Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ridderskapet och Adeln var då, likasom nu, sammansatt till större delen af Embetsman; men uttryckte ändå, mot en allt öfvervägande Konungamagt, Nationens röst, bevarade dess rättigheter, och stridde för dess frihet. Jag tror, att Ridderskapet och Adeln, när Nationens rättigheter skulle vara i verkelig fara, alltid skall bevara dem. Men när en Styrelse icke vill annat, än det allmännas bästa; när den är begränsad af constitutionella Lagar, som bestämma hvars och ens rättigheter, då tror jag Ridderskapet och Adeln, likasom många andra , komma att inse, att det är Styrelsens verkningsförmåga och kraft, som utgör det helas väl, och en borgen för den all - Den ro Augusti f. m. allmänna säkerheten. Jag kan icke dela den åsigt, att man inom Ridderskapet och Adeln söker bilda en opposition emot den utom Stånden gällande mening. Väl har jag i några Tidningsblad sett omtalas, att Ridderskapet och Adeln är för mycket sammansatt af Embetsman; men jag vädjar till historien och häfderna, om Ridderskapet och Adeln i tidernas längd misskänt sina rättigheter, och om den opposition emot allmänna tänkesättet, som man söker inbilla sig, är någonting verkligt? Jag vet, att frågor om representationsförändring varit väckte allt sedan i8oq, och mycket discuterade; men jag har aldrig funnit dem af allmänna opinionen med liflighet eller deltagande uppfattade. Jag tror, att man vid den nu förevarande frågan bör afse, icke blott hvad man för ögonblicket finner vara intresset för en eller annan af de meningar här representeras, utan äfven hvad som bevarar allas rätt, och detta tror jag bäst sker genom andra uppropets bibehållande. För öfrigt hemställer jag, om det icke är bättre att förtydliga de Lagar, som finnas, än att afskaffa gamla bruk och sedvanor, som redan varit iakttagna, och iakttagna i långliga tider, och hvilka, i ett så talrikt Stånd som delta, äro nästan oundgängliga, om icke de flesta Ledamöters rösträttighet skall sättas på spel. För min del ^.skulle jag, såsom Embetsman, anse frågan föga bety 37 H. 3 34 Den u> Augusti f, m. dande.
KonglMast, attester omständigheterne i Näder förordna. 2:0 Skärpande af de Polisförfattningar, som kunna hindra lönkrögerier, inskränka Allmänna Kroghallningen och minska fylleri och dryckenskap hos den arbetande Clasen, hwarwid Herr Stats-Rådet Baron Adlersparres kloka mesurer i Skaraborgs Län, torde lemna goda föreskrifter; och z:o Tillgäng till de felande 52,000 R:dr i Branwinsbewiliningen, hwilket lärer blifwa Bewillnings-Utskottets göromål, att sig deröfwer utläta, men hoppas likwäl att det icke illa anses om jag proponera, : 24 s. tillskott pä Hemmanet, för alt snarast komma frän detta betänkande; och jag har största anledning till att förmoda, att man härmed stall göra det Allmänna nöjdast. Att ens tala om Brannewinets totala utrotande, lärer litel löna mödan, eagtadt detta skulle wara min hierteligaste önskan. I sä fatta omständigheter underställer jag Högloft. Utskottet vin det ar Nationen wärdig! till att wara sä inconseguent i sine förbindelser, som att för 2:ne är sen utgifwa en Förordning, hwilken encouragerat till flere kostsamma anläggningar, och nu wara färdig att defte anläggningar utrota till manga privatas oboteligq förlust? Jag önskar att ej afundsjuka, som fa ofta söndrat Swensta Folket och lagt grund till sä mänga Z48 Den 2z Mask. oredor, icke nu ur framirie, för att sissa i grumligt waktenWl klaga öfwer Skratwang, och mi proponera? nian detta; nian lastar mangstögd och nu will m n bibehålla och befordra densamma. För min del ser jag ingen obillighet uti, att Swen!? ilian, som kan och will betala Skatt till Nationen, afwen ma fa idka den narina, som honom bast koster och af andra är tilläten; han ma da bo i Stad eller pa Land, pa Torp eller pa Hemman.
Jag får här-, vid erindra, att det verkeligen gifvas flere sjukdomar, hvilka botås genom andra sjukdomar, men, lindrigare likväl än de förra. Det är emedlertid ej, stället här, att ingå i någon närmare förklaring af detta ämne. Jag har icke nämnt, att en Egendoms-försäljning åj Utmätnings Auction är Hasardspel blott för köparen , den är det äfven och, Isynnerhet för Säljaren eller Gäldenären äfvensom för Intecknings-hafvaren. Jag har sjelf varit närva-. rande vid en UtmätningsAuction, der Egendoms^ handeln återgeck första gången, emedan en formalitet blifvit försummad, och följden blef, att vid den andra Auctionen Egendomen betalade» med dubbla beloppet af första AuctionsSumman^ Då Herr Tham redan gjort anmärkning dervid , att våra egne medel bortspslas å Utländska J.otterier, har jag för min del icke något vidare att tillägga, utan anhåller endast om återremiss, af Betänkandet, på den grund , att vi äro satte i den olyckliga belägenhet, alt nödgas välja emelian tvenne onda ting, oclr att vi då böra välja det minsta.. Herr van Hartmansdorff -. Då jag sist yttrade mig, glömde jag att besvara en anmärkning af Friherre Gederström,. Han trodde nemligen, att egendomslolteri lika Val vore ett laga fång , sorn lottning imellan arftagare i bo. Men man torde dock böra ihågkomma, att der icke lottas om hvilka arftagarne skola blifva, utan emedan, jpe/i 20 Öclöber j. m. de genom lagens bestämmelser redan äro gifna, lottas om hvilkendera af egendomarrie de skola få. I öfrigt får jag erindra, att skadan deraf, att Svenskar bortspela deras penningar a utländska lotterier, kan ganska lätt förekommas, allenast Kgl. Förordningen af år 1783? sorn förbjuder dylikt spel, återställes i kraft och verkan.
Det förhållandet, att R. o. Ad., i strid mot Utsk:ts förslag, icke ansett att afs:de bör göras pä synnerligen mildrande omstän digheter i fråga om mord bör väl icke utgöra något hinder för att dessa mildrande omständigheter inrymmas i bestämmandet af straff för andra brott. Jag frågar således: är det brott, som i g 37 omtalas, af beskaffenhet, att mildrande omständigheter der kunna förekomma och medgifva mildring? Hvad innehåller K. M:ts Propos. i 37:de §:n? Jag anhåller att få uplnsa densamma. Den lyder sålunda : »Begår någon dråp, som i 3:dje eller 4:de g:n sägs, 198 Den 18 Jnlj e. in. å skyldeman i rätt upstigande led; miste lifvet. Begår någon dråp, som i g 5 sägs, å sådan skyldeman, dömes till straffarbete på lifstid. Sker dråp å maka, stjufeller svärföräldrar, fosterföräldrar, förmyndare, husbonde eller annan, under hvars lydnad man står, varde den omständighet såsom synnerligen försvårande ansedd; och må ej i dessa fall den i 3:dje, 4:de och 5:te g§:ne medgifna mildring af det i allmänhet stadgade straffet ega rnm.» Mig vill det synas, att, om man än anser, att mildrande omständigheter aldrig få tagas i betraktande vid bestämmandet af straff för ett med berådt mod och i upsåt att döda begånget våld, som medför lifvets förlust, eller mord, det likväl måste erkännas att vid dråp, som äro begångne af hastigt mod, förekommande mildrande omständigheter böra vid straffets bestämmande lå afses. Hvad våld å maka angår, är jag nu af samma tanke, som då Betänk, förra gången förevar, nemi. att man icke bör betrakta ett dråp eller mord å maka alldeles lika med ett sådant brott, föröfvadt å föräldrar.
Den i5 December emottogo Fullmägtige, så väl Rikets Ständers Revisorers till dem aflåtne slutliga skrifvelse, som Revisions-Berättelsen till Rikets Ständer, hvilka båda innefattade det Utlåtande Revisorerne funnit sig böra afgifva i frågan 0111 allmänna Silfver-utvexlingens förberedande. Den 20 December låto Fullmägtige för sig uppläsa dessa Handlingar. 3 Bihang till R. St. Berättelse af Banco-Fullmäktige. Ordföranden Grefve von Schwerin anmälde då, att till honom blifvit insändt ett Förslag till Contract om Silfver-leverance för Bankens räkning, uppgjordt efter de förhållanden, sorn Wexel-Banco-slutet af den 3o Junii i83a utvisade, enligt hvilket nemligen Sillverbehofvet utgjorde 730,000 R:dr och tillgången i Sedlar vore 2,198,000 R:dr; hvilket omförmälda Silfverbehof Leveranteuren erbjudit sig att fylla mot erhållande af det sålunda disponibla quantum Sedlar. I afseende på tiden för leverancens fullgörande, vore hufvudvilkoret i Contractet grundadt på Kongl. Maj:ts åt Banco-Fullmägtige under den 3o Julii 1831 gifna Nådiga förklarande, att Kongl. Majit, Sex månader föi'e utsättandet af terminen för Bankens öppnande till Silfver-utvexling, ville underrätta Banco-Fullmägtige derom; under förutsättning hvaraf, Leveranteuren, som, vid Förslagets framställande, saknat kännedom om Kongl. Majits Nådiga skrifvelse af den 5 December, förbehållit sig att 5 månader före vexlingens begynnande blifva tillsagd om Contractets fyllande, och förbundit sig att detsamma verkställa en månad före vexlingsdagen; men sedan Kongl. Majit, uti skrifvelse af sistnämnde dag, meddelat Banco-Fullmägtige
Vi satte oss der på hvar sin sten, han med sitt arbete, som bestod i att fläta rep af palmqvistfästen, kallade mesed eller på vulgarspråket belkh. Dessa fästen, hvilkas gröfre ändor hänga fast vid och utgå från sjelfva trädet, medan deras finare ändor uppbära sjelfva dadelklasen, blötas först i vatten, bultas sedan och rispas upp till bast, hvaraf nu flätas dessa rep, som tyckas vara ganska starka. Gubben hade den redan flätade ändan mellan stortån och tån närmast till den, tog af basten som han rullade mellan sina händer och lade till den upprispade slutändan samt tvinnade den mellan händerna. Repet blef ganska slätt och vackert. Härunder kom en man till och samtalet blef allt lifligare. Han hade pipa med sig och sedan han hunnit litet vänja sig vid mig och mildra de i början hårda och halft misstänksamma blickar, med hvilka en oriental vanligen alltid först ser på en kristen, bjöd han mig artigt pipan. Sedan kom ännu en fjerde och det blef allt lifligare. De frågade mig mycket om Konstantinopel &c. och vi voro alla rätt nöjda med hvarandra under den häftiga regnskuren. Sedan kom en femte och småningom leddes genom honom samtalet på deras profet och religion, hvari jag ej ville deltaga. Vi suto der kanske en timme innan regnet slutade. Sedan gingo vi alla bort, men värden fordrade bakhshish af mig och var knappt nöjd med 10 fadda, men fick dock ej mera. Sedan spatserade jag ännu mycket omkring, tills jag blef trött och gick hem. Gick på morgonen ut i trädgårdarne. Det syntes att Grekernas jul var inne, af de många bodar som voro stängda. På vägen mötte jag en otalig skara af dem. De komma från sin kyrka, bland dem mycket qvinnor med sina oändligt vackert lindade hårflätor och sin lilla tarbosh på hjessan med dess blåa tofs. Först var jag i en trädgård, som tillhörde sheikh Abderrazak, der jag kom i fäl med en gammal gubbe af trädgårdsfolket, hvilken gick omkring med mig genom hela trädgården och sade mig namnet på alla träd och blomster. Gubben hade svarta klippska ögon.
Tännäs för Tännäs och Storsjö. Norra Södra Herjeå dalens - Lillherrdals jurisdiktion och administration. Båtsmanshåll 4 Jemtlands län. Naturbeskaffenhet i allmänhet. c) att Öfver-Hogdals församling af Svegs tingslag och Herjeådalens fögderi utgör annex till Ytterliogdal inom Norra Helsinglands fögderi och domsaga af Gefleborgs län samt lyder under Upsala erkestift, då deremot hela det öfriga Jemtlands län tillhör Hernösands stift; d) att byarne Lenstersjö, Kroknäs, Öfveroch Ytter-Turinge, i judicielt och administrativt hänseende tillhörande Rätans socken och Bergs tingslag af Jemtlands län, hafva kyrkorätt i Hafverö socken af Westernorrlands län; e) att af det nybildade Näs pastorat moderförsamlingen tillhör Jemtlands norra domsaga och fögderi samt Lockne och Näs länsmansdistrikt, men annexförsamlingen Hackås deremot södra domsagan och fögderiet samt Ovikens länsmansdistrikt; f) att byarne Qvittsle och Hökbacken, belägne inom Mattmars socken, i ecklesiastikt hänseende tillhöra Alsens pastorat af Offerdals tingslag, men i judicielt och administrativt hänseende lyda under Hallens tingslag; och slutligen g) att byarne Rotnäset och Granön tillhöra Frostvikens socken samt i judicielt och administrativt hänseende lyda under Hammerdals tingslag, men åtnjuta kyrkorätt i Tåsjö socken af Westernorrlands län. Frågor om afhjelpande af flera bland dessa orgelbundenheter äro för närvarande på pröfning beroende. Om naturbeskaffenheten af Jemtlands utefter fjellryggen utsträckta landskap råder i allmänhet föga kännedom och den föreställningen, att det hufvudsakligen utgör ett af berg uppfylldt, föga odlingsbart land. Ingen föreställning kan dock vara mindre grundad.
Parcellägaru, urståndsatt att gifva någon uppfostran åt sina barn, ja till och med ovillig dertill, har, änskönt Regeringens bemödande att inrätta folkskolor, nedsjunkit till en sådan grad af okunnighet, att det i sanning är förvånande. Enligt officiella uppgifter utgör antalet conscribcrade, vid 21 års ålder, som icke kunna läsa, följande: Oförmögne att läsa och skrifva 16,855,000. Oförmögne att skrifva, men kunna läsa något 7,097,000. Som kunna något läsa och skrifva 6,96S,000. Af Frankrikes 34 millioner, finnas således ej mindre än omkring 31 millioner, som antingen alldeles icke kunna läsa, eller blott ofullkomligt kunna det. (I departementet La Cerreze finnes på 1000 conscriberade vid 21 års ålder 819, som hvarken kunna läsa eller skrifva, i Morbihan 796, i Allier 785, i Finisterre 768, o. s. v.; i de 17 departementer, der bildningen är störst, finnes 600 bland 1000, som ej kunna läsa och skrifva). Detta, mine Hrr, är resultatet af en 50-årig revolution, som förde orden folkets väl och folkets upplysning till valspråk! Må man icke tro, 252 Den 9 December. alt jag på något vis förnekar de stora fördelar i andra afseende», som Franska folket vunnit genom sin stora revolution; mea dessa fördelar voro redan vunna år 1790, då den constitutionella monarkien var införd och af Konungen sanctionerad. Hvarföre då (som äfven är fallet hos oss) å nyo kasta sig in pä revolutionernes bana, sorn ingen vet hvarthän den leder? Med dessa facta (af den Franska arfsrältens verkningar) framför ögonen, kan ingen med godt samvete rösta för den föreslagna arfslagen, om icke den, som, nedsjunken i den politiska natt, hvilken allt mera utbreder sina svarta vingar öfver Sveriges landamären, är oförmögen alt bedömma dess menliga följder.
Slfftprfcr tttffottct Å'onttngcn3 ^propofition, bå må 9tiffcn3 Stauber genaft funna antingen benna spropofttiou afflå etter ocf afgöra, att be milfa eftner benfantma å näftfölfanbe 9itf3bag Beftuta; gätfaube t betta fatt tre Stånb3 mening ocf), om tmå Stånb [tabita emot tmå, beraS font Bcftittct upps fffutit. ©ieu icfc må uubcr någon förcmänbntng 9tiffcn3 Stauber förr än å näfta 9iif3bag Spropofittoncn tilt Bifall upptaga. Samtpcfa bå atta 9iif3sStåubcu titt Äomtugcu3 förftag, Bcgäre be bag, att på 9tif3faleit få 9ttffen8 Ställberg Btfaft bcrtitt afgifma. Sintaga icfc 9rtif3 Örn mib 9lt'f3bag, bå fjmilanbe ©ruubfagöfrågor [fota fluttigeu afgöraö, ytterligare uppffof föreftåö, må bet ef cga runt utan &oitungcn3 ocf) atta fyra 9tif3 (Steftorerne Böra, mib [amma tiftfätfe, bå be 3ufKttc Sngctt 9tiföbagämau må funna uttber tilltal ftåtfaå eller filt frihet beröfmaä för befi gcrttingar Dd) fttranben uti SKiféMStånbcit, befaé getnenfanttna fattintatt Utffott utan att bet ©tånb, till Ijnnlfet l;att hörer, fåbant tillåtit genom ett uttrfcfltgt bcflttt, bcruti fern fjcttcbelar af ©tånbctS mib omröfttimgcu in ^3teuo tiflftåbcåmaranbc Sebatnötcr iuftåmt.
Hennes arm var bar, ty under schalen hade hon endast en peignoir med halflånga ärmar, som föllo tillbaka; det var derför hon höll draperiet så väl omkring sig med den lediga handen. Pål såg på henne. Icke en min tydde på att detta var koketteri. Hon såg allvarsam, nästan kall ut. Det var något af en antik bildstod. Jaså, det var det hon ville! Han måste bita sig i läppen för att icke skratta, han fann henne på en gång inpiskadt slug och ohjelpligt naiv. När de gingo in fick han tillfälle att hviska: »Jaså, detta är mythen om Pygmalion och Galathea! Jag vill också att min staty skall få lif. Skall jag bedja till gudarne? Hon såg allvarligt på honom utan att svara. Hennes bara hand och nakna handled tecknade sig så rund och hvit mot allt detta djupa kashmir, hvars rika veck hon sammanhöll öfver bröstet. Och nu kunde han icke annat än ge henne rätt: denna arm var att bli tokig i. Det var så sent att han endast kunde stanna helt kort. Marianne hade stält sig i skuggan borta vid kakelugnen; herrarne gingo språkande fram och tillbaka på golfvet. När Pål sade god natt och tog henne i hand, lät han med en hastig rörelse sin hand glida upp öfver handleden och ett ögonblick omsluta denna svala, mjuka qvinnoarm med ett brännande hett tag. Hon såg blott på honom med en förundrad och liknöjd min, så förundrad, att han ett ögonblick höll på att låta dupera sig. Följande dag syntes Pål beherskad af en viss nervositet. Han hade på morgonen fått ett bref, hvilket nödgade honom att för sina affärer resa bort på en tid. Marianne hade bleknat, när han sade henne det. Han var alldeles saker derpå. Äfven denna afton voro herrarne bjudna på spelparti, men som Börje hade en del att bestyra med folket, kunde de icke ge sig åstad förrän sent. Pål klädde sig tidigt för att som vanligt få tillbringa skymningen inne hos Marianne. Han satte sig icke, utan gick under tystnad fram och åter på golfvet. »Marianne», sade han plötsligt och stannade framför henne, »när jag nu reser måste jag tänka på hur jag skall ställa det för sommaren och det kommande året.»
Gick det för lång tid om mellan besöken, kom icke sällan en skriftlig påminnelse från Flugis. Såsom prof på, hur dylika inbjudningar voro affattade, må här meddelas följande skrif-velse, afláten till författaren af dessa rader strax efter H: s återkomst från en utflygt till Norrland: » Gudomlige broder! På samma gång jag beder dig med budet återsända de norrländska tidningarna, frågar jag äfven vänligast, om du icke skulle känna dig benägen att titta hit och afprofva ett nytt slags strupsmörja, som en spritförädlare just nu haft godheten sända mig till benägen afsmakning. Jag har mycket att berätta från min resa i går till kontinenten, der råttor och möss med en förtviflad ifver förfölja invånames produkter. Ännu icke torr hvarken uteller invändigt, beder jag dig komma hit för att värma genom ett godmodigt snick-snack. Om du kan lyckas i dina bemödanden att väcka L., så kan du ju också med det samma ruska på honom och vända hans steg hitåt, ty det bör ju vara egalt, hvar han snyter sin aftonperla. Din tillgifne Phlougis. » * Flugis hade ett egendomligt sätt att redan vid första sammanträffandet » ta » folk. Härpå blott ett exempel. Första gången bjuden på middag hos utgifvaren af Dagem Krönika, infann han sig vid utsatt tid, men ringde icke på vid tamburen, utan knackade i stället på köksdörren. Händelsen ville, att värdinnan sjelf, som icke kände H., kom och öppnade. H. frågade, om det vore här d: r A. bodde. Ja, det var det, men han kunde icke taga emot, då han just i * Utgifvaren af » Dagens Krönika », som på somrarne bland sina grannar i Stockholms skärgård räknade lektor Holmgren, erhöll för-lidet år en biljett, som passar att anföras i sammanhang med ofvan-stående och lyder: Björkvik d. » Käraste Broder! Af den lilla vänliga helsning (pr visitkort), som jag erhöll med E., fann jag till min stora glädje att Au är kry och lifvad.
Jag tror således, alt hushållning, lika mycket som allmänna säkerheten genom det afskriickande, och lika mycket som menniskokärleken, genom den möjlighet till brottslingens förbättring, som det nya straffsystemet innebär, talar för bifall till Utsk:s förslag. Jag vet visserligen, att det sistnämnda skälet, nemi. hoppet om den brottsliges förbättring, och menriiskokärlekens utöfning äfven emot den fallne inom samhället, endast väcker löje och hån på vissa båll; men det bekymrar mig ganska föga. Jag erkänner, att man först måste sörja för samhällets säkerhet; men jag tror derjemte, alt det är ett stort och skönt mål uti att verka till den fallnes förbättring. Jag tror, att det öfverensstiimmer med Christendomen i sin renhet, sådan som man linner den i de läror dess stiftare förkunnat, och i de exempel han sjelf framställt; det öfverensstämmer ock med sedelärans första bud, sådane som de framställas af det skarpt tänkande menniskoförnuftet, sjelf en uppenbarelse härfluten från samma källa, som den förenämnde. Pä dessa grunder tager jag mig friheten vördsamt hemställa, att R. o. Ad. måtte bifalla LagUtsk:s framlagda betänk., Den 26 April e. m. 163 emedan det icke är möjligt i denna stund gå längre. Det är ganska sant, alt ett sådant beslut icke lagligen binda bänderna på kommande Ständer, men visar åtminstone i hvilken riktning representationen är beredd att framgå. En annan åtgärd med betänk. skulle deremot utvisa ett tillbakagående, och den skulle, i min tanka, af den upplysta och civilisererade verlden i en allt. för besynnerlig dager framställa Sveriges första Stånd, bos hvilket man utan tvifvel äger rätt att vänta den mesta praktiska bildning i de till statslifvet hörande ämnen och den mesta känuedom af det offentliga lifvets utveckling i främmande länder. 0 Åtskilliga ledamöter yttrade härtill bifall. Ilr Silfverstolpe, Fredr. Otto:
Ständerne äga att göra anmärkntr mot Konungens rådgifvare, om desse icke fullgöra hvad dem åligger; men att förbi denna väg ingå med framställningar, sådana som den ifrågavar., kan jag ej annat än finna förkastligt. Frih. Cederström, Jacob: Sedan äfven BondeSt. bifallit betänktna, kan beklagligen icke denna skrifvelse blifva afgjord, emedan tre Stånds beslut finnes att den skall afgå. Men med den sista talaren instämmer jag i begäran alt R. o. Ad. icke måtte deltaga i detta beslut, såsom alldeles oformligt. Gällande författningar skola efterlefvas, och der de förbises, der äger rätt till klagan rum; men sker ej klagan, så hafva Ständerne icke heller något att skrifva om. Det är således riktigt alt R. o. Ad. icke deltager i onyttiga och onödiga skrifvelse!-, ej påkallade af något annat än af obevista missbruk. Frih. Leijonhufvud, Abrah.: Jag begär blott, på 23 H. 21 Den 3 April c. m. anförda skill, om propos. till afslag å della betänk. Jag tror det vara ett R. o. Ad:s åliggande att uttala sin egen opinion. Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utskms utlåt. N:o 155 blef af R. o. Ad. afslaget. Ånyo föredrogs Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.- Utskms den 17 sistl. Mars på bordet (agda utlåt. N:o i56, i anledn. af erhållna återremisser af utlåt. Som R. o. Ad. bifallit utlåt. N:o 99, fann Ståndet utlåt. Nio 156 icke erfordra annan åtgärd än att läggas till handlingarna. Vid förnyad föredragning af Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utsk:ns den 17 sisth Mars på bordet lagda utlåtanden : N:o 157, i anledn. af erhållna återremisser af betänk. N:o 112; N:o r58, i anledn. af väckt motion om behofvet af förändringar uti K.
På begäran af Hr Printzenskjöld, Carl, upplästes de vid StatsUtsk:s utlåt, fogade reservationer, som i afseende på denna § blifvit afgifne af Fril). Palmstjerna och Hr von Rosen. Fril). Palmstjerna, Carl Otto: Först har jag att an märka, att Revisorerne väckt en fråga, som icke tillkommit R. St:s Revisorer alt väcka. R. St:s Revisorer hafva blott åliggande att granska räkenskaperne och förvaltningen; men icke alt föreslå förändringar i hvarken dc administrativa verkens eller domstolarnes organisation. Således är detta en fråga, som egentligen icke hade bort kunna upplagas af StatsUlsk. annorlunda, än med hemställan att den icke mätte till någon åtgärd föranleda, och jag anser, att frågans behandling af R. St. på annat sätt vore stridande emot våra grundlagar. Några flera skäl torde icke behöfva anföras för yrkandet af afslag på StatsUtsk:s hemställan i denna §. Min reservation innehåller i största korthet anförde militäriska skäl för behöfligheten af Krigshofrälten, hvilka det torde vara alldeles öfverflödigt ali här utveckla. Jag tillstyrker således, att R. o. Ad. mätte afslåUtsk:s i denna punkt afgifna förslag. Frih. Cederström, som begärt ordet, förklarade, det han, sedan Frih. Palmstjerna yttrat sig, afstod frän det yttrande, han ämnat afgifva. Hr Printzenskjöld: Lika med Frih. Palmstjerna anser jag alla andra skäl, än dem han anfört, obehöfliga för bevis af hans mening, alt R. o. Ad. hör afslå Utsk:s framställning i denna punkt. Hr Gripenstedt: Afven jag instämmer i den mening, som Frih. Palmstjerna yttrat ang:de R. St:s Revisorers obehörighet att ingå i någon organisationsfråga. Uppå härefter framställd propos., afslog R. o. Ad. hvad Ulsk. i 22 § tillstyrkt. 23 §.