Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
wTiden iir Irort w, sager hon, &gt;den hvarken skattas, mates eller gagnar efter det antal gAnger som minutvisaren passera ' ijfver nrtaflan, ntan efter magden och djupet af de intryck vi 1nottsga.o DB for nfigra k sednn ett f8rslag vacktes att resa hennes staty, svarade hon: wStatyer bBra endast resas At liil.de, martyrer och hialtar, jag tillhor ingen af dessa Inategorierw. De hyllningar, sorn efter hennes dod agnats hennes minne, hafva varit lika valfortjanta som upprilntiga och mer $in en staty har blifvit rest, for att hedra minnet af Concepcibn k e n a l, hvilken glomsk af sig sjalf, utofvat en verksamhet till ga.gn for manslrligheten, till trost ocll viilsignelse for sitt land. Om henne kan med smning sagas: hon slaef och tankte som en 15ird, kande och lefde soin ett helgon. Adolf Hillman. En Juvel. De lago diirnere vid hafsstranden ocll letade i sanden efter petrifikater. En skon syn for Kneipp, barbenta, och med nppkaflade slcjortiirmar, sA l&amp;ttkliidda att de mycket v3il kunde tjana till nlodeller for Irupidoner och sB fria i sBtt och Atborder, som hade cle lefvat sitt lif fram 11 % en obebodd o, inte p % Gottland med badanstalt och medeltidsrniner. Ah, dessa smB, friska, brunhyade gynnare! Deras anleten lilrnade vackra, solgyllne Bpplen och hafvets slriftblB farg tycktes ha smugglat sig in i deras ogon.
Ständer anvisas till understödjande af odlingsföretag, den 1'7 October sisllidel år väckt motion: alt af Riksgälds-Contorets reserverade ofverskotts-medel 1,000,000 R:dr Banco mätte afsällas, för att från och med den 1 Juli 1841 ullemnas till större eller mindre odlings-lån åt sådane menigheter eller enskilde personer, hvilka styrka sig disponera ett mot det påräknade understödet från Statens sida svarande belopp egna medel, alt användas i och för uppgifne, vederbörligen undersökte och, enligt godkände kostnads-förslag, bestämde odlings-företag af större eller mindre omfång, hvarjemte motionären hemställt, alt ränta och capital-afbetalning måtte komma att beräknas efter enahanda grunder, som af Utskottet föreslagits, att säkerhet för lånet borde ställas och att Utskottet måtte föreslå de reglementariska föreskrifter, som i öfrigt kunde vara erforderliga. Vid öfvervägande häraf och då det understöd, som af Staten kan lemnäs till befrämjande af jordbruket, medelst uppmuntrande af odlingsföretag, är ett ibland dem, som för så väl enskilde, som det allmänna Bih. till R, St. Prot, 1840 och 1841- åt Sami, f JJd, 3 Band, Q Haft, 7 Stats-Ulskotlets Utlåtandej N'.o 435j Litt, C, medföra stora och obestridliga fördelar, har Utskottet, med fästadt afseende äfven å den, uppgift, som rörande de inom flere Rikets Län utrönte tillfällen till vinnande af odlingsbar mark, medelst aftappningar af sanka trakter och sjöar, förekommer i Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående bildandet af en Styrelse för allmänna arbeten, funnit sig böra biträda den åsigt, hvilken sä val inom Riks-Stånden, sorn uti nyssberörde motion blifvit uttalad om behofvet af medels anvisande för sådane vatten-aftappningar och sänkningar af kärr och sjöar, hvarigenom odlingsbar mark kan vinnas.
