Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det har visserligen inom Svenska kyrkan varit lagligt bruk, att presterskapet i afs:de å äktenskapsförhållanden har öfverinseendet: men då det är fråga om en dissenterlag, tror jag att sådant icke kan ega rum; ty det gifves församlingar, som alldeles icke erkänna äktenskapet såsom någon presterlig eller kyrklig sak, utan betrakta det såsom en borgerlig inrättning, och äfven inom den äldsta Romerska församlingen var det borgerliga äktenskapet det enda antagna, Hr Rosenqvist har i 5:te §:n af sitt förslag föreskrifvit, att dissenters »höra för pastor loci anmäla harns födelse och dödsfall inom en månad sedan de hafva inträffat, vid vite af 20 rdr för hvar vecka, anmälningen derefter uteblifver.» Detta är i enlighet med Norska dissenterlagen. Det är således föräldrarne, som straffas, i fall de underlåta att uppgifva sådana förhållanden, som de verldsliga mjmdigheterna hafva rätt och skäl att fordra af dem. Derföre hade det också varit väl, om äfven denna § blifvit återremitterad; men jag inskränker mig till att blott uttala min önskan i detta häns:de, och är för öfrigt öfvertygad, att det slutligen blir en nödvändighet att införa det borgerliga äktenskapet; ty det finnes redan nu ganska många, som icke på något vilkor vilja ingå äktenskap, hvilka äro förknippade med kyrkliga lysningar, benediktioner &c. &c. Hr Olivecrona: Den obetydliga skiljaktighet, som förefinnes emellan K. M:ts Propos. och TItsk:ts förslag, heror blott på hvad man kan anse vara mer eller mindre språkriktigt. Den är dock så obetydlig, att den icke bör kunna föranleda en splittring i meningarna, då K. M:ts Propos. i denna del redan blifvit af 2 Stånd antagen. Jag förenar mig derföre i begäran Den 22 Maj. om bifall till §:n. Jag ber derjemte att få besvara en anmärkning af Frih. Thure Cederström, då han klandrat, att en föreskrift finnes derom, att föreståndaren skall vara skyldig att ställa sig till efterrättelse lag och de särskilda föreskrifter, som af vederbörande kunna varda honom meddelade.
Hvad åter vidkommer den gjorda anmärkningen, att Utskottet bordt närmare bestämma platserne för räntans aflemnande, på det icke, genom el t godtyckligt utsättande deraf, räntegifvarne måtte betagas möjligheten att begagna sig af den åsyftade törmönen, så, enär Utskottet medgifver, att dess i fråga om levereringsställena nyttjade uttryck varit obestämdt, samt alt allt godtyckligt förfarande vid de sammas utsättande bör förebyggas; får Utskottet till det uti dess förra Betänkande föreslagna vilkor: attprcestationen in natura måtte verkställas ä den plats, som för sådant ändamål kan varda anvisad, vördsamt foga det tillägg, att denna levereringsplats hör utsättas inom Lagsagan eller vid Kongl. Hofstallet i Stockholm: med hvilken a6 Besv. och Oecon. Utsk. Utl:den IV.-o liSj 116. förändring Utskottet i Öfrigt endast åberopar sitt i ämnet förut afgifne Betänkande. Ankom till Expcd. Utskottet d. ao Maji 1829, Ytterligare Utlåtande, angående väckt fråga 0111 åtgärders vidtagande till spridda Roteandelars sammandragande. I anledning af väckta Motioner i detta ämne, bär Utskottet, uti dess under N:o 27 aflåtne Betänkande, föreslagit ett tillägg till Kongl. Maj:ts Nådiga Bref af den 3o Maji 1826, hvilket af Högvördig# Preste-Ståndet och Vallöf]. Borgare-Ståndet blifvit gilladt, men af Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda Bonde-Ståndet, med deruti vrkade förändringar, återförvist. Såsom hinder mot det med Roteflyttningeu åsyftade ändamål har blifvit anmärkt, inom båda respeclive Riks-Stånden, att, enligt Utskottets förslag, en sådan flyttning skulle ega rum endast emellan de uti en och samma Socken belägne hemman, men att sammanjemkning af rotar, äfven då de, såsom olla inträffade, vore spridda uti fle - Besv. och Oecon.
