Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om tillträdet till andlig omvårdnad är hvarje samhällsmedlems ovilkorliga rätt; om i ett vidsträckt och glest bebodt land, behofvet deraf måste grunda ett så mycket större beroende af prestens omsorger, som dessa der mera uteslutande blifva den enda källan till upplysning i andliga ämnen, och om samhällets väl hvilade, såsom på sin djupaste grundval, på den gudsfruktan och den deraf narda sedlighet, som lifvar dess 'medlemmar, så syntes dessa förhållanden vara förtjente af synnerlig uppmärksamhet, och de svårigheter böra undanrödjas, hvilka göra det äfven för den samvetsgrannaste själasörjare omöjligt att uppfylla de honom åliggande pligter; och ehuru det visserligen voro församlingarne obetaget att sjelfve i förevarande afseende väcka förslag, hvarföre äfven ett och annat pastorat under sednare tider blifvit, på dess medlemmars begäran, deladt, samt obestridligt vore, att, emot församlingens önskan, en nu ifrågaställd förändring hvarken kan eller bör ske, torde likväl det anmärkta mera allmänna missförhållandet påkalla en mera omfattande, af Staten anordnad, åtgärd, äfvensom denna endast efter en mera genomförd plan 44 Allmänna Bevarsoch Ekonomi-Ulshotttts Belänkande JSf fil. torde kunna på ett fullt ändamålsenligt salt verkställas; hvarvid Rikets Ständer dock så mycket mindre åsyftade tilivägabringande af en arithmetisk likhet mellan socknarnes folkmängd i allmänhet, sorn en stor mångfald måste, i följd af folklynne och lokala förhållanden, i detta hänseende alltid och utan olägenhet qvarstå; men der sådane ojämnheter under tidernas längd utvecklat sig, att de för en verklig själavård utgöra oöfverstigliga hinder, der vore en rättelse, enligt Rikets Ständers tanke, oeftergifligen påkallad af samhällets heligaste pligt. 1 öfverensstämmelse härmed anhöllo derföre Rikets Ständer i underdånighet, att i de stift, der pastorat finnas, sorn, äro så vidsträckta och folkrika, eller beslå af så mån.»a församlingar, att en delnin» af dessa O O O pastorat för själavårdens behöriga handhafvande är af behofvet påkallad, Kongl.
Då bilagorna, beräknade på händelser, som framdeles böra inträffa, till en stor del innefatta för statsregler:n år 1840 främmande ämnen, skall jag endast i största korthet dervid uppehålla mig. Utom de indragningar m. m., som innefattas uti sjelfva betänk., och vid hvilka jag redan tagit mig friheten göra anmärknrr, finner man uti bil. Litt. A. en af Utsk. gjord, och i beräkningen intagen ''förutsättning” af Smålands husarregttes afsittning. Jag har visserligen förut yttrat min tanke vara, alt det antal cavallen, Utsk. föreslår, är för ringa i förhållande till infanteriet, men får ytterligare påkalla Utskrs uppmärksamhet på, huru svårt det är att, under loppet af ett krig, utbilda cavallerivapnet, hvarföre ock i alla armeer styrkan af det cavallen, som i fred underhålles, med hänseende dertill är bestämd. Af den uppsats, jag härhos bifogat öfver förhållandet emellan cavalleriet och infanteriet i särskildta länder, skall Utsk. finna , att förhållandet emellan cavalleriet och infanteriet i allmänhet är, såsom t till 3 eller 1 till 4, med undantag af Belgien, båda Sicilierne och England, hvaremot det i Sverige är nära såsom 1 till 5; samt att, då i andra länder förhållandet emellan caval - 3rG Den 7 Maj f. ra. leriets och infanteriets krigsstyrka är såsom i till 4 > 1 till 6 eller i till 7, så är det i Sverige, med beräkning af endast 3:ne classer beväring, såsom 1 till omkring 16. Till någon ytterligare minskning i cavalleriets nummerär kan jag, för min del, ej göra tillstyrkan. Vidare föreslår Utsk. sammandragning af Lifregitets husaroch dragon-corpser. Att genom indragning af en regltsstab, besparing i löneutgifter uppslår, är naturligt, men huruvida åtgärden ur militärisk synpunkt kan anses förmån! •S» betviflas, enär det sålunda förenade regztet skulle komma att sträcka sig nära från Gefle till bort emot Sköfde.
