Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af de härtill hörande blefvo §§. 67—69,71, 73—85, 87—125, 127— 130 utan anmärkning lemnade; §. 126 återremitterades med anledning af de anmärkningar, som gjordes mot sättet för kostnadernas utgörande för en fullständig inventering af ekevirkes-förråden i Carlskrona och §§. 70, 72 och 86, återremitterades, på det att hemställan må göras om aflåtandet af underdåniga skrifvelser, till följd af deri föreslagne åtgärder. 183g års Revisions-Berättelse. §§. 131—136, 138—147, 150—153, 155—167,169, 171—174, 176 - 210, 212 och 213 blefvo utan anmärkning lemnade, hvaremot §§. 154, 168 och 170 återremitterades, med anledning af de anmärkningar, som blifvit framställde mot der föreslagne åtgärder, och §§. 137, 148, 149, 175 och 211, för iagttagandet af att underdåniga skrifvelser måtte till följd af deri gjorda framställningar blifva föreslagne. Slutligen återremitterades det af Utskottet gjorda på pag. 84 förekommande förslag om aflåtandet af en underdånig skrifvelse, med anhållan, att Kongl. Maj:t måtte meddela Rikets Collegier och förvaltande Verk sådane föreskrifter, som tillförbinda dem i hvarje Förvaltningsgren att iagttaga den största sparsamhet och hushållning samt att med skyldig grannlagenhet bemöta de anmärkningar, som af Rikets Ständers Revisorer göras emot deras örvaltning och räkenskaper. S. D. Sedan Prosten Såive, med anledning af Stats-Utskottets Utlåtande N:o 76 §. 1, sistlidne gårdag väckt en motion, att Rikets Höglofl. Ständer måtte ålägga sitt Lag-Utskott alt med anledning af redan inkomne motioner och de sist verkställde
Till besvarande af Revisorernes uti 3 §. gjorda anmärkning, att för begge revisionsåren förekomma, bland inkomsterna, åtskilliga, såsom betalning för Kronan tillhöriga å auktion försålda persedlar, influtna summor, utan att auktionsprotokoller och öfriga handlingar, hvarmed uppbörd af dylika medel bör till riktigheten bestyrkas, funnits räkenskaperna bilagda, såsom exempel hvarpå uppgifvits ett frånStockholms utredningsförråd år 1849 lefvereradt, belopp af 1,068 R:dr 31 sk. 6 rst.; får Kollegium i underdånighet upplysa, att, beträffande denna uppbördspost, auktionistens redogörelse för försäljningsmedlen, åtföljd af 2:ne auktionsprotokoller, Krigskassörens qvittenser och revisionens utlåtande öfver redogörelsens granskning, igenfinnes, på — 280 — sätt vederbordt, bland öfriga debetsbandlingar, i 2:dra bandet af 1849 års hufvudboks verifikationer under folierna 1,578—1,590; varande Kollegium icke i tillfälle att bedöma huruvida andra dylika inkomster ej befinnas vederbörligen verificerade, då någon uppgift å dessa icke blifvit af Revisorerne meddelad. Med anledning af de å anslaget till reseoch traktarnentikostnader uppstådda brister, utgörande 12,466 R:dr 18 sk. 6 rst. för ar 1848 och 16,404 R:dr 25 sk. 6 rst. för år 1849, hemta Revisorerne, enligt deras yttrande i 4:de §., ytterligare stöd för den af dem, uti berättelsen om Fortifikationsafdelningen, uttalade åsigt angående beliofvet af förändringar i nu gällande resereglemente; och som Eders Kongl. Majit, under den 31 nästlidne Oktober, låtit urfärda lörnyadt nådigt rese-reglemente, anser Kollegium
