Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I2:te § bifölls, med ConstrlutionS - Utskottetföreslagna tillägg. izrde I4lde i^rde l6:de §§ bilöllos enligt Kidderffapet och Adelns beslut utan granskning säsom rörande de Respcctive Med - StSndcn enskildt. l7-.dc Z. Herr lelorstli, Lsrl ^xei, uppläste följande skrifteliga anmärkning: WId tunna Z torde wara nödigt alt tydligare än som ske,t stadga, det ingen pä Landet mä Släggas bidraga till rese-kostnad och underhäll för en Fullmägtlg. Det har pä flere orter warit cn wänlig praxis att alla ägare och innehafware af Frälse-, Skatteoch Krono - Hemman sätt erlägga Riksdags-penningarne till Bondc-Ständets Riksdagsmän, fastän de warit Adelsmän,Prester, Borgare eller Ståndspersoner. Ingen som icke i walet asen Riksdagsman fär deltaga, bör kunna älägga-att hvi.vm betala. Tredje Band. Den tilläggningen synes säledcs nödig, efter hivad Cons stitutions - Utskottet tillagt: Efter ordet redowisas "men maga ej fordras af dem, som i Riksdags-mannens wal ej warit berättigade del"taga. " — Häröfwer torde jag fä utbedja mig Högwälborne Herr Erefwen och Landt-Marskalkens proposition. Grefwe Osia 6 gr 6 ie, ^sacob: Att förlust af tjcnsten är wärre än kroppsstraff, deruti katt jag med Constitutions - Utskottet alldrig instämma. Herr R. o t b 1 ieb, instämde i detta Grefwe vs la Gsräiss yttrande, hälst han förut gjort denna anmärkning. Undertecknad Lilverttolp e, ^xel 6abriel, uppläste hwad Constitutions, Utssottet till swar pä ben gjorda anmärkningen hade anfört, och förmodade att Ridderskapet och Adeln deraf täcktes upplyst sinna; alt Utskottets omdöme wore helt annorlunda. Herr kotklisb:
Det räckte naturligtvis icke länge innan han med sin i sådana saker vana blick och skärpta tanke märkte, att hon såg allt som försiggick inom honom och å sin sida höll af honom, och redan nu, i dessa förbindelsens första stadier, innan något som helst löfte eller tecken till ömsesidigt ömt förstånd gifvits med ett ord, en blick, en handtryckning, var det med en känsla af rädsla och olust midt igenom och nere under den allmänna stämning som vid sådana tillfällen välde och ilade sekundsnabbt genom hela hans varelse och som var lik varmt ljus och plötsligt klarnande himmel, som han den ena gången efter den andra konstaterade att de, han och hon, nu kommit hvarandra närmare än de voro ögonblicket förut. Ett tiotal personer af brunnssällskapet voro ute på den sedvanliga förmiddagspromenaden en het dag midt i rötmånaden, man passerade grinden vid skogsbrynet, vek af från stora vägen och ströfvade in i barrskogen, på måfå, härs och tvärs, två och två eller gruppvis. Han och hon hade hållit sig ett stycke bakom de öfriga, såsom de alltid brukade, rent instinktlikt, liksom på grund af en tyst öfverenskommelse, för att de skulle kunna vara mera för sig sjelfva samt slippa ha någon i sin rygg som spionerade på dem. Snart voro alla försvunna hvar på sin kant, de två gingo ensamma fram på en gångstig som slingrade sig fram mellan stammarne, skogen, ändlös på alla sidor omkring dem, var som en enda jättestuga, der det är lågt till loftet och luften kännes tung, stammarne stodo som massiva pelare hvilka uppburo detta jättetak, genom hvilket solskenet spelade in i fläckar och strimmor på den bruna barken och de bruna barren, som bildade en tät mjuk matta öfver marken.
