Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bränvins-bränningens och bränvins-förtäringens sparsamhet inom detta Län synes äfven utgöra ett för menniskovärdet glädjande framsteg på bildningens bana. Folklynnet härstädes är i allmänhet utmärkt af kärlek och vördnad för Öfverhet och Lagar, jemte böjelse för ordning och skick. Sockensällskaper. De Municipal-Styrelser eller egentligen utgreningar af Hushållnings-Sällskapet, som i sista Femårs-Berättelsen omnämnas, finnas för närvarande nästan endast till namnet. En i vårt land ännu i allmänhet rådande motvilja för lönlösa och ofta tacklösa Kommunalbestyr, i förening med måhända i början nog långt sträckta och tröttande anspråk på alltför mångartad verksamhet, anses allmänneligen hafva vållat det förfall, hvaruti dessa Sällskaper redan under flera år lära sig befunnit. Eders Kongl. Maj:ts huldhet emot denna Inrättning, ådagalagd genom ett särskildt Nådigt Statsanslag af 200 R:dr Banko årligen, jemte det otvifvelaktigt ädla och välviljande i den tanken, som legat till en förtjenstfull grund för första stiftningen af ett sådant tillämnadt nära samband uti alla ekonomiska ärender emellan härvarande Hushållnings-Säliskap och hvarje Socken inom hela det vidsträckta Länet, utgöra mer än tillräckliga bevekelsegrunder för Läns-Styrelsens uppriktiga bemödanden, att, efter en måhända nödig organisationsförändring, så vidt möjligt är, åter gifva lif' och tjenlig verksamhet åt denna Inrättning. §. 2. Näringar. Jordbruket. Jordbruket skötes väl i allmänhet pa samma sätt som förr, men bland mån^a förnuftiga bönder och jordbrukande Ståndspersoner har ett ändamalsenligare brukningssätt af jorden medelst flitigare plöjning af åkern och beredande af composter till gödning börjat göra sig gällande; och hafva särdeles under de 2:ne sistförflutna goda åren bland den mindre bemedlade allmogen odlingarne betydligt tilltagit.
Nådiga förslag väckta frågor och följaktligen nu ligga utom den genom remissen från Riks-stånden anvisade gränsen för Konstitutions-Utskottets utlåtande, synas dock de i 2 § af förslaget upptagne ändringar och tillägg i Riksakten, angående hvilka Utskottet sålunda särskildt sig yttrat, icke vara af beskaffenhet att stå i oskiljaktigt sammanhang med hvad för öfrigt kunde linnas vid Riksaktens förbättring i nyssantvdda hänseende att önska, eller att i någon mån ligga i vägen för framtida bemödande att vinna sådant mål; och lärer således icke eller för den, som kunde hafva redan nu velat emotse åtgärd till mera genomgripande ändring eller tillägg i grundbestämmelserna för unions-styrelsen, derom svårligen skulle vara att förmoda uteblifvande af den större menings-skiljaktighet, hvarigenom framgången af förslaget i dess helhet blefve mera tvifvelaktig, den mindre omfattande syftningen af förevarande förslag icke böra gälla såsom hinder för dess antagande. Utom de nu omförmälda, i förslagets 2 § afsedda ändringar i 7 § af Riksakten, hvilka redan genom sjelfva ordalydelsen tydligen gifva sig tillkänna, såsom åsyftande att antingen i stället för redan befintligt stadgande gifva en till ämnets beskaffenhet motsvarande ny föreskrift, eller ock meddela bestämmanden, hvilka hitintills alldeles saknats, framstår, såsom följd af inskränkningen i antalet af Svenska Stats-råds-ledamöterna i Interims-regeringen, en väsendtlig ändring i den nu stadgade ordningen i hvad angår ärendenas föredragning. Riks-aktens ursprungliga lydelse upptog, såsom redan är omförmäldt, föredraganderne för Svenska ärenden, Statssekreterarne, såsom ledamöter i Interims-regeringen.
