Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I öfrigt få Revisorerne omförmäla, att för år 1848 räntan å Bankens behållningar utgjort 3 procent; att å de mindre belopp, som för Bankens räkning innevarande år å utrikes ort innestått, någon ränta destomindre kunnat erhållas, som diskonto i Hamburg varit mycket låg och ofia noterats under en procent; samt att Banken trasserat till en kurs, som varierat från 133 till 130 sk. §. 25.
I afseende å ifrågaslälld förändring uti aflönings-sättet för en del af KammarRättens personal, hafva Rikets Ständer inhemta!, att, med anledning af Kammar-Rättens framställning, Departements-Chefen tillstyrkt och E. K. M:t gillat, att för Kammar-Rättens President och ledamöter, vid inträde å ny stat, rättigheten att åtnjuta nedsatta revisions-skillingar, hvilka under de sistförfluten 10 åren i medeltal endast utgjort 13 R:dr 16 sk. banko årligen, skulle upphöra, och denna inkomst i stället tillfalla statsverket; att, enär den redighet i aflönings-sättet, som med den föreslagna löne-regleringen afsåges, i väsendtlig mån kotnme att förfelas, om de vid Kammar-Rättens Kansli anställde tjenstemän, utöfver den dem af slaten tilldelade aflöning, fortfarande för expeditioner, hvilkas utskrifning dem å tjenstens vägnar ålåge, skulle ega uppbära särskild godtgörelse, hvars årliga belopp komme alt bero icke af hvarje tjenstemans flit 264 ExpeditionsUtskottets Förslag till underd. Skrifvelse N:o 218. och arbete, enär sporlel-inkomslen fördelades lika inom hvarje grad, ulan af tillfälliga omständigheter, den allmänna regeln om sportlernes försvinnande säsom löne-inkomsl desto hellie mätte i förevarande fäll få tillämpas, som en aflöning, öfversligande bemälde tjenstemäns hittills varande ordinarie och extra inkomsters sammanlagda belopp, äfvensom ett särskildt anslag för renskrifning, blifvit för dem föreslagen; alt det, enligt särskilda författningar, Advokat-Fiskalen, jemte ordinarie lön samt andelar af böter och vilen, tillkommande aktorats-arfvode, 12 procent af de medel, som genom hans embetsåtgärd inflyta i kronans eller annan allmän kassa, mätte, då denna inkomst i medeltal ölverstigit 1,300
Stadens och Bergslagens folkmängd utgör Mantals-skrifue: Mankön yg5 Qvinnkön I024JgIr) Befriade vanföre svagsinte och bräcklige Mankön ... 32 Qvinnkön ii3 Underårige Mankön 373 Qvinnkön . : 386 Summa 2723 Deraf Bergslagens GruTvuoch Hytte-Ai betare utgöra Mautals-skrifne Mankön 269 Qvinnkön 22°48g Samt i deras bröd och hushåll öfverårige och vanföre Mankön i3 Qvinnkön 3i , Underårige Mankön 149 Qvinnkön i^35r Tillsamman 840 Summan af tillverkningen och dess värde, utgjorde vid Sala Silfververk under de sista fem åren. 1:0 Värde 1:0 Bergfint Silfver 14,282^ löd. M:kr 321,829 R:dr 2:0 Bly 883^1 Skepptd jemte Silfverglitt 3io^~ Gentil, 27,500 R.dr Summa 34g,339 R:dr utom 55 Tunnor Rödfärg. r . ' \ Afgiften till Kronan i loide, Myntarelön och slagskatt för alla fem, åren af hela tillverkningen steg till 43,418 R:dr banco. I öfrigt åberopas hvad vid Artikeln om Bergverken förut är »amndt angående Sala Silfver-Verk. Fabriker: Herr Bergs-hauptmannen och Riddaren af Forselles har å dess nära invid Väsby gård belägna Egendom nyligen anlagt en privilegierad Blyhvits-Fabrik och 1 Ältiks-bryggeri. Blyhvits-Fabriken bär i år varit under byggnad. Ältiks-Fabriken är likaledes innevarande år privilegierad och tillhöra dessa anläggningar således egentligen nästa Femårs-Berättelse. Den vid Sala Grufva varande Ilagel-Fåbrik och Klädes-Fabriken vid Nystrand äro förut omlörmäldte. Det Staden tillhörige Stampeller Valk-Verk, hvaraf inkomsten tillfaller Stads-Cassan är utarrenderadt åt Stadens Färgare.
