Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Endj olägenheten häraf för armen, ulen deuna är icke oväsentlig, är 63 den mora framskridna Sider, i hvilken man blir officer. Man har äfven härtill velat säsom olägenhet lagga deri, nit den korta vistelsen vid en krigsskola, i följd af att blott vara tillämpningsskola, ej skulle medgifva tid till militiiriska grundsatsers inskärpande; men dä krigsskolans samtlige elever skulle stå under krigslagarne, så kan för visso antagas, att den härigenom uppkomna di«ciplinariska sinnesstämn ngen skulle mer än motsvara den nuvarande längre tidens vistande vid krigsskolan, hvartill kommer, att då vapenöfningar med militärisk ordning blifva i alla läroverk införda och gossen från tidiga år i denna ordning uppväxer, så är detta en ganska god förberedelse lill krigsskolans disciplin och åtminstone jemngod med den. som något års längre vistande vid en krigsskola utan krigslagar kunde gifva. Några ålderssiflYor torde böra angifvas för att kunna väl väga de båda alternativen. Under skolåret 1860, som tyckes nära öfverensstämma med förhållandet under skolåret 1861, var medelåldern för likets elementarskolor följande: Klassiska linien. Reala linien. Nedre afd. Öfre afd. Nedre afd. Öfre afd. Under samma tid var: Medelåldern vid studentexamens afliiggande, för dem som genomgått elementar läroveiken 20. » för d'm som aflagt studentexamen och ingått vid enskilda krigsskolan i Stockholm 1859—61 19. » under 10 år, för kadetter vid uppflytlningen till öfre afdelningen, som har 2:nc klasser 18.34 » under 10 år för utexaminerade kadetter 20 70 Af dessa siffror svnes, att med antagande af att den nuvarande afgångsåldern fortfarande skulle blifva 20 år, och med antagande af en högst tvåårig kurs vid krigsskolan, sku le man ej kunna blifva officer förr än vid 22 år, om man g1 nomginge hela läroverket.
Bref af den 1 Junii 1791, att Consistorii-Notarier skola / ">r sin uppbörd ansvara såsom Uppbördsman, efter Utskottets tanka, är klart och tydligt, utan ock Kongl. Förordningen den 29 November 1825 , hvarigenom öfverskriften_a 4stte Cap. MissgerningsBalken erhållit följande lydelse: ”Om den, som svikligen drager till sig Kronans ingäld; så och om Uppbördsman eller annan Embetsoch Tjensteman förskingrar medel, som LagUtsköltets Betänkande N:o 50. 35 som han i och får embete eller tjenst emottagitundan röd jer allt tvifvel, att ju Consistorii-Notarie, sorn tillgriper och förskingrar medel, dem lian, i och för sin tjenst, till förvarande, förvaltning, eller redovisning emottagit, är. lika med Krono-Uppbördsman , förlallen till det straff, sorn i 2.dra §. af berörde Capitel, sådan den, enligt sist åberopade Författning, nu lyder, finne» utsatt , anser Utskottet den i detta afseende yrkade Förklaringen af omförmäldte Kongl. Bref ej vara af nöden. ■Beträffande åter den föreslagna förmonsrätten för DomCapitlen; så enär i detta afseende förekommer, a) att Consistorii-Notarie» uppbörä uti göres af medel, hvilka tillhöra Allmänna Verk och Inrättningar, såsom Collect-, Stamboksoch Lazaretts-medel, afgifter vid ecclesiastique befordringar, nemligen Krigsmans EihangtiUvR. St.