«Gustaf III:s tidehvarf var rikt på händelser, och «inom dess hof föreföllo saker, som man kan kalla «vidunderliga. Besynnerligt nog kan det förefalla en «efterverld, att under ett så upplyst tidehvarf finna, «att Svedenborgianismen, andeskådningen, nummerlot«teri-punkteringen och guldmakeriet voro gynnade af «de mest högt uppsatte i konungens hof och att ko«nungen sjelf deltog i dessa gyckelspel. Jag skall «icke mycket tala om Svedenborgianismen; den hade «till hufvudmän kapten-löjtnanten grefve Adam Le«wenhaupt, hofstallmästaren Munck och under-ståt«hållaren baron Axelsson. I sammanhang med den«na lära stod andeskådningen, och jag vet att Tit. «samlat mycket rörande det som föreföll på Grips«holm, under hofvets vistande derstädes 1779 och «1780. Det som tillställdes på Drottningholm 1782 «såg jag sjelf, och händelsen huru jag kom att se det «var följande: En gammal klockare vid Lofö kyrka, «benämnd Ekelund, kom en morgon till mig mycket «förskräckt öfver en händelse, som han ansåg för nä«stan öfvernaturlig. Qvällen förut hade konungen «sjelf, med några af de förnämare herrar vid hofvet, «förehaft i kyrkan någon hemlig tillställning, och då «klockaren om morgonen skulle städa kyrkan, fann «han, efter sin berättelse, ett glasrör, liknande en «skrifpenna, men slutet i begge ändar och fyldt med «ett rödt ämne. Detta lilla glasrör af nära ett halft «qvarters längd hade han stoppat i fickan af sina «linnebyxor och vid klifvandet öfver en liten gärdes«gård nära klockarestugan afbrutit detsamma, då eld «antändt skjortan och byxorna, men som han vid «den närbelägna brunnen genast släckt, icke utan att «hafva fått ett brännsår på låret.
Jag säger icke detta, för att på grund häraf söka åt regeringen förvärfva något beröm, ty hon har i detta fall blott gjort sin skyldighet samt dervid begagnat de gynnsamma omständigheter, som erbjödo sig, och härför fordrar hon hvarken beröm eller tacksamhet; men hvad jag deremot tror att man borde erkänna, det är, att den nuv:de regeringen åtminstone lyckats bättre än sina föregångare, och att vi blifvit vid detta tillfälle af Frankrike välvilligt bemötta. När nu det så länge eftersträfvade resultatet af dessa underhandlingar — jag vågar säga det — endast på grund af konstitutionel grannlagenhet af K. M:t framlägges tor R. St:r, till deras godkännande, så har man, å ena sidan, klandrat just detta öfverlemnande af ärendet till R. St:rs pröfning, eftersom det ej var nödvändigt, samt, å den andra sidan, funnit sig missnöjd med sjelfva bestämmelserna i traktaten. För min del kan jag lättare fatta det nu först omförmälda klandret, ehuru det, efter min åsigt, Ii vilar på en oriktig uppfattning af konstitutionella förhållanden; men huru man med något fog eller med någon följdriktighet kan framkomma med sådana anmärkningar i sjelfva saken, som Bevilln.-Utsk:t framställt — detta förmår jag verkligen icke begripa. Utsk:t har nemi. i främsta rummet sagt, att »de fördelar, man kunnat vänta och hoppas af en traktat mell Frankrike, ej kunna anses vara nöjaktigt vunna». Andra talare hafva redan förut påmint, att när en sådan anmärkning framställes, så borde det åtminstone vara en skyldighet att uppgifva hvilka de förhoppningar och förväntningar äro, som blifvit besvikna — ett anspråk, så mycket mera berätligadt, som, enligt hvad upplyst blifvit, alla de fördelar, hvilka tillkommit vida större och mäktigare länder än Sverige, blifvit äfven åt oss beviljade, oaktadt Den 8 Februari f. m. 43) våra medgifvaden varit mindre än deras. Det kan visserligen härvid invändas, att någon bestämd gräns för önskningar och förhoppningar icke finnes. Någon skulle t. ex. kunna hoppas och lörvänta, att när han kommer ut på torget här nedanföre, han skall finna en diamant af oberäkneligt värde.
Ber. den i5 Jnn. i834- i83r den 6 Januarii försdrogs Statskontorets, i anledning af Rikets Ständers framställning i urte punkten, afgifna utlåtande, då Kongl. Maj-:t beslöt allmän Kungörelses utfärdande om skyldighet för dem, som erhålla löner, lönetillökningar eller andra förrnoner, att vid tillträdet uppvisa för tillfället köpt och påtecknad Charta-Sigillala rn. m. 112:0 Angående Post-inrättningen i Riket. Anmäld den i3 Mars s. å. Med gillande af hvad Rikets Ständer i underdånighet yttrat och hemställt, i afseende på sättet för postens forlskaffande och regleringen af posllegan, ville Kongl. Maj:t hafva anbefallt Öfver-Post-Directeurs-Embetet, att, med anledning så viii deraf, som af flera lid efter annan väckta frågor om postlegaus förhöjning i vissa orter och tiilökt betalning för postérhes förande öfver större elfvar, inkomma med fullständigt utlåtande och förslag, i hvilka fall och lill hvad belopp förhöjning bör ega rum, samt ifrån hvad tid den skäligen bör komma vederbörande till godo; och skulle Öfver-Post-Directeurs-Embetet jemväl upprätta förslag till ett Reglemente, sorn noga bestämmer poslilloners och postförares ömsesidiga rättigheter och skyldigheter. Öfver Post-Directionens förslag i förstnämnde afseende pröfvadt och afgjordt den t 4 Januarii i83a. n3 [O Angående de för fordringarne i Finland influtne medel. Anmäld den i October i83i, då fördelningen af de influtna medlen fastställdes i hufvudsaklig öfverensstämmelse med hvad Rikets Ständer yttrat, samt verkställigheten af detta Nådiga beslut uppdrogs åt de Corniterade, som haft sig medlens förvaltning anförtrodd. 11 j.O Angående Slenkols-verket vid Höganäs. Anmäld den i3 Mars i83o. Fordrade ingen åtgärd. 110 O Med förslag till förändringar i Seglalions-Ordningen. Anmäld den 7 April s. å. Kongl.
Man hade i anledning häraf i min tanka ägt anledning, att|uti Riksens Ständers JustitiaeOmbudsmans berätteli Bil. till Ridd. 0. Ad, Pr. I Band. 31 482 Den 18 Februarii, se, fordra en fullkomlig redovisning för publicitetens händelser och öden sedan sista Riksdag, och då under denna tid mycket uti sådan väg har tilldragit sig, som fästat det allmännas uppmärksamhet, som gifvit anledning till allmänhetens gissningar, sorn ej sällanjVerkat oblida omdömen i brist af någon tillfredsställande väganledning för slutsattserne, så synes JustitiaeOmbudsmannensovillkorliga pligt varit att för allt detta inför Riksens Ständer redogöra. Det synes varit enligt med Riksens Ständers JustitiasOmbudsmans åligganden att inför Riksens Ständer upplysa hvad han kan hafva sig bekant af det arbete, som till följd af Ständernes begäran blifvit förartstaltadt till utrönande af möjligheten att genom en bättre beräknad inrättning för Statsmachlnens gång åtminstone i framtiden kunna göra någon indragning af Em* betsoch Tjenstemän, till vinnande af den så högstnödige besparingen uti de redan öfverdrifne utgifterne. Man hade trott, att Riksens Ständers Justitise-Ombudsman genom resor uti larn det icke skulle undgått att finna någon eller någre hufvudofsaker till den förlägenhet och vanmagt hvaröfver man så allmänt klagar, och man hade ägt rättighet, att utaf Riksens Ständers JustitiasOmbudsman fordra förslag till af~ hjelpande af åtminstone något ondt. jag tror att vid justitiaeOmbudsmans berättelserne vore ganska mycket att anmärka i Synnerhet i egenskap af saknad utaf det, sorn i min tanka där borde finnas; men då motionairen i dessa delar nödvändigt måste kryssst Den 18 Februarii. 4«3 sig förbi 90 §. äfventyrliga klippa, under vå« da att alltid emot den Iida ett skeppsbrott, hvarifrån säkerligen intet utaf lasten skulle räddas undan ett ministerielt
Borgenär, som ej sjelf eller genom laga Ombud sig ä inställelsedagen infinner, vid RädstufvuBätt eller Hof-Rätl före klockan tolf och vid Härads Batt före Råttegångstimrnans slut, att sin fordran bevaka, och ej eller den förr bevakat , håfve all vidare talan i saken förlorat , utan i de fall som i 31. §. sägas; och varde resning ej tilläten, utan så är, att Borgenär förmår visa, det han icke veta kunnat, att Concurssaken honom eller hans rätt rörde, eller att något hastigt ofall, som icke föreses eller afvärjas kunnat, honom hindrat, att å inställelse - dagen sig infinna,- söke dock Borgenär i det fall, som sist nämndt är, resning inom en månad efter inställelse-daoen. iS. §. Sedan alla inlagor ingifne blifvit, skola de Konungens Nädiga Propositioner, 201 tillstädes varande Borgenärer, med hand å Bok den Ed svärja, sorn särskilt föreskrifven är. 19. §. Dör Borgenären förr än hans fordran är med Ed besannad, dä skall den, sorn i hans rätt träder, Eden aflägga. Kan det ej ske på inställelse dagen, eller begär han tid att sig betänka, lägge Rätten honom annan dag före. 20. §. Vill ej Borgenär till Edens afläggande å inställelsedagen sig infinna ; stånde honom fritt att inför Rätten, der Concurssaken anhängig är, eller vid annan D omstol Eden förut aflägga; gifve dock i sednare fallet bevis öfver Edgången till Rätten in. 2 1. §. Varder Borgenär af förfall hindrad, att sig å inställelsedagen till Edens afläggande infinna; late sitt förfall då anmäla och styrka: Profvas det lagligt, sätte Rätten ut annan dag, då Borgenär Erlén aflägga skall. 22. §. Borgenär, son å inställelsedagen, eller å annan af Rätten förelagd dag
Emedan någon tillämpning af det i detta moment stadgade vites-ansvar omöjligen kunde ega rum, derest idkaren. sorn i sitt arbete antagit en ifrån »in förra tjenst olofligen afviken arbetare, icke kunde öfverbevisas, att om det olofliga afvikandet ur tjensten hafva egt kännedom, en bevisning, som i de liesta fall Yore ganska svår, om icke omöjlig, har motionären hemställt, att mom. 3 måtte fä lyda, sorn följer: »Tager någon i sitt arbete den, som icke är försedd med vederbörligt »afskeds-betyg eller trovärdigt bevis, att lian förut varit i saknad afstän »dtg sysselsättning, plikte G r:dr 32 sk., och vare afhandlingen derom »ogild.» Då genom antagandet af den utaf motionären, rörande 1 mom. af denna g, föreslagna redaktions-förändring, författningens ordalydelse skulle blifva obestämd, samt, beträffande föreslagne förändringen af 3 morn., det, enligt Utskottets tanke, måste tillhöra hvar och en handtverks-idkare att göra sig underrättad om den persons förhållande, hvilken han ämnar i sitt arbete antaga, finner Utskottet någon förändring af författningens nuvarande ordalydelse icke vara erforderlig, hvadan Utskottet afstyrker bifall till hvad motionären rörande denna § föreslagit. § 40. Då föreskriften om idkares skyldighet att anmäla antagne och afflyttade arbetare syntes icke leda till någon nytta, samt det dessutom vore ganska svårt, att icke säga alldeles omöjligt, att vaka deröfver, att en slik anmälan gjordes, och då det med berörde föreskrift afsedda goda ändamål ändock vun - Bih. till R. St. Prat. 1853 $ 1854. 8 Sami. 34 Höft. 4 26 AUm. Ben.- och Ekon.-Utskotleta Belänkande, N:o 128. nes genom en noggrann tillämpning af mom. 2, har motionären hemställt, att mom.
Deputerades sammanträden för markegångs-prisens bestämmande ; N:o 9 4, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående förvandling af en inom Färentuna härad af Stockholms län utgående skatte-titel under namn af tegelved; N:o 92, i anledning af väckta motioner, åsyftande förändring af det uti 5 § af Kongl. Kungörelsen den 14 Maj 1855 meddelade stadgande, angående den minsta enheten, hvartill, vid ränte-persedlarnes omsättning och förenkling, hvarje persedelslag må uti jordeboken uppföras; och N:o 93, i anledning af väckt fråga, att forsellöns-ersättning för ränte-span mål, som ej kan till leverering in natura uppsägas, må omedelbart tillhandahållas räntetagare. Frän Heden. Bonde-Ståndet. S. D. Föredrogos och biföllos Slats-Uiskottets Utlåtanden: N:o 83, angående begärda stats-bidrag för ny tomtreglering och nya bygg naders uppförande inom den sistlidet år afbrunna del af staden Ekesjö; N:o 84, i anledning af väckt fråga om vissa friheter och förmåner för de till presterskapets aflöning i sednare tider anslagna hemman och lägenheter; N:o 85, i anledning af väckt fråga om befrielse från kronotiondes utgörande af de komministers-boställen i Stockholms län, som efter 1850 års jordransakning blifvit med denna utskyld belagde; 462 Prot.-Utdrag den 31 Juli 1857. N:o 86, i anledning af väckt motion, att de räntegifvare, hvilkas räntor åro till Sala silfververk anslagne, må komma i åtnjutande af de med skatteförenklingen åsyftade förmåner:
Stånd inskränkningen gällde, ganska ifrigt förordade förslaget, på det att det skulle blifva möjligt att i de städer de representerade, få krogarne stängda under Söndagarne. För att åt de stadskommuner, som sådant önskade, bereda möjlighet dertill, men tillika förekomma förbudets utsträckning till de städer, der detsamma VI H. 27 418 Den 18 Juni. kunde anses ej vara lämpligt, fann jag mig föranlåten att afgifva det särskildta förslag, som i min reservation finnes intaget, och hvilket innehåller, såsom regel, att utskänkning af bränvin skall vara förbjuden under Sönoch helgedagar, men, såsom undantag, medgifver, att sådan utskänkning får ega rum, der vederbörande sådant pröfva nödigt och å de timmar af dagen de bestämma. Om detta förslag antages, kunde vederbörande i städerne ordna denna angelägenhet så, som förhållandena å hvarje särskildt ort ansåges kräfva, och, hvad jag lägger särdeles vigt på, mun beredde de stä der, som icke vilja hafva något kroglif om Söndagarne, rättighet att få krogarne under dessa dagar tillstängda. På detta skäl skulle jag för min del önska, att mitt förslag skulle lyckas tillvinna sig bifall. Hr Hjärne: Då jag vid förra Riksdagen deltog i den lagstiftning, som nu är i fråga, var jag en bland dem, som påyrkade så stränga föreskrifter som möjligt, på det att superiet måtte så mycket som möjligt förekommas. Men det finnes en gräns (ör denna stränghet och den inträder, då lagbudet går så långt på förbudenas bana, att det ej kan tillämpas utan att på samma gång framkalla underslef och eludering. Sådant tror jag detta förslag vara. Den nu gällande lagen har i stränghet redan gått så långt som möjligt, och man har t. o. m. temligen ofta hört klagomål deröfver, att en person t. ex. här i Stockholm icke om Söndagen får slippa in på något näringsställe eller schweizeri om lian känner sig hungrig eller törstig under någon af Gudstjenst-timmarne. När således den nuvrde lagen hos ganska många väcker knot och missnöje, huru skulle val då det här föreslagna absoluta förbudet uptagas? Jag anser någon vidlyftighet i denna enkla fråga ej behöfvas, utan förenar mig med dem, som yrkat afslag å förslaget.
Om, på ena sidan, Magistraternes i lag föreskrifna befattning med bouppteckningar och arfskiften uti sterbhus i städerne onekligen länder till gagn och säkerhet för sterbhusdelegarne, enär derigenom, i afseende på sterbhusförhållanden, vinnas ordning och reda, sorn ofta saknas på landet, hvarest sterbhusdelegarne kunna tili bouppteckningsoch skiftesmän kalla dem, ile helst sjelfve vilja begagna, så kan, å den andra, ej nekas, att ju de Magistraterne för dessa förrättningar tillagda arfvoden äro i betydlig nion drygare, än förrättningarnes beskaffenhet synes fordra. Ändring af förhållandet i senare afseendet, ehuru önskvärd, torde dock ej kunna genom något allmänt lagbud tillvägabringas. Magistraternes löne-inkomster utgöras nemligen till stor del af ifrågavarande slerbhus-afgifter, hvilkas upphörande eller beräknande efter de af motionärerne uppgifna grunder alltså obestridligen komme att i betydlig nion minska nämnde inkomster. Statens säkerhet fordrar deremot, att lönerna ej nedsättas till så obetydligt belopp, att skicklige Magistrats-personer ej kunna erhållas; äfvensom nuvarande innehafvare af Magistrats-tjenster äro berättigade att vid sina löner bibehållas; hvarför godtgörelse för en sådan minskning ovilkorligen borde ske; och då det är slädernes skyldighet alt sjelfve aflöna sina tjenstemän, samt tillika deras rättighet, att bestämma, huru dessa löner skola utgå, lärer vidare följa, att den brist, sorn genom antagande af motionärernes förslag skulle i lönerne uppstå, komme att fyllas genom andra bidrag af städerne; att dessas borgerskap och invånare mäste ega att om sättet för dylika bidrags utgörande sins emellan öfverenskomma; samt att således förevarande fråga synes omfatta en angelägenhet, hvilken det bör bero på städernes borgerskap och invånare att sjelfve, serskildt för hvarje stad, ordna. 46 Lag-Utskottets Betänkande, N:o 135. Vid detta förhållande finnér Utskottet sig icke kunna tillstyrka, att de väckte motionerne må till någon åtgärd jöranleda.
Born flet Jfr vigt, afl de Statistiska Upplysningar, hvilka gettorp Sammandragen under denna Nummer böra yingrbålla den fullständigaste noggrannhet, så skola HäradsSkrifvarne ned största omsorg, genom tjenliga Öfverdrag frlf) Taxeringsfliängderna, dem författa, och EandsGontoiren åligga deröfver hafva noga tillsyn, med rättighet att affordra H§f§'j&Skrifvarne elg författare Öfverdragen, för att kurma dem granska och Sammandragens riktighet utröna. vv' te ?:• (Bj SammandragcjfvW ^axernigsl-iirgdcrhaN:o' 2' uti N. Ni Fögderi' för år’ 18’ ;Som ir.nliäfves under JJctstri I Is-riitt. Afgift af Ämbete och Tjenst. I? - N* Socken Ni N* dito 3&-N. dito - Hem. ! Lägen man. heter. P: 0» P 1— ° 3 P H w - O 3 r-tP 5 30 >* < ro £T Qvar nar. 1 5 å 1 Procent af Löneinkomst. *»’ H s*r* O c 4 00 24 å 2 Procent af LöneInkorist* p s E. p p ro’ tn ro, cs , 9? o 4000 80 ä 3 Procent af LöneInkomst - K >' P: P r rct£ Ui Q s H 3 30 00 >' 90 Summa' *34 bni-, Q. isötfcr tlU 3-M-iiiL Öt-ki Bés-iiak'; ^ N:o 7. (C) Sammandrag öfver TaxeringsLängderne N:o 3 mi N. N. Fögderi för ar 1$ Egendom tilli neli rörig Kongl. Majit Kronan. Hem man. Lä- L Ovar gen. 1 nar' liete r. N. N, Socken NN. dito $J. SJ er.
hon i en liten rysk rlcolonix egde något af, den hemlandets milieu, som hon för sitt författarskap käiide sig s i viil behöfva, .och där hon iifvim fia1111 detta uppmuntradt a$ spiri-. tuella, och sympatiska landsiiiiin. Efter nHgra dag&amp;s vistelse i Berlin reste hon (via, Freclricia) till Köpenhamn och ådrog sig på denna nattliga ' färd i blåst och .regn en förkylning, af hvillceii hon Biiiide sig mycket augripen, d.&amp; hon onsdagen den 4: de. februari korn. till Stockholm, iSXen hennes föresats att icke)) ge sig. tid att vara sjuk hö11 henne uppe, s&amp; .att hon börjede sin förelasniagskurs på fredagen - och äfven deltog. i ett aftonsamk v h hos några nära vii,iiiier, d&amp; hon dock kände sig så illamiende, a t t hon - simrt for hem. Först p&amp; ' lördag micldsg intog hon sangen, och ehuru sjukdomen. - l~iigs5cksiiifia~-; matioii - f öref öl1 d l v n r s m, anade ingen hzwu allv~ïsiltn den var eller att man under de båda följande dygnen ege~itligeu blott .bevittfisde ett dödsarbete - .el1 kväfning till följd af den, troligen geiiom viildsm inf ektioa, fr,z~iika~ll,zde varfyll-. nnden i liingorna. H a d e hjartat varit starkt: b&amp;de utgången kanske nbgot fördrajts men radclning s.yntes, eftei. h v d obduktionen utvisade, hafva varit omöjlig. Ho11 ensam hyste en aning om att hon ~nojliye~z icke skulle öfveclefv.r~ ' sjukclornen, och iakttog med en. viss oro de daliga, med en viss tillfredss~llelse de goda symptomen - bkdh de1: brn.e pk ett mycket stilla satt. '
Jag bekänner, att då frågan förevar i StatsUtsk., så förbisåg jag denna omständighet, och det är af detta skäl jag vördsamt anhåller om återremiss, på det att StatsUtsk. mätte intaga en sådan tidsbestämmelse uti förevar:de förslag. Hr Tersmeden: Det är egentligen endast i anledn. af Gr. Sparres yttrande, som jag anhållit om ordet. Han har nemi. sagt, att här vore fråga, icke om uprensning och utvidgning af en ström, utan om, att uptaga en ny kanal, och att dertill bortskänka 100.000 R:dr. Gr:n har ansett denna summa väl stor, och att K. M. derföre bordt yttra Sig om behofvet af det föreslagna arbetet, innan saken kommit under Utsk:s pröfning. Beträffande det i StatsUtsk:s Mern. omnämnda förhållande, att Södermanland icke tillförene upburit något understöd af stats-medel, så har Gnn deremot anmärkt, alt redan vid förra Riksdagen, anslag för en kanal inom Södermanland, lill icke mindre belopp än 100,000 R:dr b:ko blifvit beviljadt. Detta äger sin riktighet, meu jag får fästa upmärksamheten derpå, att dessa medel icke blifvit lyftade, utan af förekommande anledn:r förblifvit obegagnade, och att just nämnde 100.000 R:dr skulle användas för ifrågavar:de ändamål. Jag är i öfrigt hufvudsakligen förekommen af Hr Bildt. Jag vill endast laga mig friheten ytterligare tillägga, att det vattendrag, som sammanbinder Hjelmaren och Mälaren, eller den s. k. Thorshälla och Eskilstuna ä, icke nu medgifver fördelen af en direkt kommunikation emellan dessa sjöar. Berörde vattendrag har sin trängsta passage vid det s_ k. Holmens fall, hvarigenom synnerligast vid flodtiden, en updämning förauledes, menlig för Kronans gevärs-faktori och för Fristaden, hvilka verk sålunda försättas i bak - Den 29 Juni e. m. 557 vatten, oberäknadt den skada, som häraf drabbar jord-egendomarne vid åns stränder.