Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De Stats-Verket tillhörande Magazinshus, som, efter pröfning af omständigheterna, i hvarje fall anses icke erforderliga för allmänna behof, varda för Stats-Verkets räkning försålda.” 'Kongl. Maj:t förväntar, att, genom de här ofvan föreslagna anstalter, större enkelhet och minskad kostnad vid förvaltningen af Kronans Statssamt Oec-Vts7s. Uti. N:o i>5. 35 Spannmålsräntor skola ernås, i förening med verkliga förmaner för de skattskyldige; och Kongl. Maj:t finner, att denna förvaltning af en årlig Statsintrad fiör göras helt och hållet oberoende af de serskilda åtgärder, som inträffande missväxter eller andra utomordentliga händelser kunna påkalla.1’ Lika rned hvad Kongl. Majit sålunda i Nåder förklarat, anse Utskotten en förändrad reglering med förvaltningen af StatsVerkets Spannmålsräntor vara af behofvet påkallad. F. d. Allmänna Magazins-Directionen äfvensom den sedermera tillförordnade Ut redo i ngssty reisen hafva hittills, genom ett slags Passevolance-Contract, verkställt denna förvaltning, i det alla Kronans behållna sädedntrader ingått till Allmänna Magazins-Inrättningen, hvilken åter tillhandahållit Stats-Verket all för dttsammas utgifter erforderlig Spannmål in natura. Till betäckande af de med emottngningen, magazinerandet och utlevereriugen förenade omkostnader, har Magazins-Inrättningen haft sig tillagdt ett ersättningsbelopp, beräknadt tili r Rdr Banco för hvarje tunna Spannmål, som för Stats-Verkets räkning från Inrättningens Magazin utlemnats; men på sätt Stats-Utskottet, uti Betänkandet N:o 2og, pag. 33X, upplyst, har nämnde ersättning icke på långt när funnits till 1 äck 1 ig. utan Inrättningen för samma förvaltning fär fe vidkännas vida högre kostnad, uppgående till 2 Rdr per tunna och derutöfver. 36 Statssamt Occ.-UtsJt. Uti.
R:dr sk. r:st R:dr sk. r:st 3 36 ® Tjärbärma eller vraktjära ■ . • 1 tunna — 44 — Trädvaror: virke, oarbetadt, sågadl eller tillhugget: * alm, ask, bok, björk, ek oell andra ej specificerade sådana trädslag, sorn växa inom landet 100 R:dr v. 15 furuoch grantimmer:' * otillhugget eller sågblockar . 100 R:dr v. 25 ® tillhugget, ej specificerad t 100 R:dr v. 10 25 — ® bandstakar . 100 st. 1 * bräder och plankor, sågade, af ek och ask 100 R:dr v. 10 1 12 — ® enträd och enstafrar 100 st. 12 — 2 24 — ® gevärsstocksämnen 1 dussin 12 40 — * handspaksämnen 1 dussin 4 40 — 0 läckter, lvuggne eller täljde 1 tolft 10 40 — * sågade 1 tolft 2 —• master, bokgpröt och spiror: * af 40 tums omkrets och deröf20 — ver, 10 fot från storändan 1 stycke 2 * af 20 till 40 tums omkrets, 10 fot 4 8 — från storändan 1 stycke 20 — 1 32 — ° derunder ... 1 stycke 12 — * pumpträd, oborrade, se master och spiror. 3 — * ribbor, sågade, längre eller kortare 1 tolft 9 — M spärrar af furu och gran af mindre — 24 — tjocklek än 8 turn midtpå . 1 stycke 3 — • stäfver laggoch botten-: af till och med 42 verktums längd å de förra och högst 27 verktums läned å de sednare: 3 16 — af ek 120 st. 8 — 4$ Tullvärde. Banko. Qvantitet för tuliberäkningen. Utförsels toll. Banko.
Ehuru Utskottet håller före, att tillvägabringandet af en så beskaffad reglering utgör ett bufvudsakligt medel för bibringandet af större enhet med hänseende så väl till Statens inkomster och utgifter, som löningsför'hållandena för indelningshafvare, anser likväl Utskottet nödigt att, innan ifrågavarande reglering definitivt företages, det bör utrönas hvad inflytelse det föreslagna antagandet af ett årligt medium af 5 års markegångspris, räntepersedlarnes förenkling, äfvensom den vid innevarande Riksdag beslutade myntbestämningen må komma att utöfva å spanmålsoch varu-prisen samtå förhållandena för räntegifvare i allmänhet, och Utskottet finner alltså lämpligast, alf, på de skäl i öfrigt, som Kongl. Maj:ls Nådiga Proposition innehåller, frågan om berörde indelningars indragning till Kronan varder lills vidare hvilande. 5;o Kilkoren hvarunder den föreslagna markegängs-beräkningen 1 allmänhet bör tjena till grund för bestämmandet af lösningsoch levererings-förhållande na emellan räntegifvare och räntetagare. Emot det beslut Rikets Ständer härutinnan fattade vid senaste Riksdag har väl Pi este-Ståndet sig hos Kongl. Maj:t!i underd/reserverat, äfvensom 5 Riksdagsfullmäktige af Bonde-Ståndet från Östergöthlands
Fosterbarn; om deras rättigheter 34- Frälsemän; om upphörande af deras rättighet att i vissa mål dömas af Hof-Rätt . 10Ö. Frälseränta, om grunden för dess utgörande „ 18, 60. Fylleri-Förordningen, om ändring deruti 104, 14& Fängelse vid vatte?i och bröd, om ändring i sättet lör dess verkställande 149* Förliknings Comitéer, örn inrättande deraf . • 42> *66, 178. jFörmånsrätt, angående sådan till betalning för förskott å varor, emoltagne till försäljning ... Förmonsrätter, tjrsta, angående ändring i Lagens stadganden derom Förmyndare-kamrar, om inrättande deraf Förmynderskap, om redovisning derför, då förmyndarens fast igne t säljes 89, 121. G. Giftermåls-Balken, om upphäfvande af 3, 5 och 6 §§. i 2 Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Rikets Högloft. Ständers Revisorers Berättelse angående den granskning af de under Kongl. Majits och Rikets CommerceCollegium ställde Fonder och Medel, sorn blifvit förrättad år 1832; jemte ' I Kongl. CommerccCollegii i anledning’ deraf till Kongl. Maj: t afgifna Underdåniga Utlåtande. STOCKHOLM. Tryckt lios Johan Hörberg, 1835. Rikets Höglofl. Ständers till Stats-, Bancooch Riksgälds-Verkens öfverseende valde Revisorers Berättelse, angående den granskning af de under Kongl. Maj:ts och Rikets CommerceCollegium ställde Fonder och Medel, som blifvit förrättad år 1882. Under innevarande års Revision af Stats-, Bancooch Riksgälds-Ver ken hafva undertecknade, af Rikets Höglofl.
Lena hade tjenat i tre år på Grantorp, och hade godt beröm om sig, ergo skulle äfven henne, framför verldens ögon, heder vederfaras, fast i mindre mått, men som de tu skulle blifva ett numera, hade patronen sina orsaker att heller icke skilja på saken, utan bara att rekommendera till den egentligen verkställande makten, mamsell Sara, att ingenting skulle sparas, utan att det skulle «gå hederligt till på detta bröllop», och dermed var mamsell Sara heller icke missnöjd, ty som hon var ytterst rättvis, midt i sin hjertans godhet och välvilja, och hon rätt aldrig kunnat tillvita Lena något annat ondt, än sin mindre goda uppsyn, samt ett och annat litet fiendtligt utfall mot sina kamrater, till följd af hennes häftiga sinne, men deremot alltid funnit henne både villig, ordentlig, noggrann och dugtig i sin tjenst, samt snäll med allahanda qvinnosysslor i ett hus på landet, så ville mamsell Sara äfven att detta skulle henne förskyllas med ett hederligt bröllop, och hvad Gunnar åter beträffade, så brukade hon om honom säga: «Jag vet att det är illa gjordt, att när man har en styrandes makt någonsin hafva en favorit, men när det finns någon som gör en till lags i allt, så är det svårt att låta bli.» Och Gunnar var ock hennes favorit. Qvick, villig, ordentlig och rådig var han alltid. Dertill nykter och ärlig, och slutligen var han, hvad alla fruntimmer i ett hus på landet alltid sätta stort värde på: han var temligt skicklig snickare. Gick något sönder, en säng, ett bord, en stol, eller behöfdes det en liten pall, låda eller hylla, eller var den tråkiga «väfbråten»17 i någon oordning, vips tillkallades Gunnar, som alltid genast förstod hvarom frågan var, och som, mamsell Sara till nöjes, alltid visste att afhjelpa saken.
