Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti underdånig skrifvelse af den 12 Maj 1841, anförde nemligen Rikets sist församlade Ständer, att de fästat uppmärksamheten dels derå, alt i Jemtland och Herjeådalen, oagtadt dessa provincers betydliga folkmängd, icke funnes någon allmän läro-inrättning, der lärjungar kunde inhemta de kunskaper, som för inträde vid Universitetet erfordrades, dels äfven å den omständighet, alt det närmast belägna Hernösands Gymnasium vore så aflägset, att känbara svårigheter ofta måste möta, serdeles för de obemedlade, att sig deraf begagna; med afseende hvarå Rikets Ständer funne det vara nödvändigt för undervisningens befrämjande inom förrberörde provincer, att ett läroverk bildades, som motsvarade det sålunda för banden varande behofvel; och, enär en sådan anstallt kunde, efter Rikets Ständers tanka, ändamålsenligt och med minsta kostnad åstadkommmas medelst en reorganisation af Frösö skola, men Rikets Ständer saknade ilen kännedom om local-förhållanden, som vore oumbärlig, för att kunna noggrannt bedöma, huru den åsyftade utvidgningen af skolan borde lilivägabringas, samt då, enligt hvad Rikets Ständer inhemtat, fråga om skolbyggnadernes å Frösö reparation och skolans derstädes förflyttning till Öster - Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N:o 27. 5 .sund, vore på Kongl. Maj:ts pröfning beroende, anhöllo Rikets Si änder i underdånighet, alt Kongl. Maj:t, efter lagen kännedom om ämnet, ville i Kader lala upprätta och vid nästpåföljande Riksdag till Rikets Ständer öfverlemna del förslag i della ämne, sorn Kongl Majit kunde anse tjenijgt. Sedan en del af Jemtlands invånare, uti till Kongl.
Då Sverige efter regdsförändringen 1809 i 16 § af dess lleg.F. Den 3 December. 61 de Jure har tillförsäkrat samvetsfriheten åt sitt folk, så begår lagskipningen dc facto den inkonseqvens, ja det brott, att med stöd af 1726 års Conventikel-Plakat och andra i likhet med detta föråldrade lagar, landsförvisa och förfölja dem som ”för sina samvetens skull” icke finna sig tillfredsställde af dess kyrkas läror. Med Conventikel-Plakatet, detta det okristligaste, omenskligaste, att icke säga det uslaste, och för ett samhälle i nyare tider förnedrande lagstadgande, förmenar man sig nu i vårt land bevara ”enheten” i den yttre kulten, som man kallar kyrka, ändock det icke lärer vara svårt för rättsinnige och kunnige jurister att bevisa detta plakat, såväl som alla andra med detsamma liktydiga lagar, vara med ofvannämnde § i Reg.F. annuleradt. — Att Conventikel-Plakatet är särdeles dyrbart och godt att gripa till för presterne, såsom surogat för trägnare studier och allvarligare betraktelser, då de sålunda med köttsliga straff kunna afvisa dem som sätta deras renlärighet i fråga, synes väl icke vara någon ömande omständighet eller anledning för dess åberopande af myndigheterne i tid och otid; men deremot åro alla anledn.T för handen lill skäl för, att R. St:r offentligen gifva plakatets makulerande tillkänna, genom att gifva 16 § Reg.F. sin ”rätta kraft och tolkning”, förmedelst antagande af den i alla delar kristeliga och med tidehvarfvets anda fullt öfverensstämmande ”Norska Dissenterslagen af år 1845”. Ett dylikt tillvägagående skulle tillfredsställa, jag vågar uttala det — hela Svenska nationen och jag tillägger, äfven gifva en elevation åt den Svenska statskyrkan och en upväckelse åt hela dess presterskap 111* den döda s. k. orthodoxi, hvaruti det sjunkit.
