Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De, som i forna dagar så ofta utgjorde föremål för de mera kunniga eller högre ställda samhällsmedlemmarnas ringaktning, förbiseende och kalla likgiltighet, hysa nu mångenstädes samma sinnesstämning mot fattiga personer ur » bättre klassen » och bjuda sällan till att förstå deras lif. Mellan » ståndspersonen » och landtallmogen ligger ej sällan den gamla gapande klyftan, som hindrar all djupare förståelse af samhörighet. Därför söka ofta sådana medellösa personer att inflytta till städerna, i hopp att där finna någon utkomst eller åtminstone vänner af egen klass. Men i våra bygder lefva dock många, många, som ej kunna företaga en dylik flyttning, sjuklingar, krymplingar och ålderstigna, hvilkas enda hjälp skulle blifva en plats i socknens fattighus, ifall de vände sig till landtkommunen; därför tiga de, tiga in i döden, tiga och — glömmas. I städerna kan det hafva sina stora svårigheter för fattiga och sjukliga kvinnor — och äfven män — att erhålla passande arbete under hvarje tid på året, isynnerhet när dessa personer ej lärt något bestämdt yrke, men sjudubbelt svårare är detta på landsbygden. Prydnadsartiklar köpas billigare i staden, än de kunna förfärdigas af en människa, som bokstafligen skall lefva af dylikt arbete. Ofta är det icke ens möjligt för en sådan att inköpa därtill erforderliga materialier, äfven om det blefve frågan o m ett beställdt arbete, och det kan ej falla allmogekvinnan in att erbjuda en » bättre dam » något förskott; i bästa fall skulle hon tro sig visa närgångenhet genom ett sådant förslag, hvilket hon saknar förmåga att ikläda en form, som kunde mildra tyngden af en erbjuden allmosa. Stundom händer det, att en afliden familjefader i ett tjänstemannahem på landet under lifstiden har skaffat sig ovänner bland allmogen. Den » fina » familjen har kanske aldrig under sina bättre dagar kommit i förtroligare beröring med bondfolket, och sedan armodet efterträdt välståndet, är det knappast möjligt att ett närmande i verklig kärlek till hvarandra skall kunna äga rum emellan dessa så olika element, hvilka äro fullständigt främmande för hvarandras sätt att tänka och uppfatta lifvets kraf.
Ä nyo föredrogs StatsUtskottets så väl den 6 sistledne April afgifne Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga proposition om Stats-regleringen under 8:de Hufvud-titeln, 486 Den 27 Maji. som ock Utskottets den 15 dennes meddeldfe, samt den 23 derpåföljde på bordet lagde, yttrande öfver de vid Utskottets nyssnämnde Utlåtande gjorde anmärkningar.; i samman^ bang härmed upplästes PresteStändets ProtocollsUtdrag af den 23 dennes, af innehåll, att PresteStåndet bifallit StatsUtskottets berörde Utlåtanden, med det tillägg, att hos Kongl. Majd borde i underdånighet anhållas, det täcktes Kongl. Maj.t af redan varande öfverskotts* medel å RiksStatens inkomst-titlar låta förskjuta nödiga medel så väl till reparation af Westerås Slott, som till inköpande af LandshöfdingeResidence i Westerbottens Län; hvilka förskott sedermera, så fort de af StatsUtskottet omförmäldte Fyriogs-ersättningsmedel från Danmark inflyta, borde Stats-Verket godtgöras. HansExcellettce Herr Grejven och LandtMarskalken hemställde, om icke Ridderskapet och Adeln behagade instämma i PresteStånStåndets beslut; hvilket uifölls. Företogs till pröfning StatsUtskottets den 15 dennes afgifne, samt den 23 derpå följde pä bordet lagde, Utlåtande i anledning) af gjorde anmärkningar vid Utskottets den 2 sistledne April meddeldte yttrande, angående Herr CanzliRädet N. af Wetterstedts och Herr Assessoren Thure Adlerbrants ansökning om införsel i Kungsgårds jord för Bytes och Skatte» rätts-fordringar.
