Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Barthelemy i Westindien, men att detta afstående skulle på intet sätt kränka den enskilda egandeoch besittnings-rält, som tillhörde Franska invånare eller andre, som dittills varit Hans Aldrachristligaste Maj:ts undersåtare på nämnde ö; utan skulle de oafbrutet dem till godonjuta under Svenskt öfverherrskap, efter hvars och ens laga åtkomst; samt éfter de författningar och sedvanor å ön vidtagne voro, utan att, under förevändning och såsom påföljd af detta ombyte af Herrskap, dem någon oro, tvång eller skada skulle förorsakas i deras enskilda egendom eller de rättigheter, dem af eganderätten tillkommo. Kongl. Kungörelsen af den 7 September 1785 tillförsäkrar alla dem, som sig på ön St. Barthelemy nedsatte, om alla de frioch rättigheter, som denna ö redan voro beviljade, eller än vidare kunde tilläggas ; och att vid nämnde tid rättigheten att å ön St. Barthelemy ega slafvar var lagligen erkänd, inhemtas af det den 28 Augusti 1786 för ett Svenskt Vest-Indiskt Compagnie utfärdade Privilegium, i hvars i4:de § Compagniet, till hvars förvaltning ön under vissa vilkor blifvit 4 Stati-Utskottets Utlåtande , N:o 116. upplåten, lemnäs frihet att drifva slafhandel på Angola och Afrikanska kusten. Då nu de personer, hvilka för närvarande å ön S:t Barthelemy ega slafvar, antingen deras rättighet dertill härleder sig från nämnde tid, eller de genom arf, köp eller annat laga fång kommit deraf i besittning, icke skulle, enligt Utskottets tanka, kunna, utan förnärmande af enskild rätt, beröfvas de fördelar, som dem genom slafvarnes egande tillskyndas, så framt icke lämplig ersättning i stället dem lemnäs, finner Utskottet sig ej kunna understödja Jöns Erssons och J. Kjlanclers, i anledning af Kongl. Maj:ts ifrågavarande Nådiga Skrifvelse, väckte förslag, att slafvarne på S:t Barthelemy må, endast genom utfärdande af ett Påbud, försättas i frihet.
Förordningen den 19 Augusti 1762, blifvit nredgifven, anförde Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse till Kongl. Majit den 21 Februari 1835: att de ansågo enbet i lagstiftningen vara ett bufvudsahligt villkor för densammas fullkomlighet; att den olikhet i testamentsrätt, som, i nu gällande lag för serskildte medborgareklasser blifvit antagen, icke vore förenlig med fordran på jemnlikhet inför lagen, eller hade någon annan, än en tillfällig, historisk grund, hvars betydelse för närvarande icke vore någon; samt att de af en utsträcktare testamentsfrihet befarade menliga följder, att föräldrar skulle utesluta sina barn från delagtighet i sin qvarlåtenskap eller utan skäl gynna det ena barnet framför det andra, syntes kunna förekommas genom antagande af den utaf Lag-Comitéen föreslagna inskränkning, eller att, då bröstarfvinge funnes, endast hälften af qvarlålenskapen finge genom testamente bortgifvas; på hvilka skäl Rikets Ständer, i hufvudsaklig öfverensstämmelse, dels med hvad å nästförutgångnc Riksdag i underdånighet blifvit yttradt, och dels med de uti Lag-Comitcens förslag till Arfda-Balk befintlige, mera tydlige, lagbestämmelser, än sorn i 17 Cap. 4 § sista momentet Ärfda-Balken i nu gällande lag innchöllos, till förmon för testamentsgifvares barn, då detta vore omyndigt, ofärdigt, med svår sjukdom behäftadt eller litet vetande, i underdånighet anhöllo ej mindre, att, med npphäfvande af 4 och 5 §§ i 17 Cap. Arfda-Balken och Kongl. Förordningen den 19 Augusti 1762, nyssnämnde §§ måtte erhålla sådan förändrad lydelse, att derigenom testamentsfriheten efter stadsrätt utsträcktes till hälften af all egendom, der bröstarfvinge lefde efter, samt omyndigt eller sjukt barn, som testamentsgifvare efterlemnat, försäkrades om åtnjutande af underhåll, än ock att, såsom en följd af berörde lagförändring, lagbudet i 8 Cap. 3 § 1 mom.
