Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Visserligen kan man befara, att, med den lättsinniga upfattning af kristendomens väsende och vigt, som af okunnighet i dess läror alstras, ej rätt många skola inse och erkänna, att anledningarne till tidens oro ligga inom det andliga området; men man kan dock hoppas, att de underbara, öfvernaturliga rörelser, som på sistnämnde område nu förssiggå, i så slör mån skall ådraga sig äfven de likgiltiges upmärksamhet, att, de säga sig sjelfva det, något ovanligt sannolikt står för dörren. Menniskoslägtets historia visar oss, att underbara företeelser, sådane som de här ofvan påpekade, städse varit varnande och kallande förebud för kommande stora tilldragelser; väl oss alltså, om vi hörsamma dessa varningar, och icke fortfarande, såsom alltför länge varit sed, sätta tillfredsställandet af H. II. " 14 210 Den 3 December e. m. verldsliga förlustelser eller verldsliga omsorger framför upfyllandet af Herrans bud. Särskildt tillåter jag mig uttala den önskan, att detta H. Stånd, som, till följe af sin ställning inom samhället, kan tillräkna sig en ganska stor anpart af skulden för de missförhållanden, som nu förefinnas inom detsamma, må, vid behandlingen af ifrågav:de angelägenhet gifva MedSt.-n ett godt föredöme, och således ej med likgiltighet omfatta en motion, hvilkens underkännande visserligen ej kan bebåda något godt för framtiden. Låtom oss fastmera inse och bekänna den sanning, att det sätt, hvarpå sabbatsbudet upfattas af ett folk, med skäl kan anses såsom måttstock för bedömande af detta folks sedliga tillstånd; och om än inom kristenheten ej finnes i denna stund många folk, som i berörde hänseende äro att framställa såsom föredömen för andra, kunna vi dock företrädesvis åberopa ett, nemi. det Skoltska folket, der en lefvande kristendom framkallat frukter, som borde synas hvarje folk afundsvärda.
Den 7 Maj (. m. 89 Till öppen strid emot en stark öfvad armé saknar den deremot förmåga. Och vill jag äfven antaga, hvartill krigshistoriens vittnesbörd ej gifva rättighet, att en national-beväpning så uppträdande, som nyss är sagdt, slutligen skulle utmatta fienden och tvinga honom att draga sig tillbaka; till hvad pris skulle väl detta ske? Jo, till det af ett förhärjadt och utsuget land, öfverallt der fienden segrande framtågat; till det af ett för lång tid rubbadt välstånd, som bittert skall anklaga den lättsinnighet eller fåkunnighet, som på opröfvad och bedräglig grund stödt landets försvar. Nu några ord om Frih. Raabs förslag. Inseende behofvet af talrikt befäl och befarande att kostnaderna för detta och för nöjaktigt öfvad beväring icke båda kunna fyllas, vill han för det förra i mer eller mindre mån uppoffra den sednare. Ilan föreslår att befäl för 100 bataljoner, i stället för af komitén föreslagna 75 st., skulla upprättas, hvarigenom bataljonernas nummerstyrka blefve förminskad, och uppskattar kostnaderna härför till cirka 300,000 rdr årligen. Jag vet ej huru Hr Frih:n uppgjort sina beräkningar; men då konstnaden för befäl till en bataljon, officerare, underofficerare och korporaler, jemte nödigt spel uppgår till 25,900 rdr, och meningen väl torde vara att allt detta befäl skall före krigets utbrott vara bildadt, synes att för 25 bataljoner summan uppgår till mer än dubbelt den uppgifna. Dessutom vinner icke Frih. Raab, ens med denna kostnad sitt mål: ett, till följd af mindre öfning hos truppen, behöfligt ökadt antal befäl; klandrande fåtaligheten i förhållande till trupp af det befäl komiténs förslag uppställt, anför han exempel ifrån utländska arméer, och visar att dessa hafva ett befäl för 9 å 10 man, i Schweitz ett för 4 å 5 man. Då nu fråga är att tillse huru mycket befäl en ej fullt öfvad trupp erfordrar, kan endast Schweitz i detta fall tjena till jemförelse.
