Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med iakttagande af dessa förändringar i 3 § af det framlagda förslaget till förändrad lydelse af de fyra första §§ i 12 Kapitlet Rättegångs-balken, får Utskottet, under inbjudning till Vällofliga Borgare-Ståndet att frånträda dess i ämnet fattade beslut, vörd samt hemställa, att Rikets Ständer måtte för sin del besluta, att 1, 2, 3 och 4 §§ af 12 Kapitlet Rättegångs-balken skola erhålla följande förändrade lydelse: i 8- Desse äro laga förfall: om man sjuk är: om man i Konungens och Rikets tjenst är uppbådad, eller faren: om man i häktelse sitter: om man af fienden, eller annan fara, vådeld, eller vattuflod hindras: om man ifrån sinnen kommen är: om man eller hustru, barn eller föräldrar dö den tid, man bör sig för Rätten inställa: om man förut till annan Rätt är stämd, att svara å samma tid. Pröfve dock Domaren omständigheterne i dessa fall. Nu kunna andre förfall gifvas före; ege Domaren ock dem pröfva, otu de äro af den vigt, att de gälla må. Har kärande eller svarande laga förfall; sk jute då Domaren saken upp, å landet till nästa Ting, och i staden lägge hau parterna annan dag före, då de utan ny stämning må till Rätten komma. 2 g Ar någon förfallolös borta, då han ropas af Rätten fram att kära eller svara, och kommer han, å landet innan Häradstingets slut, eller i stad innan rättegångstimman ute är, bote för uppropsförsummelse två daler. Kommer svaranden inom nämnde tid och blifver käranden alldeles ute; bote han fyra daler och gälde svaranden dess kostnad, der han ej vid nästa Ting å landet, eller inom en månad i staden, gitter visa, det han laga förfall haft, och att han ej kunnat Rätten det kungöra. Stämmer ej käranden saken in, och den fullföljer å den tid, som nu är sagdt; vare svaranden för hans käromål fri. 3 §.
Då den föredragna inbjudningen endast är en iteration af hvad PresteSt. förut vidtagit, samt innebär påminnelse om iakttagande af en pligt, den vederbörande i alla fall icke lära försumma, torde inbjudningen böra anses öfverflödig. Så har BondeSt., forsin del, redan funnit densamma och lågt den till handhna. Jag tillstyrker, att R. o. Ad. må fatta enahanda beslut. Hr Hjärne, Harald: Jag föreslår, att inbjudningen må antagas. Endast 2:ne Utsk., hvaribland Oecon.Utsk., hafva ställt sig till efterrättelse den uppmaning, som uti ifråga var. afseende redan ägt rum; hvadan jag tror, att iterationen ej saknar anleda. Det är icke obekant, att de flesta Utsk. hafva ojemnförligt mindre att göra nu, än de förut haft; och hvad Oecon.Utsk. beträffar, får jag upplysa, att Utsk., just i anledn. afPresteSt:s ifrägavar. beslut, förminskat antalet af sin cancellibetjening med 2.‘ne. Gr. Horn lärer altså sjelf, såsom utsk:s!edaraot, funnit inbjudningen icke böra lemnäs utan afseende. Gr. von Platen, Baltzar Julius Ernst: Då jag icke hort något skäl af den siste talaren anföras, som vederlagt Gr. Horns uppgifter, samt är öfvertygad, att ordförandena inom hvarje Utsk. iakttaga, hvad dem i detta Den 5 Mars f . nr. 77 hänseende tillkommer, förenar jag mig med Gr. Horn i begäran om inbjudningens läggande till handkna. Gr. Horn: Jag bar uppträdt endast för att förklara, det Hr Hjärne misstagit sig, om lian trott, att min åsigt, det Oecon.Utskrs cancelli-personal borde inskränkas, härledt sig från den nu ifrågavar. inbjudningen. Jag hoppas, att Utsk. snart nog skall kunna undvara all betjening, och jag skall då, oberoende af alla påminnelser, göra framställning derom; men så länge Utsk. skall fortfara, är dock nödigt att bibehålla secreteraren och en notarie. Hr Cederschjöld, Pehr Gust.:
Alla anbefalde årliga Embetsutlåtanden från HufvudTullkamrarne, om Tullverkets förbättring, borde insändas till detta Departement, samt alla räkenskaper till det HufvudContoir, der de skola revideras. Då jag framställer onyttan af hela nu varande GeneralTullstyrelse, såsom ingalunda uppfyllande sitt ändamål, är det icke min afsigt att kasta skugga på dess nuvarande personal. Det är det förderfliga organisationsoch Styrelsesystemet som man måste ogilla! Några Ledamöters år, någrhs tjenstebefattningar på andra ställen, andras näringsyrken hindra dem att uppfylla den väsenteligaste af deras pligter i afseende på Tullverket, den nemligen att ofta inspectera Stockholms, och förnämligast Landsorternes högre BevakningsEmbetsmäns uppförande i tjensten. Detta har aldrig skjedt och kan aldrig skje på den fot Generallnspectionen nu är inrättad. De årliga Decbargerne bevisa ingalunda, att tullbevakningen och förvaltningen i Riket är ändamålsenlig, driftig och redlig. De bevisa blott, att hufvudräkenskaperoe och protocollerne äro^ ordentlige, hvilket de kanske voro i ännu högre grad näst för det sista skräckfulla Tullarende, som blef en följd af de tygellösaste underslef. Med ännu större skäl borde det under GeneralSty: Deri i 2 Marlii, reisen lydande så kallade ÖtvérDirectörsEm betet med dess Cancellie upphäfvas. De skamlösa lilrendrägerier och försnillningar, som fö* re tullarrendets tid, med Tullkammareoch InspectionsChefernes samtycke blifvit bragta i systeihe, del åätt hvarpå den i sednare tider bekanta, stora tullbalance, i sjelfva Stockholm gjordes, doldes och ersattes, bevisa mer äti tillräckligt onyttanrdernf.
Till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet har den 4 innevarande månad blifvit från Hedervärda Bonde-ståndet öfverlemnad en af Riksdagsmannen Per Erik Andersson från Westmanlands län väckt motion om indragning af Biskops-embetena i Linköpings, Skara, Strengnäs, Westerås, Wexiö, Götheborgs, Calmar, Carlstads, Hernösands och Wisby stift; men då bifall till berörde förslag skulle föranleda ändring af Grundlagen, finner Utskottet detsamma icke, enligt 34 § i Riksdags-Ordningen, tillhöra sin befattning; hvadan Utskottet, jemlikt 44 § 5 mom. Riksdags-Ordningen, vördsamligen återlemnar motionen, för den åtgärd Rikets Ständer finna med sistnämnde lagrum öfverensstämmande. Stockholm den 5 Januari 1854. J\i S. Ank. till Exp.-Utsk. d. 13 Jan. 1834, kl. 1 e. m. Memorial, i anledning af väckt motion om förändrad fördelning af stämmoböterna. Från Hedervärda Bonde-ståndet har den 4 innevarande månad blifvit till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet öfverlemnad en af Riksdagsmannen Petter Mårtensson från Jönköpings län väckt motion om förändrad fördelning af de böter, som erläggas för uraktlåtenhet att i föreskrifven tid och ordning inbetala krono-utskylder; men då den sålunda väckta frågan har gemenskap med frågan om sättet för bevillningens utgörande, anser Utskottet motionen ej tillhöra sin befattning; hvadan Utskottet, jemlikt 44.§ 3. mom. Riksdags-Ordningen, vördsamligen återlemnar motionen, för den åtgärd Rikets Ständer finna med nämnde lagrum öfverensstämmande. Stockholm den 5 Januari 1854. Ank. till Exp.-Ulsk. d. 13 Jan. 1854, kl. 1 e. a>. Memorial, i anledning af väckt motion angående kurhus-afgiftens bestämmande m. m. Enligt Hedervärda Bonde-ståndets beslut den 19 nästlidne
Jag vet rätt val att då tvenne meningar här uppstått om något Grundlagens bod, *-å tillhör det icke någondera meningens lörtäktare, att afgöra på hvilkendera sidan det rätta förståndet står; men med den fudkomligaste trygghet öfverlemnar jag åt deu Allmänhet, som skall läsa våra Frotocoller, och äfven åt den Efterverld, hos hvilken ännu något m.nne bevaras af vårt Språks Ördaförstand att afföra , om det varit jag, som förtydt 107 §. i Hegerings-Formen, eller om det varit jag, sorn bestridt föitydningen. Friherre Cederström, Jacob'. Sedan Herr Grefven och LandtMarskalken, i den ordning Grundlagarne föreskrifva, vägrat att göra Proposition om äterremiss al Constitutions-Ut• skottets Betänkande, så återstår, enligt de i Grundlagarne stadgade Former , ingen annan åtgärd, än att genom Proposition utröna huru vida Ståndet ändock yrkar samma Proposition. Yrkar Ståndet icke en sådan Proposition, är ötverläggoingen slutad, och yrkai åter Ståndet 460 Den 2? April. den, äger LandtMarskaiken rättighet aft förklara öfverläggningen hvilande , och öfverlemna till Constitutions-Utskottet att afgöra, huru vida Propositionen lagligen blifvit vägrad. Jag anhåller derföre att inga ytterligare frågor i ämnet må få komma under Ventilation. Grefve Löwenhjelm. Gustof: Med förundran har jag hort . påstås, att en orimlighet skulle ligga deri , att 24 Personer kunna uttrycka 900 Personers Opinion. Per Analogia rii lärer då den värde Talaren också finna en orimlighet deri att 48 Personer i OpinionsNämuden, uttrycka samma 900 Personers Opinion, 1 hvilken senare orimlighet han dock enligt Proportions-läran lärer medgifva en rabatt af 50 proCerit elier ditferencen emellan 48 och 24. Friherre af Wetterstedt:
Ad. med det föregifvande, ”att vi skulle vara på vägen att beträda en revolutionär bana”; att ”vi stodo vid en Rubicon, den vi måste tveka att gå öfver”; man har citerat Havamals yttrande: ”när väld på tinget dömmer.” Jag älskar icke exelamatoriska fraser och ämnar ej inlåta mig i svaromål på sådana. Jag finner ingen väld uti att åbe - Den 8 Februari f. m. 201 åberopa min lagliga rätt. Jag skulle önska att få höra något närmare utveckladt det grundlagsvidriga, det revolutionära i del förfarande, att Ståndet, på sätt förr öfligt varit, i en und. skrifvelse lill sin Konung, till sin högste beskyddare och domare, framställer hvad det anser vara sin lagliga rätt, och anhåller, att dervid blifva i alla måtto handhafdt; och som den föreslagna skrifvelsen icke innehåller något annat, så tillstyrker jag för min del densamma. Bifall till detta anförande yttrades af många ledamöter. H. Ex. Hr Gr. Björnstjerna, Magnus: Riksdagsfullra. Petter Pehrsson har inom det llederv. BondeSt. väckt förslag, att, derest B. o. Ad. för deras del ej skulle medgifva den inom BondeSt. föreslagne förändringen af arfsoch giftorätten, densamma mätte vidtagas för BondeSt. Detta förslag, som erkänner R. o. Ad:s rätt att bibehålla sin arfslag, om äfven BondeSt. skulle antaga en annan, bar i vanlig ordning blifvit remitleradt till LagUisk. som, utan afseende ä Peller Pehrsons motion, eller å den i min återremiss begärda undersökning, huruvida icke den del af frågan, som rörer R. o. Ad. enskildt, vore en priva lex och således af privilegii natur, affärdat motionen med det korta och mindre grundade svaret, att frågan redan vore afgjord medelst 3:ne Stånds beslut, hvilka beslut likväl angingo del allmänna antagandet af den nya arfslagen, och icke undantaget deri, som Petter Pehrssons motion åsyftar för Adeln.
5. så att vinsten på det bela under år 1844 uppgått till . r:dr 1,229: 35. 7. att, enligt utdrag af brukets räkenskaper för de påföljande arne åren, besparingen utgjort: Då för öfrigt upplyst blifvit, alt skäfvens frånskiljande verkställes genom vaskning, under det att materien nedmales till halftyg, och att således för detta ändamål icke erfordras någon serskild operation, utöfver hvad, sorn lump eller häcklad hampa eljest måste undergå samt derjemte i betraktande tages, alt svårigheter förut ej sällan mött för anskaffande vid Tumba »I tjenlig häcklad hampa, äfvensom alt häcklingskostnaden för linet tillförene varit så betydlig, att den fästat Rikets Ständers revisorers oell Banko-uts&olts synnerlig» uppmärksamhet; så enär itke allenast nyssberörde olägenheter blifvit, genom den nya methodens införande, afbulpne, utan utgifterna för bruket derigenom äfven i betydlig mån minskats, får Utskottet hos Rikets Ständer vördsamt hemställa, att bruksförvaltaren, professoren J. Bagge, måtte, under det af fullmägtige foreslagne vilkor, lillerkännås en belöning af 666 r:dr 32 sk. banko, med hvilket belopp de af honom för uppfinningens anbringande bestri bie utgifter jemväl må anses godtgjorde. Stockholm den i3 Juli »848, STOCKHOLM, f. d. Schnltzos Boktryckeri, 1843- BanAo-Ulskotfeis "Utlåtande, N.o So. 1 N:o 80. Ani. till Exp. Utsk. den 14 Juli, kl. 1 e. 111.
R:dr, är 1805 iner än 220,000 N:dr, är 1806 mcr än 158,000 och ar 180,7 mer än 208000 R:dr, hwilken sist >ämde summa af Kongl. Majit i Räder ökadcö tili 582,480 R:dr Banco. 2:0 StatSUtskottet Har ansett de till aflöning af GeneralFält Tygmästarcns Adjutanter, eller Ar. Wene Staben ansiagne 780 R:dr genast böra indragas. pä den grund att GeneralFält Tygmästaren för är 179; hade sina Adjutanter, 2:1,e till antalet, aflönte pä Kongl. Krigs Colleqii Stat, samt nu äswen borde dermed kunna sig betjena. Det Har undfallit Stats Uksiotters upmärksamhet, att GneralFältTygmästaren den tiden ingalunda tillika ivar Chef för allt Artillerier, eller under sina ordres ägde Fyra Re» gementer; Att de 2 me pä Krigs Collegii Stat upjörde Officerare äro fullt sysselsatte med göromälen i Collegium och ingalunda kunna biträda wid Chefs» Expeditionen för allt Artilleris. Hlvarje Chef för ett Regemente Har pä Stat 2 s Deri 12 December. 627 L L Z Adjutanter samt en Andikeur jemte RegementSoch Munstcrffrisware; General Fält-Tygmästaren lärer esler Stats.Ulskottets reglering, i egenskap af Chef för Lyra Regements», deremot icke fä hwarken Adjutant, Audireur eller annat biträde.
I en vrå af salen stod, ensam och tyst, lutande sig mot kanten af ett litet marmorbord, en blek, fin yngling, med en reslig, men smärt figur. Hans drag voro ädla och bildsköna; på den höga, hvita pannan thronade allvar och ett sansadt lugn; men i det mörkblå ögat flammade stundom en förtärande glöd, då det riktades på ett visst aflägset föremål inom salongen; annars syntes det endast mildt, godt och bottenärligt. För hvarje gång flamman glödde, lade han handen öfver ögonen, och bortskakade tankfullt de rika, bruna lockarne, hvilka krusade sig omkring hans sköna hufvud. Ynglingens drägt var svart, samt utvisade, genom sitt loslitna utseende och de hvitnade sömmarne, att han tillhörde en af dessa stackars lärde, hvilka genom fattigdomens pröfvooch förgårdar långsamt arbeta sig in i vetenskapens helgedom. Det var en ung filosofie-kandidat, Frans Mannerstedt; såsom lärare uti musik och språk i det rika grosshandlarhuset, hade han blifvit bevärdigad med en bjudning till den stora festen. Den stackars Mannerstedt sträfvade till uppnåendet af ett mål, som väl för närvarande syntes aflägset, men, vid hans flit och ihärdighet, ej länge kunde förblifva det; detta sköna och ljusa mål var – lagerkransen och, framskymtande bakom denna, antingen någon indrägtig rektorstjenst vid en större skola, eller, hvem vet, något kyrkoherdeboställe i skuggan af höga lindar. Att drömma en smula bör ju alltid vara tillåtet; utom denna lyckliga förmåga, utom ett vänligt hopp för framtiden, skulle det närvarandes sträfvan blifva ganska trög. Just som Mannerstedt ånyo syntes besvärad utaf ett af de solstyng vi redan omnämnt, och hvilket förmådde honom att åter beskugga sina ögon, gick kommerserådet förbi. Han stannade, klappade ynglingen med vigtig beskyddareuppsyn på axeln, och sade leende: ”Nå, hur är det fatt, min kära kandidat; skall han icke hafva sig en dans. Sådana nöjen erbjudas icke alla dagar. Upp och skaka bokdammet af sig!”
Lag-Utskottet, till hvars behandling denna motion blifvit Öfverlemnad, får vördsamt upplysa, alt, enligt Stadslagen, i Slockholm funnos från början endast två instantier nemligen ”Rätten ute å torgen”, der Fogaten med två Rådmän dömde, samt ”Rätten inne i Rådstufvorne”, som bestod af 4 Borgmästare och 24 Rådmän, deraf dock blott hälften hvarje år skulle tjänstgöra. Ifrån den förra domstolen vädjades till den sednare, hvarefter ändring ytterligare kunde hos Konungen sökas. Rätten ute å torget antog sedermera namn af Kämners-Rätt, och uti Öfver-Ståthållarens samt Borgmästares och Råds i Stockholm Ordning år i£*36 stadgades, att hvarje Borgmästare skulle tilldelas sina vissa sysslor, dem han, biträdd af tre ledamöter af Rådet hade att verkställa, samt att hvarje Borgmästare skulle en viss dag i veckan, då hela Rådet kom tillsammans, till dess pröfning framställa sitt och sina Golleganters beslut i de förekomne vigligare sakerne. Genom Kongl. Förordningen den 27 April 1Ö67 inrättades derefter i hufvudstaden en Arfoch Förmyndare-Kammare, men först uti Kongl. Förordningen om stadens styrelse år 1672 bestämdes hufvudsakligen Borgmästares och Råds indelning i Gollegier, hvilka nu äro tre, eller: Justitice-Col/egjum oefi Förmyndare-Kammaren, som år 1764 erhöll dess nu gällande instruclion, samt ej mindre dömer uti alla frågor,. angående arf, testamente och förmynderskap, än ock, vårdar omyndiges cch från varande arfvingars egendom, med •skyldighet att derföre redovisa: Politie-, Embetsoch Byggttings-Cohlegium, sorn äger tillsynen öfver stadens politie, kyrkor, hospital, fattighus, handtverks-embelena och byggningsväsendel: samt Handels-Collegium, hvartill hörer inseendet öfver handeln och köpenskapen, jemte stadens uppbörd och intrader.
Dito till Direktören Hofman Bang Reseoch traktamentspenningar till dito 2,810: 1,000: 832: 27. 1. Reparationer vid uilmagasinshuset i Norrköping Ränta till Manufaktur-diskonten för lemnade förskott Balans till år 1S53. Credit. Balans från år 1S51: Tillgångar: l:o Säkra fordringar, hos Ullkontoret i Norrköping 316: 38. 11. i llikets Ständers Bank, behållningen å räkningen N o 7, 49: 46. Ullsorterings-, värderingsoch magasins-afgifter Hyresmedel Bidrag af manufakturmedlen, enl. Balans till år 1853. Debet. Balans från år 1S50. Skulder: Till Rikets Ständers Riksgäldskontor för af kreditivet, år 1850, begagnade medel, kapital 47,270: — ränta härå till 1850 års slut 1,022: 9. 7. 48,292: 9. 7. t Öfverbetalning å ett infriadt lån — 10: 48,302 9 7 U tgilter: Ränta till Rikets Ständers Riksgäldskontor för af kreditivet begagnade medel Reseoch traktaments-kostnader m. m. i och för utlåningen vid 1851 års ullmarknad i Norrköping - 1,224: 195: 45. 3. 8. 9. 1,420 1 5 Balans till år 1S52. Tillgångar: l:o Säkra, Behållning i Rikets Ständers Bank — 15: 38. Banko, Credit. Balans från år 1850. Tillgångar: l:o Säkra, Behållning i Rikets Ständers Bank 13: 7. Öfverbetalning å ett infriadt lån 10: 57,203 29 8 Summa 109,646 44 8 kontoret den 19 Juni 1852. ;V Agrell Bilaga Litt. F. — 24 — Kapitalslut öfver Nya Ull - fiebct. Balans från år 1851. Skulder:
Nils i Kullersta och hans gumma kastade sig ner i ett af högsätena i stora salongen, hvilken nu liksom vid mera högtidliga banketter tjänstgjorde som mottagningsrum, och sen följde öfriga inbjudna deras exempel. Efter en kvarts timme var det ett surr i salen som i en bikupa. Drängarne, som redan hunnit tömma några bägare, togo hvarann om lifvet och började dansa » nigarevals », och efter kommo några af de gladaste jäntorna, blanka och skinande i synen, som om de skurat sig med trippel. I ett hörn, bredvid en Venus i marmor, drogo Per i Ringaby och Olle i Svenstorp fingerkrok och på en svällande divan satt Angstu ' - Johan med knäna ofvanför öronen och preludierade på sitt handklaver, som några af jäntorna bedt honom taga med sig. » Det är rätt, Johan, låt oss få en polska; men då gå vi, som skola dansa, in i matsalen! » ljöd det plötsligen från värdinnan, och så gick hon ögonblicket därpå och bjöd upp gårdens fagraste ungersven, Kalle i Stentorp, hvilken blygsamt stod med händerna på ryggen nere vid dörren och såg ut, som om han kommit in i sockenkyrkan en söndag, under det prosten läste syndabekännelsen. Visst blef han förlägen och liksom rödmålad i synen, när Rose utan vidare tog honom under armen och marscherade i téten för de andra paren in i den väldiga salen, men förlägenheten gaf med sig, sedan han svängt kring några hvarf, så att Rose måste sätta sig och pusta ut. Då började Kalle till och med att försöka öppna konversation med sin dam och sade: » Jag tror vi dansat, så fröken är svett och håller på att tappa flåset i detsamma. » » Ånej, käre Kalle, så farligt är det inte! Nu ta vi oss en sväng igen! » Ju längre det led på kvällen, dess muntrare blefvo både värdinnan och gästerna.
Utskotten, pligtig att yttra min öfvertygelse om hvad jag linner rätt och för Fäderneslandet nyttigt, alldeles obekymrad, om mina åsigter, antingen såsom felagtige, eller af andra orsaker, skulle misshaga. Min tanka är den, att allmänna misstroendet härleder sig derifrån, att Rikets Ständer tyckes hafva allt för mycket befattat sig med 3lt ställa i ordning enskildes penninge-affairer; Alt skuldsättning blifvit ansedd såsom en förtjenst, hvilken borde ytterligare uppmuntras genom utvidgade Allmänna Lån-tillgångar: Att tn hvar, som genom omtanka, flit och sparsamhet kunnat i loflig väg förvärfva sig en penninge-behållning, anses nästan satt utom Lagens skydd, när han vill återfordra eu ccxn Statsoch Barico-Utskottens Utlåtanden. penninge-försträckning. Men det är icke nog härmed. — Ingen, som har att fordra, kail ens veta, hvad han eger, när vid hvarje Riksdag värdet af fordringen kan nedsättas. JDå GäUlenärerne få stifta Lagar för Borgenärerna är icke svårt att begripa, hvarföre man icke vili låna ut pengar, åtminstone på längre tid 5 ty det är ganska naturligt, att man befarar, det Gäldenärerne, hvilka nu för tiden synas hafva öfvervigten, icke förglömma sin egen fördel, då de få hushålla med Banquen, som de för godt finna. Tönder Riksdagen har jag hort yrkas, antingen uii någon Motion elier uti någon utkommen Skrift, att Rikets Stander icke borde skilja sig vid Banquen, såsom en Rikets Ständers dyrbara Egendom. Jag kan icke förstå, hvad härmed rätteligen menas. Uti Banquens Grundförfattningar, hvilkas helgd är försäkrad uti Regeringsformen, heter det, att Rikets Ständer garanterat Banquen. Man har alltid sagt mig, att det ordet garantera skulle betyda detsamma, sorn att gå i borgen; och jag har också trott härpå.
Sven Ericsson för Mora, Sophia Magdalena och Wenjans, Elfdals, Särna och Idre samt Orsa Tingslag. A. W. Uhr för Glanshammars, Örebro, Askers och Sköllersta Härad. O. Olsson för Wäse, Fernebo, Wissnums, Nyeds och Ölme Härad. Nils Andersson för Fryksdals Härads nedra Tingslag. L. G. Andersson för Tossbo och Wedbo Härad. O. Thorell för Alis och Gäseneds Härad. Rob. Fr. Gross för Norra och Södra Tjust Härad. J. G. Dahlgren för Stranda och Norra Möre Härad. N. P. Bäckström för Ölands Södra Mot. Anders Andersson för Fahlu Domsaga. C. G. Sköldberg för Edsbergs och Lekebergs Härad. J. Lekberg för Lindes och Ramsbergs samt Nya Kopparbergs Bergslag och Fellingsbro Härad. för Carlstads, Kihls och Grums Härad. P. Ericsson för Gillberga Härad. Anders Andreasson för Kullings, Ahle och Wettle Härad. för Marks, Wedens och Bollebygds Härad. C. J. Svensén för Aspelands och Hanbörds Härad. Nils Pettersson för Södra Möre Härad. J. Bergström för Söderbärkes, Norrbärke», Grangärdes, Nås, .Terna och Floda samt Malungs, Lima och Äppelbo Tingslag. Lars Olsson fcir Leksands, Ahls och Bjursås, Rättviks och Ohre samt Gagnefs Tingslag. Anders Persson för Kumla, Sundbo, Grimstens och Hardemo Härad. G. Hultman för Grythytte och Helleforss samt Nora och Hjulsjö Bergslag och Carlskoga Härad. Georg Nyqvist för Fryksdahls Härads Öfra Tingslag samt Elfdals Härad. A. Jonsson för Nordmarks Härad. 9tifåbagö Pehr Ericsson för Helsinglands Norra Domsaga. P. O. Hörnfeldt för Norra Ångermanlands Domsaga. P. Ostman för Södra Ångermanlands Domsaga, Nedra Landet. Paul Andersson för Bergs, Ovikens, Undersåkers, Hallens och Sunne Tingslag. för Westerbottens Medlersta Domsaga.