Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Äfvenledes upplästes till justering och godkändes nedannämnde frän Exp.Ulsk. inkomne förslag lill redactiou af §§ i riksdagsbeslutet ; N:o 13, ang:de nedsättning i lionde-afgiften för tackjernslilI verk ningen ; N:o 14, ang:de nya föreskrifter i afseende på byggnadslån till brandskadade städer; N:o 15, ang:de borgmästares samt commissions-landtmälares delaktighet i civilstatens pensionsinrättning; N:o 16, angdie borgenärs rätt att, efter anstäldt utmälningsförsök, använda bysättning; samt N:o 17, ang:de bränvinsbräunings-afgiften. Med tillkännagifvande, att bland R. o. Adis Hrr Electorer 3me ledigheter inträffat, nemi. etter Frih. Fleetwood, Carl Gustaf, sorn afsagt sig Electorsbefaltningen, Frih. Stjerncrona, David, som allidit, och Hr Riben, Carl Willi., som blifvit vald till ledamot af Coust.litsk., anmodade 11. Ex. Hr Gr. o. Landtm. Hrr Bänkman alt välja Electorer, i st. f. de sålunda afgångne. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Enligt hvad jag har kunnat fatta, har Hr Riben endast afsagt sig förtroendet alt vara ledamot af Consl.Utsk., hvartill han i förra plenum tillkännagafs hafva blifvit utsedd, men ej att vara Elector; hvarföre jag tror, att lian som sådan ännu fortfar, och alt följaktligen icke någon ny Elector behöfver utses i hans ställe. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, lillkännagaf i anledn. häraf, att lian nyss icke hade erinrat sig, att Hr Riben afsagt sig sin befallning såsom Utsk:s-ledamot, men alt då denna afsägelse skett inom behörig tid, deraf följde, alt Hr Riben fortfarande vore Elector och således Bankmannen nu endast hade alt utse 2:ne Electorer.
Jag lägger vigt häruppå, ty i denna skarpskytterörelse ser jag en anläggning, som hotar att undergräfva beväringen, hvilken dock är ett ordnadt försvar, då deremot skarpskytteväsendet utgör ett kaotiskt element, utan stabilitet och föga att lita på. Den som vill bygga landets försvar på någonting så osäkert, i stället för på det som är ordnadt efter lagliga och bestämda grunder, den vill sannerligen våga mera än sorn, efter min uppfattning, är med landets säkerhet förenligt. Det är djerft af den, som icke är krigare, att uttala sådana ord, men jag kan icke tillbakahålla dem, då jag kanske icke vidare kommer i tillfälle att yttra mig i denna för landet så vigtiga fråga. Det vore, enligt mitt förmenande, vida bättre att de summor, som det nu är fråga om att anvisa åt de frivilliga skarp skyttarne, användes på beväringens öfningar och fullständigare utbildning. Man hade då vida större garantier, att medlen vore till ett för fäderneslandet nyttigt ändamål utgifne, ty på den truppen kan man lita, den måste finnas, och på kallelse tillstädeskomma, den kan icke försvinna i nödens stund. Att låta skolungdomen öfvas i vapen, är äfven en god sak, emedan en nyttig förberedelse då är gjord till dess ynglingen hunnit beväringsåldern, men denna öfning är ej ensam tillräcklig. Den blir först då rätt gagnelig, då den helgas utaf varm pligtkänsla, ty det är endast på medborgarens kända och erkända skyldighet att i farans stund våga sitt lif för fäderneslandets försvar som man får lita. Jag har flerfaldisa gånger baft den förmån att se Stockholms skarpskyttar tåga ut förbi mina fönster; jag har sett både föroch eftertrupp och jag tror icke att någon skall kunna säga att det sett så särdeles allvarligt ut. En föregående talare har äfven kallat skarpskytteöfningarna förlustelser, men att anslå statens medel för att underlätta, låt vara krigiska lekar, kan jag ej gilla. Ämnet är för vigtigt alt lek med, och såsom lek få vi icke taga frågan om landets försvar. 22 Den 2 Mars.
Blefve det deremot beslutadt, att akterne, då de afsändas till Domaren, skola åtföljas af tvenne reversaler, fullständigt upptagande kartornas och handlingarnes mängd samt beskaffenhet, äfvensom, att det ena reversalet, så snart akterne blifvit af honom emottagne, skall, med qvitto försedt återsändas till Landtmätaren, och åtskilliga ställen uti Skiftesstadgan, med tillämpning af ett dylikt beslut ändrades, på sätt jag skall nu hafva äran föreslå, så vore, enl. min tanke, allt gjordt, som å lagstiftningens sida, i det ifrågav:de vigtiga ämnet kan göras. I något sammanhang med berörde ämne står påbudet i 18 Kap. 20 § K. SkiftesStm, att Landtmätare, efter derom föregången anmälan, skall till AgodelningsR:n ingifva karta och handlingar öfver oklandradt laga skifte. Ganska många Domare fordra icke strängt efterlefvande af detta påbud och på flera orter är det en död bokstaf, hvilket bäst bevisar dess obehöflighet, men på andra ställen är förhållandet alldeles motsatt, och föranleder stundom betydlig olägenhet. Landtmätaren måste nemi. adressera sin anmälan till Domarens hemvist, hvarest densamma emellertid icke träffar honom, i fall han, hvad Landtmätaren ej kan veta, vistas å, på annan ort belägen tingstad, eller sysselsätter sig med hvarjehanda syneförrättningar eller andra göromål utom hemvistet. Okunnig om ifrågav:de anmälan nått sin bestämmelse, inger Landtmätaren karta och handlingar vid Ägodeln:sR:ns sammanträde eller vid lagtima ting, som stadgadt är: men har hans anmälan ej kommit Domaren tillhanda, så emottager denne icke Skiftes-akten, hvars pröfning således fördröjes, till stor skada för Landtmätaren, sorn ej kan fullgöra sitt renovations-arbete, och jordägaren, hvilken under liden ej har säkerhet på sin nya besittning, hvadan han måste fördröja dess bebyggande, hägnande och odling.
I öfrigt hafva Revisorerne ansett sig böra meddela, att, sistnämnde år till Bankens Låne-kansli ingifvits följande ansökningar om nya lån: 249 stycken emot pant af fastighet på landet å R:dr 341,498, vt. 23 stycken emot pant af fastighet i städerna 76,610, - tillsammans 272 stycken lån å R:dr 418,108, 17. 46 att 3 stycke)i stadsegendoms-lån, 1 d:o landtegendoms-lån, 1 d:o odlings-lån, tillsammans 5 stycken lån blifvit på nya egares namn omsatte, samt att de å fonden verkställde innehållningar föranledt, det omförmälde under året utgifne landtegendoms-lån vanligen icke kunnat utfalla förrän 8 å 9 månader förflutit efter det de biföllos, och stadsegendoms-lånen icke förrän efter ett och ett halft års förlopp, hvilka väntningstider, i anseende till de under innevarande år redan gjorda och ytterligare förestående indragningar å fonden, komma att för lån, som hädanefter beviljas, ganska betydligt förlängas. § 45. fb\7nd?ifning Under tiden från sednaste Revisions-berättelses afgifvande till af fastighetsden 1 nästlidne Augusti, hafva lagsökningar för fastighets-lån bliflan‘ vit anstälde, dels för slutbetalning af dylika lån, och dels för indrifvande af uraktlåtna års-inbetalningar. Af lagsöknings-ärenden utaf förstnämnde beskaffenhet voro den 1 Oktober 1859 oafgjorda 12. hvarefter tillkommit 38. 50. Häraf äro instäld enligt kansli-kommissariernes beslut 1. och afslutade genom verkstäld indrifning 19. 20. hvadan återstå oafgjorda 30.
På dessa i korthet anförda grunder får jag vördsamt föreslå, att Rikets nu församlade Ständer behagade anslå en summa af 2,000 R:dr R:mt årligen under nästa statsregleringsperiod till understöd för Doktor O. Sandahls medico-pneumatiska anstalt i Stockholm mot enahanda vilkor, som vid förra riksdagen för samma anslag bestämdes, nemligen att vid anstalten upplåtes dagligen två friplatser åt obemedlade sjuka och att fortfarande årlig berättelse om anstaltens verksamhet till Kongl. Sundhets-kollegium afgifves. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 15 November 1865. Brik Ersson, från Gefleborgs län. I Motioner i Bonde-Ståndet 1865, N:o 349. 519 &T:o 34» Af Carl Isak Bengtsson irån Kronobergs län, örn pension at Provincialläkaren D. J. Billengrens efterlemnade enka, Wilhelmina Billengren, född Dahlberg. På grund af närlagde handlingar får jag hos Rikets Höglofliga Ständer föreslå: det iramlidne Provincialläkaren i Sunnerbo distrikt af Kronobergs län Herr Doktor D. J. Billengrens efterlemnade enka, Fredrika Dorothea Wilhelmina Billengren, född Dahlberg, beviljades en årlig statspension under sin återstående lifstid till ett belopp af 200 R:dr R:mt. Om remiss anhålles. Stockholm den 15 November 1865. C. 1. Bengtsson, från Kronobergs län. 520 Motioner i Bonde-Ståndet 1865. K o 350. Af Per Persson från Wermlands län, om eftergift af den utaf Konungens Befallningshafvande i nämnda län Kronolänsmannen L. G. Bengtzon ålagda skyldighet att utgifva 216' R:dr 34 öre R:mt för undervigt å inlöst bränvinsbränningsredskap.
Härvid anmältes, att protocollet af den 22 Februarii 1811, som å 3:dje Fördelningen blifvit läst, förtjente Utskottets synnerliga upmärksamhet såsom innefattande ett ämne af störrre vigt, nemligen StatsSecreteraren Järtas underdåniga tillstyrkande i StatsRådet rörande det mindre Creditivets samt de af RiksgäldsContoiret besparda medlens användande till krigsrustningarne mot England i stället för att lyfta det stora creditivet. Berörde protocoll jemte de dermed gemenskap ägande af den 22 Februarii och 10 Julii 1811 uplästes, hvarefter Herr Öfverlntendenten Edelcrantz yttrade sig, att vid granskningen af detta protocoll, under läsningen deraf å Utskottets 3:dje Afdelning, den anmärkning blifvit gjord till ytterligare styrka för StatsSecreterarens tanka i detta vigtiga ämne, att ehuru den ifrågavarande besparingssumman egenteligen varit anslagen till afbetalning af Rikets skuld, kan detta ändamål genom den nu föreslagne dispositionen deraf ej anses förfelat, då det ostridigt till verkan är detsamma, om en gammal skuld afbetalas eller en tillökning deri förekommes, hvilken af det större creditivets öpnande blifvit en oundviklig följd. Herr Grefven oell Ordföranden instämde med Herr Öfverlntendenten Edelcrantz och förklarade sin enskildta önskan vara, att alltid 122 Den 6 Maj 1812 Riksens Ständers ConstitutionsUtskott under sina granskningar måtte finna föredraganden med lika redlighet, ordning och noggranhet behandla de allmänna ärendena som Herr StatsSecreteraren Järta. Herr Kammarherren Silverstolpe utbad sig för sin del få i protocollet intagit hans individuella gillande af StatsSecreteraren Jartas vid detta vigtiga tillfälle visade sorgfällighet att söka sammanställa Riksens Ständers rätt med Statens fordran af försvar för ögonblicket. Hvaruti Utskottets Ledamöter enhälligt instämde.
Handlingarne uti det till Utskottet remitterade anmärkningsmål, rörande de genom Föredraganden af Cominando-Ärenden för Armeen utfärdade GeneralOrdres om vilkoren för approberande af Becruter vid sådane Regementen, der Rotehållare ej samfäldt ingått beting om Soldat-beklädnaden, uti hvilket beslut de öfrige BiksStånden blifvit jnbjudne att sig med Vällofl. BorgareStåndet förena ; fann Ridderskapet och Adeln för godt, att äfven för sin del uti enahanda beslut med BorgareStåndet instämma. Den 30 April. 1818, Frän Vällofl. BorgareStåndet. S. D. Remitterades till StatsUtskottet Hörr /Jäns Memorial att, innan den af Kongl. Maj:t i Nåder till Stats* Utskottets handlägg - Protokolls Utdrag rf. 3 o April. 1818. 5 51 ning öfverlämnsde fråga, angående förändring i det emellan Kongl. Maj t och Kronan och Sala Bergslag ingångne Perpetuella Contract om Sala SilfverVerk, till afgörande i Utskottet företages, Sala Bergslags interessenter måtte blifva i frågan hörde. S. D, Bemitterades till Till BancoUtskottet: Herr Edelbergs, i anledning af 56 §. i Riks» dagsOrdningen, nu ingifne Memorial angående ett lån-biträde af lo,000 R:dr Banco till uppbyggande af Trivial»Scholans hus uti Landscrona. S. D, Remitterades till det af Riksens Ständer tillförordnade Serskilta Utskott , Herr Eklundsi med anledning af RiksdagsOrdningens 56 §. nu ingifne Memorial , rörande reglering med aflöningen för KronöUppbördsmännen i Städerne. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 BIHANG TILL :Pil D'i‘ ÖÖ D-LIi VID Urtima Riksdagen i Stockholm År *834. • • FORSTA SAMLINGEN. VN Kf t* elit tu gen: Kongl.
Ingen bör komma i Åtnjutande af’ dessa Stipendier, utan att förut hafva tagit Bergsexamen. I samma mån, sorn det Liefve tillgång på Lärare, skulle industri-skolor inrättas i alla Rikets Städer. Men som UppfostringsComitéen troligen ej förbisett detta vigtiga ämne, inskränker jag mig nu till förbehåll, att i motsatt fall få inkomma med förslag. Tillgång till detta projects realiserande synes mig vara att tillgå af Tullintraderna. Om Remiss till Statsoch EeonomiUtskotten anhåller jag emedlertid vördsammast. Hans Excellence Herr Grefvert och Landt Mar skalken föreslog, att Herr af Uhrs Motion mätte, tillika med Grefve Hamiltons rörande samma ämne afgifne Anförande, till Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUlskoLlen -remitteras. Bifölls. Föredrogs å nyo och remitterades till StatsUtskottet: Friherre Anckarswärds, Carl Henrik, *den 28 sistlidne November e. m. på bordet lagda Motion, att StatsUtskottet måtte anmodas till Rikets Ständer ofördröjligen afgifva en specifik uppsatts å det belopp, 336 Den 4 December e. m. som dels i allmänna Cassör, dels i ännu icke influtne Skatter eller utestående Fordringar, innefattas under den, enligt RiksHufvudboken, befinteliga StatsVerkets tillgång af omkring 5,000,000 R:dr. Bevillning*;- samt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotten: / Herr Rosenqvists, Fredrik Leonhard, den 28 sistlidne November e. m. på bordet lagde Memorial, angående upphörande af Caraclers-Fullmagter, eller Bevillning derå. Lagutskottet: Herr Grundelstjernas, Axel Willielm, den 28 sistlidne November e. m. på bordet lagde Motion, om en förändrad Redaction af 16 Cap. ÄrfdaBalken, rörande Testamenten.
Ändiiligen kommer Ögonblicket - - » deras liippnr finna hvarandra och blifva hiingande vid hvarandra.~ Då det nu %r klart dem emellan, upp,aörri do framtidsplnrier. Jössing är ledsen vid studierna. Han vill bli musilrer. det skall du ock », siiger Lonny. Hon vill liimna honom sitt lilla arf, resten skall hon bedja om hos föräldrarna. Följande morgon skall han resa till sin far och meddela honom beslutet. » Ordet födofning har icke fallit; Deras förhållande till hvswiandra var deras hemlighet.)? Följer en afton i kärleksyra och ~liitligen ott a f ~ l i ~ t l fiir blott fyra dagar. Då skall h m rara Rtor. * Men om du glömmer mig dar hciiima hes do dina? &gt;Dig? :: Han såg på henne med en underlig, niistan sjuk blick. Eftor p&amp;ininnelse kom slutligen ett bref, soiii sade henno - att hon rar gliiind, att han ej liingre kunde frammana hennes drag. &gt;Allt som hiinger snminan med 13erlin förekommer mig som en enda hypnotisering, som jng befunnit mig i. Det ar som en friiimaiide vilja pfihjiidit mig det sjuka behof efter dig jag förnam - » Efter den första bittra förtviflan att se sig så nesligt besviken finner .Lonny dock tröst uti att » n&amp;gonting nu Irvallt fram hos henne, som gör kvim.a.n till lwinnlz - medvetandet om att 7cunna ltlska, detta medvetande som vår uppfostrl och v t egen räddhåga så lange håller nere hos oss, tills något sker, soin spranger ringen.)) Detta är hennes behållning! Måhanda har jag varit alltför vidlyftig i redogörelsen för detta kvinnoöde. Men jag har trott mig kunna bäst visa andan i beratsen genom att här och där återge bokens egna ord för - dem som ej last eller i b n a lasa densamma. Skildringen %r patologisk alltigenom. Hufvndpersonerna äro bbda tvii sjuka.
Men då hufvudideen understödjes genom en proposition från sjelfva Thronen; då efter en i3 månaders Riksdag, hvarunder vi bort hvarje klagan öfver landets tillstånd förklaras obehörig, hvarje begäran af grundskattens nedsättning obefogad, hvarje erinran om sparsamhet, om indragning, örn ord nåd hushållning behandlad såsom Styrelsens sida böra framställa ett förslag, hvilket äger ingen likhet med de grundsatser samma Styrelse yttrat i dess proposi tio - Don 15 December f. 111. tioner vid Riksdagens början; då man slutligen ser detta förslag nedfalla såsom ett störtregn öfver de arbetande Representanterne, hvilka förmodligen redan trodde sig böra laga sig till alt resa hem och skörda erkänsla för deras bemödande till allmänt bästa, samt att det åtföljes åfelt hagel statistiska uppgifter, som tvinga okunnigheten att slå ned ögonen, och som, om de voro riktige, skulle hota den djerfve betraktaren med olyckan att ej kunna tro sina egna ögon; då bör det ej misstyckas, att den, som i allt detta ser ett af de förstörande pbenomener för fäderneslandet, hvilka de sednare tiderna så ofta frambringat, framstår, för att söka i sin ringa mån afleda faran ifrån älskade bygder. ”Den lätthet Rikets financiela tillstånd ”lemnar för antagandet af ett sådant föreslag” är mig lika oväntad, som ”de fördelar deraf skulle härflyta” äro för mig obegriplige. Kan ett land utan capitaler vara i tillstånd, att använda ouppsägbara räntepapper? Och kan ett land med redan alltför mycket skuldsatt jord (och att så är, det erkännes i sjelfva föreläsningen uti den Kongl. Skrifvelsen) hafva fördelar af, att denna jord uppmuntras att låna mera? Det synes mig alldeles icke varit mera "öfverflödigt att utveckla orsakerna dertill, "att Svenska åkerbrukets framsteg under de 53 H. ii 162 Don i5 December f. m. ”sistförflutna 20 åren icke i samma mån ”verkat till producenterrtes ökade välstånd,” än mycket annat öfverflödigt i Skrifvelsen. Förhållandet torde då icke befunnits bestå i landtegendomarnes gamla skulder, utan deri, att de allljemnt måste göra nya.
Det vöre då verkligen roligt nog att få veta huru de värde ledamöterna kunnat låta de begge begreppen samman - Den 1 Februari f. m. 25 mänsta med hvarandra, att våra närvar, lärdomsskolor äro så förträffliga och att det är en så allmän brist pä skickliga lärare. Mig synas de derigenom hafva råkat i ett dilemma. Antingen skall det vara ett gifvet och bestämdt bevis på lärdomsskolornas förträfflighet, att det finnes en mängd skickliga lärare ibland pre sterna och andra, som icke velat taga kappan och kragen, eller också måste det vara ett bevis emot dessa skolors förträfflighet, att det är en så allmän brist på skickliga lärare. Den förste värde talaren har sedermera öfvergätt till en undersökning af Elementarskolan, som jag icke vill upptaga till besvarande. Jag förmodar, att det må vara någon annan, som gör det. Han har kallat de elever, som blifvit skickade derifrån, drifhusplantor, och endast vid detta ord vill jag fästa mig, emedan jag anser, i motsats deremot, de elever, som gå ifrån de öfrige offentliga läroverken, icke hafva blifvit drifna alls, och detta är således en annan ytterlighet. Ilr Bråkenhjelm har med egna ord, som jag genast uppskref, förklarat, att han icke nekar, alt de af Ulsk. föreslagna förändringar äro af behofvet påkallade och möjligen nvliiga. Della uttryck har han väl sedermera så förklarat, att det egentligen skulle gälla apologistskolorna, men då den värde ledamoten så synbarligen utbredde sig öfver ett fält, der jag icke vill neka, att han äger mycken kännedom, nemi. om Tyska skolornas nuvarande beskaffenhet, sä vill jag endast säga honom, alt jag i min tanka icke kunde i detta omförmälande af de Tyska skolornas beskaffenhet, linna någon fullgiltig grund för hedömmande af detta förhållande.
— För att nu komma till sjelfva saken, så får jag till en början förklara, att jag till alla delar instämmer i de reservationer, som vid Utsk:s Betänk, finnas afgifna af Frih. Paykull och af Hr Björnstjerna, och är öfvertygad derom, att hvar oell en ledamot af It. o. Ad., sorn med upmarksamhet genomläser nämnde reservationer, deruti skall finna bade öfvertygande och bindande motskäl, för att fullt vederlägga Utskrs särdeles underhaltiga motivering för dess afgifna Förslag, äfvensom fullt giltiga grunder för att både nu och framdeles afslå detta och dylika andra förslag, hvilka, med bibehållande af våra nuv:de representativa former i öfrigt, ensamt afse en förändring i It. o. Ad:s häfdvunna representations-rätt, —• en förändring, hvilken, efter min upfattning åtminstone, skulle blifva fullkomligt liktydig med vårt Stånds tillin tet görelse både såsom politiskt element och i andra afs:den, samt, ur alla synpunkter, skulle för fosterlandet medföra motsatsen af de åsyftade eller utmålade fördelarne. -—- Tvertemot Utsk., som anser olägenheterne af Adelns häfdvunna rätt att representera så som ännu äger rum öfverväga fördelarne deraf, finner jag dessa fördelar vara så stora, så mångfaldiga, att de dermed förenade olägenheter icke en gång, jemförelsevis, förtjena att tagas i betraktande. — Och hvilka äro då dessa olägenheter, hvilka Utsk. anförer såsom skäl till förslaget? Jo, först »frälsemanna-representationens nuv:de olika inrättning med den öfriga representationen, i förening med det förhållande, att hvar och en ledamot af It. o. Ad. sjelf mäste bekosta sitt underhåll vid Riksdagarne».
Maj sistnämnde år fattade Nådiga Beslut, blifvit ställdt under BergsCollegii inseende, så behagade den i3 Juli 1838, vid föredragning af Öfver-Directeuren Almroths framställning om ett närmare bestämmande af gränsorna emellan BergsCollegii och Öfver-Directeurs-Embetets befattning, jemte Presidenten i Bergs-Collegium Friherre af Nordins häröfver infordrade underdåniga utlåtande, Kongl. Majit a') förklara Sig finna lämpligt att det allmänna öfverinseendet öfver Myntoch Controll-Verken öfverflyltades från Bergs-Collegium till Stats-Contoret; hvarefter Konungens Rådgifvare och Föredraganden N) den 3 Augusti 1838 yttrade sig icke finna något hinder för verkställigheten af Kongl. Maj:ls ofvannärnnde Beslut. y) Tit. Danckwardt. z) Tit. Rosenblad, af Wellerstedt, Mörner, Lagerbjelke, Adelsvärd och Åkerbjelm. a) I närvaro af Tit. Löwenhielm, Adelsvärd, Åkerhjelm, Gyllenhaal och Skogman. b) Tit Adelsvärd, Åkerhjelm, Gyllenhaal och Munthe. Bilagor till Conslilulions-UIshottets Memorial„ N;o i3, 11 N:o ii. Den 13 Febr. 1836 behagade Kongl. Majit, ulan att, så vidt Stats-Rådets Protocoll gifver vid handen, fråga förut i Siats-Rådet varit väckt eller föredragen, likasom ulan att Kongl. General-Tull-Slyrelsen något utlåtande afgifvil c) förordna, att af besparingarne på det till oförutsedda utgifter vid Tullverket uppförda anslaget och på andra Stater en summa af högst 2,000
Och huru gerna ville jag icke bedjande tillägga ett godt ord! Det vore en dotter värdigt, men icke den rol man ålagt mig att spela. – Ack, om jag tordes gå upp till honom och helt öppet säga mina tankar; men han hör mig icke, det vet jag förut. Likväl vill jag icke låta afskräcka mig; i afton, då allt blir tyst, skall jag på mina knän bönfalla, att han väljer denna utväg.” ”Rosa! Rosa!” ropade nu lilla Carolines röst från den halföppnade dörren. ”Mamma frågar, hvarföre du icke kommer ut och hjelper henne. Skynda dig, skynda dig, Rosa! Du skall ordna bordet, sade mamma.” ”Jag kommer, lilla du,” svarade den äldre systern, och, rodnande öfver sin overksamhet, då alla andra hade händerna fulla, hastade hon till matsalen. När grosshandlaren Garben, några minuter efter klockan tre, åter visade sig i kommerserådets salong, var en samling herrar redan spridda i flera grupper. Vid bordet politiserades, och sedan kaffet var drucket, satte sig Rosa till pianot, på en vink af fadern. Hon var så van att låta höra sin talang för fremmande, att det nu som alltid gick förträffligt. Garben nalkades med den en musikälskare egna tysta försigtighet, och ställde sig bakom hennes stol. Här blef han så helt och hållet öra, att han lemnade alldeles obesvarade ett par frågor af borgmästaren, hvilken, långtifrån att dela den fremmandes smak, ifrigt önskade att fortsätta det samtal, han funnit på ett så interessant och nytt sätt afhandladt af den danske köpmannen, men hvilket denne helt och hållet syntes hafva glömt, till kommerserådets och hans frus otroliga förtjusning, som nu i tysthet bemärkte framgången af sin plan, och förstulet smålogo åt hvarandra. Sedan de sista tonerna dallrande bortdödt, under det högljudda: ”Tackar ödmjukast!” som borgmästaren, jemte några af de öfriga herrarne framförde, lutade sig herr Garben ned och sade artigt: