Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Framstående landsortssällskap af verklig rang ha visserligen på de senare åren begynnt afhjälpa denna brist och till allt vidare kretsar bära ut alstren af gedigen dramatik. Bredvid det Lindbergska måste då, på tal härom, främst nämnas det sällskap, som under ledning af William Engelbrecht under spelåren 1886 — 89 med en ypperlig repertoar och artistuppsättning besökte de flesta af Sveriges och Finlands större städer. Detta sällskaps utom all jämförelse mest lysande stjärna var Anna Lisa Engelbrecht. Då därför Idun i dag bringar sina talrika läsarinnor den uppburna skådespelerskans bild, är det intet tvifvel, att hon i och med densamma skall möta flere personligen tacksamma vänner inom de vidaste kretsar af svenska hem än hvad som vore möjligt för någon annan af våra ryktbara skådespelerskor! Eller, I. alla våra vänner, från det höga Norrland till Sundets strand, huru många af eder bevaren ej ännu från dessa år i liflig hågkomst bilderna af den dystra fru Alving i » Gengangere », af » Galeottos » sargade Julia, af fru Birkner i » Kärlek », af drottningen i » Hamlet », af lady Tartuffe, af den stolta fru Inger till Östråt. Några minnesblad, på måfå brutna i den rika buketten! Efter all denna rastlösa verksamhet följde ändtligen ett år, under hvilket konstnärinnan unnade sig någon välförtjänt och välbehöflig hvila. Men ej ens under denna tid behöfde hufvudstadens publik helt sakna hennes konst, då hon dels i oktober 1889 medverkade vid sex gästföreställningar å Svenska teatern, hvarvid » Kärlek » uppfördes, dels i juni 1890 å Dramatiska teatern här hemma kreerade Zolas storslaget mörka » Therése Raquin ». Efter denna tid af mindre forceradt arbete inträdde fru Engelbrecht från och med detta spelar vid den Svenska teatern med fast engagement. Och vi stå då inför, hvad hon senast skänkt, de friskaste minnena af hennes artistskap. Det är intet tvifvel, att hon med sina senaste prestationer just nått detsammas högsta punkt, att hon nu står inför oss som vår för närvarande kanske förnämsta tragedienne.
Se! hvad ser jag nu? hvem är den, som der sitter På den store Carols Vagn? hvem är som spinner På min Moders Frigga Rock? och se den stygge Bock-skägg, ludin-lägg, Horn-höfd’, Klöf-fotad’ Fanen-like Trollpack, Lede Satyrer! Hvar blef min Sköld? o! hade Jag min Boga spänd? hvar blef min Bloss och Pilar? Hör! hör en skön Musik! af Lutor och Pandurer, Trummor, Säckpipor, Munharpor klinga väl i hop. O se Cerberus, se Cerberus han kommer! Hör huru Käderne skallra! käre bit mig icke. Hör huru skräckelig han skäller, Se huru fasliga ser han ut! Hvar blir’ Dagen? står jag här allen i mörkret? O! min Sköld, mitt Beläte, etc. Venus söker hjelp hos Æskulap för sin sjuke son och denne gifver henne läkemedel. 13:de inträdet. Pallas vänder sig till Diana med förbön för Cupido; han har sökt Pallas beskärm, och hon lofvar lära honom dygd och ära, endast Diana vill skänka honom nåd; han bekänner, att han är Dianas fånge, vill evigt prisa hennes lof och utbreda det så vidt som himlen. Diana blidkas, tillåter honom att älska henne, dock sålunda, att han ”blir i sina skrankor” och ej söker med något lismeri förföra henne från ärans bana; fördristar han sig det, blifver dock Diana den hon är, men han skall aldrig mer njuta hennes gunst och nåde. — Stora balletten med sånger till drottningen modrens ära slutar det hela. Ingenstädes framstår på ett mera glänsande sätt Stjernhjelms öfverlägsna förmåga i versbehandlingen, än uti denna balett med dess rika omväxling af antika rytmer. Och att hans förtjenst om poesien icke inskränkte sig till det blott formellt-techniska, derom kunna de meddelade utdragen vittna. Jemförer man dem med våra äldre svenska författares alster, skall man lätt inse, hvilket rikare poetiskt snille Stjernhjelm ägde.
Man skulle ha trott, att hon på denna äfventyrliga färd medförde så litet bagage som möjligt. Men Evas dotter förnekade sig icke. En engelsk tidning berättar, att mrs Sheldon till det mörka fastlandet medförde en elegant baldräkt af hvitt siden med långt släp. Hvarje gång hon uppvaktade någon höfding, iförde hon sig denna skrud. Och mrs Sheldon själf försäkrar, att » höfdingarne voro alldeles förtjusta öfver denna uppmärsamhet, hvilken aldrig förut visats dem af nå- gon. » * En vacker guvernant lön. Konungen a f Siarn vill, att hans döttrar skola uppfostras af en engelsk lärarinna. Han har därför gjort förfrågningar i England efter lämplig person och bjuder verkligt lysande vilkor: 12.000 kronor i årlig lön, fri bostad och fritt vivre i det kungliga palatset samt för öfrigt en massa förmåner. Teater och musik. Kungl. operan. Till omväxling med de mer eller mindre lyckade debutanter, som på senaste tiden framträdt å k. operans scen, har man under den gångna veckan fått höra en verkligt framstående operasångerska a f utländsk extraktion. Förut alldeles okänd här hemma, kom fru Beatrice Véhon-Halvorsen hit, utan att föregås af de vanliga reklamerna. Men redan vid första uppträdandet, som Violetta i i » Den vilseförda », tog bon publiken med storm. Angående detta uppträdande och fru V.-H:s egenskaper som sångerska hänvisa vi till den med det värderade märket H. Q. S. signerade uppsatsen till den ärade sångerskans porträtt. Vi vilja endast tilllägga, att efter fru V.-H:s uppträdande " som Margareta i Gounods » Faust » endast en mening kan vara rådande beträffande hennes sång och sångsätt. Sällan om ens någonsin har t. ex. juvelarian utförts på ett mera mönstergillt sätt än nu, hvarjämte särskildt torde böra framhållas trädgårdsscenen i tredje akten samt femte aktens fängelsescen. Mot spelet hafva vi hört åtskilliga anmärkningar framställas. Vi anse dock, att den ärade gästen därutinnan iakttager ett berömvärdt lagom, som dock, där så behöfves, blir af verkligt gripande art, såsom i dödsscenen i » Den vilseförda », hvilken utfördes lika enkelt naturligt som djupt gripande.
Hvad sjelfva detaljerna för seminariers inrättande beträffar, så förbigår jag dem helt och hållet såsom obehöfliga att vidröra, då det t. ex. visar sig vid första påseende, att en föreståndare för ett seminarium med en lön af 3oo r:dr, är ett förslag, framsläldt endast för alt vid en kommande riksdag kunna fyr-eller femdubblas. Hvartill det skal! tjena att i en stiftsstad, der tillgång på ledamöter af Domeapillet finnes, behöfva hålla en särskild föreståndare för en skola och anslå lön för denne person, vet jag icke, om ej för att vid denna, Den 22 J u li f. ni. lja, som vid alla andra organisationer hos oss, anse sig hafva uppfyllt allan rättfärdighet, blott man utkastat pen ningar. 3 §:n 8 mom. (sidan 12) föreskrifter, ”att livar och en, som vill anses behörig att söka lärare-befattning vid folkskola, skall minst ett år begagna folklärare-seminarium eller annat motsvarande läroverk, samt i begge fallen vid seminarium aflägga prof och, enligt betyg af dess föreståndare, äga full färdighet i rättoch välskrifning, jemte innanläsning, samt fullgilllig insigt och ådagalagd förmåga att undervisa i följande ämnen: biblisk historia, allmän pedagogik och cathechetik m. rn.” Här malle visserligen hafva insmugit sig ett skrifeller tryckfel, ty jag ser ej hvarföre folkläraren skall behöfva undervisning i pedagogik och cathechetik. Det må vara väl, om han vill derom förskaffa sig kännedom, men att meddela kunskap deruti, föreställer jag mig icke vara UUktns mening. Konungen har äskat ett creditiv af 5o,ooo' r:dr till understöd för skolhus-byggnader, hvilket Utsktn tillstyrkt. Lika med Hr von Hartmansdorff anser jag det vara socknarnes ovillkorliga pligt alt sjelfva bygga sina skolor och draga försorg för lärarena ; och då ett så beskaffadt stadgande kan äga rum i .Norrige, så inser jag icke heller någon svårighet att införa ett dylikt härstädes.
Grefwe körner, -ltäolpb Qörsn, uplyste at 8t3t8-Ucffoktet grundat sine upgifter pä Krigsförwaltningens Förslager, hwari denna spannemäl lil det aberopade priset blifwit uptagen. Herr 44 Den 2 Mars. Herr Grefwen och Landtmarskalken, trodde at det ej annorlunda kunde förstas, och at dä mräkningarne pä Förflags-summan efter er sälunda beräknade behof moro upgjorde, stulle ej näston särskild proposition i afseende härpä behöfwas. Grefwe Os la Oarclis wille gerna medgifwa detta, men anhöll at äfwen fä anmärka säsom nödigt och ledande til Allmänhetens tilfredstallande, om hos Hans Kongl. Majit en underdänig anhällan gjordes, det mätte Hans Majit genom en Kungörelse lemna Allmänheten underrättelse, sä wäl om den i Krigs-Gärd 1808 och 1809 kemnade spanmäls af-guittancle, som om det satt, hwarpä Riksens Ständer beflutit, at godtgöra Oeverantsurerne. Herr Grefwen och Landtmar skalken förklarade, at han längre fram derom ärnade göra proposition. Nu wille han til Högloft. Ridderfkapet och Adeln henlställa frägan rörande de poster til et belopp af 1,971,040 R:d. Z4 H. 2 r:st.,som pä Bilagan l-ie. O. wörö uptagne, eller de medel som erfordrades til de öfrige I^everanteureines förnöjande. Riksens Stander hade förur beflutat, 6t deste Oeveranteurer skulle betalas med Stats - ObliZationer, hwilka innom l6 ärs förlopp skulle inlösas. Stats-Utskottets Förslag wore nu, Ht desse Obligationer pä 4 Urminer MN0M 1812 Ars flut af Languen infriades.
Jag anhåller om propos. till bifall å betänk., hvilket, efter min öfvertygelse, är fullkomligen i conseqvens med livad som bör ske och som i andra frågor blifvit af Ståndet godkändt, nemi. alt man icke får undra beslut, som blifvit en gång fattade. I p h; Jag in - stämmer fullkomligt med Hr Rosenblad deri, att R. o. Ad. ville handla i conseqvens med ett föregående beslut uti en likadan fråga, nemi. det beslut, sorn fattades för några plenidagar sedan, i anledn. af Konungens propos. om ett anslag för Stats-cont., då Utskts betänk, blef bifallet. Jag anhåller således om bifall till Utsk:s förslag. Hr von Hartmansdorff: Om raan vill söka likheter, så bör man väl egentligen göra det inom det mål, som är förbanden. R. o. Ad. har beslutat anslag till theatern, då det var fråga om alt uppföra det på ordinarie statsreglering. I öfverensstämmelse dermed lärer väl R. o. Ad. äfven vilja bifalla anslaget, då fråga är om dess uppförande på extra-statsregleringen. Nu, då StatsUtsk. tillstyrkt alt intet sådant anslag på extra-slalsregleringen må uppföras, så lärer väl öfverensstämmelse!! i R. o. Ad:s beslut fordra alt Ståndet afslår Utsk:s betänkande. StalsUlskts utlåt. N:o 4^2 blef af R. o. Ad. bifallet. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. £ lill 3 e. rn. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Onsdagen den i4 April 184* • Plenum kl. 6 e. m. Justerades 2 prot.utdr. för denna dag f. m. Upplästes lill justering och godkändes nedanuämnda 23 H. 5i Den 14 April c. ni. från Exped.Utsk. inkomna förslag till R. St:s underd. skrifvelse)' till K. M., nemi.: Nro 289, med öfverlemnande af förnyad instrnction för R.
Allt liknade hardt när en skyndsam flykt, och de kejserlige styrktes i denna förmodan, när de funno spadar och hackor kringkastade i approcherna, vapen och munderingspersedlar likasom i stor brådska kringströdda, till och med några förnaglade kanoner kvarlämnade i de svenska batterierna. Denna oordnade flykt måste begagnas att i grund slå den retirerande svenska hären. Piccolomini ryckte efter och stod samma natt, äfven han, på den vida slätten vid Breitenfeld. Mörkret tillät ingen vidare marsch i en fiendes närhet. Man måste invänta följande morgon för att krossa den flyende fältherren, som troligen hindrades af sin hjälplösa gikt att här hålla stånd. Medan den annars så sluge och försiktige Piccolomini invaggade sig i dessa segerdrömmar, intog svenska hären ännu samma kväll sina platser i god slagordning och tillbragte natten, fullt stridfärdig, dels vid bivuakeldarna, dels utan skydd på den af regnet uppblötta marken. Äfven eldarna voro med afsikt tända så oregelmässigt, att de ej kunde förråda härens uppställning, snarare läto förmoda en nödtvungen rast hvarhelst flyende truppafdelningar funnit det lägligast. Öfverbefälhafvarne redo mönstrande förbi sina lägrade leder för att öfvertyga sig om att order blifvit noggrant utförda. Generalmajor Slange hade slutat sin mönstring och kastat sig ned vid en bivuak. Han var tankfull och nedstämd, något låg på hans hjärta. Eldskenet gaf hans uttrycksfulla blick en drömmande glans. Niemand sade han till den bredvidstående ynglingen, hvilken afvaktade hans befallningar, likasom förut Gordons sätt dig, jag har något att säga dig. Hvarifrån kom du till mig i Olmütz? Jag rymde från en jude i Regensburg. Såsom du rymde från Finland, från nunnorna, från komedianterne, från Petrowitz' röfvare. Det där har du berättat mig. Du blef illa behandlad i Regensburg? Nej, general. Den gamle juden var god mot mig, han gaf mig allt hvad jag önskade, utom friheten, och kallade mig sin son. Likväl rymde du?
Jag skall icke förlänga diskussionen öfver denna fråga så mycket mindre som jag redan förklarat mig emot dessa straffbestämmelser för handlingar, hvilka jag anser vara minst af alla brottsliga. De Hrr, hvilka deltagit i diskussionen, hafva förbigått en omständighet, som jag anser väsendtlig, nemi. att om Utskms förslag bifalles, lagen derigenom blir i ett afseende förändrad i så måtto som sabbatsbrottsböterne, hvilka en del talare ansett böra tillämpas och andra åter icke, skola, i händelse de böra ådömas och den sakförde saknar tillgång till deras gäldande, hvilket vanligen är fallet, förvandlas till fängelse vid vatten och bröd, 6 H. 20 306 Den 7 Maj f. m. men de öfrige böterna till enkelt fängelse. Det är således af vigt att få bestämdt, huruvida 3 kap. 6 § M.B. skall i detta fall anses uphäfd eller icke. Hr Weidenhjelm: Lika nied Hr Carleson får jag uplysa, alt inom Öfverdomstolarne sabbatsbroltsböter icke blifvit uti förevarrde fall tillämpade. Att dessa böter icke böra tillämpas synes mig tydligt derutaf, att böterne för oloflig försäljning ä söndag äro förhöjde emot hvad böterne äro, då slik förseelse begås å hvardag. Hade lagstiftarens mening varit, att förstnämnde böter bordt ådömas, så hade väl sådant bort vara bestämdt uttryckt, och då sådant skett i 41 §, är det tydligt att sabbatsbrotlsböterne icke böra ådömas. Jag tillstyrker bifall till Utsk:ns förslag. Då nu H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölle ifrågavar. g, ropades starka ja, blandade med nej, hvarefter H. Ex. förklarade det han funnit ja öfvervägande. § 46. Ri fölls. 47 g. Ilr Carleson: Ifrågavar. författning företer många besynnerligheter och det icke minst i den föreslagna 47 g. Jag tillåter mig några anmärkn:r deremot.
— Von Post, Adolph Lud* vig, Öfverste, genom lottning med N:o Herr Eneskjöld , Frans Magnus , ÖfversteLieuten. —■ a<J:te — 79» — Lagerhjelm, Pehr, As* sessor, - Den ? 8 November. Bankmans-Afdelningen. Hr Tersmeden, Pehr Reinhold, Öfverste. — 1732. A. — Adlerbeth-, Jacob, Pro tocolls Secreterare. 1033- Hammarhjelm, Carl Tredr. Prof. Secret. — 1227. — Tigerstedt, Fullm. Fri herre Koskull, Gust. Ad, Capit. - Veidenhjelm, .En^Major. — 1412. Danckvardt, Carl, Prof. Secret. genom lottning med N:0 143I, Hr Lliljenberg, 1‘llllm. Hr Danckvardt, Gust. M. Assessor. I507. — de Silentz, Fullm. H:r Heykensköld, Adolph, Capitaine. — Lannerstjerna, Johan Wilhelm, Stats-Secret., genom lottning med N:o 1582, Herr Steuch, Joli. Henric, Kammarherre. _ 1612, „ Grundelstjerna, Julius, Kongl. Secret. 1749. — von Ehrenheim, Johan Ludv., Vice - President, Den ? 8 November, Bän!tmans-Af ' ^telningen. genom lottning med 1678, H.r Estenberg, Pehr, HofConducteur. för 38;de N:o 1786- Herr Blomstedt , Johan Christian, Capitaine. 39:de *— 188T" — Amell, Lars, Landshöfding. -— 40:de — 1922. — von Platen, Aug.Carl, ÖfversteLieutenant.
1 anledning af denna motion, har Friherre Sprengtportenj Jacob JPilhelm , upplyst, att fråga bos Kongl. Majit redan blifvit gjord anhängig om upphäfvande af Skråförfaltuingarne i byggmästare-, murmästareoc:h timmerSnans-bändtverken, så alt byggnadskonsten, både i Hufvudstaden och Rikets öfrige Städer må, lika sorn öfrige fria konslerne, kunna med frihet idkas, hvarjemte Friherren, under ytfad förmodan, att den saknad af inkomst, som Slaten, genom medgifvande af tio års frihet för algifter af nybyggde Stenhus, korn ine att vidkännas, skulle rikligen ersättas genom en ökad rörelse, så väl i Städerne, som å landsbygden, bilrädt Motionairens förslag, med den skiljaktighet likväl, alt då en del Städer kunna anses öfver behofvet bygde, och man således, i följd af låga husvärden, der ej önskar lieie byggnadeis uppförande, Rikets II ögl o fl. Ständer borde lill Kongl. Maj lis Nådiga bedömande öfverlemna, att bifalla liilgodonjutandet äf frihetsår, för uppförande ifrån grunden af nya boningshus af slen, för de Städer, hvilka derom hos Kongl. Majit, genom vederbörande Styrelser, underdånig anmälan göra; hvaremot Herr Estenberg, Pehr, i afgifvet anförande, förmält, att Siockbolms Stads BrandforsäkringS-Contor, sedan år 1818, lemnar lån emot 2 procents ränta, lill uppförande af nybyggnader för handtverkare - Allm. BesV - och öecott,- Ut skot tett Bet.
Ett sådant jordvärde i det öfriga Sverige, som håller soldat, utgör per medium 8239 r:dr b:co, och har uppkommit, derigenom att den behållna inkomsten uträknats i capital, sedan grundräntan och öfriga praastationer blifvit afräknade, och på samma sätt har äfven förfarits i Jemtland. Sedan länet blifvit afvittradt och Kronans jord skiljd ifrån enskildes, äro hemmanens områden icke stora, med undantag af de socknar, der gamla afvillringen vunnit laga kraft, som bäst upplyses of pnderd. bilagda sammandrag, hvari hemmanens åker, äng, betesmark och skog befinnes till tunni.tal noga bestämd, samt den goda marken frånskild från den odugliga. (Bilagan Litt. C.) Ungefärligt förslag öfver den blifvande ordinarie roteringen efter förestående grunder. När för ett hemmansväide af 823g r:dr såsom medium i Rikets öfriga 2 3 län hålles soldat , så skulle i Jemtland, der hemmanens sammanräknade taxertsvärde uppgår till 1,489,587 r:dr, underhållas endast
R:dr från och med 1846 ej kommer alt beräknas”, borde tillämpas på lån, som från början utgjort ett större belopp, men genom skedda afbetalningar nedgått till 10 R:dr eller derunder, samt om det förut föreskrifna ränteberäknings-sättet, efter skeende omsättning, skulle följas i afseende på de lån å guldoch silfver-panler, som utgått med 10 R:dr eller derunder, och af hvilka de förre allt framgent och de sednare, jemnlikt Reglementets 158 §., intill 1846 års slut finge, uti hittills stadgad ordning, omsättas; hafva Fullmägtige, efter af Under-Styrelsen i ämnet gjord framställning, öfver ifrågavarande stadgande i 157 §. meddelat den förklaring, att ’a lån, primi lift icke öfverstigande 10 R:dr, finge, från början af år 1846, ingen ränta på ränta beräknas, ehvad dessa lån förfallit före nämnda år eller sedermera; hvaremot å alla sådana lån, som förfallit under år 1845, men ännu vid början af år 1846 återstodo obetalde eller oomsatte, skulle beräknas ränta på ränta lill 1845 års slut, men derefter endast enkel ränta”. §• 43. Från den 30 Juni 1845 lill den 1 Juli 1847 hafva Lån, emot pant af Guld och Silfver (§§. 158 —163 i Banko-Reglemenlel) utgått till nedannätnnde antal och belopp, nemligen: 1845 sednare halfåret 7,055 st. Lån på tillsammans R:dr 226,555: 1846 liela året 14,058 d:o 464,360: 1847 förra balfåret 5,264 d:o 212,572: Summa 26,377 Lån på • Banko R:dr 903,487: 1 Inbetalningarne å ifrågavarande
Vi behöfva icke söka henne bland megärorna från Place de Grève. Alpherdens väderbitna hustru, som i stället att jämra sig och varna, när hennes man reste sig mot sina förtryckare, tog hans hatt och skjorta och med högaffeln i högsta hugg satte österrikiska ryttarnas hästar på hasorna i backarna vid Stoss, äfven hon var frihetens gudinna. Man behöfde derför icke heller vara schweizare för att erfara en känsla, som nästan förtjenade namn af andakt, då kören nu stämde upp och festspelet tog sin början. Vid klangen af koskällor tågade landtfolk i medeltidsdrägter upp på scenen till skördefest. Snart hördes på afstånd inne i den naturliga venstra kulissens granskog en dof lur. Med bågar, hillebarder, morgonstjernor och fanor drogo de edsvurna förbi genom rännarebanan för att osedda af publiken utkämpa striden bakom Helvetias stod. Gubbar, kvinnor och barn följde uppe från scenen stridens gång och läto genom sina samtal på vers åskådarna förstå hur det aflopp. Snart kommo österrikarna på galopperande hästar och med vajande hjelmbuskar i vild flykt. Med eröfrade fanor och vagnar fullastade med rustningar och vapen och annat byte återvände slutligen de edsvurna, och på en bår medfördes Winkelrieds lik. Nu kom festspelets glanspunkt och slutnummer: den profetiska visionen. Bärande de två och tjugo kantonernas olika fanor stego gossar uppför de höga trapporna. De bekransade den altareaktiga sarkofagen, hvilken högt i den blå luften sken blänkande hvit som en leende graf åt en hero, hvilken varit nog afundsvärdt lycklig att få offra sitt lif för en stor sak. På båda sidor om trappan grupperade sig landtfolk och krigare under en skog af fanor. Hvilken brokig mängd af dukar med bizarra gripar, oxhufvud, örnar, björnar, nycklar och kors! Nere bland åskådarna stodo studenter och burschenföreningar med röda, gröna eller violetta guldstickade sammetsjackor och med blomsterkransade dryckeshorn samt under en ännu praktfullare, guldstammig skog af fanor.
Hvartill då dessa dubbla stadganden, dem man vill införa om fattigvården i denna författning, och 0111 skolvården i fattigvårdsförorduingen ? Så 20 H. 4^ 338 D * n 19 Februari f. m. dant föranledde endast att författniugarne skulle korsa hvarandra och ej kunna vinna tillämpning. Hr Lefrffn: Jag liar begärt ordet endast för att tillkännagifva, att jag instämmer i den förändring, sorn Herrarne von Hartmansdorff oell Ribbing samt åtskillige andre i mitt första förslag gjort, så att detta icke,må blifva något hinder för afgörandet. För öfrigt tror jag, att Frih. Cederström är nog sträng i sitt yttrande om detta niomts obehörighet. Det är åtminstone lika oskadligt och lika förenligt med en behörig redaclionsform, som den hänvisning, hvilken han nyss omtalade. Hr Lagerheim: För såvidt de herrar, som talat för uteslutande ur detta inom. af föreskriften om lättnad i den dagliga skolgången för de alldeles medellöses barn, blott vilja uppskjuta detta befrielsestadgande till ett annat ställe, så får jag laga mig friheten förklara, att jag i det fället alldeles icke har emot att det må hvila, t. ex. tills y:de mom. förekommer, ehuru det äfven här kur.de hafva sin plats. Om således fråga nu endast är om uppskof, så vill jag icke motsätta mig att det från aldra mom. af 12 §:n må utgå. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg att pröfningen af 2:dra mom. borde uppskjutas, på sätt en ledamot yrkat. Ropades nej. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg, att, på sätt föreslaget blifvit, de tre första raderna i mom. borde erhålla följande förändrade lydelse: ’’De barn, hvilkas föräldrar eller målsmän icke äga tillgång att bekosta deras skolundervisning, böra genom fattigvården understödjas.” Frih. Cederström: Då det är föreslaget att hela mom. bör utgå och förfalla, så torde det vara naturligt att propos. derpå föregår frågan om modificationer och redactionsförändringar i momentet.