Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti afgifvet memorial, som från Borgare-ståndet blifvit tiil Stals-utskoltct rent il terad t, hav herr talmannen Brink, under Idrmälai), hurusom dels genom äldre författningar, oc'h dels lill följd al häfdvunua bruk, staderna i riket fält sig ålagdt att bestrida kostnaden’ lör en mängd bestyr, hvilka icke kunde tillkomma dem såsom serskilda kommuner, ulan vore af den allmänna beskaffenhet, alt de ovedersägligen tillhörde staten, hvilkens nytta och säkerhet de alsåge, samt att till denna kostnad, som uteslutande borde af allmänna medel bestridas, i synnerhet kunde härföras utgifterna för kronouppbörden, byggnad och underhäll af tullhus samt fångvården, med undantag måhända af fängelsernas byggande och underhållande, enär städerna deraf icke hade någon enskild fördel, samt dylika utgifter för landsbygden af kronan bestredes, hemställt och föreslagit, att städerna måtte från berörde utgifter befrias och. desse för framtiden varda å rikets allmänna utgifts-stat under behöriga titlar uppförda; varande ytterligare, till slöil för motionen, 'anföreit, att de förhållanden, under hvilka städerna i riket från början uppkommit, undergått betydliga förändringar samt att de dem förunnade förmåner, under det allmänna sträfvandet att tillvägabringa den enhet och likstämmighet i statsskicket och statsförvaltningens serskilda grenar, som för ett väl ordnadi samhälle ansetts vara af nöden, lid efter annan blifvit inskränkta eller upphäfda, hvadan det vore nödvändigt, alt skyldigheterna, hvilka städerna fått sig ålagde såsom motsats tili de dem förunnade förmåner, blefve rättade elter de sålunda förändrade förhållandena samt komme alt minskas i samma män, sorn städernas serskilda frioch rättigheter försvinna. Ehuruväl, i saknad af erforderlig fullständig utredning, ej mindre Uih. till R.
Ridderskapcts och Adelns klanum d. 22 September 1809. S. O, Föredrogs Stats-Utskottcls ProtocollSUtdrag af den 2o:dc sisttedne September, hwarigenvm Utskottet inför Riksens Ständer snmäll, att detsamma icke säge sig i ständ, att inom den utte Oktober, dä tre Mänader ifrän den dag Kongl. Majus nädiga proposition om Stats - Wcrkeis tilständ och behof ankom och iiplästes, äro förflutns, wöjcligcn kunna medhinna att utreda och sig utkäta öfwer ej mindre alla de, enligt RegeringS-formcn till desi ätgärd hörande, än frän de Respektive Riks-Ständen dit remitterade ärender; hrmställandcs altsä Utskottet till Riksens Ständer om de c) skulle täckas sinna angelägenheten fordra, att hos Kongl. Maj:t i undcrdänighct anhälla, det Riksdagen mätte ännu nägon tid fä fortfara; och besiöt Riddcrskapct och Adeln i anledning häraf, att wänligen inbjuda sine Med-Ständer, att enligt den 109 § Rcgerings-Formens föreskrift hos Kongl. Majit gemensamt i underdänighet begära Riksdagens förlängande med en mänad eller till ben 11 nästkommande November; hwilket beslut genom Utdrag af Protocollet be öfrige Rcspective Ständen meddelas skulle, bst supra. Utdrag af Protocollet, hället i Högloft. Ridderskapeks och Adelns Utenum d. 22 September 1809. S. O.
Ugglta, Sophie, froken, Bergs. Unger, Hedvig, fru, Hitorp, Kora. Versteegh, Inez, fru, Hernosand. ikerblom Emelie, f m, Falun. h l. Styrelsens for Fredrika-Bremer - Forbundets sjukkassa hrsberattelse till Hrsmotet 1897. Sjukkassans verksamhet har under ?ir 1896, det tioude &amp; ret sedan kassms biirjan, fortggtt och utvidgats p i siitt fijljande siffror visa: Delegarnes antal som vid IS95 5rs u t g h g var 237 hade vid slutet af 1890 stigit till 246. Af kas~ans rnedlemmnr bade nuder Bret tilllroi~mjt 17 oc11 nfgBtt S, diiref 2 iflidit. Under 1896 har utdelats sdsom sjukhialp till 48 personer for tillsaminans ' 1984 sjukdagar ett sainmanlagdt bclopp af 2: 75: (mot 3,230: 25 foregiiende Br). Necilenmarnes antal: Sjukllj Llp. k * IS87 .: ... . 97 kr. lzassa€orvaltarens rapport. - Kassans expedition har hallits oppen i Fredrika-Breiner-FSrbundets lokal en g h g i vecksn, hvarjainte anmiil; in&amp;tr inottagits &amp; denna lokal kl. 11-4 a11a dagar. I afseende pB intrade i kassin galler fortfmande: ntt kvinnor, tillhorande de lmtegorier, for hvilka kassan narinast vwit afsedd, utan vidare vinna intrade. under fijrutsattning af rent kkarebetyg; att for intradessokande ' med kvalificeradt 1aka.rebetyg.afgbrandet ligger hos de tre lakare, som tillhora stgrelsen, samt att i ofriga fall s i y r e l ~ e i ~ sin hslhet bes1uta.r ...
Nästan i all näringsväg hafva vi vuncm en förkofran och en utsträckning, som med införselfrihet och under ombyten af Economiska Författningar, hvarken står att vinna eller behålla Bristande afsättning gör väl för ögonblicket en stagnation öfverallt; men dertill lärer penningebristen eller, med andra ord, den enskildta Creditens beskaffenhet vara grundorsaken, och dernäst det inhemska Sktåtyån - Den 28 Juni i f, mi get, sorn belastar vahran med både öfverdrifven productionskostnad och Monopolisk vinningslystnad. Derjemte äro fortgående exempel af håg för utländsk yppighet ej att förtiga, bland verkande orsaker till Svenska varulagrens hopande, och sådane exempel skulle genom införselfriheten öfvergå till ett allmänt sträfvande. Såsom erinran vid en värd Ledamot, Friherre Boijes, uppgift rörande Americas handelsfrihet får jag äran nämna att den är en rest från det oundgängeliga behofvet deraf, och att desse Constitutionela Stater äro så nära på trappan till Prohibitivsystem , att' man der, efter oupphörligt ökade, overksamma, ansvar för Tullförsnillning, ändteligen upphunnit till Strafflagar för densamma, som ej länge hos ett fritt Folk kunna handhafvas eller bibehållas. Bland sådane onaturliga Lagar måste väl den intaga ett obestridligt rum hvilken anbefaller att hvarje person i Samhället, sorn äger förmågan att gå och ej genast, på tillfällig kallelse af Tullbetjent biträder vid beslagera anställande, gör sig förfallen till böter af 200 Dollars och Fängelsestraff. Hvad kan ett ProhibitvSysteme skarpare föreskrifva? Under sådane förhållanden försvinner den contradiction som vid första påseendet tyckes finnas uti Friherraroe Boyes och Skjöldebrands uppgifter om Americas Handelslagar. Ur dessa synpuncter yrkar jag vördsamt iterremiss af Utskottets Betänkande. Den 28 Junit j. m. 281 Nio 8. Herr von Becker, Carl Johan:
Det ringdes på Margret, och så blef det nya utrop och välkomsthälsningar, och middagsbordet blef åter dukadt, hvaråt den resande gjorde all heder, och därefter kommo Margrets bästa kaffe och gubbens bästa konjak fram, och just som de slagit sig ned därvid, kom också » väskan » med Kurts bref. Han hade själf kommit med samma tåg som det. Och först nu blef det i lugn och ro tid med förklaringar och reseberättelser. Ja, det förhöll sig som så med Kurts tystlåtenhet, att han först trott, att han skulle kunna få resa till nyåret, men han hade inte velat skrifva, förrän han var riktigt säker. Men så hade det blifvit uppskof igen, så att han inte kommit af förr än efteråt. Och själfva resan hade varit äfventyrlig nog — snöstorm och ishinder, så att » Express » hållit på minst sin dubbla tid mellan Hangö och Stockholm. Men det var detsamma nu, då den var öfver; det var bara tråkigt, att farbror fått vänta! IDUN 403 Och nu var kaptenen riktigt upprymd, så att jag ofta bjuden. Du vet, han är intressent i han både skrattade och bannades på sitt skämtbolaget. » » Kors, det har du aldrig skrifvit om! » samma sätt. » Jo, du är mig just ordhållig, du! Du skulle så säkert komma till jul, hette det, när » Nej, för att jag tyckte det var bättre att tala du gaf dig i väg till ryssarna — kan förstå, att om det alltsammans nu. Ser du, farbror, så länge du lärt dig det af dem! — det var ju bara på man inte är riktigt säker på sin sak, så tiger det villkoret jag gaf med mig. » man helst. Men så kom det där brefvet med » Käre farbror, » föll brorsonen in i samma ton, bjudningen till jul, och däri läste jag så mycken » jag har ju hållit ord så bra som någon. Ser vänlighet både på och mellan raderna, att jag du, i Ryssland räkna vi gamla stilen, och enligt fattade mod; och med lika mycken välvilja blef jag också mottagen, då jag kom dit. Förstås, att den är det julafton just i kväll! * Nu brast gubben ut i hjärtligt skratt.
Statsrätt i inskränkt mening eller inre offentlig rätt, Folkrätt, Statistik, Nationalekonomi, Administrativ rätt, Laghistoria, Praktisk och komparativ Lagfarenhet, Politisk och allmän kulturhistoria, Geologi och Mineralogi samt Filosofi och Estetik, dels till arfvode åt e. o. Professorn i Rättsoch Statsmedicin vid Carolinska institutet mot åtagande att under 2 å 3 månader hvarje år genomgå en särskild för jurister lämpad kurs i Rättsmedicinen, och dels 10,000 R:dr för de tillfälliga föreläsningar, som fortfarande borde hållas i de till allmän bildning hörande ämnen. Vid innevarande riksdag är i en hos Ridderskapet och Adelli väckt motion föreslaget, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet begära, det Kongl. Maj:t täcktes af sakkunnige personer låta frågan om ett universitets inrättande i hufvudstaden tagas i behörigt öfvervägande och sedermera hos Rikets Ständer göra den nådiga framställning, Kongl. Maj:t med anledning deraf kunde finna för fosterlandet och för utvecklingen af dess vetenskapliga och högre andliga lif mest gagnande. Men vid behandling af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets öfver berörda motion afgifna Betänkande (N:o 11), deri Utskottet af anförda skäl hemställt, att densamma ej måtte till någon åtgärd föranleda, hafva trenne Riks-Stånd detta Betänkande godkänt; Och då vid sådant förhållande det icke kan vara att förvänta, att frågan om anslag för inrättande i hufvudstaden af en vetenskaplig institution i den af Herr Ljungberg föreslagna syftning skulle för närvarande tillvinna sig Rikets Ständers uppmärksamhet, har Utskottet ansett sig icke böra förevarande motion, i hvad den afser högre anslag än det af Kongl. Maj:t föreslagna, till bifall förorda; hemställande alltså Utskottet, a) att Herr Ljungbergs ifrågavarande motion icke må till någon särskild Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Ständers ädla och ömma tänkesätt emot hwarje nitisk, redlig och förtjenstfull Embetsman, har StåtsUtskottet ansett sig icke böra lämna Herr StatsComrnistariens sä medelst ädagalagde oförtrutna bemödande mtan afseende. Och som Utskottet funnit detta med största anledning förtjena nägon särskild wedergällnittg; Sä får till Riksens Högloft. Ständer StatSUlstottet mördsamrneligen hemställa, att Riksens Högloft. Ständer täckas tillägga bemälte Herr StatsCommiffarie en gratification härföre af Ett Tusende Riksdaler Banco och att StatsUtffottct mätte tillätas att anmoda Herrar Fnllmägtige i RiksgaldsContoiret att desie 1000 Rd. Banco af under händer hafmande medel uppä Ststs, Utskottets disposition anordna och utbetala. Till Riksens Högloft. Ständers bifall hcmställes detta wördsammast. Stockholm ben i April 18L0. Pä Högloft. Nidderskapets och Adelns Ledamöters wägnar 6 Ises Elemin Pä Den 2 April. Pä Hkgwördigs PrcsteStändets Ledambtrrs rvägnar lii. V/e i ä e m a n. Pä Wälluff. VorgareStändcts Ledamoters magnar Larl kr. L. a n ä I) 6 r A. Pä Hcderwarda BondeStändets Ledamöters magnar ^ o n ^ON850 N. Ist. kröäelius. Lades pä bordet/ Upplästes ett ifrän StatsUtstottet ingifwit sa lydande : Wördsamt Memorial! Sedan Riksens Högloft. Ständer behagat meddela Statsutskottet de förändringar och rättelser som Riksens Högloft.
Ad. nyss upplästa prot.utdr., hvaraf tydligen synes, att det ej fastat sig vid peer-byggnaden eller någon annan viss del af det arbete, som göras skall, ulan att således livad som kommer att göras bör blifva öfverlemnadt åt styrelsen att efter noggranna undersökningar bestämma. Jag skulle således tro, att intet binder möter för R. o. Ad. att bifalla hvad PresteSt. bar beslutat, och att man derigenom ej på något vis bar blifvit förhindrad att afse hvad som af Hr Lefreåi blifvit föreslaget. Jag för min del tillstyrker det ifrågavar. anslaget, och ber alt särskildt få nämna en sak i afseende på hamnens skyddande emot sand, som jag lärt känna vid Ystad. Dess hamn är ännu mycket besvärad af uppgrundning genom drifsand. Detta härrör myeket deraf, att en naturlig peerhyggtiad, som fanns på en utskjutande udde, nemi. ett stenref, blifvit borttaget, för att derigenom trygga hamnen vid Ystad. Sedan dessa stenar blifvit borltagne, så har sanden blifvit drifven inåt hamnen. Jag nämner detta förhållande, endast för att visa att en peer-byggnad, för förhindrandet af hamnens uppgrundning genom sand, här är af största vigt. Då emedlertid genom PresteStis beslut fria bänder äro lerrinade åt Styrelsen att använda medlen på det sätt, sorn t jenligast är, för bevarande af denna goda hamn, som under alla våra krig, åren 1808, 180g, 1S10, 1812 och i8i3, alltid var och förmodligen vid sådana tillfällen alltid kommer att förblifva en god station för vår flotta, så synes mig lämpligast att R. o. Ad. deruti instämmer. Gr. Posse: Jag får för det första besvara den anmaning, som Frih. Sprengtporten till mig gjort. Jag medgifver belt och hållet, att de municipala algifter, hvilka utgå af Landskrona, äro ganska obetydliga, ehuru de verkligen finnas.
Den värda Ledamoten, som väckt frågan, har ansett detta som en beskattning, constilutionsvidrigt tillkommen, och jag måste säga, mig tyckes, han äger dertill full anledning, då den före år 1813 var okänd, men då först tillkommen, heldst jag förmodar, om Stockholms stad dessförinnan ägt en sådan rättighet, den nog begagnat den, och förut kändt, att, som orden lyda i DrätselCommissionens utlåtande, denna inkomst varit oundgängelig för Stockholms Stads f astställdci Stat, Det andra torde vara af ej mindre vigt. Då det ej lär kunnajnekas, att importen a£ förnödenhetsvaror ifrån Finland är 344 Besv. och Elon. Utsk. Bettinkanden. högst skadelig, borde til! förminskning deraf ingen uppmuntran åsidosättas, att förmå egna medborgare att af inhemska alster, så mycket sig göra låter, förse HuFvudstaden med sådana varor, sora den ej kan umbära; men huru detta sker, då genom sådane tryckande band och ofta fiendteliga behandlingar af Policebetjenter olust och afvoghet måste uppkomma hos dem, sorn äga något att afyttra och dem derifrån afhålla, lärer vara lätt att inse. Jag önskar således, att Riksens HöglofL Ständer ville hos Kongl. Makt i underdånighet anhålla, det befrielse från oftanämnde afgift måtte äga rum, likasom innan Dess nådiga förordning af år 1812 utfärdades.’’ Uti detta Herr Herzenhjelms yttrande instämde RiksdagsFullmägtige Gustaf Larsson från Stockholms och Olof Olsson från .Vesterås Län. Ut supra. Riksens Högloft, ^tanders Allmänna Besvärsoch och EkonomiVbskotts Betänkande, i anledning af gjord hemställan om en Cornites inrättande i hvarje Församling, till utdelandet af det Spannemåls» understöd, som af Kongl. Allmänna M‘agazins Hirectionen lemnäs m. rn. Tjll Utskottets åtgärd hår ifrån HöglofL Best), och Ekon. Utsk, Betänkanden. 345 Ridderskapet och Adeln blifvit remitteradt ett Memorial af Herr Friherre C. M.
