Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Genom nådig remiss af den 18 sistlidne Oktober har Eders Kongl. Maj:t behagat infordra Kanslers-embetets vid Krigs-akademien underdåniga utlåtande, i anledning af de anmärkningar rörande nämnde Akademi, till hvilka Rikets Ständers Revisorer uti underdånig skrifvelse den 14 i samma månad, angående verkställd granskning al statsverkets samt andra allmänna fonders tillstånd, styrelse och förvaltning år 1859, funnit sig föranlåtne, och hvilka anmärkningar omfatta, dels att Revisorerne vid besök å Kongl. Krigs-akademien på Carlberg funnit den till sjukhus använde lokalen mindre lämplig, dels ock att deras uppmärksamhet fästat? derå, att här inrättade gasverk lör närvarande bennnes i särdeles bristfälligt skick. Guvernörs-embetet, som i sin ordning erhållit Kanslers-embetets befallning att i anledning af berörde nådiga remiss, afgifva underdånigt utlåtande, torde, alldenstund ifrågavarande anmärkningar icke synas äga något sammanhang med förvaltningen al de allmänna medel, hvilka år 1859 varit åt Krigs-akademiens styrelse anförtrodde, här böra inskränka sig till den underdåniga förklaring, att de af Rikets Ständers Revisorer anmärkta behof, — bland hvilka det af en tjenligare sjukhuslokal alltsedan Akademiens stiftelse förefunnits, och det af ett bättre och ändamålsenligare gasverk ^ansetts böra stå tillbaka så länge Akademien med egna tillgångar kunnat i brukbart stånd vidmakthålla det gamla, år 1825 här anlagda gasverket, —- inom kort dock måste föranleda Guvernörs-embetet att till Eders Kongl. Majit inkomma med underdånig hemställan om anslags beredande af allmänna medel för de anmärkta bristernas athjelpande. Carlbergs Slott den 17 December 1861. C. G. LAGERCRANTZ. k C. JE. Wennberg. CE Direktionens öfver allmänna Garnisons-sjukhuset underdåniga utlåtande öfver en af Rikets Ständers Revisorer gjord anmärkning vid granskning af Sjukhusets räkenskaper för år 1859. Stormäktigste, A11 ernådigste Konung!
Det är dock att hoppas, att när i en framtid odlingen af landets stora myror kommer i gång och derigenom en betydligt ökad fodertillgång vinnes, skola då, om icke förr, liemmansbrukarne komma alt vinnlägga sig, icke blott om boskapsafvelns förökande utan jemväl om dess förbättring. Jordmånen, såsom redan är nämdt, är på de flesta ställen icke heller för hög gräsvext särdeles gynsam. Några större jordbrukare hafva dock med temmelig framgång, på djupare jord, fortsatt och ökat odlingen af foderväxter; men hittills har det icke i någon betydlig mån verkat till efterföljd bland allmogen. Få hemman hafva större antal hornboskap än hvad det deraf oundgängliga behofvet fordrar. För omkring 50 år tillbaka begagnades af allmo Femårs-Berättelse Jr, Gottlands Lån. 2 10 gen ensamt hästar till åkerskötsel. Smålänningarne hafva här infört bruket af oxar, hvilka nu öfverallt, jemte hästarne, i landtbruket användas, uLom på Fårön, sorn nästan endast har klapperstensåkrar. Boskapsracen är icke särdeles stor eller af synnerligt god beskaffenhet, utom hos några större jordbrukare. Årligen införas lefvande kreatur, dock mest till slagt, från Öland och Småland; Viktualier, i icke obetydlig qvantitet, införskrifvas äfven årligen. Betesmarkerne äro af god beskaffenhet genom det kraftfulla, fast korta gräset, men under torra somrar allt för magra för de större kreaturen. Stallfordring hela året om brukas af ingen, tvärtom ser man redan i början af Maj, mängden bland allmogen utdrifva kreaturen på bete; någon allmän håg till kreaturs-racernas förbättrande märkes icke, ej eller finnas några allmänna anstalter dertill; några få landtbrukare förskaffa sig likväl kreatur af bättre slag. Hästarne af öns race äro härdige, men, särdeles i södra delen af ön, små och svaga. Den ringa fodertillgången derstädes är orsaken härtill, likasom att bonden, ehuru god tillgång på säd han än kan äga, aldrig beslår korn eller bafra åt sina hästar.
Hvad Länsmännen angår, så äro de så dåligt lönta, att jag begagnar samma skäl, s®m blifvit anförda för löner åt Landsfiscaler, för att yrka Den 4 Mars f. m. lönförhöjning åt Länsmännen. — Dessa mina anmärkningar anhåller jag måtte få åtfölja remissen. Remitterades till StatsUtskottet. Företogs till remitterande Gr. Löwenlijelms, Gust., d. i dennes e. m. på bordet lagda motion, angående PastorsAdjuncters löner. Gr. Löwenhjelm, Gust.: Jag upprepar min reservation emot hvarje syftning å personlighet. Det är principfrågan jag uteslutande åser. Vid närvarande förhållande emellan Pastorer och Adjuncter äro 2:ne principer våldförda. Pastor får icke, hör åtminstone icke få Adjunct, med mindre hans själseller kroppskrafter upphört att förslå till församlingens vård. Denna är tveggehanda: i:o) själavården, från hvars afhandlande jag afhålles af min vördnad för ämnet, af min otillräcklighet alt det behörigen afhandla och mest af all bevisnings öfverflödighet; 2:0) församlingens timliga vård, om hvars vigt jag refererar mig till mitt nyss afgifna anförande, angående vår Landsstyrelses; ty denna är icke fullkomligen försäkrad medelst flink Kronobetjening. Att denna måste understödjas af ett, äfven i verldslig måtto, dugtigt Presterskap, ligger i vår Landsstyrelses natur. Men dertill hörer, att Adjunctens usla vilkor icke betaga honom all förmåga och icke ålägga honom oemotståndligen det snyltgästande på församlingen, som måste förringa hans existimation bland Sockneboerna. I Erkesliftet, der varuvärdet är högst och penningevärdet lägst, lära Adjuncterne per medium njuta ^5 a 100 R:dr Rgs:mt. Jag afvet i Småland ett Pastorat om 2000 R:dr E:co, der Adjuncten njuter årligen 20 R:dr och ett par stöflor.
Skrifvelse, N:o Si4. tillhandahållas; att auktionister på landet blifvit ålagde bevillning lika med kommissionärer; att den taxeringsmännen i städerna tillerkända rätt att påföra bevillning så väl öfver deri högsta och mellan tvänne bestämda klasser, som äfven under de stadgade minimi-afgifterna, blifvit utsträckt jemväl till taxeringsmännen på landet; alt grufvedisponenter, som för närvarande äro upptagne bland dem, för hvilka endast bestämda afgifter äro stadgade, nu blifvit hänförde till sådane vid bruk, bergverk och öfriga inrättningar antagne personer, hvilkas bevillning äfven kan bestämmas till viss procent af inkomsten; att bevillningen af enskilda Banker med sedelutgifningsrätt blifvit nedsatt från fem till tre procent af den årliga behållning, som icke öfverstiger sex för hundradet, och från femton till nio procent af det belopp, hvartill behållningen för året derutöfver uppgår; att för alla öfriga i nu gällande Bevillnings-Förordnings 35 §. 2 mom. omförmälda inrättningar bevillningen blifvit bestämd till en del af årliga behållningen, i stället för af utdelningen; att Jern-kontoret blifvit befriadt från bevillning, så länge dess vinstmedel användas till allmän-nyttiga ändamål; att hittills varande särskilda mantalsoch skattskrifningar samt taxeringar för universiteten i Upsala och Lund blifvit upphäfna och i stället akademi-statens ledamöter i nämnde städers (axerings-kommittéer bestämdt till dubbelt antal mot hittills; att brandförsäkrings-värdet blifvit faslställdt såsom minimum, hvartill de i sednare delen af nuvarande Bevillnings-Förordnings 71 §. omförmälde hus skola vid taxering i värde upptagas; att Skepps-ombudsmannen i Stockholm och Sjömanshusens föreståndare i de öfriga städerne fått sig, såsom ersättning för fullgjord debitering och uppbörd, liilagde tre procent utaf det belopp de redovisat; att officerares hästoch fourage-medel blifvit fritagne från bevillning; att den lindring i allmänna bevillningen, som nu är medgifven dem af allmogen i Stora Kopparbergs län, hvilka betala mantals-penningar med kol till Stora Kopparbergs bergslag, förklarats skola upphöra i den mån nyssnämnda sätt för mantals-penningarnes erläggande afskaffas, samt att i de Bevillnings-Stadgan åtföljande formulär åtskilliga förändringar skett, som funnits nödiga för att gifva dem ökad tydlighet och noggrannhet samt bringa dem i öfverensstämmelse med de beslut Bikets Ständer fattat i afseende å allmänna bevillningens utgående, backstugusittares m. fhs befriande från mantals-penningar samt vilkoren för bränvins tillverkning och beskattningen derå.
Beräkning till BränvinsBevillning, 'ra* ^ 3 -0 ^ a 3 å a. tt » J 1,3 tre 3 a »frS Taxerings-Committéens Anteckningar. Arrendet består 100 tunnor Spannmål Vi N;o 8. j:te Bandet. Beredningsoch Taxerings-Längd, hvari upptecknas Gästgifveriet, Värdshus och Krogars, samt åtskilliga Personers Bevillning efter 2 Art. uti N. N. Socken för år i» Husbondens eller EgendomsAgarens Namn. Boningsställe. '.Personers namn och yrke samt naringnrs benämning. Öfversten N. N. Stjernborg | Hus-Presten Borg IT,2 1*3 3 tu a. *— o 3 s rl - Informatorn Ljung Fogden Berggren Kammar-Jungfrun Ståhl Snickaren Berg Trädgårdsmästaren Grön 2 ine öfverflödige Betjenter 2:ne Hundar v * 5a Berednings-Committiens åtgärd. K) —• >2. 25 to S, s 3 i§“ g P* £ < § £r 3L 1 S-V 03 £.'«S S 3 “ •"ffg 5 e-8 S-P»* lil •" s?s Taxerings Commitiéens förrättning. Bevillning efter a Art. v> | »n II C<« >1 fl ZSr i ne 8 2- ta < 5 3 .3 g al* Jl.1 2.w °* r» £ n-1 rf pj ihi 5 ill B c 25! »1 5£ För Hundar. Antal. I" P-sr >• I Summa. 25 2 2 3 2 >-r» hn S H 50 X si ll •— o I Taxerings . Committéenf Anteckningar. tt';o 9. y;tc Bandet, Sidan fj4'i N:o 6. Summarisk Uträkning öfver Personlig Afgift efter i Art. äf 1815 års Bevillnings* Förordning uti N. N. Fögderi för år 18 MSgar, Söner och Drängar.
Sedan jag nu, i sak, haft aran andraga de skäl, som föranleda mig att önska, det denna fråga ej varder jså, som Ekon.Utsktt hemställt, alldeles skjuten å sido, torde jag, jemväl i språkligt, hänseende, få göra en liten invändning mot den af Utsktt begagnade term af »rendez-vous.» I Betänkme af 1840 och 1847 hette det helt enkelt: »samlingsplats.» — Visst kan man säga, att, der båtsmän hafva sin samlingsplats, der hafva de också sina »rendez vous»; men hvarföre detta fransyska ord? Icke kan roan begära, att (om än med sjelfva saken fullt förtrolige) båtsmän i Blekinge skola förstå betydelsen af ordet »rendez-vous.» Kanske äfven andra än båtsmän staka sig derpå, troende det vara liktydigt med ett annat fransyskt ord: »téte-å-téte», befarande att något sådant här vore åsyftadt. Men det vore ju ett stort misstag! Derest icke de af mig nu vördsamt gjorda anmärkningar skulle föranleda förklaringar från Utsk:ts ledamöters sida, som R. o. Ad. finner nöjaktigt besvara hvad af mig yttradt blifvit, torde jag, lika vördsamt, få anhålla om återremiss af detta Betänk. Hr Virgin,'Ch r. Ad.: Jag vet ej huruvida jag skall anse Frih. Cederströms afgifna yttrande såsom persiflnge eller allvar; men hvad sjelfva saken beträffar, får jag äran uplysa att denna fråga helt och hållet hörer till flottans styrelse att bestämma, och då en eller annan förändring i något hänseende är verkligen af behofvet påkallad, lärer den myndighet, som har med denna sak att göra, ej underlåta att göra erforderliga förändringar. Jag kan således ej annat än yrka bifall till Utsk:ts Betänk. Hr Rosensvärd, Joli. Henr.: Förekommen af Hr Virgin, har jag högst litet att tillägga. Jag kan icke riktigt fatta Frih. Cederströms yttrande, antingen det afgafs för att gifva Ekon.Utsk:t en lektion i Svenska språket eller om det var för att erhålla förändring i sak.
Herr Thams Wolrath: Den mängd af olika Bränvinsredskaper, som blifvit uppfundna, och kunna uppfinnas, gör det nödvändigt, att hafva rigtiga definitioner derpå, men de af BorgareStåndet nu uppgjorda äro origtiga, och vittna, att vana saknats hos författaren att uppsätta definitioner, ty då ett dubbelt Verk omtalas, beskrifvas likväl tvådubbla Verk. Dylikt åstadkommer bara villervalla, och då Presteoch BondeStånden afslagit de proponerade definitionerna, på den grund att de äro oanvändbara, yrkar jag alt Ridderskapet och Adeln icke eller måtte antaga ifrågavarande inbjudning. Herr Hjertaj Gustaf: Jag får vid Herr Thams proposition, att afslå inbjudningen, endast göra den erindran, att det vore bättre, att Ridderskapet och Adeln qvarblef vid sitt förra beslut. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att delta ämne 64 Den 9 November e. m. vöre alldeles nytt, och att något beslut i afseende derå således icke ännu blifvit af Ridderskapet och Adeln faltadt. Herr Hjerta: I det beslut Ridderskapet och Adeln fattat om Bran vinsbränningen i allmänhet, finnas äfven uttryckliga beskrifningar öfver olika slags bränvinsredskaper, och det är endast ett förtydligande deraf, som BorgareStåndets förslag innefattar; men då detsamma icke kan antagas, såsom behäftadt med stora brister, önskade jag, att Ridderskapet och Adeln måtte förklara, att Ståndet förblifver vid sitt i ämnet redan fattade beslut. Herr Tham: Uti det ProtocollsUtdrag, som innefattar Ridderskapets och Adelns beslut i bränvinsfrågan, finnas inga definitioner på bränvinsredskaper, utan blott att Ridderskapet och Adeln förblifver vid de i 1824 års Bränvinsförordning antagne benämningar, och att ett Pistoriskt Verk ansågs lika med 2 enkla po kannors pannor; men deruti omtalas alldeles icke någon Rectificator, hvarom fråga då ännu icke uppstått. Jag får alltså förnya min begäran, att inbjudningen måtte afslås.
Äfven jag har visst ansett ångfartyg vara nödvändiga, men blott ett mindre antal, för att framdrifva behöfliga flytande Magaziner eller förråder; jag har dock ej gått till 4°> hvilka ej ensamt kunna vara ämnade att framföra lilla Flottan. De skola väl vara armerade, och just denna dass fartyg är ännu problematisk. Fienden kan komma med ett mindre antal, men större och mångfaldigt starkare, fast på det hela mindre kostsamt, ångvapen, och vi finna, att vi äro efter den på allt sätt. Man måste således tåla tiden, och låta saken utveckla sig. Slutligen anhåller jag vördsammast, att hvar och en må läsa och jemföra hvad sorn är skrifvit och taladt. Hans Excellence Herr Grefve von Platen: Att vid fortsättningen af denna cl iscussion framdraga ämnen, som höra till det bestämdt practiska af sjömannayrket, anser jag vara att inblanda hvad till frågan icke rätteligen hörer. Jag har redan förklarat mig ej vilja deri ingå, och upprepar detta ånyo. I anseende till andra delen af den Värde Talarens yttrande, eller hvad som Den 19 Mars f. m. 35 rörer mig personligen, har jag redan yttrat mig nog, och ämnar ej säga mera derom. Jag har följagtligen icke något vidare att i saken orda. Uppå derefter af Hans Excellence Herr Grefven och Landt-Marskalken framstäld proposition, blefvo Hans Excellence Herr Grefve von Flåtens samt Herr Nordenskölds nu afgifne anföranden till Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotten remitterade. Ånyo föredrogs StatsUtskottets den 18 sistlidne Februarii under N:o 67 afgifne, samt den 5 dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af Rikets Ständers åren i8a5 och 1827 församlade Herrar Revisorers Berättelser om granskningen afRiksgälds-Verket, General-Assistance-Contoiret och f. d. Filial-Discont-Inrättningarne. Grefve Gyllenborg _, Johan Henninge hade inlemnat följande, som upplästes:
Att kunna till en delacceptera en vexel har jag aldrig hört omtalas, och jag tror, alt en vexel hör, till förekommande af processer och vinglerier, antingen helt och hållet godkännas, eller återgå med protest. Jag anhåller, att dessa mina anmärkntr må få medfölja remissen lill det afseende, de kunna förtjena. Hr Rosenblad, Bernh.: Jag vill nu yttra mig egentligen endast för att föranleda dertill, att Utsk. måtte, så fort sig göra låter, behandla denna Gr. Frölichs motion jemte den af mig i Febr. månad väckta, ännu icke behandlade motion i samma ämne; ty just derföre, att denna fråga icke varit af TJtsk. företagen och behandlad, samt hela liandelsdiscontens lånerörelse ännu är ofullständigt afgjord, önskar jag, att Utsk. icke malte afvakta några andra anmärkntr, eller tillåta sig nytt uppskof för att afvakta ytterligare utlåt, i ämnet, utan hellre blottställa sig för, att anmärkntna, när Utsk;s betänk, inkommer, måtte komma såsom anmärku:r vid Den 4 December f. m. detta betänk. Hvad jag nu har äran yttra är således egentligen stäldt till närvar, ledamöter af BancoTJtsk.; och anhåller jag, att detta yttrande icke må åtfölja remissen, på det icke något uppehåll derigenom må förorsakas, likasom jag anhåller, alt 2tne anmärkntr, som jag vill göra vid Hr Oxehufvuds yttrande, icke må åtfölja densamma. Den ena anmärka. är den, att jag icke finner någon nytta af hans anmärkt!. vid Gr. Frölichs förslag, all man endast skall ställa vexlar på dagar. Jag har sett vexlar ställda på månader, och kan icke deruti finna någon olägenhet, då man har en vexelstadga, som bestämmer hvad sorn förstås med dessa uttryck. Uti Ur Oxehufvuds andra anmärka., att man icke bör styckevis acceptera en vexel, instämmer jag deremot fullkomligt.
Af del nu upplästa visar sig tydligen, att Hr Lefrén var af den meningen, att då två Stånd stanna emot två, skall omröstning i förstärkt Utsk. äga rum. Jag går nu till en tredje talare emedan jag hoppas, att R. o. Ad. skall medgifva, att dessa yttranden äro af en viss märkvärdighet och vigt för frågans afgörande. Hr Cederschjöld, Pehr Gustaf, yttrade nemi. följande: ”En talare har tillstyrkt bifall till Ulsk:s förfarande, emedan det vore lämpligare att göra tre Stånd till viljes än ett. I anledn. häraf får jag förklara, det jag tror lämpligast vara att göra grundlagen till viljes och ställa sig till efterrättelse föreskriften i 56 § 2 mom. Reg.F., hvarest det uttryckligen heter: ”Blifva något Stånds tankar i någon eller några delar skiljaktiga från de öfrigas, och samma Stånd sig icke efter de öfriga fogar, varde Const.Utsk. genom val af RiksSt:ns plena till slutlig jemkning förstärkt till ett antal af 20 personer af hvarje Stånd, hvilka genom samfälld omröstning skiljaktigheterna förena.” Således har det ena Ståndet, som nu icke samtyckt till de öfriga Ståndens mening full rätt att få sin åsigt under pröfning af förstärkt Utsk., och detta kunna vi icke ens hindra. En falare har sagt, alt den, som yrkar 470 Den 2G Mars f. m. afslag å ett Utsk:s betänk., ej kan anses göra anmärkmr deremot. Men då skulle alla sådana anmärkn:r, som göras till ogillande af ett Ulsk:s betänk., aldrig kunna föranleda till återremiss, och hvilket il sk. som helst icke vara skyldigt alt på sådana anmärkn:r göra afseende. Slutligen har samma talare sagt, alt Const.- Utsk. vore en myndighet, oberoende af K. o. Ad. och med makt att controllera RiksSt:ns förhandlingar. Detta är åtminstone ett oförstäldt Lillkännagifvande af den syftning, hvarmed Const.Utsk. länge i hemlighet umgåtts; och det ar fägnesamt alt en gång få höra denna syftning klart uttalad.
Konungen borde hafwa rätt att, efter föreskrifna grunder, utnämna dem, men icke at, utan bcwisliga fel eller brottslighet, skilja dem frän deras Embeten. Det synes mig at en inrättning af detta stag skulle i detta wigtiga afseende förena de betydligaste fördelar med de mindsta olägenheter. Mera tillåter osi icke den inskränkta menniffo, sörmägan att hoppas. Jag slutar med en suck för mitt fosterlands wäl, med en ifrig önskan af en skyndsam och lycklig fullbordan af wära wigtiga arbeten, och af den enighet och förening af alla krafter till ett mäl som aldrig warit mera nödwändig än nu, dä wi hotas af fiender hwilka, icke nöjde med wära olyckor, torde wilja tillintetgöra sjelfwa wärt beständ och skulle söka begagna wära söndringar att xäskynda wär undergäng. — Jag anhäller at detta Nemormi, i likhet med de öfriga, mä blifi Den 17 Maj. blifwa till Lonsritucioi^-Utftottet remittsraät. Stockholm don i? <Z. von 8 c li a n t 2. ?rOl.ocol!s8<.creterar6. Herr Laron och Landtmarska lken anmälte at Herr I^s^onstolps, fton38 8ainuel, ingifwit följande Nemorial, som Uplästes: rödmjukt Uti sista Llenum hos Högloft. Ridderskapet och Adeln hade jag äran at, efter munteligt anmälande, ljudeligcn upläsa det af mig til Lagutskottet wid 1800 ärs Riksdag ingifne ^teino. rial om Freds - eller FörlikningsDomstolars inrättande, som remrlteracjs8 ttl O'on8titution8- Utffottet; och som nödigt blifwer at de öfrige ro8p0Ltivo Riks Ständen fä del af hwad l det' ta ämne förekommit; fär jag nu deraf ödmjukast inlemna asffrifter, för at jemte detta inoriat pä manligt sätt L0MmunicLra8.
Den kan likväl icke i hela sin vidd delas af Utskotlet; ty äfven under fredstid inträffa omständigheter, då transporter af Kronans effecter och manskap höra ske med den skyndsamhet, att tiden ej medgifver betings uppgörande derom med enskilde; och upplnifvandet af rättigheten att begagna Kro,no-skjuts skulle dessutom öfverdrifvet uppjaga forlönerna, hvarigenom Staten komme att vidkännas, en ökad utgift, som icke kunde beräknas, och deraf nya Statsbidrag blefve en följd. Utskottet kan derföre icke tillstyrka, att Kronoskjutsskyldigheten afskaffas. Deremot synes billigheten påkalla, att möjlig lindring bieredes de Kronoskjuts-skyldige, Och som det icke är skäligt, att Krono-skjutsen godtgöres mindre än vanlig Gästgifvare-skjuts, och Kronan i detta fall ej bör; hafva bättre rätt än den enskilde, helst enahanda besvär bör lika gäldas, tillstyrker Utskottet, att Krono-skjutsen hädanefter betalas lika med allmän Gästgifvare-skjuts, så väl för hästar som vagn, äfvensom Utskottet föreslår, att, i stället för det de Krono-skjuts?kyldige, enligt nu gällande Författningar, 5 Allm. B«sv.~ och Oec.-Utsk. Bet. N.o S/j.. böra afbida en transport i 8 timmar utan betalning, och derutöfver 4 timmar för betalning, väntnings-tiden hädanefter må inskränkas till 4 timmar utan betalning, och utsträckas lill 8 derutöfver emot betalning, beräknad till lika belopp för timmen, sorn för väntning af Gästgifvare-skjuts är föresluifvet. För öfrigt böra Landshöfdingarne erhålla befallning, att vid marche-routernes Uppgörande för foror för Kongl. Majrts och Kronans räkning beräkna arne timmars körning på hvarje mil, jemte en timma till omlassning på hvarje station. Utskottet tror, att härigenom all, för det närvarande, möjlig lindring i Krono-skjutsnings-skyldigheten blifver beredd, helst Kongl. Majrt redan, genom Kongl.
Det sker för jordoch bergsbruket genom Hypotheks-föreningarne, hvilkas indragning af lånta penningar förvillar omdömet, i händelse man anser stigandet af Bankens silfvertillgång bevisa en motsvarande tillökning af Sveriges kapitalförmögenhet. I handeln är det genom s. k. blancokredit, som vi skatta till utländningen. Då den större kapitaltillgången sätter andra länders varuförädlare i stånd att förse sig med bättre råämnen, att, genom dyrbara machiner och dithörande kostsamma anläggningar, bearbeta dem fullkomligare, samt till hundrade och tusenfaldigt större belopp, så äro våra, merändels meddellösa, näringsidkare nödsakade att åtnöja sig med sämre råämnen, eller åtminstone att betala dem högre, emedan de tagas på kredit. Då de kapitalstarka utländningarne kunna åtnöja sig med en mindre behållning på hvarje del af deras tillverkningar, emedan antalet eller myckenheten deraf äro 0en 28 Juli. 473 stora, så måste å de färre, som våra varutillverkare åstadkomma, desse taga en högre förtjenst, om de skola hafva sin utkomst. 1 andra länder, hvarest handelsrörelsen är större och lifligare, slipper varuförädlaren att sjelf vara köpman. Han finnér hos de handlande, när som helst, de råämnen, han behöfver, och hans tillverkningar mottagas af köpmän, som draga försorg om deras afsättnipg. Hos oss deremot, hvarest en lifligare och vidsträcktare handelsrörelse saknas, är varuförädlaren föranlåten att tillika vara köpman, samt att dela sin omtanka och sitt kapital mellan handel och varuförädling, hvarigenom eftertrycket i hans verksamhet försvagas. Bristen på handlande, som besörja hans tillverkningars spridande och afsättning, samt imellerlid betala dem kontant, medför äfven en annan olägenhet, som är ganska kännbar och bidragande till att göra honom främmande varuförädlare underlägsen. Den Svenske måste nemi. vänta på betalning för sina varor, under dell längre tid, som åtgår lill deras försäljning i minuthandeln, samt följaktligen belasta dem med det högre pris, som räntan å deras kapitalvärde fordrar.