§ 5 Låntagarens skuldbrev skall egenhändigt undertecknas av honom och om han är gift även av hustrun. Följer hur pantbrevet skall vara formulerat. § 8 Skulle direktionen finna att kassans inkomster och utgifter är sådana, att inget lån kan beviljas på lång tid, skall de som har korrekta lånehandlingar tillfrågas om de vill vänta tills förhållanden medger nya lån. § 11 Så länge låntagaren fullgör sina skyldigheter och ingen osäkerhet förekommer och kassan inte är i behov av sina pengar kan lånet fortlöpa. § 12 Missköter låntagaren sig skall lånet sägas upp. Blir det inte klart inom ett halvår försäljs panten. § 13 Den som köper en intecknad säkerhet kan behålla lånet. § 14 Alla berörda ämbeten skall lämna skyndsam handräckning och biträde till Arméns Pensions Kassa. Datum ut supra CARL Förordning och reglemente angående styrelse och förvaltning av Arméns Pensions Kassa. Stockholm den 20 maj 1817. Krigsbefälet har till Oss överlämnat reglemente för Arméns Pensions Kassa, som Vi gillat och stadfäst. Vi förbehåller Oss dock att sammankalla Vårt trogna krigsbefäl, när angelägenheter av större betydelse inträffar. Artikel I Om sammansättningen av Arméns Pensions Kassas överstyrelse. § 1 Pensionskassan bildades 1756 för att lämna underhåll åt de på stat, armén tillhörande militära och civila ämbetsoch tjänstemän, som av ålder eller blessyrer gått ur tjänst. § 2 Arméns fullmäktige för pensionskassan består av generaler, regementsoch korpschefer, samt ett antal ryttmästare och kaptener på stat, som alla är delägare i kassan. § 3 Vid fullmäktigesammanträde kallas en ordförande, fältmarskalk eller generalsperson, som utnämnts av Oss. Två valda generalspersoner. Från varje regemente varannan gång chefen och varannan gång en ryttmästare. § 8 Arméns fullmäktige för kassan sammanträder i fredstid vart 10 år. Artikel II Om Arméns fullmäktiges göromål och arbetsordning samt Pensions Kassans revisorer. § 10 Arméns fullmäktige fattar beslut om allt som rör Pensionsinrättningen och dess förvaltning. § 13 Förvaltningen uppdras åt en direktion som väljs av fullmäktige. § 14 Fullmäktige skall granska direktionens räkenskaper och protokoll. § 17 När ett ämne skall avgöras bör alla handlingar uppläsas om någon fullmäktige så önskar. Inget avgörande får tas förrän ordföranden inhämtat att deltagarna anser överläggningen avslutad.
ByggningaBalken i sådana tvistemål ofta sker till jordegarens fördel sålunda, att landbo anses böra skylla sig sjelf, som icke genom hållen tillträdessyn kan visa huru han hemmanet emottagit, ej eller gjort sin rättighet till ersättning hus företrädaren gällande och följagtligen böra för all missbyggnad och vanhäfd å Hemmanet ansvara; Så är det emot Bihtng till Riki^St> Prot. 1828—1829, 7'd* Simi* 4' 50 R. St. Just. Omb. Emb. Ber. d. 4 Nov. 1828. sadan tolkning, sorn jag vordsamligen skolat anmäla behofvet af förändrad redaction af 7 §, i 27 Cap. ByggningaEalken. Ordalydelsen i detta Lagens rum uttrycker visserligen den mening, att det åligger jordegaren under fardagsåret hålla husesyn och deraf lemna tillträdaren afskrift, hvaraf borde följa, att när sådant icke skett och emot tillträdaren icke finnes sådant bevis, som Lagen fordrar, att missbyggnad och vanhäfd af honom tillkommit, blifver det jordegarens skada, och stadgandet i 17 Cap. 6 §. HandelsBnlken, att förträdesratt för husröta tillkommer endast honom, som eger jorden, eller räntan deraf, utmärker likaledes att det är jordegaren, som bör ersättning för husröta hos afträdaren uttaga och tiflträdaren bevisligen tillställa, men att i annat fall kommer dess belopp alt räknas landbo vid skeende AfträdesSyn till godo; men sedan Domares skiljagtiga begrepp om denna Lags ändamål för;inledt origtiga tillämpningar deraf, har förklaring blifvit föreslagen i förmodan, att den till enhet och sammanhang i Lagskipningen skall verka. Herrar Fullmäktige i Rikets Ständers Bank hafva, uti Skrifvelse den 8 Martii 1827, R. St. Just. Omb. Emb. Ber. d. 4 Nov. 1828. 51] hos mig anmält följande förhållande med ett af Banken utgifvet odlingslån.
S(:rs sida, och slutligen af dem bifallen. Ar det då skäl att vägra bifall till de här framställda billiga vilkoren? Ett bland de skäl, sorn blifvit anförda mot Ulskts förslag, och som yttrats af Frih. Cederström, har varit, att rättmätigheten af denna skatt är sekelsgammal. Jag kan sannerligen icke förstå, att om en orättvis skatt är aldrig så gammal, delta skall bestämma dess rättmätighet. Frih. Cederström har vidare yttrat, att om bemödandet alt afskudda sig en börda, skulle få gälla som ett skäl, borde man aldrig afslå dylika anspråk, äfverfsom att, ehuru stora ansträngningar i denna fråga blifvit gjorda, hafva de alla strandat mot R. Stms fasthet, och domslolarnes rättskänsla. Jag klandrar icke domstolarnes rättskänsla; de döma efter lagen, och kunna icke göra annorlunda. Men hvad Ständernas fasthet beträffar, tror jag, att den icke i detta fall bör vara större än eljest. Ty om man vid denna Riksdag funnit godt att efterskänka en eller annan skattebörda, så må jag bekänna, att denna afgift hör till deras antal, som också förljenar behjertande, emedan den är serdeles olidlig. Hr Bildt har såsom ett vigtigt skäl, hvarföre man icke borde bevilja denna eftergift, anställt en jemförelse med den s. k. land tågs-gärden. Men jemförelsen så väl med denna skatt, som med andra, hvilka trycka jorden, är icke fullt tillämplig på denna fråga. Här är nemi. icke fråga om en efterskänk af helgonskylden. utan blott om densammas återgående till sitt primitiva ändamål, hvadan de skattskyldige således i sjelfva verket icke erhålla någon minskning i sina utgifter; ty de måste i alla händelser betala dem. Jag vill icke vidare uptaga R. o. Ad:s tid, då enhvar, som läst detta Betänk., mot hvilket också endast 2:ne ledamöter i Utsk. reserverat sig, icke lärer underlåta att finna, att, om någon skattebörda må af Staten eftergifvas, så är det just denna.
Om folkets bildning och sedlighet i allmänhet är icke något att tillägga hvad förra Berättelsen innehåller. Ätskillige gröfre brott hafva beklagligtvis under sista fem åren blifvit föröfvade, hvilket i min öfvertygelse härrör af bristande sann religiositet Denna brist förljenar att blifva föremål för Presterskapets fördubblade uppmärksamhet. Konstoch Näringsfliten är ungefärligen i samma förhållande som förr. Den jemna välmågan snarare i stigande. Vid jemförelse af de olika belopp, hvartill bevillning å förmögenhet uppgått,- efter dea vid förra Femårs-Berältelsen bifogade Tabellen-, oell den Tabellen som härvid är bilagd, synes väl någon grund bunna hämtas för bedömandet af välmågans eller förmögenhetens förkofran, men då bevillningen utgår af den synbara förmögenheten, utan afdrag af skulderne, är denna grund i samma nion opålitelig, som skuldsättningens tilleller aftagande svårligen kan bestämmas. §: 3, Näringar. Jordbruket idkas hufvudsakligen nu sorn förr. De förbättringar sorn skett, aro partiella. Sädesproductionen var sistlidet år 183a, i synnerhet af Råg, mycket ymnig. Odlingar företagas väl af ålskillige jordbrukare dock mer i smått. Om Fasenbo och Bruskebo byamäns berömliga odlings-företag är förutnämnda Angående ängsodlingen gäller ännu hvad förra Berättelsen innehåller. Likaså om Boskaps-skölseln. Den i förra Berättelsen omförmäldte Skottska Gallovay-racen af Boskap, bar förökat sig. Denna race har derigenom blifvit härifrån spridd till Norrbottens, Uplands, Södermanlands, Nerikes, Wermlands och St. Kopparbergs Län. En och annan Possesionat, har lagt sig vinn om en förbättrad Fårskötsel. Större Schäferier saknas .dock ännu. Till Hästafvelns förbättring är en god början gjord genom införande af en mera ändamålsenlig förvaltning af Kongl. Stuteriet vid Strömsholm, der den Engelska fullblods-racen nu jemväl blifvit grundad. EfFecten af den vidtagna ordningen alt i landsorterne stationera Beskällare från Kongl. Stuteriet, han redan visat sig förmånlig.
Stäns ders S-att-Ulffotts betänkande, uti Memorial af den 6. dennas, angående grundcr-ne för Riksga-ldssWbkcts styrelse och administration, samt derhos fogade förslag till Hnstruetion kör Riksgälds-Contyircts Cymmistaricr, blef samma betänkande och förstag i alla delar af Borgares. Ständet gilladt och, gydkändtt hwaroin de Nespective MedStänhry. wördsamt och rxWrM Hylle uMerrätta-s, iitrupr», SD, Utiasgrfwetbetänkande af den 6 s denne mänåd, , hahe Riksens Högloft, Ständers Allmänna Beswärsoch Oecynomie - Utssott, i anledning 'af de emot Utskottet!- den 7 Augusti nästlidit är meddel-te utlåtande, angående förordningen den 6 April 279g om Lurendrägeri och Tull-försnillning, giorda anmärkningar, hemställt, det mätte hos Kongl» Mant i underdånighet gmnäkqs.den önffaM 716 D-en 17 April. ätt en af wiste Ledamöter beftäende Comité kunde tills förordnas, attöfwerse och förbättra ej mindre ofwannämnLtz Kongl. Wryrdningjemte deröfwer. utkomne förklaring. Lar, ändringar och tillagg, an sck Scglations-FörordninSe» samt Lull-Författningarnc, angäende de emellan serfkitte orter inrikes scglankc Fartyg, uti tze delar deraf», som med den förstnämnde aga nägot sammanhang. Och blef kwad Utffottet sälunda föreflagit och hemställt, till alla delar af Borgare-Ständet gilladt; Hwars onr wördsam och wänlig underrättelse skulle dg NespectiVe Med»Stände» härigenom! meddelas, vt suxrr»., S. D. Hwad Riksens Högloft.
H a n böjer sig ned öfver den arme, sköter hans sår o c h bär h o n o m på starka armar till en sval o c h skuggrik oas. Undrande betraktar Elise främlingen o c h — bur sällsamt — han liknar j u alldeles den gamla fröken 4 tr. upp. — Men i höjden tonar en stilla änglasång, o c h i fjärran o c h dock så nära talar en slamma, djup o c h klar s o m en silfverklocka: » G å du o c h gör sammaledes! » A. Brutna förlofningar. Det skära o c h oberörda i hennes känslolif har blifvit besudladt. * Qamle notarie^ / sin ungdom nog han lidit Skeppsbrott uppå lifvets haf, Men hur därmed hängde samman Ingen visste — nog utaf, Då af släkten fåfängt slösats Pangar och förmaningstal, Hade man ej annat val, Då ej bättring stod att vinna Än en tryggad fristad finna. Långt från hufvudstadens nöjen Sändes han att göra bot, Och i Näsby prästgård var det, Som han vänligt togs emot, Men för sällskapsvane mannen Nog var trakten lite ' trist, Godt om bönder var där visst, Men af herrskapsfolk dess värre Fanns i socknen knappt en herre. I sitt lilla rum i flygeln Satt han ensam dagen om, Prosten hade sitt att sköta, Sällan någon gästning kom. Och den vänliga prostinnan Ständigt sågs i husligt stök Uti skafferi och kök — Hon fick endast sitta stilla, När hon skötte om den lilla. Om på mynt i Näsby prästgård Börsen ofta nog var tom, Fanns af friska, raska ungar Däremot en rikedom. Och snart trippade små fötter Öfoer gården då och då Att hos vfarbrorT hälsa på. Och de slappa dragen lifvas, Då han ser hur barnen trifvas. Han, som blott på egna nöjen Under hela lifvet tänkt, Är så ifrig nu att roa Lilla Ida och bror Bengt. Från sin skiftesrika lefnad, Från besök i fjärran land, Letar han med varsam hand Ibland minnen fram de bästa För att barnen vid sig fästa.
Ståndvis hädanefter desto mindre kan komma i fråga hos Riksens Ständers förstärkta Utskott, Nämnder eller Electorer, som de äfven h i t tils voteradt samfält, har ConstitulionsUtskottet trott GrundlagsRedactionen ej längre böra öfveiflödigt belastas med upprepandet af en negatif föreskrift hvars positiva motsats är försvunnen; och får af sådan anledning Utskottet, tili Grundlagsenlig åtgärd, vördsatuligen framställa det förslag, att i Q dra Momentet af RegeringsFormens 56 § må uteslutas orden; "icke ejler Stånd anstäld"; hvarmed Utskottet dock torde tillåtas den erinran, att i händelse Utskottets den 3 dennes N;o 4-6, afgifne förslag till nyssnämnde Moments ändring och omflyttning s ulle under nästa Riksdag godkännas, det nu förevarande projectet kommer, så vidt 56 §. angår, att förfalla; Att vidare ur RegeringFormens 6g §. 5 puncten måtte åtgå orden ”Och icke efter Stånd"; Ur 97 §• 2 puncten likaledes, och ur 103 §. 2 puncten orden: Och icke Ståndsvis", samt i 108 Jf. 4 P’moten meningen; 'utsedda Electorer, som rösta samfält och icke Stånsdvis’ förändras till; ”utsedda samfält röstande Electorer"; ConstitationsUtskottets Betånkanden. Att ändtligen i Riksdagsordningen® 62 1 puncten må uteslutas orden: "Celi icke StåndsvisI 67 §. 2 mom. 2 puncten, orden : ' Och icke efter Stund"; 1 64 §. 3 puncten och i 65 §. 2 puncten , orden: ”Och icke Ståndsvis samt i 73 jS-. 2 puncten orden: "Och icke efter Stånd". Stockholm den 24 September 1823. Ankom de* 3 October i823- Memorial till Rik~fns Ständer, med förslug till ändring i‘4 morn. 2 §. Tryckfrihet slör ordningen.
Kommerse-kollegium ställda fonders förvaltning och räkenskaper varit hos Eevisorerne anställd. Slutligen få Rovisorerne anmäla, att de, med anledning af sin instruktion, till Kongl. Maj:t i underdånighet insändt ett exemplar af denna berättelse. Stockholm den 14 December 1855. Höglofl. Ridderskapets och Adelns ledamöter: CARL H. LEUHUSEN. J. W. STJERNSTEDT. GUST. af UGGLAS. S. M. v. KRUSENSTJERNA. GILLIS RILDT. G. STIERNGRANAT. Högvördiga Preste-ståndets ledamöter: ISAAC SAMUEL WIDERECK. J. P. I. TELLROM. A. MELANDER. L. GRÖNWALL. JOH. HENR. THOMANDER. ANDERS SANDEBRG. Vällofl. Borgare-ståndets ledamöter: F. A. RINMAN. A. W. LEVGREN. L. E. SCHIÖTT. P. F. BROMAN. A. J. FAHLCRANTZ. P. W. NEUMAN. Hedervärda Bonde-ståndets ledamöter: AND. PEHRSSON. NILS LARSON. LARS MG. KNUTSSON. PEHR BENCTSON. J. P. DANIELSON. C. NILSSON. Wiet. Melin. i " ^ " ■ 1111111 ul - i • i' ; * .• , • — 14 Bilaga Litt. A. Kapitalslut öfver Manufaktur - Dehet, Balans från är 1852. Skulder: Till Rikets Ständers Bank, Kongl. Kommerse-kollegii kreditiv för Manufaktur-diskonten, emot 3 procents årlig ränta å begagnadt kapital,. 1,800,000: Obetald ränta till 1852 års slut . 23,727:21. 4. Utelöpande Banko-attest vid 1852 års slut . 1,544:13. 4. Credit. Balans från är 1852.
Stadens inkomster af hamnoch bropenningar, den Tolagen tillhöra0- 38 de falligvårdsafgiften; Mätare, Vägare, Kokhus, Barlastoch Brännpenningar, Tolag, Varfvet och Beckberg har utgjort: År 1828 . R:dr ^ 5,oo3 — 1829 ... — 4,449 .— i83o ... .—. ... 5,o64 —v i83i — 4,465 —- i832 *— 5,864 - ■ ■ > a Tillsammans R:dr 24,845 Wisby den 3o Augusti »833. Efter Nådigste Förordnande ML. HOHENHAUSEN. LARS HAMBRAEUS. L. G. GARDELL. r t Statistisk Tabell öfver Wisby Stad, hörande till tias och Tomter Jord . targerier tobaks-Fabriker barfverier . Kalkbruk ^ullqvarnar Jkepps-Byggeri btional-Beväringen sjömanskapet. Stats - Bidrag. Bevillning. Ständige Räntor. Efter Bevillnings-Förordningen. H M Ji - fe rt - i,38: 60 460 Efter 2:dra Artikeln. Efter Nådigste Förordnande SIHOHENHAUSEN. L. G. GARDELL # I Tabell till Gottlands Läns Femårs 1 Medelafkastningr. seda n Utsä- Hemmantal. ö Utsäde af: det blifvit afdragit. Underhållna Kreatur. Stats[ <’ O to CD Bevillning. t-1 OK OQ CD ej Efter Bevillnings-Förordningen. ■' ■■ 1 ■. ; • " P® Cp >1 O 3 a D SD ffl w p 3 elew p: Q. >■ n O n O P O CD W a < CD CD* & filo 05 O 3 sa p t?
Den långa, breda bården med skator bland fruktbärande äppelkvistar är redan känd och berömd sedan föregående utställningar. Nya, för gobelinens adliga prakt ypperligt funna motiv har herr WaLander framlagt i de fyra utsökta gobelinerna: guldfasaner bland blommande nyponkvistar, påfåglar i kastanjeträd, ugglor å tallgrenar samt vallmoblom med bandslingor. De båda förstnämnda ha ett så lysande färgskimmer öfver sig, att det nästan härmar sidenets glans, men äro på samma gång så delikat hållna, att ögat med djup ro hvilar i dem. De mörkbruna tallgrenarna med djupgröna barr mot en mörkblå bakgrund få en egendomlig motvikt i ugglornas bjärta hvithet och i en viss humor, hvarmed dessa förnumstiga varelser äro tecknade, hvilka drag på ett fulländadt sätt rädda gobelinen från all dyster ton. Skada blott, att detta liffulla, storstilade mönster, hvilket å utställningen presenterades som väggbonad, är beställdt till högbänksbeklädnad. Så mycket bättre passade vallmon i detta syfte. Men låtom oss nu, innan vi lämna salen, blicka något bakom gobelinkulisserna, om det också blir ända bort till Rotebro. Där har aktiebolaget Svensk Konstslöjd funnit sin lokal för gobehnväfnadsindustrien i Rotesunda, tydligen en gammal herrgård från 339 föregående sekel och med denna hemtrefna prägel, som man i våra dagar mest får söka i gamla byggnader. A nedre botten är ateliern, där fröken Bengta Ohlsson leder arbetet, i öfre våningen bor fröken Giöbel, som är öfverhufvudet för det hela. Väluppfostrade, å stället inackorderade kvinnor ha här funnit ett arbetsfält; äfven unga flickor i trakten däromkring ha med glädje sökt sig till ateliern och blifvit skickliga i haute-lisse-väfnaden. Hushållet förestås af en bildad ung dam, som med li£ och lust sköter sitt kall. Under hvilostunderna rör man sig hurtigt i det fria och bedrifver om sommaren gärna trädgårdsskötsel i den gamla trädgården. Det är här i skog och lundar man kan få se Selma Giöbel profva garnernas färgverkan mot solbelyst löfverk.
Jag har nu i största korthet gifvit min tanke i saken tillkänna, och anhåller att Hrr:ne behagade derå fästa benäget afseende, samt bifalla punkten. Hr von Troil: Med glädje har jag erfarit, alt de Hrr, som upträdl, för att bestrida förevar:de Betänk., likväl icke ifrågasatt nyttan och nödvändigheten af anslaget till Ystads hamn-anläggning, ulan att det endast är ur formell synpunkt, som de yttrat sina betänkligheter emot dess beviljande. Jag ber då, att få inför Ståndet tillkännagifva, att vid 1840 års Riksdag afgaf K. M. en Propos. till R. St., deruti han äskade en summa af 500,000 R:dr till publika företag; alt K. M., lill ledning för Ständerna, derjemte öfverlemnade en af Stor-Amiral-Embetels 3:dje Afdeln. upgjord förteckning öfver de företag, hvilka egentligen tarfvade anslag af R. St., samt alt bland dessa var uplagen äfven Ystads hamn-byggnad. Med anledn. häraf, yttrade sig StatsUtsk. i Betänk. c. på följande sätt: ”1 anledn. af Hamn-Direkt:ns i Ystad hos K.
I allmänhet diar hvarje lagstiftning under civilisationens framgång, der förhållandet icke är gynnande för tillfällen för fruntimmer att ärligt förskaffa sig sin bergning, sökt att underlätta dem så mycket som möjligt. Då äfven vår bevilln.förorda, erkänner en sådan grundsats genom olikheten i skyd dsafgiften för qvinnkön ochfmankön, tror jag att just den classen af qvinnor, som idka klädsöm, är den, som mest behöfver uppmuntras och lindras; det kunde vara alldeles tillräkligt, om de beskattades till hälften med handtverksgesäller. Utsk. har föreslagit, att beskattningen för dem, som sälja utländska lottsedlar, skall delas i 2 classer, en a 100 >:dr och en k 5o r:dr; jag skulle vilja hafva några classer till , en å 5oo r!dr och en å 200 r:dr. Med den utvidgning, som denna näringsgren fått i sednare lider, skulle sådana försäljare blifva alltför litet beskattade, 0111 högsta classen bestämdes till 100 r:dr. — [Ivad brödjungfrur angår, så kunna de måhända icke komma under samma cathegori, sorn fruntimmer, hvilka idka klädsöm; men jag tror likväl att någon skilnad bör göras emellan dem, som finnas i Stockholm och Götheborg, och deni som linnas i andra städer; på samma sätt äfven med månglerskor. — Utländningar (deruti ej inbegripne Norrmän för Norrska producter), som resa omkring i landet, skola vid ankomsten erlägga 100 r:dr. En mig nära stående medlem af detta Hus har gjort en anmärkning deremot och trott att detta skulle lägga ett hinder i vägen för utländska handlande att besöka Sverige. Jag gillar ej hans anmärkning, ty jag tror ej, att ett sådant hinder linnes, så snart den handlande ej idkar rörelse här eller bjuder ut varor. Jag tror då icke att lian kan påläggas en sådan afgift. Jag får tvertom tacka Utsk., som ökat afgiften, ty de s. k.