12 gjorda tillstyrkan skulle tilläggas orden: »dock så, att af dessa sammanlagda anslag älven bör bestridas kostnaden för ångfartyget Gefles nu under arbete varande förändring och reparation». 1 sammanhang med 4:de punkten af förevarande Utlåtande, hvilken punkt angår båtsmännens beklädnad, föredrogos derjemte och likaledes biföllos Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkanden : JM 8, i anledning af motioner om förändringar och indragningar i nuvarande båtsmonshållet; och JM 12, i anledning af motioner i fråga om åtskilliga till båtsmansbeklädnaden hörande persedlars anskaffande och underhåll genom Statsverket. S. 1). Efter föredragning ånyo af Banko-Utskottets Betänkande, JM 52, med förslag, angående förändrad organisation of Rikets Ständers Bank samt inrättande af en särskild affärsbank, blef, med godkännande af lista punkten, deruti Utskottet nfstyrkt bifall till herr Åkermans motion i ämnet, samma Betänkande i öfrigt af Ståndet afslaget. S. I). Föredrogs och bifölls Särskilda Utskottets Memorial, JM 1, angående arfvode för en Sekreterare. 328 Prot.-Utdrag den 20 och 22 April 1863. Den SO April. Från Hoglo/l. Ridderskapet och Adeln. S. D. Föredrogs och bifölls Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, M ill, i anledning af väckt motion om Upsala universitets förläggande till hufvudstaden. Den 22 April. Frän Håglofl. Ridderskapet och Adeln. S. D. Remitterades till Stats-Utskottet Kongl. Maj:ts denna dag ankomna nådiga Propositioner: angående medels anvisande till ett vägarbete i Norrbottens län för afböjande af der befarad hungersnöd; och angående anslag lill beredande af arbetsförtjenst för de behöfvande inom Marks härad af Elfsborgs län. S. D. Föredrogos Banko-Utskottets Betänkande och Utlåtande: IM 52, angående förändrad organisation af Rikets Ständers
Sedan LandshöfdingeEmbetet i Örebro Län, uti afgifvet underdånigt utlåtande, rörande antagligbeten af den såsom ersättning för afkastningen af platsen betingade årliga afrad, yttrat den öfvertygelse, att blifvande Boställsinnehafvares eller Kronans rätt, genom en på om förmälde vilkor grundad öfverlåtelse af merberörde lägenhet, ingalunda förnärmades, utan snarare befordrades, samt KammarCollegium uti underdånig skrifvelse jemväl tillstyrkt, att den emellan Landshöfdingen i Örebro och Consistorium i Strengnäs slutade afhandling måtte vinna E. K. Maj:ts Nådiga bifall och stadfästelse; så har E. K. M., genom Nådig remiss till StatsUtskottet den 20 sistlidne Junii, behagat handlingarnei förevarande ämne lill R. St. öfverlemna. Till svar å denna Nådiga remiss få R. St., efter deraf erhållen del och tagen behörig kännedom , härigenom i underdånighet meddela, att, enär full ersättning är vorden Kronan försäkrad i alla tider för upplåtelsen af den ifrågavarande jordlägenheten, R. St. icke funnit något hinder vara, att genom dess afträdande bereda tillfälle till den beslutna nya Scholasbyggnadens anläggande på en derför mera tjenlig local än den hittills varande; hvadan ock R. St Bihang t. R. S;s Prot, 314 Exp. Utsi. Fotslag till uncl. Siri fa. N:o 133,134-' velat lemna bifall till den emellan förrbemälde Consistorium och E. K. Majrts Befallningshafvande ingångne afhandling om nämnde jordlägenhet, samt att densamma, på de af Consistorium erbjudna vilkor, må till dess disposition i förrberörde afseende upplåtas. Rikets Ständer framhärda etc.