Sigrid grep ifrigt kannan och följde efter tjenaren, utan att hvarken denne eller postkarlen gjorde någon anmärkning. Så snart hon inträdt i rummet, befriade tjenaren henne från sin börda, och väntade att hon skulle bege sig bort, sedan hon, som han trodde, fått tillfredsställa sin nyfikenhet. Men i dess ställe pekade Sigrid på en dörr vid hvilken stod en annan tjenare och frågade: "Är Hans Fursteliga nåde der?" "Tyst, tyst! Der äro herrar, och i rummet der innanföre är hertigen sjelf. Nu måste ni gå bort, att ingen kommer och träffar er här." Sigrid stod qvar, betänkande huru hon skulle kunna ställa till, för att slippa in till hertigen. Tjenaren uppmanade henne allt ifrigare att bege sig bort, och var högst förlägen då hon ej åtlydde honom. Att åstadkomma något buller, vågade han alldeles icke. Härunder öppnades den inre dörren och en gammal herre utträdde. Hans undersättsiga figur rördes fram åt golfvet med bastanta steg och något krökta knän. Den mörke, barske mannen syntes icke mycket kunna väcka Sigrids förhoppningar om hjelp, men i blicken låg dock något vänligt och frimodigt. Sigrid vände sig till honom och bad med låg röst i de mest bevekliga ord, det han ville antingen sjelf ge henne tillstånd att ur slottet föra en svårt sårad, eller om han ej kunde tillåta detta, att han då ville utverka det hon finge gå in till hertigen för att bedja honom sjelf derom. Med ett vänligt ögonkast på den unga bedjerskan, svarade den gamle krigarn: "Hans Furstliga nåde har förbjudit att bortföra någon sårad officer. Man vet ännu icke hvad han öfver dem besluter. Alltså, vore han än eder fästman, såsom det synes mig, så kan nu härvid intet göras. Och hvad angår att få bönfalla härom hos fursten sjelf, så torde det föga hjelpa. Icke heller vågar jag bedja om att få införa eder. Hans Furstliga nåde hör visst en och hvar af trogne svenske män och qvinnor, som hos honom vilja söka rättvisa, men vill icke besväras af husets folk och deras böner och klagomål, ty de hafva icke gjort sig sådan nåd värdiga.
Julii P. 207,337, 586, 678. — angående upphäfvande af stadgandet om böter för Rusthållares försummelse, alt erlägga afgiften till Wadstena KrigsmanshusCassa. —• angående upphäfvande af förbudet emot Kyrkomusiks begagnande under Fastelagstiden. JuliiP. 543. _ om upphäfvande af stadgandet i 4 Gap. 2 §. JordaBalken, rörande handsträckning vid fastighetsköp i staden. April P. 63, 192, 23o. Maji P. 47- — rörande väckt fråga om förändring afliden 204 för Sorn mai Tingens förrätande. April P. 63, 192, a3o. LagUtskottets Betänkanden, Memorial oell ProtocollsUtdrag, rörande Domares skiljande från befattning med värdering å fastighet, som pantvis lagfares. April P. 223, 349, 37i. —- om afskaffande af plikten för den som icke vid andra Uppbördsmötet sig infinner och anmäler sin oförmögenhet att utskylderne erlägga. April P. 223, 349, ^l1' — om befrielse för parter, från skyldigheten alt genom ombud hos Kongl. Maj:ts ÖfverRätter och Collegier ingifva och till communication uttaga sina skrifter och besvär. April P. 223, 349, 371. — rörande terminen för civile Embetsmäns afskeds erhållande, med rätt att bibehålla sina löner oafkortade. April P. 223, 349» 372. *— rörande afvitti ingsbevis för efterlefvande Enka, i händelse af nytt giftermål. April P. 223, 44.9» 372. — om Ijenlige Författningars vidtagande emot allmänna förbrytare. Junii P. 498, 567, 613. — i anledning af Motioner om antagande af LagCommittéens förslag lill RättegångsBalk, och om offentlighet vid Domstolar och PoliceKamrar i Städerne. Aug.
