Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hypoteksbanken i hvarje händelse att om obligationernas användande Riksgälds-kontoret genast underrätta. § 14. Har af den under litt. b) i nästföregående § nämnda anledning försäljning egt rum, vare Hypoteksbanken pligtig så väl att, så snart ske kan, åter inköpa ett, det försålda motsvarande, belopp af samma obligationer, som ock att till Riksgälds-kontoret godtgöra den för de försålda obligationerna belöpande ränta, till dess att grundfonden på nämnda sätt blifvit till sitt ursprungliga belopp återställd. Kan sådant återköp ej ske inom den lid, som dertill eller aftal emellan Riksgälds-kontoret och Hypoteksbanken bestämmes, och som ej må utsträckas öfver två år, erlägge Hypoteksbanken till Riksgalds-konlorel för de ännu utelöpande obligationerna full liqvid, och varde derigenom berättigad att, i de användas ställe, nva obligationer lill motsvarande belopp erhålla. Der, pä sätt i § 13 medgifvet är, obligationer blifvit för Hypoteksbanken behof pantsatta, skola de sednast inom ett år från panlsätlningsdagen al banken åter inlösas. § 15. För den händelse att erforderliga medel till det återköp eller den liqvid, som i § 14 sägs, ej pä annat sätt kunna anskaffas, ege Hypoteksbanken för sådant ändamål erforderligt tillskott från de i banken delägande Hypotheksföreningar, i män al deras delaktighet i banken, inom utsatt tid infordra, och vare, i sådant lall, desse pliglige alt, genom en eller beholvet lämpad, på sina låntagande medlemmar uttaxerad förhöjning af kapital-afbetalnings-procenten, det nödiga beloppet upptaga. Om genom försäljning eller pantsättning af de till grundfonden hörande obligationer för det i § 13 litt. b) uppgifna ändamål, grundfonden vid något tillfälle skulle komma alt nedgå (ill
Denna brokiga blandning af färgskalans alla nyanser; denna orediga symfoni af röster i alla möjliga och omöjliga klangfärger och modulationer; dessa besatta infall, som förkroppsligat sig i kostymer och masker af ett utseende, om hvilket ingen, möjligen med undantag af bärarinnan själf, kunnat drömma; denna rika belysning i de praktfullt ornerade salongerna och icke minst medvetandet om, att under alla dessa fantastiska masker döljer sig folk af de mest skilda samhällställningar, tycken, vanor och böjelser, folk som lemnat sin hvardagsmänniska hemma och stämt möte här för att få vara riktigt uppsluppna och roa sig grundligt en afton — allt detta gör hela tillställningen till någonting särdeles retande och pikant. Etablissementets förträffliga orkester spelar upp, och de danslystne träda inom den kordong, som bildas af hillebardiererna. Det är si nch så med utrymmet, man knuffas och knuffar igen, klingande skratt och små förtrytsamma utrop aflösa hvarandra, men förtrytelsen jagas ögonblickligen bort af skrattet: prinsessan Karneval tål ingen misstämning, den fläktar hon bort med sin stora, röda solfjäder. Så småningom vänjer man sig vid virrvarret, man börjar att observera detaljerna, fästa sig vid vissa kostymer, som försvinna i vimlet, men som man känner igen, när de framdeles då och då dyka upp. Den ståtliga dragonflickan i den vackra hvita vapenrocken och hjälmen drager alltid uppmärksamhet till sig med sin präktiga hållning, och ni kan vara öfvertygad om, att hon har repliker så träffsäkra som en karbinkula. Förtjusande små kvinnor i Biancahattar är det godt om, men hon, den långa i » imperialoktavformat », synes dock hufvudet högre än allt folket. När morgondagen kommer och allt återtager sitt vanliga utseende, har hon kanske mera tycke af en dragonlöjtnant än vår skönhet i hvita vapenrocken.
