Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Mått. Mått. Värde förslagsvis å 2 R:dr kubikfoten. Kubikfot. 441,370 R:dr. 882,740 ö. Summa Riksmynt. Bil. Litt. B. Bougt, tiofoch Slotts-Staterna linnel Hor-StaiK-anslageii. Kongl. Maj:ts Hofhållning Hennes Maj:t Enkedrottningen Josephinas Hofhållning i Hans Kongl. Höghet Hertigen af Östergötland Deruti inbegripna handpenningar för Hans Kongl. Höghets Gemål. j Hans Kongl. Höghet Hertigen af Dalarne Hennes Kongl. Höghet Prinsessan Eugenie | För underhåll och vård af möbler och andra, Staten tillhöriga, inventarier i de Kongl. Slotten I Kongl. Hofstallets utfodring Polis-, lysoch renhållning vid Kongl. Slottet och Arfprinsens palats Rosersbergs slott | '.'ed och kol för de Kongl. Hofven Sgr ■iougl, Slotten. Reparationer å Stockholms Slott med flera för de Kongl. Hofven upplåtna byggnader Brandväsendet och yttre lyshållningen vid Kongl. Slottet och Arfprinsens palats Drottningholms och Svartsjö Slott Gripsholms Slott Ulriksdals Slott Haga Lustslott och Park Strömsholms Slott Penningar. Riksmynt. Bil. Litt. Departements-chefen, Justitie-Statsministern Justitie-Statsexpeditionen Högsta Domstolen J ustitiekanslers-expeditionen Justitierevisions-expeditionen Svea Hofrätt, med derunder lydande Justitiestat Göta Hofrätt, med derunder lydande Justitiestat Hofrätten öfver Skåne och Blekinge, med derunder lydande Justitiestat Krigs-Hofrätten Fångars vård och underhåll: — Vård och underhåll af länsoch kronohäkten, Reservationsanslag Medikolegala besigtningar, Förslagsanslag Skrifmaterialier och expenser, ved, m. m., Förslagsanslag... Reseoch traktaments-penningar, Förslagsanslag Ersättning åt domare, vittnen och parter, Förslagsanslag ... Ersättning till personer, menigheter eller allmänna inrättningar för dem genom nya Strafflagens införande frångångna bötesandelar, Förslagsanslag Extra utgifter, Reservationsanslag Penningar.
Alt af en Banks functiouer creditiv-rörelse samt öppnandet af uppoch afskrifnings-räkning för allmänheten icke äro de minst vigtige, hafva Utskotten visserligen insell; men ali i Lag stadga, alt bedrifvande af dessa skall vara ett oeftergifligl vilkor för Banks inrättande, hafva Utskotten icke funnit lämpligt, dels emedan Bankerne, sig sjelfve lemnade, säkert icke skola underlåta ali allmänheten i desse hänseenden betjena, hvilket erfarenheten med redan stiftade Banker äfven vitsordat, och dels emedan del skulle Rifva svårt, om ej omöjligt alt, utan att ådra - Bancooch Lag-Utskottens Utlåtande, IVlo 5. ga Bankerne förlust, bestämma, huru stor del af rörelse-capitalet borde till dessa lunctioner afsättas, synnerligast då Bankernes rättighet att utgifva sedlar blifvit skarpt begränsad. Bet har äfven yrkats, att Lagen borde innehålla ett uttryckligt förMMriUurande, det enskilde Banker icke hafva att påräkna något understöd af allmänna ‘medel; men då Staten icke iklädt sig något ansvar för de enskilde Bankernes förbindelser, så måste deraf vara en gifven följd, att den icke eller kan någon ansvars-skyldigbel i delta hänseende underkastas; och förmena Utskotten till och med, att ett sådant stadgande snarare skulle föranleda än förebygga anspråk på Stats-verkets mellankomst lill afhjelpande af enskilde Bankers obestånd. Att i Lagen stadga, huru stor nassa, i förhållande till rörelse-capitalet, Bankerne böra underhålla, har icke ansetts behöfligt; utan torde delta kunna, utan äfventyr, till Bank-styrelser ne öfverlemnas, då, för Bankens egen säkerhet och för bevarande af dess credit, det alltid blir Bolagets intresse att hålla tillräcklig cassa. Frågan om bildandet af en reserv-fond, såsom endast rörande delcgarne inbördes, har ej ansetts böra utgöra föremål för denna Lagstiftning.
Under den 28:de December 1832 har Eders Kongl. Maj:t i Nåder fastställt de öfverenskommelser, som en del socknar träffat till deras utödande utom skallgång, samt, på derom gjord underdånig framställning, i öfrigt ansett någon vidare åtgärd för detta Län öfverflödig. Lappmarkens invånare äro allmänneligen snälla skidlöpare samt skicklige rofdjurs-jägare. Vid bar mark eller mindre snö om vintrarne, åstadkomma vargarne nog ofta betydlig skada å Lapparnes renhjordar; men så snart ymnigare snö fallit, efterjagas och upphinnas vanligen vargarne af de på skidor löpande Lapparne, hvilka icke allenast då döda desse flender, utan jemväl genom försäljningen af skinnen bereda sig ersättning för den lidne förlusten. 5:o Umeå Sjö- och Stapel-Stad. Denna Stad, som är grundad på donerade hemmanet Sanda, ett halft mantals skatt, är belägen invid Umeå eif, två och en half mil från hafsbandet, erhöll den 30:de Augusti 1646 sina privilegier samt, genom Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Resolution den 15 Juni 1812, den utvidgade Stapelrätt, att i sin hamn få emottaga främmande magters fartyg. Stadens hamn 14 i det såkallade Småholmssundet är beqvämlig samt 14 till 15 fot djup; men segelleden derifrån upp till Staden kan icke begagnas med mer än åtta fot djupt gående fartyg vid vattnets medelhöjd. Under de fem åren, som Berättelsen omfattar, hafva fem nya fartyg på Stadens varf blifvit byggda. Utrikes handeln är i tilltagande och tio fartyg hafva varit utskickade, lastade med bräder, tjära, kreatursben, jern och pottaska. Af ortens nyssnämnde produkter, jemte bjelkar, smör, talg, rökt och salt lax, renkött och hudar m. m., afsättes vanligen på Stockholm, hvarifrån afhemtas kramvaror, salt och spanmål i mån af behof och åtgång, dermed handel sedermera drifves dels hemma i öppna salubodar, dels vid frimarknaderne i Länet. Till Finland har något jern och salt strömming exporterats.
Den första kammarens ledamöter väljas för hvarje riksdag, dels ståndsvis, och dels genom allmänna val. Vid de allmänna valen medför större förmögenhet ökad rösträttighet. Den första kammaren väljer ledamöterna uti den andra kam maren. För att kunna inväljas i andra kammaren fordras, utom valbarhet till den första, att hafva fyllt 4° år och varit riksdagsman vid 2:ne föregående riksdagar. Andra kammarens ledamöter äro valde för flera riksdagar. Om vid början af en riksdag de ledigheter, som genom döden eller af annan orsak uppkommit, inom andra kammaren ej utgöra fullt en femtedel deraf, afgå så många bland dem, som längst varit ledamöter af kammaren, att detta antal af ledigheter erhålles. Hafva flere lika länge varit ledamöter, bestämmes företräde i ålder dem emellan genom lottning. Hr von Troil tilläde derefter muntligen: Jag tillåter mig nu blott att yttra den vördsamma önskan, att vi så fort som möjligt måtte få öfvergå till discussion om de särskildta förslagen lill gemensam tanke. Hr von Hohenhausen, Carl: Då jag i ett föreg:de plenum hade äran tillkännagifva, att jag ansåg min skyldighet såsom vald ledamot i förstärkt Coust.Utsk. att på förhand yttra den tanke, sorn kominer alt ligga lill grund för mitt handlingssätt i frågor, der 2 Stånd stannat emot 2, och då jag förklarat mig hufvudsakligen emot Coust.Utsk:s förslag; så anser jag mig äfven skyldig att vid detta tillfälle helt kort förklara de förändringar, för hvilka jag kommer att votera, och de utgöras af Hr von Hartmansdorffs förslag, likväl med den förändring, alt jag skulle önska, att i stället för 2Öo ledamöter sattes 3oo ; ty jag tror, alt vid öfverängen från nära goo ä 1000, sorn represenlanternes antal nu utgör, lill os50 är aftagandet för stort, utan torde då 3oo befinnas lämpligare. I en tid, då man så mycket räknar på massorna, så tror jag, alt desse 2Öo ledamöter, fördelade på 2:ne kamrar, icke hvar för sig lomme att presentera sig så imponerande som vederborde.
Skulle silfverutvexlingen verkställas och ej vid samma tillfälle inskränkning ske af vissa umbärliga utländska varors införande i vårt land, klefve följden säkert den, att våra exportvaror ej kunde betacka importens fordringar, hvadan vårt silfvermynt äfven måste utskeppas, landets rörelsecapital derigenom förminskas, och vi slutligen komma att upplefva den olyckliga tidpunkt, då vårt rörelsecapital vore förminskadt till hvarför Banken ej hade något silfver till inlösen, utan att anskalfa utländskt silfver för sina sista återstående tillgångar af inteckningar, m. m., hvilket silfver, på sådant sätt anskaffad t, skulle inom viss tid äfven blifva utfördt till liqviderande af en fortsatt oinskränkt införsel af alla upptänkliga utländska varor. Att Svenska folket fordrar ett skyndsamt förbud emot införande i vårt land af hvad vi sjelfva kunna fabricera, bevisar den tilltagande brist på sysselsättning inom vissa fabriksrörelser, samt det stora antal af fattiga fabrikanter, som söka sysselsättning i andra yrken, hvilka de af ovana ej särdeles kunna gagna. Dessa syssellösa arbetare, som gå miste om sin arbetsförtjenst, äro bragte uti den obehagliga ställning, att, i stället att lemna skattebidrag till Staten, belasta det allmänna med underhåll på fattighus samt i corrections-inrättningar och fängelser, hvilkas personal betydligen ökats, sedan den vidsträckta införseln af utländska producter blef tillåten. Under förflutna Riksmöten har jag, inom detta hus, varit vittne till det yttrande: att det skulle vara förenligt med mera uträkning att af utländningen köpa sådana tillverkningar, som han i Sverige kunde afyttra för lindrigare pris, än hvad inhemsk industri kunde åstadkomma, och i stället pensionera våra egna fabrikanter.
Min mening var, att den uppkommit långt förut, redan under den tid, då vi ieke hade något ordnadt styrelsesystem, men att det var under feodala Idem, som denna befallning upphörde att vara ett blott munieipalbestyr. Jag delar äfven deruti den värde talarens mening, att icke en förändring i delta afseende genast bör ske, utan att, såsom han yttrade sig, fjerdingsmännen småningom mätte befrias frän de kronobestyr, som de nu hafva. Några sådana tror jag likväl att de alltid höra bibehålla, emedan jag anser det nyttigt, alt den execuliva makten icke kommer i allt för direet beröring med folket, nian till någon del dertill kan använda medborgarne sjelfva. Men jag tror, att detta kan ske äfven om denna befattning förklaras vara municipal, och jag tror, att lämpligare personer komma alt dertill utses, 0111 socknen sjelf får välja dem, då deremot nu della åliggande kan träffa en högst enfaldig person, som måhända hvarken kan läsa eller skrifva, och icke äger den ringaste kännedom om de göromål, af stundom ganska invecklad art, som åligga dessa embetsmän. Jag skalle derföre anse, att en skrifvelse borde utgå från K. M. lill landshöfdingarne, med anmodan att befria fjerdingsmännen från de åligganden, som mäste anses såsom egentliga haudtlangare-göromål åt kronobetjcningen. Detta tror jag vöre lämpligare, än att utfärda ett reglemente för desse embetsmän, om man icke mera kan anse dem såsom Kronans; men dä detta hörer till en sednare punkt i betänk., vill jag icke vidare uppehålla mig dervid. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Man har omtalat hvad fjerdingsmannens bestyr fordom varit. Jag lemnar sådant derhän. Nu är frågan om hvad det för närvar, är. Jag instämmer i deras tanke, som sagt, att fjerdingsmannabefattningen är ett kronobestyr, och det på de af dem anförda skäl. En talare har nyss påstått, att en utmätning icke vore gild, 0111 hail gjordes af en fjerdingsman.
Dessutom har böteslatituden, som för förstnämnda förbrytelse är bestämd från och med 100 — 1,000 rdr, för den sednare blifvit utsatt från 500 — 1,500 rdr. Ivan bränvinsidkaren icke erlägga dessa böter, tillämpas det i en § längre fram löreskrifna förvandlingsstraff, hvarigenom han kan komma att ådömas fängelse af ända till ett helt år. Utsk:t ansåg derföre straffbestämmelsen för ifrågav:de brott genom den föreslagna förändringen komma i öfverensstämmelse med den för andra i denna förordning omhandlade brott föreslagna. Gr. Hamilton: Jag vill ogerna yttra mig i fråga om kri minallagstiftningen, ett område, sorn jag icke förstår; men det brott, som begås af den, som olofligen bryter försegling eller öppnar eller borttager lås, synes mig så svårt, att straffet borde vara strängare än Utsk:t föreslagit. Anda tills skatten betalas, är det under förseglingen förvarade kronans egendom, och ett brytande af denna försegling kommer således under samma rubrik som inbrottsstöld, och för ett sådant brott synes mig icke att staflöt bör stadna vid böter. Frih. Rappe: Den siste värde talaren nämnde att han icke är lagkarl och derföre icke ville inlåta sig i en diskussion öfver juridiska frågor; men då han likväl ansett lämpligt att framställa sin mening, anser jag mig böra upplysa, att Utsk:t vidtog ifrågav:de förändring just på tillstyrkan af fyra lagkarlar, hvilka Utsk:t tog till råds och hvilkas opinion bestämde Utsk:ts beslut. Frih. Armfelt: Jag uppfattade icke rigtigt, huruvida Gr. Hamiltons yrkande gick derpå ut, att den i gamla förordnm intagna - Den 8 Maj. 129 tagna straffbestämmelse af fängelse med arbete skulle bibphållas.
Jag får blott fästa uppmärksamheten dervid, att jag icke förbigått utförseltullen uti mitt förslag. Föröfrigt, och då Frih. Raab icke fästat sig vid tvenne vigtiga artiklar ibland dem, som Hr von Hartmansdorif anmärkt, nemi. strömming och kreatur, så får jag nämna, att orsaken, hvarföre jag icke föreslagit dessa artiklar lill förhöjning, och hvilken äfven finnes intagen uti min reservation, är den, alt dessa tvenne artiklar hittills lill största delen införts ifrån Finland, och jemväl till .följd af traktaten med Ryssland, dragit hälften af den tull, hvartill de enligt nu gällande tulltaxa äro satta. Följden af traktatens upphörande blir den, att dessa artiklar komma att draga dubbelt så hög tull, som för närvarande för dem utgår, och dermed tror jag att man kan vara skäligen nöjd.— En annan talare har anfört, att jag skulle missräknat mig på antalet af de artiklar, som Utsk. föreslagit till förändringar, enär dessa artiklar endast skulle utgöra 104, i st. f. 194, som jag uppgifvit. Jag får upplysa den värde talaren, att flera ledamöter inom Utsk. hafva uppgifvit antalet af ifrågavarande artiklar till 194. Jag har icke räknat dem, men jag bar fått denna uppgift ifrån flera riksdagsmän, som räknat dem ganska sorgfälligt, och då dessa ledamöter kommit till samma resultat, så torde vi tillsvidare få lemna oafgjordt, hvem som räknat vilse. Dessutom har talaren anfört, att exporttullen icke skulle kunna komma under pröfning, i händelse milt förslag antogs. Detta torde härröra deraf, att jag gjort frågan om exporttullen summariskt till föremål för en enda propos. Afven har den värde talaren sagt, att förändringen ifrån värde till vigt icke skulle komma i fråga. Uti de delar, som jag upptagit i min reservation och i hvilka Utsk. förändrat bestämmelsen ifrån värde till vigt, kommer denna förändring naturligtvis i fråga. Uti öfriga delar skulle jag tro den vara mindre behöflig.
Uti en tidpunkt som denna kan, om någonsin, tillämpas den sats, en hvar, hvilken varit i närmare beröring med Svenska allmogen, ofta hört yttras: om Konungen visste, huru det går till, så skulle allt vara annorlunda. Det åligger Representationen att inför Konungen omtala, huru det står till, — hvad som är nationens allmänna önskan. Det kan icke vara fråga att ingå i några speciella förklaringar, icke att yrka någon positiv åtgärd; men att omtala hvad som är den allmänt lådande opinionen inom landet, något sådant, hvarefter man ej behöfver forska i hemliga protoeoller. Folket älskar och ärar Konungen, såsom det alltid gjort; men det är också en allmän tanka inom nationen, att någon ljus framtid icke kan emotses, såvida icke thronen omgifves af män, som äga vilja och förmåga att framföra Staten» på reformernas bana, hvilken förmåga ej kan finnas utom i förening med ett allmänt förtroende. För min del anser jag det nu vara en helig pligt mot den nation vi representera, och mot den Konung vi vörda, att frimodigt uttala sannjngens språk, och anser sådant särdeles åligga detta Stånd, som inom Nationalrepresentationen blifvit stäldt närmast thronen. Att nu underlåta uppfyllandet af en sådan pligt, skulle innefatta en •oblyghet af det slag, som alltför illa öfverensstämde med det begrepp, som bör fästas vid ordet Ridd. och Adel. Jag vågar således tillstyrka, att R. o. Ad., jemte uttalande af nationens osvikliga trohet för Konungen, frambär de bekymmer, som i närvar, ögonblick ej kunna undgå alt uppstå hos den som iakttagit allmänna sinnesstämningen. För sättet att aflemna en sådan adress kunna flera förslag komma ifråga. Jag har hört yttras afen ledamot af detta Stånd, att det vore lämpligt att afgifva en gemensam adress, sorn skulle uppsättas af Exped.Ulsk. Jag tror, alt delta möter mänga svårigheter, emedan det skall blifva svårt att, genom Den jG Februari f. m, öfverläggning på fyra rum, sammanjemka de olika meningarna i ett så grannlaga ämne, der hvarje ord måste noga afvägas. Det kunde till och med leda till votering i förstärkt
D. E, och G. vid . )) 87, 102. — 340 — Revision s-beriittol sen. Avesta Krono-inspektion sid. 55—56. Balanser, proprie » 229—231. Barnbördshuset » 206—207. Barnhus, Stockholms allmänna Barthelemy-fonden » 28—34. Barihelemys, kolonien S:t, räkenskaper . » 238. Behållningar, reserverade å hufvudtitlarne, » 8. Bergs-kollegii expensmedels-räkning . » 232. Bergskolan i Fahlun » 222—223. Berättelser, emottagna af Revisorerne, » 1. Besparingar, statsverkets, å förslags-anslagen » 6—7. Besök, anställda af Revisorerne, Beväringsmanskapets vapenöfning ar, anslaget till » 89. Bibliotheket, Kongl. » 194. expensmedels-räkningen för . » 232—233. Blesserade officerares pensions-fond ... » 38, 40. Blindas och döfstummas institut Boställs-kassan, Militie» 113—115* Brandväsendet och yttre lyshållningen å Stockholms slott » 181—182. Brister i stats-anslagen » 5—6. — i stats-verkets inkomster, bilagorna litt. A. och B. vid » 3. Byggnader och reparationer, anslagen till » 82—85 Byggnadsmedel, Stockholms slotts ... » 181. Carlskrona station af Flottan Carolinska Mediko-kirurgiska institutet » 66—67. dess lokal .. » 238. Cellfängelse-byggnader » 160—163. Central-institutet, Gymnastiska Civilstatens pensions-inrättmng Bilagan litt. K. vid >» 145. Dalby kungsgård och stuteri » 167—169. Danviks hospital » 201—203. Dejeforsoch Forshaga sluss-anläggning . » 141—143.
Disconterne folio och drogo med sig den allmänna qrediten; en privat Banks upphörande att betala, om så möjligen skulle kunna hända drabbar blott den eller de, som der insatt sina fonder, och då den, sorn jag sökt bevisa, är till, utan samband med Banken på annat vis, än genom en alskrifningsräkning, kan den alarig blifva i det allmänna af någon menlig verkan - För privat-Bankens organisering, efter den derom uikomne tryckta afhandling, täger jag mig friheten föreslå , det en lag måtte stadgas, som ålägger alia utgifvare, antagare och öfverlåtare af på viss tid, utstäldte assignationer, att vara underkastade samma ansvar, som trässenter, acceptanter och endosser. ter af växlar, hvarigenom de in solidum skola ansvara för betalningen eller i brist deraf lagsökas på samma sätt som 5748 års växelstadgas XI Art. 4 §. föreskrifver. I afseende g det reglementariska vid inrättandet af en sådan prlvat-Bank, som ge310m en på lagliga grunder hvilande Författ - Den 28 Februarii. ning bor bestämmas, gillar jag till alla delade i det tryckta förslaget om privat Barr t inrättningar uppgifne puncter, hvilka äro; U-o. Att hvar privat-Banks assosiation 1 - göres till det minsta af fem, för obetvitladf ■ mogenhet och stadgad credit, ansedda pi söner. 2;o. Att innan en sådan privat Bank 1 - gynner sina utlåningar, bör hvardera af i steressenterne för privat Bankens räkning ti Riksens Ständers växelbank, såsom fond i - sätta 50,000 R;dr Banco, och således hva e association, sammansatt af minst 5 persei c i växel-banken insätta åtminstone 250,0 > Riksdaler. 3:0.
Konungen höre deröfver Just.-cantzleren och förordne sedan, om skäl dertill finnes, Just.-cantzleren eller annan person å Just.-cantzlersembetels vägnar, att, uppå den klagandes ansvar, i hvad angifvelsen rörer, åtal i laga ordning anställa. Angår saken enskild person, korporation, embets eller tjensteman, underdomare eller öfverdomare, varde åtalet anstäldt inför Konungens Högste domstol. Ar åter fråga om ledamot eller ledamöter i Konungens Högste domstol anställes åtalet inför Riksrätt, så sammansatt som 102 § 11. F. föreskrifver. Om remiss till LagUtsk. anhålles vördsammeligen. Remitterades till LagUtsk.. Uplästes och lades till handlingarne ej mindre ankomne prot.- utdr. från de öfriga RiksStai, nemi. från Höglofl. PresteSt. af den 18 och 21 samt från YVällofl. RorgareSt. och Hederv. BondeSt. af den 21 och 23 dennes, än ock 2:ne från förstnämnde Stånd communicerade motioner, den ena af Comminister Beckman om en billig och mera rättvis fördelning af den allmänna bevillningen och den andra af Lector Wallman om föreläggande för R. St:s StatsUtsk. att i ett sammanhang till R. St:s granskning och afgörande framlägga hela statsregleringen, med afseende på såväl Statsverkets tillgångar som utgifterne inom alla hufvudtitlarne. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. \ till 8 e. m. In fidem protocolli, silbert Munck. 248 Den 30 December f. m>. Måndagen tlcn 30 December 1850. Plenum kl. 10 f. m. Justerades ett prot.utdr. för d. 28 dennes e. m. Justerades pleniprot. för d. 14 dennes.
Tackjern icke böra tillåtas till utförsel mot lägretull än 5o proc.” Af Herr Brukspatronen Tham: ”Sedan erfarenheten fullkomligt bevisat, att det på i73o:taiet införda och i 90 år med stora uppoffringar af Staten understödda förbuds-systemet, långt ifrån att bidraga till Fabrikernas uppkomst i Sverige, motverkat detta ändamål, enär Fabrikanten fri för täflan icke ansåg sig behöfva förbättra sin vara och moderera dess pris, samt lurendrejeriet, samsyskon med förbudet, verkade menligt på fabricationen, på samma gång, som detsamma demoraliserade en del af Nationen och beröfvade Staten den inkomst, som en loflig handel hade kunnat inbringa, föreslog Bevillnings-XJtskottet vid 1823 års Riksdag en öfvergång från förbudstill skydds-tulls-systemet; detta förslag, förnyadt vid sista Riksdag, blef båda Riksdagarna gilladt af Ständernas pluralitet och efter hand mer och mer af.Konungen tillämpadt, hvarunder Fabricationen i förbättring och mängd mera tilltagit på g år, än 90 års förbud förut mägtat åstadkomma, hvarjemte StatsCassan på lurendrejarens bekostnad under dessa senare år vunnit ganska betydliga summor; enskilda inleresset, i förening med oanvändbara bränvinshrännings-theorier, har nu åter så inverkat på Bevillnings-Utskottets pluralitet, att den i dag hyllat det odugliga fö r b u d s - sy s t e m e t, för att försöka tillvägabringa skadliga önskningars frambärande till Thronell, att få de band åter tillknutna, utan hvilkas fullkomliga upplösande Svenska Fabrikerna aldrig skola vinna framgång; öfvertygelsen derom, att detta Utskottets beslut skall verka lika ändalösa som ändamålslösa discussioner, får jag deremot reservera mig, med önskan och hopp, att Regeringen, upplyst, så väl om förbudssystemets skadlighet, som angående den välgörande verkan, hvilken åtföljt lossandet af de på handeln lagde fjettrar, hvarken skall lyssna till eller lern - Jior till Bevilln.-Utsk. Bet.