I den administrativa indelningen finnas flera oregelbundenheter, i det att flera socknar dels genomskäras af länsgränsen, så att en del af socknen tillhör detta och öfriga delen ett annat län, samt dels inuti länet blifvit genom fögderieller härads-indelningen sönderstyckade. Calmar län. Administrativ indelning och oregelbundenheter deruti. De socknar, med hvilka förstnämnde förhållande äger ruin, äro 7, nemligen Yxnerum, Dalhem och Rumskulla, delade emellan detta och Ostergötlands län, Lönnberga, Karlstorp och Wirserum, deraf delar tillhöra Jönköpings, samt Wissefjerda, deraf en del tillhör Kronobergs län. Af Yxnerums socken tillhör blott en ringa del Calmar län och af Karlstorps nära hälften. De öfriga feni socknarne hafva deras största delar jemte socknekyrkorna belägne inom detta läns gräns. Följande tre socknar genomskäras af länets inre härads-indelning, nemligen: Tuna, hvaraf största delen jemte kyrkan tillhör Turialäns, men en mindre del under namn af Tuna-Skate ligger inom Sefvedes härad; Hvena, deraf största delen, tillika med kyrkan, är belägen i Sefvedes, men en ringa del tillhör Aspelands härad; och Runstens socken på öland, hvaraf omkring f äro, jemte kyrkan, belägne i Norra, men öfriga delen i Södra Mötet. Uti Statistiska Central-Byråns berättelse för åren 1851 1855 upptages visserligen, ibland hithörande ore gelbundenheter, att af Bäckebo och Christvalla socknar i Norra Möre härad vissa hemmansdelar räknas till annat härad, men de förändringar, hvarigenom dessa hemmansdelar blifvit, enligt Kongl. Resolutioner, skiljde tran en och lagde till en annan socken, synas icke egentligen medföra någon administrativ oregelbundenhet. Uti ecklesiastikt hänseende är länet hufvudsakligen deladt emellan tvenne stift, nemligen Calmar oell Linköpings, af hvilka det förra omfattar
IV:o 2. alt då hvarje Bolag lill Bankrörelses bedrifvande måste anses förtjena större credit, i den nion detsamma formerar sig i stort, omfattande antingen större Städer eller hela Provincer, hvars invånare af alla classer, melodi mindre förmögne, sålunda bilda och utveckla ett gemensamt interesse, hvarmed hela ortens handelsoch närings-rörelse är på det närmaste införlifvad, men deremot små Banker i allmänhet onekligen äro både vådliga och otjenliga, ett visst, ej för lågt belopp bör bestämmas, såsom det minsta, hvartill Bolagets tecknings-summa skall uppgå; att, till borgen för uppfyllandet af de förbindelser Bolaget kommer att utfärda, en viss andel af det tecknade Capitalet bör af Bolaget, före öppnandet af dess rörelse, insättas i goda Hypolhek, samt att, till förekommande af hvarje möjlig brist i Bankens tillgångar, till följd af inträffande förluster å dess låne-rörelse och till allmänhetens desto säkrare betryggande för vådan af, att Banken genom försummelse hos dess gäldenärer skulle kunna sättas ur tillfälle, att sina förbindelser fullgöra, Bolaget bör förbjudas att någonsin utgifva större belopp af credit-sedlar eller andra förbindelser, af bvad beskaffenhet som helst, än som motsvarar den insalta och innestående andelen af det tecknade Capitalet jemte de contanta medel Banken derutöfver innehafver och summan af dervarande depositioner; att, lill förebyggande af den oreda i penniuge-rörelsen, som lätteligen kunde uppkomma, i händelse alla de serskilde slags förbindelser, hvilka af Bank-Bolag utgifvas, skulle blifva på en gång i rörelsen såsom mynt löpande, dels ett visst ej för lågt minimi-belopp bestämmes för de af BankBolag utgifvande tryckte eller graverade skuldförbindelser med bestämd förfallotid, dels ock dess bevis öfver å räkning deponerade medel skola utställas allenast på insättaren; att då ett land med vidsträckt, men glest bebodd yta ej synes kunna vara belåtet med ett långt utvidgad t bruk af metalliskt mynt; då Sverige eger en Central-Bank, med det åliggande i första rummet, alt med klingande mynt vid anfordran inlösa dess credit-sedlar, och rned en i förhållande till dess Sedel-stock ganska loetydlig metallisk fond; och då rättigheten för Bank-Bolag att grunda dess rörelse på Stats-Bankens credit-Sedlar, såsom valuta, allenast kan göra det möjligt för Banker i landsorterne, att, utan alltför stor kostnad, drifva sin rörelse, det ej må åläggas blifvande BankBolag att sina förbindelser med silfver inlösa;
