Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid jemförelse emellan tännne länders jernvägssystemer, mäste man derföre hufvudsakligen taga i betraktande den trafik, hvarför de blifvit byggda. En jernväg med den vanliga 4,83 fots spårvidden, som, t. ex. i England, der trafiken öfver hufvud taget fordrar 4 å S lokomotiver och 80 å iOO vagnar per mil, kallas smalspårig (»narrow gange») i jemförelse med de s. k. breda banorna om 7 fot (»broad gange»), kan derföre bär, der trafiken visat sig kunna skötas med 1 lokomotiv och 20 vagnar på hvarannan mil, eller omkring Vio så stort antal, kallas »bredspårig». Analogien torde också i det närmaste blifva rigtig, om man sätter Englands ofantliga trafik, i förhållande till den, som här i landet i allmänhet kan väntas, likasom den vanliga i England kallade smala spårvidden om 4,83 fot, till banor med 4 och 3,8 fots bredd emellan rälerna här. Hvad sorn derföre af Englands utmärktaste Ingeniörer yttrats till förmån för deras smalspåriga banor, gäller äfven i de flesta fall för våra — och på förhållandet i allmänhet emellan en större och en mindre spårvidd *) — om man håller sig emellan 7 fot och 3,8 fot. *) Kapten Nordenfelt har, vid besvarande af Utskottets frågor, citerat ett par yttranden af de jernvägsuiän, sorn blifvit hörde inför den komité, sorn i England varit nedsatt för att pröfva frågan om lämpligaste spårvidden. Det torde derföre tillåtas mig komplettera dessa yttranden, såsom fullkomligt öfverensstämmande med deri erfarenhet, jag inhemtat ijernvägsväsendet och de åsigter, som af inig komma alt uttalas. Robert Stephenson (citerad af Herr Nordenfelt): vDe bredspäriya lokomoliverna äro icke kraf - 3» Siats-Utskottets Memorial M 77:
För öfrigt vill jag, med anledning af den värde Gr:s yttrande, alt lifsstraff ej bör tillämpas på andra brott, än sådana, hvarigenom lif blifvit spilldt, fästa hans och Ståndets upmärksamhet derå, att vår lag stadgar dödsstraff å flera gerningar, hvarigenom intet lif blifvit spilldt, samt till och med understundom ingen eller ringa skada skett, t. ex., dä någon - / Den 16 Augusti f. m. 369 gon med afsigt sätter ett Kronans fartyg å grund, för att ej tala om det försök till röfveri, som Gr. Sparre sjelf omnämnt. Hr Carleson, Edv. Henr.: De beslut, som R. o. Ad. redan i denna fråga fattat, äro af sådan beskaffenhet, att jag, vid betraktande deraf, att riksdagens slut snart torde förestå, bar all anledning att förmoda, det resultatet af LagUtsk:s å detta lagförslag nedlagda arbete blifver ingenting. Jag anser det derföre ej löna mödan att mycket i frågan orda, utan vill endast hemställa till Hr Carlheim-Gyllenskjöld., som yttrat, att förbrytaren vid brottets begående ingalunda lärer tänka på det straff, som lagen för hans gerning utsätter, huruvida den värde ledamotens mening är den, att straffbotet i lagen till intet tjenar? Ar hans mening sådan, så frågar jag ytterligare, hvilken grund den värde ledamoten åberopar för påståendet, att nu ifrågavande brott bör med dödsstraff beläggas? Om grunden dertill skulle ligga i den gudomliga lagen eller i sjelfva rättvisans idé, så tror jag, att den värde talaren är oss skyldig en nödig deduktion i detta hänseende. Hr Carlheim-Gyllenskjöld: Den gudomliga rättvisan krafvel-, enligt min åsigt, icke dödsstraff i annat fall, än då lif är spildt, enligt det gudomliga budet: ”den som utgjuter menniskoblod, hans blod skall af menniskor utgjutet varda”; men jag anser, att folkets rättsmedvetande ännu fordrar dödsstraff äfven för andra grofva brott, än sådana, hvarigenom lif spillas.
Hvad kostnaden beträffar, så kommer den att blifva högst obetydlig, då hela tryckningen icke kommer att uptaga mera än 80 sidor i litet format. Jag vill således hoppas att Gr. Lagerbjelke, hvilken är den ende, som på allvar satt sig emot detta förslag, måtte af välvilja för sitt eget barn, om jag så må säga, vid detta tillfälle icke iakttaga allt för stor sparsamhet. Frih. Tersmeden^ Wilh. Fredr.: Oaktadt den förkastelsedom Hr TornerhjeLen öfver den Norrsta bränvinslagsliftningen uttalat, haiy Aimi likväl inom värt fädernesland uträttat icke så obetydligt, enär den blifvit åberopad såsom grund för petitioner ilrån flere landsorter; och när det serskilda Utsk. nu inkommer / med förslag att på Statens bekostnad låta trycka motiverna till denna lag, finner jag således intet skäl hvarföre man skulle sätta sig deremot. Vi veta nogsamt huru litet hushPHaitige R. St:r i allmänhet äro i afseende på handlingars tryckande, och vi hafva derpå ett ganska färskt bevis. I början af denna^Jfiksdag utdelades nemi. till hvarje Riksdagsman Finans-Komiténs Betänk., hvilket äfven i hela sin vidd finnes tryckt i Bihanget till R. St:rs prot.; detta är således en dubbel tryckningskostnad. Här är deremot fråga om, att till trycket befordra något, som ännu icke är af allmänheten kändt, åtminstone icke af mig — något som jag för min del skulle vara serdeles intresserad af att få se, och jag är öfvertygad om att denna min tanke delas af hvar och en, som vill söka förskaffa sig kännedom om alla möjliga lagstiftningar i denna väg innan vi börja lagstifta sjelfve. Jag tillstyrker således bifall till hvad Utsk. i detta fall hemställt. Hr Adelborg:
Och hvad den hänvisning beträffar, som i denna §. göres, nemligen alt med sådana frågor, hvarom Rikets Ständer ’■*vilja anmäla någon allmän önskan, för*’hålles pä det sätt Regerings Formens 8g utstakarså får jag fästa uppmärksamheten derpå, att här endast är'fråga om sjelfva sättet för dylika ärenders behandling. Men huru är detta sätt? När man går till 89 §. så ser man sättet, att nemligen Rikets Ständer ej kunna annat besluta, än endast anmälanden, på hvilka Konungen, sedan han hört StatsRådet, kari göra hvad afseende lian finner för godt. Detta utgör sjelfva sättet. Den a4 Juli! e. rn. Att önskningsmål ej uteslutande tillhöra Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet allena, synes bäst af 34 §. Riksdagsordningen, der det är Rikets Ständer förbehållet att remittera sådana mål, som till visst Utskott icke böra, lill hvilket Utskott de för godt finna; och saken frångår ej sin natur af önskningsmål derföre, alt den behandlas af annat Utskott, till och med. om det vore af BevillningsUtskottet. När nu ConstitulionsUtskottet har rättighet att väcka frågorj och således äfven i detta ämne, som så egentligen tillhör dess befattning; och då Rikets Ständer hafva rättighet alt lill Konungen anmäla deras allmänna önskningar, i hvilket ämne som helst; kan jag ej se annat än att Utskottet varit behörigt att göra den ifrågavarande framställningen, och att Rikets Ständer äro behörige att derom inkomma till Konungen med underdånig skrifvelse. Men i den form ConstitutionsUtskottet nu framställt saken, kan det ej låta sig göra, ty man kan ej se, hvad som är Utskottets egentliga mening. Det är omöjligt, att derpå grunda en skrifvelse.
April P. 219. — i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om inrättande af ett nytt Fögderi uti Carlstads Län. April P. 365. — angående upphörande af vissa dagsverken, hitintills af Allmogen uti åtskillige Socknar och Härader af Malmöhus Län utgjorde till Flyinge och Dahlby Kungsgårdar. April P. 366. — angående den af Calmare Stads KyrkoRåd gjorde anhållan, om medel till verkställande af 1 en å dervarande Domkyrka erforderlig reparation. April P. 367. — rörande tryckning före hvarje Riksdags början af Konungens Proposition angående StatsVerkets tillstånd och behof. April P. 367. — angående Riksdagens förlängande på en månad. April P. 367. — rörande de uti Hallands Län belägna så kallade Schlegelska K-öpegodsen. April P. 367. — angående uppmuddring af Landskrona hamn. April P. 367. — i anledning af Provincial Medicus Kjellmans besvär öfver KammarCollegii 116 Utslag i en fråga om en Testamentsbevillning. April P. 368. Expeditioner till Konungen, Riksens Ständers, rörande löneförhöjning för BataillonsLäkare, efter 8 års tjenstgöring. April P. 368. — rörande fortfarande till nästa Riksdag af ett årligt Statsanslag för Fattigvårdsinrättningen i Carlskrona. April P. 368. — angående ett beviljadt förskott å den summa, sorn till godtgörande af kostnaderne till Hans Kongl. Höghet Kronprinsens utrikes resa m. m. framdeles kommer att bestämmas. April P. 441 • — angående medel lill bestridande af kostnaden för tryckning af Committerades förslag till en förändrad organisation af åtskillige Rikets Styrelseverk m. m. April P. 441 • — angående BondeStåndets rättighet att utse Ståndets Notarier vid Riksdagarne. Maji P. 46. —- i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Proposition angående framtida dispositionen af Wendtholms Hofstalls-äng.
Kronans intägt blifwer är ifrån ar okilräckellgare» At igenom Blsiut höja et Sedel-mynts Lsnco-warde öfwer det, hwartil del samma igenom dest myckenhet och deraf följande lättare åtkomst jämnkak sig uti förhållande emot Specie; syneS således kunna hafwa z:ne olägenheter med sig, det ena at taga ifrån myckenheten; ax giswa i synnerhet til de förmögnare, utan at gagna dem, som äro i mindre fördelaktiga omständigheter; samt ak göra Rörelse-Opit-iIsr större, än Rörelsens beskaffenhet sjelf utsatt. Det tredje ak niindsta en tilgang, som eljest kunde anwändaS til en betydlig Summas afbördande A Utrikes gälden. Et större Rörelse-Opusl, än ibdgheten sjelf tilstapar, reser warors dyrhet i jämnförelse med andra Lands» 79 Et konstigt sammansatt Rörelse-Olipugl under den fö» stutna liden är, om jag ej aile för mycket misirc.gcr mig, hufwudsakeliga orsaken cil Swensta jernets sa updrifwaude i pris, ak efter hwad jag fullkomligen känner, wart Jern htvarcst det mest uykftaS, ej ukstfteS nu mera pä annai sätt, än jämte andra Lands mindre dyra Jernsorter, samt inskränkt § til sadank bruk, för hwill ec del samma är oumbärligt, dä eljest i samma man wi kunde halla pris med andra folkslag pä denna tillverkning, Swensta Jernet skulle assätkaö framförallt annat Jern. Herr Lcllönllräm, ksllr, upläste följande: Sedan Högloft. Hemliga Utstottet uti tid weokors tid, clelibererat om bästa sättet, at, i nu warande Rikets ställning, uphjelpa desi i lagerwall stadda Drätzelwerk, har kluraliteten af nämnda Utstötts Ledamöter ansett ändamälet bast tvinnas genom följande Linaircs-krojeök:
(Bevilln:s-Utsk:s Bet:n m. m. Stats-litsle. Meni. N:o 322.) S. A. K. Efter granskning af Statsverkets behof hafva, till dessas fyllande Rikets Ständer ätagit sig en ärlig beskattning, att i egenskap af allmän bevillning, för 1852 och följande år, intill slutet af det, då förnyad Bevillningsstadga varder af Rikets Ständer antagen, utgå med En Million Nio Hundra Tusen R:dr Banko; Och fä Rikets Ständer nu i underdånighet öfverlemna Författning om ifrågavarande allmänna bevillnings utgående under omPörmälda tid. Vid denna författnings upprättande hafva Rikets Ständer bibehållit nu gällande Bevillningsstadga utan andra förändringar, än dels sådana som ansetts erfordeliga Por att gifva ökad tydlighet och bestämdhet åt stadgandena samt lätta och förenkla deras tillämpning; dels för öfrigt, alt den i 2 §:n 3 mom. förekommande bestämmelse, att, om Ernbetsoch Tjenstemäns för hela året påräknade inkomst icke till hela beloppet utfaller, bevillningcn derför skall proportionsvis beräknas efter enahanda grund, sorn för hela beloppet skolat iakttagas, blifvit, såsom innebärande en, särdeles under vissa förhållanden, nog obillig beskattningsgruud, utbytt mot det stadgande, som i stället är i nu gällande författning infördt: att de i 14 §. för Thealcr-Direklörer vid andra än Konungens spektakler och för Handtverkare, hvilka, utan mästerskaps eller burskaps förvärfvande, erhållit tillstånd alt, såsom försörjningsmedel, åstadkomma handtverkeriarbeten, hittills stadgade bestämda af - 744 Expcditions-Utskottels Förslag till und.
Jag begär, att Utsk:s här närvar, ledamöter måtte upplysa, huruvida Utsk. ansett en sådan tull böra läggas på malm, att den ej kan exporteras; hvarjemte jag anhåller att få veta, huruvida Utsk. under denna rubrik upptagit andra slags malmer än jernmalm, såsom coboltmalm, eller icke. Gr. von Fersen: Om jag icke missminner mig, är malm i nuvar. tulltaxa förbjudet till utförsel. Såsom en princip antogs i Utsk., att sådana artiklar, hvilka i nuvar. tulltaxa äro förbjudna till införsel, skulle åsättas en hög skyddstull, och att i sådant fall antingen 5o eller 33-Jproc. af väi det borde utgöra tullen, allt under presupposition, åtminstone hvad mig beträlfar, att, i fall tullen finnes vara för hög, Regeringen kunde nedsätta den, och att således man hufvudsakligen borde tillse, att tullen ej bestämdes för låg, och att den deremot utan äfventyr kunde sättas något för hög. Detta i afseende på den första upplysningen Hr Lagerhjelm begärt. Den sednare är jag icke i tillfälle att genast afgifva, emedan jag ej säkert känner tulltaxan utantill, utan först måste orientera mig deri. Hr Lagerhjelm: Genom den siste värde talarens yttrande har jag vunnit den upplysning, att Utsk. velat stadga en tull, som skulle hindra malmens utförsel ur Jandet. Vi äro således åter inne på det statsoeconomiska fältet, der vi träffas alltför ofta. Vi hafva allt sedan K. Gustaf I:s tid i Sverige haft ett helt annat system, än det Utsk. nu antagit. Huruvida de premisser, hvarpå Utsk. byggt denna 17 H. 34 . Den 16 December e. m. betydliga förändring, är öfverensstämmande med Rikets sanna behof, är en fråga, som kanhända är likgiltig, och jag förstår icke att bedöma den; men jag ser inga grunder framställda, som kunna sättas i bredd med de stora svårigheter, Regeringen hade att bekämpa, innan man kunde införa det system, som Gustaf I antog.
M 127. 70 Gemensam bestämmelse, tillhörande de två nästföregående kapitlen. XIX. Kommunernas första klassifikation, enligt lil, IV och VI artiklarne i denna lag, sker af Konungen, i förhållande till folkmängden. Hvart tolfte år bestämmer lagstiftande magten, i den session, som närmast föregår Kommunal-rådets förnyande, de förändringar, hvilka, efter folkmängden, böra i de gamla klassifikationerna ega rum. Ill Kapitlet. Om kommunala val~församlingar. XX. Hva rt tredje år, sista tisdagen i Oktober månad kl. 10 f. m., hålla kommunernas valmän sina ordinarie sammanträden, för att, i stället för afgående ledamöter, andra invälja. I kraft af ett beslut, antingen af Kommunal-rådet eller af Regeringen, kan val-församlingen jemväl kallas till extra sammanträde, för att åter tillsätta de platser, som under tiden blifvit lediga. XXI. Magistraten utfärdar å val-männen skriftliga kallelser, hvilka dem i deras hemvist tillställas, minst sex dagar före den, då sammanträdet skall ske. Kallelsen skall dessutom offentliggöras i den för kungörelser vanliga tid och ordning. Kallelsebrefven tillställas val-männen emot bevis och skola innehålla underrättelse om dagen, timman och stället för valet, äfvensom om antalet af de ledamöter, hvilka skola inväljas. XXII. Valmännen sammanträda i en enda församling, om deras antal ej stiger öfver 400. Aro de flera än 400, delar sig valförsamlingen i sektioner, hvar ock en icke innehållande mindre än 200 valmän, och bildade utaf sådana delar af kommunen, som närmast gränsar intill hvarandra. I Kommuner med 13,000 invånare och deröfver må likväl hvarje afdelning kunna bestå af 600 valmän. Valmännens fördelning i sektioner verkställes af Magistraten, som derom lemnar underrättelse i kallelse-brefven. Hvarje sektion samlas omedelbart för att välja ledamöter i Kommunal-rådet. Valmännen kunna ej rösta genom fullmäktig. XXIII. Vaiförsamlingarne få icke sysselsätta sig med annat än de val, för hvilka de blifvit sammankallade. XXIV.
B;(lr motsvarande, belopp lätt realisabla förbindelser; b) för Bankens räkning få icke andra förbindelser uppköpas än de, som, ställde på längre förfallotid, äro utgifne af Armeens Accords-amorteringsfond, Skånska Hypoteksföreningen , Bruks-egares Hypotheks-förening, och sådane Svenska Hypotheks-föreningar, hvilka hädanefter, på likartade grunder med de begge förstnämnde, kunna bildas, och som blifva af Kongl. Maj:t i Nåder stadlästade, samt af Bancofullmägtige linnas innebära nödig säkerhet; samt cj de förbindelser, Banco-fnHmägtige på detta sätt anskaffa, få icke försäljas, utom vid de fall, då realisationens bestånd och upprätthållandet af Bankens credit eller säkerheten för Banken så fordrar. I fråga åter derom, hvilka publika papper Utskottet, för sin del, anser böra till belåning i Rikets Ständers Bank antagas, får Utskottet hänvisa till det härom, under N:o i5g, serskildt afgifne Utlåtande. Vidare har motionären under punkt 7:0 föreslagit, att när RiksgäldsContoirets depositioner i Banken uppgå till betydligare belopp, utan anledning, att desamma så snart komma att åter uttagas, det må vara Fuilmägtige tillåtet att under Liden göra dem fruktbara i låneväg eller genom köp af obligationer. Enär det, i händelse af bifall till ifrågavarande förslag, torde blifva af nöden att i de reglementariske föreski ifterne härom, stadga något, sorn angår så väl Fullmägtige i Banken, som Riksgälds-Gontoiret, har Utskottet, på grund af föreskriften uti §. 9 af d<m för Utskottet utfärdade Instruction, ansett sig böra gemensamt med Siats-Utskottet behandla denna fråga, och skall fördenskull, efter öfverläggning med sistbemälde Utskott, deröfver afgifva yttrande till Rikets Ständer.
Pä detta sä r har Conkoiret allid förr eiler sednare erhållit Bourscns hela Wexel, öfwer stolt och undwikit concureuce med andra Remitienter, hwaras CoursenS stegring stullr blifwit en oundwikelig föl>d.- Äftan Den !8 November. Ifrån beloppet af de summor salunda erhällits, hafwa Fullmägtige ock med fullkomlig säkerhet kunnät dömma om Wexel - tillgängarne^ och derefter bestämma Contoirets Cours. — Således hade Fullmagtige under loppet as Juli och Augusti mänader or I8S5, dä bekydeliga summor aflämnades, en saker anledning att nedsätta densamma anda till 42? st. Dä äter tillgängarne emot årets sint wisade sig mindre, och Fullmagtige uti steppningens uphörande trodde sig finna en saker orsak dertill, sä ansägo Fullmägkige nyttigt, att wid 1F06 ars början öka Contoirets Cours, samt fortsätta wexel-uphandlingen ända till Mait mänad samma är, dä krigsrygten föranledde till Coursens hastiga stigande auda till 52; st. Sadana rygten, hwilkas utspridande af Trastenterne allid befordras, äro oftast till sin grund och befarade följder origtige och inflyta merendels blott en korrt tid pä Coursin. Fullmagtige kunde derföre ej af en sadan anledning höja Contoirets Cours ytterligare, förr än utstepningens gäng, säsom en werkelig orsak till Coursens förhällande, blifwit utrönt, och instälde säledes wexel-uphandlingen under Maji och Juni mänader 1826, men fortsatte den äter wid Juli mänads början till Zoz L Zr st., som dä ansägS för en efter exportens förhällande lampeli-r Cours. Riktigheten af detta omdöme har utgången be. sannat, sedan utaf Kongl. Bergs-Collegii undcrdäniBerättelse till Konungen, rörande 1826 ärs tillökning - 980
Riksdag gjorde underdåniga anhållan om jemnkning af gamla roteringen derstädes, till hvars understödjande blifvit föreslaget användande af de inom Länet be* fintligé oroterade hemman och Nybyggen, funné Collegium sig böra hemställa, att med ali åtgärd i afseende på Länets extra rotering måtte fördröjas, tilldess en allmän reglering af roteringen derstädes hunnit verkställas. — RöiBnde den ifrågasatte befrielse eller lindring i roteringsskyldighéten för visse Civiloch Clerici-Staternes boställen, har Collegium, på andragne skäl. fiesv. och Ekon, Utsk, Betänkanden, §71 tillstyrkt, att de till Länsman anslagne bo* ställen, hvilka a{ indelningsverkets stora Stiftare i allmänhet blifvit från rotering undantagne, aråtte njuta samilia förmån i afseende på extra roteringen, samt att Comministrars, klockares och ringare Kyrkobetjenters, jemte Hejderidares och Kronoskogvaktares boställen, måtte blott till hälften, mot andra hemman extra roteras; Och beträffande posihemmans deltagande i roteringsbesväret, har Collegium, hvad soldatroteringen angår, funnit den nu gällande regleringen, att åtta mils postföring i veckan anses svarande mot skyldigheten att hålla soldat, böra bibehållas; men, hvad Båtsmansroteringen åter vidkommer, trott postförseln för posthemman, som ega del i Båtsmansroten, böra beräknas till fyra mil i veckan för ett helt mantal, och två hela hemman således i detta afseende antagas så» som en stadgad roteringsgrund för hvarje sådan rote, samt mindre del i postföringen följagtligen äfven verka till derefter afpassad skyldighet, att i extra roteringen ingå; hvarjemte Collegium förklarat sig desto mindre kunna med Kongl.
Det veta de nogsamt, keruberna små, som tumla därutanför hyddan grå och aldrig få veta, att mammas slantar i månader dröja och mer ändå. Så jubla, du skara, i sommarens tid, ZTräldomsmärke. / åt mig få tacka » En Stockholmsfru » för den utmärta artikeln: » Gif dem ett hem » i nr 28 af Idun, och låt mig äfven få göra henne en fråga. Jag vill ej fästa mig vid hennes sätt att beräkna lönen endast till 100 kronor o m året. Min man säger visserligen, att då vår tjänarinna har eget rum, och då det aldrig faller oss in att gifva henne annan mat än vi själfva äta, så kan allt sammanlagdt som vi gifva ut för henne skattas till lägst 500 kroner om året. Men detta betyder ju ingenting, då vi alldeles icke anse henne få mera än hon förtjänar. N e j, det var en helt annan sak, jag ville få fråga » En Stockholmsfru » om, en sak, som bör intressera vida kretsar af Iduns läsarinnor, nämligen frågan orn tjänarinnornas sedlighet och vår ställning till den. När jag gifver någon ett hem hos mig, så vill jag väl, att hon skall iakttaga hvad som är passande i mitt h e m; när jag behandlar henne som en dotter, så bör hon väl i sedligt hänseende motsvara de fordringar, som ställas på min dotters uppförande. Men nu äro åsikterna o m det passande i umgänget med män så olika i olika samhällslager. Detta är en kvarlefva från den tid, då tjänarne voro trälar, d. v. s. föga bättre än en sorts djur, och då man därför ansåg, att umgänget mellan de olika könen hos dem gärna kunde få vara ungefär lika fritt som hos djuren. Man läse blott Eddans skildring af de olika samhällsklassernas uppkomst! Då Jarl och Karl valde sig maka, gjordes allt för att framhålla helgden och vikten af denna handling. Om Träl heter det däremot, att till honom kom på bänken en trälkona, de tisslade och tasslade o. s. v. Och tissel och tassel är ju regel än i dag.
Varande i samma Betänkande vidare yttrad t, att då, på sätt Collegium närmare utvecklat, för skattefriheten af grufveoch stadsjorden, hvaraf den förre utgjorde tillsammans i,023 Tunneland af Wäsby fordna Kungsgårds och andre Hemmans ägor, och den sednare bestode af nämnde Kungsgårds, jemte i6| Mantalsägor, som enligt Sala Stads Privilegier af år 1624 blifvit donerade till delning emellan Tomterne i Staden, förklarade från grufvedriften oskil jäktige, Kronan hade full ersättning derföre medelst afgifterna af Sala Stad, som sannolikt icke kunde existera på detta ställe, utan jordbrukets och bergsbrukets gemensamma biträde; då för den förmedling, som, i anseende till vattenskador genom fördämningar vid Silfververket, måst förunnas ii| Mantal, Kronan äfvenledes åtnjöte en icke obetydlig om ej fullkomlig ersättning genom Räntorne af de uti Sagan anlagde Vattenverk, som, om desse fördämningar icke fhnnos, skulle förlora största delen af sitt drifvatten, hvilket sistnämnde förhållande äfven inträffade med Kyllinge så väl Sågsom Mjölqvarn , af hvilka den förra från