Den stämmer mildt, och ett för dess intryck öppet sinne, som äfven i den skådar ett verk för evigheten, lemnar säkert München icke böjd att fördöma, utan med handen på hjertat beklagande mensklig svaghet. Då man på jernbanan raskt skramlat fram öfver de ödsliga, ofruktbara fält, af hvilka staden på alla håll omgifves, och som endast här och der visa en odlad fläck med några spridda menniskoboningar, skymtar lustslottet Nymphenburg, med dess ståtliga vattensprång, förbi den resandes blickar, och den enkla bangården sluter honom snart inom sina träplank. Genast öfver densamma har man ett af Münchens nöjetstempel – ett ölbryggeri, och kommer man på qvällen, så är den långa raden af bord på dess framsida fullsatt med glasmuggar, hvilkas blanka tennlock glimma mot aftonsolen, under trägen vandring till de törstiga läppar, som på alla sidor omgifva dem. Stadens lågländta läge gör, att den från ingen sida väcker någon hög tanke om sig. Man kan också genomtåga en hel förstad och hinna ett af de billiga värdshusen nära Karlsthor, utan att ännu veta något om München. Men tager man blott några steg ut på Esplanaden, ännu utanför den egentliga stadsporten, så ser man till höger och venster långa rader af stora, nya, väl putsade hus, med mellanliggande, trädbeskuggade promenader och trädgårdar. Med ens kan man då öfverblicka en stor del af det nyss uppvuxna München. Den egentliga staden, som är gammal och skralt byggd, har så vext tillsammans med de nyare delarne, att man på sina ställen endast genom husens utseende kan skilja den från förstäderna. Nybyggnaderna, ehuru af omvexlande stil, vanställas i allmänhet af låg grundval och branta tak. Äfven saknas vackra taklister, och takrännan ligger tätt öfver öfversta våningens fönster, som oftast äro mycket smärre, än de i öfriga våningar. Husens nya och putsade utseende gör likväl intrycket af det hela angenämt. Härtill komma ännu de talrika trädplantagerna, hvilka, t. ex. vid Briennergatan, bilda små trädgårdar framför hvarje hus och för öfrigt pryda de många öppna platserna.
Ständers Revisorer År 1813. som, i anseende till Magazins-Räkenskapernas vidlöftiga beskaffenhet och otillräckelig tid för en noga granskning deraf, icke kunnat fulleligen utreda och afgöra de hos Herrar Revisorer dervid förekomne anmärknings anteckningar, hafva fördenskull låtit de samma dels i deras Protocol! inflyta och dels förvarat dem i försegladt Convolut, att af kommande Revisorer närmare utredas och pröfvas; detta åliggande har Stats-Utskottets Afdelning ansett nu tillkomma sig, och således om beskaffenheten af berörde anteckningar inhämtat nödiga upplysningar; och Stats-Utskottets Afdelning får i anledning deraf förklara, att fullständig utredning deröfver erhållits, i foje hvaraf dessa anmärkningar ansetts böra förfalla, så att någon - Den a 7 Juli. 343 gon ytterligare åtgärd å Utskötts-Äfdelningens sida icke ägt rum. Ett lika förhållande inträffar med de af en Herrar Revisorers Ledamot nu mera framlidne Herr Directeuren von Stockenström till vidare utredning på särskildt i berörde Convolut bilagd Förteckning uppförde utestående fordringar i Sverige, enligt 1810 års HufvudBok, hvilka utestående fordringar Stats Utskottets Afdelning funnit dels i påföljande i8ir och 181 2 års Hufvud-Böcker ytterligare balancerade, såsom på Kongl. Kammar-Rättens eller vederbörande Landshöfdingars handlägg, ning ännu beroende, dels ock från Räkenskapen utgågne, åsom antingen liquiderade, eller genom Laga Utslag till afskrifning beviljade ; och har således Stats-Utskottets Afdelning icke haft anledning att dervid göra någon erinran ; lärandes Riksens Höglofl. Ständers framdeles blifvande Revisorer tillse, att de fordrings-poster , som i Räkenskapen balanceras, erhålla behörig handläggning och utredning, eller anmärka om något derutinnan skulle finnas eftersatt. Riksens Ständers Revisorer hafva i Berättelsen till Kongl. Maj:t gjort underdånig anmälan om Allmänna Magazins-Irirättningens utestående betydliga fordringar i Finland, härrörande från Magazins-Förråderna derstädes före Kriget. Kongl.
