Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att penningen tyckes försvinna, är en sak som man, efter min öfvertygelse, icke bör synnerligen fästa sfg vid; ty sådant inträffar alltid vid hvarje kris och hvarje osäkerhet i politiskt och kommercielt hänseende, men så snart lugnet åter hunnit inträda skall han utan tvifvel så småningom framkomma ur sina gömställen. Vi höra redan, att på utländska börser penningar börjat visa sig, och om sakerna få gå sin jemna orubbade gång, är jag öfvertygad att så äfven här kanske snart nog skall blifva förhållandet. I afs:de på sjelfva lånet, hvarom här är fråga, tyckes mig dess upgörande vara ställd på besynnerlig fot; detta skall nemi. icke gå genom uiksg:sKont ., hvilket embetsverk dock hittills alltid varit det, som haft dylika bestyr sig anförtrodda, särdeles som det derför är bildadt. Emellertid skall det nu tillgå på annat sätt, och hvem som skall underskrifva obligationerna vet jag icke, ty man vill väl icke att K. M. eller StatsRåderna skola göra det. Mig synes således lämpligast, att saken öfverlemnas till Riksg:sKont. , och jag kan icke inse att derigenom någon rubbning skulle inträffa i dess kredit, som detta Kontor behöfver för att kunna uptaga det stora jernvägslånet. Likväl gör det, i afside på ansvaret, X II. 24 370 Den 23 December. detsamma; ty om Staten lider någon förlust på det lån som Banken uptager, så får han lika val betala den som om RiksgisKont. skulle uptaga lånet. Jag vill icke längre uptaga tiden, utan slutar med att anhålla om afslag å ifrågavide Irsta punkt. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: Af den siste talarens yttrande har jag endast hört att han yrkat afslag å Betänk. Det måste i sanning förvåna, att, under den nuvrde betryckta penningeställningen, man icke vill, alt Staten skall träda emellan med sin hjelp, då likväl andra länder gifvit oss ett Iofvardt exempel i det afseendet. Jag skulle tro, att det Kongl, förslaget är i alla afseenden lämpligt.
Det är derföre jag , i stöd af nu anförde allmänna grunder, uppstiger till dess försvar, och oaktadt det betydeliga nationella gagn hon redan åstadkommer, åser jag ändå mera det, sorn en så styrd fabrik skall åstadkomma , om dess verksamhet får ostörd utveckla sig. In specie vill jag anföra, att fabriken fått ett Kongl. Privilegium, att, om ett sådant kan qväljas , upphörer all säkerhet, och dermed ali båg för kommande industrie-företag, ty desse måste vara grundade på beräkning i denna ingå hufvudsakligen välfångna Privilegier, och med dessas helgd upphörer ali beräkningsgrund. Föröfrigt förmår jag ej fatta, med hvad rätt man som bränvinsbrännare vill beskatta den, som icke bränner, än mindre försäljer bränvin; item är det blott förbränna Gripsholms fabrik till sin ättike-tillverkning bränner, och förbränna är icke brännvin. Med samma skäl kunde alla våra Fabriks-idkare få vidkännas en särskildt skatt för sin vara i hvarje studium af dess tillverkning. Men dessa målets speciella åsigter ha redan fullständigt af mina företrädare i ämnet blifvit inom Utskottet afhandlade. Jag förbjuder mig derföre att deri vidare intränga , och med åberopande af de generella principer jag först framställt, an» Den 10 December f. m. 4 85 håller jag det Ståndet måtte låta bero vid hvad Kongl. Privilegier stadfästat } och a:ne Riksdagar iemnat orubbadt* Herr Lagérhje/m, Pehr: Då jag besva rat med en reservation i ämnet, anhåller jag blott, att sorn allrakortast få anföra några ord. Efter min tanka har Bevillnings-Utskottet brutit emot principen i 3:ne afseenden. Först och främst att det lagt en dubbel beskattning, nemligen på ättikan, och på brännvinet, sorn är råämne. Man beskattar ej särskildt ull-tillverkningen och klädes-tillverkningen, ej heller särskildt malm och stångjern. Dernäst har Utskottet misstagit sig i principen, då det trott det vara brännvin, som tillverkas vid attike-bryggerierne , hvilket det ej är. Detta är ett teckniskt fel.