Med anledn. häraf tager jag mig friheten hemställa huruvida båda dessa yttranden slå tillsammans; ty om man skulle antaga alt StatsUtsk. endast skulleföreslå löneförhöjningar på grund af K. Propostr och icke med anledn. af enskilda motioner, så skulle man ju igenom antagande af denna grundsats afklippa den enskilde motionärens - Den 11 April f. m. 49 rens räll alt göra yrkanden i löneförhöjningsfrågor. Man har vid föreg:de Riksdagar iakttagit samma sätt alt gä tillväga som nu, och jag tror alt de åberopade principerna i sådana frågor blifva svåra att följa, enär vid lönebeslämningar alltid måste såsom grund antagas de nuvande lönerna äfvensom de fordringar man gör på embetsmannen. Jag yrkar således bifall till nu föredragna puukt af StalsUlsk:s Betänk. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Gr. von Platen har ifrågasatt behöfligheten af den löneförhöjning, som blifvit åt Just.- Råden föreslagen. Man torde för henne icke behöfva anföra något bättre skäl, än den omständigheten alt domarne i lägsta instansen, nemi. Häradshöfdingarne, icke sällan äro bättre lönade än Rikets högsta domare. Detta är ett alldeles förvändt förhållande. I st. f. att underdomaren skulle önska befordran, så har han merendels icke denna åstundan; utan tvertom skulle Just.-Råden önska åtnjuta Häradshöfdingars beqvämlighet och löner. Derest samhället icke rättar detta missförhållande, så måste det inträffa att de högsta platserna icke sökas af dem, som hafva de högsta insigterna och förmögenheterna. Hvilken faller ett sä förvändt förhållande till last, om icke lagskipningen och samhället? Del år verkligen förunderligt att Just.-Räds-embetet kunnat erforderligen besättas uuder det alt lönerna varit så klena som xde ännu äro. Frågan huruvida den lönförhöjning, som åt Just.-Råden föreslagits, är behöflig eller icke, lärer förmodligen ej vara svår för Gr. von Platen alt sjelf afgöra då han nyligen varit Stats-Råd, och således nogsamt vet hvad det kostar en hög embetsman att lefva i hufvudstaden.
"O "O B •H-S »t ^ ro‘^5 rÖ2* 2-S •§2 B *° r* "o? 8 ro 3 « cS CS w' B 4^ ?p o? *3 g ro* & SfrcS bi to (5) 3516. till SK. ©t. SProt. 1840 & 1841. 10 ©ami. 1 3lfb. 2 SSanbet. »euNltuinga^Srortmiftgen. g o r m u (a xx t Cuvarteret XX. XX-^ufet H:o Uppgift till tYiantals; od? ©fattffrtfmngen uti ©taöen XX.. XX. för år 18 *; Söbelfe; inncBafroanbe Stnbete, Stjenjl eller ®a Sfamn. P B C Jpujiru jjemmaroaranbc Voé> mig 6o följanbe, forn afgif Om någon af be flattflplbigeS Barn, mpnbfingar eller fjuSfolE eger fåbaite ggenbomar od) Sägen&eier, SQBerf od) inrättningar, Broarfor afgift enligt 2 Slrt. erlaggaö Bör, utmäefeS fåbant Brebroib narn; net; od), om någon af bern är gift, upptages Jpuflrun näjl efter SJlannen. (6) S3if). till 3i. Seanllninge^orovbnutgeH. gormuUUe* Uppgift till Cajteting0;£ommitte'en i H. H. 0od:en föt &c 18** UnDertecfnaD eget uti ofroannämnDe ©ocfen: §tä(feljemmanet 5Banå6
Dine tänder äro såsom en fårahjord, de der tvagne komma utu vatten, hvilke allesammans äro med tvillingar hafvande, och ingen ibland dem är ofruktsam. Dine kinder äro såsom skörden på granatäplet, emellan dina lockar. Sextio äro Drottningarna, och åttatio frillorna, och på jungfrurna är intet tal; Men en är min dufva, min fromma; en är sine moder kärast, och sine moders utkorada. Då döttrarna sågo henne, prisade de henne saliga; Drottningarna och frillorna lofvade henne. Ho är denna, som uppgår såsom en morgonrodne, dägelig såsom månen, utkorad såsom solen, förskräckelig såsom en härordan? Jag är nedergången i nöttagården, till att skåda telningarna vid bäcken; till att skåda, om vinträt blomstrades, om granatäplen grönskades. Min själ visste icke, att han mig intill AmmiNadibs vagnar satt hade. Vänd om, vänd om, o Sulamith; vänd om, vänd om, att vi måge skåda dig; hvad sen I på Sulamith annat, än dans i Mahanaim? Huru dägelig är din gång i skorna, du Förstas dotter! Dina länder stå lika vid hvarandra, såsom tu spann, de ens mästares hand gjort hafver. Din nafle är såsom en rund skål, den aldrig dryck fattas; din buk är såsom en hvetehop, omsatt med roser. Din tu bröst äro såsom två unge råtvillingar; Din hals är såsom ett elphenbenstorn, din ögon äro såsom de dammar i Hesbon vid den porten Bathrabbim; din näsa är såsom tornet af Libanon, hvilket sig vänder emot Damascon; Ditt hufvud står på dig såsom Carmel; håret på ditt hufvud är såsom Konungens purpur i fållar bunden. Huru dägelig och huru ljuflig äst du, kära, i vällust! Din längd är lik vid ett palmträ; och din bröst vid vindrufvor. Jag sade: Jag måste stiga upp i palmträt, och fatta dess qvistar; låt din bröst vara såsom drufvor på vinträ, och lukten af dine näso såsom äple;
