Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då härtill jemväl kommer, dels alt det skäl, som vid ifrågavarande lösens bestämmande år 1830 kunnat hemtas från åliggandet för vågbetjeniugen att, då våg-attest reqvireras, till rigtigheten pröfva uppgifne stämplar, dimensioner samt stångoch stycketal, försvunnit, sedan, jemlikt Kongl. Kungörelsen den 22 Maj 1835, pantegare, så i Stockholm som Götheborg, blifvit befriade från åliggandet alt, vid reqvisilioner af våg-attester, sålunda specificera det jern, hvarå lån sökes, dels ock att, under senare tider, belåningen å jern och vågförde effecter i Götheborg så betydligt tilltagit, att beloppet af derstädes utestående lån, som vid 1830 års slut utgjorde endast R:dr 178,070, deremot vid 1839 års utgång uppgick till R:dr 942,750, i följd hvaraf vågbetjeningens inkomster genom berörde lösen numera blifvit till den grad ökade, att en jemkning och nedsättning deri synes, utan att desse tjenstemäns billiga anspråk åsidosättas, böra och kunna tillvägabringas, få Rikets Ständer bos E. K. M. i underdånighet anhålla, att den lösen, vågbetjeningen vid Stockholms och Götheborgs jernoch metall-vågar eger uppbära för attester och förnyelsebevis, som af denna betjening utfärdas i och för belåning i Rikets Ständers Bank elier dess Låne-Contoir af de på nämnde vågar upplagde jernoch metali-effecter, måtte varda bestämd till 12 sk. Banco för hvarje Ett Hundrade Skeppund, som attesten eller förnyelsebeviset innehåller; under vilkor likväl, att lösen för hvarje serskild attest eller förnyelsebevis erlägges med minst 1 R:dr 24 sk. Banco, äfven om densamma, efter nu föreslagen beräkningsgrund, icke skulle till detta belopp uppgå.
Oändligt mycket mera i denna väg återstår dock ännu inom detta Län alt göra, innan de existerande många hindren för lättare kommunikationer kunna anses undanröjde, men med den håg, som för dvlike företag nu blifvit väckt, i förening med stigande insigt om fördeiarne, betvillav jag icke att man småningom skall hinna målet, såvida Rikets Ständer genom fortsatta anslag vid blifvande Riksmöten vilja befordra fulllöljden af det började. Under arbete äro följande vägforbättringar: l:o V. allmänna Landsvägen emellan Lidens och Junsele Kvrkor i södra Ån O */ germanland, med ett Statsbidrag af 4001) R:dr B:co. 2:o V allmänna Landsvägen inom Resele Socken i södra Ångermanland, med eli Statsbidrag af 2000 R:dr B:co. 3:o Å dito inom llellgums, Edsle, Ramsele och Fjellsjö Socknar i dito med dito, motsvarande halfva kostnaden. 4:o Å dito emellan Hullsta Gästgifvaregård i Sollefteå Socken och Forsse Bruk i Långsele Socken inom samma Fögderi, med dito af 5(X)0 R:dr B:co. 5:o Å dito inom Borgsjö socken i Medelpad, med dito af 3251 R:dr Banco. I (ko Å dito inom Lidens och Indals Socknar i dito. Beloppet af Statsbidraget lill sistnämnda arbete, äfvensom för verkställande af de förbättringar, hvilka på grund af hållen undersökning och upprättade kostnadsförelag, allmogen inom Sjöns Pastorat af Medelpad förklarat sig villige företaga ä 6 7:o allmänna kuslvägen emellan Sundsvalls Stad samt Fjäls Gästgifvare gårdar, är ännu ej bestämdt, utan beror på Eders Kongl. Maj:ls Nådiga pröfning. I sista femårsberättelse!! för detta Län omnämnes en länse ventilerad O fråga angående beredande medelst broanläggningar af en lättare öfverfart vid Fjäls Gästgifvaregård, dels (ifver Indals-elfven, dels öfver ett mindre iärjesund, sorn genom en utgrening af elfven formeras söder om densamma.
Exempel gervin f-rbättringsoch tuckthus,anstalter, och hwad i de na wigtiga sak, skulle än ytterligare kunna uträttas, huru wid allmänna häckkens nybyggnad, nödwärdigl borde gjöras afseende pä Straff. Lagarnes ruder förbättring ställda skick, huru äfwen med de brister, som nu genast icke kunna afhjelpas, likwäl betydligt skulle winnås, förmedelst de af Justitie, Ombudsmannen einor slutet af den underdäniga fkrifweden > Åttonde mom. förestagne förbättringar; widare huru Sjukhus och Hospitaler äro ensamt lemnade ät Läkares och Systlomäns Direktion: huru Hospitals-wärden pä ett ställe funnits berömlig och pä ett annat med goda skäl öfwcrklagad: huru genom wista Dispositioner en säkrare tillsyn och wärd skulle ät deste inrättningar beredas; hwilka serskilt» ämnen i Justitie-Ombudsmannens underdäniga bref till Kongl. Majt samt i test Memorial till Kongl. Seraphimer,Ordens Gillet, finnas hwar för sig omständeligen utredde. Icke eller jag twiflar, att flere Ledamöter af Rikets Respectivc Ständer lära hwar för,sig, utan erinran af något Utskott, med nog. 1462 Den 9 Julli. noggranhet genomse och granska alt detta: men detta mäste icke blott wara afsigren, da säda ne Handlingar inlemnas til! Rikets Stander, och ak dem remitteras till Utskott, emedan en individuel granskning alt för wäl kan sse, utom wib Riksmöten, utan afsigten mäste vtwifwelagtigt wara den, att bringa alla pä detta satt wäckte frågor i en sadan form, som kan leda till ett allmänt beslut och tili ten ändan mäste wal början sse i något Utskott, och lempligast der första Remisien blifwit cmottagen, utan någon anmäld anmärkning.
» Bland skälen till den af honom påyrkade förändring har Motionären anfört dels det förhatliga i nuvarande aflöningssätt, dels att, om Prestens verksamhet skall upptagas med att beräkna, huru många kärfvar säd hvar och en åbo inom församlingen kan skörda på sin åker, och till hvad belopp qvicktionden bör utgöras, så lärer han icke få mycken tid öfrig till själavården, för att verka, upplysa och leda från irrläror och villomeningar, som nu sprida sig bland folket. I fråga om denna punkt yttrar Departements-chefen, som anser bestämmelsen, det Presterskapets inkomster i annan ordning än omedelbart ur den enskilde medborgarens händer bör komma Presterskapet till godo, åsyfta afhjelpandet af det nuvarande aflöningssältets mest väsendtliga olägenheter: att visserligen funnes ingen 12 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande M 61. oöfvervinnelig svårighet vid en ytterligare bestämmelse, att Presterskapets inkomster skulle af Statens uppbördsman debiteras, uppburas och redovisas mot den uppbördsprocent, som skäligen kunde stadgas, men då denna fråga jemförelsevis blifvit föga afhandlad, och några från hvarandra afvikande föreskrifter angående uppbördssättet borde för särskilda orter blifva nödige, torde en ytterligare utredning af ämnet böra föregå de stadganden, som i detta hänseende vidare kunde vara behöfiiga. Något annat, i sammanhang med frågan om löneregleringen framstäldt, yrkande Om förpligtelse för Kronans uppbördsman att uppbära Presterskapets1 aflöning är ej till Utskottet remitteradt, än det här ofvan efter Matts Persson anförda, och hvilket blifvit väckt under förutsättning, att Presterskapet skulle komma att af Statsverket uppbära sina löner. De af
Ärendet ansågs tillhöra Bevillnings-Utskottets handläggning, och lädes memorialet lill liandlingarne; och N:o 20, med återlemnande af Matts Perssons från Stockholms Län motion om nedsättning i personliga skydds-afgiften: Ståndet ansåg denna fråga tillhöra Bevillnings-Utskottets upptagande och lade memorialet till haudlingarne. Från Heder v. Bonde-Ståndet. S. D. Efter föredragning af Kongl. Maj:ls Nådiga Proposition den 19 sisllidne Augusti, i fråga om förre Departements-Chefernes vid GeneralTull-Styreisen, Presidenten af Billberghs och Canzli-Rådet Valerii befriande från ådömdt ersättnings-ansvar i målet, rörande den efter aflidne UppLörds-Tullförvaltaren Finer yppade balance, blef samma Kongl. Proposition, jemte de i anledning deraf, under discussionen afgifne yttranden, till Slals-Utskottet remitterad. S. D. Föredrogs och remitterades till Bevillnings-Utskoltet Kongl. j\laj:ts Nådiga Skrifvelse af den 19 nästlidne Augusti, angående de vid öfverlemnandet af 1841 års Bevillnings-Förordning äskade uppgifter, till grund för framdeles företagande granskning af minimi-tariffen å hemroansvärdena m. m. S. D. Föredrogos och biföllos: l:o Stats-Utskottets utlåtande, N:o 12, angående bestämmandet af en praescriptionstid för fordrings-anspråk, i anledning af Götha Canal-holags och Malmö f. d. Disconters utredning; och 2:o samma Utskotts memorial, N:o 13, angående godtgörande! af kostnaderne för Riks-Ståndens klubbar. S. D. Vid föredragning af Bevillnings-Utskottets memorial, N:o 6, angående återlemnande af David Anderssons frän Hallands
Utsk:t har icke i denna fråga, likasom i den näst föregide, kunnat säga att utredning icke är gjord; jag har redan nämnt att vägoch vattenbyggnads-styrelsen på det amplaste förordat denna kommunikation; Utsk:t har icke kunnat säga att K. Befhide icke tillstyrkt densamma, — K. Beflnde hafva på det varmaste gifvit den sitt förord; R. St:rs StatsUtsk. vid sisth riksdag har tillika erkännt att den är af största behof påkallad, men Utsk:t säger: att då företaget måste ombesörjas af ett enskildt bolag och det saknades uplysning om i hvad mån detta bolag kan bidraga, så har man icke kunnat ett sådant anslag tillstyrka. Afven härom meddelar K. Beflnde uplysning i de handlingar, som varit Utskrt tillgänglige. K. Beflnde yttrar: att redan vid sisth riksdag försök blifvit gjorda att bilda ett bolag, men det har icke lyckats, derföre att folket i den ifrågav:de trakten består af allmoge, hvilken är svår att förmå till bidrag för sådana företag. Det har således så mycket mindre kunnat ske, som i följd af missväxtår tillgångarne äro så medt.agne, att sammanbringandet af penningar icke är möjligt; af sådan orsak har K. Bef'h:de hemställt derom att en början skulle ske med den del,* sora ligger närmast Wenern och som sålunda kunde betraktas såsom ingående i den allmänna segel-leden; att det icke vore lämpligt att för trafiken der taga afgifter, emedan de trafikerande hittills varit befriade från sådana; — och föreslår derföre att ett anslag måtte beviljas utan återbetalnings-skyldighet af 185,000 rdr, för att tränga ett stycke längre in i landet från hamnen vid Hattefura, men att sedermera af det erforderliga beloppet, 6 9,000 rdr, till en sluss för att komma, ändå längre in, skulle endast x/3 anslås och de öfrige 2/3:ne utgå såsom lån. Detta har, enl. de uplysnitigar man fått inom orten, ansetts möjligt åstadkomma; och likväl fordras ännu 1 mill.!
N:o 139. Motion N:o 190, om vissa förändringar i Kongl, kungörelsen den 15 December 1848, om kronohemmans lösande till skatte. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 125. R. St. underdån. Skrifv. N:o 109. Motion N:o 282, om förbud för skattebonde att om försäljning och af verkning af på hans hemman befintlig skog upprätta kontrakt på längre tid än fyra år i sender. Sammans. Stats-, Lagsamt Allm. Besv. och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 50 och Utlåt. N:o 57. R. St. underdån. Skrifv. N:o 187. Motion N:o 283, om statsanslag till en brobyggnad öfver Sollefteå fors i Ångerman-elfven. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 141. Motion N:o 485, om anslag för väganläggning från Sollefteå genom vestligare delen af södra Ångermanland och öfver Jemtland mot Norska gränsen. Stats-Utsk. Utlåt. Hasselström, angående förhöjd pension för Kronofogden C. M. Motion N:o 524. Stats-Utsk. Utlåt. Heblieskä egendomen å Riddarholmen, angående dess inlösen för Statens räkning. Motion N:o 525. Stats-Utsk. Utlåt. Hedens forsar. Se Lule eif. Helgonskyld, om ändring i Kongl, brefvet till Kammar-kollegium den 17 September 1856, i afseende på lämpligare fördelning mellan socknarne i samma pastorat af den återvunna helgonskylden. Motion N:o 200. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. Helsingborg och Eslöf, angående jernväg mellan. Se Jernväg. Hemblldsskyldighet vid handel åfjord å landet, om dess upphäfvande. Se JordaBalken. 32 Hemman oell nybyggen inom Norrbottens län, om upplåtelse åt dem af smärre, Kronan tillhöriga jordrymder, mot utgörande af skogsränta. Motion N:o 166. Stats-Utsk. Utlåt.
Under det att Herbert Spencers system förkastar metafysiken, förbiser det dock ingalunda psykologien, hvaråt den tredje afdelningen af hans verk är egnadt, deri han afhand-ar de allmänna förbindelserna mellan själ och lif samt deras förhållande till andra uppenbarelseformer af det okända. Utrymmet förbjuder oss åter att dröja härvid, men i förbigående anmärka vi någonting för denne tänkare särskildt karakteristiskt, nämligen den förträffliga ‘ metoden i hela hans bygnad, i det hvarje ny del nästan af sig sjelf framväxer ur det föregående. Såsom vi redan angifvit, är det vårt syfte att sysselsätta oss med de mera konkreta sidorna af denna filosofi, hvilka vi skola möta i grunderna för sara-hällsläran, hvarför vi nu skynda öfver till denna afdelning. Fjerde delen af Herbert Spencers system är egnad åt vetenskapen om det menskliga samhället ur synpunkten af evolutionsläran, sådan den blifvit förklarad och tillämpad i de föregående delarna. » Lif », säger Herbert Spencer i sina First Principles, » är inre relationers fortgående afpassning efter yttre relationer ». Hans Principles of Sociology äro egnade åt att visa, huru-ledes den sociala organismens lif icke är ett undantag från denna regel. Han behandlar samhället såsom en organism, och de evolutionslagar han uppstält ior organismer i allmänhet tillämpas äfven på menniskoslägtet samt gifva en vetenskaplig grund åt samhällsläran. Idéen om det menskliga samhällets enhet, om laglikmätighet i dess rörelser har hunnits med mer eller mindre klarhet af tänkare från Vico till Hegel, hvarjemte Strauss formulerat åsigter öfver den organiska och oorganiska utvecklingen i samma riktning som Herbert Spencer. Dock eger dem emellan en betydligolikhet rum både i afseende på den kraft som varit i verksamhet vid samhällets daning och i afseende på karakteren af dess högsta form. Det var med Comte, som de oklara och osammanhängande tankar, hvilka förut framstälts i ämnet, först togo positiv form såsom en vetenskap; han är verkligen den sociala vetenskapens fader, och för samhälls-lärans bestämning har man honom att tacka.
Jag ansåg frågan vara af beskaffenhet, att jag i den enskildt icke borde reservationsvis framställa min mening till Stånden. Jag kan således icke annat än gilla den åsigt, som här gjort sig gällande för att insatta honom i §:ti. I öfrigt får jag tillkännagifva anledningen, hvarföre Constit.Utsk. begagnat begge termerna: presidenter och chefer för Collegier, som varit den, att Constit.Utsk , som lika med den siste värde talaren trott, att en tid knnde komma, då chefskapet i Collegier borde nedsättas under hvad det nu är, likväl ansett, att, så länge presidenter linnas i Collegier, denna benämning äfven bör linnas i grundlagen, emedan K. M. i annat fall vore förhindrad, äfven om han funne skäl dertill, att skilja presidenter från deras innehafvande förtroende-embeten. Ehuru jag varit af den mening, som jag nyss yttrat, att Statsministersembetet borde i grundlagen qvarstå, måste jag likväl fästa de Hrrs uppmärksamhet, hvilka voterat ikull denna mening, derpå, att consequensen med R. o. Ad:s redan fattade beslut fordrar, att första raden, ”Statsministern för utrikes är ender na”, ur redactionen utgår, så att enligt den mening, som här gjort sig gällande, § måste börjas med: ”Statsråder, presidenter och chefer &c.” När R. o. Ad. får dess gemensamma tanka uttryckt, att de begge Statsministrarna icke skola hafva benämning af Statsministrar, och tillika uttryckt den mening, att den ena af dem skall vara amovibel såval som den andra, så synes mig ligga en slags inconsequens deruti, att R. o. Ad. skulle bibehålla en §, hvaruti vore uttryckt, att Just.ministern vore inamovibel; hvilken anmärkning torde förtjena afseende. Frih. Cederström: Jag instämmer uti hvad Frih. Ehrenborgh sednast yttrade.
— Men naturen har då ej sitt ändamål i sig själf. Den har sitt ändamål i det högre, det personliga, från hvilket hon leder sitt upphof, och hvaraf hon ytterst regeras. Emellertid kan denna ändamålsenlighet fattas på mer än ett sätt. Den kan så fattas, att naturen af världsdanaren blifvit på rent ' yttre sätt så inrättad, att hon tjänar ett yttre, för henne själf främmande ändamål, t. ex. människans nytta och bekvämlighet eller öfverhufvud Guds afsikter med människan. Men den kan äfven fattas så, att den är en inneboende tendens hos naturen att förverkliga sitt eget innersta väsen, hvilket är förnuft och personlighet. Så mycket om naturen. Nu till människan och de mänskliga förhållandena. Enligt naturalismen är människan helt och hållet en naturvarelse, såsom de andra naturvarelserna. Gudabefryndad, i fall detta uttryck öfver hufvud här kan användas, kan hon visserligen sägas vara i en bemärkelse, nämligen, den i hvilken allt, som ingår i naturen kan sägas vara detta. • Men härvid gäller, hvad Vi sagt om Guds tillvaro och odödligheten. Det är ej detta man menar, då man säger, att människan är gudabefryndad. Ty då menar man, att hon genom sitt personliga lif är besläktad med Gud i en alldeles särskild bemärkelse,5o 6 OLIKA VÄRLDSÅSKÅDNINGAR. hvari den öfriga naturen icke. är detta, som man säger skapad till Guds beläte. Detta är det motsatta påståendet, den personliga världsåsiktens. Det är därigenom denna världsåsikt vill tillmäta hvarje människa ett evigt värde. Naturligtvis ligger ingen vikt därpå, att just människan framför andra naturens skapelser eger detta prerogativ. Vikten ligger därpå, att personligheten eger det, och blott såvidt människan framför andra väsenden i naturen är personlig, kan hon därpå göra berättigade anspråk. Ej heller förnekas därmed människans natursida och dennas genomgående betydelse för henne. Det är icke människans, det är det personliga lifvets betydelse, vi framhålla, människans, blott såvidt hon är en klarare exponent för detta lif än naturens öfriga varelser.
Jag tror, att, genom Ständs-privilegiernas upphörande, sä föranledt, sä werkstäldt, sä ersatt, skulle ock mänga bittra träteftön upphöra; att »nyckel mera reda skulle erhällas i begreppen om ägandeoch förwärfningsrätt; att flere hundraärige fördomar, slagne till jorden genom ren sanning och ärlig Bilaga till Dlem. N:o 33. 467 rättwisa, skulle ej mera magta uppkalla afunden att sönderslita Rikets Ständer genom strider om förblandade obilligheter och bländwerk; och att hwarje Medborgare skulle bära en djupare aktning för den andres anspråk, ju mera han sage detta ivara tvälgrundadt och sin egen rätt ur samma skäl erkänd och helgad. Sedan jag salunda yttrat mig öfwer hufwudfragan, om och huru Privilegierne synas mig böra upphöra, utbeder jag mig fä tillägga något rörande det förslag, att all jords refning och skattläggning samt National-Representationens förändrande skulle, såsom förutgäende wilkor för Privilegiernas afsägelse, werkställas. Denna tilläggning skall blifwa kort. Jag tror mig allenast behöfwa fräga: hafwa deHa wilkor någon naturlig gemenskap med Privilegiernas upphörande att wara särskilda Ständs-förmäner? Ar rättwisan af detta upphörande ej en fraga, svin later sig behandlas alldeles utan ätanke af Refning eller Representation? Om Refning och Representation föreeller efterkomma Privilegiernas upphörande eller förändring, blifwer ej denna rättwisa densamma? Later den sig ej, under förutsättning af klokhet och wälwilja, i bada fallen lika wäl beslutas? Hwad hafwa dä frägan och wiktorén för ett oskiljaktigt samband med hwarandra? Eller skulle man ej kunna eller wilja handla rätt, utan dagtingan? Det wore ju swagt, eller oädelt. — Likasä, om Skattläggningens förnyande, om
Jag tror ej, att apothekare här i hufvudstaden, hvilka drifva deras näring såsom vetenskapsmän och icke lägga särdeles vigt på deras distilleringsrättighet, skola finna sig förnärmade af det här föreslagna stadgandet; men jag anser det vara af mycken vigt, att den ganska stora frestelse, som onekligen kan upkomma genom apothekares rätt att begagna tvenne distilleringspannor, med hvilka således en ganska stor qvantitet sprit om året kan åstadkommas, icke måtte förleda dem att missbruka denna rätt. Det är i allmänhet icke lätt att kontrollera, om sprit är fullkomligt ren eller icke. Det är icke heller föreskrifvet, hvilken styrka spriten skall hafva, men jag tror likväl, att någon kontroll mäste finnas. Det har blifvit sagt, att sådana personer, som behöfva ren sprit för vetenskapliga ändamål, icke kunna få sådan vara annorstädes än på apotheken. Jag vill antaga, att fullkomligt ren 24- gradig sprit f. n. mycket sällan tillverkas af andra än apothekare, men en person, som behöfver sådan sprit, har ju ett ganska lätt sätt att få detta behof upfyldt, om han går till en läkare och ber honom gifva sig ett recept på sådan sprit: Det händer ju, att man utan att vara sjuk kan behöfva ganska många af de tillverkningar, som finnas å ett apothek och det är äfven, såsom bekant, ganska lätt att erhålla ett recept på en drogue eller någon annan tillverkning, som man behöfver. Härmed anser jag det enda väsendtliga skälet emot förslaget vara vederlagdt och jag för min del finner mig alldeles oförhindrad att bifalla detsamma. Hr Printzensköld: Såsom ett ytterligare försvar för §:n Den 18 Juni 415 har Gr. af Ugglas anfört, huruledes man haft ett exempel derpå, att apothekare missbrukat sin distilleringsrätt. Nå väl, mine Hrr, när inom Riket finnas minst 150 kanhända ända till 200 apothek, kan väl då eli enda exempel på nämnde rätts missbrukande vara ett giltigt skäl för förändring af en Författning, som för öfrigt befunnits ändamålsenlig?
För trupp och vederlikar upphör den helt och hållet, så vä! under nyssnämnde förhållanden, som under arrestering. Aflöning för manskapet är, portionen oberäknad: l id gardet: för korporal 10 sk. 8 r. „ vice korporal „ soldat 5 — 4 — 2 — 8 — Statssamt Altim. Betv.- och Ekon.-Ulskotlens Betänkande, N:o 23. vid linien: för korporal 5 — 4 — „ vice korporal 2 — 8 — „ soldat 1 — 4 — Aflöningsförhöjningen utgör för allt manskap: Eller 6 års tjenstetid 1 sk. „ r. „ 1 års dito *... 2 — 8 — „ 18 års dito 4 — „ — Proviantering: AU proviant bekostas af kronan efter ett fastståldt portionspris af 10 sk. banko, brödet inberäknadt. Inqvartering■ Rättighet till inqvartering eiler ersättning derför eger hvar och en, som tillhörer arméen och befinner sig i aktiv tjenstgöring. Truppen samt åtminstone en del af befälet böra alltid vara kasernerade, der det sig göra later. Beväpning, Beklädnad, Remtyg och Utredning, utgöres: för stammen af l:o Stora monderingen, 2:o Mindre monderingen; för beväringsmanskapet af endast en mundering, den s. k. bevärings-monderingen. Stora monderingen anskaffas och underhålles af kronan. Re till densamma hörande persedlar hafva bestämd brukningstid, efter hvars förlopp de med nya af kronan ersättas.
Ingen må likväl till Elev i dessa Seminarier antagas, som icke vid sökt inträde, då han af vederbörande skall förhöras, kan skrifva färdigt, räkna Qvatuor Species och läsa innantill svenskt och latinskt tryck , sami utantill Luthers lilla Cateches med den antagne förklaringen, och derjemte eger någorlunda försvarlig insigt i Biblisk Historia, allmän Jordbeskrifning, Fäderneslandets Historia och Kyrkosång. 3 mom. Stipendier böra, till belopp af dels 5o R:dr, dels 33 R:dr 16 sk., af Dom-Capitlet utdelas efter behof och ådagalagd skicklighet; dock, der behof och skicklighet äro lika, den elev till åtnjutande af stipendium må 14 Statssamt Allm. Besv.- ocji Ekon.-Utskottens Förslag, N.-o igo. ega företräde, som af någon serskild församling blifvit till intagning i Seminarium anmäld med vilkor att, efter genomgången lärocours, anställas vid en inom samma församling inrättad eller beslutad Folkskola. Genom sammanstämmande beslut af Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Borgare-Stånden är antagen följande lydelse af 4 moni. Stipendiater, som lärocoursen i Seminarium fulländat, äro pligtige att minst för 3:ne år antaga Skol-Järare-befallning, då en sådan inom ett år, elter deras afgång från Seminarium, dem af vederbörande erbjudes. 5 moni. Tvänne Stånd, nemligen Ridderskapet och Adeln samt BorgareStåndet, hafva såsom tillägg till Utskottens förslag i detta moment antagit, att, jemte Seminarii-föreståndaren , böra tvänne personer, sorn af DomCapitlet blifvit förordnade att öfvervara prof, som Folklärare-Candidater böra undergå, meddela betyg om den examinerades skicklighet.