Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
2600: Trycknings-kostnaden för Formulairen till samma räkenskaper ig5: 33. 4* Kostnader för det nya RiksBokslutsarbetet samt anticipalions-utredningarne 1200: —- 7:0 Tryckningskostnader för Samlingar af de till Kongl. Krigs-, CommerceochBergsCollegiernes befattningar hörande Författningar och Stadganden, åren 1822, 1823 och 1824 58gi: 14. — hvarifrån afgå influtna försäljningsmedelåren 1824, 1825 och 1826 ioo5: 35. — då alltså återstå 4885: 27. — 8:0 Inbetalning å de Högstsalig H. M. EnkeDrottningen, Hedvig Elisabeth Charlotta i lifstiden tillhöriga Götha Ca - Transport 141874: 7. 7. Exp. Utsi. Förslag till und. Slcrifv■ A7:o 220- 533 Transport 14,874: 7' 7* nalActier för ett Capital af 35,ooo R:dr . 700: 9:0 Lön och Boslällspenningar för en Häradshöfding i Helsingslands Vestra Domsaga, enligt Kongl. Brefvet den 3 Augusti 1818 85: —- — Lön och Boställspenningar för 2:ne Häradshöfdingar i Vesterbotten i5o: 10:0 Till ersättning af kostnader för utmarksdelningar på Öland: Utgifter vid den verkställda regleringen af StuteriInrättningen vid Flyinge och Dahlby Kungsgårdar, enligt Rikets Ständers beslut den 17 April 1818, oell E. K. Maj:ts derpå grundade Nådiga Bref d. 9 Junii samma år, 7262: 12. 8. 12:0 Restitution till samma Stuteri för den dagsverkslösen, Transport 27,493: 35. 1. 534 Exp. Utsk. Förslag till und. Skrifv.
At i stället för de fircflagne trcnne dagar, en wccka mä lemnäs til upsägniyg och utsättas cft ter den för hwarje ort blifwande flyttningstid. Wid 8 ZAt de wanlige 7 frihetsdagar astid mägr wid början af tjcnstctidcn bestäs tjenstehjon sä framt icke annor öfwerenskvmmclse göres., Wid 12 Z. At tjenstehjon som icke angifwer sin medtjenare, dä denne med ekd owarsamt umgäs, icke mä wara underkastad ljka straff som sjelfum förbrytaren, hälst mcdwctcnhct icke innefattar delaktighet i förbrytelsen, och angifwandet skulle tjenstehjon emellan medföra osämja. Wid iz §. At om en husfader med sädan swär WWist yyvt sil tjenstehjon som denna Z. omförmäler sig tredje gängen förbryter, tjenstehjonet mä wara berättigat at gä utur stensten och til godo njuta hela sin betingade An, och stuteligcn at det uti § af 17Z9 ärs tjenste, hjons.stadga utsatte förbud för tjenstehjon, at wid öfwcr. enskommelse om Lön betinga sig utsäde, mätte dä denna för Jordbruket stadeliga osed pä nägra ställen ännu sorl. får och kunde widare utbreda sig, uttryckligen förnyas. Hwilket genom Utdrag af krotocollet de öfrige Respective Ständen wördsamt och wänligen cvmmuniceras stulle. dit tupra. Lx xrotocollo. Herr von Sebalt?,enkeim, Oaviä (den äldre). Under ödmjukt förbehåll at paragraphswis fä gransta den förestagne Tjenstehjon-.Ordningen, wik jag hafwa äran allcoast yttra mig öfwer 1 Z — hälst jag förhoppas HöglofligRiddcrskapet och Adeln finner tjenligt at ej ofta pä en gäng stumpa med hela betänkande» af stiverte betydliga innehäll. Den I § lyder salunda: jnga Landstrykare m. m.
