Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad hjälper det att jag fastställt de sundaste principer för vårt hörligt familjelif och vår uppfostringsmetod, när du ouppMODERN (i trött ton). Se där har vi nu igen denna beklagliga svag Gör som du vill. Kalla hit Erhard då. FADERN. MODERN. ligger ju ofvanpå. Jag är bara rädd att väcka Lolo hans rum FADERN. och säg till honom. Jag ber dig därom och går Så ropa inte då, utan gå sakta upp för trappan inte själf, just för att dina steg är lättare och ljud lösare. (Modern går, fadern ordnar ytterligare sin toilett under tiden; då modern kommer med sonen, rätar han upp sig och antar en imponerande hållning.) Min son. Din far har denna morgon upplefvat sitt lifs största sorger. Den sista tilldragelsens upprörande våldsamhet har för ett ögonblick (då modern gör ett tecken) hvafalls ja så, han vet inte nå i alla fall (Harskar sig.) Min kära gosse, äfven de största förseelser kunna försonas genom en uppriktig ånger. Och hvad jag framför allt önskar, är mina barns fulla för din far, hvad du gjort. och öppna förtroende. Bekänn därför utan fruktan ERHARD. FADERN. Ja, om jag bara finge veta, hvad det är frågan om. Förvärra nu inte din förseelse med en osanning. Bekänn hvad som förmått dig att vara ute i natt till kl. 4 på morgonen och att sedan smyga dig på tåspetsarna som en förbrytare in i dina föräldrars hus. Är det jag som gjort det? ERHARD FADERN. hörde dig komma genom tamburdörren, smyga Vill du söka att neka till. Jag hörde dig ju, genom korridorn, öppna dörren till vindstrappan något misstag kan det här alls inte vara fråga om jag hörde det med mina egna öron, med fullt vakna sinnen och din mor hörde det också. ERHARD. hörde. Men jag har inte varit ute, så vida jag inte gått i sömnen. FADERN. Det kan jag inte hjälpa, hvad pappa och mamma förstår du detta? Mitt hufvud går omkring. (Står med gapande mun.) MODERN. FADERN. Detta är inte ögonblicket för att skämta. Emelie, Det kan väl aldrig ha varit någon af jungfrurna?
N:o 45. hvarvid Utskottet ansett sig höra upplysa, det Utskottet, till Beredande af en fullständig öfversigt af formulairernes sammanhang med hvarandra, äfven bilagt sådane formulair, som icke undergått någon förändring, nemligen: för fögderierne och Släderne, till uppgiften för Taxeriugs-Comite i Stad, summariska uträkningen öfver personliga skyddsafgiften efter i artikeln, samt Summariskt Extract öfver hela Bevillningen; och för Länen: Pröfnings-Comiléens Taxerings-Längd, Sammandrag öfver Taxerings-Längderne N:o i, samt Summariskt Extract öfver hela Bevillningen. Stockholm den 23 Mars 1841• Bevillnings-Utskottets Memorial, N',o 45. Uppgift till Mantalsoch Skatt skrifningen i N. N. Socken för ur 18 . Namn. Födelse, Undertecknad Hustru Hemmavarande Söner och Myndlingar N. N N. N. Dito Döttrar och Myndlingar N. N, N. N, Huspresten N. N. , Informatorn N. N Gouvernanten N. N Inspectoren N. N Bokhållaren N. N Skrifvaren N. N Fogden N. N Rättaren N. N Bruksmåstaren N. N Bruksgesållen N. N Dito arbetaren N. N. Drängar N. N. N. N Kammartjenaren N. N Betjenten N. N. , , Kammarjungfrun N. N Hushållerskan N. N . Pigor N. N N. N Inhyseshjon N. N , , Härförutan uppgifves: (Bränvinsredskapen upptages här efter den classindelning Rikets Ständer kommer att antaga.) Observeras: Om någon af den skattskyldiges barn, myndlingar eller husfolk eger sådane Egendo mar och Lägenheter, Verk och Inrättningar, hvarför afgift jemlikt 2 Art. erlägges, utmärkes sådant bredvid namnet; och, om någon af dem är gift, upptages hustrun efter mannen.