På det att nödig vetenskaplig bildning skall kunna bibringas ynglingar, som egna sig åt vägoch vattenbyggnads-yrket, hafva Rikets Ständer, alltsedan 1840 — skilda medel till aflöning för lärare vid Mariebergs högre Militärläroverk samt till Stipendier för Elever, hvilka vid nämnde läroverk genomgå den kurs, som är stadgad för att, efter Corpsens första uppsättning, vinna inträde i Vägoch Vattenbyggnads-Corpsen. För åren 1861—1865 äro till nämnde ändamål af Rikets Ständer anslagna, enligt § 151 af Riksgälds-Kontorets Reglemente: till Lärares aflöning 3,000 R:dr för året eller tillsam - mans Runt R:dr 9,000: — och till Stipendier för Elever, likaledes » 9,000: — Summa R:mt R:dr 18,000: — Dessa medel lyftas successivt af Högste Styresmannen för läroverket, och stipendierna fördelas, enligt Rong!. Maj:ts särskilda Nådiga beslut, af bemälde Högste Styresman i samråd med Chefen i Vägoch Vattenbyggnads-Styreisen. I de förut åberopade anteckning arne för åren 1851—1853, äfvensom för 1854—1856, bar visserligen blifvit omförmäldt hvad som erfordras utaf de ynglingar, hvilka egna sig åt vägoch vattenbyggnads-yrket, och åstunda att inträda i Statens tjenst. Här må dock jtlerligare upplysas: Eleven bör efter tagen Student-examen, eller genomgången kurs vid Teknologiska Institutet, vara anställd minst ett år vid något vägeller vattenbyggnads-arbete, för att vinna insigt i det, så att säga, handtverksmessiga af yrket; derefter anmäles eleven, genom Chefen för Vägoch Vattenbyggnads-Corpsen, hos GeneralFälttvgmästaren till förberedande kursen vid någotdera af Artilleriregementenas läroverk *) för att sedermera taga pröfningseller ') Vid Kongl. Svea Artilleri-regementes läroverk få, enligt Kongl. Majus
Jag Herren hafver det sagt, det vill jag ock så göra allom dessom onda hopenom, som sig emot mig upphäfvit hafver; uti denna öken skola de åtgå, och der dö. Alltså dödde af Herrans plågo alle de män, som Mose sändt hade till att bespeja landet, och igenkomne voro, och hade kommit hela menighetena till att knorra deremot; Dermed att de gåfvo landena ett rykte, att det var ondt. Men Josua, Nuns son, och Caleb, Jephunne son, blefvo lefvande, af de män, som gångne voro till att bespeja landet. Och Mose talade dessa orden till all Israels barn; då sörjde folket svårliga; Och stodo om morgonen bittida upp, och drogo upp på bergshöjdena, och sade: Här äre vi, och vilje draga upp till de rum, der Herren oss af sagt hafver; ty vi hafve syndat. Men Mose sade: Hvi gån I så utöfver Herrans ord? Det skall icke väl bekomma eder. Drager icke upp; förty Herren är icke med eder; att I icke blifven slagne för edra fiendar. Ty de Amalekiter och Cananeer äro der för eder; och I varden fallande för svärd, derföre, att I hafven vändt eder ifrå Herranom; och Herren skall intet vara med eder. Men de voro förblindade till att draga upp på bergshöjdena; men Herrans förbunds ark och Mose kommo intet utu lägret. Så kommo de Amalekiter och Cananeer, som på bergen bodde, neder, och slogo dem, och förföljde dem allt intill Horma. Och Herren talade med Mose, och sade:
Koppar 00 oo 00 00 Cylindrisli } hatt med 00 ,ums 3n«r8r f I st. oval äf 6 t. diam. i st. rund af x t. diam. | j Dubbel} r<;c0ficator^ fästad vid hatten f Att sättas emellan pannan \ och afkylnings-redskapen Mäskvärmare X 1 Redskapens pafinerymd ät stämplad å pannans j ^^grsta ,]ei j—00. På panna, liatt, mäskvärmare och feetilicator åsatt min namnstämpel S, S. 1835- N. N-; den 183— (Justerarens namn,) Reservationer : af Herr Stuart} Fredric: ”Under de sammansatta Utskottens nitiska bemödanden alt genom en sträng Författning söka förekomma det morali - 44 B ev.-, Lagsamt Allm. Bes v.- och Oecon.- Utsi:.? Utlåtande N:o S. ska förderf bränvinsproduclionen sprider omkring sig, hafva Utskotten uppgjort ett Förslag till Förordning om bränvinsbränningen och dermed gemenskap egande ämnen, hvilket, efter min öfvertygelse, i flere delar är origtigt och stridande emot allmänna rättsgrunder samt ledande till helt andra resultat, än dermed varit afsedde. Till undvikande af vidlyftighet vill jag dock allmänt anmäla min reservation emot 53 och 63 §§. af Förslaget, dem jag minst kan godkänna. Enligt den förstnämnde skulle ingen, sorn utminuterar bränvin, ega rätt till utbekommande af fordringar för det bränvin han utlemnar pä räkning eller credit. Alt ett sådant stadgande är rättsvidrigt, förmodar jag icke en gång Ustkoltens majoritet, som föreslagit det, skall bestrida. Men den har tilläfventyrs trott sig kunna förbise denna omständighet, i anseende till det goda ändamål man dermed förmodat sig vinna, nemligen förekommandet af skuldsättning för bränvin och med detsamma minskning i hränvinssupandet.
Denna § har blifvit af Borgare-Ståndet återremitterad på den grund att motion blifvit väckt om medgifvande af rätt för Banker att taga högre ränta än den för närvarande tillåtna; men då Utskottet i särskildt Betänkande afstyrkt bifall till denna motion, så föranleder återremissen i denna del ej till någon ändring i förslaget. \ § 14. Emot den af Utskottet i denna § föreslagna grund för Bankernas sedelemission har blifvit inom Höglofl. Ridderskapet och Adeln anmärkt, att man med lagförslagets bestämmelser i denna del hufvudsakligast borde afse att åstadkomma en inskränkning i berörde rätt, helst Bankerna, hvilkas egentliga ändamål vore att uppsamla tillgängliga kapitaler och tillhandahålla de personer, som kunde använda dem, tvärt emot detta ändamål gjort sedel-utgifningen till hufvudsak, fastän den egentligen borde betraktas endast såsom en Bankernes reserv-kassa. Någon synnerlig inskränkning i sedelutgifnings-rätten blefve emellertid icke följden af Utskottets förslag. I det ögonblick nemligen, då Riksmynt-kassan jemt 14 Bankooch Lag-Ulskoltets Utlåtande jV o B. motsvarade den andel af grundfonden, som blifvit kontant inbetald, komme det af Utskottet föreslagna nya stadgandet att fullkomligt öfverensstämma med det gamla; och om Riksinynt-kassan vore större än den kontant inbetalda andelen, vanligen utgörande tjugufem procent af hela grundfonden, så skulle, sedelutgifningsrätten visserligen blifva i samma mån mindre, än den förut varit, men deremot om Riksmynt-kassan sjönke under den kontant inbetalda delen af grundfonden, blefve sedelutgifnings-rätten större, än enligt nu gällande stadgande. Ehuru Riksmynt-kassan utgjorde någonting för mycket sväfvande och ombytligt, för att utgöra en fullt tjenlig grund för sedel-utgifningsrätten, borde den likväl vid bestämmandet af sedel-utgifningen icke uteslutas, enär derigenom uti sjelfva lagstiftningen skulle inläggas ett frö till försvagande af nämnde kassa.
Ropades j.i. lii Frill. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade antaga den tariff för bevillningen af löner, sorn Be villn. Disk. föreslagit. Hr von Hartmansdorff frågade huru Landtm, ansii! R. o. Ad. hafva besvarat dess nyss förut framställda proposition. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, alt than funnit den med ja besvarad, oell att således R. o. Ad:s beslut i afseende på tariffeller procent-bevillning för egendom, lön eller inkomst blott kunde anses som provisoriskt och bestämmande den proportion, hvaruti bevillningen koirnne all utgöras, då sjelfva summan en gång fomine att bestämmas. Hr von Hartmansdorff. I det fallet skulle jag tro att ingen propos. på den tariff, som nu står i Bevilln. Dtskts betänk., kan äga runi; utan alt för R. o. Ad. nu Den 3 Octoberfm. 37 endast återstår att uttrycka, Innit'ida Ståndet vill alt bevillning skall bifallas eller viss proc., eller efter någon annan bestämd tariff. Jag anhåller om propos, på den förra meningen. Gr. Posse: Då båga är vackt om bestämmande af viss procent, sä får jag fästa uppmärksamheten derpå, att såvida en sådan beräkning skall accural uppgöras, uppståt mindre brutna tal, hvarföre jag tror det böra algöras, att smärre bråk, som icke uppgå lill fulla skill ingar-, få af k ortas. Frih. Nauckhoff: Jag får upplysa den sista värda talaren, att då jag väckt fråga om procent-beräknings införande, så har jag completterat mitt yttrande derom, då jag förklarat, att både skil lingnioch r:st. skulle uteslutas vid uträkningen. Procent-beräkningen är dessutom icke ny, utan tillämpad förut, och qvarstår äfven i Utsk:s förslag för löner fr. o. m. 1200 rtdr. De 3 procent, som legat Hr Rosenblad om hjerta!, finnas således förut. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: