Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De blidare anlagda naturerna skämdes öfver sig själfva, som vore de behäftade med ett hemligt lyte; det blef god ton att vara grof, i sätt, i ord, i tankar, i skrift; allt som gör ungdomen till ungdom misskrediterades, öfverspottades, förlöjligades, sattes i gapstock och kläddes i narrkåpa, — allt: lifsglädjen, entusiasmen, kärleken till kvinnan, poesien, drömmarna. Det var i denna atmosfär, som den moderna svenska litteraturen sköt upp. Den var — frånsedt det enda stora undantaget, Strindberg — en gallisk planta, som importerats till acklimatisering i nordgermanisk jord; och de i luften kringflygande fermenten drefvo den till fruktsättning. En dålig kroisering, som resulterade i gallblommor! Tio år allenast äro förflutna — sterilitet utefter hela linien, förpöbling af konsten, och den äkta diktarens naturenliga förstarangsställning ohjälpligt misskrediterad hos allmänheten. Det är just härutinnan, i denna senare verkning, som något för vårt ämne intressant och betydelsefullt föreligger; och det är i afsikt att belysa detta, som jag företagit förestående skildring. Den lämnar ett typiskt exempel. Förut hade skalden bland sina medmänniskor gällt såsom en annorlunda beskaffad än folk i gemen, ett väsen af annat och öfverlägset slag gent emot de simpla dödlige. Han var människan med »gudagnistan»; han var den heliga »inspirationens» redskap; han höll sanningen i sin ena hand och skönheten i sin andra. Denna uppfattning hade alltför många blottsidor, blef i sitt uttryck lätt öfverspänd, fraseologi, karrikatyr; de långa lockarna och det diaboliska väsendet gjorde väl äfven sitt till; annars baserade den, såsom vi framdeles skola se, på en fullkomligt riktig instinkt gent emot den konstnärliga verksamhetens väsen. Denna »romantiska» fördom skaffades emellertid nu ur världen, jämte allt annat som etiketterades med detta slagord.
Beträffande sedermera Utsk:s tillstyrkande i afseende på den del af samma morn., som hänför sig till 5:te klassens räkningshafvare, yttrade Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag kan icke för ögon blicket påminna mig, hvad beslut B. o. Ad. förra gången fattade. Hr Gr. o. Landtm, uplyste, i anledn. häraf, att, enl. hvad Utskts Mern. innehöll, R. o. Ad. afslaget hela 4:de mom:!. Hr von Hartmansdorff: Som denna fråga förra gången blef fullständigt genomgången, anhåller jag att R. o. Ad. mätte vidblifva sill då fattade beslut. Sedan härefter propos. till bifall å Utskts förevartde tillstyrkande blifvit framställd och besvarad med Nej, fann R. o. Ad. för godt att, med vidblifvande af sitt förut fattade beslut, afslå Utskts nu gjorda tillstyrkande. Föredrogos, men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, nedannämnde dels den 27, dels den 28 dennes på bordet lagrie ärender: lto. Särskildta Utskts Mern. JY1 22, i anledn. af RiksSttns olika beslut, angtde vilkoren för bränvins tillverkning; 2:o. PresteStts prot.-utdr. M 431, med inbjudning till instämmande i de af bemälde RiksStånd vid föredragningen af Serskildta Utskts Utlåt. JVs 20 fattade beslut; 3:o. Coust.Utskts Mern. JV2 58, i anledn. af 2 Stånds återremisser af Memtt JV° 57, angtde tillägg i lOOtde §:n RegeringsFormen ; 4:o. BevilintsUtskts Mern. M 30, angtde tull-lagstiftningen för artikeln bränvin och sprit; samt 5:o. Frih.
Giltigheten af det härom nu framställda anspråk vinner äfven ytterligare bekräftelse genom det af Statistiska Central-byrån, uti dess nyligen offentliggjorda underdåniga berättelse om folkmängden i riket åren 1851—1855, upplysta förhållande, att folkmängds-tillvexten uti de särskilda socknarne af Westerbottens län under dessa år varit störst i Skellefteå socken och derstädes utgjort 19,5 2 procent, — I betraktande häraf har Utskottet funnit sig böra tillstyrka, att Rikets Ständer, för inrättande af en tvåklassig skola i Skellefteå, måtte anslå löner till en rektor 2,000 R:dr och till en kollega 1,000 R:dr, eller tillsammans 3,000 R:dr. 52:o. Inom Presteoch Bonde-Stånden hafva uti särskilda motioner Kontrakts-prosten Lodell och Riksdags-fullmägtigen Per Mattsson från Wester-Norrlands län hemställt, att Rikets Ständer måtte bevilja ett anslag af 2,000 R:dr årligen för inrättande i köpingen Örnsköldsvik af en offentlig läroanstalt med tvänne Bih. till B. St. Prot. 1859 & 1860. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 16 Haft. 9 66 Stata-Utskottets Utlåtande N:o 123. lärare, under vilkor att köpingen tillhandahölle läroanstalten erforderligt husrum; ■— varande, till stöd för denna framställning, anfördt, att knappast någon ort funnes, som mera behöfde och vore lämpligare för ett lägre elementar-läroverk. Afståndet derifrån till närmaste undervisningsverk söderut eller till Hernösand vore elfva mil, och norrut eller till Umeå tolf och en half mil. Särdeles lämpligt vore ock köpingens läge lör de många socknar, hvilka omgifva honom.
St:r hos K. M. i underd:het måtte begära en utredning inom hvarje län, hvarigenom kan varda utrönt huru mycken kronoskjuts i medeltal, på de sednare 10 åren, varit reqvirerad, och huru stor pen ningesumma derföre blifvit af statsmedel utbetald, hvarefter denna summa, med en förhöjning af några, högst 50, proc. om så skulle anses nödigt i anseende till stegrade forlöner, skulle fördelas på alla inom länet varande kronoskjutsskyldige hemman, efter samma grunder som de, efter hvilka denna skyldighet nu utgöres, och upbäras på samma gång som de öfrige kronoutskylderne, och hemmanen sålunda varda, uli fredstid, från den natura prestationen befriade. Remitterades till Allm. Besv. och Ekon.Utsk. 2:0. Att allmänna vägars rödjande och underhållande är en af ålder den oprivilegierade jordegendomen allena åliggande skyldighet, som dock rättvisligen borde antingen fördelas på alla skattskyldige personer, eller bekostas af dem som begagna vägen, torde vara obestridligt. Min mening är likväl icke att här fordra en så genomgripande förändring, utan vill jag blott yrka, att detta ej obetydliga onus måtte underlättas derigenom, att grunden för vägdelningen förändrades och förenklades. Efter nu gällande författningar sker denna vägdelning häradsvis, hvarigenom många olägenheter upstå, som l:o öka kostnaden vid utförandet, derigenom att de väghållningsskyldige då sällan få sina vägstycken på egna ägor, eller i närheten deraf, utan på mer och mindre långa afstånd derifrån, stundom flera mil från egna hem, och således mycken dyrbar tid onödigtvis förspilies på de långa resorna fram och åter, samt foder till dragarne m. m. förslösas, hvarjemte äfven ofta strider och rättegångar upstå emellan jordägare och väghållningsskyldige, ang:de rättigheten att taga nödige materialier till vägens grusning der de tjen 1 igast finnas och med minsta tidsspillan stå att få.
Som delta är en motion, så, och på det att ingen måtte anse densamma såsom en öfverraskning, under del ali så få personer af Ståndet äro tillstädes, och då ingen väntat att någon motion numera skulle väckas; så begär jag sjelf, alt hon mätte få hvila på bordel lills i morgon, och uppföras på listan, att förekomma näst efter de mål, som R. o. Ad. redan beslutat skola först föredragas! R. o. Ad. biföll, alt denna motion å föredragningslistan för morgondagen finge upplagas näst efter det ärende, R. o. Ad. nyss förklarat böra erhålla främsta rummet. Inkommo, upplästes till justering samt godkändes följande af Exp.Utsk. afgifna förslag lill R. St:s und. skrifvelser lill K. M.: 688 Den 23 Maj e. m. N:o 229, med öfverlemnande af nylt bancoreglemente, oell N:o 240, ang:de åtgärder för utvecklingen af frågan om nationalrepresentationens om bildning. Slutligen upplästes till justering och godkändes nedannämnde ytterligare från Exp.Utsk. ankomne förslag till §§ i riksdagsbeslutet : N:o 75, ang:de anslag till folkundervisningens befrämjande; N:o 76, äng:de bvilande gruudlagsändringsförslag; N:o 77, ang:de ändring i K. förorda, d. 24 April 1754; N:o 78, ang:de åtgärder för utvecklingen af frågan om nationalrepresentationens ombildning; N:o 79, ruride statsregleringen och dermed gemenskap ägande ämnen; N:o 80, ang:de i bevillningsfrågor aflålna ur.d. skrifvelser; N:o 81, ang:de aflåtna und. skrifvelser, ronde banco* ärenden; N:o 82, ang:de aflåtna und. skrifvelser i frågor, ronde roteringsverket; N:o 83, ang:de aflåtna und. skrifvelser i frågor, ronde Rikets allmänna hushållning. 11. R. o. Ad. åtskildes kl. lill 10 om aftonen.
Tillfyllestgörande föreskrifter torde dessutom kunna meddelas utan bibehållande af offentliga afråttningar, hvilka, enligt min åsigt, utgöra skadliga lemningar från barbariets tider och visserligen böra afskaffas i vårt fädernesland, der civilisationen hunnit den ståndpunkt, att en lag med så humana principer, som den nu ifrågavarande, kan af regering och folk gillas och antagas. Med afseende äfven derå, att i åtskilliga andra civiliserade länder offentliga afråttningar blifvit afskaffade, föreslår jag, att Rikets Ständer måtte antaga följande lydelse af 2 § i 2 Kap. Straffbalken: Dödsstraff skall verkställas genom halshuggning å tjenlig instängd plats vid det häkte, der den dömde finnes, i närvaro La g-Utskottets Betänkande N:o 35. 93 af exekutor, vederbörande prestman samt minst åtta af kommunalnämnd eller stadsfullmågtige utsedde mån; vardén ock de personer, som den dömde eljest må åska, dertill kallade. Före straffets verkställande gifves den dömde lämplig tid att sig bereda. Den afråttades kropp jordfäst. Skola flere närvaro. 6 Kap. 4 § innehåller, att om maka eller barn efter den, som dödad blifvit, genom hans frånfälle komma i saknad af nödigt underhåll, dem skall tilläggas såsom skadestånd livad som tarfvas till dess de eljest kunna försörja sig efter ty, med afseende å så väl den brottsliges tillgångar som andra omständigheter, skäligt pröfvas. Då, enligt detta stadgande, endast nödigt underhåll till makan eller barnen, eller hvad som tarfvas till dess de eljest kunna försörja sig, skall dem tillerkännas, bör väl ett sådant skadestånd ådömas, ehvad den brottslige har större, mindre eller inga tillgångar. Om han år fattig för tillfallet, kan han ju framdeles och inom en ganska kort tid blifva rik; och det synes ej öfverensstämmande med rättvisans kraf, att hans ersättningsskyldighet göres hufvudsakligen beroende af ett sådant tillfälligt förhållande.
Utsk. har dertill icke från någon Konungens propos. hemtat anledning» Utskottet har visserligen sagt, att i anledn. af de flera inom RiksSt. väckta motioner, rör:de anslag till föremål, sorn kunna anses tillhöra denna titel, Utsk. funne nyttigt att förhöja titelns belopp, men hvarken äro motionärerna namngifna, eller deras framställningar till sitt speciella föremål bestämda; ty om man skulle rätta sig efter mängden af motioner, ang:de näringarnas och jordbrukets behof af understöd, skulle icke ens millioners anslag dertill förslå. Man finner emedlertid af betänk., att det förnämsta föremålet varit att betäcka titelns iråkade skulder eller Regeringens anticipationsvis på denna titel gjorda anvisningar. De förra uppgå till ett belopp af något Öfver 170,000 r:dr och de förut beviljade årligen fortfarande anslagen till nära 96,000 r:dr. Titelns alla tillgångar äro således anticiperade för flera är. För min del skulle jag tro, att detta förhållande, långt ifrån att föranleda till ökade anslag, hade bort föranleda en anmärkning mot anticipationen. Jag yrkar åtminstone, innan jag beviljar någon tillökning, att Utsk. måtte uppgifva de särskilda ändamål, hvartill medlen skulle användas; ty för mig äro de af Utsk. åsyftade, här ofvan antydda, att nemi. endast betala Regeringens skulder, ej tillfyllest. Jag skulle likväl ej vara envis att motsätta mig det ifrågavar. anslaget; jag medger tvärtom, att det med en klok administration kan blifva ganska nyttigt; men då jag finnér afstyrkta så många, i min tanka, lika angelägna anslag till bestämda föremål, och deribland åtskilliga på tolde hufvudtiteln, skulle jag tro, att hela eller en del af tillökningen kunde till denna titel öfverflyttas. I allmänhet skulle jag tro, att under en Styrelse, med hvars system man vet, att StatsUtsk. varit så litet belåtet, att det endast berott på en röst, att Utsk. kunnat undgå att tillstyrka en hemställan till K. M. om iakttagande af bättre hushållning med statens medel, det ej är lämpligt att vind för våg lemna anslag till dess disposition. I händelse således de befintliga tillgångarna 7 H.
Emot Rättens beslut i dessa frågor må talan fullföljas i HofRäitt genom besvär, inom den tid i 25 Kap. 5 § Rättegångs-Hålken stadgas. I Hof-Rättens beslut må ändring sökas likaledes genom besvär, som, jemte borgen för kostnad och skada, skola till Konungen ingifvas inom den tid 30 Kap. 18 § samma Balk bestämmer. § 13. Då jord eller lägenhet af stås skall, uppskatte Nämnden i penningar så väl jorden eller lägenheten efter dess rätta värde för egaren, sorn oek särskildt den skada annan än egaren genom jordens eller lägenhetens afstående lider, allt med afseende på tiden för afträdandet. 1 det fall att endast ersättning för intrång eger rum, uppskatte Nämnden i penningar den skada, som genom intrånget förorsakas. År af Rätten stadgadt, att ersättningen skall utgå i ärlig afgift, rätte Nämnden uppskattningen derefter; och bör i detta fall ersättning bestämmas särskildt för det intrång sjelfva anläggningen medför och särskildt för det, som sker genom inrättningens skötsel och drift. 4 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition, N:o 73. Nämnden tillägge alltid uttryckligen den förhöjning, hvarmed, enligt § 1, ersättningen utgå hör, och om fråga är om flera lägenheter, som tillhöra särskilde egare, varde ersättningen bestämd särskildt för hvardera. § 14. Erfordras för ändamålet att blott en del af lägenhet afstås, men lägenheten, genom afskiljande af denna del, blefve för egaren eller innehafvaren onyttig, bör hela lägenheten, enligt nu bestämda grunder, lösas, der egaren det äskar. Lag samma vare om en del af jord afträdas bör och återstoden ej uppgår till besutenhet. I dessa frågor meddele Rätten beslut, innan Nämnden sättes och må klagan öfver det beslut föras i den ordning uti § 2 stadgas. § 2°. Hvad Nämnden beslutat skall till efterrättelse lända. Ej må i Nämndens beslut ändring någorstädes sökas. Dock ege ej Nämnden att sätta ut värdet lägre än ersättningsskyldig medgifvit; och der så hända skulle, att
Jag skall hålla mitt löfte; det är det första jag gifvit er, min far, och jag vill ej, att mitt första kärleksprof skall bytas i ett löftesbrott. Nej, jag ger dig tillbaka detta förhastade, olyckliga löfte. Jag flyr ej dig förutan. Vill ni då, att Fanny skall lemnas qvar på detta farliga ställe? Nej, sent i natt, medan gästerna supera, verkställer jag min plan, och smyger sedan med Fanny härifrån. Vi komma då ombord till er, HERMAN. RUDOLF. HERMAN. RUDOLF. HERMAN. RUDOLF. HERMAN (försigtigt insmygande). 188 kanhända tre, om himlen hört våra böner. Der är dörren, den leder till en liten korridor, så kommer ett förmak, en tambur, en trappa, och ni är räddad. Min Gud, det är för sent, der kommer öfversten! TIONDE SCENEN. DE FÖRRE. ÖFVERSTEN. Ah, jag söker just er, min bästa herr kapten. Mår ni illa, efter ni dragit er undan så här i ensligheten? Min dam, i promenaden, blef också litet angripen af värmen, och jag måste föra henne till ett toilettrum. (Till Herman) Spring du efter ett glas isvatten åt kapten. Åh nej, här står ju friskt vatten. (slår i ett glas ur karafinen på blomsterbordet). Jag tackar (gör en nekande åtbörd). Det var blott en liten öfvergående yrsel. Den är borta redan. Min blessyr tål inte vid alltför häftig värme. ÖFVERSTEN (till Herman, som ännu står orolig vid dörren) RUDOLF. ÖFVERSTEN. Nå så hjelp till vid serveringen derute, du, min gosse, och stå ej här så sysslolös. Litet champagne och seltzervatten, det friskar upp er, herr kapten. Nej, jag ber er, jag behöfver ingenting (Herman bockar sig och går.) ÖFVERSTEN (för sig). RUDOLF. De äro kanske i komplott, och Herman har kanhända varnat honom. (Högt) Jag nödgades nyss 189 skicka efter vakt, ty mitt folk tror, att någon af de lejda lakejerna fått lust till mitt bordssilfver.
Det vore derföre, efter motionärens tanke, tid att häruti göra ändring; i anseende hvartill och då, äfven om ifrågavarande afgift hlefve använd till förmån för stiftets enke-och pupillkassa, hvilket möjligen kunde hafva något sken af skäl för sig, häruti ändock läge en orättvisa, emedan icke alla, utan endast få af dem, sorn fingo pension, på detta sätt bidragit till kassans förökande, motionären föreslagit, att enkor efter pastorer i Kalmar stift mätte, för att uti ifrågavarande hänseende komma i åtnjutande af samma rätt, som vore förunnad prestenkor inom andra stift, hädanefter befrias ifrån ifrågavarande afgift för stomhemman under extra nådår, äfvensom att de, hvilka en slik afgift erlagt, måtte förklaras berättigade, att från den tid densamma afhändes svagt lönade skollärare, derför njuta ersättning ur de kassor, till hvilka den influtit. Uti förenämnde motion har Herr Doktor Sandberg instämt. Då Utskottet nu går att meddela Utlåtande i anledning af denna motion, får Utskottet till en början upplysa, att sedan Kongl. Maj:t, genom nådigt Bref den 19 November 1778, förordnat, att, i likhet med hvad för Strengnäs stift, genom Kongl. Maj:ts nådiga Resolutioner den 6
» Nej nu! » svarar Ellida. » I natt kommer han. Jag vill stå framför honom i full frihet. Jag vill ej skydda mig bakom det, att jag är en annan mans hustru. Antingen låta honom resa ensam, eller — följa honom. » När främlingen kommer nattetid, vill Wangel bortvisa honom. » Wangel! » ropar då Ellida, » lät mig säga dig det — väl kan du hålla mig tillbaka här. Men mitt sinne — alla mina tankar — all min dragande längtan och mina begär — dem kan du ej binda! De skola jaga — ut i det okända — som jag var skapad för - — och som du har stängt för mig! » » Ja, jag ser det, » svarar Wangel i stilla smärta. » Steg för steg glider du ifrån mig. Det är ingen annan räddning möjlig för dig. Och derför — derför låter jag dig handla — gåj tillhaka nu genast. Nu kan du välja din väg i full — full frihet. » Ellida stirrar liksom mållös på honom: » Är det sant ... sant. hvad du säger! Menar du det — af innersta hjerta! Och han du det också? » » Ja », svarar Wangel, » det kan jag — derför att jag älskar dig sä högt. Nu kan du välja i frihet och under eget ansvar, Ellida. » Ellida griper hans händer och stirrar framför sig mot honom: » I frihet — och under eget ansvar. Det är förvandling i detta! » Ångbåtsklockan ljuder. Främlingen bjuder ännu en gång Ellida att följa honom. Ellida vänder sig om och ser fast på honom: » Aldrig följer jag er efter detta! » Och när främlingen gått, säger hon till Wangel: » Ja, käre, trofaste Wangel — nu kommer jag till dig igen. Nu kan jag det. Ty nu kommer jag till dig i frihet — frivilligt — och under ansvar. » * * * Frihet och ansvar — se der den parole, som diktaren låtit utgå i och med detta gripande drama: frihet och ansvar i äktenskapet — • frihet för qvinnan att välja den man, med hvilken hon skall lefva, och det ansvar, som må- ste åtfölja friheten! Oeh bärarinnan för sin tanke — Ellida Wangel — har Ibsen tecknat med sin vanliga intensitet i karaktäriseringen och sin underbara, psykologiska skarpblick.
Vid Sparreholm, der banan öfvergår tvenne vikar af sjön Båfven, utfördes pålning och fachinering till beredande af grund för de deröfver utlagda bankar, hvilka började utfyllas dels från bredvid liggande stränder dels från pråmar, medförande från längre håll hemtade fyllnadsämnen. I anseende till bristen på fyllnadsämnen vid sjelfva arbetsstället och den lokala dyrheten af sådana ämnens transport från andra håll, måste konstgjord grundläggning här användas, för att minska fyllnadsqvantiteten. En hvälfd stenbro af 25 fots spann färdigbyggdes i den östra banken och under hela året pågingo de ganska betydliga jordoch bergsprängningsarbeten, som för banans formerande på båda sidor om Sparreholm erfordras. Bland de vidlyftigaste terrasseringar, som förekomma å linien Södertelje—Catrineholm och som företrädesvis ansågs böra företagas till utförande, äro gräfningsoch fyllningsarbetena vid Oppäng och Ramsta gästgifvaregård (omkring H mil öster om Catrineholm) samt vid de ungefär I mil öster öm sistnämnde egendom belägna torpen Stolpstugan, der en icke obetydlig bergsprängning äfven måste verkställas, och Strökärr. Icke mindre än 23,000 kubikfamnar jordarbete utfördes under året på dessa ställen samt — 113 — 460 kubikfamnar bergsprängning. För omrigtning af ett vattendrag, hvaröfver jernvägsiinien vid Ramsta framgår, utgräfdes kanal till en längd af 3,000 fot. A hela linien mellan Södertelje oell Catrineholm verkställdes 83,000 kubikfamnar jordgräfning och 4,100 kubikfamnar bergsprängning. Sammanlagda längden färdigterrasserade delar utgjorde vid årets slut omkring il mil. Arbetsstyrkan uppgick i medeltal till 1,000 man.
Om nu den politiska klokheten skulle bjuda att icke genom anställande af åtal i en sådan af oroligheter redan splittrad provins, ytterligare öka dessa rörelser, så skulle Konungens händer vara bundna och icke vara möjligt hindra dessa åtal, derföre att lagen lägger denna makt i Domkapitlets hand. Med all aktning för denna auktoritet — den politiska klokheten vågar jag icke tillägga den. Det har blifvit sagdt, att fåtalet af anställde åtal hittills bevisat att Domkapitlen icke missbruka denna rätt. Det är icke så; hvad som alstrat fåtalet af åtal är landsförvisningsstraffet; det är att lagen varit så sträng, att man icke kunnat sätta i fråga att åtala. Det är fara värdt, att om, i st. f. landsförvisn:sstraffet, böter blifva stadgade, detta innebure en stor frestelse för åklagare att anställa åtal, och att Domkapitlen af öfverdrifvet nit och med den benägenhet att angripa verldsliga makten, som finnes hos dessa auktoriteter, de skulle åstadkomma flere religions-processer än önskligt vore. Det har äfven yttrats att straffbestämmelserna äro lindrade. Ja, det är sannt, men varningarne äro borttagne och denna omständighet skall otvifvelaktigt föranleda vida flere processer. Jemväl har det yttrats, att Domkapitlen alldeles icke utöfva åklagaremakten, att de blott ega rätt att åtala, men ega icke makt att anbefalla åklagaren att uppträda. Mine Hrr! det behöfs icke någon makt att anbefalla åklagaren att uppträda, de 2 å 300 rdr äro dertill en tillräcklig uppmaning; hvad som behöfs, är att kunna lägga band på nitet, som dessa höga böter skulle åstadkomma och denna makt böra ltegeringen och dess organer ega. Det kan icke bestridas, att, ehvad lydelse man än ger åt denna §, och med den lydelse den innehar i K. M:ts Propos., skall allmänna meningen vara, att det är Domkapitlet, som anställer åtal, ty det hade icke blifvit utaf, såvida icke Domkapitlet medgifvit det. Jag är således af den öfvertygelse att i denna del någon förändring i K. M:ts Propos. måste vidtagas.
Inneståendé medel i Landet oell LandlRänterienj men att detta så mycket mindre kunnat leda till fördöljande af deras rätta beskaffenhet eller verka till hinder för deras utredning och indrifning, sorn de varit såsom propriebalance serskildt upptagne uti Bil. till R. St. Just. Ottibudsm, Emb. Ber. ilen i5 Fehr. 1034 vederbörande Fögderiers och Landt-Ränteriers, Hufvudboken åtföljande Special-räkenskaper; att utredningen af dessa balancer blifvit i behörig ordning handlagd af A dvocat-Fiscals-Em betena uti Kammar-Collegium • och Kammar-Rätten, samt att, enligt 1827 och 1828 årens af Rikets Ständers senast församlade Revisorer granskade Hufvudböcker med tillhörande Räkenskaper, äfvensom enligt den sedermera upprättade Hufvudboken för år 1829, till Salpeter-Fonden häraf blifvit inbetaide 5,548 R;dr, 00 sk., 7 r:st., så alt af de ifrågavarande balancerna, enligt sistberörde Bokslut, ej återstod mera än 7,5(27 R:dr, i5 sk. G4^0 Af den 19 Augusli 1829, angående hästars prresterande i stället för manskap af Extra roterings-skyldige. 1802 d. 24 Mars föredragen; och enär denna fråga på det sätt blifvit afgjord, att på Extra Rotehållares frivilliga val borde få ankomma att, serskildt för hvarje rote, om praestationen af hästar vid infallande krig, med Kongl. Maj:t och Kronan ingå Conlract, ansåg Kongl. Maj:t, att verkställigheten af detta, så väl allmän som enskild nytta åsyftande och i grundlagsenlig ordning fattade beslut, icke kunde eller borde förhindras af BondeStåndets uti serskild underdånig skrifvelse gjorde anhållan, att