Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det vore derföre i min tanka riktigt och principeniigt att dela fångvårdsanslaget i 3 delar, af hvilka den ena vore ett bestämdt anslag till aflöning af personalen vid fångvårds-styrelsen, deri andra ett bestämdt anslag till fängelsernas underhåll och den tredje ett förslags-anslag lill fångars värd och underhåll. Då det likväl på sätt Hr von Hartmansdorff visat, torde vara omöjligt att nu till siffran bestämma dessa summor, så förenar jag mig i begäran om återremiss. H. Ex. Hr Gr. Sparre, Gustaf Adolf: I princip anser jag det visserligen vara riktigt att fördela anslaget, på sätt Gr. Mörner i sin reservation föreslagit. Jag tror likvisst, att det f. n. icke låter sig göra att åstadkomma detta, och att det icke heller vore rätt lämpligt att till K. M. ingå med en sådan anhållan, som den nu föreslagna. Vid sisla riksdagen hemställde R. St. Den 23 April f. m. 11 till K. M. att Stat för Fångvårds-Styrelsen måtte upgöras. Ett förslag i detta afseende är äfven af Fångvårds-Styrelsen upgjordt; men vid granskningen deraf fann K. M., alt det skulle leda till betydligt ökade utgifter för Fångvården och ansåg derföre alt del icke vore lämpligt alt nu göra framställning derom. Samma förhållande fortfar ännu och jag tror icke, att den af Hr von Hartmansdorff föreslagna skrifvelse!) hör ega rum. I afseende på den summa af 770,000 r:dr, som StatsUtsk. har föreslagit all såsom förslagsanslag upföras, anser jag mig böra etinra, att den visserligen kån anses utgöra medium af hvad fångvårdsulgifterna utgjorde under quinquennium frän och med 1844 lill och med 1848; men då fångvårdsutgifterne under de sednare åren betydligt nedgått, så att för 1849 de utgjorde, om jag rätt minnes, några och fyraliotusen r:dr mindre än hvad StatsUtsk. bar föreslagit, så hade jag trott alt hvad K. M. föreslagit skulle komma närmast till del rälta förhållandet. Jag vill väl icke bestrida ålerremiss; men tror icke att den kan leda till något resultat, och anser derföre lämpligast att bifalla betänk.
De i detta ämne sig företeende omständig, heter har Eder Maj:t till ett ytterligare öfwer, werwägande af Riksens Ständer framställt, för att tillse, att helgden af förra Regenters beslut, efter däwarande Regerings. Lagar rättmätigt fattade, och att en nyH stadgad Styrelses akt. ning och Riksens Ständers anseende af rättwi. sa, ädelmod och storhet i afsigter och beräkningar icke mätte uppoffras för en ringa Statens winning af partielle indragningar, föga bety, dande till deras hela belopp, men ytterst kän, bara för de enstildte Män, Enkor och Barn, som derigenom beröfwades päräknade medel till en nödtorftig bergning eller ett torftigt wälständ. Eder Maj:t har tillika i Räder täckts för. klara, att Beneficier och Benädningar hädanef. ter icke skulle bewiljas i andra händelser än dä nä. gon annan lämpelig utwäg icke ifunneS att belöna en utmärkt förtjenst eller förekomma ound. wik - Den 16 October. 259 wfflig nöd för en EmbctSmans och Medborga, res i torftighet efterlemnade Enka och Barn, om dertill nägra andra serskilte tillgängar än de för den Ordinarie Pensions-Staten anslag, ne, blifwit-Eders Majus rättwisa och wälgörenhet beredde; men i saknad af dem har Eder Maj.l önskat, att ätminstone icke wid tillämp ningen af dc allmänna willtor för redan gifne Pensioners bibchällande, som Riksens Ständer bestämdt, nödgas -Eter egen pröfning ätertaga hivad maktägande Konungar förlänt ät wälförtjeme och bchönvande undersaker.
