Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror, alt detta sätt att controverscra icke är öfverensstämmande med billighetens fordringar, likasom jag, åtminstone för min del, får förklara, alt del i afseende på mig icke hlifver öfvertygande eller träffande. Jag tverlom lyckönskar de ledamöter, som kunna sträcka sig så långt i försoningsväg, att de förslå, alt för det allmänna bästa uppoffra en eller annan tanka, likasom jag är öfvertygad, att om hvar och en skulle uti sina åsigler vara så envis, alt lian icke i någon den aldra ringaste detalj ville eftergifva för andras meningar, så skulle man aldrig inom en nationalförsamling komma lill några förständiga beslut. Samme talare har anfört, att del af Ilr Akerman framställda förslaget icke vore nog positivt eller bestämdt, och en annan värd talare har sagt, alt del är det farligaste af alla, emedan det är obestämdt. Låtom oss då genomgå detta förslag, för alt se, hvaruti de obestämda och farliga ligger. Förslaget säger i Irsta punkten, alt ”Svenska nationalrepresentationen fördelas pä tvenne kamrar, en öfre och en nedre”. Denna punkt torde synas skäligen bestämd. I 2:dra punkten yttras: ”Antalet ledamöter i begge kamrarne må sammanlagt icke öfverstiga 300”. Här är siffran vissserligcn icke bestämd, men då man framlägger allmänna grunder, så torde hvar och en finna, att man icke kan i siffror detaljera 204 Den 12 Mars e. m. sä noga. Ilar män utstakat en gräns, hvaröfver antalet icke får gå, så tror jag alt man i detta afseende gjort tillfyllest. Början af 3:dje punkten lyder sålunda: ”Kamrarne böra, genom sättet för deras bildande, göras af hvarandra oberoende.” En värd talare liar yttrat, att han icke vet hvad som menas dermed att kamrarna skola vara oberoende af hvarandra, särdeles örn roan framställer denna anroärkn. såsom motsats emot förhållandet i Const.Utskis betänk.
Inseende, i allt fall, att systemet icke skulle hafva en fullt öfverraskande framgång, utan såvida tjenlig lavettage af ny beskaffenhet äfven samtidigt kunde tillvägabringas, beflitade jag mig nu om åstadkommandet af en sådan, och biet' i tillfälle att i Januari månad år 1845 till K. M., vår nuvarande Konung, personligen und:st anmäla , att jag ägde att kunna förevisa en 24-S’:dig kanon med ny lavett, helt och hållet af jern, företeende hittills okända fördelar för fästnings-försvaret. K. M. täcktes genast lemna sin nåd. uppmärksamhet åt ämnet, och förordnande en comité af 3:ne officerare, nemi. Hr kaptenen vid K. M:s flotta (nu öfversten) Ehrenstam, Hr öfverste-löjtnant Ståhl vid ingeniör-corpsen, tillika lärare vid K. krigs-akademien, och Hr löjtnant Nykander vid K. artilleriet, tillika artilleristabs-officer och nu lärare vid teknologiska institutet i Stockholm, således samtlige män af tillförlitligaste vitsord, att redan påföljande Februari månad utföra nya försök med denna piece och lavett vid Akers styckebruk. Comiterades berättelse innefattas hufvudsakligen i efterföljande yttranden, hvilka jag ordagrannt får äran citera, nemi: ”Lavetten medgifver all möjlig beqvämlighet vid kanonens viskande, laddande och affyrande, i anseende dertill, att kanonens medellinie blott ligger omkring 4 fot öfver kassemattgolfvet. Kanonen rekylerar och går af sig sjelf till valls med utomordentlig jemn het och maklighet, så att t. o. m. vredet hann uppskrufvas och sparren utdragas under kanonens rörelse framåt; merendels stannade kanonen i sitt ursprungliga läge, alltid utan stöt, och utan att förorsaka den ringaste märkbara dallring å lavetten.
Mig synes deremot ganska klart, att då Justitias-Stats-Ministern endast såsom sådan sitter i Stats-Rådet , skall han , om han upphör att vara Justitiae-Stats-Minister, äfven upphöra att vara Stats-Råd. Om Konungen då vill Den 3 December f. m. göra honom till vanligt Stats-Råd , kan ingen hindra det, men i annat fall är han det icke längre. Jag finner således Grundlagen häruti ganska tydlig och conseqvent , och ser ingen punct som säger, att Justitiae-Stats-Ministern sitter i Stats. Rådet för sin person, utan för sitt Embete. En votering tycker jag kan vara öfverflödig , då frågan endast är act inhämta Ståndets tanka hvilken Utskottet besvarar efter sin egen öfvertygelse. Men som det alltid är nyttigt, att hafva Opinionen uttalad, får jag anhålla om förnyad proposition , hvarefter det först torde vara tid , att begära votering. Herr Cederschjöld: Friherre Cederström har till stöd för sin mening anfört 137 §, enligt hvilken Ständerns kunna anmäla hvarje Stats, Råds-Ledamot till entledigande 3 men jag får anmärka , att hvarje undantag från lag måste äfven gälla som lag, eljest skulle enligt 16 Regerings-Formen Konungen icke äga beröfva någon sitt embete utan laglig ransakning och dom , emedan der står: att Konungen bor ingen förderfva eller förderfva låta till personlig välfärd j utan han lagligen förvunnen och döiud äCj och ingen afhända eller a.fhända låta något godslöst eller jäst, utan ransakning och elom. Eller beror icke mångens personliga välfärd på dess innehafvande Embete? Och äro icke Boställe och andra Löneförmåner något gods löst eller fast ? Genom denna §. skulle således Konungen vara hindrad, att kunna någon utan ransakning och dom ifrån Den 3 December f. m. Embete entlediga , om ej en annan §. funnes, som ifrån det allmänna stadgandet gjorde undantag. Ytterligare får jag i anledning af Herr Hjertås sista yttrande påminna , huru olika behandlingen är af återremisser till ConstitutionsUtskottet, emot till andra Utskott.
I alla tider hafva ock, hvilka principer än varit i denna del af lagstiftningen gällande, mångfaldiga röster höjt sig emot desamma, under det återigen andra förklarat dem fullt lämpliga och ändamålsenliga — och prisandet eller klandrandet, gillandet eller ogillandet har ofta varit beroende på förhållandena inom de olika orter, hvilkas talan man fört. Likasom nu hafva derföre ock tillförene förslag blifvit väckta om lagstiftningens lämpande efter de olika orternas behof, och måhända skulle sådant redan varit åvägabragt, derest någon ortrepresentation funnits. Genom de nu inrättade Landstingen kommer en sådan representation för hvarje särskildt län att med innevarande år träda i verksamhet, och Utskottet anser dess sammansättning sådan, att den lemnar garanti derför, att de åsigter, som der göra sig gällande, blifva ett uttryck af Landstings-distriktets opinion i ämnet. I olikhet med motionärerne finner Utskottet dock, att någon beslutanderätt i förevarande hänseende icke bör Landstingen tillerkännas, helst sådant icke skulle kunna låta sig verkställas utan förändring af grundlagens bestämmelser, utan anser Utskottet det endast böra medgifvas Landstingen rätt att rörande förändring i vissa delar af nu gällande lag angående stängselskyldigheten besluta framställningar och önskningar att hos Konungen anmälas. Dock som bärörda lag utgår från den, enligt Utskottets åsigt, rigtiga synpunkt att söka göra stängsel obehöflig och de med hänsigt dertill befintliga stadganden i lagen derföre icke böra kunna förändras derhän, att stängselskyldigheten blifver mera onerös, än med nu gällande lag är förenligt, håller Utskottet före, att Landstingens underdåniga framställningar i detta hänseende icke böra få afse annat, än som går ut på minskning i eller borttagande af stängselskyldigheten, samt för öfrigt på sådant, som för hvarje ort är af särskilda förhållanden betingadt, såsom om tiden under hvilken stängsel skall hållas i fredgildt skick, hvilken period af året mulbete å gemensam skogsmark, enligt hvad Herr Gahn föreslagit, må ega rum, med 8 Summans. Lagsami Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets Betänkande lV:o 4, mera af dylik beskaffenhet.
Magazins inrättningen, II. 134. ang. Gernings-ören, II. 179. ang. Arbetsoch Correctionshus m. m., III. 44. ang. besvärs anförande i brottmål, III. 121. äng. Wermlands Läns skiljande från Götha Hofrätt, och läggande under Svea Hofrätts Jurisdiction rn. m., lil, 12g. ang. ett tillägg uti 81 §■ Regeringsformen, HL 398- — _ ang. understöd för Hjelmare Slussverk, III. 401. _ _ äng. ett tillägg i allmänna Lagens stadgande uti 9 Cap. 6 j. Handels-Balken, V. 103. ang. betalningen af de, i anledning utaf Högstsalig H. M. Enke Drottningens Arf, uppkommande skulder, V. 1176. — ang. Stats-Verkets tillstånd och behof, V. 1282. — äng. Betalningen af Krigs-skulderna m. m., V. 1677. ang. Norriges Rikets Stor-Things svar på den föreslagne Riks-Acten. V. 1775. ProtocollsUtdrag från Banco-Utskottet, ang. Malmö Discont, V. 1679. — från Bevillnings Utskottet, ang. Betjening, I. 47 r — _ från Expeditions - Utskottet, ang. Glasoch Porcellainssamt Smideshandlares handelsrättighet, III. 283. _ från Lag Utskottet, ängändring uti Execu tions. föifattningarne m. m., III. 673. — —- ang. förhöjning i Nämndemännens arfvode vid privata förrättningar, IV. 1429. ang. Förlags - Cgptracters intecknande, IV. 1502. Pratt - Register. PvotocollsUtdrag frän Lagutskottet, ang. Lösen vid Lagfarter och muntliga Stämningar, IV. i^o?. _ ang. Domstolarnes Organisation, m. m., V. 1656. ang.
Alla Kamnersrätter skola från och me fl ilen 1 April nästkommande ar upphöra, och sådane mål och ärenden, som,enligt Lag eller serskilda Författningar, nu höra till Kämnersrätt , efter den 5i Mars samma år, ornedelbarligen upptagas af Rådstufvurätt , på sätt för närvarande sker i de städer, iler Kämnersrätt ej är; hörandes jemväl de mål, hvilka intill förstnämnde dag blifvit hos Kämnersrätt anhängige gjorde, men då ännu icke äro afslutade, öfverlämnäs till vederbörande Rådstufvurätt, att der vidare handläggas. 2*0» Likaledes skola alla Lagmansrätter upphöra, på det sätt, att vad, som emot H äradsrätts beslut erlägges eller anmäles från och med den 1 April nästkommande år, bör fullföljas i vederbörande Hofrätt , samt att de saker, hvilka före sistnämnde dag vädjas under Lagmansrätt och ej å nyssberörde års lagtima Lagrnansting blifva afgjorde, skola till vederbörande Hofrätts handläggning öfverletnnas. 56 LagTJtskottets Betänkande N:o 89; 5;o, Riddare Synerätter varda ook sålunda afskaffade, alt vad, som emot Härads Syoeratts beslut i jordalvister erlägges eller anmäles, efter den 5i Mars nästkommande år, skall fullföljas i vederbörande Hofrätt} egandes den, sorn med Hofrätts beslut ej nöjes, att 1 vanlig ordning draga saken under Konungen i Dess Högsta Domstol. 4.0. I sammanhang härmed varda nedannämnde lagrum dels upphäfne och dels ändrade, på sätt 50m följer : Rättegångs-Balken, 1 Cap. 3 §. Denna §. skall lyda sålunda : Förste Domstol eller Underrätt a landet är Häradsrätt. Der d'6/ne Häradshofding, med tolf bönder, som i Häradet ho, och dertill valde äro. De tolf kallas Härads Nämnd. 2 och 3 §§. Desse §§. varda till ali jtraft och jerman uppbäfne, Lagutskottet s Betänkande N:o 89. 37 Följande §§. 1 detta Cap. andras till denna lydelse : 4 §.
Hvad det angår, att deras motståndare hafva för afsigt att innöta ett annat regerjssätt, så får jag förklara, att jag är en bland dem, hvilka vilja innöta ett sådant reger:ssätt, som är föreskrifvet och som åsyftas uti moliverna till 1809 års Reg.F., och för hvars innötande jag anser borttagandet af ordet ”allena” uti 4 §:», då fråga derom en gång blifvit af Const.- Utsk. väckt, vara nyttigt. Frih. Raab, Adam Christian: Äfven jag protesterar mot borttagandet af ordet ”allena” i 4 §:n Reg.Ftn. Den siste värde talaren har yrkat bifall lill Coust.Utskrs förslag i detta hänseende, och såsom hufvudsakligt skäl derför anfört, att det ordet gifvit anledn. till så många tvister vid riksdagar. Om detta skäl vore gilltigt, så vore det icke tillräckligt, att ordet ”allena” borttogs endast ur 4 §:n Reg.- F:n, utan bifölls denna förändring, så skulle naturligtvis vid nästa riksdag motioneras om borttagande af samma ord från q §:n af denna grundlag; och då vore vi inne på banan att förminska konungamakten. Jag åberopar de mångfalldiga skäl, som af föreg:de talare blifvit anförda för bibehållande af §:n oförändrad i denna del, och tillåter mig blott tillägga, att vi förgäfves söka för oss stödja en tendens hos vissa ledamöter af Representationen att vilja utvidga Representationens makt; men på hvilket fält kan denna utvidgning ske, om icke på konungamaktens område och på dess bekostnad? Deremot skall jag sätta mig efter min yttersta förmåga. Att röra vid grundlagarna är i allmänhet ett ganska grannlaga förelag, isynnerhet då fråga är om att afväga förhållandet emellan de begge Statsmakterna, särdeles då det gäller en inskränkning af det konungsliga praerogativet. Jag tillåter mig i detta full åberopa några uttryck af en känd författare, som säger, att lagstiftaren bör gå tillväga med filen och ej med yxan, ty den kan borttaga lifvet, men icke återgifva det, och detta lif kan vara fästadt vid någon af de organer, som man vill borttaga.
Utdrag deri 15 Januarii 1830. 73 ha Riksdag beslutadt blifvit, är Banken skyl. dig att, enär så påfordras , sina sedlar nied Svenskt Silfvermynt inlösa efter den grund Konung och Rikets Ständer fastställt. §. 3. Vägrar Banken , under hvad sken det vara må, att sedel vid uppvisandet inlösa med det belopp, som genom Lagen om Myntbestämningen vid denna Riksdag fastställdt blifvit, må den, som sedel innehafver, derom göra skriftlig anmälan hos Kongl. Maj:ts och Rikets Svea Hof-Rätt , hvilken , etter att deröfver hafva hört Banco-Fullmägtige, eger att med frågan enligt Lag och Författningar förfara. Finnes då, att sedelns vägrade inlösen härrört af Bankens oförmåga att genast uppfylla sina förbindelser , gore Hof-Rätten underdånig anmälan derom hos Kongl. Maj:t. På Kongl. Majit ankomme att pröfva hvilka utvägar, i öfverensstämmelse med Grundlagarne, lämpligast må vidtagas, för att upprätthålla allmänna förtroendet och återställa Banken i det skick 1 §. stadgar. 5- 3. Öfver Hof-Rättens beslut må klagan fö. ras i Konungens Högste Domstol, på sätt i 3o Gap. i, 6 och 18 §§. Rättegångs«Balken säges. Prat. Utdrag den l5 Januarii i85o. $• 4- Den summa af 4,400,000 R:dr, som Rikets Stander vid denna Riksdag till Banken anslagit , såsom återstod af Rikets skuld för kostnaderne vid 1808 års krig , skall , utan beräkning af Bankens fasta Egendomar och Inventarier, utgöra en Bankens behållning utöfver de förbindelser, för hvilka Banken ansvarar, och användas endast till förstärkande af Bankens metalliska fond , sedan Silfverutvexlingen börjat , så att möjligen inträffande Capitalförminskning under året af vinsten ersättes. $• 5»
Majit täcktes låta utarbeta en ny Skjulsoch Gästgifveri-ordning, innehållande de stadganden, Kongl. Majit i Nåder pröfvar nödiga och ändamålsenliga till de resandes och skjutsandes betryggande mot missbruk vid skjuts-inrättningens begagnande, äfvensom att, utan afbidan häraf, skjuts-entreprenader måga tillvägabringas, i den moa omständigheterna kunna det medgifva. f) att enligt Betänkandet Nio 26, pag. 20, Kongl. Majit täcktes bevilja den förändring i Dess Nådiga Rese-Reglemente af år 1827, att de 12 classen, som upptagas i berörde Reglemente, inskränkas till 5 classer sålunda, alt för hittills varande lista classen anslås 5 hästar 2:dra och 3:dje classerna 4 d:o 4:de och 5:le d:o 3 d:o 6:te och 7:de d:o 2 d:o 9:de, 10, 11 och 12:te d:o 1 d:o med bibehållande i öfrigt af de föreskrifter, Reglementet innehåller, dock så, att skjutslega aldrig må beräknas annorlunda, än densamma för hvarje station är bestämd, samt att Kronobetjening och fjerdingsman ej beräkna högre skjutslega, än. den hittills gällande, så vida de icke begagnat skjuts från station, der entreprenad finnes. Prot. Vtdr. d. 11 Nov. 1840. g) Att, enligt Betänkandet N:o 26, genom användande af Ångfartyg och andra sjölägenheter, behofvet alt anlita kronoskjutsen må, så vidt sig göra låter, inskränkas. Vidare godkände Ståndet Utskottets afstyrkande i Betänkandet N:o 26 pag. 21, af der nämnde motioner. Deremot afslog Ståndet den i Utlåtandet N:o 107 pag. 21 tillstyrkta underdåniga anhållan hos Kongl. Maj:t, att Konungens Befallningshafvande måtte anbefallas, före nästa Riksdag, till Kongl.
Beträffande de, i K. J\I:ts Prop. framställda allmänna grundelför Statsutgifternes bestämmande, sorn utgöra egentliga föremålet för det Höglofl. Utskottets Utlåtande, så instämmer jag visserligen med Utskottet i enahanda opinion, men skälen hvarpå den grundar sig äro andra och anhåller jag att korteligen för dem redovisa. Jag är långt ifrån att vilja bestrida rigtigheten af den sats att det vore lika förmånligt för räntegifvare, för räntetagare oell för StatsVerket, om räntorne erlades af räntegifvare omedelbart till Kronans Uppbördsman och Statens Tjenstemän deremot i penningar erhöllo sina löner ur Statscassor. Bruket att låta Skatterne utgå i nalura-persedlar och att derå gifva anvisning åt löntagarne, allmänt fordom i alla stater, har också allmänt upphört i den mon som en, emellan producent och consument stående dass hunnit bilda sig, försedd med rörliga capitaler, och i tillfälle, att med klok beräkning af egen fördel, utjemna de missförhållanden som uppkomma genom naturaliernes omvexlande till qvantitet och till pris. En gång skall äfven Sverige blifva delaktigt af desse förmåner, ehuru i förhållande tili climatet och näringsfångens olikhet, tidigare i somlige laudskaper än i andra. liv Stats-Utskottets Men för möjligbeten af sådana capitalers bildande, efter som behofvet kan dem påkalla , fordras ovilkorligen att myntet är hvad det skall vara, en mätare af alla andra värden, så fast och så beståndande som något kan vara fast och beståndande, skyddadt; åtminstone mot de förändringar som speculationen och godtycket kan tillvägabringa. Att sådant beklagligen icke är förhållandet inom vårt land, derom vittnaF det förutsättande att tvenne slags mynt skulle kunna finnas, ett verkligt och ett relativt, ett fast och beståndande, nemligen silfretoch ett, nemligen det så kallade gångbara, i behof utaf, att, lik en markegångs-persedel, hvart femte år till sitt relativa värde bestämmas.
Vi skola då hälsa varandra, bedja tillsammans och skiljas för att nästa dag än en gång återse varandra vid samma tid och på samma ställe. - Men om någondera förgäves väntar den andre, sade Klemens, då är det ett tecken, att brodern eller systern är sjuk ... - Eller död, sade Eusebia. O, måtte detta icke ske! Vi skola bedja att få dö på samma dag, så att den ene icke har att sakna och sörja den andre. Efter samtal av samma upphyggliga slag var Klemens' känslosvärmeri stegrat till det yttersta. Deras sammankomster plägade ända med gemensamma böner. Så hände det en afton, sedan en mystisk bikt, ett svärmiskt samtal och läsningen av glödande kärlekssånger till Kristus och Maria följt varandra, att Eusebia och Klemens nedsjönko bön vid sidan av varandra och att, i övermåttet av deras känslorus, deras läppar möttes, Klemens visste icke huru, i en kyss. De rodnade båda, men de framviskade orden broder och syster vittnade ju så tydligt, att det var syskonkyssen, den bland kristianerna övliga, oskyldiga och tillåtna, det sköna tecknet av andlig kärlek. Men denna syskonkyss hade det egna, att han rusade Klemens. Det måste legat något av det starka, men ljuva vinets natur i honom, eller någonting än mäktigare, ty hans verkan ville icke upphöra, utan stegrades genom minnet och inbillningskraften. När Klemens nästa gång besökte Eusebia, var hans blick lik en svärmisk älskares, och han längtade efter den hänryckningens stund, då andakten och de översvallande känslorna ånyo med kraften hos en naturmakt skulle nödga dem till den ögonblickliga, ljuva föreningen. Och ju oftare de förnyade sina gemensamma andaktsstunder, dess kortare tid lät detta hänryckningens ögonblick vänta sig. Det var som om övningen medverkat att framkalla det. Slutligen infann det sig före bönen och liksom invigde denna. Klemens stod knappt i Eusebias budoar, förrän hon emottog honom med en omfamning nog varm för att vara systerlig, och som han återgäldade med den fulla livligheten av en lidelse, vars väsen han missförstod och på vilken han fördenskull icke lade tyglar. Klemens var försänkt i ett hav av hänförelse.
Hr Frih. o. Landtm, ansåg icke förenligt med 4f) §:n Riksd.Ordn., att en väckt motion kunde mera än en gång bordläggas, hvilket icke heller förut under loppet, af riksdagen skett, utan hemställde Hr Landtm., om R. o. Ad. behagade till BancoUtsk. remittera Hr Nordeuanckars nu löredragna motion. Bifölls. Lades på bordet nedannämnda från LagUtsk. inkomna utlåt, och betänk., nemi.: N:o 173, i anledn. af ålerremisser utaf åtskilliga från LagUtsk. afgifna betänka uden ; JNto 174, i anleda, af väckta motioner, angtde dels förklaring af 88 §:n i concurslagen den 12 Mars i83o, dels ock upphäfvande af hvad genom särskildta reglementen och beslut stadgadt är till inskränkning i rättigheten för köpaie af fast egendom, deri vissa inrättningar hafva inlecknin ö> att erhålla tredje uppbudet. Lades tili handlingarna. Ii. R. o. Ad. åtskiljdes kl. ^ till 3 e. m. In fidem protocolli, F, O. Silfverstolpe. Lördagen den 16 Januari i84i. Plenum kl. 6 e. ni. Justerades i prot.utdr. för denna dag f. ni. lindert. Yid uppsättningen af det prot.- utdr., som till de öfriga RiksSttn bör afgå i anledn. af den inbjudning, som R. o. Ad. på f. m. beslutat lill följe af Hr Prylz’s motion, har förekommit, alt den framställning, som af R. o. Ad. blifvit bifallen, lyder sålunda: ”äfvensom att de öfriga RiksSttn ville, i likhet med hvad R. o. Ad. iakttagit, föreslå införselsoch utförselstull å alla de varuartiklar, hvarå förbud emot införsel eller utförsel ansetts eller ännu må anses böra bibehållas,” etc.
För öfrigt förekommer det mig, som skulle en mening, hvilken återfinnes i 39 §:n 2 morn., kunna göras en hel del kortare; ty jag kan icke inse något skäl, hvarföre uti denna mening: »Finnes ej Prins, som, efter hvad nu bestämdt är, äger att RiksStyrelsen öfvertaga, eller är Han af sjukdom eller af vistande utom Sverige och Norge derifrån hindrad, då skall en InterimsRegering så sammansatt, Dsu 8 April f. m. 193 mansatt, sorn i Riksakten till bestämmande af de genom föreningen emellan Sverige och Norge upkomne konstitutionella förhållanden är stadgadt» etc. mellanmeningen: »till bestämmande af de genom föreningen mellan Sverige och Norge upkomna konstitutionella förhållanden är stadgadt», der skall finnas, då genom orden: »som i Riksakten är stadgadt», just denna mellanmenings innehåll är uttryckt. I afseende på interims-förhållanderne får jag anmärka, att, så framt jag ej misstager mig i min upfattning, synes ej förhållandet mellan Sverige och Norge i detta afseende vara lika. InterimsRegeringen regerar i Sverige, men Norge har sin särskilda Regering bredvid denna InterimsRegering, hvilket icke Sverige har; således synes mig, äfven på samma grunder som Ur Cederschiöld anfört, att InterimsRegeringen aldrig borde äga att sysselsätta sig med andra än de unionella förhållanderne, men att de båda särskilda Rikenas enskilda förhållanden skulle i Sverige afgöras af Svenska Statsrådet och i Norge af Norrska Statsrådet vid så beskaffade fall som här äro i fråga. På detta sätt skulle man helt och hållet undgå den befarade olägenheten, att Sverige någonsin skulle för en kortare tid kunna blifva utan Styrelse, hvilket uti ett konstitutionell Rike aldrig helier bör kunna äga rum. På dessa grunder och instämmande med Hr Cederschiöld önskar jag att R o. Ad. måtte förena sig i den gemensamma tanke att de vid Retänk. gjorda anmärkmr måtte blifva tagne i närmare skärskådning af Utsk. Hr Tersmeden, Nils: Jag har såsom ledamot af Const.- Utsk. deltagit i öfverläggningen om detta Betänk., och har icke gillat det i allo.