Lag samt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens Betänkanden, N:o 17, i afseende på förehafd granskning af Kongl. Maj.ts förnyade Seglationsordning af den 21 Julii 1&25, N:o 18, angående väckta motioner, i afseende på Kongl. Maj:ts Nådiga Förordning emot oloflig införsel eller utförsel af varor, daterad den 33 Junii i82f>, och N-o 19, angående väckta motioner om Kongl. Stadgan för Inrikes TullförpassBih, till Riks-St. Utdrag deti 12 October 1829. ning och Bevakning, föredrogos ånyoochblefvo, på grund af gjorda anmärkningar, återremitterade. S. D. Vid förnyad föredragning, biföllös följande Allmänna Besvärsoch Öeconomie Utskottets Betänkanden: N:o 154, angående yrkadt förbud emot innehafvande af mera, än en tjenst af en och aamma person; N:o 155, i anledning af väckt fråga om inrättande af en Landlbruks-Schola; N:o i56, i anledning af väckt motion, rörande afskaffande af pliktstraff för uteblifvande från den offentliga Gudstjensten, m. m.; och N:o 157, i anledning af återremiss från Trenne Riks-Stånd af Utskottets Betänkande, N:o 46, angående Helsinge-Buldans stämplande. S. D. Efter å nyo skedd föredragning af Bevillnings-Utskottets Utlåtande, N-o 45, i anledning af gjorda anmärkningar vid Betänkandet, N:o g6, om tull å Spannmål, ogillade Ståndet hvad Utskottet föreslagit, och beslöt antagande, för Spannmål, af en till Prat.
Hur skulle det spela af? Hon drog in hufvudet. »Jo, han är rätt hygglig, men det är fasligt hvad han är tjock.» »En ovanligt bra karl.» Hon såg ut på gården igen, högst intresserad af tuppfäktningen. Äfven farbrodren betraktade den, men intresselöst. »Nej farbror! Jag trodde då aldrig att der kunde vara så godt gry i den lille», utbrast Selma beundrande. »Hvarför inte? Små karlar ...» Hon skrattade till. »Ja, men små tuppar!» »Det är märkvärdigt hvad du kan vara barnslig.» Kyrkoherdens ton var en smula otålig. Hon vände sig helt om och satte sig på stolen, så att hon såg honom rätt i ansigtet. »Ja, det är jag, men jag skall lägga bort det nu. Om jag bara i verlden kunde begripa hvad jag skall bli!» Hon kunde icke motstå frestelsen att kasta en sidoblick ut på gården, och hon såg till sin förargelse, att segern afgjordt lutade åt den stores sida. »I fråga om den saken tror jag mig kunna ge dig ett godt råd», sade farbrodern. »Kan du inte skilja dem åt! De klösa ju ut ögonen på hvarandra», ropade hon häftigt till en af pigorna, som gick öfver gården. »Men barn! Är det inte möjligt att låta tupparne vara i fred så länge? Jag har verkligen någonting att tala med dig om», sade farbrodern otåligt, »kom ned i mitt rum.» »Det behöfs inte. Jag skall bara gå ifrån fönstret, så hjelper det. – Hon gick bort och satte sig på matbordet. – »Hvad var det så?» Han skulle önskat att hon intagit en mera passande ställning än att sitta der och dingla med benen, men så tänkte han att det inte var värdt att bråka med småsaker nu. »Det var om din framtid jag ville tala. Jag tycker inte du kan bli någonting bättre än hustru åt en bra karl.» »Ja om man skulle gå och vänta på det så ...» »Men du behöfver inte gå och vänta. Kristerson har bedt mig fråga om du vill bli hans hustru.» Hon höll inne med fötternas pendelrörelse och såg upp, – spörjande, temligen likgiltigt.
Läsrummet förvandlades efter något år till » flickornas r u m », vi gladde oss gemensamt åt dess ständiga förskönande, och det fick allt mer och mer prägel af sina härskarinnor. Vi tyckte, att det var en sorts belöning att få middagskaffet här vid brasan, och här var det, som alla planer skulle utageras, alla handskar lagas och alla historier från studentvärlden afbördas. Det är med ett ljust leende, vi minnas alla de gånger, vi afböjt kamraters lockande förslag med de orden: » Nej, vet ni, det går inte, vi ha lofvat flickorna att läsa en bok, spela eller sjunga. » Och ingen förundrade sig däröfver, säkert afundades oss många. Lyckligtvis ha ej alla våra dagar varit en lugnt flytande ström, ty det är forsar och hvirflar, som slipa af kantigheter och nöta jämna och vackra ytor. Och därför tacka vi er för krig och fred, för storm och stiltje, men mest för de minnen af hem och ungdomssol, som ni hjälpt oss att samla under dessa år, minnen, som skola lysa och värma, mer än någon af oss under samlandets dagar anat. » Det var ej många och granna fraser, som sjöngo flickornas lof, men den manliga värme, hvarmed orden fördes från hjärta till hjärta, verkade mer sann än alla lofsånger i världen, och flickorna tyckte, att de aldrig hört något så vackert. Då samtalet åter k o m i gång var det lugnt och dämpadt, och alla dröjde med förkärlek vid de första årens minnen, men till slut tynade pratet af, och alla sutto tysta, upptagna af sina tankar. » Nej, stopp, jag tror ni sitter här och bli I D U N 1899. melankoliska, barn, » utropade kaptenen, som väcktes ur en liten slummer af tystnaden omkring. » Nu, mor, gå vi ut i mitt rum och få ett glas punsch på äkta Upsalamanér. Marsch med er! » Och därute i ljuset tog ungdomsglädjen ut sin rätt, och Anni var den muntraste af dem alla, hon var rent af tokig, tyckte pappa Berg. Men då teet var färdigt, saknades hon.
