Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
LXIII. E. 255. — öfver anmärkningar vid Utskottets Betänkande i anledning af Kongl. Maj:ts Kådiga Proposition, angående rättighet för patrull, post, vaktkarl eller fångförare, att genom bruk af skjutgevär förekomma fånges flykt. LVIII. B. 189. LX. A. 181. LXII. E. 118. — öfver väckt motion om stadgande af skyldighet för Domare, att, uti alla till HäradsRätter instämda mål, söka förmå parterne till förlikning. LVIII. B. 189. LX. A. 77. — öfver anmärkningar vid Utskottets Betänkande i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående ansvar å den, som bortförer andras minderåriga barn. LVIII. B. 396. LXII. E. 118. 3*7 LagUtskottets Betänkanden, Memorialer och Utlåtanden i anledning af gjorde motioner om inrättandet af FörlikningsDomstolar. LX. A. 77. — öfver anmärkningar vid Utskottets Betänkande i anledning af väckta frågor om ändringar och tillägg i Allmänna Lagens och serskilta Författningars stadganden, angående bysättning. LIX. B. i56. LX. A. 233. E. ni. öfver väckt motion om upphäfvande af 6§ i 9 Gap. HandelsBalken. LIX. B. 321. LX. A. 238. •— i anledning af BankoUtskottets förslag om utfärdande af förklaring öfver Kongl. Brefven den 17 Februari 1742 och den 26 April 1776, angående Bankens forum i Concursmål. LX. B. 222. A. 239. E; 4- — i anledning af RiksStåndens serskilda beslut, angående Utskottets Betänkande N:o q5 och Utlåtande N:o 155 om ändringar i Kongl. Förordningen den 24 Augusti 1813 mot fylleri och dryckenskap. LXI. B. 362.
En minskning af dessa mäste minska myntets värde; jag kan derföre icke dela den af Revisorerne uttalade åsigt om lämpligheten af förändring i svenska specie-riksdalerns sammansättning, ehuru jag anser en likhet i myntet hos icke allenast de skandinaviska folken, utan äfven hos alla nationer särdeles önskvärd. Hr Brukspatron Petré har instämt uti denna reservation. Af Hr General-direktör Huss. Mot Revisorernes beslut, att in corpore företaga inspektionsresa till Tumba pappersbruk får jag reservera mig. Dels gifva räkenskaperna rörande detta bruks förvaltning ej någon skälig anledning till dylik resa, dels föreligga ännu, åtminstone å Revisorernes af Statsverkets och Riksgäldsverkets Första Afdelning, till hvilken jag hör, åtskilliga vigtiga ärenden oafgjorda, hvilka ej lära böra åsidosättas för en, som jag ville kalla den, förlustelsetur. Uti denna mening hafva instämt Hr Doktor Sandberg och förre Riksdagsfullmäktigen Jan Andersson. Af förre Riksdagsfullmäktige Hörnfeldt, Almqvist och Tjernlund vid § 64. Uti det af Rikets Ständers Revisorer fattade beslut, hvarigenom desamma förklarat, att Bankobokhållaren C. E. Plancks besvär öfver Banko-fullmäktiges åtgärd att skilja honom från dess innehafvande tjenst och lön såsom bokhållare i Rikets Ständers Bank, icke kunde till någon Rikets Ständers Revisorers åtgärd föranleda, hafva undertecknade icke kunnat instämma. Banko-fullmäktige hafva till grund för beslutet åberopat 77 § af 1860 års Bankoreglemente, men som detta reglemente upphört att vara gällande på samma gång Bankodiskonten förenades med Banken i öfrigt, och Plancks afsättning skedde efter båda verkens sammanslående, synes oss på samma gäng 1860 års reglemente hafva förlorat all tillämplighet i denna fråga. Banko-bokhållaren Planck hade således, efter vår åsigt, bordt behandlas i enlighet med 119 och 120 §§ i nu gällande reglemente och sålunda ställas under tilltal, men Fullmäktige synas icke hafva vågat vidtaga denna åtgärd, troligen derför, att de förseelser, som blifvit lagda Planck till last, äro af alldeles enskild beskaffenhet eller helt och hållet beroende på enskild parts anmälan.
Gensd’armernc, vore ändamålet med min framställning, att äfven här i landet ett sådant Gensd’armerie’s upsättande blefve ett ämne för Representationens öfverläggningar. I sammanhang med denna fråga om ett mer lefvande och verksammare handhafvande af vården öfver allmänna säkerheten, torde jag vidare få hemställa, huruvida icke det kunde lemnäs äfven Sockennämnderna någon deltagande makt i och för denna angelägenhet? Den nuvande Förordnm för dessa Nämnder säger visserligen, alt de skola handhafva ordningen inom kommunen, Den 10 December. 195 men då de deremot icke få befatta sig med beifrande af något slags lagöfverträdelser, hvad makt hafva de då, att kunna verkställa detta handliafvande? — Jag vet ett exempel, då en tjuf på bar gerning greps, dock icke genom Kronobetjeningens åtgärd, och efter att hafva blifvit afsänd att ställas under K:s Bef:h:des vidtagande åtgärd, derifrån hlef återsänd, blott emedan den lilla formaliteten fattades, att icke någon Fjerdingsman påtecknat förpassningen, utan i dess ställe, Sockennämnden, emedan Fjerdingsmannen icke kunde anträffas. Hvarför skulle icke Sockennämnden kunna utrustas med en dylik, som det här tyckes synas, behöflig makt, såsom ett biträde, jemte Gensd’armeriel, till vidmakthållande af vården öfver den allmänna säkerheten? 3:o Då det är mig okändt, huruvida den fråga jag ernar väcka, under något Riksmöte förut någonsin varit berörd, torde den kanske icke anses göra för mycket intrång på R. o. Ad:s, af mer gedigna och vigtigare ämnen, uptagna tid. Frågan hörer icke till området för hvad nyttan eller beqvämlighet, eller med ett ord, hvad det praktiska lifvet räknar sig till godo, men midt i nutidens verksamhet häfdar det ju äfven sin rätt hos ett stort och civiliseradt folk, att med handling egna ett tacksamt minne åt den förflutna tidens prisvärda tillgöranden?
Den, sam antingen under nattens mörker, eller, då ljust är, sedan lian af Dykeriets Betjente blifvit underrättad att Skepparen åt Dykeriet öfverlemnat befattningen med det strandade fartygets och godsets räddning, biträder Skepparen med. sådan obehörig bergning af varor Och effecteifrån på grund stående eller i marvatten liggande fartyg, utgifver till Bolaget hvad han i bergarelön uppburit eller sig betingat, samt vare dessutom förfallen till sexton R:dr 3a sk. B:o böter. 34 §• Auction å bergadt fartyg och gods , Som i föreskrifven ordning kungjord blifvit, må ej inställas, vid etthundrade Riksdalers vite, så framt ej inställelsen kan, tninst 14 dagar i Länets kyrkor och Tidning, samt minst tre veckor i Postoch Jnrikes-Tidniqgarna , före Auctions-dagen kungöras. Sker annorlunda , ersätte den, som dertill vållande varit, ali skada och olägenhet som derigenom bevisligen tillskyndats Dy keri-Bolaget, Fartygsoch Gods-? egare eller Assuradeurer. , 35 §. Skeppare, Fartygsoch Gods-egare , Assuradeurer eller deras ombud, som förmena sig af Dykeri-Bolaget eller dess un-, derlydande Betjente, i en eller annan måt - Exp.-Utsk. Förslag till und. Skrifv. N.-o 3o2. 37 to vara förnärmade, ege frihet alt deröfver klagan föra inför den Domstol, som med strandnings-målet^ i öfriga delar befattning tagit. 36 §.
Då hade Hr Landtm, för sin del trott, att R. o. Ad:s ledamöter hade afhört denna uppläsning och deraf gjort sig ett begrepp om den fråga sorn vore före, och om några af Pr. o. Ad:s ledamöter icke af en uppläsning hunnit uppfatta hvad som föredroges, vore alltid den utväg öppen, som denna förmiddag blifvit begagnad, att åter uppläsa samma punkt. Hvad för öfrigt anginge den mening, som i föregående redan afgjorda punkt kunnat blifva utesluten, så sage Hr Landtm, för sin del icke för sig någon möjlighet att redogöra för meningar, för ord och punkter, som en gång blifvit uteslutna, varande det för hvar och en af R. o. Ad:s ledamöter öppet, att om något förslag blifvit uteslutet och icke afslaget, utan blott förbigånget eller åsidosatt, åter upptaga det i den ordning, hvartill han kunde vara befogad. Hr Landtm, ville nu låta uppläsa 4 punkten, som blifvit för R. o. Ad. föredragen, med den ordalydelse, som öfverensstämde med Hr von Hartmansdoiffs begifvande och Gr. Spens’ förslag. 4 punkten, sådan den blifvit af Gr. Spens omredigerad, upplästes så lydande: ’’Intet Stånd och ingen valkrets må välja ombud till yngre kammaren utom sina medlemmar.” Pir Ribbing: Det är med anledn. af det yttrande, som Frih. Hamilton hade i afseende på det beslut, som fattades uti förlidet plenum, angrde det förslag han väckt i fråga 0111 förevarande punkt, som jag begärt ordet. Han yttrade, alt genom det beslut, som då fattades, vi nu vore förhindrade att bestämma något i afseende på hvad då förevar, eller besluta om att val må kunna ske utom <J is t riol et till nedre kammaren. Jag får härvid erinra, att det var blott ett afslag vi beslutade på hans framställning. Delta var ett negativt beslut, som icke här lägger något hinder. Om Hr von Hartmansdorifs förslag i detina 4 punkt skulle blifva afsla - Deli 3i October e. m. 4a3 get, så klefve ingenting positivt bestämdt
Jag tror visserligen icke, alt någon särdeles fara vore vid att låta ifrågavar. föreskrifter qvarstå nu såsom förut; men jag kan icke neka, att jag finner en viss conseqvens i hvad som nu är föreslaget, nemi alt afskilja dessa lagbestämmelser från sjelfva Levdin.frågan. Jag kan icke neka, atl jag finner samma conseqvens deruti, som i hvad förut blifvit antaget såsom riktigt i fråga om instruction för revisorerne, då vi alla voro ense om alt erkänna riktigheten af en sådan princip. Då nu så är och tankar ne här synas vara mycket delade samt en lång discussion torde uppkomma, ifall frågan nu borde afgöras, så hoppas Den 7 OctoCcr f. m. jag, att del tillätes mig att Ånyo anhålla det Hr Landtm, tacktes till R. o Ad. framställa, huruvida icke uppskof med discussiouen kunde äga ruin i detta hänseende, intilldess vi kafva genomgått förslaget. Frih. Gederström, Thure: Del är med anleda, af Frih. Sprengtporten yttrande, som jag begärt olde!. Hr Frilitn har nemi. y ttrut, att det ej vore någon särdeles våda att låta dessa stadgande!) qvarstå. Jag vill icke inlåta mig i någon strid om det kan vara någon särdeles våda dervid eller icke; men jag täger mig friheten fästa Hr Frihtns uppmärksamhet derpå, att om dessa stadganden icke skola vara en nullitet, så måste de behandlas såsom Hr von Hartmansdorff föreslagit; ty om Ständerne gilla detta betänk, och föi fattningen utkommer, så kan jag försäkra, att ingen domare eller executor finnes, sorn skulle tillämpa något stadgande i fråga om de strå T bestämmelser, sorn här äro införda, emedan de rälta sig endast efter af K. M. i vederbörlig ordning sanetionerad lag och laga stadgor, men alldeles icke efter hvad Ständerne i hevilla.förordn. föreskrifva. Det är på sådan grund och då möjligen en och annan af de här föreslagna åtgärderna kunna innefatta någon säkerhet eller åtminstone en garanti för låntagaren att få tillgodonjuta hevilla.afdraget, som jag yrkar alt frågan, så. mätte, blifva behandlad.
Jag vill fråga Hr Printzensköld, om det är hans allvar att påstå det rån icke är ett gröfre brott än stöld vid eldsvåda, och om icke rån, som på samma gång innefattar ett brott emot eganderätten och ett våld emot person, bör hårdare och strängare bestraffas än nyssnämnde slags stöld. Jag tror ick,e det finnes någon person inom detta rum, sorn icke anser att Utsk. rigtigt förfarit, då Utsk. föreslagit, att för de nu ifrågavarrde brotten icke mätte stadgas så svårt straff, som för rån. Hr von Hartmansdorff, Aug.: I denna § är det icke fråga om rån, och jag beklagar att Hr Printzensköld vidrört det ämnet, emedan den bevisning, som Gr. Sparre i detta hänseende fört emot Hr Printzensköld, möjligen skulle kunna förvilla begreppen om hvad frågan nu rätteligen rörer. Den anmärkn., Hr Gyllenskjöld framställt, består egentligen deri, att Utsk. oriktigt förfarit, då det i samma §, samt under enahanda ansvar och straff hopafört sådana brott, som till sin beskaffenhet äro så olika, att de böra förblifva åtskiljda, såsom förhållandet är i vår nu Den 14 Augusti. 335 gällande lag samt i folkets begrepp. Enl. min tanka, är det ganska rätt, att den skillnad folket gör mellan nidingsstölder och andra, samt mellan de serskilda graderna af förstnämnde tjufna-, der, blifver i lag iakttagen och bibehållen, på det att afskyn för dessa grofva brott må i folkets sinnen bevaras. Det är klart, att denna skillnad, brotten' emellan, varit gjord i folkets begrepp, innan han stadgades i lag, och att, sedan han nu blifvit der införd, lian ock bör bibehållas, ty om brott, som böra vara åtskiljda, blefve i en och samma § hopaförda, skulle derigenom en förvillelse i folkets begrepp upstå.
Den i5 Juni. af de Norra Länen är brukligt, hvarvid det dock l)ör åligga hvar och en Krono - Betjent, som är berättigad att i och för sin tjenst affärda skrifvelser med Kronobrefbärare, att af en sådan rättighet sig icke begagna vid andra tillfällen, än då ärendets vigt och angelägenhet sådant oundgäng ligen fordrar och tillfälle med ordinarie posten icke gifves; till hvilken ända noggranna förteckningar på brefvens antal och innehåll, samt tiden, då de afgå, böra hållas af de personer, hvilka begagna Krono - brelbäringén, hvarefter dessa förteckningar böra vid hvarje års slut till Eders Kongl. Majas Befallningshafvandes granskning inlem nas; och lära, i Riksens Ständers tanke, Eder Kongl. Majtts Befallningshafvande ej underlåta att tillse, det allmänheten med onödig tunga icke besväras, eller missbruk med Kronobrefbaringsräuigheien föröfvas. Riksens Ständer framhärda med djup undersåtlig vördnad trohet och nit, Slormägtigste Allemddigste Konung! Eders Kongl Maj:ts underdånigste tropligtigste tjenare och undcrsSter På Ridderskapets och På PresX - Ståndets Adelns vägnar vägnar Carl Mörner. J. A. Lindblom. h. t. Landtm. n. v. Talman. På Borgare - Ståndets På Bonde - Ståndets vägnar vägnar H. N. Schwahn, Lars Olsson. h. t. Talman. n. v. Talman. Upp - Den 15 Juni. $57 Uppläst hos samteliga Riks-Stånden den j5 Juni. Stormägtigste Allernådigste Konung!
Att slutledningar af denna halt icke kunna rättfärdigas inför den sunda pröfningen, lärer knappt behöfva utredas. När fanns väl i menskligheten ett fullkomlighets-tillstånd, der ej brister voro qvarlemnade att botas? jag hade 4 Slats-Ulskottels Utlåtande, N:0 101. trott, att, der behof af rättelse visade sig, man ej borde låta dem stå tillbaka, för att i framtiden kunna genomföra dem i större vidd, helst fortsättningen af ett lidande som ej borde ega rum, alltid måste blifva en uppenbar orättvisa. Lika litet som jag utur dessa grunder kan finna den på tänkta re allmännare regleringen af Rikets Länsstyrelser hinderlig för bifall till min motion, lika litet måtte den ock, kunna motverkas af ofvanbemälde Häradsboers skiljagtiga önskningar, helst det står dem fritt att afsäga sig fördelarna af den förändring, som åsyftas, i fall de verkligen skulle anse sig dermed obelåtne. Ytterligare har Ilöglofl. Utskottet såsom skäl för sitt afslag, åberopat den kostnad, som genom förslagets verkställighet skulle åstadkommas. Samma Utskott, sorn ej tvekat att på grund af enskilde motionärers framställningar bevilja liera hundrade tusen Riksdaler till underlättande af vattencommu nica tioner, att tillstyrka betydliga anslag, dels åt corn muner för hamnanläggningar, och andra enskilda föremål, dels till välgörenhets-inrältningar, till förbättrande af embetsverks och tjenstemäns löner, m. m.; samma Utskott finnér nu medel saknas, alt, till verkställighet befordra ett förslag, un ler stödt af Fyra Häraders invånares ansökning, Landshöfdinge-embelets tillstyrkande och Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition.
Man förnimmer icke här, såsom i många andra länder, några våldsamma ryckningar mellan regering och representation, och denna jemna afvägning bör man vid en blifvande representations-förändring akta sig att rubba. Ehuru jag gerna vill åstadkomma förändringar i de afseenden, då sådant är nödigt, är jag å andra sidan särdeles rädd att vidröra hvad som är godt. Man bör se till att man icke bortskär de friska delarne af trädet med de sjuka. I ett land, der statens behof skola fyllas genom bevillning eller extra anslag, der representationens bifall till skatter är nödvändigt lör bibehållandet af statsmachineriets gång, och der all regering ge - Den 6 December e. m. 363 nom skattevägran blir omöjlig, i ett sådant land måste Konungen ovilkorligen ega rätt att upplösa riksdagen. •— Jag vet mycket väl, att man i vår n. v. Grundlag icke strängt följt denna grundsats; representationen har nemligen rättighet att sammanvara 4 månader, innan Konungen kan upplösa riksdagen. I theoretiskt hänseende anser jag ock detta vara ett fel, men som likväl i praktiskt afseende, till följd af vårt invecklade riksdagsmachineri, icke medfört och åtminstone under vanliga förhållanden icke torde medföra svårare följder. I fall deremot statsmachineriet skulle mycket förenklas och representationens sammansättning ske genom samfälda val, anser jag att Konungens rättighet att upplösa riksdagen borde utsträckas och blifva hvad man kunde kalla normal för ett konstitutionelt samhällsskick. Orsaken, hvarföre jag fäster så mycken vigt vid denna rätt, är, att jag anser såsom en af de största olyckor för ett land, när begge statsmakterna befinna sig i strid med hvarandra. Detta kan lätt inträffa i ett land, der regeringen har alla de rättigheter, som tillkomma en exsekutiv regering, och folket har att ensamt bestämma öfver skattebevillningen. Under sådane förhållanden fordras en beständig samverkan mellan regering och representation för att machineriet skall hafva sin jemna gång. Om denna enighet icke alltid fortfar, om Konungen kallar rådgifvare, som icke hafva nationens förtroende, är det sannolikt och vanligt att representationen gifver sitt missnöje tillkänna genom skattevägran och förknappningar.
Grefwe I)e is 6sräi's: Här möta likwäk de omständigheter alt denna Deputation behöswer göra en resa, att dertill behöfwas magnar och anstalter, som ej torde för alla falla sig lika iägngg. Friherre Lsäsr8tröM bestnnade Herr Landtmastalkenö yttrande, att alla Depukationer, dvlika som denna, stedt genom anteckning af RiddarhusFiicalen, samt tilläde att de fom haswa egna wagnar lära naturliglwis wara de som snarast anmäla sig, samt att sädane Ledamöters antal pä Riddarehuset wsre alldeles tillräckligt. Herr cock förnyade sin förklaring, att dea händelse more owanlig akt man hade en Thron, följare att emottaga, och alt derföre walet af be personer som dertill utseddes borde bero af Ständers förtroende, och förrättas as Eleckvrernr. Herr Z88 Den y Januarkt. Herr Landtmarftakkei, proponewde om Rldr decssapet och Adem jkullr bedaga genom wal ursr de l frägawarande Deputerade. Ropades Ja och !7kej. Herr Lilvkrgio!^ ?, 6ux!2k A duf-> rvudfaken ar det gansta likgiiitigt pä herad salt dea» na Deputation utsesMm örn dck fku te ike genom wålås Electorerua, ku de kansse lätt hända, >.kt lar dane perjoner utseddes, hwilka hade fwärlghet att skaffsig equipager, och derlöre iwdgabcs afsäga seg, da El<ctorernc äter ffulle jammarnrada och flera Plena behöfdes innan antalet dlcfwe fullt. Herr Lock inwände akt wid detta tillfälle wpre troligen alia lifwade al ett jädant underlätiigt nit, att de lätt kunde vswerwinna aila jwanghtter, sa till och med, alt de som ej hade tillgäng tili wagnac, runde ga till fors till Drottningholm.
Det är detta sällskap, som efter 3 volymers utgifvande af de så kallade Våra försök38, till större delen misslyckade, har sluteligen under fru Nordenflychts inseende skänkt åt fäderneslandet de bekante Vitterhetsarbeten38, som öppnat för svenska snillet ett upplystare tidehvarf. Grefve Creutz egde framför mig ett ostridigt företräde i detta sällskap. Blomman af den vackra literaturen, den han isynnerhet inhämtat, ett tidigare snille tillika med naturen af de ämnen, han till dess föremål hade utvalt, icke öfverskridande kretsen af dess förmåga, var orsaken, att hans första skaldestycken redan synas danade af mästarens hand. Sådana äro hans Sommarkväde och hans Elegie, båda införde i »Våra försök» och i senare tider i samlingen af hans arbeten intagne. Mitt snille däremot, af en senare mognad, hade tillika den olyckan att utvälja ämnen alltför vidsträckte att med dess då egande upplysning omfattas, ett skaldeslag, som fordrar den mesta förfarenhet af världen och kunskap om människan. Följden däraf har blifvit, att mina Satirer, införde i »Våra försök», äro alle, oansedt några träffande drag, osmaklige och på intet sätt svarande mot ändamålet, hvarföre jag ock ur samlingen af mina arbeten dem uteslutit. Ungdomens försvar är det enda arbete af min hand, som jag funnit förtjänt att ur »Våra försök» utdraga och efter skedda förbättringar bland mina senare arbeten införa. Den målning, som därstädes är införd af två unga skalders, Creutz’ och min, förtroliga vänskap bör göra detta arbete interessant för alla läsare. En värdigare skola för unga vitterhetsidkare öppnades hos den svenska Aspasie, fru Nordenflycht. Hon tillbragte under närvarande tid de lyckligaste år af sin lefnad. Med en tillräcklig utkomst genom pensioner från flera ställen, egande för sitt hjärta den värdigaste af vänner, älskad och högaktad, yttrade hon en förnöjelse, som ökade behagligheten af hennes umgänge. Det var detta umgänge, där snillets oupphörliga liflighet underhölts af vidsträckta kunskaper, som tilldrog henne bekantskaper ur alla stånd, af alla älskare af vitterhet, af allt folk af smak och sann lärdom.
Jag har icke kunnat af Betänk inhemta huruvida de ifrågavarrde begge egendomarne äro till Kronan indragna. 1 annat fall lärer väl boställsinnehafvarnes rättighet dem förbehållas. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Hvad Ridö hofstall-äng angår, så tyckes benämningen hof-stall-äng uttrycka, att den är ämnad att aflemna hö för det Kongl, hofstaliets behof: hvad åter beträffar Kungs-Norrby, så är detta förutvar:de boställe till Statsverket indraget. Uppå härefter framställd piopos. biföll R. o. Ad. hvad Utsk. i denna pnukt tillstyrkt. 2:dra Den 17 Maj e. m. 145 2:dra punkten, ang:de Riksdagsfullmäkligen Erik Janssons motion om befrielse för hemmanen i Of vanbro fjerding af Stora Tuna socken från dem till Krono-ängen Hushagen åliggande dagsverksskyldighet. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i denna punkt hemställt. 3:dje punkten, ang:de de af K. M. framstäldle förslag i och för uphörande af nuvar:de arbelsskyldigheten lill Kronoängen Hushagen i Stora Kopparbergs län, Öfversle-boställel Lilla Bjurum i Skaraborgs län samt åtskilliga, såsom boställen ål embetsman och det högre militär-bef alet anslagne Kungsgårdar i Christianstads och. Malmöhus län. Hr von Troil, Sam. Gust.: Då jag tillstyrker bifall till ifrågavande Betänk., hvilket grundar sig på K. M:s Nåd. Propos. i ämnet, ber jag likväl få nämna, att sedan detsamma blifvit tryckt och utdeladt, har en ledamot af BondeSt., som närmast känner förhållandet med Löfvestads Kungsgård, erinrat om ett misstag, hvilket influtit i Utsk:s Betänk, pag. 12. Det står nemi. ”och hade arbetsbönderne, för befrielse från hofveriet, erbjudit sig att ärligen erlägga 190 T:r 8 kappar råg, motsvarande R:dr 1,268: 16”.