Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Beklädnad, om förhöjning af anslaget till manskapets vid Svea och Göta Artilleri-Regementen. X. B. 358. A 364. XI E. 19- Beklädnadshjelpen för Underofficerare ined vederlikar vid Lif-GardesRegementena till fot och Artilleri-Regementena. Se Stats-Utskottets Memorial N:o 71 (.35:0). Belåning af fabrikater och handtverksprodukter om anvisande af en särskild fond för. XI. B. 418. 427, 430. A. 432. •— af guld och silfver i Rikets Ständers Bank och dess Lånekontor, angående. XI. B. 151. 268. 278. A. 280. — af jern m. m., om förändring i gällande föreskrifter angående beskaffenheten af de vågattester som vid Götheborgs Lånekontor antagas för. Belåningsrätt å råkoppar, angående återinförande i Banken af den Falu Bergslag förut medgifna. XI. B. 77. A. 85. Benkert, H, J. Se Bankens Kontorsskrifvare. Bergenstråhle, Aexander, yttranden: V. 421. XI. 52. Bergsfrälsejorden i Stora Kopparbergs län, om skattläggning och rotering af. XI. B. 4, 5. A. 8. — inom Stora Kopparbergs län, om skyldighet för densamma att deltaga i skjuts. Bergs-Kollegii indragning, angående aflätande af särskild underdånig skrifvelse om Riksens Ständers beslut i afseende på. IX. 105. R. 106. B. A. E. 249, Bergslagärne, om upphiifvande af den tvungna tackjernsblåsningen inom, eller beviljande af frihet att från jorden skilja hyttedelarue. Bergslagshemman, f. d., om befrielse för sådana från så stor del af dem pålagde frälseräntor, som motsvarar den skattenedsättning nuvarande bergslagshemman erhållit eller vid denna Riksdag kunna erhålla. I. R. 161.
Hr Bildt har upgifvit, att det öfverskott, som f. n. är att årligen beräkna, stiger till 2,791 R:dr; men, säger lian, deraf får man icke antaga att denna summa blifver lika stor i framliden, ty hittills har Rid - 92 Den 15 November e. m. darb.-Direkt, kunnat utlåna penningar mot 4| proc., hvaremot nu mera obligationer måste emottagas, som löpa med 4 proc. Vi böra likväl härvid erinra oss, att R. Sl:r bifallit införandet af ett fondsystem, hvarigenom naturligtvis många tillfällen, att inköpa obligationer, komma att erbjudas. Vi hafva just vid behandlingen af fondsystemet måst erkänna behofvet af att sälja obligationer till nedsatt kapital-proc., och då denna fråga var å bane, talades mycket derom, att omständigheterna kunde blifva sådana, alt det vore nödvändigt att nedsätta procenten, så att den motsvarade 4£; vi veta icke, huru detta kan komma att gå; men det veta vi, att under tiden hafva tvenne hypolheksföreningar ställt sig på en inhemsk ståndpunkt, derigenom att ett större antal obligationer kommer att utbjudas. Denna konkurrens skall hafva till följd, att det icke blifver svårt för kassor att väl använda sina penningar, och ingen anledn. är för handen att tro, det man icke skall få utlåna sina kapitaler mot 4^ proc., ja, jag tror t. o. m., att det icke skall blifva svårt att få utlåna dem på goda hypothek mot 5 proc. Hr Bildt har vidare talat om förestående reparationer af Riddarhusets byggnader; jag känner icke huru stora dessa skola blifva, men jag ser med nöje, hvarje gång jag upkommer till Riksdagen, att Riddarhuset blir allt vackrare och vackrare. Dock tror jag icke, att dessa reparationer hittills erfordrat stora omkostnader, och jag håller det troligt att icke heller hädanefter större summor komma att derpå bortslösas.
Mörner i saken yttrat, är ifrån början till slut fullkomligen riktigt, så alt jag icke annat kan än till alla delar derutinnan med honom instämma. Jag beklagar blott att hvad Gr:n yrkat icke varit möjligt för Exped.- Utsk. att verkställa. Att inom ett RiksStånd ifrån sin bänk förklara hvad, som bör stå i riksd.-beslutet och livad som bör stå i en underd. skrifvelse, är ganska lätt, men annat är, att bringa delta i verket, när tvenne RiksStånds tvert emot grundlagen stridande beslut derföre lägga hinder i vägen. Då måste någon åtgärd vidtagas för alt lösa ett sådant obehagligt förhållande, och denna åtgärd, har Ulsk. icke funnit vara någon annan än den som här blifvit af Utsk. föreslagen. Utsk:s ledamöter hafva åtminstone icke varit nog skarp - sinniga för att kunna upfinna någon annan utväg till frågans lösning, men väl skulle jag önska att hela saken kunde, i följd af de två Ståndens beslut, förfalla, ehuru jag tror del vara nog svårt, då alla 4 Stånden äro ense derom, att skrifvelse i frågan skall upsättas och expedieras. Gr. Lagerbjelke: Om Frih. Cederström hade rätt deri att fyra Stånd antagit förslaget till skrifvelse och § af riksdags-beslutet, men alt tvä Stånd ville hafva ett ytterligare tilläge: om hvad de i frågan beslutat, och att tvistepunkten låg endast deruti huruvida detta tillägg skulle komma in eller icke, så är ju uppenbart, att saken redan var afgjord och Ulsk:s förslag antaget genom fyra Stånds beslut, hvaremot frågan om tillägget, derom två Stånd stannat emot två, förfallit, under hvilket förhållande Ulsk. skulle haft aldramest orätt, att inkomma med voter:s-propos:r. Deruti finnér jag ett ytterligare mycket godt skäl till återremiss. Har Frih. Cederström återigen icke rätt i denna tanka, utan hafva RiksSlm ronde ifrågavar:de skrifvelse och § i riksdags-beslutet stannat i olika beslut, sålunda att R. o.
I det hela taget fans det hos gubben någonting kärngodt, som i längden intog alla till hans förmån, hög och låg. Hans karaktär hade utvecklat sig fritt och naturligt under det frihetslif, han fört, han hade blifvit frisk och stark och knotig som en af ekarne i skogen kring hans fädernehem. Gården låg djupt inbäddad i skog på alla sidor; der skogen slutade, togo hed och mosse vid. Med allt detta, skog och hed och mosse, hade han varit förtrogen sedan sitt tionde år; och sedan sitt tjugonde hade han suttit som envåldsherskare på egen torfva. Två gånger hade han varit gift. Den första hustrun var en stark och duktig qvinna, som kunde sköta gården på egen hand, när Jöns Isaksson egnade sig åt sitt favoritnöje. De lefde lyckligt samman i tjugo år och Jöns Isaksson sörjde henne djupt, när hon gick bort. Men tiden läker alla sår, och jägare bruka ha »godt läkekött». Det dröjde icke länge innan han gifte om sig. Den nya hustrun var klen till helsan och det kom inga barn. – Vid 40 års ålder arrenderade han bort gården och satte sig på undantag, för att helt och hållet kunna offra tid och krafter åt jägarlifvet. Han disponerade jagträttigheterna öfver hela nejden på mils omkrets; bönderna voro då i allmänhet icke sjelf jägare, och de visste, att de icke kunde lemna omsorgen om sitt villebråd i bättre händer än Jöns Isakssons. Undantagsstugan hade han inrättat efter sitt eget sinne och dess inre var prägladt af hans smak. Öfver den stora sängen, med hvita fransprydda kuddar och väfda stjerntäcken, sväfvade en uppstoppad häger med utspärrade vingar – alldeles i samma ställning som när fågeln i lifstiden träffades af Jöns Isakssons dödande skott. – Ugnsbänken var liksom sängen prydd med hemväfda täcken i stjernmönster. Framför ugnen stod en sten att värma fötterna mot. Rummet sträckte sig genom hela husets bredd, med fönster åt ömse håll. En moraklocka med högt fodral och rundt hufvud stod i ena hörnet och knäppte sönder tiden med sin stora pendel. Mellan sängen och kakelugnsbänken fans ett långt, golffast bord.
Det är pojkar som studera matematik. MONIKA. Och den der Grönström är således docenten i matematik? Och svåger till adjunkten? ALLÉN. Alldeles, alldeles. MONIKA. Och det har herrn inte sagt ett ord om, nu, när min systerson Evas son ska' ta studenten? Tycker herrn inte att studenten är någonting? ALLÉN. Visserligen, fru Monika, den är mycket. På den och dess rätta uppfattning af alumnen beror ofta hela hans framtid. Helst när man måste ha' stipendium och det ett bland de största till. Jag har haft två lyckliga dagar i mitt lif, så femtioåtta år jag är inte fler. Det var när jag första gången gick till skrift och när jag blef student. Men adjunkten unnar inte Axel samma lycka? Adjunkten talar inte om att han är svåger med examinatorn i värsta ämnet! Adjunkten vill bli min svåger ändå? Men se, det blir ingen svåger af, om inte adjunkten genast beger sig åstad. Ännu är det kanske tid, ty matematiken kommer till sist. Bort med sig och tala med svågern, och lägg ett godt ord för Axel! ALLÉN. Men, lilla fru Monika... MONIKA. Der har herrn sin hatt! Och säg titulus Grönström, att vi kunna nog hans struntämne med, fastän vi bry oss litet mer om latin och grekiska och ebreiska, som duger till något. Jaja herrn är naturligtvis mycket artigare än jag... ALLÉN. Fru Monika matematiken... MONIKA. Ja ja: två sidor äro alltid tillsamman större än den tredje, men får inte adjunkten mig på sin sida, så blir det ingen triangel af mellan oss två och Sally, det svarar jag för. ALLÉN. Jag flyger...! MONIKA. Ja flyg, flyg! Och vänta. Se, om herr Grönström ville hålla till godo med en aldrig så liten supé i sällskap med sin svåger och oss, så säg honom, att här i staden och här i vrån finns en gammal käring, som ville ta' alla menni 319 skor i famn, om det i dag ginge väl för hennes systerson, men som han gör galen, i fall han ger Axel ett dåligt betyg. ALLÉN. Ska' framföras...
Hos RiddarhusUtskottet har RiddarhusDirectionen anmält, att, sedan, enligt meddeldte föreskrifter, åtskillige annoncer och kungörelser, rörande ledigheter afRiddarhusStipendier, Pensioner m, m., tid efter annan under loppet af hvarje år, blifvit uti Postoch Inrikes Tidningarne införda, utan att för berörde åtgärd någon betalning under en längre tid blifvit fordrad; så hade likväl det förhållande uppkommit, att Svenska Academien, som, enligt Kongl, Majrts INådiga Privilegium af den 22 December 1791, äger rättighet att utgifva ofvp.inämde officiella Tidningar, ansett sig icke kunna på egen bekostnad besörja om ifrågavarande kungörelsers införande; af hvilken anledning Academien låtit för åren 1827 och 1828 uti ifrågavarande afseende debilera RiddarhusDirectionen, enligt särskildt ingifne räkningar, uppgå - Den ii Mars e. ra. ende för förstnämde år till 33 R:dr 18 sk., samt för år 1828, hvarunder flera kungörelser, i anseende till den instundade Riksdagen, måst införas, till belopp af 76 R:dr 24 sk.
Utlåtande i fråga om de loeala förhållanden, som till en eller annan mindre ändring i Commitéens förslag kunde föranleda; Dock lärer angeläget vara, att grärtsorne för en sådan åtgärd närmare utstakas, på det icke de hufvudsakeliga grunderne må blifva rubbade, och Målet derigenom ryckt ur sitt sammanhang, Stats-Utshottets Betänk anderi. Hvad Comrnitéen för öfrigt i underdånig' het föreslagit rörande sä val Redogörelsen torde Tertialoch Vacancesamt andre medel, som kunna inflyta och böra bland Eonderne till den nya regleringen intagas, som ock åtskillige andre för verkställigheten nödige ansedde omständigheter, synes icke för närvarande fordra någon åtgärd, utan böra förekomma till Eders Kongl. Majus Nådiga pröfning i ett sammanhang med den till upprättande Staten. Deremot och med fästad uppmärksamhet vid Uppfostrings-Commiléns yttrade förmodan, att tillgångarne för Eäro-Verken skulle sannolikt icke obetydligen ökas genom vederbörliga undersökningar om en del Tionde - sättningar inom de Socknar, hvilkas Kyrkoherbergen blifvit till Gymnasiioch Scholse-Uärarnes löner an. slagne, har Stats-Beredningen skolat i underdånighet tillstyrka, att Eders Kongl. Maj:t läcktes i Nåder anbefalla Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, att, gemensamt med DomCapitlen, föranstalta om slike undersökningar, der Tionde - sättningar icke i behörig ordning redan fastställde blifvit, som för en sådan åtgärd kunna vara hinderlige, och om Resultatet af densamma ofördröjeligen till Eders Kongl. Majit inkomma med underdåniga Berättelser och uppgifter, hvilka Eders Kongl. Maj t sedan torde i Nåder öfverlemna till Stats-Beredningen, för att sitt underdåniga utlåtande deröfver af’ gifva. Slviteligen, och då Eders kongl. Maj:t, under loppet af nuvarande Urtima Riksdag, lärer 97° Stats Utskottets Betänkanden. i Näder framställa hvad sedan sista Riksdag vid den af Riksens
Jag kanner icke densamma vidare, än hvad som kan inhemta? af Hr Eckermans reservation emot Utsk:s ofstyrkande af bifall till K. M:s nåd. propos., ang:de tillökning för detta regtte; men är förhållandet sådant, som berörde reservation utmärker, att en capitaine ej har mer än 35or:drs lön, en lieutenant 2Öo r:dr samt en fänrik 225 r:dr och beklädnadspenningar 43 r:dr, så tvekar jag icke att tillstyrka lönetillökning för denna corps, isynnerhet för capitainerna. I rummet derefter synes mig tillökning af lönerna för de yngre capitainerna vid Artilleriet till 600 r:dr böra komma i fråga. Då detta vapen fordrar högre kunskaper hos dess officerare, än infanteri-reg:ternas, och då de äro nödsakade att vara i garnisonstjenstgöring, anser jag dem snarare böra komma i åtnjutande af 600 r:drs lön, än Infanteriets andre capitainer. Dessa böra först sedermera komma i fråga; hvarvid jag likväl får anmärka, att efter indelningsverket en capitaine hade dubbelt så stor lön som en fänrik, och att, om också fänrikarna få i5o r:dr lön, andre capitainerna likväl uti dem redan anslagna 5oo r:dr stå till fänrikarna uti samma lönförhållande som capitainerna efter indelningsverket. Sist anser jag fråga böra uppstå om tillökning af reg:tsqvartermästarnes löner. Men då, som mig synes, det är en pligt af representanten att vid statsbehofvens pröfvande följa samma ide', som han, efter min åsigt, bör låta tjena sig till ledning vid pröfningen af sina enskilda tillgångar och behof, har jag, för att fullfölja denna ide', måst avancera fram till en annan af hufvudtitlarna. Jag är öfvertygad, att hvarken jordbruket eller de andra näringarna, sig sjelfva lemnade utan onödiga tvångsband, fordra något understöd af staten.
Ut dr. d. zi Aug. 1823. 121, angående lindring i Krono brefbärings skyldigheten; men BorgareStåndet, som godkänt samma Förslag, fann för godt att dervid förblifva. Frän Hederv. BondeStändet. S. D. Wid förnyad föredragning af Stats Utskottet’, den 12 denne’, under 1X40409, afgifne, samt den eo derpå följande på bordet lagde Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande, angående den i HufvudStaden anlagde Veterinair - Inrättning, fann BondeStåndet skäligt, att instämma i Högloft Ridder kapet och Adelns, enligt ankommet Protocoll Utdrag, den 25 i denna månad tagne beslut, hvairgenom Utlåtandet är gadkändt, med tib» lägg, icke allenast, att 553 Rd. 16 sk, B:co årligen till Uönefyllnad för den Theorethi ka Läraren, samt ett lika belopp årligen såsom arfvode för Penisonairen beviljas, utan ock att ytterligare 960 Rd. B:co årligen böra å Stöt intill nästa Riksdag uppföras, till underhållande af 8 Elever, utöfver hvad StatsUtskottet tillstyrkt; Freit. VtJr. J. Z7 Äng. 182.3. 81? hvarjemte BondeStåndet ansåg det stadgande nödigt: dels att sistnämnde 8 Elever böra efter hvad correcpondance med vederbörande Landshöfdingar, tagas ombytervis frän de Län, som äro aflägsne från Hufvud'taden, helst de närmast dertill belägne orter kunna förses med Veterinair Läkare af Inrättningens öfrige Elever, dels och att den kunskap, hvilken utgör Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Stats-Utskottets Betänkanden. 299 och Långor alltså skall bestämmas till 15 procent. $:de Voterings fr agan:
StatsUtskottet får i anledning häraf förklara, att enär hos tvärtne af RiksStånden väcktes Motioner om TalmänsTaiTf&j-nes indragande för kommande Riksdagar, och frågan till StatsUt-, skottets åtgärd remitterades, ansåg Utskottet sig väl icke kunpa tillstyrka, det någon föreskrift härom af Rikets nu församlade Ständer skulle gifvas, men öfverlemnade till Riksens Höglofl. Ständer, ali genom eget efterdöme béfordra den i detta hänseende åsyftade besparing i Statens tillgångar för framtiden: och annorlunda trodc-le Utskotta sig icke kunna i ett Hushållningsmål sf denne beskaffenhet förfara. Det har dock StatsUtskottets Betänkanden. jivarken blifvit ifrågastäldt eller af Utslcottet föreslagit, att de så kallade Ståndsklubbarne skulle uphörä eller Herr UandtMarskalken och Herrar Talmännen sjelfve vidkännas de kostnader, som oskiljaktigt åtfölja den representation, som deras kall och egenskap af Ståndens Hufvudman på. fordra. Utskottet finner sig altså icke kunna frångå dess förra Utlåtande härutinnan, hvilket äfven utaf Wällofl. RorgareStåndet den 24 sistledne Januarii samt af Hedervärda BqndeStåndet den 2 derpåföljande Februarii blifvit bifallet, men hemställer huruvida det tillägg vid beslutet, sorn i denne fråga fattas, må anses nödigt, att kostnaderne till Ståndsklubbarne och of. rige oumgängelige depenser för den representation, som af Hetr UandtMarskalken och Herrar Talmännen mäste iakttagas, bör godtgöras och utgå af Riksdagskostnads - Summan. Stockholn^ (}en 23 Martii 1818. N:r 136, Riksens Högloft. Ständers Statsutskott s Utlåtande öfver gjorde Anmärkningar vid dess yttrande, angående Pensioner för Hans Kongl. Höghet KronPrinsens f. d. Lärare, Sedan StatsUtskottet, uti afgifvet yttrande den 16 nästlidne Februarii, föreslagit, att Hans Xongl.
Sparre om en inskränkning i densamma på sätt han i sin reservation föreslagit, emedan sådant leder till de största inkonseqveuser. Om t. ex. någon säljer en egendom till sitt barnbarn, så vore dess farbroder icke berättigad att börda, emedan egendomen blifvit sald inom bordén. Om sedan barnbarnet säljer egendomen, så är farbrodern icke heller då berättigad att börda, emedan han icke längre är bördeinan; och sål. vore denne i ett sådant fall alldeles utesluten från den rättighet, sorn man åsyftar att för de närmaste slägtingarne bibehålla. Om en egendom tillhör flera personer. och en af dessa säljer en del deraf, huru skall det då gå? Skall man då börda denna del särskildt? Gr. Sparre har vidare anfört som exempel för att visa nyttan af bördsrätten, att vid utmätuingsauktion en egendom kan gå bort för ganska ringa pris, och att det då genom bördsrätten blifver för den fattige jordegaren en möjlighet att återfå sitt sålda hemman. Hvar och en vet dock, att utmätning och försäljning af fastighet icke går så fort, att icke en slägtinge, som vill och kan hjelpa, har tillfälle dertill, utan att behöfva börda. Då sål. genom Gr. Sparres förslag säkerhet i besittningen icke kan fullständigt vinnas, utan sådant endast kan blifva fallet, om bördsrätten helt och hållet borttages, men U. o. Ad. icke torde kunna f. n. fatta ett. dylikt beslut, utan LagUtsk:t otvifvelaktig! bör komma i tillfälle att granska de lagens rum, som skola uphäfvas, vågar jag anhålla att Ståndet behagade till Utsk:t återremittera detta ärende. Hr Dalman:
Vaxljusen i altarets grenstakar tändes. Samlade kring altaret och knäböjande vid detta uppstämde munkarne en sång, i hvars högtidliga toner dallrade känslor, som förnummos i allas hjertan: menniskans fruktan för naturens öfvermakt och vilda vrede, dess dunkla alstringskraft och oemotståndliga förstörelseverk, men äfven menniskans förtröstan till ett barmhertigt väsen, hvars kärlek är närvarande äfven i ödeläggelsen. Med munkarnes sång förenade sig tonerna från klockornas helgade metalltungor. Men högre och kraftigare än de dånade åskan, brusade stormen. När bönen var slutad, återvände patern och riddaren till bokrummet. Klockorna ljödo ännu; de skulle ringa, sålänge stormen fortfor, och mana det kringboende folket till bön. Riddaren ville nu återvända hem och ämnade begifva sig till sin häst, som öfverlemnats i brodren portvaktarens vård. Men i samma stund inträdde denne och anmälde, att en gosse af ett främmande besynnerligt utseende ville tala vid priorn. – Hvarifrån kommer han i detta oväder? frågade priorn förundrad. – Jag vet icke, svarade brodren portvaktaren. Priorn och äfven riddaren tänkte ögonblickligt på den syn som troddes bebåda pesten. Gossen infördes i bokrummet och betraktades med undran af patern och riddaren. Han var liten, späd, endast omkring nio år gammal. Regnvatten droppade ur hans långa mörka lockar, men en kappa, som han aflagt derute i hvalfgången, hade skyddat hans bruna drägt mot väta. Hans anletsdrag voro sköna, men buro tillika en sådan pregel, att man knappt trodde sig se ett barn; ty det låg så djupt allvar på hans panna, så mörk erfarenhet och hemlighetsfull glans i hans ögon, så mycket tyst och tåligt lidande på hans bleka kinder, i linierna kring hans lilla mun och i den fina åderteckningen på hans stora ögonlock, att det bildade icke en naturlig, utan en öfvernaturlig samklang med hans barnsliga ansigte. Hans drägt var, såsom nämndt är, brun och i tyget grof, men likväl så skuren, som om den förfärdigats af en moder, stolt öfver sitt barns skönhet.
Mycket hade jag mer att tillägga, men slutar med vördsam hemställan, om icke rättast vöre alt först afgöra om vi böra egna någon upmärksamhet 26* 404 Den 26 April f. m. ät alla de framställda förslagen. Besluta vi, atl vi alldeles icke vilja hafva bränvin, behöfva vi icke tänka på att åstadkomma en bränvinslag, sorn nära nog blir digrare än den borgerliga lagen och följaktligen kunna - vi också undgå att få bränvins-domstolar och bränvins-domare och thermomelrar öfver statsbehållningen, öfverdenna icke sköna utan fula konst at ttillverka och försälja bränvin. Jag förnyar således min anhållan, atl den första öfverläggningen må föras om de två alternativerne, om vi skola antaga Utsk:s förslag eller helt och hållet bannlysa bränvinet ur vårt land. Frih. Raab: Jag får lugna Hr Estenberg med tillkännagifvande att han, äfven om mitt förslag till föredragningsordning antages, Olifver i tillfälle att vid föredragning af 1 §:s 1 Mom. yrka absolut nphäfvande af ali rättighet till bränviustillverkning. Dernäst får jag för Hr Hjärne betyga min fägnad, alt han nu förklarat sig helt och hållet lill förmån för Utskrs Belänk., och det är mig så mycket kärare att få höra detta, som denne ledamot varit ganska strång i sina omdömen öfver Ulsk., sä att jag icke kunde vänta mig att få höra det yttrande han här afgifvil. I öfrigt får jag förklara, atl om frågan här gällde alt antaga författningen utan all förändring, sådan Ulsk. framlagt henne, eller att vidblifva den gamla, skulle jag aldrig ett ögonblick draga i betänkande att välja det förra, ty de befintlige felen kunna vid en kommande Riksdag afhjelpas dä grunden hvarpå den är bygd, är god. Jag är innerligt öfvertygad att stora resullater kunna i framtiden vinnas af detta förslag, sådant det nu är fram lagd t, men då åtskilliga förändringar deruti skulle förbättra detsamma, måste jag lika med Hr von Hartmansdorff önska, att vi icke förhasta oss ulan försöka, om icke dessa förändringar må kunna tillvägabringas.
S. D. fter uppläsandet af Höglofl. ExpeditionsUtr. kottets i ‘lag ankomne Förslag, till den af Riksens Ständer beslutade Tacksägelse-Adress till Hans Maj:t Konungen och Hans Kongl. Höghet KronPrinsen, för alla de visa anstalter, som sedan sistförfliltne Riksmöte blifvit vidtagne, så i afseende på det utförda kriget, som på Konun - Ex Protocollo Olof Werlin. £a - N:o 57, 58. 45° Den ii Mars', ga-Riket Norriges förenande under Hans Majrts Spira, fann Bonde-Ståndet för godt att berörde Förslag till alla delar gilla och antaga; hvarom tle öfriga Bespectiva Stånden, tillika nied Expeditions-Utskottet, skulle vördsamt och vänligen underrättas. Ut Supra. Utdrag af Hedervärda Bonde-Stundets Protocoll vid Urtima Riksdagen i Stockholm, den II Alars 1815- S. Expedilions-Utskottets nu ankomna förslag till Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse till Hans Majit Konungen, angående mått och steg, i afseende på f. d. Konungen och hans efterkommande, upplästes, och af BondeStåndet enhälligt bifölls. Ut Supra. Olof Werlin. Utdrag a f Protocollet hullet hos Högloft. Ridderskapet och Adeln, den 13 Mars iSiJ - S. D. emitterades lill BevillningsUtskottet Ett Dictamen af Friherre Rudbeck ^ Alexander, örn anmodan till nämnde Utskott, att : skynd. Ex Protocollo Olof Werlin. Ex Protocollo Den 13 Mars. 451 skyndsamt uppställa en billig princip för deri blif. vande Bevillningen. Ut Supra.