Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:t i Nåder anvisat 900 R:dr, att utgå med 180 R:dr såsom anslag och 720 R:dr såsom lån, men då arbetet skulle företagas, afsade sig delägarne understödet; deremot anvisades, enligt Kongl. Brefvet den 5 Oktober 1858, ett anslag af 8,000 R:dr, deraf 6,000 R:clr såsom lån, för fullbordande af Tåsjöns sänkning, hvilken borde vara verkställd inom den 1 Oktober 1861, och detta arbete har fortgått och blifvit fullbordadt. Den nya stängselförordningen har hittills visat ringa inverkan och gärdesgårdarnes antal hvarken minskats eller ökats: varande dock att hoppas, det denna förordning efter hand skall äfven här visa en välgörande inverkan. Hushållningssällskapet har, enligt hvad förut blifvit antydt, under qvinqvenniet sökt att verka till jordbrukets och näringarnes förkofran, dels genom utgifna skrifter, dels genom utdelande af premier åt arbetsamma och nitiska jordbrukare, dels genom profplöjningar och genom expositioner af nyare tiders redskap och alster ifrån jordbruket. Sällskapets offentliga sammankomster hafva i allmänhet varit talrikt besökta, och de ämnen, som der afhandlats, med uppmärksamhet afhörda. Landtbruksmöten hafva äfven under tiden varit hållna och bevistade ej allenast af ortens innevånare, utan äfven af personer från andra provinser. Den af Hushållnings-sällskapet antagne Länsagronomen har haft full sysselsättning och knappast medhunnit att besöka alla de jordbrukare, till hvilka han varit reqvirerad, och det måste erkännas, att hans undervisning och råd på de flesta ställen blifvit med beredvillighet mottagna och efterföljda. Några andra skolor för landtbruket än den ofvannämnda lägre landtbruksskolan på Hammar finnas icke, men vid denna skola har undervisningen fortgått och 10 elever utexaminerades 1856, 2 år 1857, 10 år 1858, 10 år 1859 och 5 år 1860.
Jag tror det är mera praktiskt! TOLFTE KAPITLET. Själfva representasjonen. Straxt efter fyra gaf vi oss i väg till brunnshuset allihopa, med undantag af Ruffen och Pepita, som ska sitta i salongen. Ingen människa behöfver veta af att hon är med, för öfrigt så är jag säker, att hon förstår konst lika bra som hvilken som hälst här i stan. Jungfruarna har burit klädsängar hela dagen. Grefven ska sminka — —. När vi kom upp i brunnshuset, såg där ut, så Gud sig förbarma! Allting huller om buller, och inte syntes Holmen till, fast han så bestämdt lofvat att –. Laxéns dräng och Bedas dräng, vår ska hala ridån, var uppbådade till »rekvisitakarlar». Har ingen aning om hvad det är för slags karlar; ovanligt dumma såg de ut, men inte hade man väl behöft båda upp särskildt folk till det. Hvad i all världen skulle jag ta mig till, och klä mig måste jag, för oklädd kunde jag ändå inte uppträda, då skulle de ha kännt igen mig hvar eviga en. Det var ingen annan råd, jag måste sta och kommendera! Men det var som att kommendera i bäck. När jag sa uppåt, gick karlarna nedåt, och sa jag höger, så gick de till vänster. Att jag inte tänkte på att stänga in Styfven först! Att jag inte tänkte på det! Eller att bjuda Holmen på middag eller att skicka Alf till honom. Men ingenting! Tänka efteråt är just min fors, det! »Se upp, edra förbannade lymlar!» dånade Holmens röst just i det ögonblick jag var drifven till förtviflans högsta spets. »Ska ni sätta soffan där, edra kaniner? Och lampan? Så’na förbannade drummlar! Ryck upp er! Eljest ska jag rycka upp er, edra murflar, och det så ni mins det, edra tjockhufvade svinpälsar!» Karlarna flög i väg, som om de haft vingar under fötterna. »Gud, herr Holm», sa jag alldeles häpen, »hvad är det för språk ni begagnar?» »Teaterspråk», sa Holmen belåtet. »Jo, så ska man ta dem, fru Lovisa!»
Redan sade fru Metta några ord till svar, och en häftig träta började just utbryta mellan de båda fruarna, då biskopen viftade med handen och bjöd dem åtskiljas, hvilket, efter någon svårighet, ändtligen lät sig göra. De båda häftiga fruarna nedsatte sig nu i hvar sin bänk, på ömse sidor om gången, och sågo med vreda ögon på hvarandra. Sedan biskopen, med lägre röst, rådfört sig med de båda andre kapitelherrarne, bjöd han högt de båda fruarna att framträda, och sade: "Kyrkoförargelse må af ingen tålas. Jordens väldige äro dock alla såsom stoft inför herran, och J magen icke inför honom förhäfva eder, eller drifva edra tvister. Rätteligen skulle vi ställa eder båda till spott och hån vid kyrkodörren, men som detta för eder adeliga värdighet icke ske kan, så magen J båda eder kyrkostöring sålunda godtgöra, att J till kyrkan erläggen 10 mark och påföljande söndag detta edert godtgörande från predikstolen tillkännagifves." Fru Britas sinne jäste. Hon tyckte sig väl, på sätt och vis, hafva vunnit en seger, då hennes åklagerska nödgats plikta, men hon hade sjelf äfven blifvit ålagd detsamma. Med en knyck på nacken sade hon halfhögt: "En hederlig menniska ska få plikta, för att en sånder inte får sitta så bred hon vill. Hon borde minsan inte als få slippa i hvarken kyrka eller bänk; och än mindre hennes dotter, som hon föder opp till papisteri och styggelse." Biskopen, som emellertid stigit upp från sin plats, såg frågande på henne, hon steg närmare och fortsatte: "Ja väl, det är ju allom kunnigt, huru hon skickat flickan att lära papisteri i det gamla nunnehålet Nådendal, och hur flickan der signat och messat med afgudiska fukter. Och en sån täcks anklaga hederligt folk!" Fru Brita afbröts nu af klockarn, som började sjunga en psalm, emedan, enligt förteckningen öfver göromålen för denna dag, numera intet annat skulle i kyrkan uträttas, än aftongudstjenstens hållande, och resten af aftonen skulle användas till reviderande af åtskilliga kyrkans räkenskaper.
Motionärerne hafva ansett det Rikets Ständer värdigt, att uttrycka den önskan, det slafveriets upphörande på Sveriges enda Coloni och medlen till detta ändamåls vinnande företrädesvis blifva föremål för en sådan välgörande uppmärksamhet, derföre det är föreslaget, under åberopande af 56 § Riksdags-Ordningen, att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t anhålla, det Kongl. Maj:t täckes anbefalla och till Ständernas kunskap låta komma en undersökning om slafveriets tillstånd på ön S:t Barthelemy, samt om de tjenligaste medlen för slafveriets afskaffande derstädes. Utskottet delar de åsigter, som sålunda blifvit framställde, och föreställer sig, till följd deraf, att, då slafveriet ännu fortvara»- inom en, Svenska Kronan underlydande besittning, Rikets Ständer linna sig af begreppet om menniskovärde på det högsta uppmanade att påkalla dess afskaffande, hvarföre Utskottet tillstyrker, att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t täckes i Nåder tillse, huru slafveriet å ön S;t Barthelemy må kunna afskaffa», och vidtaga alla Allm. Besv.- och Ekon,-Utskottets Utlåtande, N'.o 134. 11 de utvägar, som för vinnande af detta vigtiga ändamål kunna beredas och finnas lämplige. Stockholm den 25 Februari 1841. N: o 134. Anis. till Exp. Utsls. ilen 1 Mars 1841, kl. 1 e. n. Utlåtande, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande N:o 104, angående vilkor för befordran till Krono-Läns mans-tjenster. Sedan Utskottet, genom Betänkandet N:o 104, tillstyrkt en underdånig anhållan hos Kongl.
Skulle nägra frågor af Juridisk beskaffenhet härwio upstä, j^all Direetionen remittera dylikarna! till Riddarhus Fiscalcus utlåtande och åtgärd. Z. 4> Till P'.nr kistan, der Riddarhus Castens säkerhets Documcnicr, Reverser och Obligationer förwaras och hwilken med dubbla läs ar försedd, skal! Len ena uyekeln wardås af kammsreraren och den andra, enligt Rrdderffapet och Adelns Bcsiur af Är 1779, Ledamot, som Dircckcnrerne sjelfwe derom anmoda, hwilken under den tid han äger denna Den 24 November. r4ZZ denna befattning, anfwarar för rigtigheten af alla handlingar, som i oswannämnde kista äro deponerad^ och derföre bör wiö documenrernes Uttagande eller inläggande sjelf wara tillstädes. Ach bör denne Directeur derjemte efterse hwad soM tillhörer Riddarhuset 06) dest tvid magthällande i allmänhet, äfwensom alla öfriga Riddarhusets Oeconomica, samt de Riddarhusets tomt tillhörande byggnader, och huru hyres ContracterNe upfyllas. Häruti biträdes han af Riddarhus Secreterare» hwilken uti huset är boende §. Z. Ehuru sä wäl Archivet som Le til! Riddarhuset hörande Gensalogiske Samlingar sia under Riddarhus Seerekerarens ward, aligger det likwäl Dircetionen ar! dcröfwer hafwa öswerinseendet; i anseende härtill kommer en as Dirccrenrerne alt has^ rva det specicla inseendet öfwer Archivec och en anUan öfwer de Genealogiske Samlingarne. Bada Vesta Direckeurer urses efter öjwerenskommelse emel-" lan samrcliga Ledamöterne i Direktionen» §. 6. lWid introduktions bewiljande iakttager
Under Östgötha InfanteriRegemente är knekten icke lofgifvit, att af sin Rote truga eller fordra matsäck, eller fri skjuts, när han till mötet blifver uppbådad, icke heller vid andra enskildte ärenders förrättande, så vida han icke vill låta afräkna det uti lönen, som för honom bestås; dock bör kosten i sådan händelse honom icke öfver dess rätta värde anslås. Soldaterne vid Helsinge Regemente hafva icke tillstånd eller rättighet att till Compagni-möten af sine bönder fordra några stämningspenningar, men när Regementsmöte hållas, är det icke mer än billigt, att Rotebönderne gifva de knektar, sora hos dem arbeta, i stället för kosten, den de-eljest hemma njuta, antingen några veckors kost med sig, eller i ett för allt, 2 och f daler kopparmynt om veckan, hvilket lämpas efter som Soldaterne hafva lång väg till mötesplatsen. Detta gäller ock om den liden knektarne äro på General-mönstring. De under WestgöthaDals Regemente varande Rotehållare rälta sig efter de förenin - 54 Den 26 October f. m. gar, sorn med Skaraborgs oell Elfsborgs Län blifvit ingångna, således nemligen, alt de af Regementet, som äro uti Skaraborgs Län, efterlefva det Contract, som med berörde Län blifvit träffadt, och de uti Elfsborgs Län den Författning, som der till rättelse blifvit vidtagen. Vid Elfsborgs Regemente kunna Rotebönderne emot deras vilja icke förbindas, att till möten eller annorstädes bestå Soldaterne någon skjuts, eller meddela dem någon matsäck; begifva de sig dertill, kommer sådant att efter laga värdering på Soldatens lön afräknas. Rotarne under Westmanlands Regemente frikallas äfven ifrån Soldaternes skjutsande till möten, och alt förskjuta dem penningar eller matsäck. Sker efter begäran något förskott i penningar, afräknas det på Soldatens lön. Rotarne vid Westerbottens och Calmare Regementen äro efter Contracten icke heller skyldige, att Soldaterne med någon skjutsning eller matsäck till eller ifrån möten förse, utan emot en skälig betalning.
