Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr Ribbings, Arvid, d. 14 dennes på bordet ..agda motion om en underd. framställning till K. M., att några af de personer, som i Norrige haft sig updraget, att sammanfatta och tillämpa der gällande lagar ang:de bränvins tillverkning och minutering, mätte anmodas att sig här infinna, för att i dessa ämnen tillhandagå med uplysningar och råd, äfvensom ang:de anslag af dervid erforderliga medel till reseoch andra kostnader. Frih. Cederström, Rudolf: De välvilliga afsigter, som otvifvelaktig! föresväfvat motionären vid afgifvande af detta hans förslag böra ingalunda af oss misskännas; men de böra icke derföre föranleda oss att på besagde förslag bevilja remiss, enär vi icke böra förbise det sakförhållande, alt motionen är väckt i medlet af innevar:de Januari månad, oaktadt den lagliga motionstiden lilländagiek d. 31 Dec. Jag vill således undvika att uppehålla mig vid innehållet af motionen. Jag vill icke fästa mig vid det för tanken nedslående derutinnan, att Svenska folkets representanter icke skulle ega förmåga på ett tillfredsställande sätt utreda bär förekommande frågor, utan att vi skulle icke allenast söka uplysningar ifrån Norrige, men uplysningar, inkarnerade i gestalt af Norske män, hit enkom införskrifne för detta ändamål.
De 3:ne främsta Stånden antogo då de propos:r, som jag reservationsvis föreslagit; men det 4:de Ståndet förklarade denna åtgärd olaglig, och att det deruti icke kunde deltaga. Jag lemnar åt H. Ståndet att minnas, luiro ailm. opinionen stämplade detta förfarande af det Stånd, som tog detta steg så sent på riksdagen, att ali rättelse blef omöjlig; och jag hemställer, om, efter 4 års vunnen ytterligare erfarenhet, det första .Ståndet skall fortsätta den rol, som det sista Ståndet då började, och hvilken det nu tyckes hafva ångrat. Gr. Björnstjerna, Magn.: Jag måste bekänna, att jag icke kan göra mig reda för tankeledningen hos de värda ledamöter af Constit.Utsk., hvilka yttra sig till försvar af nämnde Utsk:s åtgärd. De säga, för Utskts missförstånd i behandling af ämnet, innan dessa båda värda ledamöter blifvit invalde, att Utsk. förlorade frågan om indragningsmagtens upphörande gemensamt med juryinrättningen; men säga de: ehuru djupt vi beklaga den händelsen, kunna vi icke afhjelpa den, ty formen hindrar oss derifrån. Jag hemställer dock till dessa Hrr, om icke för mindre än i4 dagar sedan ett annat Gonstit Utsk:s mentor., nemi. ang:de Styrelsens organisation, undergick flera ganska betydliga förändringar inom Stånden, hvaremot Utsk. icke protesterade. Jag tror, att Utsk. hade föreslagit 4 Statsråd utan portfölj, och att de blefvo 2; eller också tvärtom. En värd ledamot af Constit.Utsk., Hr Lagerhjelm, har uppmanat mig att till Constit.Utsk. inlemna ett förslag till juryns ändamålsenliga organisation. Om min svaga förmåga skulle tillåta mig att afgifva ett sådant förslag, så vet jag icke, hvartill det skulle tjena i ett Utsk., som icke vill hafva någon juryinrättning. Må Gud bevara mig ifrån att till ett sådant Utsk. inkomma med något förslag. En värd ledamot, Hr v.
Under de följande 3 åren, 1776, 1777 och 1778, då skjutslegan ännu var bibehållen vid 3 sk. för milen , utgjorde Markegången för en tunna Råg per medium 2 R:dr 29 sk., till hvilken summas förtjenande uppgick skjut*- lega.n för 41-5. mil. För åren 1779 till och med Den 16 Juli. I39f med 1788 gjorde Markegången för en tunna Råg i Stockholms Dan per medium 3 R:dr 5 sk.; och att förtjena denna summa, fordrades efter den då till 4 sk. milen ökade skjutslega, 37! mils skjutsande med en häst. För de följande lo åren ifrån 178g till I798, är medelpriset af Stockholms Rans Markegång för en tunna Råg 3 R:dr 28 sk., hvilka, sedan skjutsJegan, under dä varande krig och tills vidare blifvit förhöjd till dubbelt emot hvad den under de förra Io åren varit, kunde förtjenas genom. 21* mils skjutsande med en häst. Det följande tiotal af år från 1799 till 1808, gifver ett medelpris på Markegängen för en tunna Råg af 6 R:dr 3^ sk., till hvilken summas förtjenande skjutslega för 36- mil erfordras. För de 6 sednaste åren, som efter denna tid förflutit, till början af innevarande år , eller från och med 1809 till och med I814, är medelpriset på eA tunna Råg, efter Stockholms Läns Markegång 7 R:dr 40 sk., hvilka förtjenas med 31^ mils skutslega.
Olje» od) anDra ätt 3)}jölqwarnar, få (Fola De upptagas till Deras werfliga i orten gångbara wärDe famt, meD tillämpning af De grunDcr, font för wärDering af tjernman, bruf od) bergmerf äro förejfrtfna, uppjfattaS efter Den affomjt, De funna o<$ böra gifwa åt fina 63 egare; (FolanDe S3eroiHningé<afgiften afltiD påföraö merFet och utgå i Den ort, Der Det är beläget, ehmaD en eller flera Deruti [>afn)a Del. £)ocf {Fola fåDana masugnar, ^rilFaé tillroerfning bemiöligen föräDlaö af egaren voiD jemmäl honom tillhörigt (FangjernebruF, taperaö gemenfamt meD bruFet, på Det (Fälle, Der Detfamma är beläget.
Lagerbjelke och anförde, såsom skäl, ett af Chefen för Finans-departementet, dåvarande Hr Gripenstedt till Ordföranden afgifvet handbref, så lydande: »Till Ordföranden i H. St:rs Stats-Utsk., Hr Gr. Lagerbjelke. H. K. H. Kronprinsen, sorn blifvit underrättad om en af Hr Stjernsvärd hos K. o. Ad. väckt och till Stats-Utsk:t remitterad motion, ang:de förhöjning i det för II. K. H. bestämda anslag, har befallt mig, genom Hr Gr:n, meddela StatsUtsk:t H. K. H:s önskan, att, då frågan om det anslag, som för H. K. H. är nödigt under den tid, han, till följd af H. M. Konungens beklagligen inträffade sjukdom, förer Riks-Styrelsen, blifvit af K. M. ordnad, den väckta motionen, hvars välvilliga syfte H. K. H. med nöje erkänner, icke måtte föranleda någon åtgärd å R. St:rs sida. Med fullkomligaste högaktning tecknar Högvälborno Hr Gr:s ödmjuke tjenare Stockholm d. 28 September 1857. J. A. Gripenstedt.» Hvarefter Hr Gr:n tilläde: »Hrrme torde således finna, att den officiela handling, man påyrkat, verkligen förefinnes; att denna anslagsfråga, väckt till förmån för H. K. H. Kronprinsen, har Kronprinsen-regenten sjelf undanbedt sig; och då kan icke nekas, hvad jag förut anmärkt, att man går H. K. H:s rätt för nära, då man icke låter honom sjelf bedöma hvad han i detta afseende behöfver, samt, sedan ett sådant undanbedjande skett, låter frågan förfalla.» Uti detta Hr Gr:s yttrande instämde äfven dåvarande Hr Gripenstedt; jag deremot bestred allt afseende såväl å Hr Gripenstedts skrifvelse som å hvad i öfverensstämmelse dermed blifvit anlördt, och fortfor att påyrka min grundlagsenliga rätt att få min motion behandlad.
Då bär dessutom endast hafves afseende på Ridderskapets och Adelns nytta, så kan jag ej,finna, hvarföre icke samma förhållande bär kan iakttagas, som vid alia öfriga tillfällen, 620 Dea 16 November. Herr Riben: Vid närmare eftersinnan de kan jag icke bestrida riktigheten af hvad Herr von Hohenhausen yttrat, och afstår således från mitt förra yrkande. Herr Grefvert och Landt-Marskalken gjorde proposition till bifall å 49 §ni, med iakttagande af den utaf Herr von Hartmansdorff föreslagne redactionsförändring. Bifölls. §. 5o blef, uppå gjord proposition, af Bidderskapet och Adeln gillad. §. 5i. Herr von Hartmansdorff: I sisla me ningen får jag vördsamt föreslå, att redactionen måtte erhålla följande förändrade lydelse: Likväl må de då ojusterade I>leniProtocoller sedermera inför Riddar!tus-Directionen justeras i närvaro af de Ståndets Ledamöter sorn åstunda dervid vara tillstädes. Man skulle derigenom bereda något mera offentlighet vid denna justering. Herr Riben: Vid denna §. vågar jag begära ett tillägg: jag shulle tro det böra åläggas Riddarhus-Directionen, att på taflan anslå justeringen. Jag påminner mig, att sådant skett efter Riksdagarne åren i8if> och 1818, men detta har endast varit en följd af attention hos Riddarhus-Directionen Den 16 November. 621 emot Ståndets Ledamöter. Då nu en ny Riddarhus-Ordning uppgöres, tycker jag man ber begagna tillfället, att gera det till en skyldighet. Herr von Hohenhausen: Jag förenad äng med hvad Herr Riben yttrat; men hemställer tillika, om detta ej kunde verkställas lämpligare genom Kungörelse i Tidningarne, än genom anslag på taflan, sorn bör intagas efter slutad Riksdag. Herr Riben: Det kan visst vara lik giltigt, om kungörandet sker genom anslag på taflan, eller genom kungörelse i Tidningarne, blott det verkställes på något sätt. Herr Rosenblad:
N:o 30 framställda förslag lill förklaring af K. kungör, den 1 Oct. 1812, rör:de vissa iakttagelser vid hesvärsskriftcr och ansökningars iulemnaude, så lill K. M., som lill collegiér och embetsman. Frih. Cederström, Jacob: Det har likväl sina olägen heter ined sig alt bifalla detta. Om en underskrifts cgenhändighel är påtaglig och känd, så är ock intet hillder för att bifalla denna redaction, men om en handling inkommer genom en person, sorn icke har fullmakt alt samma handling ingifva, och sedan helinnes att underskriften är tillverkad, d. v. s. falsk, och att ingen person i verkligheten fiunes med det namn, som på handlingen står, så händer deraf möjligen alt enskild rätt kun försittas och jemväl ali oordningar kunna inträffa, i det alt ett mål kommer under pröfning, hvarmed icke bort tagas någon befattning, fatalier återvinnas genom det att en comuiissionair skrifver en skrift, sättande namn derunder, insänder den lill embetsverk eller lill Konungen och sålunda upprifver en sak, som eljest bade varit afgjord och icke vidare kommit att upplagas. Jag kan ej finna annat, än att bibehållande af 1812 års författning är nyttigt och nödigt; och tillstyrker afslag ä detta rcdacliousförslag. llr Printzenskjöld, Carl: Lika med Frih. Cederström tillstyrker jag afslag å hvad Utsk. Inir föreslagit. Det saknas nemi. icke exempel derpå, att besvärsskrifler blifvit ingifna ulan att vara egenhändigt undertecknade, och utan att vara åtföljde af fullmakter för dem, som besvären ingifvit, hvarken alt underteckna namnet eller att besvärsskriften ingifva. Det tyckes sora borde en vederpart hafva rätt att fordra någon sorts garanti derför, att icke svek kan begås och att icke en obehörig person skall kunna, honom till skada oell kanske utan sakägarens vetskap, göra denna sednare den tjensten att fullfölja hans talan i högre rätt.
Sedan öfverlägeningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels återremiss af och dels afslag å Utsk:ts hemställan i förev:de punkt, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till densamma, hvartill svarades nej, sedermera propos. på punktens återremitterande, då svaren utföllo med många ja, blandade med nej, och vidare propos. på afslag å Utsk:ts hemställan, hvilken propos. besvarades med blandade ja och nej; hvarefter propos. på återremiss af punkten förnyades samt besvarades med starka ja blandade med nej; och förklarades ja nu haft öfvervigten. Härefter blef den vidare behandlingen af förev:de Utlåt, uppskjuten till nästa plenum. Den 12 Maj f. m. 249 Upplästes ett af Hr Munck, Carl Bror, ingifvet meni, af följ:de lydelse: Undertecknad (Sr härmed anhålla att varda entledigad från det mig lemnade uppdrag att vara suppleant i Ridriarh.-Utsk:t, under vördsam anhållan att blifva min vid riksdagsmannarätt bibehållen. R. o. Åd. lemnade härtill bifall, Hr af Klint, Erik Magnus: Som jag är nödsakad att afresa från riksdagen, anhåller jag att, med bibehållande af min riksdagsmannarätt, få afsäga mig min plats som elektor och som ledamot i Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk:t. Sedan R. o. Ad. jemväl härtill samtyckt, anmodades Ståndets Elektorer att utse en ledamot i Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:t elter Hr af Klint, och en suppleant i Riddarh.-Utsk:t efter Hr Munck. R. o. Ad. åtskiljdes kl. e. m. In fidem, 0. Brakel. Tisdagen den 12 Maj 1863. Plenum kl. 10 f. m. Frih. Stjernstedt, Johan Wilhelm:
Öfver de begge provinserna utkomna kartor äro a) Bleans öfver Norrland, utgifven i Amsterdam; b) Fr. de Witts öfver Norrland, likaledes utgifven i Amsterdam; c) Sansons i Paris 1666 utgifna öfver Helsingland, Medelpad och Ångermanland; d) Törnstens öfver Westernorrlands län, utgifven 1771; e) Calvagens öfver Medelpad 1769, Cederhjelms karta öfver en del af Angermanelfven 1741; f) Calvagens, Hulphers samlingar åt o " följande, mindre kartor öfver Medelpad och Ångermanland; samt g) Hermelins kartor öfver sistnämnde begge provinser. I afseende på det ekonomiska karteverket må anmärkas, att under den tid det ålåg Landtmätarne att för vinnande af befordran upprätta sockenkartor, en mängd af sådana kartor blifvit afleinnade, de flesta af särdeles värde. Sålunda finnas öfver socknarne i Medelpad 13, i Södra Ångermanland 21 och i Norra Ångermanland 8 eller tillsammans 42 sockenkartor, hvar och en med sin särskilda sockenbeskrifning, och således *) Får i kyrkligt afseende tillhöra Junsele, men i borgerligt lyda under Anundsjö, enligt Kongl. Brefvet den 12 Juli 1861. Westernorrlands län. Folkmängd. 5 återstå endast 17 socknar, öfver hvilka kartor ännu icke inkommit, men flera af dessa äro redan i koncept uppgjorda och skulle ofelbart inkomma, orri Landtmätarne kunde vänta, att belöning för det dryga arbetet dem tilldelades, i hvilket afseende underdånig framställning till Kongl. Maj:t nu är af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande aflåten. Först sedan dessa kartor hunnit fullbordas, är det att förvänta, det en fullständig och af behofvet högeligen påkallad länskarta kan komma under arbete. 2. Innevånare.
Sjö nan, tä moni hwa» denne tilhör, synnerligen gynnande omständigheter, kännedom af de högre detatl» lenie jättne e» sörständs-krafl som hastigt och rigtigt öfwevler dek hela och sambandet emellan alla dest delar, dä alt detta oumgängeligen ersordras för att fka» p« Deri 19 December. 1151 pa cn fullkomlig Chef för en Skars sjö magt, huru skola dcfa cgenskcpcr icke blott as cn frikostig narur erhällne, men hwanill en lang, mödosam erfarenhet ö.srven mäste bidraga, huru skola kesia kunna förenas med aila de hwilka scrdras hos cn wärdig styresman af Armöc och Landt»förswar? Långt biiswc frän wäc ljusnade framtid den möjlia/cr, att någor af de wigtiga förtroenden, hwi-kas redliga och uoiysta fullgörande är vuplösligen förbundit meo der Allmännas wäst kunds öfwcrläninae är e» tiiulair förtjenst, ät någon som sjelf saknande nödiga insigter, skulle rmingas akt se med sins under haswankes ögon, döma med deras tankar för deras misstag blottställa Rikets wäk och sjelfbestånd! En särskild högste Styresman för hivar as re twänne huswudgrenarne af Rikets krigsmakt kill lande, el« ler till wakten, hwardera nied lika stort answar som en nred Regeringsformen enlig stor magt beklädd, och hwardera försedd med nödiga Bu reauer; militairiske redogörelse w-.uken kill korrrhet och klarhet bregte frän de mörka widlystighetcr som nu nptaga sa niycken tid och sä mänga personer. — Dosis anstalter sörena möjlighet i utförandet, och upfyllande af det stora ändamål. Rikets sörswac med desi inskränkta tillgångar pä bästa fält werkstäidt.
Directionen uppvista och räknade, utan först å sednare dagar, då den Directeur, som innehaft nyckeln till Cassahvalfvet samt BankoOmbudet och Kamereraren sammanträdt, :af denne sistnämnde aflemnade och i Gassan förvarade; hvilket allt, i förening med de flere, bär ofvan anmärkta, omständigheter, beredt möjlighet för förre Kamereraren Lindstedt, att, på sätt som skedt, undansnilla och för egen räkning använda dels LåneContorets och dels enskilde personers penningar, som han derstädes fått om händer, samt att till fördöljande af detta vingleri, hvarigenom slutligen i LåneContorets Cassa uppkommit en brist af Ett Tusen Åttahundra Fyratio Riksdaler Banko,och flera enskilda personer gått i mistning af penningar till sammanräknadt betydligt belopp, efter godtycke förändra och jemväl omskrifva de .vid låneärendernes föredragning nyttjade listor, i öfverensstämmelse dermed likaledes falskeligen ändra så väl Lånebok och Låneboks-Extract, som öfriga räkenskaper och handlingar, hvilka dermed ägt sammanhang och tjenat till controll, samt slutligen förfalska och vid LåneContorets verificationer för en sednare tiel bilägga dylika, som tillhört förut afslutade räkenskaper; alltså funne Kongl. HofRät - ( 23 ) ten, (let Prosten Doctor Gullander och Borgmästaren Kjellander gjort sig skyldige till försummelse vid utöfningen af deras befattningar, såsom Directcurer vid LåneContoret i Malmö; och pröfvade, i förmågo af i § i AnsvarighetsLagen den 8 April 1824, rättvist förklara, det Doctor Gullander och Borgmästaren Kjellander skulle från samma Directeursbefatlningar skiljas. — Vidkommande dernäst Casseuren Björkman, den der, enligt hvad genom Kongl.
Det vore således bra hardt, om ifrågav:de förslag skulle gå igenom och de obotligt sjuke i förev:de hänseende ställas i parité med de cum ignominia afsatte. Jag anhåller om bifall till Utsk:ts förslag. Gr. af Ugglas: Den tolkning den siste värde talaren gifvit 36:te §:n R. F., med hänseende till förev:de fråga, tror jag icke i detta fall håller streck. Den lag, som här är ifrågasatt att stiftas, skulle just inverka godt på folkföreställningen, och det begrepp framträda, att tjensteman, som till följd af obotlig sjukdom ej kan göra sin tjenst, bör derifrån afskedas, med rättighet att erhålla någon pension. För öfrigt torde det sätt, att K. M. till R. St:r gör anmälan att en person, då tjenstens väl det kräfver, bör derifrån afskedas, icke här kunna tillämpas. Saken är, enligt mitt förmenande, af sådan vigt, att jag skulle önska ett annat resultat af den föreslagna motionen, och anhåller derföre om återremiss. Gr. Sparre: Jag har aldrig bestridt, att saken är af särdeles stor vigt och af allvarsam beskaffenhet. Men hade Gr. af Ugglas så mycket och så grundligt öfvertänkt saken som jag, skulle Gr:n troligen kommit till en motsatt åsigt mot den han nu uttalat. Jag måste bekänna, att första gången denna fråga på detta rum framställdes, jag äfven var af den åsigt att man borde bifalla den, och talade sjelf för densamma; men jag har sedermera, för hvarje gång jag mera allvarligt tänkt på saken, kommit till den öfvertygelse, att den ifrågasatta lagen skulle vara vådlig för tjenstemännen. Jag har också, såsom jag förut antydt, kommit till den åsigt att detta ämne aldrig bättre kan Den 26 Augusti. I« utredas, än när det för hvarje särskildt fall blir beroende af K. M:s och R. St:rs pröfning. Med anledning af hvad en talare yttrat, att nemi. R.
Ock fletre delegare: deri måste i förhållande lill andra byar fortfarande betraktas såsom ett ostyckadl hell. Lagen bär icke heller gjort afseende på, om en eller flera åboar funnits, och by var den gemensamma benämningen, Lagen nyttjade, ända lill dess 1802 års Stängsel förord ning gjorde skillnad eir, elian by oell enstaka gård. Det kum le emedlertid nu måhända synas böra vara rn följd af laga skifte, att skyldigheten lill upprättande och underhållande af stängsel mot grann-by skulle åligga den delegare, sorn erhållit - Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-TJtskottens Betänkande, N.'o sy. 17 liållit sin lott invid rågången. Det är dock tydligt, att fullgörandet af det lielas skyldighet icke kan öfverflyttas på en del deraf utan motsvarande ersättning, hvarigenom hyn alltid komme att bestå kostnaden, ehuru på annat sätt. Men om än delegare i hy öfverenskomma att sins emellan så fördela stängselbesväret, att de, hvilka få sina lotter vid rågången, skola bestrida stängselskyldighelen mot grann-by, kan en sådan öfverenskommelse påtagligen icke vara bindande för någon annan, än delegarne sjelfve, och grann-byn icke deraf lida någon minskning i sin rätt, hvilken är emot hela byn, såsom en samfällighet. I dessa förhållanden ligga för Utskotten giltiga anledningar till det omdöme, att någon förändring af de gällande föreskrifterna i detta ämne icke bör ega rum; och Utskotten tillstyrka således, att Jonas Johannessons omförmälde framställning icke måtte bifallas.
Men osäkerheten att vid förefallande tillfällen lemna Landets Försvar till oöfvadt och för ögonblicket samladt Utskrifnings-Manskap var ofelbart ett af de vigtiga skäl, som föranlät denne Store Konung att företaga en sådan Inrättning, hvarigenom reguliera Landsförsvarare anskaffades, som jemte pligten al Fosterlandets Försvar, dermed förenade vana, sä< kerhet och kunskap om sättet att utöfva denna pligt. Göres tillämpning häraf på nuvaran de Politiska Ställning, och den större utveck. ling Krigsmanna-yrket sedan den tiden uppnåd; m. m., lärer tydligen och lätt inses, att on Sverige skall äga ett Sjelfförsvar, säkerligei dertill erfordras den Styrka, dess stående Armé< nu har, oberäknadt Bevärings-Manskapet, oci Den 9 Februarii. att en minskning af den ej måste blifva läm* pelig. Att Svenska Arméen, af alla Stående Ar» meer, är den minst kostsamma, hämtar jag skäl till bevisning deraf, att om man antager, afct en Soldat kostar Sina Rotehållare, då alla dess LöningsfÖrmåner sammanräknas i Pennirtge Var* de, ungefärligen 50 R:dr Banco öfver hufvud tagit i alla Landsorter $ så bör härvid komma i betraktande; t:o Att detina Summa ej utgår i Contant, utan till största delen utgöres af lemnad Jordoch natura-Persedlar, hvilka på de mästa Orter, samt af de flesta tndividuer ej kunna förvandlas i Penningar. 2:0 Att om ett större antal Vacancer tillåtas, säkerligen Vacance afgifren i Penningar, med åsigt af Rotehållares framtida bestånd ej uppgår till högre än 30 å 33 Ridr 16 sk. B:Co per Nummer. 3:0
Jag får blott göra den anmärkn., att om än ett tecken eller en varning 3:ne gånger göres och militärmakt derefter användes, kunde det likväl hända, att ej sjelfva upprorsmakarne holle sig bakom vakten, och då denna vände sig 0111 för att skingra folket, kunde det inträffa, att många oskyldige blefvo träffade af vapnen. Dessutom vet man, att en folksamling har svårt att skingras, om deri befinnner sig på ett torg der 3 å 4 gator sammanlöpa; ty folket måste ju under sin bortgång länge följas åt gatorna utföre och många kunde anse detta icke på ögonblicket efter uppmaningen skedda skingrande som bevis på uppstudsighet och derföre bruka våld. — Jag anser äfven, att eldvapen icke böra begagnas utan blott sablar: om genom användandet af de sednare vapnen armar och ben skadas, spilles likväl sällan något lif, hvaremot medelst en skottsalva 3o å 4<> personer påen gång kunna fällas. —För öfrigt vågar jag sjga alt, i min lanke, anser jag straffen vara nog tilltagna, och att Regeringen ej vid sådana tillfällen, som här förutsattes, bör bruka hela sin makt, utan snarare taga folkets önskningar i öfvervägande. Hr Lefre'n, Joh. Pehr: Det är med anledn. af några yttranden af Hr Dalman, som jag begärt ordet. Jag anser, att intet i detta mål är så vigtigt, som att bedomina huru tillgå skall innan den beväpnade makten har pligt att nyttja vapen; ty det är det bästa och enda verksamma sättet alt förekomma olyckor, att nogsamt hafva bestämt detta Den i5 Juli f. ra. förhållande. Det måtte väl icke finnas någon annan myndighet i Staten, som äger lätt att bestämma när en folksamling bör skingras, på det ej vådor för allmänna lugnet må föranledas, än den, som har högsta civila makten i orten sig anförtrodd.
S utfatt ort blifmit fantlabé, anfidde#, i ndrmaro af konungen# 23efaflningtf(jafmanbe eder beg tilffårorbnabe ombub, områfining tid mal af £apering#»Sommittee genom flutna feblar. ©Polanbe# fimarie febel, får att anfe# gddanbe, upptaga ofmanndmnbe antal perfoner,. inom fimarje Slag 0$ enligt fimab i 90. §. fiabga#. $• 93- #marje ndrmaranbe Sebamot af SSerebning#. Committé inom £>ifirt. etet, dger fdlebe# att afgifma fin fdrffilba ootering#febel, ocp berdina# Sfr t. lii. §. §. 94-96. 61 v råfierna p?r Sapita. Sndt råfierna lifa utfaflit får tmenr.e eder flere, marbe lottning anfiddb. §. 94- 3 ben ©ocfen, forn enfam utgår ett £drab, odj fdlebe# Pan erljdda fin fdrjfilba Sajering#»Sommitte, bår 23erebningen pd reban fårefFrifmet fdtt roerffidfla#, oct? befi dtgdtb pråfma# af en Sapering# Sommittee, ijmilfen af ©ocfnen utfe# mib famma tidfdde, ocb pd fdtt, forn får mal af Sebamåter i §8erebning#.Sommiife dr fåreffrifmet, men tid antal 0# fårfiddanbe meb Slafier, forn får Sareringé.Sommittee fiabgatt dr; fun. nanbe fiågfiSn af bmarje Slafi blanb 23erebning#-Somraitteen#