Såsom skäl för en sådan ändring har motionären anfört, att den säkerligen skulle medföra en förmån för sjömannen, enär de från sjömanshusen utgående bidrag i allmänhet vore otillräckliga till de behöfvandes bergning och, i anseende till områdets vidsträckthet, icke kunde rättvist, i mån af behofvet, mellan dem fördelas, hvarjemte antagligt vore, att, ehuru det numera ålåge hvarje kommun att draga försorg om sina fattige, kommunerna likväl ogerna lemnade bidrag åt dem, som borde hafva understöd från annat håll. Genom Kongl. Förordningen om mantalsoch skattskrifningarnes förrättande den 20 Juli 1861 är stadgadt, att fartygs-befälhafvare och besättning, som icke i egenskap af fastighetsegare eller af särskild anledning tillhöra annat distrikt, skola mantalsskrifvas å den ort, dit fartyget hörer. Men sorn sjömän ofta ombyta tjenst och i följd häraf äfven mantalsskrifningsort, inträffar lätt, att en sjöman vid den tid, han kan råka i behof af understöd, icke tillhör den kommun, till hvilken han, enligt motionärens förslag, skulle erlagt ifrågavarande afgift. Denna sednare kommun skulle derigenom komma i åtnjutande af en fördel, som ej stöde i förhållande till dess blifvande ansvarighet för underhåll åt den, som afgiften erlagt; hvilket icke vore med rättvisa öfverensstämmande. Deremot synes det Utskottet vara rättvist, att den försörjningsskyldiga kommunen må med säkerhet kunna påräkna något bidrag från vederbörande sjömanshus; och finner Utskottet sig fördenskull böra hemställa, att ifrågavarande motion må lemnäs utan afseende. Stockholm den 19 December 1865. STOCKHOLM, tryckt hos A. Holmberg & Comp., 1865. Allm. Besvär goch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 25. 1 IV: o SS. Ank. till Exp.-Utsk. den 22 Dec. 1865, kl. 1 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om upphörande för Statens tjenstemän af skyldigheten att ställa horgen för den upphörd, de omhänderhafva.
Ståndet antog för detsamma en sådan lydelse: ''Fattigvårdsstyrelsen tillkommer målsmansoch husbonde-rätt öfver demj som åtnjuta fattigförsörjning 2 och 3 mom. biföllos, 16 §. Bifölls. 17 §. 1 morn. gillades med den förändring, alt den å 5 raden förekommande punkt, som börjar med orden: ”understödet är ock ett förskott” skulle erhål - Trot. Utdr. d, i5 Mars 199 la denna lydelse: "För öfrigt är ock understödet att anse såsom ett förskott, hvarföre emottagaren” etc. 2 morn. gillades , med uteslutande af det å l:sta raden förekommande ordet ''full” framför fattigförsörjning. 3 mom. fann Ståndet böra utgå. 18 §. Se of vanföre. 19 §. Utgår. 20 §. Början af denna §. skulle erhålla följande lydelse: ”Fattigvårdsstyrelsen besörjer uppbörden af alla af gifter för fattigvårds-behofvetj och för uttagandet af oguldet tillskott, hvarom i föreskrifven ordning är å Sockenstämma beslut ad t, samt restlängd i Sockenstämma uppläst och erkänd, skall genast på Styrelsens anmälan” etc. hvarjemte Ståndet, i likhet med Hedervärda Bonde-Ståndet, beslöt att å 4 raden efter ”Kronofogde i orten” skulie sättas ”eller Länsman”. 21, 22 och 23 §. §. Bi föllos. 24 §• Gillades, med följande tillägg och förändring, att å 4:de raden efter ordet ”inflyttningen” insättes orden ”har minderåriga oägta barn, eller”, samt att ordet ”Fattigvårds-Stvrelsen” förändras till ”församlingen”. 25 och 26 §. §. Godkändes. 27 §. 1 mom. Ståndet ansåg detta morn. kunna inskränkas till följande lydelse: ”med tiggare och obehörige kringstrykande personer förf ares, på sätt i Lagen emot lösdrifveri och försvarslöshet stadgas”. 2 mom. bifölls. 28 och 29 §. §. Godkändes.
Jag tror för min del, att här bör intagas ett bestämdt stadgande, huru förhållas bör med sådana kringstrykande liggare och vagabonder, som icke tillhöra något samhälle, men att deremot föreskrifterna i den hittills gällande författningen i ämnet böra upphäfvas. ig §:n i mom. innehåller: ”Öfver Konungens Bef:h:des beslut i sådana mål anföras hos K. M. underd. besvär, hvilka inom 3o dagar efter erhållen del af beslutet, den dagen oräknad då sådant skett, aflemnas till Konungens Bef:h:de, som deröfver infordrar und. förklaringar och, sedan de inkommit, handlingarna jemte eget und, utlåtande till KM. insänder/’ Utsk:n synas icke hafva betänkt, alt K. M. är sysselsatt med helt andra och vigtigare bestyr, än att upptaga sådana tvister till pröfning; och i sanning fruktar jag att pröfningen af dessa mål omöjligen skulle medhinnas, i händelse denna besvärshänvisning skulle blifva fastställd. Jag skulle förmoda att härvid bör tillgå såsom förut, nemi. att besvären öfver sockenstämmas beslut fullföljas hos landshöfdingen och derifrån hos Kammar-coll:m. Af ion sådana inål går vanligen icke mer än ett till K. M, och detta torde också vara allt hvad der kan medhinnas. 20 §:n i inom. föreskriftver: ”Konungens Bef:h:de tillkommer att noggrannt tillse efterlefnaden af denna författning och befordra rättelse i de afvikelser, soin kunna lörete sig.” Jag skulle förmoda, att Konungens Bef:h:de bör, då anmälan örn afvikelse från författningen göres, besörja om rättelse och lemna den handräckning, som finnes nödig; men alt directe göra sig underrättad om huru inom hvarje sqc - 3 30 Den g September f. m. ken författningen iakttages, tror jag icke att hans af alltför många andra göromål upptagna tid tillåter. Jag har nu genomgått den föreslagna författningen, och, efter hvad jag tror, visat att den icke är lämplig. Jag anhåller nu att i allmänhet få framställa ämnet och derefter föreslå hvad jag anser böra i lagstiftningsväg i ämnet stadgas.
— O m ni har något att förebrå mig, så ber jag er om förlåtelse därför! » » Farväl! Tack för det förflutna! » Han var redan nästan utanför dörren, då en aning likt en blixt skar genom mörkret i Sigrids själ. Hon störtade efter honom och ropade flämtande: Redigeras af Sophie Linge. Bidrag mottagas med tacksamhet. Logogryf. Liksom en strålande morgonstjärna Din leinads Ivmmel jag lyser opp, Och ofta, tror jag, hos mig så gärna Din tanke dväljs under tidens lopp. När hjärtat tryckes utaf bekymmer Och sorgen räcker sin törnekrans, När heta tåren ditt öga skymmer, Då lyser jag med förklarad glans. Då vill jag glad vid din sida stanna, Om mycket skönt vill jag minna dig, Ömt vill jag kyssa din bleka panna Och le och hviska: o, minns du mig? När uti lustarnas vilda vimmel De falska vännerna fresta dig, O, hur jag vinkar ifrån min himmel Och ber och varnar: förgät ej mig! När allt i världen dig öfvergifver, När sorg och ånger du blott har kvar, Jag för din själ en ledstjärna blifver, Som visar dig, hvar ditt hem du har. Ett utropsord, som man brukar ofta; En årstid, Ijuflig och skön förvisst, Då tusen brokiga blommor dofta; Hvad drabbas brottslingen af till sist? Den bästa vännen i lifvetssk iften, (Hvem uppå jorden är henne lik?) 189fi derns outtröttliga omsorger räddade, hvad som var möjligt att rädda. I naturen hade vinterns liflösa härskaror fått träda i lifvets tjänst. A f millioner snö- flingor hade blifvit millioner vattendroppar, som befruktande trängde ned i den uppluckrade jorden. Höstregn och vinterstormar hade redt tusen sinom tusen grafvar, men vårsolen omvandlade dem till vaggor för spirande lif. Döden skyldes af lifvet, och det sålunda förborgade uppgick så små- ningom i det lefvande. — Men då Sigrid steg upp från sin sjukbädd, var hon lik en gren, som knäckts af vårstormarna, men som icke afbladats, utan med vissnade löf hänger kvar i sommarens grönska.