Banken äger dessutom, att, genom Konungens Befallningshafvande i Länen, begära Ombud, och får dem äfven lika goda med dem, som Kronan begagnar i sina rättegångar, och dermed bör Banken vara belåten. En värd Ledamot har sagt, att Utskottens Förslag endast vore föranledt af Den ly Augusti f. m. ai3 Juristernas önskan, att se alla mål behandlade vid Allmänna Domstolarne. Denna förebråelse kan jag åtminstone icke taga åt mig, hvars enda önskan varit, att bereda en billig jemnlikhet i rättegångs-förmoner åt dem, som hafva tvister med Banken. Samme värde Ledamot har äfven sagt, att frågan här vore, om Banken skulle behandlas såsom enskild man, eller såsom en Statens tillhörighet och dess väsendtligaste Penningeverk. Men Utskotten hafva ej satt i fråga, att betrakta Banken såsom enskild man, ty då borde dess privilegierade forum hafva helt och hållet upphört. Här har endast varit fråga, att Banken borde behandlas såsom alla andra privilegierade corporationer. Jag tillstyrker således bifall till Betänkandet. Friherre Cederström: Att upphäfva Bankens forum i de fall, då den är svarande, skulle jag anse mindre vådligt, än då den är kärande; ty de mål, i hvilka Banken är svarande, äro få, och faran för förlust vida mindre, än om Bankens Ombud försummar sig uti concurser. Förlusten blir icke eller blott Bankens, utan Svenska Folkets, och hvarje Innehafvares af BancoSedeln. Så länge Banken derföre fortfar att vara ett Statens Penningeverk, så länge måste starka garantier finnas för dess säkerhet och hastigheten i Rättegångsformerna. Dessa få icke åsidosättas för alt bereda en 2i4 *7 Augusti f. ra. förmon, eller, såsom man sedermera sagt, en rättvisa åt dem, hvilka hafva förhållanden med Banken; ty man har härvid glömt, att, då dessa förhållanden uppstodo, gällde Lagen om Bankens privilegierade forum, och de enskildte hafva således, vid transactionernas ingående, förbundit sig att svara i Svea HofRätt.
Ej må under påstående Taxering i de öfrige städeirie, någon Taxeringsman, utan lagligt förfall, frän Taxeringen uteblifva, och i händelse af ett sådant förfall, bör det i så god tid hos Comittéen tillkännagifvas, att en Suppleant kan i stället tillkallas, Oen härutinnan annorlunda sig för* håller, plikte hvarje gång 2 K;dr til! Stadens fattige, 13 Ålom. De för Städernes taxering nödige upplysningar, böra isynnerhet herntas af föregående Skattsfcrifningar, samt de uppgifter, som hvarje skattskyldig dervid åligga; blifvande i detta afseende ock, så vidt det kan tillämpas hvad för landet är stadgadt, äfven för Städerne gällande; til! följd hvaraf Konungens befallningshafvande böra, på enahanda sätt, som angående taxering å landet är föreskrifvet, genom allmänna Kungörelser underrätta de skattskyldige, hvad dem i afseende på uppgifter, så vid Mantalsskrifning, sorn vid Taxering åligger iakttaga; kommande på enahanda grund, den för underlåten eller oriktig uppgift å landet, stadgade bot och påföljd, äfven för Städeme att gälla; och skola böterne på fika sätt fastställas. uttagas och användas. 732 Bevillningsutskott t; t Betänkanden. 14 Mom. I de städer, der HofRätter, Collegier, Publique Verk, Akademier och Gytn,- nasier finnas, skola, till upplysning vid Taxe* ringsComittéerne, från sådana Publique Verk, förteckningar öfver Ämbetsoch Tjenstemäns lönevilkor till OfverStåthållaren och Konungens Befallningshafvande tidigt insändas; kom. anande desse Verk, att för förieckningarnes både riktighet och tidiga meddelande ansvara 15 Mom.
