Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den del af Bankens lånerörelse, som är afsedd för jernbeläningen, äfvensom den för ädla metaller, guld och silfver, är icke innestående på Depositions-, utan på Låne-afdeln:n, men den kan, likaväl som alla de medel, som innestå i Låne-afdeln:n, när som helst uttagas, alldenstund det endast beror derpå, att sökande anmäla sig att utfå lån, och således bör denna summa, af samma skäl som alla andra fonder, inberäknas i den utelöpande sedelstocken, icke den egentligen utelöpande, men den som kan blifva utelöpande, hvarigenom roan får den rätta siffran, som antyder skillnaden emellan den sammanräknade sedeloch deposiliortS-skulden, samt maximi-beloppet af Den 28 Juni. 265 sedelstocken, beräknad enl. 123 §:n Banko-reglementet, d. v. s. 20 mill. utöfver den metalliska kassan. Så, som halfårs-upgiflerne hittills varit upställde, har denna skillnad visat sig mycket större än den verkligen borde vara, just derföre att i obegagnade andelar på kreditiv-räkningen, icke varit införd denna andel af Läne-afdeln:ns kreditiv, ty man kan kalla det för kreditiv, som läne-afdeln. har rättighet att utlåna på pant af guld och silfver eller vågbara effekter. Också bar Disk. yttrat detta pag. 9 af betänk, der det heter: ”Denna summa omfattar sålunda allenast den del af Bankens låneoch krediliv-rörelse, hvartill förlag blifvit å vederbörliga räkningar i Bankens Depositions-afdeln. insatta. Obegagnade andelarne åter af den enahanda rörelse, som Banken omedelbarligen genom dess Läne-afdeln. besörjer, är icke synlig uti halfårs-npgifterna annorlunda, än såsom ökande den summa, hvilken skall utvisa skillnaden emellan den sammanräknade sedeloch dcposilions-skulden samt maxirni-beloppet af sedelstock, och som följaktligen långt ifrån att förete det rätta förhållandet, missleder begreppet om den tillgång inom maximum, Fullmäktige hafva att disponera”.
Meningen med gällande stadganden i Rese-reglementet kan, enligt mitt förmenande, omöjligen vara, att de, som i Statens ärenden färdas, skola derutaf hafva någon vinst, utöfver hvad resorna verkligen kosta, utan lagstiftningens afsigt måste naturligen vara den, att om någon, till följd af innehafvande befattning eller eljest, har sig ålagdt att på Sta - tens bekostnad företaga längre eller kortare resor, skall han af Staten ersättas för sina derunder hafde kostnader, men icke derutöfver bekomma en oskälig vinst. Hvad särskildt beträffar dylika embetsresor till Gotland, så beräknas vanligen skjutslegan för dessa landvägen först till Calmar, derifrån till Böda på Oland, och ifrån 198 Motioner i Borgare-Ståndet 1862b'JV$’ 96. t Böda sjöledes till Klintehamn å Gotland, och samma väg — eller omväg — tillbaka. Nu inträffar dock, att ingen resande gerna kan färdas denna väg, emedan den sedan flere år tillbaka upphört att trafikeras. I tolf år har under vår, sommar och höst funnits regulier ångbåtsförbindelse emellan Stockholm, Wisby och Calmar, och i tre års tid har ångbåtsförbindelse emellan Wisby och Westervik vintertiden existerat, hvarmed äfven allmänna posten transporterats. Följden af den nästan dagliga ångbåtsförbindelsen emellan Gotland och fasta landet, har ock blifvit den, att vägen till Gotland öfver Calmar och Oland helt och hållet upphört att af resande befaras. Nu måste det förefalla hvar och en särdeles besynnerligt, att de, sorn resa på Statens bekostnad till och från Gotland, ehuru de aldrig taga vägen öfver Oland, likväl ega rätt, att. af Staten utkräfva betalning för denna långa omväg, på hvilken, såsom nämndt är, ingen resande på';flere år färdats. Föga välbetänkt vore ock att resa denna långa, besvärliga och oftast rent af farliga vägen, då det gifves andra, som äro kortare, billigare och mycket beqvämare.
Bauko, eller 690,413 R:dr 84 öre Riksmynt; alt Banken deraf från My ntverket mottagit 1,612 fjerdingar eller skeppund i värde af 418,900 R:dr Banko, eller 628,350 K:dr R:mt; att alltså, utan Bankens medverkan, bland allmänheten blifvit spridt kopparmynt, motsvarande 146 /A fjerdingar eller skeppund i värde af 41,375 R:dr 43 sk. Banko, eller 62,063 R:dr 84 öre R:mt; att om hela det af Myntverket präglade kopparmyntet till Banken ingår och af Myntverket inlöses efter pris, som i Kongl. Brefvet den 23 Februari 1842 är faststäldt, Banken i detta mynt får vidkännas en förlust af 294,816 R:dr 3 öre R:mt; att derest Banken endast skulle inlösa det kopparmynt, som genom Banken blifvit till allmänheten utlemnadt, förlusten likväl skulle uppgå till 265,650 R:dr; och att alltså skilnaden endast skulle utgöra 29,166 R:dr 3 öre.,. „Då Banken icke kan undgå att vidkännas förlusten jemväl af sislberörda belopp, hvilken skulle förekommas endast genom det synnerligen olämpliga stadgande, att Banken icke skulle mottaga det ifrågavarande kopparmyntet, sedan Banken inlöst den del deraf, som genom Banken blifvit bland allmänheten spridt; synes frågan inskränka sig till bestämmande af de åtgärder, som må vara lämpliga för skiljande från Bankens tillgångar af det redan inlösta kopparmyntet och af det, som vidare kan till Banken ingå; och som kopparmyntet icke utan någon föregången, måhända kostsam men säkert besvärlig åtgärd, hvarigenom myntet göres obrukbart, kan till enskilde utlemnas eller försäljas, så lärer väl annan utväg saknas, än alt till Kongl. Myntverket för nedsmältning öfverlemna detta kopparmynt mot den ersättning, som der kan erhållas.
Detta är påtagligen icke förhållandet med de af Const.Utsk. såsom klandervärda anmälda rådslag, hvarföre jag också reserverar mig emot alla de beslut, Ulsk. härutinnan fattat, och sådant, icke allenast i fråga om den sak, hvarom dessa beslut handla, utan jemväl i afseende på de personer, mot hvilka desamma riktas, i Iliv ali då, på sätt jag uppfattar meningen af den 107 §, denna endast har för afsigt ali bereda allägsnandet ur Statsrådet af någon dess ledamot, men icke att förfölja honom älven sedan han icke mera finnes i Statsrådet eller på jorden, jag med stöd häraf anser en bortgången Statsrådsledamot böra vara fredad mot all tillämpning af nämnde §. Denna § är ett medel att vinna ett gifvet ändamål, och hvarföre dä framtaga och tillämpa medlet, långt eller sedan ändamålet vunnits”? Jag behöfver således icke uppträda lill något försvar för Coust.Utskrs betänk., hvilket jag i allo ogillar; men jag har ansett mig böra uppträda i anledn. af de anföranden, som här blifvit afgifna öfver detta betänk., för att pä samma gång äfven kunna framlägga mina åsigter om Coust.Ulskis skyldighet och pligt i afseendn på tillämpningen af 1 Of* och 107 §§ Reg.F. Jag anser för min del, att del icke är Const.Utsk. någonsin medgifvet att, om Utsk. anser den 10(5 § böra tillämpas, underlåta alt göra detsamma, och dymedelst, på sätt en värd talare uttryckt sig, behandla sakerna på ett lent sätt, eller om jag sä får säga, ”stryka öfver med harlöten,” hvilket jag icke anser vara dess rättighet, sä snart någon Konungens rådgifvare uppenbarligen handlat emot allmän lag eller grundlag. Den 107 §:s tillämpning kan icke eller ifrågakomma såsom en lindrande omständighet i de fall, då sädaue åtgärder hafva blifvit af Statsrådet vidtagne, som förtjena åtal efter den 106 §, ty det är icke Coust.Utslcs rättighet alt efter behag använda desse båda §§, då det bestämdt finnes i grundlagen föreskrifvet huru de skola användas.
Samma sida, 2:dra spalten, står: » innan han predikar » — skall vara: innan hon predikar. Innehållsförteckning. (M e d porträtt). Hammarstcdt. Idun Stockholm, Xduns Kungl. N:r 3 (526) Prenumerationspris pr å r: Idun ensam _ kr. 5 Iduns Modet., fjortondagsuppl. » 5 Iduns Modet., månadsuppl _ » 3 Barngarderoben » Fredagen den 21 januari 1898. Byrå: Klara södra kyrkog. Allm. telef. Rikstelef. Redaktör och utgifvare: FRITHIOF Redaktionssekr. : J. Emilie Bland den rika öfversättningsliteratur, hvarunder på sistone våra stackars bokhyllor hota att digna, har den engelska börjat intaga en allt mer förhärskande plats på de öfriga romanfabricerande ländernas bekostnad. Man hade förlåtligt nog börjat tröttna på de i renaste Neu-Ruppinstil hållna pickeltyska författarefirmornas machverk såväl som på Galliens ängsligt analytiska konstskapelser, hvars hufvudbetingelser att intressera mindre hvilade på deras sens morale än på den mera negativa egenskapen att vara kemiskt sans morale. Vidkommande den rika anglosachsiska literaturen inregistrerades den mera strängt än rättvist under det hopplösa särmärket: missromaner. Ty trots det myckna talet o m » afståndens bortfallande » hade vi för endast ett årtionde sedan fasligt litet reda på Britannien, och för det allmänna folkmedvetandet kvarstår väl ännu i dag dess befolkning i de gamla fastslagna föreställningarna: å ena sidan den taniga, rödhåriga missen med tandborstskaft till framtänder jämte de guldbågade glasögonen och det oundvikliga sidenparaplyet samt å den andra den storrntige, rödnäbbade pyramidklättraren med Baedeker under armen, souvereigns i byxfickan och God dam på läpparne. Bladet skulle emellertid vända sig, så att det i vitterlek förbisedda öriket slutligen skulle få sitt ord med på stämman. Och under de senare åren har en lång rad af dess mest representativa skriftHELLBERG. Träffas säkrast kl. S — 3. Nordling. Hofboktr.
Samma motionär har ock ansett den i 2 kapitlet 3:dje § af berörde förordning innefattade föreskrift, att lägenhet, som från hemman afsöndras, skall innehålla, i de norra länen minst sex och i öfrige delar af riket minst fyra tunnland duglig jord, jemväl vara obillig, emedan tillämpning deraf medförde de sorgligaste följder för en mängd menniskor. I samma mån skiftesverket fortginge, blefvo nemligen afsöndrade jordlägenheter undersökte, och då sällan någon sådan lägenhet funnits innehålla den egovidd, som enligt ofvanberörde föreskrift vore till afsöndring tillåten, hade i följd deraf inträffat, att de å dylika lägenheter bosatte personer blifvit drifne från sina hem och utsatte för fattigdom och elände. I anledning häraf och då åtgärder till förekommande af dylika lägenheters innehafvares utblottande borde vidtagas, har motionären i sådant afseende föreslagit, att till omförmälde § måtte fogas det stadgande: "'att afsöndrad lägenhet, åtkommen genom köp eller undantags-aftal, vanliga torpare-kontraklcr deruti icke inbegripna, skall få bibehållas den tid afhandlingen derom bestämmer, utan afseende å den afsöndrade lägenhetens egorymd, med iakttagande likväl, att så stor afgäld årligen må erläggas, sorn uti nästföljande 4:de § bestämmes, samt att egaren af stamhemmanet hvarifrån afsöndringen skett, alltid må ega förmånsrätt att lösa den åter, då inneliafvaren vill eller af obestånd blir tvungen att lägenheten afträda.” af Riksdagsfullmäktigen Erik Eriksson, från Gefleborgs län, som förmält, att å de skogar, som tillhöra hemmanen i de norra länen, funnos en mängd odlings-lägenheter, hvilka skola förblifva obegagnade och således onyttige för hemmansegarne, om det icke tillätes dem att åt andre personer upplåta dylika lägenheter, helst många sådane lägenhe - 1 2 Lagoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 14. ter äro belägna på betydligt afstånd från gårdarne oell hemmansegarne sjelfve sakna både tid och tillgångar att försätta dem i fruktbart skick.
Banko till 6 Ridr Riksmynt; Halfsiden-: att, med undantag för felb och plys, derå afgiften föreslagits till 2 Ridr Riksmynt, då väfnadens yla utgöres af rent silke, och 50 öre. då ytan utgöres af alfallseller s. k. florett—silke, öfriga slag blifvit sammanförde under gemensam tull -bestämmelse, med nedsättning för alngods frän 2 Ridr 19 sk. 4 rist. Banko lill 5 Ridr Riksmynt och för shawlar, shawle.ller och dukar frän 3 Ridr Banko till 5 Ridr Riksmynt; Bomulls-1 alt, med undantag af felb och plys, filtar, parkum, gaze, half-linon, musslin, neltelduk, dimity och batist samt tyll, alla andra nu specificerade slag blifvit inom hufvud-rubriken »andra slag» inbegripne; alt segelduk, som nu är hänförlig lill »andra slag, ofärgade», derå afgiften uppgår till 28 sk. 4 rist. Biko, blifvit specificerad med en till 6 öre nedsatt införsels-tull; all införsels-afgiften å gaze, half-linon, musslin, nettelduk, dimity och batist nedsatts från 42 sk. 6 rist. Banko lill 1 Ridr Riksmynt; alt för de nu ospecificerade slagen afgiften blifvit nedsatt för ofärgade oblekta frän 28 sk. 4 rist. Banko till 40 öre Riksmynt, för ofärgade men blekta från 28 sk. 4 rist. Banko till 70 öre Riksmynt, för färgade från 33 sk. i rist. Biko till 70 öre Riksmynt och för tryckta eller pressade från 37 sk. 8 rist. Banko Bevillnings-Ulskottcts Betänkande M 10. till 90 öre Riksmynt, samt för shawlar, shawletter och dukar från 42 sk. 6 r:st
Bifölls. N:o 144, öfver väckta motioner om upphäfvande eller ändring afKongl. Brefvet den 17 October 1778, angående barnamord. Bifölls. N:o 145, i anledning af väckt motion om ersättning af allmänna medel till vittnen, som i brottmål åberopas. Bifölls. N:o 146, med anmälan, att frågan om åtskilliga föreskrifter, i afseende på kyrkoplikten, icke kommer alt behandlas i Förstärkt Lag-Utskott, enär tre Stånd nu mera i ämnet fattat sammanstämmaude beslut. Lades till handlingarna; samt N:o 147, med anhållan till Preste-Ståndet om Utlåtande, i anledning af det senare alternativa förslaget i Betänkandet N;o 112. Lades till handlingarna. S. D. Till Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten remitterades en af Fredrik von Zweigbergk f. ån Skaraborgs Län väckt motion om underdånig skrifvelse tili Kongl. Maj:t, angående Role-vacance-afgiften; Och skulle denna motion med respective Med-Stånden communiceras. Den 7 No v. 1840. f. m. Från Ilög lo fl. Ridderskapet och Adeln. S. D. Då ånyo föredrogs Siats-Utskottets den 7 och 14 sisth October, på bordet lagde Utlåtande N:o 326, i anledning af återremiss å Utlåtandet N:o 170, stannade Ridderskapet och Adeln i följande beslut: lista punkten samt förra delen af 7:de punkten, eller till och med Utskottets Utlåtande, rörande uppbördens redovisning på Gottland, bifölios. Fröt.
Hå man tänker sig, att under benämningen underhåll måste förstås icke blott alt reparera de nuvarande farlygs-skråfven, utan att vidmakthålla sjelfva Jloltan, med allt hvad dertill hörer, så sammanlöper gränsen emellan nybyggnad och underhäll så nära, att den i många fall torde blifva svår att noggrannt bestämma, men, om äfven en 22 Stats-Utskoltcts Utlåtande, N:o 86. sådan gränslinie kan med full noggrannhet uppdragas, så vill det dock synas mig påtagligt, att, innan man utsätter, hvartill den årliga underhållskostnaden bör uppgå, så måste man fiirst vara ense om hvad, sorn skall underhållas. Att till följd af de beslut, som i detta hänseende kunna blifva fattade, underhålls-kostnaden kan komma att uppgå till högst olika belopp, utvisa de serskilda beräkningar, som Herr Departements-chefen, uti sin till Kongl. Maj:t afgifna underdåniga rapport, uppgjort med afseende på flottans olika sammansättning. Då nu ej ens Stats-utskottet, än mindre Rikets Ständer pröfvat de angående flottans nya organisation, i fråga om materialen uppgjorda förslagen, har det velat förefalla mig allt för tidigt, att a priori och innan en sådan pröfning föregått, uppgöra den omnämnda fördelningen. Men, om en sådan fördelning nu skolat ske, har jag trott, att den hade hort grundas på de redan för hand varande förhållanden; och i detta hänseende lemnar den åberopade underdåniga rapporten (sidan 141) den upplysning, att för underhållet af den nu befintliga materielen erfordras årligen 538,075 r:dr banko. Enligt Herr
-Jag anhåller, i likhet med Hr Hjärne, om bifall till Utsk:ts förslag. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade H. Exc. Hr Gr. o. Landtm., att derunder yrkats dels bifall till <§:n enligt Utsk:ts förslag, och dels bifall till densamma med de tillägg BorgareSt:t beslutat; hvarefter och sedan propos. på §:ns antagande, med R. o. Ad. förbehållen rätt att särskildt pröfva de föreslagna tilläggen, blifvit framställd och med ja besvarad, H. Exc. hemställde, huruvida R. o. Ad. biträdde BorgareSt:ts beslut, att etter det i början af <§:n förekommande ordet »stadsnäranden» skulle införas orden »och med ledning af från drätsel-kammaren infordrade uplysningar» ; och då denna propos. besvarades med flere ja jemte några nej, förklarades ja haft öfvervigten. Sedermera gjordes propos. på antagande af det utaf BorgareSt:t beslutade nya morart, dervid svarades flere nej jemte ett eller annat ja; och förklarades nej nu varit öfvervägande. § 75. Tillkännagafs, att PresteStrt bifallit §:n och att BorgareSt:t antagit densamma med förändring af månadsbestämmelsen Oktober till December. Gr. Mörner: Så vida jag icke misstagit mig, har R. o. Ad, antagit BorgareSt:ts beslut, hvarigenom Oktober-stämman försvunnit, och det torde väl derföre vara konseqvent att äfven i denna § bifalla samma Stånds inbjudning, eller att December bestämmes i stället för Oktober. Häruti instämde Hr von Koch. §:n bifölls med förändring af ordet Oktober till December. §§:ne 76 och 77. Tillkännagåfvos vara antagna af MedSt:n och biföllos.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att 82 §:n Riksd Ordn. äfven föresluifver, att Stånden genom deputationer skola taga afsked af hvarandra. Den deputation, som från R. o. Ad. till de öfriga Stånden afgått, hade vanligen bestått af 12 ledamöter, och hade äfven vanligen Landtm, på förhand gjort sig underrättad om naglin af de på Riddarhuset främst varande Grefvar vore sinnad att anföra denna deputation och dervid uttrycka R. o. Ad:s afskedshelsning. Under förutsättning att R. o. Ad. vid denna riksdag skulle ämna be - q48 Den 15 J n n I e. in. handla den sälten på samma sätt, som vid föregåehde riksdagar, hade Hr Landtm, anmodat Gr. Löwenhjelm, Gustaf, som vid början af riksdagen anfört helsningsdeputationen till de öfriga Stånden, att äfven vid riksdagens slut anföra Ståndets afslsedsdeputation till MedStånden. Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade godkänna denna åtgärd, och om Ståndet ansåg deputationen böra bestå af 12 ledamöter. Ropades ja. Gr. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 kkOKDLOI^LK hällne hos Högloflige Ridderskapet°«Adeln Md Riksdagen i Slockholm Är I80Y. Femte Bandet. l. i n k ä? i n o, Tryckte hos 6 k o ru och ? k ^ irs i8w. I Onsdagen den z Inmrarii igro. Plenum kl. half ro förmiddagen. Justerades följande: Utdrag af Protokollet hållet i Högsost. Ridderffa, pets och Adelns Plenum den 29 December 1809. SDFöretog Höglofl.
Af dessa skäl i förening, har Kommittéen ansett sig böra föreslå Östra stambanans rigtning från Linköping till Nässjö, sådan densamma blifvit på kartan med grön färg uppdragen, oaktadt jernvägen derigenom kommer att framgå parallelt med sjön Vettern, på endast 2 å 3 mils afstånd derifrån; men Kommittéen är öfvertygad, att denna olägenhet mer än motväges deraf, att linien berör så väl Östergötlands rikaste bygd, med 4 å 5,000 invånare på qvadratmilen, som ock sjön Sommen, genom hvars utgrenade vikar hela det eljest kommunikationer saknande Ydre härad erhåller en behöflig förbindelse med jernbanan. Dessutom består den närmast Vettern belägna delen af landet af en goda hamnar saknande bergstrakt, hvarigenom nyssnämde sjös närhet till jernbanan icke kommer att menligt inverka på dennas trafik. Äfven beredes på detta sätt en lämplig utgångspunkt vid Mjölby för en redan förut påtänkt jernväg från Skenningetrakten till Wadstena eller Motala, såsom bibana till Östra stambanan. Nu angifne förhållanden synas gemensamt böra åstadkomma en lifligare trafik på banan i den utstakade sträckningen, än om den förlägges genom det mindre folkrika landet öster om Sommen, hvilket också, om den föreslagna så kallade Kinda kanal kommer till utförande, har vida mindre behof af andra transportmedel. Så som Kommittéen låtit utstaka Östra stambanan, kommer densamma äfven att till förmån för rörelsen, genomskära midten af, och leda till lämpliga afsättningsorter för det bördiga Norra Wedbo härad i Jönköpings län, hvilket deraf kan draga betydlig fördel. Kommittéen har redan vid förslaget om Södra stambanans sträckning genom Småland vidrört de såväl på terrängens förhållanden, som hufvudsakligen det kringliggande landets behof beroende orsaker, hvilka föranledt Kommittéen att undvika en böjning åt vester från sjön Sommens strand, hvarigenom visserligen vägen derifrån till Jönköping och Vettern kunnat något förkortas.
Majit ställda underdåniga besvär, vid hvilkas ingifvande jag för min del uti särskild underdånig skrift anmärkt, att om Hofrättens uppfattning af Landshöfdingeembetets resolution vore rigtig; så följde deraf endast, att Sundhetsnämnden icke uti Landshöfdingeembetets resolution ägt bemyndigande att från landstigning hindra den person, hvars klagan föranledt åtalet; men följden blefve icke, att den åtalade resolutionen i och för sig varit välgrundad eller med författningarna öfverensstämmande. Det vöre nemligen icke Kongl. Majlis Befallningshafvande tillständigt, att mer förbjuda andra passagerare på kanalfartyg, än dem, hvilkas sjöresa skulle slutat vid Berg, att der landstiga på allmänna landsvägen och begifva sig till der varande gästgifvaregård. Och då föremålet för mitt åtal icke inskränkte sig till bevakande af den klagande angifvarens rätt, utan afsåge det genom Landshöfdingeembetets resolution begångna embetsfel, såsom ländande till mehn och förfång ej blott för denna, utan ock för hvarje annan resande, på hvilken dess innehåll kunde tillämpas; hade jag för ingen del, väntat, det samma fel skulle kunna af Hofrätten på ofvannämnde grund urskuldas; hvarföre och som jag trodde mig hafva uti mitt förordnande till åtal fullständigt undanröjt Hofrättens andra domskäl, eller att den åtalade resolutionen skulle hufvudsakligen —■ 72 — öfverensstämma med 1834 års af mig åberopade Kongl. Bref samt derpå grundade Karantänskommissionens kungörelse; jag alltså i underdånighet anhölle, att Hofrättens öfverklagade utslag måtte i Nåder ändras och vederbörande till ansvar fällas, på sätt uti de underdåniga besvären blifvit af Advokalfiskalsembetet yrkadt. Kongl. Maj:ts nådiga beslut i ämnet har ännu icke fallit.
Af Bonde-ståndet är åter momentet godkändt med den förändring, att aflöningen för Läns-bokhällarne bestämdes lill lika belopp af 1,000 R:dr för alla. Beträdande först de af Utskott et föreslagna löne-förhöjningar för Länsnotarierne och Lands-kontorislerne, så enär desamma äro af Irenne Riks-ständ bifallne, kan, emot 69 § Reg.-Formen och 75 § Riksd.-Ordningen, det fjerde Ståndets, eller Ridderskapet och Adelns, återremiss icke till någon vidare åtgärd föranleda. Bih. till It. St. Brot. 1856 & 1857. i Saint. 1 Afd. 3 Band. 18 Haft: 2 Slals-Ulslcoltets Utlåtande N:o il i. Hvari åler angår tillökningen i Läns-bokliållarnps aflöning, hvilken fråga är af Irenne Riks-slånd återremitterad, har Utskottet af de hos dessa Stånd förda, Ulskollet tillhandakomma, protokoll öfver diskussionerne i ämnet hulvudsakligen inhemta t, att hos Ridderskapet och Adeln samt Borgare-ståndet de fleste ledamöter, sorn yttrat sig, ansett, alt, äfven om mängden af Läiis-bokhållarnes göromål vore inom särskilda län något olika, fördelningen i löne-klasser inom denna tjenslegrad icke horde tillämpas, och alt, med afseende a vigten af omförmälda befattning, aflöningen skäligen icke kunde fastställas lägre i något län än lill 1,000 R:dr, eller det minsta, som i allmänhet ifrägakommit för en Sialens tjensteman, hvilken ej hade all påräkna sportler. Preste-slåndets ålerremiss grundar sig pa anmärkning emot klassifikalionen af Läns-bokhållare-lönerne, i hvilket afseende anförts, alt Wermlands län, ehuru i folkmängd det tredje i ordningen, icke blifvit, räknadt till de betydligare länen, der Läns-bokhällarne skulle erhålla den högre aflöningen af 1,000 R:dr.