Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan Riksens Ständer vid 1809 års Riksdag ansett Landt - Tulls-afgiften, såsom en beskattning, olämplig) och böra upphöra, i anseende till de dermed förenade olägenheter och dryga kostnader vid uppbördens verkställande, samt Kongl. Maj:t, genom Nådig Kungörelse den 30 November 1810 afven förordnat, det LandtTujlarne med det årets utgång skulle afskaffäs, har vä! denne Inrättning upphört, gå vidt afgiften beträffar, och Statens inkomst blifvit genom åtagen serskildt Bevillning ersatt; Mea Bevaknings-anstalten, hvilken utgjorde egenteliga anledningen ti i X Landt - Tulfarnes upphäfvande, har likväl blifvit bibehållen, och fortfar ännu till betydelig del, samt medförer alltså den kostnad och de olägenheter, sorn skull© itndvikas, Betta Landt-Tulls-bevakningens bibehållande lärer väl grunda sig på af Kongl, Maj:t i Nåder funnen nödvändighet, att, till Controll emot försnilning af Tull -uppbörden, samt till förekommande af otillåtne varors införande oefi förbrukning, en vidsträcktare tillsyn matte användas, än den, sorn är möjelig vid kusterne och Riksgränsen; Och Utskotten finna 1 detta hänseende nogsamt, att, då Norriges Clommercielle och Ekonomiska författningar ieke öfverensstämma med Sveriges, utan en fri handel och upplag af utländske varor, äfven sådane, som till införsel här i Riket äro förbudne, äger turn i Norrige, bl ifver det ock nödigt, att en Statsoch l esvarsUtskottens Betänk anden. 1079 giänse-bevakning, som i möjligaste inan försvårar oell hindrar ett sådant varors inpractiserande, hvarigenom antingen Tull-inkornsterne försnillas, eller Författningarne emot öfverflödsartiplars förbrukning här i Liket komma att öfT verlrädas, må bibehållas så länge och intill dess närmare likhet kan vinnas emellan desse Rikens handels-förhållanden och författningarne derom; Men, vidkommande serskildt den allmännare bevakningen vid Landt-Tullarne i det inre af Riket; så, ehuru det ej lärer kunna nekas, att ytterligare Controll mot Tullförsnillning och Lurendrägeri, än den, sorn genom Sjö-Tullsbevakningen ernås, till en del genom Landt-Tnlls-bevakningen vunnits, äro dock sammansatte Utskotten af den tanka, att, om, med iakttagande tills vidare af Gränsetillsynen emot Norrige, Sjö-Tullsoch Kustbevakningen organiseras på ett, efter localen och öfrige förhållanden, mera lämpadt sätt: om denne senare bevakning efter behofvet oltes med tillräcklig Personal; och om den redan existerande Resebevakningen, sorn oförsedt träffar Lagbrytaren,
Ekonomiutskottet liar ej förbisett nyttan deraf, att vid smälthyttor malmvågar begagnas i stället för skoflar; men Utskottet, angeläget att vårda enskilta ägande-rätten, har önskat, att det hädanefter, såsom hittills, måtte bero på hvar och en, om han vill införa en sådan förändring, eller på den uplysning om nyttan deraf, som liytteägarne kunde få framdeles. Om man noga läser Utskottets Utlåtande, åsyftar det ej annat, än bibehållande af nuvarande skick. Jag medgifver, att skrifvelsen ej är af behofvet påkallad. Detta förslag torde böra anses som en utväg, att jemka meningarne inom Utskottet, der många voro af den tanka, att malmvågarne borde bestämdt förbjudas. Här är ej förhållandet detsamma. Jag har således ej något att anmärka mot att afslå Utlåtandet; ty derigenom vunnes samma ändamål, som Utskottet åsyftat. Återremiss tror jag ej behöflig eller lämpelig. Då motionerne gå ut på inskränkning i det nuvarande förhållandet, lära de ej bifallas. I följd af en sådan motion kan man ej utsträcka skyldigheten att begagna malm vågar; och då kan Utskottet ej eller komma längre, än att Den 19 Februarii f. ra. idi tillstyrka afslag; hvilket ändamål kan nu genast vinnas. Herr af Uhr: Jag skulle ej bestrida återremiss, om dermed kunde något uträttas. Utskottet har tillkännagifvit sin tanka, att hushållningen vid Bergsmanshyttorne berör på HytteLagens godtfinnande. Möjligen ändras nu denna öfvertygelse, hvaraf följden blir, att Motionairernes begäran måste afslås. Detta föranleder emedlertid en ny discussion, då remissen hit återkommer. Jag anser derföre, att Utlåtandet nu genast bör afslås, och förnyar min begäran derom. Friherre Anckarsvärdj Carl Henrik: Jag är visserligen ej af dem, som neka vetenskapernes stora inflytande på Näringarne. Jag erkänner nyttan af vågarne, men tager mig friheten göra anmärkning vid behandlingssättet af denna fråga.