E:co, jemte den högre ränta af 80 i stället för 57^ dagsverken om året, hvilka till Kungs Ladugården komma att utgöras; och då en sådan upplåtelse af dessa tomter, hvilka för Kungs Ladugården icke äro behöfliga, otvifvelaktigt skall för framtiden stadga och befordra den allmänna nytta af ökade närings-utvägar, varu-afsättning och arbetsförtjenst vid de af Lorent anlagde Inrättningar, hvilken de samma redan medföra; så finna Riksens Ständer skäligt , att den af E. K. M., på ofvan upptagne grunder , föreslagna skatteförsäljning af i fråga varande lägenheter bifalla. Riksens Ständer framhärda etc. Underdåniga Skrifvelufi N:o 15. Uppl. o. godkänd hos Ridd. o. Ad. d. 19 Mars 1823. Preste-Ståndet d.25 —• — Borgare-Ståndet d. 2 5 Bonde-Ståndet d.25 —1 — Riksens Ständers underdåniga skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj.ts Nådiga remiss uppå Dess Befallningshaf vandes i Skaraborgs Län underdåniga hemställan om Vakt vid Lands - Cantzliet och LandsContoiret. S. A. K. T-Jti
St., i anledn. af återremiss angtde upphörande af skyldigheten för fartyg, som under fredstid passera Ky-Elfsborgs fästning, att derstädes anlöpa. Upplästes ankomna prot.utdr. från de öfriga RiksStm, nemi. från P, < steSt. af den 19, 22 och 24 dennes, från BorgareSt. a. -ten 22 och 24 dennes, samt från BondeSt. af den 24 och >.6 dennes. Lades till handlingarna. Sedan samtliga RiksStm genom anslag blifvit af K. M. kallade att till plenum plenorum å Rikssalen i dag kl. 1 e. m. sig infinna, och de tvänne härolder, som borde gå framför R. o. Ad. sig inställt, afgick R. o. Ad. klockan litet för till r till Rikssalen, der t. f. Statsministern för utrikes ärendena å K. M:s höga vägnar uppläste K. M;s nåd. tal till R. St., innehållande svar å R. St:s till K. M. i underd. öfverlemnade tind. skrifvelse ang:de af R. St. godkända förslag till förändringar i Rikets grundlagar. R. o. Ad., som före afgången från Riddarhuset beslutat att åtskiljas vid utgången från Rikssalen, åtskiljdes kl. £ till 2 e. m. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Loida - D c ii 29 M a j f. ra. Lördagen den 39 Maj 1841 • Plenum kl. ^ lill 12 f. ro. Öppnades Hrr electorers lista lill val af en ledamot i Const.Utsk. efter N:o 86. Hr Stuart, Fredr. Christopher, och tvänne ledamöter i BancoUtsk., efter N:o io55. Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinhold, och N:o 1960. Hr Montgomery, Carl Hampus; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde: i ConslitutionsUtskottet: N:o 1932. Hr Oldensköld, fullm.
Ecklesialikoch Finans-ärende, hållet samma dag inför Hans Majd Konungen i Stats-rådet, derom upplyser, Kongl. Maj:!., vid algörandet af frågan örn den af Rikets Ständer, under Piiksdagen samma år, beviljade afgift lill folkundervisningens befrämjande, i nåder behagat förordna: att nämnde afgift ”icke borde åläggas den värfvade delen af armeens och flottans gemenskap, enär dennas aflöning endast för det dagliga underhållet vore beräknad. ” Rikets Ständer hade uti sin, angående ifrågavarande afgift, under den 15 Maji 1845 aflåtna underdåniga skrifvelse anfört: att Rikets Ständer, under öfvervägande, huruledes folkundervisningen måtte kunna ändamålsenligt ordnas på det sätt, Kongl.
Utlåtande, i anledning af R. H. St:rs, åren 1825 och 1827 församlade Hrr Revisorers 346 Stats-Utskottets afgifne Berättelser om granskningen af RiksgäldsVerket, GeneralAssistance-Contoiret och f. d. FilialDiscont-Inrättningarne. (R.-A.) Genom remisser från samtlige RiksStånden, hafva till Utskottet blifvit öfverlemnade It. H. St:rs, åren 1825 och 1827, församlade Hrr Revisorers Berättelser om den, sagde år, utaf dem förrättade granskning af RiksgäldsContoiret, det derunder lydande General Assistance-Contoir samt Götha Canal-Bolags, Götheborgs och Malmö f. d. Discont-Inrättningar; och får Utskottet, med anledning häraf, nu afgifva dess vördsamma Utlåtande öfver de i samma Berättelser till R. H. St:rs pröfning och afgörande hemstäldte ämnen samt öfver de af bemälte Hrr Revisorer tillstyrkte åtgärder. 1:a Afdelningen. 182S ars Revision. §• I. Ang:de lefvereringen till RiksgäldsContoiret af Öfver skotten på Stats Verkets förslagsvis beräknade Inkomster. Sedan, af den anledning, att ÖfverskottsMedel på StatsVerkets förslagsvis beräknade Inkomster icke blifvit från K. StntsContoiret lefvererade för något sednare ar, än år 18ig, Hrr Fullmäktige uti Skrifvelse till K. StatsContoiret af d. 26 Maji 1825 begärt, att sednast uti derpåföljande Septemb.|månad erhålla uppgift Betänkande n. 347 om och huruvida några ÖfverskottsMedel voro att förvänta, så hade K.
Då kunde man sätta näsan högre opp både mot Fri herrinnor och Grefvinnor. Mången ung Generalsperso n skulle då @fjäsa för mig och sucka ef ter et parti med min Doter. Men du ser s å ledsen ut, Agatha. Hvad felas dej , min bästa du? AGATHA. Åh, hur k an man vara annat än ledsen? Det är den förtretligaste syn, at se den här Informatorn och Clara tisla och tasl a med hvarannan i Herrskapets egna rum. Ständigt gör hon sig något ärende, hit opp och ständigt slinker han 8 han ner ur sin vindsku pa just på samma tid. Jag tycker likväl, at en sådan karl, som är fö rnämsta Betj enten i huset, borde hålla sig för god at umgås med slödder. FRUN. Ja det är en underlig Herre den Cederberg. Nog har han god figur och långt bättre än som anstår en Informato r; men u pfostran och verld felas honom. Man kan just få vapörer, när man ibland hö r honom tala. Dessu tom affecterar den narrn at vara så hjertans sensibel för all ting . Ser h an solen gå opp, så blir h an fö rtjust: ser han må'n g å ner, så blir h an rö rd. Han kan stå och exstasiera sig öfver himmelen, då vädret är klarare än vanligt. Får han se en dräglig physionomie med näsan precist mellan ögonen, så blir han utom sig af känslor. Alt pack är h an is ynnerhet myck et tilgifven. Han kallar dem våra vanlottade Likar, för hvilkas ringhet och armod man til och med bör ha en slags vördnad. Har du nånsin hört något besattare? Och bö r du väl undra därpå, om en sådan karl blir k är i et Fabrikshjon? AGATHA. Nej j ag undrar inte så mycke därpå; men at en man af min Husbondes värdighet. Herre Gud! Det går mig så til sinnes. _ Nej jag bör evigt 9 vigt förtiga en omständighet , som skulle förmycke oro a Nådifru n. FRUN. Hur? Agatha! Du förskräcker mig. Et sådant Qvinfolk et Fabrikshjon Ack , hvad jag är förnedrad! AGATHA.
Enka, som af en elakartad gikt i händer, fötter och ögon, är alldeles oförmögen att sig försörja, har fem barn, af hvilka en, sonen, är som eget barn i föräldrahem uptagen, men de öfriga fyra, minderåriga döttrar, af hvilka det yngsta är åtta år, äro oförsörjda och åt nöden hemfallne. Under förhoppning att R. St. skall behjerta detta af mig med svag förmåga uplifvade minnet af en bortgången krigare, om hvilken en i hög militärgrad afliden man, H. Exc. Gr. Gustaf Löwenhjelm, i en af honom utgifven bok, tillegnad den då varande Hussaren Åkerstein yttrade, »att han icke kände någon Svensk man, som af kärlek för konung, fosterland och dess krigskonst lefvat så uteslutande och verksamt nyttig, som Nils Harald Åkerstein» — vågar jag föreslå: en årlig pension af C00 rdr rmt för hans Enka och oförsörjda barn, samt anhåller vördsamt, att denna min motion må remitteras till Högh StatsUtskottet, som jag hoppas, skall, bland de många andra till välgörenhet förordade, äfven finna medel till detta deraf högst behöfliga föremål. Jag bifogar vid denna min motion transsumt af boupteckningen efter ÖfversteLöjtnanten Åkerstein, jemte Prestbevis och Läkarebetyg för hans Enka, hvaraf mina uti motionen lemnade upgifter vitsordas. Hr Stjernsvärd, Gustaf Mauritz: Jag är öfvertygad om, att livar och en, lika med mig, känner Ofverste Åkerstein genom hans arbeten, och vet att han i dem lemnat en öfvervägande valuta för de inkomster, han i Statens tjenst upbar. Då han icke egde någon enskildt förmögenhet, gick han det sorgliga ödet till mötes, att vid sin bortgång icke lemna något efter sig förutom, såsom motionären nu uplyst, en enka med flere oförsörjde barn; och jag kan derföre icke annat än förena mig med motionären i den af honom gjorda framställning. Jag anhåller att mitt yttrande får åtfölja motionen. Hr Printzensköld, Carl:
Att veta ett sådant rofdjursöga stirra på en ur mörkret utanför ens dörr, i nattens tystnad, när man tror sig obemärkt! Det ryste mig i ryggen. Ett sådant lif! Och han har icke kraft att göra sig henne qvitt. Han är svagare än hon. Han kan tåla sig med att vara som ett offer mellan hennes händer. Det är denne man, som jag trodde vara en herskarande. — Hum Ofta brukar hon följa honom på gatan, när han går ut. Han måste alltid vara beredd på det, gå omvägar och se sig tillbaka. Det stulna brefvet tycks ha varit längre och innehållsrikare än de förut uppsnappade. Det var fint, täckt och skämtsamt i tonen. Det innehöll tillräckligt för att förråda en förälskelse men vederlade hvarje påstående om brottslighet. Så stod der t.ex. på ett ställe: ”vårt förhållande, hvilket egentligen icke något förhållande är.” Men på ett annat ställe säger hon med afseende på möjligheten af en samvaro på neutral grund: ”om min mor kunde läsa i sin dotters hjerta, så visste hon hur ifrigt jag önskar en resa till Paris.” Och så kommer det vidare ett skämt om att ”kejsaren ändå måste gå till Canossa,” hvilket bestämdt har afseende på B. sjelf, fast han förnekar det.181 När man började hota med att offentliggöra brefvet i tidningarne och B. invände att det ju vore brändt, kom hustruns triumferande: ”men jag hade tagit en afskrift.” När han sade det härmade han ovilkorligen hennes ton, det kom någonting djefvulskt hånande i rösten, då han sträckte sig fram och sade det, triumferande, skadegladt. Det verkade så ohyggligt det hela, i denna tysta natt, vid lampan, som stod och brann, detta bleka ansigte och denna mun, som talade och talade om idel oförrätter, om fjettrar som icke kunna brytas och som skola knäcka hans kraft. Jag frågade honom om han icke kunde sätta skräck i hustrun. – Nej, hon fruktar ingenting. Fröken Knudtzons bröder äro framstående högermän och tillhöra ett af Kjöbenhavns älsta, rikaste och mest ansedda affärshus.
Uppläst och godkändt lios Ridd. octi Adeln den 28 Julil It 34- Preste-Slåndet den 28 Borga re-Ståndet den 28 Bonde-Slåndct den 3o Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse , angående upphäfvande af Skrå-Författningarne i MurmästareTimmermansoch flygg tnäs t arelian dt v er ken. (OecoiK-Utsk. S A Kr I sammanhang med väck t fråga om befrämjande af byggnadsföretag i Rikets större städer och företrädesvis i Hufvudstaden, har, till beredande af tillräcklig arbetskraft och måttliga arbetslöner, förslag blifvit bos Rikets Ständer framslälldt derom, att rättighet må beviljas hvarje välfräjdad person, utan afseende ifrån hvilken ort lian kommer, efter anmälan hos Vederbörande, och, om så billigt pröfvades, emot låg contribulion, att såsom murare, timmerman eller snickare låta sig använda vid nybyggnad af stenhus i Stockholm, utan hinder af gällande Skrå-författningar, Och då Rikets Ständer, vid öfvervägande häraf, funnit, att de nu gällande tvångslagar, i afseende på hvarje stads handtverkares uteslutande rätt, att vid byggnadsföretag inom staden med arbete tillhandagå, för dylika företag lägga de största svårigheter i vägen, och dem stundom alldeles hindra, samt de inom städerne bosatte handtverkare, hvilka ega känd skicklighet och pålitlighet, alltid, äfven under täflan med handtverkare ifrån landsbygden, företrädesvis kunna påräkna att blifva anlitade, anse Rikets Ständer sig böra hos E. K. M. i underd. anhålla, alt Skråförfattningarne i Murmästare-, Timmermansoch Byggmästare handtverken måtte i Nåder upphäfvas. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 3-t Julii i83/p Expeditions-Utskottels Förslag lill und. Skrifvelse N.-o Sj, XI5 N:o 87. Uppläst och återremitteradt hos Ridd. och Adeln den 18 Aug. 1834.
BondeStåndet dels, å ena sidan, blifvi t anmärkt, att berörde tillökning bordt föreslås antingen till 3ooo Betänkanden, N:o 247. 2o3 B:dr eller oek till det belopp sorn K. I\I:ts Nåd. Proposition innehåller, serdeles sorn Academien ieke allenast befrämjade sitt vetenskapliga ändamål, utan äfven tjenade Staten såsom Rådgifvare i en mängd förvaltnings-ärender; dels ock, å den andra sidan, erinradt: alt som förhöjning .uti Lönerne för Statens Embetsman i allmänhet icke ännu blifvit inedgifven, Academiens Tjenstemän ej eller borde serskildt till lönetillökning af StatsVerket vara berättigade, helst Academien sjelf skulle äga förmögenhet, och att, med afseende å Statens små tillgångar, hela förslaget måtte förfalla, hvilket af andre åter blifvit bestrid t; att de angelägna utgifterne borde först besörjas och sedan utvägar påtänkas till Samlingarnes uppställande i förbättrad ordning, enär det reella borde hafva företrädet framför det sköna; att med anslagens beviljande borde förenas bestämda vilkor till beredande af lätthet för allmänheten att få beskåda Samlingarne och på stället idka Studier; samt att försigtighet vid anslagets beviljande erfordrades, emedan, 0111 det vid Riksdagens början gjorde förslag om inköp af en Samling Insecler m. m. antagits, följden blifvit att derför erfordrats ett större hus och en icke ringa personal att förvara och bevaka de * liflösa djuren. Då de sålunda gjorde anmärkningar innefatta stridiga åsigter och någon bestämd ledning deraf för ett förändradt omdöme i hufvudsaken ej kan hemtas; får Utskottet till afgörande öfverlemna dess i ämnet redan afgifna förslag. 9.o4 Stats-Utsk o t tets 5:o I afseende på Utskottets tillstyrkande i '/.de Tundén om Ansiag till invexling af Silfver.1eHöner , för att vid K. Vetenskaps