St., såsom jag med visshet hoppas, erkänna riktigheten af denna åsigt, vågar jag tro, att de icke skola finna anledn. att instämma i Utsk:s härda domslut, hvilket i alla fall, om det skulle göra sig gällande, dock aldrig med något sken af rättvisa kan uteslutande riglas mot institutet; ty under närvar, förhållanden bilda hvarken fakulteterna eller institutet ensamt och uteslutande någon enda läkare för Statens tjenst, utan undervisningen inhemtas skiftesvis vid det ena och andra läroverket, så alt man med skäl skulle kunna säga att fakulteterne och institutet utgöra en enda skola, ehuru med en afdelning vid hvardera universitetet och en i hufvudstaden. Under de sednast förflutna tjugu åren har nemi. det stora flertalet af medicinae studiosi, särdeles från Upsala, der ock största antalet finnes, straxt efter aflagd rnedico-philosophiae candidatexamen begifvit sig till Stockholm, för att här, under elt till tvenne är studera förnämligast anatomi och pbysiologi, samt tjenstgöra vid allmänna garnisonssjukhuset; hvarefter de åter begifvit sig lill universitetet, i ändamål att ytterligare bereda sig till och aflägga medicine-candidatexamen, efter fullgörandet hvaraf de ånyo komma till Stockholm, och der under 8 månaders tjenstgöring vid seraphimerlazarettet, barnbördshuset och barnhuset bevista de praktiska föreläsningarna vid institutet, hvarifrån de nu återvända till akademien, der de vanligen efter tvenne terminers förlopp blifva licentiater och som sådane återvändande hit, afsluta hvad af tjenstgöringarne återstår, samt absolvera tredje afdelningen af chirurgie magisters examen. Såsom anfördt blifvit hafva alltså läroverken gemensamt verkat och måst verka för ”det afsedda ändamålet”; en förbättrad läkarebildning. Har nu detta ändamål förfelats?
— Det är icke utan exempel, att Domare blifvit fällde lill ansvar, för det de tagit för hög Expeditions lösen, för det de tagit till och med mutor; och jag hemställer till den värde Motionairen , huru det skulle ljuda för honom, örn någon, med anledning deraf, här uppträdde Den 17 December c. m. 2l5 och sade: Det är illa, att Domarne taga för hög Expeditionslösen, taga mutor. Men nu till saken: Motionären har medgifvit, att 3oo R:dr B:co icke är förmycket såsom Lön för en Länsman, men han har trott, att det onda derigenom icke skulle afhj elpas, eller att lönen skulle vara tillräcklig, ”alt afhålla från emottagande af ”de deni sa ofta erbjudne sammanskott och ”mutor.” För min del tror jag deremot att rätta orsaken till bristande integritet hos den lägre KronoBetjeningen igenfinnes deri, att dess löner äro så obetydliga, att man till dylika tjenster icke kan söka ämnen bland den klass medborgare, der redlighet och skicklighet äro att påräkna. Du man ger en person fullmakt på en tjenst, livarmed följer ingen eller högst ringa Lön, men hvarmed äro förenade skyldigheter, som ofta fordra pecuniära uppoffringar, så har man med detsamma gifvit honom fullmakt, att söka sin bergning bäst han kan. Om deremot Länsmännens Löner blefvo bestämde till hvad Kongl. Maj:t i Nåder föreslagit, d. v. s. 266 R:dr 32 sk. B:co, och icke såsom Motionären orätt uppgifvit 3oo R:dr B:co, så kunde man hoppas, att till dessa tjenster finna förtjente Sökande, ty en sådan Lön motsvarar, i förening med en Länsmans lagliga Sporliar, någorlunda hvad en sådan Tjensteman behöfver till sitt uppehälle och bergning. Säkert är * 216 Den 17 December c, ra. åtminstone, alt detta medel skulle verka mera, än de af Motionären föreslagne.
Hans Excellence Herr Grefven och LancltMarskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln biföll Utskottets i förevarande punkt gjorde hemställan, om vidtagande af det stadgande att under de Titlar, som röra FörsvarsVerket, besparingar, som uppstått å anslagen till de materiela behofven , ej finge användas till reglering eller förbättring af löner, samt att uppkomne lönebesparingar borde i första rummet användas till betäckande af de brister, som möjligen under samma tid kunnat uppstå å de till fyllande af materiella behofven beviljade anslag. Ropades Nej. Hvarefter Utskottets berörde hemställan blef, uppå gjord proposition, af Ridderskapet och Adeln afslagen. Angående Femte Punkten i Utskottets senare Utlåtande om Inskränkningar och Besparingar i utgifterna för Sjöförsvaret. Friherre af Nordin: Då Utskottet utgått fran den grundsats, att anslagen för Flottan äro otillräckliga, förefaller det mig mera än besynnerligt, att Utskottet stannar i det resultat att tillstyrka, det Rikets Ständer måtte göra underdånig framställning om. deras öfvertygelse, att Kongl. Maj:t torde böra vara i Nåder betänkt på inskränkningar i Den i4 October f. m. 211 utgifterne för Sjöförsvaret. Om Kongl. Maj:t begärt mera ari Utskottet ansett sig böra tillstyrka, skulle premissen och tillstyrkandet stått i förhållande till hvartannat, men nu innebär den gjorde framställningen rent af en contradiction, och jag hoppas och anhåller alltså, att hela denna punkt mätte få förfalla, såsom, till det minsta sagdt, öfverflödig. Friherre Cederström: Jag instämmer så mycket mera med Friherre af Nordin, som, i händelse af bifall till Utskottets tillstyrkande, man ändock icke viste, huru beskaffad den expedition borde vara, som skulle afgå, emedan Utskottet derföre icke uppgifvit den ringaste form; och hela skrifvelsen torde vara så mycket öfverflödigare, sorn. det icke torde vara lämpligt, att till Kongl. Maj:t framföra StatsUtskottets suppositioner eller aningar.
Till följd häraf, och då i nästföljande 4 §. finnes, för der upptagne fall, bestämd en lid af 2:ne månader, inom hvilken stämning skall, vid talans förlust, i målet uttagas, samt eu lika tid äfven lämpligen synes kunna stadgas för de fall, ifrågavarande 3 §. afser, få Rikets Ständer i underdånighet hemställa, ej mindre, att utlåtande i ämnet skall af Landtmätaren afgifvas samt jemte charla och protocoll till de tvistande ullemnas mot lösen, som genast erlägges; än ock att stämning i målet bör, vid talans förlust, uttagas inom 2:ne månader ifrån den dag, förenämnde handlingar blifvit af Landtmätaren utgifne; i öfverensstämmelse hvarmed slutet af §. således komme att förändras. I sammanhang härmed hafva Rikets Ständer fästat uppmärksamhet å det alldeles egna förhållande, som på Gottland eger rum, i det att egoblandningen der finnes till den grad utsträckt, att hemman gifvas, hvilka hafva egor ej blott på ända till 30 serskilda ställen inom andra hemmans-områden, utan jemväl inom flere olika socknar; hvarvid några i allmänhet lämpliga och nyttiga skiften icke synas kunna i denna ort tillvägabringas, med mindre densamma, efter egoblandningarnes beskaffenhet, blefve i flere större skifteslag indelad. Och som den bördiga jord och det milda luftstreck, hvaraf Gottland är på ett så utmärkt sätt gynnadt, göra det än mera vigtigt, att, genom ett ändamålsenligt sammandragande af de spridda egolotterne, invånarne må sättas i tillfälle alt uppbringa sitt åkerbruk till den böjd, det med så gynsaturna naturförhållanden kan uppnå, och hvarifrån det hittills genom egoblandningen hållits så långt aflägsnadt, fä Rikets Ständer i underdånighet anhålla, det E. K. M. täcktes i Nåder förordna om undersökningar och be - Expeditions-TJtskoltets Förslag till und.
Herr Lindström förklarade, det han ansåge ifrågavarande 600,000 R:dr, böra till ena hälften tillvägahringas genom en allmän Bilägers Gärd af 3 sk. på hvarje Mantalsskrifven Person, hvarigenom då i hela Riket, enligt 1820 års BevillningsSammandrag, finnas i,386,ig5 Mantalsskrifne Personer, denna hälft på 3:ne år kunde inflyta; hvarjemte Riksens Höglofl. Ständer borde hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att andra hälften, eller 3oo,ooo finge anvisas på de 467,000 R:dr, hvilka, utgörande återstoden af Öfverskotten och Besparingarne till 1815 års slut, ännu finnas å 3:dje Hufvud-Titteln uppförde till Kongl. Maj:ts Nådiga Disposition ; tilläggande Herr Lindströmj det han trodde en Gärd, i ofvannämnde afseende, desto heldre böra cga rum, som Riksens Ständer endast genom beviljandet deraf, komme i tillfälle, att uti verkligheten ådagalägga det allmänna och Miga deltagande, hvarmed de emot» tagit den fägnande underrättelsen om Hans Höghet Kron-Prinsens Höga förmälning. Och skulle dessa särskilde meningar, uppå derom gjord begäran åtfölja det afgående Betänkandet till Riksens Högl. Ständer, Som ofvan. Ex ProtocoIIo J. C. Lorich. Siats-Utskottets Betänkanden. 485 N:o 92. Ankom den 7 April (823. Utlåtande, i anledning af Riksdags -Fullmågtigens för Hederv. Bonde - Ståndet, Olof Jonssons, från Elfsborgs Lån, till Bonde-Ståndet ingifne Memorial, angående belöning till Herrar Fullmågtige i Riksgålds-Contoiret, för deras hafde möda vid utredningen af f. d. Filial-Disconterne. Tiu Stats-Utskottet har från Hederv. Bonde-Ståndet blifvit remitteradt ett, af Riksdags-Fullmägtigen Olof Jonsson „ från Elfsborgs Län, ingifvet så lydande:
Nej, hvarefter Hr Landtm, tillkännagaf att han trott sig finna, att Ja härvid varit öfvervägande. Upplästes till justering och godkändes följande voteringspropos.: Den som bifaller Ridd.Utsk:s mern. N:o 3, ang:de en medalj till Hr prof. Anders Fryxell, voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej; 9 * Den 15 Januari. Vinner nej, kommer förenämnde mern., på grund af de deremot gjorda anmärkmr, att till Utsk. återremitteras. Efter voteringens slut, befunnos rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 16». Nej — 84. Hr Ehrenborg: Mot detta i mitt tycke föga ridderliga beslut, hvarigenom R. o. Ad. långt ifrån att, som åsyftadt varit, grundlägga sin varaktighet såsom RiksStånd, kanske snarare tagit ett steg till sin upplösning, får jag härmed vördsamt afge min reservation. Föredrogs StatsUtsk:s mern. N:o 16, med återlemnande af Pehr Mårtenssons från Jönköpings län motion angule nedsättning i postporto-afgifterne. R. o. Ad. ansåg berörde motion böra behandlas af Bevilln.- Utsk. Vid föredragning af Bevilln.Utsk:s mern. N:o 2, ang:de återlemnande af en utaf riksdagsfullm. Johan Jakob Rutberg m. fl. väckt motion i afseende pä föreskrifterne om produktions-bevis för lax och smör, som från Norroch Westerbottens län till annan inrikes ort aflastas; ansåg R. o. Ad. berörde motion böra behandlas af Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. Föredrogs Bevilln.Utsk:s mern. N:o 4, ang:de återlemnande af ledamöternes af Hederv. BondeSt. Magnus Månssons frän Östergöthlands och Ola Pehrsons från Blekinge län motioner om ändring i nu gällande föreskrifter, ang:de stämmoböternes fördelning.
Diseont-Verkens Direetioner eller deras Ombudsmän ega att, utan uppehåll, af så väl Öfver-Slåtkållare-Embetet i Stockholm, som samtlige Konungens Befallningshafvande; och öfrige F.xecutorer, uppå skeende anmodan, utan uppehåll, erhålla erforderlig laga handräckning, i alla de utsökningsmål, som af Diseont-Verkens utlåningar härröra, och att de inflytande medlen skyndsamt bekomma-. Bnnco-XJlshttets Memorial N:o loG. 5 I händelse uti Discont-Verken helänte Åctier och publika papper ej godvilligt infrias, förfares dermed på sätt i Banco-Ordningen är vordet fc-reskrifvet, i afseende på förfallne lösa panter hosr Låne-Banken. *0 §. ay (j>ag. i t83o års Banco-Reglemente jemte 13 i 1823 års reglementariska föreskrifter för Låne-Conloren, förändrade Lill följande lydelse: Mom. r. Ålla reversal, ehvad de ntgifvas för nya lån eller omsättning af redan erhållne, skola ovilkorligen, såvidt icke låntagagarne eller cautionisterne äro af Direetionen kände, vara försedde med officiela intyg om deras vederhäftighet, af antingen Länsstyrelsen, eller Domhafvanden i orten, eller Magistraten i den stad der de äro boende; oell bör, då dylikt betyg är af tillförordnad Domhafvande mtfärdadt, lånsökandens och dess eautionisters vederhäftighet dessutom bestyrkas genom åtecknadt vitsord af någon bland församlingens Presterskap. Skulle lånsökande eller hans löftesmän förut häfla för förbindelser till Discont-Verken, måste, så framt lånet skall kunna beviljas, vederbäflighets-betyget innehålla, alt lånsökanden eller hans löftesmän hvar för sig ega fullkomlig säkerhet ej mindre för det lån som sökes, än för beloppet af deras förut ingångna förbindelser till Discont-Verken, hvilket belopp jemväl bör vara i betyget utsatt. Då låntagaren eller löftesmännen icke ega för
Årstiden, nemligen i Oktober, var väl icke den aldravackraste, men den gynnande väderleken tillät dock ännu sommarlika stunder; dessutom äger hvarje årstid sitt behag, men Grefvens smak för beständigt uppdragna fönster, förmodligen derföre att han upptäckt att jag önskade dem nedfällda, hvilket jag dock icke i anseende till hans föregifna ömtålighet kunde yrka, hindrade mig att njuta deraf, och så instängda passerade vi från ort till ort, så att blott konversationen oss emellan återstod till tidsfördrif, och den förtjenar i sanning icke att meddelas; ty sällan bestod den af annat än dumma frågor och triviala svar, såsom då Grefven fäste sin uppmärksamhet vid något nytt föremål som han fann af serdeles märkvärdighet, t. ex. att en anka stod på ett ben, frågade han om hon också kunde gå på det benet ensamt, och dylika uppbyggliga saker, föga klokare än den Nordiska Grefvens, som frågade huru flaggan som han under sina resor såg på en stång, kunde veta vädret och förstå att visa rätt. Vi höjde oss likväl stundom med våra samtal, t. ex. då vi en den vackraste afton stigit ur vagnen på en kulle vid hafvet, och solen i sin nedgång spridde en mild purpur kring horisonten och det skönaste landskap jag sett, och jag, ledd af min förtjusning, ingick i betraktelser öfver skapelsens majestät och oändlighet samt det upplyftande i att tänka derpå. – Jag började för att leda Grefvens tankar till de oändliga rymder der sjelfva tanken liksom finner en gräns, att beskrifva solens storlek, som jag bäst trodde mig kunna göra fattlig genom exemplet, att om hela jorden sattes midt uti detta ofantliga klot, och månan på samma afstånd som nu ginge kring jorden, skulle den ändå ej hinna till solens yta; men att grefven ej hade lust att följa mig så långt, eller vid min berättelse kände något högtidligt intryck, slutade jag så mycket snarare, som hans tankar stadnade vid solen och månan på betjenternas livresnören, der han anmärkte att de hade näsa och mun. – Jag kunde ej vederlägga detta, och ansåg derföre bäst att tiga.
Revisorernes Bernit, äng. Bankoverket. !> 37 Delå ning af Guld och Silfver. §• 45. Mot paill af Guld och Silfver (§§. 157—16:2 i Banko-Jleglementel) hafva lån utgått till nedan upptagna antal och belopp, nemligen: 1879 sednare halfårtl 3,879 st. lån på tillsammans . 167,976: 1850 7,877 d:o 337,037: 1851 förra halfåret 3,960 d:o 17 1,566: Summa 15,686 st. lån på B:ko Kalr 673,579: Inbetalningarne å ifrågavarande lån, deruti inberäknade de medelst omsättningar oell genom panternas hafva utgjort: 1879 sednare halfåret 1850 hela året 1851 förra balfåret nmg ä auktion liqviderade, 187,613: 338,132: 153,123: Belåningen af Jern, Koppar och andra vågförda effekter. B: k o R:dr 675,868: hvadan de med 2,289 R:dr öfverstigit utlåningen. §• 46. På Jern, Koppar och andra vågförda e(Tekler (§§. 163—169 i Banko-Reglementet) äro från Låne-Afdelningen utgifna: 1879 sednare halfåret 126 st. lån med 923,730: 1850 237 d:o . 1,723,865: 1851 förra halfåret 102 d:o - . 737,975: Tillsammans 762 lån på hvaremot inbetalningarne uppgått lill: 1879 sednare halfåret Under ifrågavarande lid har sålunda en lunelör - mdiskning egt rum af R:dr 219,776: - Belåning af Tackjern. §. 77.
Att allt för mycket fästa afseende vid den enskildes — lärjungens eller målsmannens — lynnen och tycken synes mig föga öfverensstämmande med god ordning, hvaremot vida större afseende bör fästas derå, att, såsom Utsk:t sjelft säger, »täta förändringar på detta område, om någonsin, undvikas, såsom onekligen ländande till skada för undervisningen.» Slutligen kan jag ej underlåta att instämma med den talare, som nyss visade olämpligheten deraf, att då K. M:t så nyligen, med anledning af R. Stirs framställning vid föregående riksdag, fattat sitt beslut, R. St:r nu ånyo skola göra hufvudsakligen enahanda yrkande i en sak, der afgörandet uteslutande tillhör Regeringen. Och då så mycket afseende fästes å enskilda målsmäns önskningar och tycken, hvarför ej äfven fästa någon vigt vid läroverkskollegiernas utlåtanden, vid senaste skolkomités yttrade mening och vid nuvarande Departementschefs, på rik pedagogisk erfarenhet grundade åsigt i ämnet. Dock, det är sannt och vi hafva nyligen derom erhållit en påminnelse, att den enskilda personligheten väger fjäderlätt på händelsernas våg. Också är det personliga härvid icke hufvudsak; hufvudsaken är att den klassiska linien icke måtte på ett för den fosterländska bildningen menligt sätt söndersprängas och att elementarläroverken icke måtte hämmas i den vackra och naturliga utveckling, hvari de nu äro stadda, och emedan jag befarar, att detta skulle blifva följden af Utsk:ts förslag i denna punkt, förenar jag mig med dem, som derå yrkat alslag. Gr. Sparre: Det är icke utan tvekan jag uppträder i ett ämne, der jag icke kan anse mig vara rätt hemmastadd, men då jag i flera år varit inspektor för ett högre elementarläroverk, så må detta åtminstone lända till ursägt, då jag yttrar H. lil. 27 418 Den 17 Mars f. m. några ord i denna fråga. Med undervisningsväsendet är det ett eget förhållande inom representationen.
Piphufvudens beslående . 1 1 1,000 Tillverkning af Mechaniska Sprutor Phvsiske Tn«?f n imp.n IV/To 2 -a 3 1 1,300 300 “ Solfjäder-Makare . ■ . \ ^ 2 1 '500 — Limm-Tiilverkare . Arbetare. Tryckt i Marquard ska Boktryckeriet. r Litt. F. Sammandrag öfver Siden-Tillverkningen för nedannämnde år. 1819. 1820. 1821. Alnar. Värde. Alnar. Värde. Alnar. Värde. \Rum med Siden-Tapeter 76. I D:o med Siden-Meubler 3,827. (Sorn nyttja Siden-Klädningar 47.1 53* 1g20J D:o d:o mindre Siden-Persedlar 561,698. ^Rum med Siden-Tapeter 70 18 21 ( t, ’ 1 Ku lD: D:o med Siden-Meubler 1,631. (Som nyttja Siden-Klädningar 43,92 7- ) D:o d:o mindre Siden-Persedlar 566,352. Rum med Siden-Tapeter 72. med Siden-Meubler 1.490. Tillhör N:o 12 af Bevillnings-Utskottets Betänkanden. Tryckt i Marquardska Boktryckeriet. ~—L-~ Litt. G., Sammandrag öfver Klädes-Tillverkningen i Riket för nedannämnde år. Alnar. Värde. Alnar. Värde. Alnar. Varde. Litt. H. Uppgift på dc från Sverige utförde Fabrikater. - — —- 1819. 1820. 1821. VaruTullvärde VaruTullvärde VaruTullvärde qvantum. Rd. H:b.B;co. qvantum. Rd. H:b.B:co. qvantum. Litt. I.
Upsala stift bar ett gymnasium och en catliedralskola; Lunds stift har intet gymnasium, ulan blott en enda catliedralskola, och likväl afslog man för denna det äskade anslaget. Elium PresteSt. i detta afseende varit billigare, i det att det H. Ståndet yrkat ålerremiss af frågan, vill jag dock icke derutinnan med detsamma mig förena, af det skäl, att det öfverskott, som uppkommer af förra anslaget till elementarläroverken i allmänhet, derigenom alt den nya Elementarskolan i Stockholm fått sig lilldeladt ett särskildt anslag, lemnar K. M. tillfälle öppet att få godtgöra cathedralskolan i Lund den orättvisa, som densamma, enligt mitt förmenande, sålunda fått vidkännas. Gr. Mörner: Enligt hvad Utsk:s betänk, utvisar, är här nu fråga om att bevilja ett anslag utöfver hvad K. M. begärt. K. M. har pröfvat behofvet och bestämt en summa, och derutöfver är nu fråga att, på en enskild motionärs framställning, göra en tillökning. Delta skulle jag för min del tro vara ingalunda lämpligt, särdeles då man icke känner, huru K. M. ämnar fördela det anslag Han begärt, och man således icke kan veta, om det icke just är afsedt till de löneförhöjningar, hvartill denna summa af 3000 r:dr skulle af det H. Ståndet anslås. Då nu härtill ytterligare kommer, att, i händelse man beviljade ifrågavar. anslag för Upsala cathedralskola, men icke för Lunds, en bedröflig brodertvist emellan dessa båda skolor skulle uppstå, hvartill början redan visat sig inom detta Hus; så kan jag icke annat än tillstyrka bifall till SlatsUlsk:s gjorda framställning. Frih. Raab: