Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Under discurserna härom föreslogs att genom votering afgöra de stridiga meningarne, och blef i följe deraf voterings-propositionen justerad, så lydande: Bifaller Utskottet, att uppskof tillstyrkes på alla förslag till ändring i 35 § Regerings-Formen? Vinner Ja, komma alla dessa förslag att hvila. Vinner Nej, öfverlägges om hvilka af dessa förslag böra till Riksens Ständers afgörande hemställas. Efter förrättad votering och då anmäldt blifvit, att Riksdagsmannen Åberg af Bonde-Ståndet för opasslighet hade nödgats bortgå, befunnos rösterna hafva så utfallit: Hos Ridderskåpet och Adeln: Ja 4 Nej 2. Hos Preste-Ståndet: Ja 6. Hos Borgare-Ståndet: Hos Bonde-Ståndet: I följe hvaraf alla förslag till 35 § Regerings-Formen förblifva till afgörande vid denna Riksdag oamnälte. Fortsattes öfverläggningen rörande anmälandet af den år 1810 föreslagne redaction af Kegerings-F’ormens 37 §, som ansågs tåla uppskof; 49 § likaledes; 52 § likaledes; 53 § likaledes; 56 § likaledes; 61 § likaledes; 69 § likaledes, hvarvid dock friherre Cederström, Jacob, ville hafva sin reservation emot beslutet i Prptocollet förvarad. Vid frågan om 70 § austäldes genast votering öfver följande justerade proposition: Bifaller Utskottet, att uppskof tillstyrkes på förslaget till ändring af 70 § Regerings-Formen? Vinner Ja, kommer detta förslag att hvila. Vinner Nej, kommer förslaget att till Riksens Ständers afgörande hemställas. Efter slutad votering befunnos rösterna så hafva utfallit: Ilos Ledamöterne af Ridderskapet och Adeln: Hos Ledamöterne af Preste-Ståndet: Ja 4 Nej 2. Hos Ledamöterne af Borgare-Ståndet: Ja 1 Nej :. 5. Hos Ledamöterne af Bonde-Ståndet: I följe hvaraf förslaget till förändring af 70 § i Regerings-Formen skulle till afgörande hos Riksens Ständer föreslås.
Danska regeringen ultogos häraf hemman till boställen åt militära och civila embetsman , enkesäten lii. m., och under d. 19 Maj 180g förordnades, att de som derefter tillträdde embeten, med hvilka följde benelicerndt gods, endast skulle få åtnjuta räntorna, men ej meia bortbygsla, d. v. s. bortstädja dem; och under d. 20 Aug. 1821 —således under Norriges nya Statsskick — utfärdades en lag ang:de de beneficerade godsen, (se Love, Anordningar otc. för aar 1821, p. 3o4—3igl, genom hvilken stadgades, att när något beneliceradt hemman, under en beneficiarius, utnämnd efter d. 19 Maj 180g, blef åboledigt, skulle först de gamla skyldigheterna till beneficiarius bestämmas i en årlig jordränta, som erlades efter medeltalet af en tioårig markegång;— att derefter skulle hemmanet på offentlig auction försäljas till den mestbjudande, på så sätt, att för \ af köpeskillingen komme att betalas efter 4 proc. en ständig spanmålsränta, löst på samma sätt, och af de 4 femtedelarna den ena contant och de 3 på 10 år. Intet annat företräde beviljades åboen och hans arfvingar, än att, om han under sin lifstid ville afstå sin bygselrält, eller hans enka efter hans död, och de inropade hemmanet, så lingö de betala den contanta köpeskillingen på 28 år. De härigenom uppkommande nya räntor och köpeskillingar, (beräknade eller medeltal af hittills skedda försäljningar att utgöra 3 å 4 millioner species Oplysningsfondet, hvaraf ^ åt Christiania universitet, och upptagas icke i Statens räkenskaper. Enl. samma, lag kommer på lika sätt att behandlas den lilla återstoden al Kronans eget gods, endast med den skilnad , att räntorne ingå i budgeten under titel j or d e bok s-r ä 11 i gh e t er, och att
I anledning af Utskottets uti 35:te punkten gjorda framställning, angående sammansättningen af deputerade för markegångssältningen och omröstningarne dervid, hvilken punkt blifvit af Ridderskapet och Adeln samt Presle-ståndet återremitterad, har inom förstnämnde Riksstånd af en talare anmärkts, att, då 75 § Regeringsformen stadgade, att de årliga markegångstaxorna skola upprättas genom deputerade af alla Riksstånd, nämnde på det sätt hvarje Riksstånd serskildt för sig föreskrefve, samt denna § innebure, att det omröstningssätt, som allt sedan grundlagarne stiftades bos deputerade egt rum och som vore äldre än sjelfva dessa lagar, måste fortfarande, iakttagas så länge åberopade grundlags-stadgande bibehölle sin nu varande ordalydelse, kunde den förändring, Utskottet föreslagit uti förevarande punkt, icke tillvägabringas, förrän merberörde grundlags-paragraf blifvit i sådan syftning förän drad. Om man ock ville antaga, att Utskottets förslag kunde, oberoende af grundlagarne, verkliggöras, så ledde sådant, enligt talarens åsigt, icke till gagn för sjelfva saken; ty om man föreställde sig, hvad äfven sannolikt komme att inträffa, att nemligen någon af deputerade genom sjukdom eller annat laga förfall blefve förhindrad att vid markegångssättningen sig infinna, kunde sådant föranleda till helt olika resultat vid omröstningen, och genom en eller annan deputerades frånvaro en majoritet lätt bilda sig, den der ensidigt höjde eller sänkte markegången. 1 händelse omröstningarne vid markegångssältningen skulle ske per capita, kunde äfven inträffa, att tre deputerade af ulla bestämde markegången, hvartill endast behöfdes, alt desse 3 vore ense, men att af de öfriga fem deputerade, en vore ensam om sin mening, samt tvä och tvä stannade uti meningar, som derifrån afveke och som sins emellan jemväl vore skiljaktige.
Utskottet äfven bordt yttra sig öfver flyttningstiden för smedsdrängar, så, enär hvarken någon motion blifvit härom i behörig ordning väckt, och icke heller Tjenstehjons-Stadgan gifver någon anledning till utlåtande, rörande denna fråga, som egentligen utgör föremål för Hammarsmeds-Ordningen, har Utskottet ansett något yttrande deröfver vid närvarande förhållanden icke vara påkalladt, och då, enligt hvad upplyst blifvit, uti den nya Hammarsmeds - Ordningen , som nu är under granskning och oförtöfvadt lärer utkomma, flyttningstiden för smeder blifvit lämpligen föreslagen i likhet med den i öfrigt gällande, torde något vidare yttrande i denna del icke vara af nöden. I öfrigt, då Utkottets ifrågavarande Betänkande redan blifvit af Irenne Riks-Stånd utan återremiss bifallet, torde detta innefatta ett icke tvätydigt bevis, att Utkottets hemställan rörande denna grannlaga fråga 766 Besv. och Ekon. UtsL Betänkanden. 1 det närmaste varit med den Allmänna ö£« vertygelsen öfverensstämmande. Stockholm den 10 Juni 1823. Utlåtande i anledning af gjorde anmärk« ningar vid Utskottets Betänkande, rörande sättet, att reglera inarknads-tiderne. I-^etta betänkande har blifvit återremitte^ rädt. 1:0 Från Högloft. Ridderskapet och Adeln, till följe af de anmärkningar, som blifvit framställde af Herr Grefve Spens, Carl Gustaf, hvilka anmärkningar hufvudsakligen åsyfta, att, som de öfverklagade olägenheterna vid marknadstidernas reglering icke genom Utskottets föreslagne förändring synas blifva afhulpne, den åtgärd måtte vidtagas, att Landshöfdingarne få kännedom Eesv. och Ekon. XJtsk. Betänk anden.
'Och får jag Vördsammast anhålla att des* sa mina välmenta LJpplysningar måtte till ve* derbörande Utskott få åtfölja Herr Baron Staels ' Memorial af den 27 dennes. Friherre Staél von Holstein,Corfitz Ludvig : Att ingå uti en fullständig vederläggning af hvad Herr Grefve Von Platen nu anfördt anser jag icke va* ra nödvändigt: Det må af Utskottet pröfvas, Vid Irenne omständigheter har jag dock fästat upp* märksamhet, och vill deröfver något yttra mig. Herr Grefve v. Platen synes vilja bevisa Sanction af Götha Canal Assignationer, genom Konungens Befallning att dessa Assignationer skulle emottagas i den Uppbörd, som till Stats-Verketingeck. jag deremot anser detta vara ett det kraftigaste bevis att Discont-Assignationerne i allmänhet alldrig blifvit garanterade hvarken af Konung eller Ständer. En Historisk uppgift om förhållandet, hvilken jag icke väntar art Grefve von Platen ämnar bestrida, skal! närmare visa skälet Ridd. och Ad. Prat, 1, B. £3: g-J. Den 30 December. härtill. År 1811 låto Herrar Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret ett Circulaire afgå till Landshöfdingarne med förständigande, att i Remisserne från Ränterierne till Riksgälds-Contoiret in* ga Discont-Asignationer finge medsändas. Landshöfdingen i Malmö gjorde Föreställning häremot, emedan han befarade det Krono-skatterne i sådant fall icke skulle kunna iiidrifvas, emedan större delen af CirCulerande Penninge-Massan i Länet utgjordes af sådane Sedlar: Icke dessmindre förblefvo Herrar Fullmägtige vid Sitt fattade Beslut, med det tillägg, att derest någon dylik Assignation befanns i Remissen, skulle den Varda återsänd, och Räntmästaren ålagd att på egen bekostnad insända ny Remiss.
Brott, som föröfvas innan denna förordning kungöres, men för hvilket straff då ej är bestämdt genom utslag, som vunnit laga kraft eller ej öfverklagadt varder, skall ock efter denna förordning straffas, om det straff, som enligt den bör å brottet följa, är lindrigare än det, som derför i äldre lag och författning stadgad varit. Stockholm den 16 November 1857. STOCKHOLM, tryckt hos Eric Westrell, 1857. Lag-Vlskoltets Utlåtande N:o 33• 1 X:o 53. ADk. till Exp.-Utsk. d. 24 Nov. 1857, kl. 7 e. m. Utlåtande, i anledning af skedd uterremiss utaf Utskottets Betänkande N:o 45 öfver Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående ogift qvinnas rätt att vid viss ålder vara mijndig.
Utskott, särskildt, beslutet af Adéln, s, 30. förkastade jif Presteståndet, s, 33. af Borgareståndet, s. 35. 179 HSnskjiitet till ConstitutionsUtskottets afgörande af B. v. A. s. 38. af Prt^teseåndet, s. 4o. af Borgareståndet, s. 44. ConstitutionsUtskottets Utlåtande derom, lagdt till Handlingarne, af Adeln, s. 54. Utskott, hemligt. Presteståndets Ledamöter der, s, 39. R. o, Arns, s, 4i. Borgareståndets, s. 45. Bondeståndets, s. s. Underrättelse om dem skall genom Skrifvelse från Expeditionsutskott, Konungen meddelas, s. 42.- 43. 44. 45. -— särskildt, för behandling af frågan om ny organisering af Rikets Styrelseverk, Jbesl. af Adeln, s. 59. af Presteståndet, s. 61. af Borgareståndet, s. 63. Utskylderna, om ingifvande af Afkortningslängder, öfver Krono-, till HäradsRätterne; Bevillningsutskottets betänkande, bif. af Adeln, s. 303. af Presteståndet, s, 3°^. af Borgareståndet, ’s. 313. Förnyadt Utlåtande, lagdt till handlingarne af Presteståndet, s. 4n. af Bondeståndet, s. 426, af Adeln, s. 439. ^ Utskyldernas, om Krono-, liquiderande medelst Cou-' pons; Stats Utskottets betänkande, bif. af Preste, ståndet, s. 741. af Bondeståndet, s. 794. af Borga.' reståndet, s. 808. — debiterande, om; StatsUtskottets betänkande, bif. af Adeln, s. 1037. af Presteståndet, s. 1039.
St:r icke beslutade sig till att framföra denna underd. anhållan, hade man likväl bordt förvänta, att en omtänksam krigsstyrelse, af egen drift, sökt afhjelpa den under en längre följd af år erkända bristen och behofvet i förutnämnde afseende, allt under ihågkommando: »att inom ingen samhällsställning låter bri»sten af ändamålsenliga, noggranna, fullständiga och i allo tiliämp»liga lagar, regkten och föreskrifter mera känbart erfara sig än »inom krigareyrket;» »att saknaden af dylika allmänna föreskrifter kan medföra de »mest menliga påföljder, under de lika opåtänkta som olikartade »tillfällen, då dessa föreskrifter, under den militära tjenstgörin»gen, äro af nöden;» »att på deras tillvaro beror hvad som utgör det nödvändiga »och enda medlet för vidmakthållandet af en med hälsosamma fruk»ter förenad krigslydnad och ett icke förslafvande samband emellan »hvarje länk i den militära hierarkien;» »att Statens oeftergifliga pligt är, att gällande föreskrifter »samlas och hållas tillgängliga för dem som hafva sig förvaltnings»bestyret anförtrodda, emedan Staten i annat fall icke kan, utan »att begå stor obillighet, fordra att gällande stadgar städse efter»iefvas;» »att ett halfgjordt arbete är till ingen nytta, och att allenast »ett fullbordadt kan motsvara den förväntan, som fästats vid första »tanken derpå;» slutligen »att för åstadkommandet af den så angeläget varande tjenst»barheten, är icke bemödandet att förskaffa ett nödtorftigt up»pehälle tillfyllestgörande, dertill fordras i främsta rummet be»redandet af medel, för att kunna tillfredsställa hvad på kunskaps»väg härför erfordras.» Som likväl arméen, i det antydda hänseendet, ännu år 1856 befinner sig alldeles i samma afsaknad, som den länge sig befunnit, så föranledes jag, med hänvisning till hvad i öfrigt i ämnet för!. Biksdag af mig blef anfördt, in förd t i R. o. Ad:s prot., 2:dra häftet, pag. 337—341, vördsamligen föreslå, det R.
Ingen, som om byggnaders bestånd och hållbarhet hade någon kännedom, torde heller kunna annat än gilla en sådan åtgärd, helst densamma innebure en stor besparing för Kronan, ifråga om musei-byggnadens framtida underhåll. Ett Stats-Utskottets Utlåtande M 180. 15 sådant beklädnadssätt vöre ock i full öfverensstämmelse med de af Kongl. Majit gillade planer och ritningar för samma byggnad, hvilka tydligen afsåge en stenbeklädnad, vare sig af sandeller kalksten. Det vore endast uti Öfver-intendents-embetets kostnadsförslag af den 28 Februari 1849, som rappning af ytterväggarne förekomme; men detta förslag hade aldrig af Kongl Maj:t blifvit gilladt, långt mindre någorstädes föresknfvits att af Byggnads-chefen böra följas vid byggnadens utförande. Då Byggnads-chefenså ledes vid föregående tillfällen åberopat nämnda förslag, hade detta skett endast för alt ådagalägga att detsamma, som, ehuru grundadt på prisförhållanden för 11 år tillbaka och ehuru afseende ett ytterst tarfligt byggnadsoch inredningssätt, likväl uppgick till en slutsumma af nära \\ millioner Ridr R:mt, i sjelfva verket icke blifvit öfverskridet, när i betraktande toges den större soliditet och det i allo mera monumentala byggnadssätt, som vid Nationalmusei-byggnaden blifvit användt. Mot den i embets-memorialet förekommande uppgift, att värdet af upplagd marmor och öfriga materialier, om hvilkas verkliga tillvaro man icke kunnat göra sig försäkrad, skulle inverka på Byggnads-chefens kostnads-beräkningar, har bemälde Chef anmärkt, att så icke vore förhållandet, enär det mest värdefulla al nu befintliga upplag af marmor m m. tillhörde äldre behållningar och således icke inginge uti det sednare koslnads-förslag, som nu varit föremål för granskning. Hvad anginge de uti ofvannämnde embets-memorial upptagna 30,000
— Några öfvertygande skäl för en sådan åtgärd hafva icke heller blifvit anförda. Ty om den omständigheten, att landsbygdens innevånare mestadels fylla sina behof af spritdrycker från städerna, skulle utgöra en anledning att tillerkänna socknarnc å landet rättighet att med städerna dola inkomsterna af minuthandelsoch utskänknings-ställena i städerna, så skulle ock landtkommuncrna af samma skäl kunna göra anspråk på åtskilliga andra afgifter, som för borgerlig näring och rörelse erläggas till städerna. Icke heller är det sannolikt att, 0111 städerna finge ringare andel i de ifrågavarande afgifterna än nu är fallet, spridningen af starka drycker skulle i någon betydligare mån förekommas, ty, om än derigenom utskänknings-ställenas antal skulle minskas, så är dock, enär en stad högst sällan torde kunna undvara att hafva åtminstone ett utskänknings-ställe, frestelsen för den staden besökande landtbefolkningen att berusa sig derigenom föga mindro än om utskänknings-ställenas antal vore större. Hvad särskildt beträffar Doktor Sandbergs förslag att sammanslå f af minutbandelsafgifterna i städerna med f af minuthandclsafgifterna på landet för att sedermera fördelas efter folkmängd till både stadsoch landtbefolkningar inom länet, så uppgår, enligt de upplysningar Utskottet kunnat förskaffa sig, minutliandels-afgiften för både stad och land icke till 50,000 Riksdaler om året; hvadan del belopp som på detta sätt från städerna komme landet till godo, blefve så obetydligt, att landsförsamlingarne deraf ej finge något verkligt gagn. Detsamma gäller i ännu högre grad om Prosten Melöns förslag, enligt hvilket endast ? af minuthandels-afgifterna i städerna skulle tillfalla landsförsamlingarne. På grund häraf hemställer Utskottet, att hvad af ofvanbemälde motionärer blifvit yrkadt rörande delning af den andel i afgifterna för minuthandel med och utskänkning af bränvin, som nu tillfaller städerna, icke måtte vinna Rikets Ständers bifall. § 25. Vid denna § har blifvit föreslaget af Herr Doktor Säve, att i landssortstad ali utminutering och utskänkning af bränvin må under marknad förbjudas, såvida Kongl.
Kompani , om bestämmande till eftermiddagen af samlingstiden för sqvadron eller kompani, der den utsattes till sönoch helgedag. Motion N:o 9. Konkurs-lag, om ändring i 35 § och upphäfvande af 125 § i sednast utfärdade. Motion N:o 139. Lag-Utsk. Betänk. Konsistorie-Notarier och Amanuenser, om anslag till förhöjande af deras aflöning. Motion N:o 116. Stats-Utsk. Utlåt. N.o 139 samt Meni. N:is 170 och 207. R. St. underdån. Skrifv. Konsistorie-Expeditionerna, om anslag för bestridande af nödiga kostnader för. Motion N:o 116. Stats-Utsk. Utlåt. N.-o 139 samt Mern. R. St. underdån. Skrifv. Konstnär, angående utarbetandet af en lag, som bestämmer konstnärers eganderätt till deras verk och skydd mot efterbildningar af dessa. Motion N:o 57. Sammans Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 1. R. St. underdån. Skrifv. Kronotionde, om rättighet för skolans och kyrkans tjenstemän att å vederbörande Landtränterier uppbära lösen för all den å lön anslagna. Motion N,o 31. Sammans. Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 17 och Mern. Kyrkobyggnadskostnad för prestbol. Se Byggningabalken. Kyrkolagenom förklaring af 11 kap. 2 g. Motion N:o 27. Lag-Utsk. Betänk. Nio 27 och Mern. N:o 29. R. St. underdån. Skrifv. Kyrkomöte, angående bestämd förklaring att lagen om kyrkomöte är af kyrkolagsnatur, samt af införande deri af tvenne stadganden ur 87 och 88 gg.-na Regeringsformen, såsom de lyda i Kongl. Propositionen N:o 61. Motion N:o 154. Lag-Utsk. Betänk.
(R. B. i8a5 p. n—77. 1827 p. a5.) 6:0 Ang:de beviljad GratificationsSuimna till StatsExpeditionernes Tjenstemän. (R. B. 1827 p. 28—2i3.) 7:0 Ang:de ett tidigare afslutande af åtskillige Verks Hufvudböcker. (R. B. 1827 p. 48 ) 8:0 Angrde en viss tid för försäljningen af Krouans PersedelTionde. (Jt. B. 1827 p. 5o.) 9:0 Ang:de ÖfverDirecteuren Rönbecks arfvode. (R. B. 1827 p. 5i—222.) 10:0 Angrde be viljadt anslag till ett Statistiskt Archiv. (R. B. 1827 p. 5i.) liro Angrde Danska Fyringsmedlens användande. (R. B. 1827 p. 5a.) §• *4- Genom hvad Utskottet i 1 Puncten 1 §. af detta Utlåtande sig yttrat, anser Utskottet sig hafva, i af - 264 Stats -Utskottets seende på det förflutna, i principen utlåtit sig äfven öfver den af Revisorerne år 1827 väckta fråga om inventering i K. RänteKammaren och deras begäran om CassaFörslag för tiden under deras sammanvaro. Huruvida äter, såsom hemstäldt blifvit, (R. B. 1827 p. 56—224) det må linnas lämpligt, att, för framtiden, med de till Revisorerne öfverlemnade Hufvudböcker öfver K. RänteKaminarens Uppbörd böra åtfölja GontraRäkningar med R. St:rs Bank och RiksgäldsContor; derom vill Utskottet, sedan den nu skeende Revisionen af StatsVerkets räkenskaper och förvaltning hunnit fulländas, meddela sitt yttrande. §• >5. Till samma förrättnings slut har
Utskits förslag till ny lydelse af den ifrågavide §:n måtte antagas, endast med uteslutande af sednare meningen i lista momit; samt slutligen af Hr von Koch, med hvilken Hr Hjärne sig förenat, att §:n måtte antagas med de förändringar, att från lista momit uteslöts den sednare meningen; att från 2:dra momit borttogos orden »eller sådant beslut är fattadt» på 2:dra raden, samt orden »för ofvannämnda föremål» på 8:de raden, men i momit deremot infördes orden »enligt 2:dra art. Bevilln.Stadgan» efter ordet »bevillning» å 5:te raden, och orden »jemlikt nämnde artikel» efter ordet »statsverket» på 9ide raden; samt slutligen, att från 3:dje momit uteslöts hela den sista meningen. Härefter framställde H. Exc. först propos. på inbjudningens antagande och det förra beslutets frångående," dervid svarades nej, och sedermera propos. på afslag å inbjudningen och vidhållande af det beslut, som R. o. Ad. förut i frågan fattat, då svaren utiöllo med många ja jemte åtskilliga nej; och förklarades ja nu hafva yarit öfvervägande. Sedan så väl Hr von Koch som Hr Dalman begärt votering, Den 23 Oktober e. m. 335 yttrade H. Exc. Hr Gr. o. Landtm., att R. o. Ad. borde afgöra, hvilketdera af de tre öfriga yrkanderne skulle inrymmas uti kontraproposm vid den blifvande voteringen; hvarefter och sedan H. Exc. först hemställt, att antagande af Utslcts inbjudning skulle i kontrapropos:n intagas, dervid svarades flere nej, jemte ett eller annat ja, samt sedermera föreslagit, att kontrapropos:n skulle uptaga Hr Dalmans förslag, då svaren utföllo med många nej tillika med åtskilliga ja, H. Exc. framställde propos. derå, att bifall till Hr von Köchs förslag skulle utgöra kontraprosm; och sedan dertill svarats många ja, blandade med nej, förklarade H.
Herr föredraganden i underdånighet, det Kongl. Majit täcktes tillåta, att nådig proposition i eldighet med nämnda förslag må till Rikets Ständer expedieras; — hvilken underdåniga hemställan af Stats-Rådets öfriga ledamöter biträddes. Hvad Stats-Rådet, beträffande det under förestående punkt upptagna mål i underdånighet yttrat och tillstyrkt, täcktes Kongl. Majit till alla delar i nåder gilla och bifalla. Ex prolocollo K G. Mette n. Kongl. Maj: Is Nåd. Proposition JM 67 M 67 inis. till F.xp.-Ulsk, don S Jan. t860, lil6 o, m. Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition lill Rikets Stander, angående förnyad Författning om ulskrifningssdtlet och inrättningen af allmänna Beväringsmanskapet; Gifven. Stockholms Slott den 20 December 1859. Frågorna om beväringsmanskapets ändamålseniigaste användande i förening med stamtrupperna till försvarets förstärkning, samt detta manskaps bättre ordnande inom sig, hafva redan länge utgjort föremål för Kongl. Maj:ts allvarliga öfvervägande; och har Kongl. Majit, till utredande af dessa vigtiga frågor, tillsatt en Kommitté, som till Kongl. Majit inkommit med underdånigt betänkande i ämnet. Vid pröfning af detta maktpåliggande ärende förekommer i främsta rummet frågan, huruvida, såsom nu eger rum, hela den approberade exercis-skyldiga styrkan af årets första och andra klasser bör till vapenöfning sammandragas, eller om endast en del deraf årligen bör öfvas och den återstående delen först vid anledning till fredsbrott samlas till vapenöfning vid depoterna. Det första alternativet, eller hela den exercis^-skyldiga styrkans årliga sammandragning och öfning, vore utan tvifvel det önskvärdaste, för att kunna i farans stund hafva i beredskap det högsta möjliga antal af stridbare, vid krigstukt och vapnens handterande någorlunda invande män.
Art. i Förordningen af den 13, April 1808, angående Jagt och Djurfång , nödgas jag å nyo upprepa de tankar , som af mig förra Riksdagar, i samma ämne blifvit yttrade, och tillägga, att hvad jag i öfrigt kan hafva att erinra, stödjer sig på den erfarenhet jag, genom ett mångårigt bemödan» Den 24 Martil, f m. 311 de, förskaffat mig om Odjurens vanor och in-i stinct, för att deraf bedömma de säkraste methoder att fånga och förminska Odjurens antal, och som jag funnit den föreslagna förändnngen rakt stridande emot ändamålets vinnande, så torde benäget tillåtas mig få göra en jemförelse emellan de vanliga jagtplatserna eller Vinterskallen, och de i dessas ställe föreslagna Sockneoch Sommarskallen och öfrige anstald ter till Odjurens utödande, sorn orden uti Utskottets Betänkande lyda. Till Vinterskall fordras Jagt-tyg, hvilka Utskottet tror medföra en betydande kostnad, men då det är gifvet och med sanning enligt, att ett Jagttyg kan förfärdigas med högst 2 R.drs utgift af Hemmanet i Länet, och kan begagnas minst i 50 år, så är ju denna kost^ nåd ganska obetydlig, äfvensom Bodar till Jagttygens förvarande, emedan de merendels förvaras i allmänna Byggnader, och i de flesta Län uti öfverflödig» rum och vindar uti LandshöfdingeResidencen. Ibland kostnader upptager Utskottet isynnerhet Dagsverken , som sägas onyttigt utgå och betunga Allmänheten. De Dagsverken , som tilf Skallgångar användas, kunna ju ej annorlunda beräknas, än sådana, som utgöras för allmän nytta och i afsigt att förekomma oförutsedda skador, och öfverstiga dessa sällan 2 eller 3 om året af Hemmanet.