Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Tiden skall åter upptina den, och försoningen ske, utan att den i ord blifvit uttalad; och den, hvars uppförande först röjer, att hans hjerta är försonadt, har förvärfvat sig en fordran hos vännen, som denne, om hans sinne är ädelt, sträfvar att med fördubblad tillgifvenhet infria. Endast sålunda kan sans och grannlagenhet vinnas; icke genom vexlande scener af förolämpning och försoning. Båda ske i ruset af samma egoismens dryck, som kännes lika behaglig, antingen den glödgas öfver vredens eld eller sakta värmes vid det sjelfviska sällhetsbegärets ständigt närda låga. Utan försoningsakter glömmer den lyckliga barndomen sina meningsoch knytnäfvestrider. Den unge mannen har vanligen för mycken stolthet och den gamle får liten kärlek dertill. För qvinnan äro känslans utgjutelser alltid välkomna. Kärt ungt folk älska i vexlande missförstånd och försoning en retande krydda. Ingendera parten anar, huru farlig en sådan lek är. Qvinnan är vanligen beredd att fortsätta den bortom bröllopet, då redan mannen ledsnat dervid. Få äro de bland det täcka könet, som förmå framför känslofullhet föredraga förnuft. Dessa få, som tiga och glömma, äro familjernas goda englar. Men om englar verkligen finnas, så böra derföre icke de svaga menniskobarnen fördömas – också icke vår Märtha. Det liksom harmade henne, att hon, som man säger, gifvit så godt köp. Han hade icke på något sätt blifvit straffad för den oerhörda förödmjukelse, han låtit henne undergå. Han skulle snart åter tillåta sig samma förfarande, då han nu erfarit, huru lätt hon var försonad. Efter en lättsinnigt förlefvad dag – det kunde hon märka på hans sätt vid hemkomsten – hade han i en sinnesstämning, som säkert berodde af dagens inflytanden, visat ånger öfver sin hårdhet, men likväl icke fritagit henne för skuld, icke ens velat veta, huru hon tillbragt de långa timmar, hvilka varit honom så korta. Han visste således ej en gång, hvilka gränslösa smärtor han beredt henne. Nej, endast hon hade lidit! Dessutom fanns det i hela hans sätt nu intet af den fordna kärleken.
Då emellertid det sätt, hvarpå Institutet kunde komma att motsvara de på detsamma ställda fordringar, hufvudsakligen måste bero af Föreståndarens samt lärarnes nit och skicklighet, samt det således vore af högsta vigt att aflöningen vid Stats-Utskottets Utlåtande M 122. 59 deras befattningar biefve sådan att män med insigter och förmåga eftersträfvade desamma och på dem såge sig betryggade för sin framtida bergning, har Kongl. Maj:t, sedan såväl Styrelsen som nuvarande Föreståndaren yttranden i ämnet afgifvit, samt med särskilda förslag till aflönings-staten inkommit, slutande sig det ena på en summa af 36,200 R:dr och det andra på 33,000 R:dr B:ko, ansett sistnämnda, af Föreståndaren uppgjorda, här nedan intagna, nya aflöningsoch utgifts-stat böra för Institutet fastställas, samt i afseende på de deruti föreslagna löneoch anslags-belopp förmält, att, vid bestämmandet af lönerna för Föreståndaren och Professorerne måst fästas afseende ej mindre derå, att befordran från dessa befattningar till annan tjenst i allmänhet icke kunde påräknas, än äfven att män med grundliga theoretiska insigter och praktisk duglighet hade utsigt att antingen såsom industriidkare för egen räkning eller ock i enskild tjenst erhålla fullt motsvarande eller ännu större inkomster; att hvad särskildt anginge föreståndare-befattningen det visserligen vid fastställandet år 1847 af nuvarande aflönings-stat föreskrefs, att en af Professorerne tillika skulle vara Föreståndare och att denne såsom godtgörelse derför, jemte sin professorslön, 1,333 R:dr 16 sk., borde uppbära ett arfvode af 1,666 R:dr 32 sk.
Mea sä är och kan icke meningen vara, först då Constiiuuons-Utskottet upptagit och tillämpat den gjorda anmärkningen , kunna Rikets Ständer pröfva och afgöra huruvida den skall fortsättas intill Konunga-Thronen, och den Opinions-Domstol, som i detta fall urgö;esaf Riksens Ständer, äger åtminstone då, å ena sidan en ledning till alfvarsamt beifrande af ett Utskotts tillstyrkande, som ur Handlingar hämtar sitt omdöme; och å den andra Correctivet emot Utskottets stränghet, i rättigheten att låta Målet förfalla. Detta förhållande blefve, som sigt är, tillintet gjordt, om Riksens Ständer skulle kunna genast dömma, utan afseende på hvad Constitutions Utskottet yttrat, vare sig att fria eller fälla. Hvarföre om denna Riksens Ständers rätt hade i Grundlagen varit åsyltad , är med så mycken noggranhet bestämd , både den ordformel, som vid anmärkningens tillkännagifvande skall begagnas, och hvarföre skall utvecklingen deraf förseglad inlämnas? Innebär icke allt detta ett begifvande, att Ståndens pröfnings-rätt > liksom rätt att med ärendet taga befattning, det vill Den i? 9 saga; gifva påföljd och offentlighet åt anmärkningen, icke vidtager förr an Constitutions Utskottet upptagit och tillämpat den? Kunna möjligtvis Riksens Stander säkrare dörnma af en dem förelagd enskild anmärkning, om StatsRådets Ledamöter i deras Rådslag iakttagit Rikets sannskyldiga nytta eller icke, än af ett Utskotts omdöme , som i ett sammanhang tagit kännedom af dessa Rådslag; och om denna pröfnings-rätt utan stöd af Handlingar, och endast inskränkt till serskiita fall oell serskilta åsigter, skulle äga rum, till hvad oredorj förföljelser, misstag och' orättvisor skulle den icke leda! Finnes väl någon gräns för anspråk och tydningar, då fråga' är att pröfva om en Embetsmans Rådslag varit erdigä med Rikets sannskyldiga nytta! Fältet är för vidsträckt för att icke ovillkorligen kräfva ett inskränktare antal Domare och en öfversigt af det hela.
31 r £anb3föfbing närmaranbc, marc fatt fjclfffrtfmctt Drbföranbc, ntcb rätt att i öfmcrläggtttttgarnc, ej i befluten, bcltaga. §. 57. Utan laga förfall fatnt anmälan berent, tttå bett, font tiff Seba tit o t i Sare Bot för förfallo Sareringåsfåommittec må tebe famtitantråba utom r c r t ttgö SajjerutgsMSommtttée må håda fine fautmantråbett inom flutna borrar, boet' få, att ffattffplbtg lemttab företråbe, bå Ifan mitt något fårfftlt anbraga. Sas rcrtugästebamot aftråbc bå X;an (feif [fatt tajceraå. §. 62. Std SarcriugSslSommittecu belföfmer ej ftuSbonbe afgtfma förledning å be perfoner, för tiiiutfaö SSemidtting batt anfmarar, fituarcutot f)onom omilforligt åltgget att anmäla odj, f?å fått ont SJlantalbs od) <SfattfBrtfntng ftabgabt år, uppgtfma fttt embete od) tjenft, bett lött cd) infomft lian beraf njuter, ben rörelfe cd) näring l;att tbfar, jemte be ffepp od) farfofter af ^rettt fmåra låftcrb brägtigs l;et od) bcröftucr, famt be faftigheter od) lägenheter, hatt nnber cganbe Sas rtngSsgommttteen aflemna, tttett förfadolöft utebltfmer od) ej fjelf eder genom
Efter hvad sålunda upplyst blifvit, torde det icke kunna bestridas, att allmogen eller hemmans-egarne å Gottland af de landthamnarne derstädes beviljade serskilda handelsfriheter hafva direct nytta, genom tillfället att på nära håll få afyttra egna producter och förskaffa sig sina förnödenheter; och då någon till inskränkning af dessa förmoner ledande åtgärd, Utskotten veterligen, icke vidtagits', sedan Kongl. Maj:t år i83p meddelade alslag å sökt befrielse för allmogen från strandridare-boställenas underhållande, anse Utskotten icke skäl vara för hand, att Rikets Ständer skulle om en sådan befrielse göra underdånig framställning. 1 följd häraf få Utskotten förklara, att de vidblifva sitt i delta ämne förut afgifna.och af 2tne Riks-Stånd redan gillade Utlåtande. Stockholm den 4 Mars 1845. mh. till £. St. hot. 1843. * Sami i Aid. if Befi. ’ 4 Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N-o 83. i N:o 83. Ank, till Exp.-Utsk. d. 10 Mars, kl. 8 e. m. Utlåtande, i anledning af väckta frågor, dels om BiskopsEmbetenas indragning och dels om reglering af de utaf Bisko ■ parne innehafvande löneförmöner, m. m.
^ J H E L L B E R G, o. utgifvare En ung flicka kunnig i klädsömnad och andra praktiska handarbeten samt konstväfnad önskar plats i familj eller undervisa i skola. Närmare upplysningar meddelas om svar adresseras till » H. F. A. », Jönköping, pöste restante. 5 3 8 3 x 1) En ung anspråkslös flicka önskar sig till hösten plats i ett bättre hus att gå frun till hända. Sökanden har genomgått ett års kurs i matlagning och bakning; är för öfrigt kunnig i handarbeten och sömnad samt van vid andra inom ett hus förekommande göromål. Svar utbedes godhetsf. under adr. » A. B. », Söderköping, p. r. (G. tidskrifters. Associationen för Ömsesidig Liflörsäkring 4 t ^^^^^ o q (M u t u a l R e s e r v e F systemet och fördelas sålunda: hvarje inträdande medlem betalar en inträdesafgift af 5 kronor per 1,000 kronors försäkring och dessutom årligen 4 kronor för hvarje 1,000 kronors försäkring. Dessa medel användas uteslutande till förvaltningskostnader. För betäckande af utbetalningar för dödsfall infordras hvarannan månad det verkliga beloppet, som erfordras dertill, med tillägg af 33 ' / procent, som afsättes i i till Reservfonden. Efter femton års medlemskap erhåller hvarje mediip lem kontant sin proportionella andel i reservfonden, hvilken såsom anförtrodt gods förvaltas af The Central Trust Company i New-York under kontroll af statsmyndigheter och af Associationens medlemmar och således är oåtkomlig för Associationens tjenstemän. I händelse af ömmande omständigheter för den afiidnes rättsinnehafvare utanordnar Associationen genast förskottsvis en del af policens belopp och det öfriga utan tidsutdrägt. Alla på grund af dödsfall till betalning förfallna stiger likvisst i år beloppet af infordringarne för Associationen för Ömsesidig Lifförsäkring grundades för att möta en länge känd brist, nämligen för att meddela Lifförsäkring, baserad på absoluta ömsesidighetsprinciper, samt med premier, reglerade efter den verkliga dödlighetsprocenten. Kostnaderna för försäkring i Associationen utgör p u dödjäfall infordringarne under samma tid förlidet år.
Majrts Nådiga Kungörelse af den 8 September 1824, angående praescriptionstiden, inom hvilken de, som hos Statsverket ega någon fordran, böra till utbekommande deraf sig anmäla, blifvit förordnadt, ”att alla de, vare sig Embetsoch Tjenstemän, eller enskilde personer, som efter stat, för aflöning och underhåll eller kostnadsersättningar ”eller provisioner m. m, kunna hafva något att fordra af Statsverket, sko”la ofelbart om liqvid hos Stats-Contoret sig anmäla inom slutet af December månad året efter det, hvarunder fordringen tillkommit, vid den på”följd för uraktlåtenhet häraf, alt all fråga om betalningen ovilkorligen ”kommer att förfalla;” så och ehuru cl et förhållande, att medel äro vordne anordnade, i allmänhet förutsätter, att anmälan om deras utbekommande blifvit gjord, anser likväl Utskottet, lika med hvad Kongl Stats-Contoret i dess underdåniga utlåtande yttrat, att, till förekommande deraf, att inneliggande anordningar må i Räntekammare-Hufvudboken en längre tid balanceras, lämpligt vore, att praescriptionstid fastställdes för uttagandet, icke allenast af de, utaf Revisorerne anmälde, äldre anordningar, utan äfven i allmänhet för lyftandet af de medel, som af Kongl. Stats-Contoret må anordnas; i hvilket "afseende Utskottet, i likhet med Kongl. Slats-Contorets underdåniga förslag, tillstyrker, att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att enahanda praescriptionstid, som redan finnes bestämd för anmälan af fordran hos Statsverket, malte för uttagandet af medel, hvilka blifvit utaf Stats-Contoret anordnade, i Nåder stadgas, på sådant sätt, att uraktlåtenhet att, inom året efter det, hvarunder anordning är utfärdad, för den samma uttaga assignation, ovilkorligen har till påföljd, att all fråga om betalning af de outtagne medlen derefter förfaller.
Majlis Rådiga Bref, rörande inrättningen af ett Handels-LånéContoir i Götheborg m. m. S. A. K. "Uti Nådig Skrifvelse af den ig sislidne Februarii, har E. K, M. till Riksens Ständer öf - Underdåniga Skrifvelser, verlemnat, alt utfinna tjenllga mede! till afhjelpande af förlägenheten 1 Götheborgs Stads handel och att i sådant afseende öfverväga, antingen huruvida ett Handels-Läne-Contoir i berörde Stad, på de vilkor, E. K.. M:ts Befallningshafvande uti Götheborgs-» och Bohus Län föreslagit, måtte inrättas, eller om en särskild ut. grening af de allmänna Låne-anstalterne i Riksens Ständers Banque kunde varda till Götheborg förflyttad. Riksens Ständer, sorn, uti deras underdåniga Skrifvelse af den 17 sistlidne November, rörande Rikets Penninge-väsende, n>, m. anmält det beslut, att en särskild afdelning af BancoD isconleu må inrättas i Götheborg, förmoda att, genom en sådan anstalt, det af E. K. M., på sätt ofvan berördt är, åsyftade ändamål fullkomligen skall kunna vinnas. Hvilket Riksens Ständer, till svar å E. K. Ma* högstberörde Nådiga Skrifvelse, få i underdånighet meddela; och Riksens Ständer framhärda etc, Underdåniga Skrifvelser. 363 N:o 366. Uppl. o. godk. hos samtl. Riks-St. d. 1 Ber. 18-23. Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, rörande anläggandet af en vattenledning till Carlscrona. S. A. K.
Majit funnit ordalagen i samma förslag medgifva en tydning, hvarigenom prests skyldighet att vidmagthålla de honom af socknemännen antvardade hus skulle utsträckas längre, än Kongl. Majit ansåg med syftningen i 26 Kap. 2 § Byggninga-balken öfverensstämma; i anledning hvaraf och då det sökta ändamålet att förekomma tvister, till följd af uttryckens obestämdhet, sannolikt icke skulle genom förslagets antagande vinnas, Kongl. Majit ansett sig icke böra detsamma bifalla; men har Kongl. Majit gifvit Rikets Ständer tillkänna, att Kongl. Maj:t likväl, lika med Rikets Ständer, funnit lydiigare bestämmelser i ämnet, än de, som innefattas i nyssnämnda lagrum, behölliga samt förklarat sig vilja, i sammanhang med frågan om förändring i sättet för Presterskapets aflöning, taga detta ämne i vidare öfvervägande. Vid detta förhållande, och under antagande, att berörda förslag rörande sättet för Presterskapets aflöning, hvartill grunderna äro angifne i Kongl. Majits vid denna riksdag till Rikets Ständer aflåtna nådiga Proposition N:o 46, snart är att emotse, och att förevarande fråga om byggnadsskyldigheten vid prestgårdar dervid kommer under öfvervägande; anser Utskottet sig icke böra tillstyrka Rikets Ständer ait nu äter ingå till Kongl. Majit med en förnyad framställning i detta ämne; utan hemställer Utskottet, att Olof Lagergrens, Anders August Anderssons, Adolf Fredrikssons och Olaus Ericssons omförmälda motioner för det närvarande icke må till någon åtgärd föranleda. Slutligen hafva dels Nils Svensson från Malmöhus län med hvilken Ola Svensson, Ola Jönsson och Ola Lasson frän samma län instämt, väckt förslag, att 26 Kap. 4 § Byggninga-balken måtte erhålla följande förändrade lydelse: Tingsbyggnad skall hvarje härad bygga efter förmedlade hemmantalet å vanlig tingsstad eller der Konungens Befallningshafvande pröfvar lägligast, sedan Härads-Rätten deröfver hörd är; och denna byggnad skall sä stor varda att den motsvarar sitt ändamål och Sammans.
— Öfverallt böra Mililärlärare finnas. I de lägre läroanstalterna, i folkskolor och pedagogier för gymnastik, bajonettfäktning, marsch och handgreppen; vid gymnasierne tillika i målskjutning, kompanioch bataljonsmanövrer medelst stångexercis, om antalet lärjungar ej medgifva annat. I Folkskolor kan en utmärkt korporal, i pedagogierna en skicklig underofficer, inom Gymnasierna en lika beskaffad SubalternOfficer och inom Universilelerna en Kapiten eller RegimentsOfficer ifrån närmast belägna Regimente eller Korps, mot arfvode, mellan mötestiderna dertill användas. Vid sistnämde läroanstalt borde tillika, jemte den praktiska undervisningen, de nödvändigaste theoretiska krigsvetenskaper meddelas åt de studerande, som hade håg och lust att dem inhemta. På detta sätt skulle nationalförsvaret, i behofvets stund likasom dessemellan, hvad jag förut uprepat, ej sakna tjenliga ämnen till Officerare och underofficerare, och om några af dessa ville uteslutande egna sig åt krigsyrket, så hade de tillfälle att i den högre applikativa Mililärläroanstallen å Carlberg utbilda sina kunskaper både i praktiskt och theoretiskt hänseende. Derigenom skulle det ensidiga och skråmessiga i krigsyrket helt och hållet försvinna, samt den allmänna och offentliga upfostran blifva, hvad den i fria samhällen bör vara, på engång vetenskaplig, krigisk och medborglig. Den 1 December f. m. 4 A Denna gemensamhet ■ i upfostran skulle förena och förbrödra alla samhällsklasser, mångdubbla deras verksamhet, sammansmälta de enskildta åsigterna, lifva och utvidga deras krafter, hvarigenom åter nalional-andan och nalional-försvaret, dessa ädla tvillings-syskon, säkrast underhållas, näras och stärkas.
Om den dittillsvarande kritiken sade ditt eller datt, hade varit mig alldeles likgiltigt, men hans kritik emotsåg jag med spänd väntan Eftersom jag alltid hyst ett visst förakt för de misskända genierna, hvilka anse sig gå omkring som oförstådda och förorättade storheter, hade jag sökt att i allsköns lugn utforska h ?ar grunden kunde vara dertill, att blott en så trång krets ansåg mig ega skaldebegfifning. Jag hade likväl egnat mitt lif deråi. Åtrån till poetiskt författareskap hade rört sig hos mig si långt jag kunde minnas tillbaka. Såsom jag sedermera skall berätta, påverkades jag kraftigt genom några ord af Fr. Paludan-Mtiller. Då nu Brändes på giu sätt sade något dylikt, grep jag mig an ooh sökte finna mitt fklt » Fra Provinsen », min första novellsamling, vann anklang till ock med på ställen, der jag minst väntade det. Min väg var mig nu anvisad, det var den realistiska diktningens, den nationallokala sedemålningens, med mina egna erfarenheter som grundval. Min vän Kristian Mantzius, den berömde skådespelaren, som icke hade sympati för Brändes och hans verk, sade till mig då han hade läst hans anmälan af » Fra Provinsen » i » Det nittonde Aarhundrede »: ¿Det är förbannadt bra uppfattadt. H varifrån känner han dig så noga, den oslickade hundvalpen? » — Mantzius sade ofta hvad andra också sagt mig, att han icke kunde begripa huru jag kunde tycl^a så mycket om G. Brändes, som var mig si mycket olik. Jag har haft möda med att göra folk begripligt, att jag alltid intresserat mig mest för de andar, af hvilka jag kunde lära mig mest. Af samma grund har mitt intresse frångått för de romanska rasernas ideela lif.Det var glada förhoppningsfulla är. Alla vädrade vi något nytt i luften. Fastän vi literära menniskor — kanske med undantag af Draohmann — höllo oss på visst afstånd från oppositionens politik, som vi ioke rätt förstodo, voro vi likväl glada öfver att oppositionen tycktes växa till styrka. Gods-egarne hade vi hvarken sympati för eller antipati emot. De voro oss främmande.
AT:o /, om Statsverket 1856. 1 Utdrag ur Protokollet öfver Justitie-Departements Ärender, hållet å Stockholms Slott Tisdagen den i4 October 1856, inför Hans Majit Konungen uti Stats-Rådet i närvaro af Hans Excellens Herr Justitie Stats-Ministern Gunther, Hans Excellens Herr Stats-Ministern för Utrikes Ärender Friherre Lagerheim, Stats-Råden Herr Fåhreeus, tVallensteen, Gripenstedt, Grefve Mörner, Ulner, Grefve Gyldenstolpe, Anjou, Almqvist. Hans Excellence Herr Justitie-Stats-Ministern anhöll i underdånighet att nu få inför Kongl. Maj:t anmäla de frågor och ärenden, som med regleringen af utgifterna under Riks-Statens andra Hufvud-Titel egde gemenskap, i sammanhang hvarmed Herr Justitie-StatsMinistern äfven hade att framlägga det förslag honom, till följd af Kongl. Maj:ts den 23 Nov. nästlidit år meddelade Nådiga befallning, ålåge afgifva till förbättring, i den mån sådant funnes af behofvet påkailadt, af de med kontanta löner försedda embetsoch tjenstemäns vilkor vid ej mindre Justitie-Departementets Expeditioner, än äfven öfriga till Departementet hörande och på Riks-Staten upptagne Embetsverk 5 och enär Protokollet öfver Finans-ärender den 11 innevarande October upptager icke allenast de allmänna grunder, som enligt StatsRådets åsigt, borde vid en reglering af så väl löner som pensioner för Rikets civile embetsoch tjenstemän följas, tillika med de vilkor hvarunder de nya lönerna må af dem tillgodonjutas, utan ock en fullständig utveckling af de skäl, hvilka hos Stats-Rådet verkat öfvertygelsen om de antagna, och af Herr Justiiie-Stats-Minisfern vid nämnde reglering inom Justitie-Departementet, tillämpade grundernas ändamålsenlighet, utbad sig Hans Excelens att nu få åberopa hvad omförmälde Protokoll i dessa hänseenden innehölle samt i öfrigt inskränka sitt yttrande till hvad kunde vara att för Justitie-Departementet särskildt iakttaga.
Riksdags-Ordningen , tvänne motioner blifvit väckte, den ena af Herr Prytz j L.A.j sorn, i anledning af Herr Cedercronas frånvaro, såsom sin motion aflemnat ett af denne senare afgifvet Memorial, hvaruti yrkas: att de Commendanter, hvilka haft att påräkna inkomst medelst afgifter af de från Fästuingarne prejade fartyg, men, i följd af Kongl. Maj:ts Nådiga Förordning af den 3:dje Juli lö/jo, angående prejning från Rikets Fästningar af Örlogsoch andra fartyg, komma att deraf gå i mistning, mätte tilldelas en ersättning, svarande mot hvad de sålunda förlorat, och uppgående, enligt åberopade, af edsvurne Mäklare afgifne, uti Inrikes Departementet förvarade bevis, för Commendanten å Dalarö lill emellan ii och 1200 R:dr samt för Commendanten å Ny Elfsborg till 1,998 R:dr 17 sk. Banco årligen, utom den senares förlust af den honom, genom Kongl. Resolutionen den 27 Juni 1817, serskildt tillagde ersättning af r sk. Banco i läst-afgift för hvarje utifrån inkommande fartyg; den andre af vice Talmannen Pehr Eriksson från Vermlands Län, af hvilken blifvit yrkadt: att Commendanterne vid Ny Elfsborgs, Dalarö och Waxholms Fästningar måtte af statsmedlen erhålla ersättning, svarande mot hvad de komma att förlora, genom upphörandet af de hittills vid nämnde Fästningar uppburne så kallade passagerare-afgifter m. m., hvilka varit en för dessa Commendanter påräknad inkomst, som vid tjensternes tillträdande blifvit dem tillförsäkrad; och har härförulan, såsom tillägg lill den förstnämnde af ifrågavarande motioner, blifvit af Herr Prytz äskadt, att ersättningen till Commendanterne mätte beräknas retroactivt från den tid, sportlerne upphörde.
För - Den 8 Maj. *53 .Förslag, det Konungs fullmyndighetsålder må utsätias till fyllda 18 ar, att Regeringsformens 41 § i öfrigt rnå blifva orubbad ; hvarförutan, och sedan Ståndet, lika med Utskottet, ansett de förhållanden , som till följe af Föreningen mellan Sverige och Norrige uppkommit, icke vara af den egenskap, att deras afgörande fordrade eller ti 11- läto det behandlingssätt och tidsutdrägt, som den Svenska Grundlagen för afgörande af Rikets enskildta Grundlagsfrågor föreskrifver, äfvensom att en särskildt Riks-Act häröfver bör upprättas, Ståndet pröfvade skäligt att till alla delar gilla och godkänna hvad Utskottet uti dess Betänkande af den 25 sistlidne April föreslagit och tillstyrkt; med förklarande , i afseende på Utskottets alternativa hemställan , angående tiden till väljande af de Committerade, som, i händelse af olika tankar mellan Svenska Ständerna och Norrska Stor» Tinget, angående Konungens Tullmyndighets ålder, böra denna fråga afgöra , att Ståndet anser detta val böra före innevarande Riksdags slut förrättas, i händelse Riksens Ständer då skulle fin» na en sådan Comité behöfvas ; anseendes Ståndet slutligen ett skriftligt stadgande af den aflidne Konungen, rörande den omyndige Konungens uppfostran, icke i Sverige kunna äga någon kraft; och skulle Constitutions-Utskottet anmodas att, i enlighet med dessa beslut, uppsätta Riks-Acten samt skyndsammast till Riksens Högloft. Ständer med Förslag inkomma. Ut supra. Ex Protocollo J. U. Almqvist. S. D. 154 Den 8 Maj. S. D. Remitterades till LagUtskottet ■■ Ett Memorial af Prosten Doctor Agrell, om hämmande af det tilltagande Sedeförderfvet. Ut supraEx Protocollo J. U. Almqvist. S. D. Efter uppläsande af Banco-Utskottets Memorial, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om någon eftergift af det it Vesteroch Norrbottens