Denna inbjudning blef af Preste-Ståndet, med frånträdande af förut fattade beslut, antagen, så vidt den rörer följande delar af förslaget till Förordning om Kommunal-styrelse i stad, nemligen i § 15, mom. 1, § 16, mom. \, § 74 i af seende på Inledningen, § 75 och § 87 med hänseende lill det af Borgare-Ståndet deruti beslutade tillägg: hvaremot Ståndet förklarade, att det i öfrigt vidhåller sina beslut angående ifrågavarande 2:ne förslag. S. D. Föredrogs ånyo Stats-Utskollets nedan omförmälda Memorial och Utlåtande: N:o 199, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o 157, beträffande Rikets Ständers år 1859 församlade llevisosers berättelse angående samma år verkställd granskning af Stats-verkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under är 1857. Lades till handlingarne. N:o 200, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o 145, angående förändring af sättet för markegångsprisens bestämmande. Lades lill handlingarne. N:o 201, i anledning af väckt motion angående upphörande af den såkallade Näs Kungsgårds-hjelpen. Bifölls. N:o 204, i anledning af verkställd omröstning i åtskilliga lill 8:de och 9:de Hnfvud-tiliarne hörande anslags-frågor. Lades iill handlingarne. Prot.-Utdrag den 12 Oktober 1860. 827 S. D. Föredrogs ånyo Sammansatta BevillningsLagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial N:o 18, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i afseende å väckta frågor om ändringar i Kongl. Förordningen den 27 November 1857, angående vilkoren för försäljning af bränvin och andra brända eller distillerade spirituösa drycker. Lades med godkännande till handlingarne. Frän Hederv. Bonde-Ståndet. S. D.
Bsrgare-Gtändets protocoll, häller wid Urtima Riksdagen i Orebro den 6 Julli l8>2» S. D. 2)tsiöt Borgare - Ståndet att til! det för upptagande af uppjkjutne twistiga frågor emellan Hederwärda Bonde-Standet och öfrige Riks-Standen förordnade Serskildt Utskottet öfwerlemna Allmänna - Den 6 Julli. iszr wänna Beswärsoch Ekonomie - Utskottets afgisne utlåtande öfwer Riksdags, Fullmägtigen Anders Nilsson fran Jemtland Memorial, angående werk, ställighet af besiutne.öswerenSkommelser emellan Kyrkoherdar och deras Åhörare om Prest-rättigheter, för att i sammanhang med öfrige till Serskilde Utskottets handläggning förwiste ämnen, dera göra det afseende som Utskottet kan finna detsamma förtjena. Ut supra. Lx krotocollo, ^s. Lerjström. Utdrag af Wälloflige Borgare» Ståndets protocoll, hällir wid Urtima Riksdagen i Orebro den 6 Julli izir. S. D. NU till siutlig handläggning förehades Allmänna Beswärsoch Economir, Utskottets afgifne Betänkande, i anledning af Herr Lagmannen Grefwe GyllenborgMemorial om ändring i Allmänna Lagens stadgande och serdeles föreskriften i 77 §. af Kongl. Förordningen den 9 Febr. -802 om Stängsel, fann Borgare - Srandet för godt att ogilla Utskottets förslag och förklara att wid hwad redan finnes stadgadt i förenämnde matto äfwen hädanefter ma förblifwa. tit supra. Lx protocollo, P P Lerjström. Utdrag as Wällöf!. Bsrgare-Ständets protokoll, häller wid Urtima Rikedagen i Örebro den 6 Julli 1312.
Må hända är detta mer än någon vill pålägga den svaga menskliga naturen; och jag hemställer, om vi skola gå så strängt till väga ior misstag, hvad som då återstår för brott och illgerningar. Jag anser således att ingen anmälan om StatsSecreteraren Qviding bör ske, och får yrka hvad jag trott mig hafva tydeligen bevisat vara andan af ConstitutionsUtskottets yttrande, låt vara ock att det ej skulle vara fullkomligen klart uttryckt, för min del har jag intet anspråk på fullkomlighet i denna väg; men jag får ock påminna, att Svenska språket är nog classiskt för att tillfredsställa alla; jag tror dock att för andra skall det vara tydligt. Nog af, jag hoppas halva gjort mig begriplig för pluraliteten, då jag framställt Utskottets tanka. På sådan grund och då jag är öfvertygad att en återremiss ej är enlig hvarken med Lagens bokstaf eller anda, anhåller jag att amnet nu måtte till slutligt afgörande löretagas. Herr Hjerta: Jag förnyar hvad jag förut yrkat, att ConstitutionsUtskottets Betänkande må återremitteras, emedan det för närvarande icke är möjeligt, att i anledning deraf kunna hvarken fria eller fälla. Jag anser det vigtigt, att Constitutions-Utskottet redigt och fullständigt framlägger ämnena, utan att politisera, hvilket ej tillkommer Utskottet, men blott Riksens Stämder. Då Grundlagen ovilkorligen berättigar till återremiss, och de anmärkningar jag förut haft äran skrifteligen framställa hindra mig både att antaga och att förkasta Utskottets Betänkande, joen io Julii e m. 4$3 vågar jag hoppas, att den begärte återremissen af Ridderskapet och Adeln bifalles. I annat fall, och om återremiss skulle vägras, får jag till Protocollet deremot anmäla min protest. Herr Munck af Rofenjkjöld, Eberhard• Som skyldskap hindrar mig att deltaga i det Be^ slut Ridderskapet och Adela skall fatta, rörande ansvar å Konungens Rådgifvare och de Föredragande, vill jag yttra blott några ord, i hån-, delse af återremiss.