— Hvad sjelfva hufvudsaken angår, skulle jag lika medStatsUtsk. tro, att detta utrednings-contor kan 7 H. 3a D c n 2- M a j f m. när som helst upphöra, och för den återstående balancen ser jag icke skäl, alt det L>i beha lies ända lill 18 {i års slut; men utredningen deraf, sorn är öfverlemnnd till Kammarrätten, lärer väl få lof att, i den ordning författningarne föreskrifva, der fulländas, så att hvarje fråga blir slutligen pröfvad, och sedan komma de lagakraflvunna besluten att tjena till efterrättelse i fråga om afföringen ur räkenskaperna; ty det kan ske på grund af Kammarrättens utslag, utan att vid sådant förhållande någon lind. skrifvelse om afföringen beli öfver till K. M. afgå. I afseende på i58§:n, deri Ulsk. tillstyrkt en lind. anhållan om nåd. befallning till Myntverkets styrelse att, såvidt möjligt är, låta lili Myntverkets hufvudböcker inrätta särskilda conti, utvisande kostnaden för myntningen af hvarje särskild metall, skulle jag anse angeläget, att 11. St. hos K. M. i und. anhålla, att sådana åtgärder föreskrifvas , att vid myntningen, så väl de våta som de torra profven iakttagas, vid så väl mottagning af silfver till myntning, som vid silfvermyntets aflemnande från Myntet, på det man ej må komma till skiljaktiga begrepp om huru mvcket silfver linnes i myntet, samt att den skilnad, som genom profven utrönes, må blifva synlig i räkenskaperna och icke ligga osynlig i myntet. I fråga om i5g §:n, får jag erinra om angelägenheten deraf, att icke blott vid myntprofningen, ulan äfven vid utvägningen för myntningen, samma metod följes; ty om vid ena tillfället torra och vid det andra våta prof gagnas, uppstår en difference af icke mindre Un r4g^:dels proc., den vanliga skilnaden emellan de våta och torra profven.
Derigenom kan således samma förhållande uppkomma som förut blifvit klandradt och gifvit anledn. till förändringar i författningen, nemi. att beskattningen rättat sig efter pannerymden och att det icke, såsom sig hör, är averkningen som beskattas. Om vi således icke antaga någon viss proportion emellan pannans vidd och dess höjd, så skall det alltid gå derhän, att den ena pannan, med samma rymd, skall afverka mera än den andra, och att således tillverkningen blir olika beskattad. Ehuru jag icke varit producent, så Dell 1 Juli e. in i 23 synes mig klart att det är produktionen och icke pannerymden sorn bör beskattas. Jag anhåller således att Frih. llaabs förslag att någon proportion mätte bestämmas emellan pannans höjd och vidd må af R. o. Ad. antagas. Hr Gr. o. Landtm, framställde att i afseende på lista mom. af ll.-te § blifvit framställde 2:ne förslag till förändring, det ena af Frih. Raab, hvars förslag vore så lydande: ”Med enkel bränvinsbrännings-redskap förstås en sådan, som består af en panna för mäskens kokning, af en till pannan hörande så kallad hatt och afkylningsredskap för den uppkommande bränvinsimmans afkvlande. Pannan får ega hvad form som helst, med iakttagande deraf i afseende på pannor, som hädanefter stämplas, att höjden, mätt å lägsta stället af densamma, skall vara minst -J, af diametern. Hatten, inberäknadt löst eller fastsittande rör, som sammanbinder pannan med afkylningsredskapen eller mäskvärmaren, får icke utan med vilkor, som i IG § 2 mom. säges, innehålla mer än tre fjerdedelar af pannans rymd.” Det andra förslaget åter, hvilket blifvit framstäldt af Hr von Hartmansdorff, innefattade alt Utsk:ns förslag skulle bifallas lill och med orden: ”Pannan får ega hvad form som helst; men alt den derefter följande delen af § skulle erhålla den af Frih.
Afven skulle jag tro, att icke gångpenningar erläggande och tvenne enskilte resande personers färdande efter en häst beror pä öfverenskommelse med skjutsbonden. Det är åtminstone ganska vanligt inom vissa provinser att resande af lägre klassen begagna sig deraf, och så vidt jag har mig bekant har icke någon gästgifvare ifrågasatt att ju sådant varit deras lagliga rätt. Här är nu fråga att utsträcka samma rättighet äfven till fångskjutsen, och dä derigenom påräknas en icke obetydlig besparing för statsverket, sä har det embetsverk, hvaraf jag är medlem för icke långe sedan gjort hemställan derom till K. M., ehuru troligen icke något beslut i anledn. deraf ännu blifvit fätladt, men det kan under sådana förhållanden icke skada att äfven R. St. nu besluta detsamma. Jag får således anhålla ora bifall tiil betänk. Gr. Sparre: Det är en väsendtlig skilnad emellan de aftal som frivilligt träffas emellan den resande och den skjutsande eller detta åliggande att den skjutsande skall nödgas tillåta 2:ne personer, utom sig sjelf, alt åka eftei hästen. Det är sant att han kan medfölja sjelf emot bekommande af gängpengar, men i sådant De 11 25 Juli. 213 fall skulle tvä personer få rättighet att fåidas efter en häst, hvilket står i fullkomlig strid emot nu gällande princip i afseende på skjuts. Om entreprenad uppgöras ang:de skjutsen så låler det sig visserligen göra, att med entreprenören aftala så, att 2 personer kunna fara efter en häst emot erläggande af gångpengar eller tillägg af halfva skjutsen; men ali stadga det såsom princip äfven för det fall, då tångarne transporteras med vanlig skjuts tror jag för min del icke går an. Jag kan nemi. för min del icke påminna mig, och jag betviflar pä del högsta att i den gällande lagstiftningen ang:de skjutsen, finnes stadgadt, alt de skjutsande äro pligtige alt medgifva att tvä personer färdas efter en häst. Tvertom stadgas del bestämdt att icke mer än en person får färdas efter en häst och att den skjutsande alltid har rättighet att medfölja sin häst. Hr von Hohenhausen, Mich. Sil v.:
Enär* jemlikt stadgandet i 12 §. af Kongl. Fabriksoch Handtverks-Ordningen den 22 December 1846, en hvar är berättigad att, utan förvärfvande af mästerskap och burskap, under vissa vilkor utöfva handtverk såsom försörjningsmedel; och då någon inskränkning i denna, enligt giltig grundsats, sålunda medgifna försörjniugs-rätt synts Rikets Ständer icke böra ega rum, hafva Rikets Ständer jemväl ansett den med stämpling af handtverkares tillverkningar åsyftade kontroll, så vida densamma icke angår arbeten af åtskilliga metaller, hvilkas kält måste pröfning underkastas, vara utan ändamål och kunna utan olägenhet afskaffas. Rikets Ständer få, med anledning häraf, hos E. K. M:t i underdånighet anhålla om en revision af de rörande handtverks-varors stämpling gällande författningar, samt att EK. M:t derefter täcktes i Nåder vidtaga de åtgärder, som uti förevarande hänseende kunna finnas tjenliga. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 18 November 1854. 520 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N.-o 185. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 20 Nov. 1834. Preste-Ståndet den 21 Borgare-Ståndet den 21 Bonde-Ståndet den 23 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Majlis Nådiga Proposition med förslag lill Grufve-Stadga. (Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon.-Utsk:ns Bet:de N:o 28 och Mern. N:o 32.) S. A. K. / \ 1 aflåten Nådig Proposition till Rikets Ständer af den 21 sistl. Juli har E. K. M:t behagat tillkännagifva, hurusom, efter det under den sednare tiden fråga särskilda gånger varit väckt om granskning af ej mindre de under den 20 Oktober 1741 och 6
Protocoll, som icke sd fullständigt, som ofvan sagdt är, trjckasj skola tvefaldt Constitutions-Utskottets Memorial, N:o 98. 15 utskrifvas att ajlemnas till förvar, det ena i Biks-Jr dävet, det andra i Banken. Hvatje enskild st ände fritt att hos den, som h Protocollen vårdar, ulbel omma, samt utan hinder eller Jörf ottare ansvar trycka, större eller mindre delar af samma Protocoll, b) Ändring i Tryckfrihets-Förordningens 2 §. 4 mom. I grund af hvad — alla slags handlingar i hvad ämncSo 111 helst.j Vid föregåen de tillåtelse skola följande undantag oväger ligen iagttagas : Att Protocoll, hällne hos Konungen i Ministeriella Ärenden och Commando-mål eller Siats-Rådets Protocoll och Handlingar eller Hemliga Utskottets —■ icke uppenbara. Riksdaler» Alt protocoll • -—• — skil lingar. Att ingen —• —• —- — skillingar. I öfrigt — —» •—- stadgadt ärj 2:0 Tillägg i de 2 sista perioderna af Riksdags-Ordningen 5g §. förvandlade tili ett 2:dra mom. Handlingar, hvilka till samtliga Riks-Stånden inlemnas eller ifrån dem utgå} skola icke i Protocollen intagas, ulan endast med nummer eller kort rubrik antydas.
Vill man gifva gräsen en mera illusorisk prakt, kan man till en enda sammansätta flere vippor, icke alla i en knippa, utau så att den ena vippan sättes under den andra på samma stjälk, hest två och två eller flere bredvid hvarandra. Man börjar från toppen och går hvarfvis nedåt. Om gräsen ännu äro färska, sker anordningen med tillhjälp af mycket fin ståltråd (exempelvis sådan som köpes på rulle). Äro de redan torkade, kan äfven ståltråd begagnas, men kanske ännu bättre fisklim (syndetikon) till fästmaterial. Särskildt af vassen kan man på detta sätt forma till de präktigaste sammansatta vippor. Det säger sig själft, att hela proceduren måste ske med finess och uppmärksamhet, för att kompositionen skall » göra sig » väl. Tisteln, synnerligen den ståtliga kärrtisteln, är genom sin afbrytande rödbruna färg, hvilken aldrig riktigt försvinner, äfven en lämplig ingrediens, likaså kardborren o c h de olika slags syrorna (Rumex) i kärren. Ljung o c h berberis med de röda bären och rostfläckade bladen taga sig äfvenledes mycket bra ut. Några eterneller af olika färger kunna med fördel införlifvas i samlingen, likdså de mörkbruna blomhufvudena af en liten klöfverart Tri / olium spadiceurn, samt de gråskära, ulliga af Tri / olium aroense; de äro likasom torkade förut. Ett verkligt praktelement finner man i de till utseende o c h storlek så vexlande ormbunkarne. 1 fråga om dessa o c h för öfrigt åtskilliga af de förut nämnda växterna med större, mera delade eller mustfullare blad rekommenderas den först omtalade stålträds» kuren » såsom tämligen nödvändig. Några af våra vanliga löfträd erbjuda äfven ett godt material för makartsbuketter. Så t. ex. lönnen, hvars blad på hösten skifta i svagare eller starkare nyanseringar mellan gult och rödt. Liknande är förhållandet med asken och eken. Dylika blad göra, hopfogade i lämpliga partier, briljant verkan; men här gäller det — för öfrigt alldeles som med berberisbladen och alla andrai IDUN 1894 vissa nyanser — att bevara färgen.
Jag vågar derföre framställa följande förslag: att medaljen utföres i 10:de stor.-r leken; att å åtsidan anbringas aflidne Presidenten von Hartmansdorffs bröstbild med omskrift: Aug. von Hartmansdorff f. 1792 d. 1856; å frånsidan en eklöfskrans, med inskrift inom kransen: Enhälligt tillerkänd af Sv. R. o. Hvad vidare beträffar sättet för medaljens lösning, så bbr jag äfven i detta afseende varit af olika tanka med Utsk. Jag anser det i allmänhet icke vara lämpligt, att bestämma en viss summa för ett visst ändamål, när man icke så noga. kan veta, huru stor kostnaden kommer att blifva. Hr Printzensköld, Carl: Sjelfva texten eller öfverskriften på detla Betänk, visar att den fråga, som Hr von Francken först gjort till föremål för sitt yttrande, hvarken kan eller bör af R. o. Ad. pröfvas. Utsk. har nemi. förklarat, att innan det meddelar förnyadt Betänk, så har det velat inhemta Vitterhets-, Historieoch AntiqvitetsAkademiens Utlåt. aog:de anmärkn:r som blifvit gjorda mot den af Akademien gillade inskriften å medaljen. Hr von Frankens förslag att R. o. Ad. nu s%ulle fatta sitt beslut i detta ämne torde således vara formvidrigt, hvarföre jag icke kan understödja detsamma, utan anhåller att Hr Gr. o. Landtm, icke måtte framställa någon propos. derå. Avad åter angår det ärende, som utgör föremål för detta Betänk, och sorn således kan blifva föremål för R o. Ad:ns definitiva beslut, så har jag väl sett, att Hr von Francken varit af olika tanka med Utsk:s pluralitet, men jag för min del anser Utslcs Utlåt, vara så väl grundadt, att jag tillstyrker R. o. Ad. att bifalla detsamma. Den 12 September. 231 Fr. Cederström, Rudolf:
Memorial under ken yrde sistledne Maji förklarat sig icke anse det tillhöra Lag-Utskottet, att till Beredning upptaga den del af Riksens Ständers Justitie-Ombudsmans till Lag-Utskottet remitterade Berättelse, öfwer dest Embets - Förmälning under arén »8 er och »812, som angar deri föreslagen ändring uti Auktions-Kammar. Ordningen föe Stockholms Stad af den 6:le Junii r?8o, röranr de den sa kallade och till z stilling för hwarie Partie bestämde Stag-afgift, och Riksens Högt. Ständer, Med godkännande af detta Lag-UlstottetS utlåtande, remitterat denna staga lill Allmänna Beswars - och Economie-Utskottets handläggning; sa har Utskottet sörehaft ärendet till öfwerläM.ing. * Af >v9- Den z Julli. Af Justitie-Ombudsmannens Berättelse har Utskottet inhemtat, att enligt berörde Auctions-Kammar, Ordnings föreskrift den samma också borde uti andra Skader införas, sa wida den finnes lämpelig: Att försäljnings Prowifionen is proCent af Fast Egendom, 2 af Guld och Silfwer, samt z proCent af Husgerådssaker utgör hufwud-afgiften, och att den sa kallade Slag afgiften 3 skillingar för Hwart partie, är att anse som en biasgift: Att uti Stockholm och större Städer, som aro folkrike, och hwarest geinenligen större förmögenhet finnes samlad, ett större partie af åtskilligt Lösören möjligen kan formeras under ett slag, utan förlust för Köpare och Säljare, och utan att stag - afgiften utgör något betydligt accessorium; men att förhållandet i de mindre Städerne blifwer stundom sadant, att partie eller Slag - afgiften kan utgöra wida större belopp an Auctions-Prowisionen och, enligt uppgifwet exempel, uppgått anda till zo proCent eller ^-:del af partiernes Inrops,Summa:
H varefter Herr Grefven och Landt MarJkalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade gilla samma Utlåtande; endast med un - 248 Den 23 Ocloler e. m. dantag af hvad angick den allmänna ky rkoplikfpn, och i denna omstäudighet, i enlighet med deq af Herr Ribbing, A., vid Utskottets Utlåtande fogade särskilta mening, besluta att Kongl. Förklaringen den 23 Martii 1807 borde upphäfva?, i afseende 1 utsättande af viss ort för Kyrkopliktens undergående, tid dertill för Fästningsfånge och sältet att behandla en vid slikt tillfälle motsträfvig, samt att, hvad g Cap. Kyrkoiagen härom bjuder, börtie i stället till full kraft och verkan åter uppUfvae, hvarigenom det skulle dels lemnäs öppet för Själasörjaren, inom hvilkens För. samling brottslingen vistas, att bereda honom till den allmänna Skriftens undergående, dels undvi» kas Fångars onödiga forslande och qvarhållande 1 häckte efter utständen bestraffning j dels, ock fö— rekommas, att ingen derutöfver, genom ytterligare kroppsligt lidande, tvingas betyga bort färdighet, och göra afbön utan mening, eller retas, att till allmän förargelse i Församlingen yttra motsatsen. Bifölls, Herr von Ilart mati sd o rjjSedan Ridderttkapet och Adeln fattat detta beslut, vigar jag för öfverensstämmelsen deruti hemställa, orri ej inbjudning måtte göras, till de öfrige RiksStånden, att sig med Ridderskapet och Adeln förena. Och blef Herr von Hartmansdorff? berörde hemställan, uppi gjord proposition, af Ridderskapet och Adeln bifallen. pen 20, Octo ber e. m. 24 9 VM förnyad Föredragning af ConsfitutionsUtskottets den 16 dennes under Nio 6$ aflåtne, samt den 20 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde, Memorial, angående ett föreslaget tillägg i 102 §, RegeringsForrnen ; fann Ridderskapet och Adeln för godt, att berörde förslag, till den behandling 56 §.
Docnment ka>r, såsom Tariff elier Taxa bcräknadt, w »ra ct! mästerstycke af fel, fri ealcule» Ulan att ända äga billighet i principen-— fstffottekr förstag art Lots-asgisten kunde proportioneras ester ol-.ka laddnings wärdén, skulle blott leda kill »agon förändring i Taxans colnmncr, hwarigenom likwäl de misttag som förekomma i sjelswa LotS.-För, ordningen hwarpä Taxan är grundad icke i någon mohn blefwo rättade; Och om ffyldigheken alt erlägga Båkafgift endast mätts esler resandes behof af Bakar och prickar, sä skulle wa! aldrig sjöfarande, som hafwa egna Bäkinrättmngar i de fanvakten der Se segla äläggaö afgift lill Bakar i fanvakten, som de icke be» söka, hwilket likwäl nn inträffar, att tyngden af förhöjde Lots afgiffcr skulle salla waruköpare till last, gör icke förhöjningen mera raltwis; läoondes en hwac nog känna att dä förhastandet emellan tillgängen pä waroc och köpares behof är enda grunden till prisens stigande ester fallande, en höjning eller minskning i Lots, ofgifkerne, icke annorlunda än medelbarligen genonr widlöskig omwäg, skulle pä deste priser medföra någon werkan, hwilken ock alrid mäste uleblifrva i de hän, delser da fartyg gä med ballast, och de ända äliggan, de Bäkoch LotS-afgifter icke kunna pä nägra waroc fördelas, äfmensom dä Kronan till Lots-inrättningen icke bidrager annorlunda än genom nägra sä hemmanLör hwilka Kronans egna Kartyg fritt lotsas och Se r«s is68 Den 21 December. ra mognade, dristar jag dock i förlitande pä mitt SländS och Dest rcspeclive 'Lied-Ständers ädelmod, wördsammast lörcstä, att, jaiom upmunkran för denna Betjening, betz löner med 2; procems tillökning mätte förbättras, och hwartill endast ffulle ärgä 4,588 R:cc ja att hela ärliga löne»liUökningcn för osman upraknade Slam komme art ulgöry 2§,z88 N:dr Banco.
Qvantitet för Införselstullberäktull. ningen. Riksmynt. R:dr öre. Stramalj; se Brodérduk. Strumpor och andra på strumpstol eller genom stickning tillverkade arbeten ej specificerade : af heleller halfsiden ’) 1 skålp. 2 — andra slag 1 skålp. — 50 Strumpstickor2) 1 skålp. — 15 Strutstjedrar; se Plymer. Stråkardor; se Kardborrar. Strängar: 1 skålp. 10 af metall — andra slag 1 skålp. — 50 Stutkarl)eten; se Sten, arbetad, ej specificerad. Stål, alia slag — Fri tt. Ståltråd; se Tråd. Stärkelse af hvete, potates eller andra vegetabiliska ämnen. 1 skålp. — 6 Substans; se Bläckpulver. Suckat; se Konfityrer. Svafvel, alla slag — Fri t. Svafvelblomma — Fri Svafvelsyra — 50 Svampar, alla slag, ej specificerade 1 skålp. — 16 Sviskon; se Plommon. Svärta, bokoch koppartryck-; se Boksvärta. Synålar; se Nålar. Syringar; se Fingerborgar. Sågar, försedda med skaft; hänföras till Verktyg. Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 85. 81 Qvantitet för Införselstullberäktull. ningen. Riksmynt. R:dr öre. Såll; se Siktor. Såpa 1 skålp. — 3 Såser; se Soja. Säckar, nya lomma; införselstullen bestämmes efter den för Väfnaden, med 5 procents förhöjning. med varor fyllda, såsom emballage — Fri 1. Sängkläder beläggas med deri (ullafgift, som är bestämd för väfnaden, hvaraf öfvertyget består. tillhöriga sjöfarande eller resande, när sängkläderna äro synbart brukade eller, af egarne sjelfve medförda, pröfvas icke öfverstiga deras personliga behof — Fria.
Enligt hvad räkenskaperna utvisa, hafva i reseoch traktaments-penningar blifvit utbetalta år 1852: 30,839 Il:dr 21 sk. 7 rist., och år 1853: 29,030 R:dr 37 sk. 9 r:st. Enär, uti de af Kongl. Majit i nåder fastställda stater för Tullverket, utgifterna för berörde föremål blifvit förslagsvis beräknade till 25,000 R:dr för år 1852 och till 23,000 R:dr för år 1853, har det fästat Revisorernes uppmärksamhet, att utgifterna under revisions-åren, så betydligt öfverstigit det kalkylerade anslaget. § 2. I afseende å afl. Tullförvaltaren Finérs proprie-balans, bestående vid 1852 års början af: tullmedel 102,937: 31. 10. fyroch båkmedel 118: 47. ' 2. samt handelsoch sjöfarts-fondens medel 9,356: 38. — eller tillsammans 112,413: 21. — få Revisorerne upplysa, att berörde balans, som nämnde år, genom afbetalningar minskats med 591 R:dr 19 sk. och vid årets slut uppgick till 111,822 R:dr 2 sk., under år 1853 icke undergått någon förändring. Siottf/I. Konvoj-kommissariatet. Dess räkenskaper äro i Kongl. Kammar-rätten granskade för 1853 utan anmärkningar. \ år 185^ med och för år Deraf inhemtas: a) Sveriges och Norriges gemensamma fond. Debet: år 1852. Balans från föregående år: Uppbörd: Sveriges bidrag till gemensamma utgifter Balans till påföljande år: Credit. Balans från föregående år: För sjö-expeditioner reserverade medel 45,000: 45,000: Till karantäns-kostnader dito dito 25,000: 25,000: » karantäns-inrättningen på Känsö 12,234: 47. 4. 13,498: 15. 7.