Ex-’ peditionen kan Utskottet ej upptaga, enär densamma hvarken varit till dess åtgärd från Kongh Maj:t i Nåder öfverlemnad eller blifvit det genom remiss å någon inom Motionstiden gjord framställning. Hos Hedervärda Bonde-Ståndet har åter dels upplysning funnits nödig af hvad Fond i - 756 Den 7 Juli. frågavarande tillökning må kunna utgå, dels blifvit anmärkt att procenten måtte nedsättas, så att den för de lägsta ^Lönegraderna komme att utgöra 50 och i mån derunder för de högre; att tillökning i synnerhet borde beviljas de med ringare löner försedde Tjenstemännen, såsom derutaf mer i behof än de Embetsman som hafva 8 a goo R:drs löner , för hvilka någon tillökning ej synes äga rum; att förhöjningen endast må sträcka sig till dem, hvars tjänster finnas nödiga och att den Comité, som är påtänkt till öfverseende och utrönande deraf samt att upprätta förslag till indragning, kunde snart komma i verksamhet, så att tillgång genom indragningar vinnas för Eönförbättringen, och i öfrigt att bland Penninge-löntagare i Eandsorten äfven Häradshöfdingarne måtte undfå Eönförhöjning. Utskottet får i anledning häraf upplysa; att på sätt dess förra Betänkande innehåller, tillgång för denna Eönförhöjning är utsedd vid den uppgift af Stats-Verkets hehof som Utskottet förut gjort och hvarvid Hedervärda Bonde-Ståndet låtit bero, samt att Riksens Höglofl. Ständer vid denna Riksdag beslutit, det förnyad underdånig anhållan skall hos Kongl. Maj:t göras, om tillsättande af den Comité, som kommer att uppgifva plan till en ny reglering af Styrelse.Verkens organisation och i sammanhang härmed förslag till indragning af öfverflödiga Embeten och tjenster. I öfrigt innehåller och utreder Utskottets förra Betänkande grunderna för dess förslag, hvaruti - Den 7 Juli. 757 uti Utskottet ej finner någon ändring billigtvis kunna äga rum. Slutligen får Utskottet, i anledning af hos Höglofl.
Stals-obligationei nes trollkraft betviflar jag äfven; der de kunna i massa användas, der måste nationen redan cga hopsparda capital att utlåna, och det måste vara dessa capitals tillvaro, som multiplicerar nalional-föimögenheten, men icke deras öfverlemnande till Staten, för att åter, i undsältningsväg, utgifvas till det ena eller andra för dagen, iiiom representationen, segrande interesse!. Stora upplåningar i Sverige, gjorda af Staten, skola hafva den påföljd, att capitalen, till enskilda creditens skada, förryckas ur sina naturliga, sjelfvalda rigtningar , och så länge Staten', Banken eller våra allmänna cassör äro våra näringars enda förläggare och centralisera ali rörelse, så äro inga framsteg att vänta, och så länge icke någon annan häfkraft lyfter ■ näringslifvet» skall landet lida, med realisationen eller densamma förutan. Jag skulle anse mig skyldig alt närmare eftersöka den väg, som man tiu borde beträda, om jag icke funnit mig nästan ensam öfverlenmad åt mina farhågor, men skulle dessa i något fall vinna Riks-Slåndens uppmärk - i4 Butcc*Unkatteis Bet. K4.o 6. »amiict, vill jag - icke undandraga lii ig, alt, efter min inskränkta förmåga/ söka biträda vid ämnets närmare utredning.” Herr Lefrén: ”Utskottet bär föreslagit, att de 88,000 Rrdr Banco, som årligen inflyta i afbetalning å StalsWerkets reverserade skuld till Ball* ken, stor 4>400>000 R-*dr Banco, skola, likasom afbetälningarne på Piaster-' fordran pcb silfverl'men, företrädesvis användas lill silfVerköp.
Rikets Ständer, som ansett det kunna antagas, att ett så uppenbart förfall, som det, hvilket här förutsattes, bör kunna af en hvar bedömas, hafva af nämnda anledningar trott sig böra, i stället för orden ”Kronofogden i orten”, uti den ifrågavarande § insätta ”Ordföranden i sockennämnden”. Enär det i 18 § bestämda ansvar för den, som tager lega af tvänne eller flera, icke öfverensslämmer med det i förut, gällande lag stadgade straff för härmed jemlorliga förbrytelser, i det nemligen, enligt Kongl. Förordningen den 7 September 1858, den, som låter sig legas af tvänne husbönder, skall böta från fem till tvåhundra R:dr, eller, i fall omständigheterna äro försvärande, kan dömas till fängelse från 2 månader till 2 år, hafva Rikets Ständer, som ansett en sådan öfverensstämmelse i lagstiftningen oeftergiflig, funnit sig, i afseende på ansvar för ifrågavarande oredlighet, endast böra hänvisa till sistnämnda författning. Expedilions-Utskottels Förslag till urtderd.' Skrifvelse N:a 145. 451 Uti 33 § förekommer det stadgande, att den, hvilken uti fredstid, i afsigt att undandraga sig beväringspligten, rymmer eller afstympar sig någon lem, skall, om han eger förmögenhet, erlägga uti böter ett belopp, som svarar emot den för året fastställda afgift för vapenöfningsfrihet. Då likväl påföljden för den, hvilken i krigstid föröfvar samma gerning, blifvit bestämd till skyldighet att utgifva hvad som erfordras för legande af annan karl i hans ställe, samt, enligt Rikets Ständers tanka, böter dessutom icke böra stadgas endast för den>, hvilka ega förmögenhet, hvaremot de öfrige skulle från ansvar vara frie; har det synts Rikets Ständer principenligt. att det ifrågavarande beloppet användes till samma ändamål, som alla de andra afgifterna för vapenöfningsfrihet, d. v. s. ingå i beväringsfonden, och alt således orden ’’uti böter” böra ur § utgå.
28ib benna fördelning anfer jas ocf af färffilb roisf, att ben göres på alla fcp åren, intill otf; meb bet år, bå näfta lagtima SfifSbag påftår, font efter afl anlebiting blir år 1 ö > ^ j tt; bet är angeläget, att alla fåbana arbe* ten, forn (fola åftabfommaS »»ber en längre tib af år, ej afbrptaS, forn fallet roore, 01» anftaget icfe räefte äfroen för bet år font näfta StifSbag fouinier att (;ållaS, unber (;roil Cd) änbteligen, anfer jag evtra ®tatS*anftagen ej mera än be orbinarie utgiftS (Snbaft på betta fatt wiitncö orbning otf; fäferfet, att atla anflageit funna på rätta tiber utgå; men på famina fatt font bet forfåtteö tncb förflagct tilt orbinarie 3nfoutjfs ocf orbinarie Utgiftö* (Staterne, bör berföre ocf i min tanfa <2tatö S0?aj:t igenom ttåbige propofttioner begärtc eftra anflagögummor, fwarigc* nom 91. ©t:r crfötto en futtftäubig öfwerftgt af atta be i fråga waranbc befof, ocf) atta fänbe tittgångar för bent. ^å bejla ffäl, far jag upprättat ocf; bifogar en faban prowiftonef (batcttl, upptaganbe bet i fråga waranbe eptra ©tatö
Dmr 4 Maji - 119 bruket, hwilket genom de borrwärfwade händer nödwändigt skal! komnia i wanmagt, kommer akerbrnket i wanmagt, sa iiihillar jag mig en derpå följande stagnation, sa i det ena som i det andra, med ett ord hwar skall rcsourser säs, om ej äkcrbrnket som sig bör sär sköras; odlingar och förbättringar utan hinder werkställas, hwilkec med de arbetande händren skall utgöra fömögenhet och styrka, men twartom dä det ncd^rryckss och undergräfwes. Jag får tillika hemställa, att som jag nti Kongl. Majttä nådiga proposition, sä wida jag den rätt saktar, finner undantag för wista closter menniskor som isrän conscriplioncn skola befrias, da äfwenwäl werkmästare eller sä kallade salrpcmrKudare med fine till handleringen nödige drängar äfwen mätte utcstukas ifrän conscriplioncn, i synnerhet som Kongl. Majtts nädiga befallning emanuerat öfwer hela riket, allt till och med ar a8i6, skall hwar och en som jord äger, saltpeter in natura lefverera, och får den icke med penningar lösa, Detta mitt anförande anser jag som en reservation för framliden och anhäller derföre att detta milt memorial till wederbörligt Utstött mä remitteras. Herr Landt-Marskalken proponerade att de af Herr Ueutercroim och Friherre kalkitLlri nyst npläste yttranden liksom det Herr Usxxo den i Man npläst, mätte fä remitteras till samma Utskott hwartil! hufwudsrägan kommer att hänwisas. Bifölls. öpnades Herrar Bänkmans lista till wgl af en Elccror efter Hanö Excellence Herr Grefwe Lralre, 122 T en 4 Maji. Lrake, UaZnus kreclrik, och befanns dertill wg» ra utsedd:
Enligt det af Kyrkoherden Strandell och Krono-länsinannen A, £>■ Sandberg å ansökningen meddelade intyg, äro sökanderne i saknad af vidar» tillgångar, hvilket förhållande äfven blifvit vitsordadt och bestyrkt af Diskontverkets ombud i Stora Kopparbergs län; och enär någon utsigt således icke förefinnes, att ifrågavarande ränte-återstod, eller ens någon del deraf skulle kunna indrifvas, utan iörsöken dertill endast åbringa Diskont-verket ytterligare kostnader, anser Utskottet sig hafva fullt skäl att, i öfverensstämmelse med hvad Banko-Diskont-direktionen jemväl tillstyrkt, hos Iiikets Ständer, hemställa. att den å ifrågavarande lån återstående öfverränta. 46 r:dr 38 sk. banko, måtte eftergifva» och få i räkenskaperne afskrifvas. Alik. till Hlp.-Utsk. dt» tt Okt 1854, Id. U a Utlåtande, i anledning af Rådmannen A. M. Bolins ansökan om efterg-ift af räntan ä Grosshandlaren J. IVenner ströms skuld till Banko-Diskont-verket. I egenskap af utredningsman i aflidne Grosshandlaren J. fVennerströms sterbhus, har Rådmannen A. M.
Numera torde, utan att äfventyra någon afbräck på tydligheten, den möjligaste förening af korthet och fullständighet kunna vinnas, om vi till ett litet helt sammanställa vissa egna tillägg ur boken med de angifvanden af dess innehåll, som blifvit meddelade af författaren sjelf; dels såsom index på bokens sista sida, dels på ett par ställen i ”Gelehrtenwelt” (N:o I sidd, 2–5, och N:o II sid. 112). Då i den underrättelse, der Thorild sjelf på förra stället beskrifver sin bok, dess form angifves vara ”Sokratischer Dialog mit Verulamischer Instanz und Wolfischer Bindung”: så måste dervid anmärkas, att denna form väl alltigenom vill uppnå en mathematisk renhet, klarhet, stränghet i sats och satsföljd; men både för de flesta läsare blifvit mera snarfattlig, om den kunnat nöja sig med att lysa af snille, – i stället för att oupphörligt, från begynnelsen till slutet, blixtra deraf. Den stenstils-lakonism, hvari egentligen sjelfva hufvudsatserna äro uttryckta, erhåller genom alla dessa blixtar, som oaflåtligt korsa hvarandra, en belysning, som visserligen ofta på slående sätt bevisar genom att visa, men också ej sällan mera bländar, än uppdagar. Dock – sådan var nu engång denne mans natur: ty för flärd, för behagsjuka, för tillgjordhet skulle han blott med högsta orätt beskyllas. Gnistrande af den ursprungligaste själseld, framkommer hos honom allt, – det ena med det andra, – ständigt lika osökt, lika i blinken ingifvet, lika gladt, lika modigt – och öfvermodigt; hvarvid jemväl dess inre sammanhang ingenstädes förnekar sig. Honom sjelf tycktes dock detta sammanhang vara i hans äldre skrifter blott fragmentariskt eller med för många luckor framställdt: derför ämnades ”Archimetrien”, att – åtminstone utkastvis – afhjelpa nämnda brist; derför skulle ock, i detta allt-omfattande utkast, det hittills i formen (mer eller mindre) desultoriska rentaf lemna rum för en strängt genomförd methodisk undervisning.
Handlingar af den beskaffenhet, att de kunna ifrågakomma till intagande uti nämnde Bihang, sådant måtte, genom vederbörande, som få sig uppdraget denna trycknings ombesörjande, varda R. St:s Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret ti ilka tinagifvet, på det tillfälle må beredas att, på samma gång som tryckningen af berörde slags Handlingar verkställes, deraf få afdraget, och för ofvanberörde Bihang apteradl det af R. St, för sådant ändamål bestämda antal af 1200 exemplar, hvilkas trycknings-kostnad äfven torde få ingå i beräkning vid den öfverenskommelse, som om Handlingarnas tryckning varder afslulad. Rikets Ständer framhärda etc. Expcditions-Utskottets Memorial N.-o 44^- i55 N:o 442' Memorial, med förnjradt Förslag till R. H. St: s underd. Skrif veise> angående regleringen af Riks-Statens, Tredje Hujvud-Titel. Sorn R. H, St. numera fattat deras beslut, i anledning af Stats-Utsk;s Betänkande, N:o 335, innefattande frågor, som roed Stats-regleringen ega sammanhang , och hvilka uti Exp.-Utsk:s, under N:o 284, af* gifna Förslag till underd. Skrifvelse, rörande Riks-Statens Tredje Hufvudtitel, såsom förut upprättadt och hos resp. RiksStånden justeradt, icke kunnat intagas; har Utskottet, som ansett samma Förslag, hvilket endast grundas på R. H« St:s beslut, i anledning af Stats-Utsk:s, under N:ris iSa, 239, 3o4 och 316, meddelade Utlåtanden, icke fullständigt eller innefattande alla de ämnen, som uti R. St's underd. Skrifvelse, angående regleringen af nämnde Titel, böra upptagas, funnit sig föranlåtet, att upprätta det förnyade Förslag till Skrifvelse i ämnet, med iakttagande af alla de förändringar och tillägg, hvartill R.
Härvid förekom, i fråga om § 1: l:o Utsk:s hemställan, rör:de afskrifning af de före 1841 ars Statsreglering i hufvudtitlarne uppkomne brister. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Att R. o. Ad. bifaller hvad Utsk. hemställt aug:de afskrifning af ifrågavande 171,630 r:dr 25 Den 1 Juli f m 379 sk. och 7 r:st. (ager jag för afgjordt. Deremot anser jag mig icke kunna tillstyrka hvad Utsk. i öfrigt föreslagit, eller att den uppkomna bristen af 700 r:dr på f. d. 4:de hnfvudtiteln, ifall den skulle till Statskontoret inflyta, borde slutligen komma riksg:s-kont. till godo. Den summan har dock blifvit utbetald från Statsverkets s. k. grundfond och således borde den också till densamma återställas. Utsk. har troligen icke erinrat sig detta, ty eljest hade det väl icke kunnat föreslå, att riksg:s-kont. skulle få uppbära hvad af nämnde grundfond blifvit förskjutet. På grund häraf anhåller jag att R. o. Ad. ville bifalla den första delen af Ulsk:s tillstyrkande, men afslå den sista delen deraf. Skulle Hr Gr. o. Landtm, åter finna, att beslut om afslag i denna fråga nu ej kan fattas emot 69 § Reg.F., så anhåller jag om återremiss af sistnämnde del af Utsk:s förevar:de utlåt. I anledn. häraf yttrade Hr Gr. o. Landtm., att då 69 § Reg.F. uttryckligen stadgade, att återremiss bör ega rum när betänkligheter möta, att antaga hvad StatsUtsk. tillstyrkt i det som rörer hvad till riksg:s-kont.:s utgifter och inkomster hörer, samt StatsUtsk. här föreslagit, att den af Frih.
Herr Silverstolpe, streclric Samuel r Jag instämmer häruti, tp wi ha ej röster att skrika med. Sedan benna Lista blifvit uppläst, Företogs Zrdje Momentet af 29 §» Grefwe ve In Lsröie: Om Eon» stitukions. Utskottet med skäl tillagt sig den rättigheten att granska Stats-RädetS Protocoller och ställa Ledamöter af StatS, Rädet under tilltal af Justitiä Ombudsmannen, sä tror jag att ordrik skall här wore lämpeligare, än äge. En kommande erfarenhet kan öfvertyga o§ om nödwändigheken att göra detta stadgande positift. Tredje Band. N:o Lag. Herr 4398 Den 19 October. H err k o tliIie b: Jag förmodar att Riddcrskapet och Adelli icke kan hafwa nägot deremot, att ordet äge förändras till stall, som Herr Grefwe Os la 6arclie tillstyrkt, och att ordalydelsen i början af detta moment ändras pä sätt jag förut hemställt, nemligen: LonstitutionS-Utstottet stall ästa de uti Gtats-Rädet förda protocoll, äfurcnsom dem, hwilka inför Lvnungen öfwer Ministerielle Arender och Lsmmando-mäl, m. m. Detta motsäger pä intet sätt Regerings-Formcn, utan förtydligar endast ordalydelsen, och bestämmer ännu ytterligare dest afsigt. Herr ^oratlr, Larl Xxel, upläste följande:
Stuten, har den nu blifvit ökad med 1,032 R:d 2 ö sk. 8 rst. och utföres således med 319)944- 6. 7. Den öfriga rentan, som ar Kronan behållen och inflyter till Statsverket i penningar efter Markegång, upptages i 1812 års Riks Stat till 235,689 Rtd 34 sk. 8 rst. En Den 12 Juni, 473 Ett års medium häraf gör 330,819. 2. 3.; men som några års htiga markegångar under tiden inträffat så vågar icke Sjats-Utskottet, att för den kommande tiden beräkna denna renta till ofvanberörde medium. Stats-TJtskottet tror likväl, att jtdels förhöjning uti hvad år 1812 blifvit påräknadt, nu bör kunna äga rum, och föreslår fördenskull, att den med en jemn Summa ma upptagas till • • • 2:0 Krono-Tionde-Spannmålen. Den utgår antingen efter räkning och proftröskning, efter 1638 års Tionde placat, eller efter viss Tionde - sättning och öfverenskommelse. I 1812 års Riks-Stat är den upptagen till 44.469 Tunnor 17^ kappar, derutaf 29,233 Tunnor 14 £ kappar voro anslacne Landsoch Militiae-Staterna med flera på lön, och beräknades efter Kronovärderings-priset 36 sk. Tunnan; men de öfriga 15,236 Tunnor sl kappar till Flottornas och Garnizons-Regementernes 2^82,830.' - Bröd* 474 Den 12 Jun i. Brödkorn m*n., och beräkna, des efter ett då faststäldt Statspris till 4 R:d Tunnan: