda en Summa af z.6zo R:d. 9 st. it r:st.
Vidare har E, K. M., uti Nådigt Rref elen 14 Martii 1820, beviljat Capitainexi L. O. Ehrenstolpe, i och för honom uppdragen tjenstgöring, såsom Place-Major å Carlstens Fästning, 100 R:drs tillökning å dess på Finska Expectance» Staten innehafvande Lön, samt likaledes, ge» nom Nådig Skrifvelse den 18 December 1821, tillagt Majoren Charles Emil Brunow, sorn, vid nämnde Expectance-Stats reglerande, icke er,* hållit enahanda Lön med dess vederlikar, en ersättning af 92 R.-dr årligen; hvarförutan Öf» verste-Lieutenanten Ulfsparre, hvilken, så länge han innehade tjenst med Lön på Rikets Stat, Varit skild från den honom i egenskap af Karn» mar-Junkare, genom Kongl. Brefvet den 14 Februari! 1786, tillagde Pension af 200 R:dr, är vorden, enligt E. K. M:ts Nådiga Förord-» rande den 29 Augusti 182a, återställd till åt» njutande af denna Pension, sedan han ifrån Öfverste-Lieutenants-beställningen undfått Nå» digt afsked; Och vilja Riksens Ständer, i anse-» ende till beskaffenheten af de Capitaioen Ehrenstolpe och Majoren Brunow Uti otnförmälde måt» to beviljade Lön-förbättringar, samt då, i följd af Riksens Ständers ofvan åberopade underdåniga Skrifvelse, Öfverste-Lieutenanten Ulfsparres Pension bordt, på sätt sorn skett, restitueras, godt» funnit samtycka, att ifrågavarande anslag må på Indragnings-Staten upptagne varda, 9:0.
På Myntförvillelsens räkning och deraf härflutne ytterligheter i ett sora annat torde böra föras, att den naturliga utvägen, att på besparingens väg bilda fonder till bestridande af möjliga behof i följd af inträffande serskildta händelserj ännu icke blifvit begagnad. Ej eller denna gång har det ansetts möjligt, att beträda denna väg, då så stora extra behof medtaga de tillgångar som annars till bildande af en reservfond för behöfliga Creditiver skulle kunna påräknas; och återstår således endast, att så förordna om Creditiven, i händelse behof af deras lyftande skulle inträffa före R. Sttrs nästa sammanträde, att, derigenom icke rubbas den ordning i Bankoch Mynt-väsendet som R. St:r vid denna Riksdag haft för omsorg att införa. Beträffande det Stora Creditivet tillstyrker Utskottet: att detsamma må af R. St:r fastställas till lika belopp, hvartill berörde Creditiv altsedan år 1812 varit bestämdt, eller Två Millioner Riksdaler, att, på sätt 63 §. Reg.Formen föreskrifver, ur R. St:rsBank, vid infallande krig, af Konungen lyftas, sedan han StatsRådet in Pleno hört och R. St:r sammankallat. Åberopande Utskottet härvid dess, gemensamt med BancoUtskoltet, i sammanhang med frågan om Bankens framtida förhållande till Staten, i Uti. N:o 3 och i4 afgifne tillstyrkande, huru, för beloppet af den Betänkanden, N:o 280. 367 Summa som kan å detta Creditiv komma att lyftas, Banken må varda godtgjord.
M:t med förslag till en författning, hvarigenom det skulle stadgas, att lån till vattenaftappningar m. m. skulle, i afseende å återbetalningsskyldigheten, få antecknas å debetsredeln och utgå med samma förmånsrätt, som krono-utskylder, så erhöll detta förslag icke laga kraft, förr än LagUtskit handlagt detsamma. Jag trör att en lika behandling är nödvändig äfven i afside å förevide fråga. Hr Bildt: Då den siste värde talarens yttrande egentligen utgjorde en hemställan till H. Exc. Hr Gr. o. Landtm., huruvida en propos. på bifall kunde göras på denna punkt, hade det måhända icke varit i sin ordning att jag begärt ordet; men jag har dock ansett mig pligtig att uplysa om orsaken till Utskis förslag. Såsom Gr. Mörner ganska rigtigt nämnde, är det R. Stms rätt att uteslutande förfoga öfver hvad som rörer deras bank. Hvad deremot angår den ekonomiska lagstiftningen, det tillhör K. Mit ensam att besluta öfver, likasom det ensamt tillkommer Ständerna att bestämma öfver statsregleringen. De af alla kända historiska tilldragelserna 1809, hvarigenom, bland annat, K. M;t och Regin uteslötos från all delaktighet i bank-lagstiftningen, hafva äfven föranledt den ensidiga upfattningen af R. Stirs lagstiftningsrätt, att de i vissa ekonomiska frågor blott ega önskningsrätt. Deraf härleder sig den besynnerliga omständigheten, att R. Stir måste gå tillväga på sådant sätt, som här är i fråga. Då R. Stir anvisa en så stor summa som 8 millioner, hvilken under vissa förhållanden kan komma att användas, så är det också naturligt, att Ständerna vilja hafva ett ord med i laget ang. sjelfva sättet för delta användande. Det har också vid dylika fall, just till följd deraf att R. Stir i dessa stora frågor allenast hafva petitionsrätt, bändt att R. Stir vid anslagen fästat vissa vilkor. Sålunda har Utskit äfven här, vid anslåendet af ifrågavide 8 millioner, förfarit.
Då nu, efter Utskottets tanka, dessa föreskrifter icke kunna anses inrymma åt orternes embetsmyndigheter någon alltför utsträckt inflytelse på vaiförrättningarne, samt någon anmärkning icke eller skäligen synes påkallas af det förhållande, att, på sätt nämnde Kongl. Kungörelse jemnväi föreskrifver, Preste*8tåndels Deputerade skola af vederbörande Consistorier utses, så och enär motionären icke afgifvit serskildt förslag, huru efter hans tanka med tillsättande af Deputerade vid markegångssättningarne borde förfaras, har Utskottet 4 Siats-Utskottets Utlåtande, N:o lil. ansett sig sakna anledning att i hänseende till de, rörande val af ledamöter uti markegångs-comiteer, gällande föreskrifter tillstyrka någon förändring. Till beredande af nödig säkerhet för räntegifvare emot rnarkegångsprisens oskäliga stegring samt för Stats-Verket och öfrige ränte-tagare ernot en i hänseende till påräknade inkomster menlig nedsättning af samma pris, erfordras tvifvelsutan tillvaron af en auctoritet, hos hvilken ändring och rättelse uti markegångs-comitéernas beslut må kunna sökas och erhållas; hvadan ock 75 § Regerings-formen uttryckligen stadgar, att ändring uti de af deputerade vidtagne bestämmelser må i behörig ordning utverkas. Serskildt måste för Stats-Verket en dylik rättighet vara af behofvet oundgängligen påkallad, helst kronan numera frånti-ädt den, enskilde indelningshafvare ännu tillkommande, rättighet att ränte-spanmålen in natura utfordra. Att, såsom af Prosten Lyth blifvit föreslaget, från Kongl. Kammar-Collegium till Fullmägtige i Rikets Ständers Bank och RiksgäldsContor öfverflytta åliggandet att pröfva och afgöra frågor, angående yrkade förändringar uti deputerades vid markegångs-sättningarae meddelde beslut, synes Utskottet icke lämpligt, enär sådant dels utgör ett förFullmägtiges egentliga bestämmelse främmande bestyr, dels otvifvelagtigt komme att medföra en högst betydlig tillökning i de bemälde Fullmägtige tillhörande göromål.
Jag tror mig icke böra eller kunna djupare ingå uti ämnets behandling; jag anhåller om återremiss utaf Utskottets Betänkande i det hopp, att Utskottet vid ett närmare sakens betragtande, torde kunna komma att finna, det någon ändring i behandlingssättet i detta mål, icke är en obillig fordran för iagttagandet af det allmännas rätt." Jag har vid detta tillfälle äfven varit förd af dea känslan, att alla administrativa felsteg böra klandras uti deras rätta upphof, och att man alltid bör föredraga att träffa den högre ansvarsskyldige, där en sådan finnes, och att icke lå« ta de underordnade myndigheteroe få uppbära olägenheterne af bristande nit, skicklighet och drift hos sjelfva Styrelsen i de händelser, där ett sådant förhållande möjligen kunnat äga rum. Då jag vid Revisorernas Berättelser tog mig friheten göra några anmärkningar, var det Ren 25 Juni i f. m. 165 1 det hopp och i den mening, att SfatsUtskottet skulle täckas dervid fästa någon uppmark^ samhet; Utskottet yttrar äfven uti sitt Betänkande, att ett sådant lärer vara att förvänta i anseende till mine gjorde anmärkningar. Jag tager mig härvid friheten anmärka, det jag icke inser, hvarföre icke desse mine anmärkning gar kunnat upptagas och behandlas i ett sammanhang, då flere punkter just voro de samma , som nu varit föremål för Utskottets granskning och jag hemställer vördsammeligen om icke, i händelse af återremiss utaf Betänkandet, mine anmärkningar då kunde få förekomma i ett sammanhang vid den förnyade föredragningen af ämnet. Herr af Wingårdh, Johani Mot StatsUtskottets anmälan rörande mitt tilltalande för oredoviste Magazinslnrättningens medel, har jag naturligtvis ingenting att invända. Tror mig dock nu böra tillkännagifva, att redan för flere månader sedan, den yrkade redovisningen utgjorde ett föremål för anbefalld laga undersökning i orten och att målet är anhängig* uti Kongl. Svea HofRätt, der förmodeligen upplysning skall vinnas, huruvida ett otillbörligt förtroende å min sida ägt rum till personer, som ej med ärendet haft att göra.
Fanérskifvor draga hälften af den tull, som är bestämd för Snickare-arbeten af samma träslag. Svarfvare-arbeten, ej specificerade, med eller utan betsning, målning eller lackering . Alla mer eller mindre arbetade trävaror, ej specificerade, derunder inbegripne Snickareoch Stolmakare-arbeten: af Furu och Gran, med eller utan betsning, målning eller lackering af Alm, Ask, Björk, Bok, Ek och andra inhemska träslag, med eller utan betsning, målning eller lackering, eller med fanering af nämnde träslag af Mahogenj, Jacaranda och andra utländska träslag, massiva eller dermed fanerade, eller arbeten, försedde med äkta eller oäkta förgyllning Anm. Ar arbetet sammansatt af flera träslag, sker förtullningen efter det slag deribland, sorn drager högsta tullafgift. Möbler, försedde med stoppning, men utan öfvertyg, förtullas efter ofvanstående bestämmelser, utan förhöjning. försedde med stoppning och öfvertyg, förtullas efter nämnda bestämmelser med 50 procents förhöjning. (Se vidare förteckningen öfver vid införsel tullfria varor.) Tvål: parfymerad och Savonetter sämre slag Tågvirke, nytt Ull, alla slag Qvantitet för Tullberäkn. Inf. Tull. Banko. Tutanego; se Zink. Tutia hänföres under Apotheksvaror. Tyll, spets-; se Spetsar. Tyll, bomulls-; se Väfnader, bomulls-. Tågvirke af förolyckade främmande fartyg; se Inventarier. Tälgstcn; se Sten, ej specificerad. 30 Förslag till Tull-Taxa. Till Iva »vli» Qvantitet för Inf. Tull. Tullberäkn. Banko. lLdr sk. r. R:dr sk. r. Ur: Fick-: 40 med guldboett 1 stycke 2 6 32 * andra slag 1 stycke ■— 32 — 300 - * Skeppschronomelrar 1 stycke 15 Väggoch Studsare: af brons, tullbehandlas som metaller, sammansatta, ej specificerade, arbetade. 4 — * andra slag 1 skålp.
Förr än Ridderstam vä) Adeln häruti stadgat sitt beslut, och förr än de andra Stäoden dertill lemuar bifall (i händelse uppoff ingen bitswer wilikorlig), tror jag ej att de ö riga allmänna frägor som uti Memorialet upptagas kunna kill nägot Utstötts handläggning remitteras, dä aila detza grunda sig pä, eiler böra bufwa en följd as, om och huru Veu första afgöres. Med den listigaste glädje har jag under detta Riksmöte wrd flera tillfällen bewitknat de tänkesätt af oegennytta, och mt för Fosterlandets wal, som derra första Riks, Ständer ädagalagdt — Med den liufwaste förnöjelse hor jag flera sänger dlstwit ötwertygad ott Sweriges strlfdeständ, Nationens frihet och Medborgerliga säkerheten warit de fyftemäl som tedt i^dra företag mine Herror, vch om det gladaste hopp swälwal för min inbillning, dä fvrdvmmornes blinda, fast fordom sä mägttga inflytande mäst giswa wika och lämna rum för den wäxande upplysningens fordringar; huru gärna stuve jag icke wid della tillfälle deltaga 822 Den 15 Ianusrr'k. » ett beslut, som wore det mäst öfwertygande bewis ott ingen uppoffring är Ost för stor dä den kraftigt kan leda lill Rikets sanna walsäng— Pä säban grund och endast sä midt jag kon inse en uppoffring of de Privilegier Ridderstapet och Adeln säsom Ständ innehafwa, wara ledande till della stora ändamål, stall jag icke ell ögonblick tweta alt lämna bifall demi! äfwen utan alia willtor. — Men lika sä fullkomligt jag gillar akt wi uppoffra alla sädane uteslutande fördelar fom pä Ständer ensamt beror, all atstä, och jom genom blotta stumpen rnnehafwaS; lika omöjligt är det mig alt samtycka till ett destut som innefattade kränkning af ägande rätten.
St:r till Båk-och Lotslnrättningens fullkomnande, å denna HufvudTitel uppfört ett, emot Båkoch Lotsafgiftens under StatsVerkets inkomster beräknade belopp svarande, anslag af 5o,ooo R:dr, hafva R. St:r till K. M:t öfverlemnat, att för nyssberörde ändamål äfven använda de å denna InkomstTitel uppkommande Öfverskotter. 2:0 Då R. St:r inhemtat: att Flottan, genom åtskilige af K. Förvaltningen af Sjöärenderne afslutade Contracter om Ekevirkes lefveraneer blifvit betydli - y2 Stats-Utskottets gen skuldsatt: att, för utförandet af den antagne arbetsplan, de varande anslagen för Flottans Materiel understiga behofvet roed omkring g5,ooo R:dr årligen; att derefter årliga bristen blifyer minst 54,ooo R:dr; att denna årliga brist af de för en gång för FörsvgrsVerket till Sjös äskade 640,000 R:dr ej kan komma att betäckas; att den vidlagne regleringen af Flottans personal och dess aflöning, ehuru åsyftande både nytta för vapnet och besparing i kostnaden, likväl i anseende till underhållandet af en härigenom uppkommen betydlig IndragningsStgt först i framtiden kan medföra någon sådan besparing; samt att några lönebesparingar icke aro att påräkna såsom tillökning i anslaget för Mgterielen; hafva R. St:r ansett sig böra bevilja flen af K. M:t äskade förstärkning i denna Hufvud1 i tels tillgångar, medelst bibehållandet å Titeln, till pförminskadt belopp af hvad derifrån för Råkoch Lotslnrättningen förut utgått, dertill serskild Fond blifvit anvisad. Men som denna förstärkning af medel synts förde nu kände behofven ej allenast högst behöflig, utan afven dertill otillräcklig, hafva, af denna senare omständighet, i förening med den, att K. M:t det oaktadt, ej begärt någon ytterligare tillökning i anslagen, R.
Maj 1844 inhemtas emedlertid, att de på indragningsstat ställde Sjuderi-styresmäns och Understyresmäns aflöning då utgjorde 1,200 R:dr, och att Kongl. Maj:t ansett de qvarvarande 3:ne Öfver-styresmännen och 3:ne Under-styresmännen böra tills vidare bibehålla sina arfvoden, under vilkor, att de, så länge helsa och krafter medgifva, saltpeterproducenten med biträde tillhandagå. Hvad åter angick de på expektans-stat ställde Verkmästarne, utgörande till antalet 30, så enär upplyst blifvit, att de ej voro konstituerade 219 på behaglig tid med arfvoden, utan antagna med löner, 3 tunnor spanmål för hvardera, fann Kongl. Maj:t dessa löner böra fortfarande utbetalas, intilldess vederbörande genom afsked eller dödsfall afgått. Jemlikt Kongl. Brefven den 14 Februari 1844 och den 30 Januari 1845, har Salpeter-sjuderi-Styresmannen i Södermanlands Län, Bergmästaren M. E. Sköldberg, i anseende till hög ålder och bevekande omständigheter, erhållit en gratifikation af 200 R:dr hvartdera året, ehuru han på expektanstat åtnjuter 300 R:dr. För att uppmuntra den inhemska salpeter-tillverkningen, har Kongl. Majit, dels, genom nådigt Bref den 8 Februari 1844, förhöjt priset från 5 R:dr till 5 R:dr 32 sk. per Lisp., dels, den 8 Augusti samma år, i nåder medgifvit, att tiden för erhållande af sådana räntefria lån, som år 1842 beviljades till salpeterladors anläggning samt för sjudningspannors inköp, finge förlängas till 1847 års slut, hvarjemte premier ptfästs åt dem, som uppförde lador efter det sätt, som i Österbotten är brukligt. Angående förhållandet med denna tillverkning under revisionsåren, meddelas nedanstående tabell: §. 2. § 3. Salpeter. Debet. år 1844. år 1845. LU. ti lod.
När Mariana sålunda en dag kom till henne, såg hon mycket piggare ut, försäkrade Mariana att hon nu började finna sig i sitt öde, och att hon nästan börjat taga det beslut att litet mindre sluta och draga sig från verlden, och, till en början dermed, ville hon just rådgöra med Mariana huru hon, på allra bästa sätt, skulle kunna fira sin Alberts födelsedag. För dylika firationer inom familjen hade Mariana just en särdeles passion, stod i stort rop och var vida beryktad för sin rika uppfinningsgåfva i den vägen. Man talade vidt och bredt om hennes förträffliga konstfärdighet att iordningställa tableaux vivants, och hvar helst en sådan skulle anbringas i hela den stora familjkretsen, måste alltid Mariana vara med om uppfinningen och tillställningen, samt ordna upplysningen, ty annars blef den aldrig enligt alla konstens reglor. »Ack min älskade vän!» sade Mariana, som alltid fick lika som litet verldsligt lif uti sig när frågan blef om en dylik namnseller födelsedags firande, »vi skola göra en tableau – en alldeles gudomlig tableau! Maria med barnet – och det blir du och din lilla Milla. En sten borde kunna mjukna och röras af denna syn, och få se om du ej just härmed kunde röra din makes kalla och förhårdnade hjerta. Denna plan ingick icke litet i Elinas nuvavarande idéer. En instinkt lika som dref henne dessutom att söka någon förnöjelse, ty med hennes af naturen lätta och glada lynne, kunde ej en sådan här gråtpers vara i evighet, utan skulle slutligen öfvergå till något annat. »Ack ja!» sade Elina glad, och klappande händerna, »du, käraste Mariana, ställer till det! Jag kan väl med litet smink och mycket väl utpyntad, blifva en någorlunda dräglig Madonna (de äro minsann icke alltid så särdeles vackra) och Milla blir väl det allra lilla sötaste Jesusbarn man kan vilja se! – Och så bjuda vi Mamma, Pappa, alla syskonen och » »Fy Elina,» afbröt henne Mariana litet sträft, »inte vill du som den heliga Guds moder visa dig för alla dessa menniskor!
Enär, enligt de upplysningar, motionären sålunda lemnat, det visar sig, att officerarnes hästoch fourage-medel icke utgöra någon löne-inkomst, utan fasthellre äro att anse såsom en af kronan åt officeraren årligen lemnad godlgörelse för dennes kostnader i och för tjenstehästarnes underhåll, hvilket i annat fall omedelbart skolat af Kronan ombesörjas, finner Utskottet sig böra föreslå, att officerares hästoch fourage-medel må fritagas från bevillning, och fördenskull införas uti 1 momentet af 145 §. Bevillnings Förordningen. Inom Borgare-Ståndet har Herr Lundh, uti väckt motion, anfört, att de vid machin-verkstäder, mekaniska fabriker, gjuterier m. 11. dylika inrättningar begagnade arbetare, såsom filare, gjutare, svarfvare, snickare o. s. v., hvilka arbetare ursprungligen till en del äro handlverksgesäller, genom utbytande af benämningen gesäll mot den af arbetare, undgå den gesäller och mästersvenner ålagda bevillning, och i stället hänföras lill de i 145 §. 2 mom. från afgift befriade arbetsfolk, som arbeta för dagspenning eller beting, hvilken, i motionärens tanke oriktiga, tolkning han ansett bäst kunna förekommas derigenom, att utur nyssomförmälda moment orden »utan arbeta för dagspenning eller efter särskild öfverenskommelse och beting» uteslötos. Såväl lill förekommande af det utaf motionären omförmälda missbruk, som äfven för att i allt fall bestämdare uttrycka hvad i 2 mom. förstås med arbetsfolk, har Utskottet ansett, 32 Bevillnings-Vtskoltets Betänkande, No 4. att orden: »uian arbeta för dagspenning eller efter särskild öfverenskommelse och beting» böra utgå, och att i stället framför ordet arbetslön må införas orden: ulan endast tillfällig. §. 147.
Aldrig hade jag, såsom jag redan nämt, vågat hoppas att min tillkommande man skulle förut äga en älskarinna och således vara känslolös för alla andras behag. Då jag redan erfarit nog olyckliga verkningar af de lågor, som dessa ögon tändt, så inbillade jag mig, att om min tillkommande make finge se mitt ansigte, skulle jag hafva dubbel möda att förmå honom uppgifva sina anspråk och ledsaga mig till Ceilon. Denna försigtighet är kanske öfverflödig, men mitt löfte kan ej mer återkallas. Suckande lemnade jag rummet. Utanför harem väntade min far med ett spetsfundigt och nyfiket ansigte. – Ser jag nu änteligen min son lycklig? frågade han. – Jag är det, min far, svarade jag och sökte antaga en uppsyn, som öfverensstämde med ett sådant svar. – Allah vare prisad! återtog Ibrahim, ert giftermål blef afslutadt på en olycklig dag i kalendern, och jag vet icke hvilken hemlig aning alltid sagt mig, att det aldrig skulle blifva något deraf. Du synes född till att upplefva alla slags äfventyr, och ända intill sista stunden fruktade jag, att något nytt spektakel kunde uppstå. Huru nöjd är jag dock icke nu, att se min farhåga onödig, fastän din första uppsyn just icke lofvade det bästa. Men ... – Och nu hade han tusen saker att fråga. För att säga honom något – åtminstone ville jag ej för mig sjelf erkänna någon annan orsak, – berättade jag honom, att jag icke hade delat min lycka med Schahen. – Det är platt omöjligt! ropade han med ifver. Lika gerna skulle du kunna inbilla mig, att du sjelf icke vidrört henne! Hvem har någonsin hört talas om, att ... Men hvad skadar det, fortfor han med ironiskt leende, att du tror det, om det gör dig lyckligare? Det händer ju så mycket underligt i dessa nya tider ... I alla fall är det nu tid att uppvakta din herre: bruket och tacksamheten fordra, att du ej förgäter denna pligt. Dennes första fråga var, om ej Fatme vore ändå skönare än Fanny?
Ridderskapet och Adeln: l:o af Herr Dalman, F. W., som föreslagit, att, sedan vid nyligen af * 'örste Landtmätaren, Ingenieuren Falkman anställda forskningar i det så kallade Ränte kammar-arkivet uti Köpenhamn, åtskilliga för Sveriges kameral-väsende vigtiga handlingar, angående de s. k. konketerade provinserna blifvit funne, Rikets Ständer ville hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att framställning i ministeriel väg måtte göras hos Kongl Danska regeringen om utbekommande af dessa handlingar, hvilka, enligt lOide punkten i Roeskildska fredstraktaten den 16 Februari 1658, bekräftad genom 14:de punkten i Köpenhamnska fördraget af den 27 Maj 1660, bordt hafva blifvit till Sverige aflemnade. Allm. Besvoch Ekon.-Utsk. Betänkande, N:o 62. 7 2:o af riksdagsmannen Lars Wenander från Götheborgs och Bohus län, hvilken likaledes hemställt, att, sedan på nådig befallning förteckning blifvit upprättad och till Kongl. Maj:t inlemnad å de jordeböcker, rörande provinserna Skåne, Halland, Blekinge, Calmar och Bohus län, hvilka finnas förvarade i Kongl. Danska räntekammaren från medlet af 1500:talet till 1660 samt ännu närmare vår lid, Rikets Ständer måtte till Kongl. Maj:t aflåta underdånig skrifvelse derom, att dessa jordeböcker och andra handlingar, hvilka troligen sakna allt värde för Danska arkivet, men deremot vore högst behölliga för Sveriges ifrågavarande provinser, måtte genom regeringens medverkan komma provinserna tillhanda, samt att åtminstone ett exemplar på allmän bekostnad kunde hvarje Landshöfdinge-embete tillställas, för att derstädes vid behof tillhandahållas. Och hade med motionären sig förenat riksdagsmännen Pehr Pålsson, Såne Pehrsson. Pehr Nilsson, Nils Jeppsson, Jöns Månsson, Nils Andersson och Christen Andersson från Skåne, Lars Rasmusson, Tobias Lind, Olans Ericsson och Hans Hansson från Götheborgs och Bohus län, Gustaf Bernhard Appelqvist och Arnold Svensson från Blekinge Ian samt Bengt Petter Skantze från Hallands län.