Äktenskapsförord skall öppet ingifvas till Rätten i den ort, der makarne hafva sitt bo och hemvist, eller sätta sig neder att bo, i staden inom åttonde dagen, och på landet å nästa ting, sedan vigsel skett; och läte Rätten det i protokollet införas. Är vigsel å annan ort förrättad, och kan förthy den lagföljd ej ske, som nu föreskrifven är, då skall förord inom sagde tid hos Rätten i vigningsorten företes, och varde det, då makarne till boningsorten kommit, sist inom en månad i stad och å landet vid det. ting, som näst efter tre månader infaller till rätter domstol ingifvet med bevis af Rätten i vigningsorten att det der företedl varit. Är ej med förord så förfaret, som nu sagdt är, vare det kraftlöst. Hvar, sorn begär, ege alt hos Rätten undfå del af äktenskaps-förord. » Härvid är vordet erinradt af Justitie-Rådet Gyllenhammar: att 8:de Kap. 1 § Giftermåls-Balken, sådant detta lagrum lyder genom Kongl. Förordningen den 13 Juli 1818, borde bibehållas oförändradt; samt af Justitie-Råden Alexanderson och Qvensel: att då den myndiga qvinnan skulle fortfarande stå under giftoman, vore ej giltig grund för handen att göra ändring eller inskränkning i lagens nu gällande stadgauden i 'afseende på giftomannens befogenhet att för henne göra äktenskaps-förord; hvaremot Justitie-Råden Roy, Schmidt och Engelhart biträd t förslaget endast med den jemkning att orden: »Vill det förmyndare eller giftoman A omyndigs vägnar», borde utbytas emot: »Vill det giftoman å omyndig mös vägnar», och Justitie-Rådet Backman, som afstyrkt förslaget oin qvinnans myndighet, ansett det tillägg till nu gällande lagstadganden böra göras, att äktenskapsförord skola, å omyndig manspersons vägnar, af dennes förmyndare ingås. Meningarne inom Högste
Klockorna kallade till gudstjänst. Fru Aurell gick likväl icke, såsom hon ämnat, till Herrans tempel, utan begaf sig på en långväga vandring till den mest aflägsna kojan på Majorna. Hon efterfrågade matrosen Andersons bostad. Man visade henne till ett eländigt ruckel, dit hon inträdde genom en dörr, så låg, att hon måste böja sig för att icke stöta hufvudet. Hon stannade ett ögonblick helt häpen vid åsynen af det armod denna boning företedde. På en bädd af halm låg en i slarfvor klädd gosse om åtta à nio år och sof. Omkring hans hufvud var en ren, hvit bindel, och bredd öfver honom såsom täcke, igenkände fru Aurell sin sons kappa. Hon hade tillsagt Bengt att taga den med på vandringen, ifall det skulle bli regn, efter vädret såg osäkert ut. Ett stycke från den sofvande gossen satt en så godt som halfnaken kvinna med ett ännu mindre barn på sitt knä, hvilket hon matade med mjölk och bröd. Det var således för dessa varelser hennes Bengt denna morgon fått stryk. Fru Aurell gjorde sig snart underrättad om hvad som den föregående dagen händt, och under det hon lyssnade på kvinnans berättelse, kände hon sig djupt rörd öfver den tacksamhet denna för hvartannat ord lät undfalla sig. Vi vilja emellertid i korthet redogöra för hvad som passerat. Bengt och hans kamrater hade varit stadda på hemvägen. Några af de senare skilde sig redan från de öfriga för att skynda till sina föräldrar, då Bengt får det infallet att af ett träd skära sig en käpp. Under det han var sysselsatt därmed, fortsatte kamraterna vägen till staden. Plötsligt får Bengt höra ett häftigt skrik från stora landsvägen. Det var ett barns jämmerrop. Utan att en sekund betänka sig, skyndade han dit, hvarifrån skriket kom, och fann en liten tiggargosse liggande på kanten af ett dike, nedsölad af blod, under det en ryttare i full karrier försvann vid krökningen af vägen. Bengt lyfter upp tiggargossen och finner därvid, att barnet fått ett djupt sår i hufvudet tvärs öfver pannan, hvarifrån blodet rann.
Mattssons motion om minskning af arfvode!: för Bouppteckningar i Städerne, bifölls; y.o Bevillning/- Ut skottets: N:o 49, angående Kongl. Majlts Nådiga Proposition om upphäfvande af den nu medgifna moderation i porto för bref, som väga öfver 8 lod, afslogs, S. D. Föredrogs å nyo Banco-Utskottet* Utlåtande, N:o 82, med anledning af de inom Biks - Stånden gjorda anmärkningar vid Banco-Utskottets Betänkanden, N:ris 48, 49, 50, 51, 52 och 53, hvaruti grunder för Bankens Lånerörelse, efrer dess serskilda utgreningar för tiderymden intill nästa Riksdag, blifvit af Banco-Utskottet föreslagna. Härvid stannade Ståndet i följande beslut : X afseende på de uti Betänkandet, Nio 4 g, omförmälde ämnen ; Ilo Utlåningar på Guldoch Silfver-pant. a) Tillstyrkandet i Utlåtandet, Nio S*, att Prut.
Det är först då annat folk skulle vara glada att återse landet, som den vackra verlden åter synes i London, och först sedan den naturliga vintern lyktat, begynner här vintern af den goda ton. Capitlet om denna ton eller hvad man här kallar Fashion, är jag temligen okunnig i, men att sluta efter hvad en hvar måste finna, som någon tid vistas här, så är väl denna modets och capricens verld på intet ställe så distinct, så exclusif som här. Den tycks utgöra en särskild cast af menniskor. Att vara på modet är en titel, som fästes vid ens namn. Man läser i allmänna papperen om den och den Gentleman of fashion, om den och den Lady of fashion, liksom vore det en profession. Och man vet då strax, att denne Gentleman, att denna Lady i det minsta af sin drägt öfverensstämmer med rapporten i modejournalen i månaden. Man vet strax, att de äta sin middag ej långt förr än annat folk går till sängs, lägga sig ej långt förr än annat folk stiger upp, att det är deras skyldighet att om vintern njuta landets behaglighet och om sommarn stadens; och att de ej våga afvika från allt detta utan faran att förlora sin reputation, eller att anses ha öfvergifvit yrket. – O! här är en ypperlig ordning i allting! Man behöfver ej frukta, att uti ämbetsmannen, att uti köpmannen eller hans contorist, att i någon, som har något att beställa, här finna en petit-maitre. Ty denne sistnämnde har i sin väg så mycket att iakttaga, så många vigtiga pligter att uppfylla, att han omöjligen kan medhinna något annat. Man fuskar ej här i handteringen för hvarandra, såsom i Sverige. Man är ingen ting, man gör ingen ting till halfs i England. – Hvad som ej kan stå tillhopa, är här öfverallt verkeligen åtskildt. Sådant är rätt och tillbörligt; – och jag skulle väl à propos af Dårskapen vilja upprepa, att ett beundransvärdt sundt förnuft råder i detta lands seder. För öfrigt passar ej det fordna Franska begreppet af petit-maitre på en Engelsk varelse af fashion.
Kan det vara nyttigt, att under våra långa och täta riksdagar qvarhålla vår Regering i det isoleringslillstånd från representationen, hvaruti den nu befinner sig, eller är det billigt, att' vi fordra alt vår styrelse skall städse ställa sig i spetsen för nyttiga förbättringar, under det att vi bibehålla .en splittring i vära öfverläggniugsformer och en deraf upkommande ensidighet vid ärendernas behandling, som gör upkomsten af en stadgad majorité vid våra riksdagar till en omöjlighet, då det just är vid denna majorité, som vår Regering borde kunna stödja sig, för alt dels vinna uplysning om nationens tänkesätt, dels kraft för genomförande af de förbättringar, som man af densamma önskar? Allt synes mig sålunda tala för Utslcs förslag, och då jag icke funnit några egentliga skäl deremot anförda, vill jag sjelf försöka att emot förslaget upställa ett eller annat inkast. Det vore då, om någon gjorde sig den oriktiga föreställningen, att det förhåller sig med samhällskroppens sjukdomar som med andra, att de måste nå sin gräns innan någon allvarlig förbättring är att vänta, alt det onda måste få utveckla sig, innan man kan hoppas att upnå det goda; men utom, att det icke vore rätt väl menadt med fäderneslandet, att låta det onda nå sin 200 Den 27 Maj f. m. gräns, måste det ju medgifvas, att det är fullkomligen ovisst, om det är just det mål vi eftersträfva, efter den olika synpunkt, hvarifrån vi, hvar för sig betrakta denna fråga, som vi skulle finna vid denna gräns! Hvad jag tillåter mig förutspå, om vi fortfarande undandraga oss att införa sådane förbättringar i vårt samhällsskick, som kunna upnås, under det vi eftersträfva andra, som äro ouphinneliga, är, att vi ganska länge få bibehålla vårt nuvarande representationssätt och vidkännas dess i många afseenden menliga följder. De felaktiga organismerna verka icke väl, men de kunna icke dessmindre inom sig förvara mycken återstående lifskraft. En annan anmärkn. har jag hört framställas mot förslaget och jag tror äfven, att något spår dertill igenfinnes i en af reservationerna.
Den 16 October. .4249 nästl. Sept. har Stats-Utskottek ifrän Riksgälds-Contoiret infordrat upplysning, huruwida till det samma för Socker. knit och Alun - tillwcrkningen en större Summa i Dewillnings-afgift influtit, än frän berörde Contoir till BewillningS - Uiskotl.t blifwit uppgifwit. Och jemte det Stais - Utskottet härhos fär öfwcrlemna Herrar Fullmägtigcs afgifne yttrande med de deruti äberopade bilagor, har Stats - Utskottet, som funnit de isrän Contoirct mcddcldlc upplysningar wara enligt med förhällandet, för egen del wclat crindra, att sammandraget öfwer Dewillningen är författadt endast efter inkomne provistonclle förstag, öfwer dct belopp Bewillningen serstildt efter hwarjc artikel förmodas för dct ingäcnde äret skola utgöra; hwaremot redowisningcn för de till Contolret inflytande medel författas i grund af dc räkenskaper öfwer uppbörden, hwilka ifrän wederbörlige redogörelse »ställen till RiksgäldsContoiret aflemnaS. Och som Bewillningen af Krut, Alun re. under en allmän Lit. af Bewillning ifrän Landt - Räntericrne till Riksgäld CoNtoiret remitteras, sä kan icke eller af ContoiretS räkenskaper och handlingar utrönas, hwad efter serskildt Artiklar blifwit lcfwercradt; hwilkct till Höglofl. Ridderskapct och Adeln wbrdsammeligen ffulle anmäla-. Är och dag som föreffrifwit stär. Pä befallning. kfl. kröäelius. (ödmjukt Memorial. I anledning af ett frän Höglofl. Ridderskapet och Adeln till Höglofl. Stats - Utskottet ankommit Protocolls-Utdrag dat. den zo ststl.
December 1680, hvari Kongl. Maj:t yttrat sin benägenhet att förskona rustningshållarne i Ulfsunds län för ordinarie och extra ordinarie dagsverken af deras gårdar, men emedan dagsverken icke kunde umbäras från gården Ulfsund, förklarat sådant för den gången icke kunna ske; dock med nådig försäkran, att Kongl. Maj:t ”forderligst ville så laga och förordna, det de i stället för dagsverken skulle med något annat soulagement verkligen blifva ihagkomna och ansedda.” Ej heller anfördes då, att rusthållarne i Kungsbarkarö socken äfven verkligen kommit i åtnjutande af ett dylikt ”soulagement,” dymedelst att genom Kongl. Brefvet den 25 Februari 1685 en tunna kronotionde spanmål på mantalet blifvit dem i ersättning för dagsverkena tillagd, och att således häruti låg ett ytterligare skäl för rusthållarne i den öfriga delen af Åkerbo härad att fö uppfylldt hvad dem blifvit lofvadt. På denna underdåniga ansökning svarade dåvarande Landshöfdingeembetet i Westmanlands län endast, att genast vid första upprättandet af indelningsverket inom Westmanland för Kongl. Lifregementet blefvo såväl de så kallade jordebokssom hemmantals-dagsverkena å hvarje rusthåll i Åkerbo härad Kongl. Maj:t och kronan förbehållna, alt till stuteriängars afbergande användas, och att dessa dagsverken således aldrig derstädes varit inbegripna under rusthållens öfriga hemmansräntor, som till rustningens upprätthållande varit anslagna, utan hade, med afseende på detta undantag, augmentsräntorna för rusthållen blifvit derefter lämpade.
Lades till handlingarne; 5:o, 4 punkten litt. b-; Prot.-Utdrag, den 11 December i844- Med. ogillande af betänkandet, N:o 41, godkändes utlåtandet, N o 75; 6: o. 7 punkten, litt. a. och b.; I fråga om den tillstyrkta anslagssumman i helt, för elementar-Iäroverken, godkändes yttrandet i utlåtandet, N:o 75, men hvad angår fördelningen af berörde anslag, stannade Ståndet i det beslut, att ifrån hvad Stats-Utskottet, i denna del, hemställt, borde uteslutas orden: ”tills vidare”, och att således Rikets Ständer må bestämma, att af det vid 1828—1830 årens Riksdag beviljade, nu till 48,800 R:dr bestämda anslag för elemenia r-läroverken, 6,800 R:dr årligen skola utgå till nya elementar-skolan i Stockholm; 7:oi 10 punkten, litt. c.; Ståndet afslog allt anslag till den för sjukes behandling med eleelrindet och galvanism i Stockholm stiftade inrättning. 8:o. 15 punkten: Ståndet lät vid utlåtandet, N:o 75, förblifva. 9.0. 16 punkten: I afseende på denna punkt, omfattande anslaget lill Institutet för blinda och döfstumma, biföll Ståndet, 1 :o, 5,000 R:dr årligen till anslag för en undervisningsanstalt för blinda, med tillåtelse för Directionen öfver nämnde Institut, att af första årets anslag till Institutet för blinda använda så mycket, som erfordras för berörde inrättnings iståndsättande för ändamålet, och 2:o, 1,000 R:dr årligen, till förbättring af den vid Institutet lör blinda och döfstumma anställda lärare-personals lönevillkor. N:o 76, i anledning af erhållne återremisser å betänkandet, N:o 42, rörande regleringen af utgiflerne under Riks-Stalens 9:de Hufvud-Titel. Härvid förekommo framställningar och anmälanden, som afse nedannämnde delar af betänkandet, N
Behofvet af brödföda för hvarje af de i Länet skattskrifne 20,721 män antages till 4 kappar hvete, 11 tunna råg, 1 tunna korn, 2 kappar ärter och 11 lunna potates; för de skattskrifna 24,119 qvinnor hvardera till 4 kappar hvete, 11 tunna råg, 1| tunna korn, 2 kappar ärter och 11 tunna potates, samt för hvardera af de manlalsfria 40,128 af begge könen till 2 kappar hvete, 1 lunna råg, 1 lunna korn, 11 kappe ärter och 1 tunna potates, hvarförutan man måste beräkna, att minst 12 kannor brännvin årligen förtäras af hvarje mantalsskrifven person, hvilka 12 kannor kunna erhållas af 8 kappar hafra, 8 kappar blandsäd, 12 kappar korn och 20 kappar potates. Antages nu afkaslningen till 8:de kornet af hvete, korn och potates, till 7:de kornet af råg och blandsäd samt till örte kornet af hafra och ärter, dock med afdrag af utsädet, så finnes den behållna produktionen utgöra 21,5561 tunnor hvete, 143,532 tunnor råg, 155,260 tunnor korn, 25,464 tunnor blandsäd, 16,785 tunnor bafra, 9,580 tunnor ärter och 137,137 tunnor potates.
Men uti den nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof, som Kongl. Maj:t den .30 Oktober samma år allät, och hvaruti förhöjda löner för Kollegii embetsoch tjenstemän i allmänhet äskades, utsattes Kammarskrifvarens aflöning till det, såsom jag tror, minsta beloppet för tjenstemän af första graden inom rikets Kollegier åtnjuta. Detta fastställdes sedan af Ständerna, och Kammar-kollegii uu gällande stat upptager alltså lönen för 9 Kammarskrifvare å Provinskontoren och för 1 sådan tjensteman i Kammar-archivi-kontoret till 1,000 Riksdaler Riksmynt för hvardera. Dermed måste Kammarskrifvarne för tillfället låta sig nöja, men Kollegium kunde ej eftergifva sina anspråk på deras uteslutande arbete. Förhållandet framkallade jemförelser med andra Embetsverk. Sålunda förekom, att gällande stat för Kammarrätten, ett yngre Verk än Kollegium och derifrån utgånget, upptager 14 Revisorer, af hvilka hälften hafva 2,500 och hälften 2,000 R:dr, samt 15 Kammarskrifvare, af hvilka 7 hafva 1,600 R:dr och endast återstående 8 en lön af 1,000 R:dr. Deras göromål, hufvudsakligen enahanda för dem alla och bestående i granskning af Kronans räkenskaper, äro icke trägnare, icke svårare än Kollegii Kammarskrifvares, men långt mindre mångsidiga. För framställda anmärkningar hafva de viss procent, och utsigterna till befordran och förbättrade inkomster äro för dem ojemnförligt bättre. Att Kammarskrifvarne i Kollegium, med detta för ögonen, finna sig mindre väl lottade, kan dem icke förtänkas. Slutligen gjordes också en framställning från deras sida, att Kollegium mätte bereda dem något bättre vilkor.
Alt stadgandet 0111 skattens erläggande förskottsvis vore obilligt och orättvist, och tillskyndade bränvins-brännaren en ränteför lust, som icke gagnar Staten ; Fj att stadgandet om Kronofogdens skyldighet att öfvervara mantalsskrifningarne icke är förenligt med denna tjenstemans öfriga åligganden, och att, i anledning deraf, antingen Kronofogden må förklaras berättigad att förordna annan person, som på Kronofogdens ansvar uppbär bränvinsskatten , eiler ock de skattskyldiga åliggas alt förut till Kronofogden erlägga afgiften och deröfver vid mantalsskrifningen förete qvitto; c) att stadgandet om skattens erläggande förskottsvis vore att anse såsåsom ett indirect förbud emot all bränvins-bränning, ehuru denna åsigt icke öppet uttalats, hvilket icke vore representationen värdigt; Eevillningssamt Allm. l>esv.~ och Ekon.—Utskottens Ut,låtande, N:o 5. 7 ti) att i 8 §. borde tilläggas efter orden, ”huruvida den är inrättad att drifvas med eld eller ånga,” följande mening, saint om den är inmurad eller begagnas såsom lyftpanna.” Vid 9 §. a) Att yttrycket i slutet af denna §.: ”hvarefter kokrummet äfven beräknas, ” bör, såsom varande obilligt, utgå, emedan kokrum erfordras för hvarje serskild panna. Vid 12 §. a) att yttrycket i 12 §.: ”afkylnings-redskap får bestå af pipor, rör eller annorlunda bildade ytor,’’ bör förändras sålunda: ”afkylnings-redskap får bestå af pipor eller af rör, eller hafva hvad form, sora helst;” E) att stadgandet i samma §.: ”mäskvärmare får ej så inrättas, att den åstadkommer någon rectification,’’ är origtigt, emedan rectification föregår i alla mäskvärmare.
Jag tillstyrker således afslag å Utskottets framställning om skjuts-legans förhöjande, och får dervid påminna derom, att ett äfven vid sista riksdagen framlagdt förslag i enahanda syftning biel' af tvänne riks-stånd, således af Rikets Ständer, afslaget.u Häruti instämde herr domprosten Björling. af friherre Hjerta, Fredrik Filip: »Då, på grund af de skäl, hr Silfverstolpe* reservation innehåller, förhöjning uti skjuts-Iegan vid de ställen, der entreprenad ej kunnat tillvägabringa.®, nödvändigt måste hafva till följd, att möjligheten för entreprenads framtida tillvägabringande på dessa ställen, och bibehållande på de ställen, der den redan linnes, försvåras; och då entreprenads inrättande på så många skjuts-ställen som möjligt torde vara det första mål, som vid reglerandet af skjuts-väsendet bör afscs; så får jag emot Utskottets beslut att förhöja skjuts-Iegan till 20 sk. banko å landet och 24 sk. banko i städerne på de ställen, der entreprenad ej eger rum, anmäla min reservation. Då emellertid det är nödvändigt, att om skjuts-Iegan på de ställen, der entreprenad ej är inrättad, skall höjas, såsom Utskottet beslutat, skjuts-Iegan der en - Alltm. Best.- och Ekon.-Ulskof/els Betänkande, N:o 89. treprenad eger rum, i förhållande derefter mäste höjas till 28 sk. banko på landet, och 32 sk. banko i staden; så får jag fästa uppmärksamheten på orimligheten af så höga afgiftcr till de skjutsande, om ej tillika de resandes beqvämlighet och fortkomst alses.
Rädebewiiningar, blifwit innehafwarne upvlärne under benämning af arrende, dels pä deras och arfwingars lifstid, dels vä wisia bestämda är. Dessa egendomar wörö samfäldt inbegripne under den allmänna författning, som wid »766 Zrs Riksdag wids togs rörande Kongsgärdars ofwerlAtande och förwalrning, i öswerensstämmelse bwarined de borde, wid hwarje dä warande arrendes stut, under offentlig, auction pä wisia är utbjudas. Dä denna allmänna föreskrift sedermera ej undergätt nägon förändring dä Riksens Ständer icke heller funnit nägot närmare etter sednare stadgande om Regeringens , Dispo» 1023 Den zo April. Dispositionsrätt öfwer Kronogodftn wara gifwit än det som innefattas i 2 Cap.