Hå - hå ja, hvad de barnen kunna ställa till. Deii pojken! Efter ” i morgon ” skulle minsann far få ta ’ i t u med honom. Men ingenting förrän efter i morgon, inte ett ord till dess - det lofvade hon sig sjdf. Litet längre bort sutto systrarna och samtalade hvixkande. Så snart deras samtal blef en liten smula högre, kom det ett vresigt tyst och en skarp blick från fadern derborta vid lampan och tidningen. Så sänkte de åter rösten, och snart beliöfdas inga tystande ord eller blickar längre, t y de talade så lågt, så lågt, att hvarken far eller mor kunde uppfånga eii enda stafvelse - och det var iiog inte meniiigeii häller. Hviskniiigarna hade blifvit till långa historier om stiliga skolpoj kar och trefliga promenader. Man kom så lätt in på det ämnet, då man skulle hviska så der tyst borta i en vrå. Och när man inte, fick tala högt. så Den såg så fredlig ut, den lilla familjekretsen. Det varma, väl möblerade rummet, fadern vid sin tidning och modern med sitt arbete borta vid lampan, systrarna förtroligt småpratande i en vr&amp; - det var en riktig idyll. Uppe p&amp; vindskammaren var det mörkt och inte just så varmt häller. Borta i ena hörnet låg en stor Iiund och bredvid honom en liten gosse, talande a f brutet ' mellan korta, häftiga snyftningar. Till sist blef det bara " lille Tom, käre lille Tom ", och så till allra sist gled barnhnfvudet ner mot den varma lurfviga hunden och snyftningarna saktade af. Fru Hansson satt inne i sängkammaren och sydde liiinesöin. Man såg att hon var van vid detta slags arbete; det hvit ' a tyget gled så snabbt mellan hennes fingrar, och hon granskade hvarj e söm med en riktig förståsigpåare-min. Det var soligt och gladt inne i det lilla rummet och frun själf såg så innerligt glad och belåten ut. Hoil bar präl geln af en sådan der sinnets jämnhet som gör ögat på en gång klart och blidt. Hon var ung ännu, litet] öfver trettio år bara, och hade ett välbildadt ansigte med fasta linier.
Emb.-Bcrättclse den 11 Juli 1844. 37 mörkt ensligt rum, och, om han föröfvat annat brott, belägges med det i allmänna lagen utsatta stral!’. * 2:o För militärbrolt, derå Krigsartiklarna utsätta gatulopp eller spöslitning, skall den förre dömas, enligt särskild förvandlingstariff, till prygel; den sednare deremot får icke underkastas denna skymfliga behandling, utan skall i stället hållas i ensligt fängelse uti mörkt rum. 3:o För olofligt undanhållande från tjenstgöring, första resan rymning, dubbel legotagning, monderingspersedlars förskingring och dryckenskap eller sofvande på post, skall den brottslige, så vida lian tillhör beväringsmanskapet på fasta landet, straffas, i fredlig tid med fyratio prygel och i krig (när mildrande omständigheter sig förete och någon synnerlig skada deraf icke handt) med femtio prygel; men är han inskrifven vid Gottlands beväring, skall han dömas, i vissa fall, att arkebuseras och i andra till en bestraffning, som efter stadgade förvandlingsgrunder stundom motsvarar och någon •gång kan öfverskrida nyssnämnda prygelstraff. 4:o Extrajudiciel bestraffning för manskap och således äfven för beväringskarl består i arrest, fängelse i mörkt rum, eller vid vatten och bröd samt prygel, högst femtio på en dag; hvaremot den beväringsskyldige på ön Gottland, såsom förut är antydt, icke kan extrajudicialiter afstraffas annorledes, än med arrest i ensligt rum högst fyratiofem dagar. 5:o Då beväringskarl i allmänhet olofligen undanhållit sig från tjenstgöring eller begått något af öfriga i 3:dje punkten uppräknade brott, utsätter Vederbörande befälhafvare extrajudicialiter det straff, hvartill han gjort sig skyldig; men har den på Gottland föröfvat sådan förbrytelse, skall derom vid KrigsRätt ransakas och dömas. 6:o Till Krigsdomstols pröfning höra alla mål angående brott, begångna af krigsman i eller under tjensten, eller dermed gemenskap ägande ämnen.
(Forts.) r 1 8 7 9 firades med stora högtidligheter * kejsarparets silfverbröllop och ett par år senare förmäldes deras ende son, erkehertig Rudolf med belgiska prinsessan Stephanie, som genom sin älskvärdhet och sitt okonstlade behag tillvunnit sig allas hjertan. På sin tid lästes många och långa beskrifningar på prinsessans utstyrsel, som i smakfull prydlighet och rikedom väl knappast haft sin like. Man påstår också att kronprinsessan Stephanie en gång skall blifva modets drottning, om hon icke redan är det. Det unga paret tillika med de höga gäster, som bevistat bröllopet, deltogo i en folkfest i Pratent, och färden från slottet Schönbrunn äfvensom ronden i Pratern beskrifves såsom ett af de underbaraste skådespel man kunde få se. Furstarne och deras svit åkte i femtio vagnar genom en så tätt hoppackad folkmassa, att hästarne endast kunde gå steg för steg och vagnarne slutligen måste stanna. Ett ändlöst jubel skållade vid åsynen af prinsessan Stephanie, som klädd i rosafärgad drägt, sjelf frisk och täck som en rosenknopp, syntes vid sin unge makes sida. Hon tröttnade icke att helsa åt alla sidor och såg sig om åt alla håll, leende och lycklig. Redan vid detta första möte vann hon sina blifvande undersåtars hjertan. En österrikisk furstinna, som på senare tiden väckt berättigadt deltagande är erkehertiginnan Kristina, numera enka efter konungen af Spanien och regentinna i sin lille sons namn öfver detta revolutionernas land. Före sitt giftermål hade prinsessan Kristina föga låtit tala om sig: hon var blott den vackra dottern till en utmärkt moder, den ståtliga, ännu vackra, rikt begåfvade — och talangfulla erkehertiginnan Elisabeth, hvars i ögonen fallande egenskaper helt och hållet fördunklade den anspråkslösare dottern. Men det visar sig nu, att drottningen af Spanien är sin moders dotter, och, fordras det, skall hon helt säkert modigt försvara sina och sina barns rättigheter. Prinsessan Kristina liknade icke till utseendet sin ståtliga moder. Blond, finhyllt, mild, okonstlad och godhjertad förrådde hon ingenting af den karaktärsstyrka, som utmärker erkehertiginDan Elisabeth.
Med Nils Mänsson förenade sig följande Utskottens Ledamöter af det Hedervärda Bondeg Bil.t.Siatss Allm.Bcc.o.Oec Utsk.Utl.N n y.j, 81 Bonde-Ståndet, nemligen t Johan Andersson från Upsala Län, Nils Håkansson fran Kronobergs Län , Pehr Pehrson från Ötebro Län , Andreas Håkansson från Elfsborgs J»än , Anders Nilsson fran Malmöhus Län , Pehr Pehrsson från Christianstads I»Hn^O/of Nilsson från Carlstads Län , Jonas Johansson från Jönköpings Län och Anders Ericsson från Jemtlands Län» Af Riksdags-Fullrnagtigen från Gefleborgs J.än Carl Bergmun: Då emot all min förmodan Högloflige Utskotten på en gång bifallit Förslaget om Passevolance-afgiftens utgörande, utan alt, såsom ämnets Vigt tyckes förtjena , punktvis granska Belänkartder , återstår för mig intet annat, än att emot Utskottens beslut mig reservera. Den väckta frågan, understödd af flere bland Konungens Högsto Rådgifvare , att Soldatens underhåll vid Möten och General-Mönstringar skulle utgå genom Bevillningen och således fördelas på samtlige skattskyldige, hvilka alla bé« höfva Rikets och personligt skydd och försvar, lika så väl som jordbrukaren , har blifvit lemnad af Utskotten obesvarad. Rustoch Rotehåll arne hafva redan sina dryga bördor och tåla inga nya. Om ingen lättnad dem förunnas , bör åtminstone ingen ytterligare Sik. lill Riki-St. Utltäö tunga dem påläggas, och fordras till Soldatens underhåll förut okända och ovanliga kostnader, må då det allmänna, icke den enskilda redan hardt beskattade Rotebonden, dertill bestå medlen. Skulle den nu föreslagna Passevolancé* afgiften anses såsom endast motsvarande värdet af de matvaror, Rustoch Rotehållarne skola aflemna , får jag dervid anmärka , att lika afgift icke passar för olika Provincer, enär priset på lifsmedel på så mångfalldigl sätt varierar, hvarföre ock denna afgift borde rätteligen för hvarje Regemente bestämmas. För sådant ändamål fordras
Öfverslens vid Adelsfane Regementet Boställen, hvilka, enligt E. K. Mus Nådiga Förordnande, nu mera äro Presidenten i Krigs-Collegium på Lön anslagne och derföre af bemäldte Collegium ansetts böra från deltagande i Extra Rotering befrias j så, och enär jemlikt Riksens Ständers Beslut vid 1809 och 1810 årens Riksdag, alla, förenämnde Regemente tillhörande Boställen borde, vid inneliafvarens afgång, indragas, och Riksens Ständer: således icke haft för afsigt, att något bland de samma skulle från Extra Rotering undantagas, samt det derjemte lärer böra i betraktande komma , att Krigs-Collegii President besitter ifrågavarande Boställen, icke i och för dess innehafvande Militaire-grad, utan 1 egenskap af Chef för ett Riks-Collegium, hafva Riksens Ständer beslutit, att, utan afseende på det ändamål, hvartill f. d. Öfverstens vid Adelsfane Regementet Boställen nu äro disponerade, Extra Botering bör dem påföras. Hvad ytterligare angar de på Melitien i allmänhet indeldte Boställen, så och enär i i8n års Kongl.
BevillningsUtskottet: l:o Herr Printzenskölds, Carl, den 22 dennes på bordet lagda motion, angående fördubbling af tidningsstämpel-afgiften; 2:o Densammes, den 22 dennes på bordet lagda motion, angående oförändradt bibehållande af nu gällande tulltaxa; 3:o Friherre Tersmedens, Wilhelm Frédrik, denna dag väckta motion, om Jernkontorets befriande från all bevillnings erläggande; Banko-Utskottet: l:o Herr af Geijerstams, Carl, denna dag väckta motion, om beviljande af ett kreditiv å 600,000 R:dr, för Jern-kontoret, på Rikets Ständers Rank; - 2:o Grefve Hamiltons, Jacob Essen, denna dag väckta motion, om beviljande af kassakreditiv på Rikets Ständers Rank för såväl Stockholms Allmänna Rarnhus, som Stockholms stads Justitiae-kollegium; Lag-Utskottet: l:o Herr Tersmedens, Pehr Reinhold, den 22 dennes på bordet lagda motion, om upphäfvande af ej mindre stadgandet J 1 kap. 2 § sista mom. af nu gällande Kyrko-lag, än de stadganden, som innehållas i Arfda-Balkens 7 kap. 4 § och Missgernings-Balkens 1 kap. 3 §; 2:o Densammes, den 22 dennes på bordet lagda motion, om upphäfvande af stadgandet i 1781 års Kongl. Kungörelse, angående förbud att bivista främmande religionsöfningar; 3:o
Till pröfning föredrogs StatsUtskrs d. ig dennes på bordet lagda utlåt. N:o 474 i anledn. af erhållen återremiss af betänk. N:o 472? rör:de fullmägtiges i Riksg cont. gjorda hemställan, att hvad som vid innevar. riksdag blifvit stadgadt i afseende på Bankens tjenstemän, hvilka, när de befordras, innehafva tjenster utom Bancoverket, måtte få gälla och äga tillämpning för Riksg cont:s tjenstemän. Hr Hjärne, Harald: StatsUtsk. säger i sitt sednast afgifna betänk, i detta ämne, att Utsk. redan förra gången öfvervägt de anmärknir, sorn hos R. o. Ad. samt PresteSt. blifvit gjorda emot Utskrs förra betänk. Det är likväl svårt för dessa Stånd att pröfva, huru StatsUtsk. ansett dessa anmärknrr och från hvilka skäl Utsk. hemtat grund till afslag af den framställning, som fullmägtige i Riksg.cont. gjort hos StatsUtsk., emedan Utsk. uti sitt förra betänk, icke anfört ett enda skäl för detta afslag. Utsk. har nemi. der endast yttrat sig medelst följande få ord: ”Utsk. har tagit denna fullmägtiges hemställan i öfvervägande, men ej funnit skäl att densamma understödja; hvadan Utsk. tillstyrker etc.” Man kan således icke ingå i någon slags vederläggning af de skäl, Utsk. trott sig linna emot fullmägtiges hemställan. Jag ber derföre endast att för R. o. Ad. få uppläsa Hr v. Troils reservation emot Utsk:s första betänk. Den lyder sålunda: ”Ett ovilkorligt förbud för tjenstemän att innehafva befattningar uti mer än ett embetsverk medför, efter mitt förmenande, både olägenheter och fördelar för embetsverket; men det synes numera vara öfverflödigt att ingå i en noggrann afvägning af båda, sedan R.
Lysekil har obestridligen genom sitt läge och sina många företräden framför en del andra badorter resurser till en angenäm, helsosam och njutningsrik sommar. Må hvar och en sjelf resa dit och pröfva om detta ej är förhållandet! B / enda. Sen till, ärade läsarinnor, att Idun ej saknas nos någon af edra bekanta! I P \ I |_y I I M vJ IN användas och marginal lemnas. Namn och adress torde.alltid noga anglfvas, och kan fullkomlig diskretion från redaktionens sida påräknas Julklappsarbete — sommararbete. Jder alla, kära systrar, vill jag af hjertat råda att i god tid begynna med julklappsarbetet. Med sommarferierna följa för många stadsfamiljer en frist landtlif eller åtminstone någon frihet från annars öfliga hvardagsbestyr: då få husfruarne tid till handarbete. Andra, för hvilka förhållandena icke medge en resa eller ett sommarnöje, kunna ju försköna sitt hemlif med en sysselsättning, om hvilken de veta, att den är ämnad göra deras kära en glädje. Man må icke invända, att det ännu är för tidigt att börja med julklappsarbeten, att man då ej kan få » det nyaste » m. m. m. m. Så hastigt vexla icke moderna för qvinliga handarbeten, och hvad som är vackert i sommar, kommer äfven att vara det i december. Jag börjar redan nu med mina gåfvor för julen. Vid sitt eget julfirande eller vid besök vid andras julklappsbord hör man mången önskan uttalad. Sådana uttalanden skrifver jag genast upp och anskaffar materialet för att på mina fristunder, på regniga söndagar, i ensamma timmar begynna arbetet. Jag har då den glädjen att vid en tid, under hvilken de flesta fruar plåga såväl sig sjelfva som sin omgifning genom öfveransträngning, nattarbete och nervöst jägtande, i all ro kunna träffa mina förberedelser till den stora festen och dervid hängifva mig åt helgens glädje med friskt lynne och friska krafter. Fru Elin. Wc I d u n s B y r å och Expedition hallas under sommarmånaderna öppna hvarje helgfri dag kl. 11 — 2. Redaktör Hellberg kommer att vistas borta under större delen af juni månad, och skötas redaktionsbestyren under denna tid af hr Johan Nordling.
En Skrifvares underhåll 1,55: Resor i tjensten, i det allraminsta 65: Skrifmaterialier föråret 20: s4o R;dr. Behållning lill kläder och föda . é , i 162: i: Q 4o2; 1: g 4o3: i: g Den 7 April e, m. 205 HäradsSkrifvaren i Norra Fögderiet C. M. Funk liar i Lön 25 R:r Indelt, sorn med förvandling efter markegång utgör , 157: Contant Lön 4i:52:— Resepenningar, oindelte 6: _ ProcentpåBevillningen 66:32: _ Arfvode för Debets sedlarne, sedan papper och tryckningskostnad afgått. » . 100: 5 Mantal Bohemman, hvaraf Räntan betalas tiil Kongl. Maj;t och Kronan, lemnar i afkastning 5o: Hvarifrån afgår: En Skrifvares underhåll i55: Resor i tjensten vid 2;ne Uppbördsstämmor samt Berednings, och TaxeringsComit téerne 75: Skrif-materialier, i det allraringaste , 4o: 270 R;dr. Behållning till kläder och föda i5i; jfr 421: 16: __ 421: 16: D en 7 April1 e, rn. HäradsSkrifvaren i Södra Fögderiet P. J. Kali*!. Indelt Lön 25 R:dr, utgör med förvandling efter 1822 års Markegång l46: 26: 8 Contant Lön 4i:5a: — Resepenningår, oindelte 6: __ Procent på Bevillningen 66:52: —• Arfvode för Debetsx Sedlarne, sedan papper och tryckningskostnad afgått io5: — J Manta! Bohemman, hvaraf Räntan betalas till Kongl. Maj;t och Kronan, lemnar i afkastning. , „♦ ,5o: _ Hvarifrån afgår: En Skrifvares underhåll i55: ___ Resekostnader , 70:
Och äfven vid större brottmål och lifssaker böra, då bildning och upplysning allt mer sprides, tre bisittare i rätten vara tillräckligt. Jag fortfar i min anhållan att punkten icke måtte afslås, utan återremitteras. Hr Dalman, Wilhelm Fredrik: Jag skall så mycket mindre förlänga diskussionen, som jag af Frih. Leijonhufvud hört de skäl anföras, som för mig äro tillräckliga för alslag å denna punkt. Efter införande af den nya strafflagen med dess vidsträckta latitudsystem, anser jag det vara så mycket vådligare att lemna åt domaren att vid urtima ting med biträde af endast tre nämndemän, antingen sjelf tillämpa lagen, eller kunna af nämnden öfverröstas; och då ransakningarne hållas vid cellfängelserna, der oftast få af allmänheten komma tillstädes, torde det vara desto angelägnare att ett tillräckligt antal bisittare kunna vara i tillfälle att kontrollera förhandlingarne. Gr. Sparre har sagt, att nämnden vid lagtima ting måste vara talrikare, för att meddela upplysningar; men jag frågar, om icke äfven vid urtima ting upplysningar kunna erfordras. Jag förenar mig med dem, som yrkat afslag å denna punkt. Frih. Leuhusen: Jag ber om ursäkt, att jag ännu en gång begärt ordet. Jag har gjort det endast för att i anledning af Gr. Sparres yttrande, att nämndemansinstitutionen skulle bli förhatlig, om sju nämndemän borde vid hvarje urtima ting vara närv:de, få försäkra, det jag icke förnummit, att domareverksamheten gör nämndemansbestyret förhatligt, utan skyldigheten att vid hvarjehanda förrättningar vara handtlangare åt kronobetjeningen. Jag kan derföre icke anse, att den föreslagna åtgärden att minska nämndens antal vid urtima ting och andra tillfällen skulle bidraga till institutionens bibehållande, utan yrkar fortfarande afslag å punkten.
Posse redan antydt, nemi. att förena de serskilda intressena, men Utsk. har gjort det på sådant sätt, att det velat gifva litet åt hvarje. Jag hemställer, om detta kan vara rätt. Del låter mycket väl tänka sig, att om den frågan i afton skall afgöras, huruvida anslag till jernvägar skola lemnäs eller icke, Utsk., för, att tillintetgöra det motstånd, som kunnat upstå mot ena eller andra linien, föreslagit att gifva något åt dem hvardera, utan att bestämdt är, hvilkendera banan bör hafva företrädet. Om jag likväl icke missminner mig, beslöt R. o. Ad., förra gången frågan förevar, att banan emellan Götheborg och Stockholm skulle lemnäs företrädet. När nu ett sådant beslut är fattadt, förefaller det mig, som en klar och enkel aritmetisk slutsats, att man bör börja och fullborda ett företag, så att man erhåller ett snart resultat deraf. Jag vill icke fortsätta Gr. Mörners anmärkn. emot Skånska banan och dess påbörjande, men 14 IL 15 226 Den 1 November e. nr. det finnes 2:ne stål, sora i mitt tycke äro pal pablo, och på grund hvaraf man bör gifva hela anslaget åt den bana, sora anses böra hafva företrädet att börjas. Det ena skälet är det, alt förvaltningskostnaden blir mindre, ju mera raan närmar arbetet en punkt å samma linea. Det andra skälet år, alt inkomster af banan kunna påräknas ju förr den blir färdig. Nu är det ganska klart, att. det icke är fråga om 1 mill. R:dr mera eller mindre, ty erfarenheten visar, att då del gäller milhr, är det icke värdt alt pruta. Sådant kan låta sig göra, når det är fråga om 100,OOO-tals R:dr, men när fråga är om milhr, bör man, i afseende på hushållningen med Statens medel, följa samma regel, som i den enskildia hushållningen, nemi. att man med utgifter söker alt erhålla det största möjliga resultat, och det lärer väl icke kunna förnekas, att sådant åsladkommes genom anläggande af en jernväg emellan 2:ne villiga punkter.
Snarare torde man hafva anledning att befara motsattsen. Herr Crusenstolpe: Om det vore möjligt att förena sinnena vid så mottsatta åsigter, som här blifvit yttrade, skulle jag såsom lämpligast vilja föreslå, att Introductionens beviljande under Riksdagarna uppdrogs åt RiddarhusUtskottct. Detta Utskott Den 3 Augusti f. m. 87 är en utgrening af sjelfva Ståndet; hvaremot RiddarhusDirectionen utgöres af Ridderskapels och Adelns antagne och aflönade Tjenstemän. Jag tror det vara så raycket mindre passande, att åt desse öfverlemna Ståndets hittills utöfvade rätt alt bevilja Introduction, sorn det skulle kunna hända, att RiddarhusDirectionen redan förlorat Ridderskapets och Adelns förtroende, och alt Slåndet vore i begrepp att välja en Direction af nya personer vid samma tid, somen Inlroductions-fråga där skulle förekomma. Friherre Boije j Fredrik: I anledning af den purifications-junta, sora Herr Lefren omtalat, får jag blott förklara, att jag förenar mig med honom, med det tillägg, att jag hemställer, om icke protocoll därvid borde föras, med det uttryckliga vilkor, att ingen vid justeringen fick återtaga sin en gång afgifne mening. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att då förevarande 2 §. innefattade 2:ne momenter, och serskilde anmärkningar blifvit mot håda momenterne gjorda, hvilka alla svårligen skulle kunna uppfattas i en enda proposition, ansåg Hans Excellence sig höra framställa proposition serskildt å hvardera momentet, samt de dervid gjorde anmärkningar. I enlighet härmed hemställde Hans E.%- cellence Herr Grefven och LandtMarskalken Den 3 Augusti f. m. om Ridderskapet och Adeln behagade bifalla i momentet af 2 §. i Utskottets Förslag till nja RiddarhusOrdningen. Ropades Ja och Nej. Herr Cederschjöld: Jag anhåller, alt Herr Grefven och LandtMarskalken behagade framställa proposition till bifall af den redaclionsförändring som jag föreslagit 1 början af §.