: Sjuttio år fyllor i dag, den 17 januari, den finska kvinna, livars namn läses här of van, en respektabel ålder i denna de talrika strömningarnas och fejdernas nervösa tid, unnad helt säkert få af representanterna för de yngre generationer, hvilka skola upptaga de äldres arbete, sedan dessa slutat sitt lifsvärf. Och dock kunna vi säga, att, här ej ännu skönjas spår af ett afstannande, en längtan efter hvila. Om ock kinden fårats och locken grånat, klappar dock hjärtat fortfarande varmt för den sak, hvars framgång hon ägnat nära nog hela detta långa lif, och att tanken ej mist något af sin skärpa, därom vittna de inlägg i dagens mest brännande frågor, dem den aktade författarinnan ända in i senaste tiden gjort, inlägg, hvari — vi våga uttrycket — ungdomsglöden ännu märkbart framlyser. » En gång när den finska kvinnans historia skall skrifvas, » yttrade hon, » skall häfdatecknaren stöta på stora svårigheter. Han skall bland annat nödgas ur romantiskt uppskrufvade teckningar och sparsamt förekommande tidningsuppsatser i svamlande anda konstruera en bild af de då rådande tänkesätten angående kvinnans ställning. Men efter medlet af 1860- HELLBERG. hvarje helgfri J. Nordling. Tryckeri Aktiebolag. Utgifningstid: fredag. Träffas säkrast kl. 2 — 3. AdelaVde Efterföljande uttalande skall bättre än något annat karaktärisera fröken A. Ehrnrooths arbete i kvinnosakens tjänst. Dessa ord yttrades af en annan välkänd finsk kämpe för kvinnans frigörelse ur sekelgammalt förtryck, fröken Alexandra Gripenberg vid en fest, som Finsk kvinnoförening 1887 föranstaltade för fröken E. : utgifvare; Iduns Lösnummerpris 1 5 ö r e (lösmr endast för kompletteringar.) Ailiionspris: 35 öre pr nonpareillerad. För » Platssökande » o. » Lediga platser » 25 öre för hvarje påbörjadt tiotal stafv. Utländska annons. 70 öre pr nonp.-rad. Ehrnrooth. talet skall don hand, som i bibliotekens dammiga volymer söker den finska kvinnans spår, allt oftare finna icke blott hennes eko, men äfven henne själf.
För att ådagalägga det missförhållande, som i löneväg äger rum med vederlikar inom samma stad, får jag framställa en jemförelse emellan iandtstaten och K. M:ts flotta i Carlskrona: (ler lönen a 6 r:dr tinan. Tableau ofver Lans-statens embelsoch tjenstemäns nuvar, löneförmåner, jenförda med hvad I\. flottans civile tjensteman åtnjuta. jj - Landtstatens tjenstemän bestås enl. stat. t:nbr 6G 25 47 8 7 47 29 7 Lands-contoret. i landskamererare i länsbokhållare i landscontorist . Landt-ränteriet. i landträntmästare . - Krono-bctjening. Lön i penningar. §* 2 « « 0 Kamererare i Kammar-contorct Resepenningar bestås efter resereglemente!. Revisorn i Varfs-conloret • Kammarskrifvare d:o d:o i vaktmästare. . Seereteraren hos befälhafvande amiralen i kammarskrifvare i d:o i vaktmästare . i easseur i varfs-commissarie i kammarförvandt . a kammarskrifvare . ridr 1,200 7,5 o 3oo 200 i5o 1,000 3oo 200 i5o 9°° 1,200 8 oo 200 Ljuspen ningar. ridr 200 175 5o 200 i5 10 10 25 10 10 25 25 i5 10 Ltt 2 1 2 — Den 5 Maj f. ta. I) e n 5 Maj f. ra. iS!> jag liar härmed ingalunda velat säga, att ofvannämnde tjenstemän af flottan äro för högt aflönade; tverlom tror jag , att de hlott hafva sin nödtorftiga bergning; men jag har velat säga , att landtstatens personal , hvars befattningar åtminstone äro lika vigtiga för statsverket och obestridligen vida trägnare, hafva för litet, och detta är en uppenbar orättvisa.
Jag medgifver gerna, att Banken må äga rätt att försälja sina fastighets-inteckningar, äfvensom sina statsobligationer, samt sjelf upptaga lån; men jag ser alldeles icke derföre, att nå-? gon Bancostyrelsens rätt eller pligt behöfver stadgas att icke i annan väg använda de bancosedlar, som på detta sätt inflyta och minska rörelsecapitalet. Hafva myntrepresentativerna (såsom Utskottet förutsatt) ökat sig utöfver rörelsens behof, så lärer det vara en naturlig följd deraf, att naringarna cj behöfva de lån, Banken kan erbjuda, och att således inga säkra låntagare sig anmäla. Visar det sig åter, Den 5 Maj f. m. *19 att rörelsen behöfver det indragna capitalet, sa är sådant ett bevis derpå, att massan af myntrepresentativer i sjelfva verket icke varit för stor. Allt detta jemnar sig ganska naturligt utan några reglementarisk föreskrifter, och beror hufvudsakligen på styrelsens sätt att jugera productionens verkliga behof af förelseeapitalet, och uppå detta .ensamt (naturligtvis pröfningén af de iånesökandes säkerhet undantagen) bör och kan det, i min tanka, bero, huruvida Bancosfyrelsen bör minska eller inställa sina utlåningar. För sitt eget bestånd behöfver Banken, efter min öfvertygelse, ingenting befara af de nya myntrepresenlativerna, förrän rörelsen saknar deboucheer afven för dem; och då blir det en fördel både för banken och det allmänna, att Banken förenklar sina funclioner och närmar sig till sin enda principenliga bestämmelse samt låter så småningom lånerörelsen öfvergå till enskilda associationer och banker.
Discont till 1,285 och i den sednare till 16,805 st.; ali oaktadt Registrator von Ehrenclous ådagalagda flit och arbetsförmåga, det icke varit honom möjligt att ulan biträde medhinna de Bil, till li. St. Vrot. 2 Banco-Utskottets Memorial, N.-o 65. honom åliggande göromål, hvilka äro af den beskaffenhet, att de ovillkorligen måste, till betryggande af Verkets säkerhet, för hvarje veckas löpande utlåning expedieras, hvilket förhållande haft till närmaste påföljd nödvändigheten för von Ehrenclou att af egna medel bekosta detta biträde för göromålens behöriga och oafbrutna gång; med anledning hvaraf och då de skäl, som genom det ifrågavarande arvodets beviljande 1831 och 1841, icke allenast qvarstå, utan äfven äro för nu förevarande fall i ökad grad lillämplige, Directionen hemställt, att det arvode af 160 R:dr, som, enligt 97 §. 2 mom. i 1841 års Banco-Reglemente finnes för förre innehafvaren af Registrators-sysslan anslaget, måtte fortfarande i Aflönings-Stateu bibehållas, och alltså nuvarande Registrator tillerkännas, samt att, då von Ehrenclou allt ifrån tjenstens emottagande af enskilde medel aflönat sitt tjenstebiträde, enahanda arvode måtte få utgå jemväl för den förflutna tiden, samt således från och med år 1844 honom lillgodokomma.
Föredrogos och bi föl los SlalsUlsk:s d. 8 dennes e. m. på bordet lagda nedannämnde utlåt:n: r N:o 119, ang:de de staden Åmåls innevånare beviljade förlagsoch byggnadslån; N:o 120, ang:de ett byggnadslåns beviljande, i anledn. af den lili staden Christianstad sistl. år inträffade eldsvåda; N:o 121, i anledn. af väckt motion om beredande och af sällande af en fond för stora kreditivet; N:o 122, i anledn. af väckt motion, ang:de rättighet för Ase häradsboer till utsyning å kronoparkerne Hunneoch Halle berg; samt N:o 123, i anledn. af väckt molion, ang:de salpeter-bjelpens utgörande efter kronovärdi inom Jönköpings och Kronobergs län. Vid föredragning af LagUlskis d. 8 dennes e. m. på bordet lagda betänk. N:o 40, i anledn. af väckte motioner, dels om arfsrätt för oäkta barn efter mödrar, och dels om förändring af 8 cap. 7 § Ärfda-balken, ang:de underhåll åt sådane barn; blef detta betänk, ånyo bordlagdt på begäran af Frih. Palmstjerna, Carl Otto, och Gr. Björnstjerna, Carl Magnus. Föredrogs och bifölls LagUtskis d. 8 dennes e. m. på bordet lagda betänk. N:o 41, i anledn. af väckt motion, ang:de bördeskillingars nedsättande i landtränterier. Upplästes och lades lill handlingarne ej mindre ankomne prot.utdr. från PresteSt. af d. 29 sistl. Mars samt d. 1 och 5 dennes; från BorgareSt. af d. 21, 28 och 29 sistl. Mars samt d. 1 och 5 dennes, och från BondeSt. af d. 22 December 1847, d. 21 och 29 sistl.
Handlingarne i detta ärende skola tillhandahållas det Utskott, till hvars handläggning frågan varder af Rikets Ständer öfverlemnad; och Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. Under Hans Kongl. Höghet Kronprinsen-Regentens frånvaro, Den af Kongl. Maj-.t tillförordnade Regering: C. E. Gunther. IV. F. Wallensteen. A. F. N. Gyldenstolpe. I. A. Anjou. 11. W. Bredberg. Kongl. Majlis Nåd. Proposition N:o 128. 17 Utdrag af Protokollet öfver Finans-Ärenden, hållet inför den under Hans Kongl. Höghet Kronprinsen-Regentens frånvaro tillförordnade Regering å Stockholms Slott den 9 Oktober ISöl. Närvarande: Hans Excellens, Herr Justitie-Stats-Ministern Gunther, samt Stats-Råden: Wallensteen, Grefve Gyldenstolpe och Anjou. Expeditions-Chefen Bredberg uppläste till justering ett, i öfverensstämmelse med Kongl. Regeringens denna dag fattade beslut, uppsatt förslag till Nådig Proposition angående eftergift, till förmån för fattigvården i Misterhults församling inom Kalmar län, af Kronans rätt till dana-arf efter Lena Hansdotter i Sundsholm. Kongl. Regeringen fann godt att berörde förslag gilla, samt befallde. att, i enlighet dermed, Nådig Proposition skulle till Rikets Ständer aflåtas. Ex protocollo, Mildhog Lundgren. Bih. till IISt. Kongl• Mnj:ts Nådiga Skrifvelse N:o 129. 1 No 199. Ani», till Exp.-Ulsk. den 59 Okt. t857, kl. 10 f. m. KONGL. MAJ:TS Nådiga Stats-Rådel Carl Hans Ulners underdåniga ansökning om afsked med gen sion; Gifven Stockholms Slott den 23 0 klobo1851.
Alla hattar flögo af, skepparen lade om rodret med ögat spändt på öppningen mellan klipporna, hvilken syntes genom det klara vattnet, Pettersson tog händerna ur fickorna, ryckte mössan af hufvudet, svängde den som en besatt, men i samma nu blef det tyst för ett ögonblick. Barken hade törnat upp på grund. Alla föllo omkull eller raglade åt sidan af stöten. Så kom ännu en stöt, svagare än den förra. Ett väldigt brak hördes i det gamla skeppet, som hade det rämnat från för till akter. Och nu stod det fast mellan klipporna, medan vågsvallet sköljde dess skrof i långa, sugande dyningar. Det blef tyst för ett ögonblick, som om en känsla af medlidande smugit sig öfver mängden. Men snart bröt ett väldigt hurrarop lös ifrån land, det besvarades från barken, och skepparen stod svettig och röd uppe på hytten, torkade sitt våta ansigte, och bockade sig åt alla sidor, som om han varit en aktör och stått bugande inför en applåderande publik. Alt hvad som kunde medföras, plockades nu bort, stufvades in och togs med. Men ankaret det var och blef borta. Den sista, som lämnade fartyget för att gå ned i båten, var Pelle Ljungberg. Han stod kvar på däcket och såg sig omkring, som om han mätt förödelsens styggelse med ögonen. Men när skepparen ropade honom, steg han ned i båten, och med sydvesten neddragen i pannan, så att ingen kunde se hans ansigte, satte han sig i fören och lät de andra ro, bäst de gitte. Båtarna lämnade fartyget och rodde med taktfasta årtag in mot hamnen, medan mängden skingrade sig och gruppvis vandrade tillbaka till staden. Där stod nu den gamla barken ensam ute på sjön, inklämd mellan ett par klippor. Med sina nakna master och rår, mellan hvilka vinden spelade fritt, såg den ut som ett aflöfvadt gammalt träd, hvilket midt i den grönskande skogen står vissnadt och torrt. Vågorna spolade omkring den, och hvarje våg, som kom, kilade den säkrare fast mellan de skarpa klippspetsarna, som gräft sig in i dess murknade sidor. Men småpojkarna i staden hade upptäckt en ny lekstuga.
Af den 16 dennes : I anledning af Herr Presidenten D von Schulzenheim® , såsom medlem af Utskotten, väckta förslag, rörande försäljning af Kunga,’ gårdar, RecognitionsSkogar och OfficersBoställen m m.; deruti Utskotten hufvudsakligen tillstyrkt, att Riksens Ständer måtte hos Kongl. Majrt anmäla deras underdåniga önskan, det täcktes Kongl. Majit öfver des^a vigtiga ämnen af vederbörande infordra alla nödiga upplysningar, på det Riksens Ständer vid deras nästa Sammankomst kunde blifva i tillfälle att ifrågavarande förslag till närmare öfverväga»-: de upptaga, och var en Ledamots i Utskotten särskilta t3nka , genom ProtocollsUtdrag, bifogad. Fran Bevillnings. Utskottet: Af den 16 dennes! I anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets den 1 dennes afgifna Betänkande, 212 Dén 25 Maji. angående Postinrättningen, och de deraf till Statsverket inflytande inkomster; anmälande Utskottet sig af de framställda anmärkningarne icke hafva funnit någon anledning, att frånträda dess förut yttrade mening i ämnet. Från Expeditions Utskottet: Af den ‘20 dennes: 1:0 Innehållande förfrågan hos Riksens Ständer, huruvida icke, till besparande af be* tydlig kostnad för Statsverket, utdrag af Riks* gäldsContoirets räkenskaper för åren 1 815 och 1S16, samt Tabellerna öfver StatsVerkets inkomster och utgifter åren 18»2, i8i’3» 18»4 och 1815, kunde, såsom redan vid Riksda* gens början tryckte och i RiksStånden utdelte, från särskild tryckning i Bihanget uteslutas. 2:0 Innefattande hemställan, att till räU telse vid författande af sista §. i RiksdagsBeslutet, hvilken, enligt Grundlagens föreskrift, borde innehålla kallelse till nästa Riksdag, Riksens Ständer täcktes bestämma dagen, som i denna Riksdagskallelse bör införas, samt af det derom blifvande Beslut lemna Utskottet del.
Uschiamej, så möcke han feck lägge ut! Det var hundratals reksdaler bank. Hjelpen var, att han är så förgrömt rik, annars had' han nock fått slå vantera i borde och panketera. Men ser du skamma, Stina, skamma det var det varste åf alltihop. Stina. Åh, det kan jag nock begripe. Te bli beskylld på tåcke vis, det var inte nådigt för fader Nämndeman, som jemt vill hålle sej så rak och kavat. Men nu måtte fälle hele affärden vare bortglömd lell. Per. Fanken ock! Tåcke der hänger i och sitter qvar som tjärfläcker på vammel. Fader Nämndeman går allt och gäller i sockna för te vare en svår och styfsint och näre på elak karl, och det är bare hans urimlige förmögenhet, som gör, att alle mennisker stryker på foten för'n. Stina. Men di må säje om'en hvad di vill, så är han en bra husbonne lell, och förhåller oss inte vår rätt, när vi gör hvad vi ska'. Derför tycker jag om'en, jag, och om mor Lisa med. Per. Det kan du lite på, att jag också gör, Stina, och derför lägger jag inte på samvete te göre Jan Hanssons all den förargelse, jag nånsin kan. Jag råka' nyss Anders, drängen deras, oppe i hage, och du må tro, att jag slängde duktige snäsord åt'en. Stina. Och när jag möter Jans Anna ibland bort i skogen, der ho valler far sins kretur, så skrä'r jag inte heller orda, det vet jag. Men ho är e tåcka dålighet, så ho svarer ingenting, utan går sin väg, så en får intnå hugg på'na. Per. Det är för besönnerligt med Erik, son här i huse; jemt när vi säjer någe imot Jan Hanssons, så tar han dom i försvar, fastän han vet, att Jan har gjort far hans så mycke ondt. Stina.
Det har varit ändamålslöst under denna riksdag alt föreslå förändringar uti åtskilliga ämnen, emedan män af yrket uppträda för att motarbeta förändringarna. Jag är öfvertygad, att Hr Lagerhjelm mer än någon annan kunnat vara i tillfälle att ådagalägga, att Utsk:s betänk., utan ringaste fara och utan någon tillsats, kan bifallas, hvilket Hr von Troil redan visat; men med Hr Lagerhjelm, såsom en man af yrket, är ett annat förhållande å'n det vanliga. Hans speculativa hufvud och hans förmåga att intränga uti invecklade och konstiga förhållanden gifver honom en förkärlek för invecklade saker. Man kan således icke af honom vänta biträde, när fråga är om förenkling. Men om R. o. Ad. vill taga i betraktande den individuella egenskapen hos Hr Lagerhjelm, så skall R. o. Ad. uti den honom egna förkärleken för speculation finna egentliga motivet, hvarföre han icke kan framställa sakerna i sin enkelhet, utan alltid måste inlägga en hake, som är litet förvillande. Hr Frih. o. Landtm, erinradp, i anledn. af detta yttrande, att R. o. Ad. ansett öfverläggningen i sjelfva saken vara fulländad. Hr Ribbing: På grund af hvad jag förut yttrat, nemi. alt jag anser bergsfogdens och nämndemäns, som äga kunskap i bergsväsendet, närvaro vid häradsrätten tillräcklig för upplysningars meddelande, får jag understödja Hr von Troils anhållan, att Hr Frih. o. Landtm, läcktes framställa propos. först till bifall på Utsk:s förslag, sådant det är. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla, alt, på sätt LagUtsk. föreslagit, bergtingsrätterna hädanefter skola upphöra. Ropades starka ja, blandade med nej. Då Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna alt ja öfverröstat nej, begärde Hr Lagerhjelm votering. Hr Den 14 November f. m.