Kort derefter aftrudde äfven Christian Hegardt sin egendom till sina Borgenärers förnöjande. Concursen är afslutad, och Sysslomannen Borgmästaren Bagges afgifna curatel-räkning af den i Februarii 1825 utvisar, att tillgången endast var 7 r R:dr 16 sk., sorn åtgingo i concurs-omkostnader. Alla sedermera erhållna underrättelser styrka, att Christian Hegardts omständigheter icke blifvit förbättrade. Rådmannen Wennergren inkom under sista Riksdag lill Banco-Utskoltet med en lika ansökning: som den han nu gjort, nemligen alt, mot inbetalning i ett för allt af 10 procent å det lånfångna capitalet, med R:dr 180 Banco, vinna befrielse från sin ingångna löftesförbindelse, hvilken ansökning Utskottet då ej ansåg sig kunna bifalla. Men som Wennergren redan förut, för sin personliga frihet erbjudit en successiv afbetalning på skulden af 5o R:dr i qvartalet, hvilken han för en gång, under den 28 November 1822, fullgjorde, och på grund hvaraf han också utur Bysättnings-häckte blifvit lösgifven, så medgaf dåvarandeBanco-Utskottefc B anco-Uts kottets Betänkande N.o 72. 3i alt lian finge tillgodonjuta sin personliga frihet, så vida han gittade anskaffa någon säkerhet för framgena fullgörandet af sistnämnda anbud. Wennergren har likväl alltsederrnera anmälts vara oförmögen, både att anskaffa en slik säkerhet, och att åstadkomma vidare afbetalning; vid hvilket förhållande, intygadt både af Stadens Styrelse och af Konungens Befallningshafvande i Länet, påståendet om Wennergrens imnaning i häckte ej blifvit förnyadt.
Den då beder, eller begärar ibland allahanda menniskor, och ibland allt ditt folk Israel, då någor sina plågo och vedermödo känner, och uträcker sina händer till detta huset; Att du då ville höra dertill af himmelen, af dins bonings säte, och vara nådelig, och gifva hvarjom och enom efter alla hans vägar, efter som du känner hans hjerta; ty du allena känner menniskors barnas hjerta; På det att de skola frukta dig, och vandra på dina vägar alla dagar, så länge som de lefva i landet, som du våra fäder gifvit hafver. Om ock en främmande, som icke är utaf ditt folk Israel, kommer af fjerran land, för ditt stora Namn och mägtiga hand och uträckta arms skull, och beder i desso huse; Att du ville höra dertill af himmelen, af dins bonings säte, och göra allt det, der han dig om åkallar; på det att all folk på jordene måga känna ditt Namn och frukta dig såsom ditt folk Israel, och förnimma att detta hus, som jag byggt hafver, efter ditt Namn nämndt är. Om ditt folk utdrager i strid emot sina fiendar, den vägen som du dem sändandes varder, och de bedja till dig på den vägen emot denna staden, som du utvalt hafver, och till det hus, som jag dino Namne byggt hafver; Att du då ville höra deras bön och begär af himmelen, och hjelpa dem till deras rätt. Om de varda syndande emot dig, efter ingen menniska är som icke syndar; och du varder vred på dem, och gifver dem för deras fiendar, att de föra dem bort fångna uti något land, fjerran eller när;
Och ni, mina damer, vore säkerligen ej de sista, som blefve belåtna, om ni på ett enda ställe kunde förskaffa er, hvad ni nu en förmiddag behöfver söka i 7, 8 butiker. — Ja, ja, jag pläderar visst inte för något ofödt företag i den riktningen, det är blott en liten framtidshägring jag velat låta skymta i denna framtidsbildernas och framtidspalatsens tid. Kanske är det en smula egoism med i spelet också: herrarne, som nu. hm !. ej utan knot draga upp plånboken, då det gäller damernas toalettartiklar, skulle. Enfin, damernas paradis blefve, när allting kom omkring, — herrarnes paradis! Från lidandets o e h barmhärtighetens värld. Några Stockholmsbilder af Cecilia Bddth-Holmberg. Nattasylen för kvinnor. (Forts.) fi^sylens ändamål är att bereda hem och T i T värn åt fattiga, husvilla kvinnor, vare qJY 3 i g dessa — såsom mycket ofta är fallet — äro främlingar från landsorten, som begifvit sig till hufvudstaden för att söka tjänst, men ensamma och okända hafva svårt att finna såväl sådan som en tillflykt för närmaste tid; eller de äro olyckliga hustrur och mödrar med sina barn, för hvilka det egna hemmets port stängts, eller som måst fly från detta » hem » ut på gatan i mörka kvällen för att undkomma en rusig och vildsint mans oeh fars hugg och slag; äfven från sjukhuset nyligen utskrifna kvinnor, bvilkas svaga krafter änsu ej tillåta dem något ansträngande arbete, finna här kärleksfull vård, få hvila ut och hämta mod och styrka. Af de besökande mottagas alla, utom de, som genom sitt uppförande visa, att de föra ett lastbart lif; ej häller emottagas kvinnor, behäftade med smittosam sjukdom; stundom händer det, att asylen uppsökes af hela husvilla familjer, man, hustru och barn; åt den förstnämnde anskaffas då plats å » härberget för husvilla män ».
Maximum var bestämdt för det kreditivbelopp som kunde hvar och en af dessa inrättningar t Motioner i Borgare-Ståndet 1865. 133 beviljas, men icke för den summa, i det hela, som i denna lånegren kunde från Banken utgå. Likaledes beviljades vid 1845 års riksdag enahanda kreditiver såväl för dylika associationer, som privatbanker, allt i enahanda ändamål. Härvid var dock alltjemt det vilkor fästadt, att alla dessa inrättningar skulle vara försedda med Reglementen, fastställda af Kongl. Majit. Af hvad jag här i korthet andragit utgår obestridligt att Riksbanken under århundraden fasthållit sin karakter såsom förlagsbank för landets modernäring, jordbruket, samt framför allt för dess vigtigaste produktion, spanmål. Under loppet af sednare riksdagar synas Rikets Ständer deremot allt mera och mera hafva velat draga sin hand tillbaka härutinnan; men om sjelfva denna lånerörelse visserligen icke kan sägas vara fullt bankmessig, påkallas den icke dess mindre lika väl nu, som förr. Rikets Ständer hafva väl sett — och det med mycket skäl — i hypotheksföreningarne och i hypotheksbanken tillräckliga hjelpkällor för jordbruket; men sedan hypotheksbanken upphört med alla utlåningar och föreningarne följaktligen jemväl äfven nödgas stänga dörrarne för de lånebehöfvande, hafva jordbruket och dess idkare blifvit lemnade åt de bekymmer, som deraf ovilkorligen skulle uppstå, bekymmer, som ännu mera ökats till följd af den benägenhet för korta, hastigt omsättbara papper, som alla banker, Riksbanken såväl som enskilda bankerna, visa, och hvilka, ifall jordbrukaren begagnade sig af dem, ovilkorligen skulle draga honom i det ohjelpligaste förderf. För handen varande ganska tvingande omständigheter leda derför tanken tillbaka på Riksbankens uråldriga egenskap af förlagsbank för jordbruket, särskildt för spanmålshandeln. Af hvad jag här andragit visar sig att Rikets Ständers Bank bisprungit associationer, ingångna i sådant syftemål, med kassakreditiver.
Metaller, angående upphörande af tionde å tillverkningen af. Se Tionde. Meyer, Edv., Motion N:o 90, angående dels anslag till en vattenkommunikation emellan Ålshult lastageplats vid Brosjön i Kronobergs län och sjön Salens norra ända, dels ock låneunderstöd till en. jernväg emellan Ålshult och Carlshamn. Stats-Utsk. Utlåt N:o 80. Motion N:o 91, angående Carlshamns femklassiga elementarläroverks utvidgning till fullständigt, samt anslag af medel dertill. Stats-Utsk. Utlåt. Milda stiftelsers medel, angående bestämmelser i fråga om vården af och kontrollen öfver. Motion N:o 129. Sammans. Lagsamt Allm. Besvoch Ekon. Utsk. Betänk. Mineralriket, angående upphörande af tionde å tillverkningen af dess produkter. Se Tionde. Moholm och Mariestad, angående jernväg emellan. Se Jernväg. Myrutdikningar, om förhöjning i det af Kongl Maj:t nådigst äskade anslag för sådant arbete i de sju nordligaste länen. Motion N:o 43. StatsUtsk. Utlåt. N.-o 78. R. St. underdån Skrifv. Målsmanskap, mannens för hustrun. Se Giftermålsbalken. Möekeln och Dalkarlsbergs grufvor, angående jernväg emellan. Se Jernväg. N. Namn, angående personers rätt att ombyta sådant och kontroller dervid. Motion N:o 176. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 31. 22 Norrländska kustförsvaret, om anslag dertill. Motion. N:o 72. Stats-Utsk. Utlåt. Ordningsstadga. Se Städerna. Oscarshamn, angående statsbidrag för utlösning af tomtöreafgälden till egaren af de hemman, från hvilkas område stadens utmål är afsöndradt. Motion N:o 39. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 113. P. Panträtt, om vissa ändringar i och tillägg till allmänna lagen samt Kongl. Förordningen angående handelsböcker och handelsräkningar den 4 Maj 1855 i afseende å underpant för förlag. Motion N:o 136.
Då jag inom StatsUtsk. biträdt det beslut, hvaruti Utsk. stadnat, anser jag för ulin pligt att upplysa, hvilka motiverna varit för Stats - Den g A(>i-i 1 e, fn; ,Utsk is afstyrkande till Prot.secret. Romans anhållan. Utsb. hade sig fullkomligen bekant alla de ömande omständigheter, som kunna förekomma och tala för beviljandet af någon pension åt Roman, äfvensom de missöden, som träffat honom under hans långa tjenstemannabana; men Utsk. ansåg sig förhindradt att tillstyrka någon pension på allm. indragningsstaten, då han endast hade constitutorial på sia innehafvande beställning, och ecclesiastikverket har upplyst, alt några andra tillgångar än på allm. indragningsstaten ej kunde för honom erhållas. Det var derföre, som Utsk. ej kunde, äfven nied erkännande af hans missöden, på annat sätt, än Utsk. gjort, besvara denna K. M:s remiss, och jag tror icke, att, om R. o. Ad. sladnadé i det beslut att återremittera frågan, Utsk. kunde annorlunda förfara; åtminstone kan jag icke med min röst biträda ett annat tillstyrkande, än det nu afgifna. Det är hardt för den enskilde embetsmannen, som uppoffrat sin lid för staten, att blifva så illa belönt; men man nödgas dock iakttaga formerna. Det har dessutom inom StatsUtsk. blifvit framstäldt, att någon ersättning för Roman skulle kunna beredas derigenom, att hans biträde vore nödigt i det verk, som nu öfvertagit Lappmarks ecclesiastikverkets ärender; men det blef af en bland detta verks tjenstemän upplyst, att hans biträde der icke vore nödigt, och ,således skulle det arfvode, han anhållit få bibehålla, blifva en pension på allm. indragningsstaten, hvartill blott de äro berättigade, som innehaft lön på stat. Skulle Ståndet nu beträda den bana alt förklara, det tjenstemän, som haft något arfvode, äga anspråk att erhålla pension på allm. indragningsstaten, så vet jag icke, hvar man skulle stadna.
Således finner man, att inga andra händelser komma i fråga än hvad detta lilla mom. förutsätter och att bevillningens erläggande blir rättvisare och billigare för den, som upgifvit sig till en viss lön, men icke kommit att upbära mer än en del deraf. 6 H. 27 418 Den 14 Maj f. m. Hr Lagerhielm Pehr: Mig synes sjelfva principen vara af mindre värde, och man kan tala derom hit och dit; men då resultaterna i det hela komma hvarandra temligen nära, antingen man följer den princip, som hittills antagits, eller den, sora Utsk. föreslagit, hvaremot det är en stor vinst för dem, som skola upgöra debiteringen att få följa den gamla författningen och ej nödgas ingå på en ny bana, hvilket för dem, Kammar-rätten och all annan granskning är det bästa, så tillstyrker jag återremiss, förenande mig med Ur von Hartmansdorff. Gr. af Ugglas: Sedan jag anmälte mig till erhållande af ordet har Frih. Palmstjerna redan till en del besvarat Hr von Hartmansdorff i afseende på principen hvarefter beskattningen skall utgå, hvilken den värde ledamoten anser vara lönen men ej personen. Detta är en princip, som författningen icke känner; der lalas nemi. öfverallt om personer och i 2:dra mom. af denna § säges att den, som på flere ställen, eller olika orter åtnjuter löneinkomster, skall för deras sammanlagda belopp pä ett ställe taxeras. Ytterligare ber jag alt få fästa upmärksamheten på hvad som redan yttrats om vakanta löner: om en lön står vakant och bevillning skall utgå af lön, hvem skall betala denna bevillning under den tid lönen icke utgår? Manne Statsverket? I afseende ä hvad den siste talaren sade, att han ville hafva det gamla stadgandet bibehållet, blott derföre att det funnes förut, samt att debitering och granskning skulle vara lättare för redogörare och Kammar-rätten, ber jag dervid få anmärka, all, om en bestämd orättvisa förut funnits, så bör den väl icke bibehållas, blott för det att den funnits förut, och en bestämd orättvisa existerar i närvarande stund, hvarpå jag som bevis får anföra altför tjenst med 1200
T Elfsborgs län utgår visserligen denna tionde med en summa af omkring 2,449 Rfdr, under det alt denna summa utgör i Örebro län ungefär 48,000, och i Wermland 35,000, i Götheborgs län 9,000, samt i Westmanlands län 17,000 R:dr. Af de provinser, hvilka skulle å jernväg föra sill jern till Götheborg, har, på sätt jag redan visat, Nerike Köping-llull-banan, och derefter vattentransport, och det skulle således egentligen vara Westergöthland, som erhölle den Inifvudsakligasie fördelen af en lättad jernlransport till Götheborg. Jag vet icke i hvilken trakt af provinsen jern t il 1- verkningen egentligen bedrifves, men den är, på sätt jag nyss ådagalagt, icke betydlig. Lålorn oss slutligen' betrakta spannmåls-exporleri. Jag medgifver visserligen, att Westergötlands spannmåls-prodnktion är ganska betydlig, samt att det blefve en stor vinst för della landskaps innebyggare att få föra sin spannmål på jernväg lill Götheborg; men jag har den öfvertygelse, att den norra delen af Westergötland, hvarigenom banan skulle löpa, har sin egentliga afsättningsort för spannmålen uti Wermland. Sä liar åtminstone förhållandet hittills varit. Vi vela alt de Wermländska jernverket) behöfva myckel spannmål, samt alt den större delen af denna spannmål kommer från Westergöthland. I alla fall erkänner jag, alt på denna jernväg skulle icke obetydliga qvantiteter spannmål komma Götheborg lill godo, men spannmålen blefve också den endahufvudsakliga transport-varan, ty, på sätt jag förut omnämnt, trävarorna söka sig fram sjöledes, och hvad jernet beträffar, så kommer det hufvudsakligast från Örebro län, som redan har kommunikation med Götheborg, förutsatt alt Köping-Hult-banan vore färdig. Men, säger raan, om Köping-Flultbanan sammanbindes med Christinehamn, så skulle från trakten deromkring en del af Wermlands jern kunna föras på jernväg direkte Den 23 September f. m. 227 till Götheborg.
Det är i sanning att nedrifva med ena handen, hvad man med den andra uppbygger. Alla förmåner, som tilläggas Banken, måste stärka förtroendet till dess förmåga. I ett ögonblick, då Banken mera än någonsin af opinionen behöfver tagas under armarne, vore det sannerligen obetänksamt, att utan nödtvång borttaga en af de stödjepunkter, på hvilka denna opinion hos många hvilar. Yore det ock blott en fördom, ville jag på denna grund bibehålla det gamla. Jag minnes, huru för tjugu år sedan en ålderstegen man, känd för sina kunskaper i financiel väg, lika mycket som för sin fosterlandskärlek, på detta rum alltid med värma yttrade sig om vår NationalBank, dess inflytelse på allmän och enskild trefnad, och det skydd och den okränkbarhet densamma borde tillerkännas. Det var den vördnadsvärde nu mera aflidne Presidenten von Schultzenheim. Ilan kallade Banken Sveriges ögonsten, hvarigenom han ville ntmärka dess vigt för hela Statsma - 2o8 Den 17 Augusti f. m. schinefi, och den ömtålighet, hvarmed detta Yerk derföre borde behandlas. Men hvilken har väl denna behandling sedan berörde tid varit? Har behandlingssättet icke haft en, att jag så må säga, fiendtlig stämning emot Banken, och vill man icke ännu fortfara dermed, ehuru i ombytt form? Man satte Banken ur stånd att fullgöra sina förbindelser; man inblandade den i förrättningar utom dess bestämmelse, och som aflägsnade den alltmera derifrån; och när man ändteligen funnit sitt stora misstag* och vill småningom återföra denna Bank tili dess ursprungligt redbara och för Statsorganismen lifgifvande skick; så, hänförd af vissa allmänna älsklings-theorier, vill man fråndöma honom dess gamla skyddsanstalter, och derigenom i en ny väg äfventyra dess bestånd, till dess man åter får anledning att ångra och återtaga sitt förhastade steg. Detta gäller om nu varande förträffliga controller inom Banken, om hvilkas upphäfvande till betydlig del äfven lärer vara fråga; detta om dess forum privilegiatum.
Skulle för någon Rotes svaga villkor ingen lägenhet till åker eller äng finnas, bör Roten likafullt Knekten torpet uppbygga och gifva Knekten åi-ligen för hemkallet 2 t:r spannmål, 2 lass hö, ett tjog halm, till 20 kälfvar i tjoget, hvaröfver Knekten, vid straff tillgörandes, ej bör aftvinga Roten något mer för hemkallet*). K. M:s Resolution d. i5 Jan. 1684 stadgar i 3:dje ») Frosterus pag. 347- — Landsh. Wredes circulairc d. S Äng. iCS3, se Gahm* Militiae-verk pag. 311. Den 17 Februari i f. m. punkten: ”Fastän Soldaten med Roten skulle förena sig ”0111 en större summa och afgift årligen, iin K. M:s Råd. ”förordning innehåller och förmår, sä bör dock sådant ac”cord intet gälla, utan K. M:s förordning för allting hand”hafvas och efterlefvas, och de, som deremot bryta, på ”bägge sidor pligt a derföre *).” 3:o Till vanliga möten undfår han (Soldaten) skjuts till och från mötesoch samlingsställen, och i stället för matsäck undfår han 16 sk. B:co om dagen. Landsh.