B:co, som af honom skulle få lyftas så snart, under hans närvaro, utom de den 2 Julii 1822, då detta beslut vidtogs, redan botade, ännu ytterligare 6 sjuke blifvit rökte med de medel Assessoren Osbeck, enligt Petter Anderssons uppgift, skulle låta hemta från Apotheket, och de befunnits ega samma beskaffenhet och verksamhet med dem Petter Andersson under förra rökningen sjelf nyttjat; hvarförutan Directionen försäkrat Petter Anderson derom: att, i händelse efter 2:ne års förlopp de sjuke, som genom hans röknings-method blifvit eller blifva botade, icke mera återfått sjukdomen, eller, enär med säkerhet blifvit utrönt, att Veneriske sjuke derigenom med bestånd kunna botas, Petter Andersson då skulle ytterligare af Direction få uppbära en lika Summa eller 333 R:dr 16 sk. B:co. Då häraf synes, att behörig uppmärksamhet blifvit lemnad åt den af Pehr Andersson uppgifne Cur-method och belöning derföre honom redan tilldelad, samt han erhållit försäkran om ytterligare vedergällning i den händelse methoden medförde en sådan fördelaktig verkan, som början af dess användande syntes lofva, samt de goda verkningarne funnos varaktige, tror Utskottet motionen icke föranleda till någon Stcits-Utskottets Betänkanden. 44^ åtgärd af Riksens Höglofl. Ständer, hvarken tili anslående af någon Contant belöning, eller till en sådan underdånig hemställan hos Kongl. Maj:t, hvarom RiksdagsFullmägtigen Eric Svensson egentligen anmodat Hederv. Bonde-Ståndet, att Kongl. Maj:t må i Nåder täckas tilldela Pehr Andersson någon belöning, lämpad efter den sanna förtjenst, hvartill han genom sin välgörande uppfinning gjort sig värdig, hälst Utskottet hyser den säkra öfvertygelse, att, om Methoden finnes af verklig nytta Kongl. Maj:t icke lemnar uppfinnaren utan uppmuntran. Detta varder Riksens Höglofl. Ständers pröfning vördsamligen understalldt. Stockholm den 3 April 1823.
I instruktionen för denna tjensteman är det visserligen föreskrifvet, att han skall på EcklesiastikMinisterns befallning företaga inspektionsresor, för att utöfva en granskande upsigt öfver läroverken; men dels torde den administrativa ledningen af rikets 69 Elemen.tar-läroverk med 528 lärare, samt de tusentals folkskolorna gifva en embetsman tillräckligt att sköta och icke lemna någon tid öfrig för kringresande, dels torde hans egenskap af Exped.Sekret, icke gifva honom en tillräckligt oberoende och imposant ställning, för att hans myndighet skulle alltid kunna göra sig gällande, isynerhet om det vore vis å vis en Biskoplig Ephorus. Man har ej heller förnummit, att någon sådan inspektion hittills egt rum. Hvad jag nu haft äran anföra, vinner naturligtvis ännu större betydelse, om E. Stur skulle bifalla den af mig i en föregide motion föreslagna successiva indragning af åtskilliga biskopsembeten. Man har mot min då gjorda framställning bland annat anfört, att jag icke antydt, på hvad sätt de indragna biskoparnes funktioner skulle förrättas, och jag vågar tro, att genom hvad jag nu går att föreslå, skulle blifva tillräckligt sörjdt för vården om undervisningsväsendet, äfven om Biskoparnes antal inskränkes till frenne, såsom jag förut föreslagit. På grund af hvad jag nu yttrat, och oberoende af det öde min motion om 9 biskopslöners indragande kan komma att röna, får jag vördsamt föreslå, att R.
Flera förbättringar har genomförts för att underlätta redogörelse för landets ekonomi på flera områden. Då Rikets Ständer skildes 1818 var skörden så hotad, att anstalter måste vidtagas. Betydliga kvantiteter spannmål köptes utifrån. Likväl visade det sig att skörden blev bättre än väntat och stor del av den i köpta säden blev obegagnad. De följande årens skörd var mycket goda och hade till följd att priset sjönk. Tullen för utländsk spannmål sattes högt, medan utförsel av inhemsk blev befriad från tull. Upphandlingar till magasinen gjordes och man tillät att skulder betalades i säd. Särskilda anstalter att torka säden, så att den lättare skulle kunna bevaras. Trots alla åtgärder har man inte förmått hindra sädespriserna att falla, vilket bevisar hur svårt det är att motstå naturförhållanden. Av detta har man lärt att sädesproduktionen även vid medelmåttig äring är tillräcklig för våra behov och vid ymnig skörd lämnar den ett överskott, som om man kan bevara den, blir en tillgång vid missväxt. Utvidgad utförsel av träprodukter livar handeln och ger lantmannen större avkastning av sin skog. Export av säd till Italien från magasinen har berett omsättning av lagren och givit fraktförtjänst till flera fartyg. Ännu vet man inte om denna handel givit vinst men hoppas att den eventuella förlusten inte skall bli större än om spannmålen legat kvar i magasinen. Linodlingen har fått stöd. I Småland har anlagts ett Institut vid Grådsby. För att öka och förbättra tillgången på grov ull, införskrevs får från Island. Det vid Flyinge inrättade Merinos Schäfferi fortfar att underhålla och sprida den finulliga spanska fårrasen. Särskilt kunniga arbetare har införskaffats för att bygga maskiner och inrättningar för att tillverka vävnader av linne, ull och bomull. Medel har anslagits. Sedan utländska bomullsvävnader blivit till införsel förbjudna har tillverkningen ökat och vunnit önskad fullkomlighet. I avseende att uppmuntra strömmingsfiske vid de Norra länens kuster, kungörs att de fiskare som hindras av gamla fiskestadgor skall anmäla till befallningshavande, som för målet till domstol. 1818 visade sillfisket vid Bohuslän ymnig fångst. För att genom notdragning på prov utröna när sillen anländer har medel blivit anslagna till anskaffande av försöknings not.
Lär den stolte, mäktige att ömma För en svag, som honom trotsat har; Lär oss att hvarandras brister glömma, Broderligt, som barn af samma far! Ädla godhet, dygdernas försköning Och den sanna känslans enda tolk, Blif en sårad mänsklighets belöning, Sträck ditt välde öfver alla folk! P. E. A. Och jag ^rs skall Granberg. leda i högsal dike er. A f Birger Mörner. Och ditt skall blifva det hela Sof godt, du kära, sof godt! «J~ln korpens vinge min tanke tar och skriande hest öfver heden drar, än sträcker han .stark som falken ung öfver doftande skog, öfver blommande ljung, än skriker han gällt med en vipas skri, när dagens ljus är förbi. - Men nalkas han, kära, ditt lugna bo, en näktergal blir han i aftonens ro, som dold bland det dunklaste törnesnår de skönaste slag uti skymningen slår för dig, allra kärestan min! Och månskenets strängar jag knäpper till med klangen af fallande blad, med klagande vemod af vågsvallets brus, med innerligheten af barrskogens sus i flyktande skymning lång. sång Du snodde de skäraste rosengarn, du kära, kring vännen din, ditt öga var blankt, du blonda barn, du var aderton år! Och månljusels gyllene strängar jag slår, du, blonda barnet, för dig. Din hals var så hvit, så mjukt ditt hår, för minnet så frågande stort du står, du barn med de aderton år! Af hvitasle våg skum jag timrat ett slott med rutor af blånande is, från burspråket fladdrar för aftonens Irris en vimpel med färg af förhoppningens blått; öfver skimrande slottet i skymmande skog, jag refvor af drömmarnes vildvin slog. Jag väfver en väfnad af vårattens doft, af fladdrande fjärilens finaste stoft, af spinnande spindelens tunnaste tråd med blomdaggens darrande droppe till våd.
Detta är visserligen icke af vigt, men då man utsatt sig för det uppskof, som uppkommer genom målets läggande på bordet, kan man väl äfven underkasta sig det, att Betänkandet ej nu uppläses. Jag får hos Herr Gref. ven och LandtMarskalken förfråga mig, huruvida det är brukligt att, sedan ett Betänkande blifvit lagdt på bordet, det blifver föredragit. Herr von Hartmansdorff: Jag förenar mig i den framställning Grefve af Ugglas gjort, och anhåller att Betänkandet nu måtte upp-^ läsas. Herr Grefven och LandtMarjkalkén yttrade, att det flere gånger inträffat, att ett Betan - pen 9 September f. ml 3»? iande blifvit föredragit och uppläst, men derefter ytterligare hegardt på bordet till nästa Plenum, samt sedermera uti nästföljande Plenum, titan vidare uppläsning, discuteradt och afgjordt. Herr Lefrén, Johan Pehr t Grefve Cronhjelm har serni skal, hvarföre Betänkandet ej borde uppläsas, anfört, att det först blifvit hegardt på bordet. Jag får då påminna Ridderskapet och Adeln, att Friherre Wrangel, på samma gång han begärde målet på hordet, tillika begärde Betänkandets uppläsande. Herr Grefven och Landt MarJkalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade tillåta, att Betänkandet, ehuru det blifvit lagdt på bordet till nästa Plenum, likväl nu finge, till tidens vinnande, uppläsas. Bifölls. Hvarefter nämnde Betänkande upplästes» Herr Grefven och Landt Marskalken tillkknnagaf, att Plenum komme klockan half till 6 i eftermiddag att fortsättas. Företog» till pröfning Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottem dea 328 Den 9 September j. m\ 38 sistlidne Augusti under N:o 56 afgifne, samt den 2 dennes eftermiddagen på bordet lagde, Betänkande, i anledning af våckte motioner om inskränkning af Finska handeln. Herr Munch af Rofenjkjold, Eberhardt
Dylik buljong kan genom att afredas » Nej, far och hon ska ' förstås bli vid gården. » » Ja, de ha ' et j u bra, som de ha ' et. A n - med vispade äggulor och därpå med tillsättning af färska grönsaker, såsom spenat, sallad o. s. v., hvilka först blifvit frästa i smör, äfvensom genom tillsats af friska och torra grönsaker af hvarjehanda puréer, gifva upphof till flere goda sopprätter. Kejsarsoppa: Smör och mjölk fräsas tillsammans, buljong tillredes och kryddas med litet cayenne och hvitpeppar samt sherry efter smak; allt får därpå ett uppkok, lyftes åt sidan af elden och 2 med grädde vispade äggulor tillsättas. O. H. B. skap i kontorsgöromål kan erhålla plats den 1 instundande maj i familj på landet. Vid god bandstil fästes afseende. Svar, åtföljdt af lönepretentioner och fotografi jämte relationer sändes till » Familj », adress Sveg. E n villig och p å l i t l i g hushåll e r s k a, skicklig i finare och enklare matlagning, bakning och allt, hvad till ett landthushåll hörer, kan 24 april få plats å egendom i norra Småland. Betyg och rekommendationer torde sändas till » J. F. » Iduns byrå. J. Tvätta ögonlockskanterna flere gånger dagligen m e d en] jum borsyrelösning (4 proc). 14 års flicka. 1) A n v ä n d för edra händer liknande behandling, som tinnes föreskrifven för behandlingen af A. N — i:s fötter. 2) Se svar till Eva i n:r 3. Värmlandsflicka måste för att få sina frågor besvarade personligen järnte sin m o r vända sig till läkare. Hvilkcndcra. Naturligtvis kunna vi ej m e d bestämdhet yttra oss om eder sjukdom, m e n sannolikast sjTies oss vara, att ni lider af bleksot. N i måste regelbundet och m e r än hittills vistas ute i fria luften Förtär minst en liter mjölk dagligen oeh tag under några veckor tre gånger dagligon tre stycken Blaud ' s järnpiller. — M a s k är ej orsaken. Dixi.
Direction, men den andra deremot genom Sqvadrons-Fullinägtiges försorg, den uti gällande Författningar innefattade föreskrift om de större Monderings-persed - 20 Bil, t. Se.ats~ s. .Ote.-Uuh. Ull, N:o 122 Jarnes anskaffning genom allmän beställning för Regementets eljer Gorpsens liela styrka, lill vinnande af likhet i utseende, godhet, sammansättning och varaktighet, karinne att till sin verkan alldeles upphöra; att, då de fleste till Karlens, beväring, remtyg, sadelrnondering rn. m, hörande persedlar och reqvisita, icke inom Sqvadronernes eller Compagoiernes stånd kunna förfärdigas och derföre fran aflägse belägne Städer vanligen mäste anskaffas, en delad upphandlingsiörsorg ornöjligen kan blifva med de Rustandes egen fördel förenlig, enär erfarenheten bevisat, att, då ett större partie af en vara eller persedel till leverering vid offentlig auction utbjudes, vida billigare pris kan erhallas, än då upphandling i mindre poster och under hand arrställes; samt att, då de större och kostsammare Monderings-persedlarne genom allmän beställning varda upphandlade, Regements-Qvartermästaren och de honom till biträde förordnade Besigtningsman blifva, vid nästinträffande Generalmönstring, för persedlarnes godhet och öfverensstämmelse med fastställde prof allena ansvarige; hvaremot Rusthallarne, vid en partiel eller Sqvad ronsvis skeende anskaffning, äfventyra att persedlarne, för skiljaktighet emot prof eller modell, kunna, till högst kännbar kostnad för de Rustande sjelfve, af General-Mönsterherren blifva casierade. Statssamt Oec.-Vtsh. Uti. N:o 123, 21 I denna reservation instämde Herr Friherre Sprengtporten, Herrarne Riben, von Hartmansdorff, Lefren och Brimcrona, samt Herr Prosten m. m. Grevillius. Af Herr Friherre Sprengtporten, ff. JV.: Utskottens förslag, i 4:de punkten, att till en
SlatsUtskottets Betänkanden, Memorialer och Utlåtanden i anledning af vackt motion om Statsanslag för utgifvandet af nyttiga böcker åt de fattigare Folkklasserne. XLI. B. 249, 334. XLY. A. 28. — angående hegardt fortfarande anslag för Elementareller ProfSkolan i Stockholm. XLI. B. 249, 334. XLV. A. 28. XLVIII. E. 181. »— i anledning af väckta motioner om förökade anslag för vissa Lärolnrättningar. XLI. B. 24,9, 334. XLV. A. 29. —* öfver gjorde anmärkningar vid Betänkandet angående RiksStatens Femte HufvudTittel. XLI. B. 249, 334- XLV. A. 29. LIV. E. 107. — i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut afgifne Betänkande angående regleringen af Utgifterne under RiksStatens Sjette HufvudTittel. XLI. B. 249, 335. XLV. A. 35. XLVI. B. 114, 292. XLVII. A. 182. XLVIII. B. 120. A. 228. LIV. E. 164. — i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets afgifne tvänne Betänkanden,' angående RiksStatens Sjunde HufvudTittel, innehållande PensionsStaterne och dermed gemenskap ägande ämnen. XLI. B. 249, 335. XLV. \. 4 r• A. 74. LV. E. 3. 5o8 SlatsUtskottets Betänkande!!, Memorialer och Utlåtanden i anledning af återremiss å Utskottets förut afgifne Betänkande, angående RiksStatens Åttonde HufvudTittel för Allmänna och Extra Utgifter. XLI. B. 25o. 335. XLV. A. 8r. A. i36. XLVI. 234. XLVII.
Sistberörde tillåtelse förutsätter således såsom vilkor en bevisning, som i de flesta fall är rent af omöjlig att åstadkomma. Följande förhållanden måste nemligen styrkas: l:o) att svaranden håller sig undan; 2:o) att afsigten dermed är att undvika stämningen; och «3:o) att han likväl vistas i häradet eller staden. Skulle ock någon enda gång omständigheterna vara sådana, att svaranden egde skäl befara, det bevisning om de två första omständigheterna kunde förebringas, så undgår han dock stämningen, om han blott reser öfver häradsgränsen eller begifver sig ur staden. Het kan ej nekas, att det genom en sådan lagstiftning är allt för illa sörjdt för kärandens rätt. En förändring deraf har alltså synts Utskottet vara af behofvet påkallad. Dervid har dock Utskottet icke förbisett vigten deraf, att äfven svarandens rätt var der betryggad, — och ett sådant, begge parternas rätt betryggande, stadgande har Utskottet trott sig finna i Lag-kommittéens, af Lagberedningen i denna del gillade förslag till Rättegångs-balk; i enlighet hvarmed Utskottet alltså vördsamt föreslår, det matte Rikets Ständer för sin del besluta en så lydande författning: »Med uppliäfvande af sista punkten t 7 § af Ll Kap. RättegångsBalken, förordnas, att samma punkt erhåller följande förändrade lydelse: Har man med stämning sökt någon i hans hemvist å två särskilda dagar, men ej funnit honom; då må man, der lian äfven tredje dagen borta är, stämningen för hans husfolk uppläsa och densamma å husdörren fästa: finnes ej husfolk; varde ändå stämningen å dörren fästad.» Så vidt åter Herr Komminister Beckmans förslag afser det fall, att den, som med stämning sökes och ej kan anträffas, icke har kändt hemvist i riket, så har Utskottet Lag-Utskottets Memorial N:o 46. 5 funnit betänkligt, att någon åtgärd i anledning af motionen tillstyrka.
Stånd redan bifallit Utsk:s utlåt:de, torde vid detta tillfälle ingenting härvid vara att vidgöra; och jag anser mig äfven böra förklara, alt jag icke finner frågan vara af den stora vigt, att någon särdeles skada skett derigenom att det nuvarrde förhållandet tills vidare får fortfara. Hr Rosensvärd, Joli. Henrik; Den nu föredragna punkten i [Jtsk:s Betänkrde delar sig, såsom det redan blifvit anmärkt, i 2:ne delar, hvaraf den l;sta afser myntets silfverhalt och den 2:dra dess legering. I hvad jag derom haft att yttra är jag hufvudsakligen förekommen af den siste värde talaren, med hvilken jag således i allo mig förenar, öfvertygad att jag ej kan så väl och så fullständigt som han framställa mina åsigter i saken. Jag vill således blott nämna några få ord i frågan. Man har inom Banko-Utsk. förmenat, att det Svenska Statsverket skulle vidkännas en betydlig förlust till följd af utmyntningsgrunden för vårt nuvar:de silfvermynt, men man har icke kunnat upgifva, hvaruti denna förlust egentligen skulle bestå. Det är gifvet, att då ett silfvermynts värde ligger uti dess innehåll af finsilfver, kan den större finsilfverhallen icke förorsaka någon förlust för Staten, så länge myntet begagnas uti rörelsen inom landet, utan förlusten skulle ifrågakomma först då det Svenska silfvermyntet i större qvantiteter gick till utlandet. Men som, vårt mynt icke är ett lagligen gångbart mynt utrikes, måste vid. derstädes skeende liqvider med Svenskt mynt, alltid upkomma ett agio, hvilket naturligtvis skulle blifva större i samma mån det Svenska Den 25 Febi-aari f. m. 529 Svenska myntet till dess värde försämrades.
— Detta förhållande, hvilket synes hero af liera förenade omständigheter, har, bland andra åsigter om anlednm dertill, äfven och r första rummet, föranledt till den förmodan att vaccinämnet genom dess användande under en lång följd af år från person till person, skulle förlorat i skyddande kraft; en åsigt hvilken delats af många erfarna och utmärkta läkare, till följd hvaraf man ock biet betänkt på, att genom den af Ulsk. i Irsta punkten föreslagna åtgärd, söka erhålla ett pålitligare ympämne; och äfven hos oss gjordes bemödanden i denna riktning. Vid härvar. veterinär-inrättning ympades åren 1832 och 1833 skyddskoppor på flera kor, men blott hos en lyckades det alt derigenom frambringa koppor. Det vaccinämne, som sålunda erhölls, användt till ympning på menniskor, visade sig imedlertid alldeles icke ega den verksamhet man väntat, utan var tverlom sämre än innan det öfvertlyttades på kon. Det bibehöll sig icke; skyddskoppornas utveckling var endast ofullständig och man kunde ej mera än i 2 å 3 efter hvarandra följande generationer begagna sig deraf. I vårt land inträffar sällan alt koppor spontant upstå bos kor. Man har väl berättelser om, att de observerats, men förhållandet har, vid anställd undersökning icke konstaterats. I andra länder, lärer deremot sjukdomen oftare förekomma. 1 Preussen har den blifvit iakttagen, och man begagnade sig af uptäckten för upfriskande af vaccin-ämnet. Sundhets-colhm vände sig då till Chefen för Central-vaccinations-kontoret i Berlin med begäran om några portioner af denna vaccin, och emoltog år 1838 en erforderlig qvantitet, för att sälta densamma i gång vid härvar. central-depöt och sedermera sprida den i landsorterna. Den visade sig serdeles verksam. Colkm har derefter 2:ne gånger, och sednast 1847, på samma väg anskaffat vaccin, och det ympämne som sålunda nu är allmänt användt i riket, synes icke lemna något öfrigt att önska i afseende pä dess verksamhet.