Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har således trott, och tror i denna stund, att det skulle hafva varit ett fel att ingå i en omständligare bevisning af hvad som icke behöfver bevisas, och som tydligen blifvit vitsordadt genom öfverhiggningen inom detta Stånd, så alt öfvertygelsen om det närvarandes bristfällighet icke bohult stärkas af andra bevisningsgrunder, än de som ledt de många, ja, de flesta talare, som här instämt i elen åsigt, alt en reform i vårt representationssätt vore nödvändig. På samma skäl har Utsk. ansett det böra falla af sig sjellt, att fvrdelningens upphörande vore ett oeftergiflig! villkor, hvarförutan inga reformer voro tänkbara, och att således hela reformen livilar på upphäfvandet af denna fyrdelning, såsom utgörande den väsendtliga bristen i hela vår sammansättning. Likaså har Utsk. ansett det vara afgjordt, alt R.o. Adis sjetfskrifna representationsrätt, på sätt som nu äger rum, icke mera kunde försvaras från några rätlsåsigter, från några billighelsgrimdsnlser, eller ifrån någon det allmännas fördel. Ulsk. liar således icke heller ansett del vara Den 21 Octo ber e. m. 85 hvarken tillständigl eller behöflig! att ingå i en närmare utveckling af denna fråga. Utsk. liar förutsatt, att R. o. Ad., i samina ögonblick väl förståendes, sorn R. o. Ad. ansåg fäderneslandets behof påkalla en så beskaffad uppoffring från lt. o. Ad. alt frånträda sin sjelfskrifna representationsrätt, så har, säger jag, Utskis majoritet varit af den öfyertygelsen , att ingen tvekan i det hänseendet kumle äga rum; och rict är på detta skäl, som Const.Utsk. grundat sin förutsättning, att afsägelsen af denna rätt icke skulle möta motstånd.
Utom hvad Utskottet i denna del yttrat, torde jag få tillägga, att Högsta Domstolen, stäld likasom i medelpunkten af dea Högsta Lagskipningen, oslridigt synes vara, mera än någon Domare, i tillfälle att bedöma, huruvida ett lagrum på olika sätt blifvit tillämpadt; huruvida okunnighet hos Domare, eller otydlighet i Lagen, vållar denna olika tillämpning; samt i sista fallet, huruvida Lagförklaring kan vara af nöden. Den Nådiga Propositionen åsyftar vidare, för det fjerde^ att uttrycka, det Högsta Domstolens förklaringsrätt är inskränkt inom allmän CivilCriminaloch KyrkoLag. Längre sträcker sig icke Rikets Ständers rätt enligt 88 §., och då den 8q:de tillägger Konungen rättigheten, att förklara Ekonomisk Lag, innebär den föreslagna nya redactioneu i detta fall icke någon egentlig förändring, utan endast ett förtydligande, ett återförande af ig §. till full öfverensstämmelse med andan af den Sgide. 22 Den i’6 November f. ra. Man synes slutligen hufvudsakligast fästa sig vid det föreslagne tillägget i 88 §., hvarigenom stadgas, att Rikets Ständers rätt att ogilla en utkommen Lagförklaring vid näst derpåföljande Riksdag skulle utöfvas. — Suppositionen, alt någon Lagförklaring möjligen icke skulle kunna komma till Rikets Ständers kännedom, synes mig hvila på förutsättningen af sådan kedja af embetsj’el och försummelser, alt de knappt torde få antagas som möjliga eller ens Länkbara. Den RevisionsSecreterare, som contrasignerat en Lagförklaring, har sig ålagdt, alt opåmint derom underrätta Rikets Ständers JustitiaeOmbudsman. Denne sistnämnde bör, enligt 18 §. af sin Instruction, tillkännagifva alla gjorda Lagförklaringar för Rikets Ständer; och Lagutskottet tillkommer, enligt 33 §. Riksdagsordningen, att granska den deröfver afgifna Berättelsen.
Att lånen skola, efter en för hvardera Staten under Kongl Majus Befallningshafvandes inseende uppgjord fördelning, användas till återuppförande af publika byggnader, boningshus och verkstäder, som genom sist timade eldsvådor blifvit förstörde, med förbehåll, att både i Norrköping och Borås aila byggnader skola uppföras efter af Kongl. Maj:t gillad plan och inom viss lämpelig tid vara fullbordade; alt, hvad Norrköping särskildt beträffar, alla byggnader der skola uppföras af sten; samt att i Borås, der locala omständigheter försvåra byggnad af sten och de nya husens uppförande deraf således ej kan 0- villkorligen föreskrifvas , de tomt-egare, som vilja bygga af sten, skola erhålla större lån-understöd, lämpade efter den tillökta kostnaden. 2:0 Att, så framt ej Städerne hvar för sig ville ansvara för hela det på hvardera belöpande låri-undestöd och i följd deraf detsamma lyfta, de lån-summor, sorn efter uppgjord fördelning tillkomma särskilde tomt-egare, ej skola utgå utan i mån, som fullgod säkerhet för dem anskaffas; hvarvid borde iakttagas, att de, som kunna lemna säkerhet i fast egendom, genast skulle undfå hela lån-beloppet; men att tilldern, som ej hade sådan säkerhet att erbjuda, en tredjedel af beloppet skulle emot godkänd borgen utgifvas genast; en tredjedel emot dylik säkerhet, när hälften af den nya byggnaden vore uppförd och den återstående tredjedelen, när första inteckningen i det färdigbyggda och brandförsäkrade huset afiemnades. Proposition om Städerne Norrköping 0. Borås. 677 Samt 3:0 att för dessa lån-understöd de första fern åren erläggas två för hundrade i årlig ränta på Capitalet, och derefter årligen af ursprungliga Capitalet sex för hundrade, hvaraf Tre för Hundrade beräknas såsom ränta och de öfrige tre för hundrade afdragas på Capitalet, till dess det är till fullo återbetaldl. Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med. all Kongl. Nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut Supra. CARL JOHAN. C. S. Skogman'.
Jag hade hoppats, om än landsförvisningen i lagen qvarstode tills vidare och möjligen, i svårare fall, vunne tillämpning, att åtminstone denna skärpning derutaf skulle kunna vid innev:de Riksdag, utan gensägelse afskaffas. Hvad slutligen angår tredje anmärkmn: att del icke vore R. Sl:r värdigt, alt så, som jag föreslagit, besvara K. M:s Nåd. Propus, i ämnet; så dristar jag till den högt aktade talaren, som gjort denna anmärkn., och till Eder alla, mine Hrr, hemställa, om, sedan den Kongl. Proposm numera hos R. St:r fallit, det gifves något värdigare sätt, hvarpå densamma kan af dem besvaras, än detta: »R. St:r hafva väl ansett sig icke kunna oförändrad antaga Eders K. M:s nu gjorda Propos., och ej heller kunnat sig om något motförslag förena; men R. St:r finna saken vara af så stor vigt att behofvet af en lagförändring i den af Eders K. M. angitna syftning så trängande samt olägenheterna af deras stränga användande så stora, att R. St:r fördenskull anhålla, att Eders IX II. 22 338 Den 4 November f. m. K. M. efter inhemtande af uplysningar, dem R St:r sakna men anse för frågans slutliga afgörande nödiga, måtte täckas låta utarbeta och till R. St:r vid nästa Riksdag öfverlemna den förnyade nådiga frramställning, Eders K. M. kan i Nåder finna tjenligast; Samt att emellertid de milda grundsatser, hvilka framkallat Eders K. M:s berömda Nåd. Propos., må, i möjligaste måtto, vinna tillämpning; hvartill R. St:r velat härigenom, i hvad på dem ankommer, bereda en utväg.» Jag kan icke inse, hvari det opassande uti en sådan R. St:rs framställning skulle bestå. Det må vara en ganska bedröflig sak, om R.
Skrifvelse N.o 213. fler, som i öfverensstämmelse med Rikets Ständers beslut vid i8a3 års Riksdag blifvit, genom Kongl. Brefvet den 17 Mars 1824, fastställde, och med återbetalnings-skyldighet af erhållne bidrag med en tiondedel årligen in natura, eller efter gällande markegångspris vid hvarje års inbetalning; 5:o att, intilldess ofvanberörde för Sockneeller District-Magasinens bildande påräknade qvantum korn af ortens växt blifvit inlevereradt, undsättningstagarne skola fullgöra sina afbetalningar i sådan, till utsäde fullt tjenlig säd, men derefter i samma sädesslag, som de i lån erhållit; 6:0 att fördelen af återbetalningen med spanmål in natura ej skall tillgodokomma invånarne i de socknar, som vägra alt inrätta Magasin, utan dem åligga, att deras återstående skuld med penningar godtgöra, efler de, å den långifne spanmålen, för hvarje år bestämda pris; samt 7:0 att enahanda påföljd skall ega rum för de gäldenärer, som ej i behörig ordning fullgöra de dem årligen åliggande spanmåls-levereringar. Vid öfvervägande häraf hafva Rikets Ständer beviljat hvad E. K. M. sålunda i Nåder föreslagit, med följande vilkor, föranledde dels af enskilda motioner i ämnet, dels till befordrande af E. K. M:s Nådiga afsigt, att uppmuntra till District-Magasins inrättande äfven i de socknar, hvarest spanmåls-magasinshus ännu icke finnas: a) alt afskrifning till en tredjedel af primitiva skuldbeloppet må beviljas undsättningstagarne i båda de ifrågavarande
Och du skall säga till dem: Detta säger Herren Herren: Si, jag vill hemta Israels barn ifrå Hedningarna dit de dragne äro, och skall församla dem ifrån alla orter, och skall låta dem komma uti sitt land igen; Och göra allt ett folk utaf dem i landena på Israels bergom; och de skola allesamman hafva en Konung, och skola icke mer tu folk eller uti tu Konungarike delad vara. De skola ej heller mer orena sig med sina afgudar och styggelse, och allahanda synder. Jag skall hjelpa dem utur all rum, der de syndat hafva, och skall rensa dem; och de skola vara mitt folk, och jag vill vara deras Gud. Och min tjenare David skall vara deras Konung, och allas deras enige herde; och skola vandra i minom rättom, och hålla min bud, och göra derefter. Och de skola åter bo i landena, som jag minom tjenare Jacob gifvit hafver, der edra fäder uti bott hafva; de, och deras barn och barnabarn, skola bo deruti evinnerliga, och min tjenare David skall vara deras Förste evinnerliga. Och jag skall göra med dem ett nåds förbund; det skall vara ett evigt förbund med dem; och skall uppehålla dem, och föröka dem, och min helgedom skall vara ibland dem evinnerliga. Och jag skall bo ibland dem, och vara deras Gud, och de skola vara mitt folk; Så att ock Hedningarna skola förnimma, att jag är Herren, den Israel helig gör, och min helgedom skall vara när dem evinnerliga. Och Herrans ord skedde till mig, och sade: Du menniskobarn, vänd dig emot Gog, som i Magogs land är, och en Förste är af de herrar i Mesech och Thubal, och prophetera om honom; Och säg: Detta säger Herren Herren: Si, jag vill till dig, Gog, du som en Förste äst af de herrar i Mesech och Thubal. Si, jag vill böja dig omkring, och lägga dig ett betsel i munnen, och vill föra dig ut med allom dinom här, hästar och män, hvilke alle väl utredde äro, och utaf dem är en stor hop, som allesammans föra spets, och sköld, och svärd.
36 sk. införselstull. andra slag 1 » 24 sk. » Beträffande artikeln Nattsäckar skall Utskottet derom afgifva yttrande i sammanhang med artiklarne portföljer, taskböcker och ridikyler. För artikeln Nålar hade Utskottet föreslagit den förändring att syoch tambour, knappoch hår-, nu åsatte införselstull af 20 sk. skålpundet, och andra slag, ej specificerade, nu belagde med 12 sk. införseisafgift, skulle i en rubrik »knapp-, syoch andra slag» sammanföras och lullafgiflen derå bestämmas till 16 sk. skålpundet, samt att rubriken kråsoch bröstnålar af oäkta metall, hvilka nu förtullas efter värde med 25 procent, skulle i stället erhålla följande lydelse och tullbestäm - Nattsdckar. Nålar. 56 Bevillnings-Ulskottcts Memorial, M 14. melser: »Bröstnålar af sammansatt eller, såsom arbetade, ej specificerade ämnen: förgylda eller försilfrade» 36 sk., och »andra slag» 24 sk. införselstull per skålp. Derest icke Borgare-Ståndet, som ensamt godkänt delta förslag, skulle vilja frånträda detta sitt beslut och instämma med de öfriga Stånden, hvilka för ifrågavarande artiklar bibehållit gällande tullbestämmelser, torde följande omröstningar böra anställas: 86:o. Den, som vill att, i enlighet med tre Stånds beslut, gällande införselstull å nålar, syoch tambour-, knappoch hår-, 20 sk., samt å andra slag, ej specificerade, 12 sk. skålp. fortfarande bibehålies, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, komma dessa artiklar att i en rubrik: »knapp-, syoch andra slag» sammanföras och införselsafgiften derå att bestämmas till 16 sk. skålpundet. 87:o.
Inträffär icke denna skillnad t, ex. emellan 2:ne hemman, i samma by, hvaraf det ena är skattefrälse, och det andra är ett kronan behållet räntegifvande hemman. Frälseskattemannen, sorn är mera onererad än kronans behållne tiondegifvare, skulle då naturligtvis känna afundsjuka emot den senare öfver detta förhållande. Äfven han skulle önska att blifva qvitt den börda han har framför sin granne och Gr:n torde kanske af samma skäl vilja äfven för frälseräntelagarens räkning, lagstifta så, att han skall vara nödsakad att gifva åt sin frälsebonde samma fördel, som kronan åt sina behållna räntegifvare. Man kan fullfölja bevisningen ännu längre om man föreställer sig, att ett frälsesäteri råkar att gränsa intill ett skattehemman, och då skulle detta senares ägare kunna fordra, att hans hemman blefve frälse-säleri, för alt vinna en lika fördelaktig ställning med sin granne. Man ser hvarthän det leder, när man blott tager ögonblickets ingifvelse till stöd för sina förslager. Skäl duga icke om de icke vid närmare granskning kunna bestå, och om icke den satts man genom dem försvarar, kan till sin riktighet äfven ex absurdo bevisas. Frih. Tersmeden har, såsom ett väsendtligt stöd för sitt tillstyrkande alt antaga Frih. Palmstjernas förslag, anmärkt huruledes BondeSt. säkerligen skulle godkänna detsamma, eftersom det lemnat sitt bifall till Statsötsk:s första betänk., af hvilket bifall Frih:n draget den slutföljden, att nog BondeSt. i hela landet, skulle med en sådan förändring blifva belåtet. I anledn. häraf tillåter jag mig på - Dea 9 September e. m. 217 minna Frih. huruledes jast inom BondeSt. vid en föreg:de riksdag, jag minnes icke hvilken, flera motioner väcktes om nödvändigheten af folkskolors inrättande; huruledes då inom BondeSt. en allmän klagan fördes öfver bristande undervisning för allmogens barn: huruledes B. St. gjort just med afseende på denna klagan för sin del beslöto det folkskolor skulle inrättas, och slutligen K. M. genom nådig författning gillade delta B.
Emedan jag ej var tillstädes när BancoUtsk:s memor. N:o 48 föredrogs, utbeder jag mig få väcka denna nya motion. Sedan H. BancoUtsk. i dess mern. N:o 48 tillkännagifva, att 3:ne RiksSt. bifallit, men Högv. PresteSt. med dervid gjorda anmärkn:r återremitterat samma Utsk:s betänk. lN:o 11, rörtde milt väckta ersättningsanspråk, det jag grun - 4 Den i Augusti. ilat på R. H. Sits viii i83o års riksdag fattade beslut; sa är det med stöd af 56 §:n Riksd.Ordn. jag väcker denna nya motion, hvilken står i omedelbart sammanhang med min förra i ämnet gjorda. Då den gåfva, R. St, vid 1828 och i83o årens riksdag tilläde mig såsom ersättning för nedlagda kostnader å Norrkärrs och Strömsviks egendomar, blef till olika belopp af de resp. RiksSt.'n bestämd, dervid BancoUlsk., i stället för att framställa dessa särskilda åsigler såsom ett öfverläggningsämne, tvertom inbjöd Yällofl. BorgareSt. att förena sig med Presteoch BondeSt:n lill det minsta ersättningsbeloppet, drager jag icke i belänkande att medelst denna nya motion, och i stöd af 56 §:n Riksd.Ordn., hemställa, huruvida icke H. R. o. Ad., i conseqvens med dess vid 1828—i83o årens riksdag fattade beslut i denna fråga, ville täckas för egen del, och äfvenväl dertill inbjuda Borgareoch BondeStm i så måtto modifiera sina beslut, att omförmälda BancoUtsk:s betänk. N:o 1 1 blifver återremitteradt, på det frågan en gång måtte erhålla en fullkomligt grundlagsenlig behandling, hvilken den hittills saknat. Såsom skäl härföre får jag åberopa, att frågan i sitt närvar, skick mindre rör min rättegång med banken, hvilken måtte antagas vara slutad genom K. M:s dom i målet, ulan fasthellre det sätt, hvarpå ett af R.
§ 2 Företogs granskning af by-ordningen för Jemtlands län, och ehuru församlingen instämde deruti, att den samma, i det hela tagen, är af mycket värde och, till de flesta punkter, applicabel för hela provinsen, trodde sig likväl församlingens ledamöter, till beredande af denna by-ordnings större antaglighet åtminstone för Rödöns socken, böra föreslå förjande modificationner, undantag och tillägg: 3 och 6 § § Beträffande de i dessa paragrapher föreskrifna gärdesgårdsoch dikes syner, ansågs ordningsman böra vara frikallad ifrån skyldigheten att hålla sådana syner, tills någon bristfällighet, oordning eller försummelse varder af grannarne el. någon granne, anmäld, då ordningsman bör, på sätt föreskrifvet är syna, och tillhålla den försumlige att fullgöra sina åligganden. Senare delen af 6 § förmentes, såsom numera i anseende till den takt och gång jordbruket redan fått, icke behöflig, kunna utelämnas. Här syntes dessa ord böra tilläggas: Om han dertill är vållande, emedan det kan inträffa att den. som lider skadan, sjelf har en så felaktig gärdes gård, att en annans kreatur, emot hans vilja, kunna slippa derigenom. Detta projecerade tillägg är enligt med allmänna lagens stadgande uti 3 § 9 cap. byggn. balken där det säges: ”Nu finnes att thet fä gått in genom annans ogilda gärdesgård eller grind, gifve han fä löst, som intog, och then gärdesgård eller grind uppehålla borde, gälde skadan genast, och böte, som i 5 cap. sagt är.” § 20
St. vid sednaste Piiksdag beslöto, att inga indelta räntor och boställen fingo från det ena reg:tet tilldelas ett annat, utan skulle hvarje reg:te fortfarande bibehållas vid hvad det enligt indelningsverket vore tilldelt,” förutan hvilket stadgande indelningsverkets upplösning blifvit medgifven; och enär Hr Hjärnes motion ej allenast innefattar, att indelta Armeens räntor och utarrenderade boställsafkastningar skola till Statsverket ingå, utan alt för - Den 3 Mars f. m. delningen sedermera skall, utan åtskillnad, ske regrterna emellan, så åsyftar denna motion såväl upphäfvandet af föregående Ständers beslut som indelningsverkets upplösning. Mycket mera kunde visserligen anföras till styrka för hvad jag i förestående vördsamt hegart; men jag hoppas, att hvad som blifvit anfördt är tillfyllestgörande att till alla delar verka afslag på hvad Hr Hjärne föreslagit, hvilket förslag förekommer mig (om man uppställer det uti enskilda förhållanden att skärskådas) likasom om en enskild man ägde ett capital, af hvars afkastning han och hans efterkommande skola i tidernas längd lefva, och han nu hade detta capital intecknadt uti säker fäst egendom, men, ej nöjd härmed, uppsade detta sitt capital och utlånade det på 2:ne namnteckningar. Jag tror, att de skola vara högst få, som ej, lika med mig, anse, att detta vore ganska oförnuftigt handladt. Då för öfrigt, så vidt jag känner, ingen erfaren officer af indelta Armeen någonsin begärt något dylikt, skulle jag tro, att man äfven deraf kan med temlig säkerhet göra den slutföljd, att detta förslag icke är till föidel för indelta Arme'en, utan, enligt min öfvertygelse, bestämdt motsatsen. Frih. von Duben, Carl Joachim: Jag är till en del redan förekommen.
Äfven jag har upfattat Ridderskapets och Adelns svar på den framställde propositionen, på samma sätt, som Herr Grefven och LandtMarskalken, och jag anser frågan således vara afgjord; men jag anhåller, att till Protocollet få reservera mig emot beslutet. 49 §• (Tillägg af ett 4:de Mom. vid slutet af samma §.~) När Utlåtande från RiksStånd till Utskott återremitteras, böra alla anmärkningarna, senast inom fjorton dagar derefter, meddelas Utskottet genom justeradt ProtocollsUtdrag, antingen i hela deras utförlighet, eller ock af Secreteraren punktvis och i korthet sammanfattade, dock i senare händelsen med öppen rätt för StåndsLedamot, att sin serskildta mening in extenso skriftligen bifoga, pä sätt i 5y stadgadt är. Grefve Posse, Arvid: På de skäl, som förut af andra Talare blifvit framställde, föreslår jag vördsamt, alt pröfningen af det ifrågavarande tillägget af ett 4^de Mom. igo Den 26 Februarii f. m. i 4g §• Riksdagsordningen må upskjutås, till dess pröfningen af den nya redactionen till 24 §• 1 Mom. 2 punkten längre fram företages i sammanhang med 5g §. Riksdagsordningen. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMdrskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln fann för godt upskjuta pröfningen af det föreslagne 4;de Morn. af 4g §. Riksdagsordningen, till dess nya redactionen af 24 §. 1 Mom. 2 punkten, i enlighet med Ridderskapets och Adelns förut fattade beslut, företages till pröfning i sammanhang med 5g §. Riksdagsordningen. Bifölls. 52 §. Utaf alla Memorial och Anföranden, som äro af egenskap att böra till något Riksens Ständers Utskott remitteras, skola till Ståndet ingifvas Tvä Exemplar, hvaraf det ena stadnar vid Protocollet och det andra till Utskottet afgår.
Commandovnål, hvarmed förstås sddane, som Konungen, i egenskap af Högste Befälhafvare öfver Krigsmagten ti/l Lands och Sjös, omedelbarligen besörjer, må Konungen afgöra —• Honom godt synes. §. 24. Uti Justitioe-Departementets Expedition skola 3usl\\\dz-Ärendena beredas till föredragning och afgörande i Högsta Domstolen. §. 260 Då Justitiae-Ärenden i Stats-Rådet föredragas, skola, jemte Justitiae Stats-Ministern och två Siats-Råd, två af Högsta Domstolens Ledamöter samt Justiliae-Cancelleren dem öfvervara, med den skyldighet att till Protocollet sig yttra, som 9 §. föreskrifter, Jg Comtitutions-Utskottets Memorial N.o 3 4« §. 28, Konungen eger att icke på deras börd. Tili C.vile Em betsman inom Riket och lill Domare må >—• — —* Evangeliska Läran. Hvarje Departetnents-Chef skall föred f aga och expediera alla ärenden, rörande befordringar, förordnanden., tjenstledighet och af skedi till och ifrån 'Embeten och Tjänster ^ vid de .Verk och Stater,3 som lander Departementet höra, $• 34- Stats-lMinistrarne innehafve Rikets högsta värdighet . och Statslidden den närmaste derintill. Ledamot af Stats-Rådet eller af Ju i tit i oe -Råd et må icke tillika annat civilt Embete bekläda,. 'f. 35. Siats-Ministern för Utrikes Ärendena, Stats-Råden, Presidenter och Chefer för CoIlegiér, ellerf i dessas ställe, inrättade Verki JustitiseCancel eren, Chefen för Tullstyrelsen, Expeditions-Chefer i StcdsDepartementen} Öfver Ståthållaren, Under Ståthållaren och Politiee-Mästaren i Hufvudstaden3 Land shöfdingar — dertill skäl • ega. 1 3S.
St:r att nu börja tänka på de skadliga följderna af det nya systemet och just söka att på annan väg återgå till ett klokare förfarande. Att detta förslag innefattar ett sådant syftemål, lärer väl ingen förneka. Man har här begärt att tullverkets nuv:de chef skulle yttra sig öfver hvad inflytande denna författning kunde hafva på smuggling. Detta yttrande, huru upplysande och intressant det också må vara, anser jag dock ingalunda vara för bedömandet af denna fråga behöfiigt, ty när man ser efter huru det förhåller sig med beloppet af inrikes tillverkade cigarrer och beloppet af dem som blifvit importerade, så befinnes att år 1858 tillverkades inom landet icke mindre än 411,237 skålp., under det att från utlandet importerades endast 28,07 9 skålp., så att den inporten är allt för obetydlig för att i det hela kunna medföra någon inverkan på sjelfva saken. Att denna åter är god, kan ingen förneka. Visserligen förhåller det sig så som den siste värde talaren uppgifvit, att ruan för konseqvensens skull hade bort lägga skatt på kardusoch tuggtobak och äfven snus, men det är med skatt som med mycket annat här i verlden, att man icke får allt på en gång; det kan vars nyttigt att börja med något litet för att slutligen komma till det bättre. Nu har man börjat med cigarrer, och det skulle således vara önskligt om denna beskattning komme till stånd. Sedermera kan man väl få rätt på både kardusoch tugg tobak samt snus. Den omständigheten att i tobakens konsumtion genom tuggning skulle ligga mycket större vådor för menniskors helsa är i cigarrers förbrukning, kan väl icke blifva något det ringaste skäl att afslå saken, ty ifall ett sätt att bruka tobaken kan vara skadligare än ett annat, sä hindrar det icke att det sednare förbrukningssättet, såsom jemväl skadligt, men äfven ojemförligt mera utsträckt, skulle i någon mån stäf jas. Jag känner naturligtvis icke antalet af dem, som tugga tobak, men jag föreställer mig att detta antal är ojemförligt mindre än dera som förbruka cigarrer. Jag anhåller att Utsk:ts förslag måtte af B. o. Ad. bifallas. Hr Cederschiöld. Predrik August: