Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
n Mamsell Klein tar fram en pilse af javastramalj, som hon hittills hållit dold under kappan, och börjar demr ifrigt draga fram det ena hopvikta papperet efter det andra. I detsamma öppnas dörren fr#n det inre rummet, och. grosshandlarn träder ut med ett på en gbng resigneradt och bekymra&amp; uttryck i sitt ansigte. " Och der bar vi ju grosshandlar Bäckströmn, utropar mamsell Klein, förtjust åt att ha fångat båda guldfiskarne i sitt nat. * Det ar som jag nyss sa ' till grosshandlar Möller - fråga om ett litet bidrag. se här. nej, inte den här listan - det ar för kyrkan i Rusterud, den ar fulltecknad - det här - nej, det ar för trasskolan, der har jag visst redan fått herrarnes namn - men hare7 ' Hon lagger hufvudet på sned och ser bedjande på herrarne, i det hon håller hela bundten med papper i sina hander, hvilka äro kladda med hanskar, genom hvars trasiga toppar hennes fingrar sticka ut. " Nej, mamsell Klein ", svarar grosshandlar Möller i bestämd ton, " jag kan inte skrifva p&amp; alla listor, jag ar make och familjefar, och har inte ratt att beröfva de mina, deras egendom. " Ack, familjefarn, infaller mamsellen med en suck, " det var just mitt egentliga arende i dag. J a g har en lista - den har, nej den ar för sjömanshemmet i London - der borde inte herrarnes namn saknas - ' kanske grosshandlar Backström ville. Men grosshandlar Backström skakar energiskt sitt hufoch ser uttrakad ut. " Inte? Jaså, ja då f&amp;r jag gå nhgon annan stans. Men det var &amp; propos familjefar - en familj, der fadern i dessa dagar dött och lemnat de sina i största fattigdom - inte kläder, inte mat å t sex hungriga magar - jag har varit der och tagit reda p&amp; dem - jag har sett eländet med mina egna ögon. Men det måste vara snar hjalp - se har, var så goda. "
En gång häromdagen, då jag råkade spilla buljong på hennes hand, när jag hällade uti henne deraf, tog hon upp handen och aftorkade den på täcket, och i går aftons hörde jag tydligt att hon sade »tack» då jag slutade att läsa detta Fader vår, som jag nu i halftannat år, för döfva öron – som alla det trott och jag med understundom, – men ändå alltid läst, tänkande att bönen är god, äfven för det öra som ej hör den.» »Nå.» sade professorn, läggande hatten ifrån sig, fingret på näsan, och dragande den ena foten, som redan stod på språng, tillbaka, lika som anande att här ändå slutligen kunde blifva någon stråle att förvärfva, som ej illa skulle passa i hans medicinska ryktes gloria, utan lysa förträffligt der. »Nå hvad mera? ty allt det der är väl icke något bevis på förnuft! Sådant, tänker jag, har händt ofta, fast högtärade jungfrun ej märkt det förr. Huru kunde man väl fått henne på ångfartyget, fått henne hit upp till Stockholm, om hon allt jemt varit så alldeles passive, så alldeles själlös som jungfrun alltid sagt.» »Passiv – vet jag inte hvad det är, och själlös har jag aldrig sagt att hon varit!» genmälte Märtha, kort och bestämdt, »jag säger blott att hon ända hittills varit alldeles maktlös, kraftlös, känslolös för allt som kom utifrån, ja nästan liflös – om herrn så vill – men kanske med båd’ själ och hjerta och klart förstånd, så mycket som hos oss båda ihopa, ty det hade hon alltid fordom i stort mått, i sina både ljusa och mörka dagar – den engla frun!» »Ack så hon pratar! värdaste jungfru,» sade professorn, »skulle hon blifvit frisk och fått sitt förnuft igen, hvarföre har då icke allt detta redan inträffat, när min konst, när alla mina bemödanden » »Ack, kära herre,» inföll Märtha med obetydlig artighet, »kära herre tala inte om sin konst och sina bemödanden, och all mensklig konst, och alla menskliga bemödanden, ty hvad förslå de väl emot Guds?
Riksens Höglofl. Ständer hafva förordnat, att de ifrågavarande Disconternes skulder skola liqvidera* med En femtedel Contant och för de öfrige Fyra femtedelar utgifvas RiksgäldsContoiret* Obligationer på fyra är, med En fjerdedels ärlig afbetalning, men icke på Ett, Tvä i Tre och Fyra år utan afbetalning. Dessutom och Bihang till Riki-St.Prat. igi7-iSi8.1-dc Sami, N:r 15? a/f* j 034 Stötsoch Banko-Utskottens Betänk and ett. i fall så beskaffade Obligationer, som uti Art* märkningarne yrkas, skulle komma att Utgifvas» samt, utan åtskillnad, få begagnas uti Discpntliqvider till fulla beloppet, vöre tämligen sä* kerl, att härtill i Synnerhet komme att användas Obligationer, hvilkas förfallo-tid vore rr.äst aflägsen s och att, sa länge någre dylika Obligationer vore utelöpande, föga contant inbetalning på Lån vöre att förvänta; hvilket i dubbelt afseende skulle förrycka de för Regleringen af Rikets Penninge-Väsende gjorde beräkningar, enär Riksgälds-Contoiret, i stallet för att åt Ranken öfverlemna någon årlig behållning till utlåning genom Banco-Disconten åt de orter, der FilialDisconter Varit inrättade, skulle nödgas tillita Ranken om nya förskott till inlösen af de först till betalning förfallande Ob igationer, och för hvilka förskott nya Råneo - Sedlai måste tillskapas. Någre Värde Ledamöter af Vallofl. Rnrgare-Ståndet hafva vackt fråga derom, att den å Götha Canal - Bolags - samt Malmö Disconters Skulder till deni October 1817 upplupne Ränta skulle med contant liqvideras.
Det år icke första gången jag under denna riksdag haft tillfälle anmärka den besynnerliga ställning, i hvilken StatsRådets ledamöter befinna sig genom den embarras de richesse, sorn vid innevarande, mera ån vid något föregående, riksmöte tyckes besvära vissa af R. o. Ad s medlemmar. Man har förut allmänt klandrat, då Regeringen vid framställandet af sina förslag icke iakttagit den största sparsamhet. Nu deremot riktas klandret emot denna sparsamhet och att den icke fått V. H. 2 1,1 Ilen 4 April. rika för önskan att åstadkomma största möjliga prydlighet. I stället för det af K. M:t framlagda förslag till anskaffande af ny lokal för Riksarkivet, hafva flera andra förslag här blifvit gjorda. Ett åsyftar, att till Riksarkiv använda KommersCollegii hus. Derpå år redan svaradt, och vid dylika förslag måste man i allmänhet ihågkomma att vi redan nu lida brist på lokaler för de offentliga embetsverken, så att man omöjligen kan uplåta det enas, utan att anskaffa någon annan i stället. Eli annan talare har ansett den obebygda tomten bakom Opera-huset lämplig. I afseende på sitt sköna läge är den det också otvifvelaktigt; men måhända skulle den anmärkning kunna göras, att närheten med theatern vore farlig för de dyrbara handlingar, som der komma att förvaras. Den värde talaren har dessutom sjelf anmärkt den betydliga kostnad, som härtill skulle erfordras, och hvilken sannolikt icke skulle aflöpa med en half million R:dr. Den hufvudfråga, som här är att besvara, synes mig i första rummet vara. om Riksarkivet kan under en tiderymd af 3 eller 4 år bibehållas i sin nuvarande lokal, så att man har tid att för ändamålet uppbygga ett nytt lius, — och i andra rummet, om det år af behofvet påkalladt att välja denna dyrbara utväg, eller om icke en billigare må kunna finnas. Skulle nu ett nytt hus upföras, så år det af stor vigt, att det sker i så betydlig skala, att byggnaden blir för sitt ändamål tillräcklig, åtminstone för ett eller annat århundrade ; men för en sådan nybyggnad åtgår naturligtvis en ganska lång tid
Kongl. Bibliothekarie!), Kanslirådet Per Adam [Vallmarks enka, Hedda Elisabeth Wallgren, en årlig pension af. 400 — Adjunkten vid Högre Elementar-läroverkel iSkara, Magister Johan Rosell, efter erhållet afsked, en årlig pension af 750 — Språkläraren 0. G. Carlstedts enka, Edla Hermana Gustafva Levin, en årlig pension af 200 — F. d. Auditören Georg Scheult, en årlig pension af 1,200 — Sam m a | 98,519116 326 Expeditions-IJtskottets Förslag tili underd. Skrifvelse M:o 206. Uppläst och godkänd) hos Kidd. och Adeln den 29 Okl. ts6o. Preste-Slåndel den 28 Borgare-Slåndel den 29 — —*) Bonde-Slåndel den 29 — —**) Rikets Stunders underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående grunderna för en reglering af Biskoparnes aflöning. (Allm. Besv.- och Ekon.-Utskis Bet. N:o 183 och Meni. N:o 204.) S. A. K. Sedan Rikets scdnasl församlade Ständer, med anledning af gjorda framslällningar, dels om undersökning af Erkebiskopens och Biskoparnes löneinkomster och dels, alt deras nu å lönerne innehafvande prebende-pastorat måtte kunna med egna Pastorer förses, äfvensom det svagast aflönade presterskapet vinna någon löneförbättring, uti underdånig skrifvelse den 18 Mars 1857 hos E. K. Majit anhållit, alt, eller det fullständig undersökning egt runi till utrönande af Erkebiskopens och Biskoparnes samtlige löneförmåner, E. K. Majit täcktes låta upprätta och lill Rikets
Expeditioner lill Kongl. Maj:t, Rikets Ständers. — N:o 113. angående ändring i Kongl. Stadgan om jagt och djurfång. XI. 123. — N:o 114. angående förminskning af folkskole-lärare-seminarinm. XI. 123. — N:o 115. angående ändring af 8 §. i Kongl. Förordningen om Kyrko-Råd den 29 Aug. 1843. XI. 243. — N:o 116. i anledning af Rikets Ständers åren 1851 och 1853 församlade Revisorers Berättelse, angående Stats-verkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning. XI. 243. — N:o 117. angående eftergift af Kronans rätt till dana-arf efter Närings-idkerskan Johanna Emilia Hollander. XI. 243, 246, 293. A. 295. — N:o 118. angående eftergift af Kronans rätt till dana-arf efter Enban C. E. Bång och Jungfru Clir. Lundström. XI. 243, 246. A. 296. — N:o 119. angående eftergift för Notarien E. Lundblad af hälften utaf 1852 års Spanmåls-arrende-belopp för Strömsholms Kungs-ladugard. XI. 243. — N:o 120. angående fiskets vid Trysunda hamn, med dertill hörande lågenheter, försäljning till skalle. XI. 318. — N:o 121. angående upplåtelse åt Serafimer Ordens-Lazarettet af plats för tvättinrättning från en Kronans angränsande egendom. XI. 245.
På grund af de upplysningar ang:de Utsk:ts förslag, som lemnades vid de gemensamma öfverläggningarne och som äfven i R. o. Ad:s plenum blifvit meddelade, äfvensom med stöd af de skäl, som åberopades för att bibehålla Utslcts förslag vid § t af det först föredragna lagförslaget, får jag anhålla om bifall till denna § oförändrad. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: Lika nödvändigt som jag anser det vara att K. M. har rätt att pröfva nyttan eller skadan af banker med rätt att utgifva sedlar, lika onödigt anser jag det vara att i afseende på banker utan rätt att utgifva sedlar besvära K. M. med en sådan pröfning. Jag får derföre förena mig i yrkandet af bifall till §:n oförändrad. Gr. Sparre: Jag anhåller att för R. o. Ad. få uppläsa ifrågav:de §. Den lyder sålunda: »De, som vilja ingå bolag, i ändamål alt genom en vald styrelse drifva bankrörelse, utan rätt att utgifva egna banksedlar, skola hos K. M. om nådig tillåtelse dertill sig anmäla och dervid inlemna de af bolaget antagna bolagsreglor. Befinnas dessa öfverensstämma med denna lag samt lag och förordningar i öfrigt, meddelas tillåtelse till bankrörelsens drifvande under en tid af högst 10 år, räknade från bankens öppnande. Oaskar bankbolag förlängning af oktrojen erhålla, gore i den ordning, som nu är sagd, ansökan derom aderton månader innan den löpande oktrojen tilländagår.» Hvad menas då med att bolagsreglorna skola insändas till Iv. M., som, om de öfverensstämma med lag och författningar i öfrigt, meddelar tillåtelse till bankrörelses bedrifvande? Mig förefaller mycket enklare att i detta afseende öfverlemna bolagsreglorna till en juridisk myndighet, som företager denna pröfning. Jag är nemi. af samma tanke, som den siste värde talaren, att man i förev:de hänseende icke bör besvära K. M.; men å andra sidan torde det icke vara lämpligt att uti tvenne lagförslag, hvilka hafva så mycken öfverensstämmelse med hvarandra som detta och det näst förut föredragna, begagna olika uttryck.
Jag tror också, att högsta domaremaktens helgd skall mer vinna än förlora genom bifall till den föreslagna grundlagsförändringen. Jag får således anhålla , att Hr Frih. o. Landtm, ville till R. o. Ad. framställa den propos., om ej R. o. Ad. skulle anse att afgöran* del af denna fråga må till nästa riksdag uppskjutas, på det att Konungens propos. då må blifva af R. St. bifallen. Hr Hjerta, Lars: Jag anhåller att få lägga min röst till deras, som tillstyrka antagandet af Konungens proposition. Till de talande skäl, som blifvit anförda för detta tillstyrkande, anhåller jag att få lägga ännu ett, som af den sista talaren blef vidrördt. Det är bekant, att Konungen icke begagnar sin rätt, åtminstone högst sällan, alt sitta i Högsta Domstolen; om nu det skulle så hända, att Konungen för någon gång begagnade denna rätt, så är det klart, att en prasumlion skulle uppstå hos allmänheten, att sådant icke kunde ske af annan orsak, än att Konungen ville utöfva inflytande på något visst måls afgörande i en riktning, som det kanske i annat fall icke skulle hafva fått. Jag hemställer till hvar och en, om någon medborgare, sorn ärman om konungamaktens helgd, kan önska, alt en sådan pr*sumtion skulle uppsta, eller hurudant intrycket på opinionen blefve, om ett ärende afgjordes på ett sätt, som lemnade rum för ett billigt klander. Och på hvem skulle detta klander falla? Jo, på den höga personlighet, som i ett constitutionelt samhälle bör anses fredad för allt klander. I fråga om den minskning, sorn helgden af Högsta Domstolens beslut skulle lida genom borttagandet af Konungens 2:ne röster, vill jag hemställa, huruvida Höjeste Ret i Norrige eller de högsta domstolarne i Danmark, Frankrike eller England äga mindre helgd, än den i Sverige; och om man kunde tänka sig, alt, i händelse dessa röster försvunno, en obehörig inflytelse ofvanifrån skulle komma att äga rum för framtiden i politiska mål, så är det icke mera omöjligt att tänka sig, att en sådan inflytelse kunnat äga rum tillförene; ty utrymmet för misstanken kan ingen inskränka.
Uti de förra är fråga endast om hvad som är rätt eller orätt i vissa upgifna fall, hvaremot uti de administrativa ingår ett element om hvad som är nyttigt och nödigt. Jag ber att närmare få visa detta med ett exempel. Om t. ex. det är fråga om lämpligheten eller nödvändigheten af en väganliiggning, så är detta ett rent administrativt ärende, men nu kan jemväl fråga upstå om enskildas förhållanden härvid och besvär anföras öfver den första myndighetens beslut, hvarigenom ett administrativt besvärsmål upkommer. På samma sätt förhåller sig med skjuts-indelningsfrågor, med tillämpning af TullTaxan o. s. v. Alla dessa administrativa besvärsmål tror jag icke lämpligen böra algöras af en domstol, emedan de äfven måste bedömas ur administrativ synpunkt. Af dessa skäl tror jag att denna utväg icke är fullt tjenlig, hvilket jag deremot anser vara förhållandet med det förslag som K. M. härom framstält, och som dessutom är vida mera öfverensstämmande med det allmänna tänkesättet och känslan här i landet, som fordrar att dessa mål skola i sista baud afgöras af K. M. På det att detta emel - Den 25 November e. m. 781 lertid skall kunna ske utan saknad af den utredning och pröfning sora enskildt rätt fordrar, och utan att Regeringen nedtryckes af alltför mycket tidsödande besvär med en mängd underordnade frågor, hvilka icke kunna anses såsom egentliga regeringsärender, så är det nödvändigt att vidtaga den i K. M:s Propos. föreslagna utväg, att förstärka StntsRådet. Men Const.Utsk. liar fullkomligt missförstått K. M:s Propos., då Utsk. af densamma dragit den slutsats, att dylika mål jemte besvärsmålen och i allmänhet mindre vigtiga mål skola föredragas och afgöras inför K. M. af blott de konsultativa StatsRåden och vederbörande Depart.-sChef. Detta har icke varit meningen, utan de konsultativa StatsRåden skulle tillkomma den föreg:de beredningen, den noggranna detaljundersökningen som uptager den mesta tiden. Tust i denna punkt har man mest påräknat de konsultativa StatsRådens medverkan i samråd med den föredragande Depart:sChefen.
Brännvinsbrännings och Distilleringsiättigheten i Stock* holm, Götheborg och Carlscrona öfverlemnas till enskildt utöfning, antingen genom arrende eller afsalu, jemte dithörande inventarier, behållningar och byggnader; hvarefter denna Fabriksinrättning må skiljas från allmän utöfning. Dock likväl lärer försigtigheten härvid fordra, att byggnaderne icke afyttras förr, än erfarenheten hunnit bestämma de platser, hvar* est Spannmålsmagazin egentligen behöfvas, samt beloppet af det magazinsrum, som kan erfordras Äfvensom att, enär magazinsinrättningen skiljes från Brännvins behållning, der. vid iagttagas bör, att Kronoförrådeine upptaga nödigt qvantum deraf, samt öfvertaga kärl och förvaringsrum till sådant ändamål, emot ersättning efter gångbart, fritt pris. 4- §• Jemte det creditiv på Banken af 2 millioner R:dr, som Riksens Höglofl. Ständer upplåtit MagazinsDirectionen, och hvilket vid berörde inventering öfverfiyttas uppå Riksens Siänders Fullmägtige i RiksgäldsContoiret, bör ett ytterligare Lånebiträde stor 1 million R:dr 934. Den 58 Februarii, Banco af Banken meddelas, hvilket väl icke torde behöfva helt och hållit anlitas, men dock såsom fond för obligationers inlösen, må kunna utlemnas. 5. §. I den mån behållningen af Spannmål, med undantag af de joo,ooo tunnorne sorn böra in narura förvaras och dem MagazinsDirectionen från sig inventerat, af Fullmägtige hunnit realiseras; böra Fullmägtige upphandla förbindelser å torkad spannmål af viss minimi vigt per tunna
Dea sj Ksytmli et e, as* éot frän Bevillning*- samt Allmänna Besvärs-och Oecoaomie -Utsi o t ten: Af den ai dennes: N:o 5g. Angående förslag till Regieirentariska föreskrifter vid Tariffen för TullBavillningens beräkning å inkommande och utgående varor. Frin Förstärkta Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottet: Af den 34 dennes : N:o 218. Angående frågan om sättet till Extra Rolerjngs - skjldighetens utgörande. Från Expeditions-Utskottet: Af denne dag, angående utbetalande af ett förskott till bestridande af Renskrifuings-kostnader inom Expeditions-Utskottet» Justerades följande: Utdrag af Protoeollet hållet ho* Högloft. Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm f. m. den a5 November 1823, Jfcdd, 0, A.d, Fröt. 10 B, *, Afd, f6 Den 85 Nav e m&* r env S. D. Vid förnyad föredragning af LagUtskottets den i5 dennes under N:o afgifne, samt den 22 derpåföljde e. m. på hordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meideldte Betänkande , öfver Kongl. Majis Nådiga Proposition, angående vidtagande af en ^ytterligare anstallt till förekommande af fångars flykt; fann Ridderskapet och Adeln, att, enär sistnämnde Betänkande redan blifvit af Ridderskapet och Adeln bifa Jet, Utskottets ifrågavarande Utlåtande borde läggas tili handlingarne. Ut Supra S. D. Då nu å nyo föredrogs Banco-Utskottets den 21 dennes under N:o 80 afgifne, samt påföljde dag e. m. på bordet lagde, Utlåtande, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte
De medgifwa redan en langsammare realisation, dä manga ar rrjordradetil deras flnleliga inlösen Z hwareryvk här fsr-» utsattes, at klia Orsäic-Sedlarna pä rurs, 6 och högst 8 ar barde wara indragna. Om man vck öswerwäg. r, kt de förra endast kil ^del sä antagas uti Kronans up. börd , -dä likwäl Lrsclir . (sedlarna kulina Uti a!! rrrelss och li^uiäer antagas lika msd ^Larreo -irchntet; sa lärer bade desias förmänllghet framför 6ouranr>Srdlarna och deras pä förhällandet ril LFceismtynrer grundade warde lall b!isma afgjordt. 2:0 En icke mindre wigtig ftäga bestar uti rätta - tidens utsättande för rn skeende rsolitrckon. Pä den sna sidai> synes den wäl förnämligast bero utaf en kidepunkt, da tilpäckeiigt Silsiver blifwit infamladt kil grund för vLngusns rörelse; men pä Len andra ankommer ock all rLLlisiuions bestånd helt och häller uppå Rikets penninqe-ställning med andra Länder, och vin alla utgående Warors och pä Utländningen wunna Penningewär» Leus sammantagna belopp, icke öswerstiga Summan af inkommande förnödenheter och ligniäsraels Utrikes Penulnge-'örb!ndelser; sä ar hela Riker uti underivigt. Det redbara uti L ndet och framförallt Lpscis-mynter, såsom bäde wigast och til inwärtes halt oföräudradk, mäste da upsrlla denna brist och styktas til de Länder, hwarest Skuld n stall betalas. Wkd en sä olyckelig stallning Ar wäl all rrslifauo» »nyttig och skulle endast tjena til at ffillja Riket ännu snarare wid det lilla Silfwerförrad, som kan silina-.
Men alt som tiden led, blef stämningen muntrare. Ett och annat skämt kastades fram, man skrek i munnen på hvarandra, ansigtena skeno af rus och mättnad. När solen sjönk bakom tallarna, som i en krans stodo omkring den röda stugan, skulle man hafva trott sig se ett muntert slåtterlag och icke ett begrafningsfölje. Ett dragspel hade kommit fram. Och på trappan sutto fyra drängar med en bränvinsflaska emellan sig, hvaraf en spelade »scottish», och de andra hörde på, stampade takten, söpo hvarandra till och skreko, att man skulle gå efter flickorna och röja ur i logen. Två fiskare höllo hvarandra i famn, som om de varit fastkedjade för hela lifvet, raglade än fram och än tillbaka och gapskrattade högljudt hela tiden. Deras ögon voro röda, de försökte oupphörligt att tala, men kunde ej få fram ett ord. Borta omkring bordet i löfsalen stodo tre af de äldre bönderna med hvar sitt glas i hand, medan den ene gång på gång efter en gammal melodi upprepade: Jag fruktar ej för mamma, När jag till lilla vännen går, Ty hon har gjort detsamma I sina unga år. Karl August deltog ej i det allmänna oväsendet. Han stod ensam för sig själf och vacklade på benen. Han tänkte på att brodern var död, och om han inte borde hålla något tal för hans minne. Så började han fundera på sin båt, som han hade i sjön, och räkna efter, hvad han kunde få för den, ifall den skulle säljas. Och så kom han att tänka på flickan, Hilda, som han inte farit och helsat på en enda gång, sedan brodern dött. – Jag ska’ gå till henne i kväll, sade han, i det han drog ner hatten åt ena sidan. Därpå vände han sig om och tog ett par steg uppåt trappan, där drängarna sutto och spelade »scottish», omväxlande med melodier från beväringsvisor och »Fatinitza». I det samma kom Katrina ut på trappan. Gästerna hade börjat bryta upp, och hon kom nu för att säga farväl och låta tacka sig för mat. Hon var aldeles svartklädd, barhufvad, med håret slätt struket utmed tinningarna och en brun hornkam i nacken.
Den, som, efter anstäldt åtal, förklaras skyldig till försummelse eller fel i tjenst, eller ock med ett ovärdigt uppförande i allmänna lefvernet blifver beträdd, erhålle första gången inför protokollet en allvarsam föreställning, jemte åtvarning att för framtiden sitt uppförande rätta. Skulle någon, efter att sålunda hafva erhållit första varningsgraden, beträdas med den ena eller andra af förenämnde förseelser, suspenderas han, efter omständigheterna, på längre eller kortare tid, med förlust af större eller mindre del af lönen, ifrån sin i verket innehafvande tjenstebefattning. Varder han sedermera till någon så beskaffad förseelse förvunnen, bafve han gjort sig tjensten förlustig. 14:o. Tilltalas någon på en gång för tjenstefel och annan förseelse, må den bestraff - Banko-Vtskotlets Memorial, N:o 89. 13 Jemfor 67 §. »Den tjensteman, sorn till borgenärers förnöjande tjenstebefattning». Jemfor 68 § oförändrad. Jemfor 69 § oförändrad. Jemför 70 § oförändrad. ning, som honom då ålägges, icke räknas för mer än en varningsgrad; men har han varningsgrad förut undergått, bör dock, vid bestämmandet af hans ansvar, afseende fästas derå, att han på dubbelt sätt sig förbrutit. 15:o. Den tjensteman eller vaktbetjent, som till borgenärers förnöjande sin egendom afträdt, bör genast från tjenstgöring i Banken afhållas, och skall, om honom icke genom slutlig dom cessionsförmån tillerkännes, eller, sednast sex månader efter det dom i hans konkurs vunnit laga kraft, styrker sig vara från borgenärernes kraf befriad, skiljas från sin vid verket innehafvande tjenstebefattning. 16:o. Inmanas någon för skuld 2:ne särskilda gånger i häkte, eller hålles han någon gång utöfver sex månader bysatt, vare sin tjenst förlustig.