Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr Statsrådet ville nemligen få i minnet återkalla, att, sedan, efter nådig pröfning af frågan om förändring i Bergs-kollegii organisation, Kongl. Maj:t äskat Rikets år 1847 församlade Ständers bemyndigande, att å allmänna indragnings-staten uppföra lönerna för dem af Kollegii styrelsepersonal, som icke kunde i den nya Bergverks-styrelsen varda bfbehållne, äfvensom lönerna vid Sekreterareoch Advokatfiskals-fjensterna, hvilka borde indragas; men Rikets Ständer uti deras underdåniga skrifvelse den 20 Oktober 1848 härtill vägrat sitt bifall, fann, till följd deraf, Kongl. Maj:l sig föranlåten, att med vidare behandling af frågan om Bergs-kollegii förändrade organisation låta anstå, under afvaktan, att så många ledigheter bland Kollegii embetsoch tjenstemanna-personal skulle inträffa, att en ny reglering af Kollegii lönestat, med inskränkning i antalet af embeten och tjenster, men erforderlig förbättring i aflönings-vilkoren för de återstående, mätte kunna utan indragningsstatens tillfälliga betungande tillvägabringas. Ett sådant för löne-statsregleringen inom Kollegium erforderligt förhållande hade ej till fullo inträdt, när nästförlidna riksdag Började, och hade det icke eller sedermera. Då icke desto mindre Rikets Ständer, utan någon dertill från Kongl. Majrts sida gifven anledning, minskat det på Riksstaten bestämda aflönings-anslaget för Bergs-kollegium med Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 6. 13 3,504 R:dr, blefve nödigt att tillse, huruvida Kollegii erabetsoch tjensteman na-personal kunde, utan skada för ärendenas gång, i förhållande till det minskade löne-anslaget, inskränkas; men i främsta rummet vore angeläget att pröfva huruvida en af representationen vidtagen så beskaffad åtgärd, som den nyss omförmälda, i sin tillämpning då eller framdeles verkande till hinder eller svårigheter för Konungen uti verkställande maktens utöfning, kunde af Statsrådet till Kongl. Maj:ts godkännande föreslås.
Så- lunda ger oss författarinnan i små doser till lifs Byron, Moore, Jean Paul, Goethe, Schiller, Voltaire, Bousseau, Atterbom, Tegnér — ja (rys!) själfva Wadman. Bellman har också kommit m e d på ett hörn men, lustigt nog, retoucherats: » Dylika (Tockna) baler gör ' (göra) vår ruin; ». År 1843 utkom af förf. till Cousinerna det arbete, som säkrast borde trygga hennes varaktiga berömmelse, ett arbete, som öfverraskade många af den » aristokratiska » friherrinnan-författarinnans vänner: » Torparen och hans omgifning » *). Sedan författarinnan i början af förordet ägnat boken åt två väninnor ur högaristokratien, tillägger hon följande, om minnesoch hjärtegodhet vittnande rader: » Och slutligen ägnas dessa enkla teckningar äfven åt dig, du gamla kära, ur torpstugan komna väninna, du trogna och tillgifna Svenborg * *), som handledde min barndoms allra första vacklande gång, och som med lätt och varsam hand förde mig ur din glada, lekande sagovärld upp till Gud och hans änglar och mången gång *) I Ersch u. Grubers för öfrigt mycket korrekta encyklopedi kallad: » Torparen och hans angifning ». * *) Fru Svenborg Dalin, född Böcker, en trotjänarinna, som öfver femtio år lefvat inom för fattarinnans föräldrars och morföräldrars familj. IDUN förstod att där kvarhålla och göra hemmastadt det oroliga, leklystna, öfver berg och dal flygande b a r n a s i n n e t. » » Torparen » är en s. k. tendensskrift, den enda ur friherrinnan von Knorrings penna. Det hade just den tiden — genom Per Wieselgren — blifvit modernt att predika nykterhet, och » Torparen » är på sitt sätt en nykterhetspredikan, en ganska vältalig samt här och hvar rent naturalistisk sådan.
F r u B e t t y Linderoth bär sina 72 år med heder och synes ännu vid full vigör, vittnande om a t t ett ihållande arbete icke blott » befordrar hälsa och välstånd », utan äfven är ägnadt att förtaga hvarje spår af den så ofta omtalade lifsledan, hvilken utan tvifvel icke så litet h a r sin källa i ett sysslolöst, improduktivt grubblande öfver lättaste sättet att tillfredsställa en högt uppdrifven njutningslystnad. S. Godsefs fru. M&amp;llan herrgålns tak och Daggar i W sommardagen solljum står. r Bisurr hörs från hvita håggar, rosendoft från parken går. Katten snor på kökets trappa. Vindans slappa ben han glor på, medan häst i stallet gnäggar och en flnk i häcken slår. Allt i dåjligt sommarväder solar sig idylliskt ju. Skrider dock i sorgekläder gårdens folk för backen nu Lakanliångda fönster kalla I DU N 1894 Ull det stängda rum dem alla, där emellan fyra bräder hvilar godsets bleka fru. Skolungdom oeh sommarferier. Ett ord till hemmen af M a r i a Nyström. (Slut fr. förra numret.) Nyckeln nåtts i dörrn. Vrid sakta! Se — i kistan — hvit och vän som en fé bland skogens trän ljuft hon sofcerf Och betrakta: handen tar i kronan, kransen, • som hon bar i bröllopsdansen. Fast hon ej att vissna hän kunnat myrtenbladen vakta. Vaxljus lysa bleka dragen. Kristusbild från altarbord signar tyst, och upp står slagen bibeln med ett tröstrikt ord. Granar sprida, bort i skummet, dofter blida genom rummet. Och i dörrn står sommardagen, hvilande kring grönklädd jord. Öfver folkets hufvun står den — folket, som här tyst ser på, packadt ut på trappan, gården: godsets äldre, godsets små. Gammal, krokig torpargumma synes brokig näsduk tumma. Torparn sjålf med handen klår den envist våta öaonvrå. Riktigt öfvergifcet gråter unga morän, frisk och röd. Barnet hon från armen låter se, hur deras fru är död.
— Jag är säker, att den franske herrn skall finna sig väl här; främlingar vilja vanligtvis ha trefnad och lugn, i förening med ett angenämt sällskap i hemmet och ett modereradt pris. Er landsman, mr Gordon, skall i mig finna en vän och rådgifverska, ja, jag vågar säga, en verklig mor. Ni vet det nog sjelf. Jag anser er ännu som en son, ja verkligen som en son och ... — Utan tvifvel mrs Morris. Jag fann mig rätt väl hos er och skulle nog bott qvar, om det icke varit så aflägset ifrån min byrå, och det blef alltför dyrt i längden att ta en åkare. — Ja visst, imellertid tycker jag mig se, att er vän är artist eller författare eller något dylikt, och då gör det ingenting att bo i förstaden, som dessutom är mycket helsosammare för en fransman. — Han är icke fransman, han är svensk, mrs Morris. — Jaså, jag ber om ursäkt, det är detsamma, ifrån Petersburg således, förmodar jag? — tillade den moderliga damen, som ville visa sin geografiska kunskap. — Ja, jag tror det, — svarade Gordon, som tycktes fullkomligt godkänna densamma. Astley brydde sig icke om att rätta deras misstag, utan beskådade i stället de två små rummen, som nu upplystes af ljuset, som mrs Morris medfört, och som verkligen voro trefliga nog, med sina halmmattor, renskurade golf, snygga hvitmålade möbler och alldeles nyss limfärgade väggar. — Thé morgnar och aftnar, — återtog värdinnan, — och äfven middag om så önskas, antingen i sällskap med min familj, ty jag har äfven en son, som också är anstäld vid teatern, — han ansvarar för upplysningen, sköter lamporna, det är minsann ett stort ansvar. — Ack! mina herrar, — fortfor hon glömmande sin påbörjade upplysning om hyresvilkoren för behofvet att meddela sina familjeförhållanden, — det är för mig, som sett bättre dagar, ett verkligt nöje att få mottaga en bildad hyresgäst. Allt sedan Morris, min siste salig man dog, hafva Esmeralda och jag sträfvat oss fram; hon valde den bana, hvarpå hennes mor skördade så många triumfer. Men olyckligtvis blef detta val alltför sent afgjordt.
Man har nemi. utropat dessas s. k. ojemna fördelning såsom ytterst förtryckande för den fattige jordbrukaren, och denna ojemnhets fortfarande ännu efter års frihet såsom ett allena tillfyllestgörande bevis pä Representationens ohjelplighet; och det är icke blott tidningsredactioner, utan t. o. m. högt uppsatta embetsman i staten, som drifva en sådan lära, icke besinnande, att de egentliga grundskatterna endast äro, dels arrenden för statens jord och dels räntor för de capitaler, som staten har liksom intecknade i detta slags jordegendomar. De hafva icke besinnat, att grundräntornas borttagning endast skulle komma de nuvar. innehafvarne till godo, och att de skulle vid egendomens försäljning höja priset, så att den obemedlade köparen finge utgöra till sina enskilda borgenärer, hvad som nu utgöres till staten. De skulle dessutom få denna skänk på bekostnad af de öfriga medborgarne, hvilkas skatter naturligtvis måste ökas för att ersätta statens gjorda uppoffring Med samma skäl, som innehafvaren af den skattlagda jorden kunde fordra befrielse från grundräntorna, dessa statens inteckningar, skulle alla andra kunna fordra befrielse från de enskilda inteckningar, hvarmed deras jord voi'e behäftad. Dessa sednare äro för jordägaren icke mindre tryckande än de förra. Slutligen anhåller jag att här få anföra ett svar, som en skjutsbonde lemnade mig, då jag under en resa tillfrågade honom, om skatterna voro mycket dryga för det kronoskattehemman, han sagt sig innehafva. Han svarade: ”Skatterna äro obetydliga; mina största utskyl”der äro blott räntor, och de äro icke större nu, ”än de alltid varit. Jag betalar icke mer, än min ”får och farfar gjort, i jemnförelse med myntvär”det förr och nu.” Blotta ordet ”räntor” och dess skillnad från ”skatt” är mera upplysande än en vidlyftig bevisning. Jag har sålunda ofta funnit, att de, hvilka mest fördömt vårt representasionssätt, gjort det blott derföre, att R. St. i ett eller annat fall handlat emot deras enskilda opinion; men jag kan icke gilla ett sådant förfarande.
Balans från föregående året: Skulder g/\i,690: 89. 8. 934.73,9:21 r t. Utgift: Öfverlåtelser till Stats-Verket al Fastigheter och Inventarier S.241: 18. 9. — —• — Balans till påföljande år ett Behållningar och Fordringar 364 4oo: 2- 3o2,544: 13- — Summa 1,319910: 24. 8. 1,300,700: 1 *- Ofvanstående behållningar och fordringar bestodo uii: Redogörelsen för llndråttnfngs-ansfalterna efter 1836 års missväxt. Denna Redogörelse, som jemväl uppgöres af Kontoret för Allmänna Magasins-Ärendernas Utredning och innefattar tiden från den 1 Maj det ena till samma dag det påföljande året, har blifvit granskad af Revisorerne, hvilka ej funnit någon anmärkning att mot samma Redogörelse framställa. — 109 — Följande Tabell utvisar ställningen af denna Fond. Uebet. ar 1§40. år 1841, Balans från föregående året: Balans till påföljande året: Balans från föregående året: Utgift: Balans till påföljande året: 4 » hvaraf 387 R:dr i3 sk. utgöra fattig försörjningsmedel eller kontanta penninge-understöd och 366 R:dr 25 sk. 4 rst. utestå för in natura lernnart spanmål. Utgör afl. vice-Kronofogden M. Rabes proprie balans och beror dels på bos Kongl. Maj:t anhängigt åtal emot kontrollerande embets och tjenstemän, dels på slutliqvid med Rabes konkursmassas kuratorer samt dels på rättegång emot aflidne Kapitenen Herveghers sterbhus. - 110 — i Hallands Län 5,83o: 29. 3. Till afskrifning anmälda och beroende på Kongl. Maj:ts nådiga pröfning 2,856: 36. 4- samt på Kongl. Kammar Rättens pröfning 2,688: 34- 2.
