Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ad. anmodas att befatta sig med ärendet; ty då R. o. Ad. har uppskjutit sjelfva bestämmelserna intill dess extra-statsregler:n förekommer, så innebär redan detta uppskof, att R. o. Ad. vill taga en närmare kännedom uti dithörande frågor. Således måste det också vara naturliga tiden för R. o. Ad. att vid den pröfningen bestämma , huruvida Ståndet anser att samma Utsk., som behandlat ex tra-statsregler:n, eller något annat Utsk., derjemte bör med detta ärende sig befatta. Frih. Cederström: Det är i anledn. af Fril). Sprengtporten invändning mot min begäran, att frågan mätte till tvänne Utsk. remitteras, som jag begärt ordet. Extra-statsreglerm är ett ämne på sidan om denna fråga. Om R. o. Ad , vid återremiss af extra-statsregler:n, skulleanse, att vissa delar af bancovinslen kunna lill vissa der förekommande allmänna föremål användas; så blir det uttryckt vid återremissen och kommer StatsUtsk. tillhanda, för alt tjena lill efterrättelse vid dess svar derpå ; men jag kan icke se huru man skall kunna draga sådana mål, som angå nyttiga företag inom Riket, från Ekon.Utsk:s befattning, då detta Utsk. tillkommer, enl. grundlagen, att sig dermed befatta. Om fråga endast vore om anslag till företag, hvilkas beskaffenhet till dess detaljer i afseende på villkoren och sättet för utförandet redan vore bestämdt, så är det klart att icke Ekon.Utsk. ulan endast StatsUtsk. ägde alt derom utlåta sig; och lika klart är det å andra sidan, att icke StatsUtsk. som endast har att yttra sig om anslaget, utan endast EkonUlsk. tillkommer att utarbeta och föreslå de arbetsföretag, så väl som villkoren och sättet för deras utförande, hvilkas nytta och fördel det sedermera tillkommer Stånden att pröfva.
Förordn. d. 26 Febr. 1817, att om å utlyst sockenstämma ingen eller färre än fyra socknemän sig inställa, äger pastor med församlingens kyrkoråd företaga öfverläggning rörande det eller de utlysta ämnena och deröfver besluta; dock att samma beslut icke blifver gällande, med mindre dermed först förhålles, som i 9 §. om sockenstämmobeslut finnes föreskrifvet. Dessa 3:ne anföranden lades på bordet. Hr Svedenborg, Carl Gust., hade ingifvit följande 2tne memorial: 1:0 Bland de ojemnheter uti beskattningen, som ej synas vara med någon billighet förenliga och derföre torde böra undanrödjas, räknas med skäl den olikhet, som, enligt nu gällande författning, äger rum i afseende på rättegångsskrifters och rättegångshandlingars beläggande med stämpladi papper, dä saken rörer rättsförhållanden emellan personer af allmogen, å ena, och personer af annan samhällsclass å andra sidan, eller allmoge å ömse sidor. Bevillningsförordningen stadgar nemligen såsom undantag eller lindring uti charta: sigillatae—afgifter, att protocoll och handlingar ti ti tvister emellan allmogen eller gemenskapen af militären böra beläggas med blott hälften så mycket stämpladt papper, som då ståndspersoner äro sakägare å båda eller å endera sidan. Hvarifrån denna olikhet härleder sig, är för mitt begrepp icke fattligt. Den står åtminstone icke väl tillhopa med de förhållanden i öfrigt, som emellan samhällets medlemmar äga rum; och jag föreslår derföre vördsamligen, att, vid reglerandet af bevillningen å denna Riksdag, likhet i ehart» sigillatse-afgifter må bestämmas, ehvad de rättegångar, der slika afgifter äga ruin, röra en eller annan medborgareclass.
Jag har slutit mig till dem, som älska och hägna friheten, både emedan jag sjelf har densamma öfvermåttan kär , men synnerligast derföre, att den rätt vårdad ger mig den säkraste borgen för mitt foster lands val; den fastaste grund, på hvilken jag kan bygga min förtröstan om att Sveriges ära evigt skall blifva lika ofläckad, dess sjelfständighet lika okränkt, som båda i sekler hafva varit. Jag kommer nu serrt omsider till den militäriska delen af frågan. Det är ej möjligt att till besvarande fullt upptaga denna. Dertill är både timnet för vidlyftigt och min för - 44 Den 9 Maj f, m. måga för ringa Det må derföre förlåtas, om jag deröfver yttrar blott spridda tankar. Kanske kunna de en dag samlas, ordnas och stadgas. Nu sändas de ut blott att pröfvas och skärskådas, ingalunda för att derpå något nu vilja bygga. En tanke är dock orubbligen rotfästad bos mig; och det är basen för alla de andra, och densamma, sorn jag redan framställt, nemi. att Sveriges försvar främst skall stödja sig på folkbeväpning och ej på stående här. För få år sedan uppställdes ungefär!, samma sats af K K rigsvellenskapsaeademien till besvarande; en af Svenska härens berömdaste skriftställare inkom till följe deraf med en afhandling i ämnet; denna afhandling blef af academien med dess stora pris belönt; i skriften blef folkbeväpningens princip förkastad, den stående härens deremot antagen. Så syntes frågan genom dom af Sveriges ntmärktasle militärer vara afgjord. Dock jag vädjar deremot lika lifligt i dag, som jag gjorde den första stund jag fick boken att genomläsa i min band. Ty den besvarade ingalunda sjelfva frågan, utan be visade blott, att en väl öfvad, gammal, fullt krigsbildad här, örn ock till antalet vida underlägsen , dock både till anfall och försvar har afgjordt företräde framför blott för ögonblicket sammanrafsade oordnade och olydiga hopar, om ock dessa med den mest lågande entlmsiasm skynda fram i striden för fosterlandet. Detta är något, som af ingen militär med någon smula af sundt förnuft låter bestrida sig.
Då det af Departements-chefen anförda skäl för ifrågavarande tillägg synes Utskottet välbetänkt, får Utskottet till nu ifrågavarande punkt tillstyrka bifall. 10:de Punkten. »Då presterlig lön i en församling skall regleras, höres församlingen på sockenstämma eller, der flere församlingar äro förenade, å gemensam gällstämma, vid hvilket tillfälle så val aflömngsbeloppet, som dess fördelning af sockeneller gällstämman föreslås. På grund deraf och efter öfvervägande af de förhållanden, som vid lönens bestämmande böra tagas i beräkning, upprättar nämnden sitt förslag, som meddelas församlingen, hvarefter handlingarne genom Landshöfdingen och Domkapitlet, jemte yttrande af dessa myndigheter, till Kongl. Majit insändas för vinnande af nådig stadfästelse. Vid reglering af pastorslön eger nämnden jemväl tillse, huruvida komministerslönen, der sådan finnes, står till den förra i ett billigt förhållande och i annat fall att skälig jemkning dem emellan föreslå efter de grunder, som för sådan åtgärd varda, med afseende på särskilda orters olika förhållanden, bestämda. Nämnden eger ock att till Kongl. Majit göra underdånig framställning, angående öfverflödiga Komministraturers indragning, äfvensom anmälan, då för presterskapets aflöning icke vidare behöfliga statsmedel finnas en församling tilldelade, eller församling för sitt presterskaps anständiga bergning af sådant understöd är i behof, då Kongl. Majit, efter vederbörande Kongl. Majits Befallningshafvandes och Domkapitels hörande, vill om medlens indragning eller öfverflyttande från en församling till annan, eller beviljande af nytt anslag, i nåder besluta.» Vid föredragningen har
S. D. Vid föredragning af Stats-Utskottets Utlåtande N:o 19-5, i anledning af erhållen återremiss å Betänkandet N:o 94, angående afträdande till Nätra och Själevads socknemän af fisket vid Trysunda fiskehamn, med dertill hörande holmar, skär och öar, beslöt Ståndet att vidblifva sitt, vid behandlingen af Utlåtandet N:o 94, fattade beslut; och skulle Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Vällofl. Borgare-ståndet vördsamt och vänligen inbjudas, att uti Högvördiga Presteståndets och Bonde-ståndets beslut sig förena. S. D. Föredrogs och remitterades till Lag-Utskottet Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition med förslag till Grufve-stadga. S. D. Kongl. Maj:ts nedannämnde Nådiga Propositioner föredrogos ånyo och remitterades till Stats-Utskottet, nemligen: l:o, angående allmänt stadgande, huru förhållas bör med en för obotlig ansedd, sinnessvag tjenstemans skiljande från ordinarie beställning; 2:o, angående bergsfogdarnes ansökning om ersättning för förlorade löneinkomster; 3:o, om anslag för Svenska naturalsters m. m. öfversändande till 1855 års exposition i Paris; 4:o, om jordafsöndring från Carlbergs kungsgård till nya kyrkogården; och Prot.-Utdrag den S Augusti 18-54. 331 5:o, angående jordafsöndring från Eskilstuna kungsladugård till utvidgande af Eskilstuna kyrkogård; äfvensom 6:o, Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om vidtagne åtgärder till slutligt ordnande af försvarsverket inom Jemtlands län. Den 2 Augusti. Från Höglofl. Ridderskapet och Adeln. S. D. Remitterades till Lag-Utskottet Kongl.