Ofverlåggningen ansågs härmed vara fulländad, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att han, då meningarne endast i afseende på den första af nu ifrågavar:de voter:s-propos:r varit delade, finge särskildt och under åberopande af sin förut vid likartade tillfällen, i fråga om en sådan voter:s-propos:s lagenlighet, yttrade Den 3 Augusti. 125 mening, hemställa om R. o. Ad. behagade godkänna den uti förevai':de mern. föreslagna voter:s-propos. N:o 1. Härvid ropades starka ja, blandade med nej, hvarpå Hr Landtm, förklarade det han trott sig linna att ja öfverröstat nej. Uppå sedermera framställd propos., godkände R. o. Ad. jemväl den uti ifrägavar:de mern. föreslagna voter:s-propos. Föredrogs och lades till handiingarne Const.Utsk:s d. 29 sisth Juli f. m. på bordet lagda mern. N:o 31, med utlåt., i anledn. af Talmannens i RorgareSt. vägran att meddela propos. uti en om införselförbud uppkommen fråga. Föredrogs och lades till handiingarne StatsUlsk:s d. 29 sisth Juli f. m. pä hordet lagda utlåt. N:o 266, i anledn. af återremiss å mern. N:o 215, ang:de de i Reg.Fms 63 § föreskrifna kreditivsummor. Föredrogs och bifölls StatsUtsks d. 29 sistd. Juli f. m. på bordel lagda mern. N:o 267, ang:de arfvode för vården, utdelningen och redovisandet af de för innevar:de riksdag uppköpta skrifmaterialier m. fl. effecter. Föredrogs och lades till handiingarne förstärkta StatsUtsk:s d. 29 sisth Juli f. m. på bordet lagda mern.
Han visste inte hur väl jag unnade honom både tian och mer till. – ”Nej, du skall få hålla med en femma,” sade han. – ”Precis som du vill, om du betalar drufvorna skall det ändå inte hindra mig att äta brorslotten af dem. – Så fick han sin femma och vi sutto i ro. Gud, hvad den cigarretten var god! En god cigarrett och ett godt prat, det är lite till härligt. Så talade vi om Jæger. Det tycktes göra honom godt att jag trots allt som upprörde mig kunde fatta att det fans några duktiga penseldrag i den annars så usla boken. Han å sin sida medgaf att den som konstverk sedd stod ytterst lågt. – Men så började han tala något om tomheten, och att han icke kan hålla af någon, och att Jægers personlighet står hans så nära. – Det var för mig som att ligga och bli rådbråkad. Åh, jag led så förfärligt. Hvad bryr jag mig om att han ej kan hålla af mig, endast han håller af någon annan, fäster sig riktigt vid någon. Det är så förfärligt att se en sådan rik menniskonatur förfaras, krympas tillhopa, förminskas. – Men jag hade föresatt mig att motarbeta detta lidande. Blödigheten förstör mig. Jag vill göra mig hård. Hvad betyder det för mig om han blir till intet! Så talade han om att han en gång för icke så länge sedan börjat på ett bref till mig deri han ville klargöra sina åsigter i könsfrågor. – Hvarför han icke afsändt det? – Det hade tagit för lång tid och han hade tröttnat på det. – Ja, han tröttnar på allt som fordrar sjelföfvervinnelse och ihärdighet. Men så talade han lite muntligt. Jag missförstår honom, säger han. Han ifrar icke för osedlighet, utan för en högre sedlighet. Han vill att man aldrig skulle behöfva gifva sig åt en, som man icke känner personlig sympati för. Man skulle aldrig bli satt i det läget att nödgas gå ut och köpa sig sinlighetens tillfredsställande. – Jag menade att detta vore en utopi tillsvidare. Först sedan socialismen segrat vore sådant möjligt. – Han medgaf det. Så närmade det sig teaterdags. Han frågade hur jag kunnat vara fri för Hagelbäckarne hela dagen.
Den sednare lyder sålunda: ”Alltså håfve ti uppå Ridderskapets och Adelns underdåniga anhållan, ekuna Riddarhusordning gillat och $iad - Den 20 Januarii. 17 ftadfåstat, samt till obrottslig efterlefnad här» med antagit och kungjort.” Här synes Högsta Magten rättigheten förbehållen att gilla eller ogilla. Ån tydligare år denna tanka uttryckt i 52 §. hvilken, efter den förra Redactionen, ly-, der sålunda: ”Sedan Riddersknpet och Adeln tagit sitt beslut om någon ändring eller tilläggning, öf. verlemnas den tili Konungens stadfästelse, för att vid nästföljande Riksdag blifva gällande.’’ I den nya Redactionen betei* det: ”Riclderskapets och Adelns beslut öfverlemnas till Konungens stadfästelse, och blifver, derest en sådan vinnes, vid nästföljande Riksdag gällande.” Vidare innehåller denna §. i sin nya redaction, att, om, under varande Riksdag, någon sådan ändring uti Grundlagarne antages, sorn för uppfyllandet af föreskriften uti 12 §. af Riksdagsordningen,' gör en derefter lämpad ändring i vissa deHr af RiddarhusOrdningen nödvändig, bör en sådan ändring, af RiddarhusUtskottet föreslagen, samt af Ridderskapet och Adeln godkänd, till Konungens stadfästelse öfverlemnas.” Riksdagsordningen säger i 18 J. ”Den? hvilken laga kraftvunnen Dom förklarat ovårdig medborgerligt förtroende, eller att föra andras talan, eller för något nesligt brott tili straff skyldig, får ej till Riksdagsman godkännas. 5’ Ridd, 0, Ad. Prof. I, B. i. Den ao Januarii. Den nya RiddarhuiOrdningen tillägger i §. ”Lag sarmna vare, om han för nesligt brott är under tilltal vid Domstol , men Utslag i aaken ej ännu år fäldt.”
Handel och sjöfart, handtverkeri oell strömmings-fiske* jemte ringa jordbruk, äro de närings-fång, hvarpå staden i synnerhet grundar sitt bestånd. Utrikes handel och sjöfart drifver staden enskilt med sex egna fartyg från 5i till 124 lästers drägtighet, och i Wifsta varfs bolag, med fyra fartyg från i45 till 200 läster, hvarmed utskeppas bjelkar och bräder, jemte smärre partier tjära och jern, till sådane platser, der dessa produkter förmodas kunna med bästa fördel afsättas, och som under vintertiden erbjuda fraktförtjenst i Europas södra farvattén. Retour-laddning, när sådan medhafves, utgöres vanligen af salt för hemorten eller till afsättning å andre platser. Staden har dessutom 5 fartyg som segla på Östersjön mestadels med bräder. ' Stadens inrikes handel, förnämligast sysselsättande sig med uppköp at ortens landtmanna-produkter och deras föryttrande i hufvudstaden, hvarifrån specerier och kramvaror samt, i sednare tider, betydliga partier bränvin återhämtas, bär icke vunnit den betydenhet, sofia den, i betraktande af stadens förträffliga läge, af dess lätta vatten-kommunikationer efter Ångermanlands V — i6 - hafskust samt dea io mil segelbara Ångerman-elfven, och af den ymniga produktion, som det omgifvande landet alstrar, både bordt och kunnat ernå. Såsom orsaker härtill uppgifvas en för långt drifven landthandel och den år ifrån år fortsatta gårdfarihandel^ Handtverkerierna, inskränkte till hvad stadens och landets invånare behöfva, erbjuda, med vilkor af flit och ordentlighet, sina idkare en säker utkomst. Fisket idkas af 85 borgare, hvilka, i saknad af staden tillhörande fiskvatten, dels arrendera Kronans fisklägenheter, dels, efter öfverenskommelser med allmogen, dess skattefiske» begagna. Genom de sednare årens höga fiske-arrenden oell då fångsten icke eller varit öfver medelmåttan, har, bland denna del af borgerskapet, en allmännare fattigdom börjat förmärkas.
Den sista underrättelse, man om honom eger, är från 1689, då en Daniel Lindelius utnämndes till häradshöfding öfver södra delen af ön, ”emedan ett häradshöfdingsställe upå Gottland är kommit att blifva ledigt, förmedelst det at den förre häradshöfdingen därsammastädes Chronander för sin ålder ock andra tilstötande swagheters skuld sitt ämbete som sig bör, icke aldeles förmår at förträda”494. Såsom student i Åbo skref Chronander tvenne dramer. Det ena, Surge, uppfördes 1647 d. 6 Maj, två dagar efter en magisterspromotion; det andra, Belesnack, uppfördes på kgl. akademien i Åbo d. 31 Juli och 1 Aug. 1649 vid riksrådet och hofrättspresidenten Jöns Kurcks bröllop med fru Christina Horn. ”Surge eller Flijt och Oflitighetz Skode Spegel, författat vthi een Lustigh Comoedia. I hwilken Lättia och Flijtigheet, besynnerligen bland studerande Personer, med sine rätte Färgor, brede widh begges theras åtskilliga vtgång beskrifwes: Hwar vtinnan och Lärdom och skickeligheet, som aff bokligha konster hämptas, sampt thess beståndigheet, mz andre förwanskelighe håfwor och Ähra, mz thes obeståndigheet jämnföres. Hwilken bleff vtij Åbo An. 1647. den 6 Maji, som war 2. Daghar effter at the XVIII PHIL. CANDIDATI Gradum Magisterij med stoor Solennitet antogho, hollen och Celebrerat. Sammansatt, AUTHORE JACOBO P. CHRONANDRO, W-Gotho, Reg. ibid. Acad. Alumno.” Stycket är tillegnadt författarens vän och landsman Johan Wassenius, som vid promotionen blifvit lagerkrönt.
Men om nu Magistraten säger, att 20 dylika ställen skola finnas, och stadens äldste åter att 30 sådana äro behöflige för staden, så hemställer jag, huru K:s Beflnde i detta fall skall besluta. Skall han bestämma antalet till högst 20, enär båda myndigheterna i det afseendet sammanstämma. Möjligen är meningen sådan, emedan K:s Beflnde skall vara bunden af magistratens och stadens äldstes beslut, såvida de äro sammanstämmande. Rättast är väl dock, att, när, såsom jag här förutsatt, de stanna i olika meningarom antalet krogar, som i staden får finnas, K:s Beflnde eger att bestämma högst det största antal, som någon af dessa myndigheter tillstyrkt. Jag föreslår således, att moni. må sluta sålunda. ”Icke heller sådana näringsidkares antal bestämmas högre än det, hvilket magistraten och stadens äldste tillstyrkt. Frih. Raab: Hvad först angår den af Hr von Hartmansdorff föreslagna förändring af redaktion i 2:dra morn., hvars början jag föreslagit skulle lyda: ”efter samråd med Magistraten och stadens äldste”, men Hr von Hartmansdorff, ”efter stadens äldstes hörande”, får jag tillkännagifva, att skälet hvarför jag framställde mitt förslag var, att åtskilliga ledamöter af andra stånd antagit denna redaktion och jag önskade befrämja öfverensstämmelse i besluten, men jag anser Hr von Hartmausdorffs förslag bättre än milt och afstår således från detsamma. Hvad angår Gr. Lagerbjelkes tvekan om rätta förståndet af 3:dje morn., skulle jag föreställa mig att, om en anctoritet tillstyrker 20 och en annan 30, dessa auctorileter icke kunna anses vara om någon siffra ense, lika litet som, om jag vill köpa något af Gr:n, derför han begär 30 R:dr, men jag bjuder endast 20, vi kunna anses vara om någon köpesumma ense. Någon otydlighet i mom. finner jag alldeles icke, men skulle likväl förhållandet så vara, har jag ingenting emot att ordet ”och” utbytes mot ”eller”. Hr Printzensköld:
De skulle, hvad den klassiska filologien anginge, hufvudsakligen bestå i tolkning af klassiska författare, jemte textkritik och deraf föranledda disputationsöfningar, äfvensom skriftliga afhandlingar i hithörande ämnen, såsom grammatik, arkeologi, de gamla folkslagens historia, o. s. v. Den moderna filologien skulle omfatta: i främsta rummet forn-nordiska språket, såsom grundläggande ett noggrannare studium af modersmålet, det sednare sjelft under de olika stadierna af dess utveckling, och särskildt i dess nyare gestalt; Fransyska språket, dels såsom sjelfständigt språk, dels i dess förhållande till de öfriga Romaniska tungomålen, samt slutligen Engelska och Tyska språken. Äfven här borde, jemte djupare grammatikaliska undersökningar och komparativa språkforskningar, taloch skriföfningar blifva en hufvudsak, hvartill ett rikt förråd af ämnen erbjöde sig i de nämnda språkens historiska utveckling och den riktning, deras litteratur tagit under olika tidehvarf. Inom den mathematiskt naturvetenskapliga afdelningen skulle för dem, hvilka önskade utbilda sig till lärare i mathematik, theoremer framställas till bevisning och problemer till lösning och noggrann diskussion. Af synnerlig vigt i pedagogiskt hänseende borde äfven anses en från vetenskaplig ståndpunkt företagen repetition af elementerna, hvarunder uppmärksamheten serskildt skulle fästas på satsernas inbördes sammanhang och beroende, samt derigenom, äfvensom genom en mångfaldig öfning i deras tillämpning, den klarhet och bildande kraft vinnas, som en mathematisk undervisning framför allt bör ega. För öfrigt borde öfningarne inom denna afdelning bestå i skriftliga afhandlingar och muntliga föredrag öfver uppgifna ämnen, de sednare med eller utan förberedelse och med större eller mindre vidlyftighet; i fysiska laborationer för vinnande af erforderlig färdighet att med tillhjelp af dertill bestämda apparater framställa och åskådliggöra naturfenomenerna, samt i mikroskopets användning jemte sådane undersökningar, hvilka tillhöra grunderna för fysiologiens studium. Efter sålunda vid universitetet fullbordad lärokurs borde den blifvande elementarläraren vara i theoretiskt hänseende tillräckligt förberedd, men ännu återstode för honom att vinna den praktiska utbildning, hvilken med rätta ansåges vara af icke mindre vigt och betydelse.
I högstberörde nådiga proposition till Rikets sednast församlade Ständer, angående förändrade grunder för beväringsmanskapets uttagande till vapenöfning, har Kongl. Majit uttryckt den åsigt, »att större delen af det till allmänna beväringen hörande manskap, inom de till sjöbevärings utgörande utsedda områden, både erfordras, och, i följd af de årliga ölningarnes beskaffenhet, blifver mest användbar för tjenstgöringen, dels på roddflottan, och dels såsom marinsoldater,» och derföre, till afhjelpande af bristen på tillräcklig, fullt duglig och användbar bemanning för flottans seglande fartyg, föreslagit åtskilliga bestämmelser till ordnande af beväringspligten för haudelsfloltans besättningar, hvilka äfven af Rikets Ständer antogos. Nämnde farhåga torde således kunna anses öfverdrifven, så mycket heldre, som vid beväringsmanskapets användande till olika slags tjenstgöring för flottans behof, afseende säkerligen, äfven till tjenstens fördel, kommer att i möjligaste måtto fästas vid olika vanor och fallenhet hos ynglingarne från serskilda delar af sjöbeväringsområdena, I allmänhet och med undantag af ett mindre antal från de närmast flottans sta* tioner belägna orter, exerceras de äfven till lands gemensamt med den öfriga beväringen. För ordnandet af sjöförsvaret och beväringsmanskapets användande för detsamma är dessutom, på satt Rikets Ständer i underdånig skrifvelse af den 8 Juli 1848 anfört, »nödvändigt alt vela hvarest bemanning till flottan kan erhållas, och att känna ungefär, huru stort antal, som i sådant afseende är af beväringsmanskapet att påräkna.» Denna, af Rikets Ständer uttalade, åsigt skulle helt och hållet motverkas, om det berodde af de beväringsskyldige att välja emellan tjenstgöring vid landtarméen eller flottan, utan begränsning af serskilda områden. Af dessa skäl får Utskottet vördsamt tillstyrka, att någon åtgärd i detta afseende icke måtte af Rikets Ständer vidtagas. Bih. till R. St.