Nto skottet denna anmärknings-anledning föi*'* falla, Vid besvarandet af anmärknings-motiohen mot tillstyrkt förhemligande af de handlingar öch bref, sorn rörde Skeppshandeln och dess återgång, anser Utskottet obehöfligt och torh ända mindre lämpligt att såsom prejudicat åberopa 1817-^18 årens ConstitutionSiUtskotts tystnad öfver den i Stats-Rådet den ro Januarii 1816 tillstyrkta förklaring af hvad med ordet ”Slats-Rådshandling borde förstås, eller 1828 års Con* stitutions-Utskotts åsigt i fråga om sådana Försvars-Verket angående handlingar, hvilkas offentliggörande kunde medföra våda för Rikets säkerhet. I hvarje lagbundet Samhälle måste likväl gifvas någon gräns för nygirighetens inträngande i det innersta af Statslifvet, framför allt vid politisk beröring med främmande MagterJ och hvad närvarande fall serskildt beträffar, tror Utskottet sig kunna, för anmärknings-anledningens underkännande, antaga, såsom tillfyllest giltiga, de enda skäl att, i den critiska tidpunkten af Skeppshandeln återgång, en hel offentlighet skulle bered t eftertänka liga följder, och en half upplysning snaran re förvillat och oroat, än vägledt och lugnat - Constitutions-XJ t skottets Memorial N:o a$», 17 nätAllmänheten, samt alt för öfrigt publiciteten icke blifvit egentligen vägrad, utan endast uppskjuten, hvadan äfven 1827 års Revisorer och nuvarande Stats-Utskott erhållit kännedom af handlingarne i ämnet. Anledningen till anmärkning mot tillstyrkt hänskjutande, under Compromiss, af de tvistiga ersättnings-anspråken, kan Utskottet icke eller gilla.
Utskottens Utlåtande, VII r. s 4I3 — 435, återremitt. af BorgareStåndet, IX s 389, bif. af BondeStåndet, IX s 392, återremitt. af Adeln, IX s 398, bif. med undantag af 3:e puncten som förkast, af PresteStåndet, IX s 4°5. Ytterligare Utlåtande, VII 2. s 1175 — u83, bif. af BorgareStåndet, IX s 1029, lagdt till Handlingarne af BondeStåndet, IX s 1042, bif. med föreslagna ändringar af Adeln, IX s 1049-— io5i. Underd. Memorial med Svar på återremiss af Förslaget till underd. RiksdagsBeslutet § 44* Offentlighet vid Ståndens öfverläggningar, om; Konungens Nådiga Proposition, I 1. s 781 — 785, remitt. till Lag» och Ekon. Utskotten, II s i33o, 1331, likasom tillika med BorgareStåndets på förhand fattade beslut i ämnet, IX s 275. Utskottens Utlåtande, VII 2. s 982 — 994, lemnadt derhän utan beslut, af PresteStåndet, IX s 872, likaledes af BondeStåndet, IX s 878, återremitt. af BorgareStåndet, IX s 895. Ytterligare Utlåtande, VII 3. 2. s 47— 51, lagdt till Handlingarne af Borgareståndet, IX 3. s 226, af BondeStåndet, IX 3. OfficersBoställen, om försäljning till Skatte af. Se Kungsgårdar. 1—• grad, förslag att från den lägsta, utesluta dem, som ej hafva en viss årlig inkomst af egen förmögenhet, III s 108, OpinionsNämndens upphäfvande, om. Konungens Nådiga Proposition, I 2. s 148'—• i56, remitt. till Constit. Utskottet, II s 1367.
Cancellie-Exemplaren bilägga ett, genom Utskottets föranstaltande, på försök i Qvart tryckt blad af Bihanget, samt, med föranledande afHr Brummers anförande, vördsamt tillkännagifva, det Expeditions-Utskottet ingalunda varit i okunnighet om hvad vid föregående Riksdagar blifvit föreskrifvet i afseende å Bihangets tryckning, och icke el - JExpeditions-Utskottets Memorial N.-o 422, 47 ler lemnat obegagnad den ledning, som vid de, under innevarande Riksdag, uti förevarande afseende, ändrade förhållanden kunnat af föreskrifterna vid föregående Riksdagar bemtas för upprättandet af det nu afgifna förslaget. Stockholm den 3, Mars i83o. Exp.-Vtsk. Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 5 Mars i83o. Preste-Ståndet d. 8 Borgare-Ståndet d. 8 Bonde-Ståndet d. 8 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse om invexling af vissa Utländska Silfver-mynt-sorter vid Banken och Låne-Contoiren m. ra. S. A. K. Uppå förekomna anledningar är sådan anstalt af Rikets Ständer beslutad: att ej mindre vid Banken i Stockholm än vid LåneContoiren i Götheborg och Malmö må, för Banco-sedlar, till bestämda pris, i vexling emottagas följande Utländska Silfver-mynt, nemligen 1) Holsteinska, Danska och Norrska Species. 2) Engelska kronor. 3) Tyska Conventions-Species, Eili, till 11, St, proU 1828—i83ö, lo.-de Sami. 3. Bandet 5o Exp.-Utsk. Forsla.g lill und. Skrifv. N.o 423. 4) Spanska Piaster eller Amerikanska Dollars. 5) Franska Fem-franc-stycken. 6) Preussiska Thaler. 7) Ryska Rubler (sedan 1807). 8) Liineburger eller Meehlenburger Zwei Drittel-stycken, hvarvid till iakttagande blifvit stadgadt: a.
Nu är det ju så, vänner, att om man med vaken själ läser eller talar till en församling, så känner man, om det ord, man har att föra, väcker lif o c h tänder ljus i åhörarnes sinnen o c h tankar, eller o m det faller stendödt till marken. Ingen ting är mera plågsamt för en talare eller föreläsare än att känna sig stå utanför sin församlings tankar o c h uppmärksamhet. Men nu händer det så ofta, att bibelläsning med en okunnig o c h ointresserad ungdom företages af personer, hvilka åldrigvarit i tillfälle att närmare sätta sig in i denna ungdoms tankegång, känslor och intressen o c h derför läsa utan urskiljning och under förmenande, att äfven lösryckta bibelord eller för de okunnige svårbegripliga ordalydelser äro mägtiga att tränga rakt till hjertan, hvilka ännu ej känt något verkligt behof af religiös tröst eller väckelse. Sådana föreläsare märka naturligtvis också, att deras möda är spild samt komma dervid i misstämning, tillgripa hotande skriftställen, i hopp att väcka, men lyckas blott antingen uppjaga en nervös förskräckelse för något mörkt hotande, af ofattlig natur, en förskräckelse, som är nära i slägt med spökrädsla, eller o c k verkar dylik straffläsning blott en smula uppiggande, som då en hagelskur under en qvalmig dag plötsligt afkyler luften och smattrar mot fönsterrutorna. Äfven detta kan ej undgå de personer, som nitälska för ungdomens dragande till kristendomen; men när dessa nitälskande menniskor sällan lyckas få se sin unga församling ute i lifvet o c h ej känna dess verkliga ståndpunkt, så antingen drifves straff läsningen o c h de många bönerna upp till en osund exallation, som än ytterligare bidrager till att befästa de okunniga i den föreställning, att religionen ej har sitt fäste i det verkliga lifvet, utan står utom det samma, eller också blir det nya anledningar till spe o c h hån. Och så har man sökt alt genom s. k. kristliga kaffeo c h temöten söka locka unge Tidningen utkommer I hufvudstaden hvarje helgfri fredag och kostar för ett qvartal endast I krona, postarvodet Inberäknadt.
Beträffande de föreskrifter, sorn 7 §. i 3:dje Cap. och 32 §. i 5 Cap. stadga, angående Gäldenärs skylldighet, att för vårdslöshet undergå straff, oaktadt han sine Borgenärer till fullo förnöjt, och om allmän Åklagares rättighet, att emot Gäldenär föra talan ändå att Borgenär sin rätt eftergifvit, yppades emellan Högsta Domstolens Ledamöter skiljaktiga meningar. Med anta gande deraf, att sådant vårdslöst förhållande, sorn i den föreslagna Concurs-Lagén utmärkes, inne fattar brottslighet af skadligt inflytande på det allmänna förtroendet, och att förbrytelse af sådan art bör genom Statens försorg befordras till ett efter förbrytelsen lämpadt ansvar, ansågo Ju - 250 Konungens Kail. Propositioner. Stitise-Råden Ekorn, Friherre Kurk och Grefve Hamilton det böra, förblifva vid hvad JLag-Committéen härom föreslagit. Justitia Rådet Pitersson yltrade åter; Det torde böra raedgifvas , att det förhållande, sona en vårdslös Gäldenär ådagalägger, i sin natur vida skiljdt frän brott, icke innefattar någon förseelse mot andra, an dem , som sin egendom honom förtrott, och man har då i JLagstiftningen redan sträckt orntankan långt, när man., att förekomma enskildt lidande af andre medborgares mindre eftertänksamma lefnadssätt och beräkningar, sökt, att med äfventyret af en sträng bestraffning, tvinga den oordentlige eller oförsigtige till en noggrannare omsorg för säkerheten att kunna fullgöra sina förbindelser.
Stilla och ödmjukt tager man ner från hyllan ett verk, där båda de stora dödas röster, Mussets klingande diktarstämma och George Sands djupa profetstämma, smält samman för att säga slutorden om kärleken. Det är Perdicans replik i »Man leker ej med kärleken», skrifven af Musset men med lån ur ett bref af George Sand: »Ja, Camille – alla män äro lögnaktiga, vankelmodiga, falska, skrytande, hycklande, högmodiga eller fega, föraktliga och cyniska, alla kvinnor äro trolösa, konstlade, fåfänga, nyfikna och fördärfvade, världen är blott en kloak, där de vanskapligaste vidunder kräla och vrida sig under berg af smuts, men det finnes i världen en sak, som är helig och sublim, och det är föreningen af två af dessa ofullkomliga och afskyvärda varelser. Man bedrages ofta i kärlek, såras ofta och är ofta olycklig. Men man älskar, och då man befinner sig på grafvens brädd, blickar man tillbaka och säger: jag har lidit ofta. Jag har stundom bedragit mig, men jag har älskat; det är jag som lefvat och icke en konstgjord varelse, skapad af mitt högmod och min ledsnad.» Ernest Renans personlighet. Den bild af Renan, som dessa sista år lefvat i den allmänna föreställningen, är den halft legendariska typen af en ironiens och motsägelsens apostel, som med en hellensk skeptikers öfverlägsna leende förband en kristlig mystikers innerlighet. Han har stått för oss som en tviflets auktoritet, hvilkens högra hand ej visste hvad den vänstra gjorde men som än från katedern med en professorsgest strök under den moderna kritikens fällande ord och än med en salongsabbés behagsjuka åtbörder beledsagade ett känslofullt citat ur Thomas a Kempis eller Augustinus. Denna bild af en prästerlig och sentimental tviflare, af en jonglör, som kastade boll med idéer och problemer och lekte med tro och tvifvel som en prestidigitatör med sina kulor, stammar visserligen till en del från Renan själf.
Med afseende å det goda inflytande på yngre slöjdoch näringsidkares utveckling, som visat sig af re seunder stöd, beviljade åt sådane arbetare t näringsyrkena, hvilka i främmande länder önska att vinna ökade insigter och konstfärdighet, hemställde Stats-Rådet, att Kongl. Maj:t måtte hos Rikets Ständer äska uppförande, under instundande statsregieringsperiod, på Sjette Hufvudtitelns * anslag till »Befrämjande i allmänhet af Slöjderna», af det belopp, som för närvarande till nämnda ändamål utgår från Riksgälds-Kontoret, eller 3,000 Riksdaler årligen; äfvensom Stats-Rådet tillstyrkte enahanda åtgärd i fråga om de 1,500 Riksdaler om året, som å Riksgälds-Kontoret äro anvisade till slöjdexpositioners befrämjande, hvilka medel väl under de sednare åren icke blifvit anlitade, men hvilkas gagneliga användande vore att emotse, allenast lämplig lokal till större dylika expositioner kunde beredas. I öfverensstämmelse med hvad som vid beräkningen af statsverkets inkomster blifvit angående inkomsttiteln »Ordinarie räntan» beslutadt, hemställde StatsRådet, att de under anslaget till »Befrämjande i allmänhet af Slöjderna» uppförda indelta räntor, till upptaget belopp af 1,450 Riksdaler, måtte från Riks-Staten uteslutas. Bil. N:o 5 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop, N:o 1, om Statsverket 1862. 83 E. Undervisnings-anstalter för Handel och Sjöfart. i:o Kommers-Kollegii underdåniga skrifvelser af den 4 Juli och 12 Augusti detta år, innefattande anmälan, hurusom Direktionerne för Navigationsskolorna i Stockholm, Götheborg, Gefle, Malmö och Hernösand, med anledning af vederbörande lärares gjorda framställningar, fästat Kollegii uppmärksamhet på behofvet af förbättrade aflöningsvilkor för lärarne vid berörda navigationsskolor, till stöd hvarför hufvudsakligen åberopats de under de sednare åren så betydligt stegrade lefnadskostnaderne i förenämnda städer; hvarjemte särskildt blifvit yttradt: af
Rudbeckius blef konungens hofpredikant och Messenius blef 1613 riksarkivarie i Stockholm samt följande året assessor i Svea hofrätt. Men redan 1616 blef Messenius anklagad för förrädiska stämplingar till de polska Wasarnas förmån samt för brefväxling med jesuiterna; han blef öfverbevisad inför Svea hofrätt och sattes i fängelse på Kajaneborgs fästning i Finland, der han efter egen uppgift på ett hårdt och ovärdigt sätt blef behandlad. Lindring i sitt fängelse erhöll han först 1635, då han flyttades till Uleå. Men han dog redan d. 8 Febr. 1637, öppet bekännande sig till romersk-katolska religionen303. Under hans 20:åriga fångenskap var arbetet på Sveriges historia hans enda tröst; han skref under denna tid sin ryktbara Scondia Illustrata i 20 band, hvaraf dock endast 14 äro utgifna304. Messenius, ”riksgrälmakaren,” som han af Atterbom kallas, har blifvit hårdt bedömd. Han står ensam, sin egen advokat, gentöfver de många samtida fienderna, hvilka mot honom vittna. Onekligt är, att han varit af ett obändigt lynne, fåfäng, herrsklysten, retlig och lättsinnig. Hans vankelmod i religion torde deraf lättast förklaras. Sannolikast är dock, att han under större delen af sitt lif varit temligen likgiltig för de religiösa tvistepunkterna samt underordnat det religiösa intresset under det egna personliga. Det har väl derföre icke varit honom något svårt offer att afsvärja den katolska religionen, i hvilken han blifvit uppfostrad, då han dermed kunde få köpa rättigheten att återvända till fäderneslandet. Säkerligen har han då menat det ärligt, trots hvad han sjelf mot slutet af sitt lif derom yttrat; ty det är icke gerna tänkbart, att en man med hans häftiga och sanguiniska lynne kunde vara i stånd till en så långvarig och djup förställning.
Hvad angår det yttrande af Herr Lefrén, att jag uraktlåtit att söka få Grundlags §:n tydlig, så får jag anmärka, att jag finner den tydlig genom den enkla framställning, som här är gjord; ty det är gifvit, att ej den ordinarie Ledamoten upphör att vara ordinarie Ledamot, då det ej finnes stadgadt. Stod det, att han upphörde, då vore det helt annat. Jag Jror, att stadgamdet skulle snarare blifva otydligt genom den dubbla framställningen. I öfrigt anser jag det som min pligt , att alltid följa Grundlagens ordalydelse. Hans Excellence Herr Grefve Mörner, Adolph Göran: Jag ville endast hemställa, om icke, till undvikande af de svårigheter, som i an» seende till Ståndens olika talrikhet uppkomma vid utsättande af en viss mängd suppleanter, och då Grundlagen ej bör vara en reglementarisk Författning, utan blott innehålla grunderna för de allmänna förhållandens bestämmande, ändamålet bäst vunnes om man sade, att RiksStånden äga att, efter förekommande omständigheter, och i förhållande till UtskottsLedamöternes antal, utse det antal Suppleanter, som skola intaga de Ordinarie Ledamöternes rum, Friherre Cederflråni, Jacob\ Det har blifvit yttradt, emot den af Herr Lefrén föreslagne förändring, att, då flere RiksStånd äga en så liten personal, att de ej kunna utse flere Suppleanter, man nödvändigt borde bibehålla stadgandet om Sine Suppleanter. Mea då förhållandet är olika Ben 2 5 October f. m. med Ridderskapet och Adeln, och de öfrige Ståndens Ledamöter, hvilka äro hetalte å Riksdagsorten, så äro de senare så tillsägandes mera skyldige, att infinna sig uti Utskotten. Ridderskapets och Adelns Ledamöter hafva väl ej eller rätt, att få permision till mera än ett bestämdt antal, men med permision menas ej laga förfall, och det kan hända, att flere hafva sådant. Dessutom innehåller Grundlagen, att man först sedan man 3lne gånger efter hvarandra förfallolöst ifrån Utskottet uteblifvit, kan derifrån uteslutas.