Härvid är vordet i Borgare Ståndet ar.fördt, att Utskottet skall förbisett förändringen i ordningen för afgåendet bland Ledamöterna, såsom en följd af Cö - Bexiltn.-tJtsk:'s thlatandé, N:o 66. 3g mité-Ledamöternas förändrade antal, och af , då förut det varit stadgadt, att i 2:dra och. 3:dje Glassens Städer, ibland Ledamöterna af Borgerskapet, afgå det ena året 4 OG^ det andra 5, vore det nu mera lämpligt^ att f hvarje år skall afgå. Enär den af Utskottet föreslagna redaction, som innehåller, att Taxeringsmännen skola årligen ombytas till der sådant med an* talet öfverensstämmer, men eljest till hälften, är fullkomligt enlig med de tillstyrk* ta förändringarne i Comitéernas organi* sation , saknar Utskottet anledning att från* gå hvad härom blifvit framställdt. Pa". 63. QS\ jf. i32 & i333) Emot de här föreslagna stadganden i 152 § om värdering af Hus å Lägenheter och Lustställen på Städernes grund, äfvensom af de i 133 omnämnde Hus å Hemman och Lägenlie* ter, som ligga inom Städernes områden, har blifvit anmärkt, att de i förstnämnde förekommande Hus borde värderas efter samma grund, sorn de åbyggnader, hvilka afses i 133 §, samt att, i fråga om. de sistnämnde, alldeles samma föreskrifter borde gälla, som för Landet, nemligen att Husen icke skulle värderas serskildt. Hvad de i 152 §. förekommande Hus angår, så äro föreskrifterne för värderingen 4o Tlendlln.- Utslits Utlåtande) N:o 66. afFattade ej mindre i öfverensstämmelse med hvad förut derom varit stadgadt, än hithörande, af Rikets Högloflige
Då den reform skedde, som utsträökle frihetsstraffets tillämpning och i sjelfva verket började öfvergången i broltmåls-lagsliftningen, stadgades nemligen delta straff gemensamt med böter. Denna reform omfattade jemväl edsöres-lagarne, på sätt 1779 års författningar gifva vid handen. Men bötesstraffet utgjorde emedlertid ej någon nyhet för edsöresbrottet. Det var förut föreskrifvet jemte ärans förlust; men denna sistnämnda påföljd ansågs både olämplig och otillräcklig. Derföre utbyttes ock densamma emot frihetsstraffet; och enahanda föihållande inträffar nu hvad angår kyrkoplikten. Från omförmälda förening af straff-nrter har man likväl ej hort hemtas skäl för anmärkning. Ldsöres-lagarne med deras förändrade innehåll anses tillfylleslgörande; och den förening. Utskottet föreslagit, synes deslomindre bora blifva overksammare, sorn straffet, på samma gång det riktas mot den onda viljan i sin rot, innehar en påföljd för det frihetens missbruk, som viljans yttring innefattar. Det är ock derföre, sorn Utskottet låtit» böter ingå i stralfet för alla stölder, utom fjerde lesau, då friheten för lifstiden förloras. Om likväl, för lagens fulländning, den större latitud vid straffrnätning, som L ag-beieduingen föreslagit, skulle Vara nödig, så utgjorde vissei ligen straff-arternas lorenämnda förening ett hinder; men utom det att någon betydligare utsträckning ej svnes kunna gifvas detta system, ulan brollmåls-lugens totala reform eller omarbetning, liar Utskottet funnit eli sådan utsträckning lika litet nödig för vinnande af föresätta målet, sorn O •“ 7 välbetänkt, derest Utskottets berno landen skola kronås med någon framgång. Då 1844 ars Ständer godkände latitud-systemet, skedde det ock 20 Lag-Utskottets Betänkande, N:o 37. endast med hänsyn till en sådan tolai reform.
Kungörelsen den 27 Oktober 1812, angående utskrifningssättet och inrättningen af allmänna beväringsmanskapet, alt alla beväringsynglingar, som finnas i de till hafvet angränsande socknar, borde, utan afseende på fallenhet och håg, underkasta sig aktiv sjötjenst, hade beväringsskyIdigheten blifvit en tryckande börda, emedan, bland annat, ganska många personer funnes, hvilka hade en snart sagdt medfödd rädsla för sjön, och det vore mindre välbetänkt och nära obilligt att, vid sådant förhållande, genom en bestämd lag vilja tvinga någon till sjötjenst, samt, då beväringsskyldigheten ifrån början vore af folket sjelfvilligt åtagen, den härmed afsedda vackra syftningen, eller fäderneslandets försvar, skulle gå förlorad; dels ock att föreskriften i 19 § af samma Kongl. Kungörelse, att Mönsterherren egde utse de beväringsskyldige, hvilka skulle tilldelas kavalleriet, artilleriet eller sappör-depöterna, och hvartill i första rummet borde uttagas de, som sjelfva önskade tjenstgöra vid ettdera af dessa vapen, i så måtto icke efterlefdes, som, genom Mönsterherrens rätt att pröfva ynglingarnes duglighet till visst vapen, deras egen önskan i detta afseende icke komme i fråga; och har motionären i anledning häraf föreslagit den förändring af högstberörde Kongl. Kungörelse, alt det måtte öfverlemnas åt de beväringsskyldige, antingen de bo nära eller längre från hafvet, att sjelfve bestämma, om de vilja tillhöra fotfolket eller rytteriet, eller vilja exercera till lands eller sjös. h) Af Riksdagsfullmäktigen Anders Pehrsson från Östergöthland, med hvilken Magnus Mänsson, Lars Magnus Knutsson och A. WSvartling från samma Län, samt D. Danielsson och J. P. Sandstedt från Jönköpings Län instämt.
— N:o 77. i anledning af erhållen återremiss af Betänkandet N:o 16. V. B. 351. 481, 545. A. 546. 2 ( 10 ) Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden. •— N:o 78. i anledning af väckt motion, om nedsättande af en Komité lill granskning af nu gällande Lindlilomska Katecltesen, Handboken och Psalmboken. — N:o 79. i anledning af väckt motion, om utfärdande af instruktion för Länsmän. V. B. 351. A. 482. — IN:o 80. i anledning af väckt motion, om åtgärder för beredande af lättnad vid försändningen af böcker från en ort till annan inom Riket. V. B. 351. A. 482. — N:o 81. i anleduing af väckt motion, angående förändringar i Kongl. Förordningen om Prestval af den 1 April 1843. V. B. 351. A. 482. VI. U. 410. VII. 48. A. 82. — N:o 82. i anledning af väckt motion, om bestämmande afföret rädesiätt till befordran för Juris-Kandidaler. — N:o 83. i anledning af återrcmiss af Utskottets Utlåtande N:o 60. V. B. 351. A. 482. 1— N:o 84. i anledning af väckt motion, om befrielse för klockare på Gottland från skyldigheten alt lill kyrkoherdarne utgöra onera för innebafvande boställsjoid. V. B. 351. A. 482. — N:o 85. i anledning af väckt fråga, om beredande af ersättning åt enskilde personer, som genom förändringar i ekono miska lagstiftningar tillskyndas förluster m. m. V. B. 473. VI. A. 224. — N:o 86. i anledning af väckt fråga om upphörande af den lill förekommande af tullförsnillning och olollig införsel af varor vid Norrska gtänsen inrättade tullbevakning.
Redan länge har klagan förts deröfver, att skogsafverkningen i vart fädernesland alltjemnt fortgick utan afseende på skogens verkliga eller ens möjliga återväxt, hvarigenom sjelfva skogsb apitalet eller virkesmassan ständigt förminskades och allt flera skoglösa trakter uppstodo, hvilket å sin sida på många orter högst menligt inverkade pä klimatets och jordytans samt derigenom växtlighetens beskaffenhet, äfvensom menniskornas trefnad och helsa m. m. 1 likhet med hvad förr ägt rum, hafva Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande icke underlåtit att äfven i sina nu afgifna und. femårsberättelser vidröra dessa förhållanden, hvilka utan 1 vifvel i många hänseenden äro för landets framtid rätt bekymmersamma, desto hellre som, med hänseende till de allmänna skogarnes jemförelsevis ringa areal, det är från de enskilda skogarne, från hvilka den vida öfvervägande delen af skogsprodukter till fyllande af de ständigt växande virkesbehofven måste påräknas. De för åren 1856 — 1860 afgifna femårsberättelserna vitsorda, ty värr! med afseende på hushållningen ä de enskildes skogar i det stora hela samma förfaringssätt, som de äldre berättelserna öfverklagat. Skogsafverkningssättet är den vanliga blädninge)), om man nemligen får begagna detta uttryck, som dock, strängt tekniskt taget, tillkännagifver en verklig hushållsmethod, för det måhända allmännaste, fullkomligt planlösa afverkningssättet, eller att skog fälles der, hvarest den af för behofvet passande beskaffenhet är närmast till hands, utan allt afseende på återväxt. Om än sålunda i allmänhet de enskilda skogarne ännu allt för hardt och vårdslöst och utan beräkning af deras framtida bestånd anlitas, och obetydligt göres till deras återväxt, äfven der den afverkade marken icke är till annat än skogsodling tjenlig, hafva dock Eders Kongl. Majrts Befallningshafvande i flera af rikets mera sydliga län ägt anledning omnämna förhållanden, som tyda på ett vaknadt, om än jemförelsevis ännu ringa utbredt intresse för en förbättrad skogsvård.
Slutligen ansåg Collegium äfven böra tagas i öfvervägande, att Presterliga göromålen, i och för Gudstjenstens uppehållande, icke ökades för Capellanerne, i mon af folkmängdens tillväxt, emedan cura ecclesiae tillhörde Kyrkoherden, och det alltså egentligen vore hans bestyr, som i bredd med hemmansklyfningen och folkmängden tillloge; äfvensom att Caj)ellanerne, om de i följd af desse orsaker finge vidkännas mera arbete, genom deltagande i åtskilliga Presterliga förrättningar, såsom socknebud, husförhör, vigsel m. m. dylikt, likväl vanligen ihågkomtnas med serskild vedergällning, eller ock fingo åtnjuta, åtminstone tili någor, del, de afgifter, som under namn af jura stolas till Kyrkoherdarne erläggas. Dessa slags löneinkomster syntes, liksom sportler i allmänhet, egentligen vara anslagne till ersättning för den möda och kostnad, som Presten finge vidkännas af förrättningen, och borde således, enär Kyrkoherdarne icke sjelfve utförde sådana åligganden, komma den tjenstförrättande till godo, hvarigenom all Siats-Utskottets Utlåtande N:o 4*4' II anledning till klagan öfver tillväxten af lönlösa göromål för Capellanerne skulle förfalla. På grund af allt hvad Collegium sålunda anfört, och hvilket Collegitim ansett böra tagas i noga öfvervägande vid verkställigheten af den B'isknparr-e och Gonsistorierne uppdragne befattning med regleringen af Pastorernes lönebidrag till Capellanerne, har Kongl. Kammar-Collegium afstyrkt nådigt bifall tili Preste-Ståndets ifrågavarande underdåniga förslag. Ffter inhemtande af delta underdåniga utlåtande, har Kongl. Majit, medelst Nådig Remiss den 7 innevarande månad, till Stats-Ulskoltet öfveriemuat detta ärende, för att deröfver inhemta Rikets Ständers mening.
IX. U. 452, 681. X. A. 329. — N:o 71. med förslag till sammanjemkning af de inom RiksStånden fattade skiljaktiga beslut, i anledning af Utskottets betänkande N:o 24, öfver väckt fråga om förändring i 7 § och upphäfvande af 8 § i 16 Cap. JordaBalken. VII. B. 402. A. 441. VIII. E. 393. — N:o 72. med förslag till sammanjemkning af de inom RiksStånden fattade skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskottets utlåtande N:o 48, i anledning af gjorda anmärkningar vid betänkandet N:o 11, öfver Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om vissa förändrade föreskrifter, i afseende på lagfart och nyttjanderätts inteckning. VII. B. 402. A. 441. VIII. E. 548. — N:o 73, i anledning af väckta motioner om förändring af i lag och författningar meddelade bestämmelser angående utmätning. — N:o 74. i anledning af väckt motion om ersättning för lagsökningskostnad. VII. B. 469. A. 494. — N:o 75. i anledning af väckta motioner om bestämmande af viss lid, hvarinom saker böra vara afgjorde hos Hofrätterne och Högsta Domstolen, och utslag i lagsökningsmål meddelade af Konungens Befallningshafvande. VII. B. 469. A. 494. — N:o 76. i anledning af väckta motioner om en förändrad ordning för lagsökningsmåls behandling i vissa fall. VII. B. 469, 494. VIII. A. 395. X. U. 93. A. 343. E. 460. — N:o 77. i anledning af återremiss af Utskottets betänkande N:o 42, öfver väckt motion om bestämmelse, att fjerdeparter i Stora Kopparbergs grufva må anses såsom fast egendom å landet.
Säkert skola då icke heller passionerna förblifva i saknad af uppkitllare, och samma förhållande skall här äga rum, som gör andra länders olycka, att landet öfversvämmas af advocater; ty nog skall det finnas folk, som veta att smickra passionerna och underblåsa dem. Jag har nu talat om de moraliska skäl, som på mig verka ganska starkt; men äfven i statsoeconomiskt afseende är förslaget lika betänkligt. Hittills har man bergat sig med det antal domstolar, hvarpå tillgång funnits; men när nu alla de hundra vädjade målen skola gg från häradsrätten directe till hofrätten, frågar jag, huru blind ålman icke —ja, jag beröm förlåtelse, men jag anser det som ren blindhet — huru blind är man icke, om man räknar för ingenting den omständigheten, att man skall nödgas tillskapa 6 å 8 nya hofrätten och skaffa löner för a å 3 nya divisioner i Högsta Domstolen. Hvad slutligen de juridiska skälen beträffar, är förhållandet med civila tvister, och särdeles jordatvister, att de ofta icke kunna afgöras utan syn på stället; och den naturliga ordning, som ingalunda bör förgätas, har hittills i lagstiftningen varit afsedd, att man icke lemnat första domstolen ensamt fullständighet i sättet för sin pröfning, utan det har gifvits en annan domstol öfver den första, sorn haft i sådana mål samma pröfningsfönnåga. Men om man nu borttager lagmansoch riddaresynerätter, skall man skänka all fullständighet i pröfning åt första domstolen ensam, och öfverlemna åt slumpen, huruvida hofrätten kan få ett fullständigt begrepp om saken, då den granskande synen skall verkställas af blott en hofrättsledamot, men saken dock afdömas äfven af hofrättsdivisionens öfriga ledamöter.
Domstolen framställda anmärkningar, ansåg Herr Justitie-Slals-Ministern dem icke vara af den vigt, att de borde till någon förändring af Kommittéens förslag föranleda; och hemställde Herr Juslilie-Slats-Ministern alltså, att Kongl. Majit, med godkännande af samina förslag täcktes besluta, att särskilda propositioner i öfverensstämmelse dermed skola till Rikets Ständer och Slorlhinget aflålas, äfvensom Herr Justitie-Stats-Ministern i sådant afseend e underställde Kongl. Majits pröfning ett nu uppläst förslag lill den Proposition, som borde till Rikets Ständer afgå. På Svenska och Norrska Stats-Rådets tillstyrkande behagade Kongl. Majit, med gillande af Kommittéens ifrågavarande lagförslag anbefalla, alt särskilda propositioner i öfverensstämmelse dermed skulle lill Rikets Ständer och Storthingel aflåtas; äfvensom Kongl. Majit på tillstyrkande af Svenska Stals-Rädet täcktes godkänna den Proposition härom till Rikets Ständer, som finnes detta protokoll bilagd, dervid Kongl. Majit tillika anbefallde Herr Justitie-Stats-Ministern att sedan sig visat huruvida berörda lagförslag blifva af båda Nalional-representationerna antagna, till vidare behandling anmäla de Sverige enskildt rörande frågor, som oinförmälas i de Svenska kommilterades särskilda memorial. In fidem: N. A. Heurlin, ^ STOCKHOLM, tryckt hos Isaac Marcus, 1357. Kongl. Maj:ls Nåd. Prop. M HO. 1 M 110. Ank. till Exp.-Utsk. d. 15 Juli 1857, kl. 2 e. m. Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer om eftergift af Direktören A. L. Hård af Segerstad älagdt ersättningsbelopp; Gifven Stockholms Slott den 22 Juni 1857. Medelst utslag den 21 Mars 1853 bär Kongl. Muj:ts och Rikets Kammarrätt ålagt numera Direktören vid Straffoch arbetsfängelset i Norrköping för qvinnor, Åugust Leopold Hård af Segerstad att med niohundra åttaliofem