Det är trångt på kontoret, men de få komma innanför det gröna skranket och dricka ett glas porter bakom en gardin. Bokhållarne äro artiga, men påpassliga när fadern tilltalar dem. Han hade aldrig sett fadern i hans verksamhet förr; bara sett honom hemma som den trötte och hungrige familjeförsörjaren och domaren, som föredragit bo tillsammans med nio personer i tre rum i stället för att bo ensam i två. Han hade bara sett den sysslolöse, ätande och tidningsläsande fadern på hans nattliga visiter i hemmet, han hade icke sett mannen i hans verkningskrets. Han beundrade honom, men kände att han äfven fruktade honom mindre nu och han trodde att han skulle kunna tycka om honom en gång. Han var rädd för sjön, men innan han vet ordet af sitter han i ett ovalt rum med hvitt och förgyllning och med röda sammetssoffor. Så fint rum hade han aldrig förr sett. Men allt bullrar och skakar. Han tittar ut genom ett litet fönster och nu ser han gröna stränder, blågröna vågor, höskutor och ångbåtar tåga förbi. Det var som en panorama eller som de sagt att teatern var. På stränderna marschera fram små röda hus och hvita, utanför hvilka stå gröna trän med snö på; stora gröna dukar surra förbi med röda kor på, alldeles som i julklappsaskarne; solen svänger rundt och nu går man in under trän med gula fransar och bruna maskor, bryggor med vimplande segelbåtar, stugor med höns utanför och en skällande hund; solen skiner på fönsterrader, som ligga på marken, och gubbar och gummor gå med vattenkannor och krattor; så blir det idel gröna trän igen, som luta sig ner öfver vattnet, gula badhus och hvita; det smäller ett kanonskott öfver hans hufvud, bullret och skakningen upphör; stränderna stanna; han ser en stenmur ofvanför sitt hufvud och menskors byxor och kjolar samt en hop skodon. Han ledes opp för trappan, som har en ledstång af guld, och han ser ett stort, stort slott. Här bor kungen, säger någon. Det var Drottningholms slott; det vackraste minnet från hans barndom, sagböckerna medräknade.
— I afseende pä sjelfwa wärt fbrswarswerk är lika ostridigt, att de yppersta Stationer för de mindre fartygen af wär skärgårdsflotta stulle erhällas; att den sä mycket wigare kunde efter behof flyttas ifrän westra kusten tillbe östra; att sjö-tranSport af alla krjgsförnödrnheter emella» westra gränsen och de öfriga orterna stulle winnås, till stor besparing för bäde landet och Statskassa» Olägenheter af alla -e brxdsamma tillfällen, dä srgelfarten geno» - 22 Den i September liom Ewesund är fö!' otz stängd, och hwarpä juftj wära kröer icke saxats erfarenhet, stulle betydli gen förminskas. Alla defa förmäncr ligga i sä tpklig dagvakt dck kanhända torde anses för ett fel att hafwa uprepat dem, Jag wägar tro nog mänga intretzcn förenäs de i dea önskan, att se denna Kanal fullbordad, för att tillgångar till dcK anläggande icke stola saknas, vin wcrkställighetcn upplättS att den cnstilta driften och omt-ankan, pä för Skaten nyttiga och för Entrcprcncurrr billiga wiilkor. — Wär Konung har, under den tid han soni Förmyndare förde Rikets fpsrg, genom samma utwäg bragt Trollhätte Kanaltvcrh j det stick, som ledde till detta förwänandc arhekes fullbordan; och har derigenom fbrwärfmat stg en. odödlig förtjenst af Fäderneslandet. Mätte Hans regering äfwen blifwg utmärkt genom en lika lycklig älgärd wid detta sä länge pätänkta och dock ännu fä litet widgjorda företag! Samtiden stall godkänna och efterwcrldcn tacksamt ihägkomma detsamma^ Hfwertygad att sä ärenden äro af större wigt, -kl fä anstalter kunna kraftigare bereda och kringsprida wälmägg.ti landet, at fä omsorger kunna wara Riksens Ständer wärdigare, eller tydligare bewittya den drift till stora företag
Hos Preste-Ståndet har det blifvit anfördt emot Utskottens afstyrkande af bifall till Kongl. M*j:ts Nådiga förslag, i fråga om att en lämplig summa måtte medgifvas till användande, antingen till gåfvor åt de genom felslagna skördar mest bloltslälda , utan återbetalningsskyldighet, eller till rärilefria lånförsträckningar, utan annan säkerhet, än lånlagarnes personliga förbindelser; att Utskotten väl rättligen förfarit, då de genom sitt förslag sökt alt, vid inträffande allmännare nöd, hufvudsakligen bereda de nödställda undsättning genom utvägar lill arbetsförtjenst, men att detta ensamt ej vore tillfyllestgörande för vinnande af ändamålet, enär just de mest behöfvande eller vanföre och orkeslöse personer samt späda, ännu icke arbetsföra barn derigenom blefve beröfvade understöd, såsom icke varande i stånd att, på sätt Utskotten åsyftat, eller genom eget arbete och verksamhet, förvärfva sig detsamma; för återbetalning af understöd, lemnadt från Statens sida, i säd eller penningar, lill dessa personer, som sjelfve voro ur stånd att dertill bidraga, troddes församlingarne icke vilja ingå någon gemensam ansvarighet, utan, heldre än att, under vilkor af ett sådant åtagande, begära och erhålla hjelp af Staten, söka att förskaffa sig det för dem oundgängliga belopp af spanmål, m. m., på enskild väg; i följd häraf skulle dessa aldra hjelplösasle medlemmar af samhället blifva utan nödigt understöd , då de enskilda församlingarne ej ansåge sig ega förmåga till en sådan uppoffring, samt Staten ej eller ville bispringa dem utan full säkerhet för återgäldandet af det lanta beloppet, hvilken åter för dem vore omöjlig att anskaffa. Af dessa skäl har det ansetts nödigt, att, på sätt Kongl. Maj:t i Dess Nådiga proposition föreslagit, en del af de för undsättningar afsalia 4 Slatssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N.o iqG. medel lemnades till Kongl. Maj:ts disposition, att användas antingen lill gåfvor eller ränlefria låne-förslräckningar åt de mest nödstälde.
– Han skall vara omätligt rik, – sade den ena, kastande benen öfver hvarandra och blåsande ett tjockt rökmoln ur sin cigarr. – Nå, då förundrar mig icke den vackra Agathas sentimentala kärlek till honom – svarade den andra skrattande, – en obegriplig trohet annars det är nu i två månaders tid som ingen annan fått se en skymt af henne. – Den lilla herrn lär vara svartsjuk som en turk och Agatha är lika klok som vacker, hon ställer sig icke med någon annan så länge hans börs är full han lär ha’ möblerat om hela hennes våning på det mest smakfulla sätt. – För fan, det måtte icke vara särdeles svårt att ruinera en sådan der ungfågel. – Det är hans första utflygt det här, han reste för att göra en grande toure genom Europa, men, man tog icke i beräkning, den återhållande kraften hos alla Agathor han kunde möta under vägen, och vingarna buro honom icke längre än hit. – Det gör mig ondt om pojken, han ser treflig ut, – återtog den första gäspande, och kastade cigarrstumpen ut genom fönstret. – Bah! det der måste något hvar genomgå, det är alltid det första nöjet i den vägen som kostar mest och smakar bäst. Dessutom, – fortfor han skrattande,lär hans lycka snart vara slut, ty den der unga fransmannen, som jag i går presenterade dig för, är alldeles förbannadt intagen af henne i går qväll åkte hon hem i hans ekipage, och i förmiddags då jag red der förbi, kom han ut derifrån, jag helsade på honom, han var vid det bästa lynne i verlden, och hela hans utseende vittnade om en lycklig efterträdare. – Nå, på min heder, det är icke för bittida två månader för en pojke om sjutton år. Didrik ville icke höra mer, han såg ett hopp att ändtligen komma ifrån Köpenhamn, och välsignade fransmannen och St. Hieronymus om hvartannat. Han tyckte sig också hafva märkt att Edvard sedan någon tid synts mindre intagen af sin kärlek, och beslöt att för första gången handla efter den ryktbara Lojolas sats, att ”ändamålet helgar medlen”, och göra sig till spion, för att söka utforska den sköna skådespelerskan och hennes nya älskare. Ingenting var lättare.
I sammanhang härmed och enär den fördelning af anslaget till materielen uti särskildt belopp för underhållet och särskildt för nybyggnad, hvilken af Rikets Ständer vid 1850 och 1851 årens riksdag beslöts och vid sednasle riksdag bibehölls, dels är högst svår att noggrannt iakttaga, helst dessa arbeten, vid tillämpningen af en ordnad, successivt fortgående omsättningsplan, ofta sammanfalla och ingripa i hvarandra, och dels för det sannolikt afsedda målet torde kunna anses öfverflödig, vågar jag i underdånighet föreslå, att framställning till Rikets Ständer mätte göras om upphörande af berörda fördelning och att dessa anslag till materielen mätte åter sammanslås och få utgå under sin fordna benämning af ”Flottans Underhåll och Nybyggnad.” Med anledning af hvad jag sålunda haft Nåden andraga, och sedan jag nu för Eders Kongl. Maj:t ej mindre framlagt en efter min öfvertygelse ändamålsenlig plan Bil. N:o 4 lill Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o ■/, om Statsverket '1856. 23 för Dess Floltas krigs-materiels fortsalla vidmakthållande m. m., än äfven visat, hvilka uppoffringar riket för vinnande af detta nya mål ännu skulle vidkännas, så, ehuru önskvärdt och i flera hänseenden fördelaktigt det skulle vara, alt ofvanuppgifna, för utförandet af samma plan erforderliga anslags-belopp blefve på ordinarie stat beviljadt, nödgas jag likväl under närvarande förhållanden, då så många andra vigtiga statsbehof taga i fullt anspråk alla tillgängliga ständiga stats-inkomster, hos Eders Kongl. Maj:t i underdånighet hemställa, att samma belopp, 618,297 Riksdaler Riksmynt, måtte af Rikets snart sammanträdande Ständer begäras att såsom extra stats anslag utgå för de 3:ne åren 1858, 1859 och 1860, för att tillsammans med den summa af 163,007 R.dr R:mt, som nu föreslagna ordinarie staten årligen liar att lemna till nybyggnadsoch större reparalions-arbelen, och jemlikt hvad bilagan
11*9 försam rädt Vattenverk till den jord för hvars båtnad ändringen af verket skett, endast de Jordegare borde komma i fråga att densamma dela, hvilka i Vattenverkets lösen eller ersättningen för dess försämring deltagit» Såväl berörde grundsats, som den deraf dragne slutföljd hafva utgiordt föremål för anmärkningar af flere Stånds Ledamöter, hvarföre det bort tillhöra Utskotten, att ingå i närmare pröfning af de härmed gemenskap egande frågor; och då Utskotten dervid trott sig icke böra förändra sin mening derom, att något tvång icke bör finnas för en Jordegare till deltagande i de kostnader, som kunna föranledas af en annan Jordegares väckte anspråk på rifning eller förändring af ett Vattenverk, hafva Utskotten, inseende einedlertid att genom en och annan delegares, i en gemensam odlings-lägenhet, vägran af ett slikt deltagande, hinder ofta skulle kunna uppstå för nyttiggörandet af större odlingsbara tracter ansett sig böra undersöka, om icke någon annan utväg kunde påfinnas, sorn, med aflägsiiande af ofvannämnde tvång, likväl undanröjde berörde hinder. Denna utväg hafva Utskotten ock trott sig upptäcka i det stadgande som Utskotten nu tillstyrka, att, såsom ett ordentligen redigeradt tillägg intagas, vid slutet af Författningens 4 §• I^ed följande lydelse: BagUtskottets Betänkande* 72 lijo I.ngUtsktttets BttknkanåcH. Godtgörande af hvad enligt denna och 3 §. §. korn nina att Vattenverisegare gäldas j varde jördeladt å den jord samfäldt j som genom Vattenverks rifning eller ändring tillskyndas båtnad; och vare den delegare sorn i kostnaden dertill icke vill deltaga * både berättigad och skyldig att för sin andel i jorden af öfrige Delegare emottaga lösen efter som den > med afseende på jordens värde i dess vattendränkta tillstånd, af matis* man bestämd varder. Genom detta föreslagne stadgande uteslutas behofvet af särskildt yttrande öfver det af en Ledamot inom Hederv.
Uragllåter egare af förenämnde skattlagda Sågar och Qvarnar att uppgifva någon såsom Mjölnare och Sågare, påföres likväl afgift efter 2:dra Art., såsom vore en Mjölnare eller Sågare uppgifven, med iagttagande af det villkor, som här föreskrifves. Egare af Mjölqvarnar med ett par stenar och Sågqvarn med ett blad, som sjelfve sköta Qvarnen och således icke hafva hos sig anställde Mjölnare eller Sågare, skola ifrån denna, för Mjölnare och Sågare stadgade, Bevillning vara befriade. Bil. till Iiev. ~Utskot(ets Betänkande, N:o It. 17 Bevillning af Fiskerier. § 32. Sådane Fiskerier, som utgöra serskilde, i Jordeboken upptagna, lägenheter, utan att vara i hemmanens skattläggning inbegripna, eiler hafva i deras uppskattningsvärde ingått, taxeras lika med annan egendom, efter deras värde, hvilket bestämmes sålunda, att behållna afkastningen uträknas tili capital med lern procent. Krono-Fiskeriers, samt flera dylika lägenheters innehafvare, hvilka endast erlägga räntan efter jordeboken, betala Bevillning efter enahanda grund. Höra dessa lägenheter under hemmanets skattläggning och hafva således ingått i dess värde, äro de från denna afgift befriade. Bevillning af Capital, Actie-Bolag, Associationer, Socicteter, Cassör, Verk, Hypotheksoch andra allmänna Inrättningar. § 33. Då af fastigheter, efter deras värde, samt af handel, näring och rörelse, efter inkomsten, Bevillning utgår, utan allt afdrag lör gäld, så komma icke de inlecknade och i rörelsen instuckne capitalen, såsom, enligt of vanberörde grund, redan till Bevillning beskattade, alt i sådant afseende Serskildt upptagas. Som likväl låntagaren endast förskottsvis erlägger den Bevillning, hvilken för atlanta medel belöper, vare det hans ovillkorliga rätt afl. delta förskott af långifvaren återfå, med Fem procent af räntan för alla utbulta capital, utan afseende derpå, om de äro intecknade eiler icke, så framt nemligen räntan är till mer än Fem procent bestämd.
I anledning af det förslag till 1 §. af Instruction för en tilläfventyrs blifvande Magazinslnrättning, som blifvit framställdt, får jag lyckönska Talaren lill den lyckliga förlossningen från delta snillefoster, och blott förklara, att jag anmärkte, det missväxten redan var gifven i en del af Länet, innan försäljningen skedde, och att prisen redan voro högre än de, hvartill Spannemålen försåldes. Således hade Spannemålen bort få gälla hvad den kunde, äfven utan afseende på, hurudan årsväxten kunnat blifva. Hans E.rcellence Herr Grefven och Landt.Marskalken frågade, om Ridderskapet ansåg de mot StätsUtskottets ifrågavarande Utlåtande, gjorde anmärkningar böra föranleda till detsammas återremitterande. Ropades Ja. Anmäl tes och emottogos tvenne Konungens ÖfversteKammarJunkareFriherrarne A. Stjerneld och F. v. Friesendorff, hvilka, å Kongl. Maj:ts Höga vägnar, bjodo Ridderskapet och Adeln, att, klockan half till ii förmiddagen d. 21 dennes, sig på Kongl. Slottet infinna, för att vara Hans Maj:t till Storkyrkan föl jäktige, och bivista Hermes Maj:t Drottningens Höga Kröning. 58 Dea 19 Augusti. Hans Excellence Herr Gref ven och LandtMarskalken, anmodade Herrar ÖfversteKammarJunkare, att till Kongl. Maj:t framföra Ridderskapets och Adelns underdåniga vördnad, jemte försäkran, att Ridderskapct och Adeln skulle efterkomma Kongl. Maj:ts Nådiga kallelse.
Med begäran, att få antaga ytterligare 2:ne Canzlister med åtnjutande af sådane arfvoden eller tractamenten, som för Canzlister vid Rikets Ständers Utskott framdeles kunna varda bestämde; angående de öfrige Utskottens förständigande om iakttagelser, i afseende på tryckningen af Bihanget till RiksStåndens Protocoll; i anledning af väckt Motion, alt RiksStåndens Protocolls - Den 29 Maji. 36 r Utdrag icke måtte till deras fullständiga innehåll i Protocollen tryckas; om föreslaget upprättande och tryckning af förteckning öfver Kongl. Propositioner, Motioner och Remisser; om expediering af Rikets Ständers beslut, i afseende på Kongl. Canzlistyrelsens
Stockholm den r; Marg i8l2, Pä RSdigste Befallning piil» v. Idossustkin. §nför Eder Kongl. Maj:t wägar Dircctienen öfwer 01 riegs Lleo norrs Hospital här i Stockholm i dmpaste underdånighet nedlägga sina bekymmer för detta wälgörande Werkö framtida bestånd, förwihad att med nådigt öga blifwa ansedd af en Konung, som af Försynen bliswit stickad att förmildra Sitt Folks nöd vch olyckor. Denna Stiftelse, som af Högstsalig Hans Mask Konung Larl Xl:s Gemäl, Hennes Mahr Drottning Olrrca Aleonora grundlädes wid ;686 såsom en ewärdelig tillflygt för fattiga, orkelösa och öfwergjfna Qwmspersoner af Adelig, Presterlig, Borgerlig, Mlitair eller Civil härkomst, och ftin af sin höga Stiftarinna ännu bär namn gf Drottninghuset, har sedan, under den styrelse och efter de förestrister Kongl. Mast tid efter annan i Nader behagat stadga, fortfarit att wara en fristad och en tröst för mänga olyckliga. De Fonder, som af Kongl, frikostighet wid Inrättningens första grundläggning bliswit stänkta, jemte de gäfwor som sedermera fran lika Högra händer bliswit aflemnade, hafwa under blidare vch lyckligare tider warit killräcketiga för det wälgörande ändam äler Högstsalig Hennes Maj:t Ulrica Aleonora behagade wid första stiftningeu Nädjgst. af sm egen H46 Den 6 Jul'ik. Hand.Cassa, ärligen ssänka 2000 Riksdal. Specie. Efter Hennes Maj-.tS frånfälle läcktes Dess Gemål Konung Larl Xl stadfästa allt hwad Högstbemälta
De skänka dem en låtsad frihet att gå för sig själfva, så långt in de vilja i skogsdjupet, så högt de önska på bergskrönet, för att dock alltjämt, blott det skymmer, som andra vallhundar drifva dem in i den trånga fållan. Det var »makterna», som i Libyen straffade Qvintus med blixten, därför att han förtörnat Jupiter, makterna som lyttslogo Crassus vid rännartäflingen, därför att han förnekat, och Varro, som ännu djärfves gå upprätt med Epikurs bild på sin ring våndas om nätterna och, om Apollonius talar sant, skall hans kropp vrida sig som en skruf. Öfverallt makterna, säga de, som vi icke kunna motstå. Dock, hvad skulle de kunna göra oss, äfven om de funnos? Hvad kunde de hitta på värre än pinan till döden? Döden, fruktar du den så, Apollonius? Märker du icke, hur det är för den vi hemlighetsfullt mogna, och har det icke förvånat dig, med hvilket tonfall af undran och högtid vi nämna hans namn, som namnet på den älskade, när vi voro unga? Och hvarför ängsla sig? Har du glömt det ord, du själf ständigt bar på tungan, när vi sutto och bytte meningar under eken vid din källa, det vackra ordet, »där vi äro, är icke döden, och där döden är, äro icke vi»? Ack, ett vill jag önska mig själf, att kunna bära mina tankar, att aldrig förväxla mig och världen, min glädje och sorg med dess ordning eller tro, att naturen för min räkning eller någons räkning skall stifta en undantagslag. Det är ledsamt att af våra drömmar så få slå rot och ännu färre gå i frukt, ledsamt att allt det hårda måste komma: vinterfrosten, de grå håren, besvikenheten och förblödningen – dura lex sed lex. Så låt mig då i den klara natten genomtränga min förgängelse och själf mäta min värld och lära känna min plats, som den tomt och det hus, som jag bebor.
Den i Ranken, den 17 November nästlidet år, enligt 17 § i Revisorernes berättelse, befintliga tillgång i utländskt sillvermynt, uppgående till ett bokföringsvärde i R:dr silfver af 884 R:dr 8 sk. 9 rst., är försåld och inköp af utländskt mynt har under den sedermera förflutna tiden icke ifrågakompit. För heloppet af det silfver i omyntad form, som till och med slutet af nästlidne Juni månad blifvit försåldt, redogöres i Under-styrelsens berättelse; och har försäljningen alltid skett till ett pris af 2 7 mark 12 sk. Hamburger Banko, motsvarande 24 R:dr 32 sk. Svenskt Banko för hvarje mark fint silfver kölnisk vigt. § 19. Genom en i 19 § af Revisions-berättelsen intagen utredning söka Herrar Revisorer visa att det i Reglementet bestämda bokföringsvärde å dukater är för högt Utländskt mynt. Försäljning af silfver i omyntad form. Bokföringsväidet å dukater. 14 Berättelse till R. St:s Banko-Utskott. och tillstyrka alltså att detsamma må nedsättas till ett mot guldets verkliga värde närmare svarande belopp. Då för dukaters så väl insom utvexling särskilda pris. rättade efter guldets vexlande värde, af Fullmäktige bestämmas, och det förra, som nu utgör 5 R:dr 24 sk. Banko pr dukat, kan, under nuvarande pris å guld i London och Hamburg, anses ungefärligen motsvara värdet af en dukat i Banken levererad; så torde det vara mera likgiltigt till hvilket belopp bokföringsvärdet är bestämdt, särdeles då, såsom nu är tället, Bankens tillgång i guld endast utgör 2 7,430 tto dukater; men för den händelse Högloflige Utskottet skulle anse nödigt att föreskrifva någon förändring i nämnda värde, torde detsamma kunna bestämmas till 5 R:dr 24 sk. Banko. § 20.