Häruti förenade sig Hr Montgomerie, Gustaf. a8 Den i Februarii f. ru. H. Ex. Hr Gr. och Landtm, yttrade, att då under den tid, som förflutit ifrån sistl. Riksdag, Ridd.-Secreteraretjensten blifvit ledig och en ny Pudd.-Secreterare af RiddDirect. förordnad, ansåg Id. Ex. sig nu, enligt i'5 §. i Art. af Ridd.-Direct:s Instruction, höra underställa detta val R. och Ad:s pröfning. Hr Cederschjöld, Pehr Gustaf; Jag hemställer, huruvida icke denna fråga må hvila, intill dess det blifvande Ridd.-Utsk. hinner inkomma med utlåtande öfver Ridd.-Direct:s RiksdagsBerättelse. Uppå derom gjord proposition beslöt H. R. o. Ad., att denna frågas afgörande skulle uppskjutas till dess att Ridd.- Utsk, inkommit med sitt Utlåtande öfver Ridd.-Directts RiksdagsBerättelse. Upplästes och lades på bordet t:o TryekfrihetsComniitte'ens Memorial af d. i5 nästl. Januarii, angående det åt densamma af R. St. vid sisth Riksdag lemnade uppdrag att hafva tillsyn öfver Grundlagarnes samt Riksd.-Beslutets felfria tryckning. 2:0 R. H. St:s JustitioeOmbudsmans den i5 nasti. Jan. afgifne RiksdagsBerättelse. Upplästes ett Protocolls-Utdrag från H. PresteSt. af d. 21 nästi. Januarii, innehållande, att Preste-St., för att bereda minskning i Riksdagsutgifterne, och under förklarande, att dels Rikets Grundlagar, dels sjelfva frågornas beskaffenhet, så vida som de tillhöra äfven de öfriga Ståndens pröfning, icke medgifva några till alla delar bestämda och utförda förslag, än mindre beslut för det närvarande, dock trott sig kunna och böra meddela de resp.
Stat, så länge Sty - Underdåniga Skrifvelser. 31 reisen var anförtrodd åt Landshöfdingen och It. N. O. Axel Adlersparre, hvilken för sin ämbets-förvaltning afsade sig allt arfvode, endast uppgått till izoo Tunnor Spanmål, men, efter det bemälde Landshöfding, uppå egen underdånig anhållan, d. 18 Dec. 1821, blifvit fran Styrelsebefattningen i Nåder entledigad, ökats med det för en annan tillförordnad Vice-Landshöfding till 250 tunnor Spanmål årligen bestämda arfvode, och således, från och med sisth ar, utgjort 450 tunnor Spanmål, som blifvit anviste att utgå af den genom utmarks-delningen Kronan tillfallna ränte-Spanmål, emot hvilket anslag E. K. M. ansett desto mindre betänklighet böra uppkomma, som detsamma icke utgått af några, vid sednaste Stats-reglering, till andra behof påräknade inkomster, och dessutom en icke obetydlig vinst, genom utmarks-delningen och den i sammanhang dermed verkstälde skattläggning af nya Hemman och Lägenheter samt Kronoparkernes försäljning, dels redan kommit och dels än vidare skulle komma Statsverket till godo; samt att, ehuru den på Oland Inrättade provisoriska Läns-Styrelse redan, i betydlig mån , uppfyllt sin bestämmelse, E. I£. M. likväl ansåg angeläget att samma Styrelse ytterligare några år måtte oafbrutet fortfara, på det den återstående regleringen af öns oeconomiska förhållanden kunde vinna den hastiga och säkra fulländning, hvilken med styrelsens organisation varit åsyftad, och hvarefter en sådan inrättning blefve för framtiden öfverflödig. Vid detta förhållande har E. K. M. alltså till Riksén* Ständers bifall föreslagit, att oftanämnde särskilda Läns-Styrelse, Underdåniga Skrifvelserl stäld på Indragnings-Stat,' med de af E. K, M." anordnade löne-anslag af 450 tunnor Spanmål,' hälften råg och korn, årligen, måtte intill nästa Riksdag bibehållas.
1 sammanhang härmed hafva Revisorerne omförmält, hurusom Barnhusets tillgångar i kontanta penningar, fordringar, utlånta medel och förskotter, hvilka vid 1846 års början uppgingo till 357,795 R:dr 12 sk. 3 rst., under revisionsåren minskats med 63,638 R:dr 46 sk. 4 rst., oaktadt Barnhuset under samma tid, utom de årliga inkomsterna, fått uppbära gåfvooch testamentsmedel till ett sammarilagdt belopp af 6,344 R:dr 21 sk. 4 rst. samt dana-arfsmedel med 23,638 R:dr 1 sk. 4 rst., hvilket ofördelaktiga resultat hufvudsakligen härrört af ofvan omförmälda kostsamma byggnadsföretag, men visar äfven, att, efter afräkning af Slats-Utsknttets Ullålande, M 30. 31 kostnaderna för dessa arbeten, inrättningens utgifter under ifrågavarande år ändock betydligt öfverstigit dess inkomster, sedan likväl från dessa sednare afdragits ofvanberörde till inrättningen influtne gåfvooch teslamentssamt danaarfsmedel. Utskottet har med bekymmer funnit, att under de två år revisionen omfattat, oaktadt tillfälliga inkomster af gåfvo-, teslamentsoch dana-arfsmedel till ett sammanräknadt belopp af 32,202 R:dr 22 sk. B rst., Barnhusets fonder ändock förminskats med ej mindre än 63,658 R:dr 46 sk. 4 rst., och att, om samma hushållningssätt än vidare lortfore, deraf blefve en oundviklig följd att denna för hela Riket och i synnerhet för Stockholms stad vigtiga barmhertighetsinrättning snart urståndsattes att uppfylla de med densamma afsedda ändamål.
Befattningen af Bänkman eller Elektor och Utsk:sledamot må likväl hos en person kunna förenas”. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag anser det förslag, Gr. Lagerbjelke afgifvit, innebära en förbättring och ett nödigt förtydligande i Utsk:s förslag, hvarföre jag, för min del, med honom instämmer, och anhåller, det R. o. Ad. måtte antaga hvad Utsk. hemställt, med den förändring, i afseende på ordalydelsen, som Gr. Lagerbjelke föreslagit. Hr Gr. o. Landtm:s nu först till bifall å Utsk:ts förslag framställda propos. besvarades med Nej; hvarefter samma förslag bifölls, med den af Gr. Lagerbjelke föreslagna förändring, att i näst Den 15 November e. m. näst efter orden ”Befattningen af Bänkman” tillädes orden ”eller Elektor”. Föredrogs ånyo Riddarh.Utskrs d. II och 14 dennes på bordet lagda Mern. 15, med förslag till ändring i 19:de, 23:dje och 31:sta §§:ne Riddarh.-Ordn. Gr. Lagerbjelke, Gust.: I afseende på 19:de §:n har Utsk. föreslagit att i stället för det sätt, på hvilket det nu tillgår, när en ledamot af Landtmarskalken erhåller permission, nemi. att en ny af Elektorerne väljes i hans ställe, så skulle nu, vid början af Riksdagen, komma alt för hvarje Etsk. utseg ett visst antal suppleanter, hvilka sedermera skulle tjenstgöra, icke allenast, såsom nu, då någon ordinarie ledamot har tillfälligt förfall, utan äfven då han erhållit permission. Denna förändring anser jag vara ganska riktig; men Ulsk. har, enl. min tanke, begått ett fel, då det föreskrifvit, alt suppleanternes antal skall vara ± af de ordinarie ledamöternes.
Hospitalet är byggdt af sten, tvänne våningar högt, hvarvid år 1 700 en Kyrka af korsvike blef uppbygd, och 1727 samt 1729 äro åtskillige tillbyggnader gjorde. Ar 175,0 är på sjelfva Stenhuset uppbygdt ett nytt och större Klocketorn, än det förra var, beklädt med Bly och Jernplåtar, varan. des iiu en begynnelse gjord med Stora Hospital s-Stuf vans förbättrande. I>e egendomar, sorn Hospitalet nu för tidén skall ega, äro 2350 Mantal , 19 Gatehus, 2 Ouarnar, 29 Utjordar och x Ahl fiske. Horpitalet skall »ga Jus Patrona'us till Rinkeby Kyrka, i följe af Biskopens Åge Jepssons Donat ions-Bref af år 1524, och KyrkoTiooden af Socknen, sota skall stiga till 40 T:r k:pr Spannernål. Likaledes skall Hospitalet efter Kongl. Donationer^ åren 15G6 och 1679 ega Krono Tionde uti Ahus och Köpinge Socknar. Ar 1585 d. 20 Januarii skall Hindric Bral lie gifvit Vää Hospital 40 Tunnor af Vidsköfde, Söderlöfs och Degerberga Krono-Tionde Spannernål, som betalas ifrån Vidsköfde Hofgård; roen, sedan »amma Tionde blifvit till Kro-* nan reducerad, så har Vidsköfde Herrskap innehållit med denna Spannemåls utbetalande, och emedlertid till dess slut blifver, om bernalt© seduetion skall blifva ståndande eller ej, blifva Stats-TJtskottets Betänk anden. 1663 dessa 40 Tunnor Spannernål uti Räkenskaperne |rligtn upptagne och åter nfsfcrifne.
Vi derom vidare förordnat, ”någon förändring med Magazins-Depart:tets Embetsoch Tjenste 15* - 228 Den 29 December ”män samt Vaktbetjening, jemte deras atlönings-anslag icke bör ”ega ram.” Sedan K. M. genom detta nådiga förklarande alltså medgifvit, det frågan om indragningen af Magazins-Depart:tet finge blifva beroende af R. St:rs beslut derom, sä att denna indragning följaktligen kunde allenast, för den händelse att R. St:r dertill biföl le, men icke eljest, fä af Statskont. verkställas, efter det K. M. derom förorduat; så behagade K. Äl., uti Dess tili Rikets år 1850 församlade Ständer aflåtna nåd. propos:n ang:de Stats-Verkets tillstånd och behof, föreslå, att det till aflöning för Magazins-Deparhtet pä allmänna indragnings-staten upförda anslag af 6,442 R:dr mätte få till stats-anslaget för Stats-kont. öfverföras. Uti den skrifvelse af d. 20 Augusti 1851,R. Sl:r till K. M. i underddiet aflålit, rörande de af Ständerna vid regleringen af RiksStatens 7:de hufvud-titel fattade beslut, anmälde R. St., beträffande Stats-kont., hurusom de ansett icke fullt lämpligt, alt en definitiv reglering af Stats-kont. då verkställdes till bestämdt antal Tjenstemän, fördelade till vissa bestämda befattningar och med en förhöjning i lönevilkor, som R. St. icke godkändt, men att likväl R. St. insäge nödvändigheten deraf, alt de medel, som erfordrades för ärendernas oafbrulna gång, måste finnas till K. M:s nåd. disposition samt någon inskränkning uti hvad K. M. härtill funnit nödigt, ej borde ega rum, så vida sådant kunde ske, inom de för ändamålet, hittills afsedda tillgångar; och förklarade derföre R.
Med afseende å den våda falska sådane stampar, formar och andra verktyg, som i denna § afsåges, lätteligen kunde medföra, och då vid dei’as obehöriga förfärdigande oftast kunde förutsättas brottsligt uppsåt, ansågs det i denna § stadgade ansvar böra tillämpas äfven om verktygen ej blifvit till brottsligt företag använda, så vida icke tillverkaren af egen drift dem förstört eller obrukbara gjort. På grund häraf hemställde Högsta Domstolens bemälde Ledamöter, att denna § måtte uteslutas och i stället i 19 § efter 1 mom. införas ett så lydande stadgande: ”Har någon utan behörigt uppdrag förfärdigat sådana stampar, märkjern, formar eller verktyg, som i föregående moment omtalas, varde, ändå att han om 20 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 59. uppsåt eller vetskap, som der sägs, ej öfvertygad varder, dömd att böta från och med fem till och med etthundra Riksdaler” — hvarefter nuvarande 2 moment i 19 §, som då blefve det 5:dje, horde sålunda rättas, att det blefve tillämpligt å båda föregående momenten. Vid 23 §. Då det i denna § begagnade uttryck: ”falskt, föregifvande” möjligen kunde sä misstydas, som borde derunder inbegripas alla oriktiga uppgifter och följaktligen äfven sådane, hvilka icke lämpligen böra falla inom Strafflagens område; och samma uttryck således lätteligen skulle kunna, om ock ej vilseleda den lagfarne domaren, dock gifva anledning till oskäliga rättegångar, ansågs detsamma destohellre böra uteslutas, som i allt fall den åtgärd, att genom falskt föregifvande, i den mening här åsyftas, bedraga sig till penningar eller annan egendom eller förlust af egendom annan tillskynda, vore att hänföra till sådant svikligt förfarande, sorn. enligt §:ns lydelse i öfrigt, jemväl uppgifves såsom kännetecken på bedrägeri. Vid 26 §.
Ali manna Sjukoch Fattigvårds-anstalter saknas ännu uti de nyligen inrättade Länen Jemtland och Norrbottn; men med enskildta inrättningar for nödlidandes hjelp och understöd äro d<-sie, likasom de öfrige Norra Länens Stader och Socknar nödtorfteligen försedde. Gefle Stad har, n orn Läns-Lazarett och Hospital, en efter denna Stads förmögenhet lampad kostbar Läroinrättning for fattiga barn af båda könen, hvilka dervid njuta undervisning både i Christendom, Skrifoch Räknekonst samt Handaslöjder, och är vid samma inrättning fogad en Correctionsanstalt för sådana arbetsföra personer, Rom med Tiggeri beträdas. En lika beskaffad Correclionsflnstalt är äfvert tillämnad vid inred: ingen af det i Sundsvall nybyggda Fattighus. Vid Län&. Fasa» a$6 Den 8 Mars. Lazaretferna i Fahlun, Gefle, Hernösand och Umeå, har jag funnit god ordning i afseende, både på renhållning, matredning och sjukskötsel, öfver allt iakttagen; och någon annmälan om bristande förskott till dessa Inrättningars underhåll hafva icke heller af Syslomännen derstädes blifvit gjord. Genom nuvarande Landshöfdings i Vesternorrland utmärkta drift och omsorg, är vid Hernösand ett Länshäkte af sten nybygdt, hvilket i afseende både på inredning och yttre form intager framsta rummet, ej allenast ibland de andra Norrländska Länens dylika Byggnader, utan ock iblandde flesta öfriga Fånghus i Riket. Belägenheten derstädes är sund, och Byggnadens indelning uti tvenne våningar leuman tillräckliga boningsrum fär Vakthetjeningen uti den nedre och Fångrurn uti den öfre våningen, hvarest äfven flera rum äro apterade till en Arbetsoch Corrections-inrättning för lösdrifvare och försvarslösa personer, hvaraf likväl denna Landsorts egen idoga folkmängd lemnar få subjecter.