Ett afvikande från desse grunder, eller godkännande af den sats, som Lag-Comrnittéen antagit , Konungens Nåd. Propositioner2,55] tagit, att, oagtadt Borgenärerne beviljat en vards.' lös Gäldenär rättigheten att vistas pä fri fot, harf anda bör för sin vårdslöshet strafFas med arbete å allmänt Arbetseller Corrections-hus , eller i annat fängelse i sex månader till tu år, efter omständigheterne, skulle vid tillämpningen medföra följder, som, efter mitt omdöme, skuile blifva alltför stränga. Jag föreställer mig en rätt-: skafferis Borgersman, omgifven af en talrik famiK le och en vidsträckt handtering: verksam i sini krets, och ordentlig och oförvitlig i sin vandel» noggrann i uppfyllandet af sine förbindelser, hac han under en lång följd af år, förvärfvat sig ett välförtjent förtroende; men conjuncturen föränxlras: handteringen blir mindre lönande: Pen-, jnngvärdet försämras: Inrättningar till hvilka hani på goda grunder haft förtroende , Upphöra , att bett ia de invisningar, dem han emottagit: olyckor, » sera ej kunnat förutses, tillstöta, sorgerna öfverväldiga hans sinne och sjuklighet antastat hans fysiska existans. I en sådan ställning är hant’ löga skicklig eller hogad, att sjelf vårda sina angelägenheter, som emedlertid bestyras af hans betjening. Omsider efter någorlunda återhämtad sinnesstyrka och krafter finner han sin handtering alldeles vanvårdad, sin ställning försvårad och Cession oundviklig. Han anmäler sig derom i behörig ordning: — Emedlertid hafva penningar; i hans namn och för hans räkning blifvit, un-j der de sista tretio dagarne upplånte, hvilka icke kunna redovisas, och derigenom är stämpeln af vanvård satt på hana förhållande: Borgenärerna göra icke något påslående om hans häktande: fiihang till Rikt-St. Prej. 1S17—181$. l»U Sjml, % 53. ii. 256 Konungens Nöd. Propositioner. Tvärlom skola de offentligen medgifva hans filhet :
Då äfven det SVENämnade president, kamSKA deltagandet i denna inarherrinnan Soffy Oxexposé öfver hvad den holm, på grund af de nordiska kvinnan i våra inom komitén uppkomna, dagar förmår frambrintvistigheterna nödgades ga på kulturens skilda draga sig tillbaka, grep områden synes blifva fru Buch efter henne rätt lifligt, och då isynspiran och öfvertog därnerhet från våra sydlimed en ganska vanskgare provinser nog ett lig uppgift. Hon har betydande antal damer dock visat sig kunna bekommer att besöka de segra svårigheterna med danska systrarnas utvärdighet oeh auktoritet. ställning, har Idun anUnder hennes kloka oeh sett sig böra ägna densaktmodiga praesidium samma förtjänt uppinträdde snart större märksamhet. Fru E m m a G a d. köpenhamnska kvinnotarisk ton i komitédeutställningens tvänne batterna. Ej för intet ledande personligheter, är gehejmrådinnan madess president och dess vicepresident. en ännu svårundvikligare projektil — gud ka till högsta domstolens skicklige oeh taktfulle ledare. Gehejmrådinnan BERTHA B U C H, utställninAmors pil! Från det närbelägna Viborg gens president, föddes den 24 mars 1828 besökte den unge öfverrättsassessor Buch När kvinnoutställningen nu nått fram till i Fredericia, där hennes far, kapten Kobke, ofta nog Bruunshaab, där han vid första det vackra resultat, som den gjort, är äran då låg i garnison i fästningen. Den unga ögonkastet hade funnit sitt eget » haab ». därför i hög grad fru Buchs. Hon har förflickan växte upp i den gamla egendomOch år 1852 hemförde den stränge domastått att föra det hela till det mål, hon liga soldatstaden, vid hvilken för Danmark ren från Viborg fröken Kobke som sin brud. från början satte för sin presidentverksamknyta sig så betydelsefulla minnen. Då hon Ar 1861 befordrades hennes man till asseshet: enighet och sammanhållning.
» Maria! » stönade han o c h tryckte en lång, glö- dande kyss på den hvita handen. » Arme vän! » » Arm, Maria, arm s o m en tiggare! » » Och j a g kan ej hjelpa er. » » Jag vet det, Maria, ni älskar en annan. » » Ja, j a g älskar honom. » » Måtte han göra er lycklig, så lycklig, som ert hjerta, er själ, er skönhet förtjenar! » » Lenning, tänker ni verkligen resa? » » Jag är egoist, och jag skulle ej kunna uthärda att se en annan vid er sida. » » Det smärtar mig att skiljas från er, Lenning. » » Ni kommer att vänja er vid andra, liksom man vänjer sig vid en ny hatt, vid n y a tapeter. Inom ett år skall ni hafva glömt mig, Maria! » » Aldrig, min vän — o m o c k endast af tacksamhet för den oegennyttiga uppoffring, ni visat mig sedan min mans död. När reser ni? » » I afton — med kurirtåget. » Hans röst darrade, då han räckte henne handen o c h sade: » Farväl, Maria! » Äfven h o n var djupt rörd. » Farväl, » sade hon hjertligt, » Gud beskydde er! » Måtte ni bli lycklig! » Han tryckte ännu en hastig, glödande kyss på hennes smala fingrar; derefter slet han sig lös och störtade ut. » Lenning! » Hon gjorde hastigt ett steg mot dörren, m e n besinnade sig åter, gick fram till fönstret samt blickade stum och rådlös efter den bortskyndande. Hvarför kände h o n sig så beklämd o m hjertat, då hon såg hans gestalt försvinna vid gathörnet? ^JWon spelade verkligen berusande. Det var någon czardas af Liszt eller en fantasi af Moszkowski. Den framströmmade under dessa hvita fingrar s o m brusande zigenarfröjd, som glödande tokayer. De bruna gestalterna svängde sig jublande omkring, den smärte ynglingen lade sin arm kring den svartögda flickans midja o c h drog henne in i den hvirilande kretsen.
Det är dessa och dylika vinkar och rad vi iisyftat, d i vi talat om huru ett zcppfostuande rrto) nertt kan och borde i) tg (i i beriirittgen ntellaz tt s i ocksa verkligen Kzm ?z&amp;a redbara säljare och oerfarna köpare. - 1 sker i det etablissement som vi tagit till utgangsl~unkt för d r a medclelanden kunna vi af egen erfarenhet intyga. Den ledande kraften inom detta etablissement har nämligen städse kampat för att hos allmänheten halla uppe det alltmer sig sänkande begreppet om hzwn zwrn irzow dess a#ärs oirzr8ife Kart och böi-;. w t z beskafad, eller med andra ord begreppet om hrad som ar x$i-t oih tiZ&amp;b i epfZzg ineniizgg Föreningen f ö r gift qvinnas feganderätt höll nyligen sitt årsmöte. hvarvid ordföranden redogjorde för föreningens vidgade verksamhet och stigande medlenisantal. H r Hedin gaf en kort men märklig framställning af en oegentlighet vid bevillningens beräkning, i det mannens och hustruns inkomster sammanräknas. Härigenom stiger beloppet ofta så högt, att d e afdrag, som medgifvas för s n i i inkomster och som mången gång medför skattefrihet och alltid betydande skattelindring för fattiga arbetare, icke komma de gifta till del. Talaren upplyste, att bästa sättet att åstadkomma förändring härutinnan vore, att den eller de, som blifva lidande på nämda oegentlighet, klagade häröfver hos öfverståthållarembetet nästa ar före april månads utgång. Efter en uppläsning af hr v. Koch föreslog prof. Retzius en ändring af föreningens namn. @ Y t k december-häftet af Dagny för sistförflutne år meddelades en förteckning öfver donationer tidd skoZstz~endier; hvilka af för ungdomens väl varmt nitälskande gifvare, under år 1885, 6fverlemnats till några af statens läroverk för gossar. Samtidigt antyddes hurusom under nämda ar till elementarlaroverken för flickor i~zgen donation afsedd för stipe~zdEzlnz blifvit .gjord.
Kronofogde, om rätt för honom att vara rättegångs-fullmäktig . — 7 i 47 — b. 16 Aug. b. 18 Aug. b. 16 Aug. b. 16 Aug. Kronofogde-tjensterne, indragning af — 4 i 170 — b. 28 Juni b. 28 Juni b. 2 Juli b. 28 Juni Kronohemman, angående ändring i föreskrifterne om besittningsrätten dertill — 7 2 41 — b. 29 Aug. b. 29 Aug. b. 29 Aug. b. 20 Aug. Kronolägenhet, om förbud för arrendator deraf, att till annat än lägenhetens behof använda derå befintlig skog — 8 65 —. b. 29 Mars b. 29 Mars b. 29 Mars b. 29 Mars Kronoskjuts, om utgörande deraf utom länet — 8 — 75 — b. 16 April b. 17 April b. 16 April b. 16 April Kronotionde-spanmålen, om jemnare fördelning och nedsättning deraf — 8 — 128 — a. 6 Äng. a. 6 Aug. b. 6 Aug. b. 6 Aug. 218 Kung sbergs Kungsgård, godtgörelse för husröta derstädes . » U 4 1 76 — b. 22 Mars b. 22 Mars b. 22 Mars b. 22 Mars -49 Kungsgårdars och öfrige Kronolägenheters förvaltning, berättelse om — 4 1 259 — a. a. 21 Juli a. a. 25 Juli a. a. 23 Juli a. a. 25 Juli Kungsskjuts, förhöjning i legan derför samt fördelning i utgörande deraf — 4 2 42 — b. 15 Aug. b. 14 Aug. b. 16 Aug. a. 15 Aug. Kungsörs fögderi, befrielse för rusthållarne derstädes från dagsverks-lösen — 4 1 275 — å. Kungörelser, om ändring i Kongl. Förordn. den 8 Maj 1849 angående sättet för deras uppläsande i kyrkorna . » om ett tillägg till samma Kongl. Förordning
Anckarsvärd hade yrkat punkternes föredragning i den ordning Deli 8 Janl. »le i Utskrs Utlåt, innehafva; Hr Adelborg hade hemställt, att efter lita punkten, måtte företagas den 3:dje, men jemte hvarje moment deraf, den punkt i Utlåt., hvari föreslås anslag för den bana, som i moni. förekommer, äfvensom ntt sedermera 5:te och 11 :te punkterne må företagas i ett sammanhang; och slutligen hade Hr Cederschiöld yrkat att ytterligare öfverläggning om föredragningssättet måtte få ega rum i nästa plenum. Gr. af Ugglas: Jag torde få fästa Hr Gr. o. Landtrms up märksamhet derpå, att jag afstått från mitt förslag och förenat mig med Hr Adelborg, endast med den utsträckning af hans förelag, att äfven 5.te och 11 :te punkterne blifva i ett sammanhang behandlade. I ani. häraf förklarade Hr Gr. o. Landtm., att han väl hade antecknat, att Gr. af Ugglas hade afstått från det af honom framstälda förslag, men dock varit föranlåten att omförmäla detsamma, emedan Frih. Tersmeden hade deruti instämt och icke sedermera afstått derifrån. Hr Gr. o. Landtm, yttrade härefter, att då Hr Cederschiöld yrkat, att öfverläggningen icke må anses fulländad, utan att Ståndet må förbehålla sig att få fortsätta densamma i nästa plenum, det vore klart, att då nu propos. om K. o. Ad. anser öfverläggu ingen vara fulländad komme att framställas, de ledamöter, som delade Hr Cederschiölds mening, måste dertill svara Nej; hvarjemte Hr Gr. o. Landtm, äfven erinrade att, derest öfverläggningen af R. o. Ad. förklaras vara fulländad, propos. kommer att framställas å Gr. Frölichs yrkande, att med beslutet i frågan om föredragningssättet må anstå till nästa plenum. Då nu Hr Gr. o. Landtm, hemstälde om R. o. Åd. ansåge öfverläggningen om sättet för föredragningen af StatsUtsk. Utlåt.
Den troget bibehållna förvildningen af orthographi och interpunctering lemnar dock – det måste medgifvas – en desto åskådligare bild af författarens brådstörtande och granskningslösa skrifsätt. – Vi ha yttrat förundran, att en hop här förekommande saker kunde sägas, föreläsas, gillas i den tidens förnämsta kretsar. Men föga mindre förvånande är, att en så beskådad samling kunde dediceras till ett par af rikets Magnater; af hwilka den ene var Kongl. Rådet Grefve Lindsköld. Utgifvaren – en viss Andersin – säger sig ha ”funnit högstnödvändigt, att i all underdån-ödmjukhet ersöka för bemälte verk detta värn och beskydd”, emedan han förutser ”äfventyr af åtskillige vidersinnige omdömen; besynnerligen deras, som kittla sig att lasta och danta andras välmening”. – Lucidors Tyska Visor, dels erotiska, dels bacchiska, men i allmänhet rena och melodiösa, har jag ansett mig böra här förbigå. Columbus egnade honom denna grafskrift: Den sig, i all sin tid, olycklig sjelfver spådde, Han ock uppå sin tid olycklig ända nådde. Så såg han verlden sin! Gack nu, ehvad du heter, Och säg, att ej är sannt: Poeter ä’ Propheter. Runius. Son af en Prost i Vestergötland, hos hvilken Konung Carl XI ofta plägade gästa, var Johan Runius, född86 några år efter Lucidors död, en i allo spakare och tamare natur: men ögonskenlig är själsfrändskapen; så i hans rimskrifter eller såkallade ”Dudaim”, som i hans egen personlighet. Det berättas, att nyssnämnde Konung engång sagt om fadern: ”Herr Arvid i Larf, är en slarf”. Var det kungliga omdömet grundadt: så är uppenbart, både att sonen bråddes på fadern, och att han betydligt förkofrade sitt fäderne-arf. Redan i Skara utmärkte han sig genom snillegåfvor och ungdomsyra: bägge ungefär lika besinningslösa.
I första hufvudafdelningen af detta kapitel skola vi, liksom i de två närmast föregående kapitlen, behandla önskvärdheten för arbetarne af en normalarbetsdag—men denna gång ur nationalekonomiska synpunkter. Det skall framhållas, hurtillvida normalarbetsdagen synes kunna befordra arbetarnes frihet och trygghet som näringsidkare. Dessa betraktelser skola ge oss anledning att tillika besinna normalarbetsdagens önskvärdhet för kapitalisten samt för vår tids ekonomiska utveckling öfver hufvud. I den andra hufvudafdelningen skola vi sysselsätta oss med det högviktiga spörsmålet: är en förkortning af arbetsdagen möjlig utan en förminskning af dageller veckolönen samt utan annan försämring af arbetarnes lefnadsvillkor? Arbetskraften är en vara. Däraf följer visserligen, att arbetsmarknaden lyder den vanliga varumarknadens lagar—men ej att den uteslutande måste lyda desamma. Varan arbetskraft är icke ett själfständigt materiellt föremål, utan människan själf med hela hennes personlighet, hennes anspråk och intressen; den som köper eller rättare hyr denna vara (arbetet) erhåller därigenom en rättighet, ett herravälde öfver varuägarens (arbetarens) person. Ett herravälde, som öfvar inflytande på arbetarens hela kroppsliga och andliga lif, på hans sociala och politiska existens. Vidare utmärker sig arbetsvaran därigenom, att arbetet är varuägarens (arbetarens) nödvändiga och i regel enda förvärfskälla. I det ögonblick arbetaren ej kan sälja sin vara, har han intet mer att lefva af—kan sålunda ej lägga sin vara i magasin för att vänta på bättre efterfrågan. Arbetarne kunna ej med några upptänkliga försiktighetsmått mot för stark folkökning ändra tillbudet på arbetsvaran i öfverensstämmelse med det snabba växlandet i efterfrågan eller med det lika oberäkneliga införandet af nya, mer arbetsbesparande maskiner—allt förhållanden, som i hög grad utmärka vår tid. I nödfall måste arbetarne därför sälja sin vara till hvarje pris—eller svälta i hjäl. Det ligger sålunda i lönsystemets (och därmed i privatkapitalismens) natur, att arbetsköparen (kapitalisten) och arbetssäljaren (arbetaren) alls icke äro likstälda.
