Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till stöd för den förra åsigten åberopas i synnerhet Kongl. Brefven den 1 Dec. 1713 och 8 Dec. 1721, som tydligen innehålla att ”ingen bör i sitt hus hålla eller tillåta ”någon sammankomst af få eller månge personer, sorn från andra ”hus komma och med dem förrätta någon andakt”. Den motsatta åsigtens förfäktare anföra häremot dels anledningen lill och öfverläggningarne vid plakatets tillkomst, dels ock författningens ordalag, hvilka anses kunna närmast tydas på en ”afsöndrad, den offentliga gudstjensten motsatt” andaktsöfning, som åtminstone i viss mån vill vara allmän, men har till syfte att göra den allmänna umbärlig, samt således innebär ett underkännande af den allmänna”. Jag tvekar ej att gifva företräde åt den sednare meningen. Det är alltid uplysande, och, då en författnings ordalag äro föråldrade och underkastade flera tydningar, nästan nödvändigt, för en rätt insigt af deras mening, att afse tiden och omständigheterna vid författningens utfärdande samt gången af de händelser, som dertill föranledt. En undersökning härom lemtfar, såsom mig tyckes, de mest klara bevis på rätta förståndet af ifrågav:de, så mycket omtvistade ordalag uti Conventikei-plakatet. Ar 1702 d. 13 Dec. anmälde Öfverståthållaren, uti K. Just.- Revisionen, hurusom Stockholms Consistorium hade gifvit tillkänna, det ett ryckte skulle vara utkommit, att det s. k. pietisteriet syntes vilja i Stockolm taga en begynnelse, medelst några hemliga sammankomster med sjungande, läsande och den heliga Skrifts egenvilliga uttolkande, hvarigenom de s. k. Collegia privata; pietatis bade på andra orterfått sin uprinnelse; och hade Consistorium begärt att sådana hemliga sammankomster måtte blifva efterfrågade och med eftertryck hämmade, och såmedelst förargelse för vår rena Guds församling förekommas och dämpas.
Lag-Utskottet: N:o 13, i ani. af dels K. M:ts Nåd. Propos. till R. St:r om antagande af en författning ang:de arfsrätt för oäkta barn, dels ock enskild motion i samma ämne; Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottet: N:o 11, i ani. af väckt förslag om inrättande af ett universitet i hufvustaden; N:o 12, i ani. af väckt förslag om upphörande af de s. k. prebende-pastora ten; N:o 13, i ani. af väckt motion om kronofogde-tjensternas indragning; N:o 14, i anledning af väckt motion om rätt till ersättning för flyttning af hus, som stå på mindre än 100 alnars afstånd från jernväg; N:o 15, i ani. af väckt motion om förbättrad hägnad utmed statens jernvägar. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 2 e. m. In fidem, O. Brakel. Lördagen den 30 December 1865. Plenum kl. 1 e. m. Justerades 6 prot.-utdrag för den 22 dennes och prot:t för den 29 sisth November. Upplästes ett af Gr. Piper, Charles Emil, inlemnadt mern. af följ:de innehåll: Då jag, med anledning af sjukdom inom min familj, icke kan för den närmaste tiden återvända till Stockholm och riksdagen, nödgas jag afsäga mig den plats i Stats-Utsk:t, hvartill Den 30 December. Ståndets förtroende behagat kalla mig, men anhåller vördsamt att vid min riksdagsmannarätt få vara bibehållen. Till denna anhållan lemnade R. o. Ad., uppå framställd propos., sitt bifall. Vidare upplästes ett af Frih. Leijonhufvud, Broder Abraham, ingifvet mern., som lydde sålunda: Vördsamt får jag afsäga mig den plats som Suppleant i Stats-Utsk:t., hvartill jag af Hrr Elektorer vid deras sednaste val blifvit utsedd.
Då nu Jesus förstod deras tankar, sade han till dem: Hvart och ett rike, som är tvedrägtigt emot sig sjelft, det blifver öde; och hvar och en stad, eller hus, som är tvedrägtigt emot sig sjelft, blifver icke ståndandes. Är det nu så, att Satan drifver Satan ut, då är han tvedrägtigt emot sig sjelf; huru blifver då hans rike beståndandes? Och är det så, att jag drifver djeflar ut med Beelzebub, med hvem drifva då edor barn dem ut? Derföre skola de vara edra domare. Men är det så, att jag drifver djeflar ut med Guds Anda, då är ju Guds rike kommet till eder. Eller, huru kan någor gå i ens mägtigs mans hus, och beröfva honom hans boting bort, utan han först binder den mägtiga, och så sedan skinnar hans hus? Hvilken som icke är med mig, han är emot mig; och hvilken som icke församlar med mig, han förskingrar. Fördenskull säger jag eder: All synd och försmädelse blifver menniskomen förlåten; men försmädelse mot Andan skall icke blifva menniskomen förlåten. Och hvilken som säger något emot menniskones Son, det varder honom förlåtet: men hvilken som säger något emot den Helga Anda, det varder honom icke förlåtet, hvarken i denna, eller i den tillkommande verld. Görer antingen trät godt, så varder frukten god; eller ock görer trät ondt, så varder frukten ond; ty af fruktene känner man trät. I huggormars afföda, huru kunnen I tala något godt, medan I ären sjelfve onde? Ty der hjertat med fullt är, deraf talar munnen. En god menniska bär godt fram af hjertans goda fatabur; och en ond menniska bär ondt fram af en ond fatabur. Men jag säger eder, att för hvart och ett fåfängt ord, som menniskorna tala, skola de göra räkenskap på domedag. Ty af din ord skall du blifva rättfärdig hållen, och af din ord skall du varda fördömd.
Maj:ts Nådiga Skrifvelse, rörande en Lag i afseende på vidtagande anstalter, för att anhålla och tilltala sådane personer, hvilka begå förbrytelser i ett af de förenade Riken Sverige och Norrige, samt derefter afvika till det andra, 44^- — angående Riksens Ständers Revisorers anmärkningar vid StatsVerkets Räkenskaper och Förvaltning åren 1812 till och med 1815, dito. — om Revision af de under Kongl. KrigsCollegii disposition stående Cassors förvaltning och räkenskaper, 44p. — rörande Revisionen af KrigsRäkenskaperne för 1810 och följande åren, dito. — öfver en del af de emot BevillningsUtskottets förslag till en blifvande Bevillningsförordning gjorde anmärkningar, dito. — angående grunderne för en allmän ny reglering af Statens Embeten och Tjenster, dito. — om bifall till Särskilta Utskottets hemställan om arfvode åt en extra Cancellist, 45o. 2.59 ProtocollsUldrag, Ridderskapéts och Adelns, om ett förbättradt representationssätt inom. Ridderskapet och Adeln, 451 - — om hvad under RiddarhusÄrendernes styrelse och förvaltning, sedan sista Riksdag sig vid Riddarhuset tilldragit, 4f),Q— angående åtskilige med Representationsförslaget gemenskap ägande Grundlagsändringar, 5oo. •— om en ny allmän vägdelning, samt utvidgad rättighet till grushämtning, dito.— angående föreslagen förändrad reglering med aflöningen för KronoUppbördsmännen i Städerne, dito.
R:dr årligen under samma tid och således för 4 år Tvåhundra Tusen R:dr, häruti inberäknadt det å 1841 års anslag serskildt beviljade förskott af 4,000 R:dr; 6:o till Carlsborgs Fästnings-byggnad, utom 1840 års anslag för samma föremål, Femtio Tusen R:dr årligen under berörde tid, eller tillsammans Tvåhundra Tusen R:dr, deruti jemväl är inberäknadt det för år 1841 förskottsvis anslagna belopp af 12,000 R:dr; och 7:o till iståndsättande af Carlstens Fästning och Marstrands Hamn-försvär samt Befästnings - arbeten vid inloppet till Carlskrona, Fyratio Tusen R:dr årligen under samma tid, och följagtligen för 4 år Etthundra Sextio Tusen R:dr. §. 4. f För För sv ar s-verket till sjöss hafva följande extra Stats-anslag af Ri kets Ständer blifvit beviljade att, på enahanda sätt, som i näst föregående §. är föreskrifvet, tillhandahållas och uLbetalas, nemligen: l:o till Fregatters och Kanon-slupars armering med Bomb-kanoner, Fyratio Tusen R:dr, hvilken summa är afsedd att, i nion af behof, härtill disponeras; 2:o till förbättringar i Båkoch Fyrings-väsendet, Fyratio Tusen R:dr årligen, under åren 1841 —- 1844 , eller tillsammans Etthundra Sextio Tusen R:dr; 3:o till Dock-byggnaden i Carlscrona Tretiotre Tusen Trehundra Tretiotre R:dr 16 sk. årligen under samma tid, eller för alla 4 åren, Etthundra Tretio Tretusen Trehundra Tretiotre R:dr 16 sk.; och 4:o till kostnader vid inventeringen af ekvirkes-förråden i Carlscrona, i? mon af behof, Åtta Tusen R:dr. §. 5.
Det är just af ömhet för de fattigare, som Utskottet föreslagit förändringen, emedan man ofta hört, huru det händt, att enfaldige personer kommit gråtande, när de försummat inlösa sina panter; ty då först arbetsvärdet icke i panten beräknas, och sedan en silfret vida understigande summa utlemnas, hemfalla de öinlösta panterne Banken för ett ganska lågt pris (108 sk. för 1 B:dr silfver, under det Banken i köp för den gifvit ända till i38 sk.). Den verkliga ränta de olyckliga pantägarne gifvit för sina lån, inberäknad förlusten å panten, har således varit ganskastor, och merendels drabbat de fattigaste folkklasserne, under det att de rikare, som merendels äro bättre om reglementens innehåll underrättade, kunnat under sommartiden, då de ej behöft sina silfverservicer, haft dem säkert förvarade, och derjemte på ett contant lån för högst låg ränta. Utskottet har derföre trott sig tjena de fattigare folkklasserne, genom att föreslå för dessa Bankens lösa panter samma skyddande lagstiftning, som för lösa panter 1 allmänhet, men deremot ersätta Bankens dryga kostnader för denna beläning, genom en billig förhöjning i räntfoten, som drabbar alla låntagarne lika; och lärer det ej kunna nekas, att det är bättre betala 2 procent högre ränta, än vara i fara genom en lätt försummelse att förlora 20 å 3o procent och derutöfver af kapitalet. Jag öfvergår nu till utlåningen på Ban - Den 27 Julii f. m. 77 kens egna skuldförbindelser. Deribland finnas de, som tillhöra fromma stiftelser, och enligt gifvares uttryckliga disposition icke få vara rörlige, eller på annor man förflyttas, hvilket visar, att gifvaren icke trott sig finna någon större helgd för sine nedsatta capitaler, än i Banken. Detta vore således ett talande skäl, att fordringsägarne skulle få ut sitt capital, sådant det ursprungligen blifvit insatt.
Också har af nämnde ovana uppkommit den följd, alt man ännu förblandar med hvarandra de särskilda fälten för allmän granskning och för lagligt åtal — likasom kunde man icke i en litterär eller vetenskaplig undersökning finna en märklig (och hvarföre icke en grof?) villfarelse hafva i lagskipningen förelupit, ulan att den, som upptäckte densamma, vore förbunden att draga dess upphofsman för rätta, vid äfventyr att eljest icke våga uttala sitt omdöme deröfver. Icke allt, hvad jag inför allmänheten klandrat, har varit sådant, alt det kunnat lagligen åtalas'3), och om annat deribland funnits, som kunnat det; så har jag icke trott detta vara mera fredlyst derföre, att ett fritt yttrande der - *) För ett beslut, sorn innehåller frikännelse, kan nemligen Kongl. Maj:ts Högsta Dont stol, enligt 101 § Regeringsformen, icke tilltalas. 128 öfver bättre behöfdes. Mea i motifveringen af detta yttrande bar jag iakttagit den skillnad från motifveringen af en ansvarstalan, att jag anfört intet skäl, hvarföre det anmärkta misstaget skulle läggas de dömande till last, såsom härrörande vare sig från oförstånd, vårdslöshet eller uppsåt, men väl anfört skäl, som undanröjde sjelfva misstankan för klandervärdt uppsåt. Jag vågar tro, att vanan vid en oftare utöfvad så beskaffad offentlig kontroll bör hafva något fördelaktigt inflytande på lagskipningen. Ty snart nog måste man väl inse, alt föga annorlunda än på detta sätt de högre anspråken kunna hos henne göras gällande, och att om detta ännu icke skett, den bristande granskningen säkerligen har sin vigtiga del i skulden dertill. De högre anspråken hos lagskipningen äro nemligen de, hvilkas tillfredsstäl lande icke kan genom åtal och straff framtvingas; och det är dessa anspråk, som 'allmänna uppmärksamheten skall bevaka. Alt misstycka en sådan uppmärksamhet under föregifvande, att den endast äger yrka laglig bestraffning för hvad som är feladt, vill säga att föreställa sig, det domaren i embets utöfning ej vore underkastad någon annan förbindelse, än den som kan med lagtvång ulkräfvas.
Då nu öfverläggningen oansågs fulländad, och efter upläsning af de förslag, som af Frih. Åkerhjelm och Hr Cederschiöld blifvit framställde, blef propos. till bifall å Utsk:s hemställan först framstäld och besvarad med starka Nej, jemte några Ja, hvarpå Hr Gr.o o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Frih. Äkerhjelms förslag samt, efler denna propos:s besvarande med starka Ja, blandade med Nej, förklarade, alt han härvid funnit Ja öfvervägande. Hr Cederschiöld begärde votering. Hr Ribbing, A r v i d :o Jag anhåller att Riddar!). Sekret, måtte säga mig hvad Frih. Åkerhjelm nu föreslagit, ty jag har alltid svårt att höra honom, och serdeles nu, då fönstret åt torget slår öppet. Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att i sådant fall contra-propos:n först borde bestämmas, samt hemställde derjemte, om R. o. Ad.o till contra-propos. vid den blifvande voteringen, i hvilken Frih. Äkerhjelms förslag komme att ingå såsom Ja-propos., behagade antaga bifall till Utsk:s hemställan. Denna propos. besvarades med Ja och Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. till contra-propos. behagade antaga Hr Cederschiölds förslag, samt, sedan svaren härvid utfallit med starka Ja, blandade med Nej, förklarade sig hafva funnit Ja öfvervägande. Upläsles till justering samt godkändes följande voter:s-propos.: Den som, i fråga om 21:sta punkten af StatsUtsk.s Utlåt. JVå 74, bifaller följande af Frih. Åkerhjelm framstäldta förslag: ”att R. o. Ad., med afslag å Utsk:s tillstyrkande, i så måtto bifaller den i berörde punkt omförmälda motion, att förre t. f. Kanslisten i det uplösta Magasins-Kont.
Jag vill dessutom anmärka, hvad beträffar afsigten att genom dessa åtgärder stadga vårt myntväsende, alt andra länders erfarenhet ådagalagt, att dylika åtgärder icke varit erforderliga för ändamålet. Vi hafva ett exempel nära till hands uti brödrariket Norrige. Der äro, såsom bekant, endast trenne artiklar förbjudne och två af dem äro af föga vigt. Icke dess mindre har man sett, att myntväsendet der bibehållit stadga under en lång följd af år. I afseende på creditupplag, så befarar - Den 26 A ugus li. 569 rar jag, att, om någon inskränkning deruti ägde runi, skulle det inverka ganska störande på den allmänna handelsrörelsen. Det är nemi. härvid icke allenast att taga i betraktande den fördel, som de handlande hafva af credilupplagen genom anstånd med införselstullens betalning tills varan frän upplagen disponeras; en stor del varor inkomma äfven genom consignation från utländske afsändare och komma icke i Svenka ägares händer, förr än de bchöfvas till afsättning inom landet. Om creditupplagen icke funnes, så skulle det ofta inträffa, att, på en eller annan handelsplats brist kunde uppstå pä någon viss vara, och att derigenom priset på densamma temporärt böjdes. Det är klart, alt sådant skulle lända consumculerne och det allmänna lill skada, och alt endast en eller annan importör skulle vinna derpå. Jag får äfven i detta afseende åberopa det exempel, som Norriges erfarenhet lemiiar. Der är tillåtelsen till creditupplag medgifven ät hvarje köpstad vid kusten. Detsamma är äfven förhållandet i Danmark, och pä intetdera stället känner man att några menliga följder för myntväsendet deraf uppkommit. Flvad angår förstärkning af tullbcvakuingen, så är jag visserligen af den mening i allmänhet, att vära handelsoch tull-lagar böra i princip vara liberala, men deremot tillämpas oell handhafvas med stränghet.
Slziille (le blott tittimgcI&lt;a ett aggande tvifvel, liknande det, liaii bar p5 - vara en frfiga iitaii svar? Han iiiidrade, tiiir det gatt diktens Iij#lte, om lian haft mod att o fr8ga och livilket svar lian fLtt. F a r han ocltså en äldre irian, som gått sin vag hign 0~11 saker och plötsligen blifvit lt~ %ffad af ett solsting, blifvit passioiieradt förfliclta » brune aux yeux bleiis~. älskad i en strålande vacker, adei * to~i&amp;~ig Inte i en iing flicka, i den personifierade zmgdomelz ined alla dess löften och inöjliglieter, sainmansatt af idel skiftningar och inotsatser,. bedarande leende kring lapparne och drömmande djup i de blii ögoneli blyg och öfvermodig, kvinligt varm och jungfruligt sval, mjuk och förnäm, öppen och oberäknelig. Hans blickar följde den latta rökskyn frkn cigarren ocli iiiedan skymningen s2nkt.e sig öfver rumniet, vaggades han in i ljiifva drönimar och förnimmelser. Hon kom genom dörren därborta, kom hit in i hans arbetsriiin. Har, bredvid honom p i kariucn af den djupa lanstolen, satte iiou sig. Han hade för nggra dagar sedan sett lieme i en sådan stallning pk faderns stol, med armen om hans hals. Nu var det hlr hon satt. H a n kände den mjuka, smidiga figuren tätt intill sig, den riinda armen var honom så nara, a t t d % han böjde ner sitt hiifviid, rörda hans lappar -. Vore de öfver honom igen dessa drömmar, som smögo sig i11 i lians hjärna, dessa drömmar, som alltid rörde sig onikring henne ocli till den grad blefvo till en ljuf verklighet, a t t han f r h dem drömde ut hela deras framtid? - Som helt ung vetenskapsman hade Lan blifvit tilldelad e t t resestipendium.
M:t tinder den i4 Juni 1814 anbefallt att hållas vid Dylta Svafvelbruk, i anledning af R. St:rs vid 1809 och 1810 årens Riksdag gjorde underd. hemställan om lindring eller befrielse för ifrågavarande FriSocknar, från de dem till berörde Svafvelbruk åliggande tjenstbarheter; så har K. ]\ I;t genom Resol. af den 5 September i8i5 i Wäder föreskrifvit de jemkningar i samma tjenstbarheter som borde och kunde äga rum, utan att K. M:t och Kronan, med högre betalning än dittills för det svafvel, som Brukslnteressenterne åligger att lefverera, varder betungad; Och har K. M:t sedermera, uppå gjord underd. Ansökning om närmare förklaring af Högstberörde K. Resolution i afseende på FriSockneHemmansägarnes hembudsskyldighet af Ved och Kol lill Bruket, under Betänk anden, Nro 323. 21 den 22 Maji innevarande ur förklarat sig vilja deröfver framdeles i Nåder utlåta. Du B.. St:r uti underd. Skrifvelse af den 29 Mars jSio ibland annat äfven anhållit att få pröfva och fastställa de förslag till FriSocknarnes roterande eller beläggande med Rotefrihetsafgifl, som R. Sl:r förmodade en då begärd UndersökningsComrnite' skulle afgifva; och R. Sins mening, att FriSocknarne borde roteras, i beröide und. Skrifvelse blifvit framställd; så, enär något sådant RoteringsFörslag icke ännu blifvit R. St:r meddeladt, och med fästad! afseende å hvad lör öfrigt vid denna Riksdag i denna fråga förekommit, får Utskottet hos R. H. Sl:r föreslå r att R. JH. St:r genom underd. Skrifvelse hos K. M:t anhålla, det K. Mrt täcktes förordna en undersökning på stället af dertill skicklige, kunnige och erfarne personer, hvilka ägde, att, efter nödige upplysningars inhemtande, till K.
S å varmt och hjärtligt hade vi båda a l - drig hälsat hvarandra i vår ungdoms vår, som vi nu gjorde det såsom medelålders kvinnor. Och sedan Mimmi vänligt ägnat den sjuka nödig t i l l s y n och j a g efter en liten stund af henne tagit afsked, fingo M i m m i och j a g tillfälle till en stunds förtroligt samspråk. Frågor och svar aflöste hvarandra, barnoch ungdomsminnen framdrogos ur sina gömmor, och då vi slutligen kommo in på våra egna förhållanden, svarade Mimmi på min fråga, huru hon k o m m i t att blifva diakonissa. Iduns julklappsbasar. Klädstreck. Belle-soeur. Förvaringsportfölj f ö r gamla bref. Af grått linne tillklipper h o n en bit 40 cm lång och 20 c m. b r e d. långa. 1893 då helt visst alla våra läsarinnor äro mer eller mindre upptagna af tankar på att genom någon liten gåfva glädja sin omgifning, hoppas vi, att dessa små kort skola komma väl till pass. Helt visst har hvar och en af eder ännu någon kvinnlig bekant, som icke äger Idun, men skulle sätta värde på att hafva densamma — ifyll då detta presentkort med hennes namn och lägg det i hennes julklappskorg. — Eder gåfva skall säkerligen bli välkommen för stunden, liksom den har den förmånen att göra sig angenämt påmind under hela det kommande året. Samtidigt H o n teg några ögonblick och sade därpå måste ni naturligtvis verkställa prenumed darrande läppar och en drömmande meration å eder postanstalt i den aftankfull blick: » Minnet af en sjukbädd, bredsedda personens namn. vid hvilken j a g måste stå overksam, utan förmåga och utan rättighet att göra det rinEj mindre välkommen torde Iduns Mogaste för den sjukes lindring, ehuru — ehuru detidning — som nästa år blir ännu mycj a g s k u l l e velat offra mitt eget lif, om det ket prydligare och rikhaltigare än i år gagnat — kom mig dock k a n s k e mest att — varda som julklapp åt någon bland fatta detta beslut. — Och så blef j a g diakoedra vänner. nissa och är nu sjuksköterska.
M. äskat ett årligt anslag för detta ändamål af 1,333 R:dr 16 sk.; och hafva Rikets Ständer beviljat delta anslag intill nästa Riksdag, med vilkor, att behörig redovisning årligen afgifves, äfvensom berättelse till Landtbruks-Academien öfver antalet af de elever, hvilka vid Inrättningen njutit undervisning, samt uppgift å de fruktträd och plantor, hvilka derifrån blifvit till mindre bemedlade jordbrukare utdelade, med det mera, som kan utgöra föremål för denna Förenings verksamhet. e) Anslaget till undervisnings-anstalter för Slöjderna. Då Rikets Ständer, uti underdånig Skrifvelse den 20 Nov. sistlidet år, hos E. K. M. anhållit om nedsättande af en Comité utaf sakkunnige män, till utrörande af tillståndet inom den Technologiska undervisnings-anstalten, samt, i fall skäl till anmärkningar förefinnas, till utredande, huruvida orsaken dertill ligger i Institutets stadgar eller i desammas försummade efterlefnad, hafva Rikets Ständer ansett sig böra uppföra anslaget för berörde undervist ngs»anstalt endast intill nästa Riksdag, då, genom den före* Expeditions-lJtskollets Förslag, till und. Skri/velse, lV:o 86. låg gångna undersökningen, sig visat, huruvida Inrättningen motsvarar sitt ändamål eller icke. f~) Anslaget till undervisnings anstallter för handel och sjöfart.j Med anledning af hos Rikets Ständers gjorda framställningar om behofvet för Navigations-skolorna i Carlshamn, Wisby och Hernösand att undfå förhöjning uti de vid sista Riksdagen för dem beviijade anslag, hafva Rikets Ständer anvisat ytterligare 200 R:dr årligen för hvardera af nämnde Navigations-skolor. g) Anslaget till ersättning för jordförluster genom canal - anläggningar. I likheten med hvad E. K. M.
Reseoch Tractaments-köstnader vid sjukdomars botande i allmänhet och till Veneriska Smittans hämmande; Medicamenter för fattige sjuka; arfvoden till tjenstförrättande ProvincialMedici; Reseoch Tractaments-köstnader för DjurLäkare samt arfvode till ProvincialChirurgen i Stockholms Län, hafva, till desse m. fl. utgifter erfordrats: för år 1824 R:dr 6,660: 43. 2. 1820 „ 8,945: 20.10. 1826 „ 8,753: 14. 3. 1827 „ 10,929: 2. 9. 1828 „ 11,874: 2. 3. Jemte årliga anslaget af 6000 R:dr, hafva härtill blifvit använde: Reservationer å de till åtskillige behof och föremål förut årligen på MedicinalStaten uppförde men äfven år 1823 indragne 3,322: i3. 4ö ersättning från Östergöthlands Län för åren 1822 och 1823 utöfver StatsAnslaget bestridde utgifter för Wadstena Betänka nden, K:o i28. at Kurhus 2,676: 11. a., af Besparingarne på ardin HufvudTiteln af K. Mrt sammanlaggdt an viste goöo R:dr, samt af SundhetsCollegii besparingar å MedicinalFondens öfrige anslag 1,2.i3: 3o. 3. Med anledning häraf och då af öfrige på MedicilialSlaten uppförda anslag ej andre än högst obetydliga besparingar framdeles kunna förväntas, har SundlietsCollegium hos K. Mrt i underd. hemställt om Kådig framställning till R. Strr om nödvändigheten, att anslaget till smittosamma sjukdomars och Farsoters hämmande måtte blifva så ökadt, att det blefve ti 11— räckeligt, till bestridande af samtelige de kostnader som ifrån detsamma böra utgå.