Blott en departementschef hade inspekterat skolorna i Norrland och i de öfriga landskapen ingen, om ej en eller annan spridd skola blifvit besedd. Universiteten hade af några departements-chefer blifvit besökte, dock utan att man vet om dessa tagit närmare kännedom af undervisningens gång eller behandling. Funnes ett Ecklesiastik-kollegium, så borde hvarken för kyrkans, läroverkens eller fattigvårdens ärenden, behöfvas flere eller större kommittéer, än i andra förvaltnings-grenar. Då skulle äfven ibland Kollega ledamöter inspektörer kunna finnas, utan att departements-chefen sjelf behöfde att dertill, annat än undantagsvis, påräknas. Hvad derefter faltigvårds-urendena angick, har motionären anfört att, emedan det oförskyllda armodet vanligtvis härrörde från sjukdom, hade, ifrån de aflägsnaste tider, fattigvård och sjukvård varit förenade samt bägge ställde under kyrkans skydd. Redan under katholska tiden hade hospital upprättats bredvid kyrkorna eller under deras hägn, och äfven efter reformationen, i följd af det inre sambandet emellan religionen och fattigvården, blifvit dervid bibehållna. Också hade Gustaf II Adolf haft för afsigt att ställa hospitalen under 6 Allm. Best.- ock Ekon-Utskottets Betänkande, N:o 117. det Öfver-konsistorium han ämnade inrätta; men dä något sädant icke blifvit tillsatt, hade hospital och barnhus i 1626 års Kansli-ordning blifvit hänförde, under Kansli-kollegium, hvilka stadganden förnyats år 1661. Sedermera hade år 1663 sjukvården i andra instansen blifvit afsöndrad till ett Collegium Medieum; men genom 1686 års kyrko-lag ställdes sjuk-stugorna, eller de egentliga fattigstugorna, jemte hospitalen, under landshöfdingarnes och biskoparnes samt lägre verldsliga och andliga myndigheters, eller ock hvarje församlings, särskilda vård, hvarvid det alltsedan förblifvit.
Det finns ingenting i verlden, man så hastigt ledsnar vid, som qvinnan, då man vet, att man är tvungen att vara hennes man.» «Ack Albert,» sade Evelina. «Hur olika jag tycker du nu talar emot förr. Om du blott ville försöka, söta Albert; försöka den olyckan du talar så mycket om, du skulle alltid finna mig likadan, lika undergifven, du skulle få se att du blefve lycklig, och om du ej blefve nöjd, så lofvar jag dig, att då få förskjuta mig, du skulle åter kunna bli fri, om du funne dig tryckt. Jag egde åtminstone då anspråk på aktning, som jag fruktar jag icke nu gör. Fru B. står i samma förhållande. Hon fruktar att genera någon, bör icke äfven jag frukta detsamma?» «Kära Evelina,» sade Albert, och klädde sig det fortaste han kunde, «förskona mig ifrån sådana jeremiader. Vi ha en gång inrättat vår lefnad efter bådas vår vilja. Du känner mina grundsatser. Hittills har ju dina öfverensstämt med dem, och jag ber dig en gång för alla, att lägga bort alla svagheter, de göra endast ledsnad och missnöje, min söta vän.» Evelina såg honom derefter ta sin hatt. Allt hopp var då ute. Hon nedsjönk mot kuddarne i sängen, hon kunde icke gråta mer. «Adjö Evelina,» sade Albert i yttre rummet. «Jag kommer hem till middagen.» «Ack Efverling! Efverling!» utropade Evelina, alldeles utom sig. «Du föreställde mig, att mitt mod skulle vackla, och hvar skall jag söka mod, om icke Albert åter blir densamma?» «Ack! att jag någonsin kom hit!» Hon påminte sig att det var postdag. Hon föresatte sig att skrifva hem, hon ville försöka att lätta sitt hjerta, med tankan på sina vänner; men skulle hon väl beklaga sig? skulle hon säga dem att hon redan fått ångra sin villfarelse Nej, dertill egde hon ej mod. Hon hade ingen annan än sig sjelf att skylla. Evelina skref till tanten, till Efverling, till Clara Nordberg; och hennes bref bar, utan att hon märkte det, hela stämpeln af hennes sinnestillstånd, hon anade icke, att just det hon önskade dölja, framstod i hvarenda rad.
Likväl röjer sig denna krigiska anda redan i åtskilliga af hans bekantare dikter, genom beslägtade och förberedande accorder: såsom t. ex. i den nästförsista, på arsenalen hänvisande strophen af den komiska idyllen ”Mollberg! stå stilla, stå stilla vid grind”; eller i den rena – man kunde säga, kungliga – idyll, som afslutar samlingen af Fredmans Sånger, är klädd i formen af ett ”Bref till Kongl. Sekreteraren Schröderheim”, och har till ämne Konungens resa till Ryssland år 1777. Detta af idel skogsluft och landtglädje genomandade stycke, der skalden tillika har målat en liten glänsande tafla öfver sig sjelf såsom jagtklädd och jägare, är föröfrigt det vackraste af alla dem, som han gjort för att läsas; och har den särskilda utmärkthet, att af alla dessa vara det i språklig hänsigt noggrannaste, – ja, enda fullt korrekta. Jag nämnde Bellmans språk. Allmänneligen, så vidt jag vet, erkänner man deraf svenskheten, egentligheten, ledigheten, naiveteten, färgrikheten; äfvensom – hvad efter allt det föregående säger sig sjelft – dess rhythmiska smidighet, dess musikaliska lenhet, alltonighet och outtömligt flödande rimförråd. Öfverhufvud är det en för hans behof särdeles lycklig blandning af Skrift-svenskans och Tal-svenskans egenskaper; så likväl, att den sednare vanligtvis har öfvervigten. Närmare kan det så beskrifvas, att han der, med obegränsad frimodighet, har upplyftat vårt hvardags-tungomål till skriftspråk; visserligen med poetisk och musikalisk förädling, men med troget bibehållande af hela dess grammatik.
Vid den uti 18 puncten af Utskottet föreslagne tillökning från 42>^4° R*dtill 5o,ooo R:d. uti anslaget till Ved, Ljus och Skrif-Materialier för Civile Ämbets-Verken, bifallen af Presteoch Borgare-Stånden, är hos Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet erinradt, att en större hushållning med 534 Stats - Utskottets detta anslags användande, borde iagttagas, så att det kunde blifva tillräckligt, utan den föreslagna tillökningen., äfvensom en Ledar mot inom Ridderskapet och Adeln yrkat, dels att de publike Verken icke matte antaga så mångå Extra Ordinarjer, som hittills skett, dels att Extra Ordinarier icke borde erhålla Ljuspenningar. I afseende på den föreslagna hushållningen med ifrågavarande Stats-anslag, instämmer sådant fullkomligt med Utskottets önskan; men enär Räkenskaperne som blifvit granskade af Riksens Ständers Revisorer , och jemn* väl af Stats-Utskottet, icke föranledt lill någon anmärkning i denna del, har Utskottet ansett den tillstyrkta tillökningen desto nödigare , som det blifvande anslaget det oagtadt understiger, hvad under de sednare åren för Skrif-Materialier, Ved och Ljus till dc publike Verken åtgått, och hvars större behof till hufvudsaklig del härrör från stegrade priser på Ved; och hvad beträffar frågan om inskränkning i rättigheten för publike Verken, att antaga Extra Ordinarier, samt alt betaga dessa förmånen af Ljuspenningars åtnjutande; så lärer detta böra blifva föremål för Reglering i sammanhangt med' Styrelse-Verkens nya Organisation , men för närvarande icke föranleda till åtgärd af Riksens Höglofl. Ständer. 8:0.
Afdelning har uti den häröfver afgifne utredning vunnit full-* komlig underrättelse att berörde skiljaktighet blott har sin upprinnelse deraf, att omför mal* ta Berättelsen blifvit efter då »il gängtdiga Räkningar och Rapporter från Finland författad, hvaremot Hufvud Boken, som mycket sednare blifvit afslutad , stödjer sig på de Handlingar, som sedermera kunnat samlas, sa att, ehuru anledningen till anmärkningen varit Tigtig, är likväl ingen ting i sjelfva salen origtigt. Jemväl hafva Riksens Siänders Revisorer •hos Kongl. Majtt i underdånighet anmält, att ehuru Kongl. Allmänna-Magazins-Directionens Räkenskaper för åren 1800 tillochmed 1804 blifvit i Kongl, Kammar-Rätten reviderade, saint ve* derbörandes förklaringar öfver dervid förekomna anmärkningar äfven tid efter annan inbekomrnits, hade dock ingen enda deraf blifvit med Utslag afhulpen; hvarföre Revisorerne i underdånighet anhållit om Kongl. Maj:ts Nådiga befallning till Kammar-Rätten, att så val med görlig skyndsamhet anmärkningarna afgöra, som att framgent icke fördröja granskningen af Kongl. Directionens Räkenskaper. Stats-Utskottets Afdelning har följt detta ärende, och bör ej förbigå att tillkännagifva, det icke allenast ofvannämnde Ars Räkenskaper, utan ock de påföljande årens, till och med 3 4 & Den 27 Juli. t 9 med 1810 Ars Hufvud-Bokj hafva numera erhållit Kongl. Kammar Rättens Handläggning ; de flesta anmärkningar vid förstnämnde Årens Räkenskaper hafva pröfvats böra förfalla' några hafva blifvit till ytterligare upplysning och förklaring utställte, och anmärkningarne vid sednare årens Räkenskaper hafva nyligen blifvit med vederbörande till förklaring corn* municerade. Revisions-verket i Kongl. Kammar-Rätten af Magazins-Räkenskaperna har således nu kommit i full gång; men Stats-Utskottets
Derjemte tror jag att lika hufvudsakliga tilldragelser i vår religion igenfinnas och äro ämnen för texter på våra Söndagar samt att de tilldragelser äro ganska få, som ej dit kunna refereras, och hvilka enligt sin natur borde firas på särskildte dagar. Deribland anser jag likväl Långfredagen, hvars indragning Motionairen nu mera sjelf ej åsyftar. Jag skulle äfven Den rg December f. m. önska, att ChristiHimmelsfärdsdag undantogs från de Högtidsdagar, sorn äro föreslagne att Förflyttas lill Söndag; och detta i synnerhet derföre, att denna dag likasom Midsommarsdagen i de fleste Landsorter är en verklig Folkfest. Deremot tror jag, att de så kallade Annandagarne och Maricebebådelsedag ganska väl kunna indragas. Hvad Grefve Posse förmält om ett väl användande af de så kallade hvardagarne, anser jag vara främmande för ämnet. Ju mindre det allmänna sysslandet afbrytes, utom på de vanliga Söndagarne, ju mera skall håde moralitet och religiositet vinna. I den Province jag hor och med uppmärksamhet på det yrke jag drifver, har jag den erfarenhet, alt Helgedagars inträffande midt i veckan ganska litet befordrar religieusa känslors väckande. Vid Bruksyrket och no* mement Stångjernshandteringen händer det vanligen, att då Helgedag inträffar t. ex. Eå en Thorsdag, kan man, oaktadt storsta emödande, ej förekomma att Smederne supa sig fulla Fredagen och Lördagen, samt således förstöra sig för hela återstående delen af veckan. Af dessa skäl och med de anmärkningar, jag nu haft äran framställa, förenar jag mig med den värde Motionairen* Herrton Hartmansdorff> åugust: Fullkomligen instämmande med hvad Grefvarne Posse och De la Gardie yttrat, hade jag ej väntat att i ett Christet Land något 3o8 Den 19 December f. m. sådant förslag son Grefve Hamiltons nu i frågavarande skolat framkomma.
Fandrickar och ^cliutanter wid indelte Regementer - 122. vito wid warfwade och Wargeringen 7;. Under - Officerare wid indelte Regementer med indelte Löner 75^ vito wid warfwade Regementer - 50. An - ?Z8 Den Z Mars. Anmärkning. Oklicerare, som tjent wid Cavallerie - Regememerne, böra erhälla 50 xroLent8 tilökning för l^ourLZs-Penningarne, i fall de blifwa xlaceracis pa L-ivallerie - Regementen til tjenstgöring, men i händelse de placera pa Inkanterie, erhålla de lika med hwad för Inksnterie-OfiicerarL är fastställt. Mitt stäk til denna af mig föreflagne förändring/ har warit det, at jag ansett billigast, af höja för de högre graderne. I de lägre, tjenar man endast pa hoppet. Man kan hafwa manga tillvägar til annan förtjenst, men innan man hunnit til de högre graderne, är man merendels redan gammal, har man ej tilfälle at söka andra medel til bergning, och finner sig mangen i den belägenheten, at hafwa kamille at försörja. Mit Förslag är dessutom grundad! pa Stater, och hwad ungefärligen desse Olkcerare förut innehaft. Dessutom kan jag försäkra, at när cslculen upgöres, star den Ut pä mindre Summa än Stats-Utskottets. Herr Grefwen och Landtmarskalken gjorde kropoliticm om bewiljande af den Summa til underhall för f. d. Finsta Armeen som Starse Ulstottet föreslagit. Bifölls. ytterligare propouersäe Herr Grefwen och Landtmarskalken, at fördelande af denna Summa matte i underdänighet öfwerlemnaS at Hans Kongl. Maj:t. Ropades starka Ja, men nägra fä Nej.
Då staten, efter motionärens tanka, kunde, utan att fela mot förnuftet, göra sådana inskränkningar i den enskildes eganderätt, som oundvikligen böra finnas för alt afhålla individen från de positiva företag inom hsfns rätls-sfer, som verka förstörande äfven inom alla de öfriga individernes, bar motionären, vid betraktande häraf och med hänsigt å de för landet olycksbringande följder, hvartill omförmälda skogshushållningssätt kunde gifva Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon -Utskottens Betankande, IV.o 11, 7 anledning, föreslagit, att, med den inskränkning uti dispositionsrätten af egen skog, som häraf Liefve en följd, och med derefter lämpad ändring i Kong!, förordningen om skogarne i riket den 1 Augusti 1805 måtte stadgas: ”livar, som innan 10 år från tillträde af fast egendom, antingen såsom egare, arrendator, brukare eller pantinnehafvare, afverkar eller på något sätt afhänder mer än en tiondedel af den till egendomen hörande skog, bote fulla värdet af hvad han afverkat eller från egendomen afhändt samt ersätte den kost nad, som för skogens uppmätning och värdering, i och för åtalets utredande, åtgått. Kronoeller, skogsoch jägeri-betjente, som åtalet utfört, tillkomma ena hälften af böterna och den andra tillfälle skogsplanterings-kassan. Saknas tillgång till böter, varda de förvandlade efter enahanda grund, som böter för annan åverkan. Åtal, som icke blifvit anstäldt inom 2 år från omför» mälde tids utgång, vare utan verkan.” Vidare och till skärpande af samt enhets införande i straffet för åverkan å annans egor har motionären yrkat den ändring i 62 och 63 §§ i ofvannämnda Kongl, förordning samt Kongl, förordningen den 18 December 1823, att åverkaren skall böta tredubbla värdet af hvad han åverkat och vara förlustig medborgerligt förtroende; hvaremot serskild vitesbot, såsom ett godtyckligt och oegentligt straff icke skulle för förbryLelser af delta slag ådömas.
När träverket o c h golfvet äro väl torra inflyttas kläderna, ej förr. Rullgardinerna nedfällas samt borstas o c h dammtorkas å ömse sidor Fönstertvättning b ö r aldrig försiggå, medan solen ligger på fönstren, ty glaset blir då Sammigt o c h mångskiftande. V i d garderobstädning, vår o c h höst, gör en matmoder klokt i att vara närvarande. Många saker, h o n nästan glömt, k o m m a då fram o c h kunna finna sin användning. Allt som. man ej har omedelbart bruk för o c h d o c k likväl ej vill ge eller kasta bort, b ö r skyddas m o t mal g e n o m att noga sammanvikas o c h göras paket af, s o m hvart o c h ett förses m e d en vidfäst lapp, som anger hvad paketet innehåller. Skall man b o på landet o c h ej valt ett alltför fashionabelt grannskap, är det bra att taga m e d sig o c h nöta på gamla saker, som ännu äro i brukbart skick, m e n blifvit undanlagda o c h undanskymda af nya plagg o c h nu k o m m a i åtanka igen, då de tagas ur garderoben. V a r m a koftor o c h schalar, » herrns » gamla vinteröfverrock för kalla roddturer eller ruskiga dagar o c h andra sådana plagg är ej skäl att oöfverlagdt göra sig af m e d eller låta förfaras, ty b o r man o m somrarne på landet, är det till stor nytta att ha m e d sig en del äldre kläder, som man ej behöfver vara rädd o m. På streck på gården upphängas vinterplagg, garderobernas innehåll o c h sängkläder, täcken och filtar för att luftas o c h göras damfria. Man har då ett stadigt sämre bord, hvarpå plaggen utbredas, medan de borstas o c h sedermera hopläggas o c h med ordning nedläggas i klädkorgar för att bäras u p p till sina respektive förvaringsrum.
Lån, förfallna till inbetalning efter hand från och med 1 <334 tdl °eh med i838, hvilka primitivt utgått med 7,210 Rdr, men hvarå ännu återstå obetalde 5,671 Rdr 12 sk., äro af den högst osäkra, beskaffenheten, att desamma icke kunna anses innefatta någon egentlig tillgång, och följagtligen ej; eller böra. i Verkets Gapitalsumma inberäknas ; 2:0 att af de. lill Lagsökning ullemnade Lån, som från och med 1817 till och med 1828 tili inbetalning förfallit, 29. stycken , hvilka primitivt uppgått tili 24.,i5o Rdr, deraf ännu återstå obetalde Rdr 18,082: 3, 7., finnas så beskaffade, alt så väl Låntagarne som Löftesmännen för Lånen, i utblottade omständigheter med döden afgått, och att alla lagliga åtgärder för indrifvandet af derå återstående belopp blifvit fruktlöst vidtagne, så alt någon vidare afbetalning, än den som redan Verket tillgodokommit, för dessa Lån icke är att förvänta ; 3:o att uppå trenne stycken år i83o utgifne Lån,.emot hypothek af publika papper, efter försäljning af hypotheken, en förlust uppkommit af 864.