Beträffande åter den af Rikets Ständer vid innevarande riksdag antagna nya Bevillnings-stadga jemte instruktion för taxerings-förändringarne, hvilka med år 1862 skola träda i gällande kraft, oå och enär Utskottet, vid afgifvande af sitt förslag till berörde stadga, afsett att den bevillnings-summa, som enligt samma stadga skall komma att erläggas, borde ungefärligen motsvara den bevillning, Bevillnings-Utskotlels Betänkande N:o 49. 7 hvilken, enligt nu gällande Bevillnings-stadga, utgöres, lår Utskottet vördsamt anmäla att, någon ändring uti eller tillägg till den vid innevarande riksdag antagna nya Bevillnings-stadga jemte dertill hörande instruktion för taxerings-förrättningarne, icke, i följd af hvad Stats-Utskottet uti ofvanberorda Memorial anmält, erfordras. Stockholm den 23 Oktober 1860. På Höglofl. Ridderskapet och Adelns Ledamöters vägnar: G. Lagerbjelke. På Vällofl. Borgare-Ståndets Ledamöters vägnar: N. P. Lindeström På Högvördiga Preste-Ståndets Ledamöters vägnar: C. M. Fallenius. På Hederv. Bonde-Ståndets Ledamöters vägnar: Joseph Holm. Oscar Arehn. STOCKHOLM, TYPGRAFISKA FÖRENINGENS BOKTRYCKERI, 1860. Register öfver Bevillnings-Utskotlets Betänkanden, Utlåtanden och Memorialer ander Riksdagen åren 1859 och 4860. Betänkandets Nummer. A. Accis, Betänkande, angående Städernas Salu41. B. Bevillning, Allmänna, Betänkande, angående 20. — Utlåtande, i anledning af anmärkningar vid Betänkandet N:o 20, angående 34. — Utlåtande, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i fråga om bevillning af gåfva, testamente, fideikommiss m. 35. — Memorial, med förslag till voterings-propositioner, i anled ning af skiljaktiga beslut i afseende å 39.
Till Ärke-Biskop och Biskopar, med hvilkas val förhålles efter förra vanligheten, utnämne Konungen en af de Tre, som föreslagne blifvit. §. 30. * Konungen äger alt, på det sätt förr öfligt varit, tillsätta Kyrkoherde-beställningar i Begala Pastorater. De så kallade Consistoriella Gäll vare vid deras valrätt bibehållna. §. 31. Städernas Borgerskap åtnjute framgent den rättighet de hitintills innehaft, att lill Borgmästare-Tjenster föreslå Irenne behörige Män, då Konungen en af dem utnämne. På lika sätt förhålles med Rådmänsoch Magistrats-Sekreterare-sysslorna i Stockholm. §• 32. Sändebud hos Främmande Makter och Tjenstemän vid Beskickningarne nämne Konungen i Stats-Ministerns för Utrikes Ärendena och någon annan tillkallad StatsRåds-Ledamots närvaro. endast nämnas, som äro af den rena Evangeliska [läran. Hvarje Departements Chef skall föredraga och expediera alla ärenden, rörande befordringar, förordnanden, tjenstledighet och afsked, till och ifrån Embeten och Tjenster, vid de Verk och Stater, som under Departementet höra. §. 29. Till Ärkebiskop och Biskopar, med hvilkas val förhålles efter förra vanligheten, utnämne Konungen en af de tre, som föreälagne blifvit. c % § 30. Konungen eger att, på det sätt förr öfligt varit, tillsätta Kyrkoherdebeställningar i Regala Pastorater. De så kallade Consistoriel Gäll vare vid deras valrätt bibehållna. §. 31. Städernas Borgerskap åtnjute framgent den rättighet de hitintills innehaft, att till Borgmästaretjenster föreslå Irenne behörige Män, då Konungen en af dem utnämne. På lika sätt förhålles med Rådmänsoch Magistrats-Sekreteraresysslorna i Stockholm. §■ 32. Sändebud hos främmande Makter och tjenstemän vid Beskickningarne nämne Konungen i Stats-Ministerns för Utrikes ärendena och någon annan tillkallad StatsRåds-Ledamots närvaro.
Betänkande, N:o18. medförde omgång och tidsutdrägt för allmogen och till följd af beloppens öfverförande eller balanserande i kronans räkenskaper från det ena året til! det andra, jemväl öfverflödigt arbete och besvär för de förvållande rnvodigheterne, har Riksdagsfullmäktigen Gustaf Pettersson från Östergöthlands län, uti ett till Hedervärda Bondeståndet ingifvet memorial, hvilket blifvit till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterad!, i ändamål att å stadkomma enhet i samt förenkling af de till förevarande ämne hörande stadganden och föreskrifter, framställt följande förslag: l:o att dylikt understöd, hvilket bör benämnas gåfva till skifteslag, der utflyttning förekommer, må utgå till lika belopp, antingen det undereller öfverstiger ufflyttningskostnaden i byen, men icke beviljas åt utflyttande, som erhållit större antal skiften, än som enligt Skiftesstadgan, utan underställning hos egodelnings-rätt, tillätes, och att, enär det ringa understödet icke kunde förmå utflyttande att uppbygga sina hus af tegel, afseende ej må vid understödets bestämmande fästas derå, huitivida den utflyttande uppför sina hus af te gel eller af andra materialier, utan gåfvan lika för hela riket bestämmas till visst, efter förmedlade hemmantalet beräknadt, belopp, så att det komme att utgöra för hemmansdel, uu - der samt till och med T'5 mantal — 40 deröfver till och med | d:o — 60 i d:o - 80 i 5 d:o — 100 öfver 1 5 d:o - 120 samt för serskildt skattlagd eller bebygd utjord, som ingått i skifte och utflyttas, i förhållande härtill efter dess uppskattade egobelopp af inrösningsjorden emot summan af de utfljtlades inrösningsjord ef lika slag och summan af dessa gåfvor; 2:o att för alla utflyttande sådan gåfva bör beräknas, antingen de ämna bygga eller ej;, men att deremot vid hemmansklyfning, eller i sådant skifteslag, som tillkommit genom en gång skedt faststäldt laga skifte, eller då inga byggnader finnas till stället, sådan gåfva ej må beviljas; 3:o att skiftesmannen skall göra uträkning häröfver för hvarje utflyttande, hvarvid en fjerdedel af hvarje utflyttandes gåfva tillfaller honom ensamt för den omsorg, som är förenad med utflyttningen, och denna uträkning skifteshandlingarne bilägga samt åberopa den i sin anmälan om skiftets stadfästelse; att egodelningsrätts-domaren sodan skall intaga denna uträkning i stadfästelse-protokollet och inom fyratio dagar efter stadfästelsen insänds utdrag Lagsamt Allm.