Måtte den bli understödd af ett fritt, enigt och kraftfullt folk! Sådan är min önskan. Men må dessa digressioner ursägtas mig, clå afsigten dermed till en del varit den, att de, på detta rum, som äro ännu yngre än jag, ej måtte låta de, sig så kallande, gamle Männen afskräcka sig från att offentligen yttra sin öfvertygelse om rätt och orätt, af frugtan att bli nedtystade med rop och beskyllningar, för att vara democrater och förespråkare för mobben. Denna taktik är gammal, nu nästan för gammal och utnött. Der åter dylika framställningar flyta från renare källa, från en vilseförd och upprörd fantasi, en förväxling af begreppet om folkets ursprungliga frihet och Statsmagternes verkningskrets, der blir ett något djupare studium i Rättsläran ett icke onyttigt medel, att bringa de, med lofvande talenter utrustade unge Män, till den föresatts, att lika mycket försvara Folkets rättigheter, som Monarkens magt. De» 28 Novcm be v f. ra. 5o t Är del då Konungen tillåtet att gör,\ allt, livad Grundlagen icke uttryckligen förbjuder? — Det ar denna vigtiga fråga» hvartill jag omsider återkommer. Ligger då icke i sjelfva begreppet af Lagbunden Konunga-magt någonting, som begränsar utöfningen af denna magt? Eller beskri liver icke Grundlagen i sin bela omfattning en krets, inom hvilken denna magt måste röra sig och hvarutöfver den ej får gå, utan att träda in på den Medborgerliga frihetens område? Är icke denna, genom Grundlagens anda och sammanhang bestämda rörelsekrets lika helig och oöfverträdelig, som inskränkningen för vissa i Lagen beskrifne fall? Eller kan man mera länka sig en Grundlag, som satte uttrycklig regel för hvarje handling af den ena eller andra Slatsmagten, än en Civil-Lag, sorn utstakade huru individen vid hvarje särskildt tillfälle skulle lefva och verka? Måste man icke antaga, att lika litet, som den senare kan onäpst inträda på sin nästas rättsgebiet, om än ingen bestämd
Brefvet den 12 November 1823 civile embetsoch tjenstemän i allmänhet tillagde rättighet, komma i åtnjutande af pension till fulla beloppet äf förut innehafde lönen, men, i följd af Kongl. Brefvet den a5 Juni 1818 och Kongl. Kammar-Collegii Circulaire-Bref den 11 October 1819, ansetts ej kunna komma i åtnjutande af högre pension, än den, hvilken motsvarade Kammarskrifvarelön, eller 264 R:dr 8 sk., med deri inbegripne 25 tunnor spanmål, Kongl. Maj:t likväl måtte täckas till Rikets nu församlade Ständer framställa Nådig Proposition derom, att, i likhet med hvad Rikets Ständer vid senaste Riksdag under enahanda förhållanden beviljat Kronofogden Hollsten, sökanden kunde anses berättigad till åtnjutande af pension, svarande mot sin förut innehafde Häradsskrifvare-lön, hvilken i medeltal för åren 1827 —1836 uppgått till 3^8 R:dr 26 sk. 9 rst. årligen, utom boslällsafkastning och resepenningar. Men som det icke kunnat visas, att Häradsskrifvaren Hagelin, hvilken, enligt 1770 och 1778 årens Pensions-Författningar, om desamma vid hans afskedstagande funnits gällande, icke egt att pension åtnjuta, erhållit ringare pension, än hvartill han, enligt sedermera utfärdade Författningar, var berättigad, samt den Kronofogden Hollsten af Rikets Ständer medgifne förmon att få, såsom pension, behålla hela sin innehafde 14 Stats-Utskottets Utlåtande, N.o lfa' indeldta lön, icke varit grundad på någon laglig rättighet, utan blifvit honom tillerkänd, med afseende på serskildt förekomne ömande omständigheter, finner Utskottet icke skäl tillstyrka den af Häradsskrifvaren Hagelin sökte högre pension. Stockholm den ig Reservation af Herr Prosten Östberg : ”Med tillfredsställelse har jag denna Riksdag funnit, att inom Högloft.
Detta Utlåt, företogs punktvis till afgörande och blefvo dervid de 2:ne första punkterne, ang:de af Utsk. frångångna eller afstyrkte förslag, utan discussion af R. o. Ad. bifallne. Beträffande sedermera 3:dje punkten, innehållande det förslag, hvartill Utsk. nu tillstyrkt bifall, yttrade Hr Björnstjerna, Oscar Magn. Fredr.: I den första punkten föreslår Utsk. att subskriptions-listor skola utdelas bland R. o. Ad. för anskaffande af erforderliga medel till bestridande af kostnaderne för reparation af Riddarhuset. Villigt erkännande det lofvärda i Utsk:s bemödande att söka anskaffa medel på det att Den 18 December. 329 Riddarhis reparationsfond så fort som möjligt må blifva skuldfri, kan jag likväl icke inse, att Riddarbo affärer äro så beklagliga, att dylikt medel behöfver anlitas, hvilket egentligen icke är något annat än ett tiggeri. Jag anhåller således om afslag å denna punkt. Gr. Lagerbjelke, Gust.: Förekommen af Hr Björnstjerna instämmer jag med honom. Hr Frih. o. Ordf:den, som nu särskildt i afs:de på förev:de punkts lista morn., hvari Utsk. föreslagit medels insamling genom subskriptions-listor, framstälde propos. först till bifall, hvarvid ropades starka Nej blandade med Ja, och sedan till afslag, hvarvid svaren utföllo med starka Ja jemte åtskilliga Nej, förklarade derefter att han ansåg den sednare proposin besvarad med öfvervägande Ja. Uppå sedermera framstäld propos. blef förev:de punkts 2:dra mom. af R. o. Ad. bifallet. Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Utskin inkomne Utlåtin och Mern., nemi. från SlatsUlsliollel: Nio 177, i anledn. af K.
Med allmänna val menar man visserligen för det mesta sådana, då en del medborgare äga valrätt, och alla dessa sinsemellan lika, hvaremot alla öfrige äro uteslutne; men derifrån skiljer sig Const.Utsk:s förslag i den väsendtliga mån, alt det tilldelar samma medborgare olika antal röster, hvarigenom också den våda af en valcensus och den orättvisa af en valcensus, sorn man åberopat från båda sidorna af Huset, försvinner. Man finner ganska lätt, att, med antagande af hufvudgrundsatsen om olika rösträtt, är det möjligt att borttaga all valcensus. Const.Utsk. bar föreslagit, alt 1000 r:drs egendomsvärde skulle medföra en bel röst, och en egendom af 25o rtdrs värde -J. röst, och dermed har Utsk. velat att all rösträttighet skulle upphöra. Det finnes dock ingen svårighet i tillämpningen, att, med bibehållande af 1000 r:dr som enhet, tillåta en hvar, som bar egendom, ja, blott af en r:drs värde. att rösta i förhållande derefter, så att, då tooortdr vore enheten, så vore en r:dr andra decimalen; och på det sätt upphörde den skarpa skilnaden mellan valberättigad och icke valberättigad. Man finner på samma sätt, att genom antagande af en sådan olika rösträtt försvinner vådan deraf, att de råa massorna skulle äga ett öfvervägande inflvtande på valen; ty i den mån egendomen minskas , på grund af hvilken valrätten utöfvas, minskas äfven rösträttigheten; den blifver snart endast skenbar och slutar sorn ett försvinnande sken. Lika litet tror jag. att våda finnes i den förespegling, att ett och annat intresse möjligen skulle i en genom allmänna val tillsatt kammare sakna sin egen representant; ty man mätte väl förutsätta, att alla elasser. som i ett samhälle finnas, äro för detsamma nyttiga och behöfliga, likasom hvarje särskild del af menniskol roppen behöfves för det helas trefnad och välstånd, Om således representationen är utsedd för att ombesörja det helas bästa, och förstår att vårda detta kall, så kan hon icke underlåta att tillse, att hvarje särskild del af det hela blir skyddad.