För forskaren i våra protokoller är det nemligen icke blött af intresse att erfara de uppträdande personernas åsigter uti den ena eller andra frågan, utan äfven att kunna bedöma så till sågandes den metod, de an vändt för försvaret af desamma och den form, hvari de blifvit framställda. Derutur fi ani går icke blott omdömet öfver talarens talang utan äfven i viss män öfver hans karaktär, hvilken ej sällan genomskinligt nog afspeglar sig just uti den dramatiska formen af det muntliga föredraget. Också ser man långt bort i den dunkla forntiden, att då häfda tecknaren, vill gifva en klarare belysning åt de män hvilkas historia lian vill åskådliggöra, han icke blot t berättar hvad de gjort och sagt, utan derjemte ofta låter dem framträda sjelfva talande. På dessa skiil anser sig Utskottet böra vördsamt afstyrka bifall till Herr Cederschiölda efva»©»förmälda motion. R iddarhus-Utskottets Utlåtande N:o 3. 5 Beträffande Herr Friherre Sprengtportens förslag, att sedan ett verbal-protokoll blifvit uppsatt, för att förvaras i arkivet, ett sammandrag deraf borde författas, för att, vid remisser eller återremisser, till Utskotten expedieras, anser Utskottet en sådan åtgärd, hvilken torde mer än fördubbla protokolls-förandens arbete, fördenskull komma att ännu mer än hitintills föranleda tidsutdrägt vid remissers expedierande, hvarföre Utskottet tillstyrker att jemväl detta förslag icke måtte bifallas. Och då, enligt hvad ofvan förmäles, 59 § riksdags-ordningen uttryckligen förmår att Riks-ståndens protokoll skola till deras fullständiga innehåll genom trycket utgifvas, lärer jemväl friherre Sprengtportens förslag, att endast ett sammandrag af dessa protokoll skall tryckas, anses böra förfalla. Hvilket dock allt till Höglofl. Ridd. o. Adelns egen ompröfning vördsamt öfverlemnas. Stockholm den 21 November 1859. STOCKHOLM, TYPOGRAFISKA FÖRENING EKS BOKTRYCKERI, 1859.
Ständer i nåder äska anslag til! en fyrinrättning vid Sandhammaren — en fråga hvilken ej ä detta Utskotts pröfning beror — anser Utskottet sig böra, vid granskning af nu ifrågakomne motioner, tillse det medlen till utförande af det utaf Kongl. Maj:t i nåder föreslagna arbete, derest detsamma varder af Rikets Ständer bifallet, ej*må vara på förhand borttagne genom bifall till de enskilde motionärernas förslag. Sammansatta Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.-UIskottets Utlåtande 4. På ofvan anförde skäl, och med afseende jemväl å hvad upplyst är. dels om de svårigheter, som möta vid en fyr-anläggning å klippan Bonden, dels att en sådan fyr. ehuru mycket gagnelig, dock står i vigt efter flere andra behöfliga fyrinrättningar, linner sig Utskottet för närvarande förhindradt att till anläggandet af en fyr å klippan Bonden tillstyrka bifall. Enahanda betänklighet i afseende å bristande medel, i förening dermed att icke utrönt blifvit, det förslaget är framför flere andre af behörige myndigheter förordade fyr-anstalter af behofvet påkalladt, nödgar Utskottet att till förslaget 0111 utläggande af ett fyr-fartyg vid så kallade Sydostbrotten afstyrka bifall. Af samma skäl, som nu sednast anförde blifvit, linner sig Utskottet, i fråga om förläggandet af ett fyr-skepp vid det så kallade Kallegrundet, förhindradt att bifall dertill förorda. Hvad slutligen beträffar förslaget om undersökning för anläggande af en nödhamn vid Skillinge fiskeläge, ofvanför Sandhammaren; sä enär, i anledning af Rongl.