Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid dessa å Svenska sidan uppgifna fordrings-anspråk anmärktes å den Ryska: att de betydligaste bland dem voro af den beskaffenhet, att all rättighet dertill upphört genom Finlands fiendtliga occupation och derpå följda afträdande, och således ej kunde hänföras under i3:de Artikeln af Fredricshamnska Tractaten; att hvad Svenska Kronans fordringar hos dess förra redogörare i Finland eller enskilda personer derstädes beträffade, Ryska Regeringen ville anbefalla vederbörande Domstolar och Executorer att lemna all nödig handräckning, i fall Svenska Regeringen fann för godt att låta i laga ordning utföra sin talan om des / 4fl Kongl, Maj;ts j\tuli ga P ropos, N.-o 16, Sa fordringar; samt att de återstående arn* språken kqmme under disenssion jemte de fordringar lios Svenska Kronan, sorn å Finska sidan anmältes, och till hvilkas utredande en serskild Liqvidations-Cömmission i Åbo förördnades. De Finska fordrings-anspråken, i början framställda till ett vida större belopp, uppgåfvos sedermera till en Summa af 202,457 Pwcir 12 sk. 1 r:st. Banco, bestående, till ett belopp af 164,101 R:dr 27 sk. 10 r:st., uti Finska undersåters fordringar för under sista kriget verkställda, men obetalda transporter och gjorda förskott för Svenska' Armeen, enligt deröfver författad speciel utredning, samt återstoden af Finska invånares från äldre tider härrörande fordringsanspråk hos Svenska Kronan, af öfvede vererade Kronomedel för 1807, samt af utgifter för den innan kriget förflutna tiden, efter freden bestridda af Finska Statsverket, Dessutom reclamerades för förra Finska Armeens räkning tredjedelen af Svenska Arineens Pensions-Casses Capital-fond.
Helst sage jag, att trienniet beräknades från detta års slut, i hopp att dermed kunde sammanfalla den nu pågående riksdagens utgång, i hvilaet fall nästa riksdag skulle börjas 1863; men om året 1862 anses nödvändigt böra väljas, vöre dock godt, att lemna så långt rådrum, som möjligt, innan Stiinderna på det tredje året skola åter sandas. Det är sannt att R. St:r sammankommo till ej blott den nu samlade, men äfven nästförlidne Riksdag den 15 Oktober; men då den ofvannämnde §:n i KiksdagsOrdn:n gilver R. St:r rätt att sjelfva bestämma dagen, och då man således ej behöfver eller är bunden att alltid taga samma dag, så tror jag att det vore skäl, att nu stadga tiden något sednare. Man hoppades nemi., vid de föregående tillfällen, då den 15 Oktober bestämdes för sammanträdandet, att deraf skulle härflyta ett desto tidigare afslutande af göromålen; men erfarenheten har tydligen visat, att detta mål ej vunnits. Då å andra sidan ej kan förnekas, att genom Riksdagens början redan den 15 Oktober många jordegare föranlåtas att öfvergifva sina hem förrän landtmannasysslorua för hösten kunnat afslutas och lemna sina arbetare t. ex. före potatisskördens inbergande och öfriga rotfrukters inhöstande samt före tjenstefolkets flyttning och den nya tjenstepersonalens inöfvande i ladugårdsoch andra bestyr, torde det väl ej nekas, att ett upskof vore, åtminstone utur dessa synpunkter, för landtmannen ganska önskvärdt. Men landtbruk idkas af 3/» utaf den Svenska representationen; och äfven för städernas befolkning är åkerbruk ej heller alldeles främmande, likasom det för en hvar, som har en nyttig verksamhet i sin hembygd Den 30 Mars. ‘ eller i sin stad, måste vara påkostande att lemna denna tidigare än nödigt vore och utan motsvarande gagn deraf för det allmänna. Då, sorn jag nyss nämnde, Riksdagen ej blifvit förkortad, utan snarare förlängd, oaktadt R.
»Heliga vatten nedstörtade från himmelsfjällen» (stormmolnen), som med väldigt dån utslungade korsande blixtar. Det var Tor, åskans gud, som öfverskyggde huset och gaf sin gudomliga närvaro tillkänna. Allmänt förtäljes, att Tor delade med Sköld-Borgar fadersrätten till den nyfödde på samma sätt som Heimdall i de hem, som han i forntiden gästade, hade delat med husbonden på stället fadersrätten till de söner som där sågo dagen. Därför gällde Halfdan för att vara Tors son och på samma gång Sköld-Borgars. Natt låg ännu öfver Sköld-Borgars gård, när de tre ödesdiserna, Urd och hennes systrar, kommo dit och betraktade det nyfödda ädla barnet och igenkände i dess drag – hvad redan Drott igenkänt – att det hade ej allenast en mänsklig fader, utan ock en gudomlig. Och de bestämde, att han skulle varda den ypperste i sin ätt, den förnämste af höfdingar och bland de nordiska folken den förste med konunganamn. De tvinnade hans ödes trådar starka, varpen i hans ödes väf redde de af guld och fäste dess ändar i öster och väster under »månens sal» (rymden). I öster och väster skulle Halfdan utan svåra hinder utbreda sitt välde. Men åt norr kastade Urd en enda tråd. Hon visste att från norr skulle komma fruktansvärda makter, i början oemotståndliga, för hvilka Halfdan måste rygga; men Urd bad till den okända makt, hvars ombud hon är, att den tråd hon åt norr kastat måtte evigt hålla. Därefter aflägsnade sig nornorna. Men Sköld-Borgar gick ut i den åskdigra natten, plockade på ängen en härlig blomma och satte den som en spira i barnets hand. Följande dag sutto två korpar i trädet, som skuggade öfver Sköld-Borgars tak. Genom vindögat (rököppningen i taket) tittade de in i salen och sågo den nyfödde. Framsynta som korpar äro, förekom det dem som om gossen redan stod vapenrustad.
Då denna utskyld således vore af så obetydligt belopp, att den icke motsvarade besväret med densammas uträknande och debiterande på en mängd skattskyldige, samt efter hvad nämndt är, sådan afgift icke erlades för tiondcspanmålen i öfriga delen af riket, hemställde kommitterade, att den så kallade halmstädjan måtte upphöra, och i sådant fall de räntetagare, som hittills varit deraf i i åtnjutande, undfå ersättning efter hvad, som per medium för året belöpte å hvarderas vid indragningen innehafvande tionde anslag. Ehuru enligt förevarande af Kongl. Maj:t godkända förslag, de skaltskyldigo skulle, derest detsamma af Rikets Ständer jemväl bifölles, undfå, utan någon derför till staten lemnad ersättning, eftergift af en utskyld, som de i århundraden utgjort, samt eftergiften dessutom förunnas en provins, hvarest skatterna äro lindrigare än i någon annan del af riket, anser likväl Utskottet, för vinnande af enkelhet och reda uti krono-räkenskaperna samt med hänsigt till afgiftens ringa belopp, sig böra 18:o. tillstyrka Rikets Ständer, att ifrågavarande serskilda utskyld, benämnd halmstädja, måtte upphöra och de räntetagare, som hittills varit deraf i åtnjutande, undfå ersättning efter hvad, som per medium för året belöper å hvarderas vid indragningen innehafvande tionde anslag. C) Angående dispositionen af ordinarie räntor, kronotionde och boställen. a) Om afkortningar.
Och så hennes outvecklade uppfattning af det religiösa lifvet! Han hade förr tyckt, att det var barnsligt godt och oskyldigt, då hon läste sina böner för de små; men nu insåg han plötsligt o c h klart, att det ej endast var barnsligbet, att ett verkligt behof drifvit henne därtill, att hennes af naturen eldiga, lifliga själ kännt sig tom, att den blifvit ett rof för en ångest, som hon ägde hvarken kraft eller klarhet att bekämpa, och han — hennes man — presten, han s o m var själasörjare för hundratals människor, han hade ej förstått, hvad som rörde sig sig inom den, han högst älskade, han hade ej räckt henne en hjälpande hand. Själasörjare — hvilket hån i det ordet! Nej, han var ovärdig därtill — hennes hjälplösa, ångestfyllda blick, hennes mekaniska frammumlande af osammanhängande böner och Svenska Monster for Konstväfnader och Broderier (Omkring 200 mönstermotiv) i färgtryck. 6 häften med 6 planscher i hvarje häfte. Första häftet utkommet. Andra häftet i medio af december. Hela verket fullständigt i april n. ä. Pris 1:50 för häfte. För subskrihenter 7:50 för hela verket. Subskription hos JAKOB KULLE, Postadress Stockholm. salmvers, allt var en enda fruktansvärd förebrå- else emot honom. Ty detta, att hennes själ ej fått något fäste, detta var det, som nu lagt henne ned här på sjukbädden — kanske dödsbädden, henne, hans vackra, älskade unga hustru. Och han gömde ansiktet i täcket till hennes säng o c h kved af tårlös sorg och förtviflan.
Dessutom infinner sig skärgårdsallmogen efter gammalt bruk å vissa ställen och tider för att af landtallmogen tillbyta sig säd emot strömming. Sa/tpeter-til/verkningen har varit i aftagande allt sedan lösningspriset å Kronans saltpeter nedsattes. Nu idkas den endast å få ställen i norra delen af Länet. Kolning idkas hufvudsakligast i norra delen af Länet för der varande jernbruks och masugnars behof och i Skärgården lill afsalu i Stockholm. Forsling utgör en god inkomstkälla för allmogen i norra delen af Länet, der malm och jern hela vintern, så länge slädföre varar, forslas till och från bruken. Annan varuforsling är obetydlig i anseende till de goda sjökommunikationer, alla städer och de flesta delar af Länet hafva med hufvudsladen och andra orter. Ladugårdsskötsel är den mest lönande näring i trakten kring hufvudstaden, genom det goda tillfälle att till höga priser der afsätta mjölk. Hela landthushållningen är ock å de flesta egendomar i den trakten ställd på mjölkproduktion, och å några mindre ställen drifves ladugårdsskötsel såsom en särskild från landthushållning hufvudsakligen skiljd näring såmedelst, att endast en mindre del af det för ladugårdens framfödande nödiga foder framalstras å stället, men det mesta uppköpes. Skjutsning från Stockholm och gästgifvaregårdarne å de större landsvägarne lemnar visserligen tillfälle till god penningeinkomst; men då en icke obetydlig del deraf vanligtvis förslösas å krogarne i staden och på gästgif-, varegårdarne under sysslolöst afbidande af skjuts, samt de, som fika efter denna förtjenst, oftast försumma sin landthushållning och jemväl äro urståndsatte att tillbörligen sköta sin jord, enär de med sina kreatur tillbringa sin mesta tid på landsvägar och vid gästgifvaregårdar och en stor del af deras fodertillgång derunder fortares, utan att komma deras jord till någon nytta, torde det vara mycken tvifvel underkastadt, huruvida skjutsningen bör anses vara i ekonomiskt afseende för allmogen nyttig eller skadlig.
Både vår afsättning på Producterne och deras värde minskades genom denna åtgärd. Främmande Regeringar sattes i 6tånd, att, efter godtycke, ålägga producternes införare i deras Hamnar förhöjd Tull, och den stora afgift, hvarmed i England och Nederländerna Svenska skogsoch Bergverks alster äro be - 5o8 Den II Junti e. m. jagcle, hade aldrig ägt rum om deras och andra Nationers fartyg sjelfve hämtade dem. Svenska Nationens productägare skulle, i sådant fall, ej se sig sorn nu i betydande förlust. Därjemte har den naturlig» och större concurrensen, som genom andra Nationers speculations-handel på oss til Iska pas, numera försvunnit, hvarigenom priset på deras varor hos oss måste stiga , likeom priset på våra producter nödvändigt mäste falla. Det är deremot påtagligt, att om utländska Skepp i större mängd hitkomma, så skulle, i anseende till mångå Säljare, inkommande varor falla och våra exporter stiga De många inskränkningar, hvarmed tid efter annan alla näringar hos oss blifvit belagde, och det Förmynderskap, hvarmed man velat föra medborgare, vid ali enskild och allmän hushållning, har qväft Sveriges välmåga, ehuru vårt land äger större obegagnade rikedomar, än de flesta andra. Att *) Rysslands exempel är upplysande , emedan dess försäljningsvaror, till en del, hafva aå mycken likhet med våra. Icke skeppa detta lands Handlande ut de råa varome för egen räkning. De följa en vida förnuftigare grundsatts. Varorne uppköpas och hämtas af Utlänningen i deras hamnar; och det är märkligt, att priset å dem regleras alldeles icke förr, ätt skeppen, hvaruti de skola lastas, äro till afskeppnings-orten anlända. Hvad är följden ? Ryssarne blifva just derigenom mästare af priset, och Utlänningen får icke i sin makt, att reglera det efter sitt intresse, Derigenom erhåller också handeln sin rätta rigtning, så att hvarje Utländsk ort får sitt behof; ty Utlänningen, som känner detta behof, rättar derefter sina reqvisitioner, i stället att vi ofta öfverhopa vissa Utländska hamnar med våra varor, och derigenom skada vår egen handel, samt åstadkomma våra varors vanpris.
Om en lekman känner sig manad, att i en eller flera församlingar uppträda såsom tolk af ordet, och han för sådant ändamål hos vederbörande Biskop sig anmäler, med begäran, att hans insigter och skicklighet må pröfvas; ege äfven då Biskopen eller den han i sitt ställe förordnar, att en sådan pröfning anställa, och, efter sig företeende omständigheter, antingen förorda eller icke förorda denne lekmans verksamhet. Om remiss till Högvördiga Ståndets Enskilda Utskotts Pastoral-Afdelning, anhålles vördsamt. Stockholm den 30 November 1862. A. Eurén. Rättelser i Motionen N:o 30. Sid. 51 rad. 16 uppifr. står: prestbolsskadan — läs: prestbolskattén „ 52 „ 5 nedifr. „ inregist.erades — „ inregistrerades STOCKHOLM, TRYCKT HOS ISAAC MAKCUS, 1863. Motioner i Preste-Ståndet 1862. Af Prosten A. F. Sondén: Angående bestämd förklaring att lagen om Kyrkomöte är af Kyrkolags natur, samt orri införande deri af tvänne stadganden ur 87 och 88 §§ Regeringsformen, så som de lyda i Kongl. Propositionen N:o 61. I det förslag till lag om kyrkomöte, hvilket Kongl. Maj:ts Proposition N:o 33 innehåller, förekommer i den 9 § följande stadgande: "Allmänt kyrkomöte tillkommer att upptaga kyrkliga mål, som Konungen till detsamma öfverlemnar eller hvarom fråga af någon dess ledamot väckes. Mötet ege dock ej att, utöfver hvad i grundlag Iean varda medgifvet, annat eller mera besluta än underdåniga utlåtanden, samt föreställningar och önskningar att hos Konungen anmälas“. Den egentliga betydelsen af sistnämnda stadgande framgår först genom den i Kongl. Proposition N:o 61 föreslagna förändringen af 87 och 88 §§ Regeringsformen, genom hvilka kyrkomötes samtycke fordras till stiftande, ändring eller upphäfvande af Kyrkolag samt till att gifva en af Konungen meddelad förklaring af sådan lag en för framtiden gällande kraft.
Vara mera tillfällig än beständig och Viii för. ändrade fiirhålläridén möjligefi lafi indragas; 4:»» Vid e-haiiriida åtgärd; Sorn i häst ftlréstaenJé punct är ät.malt Lafva egt rum inom Borgare och Bcticg Strindeh, har en 2>darnöt hos Biddetskäpét bch Adelli sökt -visa angelägenheten deraf att tillräckligt anslag må för KonglKrigs Akademien anvisas och i stället för Utskottets förslag, att den oundviklige fristen i Stats Suininan matte anvisas på de Pg sparingar sorn å Biks Statens 3:tl]e hufvud Tittel lipkomma, är föreslagit, att Kongl. Majit i deri händeiié Kongl. Krigs Akademien kommer ätt tills vidäré c ga bestånd och nu varande artslug, såsom hittills, skulle räcka till, må rga rättighet att af äikriähha öfVerSkoiteh a Hufvud Titlarne för Akademien årligen använda en kesta röd mindre' Summa, iren att om mot förmodan den ej vöre tillräcklig, fy titia den, såsom Stats Utskottet feslag-t finge tågås äf Besparlflguthe på 3:dje hufvud Titeln: Härtill anser Utskottet sig éj égä anlédh hg ätt tillstyrka bifall, da föremålet icke är af d 137 eh omsorgsfull Styrelses förvaltning stälde anslag möjligen Iean upkomma, egentligen bör fyllas af Besparingar å andre anslags Summor jnom Ttedje hufvud-Titeln» 5:0
Ty derigenom skola Konungens Rådgifvare sättas i ansvarighet för följderna. Och efter Den ii Februarii e. m. 3a3 Iivari nu blifvit yltradt, skola de, i händelse följderna blifva olyckliga, vid en annan Riksdag icke kunna, under åberopande af ansvarighets-lagen, ursäkta sig med den bekännelsen : det hade vi icke trott. Herr Rosenblad , Bernhard: Jag får återkalla i Högloflige Ridderskapets och Adelns minne, både att jag flere gånger förklarat mig erkänna ett utländskt lån alldeles öfverflödigt i och för sjelfva realisationens verkställighet, och att jag, på sätt mitt yttrande till dagens protocoll vid afgörandet af BankoUtskottels JJelänkande N:o Q2 visar, anser ett sådant lån, hvars föremål vore åter-utlåning åt fastigliets-ägare, lämpligare än genom RiksgäldsContoret, kunna och böra upptagas af det Rikets Ständers Verk, bland hvars liufvudsakliga functioner, enligt sjelfva dess första stiftelsebref, just är den, alt genom låns upptagande för lägre ränta för att åter utlåna dem för högre, komma näringarne till biträde, det vill säga Banken. Men om jag också, i afseende på sättet, sett mili mening icke kunna göra sig gällande, erkänner jag nyttan af främmande capitalers indragning för räntefotens nedsättande vara så stor — då härigenom de välgörande frukterne af realisationen påskyndas åtminstone ett tiotal af år — att jag, i brist på den bättre utvägen, icke drager i betan Ci H. 21* \ 35.4 Don 11 F e b r u a r i i e. m. kande att bifalla en något sämre, så snart, såsom här är förhållandet, jag icke ser olägenheterne nog stora, för att motväga fördelarne. En Talare, som, lika med mig, erkänt vigten för Rikets näringar af tillgång till utländska capilaler, och just i möjligheten af sådanes indragning efter realisationen sett en af de vigtigaste skälen för denna, har dock, från dessa samma premisser, kommit till alldeles motsatt resultat, nemligen det alt afstyrka lånet.
Fullmäktige och Revisorer kunna ej, i och för -deras befattning, emottaga befallningar utan af Riksens Ständer allena, och enligt de Instruktioner desse stadgat hafva; ej eller till redo och ansvar ställas, utan efter Riksens Ständers beslut och i laglig ordning. De njuta för sina gerningar och yttranden, under samma befattning, den säkerhet, som no. och m. §§. af RegeringsFormen Riksdagsmän tillägga. §. 71. Vid alla tillfällen, då personer komma under omröstning, iaktlages, att Namnsedlarne, så framt de skola blifva gällande, böra vara enkla, slutna, hoprullade, omärkta och fria så väl från all tvetydighet i anseende till personernas namn, som från oriktighet i anseende till deras antal. §• 72. Ingen expedition öfver något Rikssens Ständers Reslut må utgå förr, än densamma först blifvit vppsalt af Expcditions-Utskottet och derefter uti Stånden behörigen justerad och underskrifven. De från samtliga Ständer utgående Akter och Handlingar undertecknes af Landlinarskalken och Talmännen allena, undantagande Riksdags-Reslutet, hvilket af samtliga Riksens Ständer underskrifves och, besegles. Expeditioner från Utskotten underskrifves af den främste, närvarande Ledamoten af hvarje Stånd. 2:o. Fullmäktige och Revisorer kunna ej, i och för deras befattning, emottaga befallningar ulan af Riksens Ständer allena, och enligt de instruktioner desse stadgat hafva; ej eller till redo och ansvar ställas, utan efter Riksens Stunders beslut och i laglig ordning. De njuta för sina gerningar och yttranden, under samma befattning, den säkerhet, sorn 102: och to3: §§. af RegeringsFormen riksdagsmän tillägga. §. 63. Vid alla tillfällen, då personer komma under omröstning, iaktlages, att namnscdlarne, så framt de skola blifva gällande, böra vara enkla, slutna, hoprullade, omärkta och fria så väl från ali tvetydighet' i anseende till personernas namn, som från origtighet i anseende lill deras antal. §. 64.
St., på sätt deras underdåniga skrifvelse af denna dag, angående de å öfverskotten på SlatsVerkets inkomster gjorda dispositioner och beviljade afskrifningar, innehåller, i afseende på StatsVerkets fordringar hos åtskillige LänsLazarett till ett belopp af 10,179 R:dr 36 sk. 7 rst., ansett sig, enär i de Län, der dessa skulder icke blifvit godtgjbrde, Curhusafgiften ej utgöres till högsta beloppet, Fern Skillingar, utan blott med 3 å 41 sk., icke kunna bevilja medlens afskrifning, men funnit dem böra fortfarande balanceras, och om deras återgäldande å nyo i underdånighet anhållit, så hafva R. St. icke eller till den af E. K. Majits Befallningshafvande i Westmanlands Län ifrågaställde afskrifning af den andel i be - hxp. Utsi-. Försl, till und. Skrifv. N:o 221,222- 539 rörde belopp, hvarför samma Läns Lazarettsoch Curhus-Inrättning häftar, kunnat lemna bifall; hvilket, tili svar å den Nådiga Remissen, R. St. få i underdånighet meddela. Rikets Ständer framhärda etc. Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adelli d. 9 Nov. 1829. Preste-Ståndet d. 9 Borgare-Ståndet d. 10 Bonde-Ståndet d. 11 — —. Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse om ändring eller förtydligande af 6 Cap. 2 och följande §§. i Concurs-Lagen. S, A. K. Hos R.
Maj:ts Nådiga Proposition angående förändring af nu antagna bestraffningssätt och in rät - Den 5 Maj. rättande af Allmänna Correctionsoch Arbetshus; med anmodan till nämnde Utskott, att, så fort sig möjligen göra låter, med dess utlåtande till Uiks Stånden inkomma, på det att, i händelse af bifall härtill, Stats-Utskottet sedermera må äga tillfälle att föreslå de medel , hvilka till verkställigheten deraf kunna erfordras. BevillningsUtskottet. Ett Memorial af Biskopen Doctor Faxe, ro. rande ändring i föreskriften om Lysningssedlars charterande. Ett Memorial af Prosten Doctor Segerstedt, om åtskilliga förändringar uti Bevilinings-Eörerdningen. Stats-Utskottet. Ett Memorial af Prosten Doctor Penström, om Expeditions-Lösen för Uronofogdarne i Skuldfordringsmål. Ut supra. Ex Protocollo J. U. Almqvist. S. D. Enär Lag-Utskottets den 27 sistlidne April på bordet lagda Memorial, rörande straff förtjufvar och missdådare , samt om Fångförning, nu å nyo föredrogs , blef detsamma, i anseende till deremot gjorda anmärkningar, till Lag-Utskottet återremitteradt. Ut supra. Ex Protocollo J. U. Almqvisti S. D. ' Den 5 Maj. S. D lifter uppläsande af Herr Archiatern m. m.’ D. von Schulzenheims, af Höglo fl. Ridderskapet och Adeln lill Stats Utskottet remi tterade Memorial, om anslående af Stat för Hans Kongl. Hög_ het Hertigen af Södermanland, i händelse Hans Kongl. Höghet sig skulle förmäla , beslöt PrestStåndet att uti berörde Remiss till Stats-Utskottet deltaga. Ut supra. Ex Protocollo J. U. Almqvist.
Det synes icke olämpligt, att ett förhastat yttrande får återtagas eller rättas, och kanske skulle, utan denna rättighet, mången mindre öfvad talare afhållas ifrån, att framställa sina möjligen goda åsigter; men å andra sidan kunde hända, att talaren, beröfvad denna rättighet, nogare betänkte hvad han borde sägaJag lemnar således derhän, huruvida en sådan rättighet medför verklig nytta eller ej allt nog, den existerar och vill någon gång begagnas; men om nu en Ledamots yttranden, af någon an^ nan, än Protocollsföranden, antecknas och göras genom tryck allmänt bekanta, innan Pro-' tocollet är justeradt, så är denna rättighet af ingen fördel Ett yttrande kan af en åhörare origtigt uppfattas och utspridas sådant kan visserligen rättas genom ett utdrag af det ju| sterade protocollet; menora en talare fäller ett förhastadt, ett obetänksamt yttrande 3 tjenar 24 Den 27 Januarii. honom uteslutandet ur Protocollet till intet, när Allmänheten redan, liksom i officiel väg gr underrättad, hvad han yttrat Och han inför den ej kan neka dertill. Man torde här invända att den, som inför sitt Stånds talrika medlemmar, kan erkänna ett förhastande, ett misstag, och rätta det infördem. också må kunna göra det inför hela Allmänheten, men nrin egen känsla säger mig, och tankan på vår från forntiden bibehållna Stånds representation bör öfvertyga hvar och en, att förhållandet är ganska olika, att erkänna och rätta ett misstag inför sitt eget Stånd, eller inför andra —. eller inför en Allmänhet, Dessa svårigheter synas mig, vid de förhanden varande omständigheter, betydliga nog* men en annan olägenhet framställer sig, vigtigare, ehuru troligen mindre att befaraJag bar förut sagt. att något egenteligt legitimerande till tillträde vid Sessionerne, icke kan äga rum; det får icke bestämmas efter klädseln, förmögenheten eller en upphöjdare rang i Samhället o. s v utan skulle billigast lemnäs den förstkommande. Samlingen af åhörare kunde således möjligen komma att bestå endast af ohyfsade, tygellösa menniskor, som kke kände något band af ordning eller anständighet., utan endast af s'yrkan.