Barnets far dog i går, modern har varit död i många år, och nu skola vi återbetala flickan de gåfvor, fadern gifvit din man; är du icke med därom?“ Hustrun slog armarna om mannens hals och gaf med en kyss sitt samtycke tillkänna. Hennes misstanke hade försvunnit lika hastigt som den upprunnit. Hos den gästfria Trotzig gafs en tid därefter åter en större middag. Bellman och hans unga fru voro äfven där. Som vanligt var glädjen den härskande gästen vid måltiden, och man hade just kommit till desserten, då porträttmålaren Philip Osenius, Bellmans forna skyddsling, reser sig upp och begär att få ordet. Pratet och skrattet upphörde. “För flera år tillbaka,“ började artisten, “voro vid Trotzigs bord samlade ett stort antal gäster, hvaribland hofsekreteraren Bellman. Vid detta tillfälle föreslog denne en insamling för en fattig prästson, hvars mor genom sjukdom och olyckor råkat i nöd, så att sonen, för att kunna förtjäna något, åtog sig skoborstning åt herr Bellman; men inkomsten däraf var icke stor, och nöden blef allt större och större, utan att den fattiga gossen med sina bekymmer ville vända sig till den, hvars uppassare han var, och hvilken han beundrade såsom en gud. En dag uppträdde gossen på en krog och sjöng en af Bellmans sånger mot betalning. Det var från den dagen, herr Bellman blef hans välgörare. Prästsonen är jag. Hvad jag i dag är, det har jag således Karl Michael Bellman att tacka för; men det är icke nog härmed. Vid det tillfälle, som gjorde Sveriges största skald till min välgörare, var en skoflickare närvarande. Karlen dog nyligen i fattigdom och vände sig före sin död till den ädle sångaren och anförtrodde i hans händer sin dotter. Vi alla här församlade veta, att, ju större snille människan fått, desto mindre äger hon af världsliga fördelar. – Frågas nu, skola vi tillåta, att Karl Michael Bellman ensam drager försorg för den faderoch moderlösa skoflickardottern? Skola vi tillåta, att hans sångmö betungas med ännu flera ekonomiska omsorger?
För mig synes det också ganska likgiltigt, enär, på sätt Friherre i Den 21 April f. m. i5 Ehrenborgh upplyst, dessa Hemman blifvit Hospitalet äfhände endast under vissa vilkor, eller med. rättighet till återlösen, för hvilken Hospitalet uppburit en viss afgift. Detta har från uråldriga tider ägt rum, och enda skilnaden är numera, att Kongl. Maj:t bestämt, det denna afgift icke får öfverstiga 3 procent. Motionären synes väl hafva antydt, att Danviks HospitalsDirection gått längre än vederbordt, och fordrat afgift äfven vid försäljning af sådane Hemman, der Directionen ej ägt rätt att fordra den; men detta har han icke bevisat, och det utgör dessutom ett ämne, hvarmed Rikets Ständer icke kunna taga någon befattning. Utskottet har derföre, sagt, att om missbruk ägde rum, hade vederbörande att söka rättelse i laga ordning. Jag tror således, att Ekonomiutskottet, i händelse af återremiss, icke, efter tydliga föreskriften i go §. RegeringsFormen, kan gå längre än det redan gjort. Men om Rikets Ständer, i anledning af Herr von Scliinkels Motion och det Utlåtande deröfver, som kommer att afgifvas af Statsoch LagUtskotten, skulle vilja efterskänka äganderätten till de ifrågavarande Hemmanen, då medgifver jag, att ett annat förhållande kommer att inträda. Herr Hjertaj Gustaf: Jag skulle tro, att ifrågavarande Utlåtande först kan afgöras, när det andra Betänkandet, hvarom Dea 2i April f. m. Friherre Ehrenborgh talat, inkommer från Statsoch LagUtskotten. Man skall då vara i tillfälle, att erhålla bestämda upplysningar om förhållandet med dessa Danviks Hospitalshemman, och jag befarar att, på sätt Grefve Posse anmärkt, go §. lägger hinder i vägen för målets pröfning, intill dess man fått inhämta, under hvad vilkor Hemmanen från början blifvit donerade till Hospitalet.
(Presteoch Bonde-Stånden alslogo inbjudningen). — att biträda Borgare-Ståndets, vid förehafvande af 50:de punkten i Stats-Utskottets Utlåtande N:o 51, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Fjerde Hufvud-Titel, lättade beslut, rörande kasern-bvggnad för Svea Artilleri-Regemente: III. 62, A. 64. — att förena sig i Borgare-Ståndets beslut om samtliga Riksståndens sammanträde till gemensam öfverläggning rörande Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande N:o 5, i anledning al Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition angående förändring i grunderna för bevärings - — I — 69 inrättningen samt om bildande af en landstorm: V. 32, 44, A. 44. Inbjudningar till Med-Stånden från Borgare-Ståndet: — att instämma uti Borgare-Ståndets beslut i afseende å 24:de §:ii i förslaget till de stadganden i Riksgälds-Kontorets Reglemente, som angå detta verks skulder och fordringar (Statsutskottets Memorial N:o 125): V. 610, A. 610. Inbjudningar till Med-Sånden från Bonde-Ståndet: — att förena sig i Bonde-Ståndets beslut i afseende å Usta punkten af Stats-Utskottets Utlåtande N:o 26, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Andra Hufvud-Titel: II. 205, 267, A. 268. — att biträda Bonde-Ståndets beslut i afseende å 2:dra punkten af Stats-Utskottets Utlåtande N:o 54, rörande sträckningen af nordvestra stambanan genom Werrriland.j III.
När Englands Victoria skänkte sitt land en arfvinge, gjorde hon likaledes för torpets område.» »Fy, hvad löjtnant Braun är vådlig, att tala om sådant!» »Hvad ondt har jag gjort för att få se så många onådiga miner? Är det tacken för att jag söker roa er? Nu är jag stött och tänker undanhålla er den stora nyheten att Victoria var min ko, min enda kära ko, förnämsta individen i min koloni.» Nu blef det skratt och böner att få höra något mer om kolonien och dess bebyggare. Men som det just då uppstod någon oreda vid bordens inlyftande för dukningen, och sedan ytterligare för den murgrönsbekransade grisens presentation, ledsagad som han var af ett feminint vackert sällskap ur gåsverlden, samt derjemte alla tal för grisen, gåsen, värden och värdinnan – så afslutar jag den litterära aftonen med anförande af ett litet bref af Braun, skrifvet från det der torpet till min man och mig gemensamt, och der koloniens ledamöter bli fullständigt framhållna. Detta brefutdrag lyder så: Wexiö och Lyckan den 10 sept. 1848. Redlige broder Carlo! Förträffliga fru! Som jag vet att I båda intresseren er för min person, så får jag berätta eder att jag nu fullkomligt flytt allt stadsbuller, till och med grannskapet. Jag, jag – detta ord, som den eljest genomhederlige Orvar Odd så innerligen gerna håller sig till – jag har blifvit ... Torpare. Och Gud ske lof för det! Torpet som jag arrenderar heter »Lyckan», förut bebodt af ett gammalt läsarepar af ståndspersonsklassen; bönehus, röfvarkula! Min Lycka är dock ej särdeles stor. På den födes blott en ko, som jag efter den fruktsamma drottningen i England döpt till Victoria. En bock, benämnd Albert, vidare tvenne tuppar, en hvit och en svart: Hedman och Wrangel; en gammal utlefvad ankbonde: erkehertig Johan och slutligen två krithvita små tama killingar: Amor och Psyche. Lägger jag nu härtill pigan Stafva, så ser herrskapet hela mitt sällskap.
Riksgälds-kontoret att emottaga de auktionsmedel, hvilka kunna inflyta för Kronan tillhöriga och för Kongl. Flottans i Carlskrona behof eller förre allmänna Magasins-inrättningens räkning icke inköpta hus i städerna, så vida ej dessa medel blifvit af Rikets Ständer för Särskildt ändamål anvisade. § 207. Yidare skola till Riksgälds-kontorets disposition öfverlemnas de medel, hvilka, till följd af anmärkningar vid räkenskaperna öfver alla till detta Yerk ingående allmänna utskylder, äro eller blifva levererade. § 208. Enligt den under sednast förflutna riksdag uppgjorda statsreglering, bör, utaf Statsverkets i den då fastställda Riks-staten beräknade årliga inkomster, ett till bestridande af de å Riksgälds-kontoret anvisade statsutgifter anslaget belopp af 966,200 R:dr för hvart och ett af åren 1858, 1859 och 1860, eller tillsammans för dessa 3 år Två millioner åttahundranittioåtta tusen sexhundra R:dr, genom Kongl. Statskontoret, till Riksgälds-kontoret aflemnas. § 209. Såsom bidrag till bestridande af do utaf Rikets nu församlade Ständer beviljade och till utgående från Riksgälds-kontoret anvisade statsutgifter, har vid innevarande riksdags statsreglering, på sätt den af Rikets Ständer nu utfärdade Riksstat innehåller, anslagits ett belopp af Två millioner femtionio tusen sjuhundranittio R:dr för hvart och ett af de år, derunder åberopade Riks-stat kommer att blifva gällande. Detta bidrags belopp eger dock Riksgälds-kontoret icke att från Kongl. Stats-kontoret utbekomma föi’r än under sednare hälften af året näst efter det, af hvars statsinkomster detsamma påräknats skola utgå. Jemte det Riksgälds-kontoret oger att från Kongl.
Prop. Jl/t 40. a b) vid S:te momentet, att Justitie-Rådet ansåg det här meddelade samt från 1807 års Förklaring, 11 punkten, hvilken nu skulle ändras eller upphäfvas, hemtade stadgande derom, att den som på en gång iir förfallen dels till fängelse vid vatten och bröd och dels till sådane böter, hvilka vid bristande tillgång förvandlas till dylikt fängelse, ej får böta, änskönt han både kan och vill till fullo erlägga böterna, utan i stället skall umgälla dem med kroppsplikt, vara obilligt samt stridande mot de grunder, som följas i afseende på andra böter, hvilka, för bristande tillgång, skola förvandlas till frihetsstraff, med eller utan arbete, äfvensom emot Kongl. Maj:ls år 1844 aflåtna nådiga Proposition om ny Strafflag, 6 Kap 16 §, hvadan Justitie-Rådet ville i underdånighet hemställa, om icke sistnämnde moment, hvars redaktion i öfrigt syntes kunna något förtydligas, må erhålla följande lydelse: att, om någon på en gång är förfallen dels till fängelse vid vatten och bröd, dels ock till sådana böter, som vid bristande tillgång skola till dylikt fängelse förvandlas, samt den dömde saknar tillgång till böterna; då skall, vid straffens sammanläggning, fängelsetiden bestämmas efter summan af böterna tillhopa med det penningebelopp, som emot urbota straffet högst svarar; dock att, derest förvandlingsstraffel är i Lag serskildt bestämdt, detta straff och det urbota straffet sammanlaggas, med iakttagande af hvad i 4 mom. sägs. Vid 3:e §. Enligt hvad sista momentet i denna § syntes antyda, skulle, i händelse tillgång saknades till böter, hvilka efter olika grund borde till fängelse med arbete förvandlas, det emot hvardera bötesbeloppet svarande fängelsestraff uträknas och dessa straff fullt ådömas, dock med iakttagande, att sammanlagda fängelsetiden ej finge öfverskrida två år.
Sorn denna votering utfallit med 84 Ja emot 35 Nej, så hafva Rikets Ständer beslutat i enlighet med Ja-propositionens innehåll. 27:de omröstningen. Den som anser att, i enlighet med Utskottets, af tre Stånd bifallna förslag, Humk. Humle bör vid införsel vara tullfri, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Bih. lill R. St. e Kk mVi s 'AV c.''-'. ' #-«» «« Vinner Nej, bestämmes, jemlikt Bonde-ståndets beslut, för Humle en införsels-afgift af 6 öre skålpundet. Voteringen har utfallit med 83 Ja emot 36 Nej; och hafva Rikets Ständer sålunda beslutat i öfverensstämmelse med Ja-propositionen. 28:de omröstningen. Den som utan förändring antager följande af Utskottet föreslagna och af tre Stånd godkända tull-bestämmelse: Instrumenter: Fältskärs-, Mathematiska, Optiska, Fysiska och Navigations-, med eller utan fodral: alla slag, monterade optiska Glas, Barometrar och Thermoinetrar derunder Införsels-tull. Skålp. öre. inbegripne 1 — 40- röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer härvid att, enligt Preste-slåndets heslut, tilläggas en så lydande anmärkning: Mathematiska, Optiska och Fysiska Instrumenter för farmaceutiska eller vetenskapliga behof må, sedan beskaffenheten och qvantiteten blifvit hos Sundhetskollegium, Vetenskaps-akademien eller vederbörande Universitets-fakultet uppgifne och godkände, af Apothekare och Vetenskaps-idkare införas tullfritt. Enär denna omröstning utfallit med 64 Ja och 55 Nej, hafva Rikets Ständer beslutat i enlighet med Ja-propositionen. Den som bifaller följande af Utskottet framställda och af tre Stånd godkända förslag till tull-bestämmelser för nedannämnde slag Musikaliska Instrumenter, nemligen: (Fleuter, Klarinetter och Oboer Guitarrer och Lutor Violer Violonceller och Kontrabaser . Waldbom och Trompetter Trummor och Pukor Klaver och Positiv
Eugenie de Montijo, grefvinna af Teba, föddes 1 8 2 6 af en bland Spaniens ädlaste ätter, h v a r 3 anor måhända nå upp ända till vestgoternas dagar. Om hennes första ungdom är ej mycket att förtälja, innan hon i början af 1850-talet vid Tuileriernas fester framstod i fulla glansen af sin yppiga spanska skönhet och såg hela den eleganta Pariservärlden vid sina fötter. Men det var ej blott om skönhetens pris, som hon täflade. Det är sagdt om henne, att hon var lika härsklysten som skön, och bakom henne stodo de, som visste att begagna sig af hennes tjuskraft för sina högt gående syften. Eugenie de Montijo var en kyrkans fromma | Q (J N 362 ^^^^^^^^ ^5 ^5 ^ ^ ^ ^ ^ ^ ^ ^ I ^ ^ ^ ^ N _ 1890 ^^^^i^^^^^ä !^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^ J^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^^iÄ^^ ^^^^^^ii^i ^^^^^^ ^^^^^^ ^^^^^^^^^^^^ ^^^^^1^^^^^ !^^ ^^^^i^^^^^^^^^^ift^^^^^^^^^^ E m e l l a n hjärtan finns ett som ingen graf och ingen sammanhang, död betvang, ' e n f r ä n d s k a p, s o m ej l ö s a s förtröstans, kärlekens och p. dotter, och Jesu sällskap har i alla tider förstått konsten att betjäna sig af kvinligt behag för att främja de heliga ändamål, för hvilka alla medel äro goda, som dess långsynta människokännedom kan utfinna. På mened och mord hade mannen af den andra december rest sin tron, och än en gång hade en Napoleon namn af fransmännens kejsare.
längtan, E n ifver o c h trängtan På barnen, att snart hon fått sluta sitt stök. Alla hafda kostnader ersätta vi naturligtvis tacksammast. Muller, utnämnts på grund af det nit o c h den g o d a skötsel h o n lagt i dagen vid skolan. Hedersbetygelsen meddelades fröken Muller här o m dagen af franske ministern Marcel o c h m e d anledning däraf gratulerades den omtyckta lärarinnan af samtliga sina elever. bilden upptagit, anspråk på framför som icke särdeles bekvämlighet allt v ä r m e — i d e t h å r d a under Och uppfylla utrymme, vintrarna råder här stora och uppe. En snar, lösning af praktisk och Malmbergets verkligt folkvänlig bostadsfråga är det enda b o t e m e d e l, s o m hjälper. M å hjälpen icke uteblifva! anspråk tens D e ha berättigade mellankomst, de många tiga på hederliga, stapräkarbetare m e d familjer, s o m äro n ö d g a d e att lefva för hvilken sitt markens ett denna ruskiga Äfven intresse för af ordning o c h trefnad reskaror, som omgifning, m e r a fasa enslighet o c h klimatets stränghet. vara lif i de känna än grufbolaget vital vikt ödeborde att införda bland stå i dess tjänst. för obarmhärtiga de det snart få arbetaD e t är landets förnämsta grufdistrikts framtid det gäller. NORRBOTTNING. villa STADEN OFVAN POLCIRKELN. regeringen förelagt riksdagen I en ny framställning i ämnet. ligger sju mil norr o m polcirkeln o c h k i l o m e t e r från Gellivare lappmark, perade skogsfjällens utlöpare. ligger ännu långt lidet, skogstjärnen, liggande k v a r i skrefvorna, fast att b l o m m o r kransa den v i se i förgrunden. arealen d e t är upptages af Snö så ensliga D e n mellanskogbevaxna myrar. E n liten föreställning o m, hur grufsamhället städer.