Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad i öfrigt angår en föregtde talares anspeglingar på den föga fromma för riksdagarne, som härvar. embetsman från landsorten skulle åstadkomma, så tillhör ett sådant spoltskt språk visserligen icke barnkammaren, ulan snarare en annan kammare, men ingalunda Sveriges första RiksSl:s representationsförsamling. Frih. Nordenfalk, Johan: Jag har begärt ordet i anledn. deraf, att man under discussionen citerat ett yttrande af mig frän förlidne riksdag, ett yttrande, som skulle jag gå ännu längre än hvad som nu är föreslaget, medelst hysande af den åsigten, att riksdag borde hållas till och med hvart annat år. Jag utgick i denria mening från den åsigten, som jag ännu har, att ett oftare sammanträffande emellan Styrelsen och representationen icke kan annat än vara nyttigt, särdeles i ett land, der onekligt mycket är att förbättra; men det är att anmärka, att då jag sålunda yttrade mig, var det med den bestämda restriction, att riksdagarne icke skulle få i något fall räcka utöfver 6 månader. Att föreslå riksdag hvartannat år med obegränsad tid för deras fortfarande, kan icke falla mig in. Hvad den frågan angår, som nu är till afgörande föredragen, så får jag säga, att jag verkligen dervid fäster mindre vigt, af det skäl, att del är temligen påtagligt, att vi på Den 21 September e. m. 391 ett eller annat sätt hafva att förvänta frågan om ett förändradt representationssätt, i sammanhang hvarmed står frågan om tiden för riksdagars inträffande, och om således denna fråga nu skulle afgöras, så skulle den likväl återkomma inom kort tiderymd. Att vi, i hvilket fall som helst, icke torde få vänta 5 år till nästa riksdag, torde man efter alla menskliga beräkningar kunna förutse. Med afseende derpå, att Konungen i sin nåd. propos. vid sista riksdagen äfven yttrat den åsigt, att riksdag borde hållas hvart 3 år, ehuru delta visserligen var under vissa förbehåll i afseende på urtima riksdagar, sä ämnar jag för min del rösta för förslagets antagande. Gr. Anckarsvärd, Carl Henr.:
Hr Gr. o. Landmt. yttrade att, sedan en propos. blifvit framstäld och af Talmannen förklarats vara besvarad med Ja, det vore en naturlig följd, att den, sorn begärde votering, egde framställa den voter.-propos., han önskade, samt att för dem, hvilkas förslag icke deruti blefvo uptagne, återstode utvägen att begära votering om contra-propos:n; men om de ej begagnade denna rätt, vore det klart att deras förslag måste förfalla. Hr Hjärne: Jag har också begärt ett tillägg i propos:n, men finner icke utvägen att erhålla detta tillägg vara mig afskuren, genom votering om bifall eller afslag. Jag tror nemi., att om bifall vinner, så är det öppet för Hr Stjernsvärd och mig att begära de tillägg, som vi önska, och det är äfven den vanliga gången af sådana frågor, som röra ett föreläggande af någon viss tid för ett Utsk. att inkomma med Utlåt. Jag yrkar således icke nu någon votering om contra-propos., ty jag anser mig alltid hafva öppet att efter den första voteringens slut få min mening pröfvad. Hr Gr. o. Landtm, yttrade det han, på det icke Hr Hjärnes förslag genom missförstånd må blifva undertryckt, finge förklara, att han ej kunde förstå saken på samma sätt som Hr Hjärne, ty om Frih. Raabs förslag af R. o. Ad. blefve bifallet, kunde seder - Den 9 Februari. 459 mera icke någon ändring deri ske, hvarföre och då såväl Hr Stjernsvärds som Hr Hjärnes förslag voro stridande emot Frih. Raabs förslag i så motto, att Utsk:s yttrande blifvit begärdt af den sistnämnde inom kortaste möjliga tid, af Hr Stjernsvärd inom viss dag och af Hr Hjärne någon tid efter grnndlags-frågans afgörande, följden af Frih. Raabs förslags antagande blefve de begge andra meningarnes undertryckande. Hr Hjärne:
Till svaromåls afgifvaude för Upsala stad å de af K. Jernvägs Kommitén till Länens innevånare framställde frågor, nedsattes uti Upsala en Koramité. För att åskådliggöra det betydande tillopp uti trafik, en Stockholm—Upsala-bana kunde hafva att påräkna i anseende till att många vägar sammanstöta uti Upsala, lät nämnde Kommité utarbeta en karta, som uti geometrisk progression utvisar trafiken emellan Stockhom och Upsala, och får jag nu öfverlemna ett exemplar af denna karta samt fästa uppmärksamheten derå, att denna karta geometriskt utvisar i det närmaste samma proportion emellan StäkesochRotebro-trafiken, som den K. JernvägsKomitéen funnit genom räknandet af vid båda ställena passerade hästar. Af denna karta synes vidare, det vid Upsala sammanstöta ej mindre än (7) sju, norr, öster och vester ifrån kommande större landsvägar. Då uti Upsala stad Rikets första universitet finnes, som årl. besökes af omkring 1,000 studerande, skulle en jernvägsförbindelse med hufvudstaden, derifrån jernväg söderut snart blir för trafiken Den 1 December f. m. öpnad, otvifvelaktig medföra det för den studerande ungdomen högst gagneliga förhållande, att lättare och med mindre kostnad än nu kunna, dels under mellanterminerne komma tili föräldrahemmen och dels under terminerna uti Upsala erhålla besök af föräldrar och målsmän. En jernvägsförbindelse mellan hufvudstaden och Upsala skulle derjemte i väsendtlig mon inverka fördelaktigt för Sveriges norra provinser; så har t. ex. den betydliga Norrlandshandeln sedan urminnes tider haft sin stråkväg öfver Upsala till Stockhom; men nu vet en hvar, som om orten har känuodom, att under vintermånaderna kan i vanligaste fall påräknas godt väglag norr ifrån till Björklinge kyrka eller till 1 */t mil från Upsala, då deremot sådant är sällsynt derifrån och fram till Stockholm. Huru menligt detta inverkar på Norrlandshandeln. tror jag hvarje Norrländning kan intyga, och är derföre ej ovanligt uti Upsala få höra Norrländningar säga, att de anse det svåra väglaget eller s. k. mehn föret från Upsala till Stockholm utgöra ett hinder, som gör att
Föredrogs ånyo och bifölls Banco-Utskottets den 2 dennes under K:o i3i aflåtne, och den 3 derpåföljde f. 111. på bordet lagde, memorial, med hemställan om en, till följd af Riksdagens förlängande, nödvändig blifven jemkning, vid bestämmande af tidpunkten, efter hvars förlopp de förfallne Guldoch Silfverpanterne skola genom auction i Banken föryttras. Föredrogs å nyo Herr Rosenqvists, Fredrik Leonhard, den 3 dennes f. m. på bordet lagde Motion, angående en underdånig anhållan hos Kongl. Maj:t, det Kongl. Maj:t täcktes i nåder låta uppgöra fullstän - Den 5 Mars e. m. 353 dig redogörelse för S:t Barthelemy-fonden från och med i823 års Riksdag till och med den dag, då nästinstundande Riksdag börjas. Herr von Schulzenheim, David: För mig vill det synas som skulle den nu ifrågavarande motionen stå i nog uppenbar strid med de grunder som år 1812 af Konung och Ständer lades för administrationen af ön S:t Barthelemy. Motionen åsyftar nemi. en fullständig redogörelse, från och med 1823 intill nästa Riksdag, öfver förvaltningen af den så kallade Barthelemyska Cassan; och motionären förklarar, att han anser denna redogörelse böra bestå i en noga uppgift på inkomsterne och utgifterne, på deras förhållande till hvarandra, hvaruti de håda rätteligen bestått, samt huru Inkomsterne blifvit använde m. m.; med ett ord i en redovisning, nära nog liknande den, som är stadgad för Svenska Statsmedlens förvaltning. 6 §:n i 1812 års Riksdagsbeslut innehåller deremot, att ”den Svenska ”Ultramarinska Besittningen S:t Barthelemy ”skulle undantagas från Sveriges Statsförfattning, administration och drätsel för att ”förvaltas efter serskilda grunder.”
Enär Ledamot af Härads-Nämnd, enligt gällande lag, är oförhindrad ej allenast att veikställa de syner och värderingar, som af Härads-Rätten kunna förordnas i de saker, hvilkas handläggning han i nyssberörde egenskap öfvervarit, utan ock att sedermera, vid sakernes företagande, åter inträda i Ratten, derest sådane förhållanden ej i öfrigt förekomma, som honom derifrån utestäng», synes ett serskildt stadgande i detta hänseende, för nu ifrågaställa fall, icke vara af behofvet påkalladt. Och då härförutan förekommer, att omförmälda stadgande, enligt ordalydelsen, skulle kunna tolkas så, att Ledamot af ständiga Nämnden alltid skulle vara berättigad att, efter det han deltagit i serskilda Nämnden, öfvervara saken, då den vid Rätten åter förekommer till handläggning, utan afseende derå, alt sådane ersättningsanspråk, som i 9 § sägs, emot honom yppats eller talan för hans förfarande i serskilda Nämnden emot honom blifvit rigtad, öfver hvilket allt Rätten måste döma, hafva Rikets Ständer i denna omständighet funnit ett ytteiligare skäl för sin åsigt, att förevarande stadgande bör utgå. 10 §. Derest någon, som blifvit till serskild Nämnd kallad, utan laga förfall drager sig det fortroende undan, skall, enligt denna §, ”antingen Rätten genom vite tillhålla honom alt sig infinna, eller, om någondera partén så yrkar, nytt val, i den uteblifnes ställe, på sätt i 11 § sägs, verkställas. Då Rikets Ständer gått till källan för förslaget, eller Lag-Committéens Förslag till ny Civil-lag, hafva emedlertid Rikets Ständer erfarit en derifrån skedd afvikelse, hvad ifrågavarande fall angår, i så måtto, att detta sednare för - Sa4 Expeditions-Utskoltets Förslag till und. Skrifvelse, JS.o 194> slag stadgar, att, om någon i serskild Nämnd drager sig det förtroende undan, må parterne annan i hans ställe utse, om de vilja, eller bör Rätten, genom vite, tillhålla den tredskande att sig infinna.
3) H a l f y l l e kladningstyger, till gardiner, drapperier, väggbonader, broderier 0 d. Stilfullast och mest eleganta äro de enfärgade dekorations tygerna i moderna, dämpade färger — uttränga nu de brokiga väfnader, som förut varit moderna. I vanliga handeln förekommande vara är ovaraktig och i regeln arsenikhaltig. Vi garantera hållbarhet, färgäkthet och fullständig arsenik fri het. 6) S p o r t - landet nu väl kända under namnet » SaJtiströmstyg ». Vi införde denna vara för många är sedan, och ha tillverkat flere millioner meter däraf. Alla andra tillverkningar af denna vara äro efterapningar af vårt fabrikat. Vi sätta en ära uti att vår tillverkning än står oöfverträffad. ocb. J a k t t y g e r. 7) S o f s ä c k a r E N ANSPRÅKSLÖS, bildad ung flicka, kunnig i matlagning, sömnad och öfriga i hemmet förekommande göromål samt vil' PIÄTSSÖKANDE.1 lig dela vården af trenne små barn, erhåller plats i ett godt hem i en mindre finsk kuststad. Svar med referenser, fotografi SELSKABSDAME. jämte löneanspråk torde sändas till Fru F. En ung Norsk dame fra et godt hjem önNordfors, Åbo, Finland. (676) sker at komme i en dannet Svensk familie. Spiller og synger. BARNSKÖTERSKA, Billet merkt » Musikalisk C. L. », nedlegpålitlig och barnkär, något kunnig i sömges i Iduns expedition. nad, med goda rekommendationer, helst mellan 25 — 30 år och som har vana att N FLICKA, 30 år, önskar nlats i enkelt, sköta mindre barn får plats den 24 okt. godt hem att biträda i hushållet, skrifva, Svar med betygsafskrifter och fotografi sänläsa högt, musicera m. m. eller ock underdes till Friherrinnan Linder, Karlavägen 1 visa mindre barn. Goda referenser. Svai C, Stockholm. (G. 89287) sändes innan 12 okt. till » La », p. r. Lund. (S. T. A. H.
Öfverhufvud tillhör det väl all skönhet af öfversta graden, att visa sig med ett uttryck af frihet från passion, af affectlöshet. I gudabilder – strängt taladt – blir hvarje yttring af egentlig lidelse ett slags gudoms-flärd, – och i allmänhet lätt en skön – caricatur; en grimace af varelse, i stället för varelsen i sin renhet. Häri ligger grundtanken af Grekernes sätt att uppfatta Skönhetens urbild; äfvensom i samma tanke ligger det enda möjliga försvar för den Grekiska Skönhetens köld och non-expression, då den sättes emot den Nordiska. Hvad Ehrensvärd säger om den förstnämnda, är ypperligt. Men nog kan man frestas att fråga, om ej i denna prisade och prisvärda skönhet, från en viss sida sedd, också är någonting, som skulle kunna kallas en brist, en verklig vanmakt: mera ytans fägring, än sakens; mera cirkelmätning, än uttryck; mera uträkning, än känslor? I alla fall är obestridligt, att den högsta, renaste, fullaste graden af Skönhet är den, der i det Sköna är jemntupp lika mycken Harmoni som Kraft; så att hvarken Kraften öfverväger Harmonien, eller Harmonien öfverväger Kraften. Detta är det Sköna rentaf, det ursprungliga Central-Sköna; hvars uttryck innefattar på en och samma gång det mäktigaste Majestät och det mildaste Behag. Likväl kan Skönhet gifvas äfven på andra sätt: nämligen i sådana förhållanden, der antingen Kraften öfverväger, men med beledsagande af så mycken Harmoni, eller Harmonien öfverväger, men med beledsagande af så mycken Kraft, att öfvervigten icke på någondera sidan upphäfver det rena sken af fullkomlig varelse, i hvilket Skönhetens allmänna väsende består. Härigenom delar sig det Sköna i tvenne nya arter: den ena sådan, att Kraftens uttryck der beherrskar (och i viss mån tillbakatränger) Harmoniens; den andra deremot sådan, att Harmoniens uttryck der beherrskar (och i viss mån tillbakatränger) Kraftens. Den förra arten är, hvad vi kalla det Sublima eller Höga, det Stora; Maktens vördnadsbjudande, ofta förfärande, skönhet.
Banco, bestående uti Bartheleroyfondens obligationer. — 336 — Till underdånig åtlydnad af högstberörde Nådiga Befallning, får Lasaretts-Direktionen, återställande d« i Nåder reudUeiade handlingarne, i underdånighet anföra följande: Eders Kungl. Majit har, i anledning af Revisorernas-, genom Justitie Statsministern, 11arnstälIda underdåniga anhållan om Befallning till Lasaretts-Direktionen att för Revisorerne hålla tillgängliga Lasarettskassans säket hetshandlingar, för att af Revisorerne inventeras, låtit, under den 3o nåstlrdne Oktober , meddela Revisorerne det svar , att Eders Kongl. Maj:t, som inhämtat, att Serafimer-Lasarettet erhölle af Staten allenast 5,ooo Rdr årligen, såsom ersättning för unportafgift å tobak, beviljad för mångå år tillhaka, samt 5oo Rdr årligen, r godtgörebe för en tillförne, till lika belopp, åtnjuten inkomst lian f. d. Nummer-Lotteriet, i Nåder ansett, det Rikets Ständers Revisorer väl agde att af redogörelsen för användandet de 2 år, Re visionen omfattade, af dessa medel och hvarf i öfrigt genom allmänna bidrag kunde hafva Lasarettet tillfallit, taga kännedom; men alt räkningarne foi öfriga utgifter, uppgående till 3o å.
Att en bränvinstillverkare egde rättighet, från postkontor under öppen rekommendation till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i länet öfversända tillverkningsafgiften, och skulle i sådant fall postkontorets qvitto, intill dess ett sådant från Landtränteriet hinner anlända, vara gällande i stället för det sistnämnda. 22 § skulle sålunda rättas: Att bränvinsbrännaren finge rättighet mot lika skatt, som i § 19 blifver bestämd, tillverka två femtedelar utöfver det anmälda beloppet, dock icke öfver maximum, hvarjemte det skulle vara hans skyldighet att inom fjorton dagar (i stället för nu bestämda åtta) elter terminens eller halfterminens slut till Landtränteriet inbetala eller till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande öfversända den för öfvertillverkningen belöpande afgift, äfvensom för hvad å det anmälda oeh tillverkade beloppet enligt 20 § kan vara oguldet. Till säkerhet för denna afgifts erläggande skall kontrollören vara skyldig qvarhålla tvåtredjedelar af hela det tillverkade öfverskottet, hvarföre afgiften ej blifvit förskotterad, samt att i öfverensstämmelse med sednare punkten i denna 22 § öfverlemna den förseglade nyckeln till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, för att der förvaras, intilldess den resterande afgiften blifvit erlagd eller genom kronobetjeningen behörigen uttagen. 23 § ändras så — att i händelse af så stor undertillverkning för heleller halftermin, återlyftning eller afräkning får ske till två femtedelar af det anmälda beloppet. 25 § ändras sålunda: Yarder tillverkare genom vådeld eller annan olyckshändelse urståndsatt att anmäld brän vinstill verkning utöfva eller fortsätta, eger han tillgodonjuta afkortning eller återbäring af så stor del utaf den erlagda afgiften, som motsvarar hvad af den anmälda tillverkningen icke blifvit under terminen afverkadt; om sådan afkortning eller återbäring må ansökning, åtföljd af undersökningshandlingar om olyckshändelsens tillkomst och förloppet dervid, ingifvas till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, hvilken ansökningen pröfvar och sitt beslut Kongl. Majus och Rikets Kammarrätt underställer.
5 Reservationer: A. Medin från Kronobergs län: »Då Bonde-Ståndet i frågan om vilkoren för bränvins tillverkning ännu ej erhållit Medståndens svar på gjord inbjudning, och då, i fall svaret utfaller afslående, ny inbjudning möjligen kan komma att af Bonde-Ståndet beslutas, å hvilken svar bör afvaktas, innan frågan bör kunna anses hafva blifvit definitift afgjord, anser jag de voterings-propositioner, som nu framläggas, hafva för tidigt tillkommit; hvarföre jag, för min^del, ej kan desamma godkänna.» Nils Svensson från Christianstads län: »Jag reserverar mig emot den uppsatta voterings-propositionen för närvarande, emedan Bonde-Ståndet ej fattat beslut i förevarande fråga angående bevillning för bränvins tillverkning, utan endast gjort inbjudning till respektive Medstånden, att sig i dess inbjudning förena.» Jöns Persson från Blekinge län: »För min del anser jag hela behandlingen af frågan om den bevillning, hvilken enligt 60 §. Begerings-Formen bör såsom Husbehofsbränneri-medel utgå, vara så stridande mot i Grundlag föreskrifven ordning, samt föreskriften i 71 §. Regerings-Formen så otillämplig för Särskilda Utskottet, att jag icke kan i något beslut deltaga.» liih. till R. St. Prot. 1853 & 4884. 11 Sami. 17 Baft. 2 / I * STOCKHOLM, tryckt hos ISAAC MARCUS, 1854. > Särskilda Utskottets Utlåtande, N:o 20. Ankom till Exp.-Uisk. den 26 Sept. 1854, kl. 9 f. m. Utlåtande, i anledning af Riks-slåndens beslut och återremisser vid behandling af Utskottets betänkande N:o 13, med Förslag till Förordning angående vilkoren för Bränvins Försäljning. Utskottets i fräga varande förslag liar af Hedervärda Bonde-ståndet blifvit i sin helhet förkastadt sålunda, att Ståndet beslutit, att Kongl. Förordningen af den 10 Oktober 1851 skall intill nästa Riksdag gälla, i hvad bränvins försäljning angår. Bland de öfriga Stånden hafva Höglofl.
A dessa 2:ne Summor, hwilka til Stats-Werkst stola astämnas, mage Fullmägtige, sä widt Riksgälds-Lontoirets tilgängar möjeligen medgifr wa, meddela förstott; dock endast för det löpande äret, hwilket räknas ifrån den i Mars der ena äret, och til den 1 Mars det nästpaföljande. Således mä förstottswis til Stats-Werket utbetalas emellan den 1 Mars 1810 och den 1 Mars i8n bwad Scats-Werket för är 1810 tilkommer; hwaremot någre förstott til Stats-Werkst, sträckte uröfwer det löpande äret, icke fä bewiljas, Utan aro strängeligen förbudne, sä at före den i Mars i8n något icke sär förskjutas uppä 18 n ärs anflag, och sä widare. Hwarje är i April mänad bör ordenrelig I>. emellan Stats-Werket och Riksgälds - Oom. upprättas för der föregängne äret, samt 2:ne Exem-. Den 29 Mars. e. m. izrz Exemplar af denna ligviä utffrifwas, af hwilka der ena försedr med KonglStats-Lontoiret8 godkännande äterställes Riksgälds-Loutoiret, samt bilägges Räkningen uti Hufwudboken ril veriiicstion; och det andra likaledes med pätecknad klppi-obation af Fullmägtige stadnar uti Kongl-Scats-comoiret. I händelse Bewillningen och Krigsgärden, som är päräknad til Twä Millioner Femhundrade Tusende Riksdaler Specie, något är ffulle öfwerstiga detta belopp, sä bör uti Riksens Ständers Lrmyue öpnas en särskild Räkning, uppä hwilken de influtne öfwerstottsmedlen insättas; och hafwa Riksens Ständer, angäende desse öfwerffottsmedels anwändande stadgat:
Jag önskar intet högre, än att du den tanken döda må. JOHAN FLEMING. Nåväl, så hör! Om du, liksom de andra af de våra, ej lös dig slitit, skulle du ha sett min falska brud invid sin faders fötter, vansinnig öfver hvad hon gjort. OLOF KLAESSON. Hvad då? JOHAN FLEMING. Af brottslig kärlek till förrädaren... OLOF KLAESSON. Ej möjligt! JOHAN FLEMING. Slog hon facklan ur min hand. Signalen oss förrådde, hertigens soldater trängde in, jag mins ej mer. OLOF KLAESSON. Så har då alt mot oss sig sammansvurit! Nu jag förstår den syn, jag såg i natt. JOHAN FLEMING. Såg henne du? OLOF KLAESSON. Det måste varit hon. Jag såg i snöhvit dräkt en hvit gestalt, där muren högst sig reser upp ur fjärden. så luftig som en dimma vandra fram. På mörka lockar skeno gyllne smycken, tillsammanvirade som till en krona. Hon sjöng en sång till vågornas musik och gick som en sömngångerska så säker på murens sista, silfverglänsta rand. Jag läste tyst en bön, gick fram mot muren. Hon var försvunnen, och när fram jag hann blott stjärnorna i vattnet dallrade JOHAN FLEMING. O, måtte hon det varit! Såg du ej FÅNGVAKTAREN (vid ingången) Hertigen hitåt nalkas. Skynda er! OLOF KLAESSON (griper med handen om svärdfästet, blickande åt ingången). Långt borta är han än. Hör Johan! Han ditt lif skall taga. Än han dig ej sett. Du är den siste grenen af vår ätt. Låt mig få dö för dig. Vi byta dräkt. Du smyger bort. JOHAN FLEMING. Nej aldrig, Olof, aldrig! OLOF KLAESSON. Du måste. Mins vårt namn! JOHAN FLEMING. Lef du för det! (Går in i sitt fängelse). FÅNGVAKTAREN. Vi äro dödens, om ni längre dröjer! Gå in i det där hvalfvet. I dess skuggor er ingen ser.
Det är visserligen möjligt att grefve Posse skulle kunna göra sig till exponent för landt-mannapartiets » oklara föreställningssätt », men att han icke förmått sätta sig in i dess klara tankegång, har vid denna Tiksdag med tillfyllestgörande tydlighet ådagalagts. Ingen har heller tydligare brutit stafven öfver grefve Posse än just Göteborgs Handelsoch Sjöfarts-Tidning, som med an/ ledning af regeringens framställning om anslag till pansarfartyg förklarat, att endast anslpg till små fartyg ingått, i landtmännapartiets program. Då nu detta är förhållandet, » så hade — säger Göteborgs Handelsoch Sjöfarts-Tidning — Posse-ministéren, då den velat vara en parlamentarisk minister, icke haft rätt att framträda med ofta berörda pansarfartyg. Det hade då varit ministéren, men icke landt-mannapartiet, som brutit mot programmet. » Konseqvenserna häraf äro lätta att se. Grefve Posse har visat, att han icke är » fullt förtrogen » med sitt partis program, då han kunnat framlägga förslag till pansarfartyg, till norra stambanans fortsättning, till nybyggnader vid centralstationen, till uppförande af ett hofstall, till ord-oande af teaterns affärer. I alla dessa fall har grefve Posse visat sig så långt ifrån att vara » fullt förtrogen! ) med landt-mannapartiets » innersta » tankar, att hån icke alls haft reda .derpå, utan blifvit utsatt for högeligen förargliga politiska nederlag. Alltså är grefve Posse icke någon » ledare » för en regeringsmajoritet, hvilket skulle bevisas. Nu kan man dock tänka sig, att den tidning, som vi citerat, med sitt uttryck, att ledare är blott den, som är » fullt förtrogen med sitt partis innersta, mången gång oklara föreställningssätt Qch gör dem till sina egna », menar, att det endast är partiets oklara föreställningar — och, gunås,. landtmannapartiet har godt om sådana — på hvilka ledaren behöfver vara exponent.