Lagberedningen, som på dessa grunder ock undvikit att nämna något om besutenhet i dess förslag i ämnet, har jemväl i öfrigt delat de åsigter, Utskottet nu framställt. LagUtskottets Betänkande N:o 71. 3 I öfrigt har Utskottet icke funnit skäl att i anledning af de nu gjorda framställningarne föreslå någon ändring i 1845 års förordning; hvaremot Utskottet i följd af den åsigt, Utskottet uttalat vid 1 §, ansett nödigt att i 13 §:ns sista mom. och i 25 § utesluta de der förekommande bestämmelser i afseende å den förhöjning, hvarmed nu, enligt 1 §, ifrågavarande ersättning bör utgå, äfvensom att dessutom i sammanhang med de beslutade förändringarne föreslå åtskilliga jemkningar i författningens redaktion. Utskottet hemställer alltså vördsamt, att Rikets Ständer ville för sin del besluta, att nedannämnde §§ i Kongl. Förordningen om jords eller lägenhets afstående för allmänt behof den 20 November 1845, sådan denna förordning blifvit förändrad genom Kongl Förordningen den 27 November 1854, måtte erhålla följande förändrade lydelse: § I Der Konungen pröfvar nödigt, att jord eller lägenhet, som enskild man, menighet eller inrättning tillhörer, begagnas skall, antingen till Rikets försvar, till allmän väg, bro, hamn eller lastningsplats, till torg eller gata i stad, till uttapp ning eller sänkning af sjö, till strömrensning, farled eller annan vattenledning, till allmän byggnad eller till dylikt allmänt behof, vare egare pligtig att mot lösen afstå hvad för ändamålet fordras. Är fråga om jordens eller lägenhetens begagnande endast för utläggning af elektriska ledningstrådar, utan att genom anläggningen eller dess framtida skötsel och vård något synnerligt men i nyttjanderätten till jorden eller lägenheten egaren tillskyndas, bör hvad för ändamålet behöfligt är upplåtas, utan att jorden eller lägenheten löses. För intrång, som derigenom må kunna förorsakas, vare dock den, sein intrånget lider, om han derpå gör anspråk, till ersättning berättigad.
De flesta af konvalescenterna erhålla fritt vivre på hemmet. För ett mindre antal betalas 25 kr., för några blott 15 kr. i månaden, men öfverhufvud stiger hemmets utgift för hvar och en till 1 kr. pr dag, hvilket ju må anses billigt, då man besinnar, att dess skyddslingar måste hafva nä- rande föda och hälsosam, luftig bostad. Ingen betalar emellertid själf sitt underhåll, utan släktingar, vänner eller husbönder hafva hittills betalt den ringa afgiften, då icke fullständig friplats, hvartill intet doneradt kapital finnes, kunnat lämnas. I årsberättelsen för år 1892 heter det: » Konvalescenthemmet har under sistförflutna år visat sig omfattadt med vaknande intresse, enär det därunder blifvit ihågkommet med icke mindre än tre donationer, till ett sammanlagdt belopp af 16,000 kr. Hittills har det under sin trettonåriga verksamhet varit hänvisadt till mindre, tillfälliga bidrag. Genom nämnda donationer har det vunnit en tryggare ekonomisk ställning samt genom antagna stadgar med styrelse och revisorer erhållit en beständigare och fastare tillvaro, hvilket synes lofva godt för dess framtida utveckling. Af de donerade medlen äro emellertid 8,000 kr. testamenterade under uttryckligt villkor, att halfva årliga räntan därå skall läggas till kapitalet, som icke fär röras. Meningen är, att af de öfriga medlen söka bilda en fond, för anskaffande af egen grund och härd för hemmet. Direktionsledamoten d:r Welterstrand har åtagit sig uppsikten öfver konvalescentvården jämte det flere af hufvudstadens läkare välvilligt stått förra patienter till tjänst. » Den nyssnämnda föreningen blef snart upplöst, endast hemmet kvarstod, och genom fru Modigs verksamma ingripande förändrades det till ett hem för fattiga konvalescenter, där de under längre eller kortare tid fingo genom hvila, god vård oeh närande föda återhämta de genom sjukdomen och kanhända genom föregående öfveransträngning och umbäranden förlorade krafterna. Flere glädjande exempel på de lyckliga resultaten af hemmets verksamhet kunde anfö- r a s, men utrymmet tillåter det e j.
Denna längd skall, i samma ordning som taxeringslängden, upptaga de skattskyldige till namn och bostad samt i öfrigt vara så inrättad, att den skattskyldiges bevillning och de på grund deraf honom påförda utskyldsbelopp varda uti särskilda kolummer för hvardera af de uti 78 § omförmälta inkomsttitlar upptagne; börande härvid tillika iakttagas att, der i taxeringslängden bevillning för lön och boställe är i en summa utförd, bevillningen, särskildt för lönen och särskildt för bostället, uträknas samt i skattelängden till hvar sin bevillningsklass utföras. 83 § (§ 80). Sedan .skattelängd sålunda upprättad blifvit, låte Magistraten genom pålysning från predikstolen kungöra, att längden finnes å uppgifvet ställe för granskning tillgänglig under 44 dagars tid, fran pålysningen räknad, och att hvar och en skattskyldig, som dertill tror 205 sig ega fog, må, vid den justering af längden, som derefter bör inför Magistraten å utsatt tid, före medlet af Augusti månad, företagas, sina anmärkningar muntligen eller skriftligen framställa, eller ock dessförinnan till Magistraten skriftligen aflemna. 84 § (S§ 81, 82). Öfver de anmärkningar emot skattelängden, som vid justeringen förekomma, meddele Magistraten genast beslut, oell före i längden in de ändringar, som i anledning deraf pröfvats böra vidtagas, hvarefter längden, sålunda granskad och afslutad, af Magistraten under skrifves. Försummar skattskyldig, att, inom den tid nyss sagdt är, framställa anmärkning emot livad honom påfördt blifvit, håfve all vidare talan derå förlorat. Har han sådan anmärkning framställt, men den ej godkänd blifvit, ege han, i den ordning nedan sägs, att deröfver sig besvära, men vare icke dess mindre pligtig, att det honom påförda utskyldsbelopp i stadgad ordning utgifva. 85 § (§ 83).
Säljas från 25 öre stycket i C. F. Dufvas butik, Drottninggatan 41. Vinterkurerna (1 okt. — 1 maj) mycket verksamma. M I S S H. (vid Stureplan). m.) P e d i c u r e. (Behandling af frostskador, inväxta naglar, liktornar m. m.) M a n i c u r e. (Handens och naglarnes skötsel och försköning.) Ofriga tider efter tillsägelse pr Tel. Brunkeberg 6 02. Elever mottagas. Fru för magsjukdom. Har rönt exempellös framgång. Flera tusen människor välsigna den. Rekommenderas af läkare och barnmorskor. på i&gt;n sats kosta 4: 40 pr sats. Sändes på järnväg mot efterkraf, på båtar endast dä den är förut betald. Uppgif den sort, som önskas af de tre sorterna. Endast hel sats sändes. Hellösande för kronisk förstoppning, magkatarr m. m. Halflösande för magsyra, kolik, gallsten ra. m. Bindande för tarmkatarr, diarré m. m. — Jönköping i januari 1899. Rikstelefon. Sofia Larsson, Östra Storgatan 63. » Jönköping. RU HILDA ARNESEN behandlar hårsjukdomar medelst massage. Behandlingen verkar välgörande på bufvudet och nervsystemet. Tel. Österm. Strandvägen 13, 2 tr. ö. g. — Stockholms Intecknlngs-Garantl-Aktlebolag. — Hufvudkontor: Malmtorgsgatan n:r 1, öppet 10 — 3. Afdélningskontor: Biblioteksgatan n:r 13, öppet kl. J / alO — 3. Depositionsränta 5 proc. Uppoch Afskrifningsränta 3 » att hafva tillhanda vid tryck-, frostoch Sparkasseräkningfrid Afd.-kont.) 4 ' fc » På kapitalräkning å 6 mån. uppsägning brännskador, sårbehandling, icke endast^ godtgöres Bankens högsta depositionsränta för att skydda mot mikroorganismer utan och tillämpas vid inträffande ränteförändring den nya räntesatsen omedelbart utan föreäfven till att häfva värk och inflammatiogående uppsägning. (S. T. A.
Efter vidsträckta utrikes studieresor hade han blifvit, astronomie observator i Uppsala. Af hans senare öden må blott nämnas, att han deltog i den bekanta franska expeditionen till Lappmarken för att studera Venuspassagen 1769, och att han 1773 utbytte sin syssla mot den matematiska professuren. Han afled först 1797. En samtida porträttist tecknar honom sålunda: »Hade ett knarrigt och otåligt humör, men var ej obehaglig i sällskap. Säges i sin ungdom hafva älskat könet, såg ej heller på ålderdomen ogärna vackra ansikten. Hade en grof och klumpig kroppsställning, stor näsa och var mycket närsynt. I det femtiotal bref han riktat till Claës Julius’ fader om sonens uppfostran, framstår han som mönstret af en nitisk och omtänksam pedagog, men Claës Julius’ egna omdömen om mentorn äro ej de fördelaktigaste. Nu begynte sålunda en allvarlig tid för den stackars Claës, som mången gång torde hafva suckat efter fritiden på Stohla och den landtliga informatorn, som var smickrad, när han infann sig i skolrummet. I samråd med den kände matematikern Mårten Strömer uppgjorde Mallet på följande vis planen för discipelns utbildning: »Jag tänker occupera Herr Grefven ifrån klockan 8 om morgonen till klockan 12 eller half 1, samt ifrån klockan 2 eftermiddagen till klockan 6. Onsoch lördagseftermiddagar, aftnarne från 6–8 samt söndagar efter gudstjensten skola användas at besöka Herrar Professores och några vänner samt till nyttiga amusements, bland hvilka jag räknar att lära skrifva och spela. Jag ernar de 4 dagarne i weckan börja om morgonen med en Lection uti Latinen, sedan företaga Historien och därpå Geometrien eller Aritmetiken.» Eftermiddagen börjas hos Ritmästaren, sedan kommer turen till fäktmästaren, därpå följa »exercitium i skrifwande och så åter Mathematik, allra mäst räknande». Onsdagsoch Lördags förmiddagar äro för Theologien, »både den Naturliga och Uppenbarade och Moraliska och Geografien företages ock för sig sjelf». Uti Latinen »bryr man sig med Grammatiken så litet man kan, allenast språket läres, på det tid må vinnas.
Riksdag af den då afgjorda lagen om ansvar för stöld, snatteri och rån, vidlog R. o. Ad. en utväg, som med mål af förev:de beskaffenhet är särdeles lämplig, nemi. att vid föredragning punktvis af Betänk. R. o. Ad. biföll de §§:r, mot hvilka anmärkn. icke gjordes, och återremitterade dem, mot hvilka grundade inkast framställdes, med rätt eller förbehåll för LagUtsk. att, om de verkställda återremisserne gåfve anledn. till ändring i redaktionen af en eller annan §, som R. o. Ad. redan bifallit, vidtaga dessa förändringar. Derjemte beslöt R. o. Ad. att rubrikerna i författn:n, såsom beroende af förfaltn:ns innehåll, skulle först efter §§:ne företagas till afgörande. Jag får hemställa, att R. o. Ad. måtte i afseende å detta Betänk:s föredragning nu fatta liknande beslut. Hr Gr. o. Landtm, framställde hurusom Gr. Sparre i afseende på sättet för föredragningen af detta Betänk, hemställt, att densamma må ske punktvis, att med pröfningen af rubrikerne i författn:n må upskjutas tills R. o. Ad. pröfvat <§§:ne uti författn:sförslaget, samt att, för den händelse att en eller flere §§:r återremitterades, LagUtsk. må förbehållas rättighet att äfven i afseende på de §§:r, hvilka kunde blifva af R. o. Ad. bifallne, föreslå de redaktions-jemkningar, hvilka Ulsk. efter erhållen del af de anmärkn:r, som föranledt återremiss, kan finna be hofi ige; hvarefter detta föredragningssätt med det derjemte föreslagna förbehåll af R. o. Ad. bifölls; och i följd deraf nu först föredrogs § G Hr von Koch, Nils Sam.: Jag hemställer om icke R. o. Ad. ville tillåta, att endast nummern upläses, der ingen anmärkn. är gjord. Ilr Cederschiöld, Rob. Theophron:
Konstitutions-utskottet, som denna gång icke velat upptaga frågan om naturalisation i hela dess omfattning, utan endast den del deraf, som angår anställandet af utrikes födde män i embeten för vetenskap och konst samt läkare-befattningar, har dervid ej heller bordt lemna utan uppmärksamhet, att, då det stundom kan hända, att en man är för en tid, till följd af en eller annan omständighet, i åtnjutande af ett vetenskapligt rykte, hvarpå han i sjelfva verket ej eger välgrundade anspråk, det på en gång är ändamålsenligt och rättvist, att de myndigheter, som handhafva den närmaste styrelsen af de inrättningar, vid hvilka fråga om anställande af utländsk man är väckt, må få tillfälle att afgifva utlåtande, innan utnämningen sker; och för Utskottet alltså, på nu anförda grunder, hos Rikets Ständer, till grundlagsenlig behandling, vördsamt föreslå följande tvenne, af hvarandra oberoende, tillägg i Regeringsformen, 28 §. I. Konungen eger att -— - ■— . hittills egt rum. Till beställningar vid universiteten och andra inrättningar för vetenskap eller skön konst, må Konungen ock, efter vederbörandes hörande, eller uppå Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 27. 5 uppå deras framställning, kunna kalla och befordra utländske män af utmärkt förtjenst; Konungen vare likaledes obetaget att uti — I>ä deras börd. Till civile embetsman inom riket och till domare må sådaue män endast nämnas, eller, på sätt ofvan sagdt är, in kallas, som äro al den rena Evangeliska läran. Hvarje • departementet böra. 2:o. (I händelse tillägget sub N:o 1 blifver antaget, skulle tillägget sub N:o 2 komma under pröfning, och, om det godkännes, införas ome delbart efter orden: ”skön konst,” med följande ord: ”äfvensom till läkare-beställningar,” i följd hvaraf § 28 komme att erhålla följande lydelse): Konungen eger hittills egt rum. Till beställningar vid universiteten och andra inrättningar för vetenskap eller skön konst, äfvensom till läkare-beställningar, må Konungen o. s. v.