Vi ansågo likväl lämpligast att föreslå en stämpelskatt med hänsigt till den möjliga eluderingen och enär sådana stämplar i flera år varit begagnade för kort, hvarföre man trodde att detta beskattningssätt lättast skulle vinna bifall hos E. St:r. Detta till svar på hvad den siste talaren yttrat. Men för egen del får jag tillägga, att jag anser, det Utsk:t begått en stor inkonseqvens deri, att på samma gång det föreslagit en skatt för tobaksrökning med cigarr, så har det lemnat rökning af kardustobak obeskattad. Lägges skatt ensamt på cigarrer, gör detta att man röker så mycket mera annan tobak. Då återremiss redan blifvit begärd på denna §, hvilken jag föreställer mig att R. o. Ad. kommer att bifalla, så vida annars sjelfva beskattningssystemet godkännes, så anhåller jag att äfven i detta afs:de Utsk:t matte omarbeta Betänkrt, nemi. föreslå stämpelskatt äfven på kardustobak, der stämpeln är lätt att anbringa så väl som på cigarrer. Erih. Armfelt: Det är endast med ani. af den siste tala rens jemnförelse mellan bränvinsskatten och tobaksskatten som jag begärt ordet. Han har nemi. i afs:de på dem sagt att det kunde vara betänkligare att belägga bränvin med skatt, emedan det har åtminstone någon nytta i medicinskt och tekniskt afs:de, då deremot tobaken icke gagnar i något hänseende. Jag får fästa upmärksamheten derå att skälet hvarföre bränvin belädes med skatt var icke att det kunde i något hänseende vara nyttigt, utan derföre att det var i så många afs:den skadligt, d. v. s. missbruket deraf. Missbruk, äfven af det bästa, är skadligt, men utan att vara det bästa, tror jag dock att tobak är så beskaffad, att om dess missbruk kan för den enskilde vara skadligt, det likväl aldrig, i likhet med bränvinets missbruk, är för hela samhället vådligt och skadligt. I öfrigt, om man önskar beskatta tobak, så må jag säga att jag helt och hållet skulle instämma i Hr Hjärnes yttrande att beskattningen borde sträcka sig till allt fabrikat af tobaksplantan.
(Anslaget utbetaldl i Januari 1858) uppmuddriog af hamnen vid Ystad Arboga ås uppmuddring mellan staden Arboga och Hjelmare kanals utlopp vid Grafudden samma ås upprensning mellan sistnämnde ställe och Mälaren upprensning och fördjupning af Köpings å anläggning af nya samt förbättrande eller omläggning af backiga eller eljest mindre goda vägar strömrensningar samt smärre hamnoch brobyggnader byggande af en ny bro öfver Helge å vid Christianstad. Transport För kanal-ledning från Eskilstuna till Mälaren » jernvägs-anläggningen mellan städerna Gefle och Fahlun. (En femtedel af hela lånesumman utbetald i Januari 1858 med 480,000 R:dr.) » fortskyndande af afvittringsärendena inom Wester-Norrlands, Westerbottens och Norrbottens län » ett instrument till bränvins mätning och profning » premiers utdelning vid landtbruksmöten åt egare af kreatur utaf utmärktare slag » slöjd-expositioners befrämjande » rese-stipendier för fabriksoch handtverksarbetare. (Eli belopp af 750 R:dr uthetaldt i Januari 1858.) » inköp af konstalster utaf Svenska, i fäderneslandet bosatte, konstnärer » utgifvande från trycket af äldre, i statens eller enskildes samlingar befintliga samt för Sveriges historia och offentliga förhållanden vigtiga skrifter och handlingar » erforderliga förberedande åtgärder, med hänsigt till ett statistiskt embetsverks inrättande . » utvidgning och förbättring af Wadstena, Götheborgs och Hernösands hospitaler » inköp af nya eller ytterligare inventarier åt allmänna institutet för döfstumma och blinda För folkskole-lärares aflönande folkskole-lärare-seminarierna stipendier åt elever vid dessa seminarier . folkskole-lärares pensionering afsatt fond C. Ilike s Ständers Hiksgälds-Iiontors råute-utgifter och skulci-atbetalniugar samt förvaltningsoch uppbördskostuader, äfvensom iian detta Verk omedelbart utgående löner och pensioner, .jemte riksdagsoch revisions-kostnader samt restitiitioner m. m.
Det ar af förre tider kändt, att Coursen, är 1762, ffyndsamt upsteg ifrän yz till roZ mark, och ar 1767, nedföll pä en gang ifrän 70 till 42 mark per R:d. Hamburger,Banco, och det wid begge perioderne, förutan någon förändring wid penningewcrket, eller utomordentligt wäxel-behof. Icke hafwa förökte remistcr deste meckor kunnat mälla Coursens upstegring, och icke heller har i en motwänd ordning, den ideale penninge-stockens förökning kunnat de siste posthagarne medföra Coursens nedsättning, ehuru obetyv ig denna minsknina ock ar. För detta har man welat säsom orsak till Cours-stegring anföra, alt wäre exportable effecter updrefwos till för högt pris, och da Utländningen föga betalde öfwer förra wärdet. sä skulle skilnaden godtgöras med en förhöjd Cours; men nästledet är betaldes jerner, som utgör wär förnämsta exportwara, wid den största representative penningeftock och högsta inhemska sädespris, som allerlägst, och dock steg Wexel-Courfen; och det oaktadt, att alwen förledet är exporten af jern och koppar ivar betydligare än de näst föregående krigsåren. Man skulle tycka, ark ritt Cours-moderation, borde bidraga de indragne Subsidie-medel, af 1,500,000 Pound Sterling, utgörande a 4^ R-d. Swensk Specie 5,520,020, som de begge sista ären blifwil indragne, hwilke dock li l en del förstärkt Banquens red s:te Band2 dra Afdzo» 4io Den 12 Zebruarn. - redbara Fond med 690,138 Pound Sterling eller rät-eligen med 2,896,9-07 Piastrer. Riksgälds-Conroiret har under »amma tid gjort nog ringa kemister för interesten ä birrikcs
Vid upphörandet af nu gällande förbud mot införsel af oraffmerad och raffinerad salpeter, torde, enär skiljaktigheten i värde icke är särdeles stor och detsamma i medeltal icke lärer öfverstiga 3 r:dr lispundet, derå kunna antagas en gemensam lullafgift af 36 sk. per lispund. Med bibehållande af nuvarande tullafgifter för berg-, glauberoch koksalt samt tullfrihet efter särkilt tillstånd vid införsel af sistnämnda slag för fabrikstillverkning af soda, föreslås att, med utbytande af nuvarande förtullningssiitt efter tunna för raffineradt salt och rubrikens uppflyttande till koksalt såsom en underafdelning, detsamma må ställas på vigt och åsättas 8 rst införselstull för skålpundet, hvarigenom väl någon förhöjning i afgiften åstadkommes, men hvilken torde finnas rättfärdigad deraf, att förädlingen verkställes inom landet, och att varan utgör föremål för konsumtion hufvudsakligen af de förmögnare samhällsklasserna; Saxar. Senap. Sirop. Skomakare arbeten. Skrifia flor. Kongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse, N:o 40. äfvensom att, dä den icke obetydliga importen af medicinskt salt ej tillåter att detsamma må medgifvas tulllrihet vid införsel, den derå nu gällande afgift 1 sk. skålpundet likväl lår nedsättas till 6 rst; börande till denna rubrik läggas »ej specificeradt». För andra slags saxar än öfverskäraresaxar, å hvilka sistnämnda gällande tullbestämmelser funnits böra lemnäs oförändrade, stadgades vid senaste tulltaxereglering 3 r:dr 16 sk. införselstull skålpundet på ett antaget värde af 10 r:dr, i stället för förra förtullningsgrunden ad valorem. Af nu anstälda profvägningar synes imellertid sagda värde vara alltför öfverdrifvet och detsamma icke kunna i medeltal antagas högre än till 5 r:dr skålpundet, vid hvilket förhållande införselsafgiften lärer böra nedsättas till 56 sk. per skålpund.
11 § Arvingen eller efterlevande maka som förskingrar boets egendom svarar för all skuld som förut var. 12 § Arvinge, som tagit emot egendom, då annan arvinge gjort sig urarva, var inte pliktig att redovisa det för andra arvingar. Yppas efter urarvagörelsen någon förut känd tillgång, njuter alla sin rätt. IX Kap Om årsstämning på borgenärer. 1 § De efterlevande, som vill vara säkra på att boet inte har dolda skulder och att boets tillgångar inte täcker hela skulden, har då rätt att hos rätten begära att borgenärerna kallas. Förteckning underskriven under ed visas. 2 § Denna kallelse anslås på rättens dörr och i Allmänna tidningar 3 gånger. 3 § Gäller det skilda makar och upplösta bolag eller myndig person ställd under förmyndare, sökes borgenärerna på samma sätt. 4 § Den borgenär som inte söker sin fordran på utsatt dag förlorar sin rätt. 6 § Visar det sig på inställelsedagen att det finns en förut okänd skuld, som är större än vad tillgångarna gälda kan, äger efterlevande maka eller arvingar att avträda egendomen eller sig urarva göra. Denna lag kommer efter kungörelse att gälla omedelbart och alla dom det berör skall rätta sig därefter. Med egen hand underskrivet och med Vårt Sigill bekräftat. Stockholms slott den 13 juli 1818. CARL JOHAN Kungörelse angående de grevliga, friherrliga och adliga ätternas åliggande, att komplettera sina i Riddarhusarkivet förvarade genealogier. Stockholm den 14 juli 1818. Kungörelse av den 10 augusti 1813 förordnar att den ätt som inte sänt in sina genalogier på 2 år mister rätten att ha säte och stämma på riddarhuset vid nästa riksdag. Adelns erfarenhet är att åtskilliga ätter inte fullgjort denna skyldighet. Då mer än 2 år tilländalupit sedan kungörelsen 1813 trädde i kraft har Vi funnit för gott, att till hela dess kraft uppliva den. Detta åliggande gäller inte bara huvudman för en ätt, utan för var och en som är ansvarig av de grenar, som nedgår i rät linje. Därav följer att den adelsman som för annan adlig ätt anmäler säte och stämma vid riksdagen utan att stamtavlan är korrekt mister sin riksdagsplats. Stockholms slott den 14 juli 1818.
Nummer-Lotteriet, samt angående åtskilliga dermed gemenskap egande ämnen. S. D. Föredrogos punktvis: Stats-Utskottets Utlåtande Nro 64, angående Beräkningen af Stats-Verkets inkomster, äfvensom de vid Utlåtandet fogade bilagor; och fattades, vid hvarje serskildt punkt, följande heslut: l:o Ordinarie räntan, och i sammanhang dermed bilagorne Litt. A., Utlåtande, i anledning af väckte motioner om hemmantalsräntans upphörande eiler förminskande; Litt. B., Utlåtande, i anledning af motion om skjutsfärdspenningarnes upphörande; Litt. C., Utlåtande, i fråga 0111 ollongäldens upphörande, samt Litt. D., Utlåtande, angående gjord framställning, att ränta af odlingsdägenheter å allmänningar, i vissa fall, bör upphöra att till Statsverket ingå. Återremitterades. 2:o Afrads-spanmålen, jemte bilagan Litt, E., Utlåtande, i anledning af Prot. TJtdr. d. i3 Maj 18jo. 255 väckt fråga om upphäfvande af den, vid fördelningen af utmarken på Öland, samma utmark åsatte ränta; Bifölls. 3:o Krono-tionde-span målen. Denna punkt bifölls. 4:o Krono-tiondelösen efter bestämde pris. Bifölls. 5:o Arrende-medel af Kungsgårdar och andra krono-iägenheter. Bifölls. 6:o Silfver-tionde, myntare-lön och slagskatt. Bifölls. 7:o Koppar-räntan och slag-skatten. Återremitterades. 8:o Avesta kopparoch manufactur-tull. Bifölls. 9:o Tionde och hammarskatts-jern, jemte den till denna punkt hörande bilagan Litt F., Utlåtande, om tillökning uLi skattefrihels-dygnen vid masugnar. Bifölls. l():o Alun-tionden.
Abraham svarade: Gud förser väl fåret, min son, till bränneoffret: Och de gingo både tillsamman. Och som de kommo till rummet, der Gud honom af sagt hade, byggde Abraham der ett altare, och lade veden deruppå; bandt sin son Isaac, och lade honom på altaret, ofvan på veden. Och uträckte sina hand, och tog till knifven, att han skulle slagta sin son. Då ropade honom Herrans Ängel af himmelen och sade: Abraham, Abraham. Han svarade: Här är jag. Han sade: Kom intet dina hand vid pilten, och gör honom intet; ty nu vet jag att du fruktar Gud, och hafver icke skonat din enda son för mina skull. Då hof Abraham sin ögon upp, och såg en vädur bak sig, bekajad med hornen uti en törnebuska: Och gick dit, och tog den väduren, och offrade honom till ett bränneoffer i sins sons stad. Och Abraham kallade det rummet, Herren ser; af hvilko man ännu i dag säger: På berget, der Herren sedd varder. Och Herrans Ängel ropade åter till Abraham af himmelen, Och sade: Jag hafver svorit vid mig sjelf, säger Herren, efter du detta gjorde, och icke skonade din enda son, Att jag skall välsigna, och föröka dina säd såsom stjernorna på himmelen, och såsom sanden på hafsens strand: Och dina säd skall besitta sina fiendars portar. Och i dine säd skall allt folk på jordene välsignadt varda; derföre, att du mine röst lydt hafver. Sedan gick Abraham till drängarna igen, och gjorde sig redo, och drogo tillsammans till BerSaba, och bodde der. Då detta så skedt var, begaf sig, att Abraham vardt sagdt: Si, Milca hafver ock födt barn dinom broder Nahor; Nemliga Uz den förstfödda, och Bus hans broder, och Kemuel, af hvilkom de Syrier komne äro: Och Kesed, och Haso, och Pildas, och Jidlaph, och Bethuel. Men Bethuel födde Rebecka. Dessa åtta födde Milca Nahor, Abrahams broder.
”Stadgandet härom lärer dock hufvudsakli”gast tillhöra 12 Cap. 2 §; hvaremot Utskotten få vördsamt tillstyrka, att i förevarande § endast det tillägg må inflyta: ”att urskiljas och upptagas hör, hvad af ”Inrösnings-jorden finnes tjenligt att odelås till Åker, och hvad som endast lill Äng ”kan begagnas”. 1, 3 §§. Af Casper Wijkman från Upsala Län: att föreskriften i dessa §§ skall ovilkorligen föranleda till delegares i ett Skiftes-lag märkbara lidande, och ej sällan till rubbning af redan fastställdt skogsskifte, dermed delegare förklara sig nöjde ; af hvilken anledning, och lill förekommande af olika tydningar vid Skiftes-förrättningar, Motionairen trott Inrösningsjord å utmarker icke böra uti fördelningei. af inegorne inlagas, och föreslagit, att lyiik Inrösnings-jord vid delning af skogen observeras, så att hvarje delegare må, ? å vidt möjligt är, deri bekomma sin lott. ”De olägenheter, Motionairen ansett uppkomma vid tillämpningen af dessa §§, äro, Lagsamt Allm. Besv. o. Oec. Utsk. Bet. N.o 8. 39 ”i Utskottens tanka, icke nog utmärkta, för ”att kunna uppfattas, utom i ett afseende, ”nemligen hvad stadgandet i 3 § beträffar, ”sorn synes mörkt. Utskotten kunna icke ”inse, huru ett verkställdt skifte å skogsmark skall kunna bibehållas orubbadt, om ”innehållet af nyssnämnde § blifver tilläm”padt; ty deraf skulle uppstå den följd, att ”egor, som redan en gång i det orubbliga ”Skogs-skiftet blifvit en hemmansdel beräknare, komme för andra gången att ingå i delring och beräkning såsom inrösnings-jord, ”vid in-egodelningen.
Mörner C. G. har anmärkt, att ärendet icke skulle vara fullständigt utredt, enär icke något af de förvaltande verk, hvilkas inkomster blifvit ifrågasatte att emot Stats-anslag utbytas, är vordet i ämnet hördt sedan år 1833, med undantag af Stats-kont., som uppå åtskillige af mig, i egenskap af Depart:s-chef, muntligen framställda frågor, afgifvit till Stats-kont:s prot. upfattade svar, hvarvid delta embetsverk serskildt hemställt, huruvida icke lämpligt vore att, före propositions-aflåtande till R. St., vederbör, verk hördes öfver det af skattereglerings-komitéen framställda förslag och i afseende å beloppet af de inkomster, verken under de sednare 10 åren tillflutit. Af de Utsk. tillställde handlingar i detta mål inhemtas, att det haft sin uprinnelse uti en af R. St. år 1823 gjord underd. hemställan, hvaröfver vederbör, hördes, hvarefter ärendet öfverlemnades till R. St. vid 1828 års riksdag; alt, sedan Ständerne i anledn. deraf gjort en ny underd. framställning i ämnet, ej mindre Stats-kont. än alla vederbör. Förvaltningsverk deröfver hördes och hvilkas yttranden år 1834 till K. M. inkommo; att sedermera utlåt, jemväl infordrades af de år 1846 förordnade 4 IL 16 242 Den 8 Mars f. m. komiterade för beskattningsväsendets samt upbördsoch redogörelseverkets ordnande; samt att, då komiterade föreslagit alt, derest vissa inkomster, på sätt redan förut var tillstyrkt, blefve till Statsverket indragne, desamma, för att bereda en sådan förenkling af de flerfaldiga upbörds-tillarnc, hvarom R.
Skulle det då vara sant hvad folk säger...? hufvudet. Slutligen stannar han framför baron och tar honom hårdt om armen). (går ytterst upprörd af och an med händerna kring GENERALEN. Gud förbjude det, säger jag! Det k an inte vara möjligt! Nej, nej, nej tusen gång er nej ! ( h e m t a r s i g ) I mo rgon dag sk a dok torn u r huset. Åh , en s ådan nedrighet! Och jag, mi n godtrogne, blinde stackare, som inte genomskådat alltihop! (Ridå). Fjärde akten. (Scenen densamma som i föregående akt; morgonen därpå Baron kommer jaktklädd in och väljer sig hvisslande ett gevär ur vapensamlingen. Ser sig sedan om efter någon; när ingen kommer kastar han sig på liggsoffan med en tidning, sträcker sig och gäspar). SEGERSTEDT. (kommer in något blek af vaka och orolig) God mo rgon! Är du u ppstigen? J ag trodde att jag var ensam på fötter i huset. BARON. Jag är inte häller på fötter, jag är på rygg. Men du ser mig inte u t att h a sofvit godt på ditt goda samvete från i går. Du hedrade dig, ska jag säga. SEGERSTEDT. Och ändå var alla miss nöjda med mig... BARON. Inte jag . Jag räknar inte dig till mina valmän. BARON. SEGERSTEDT. Ja, s å mycket u rskiljning måste till och med en fennoman ha. Men säg nu själf , hvad tj änar det till att bära sig stiligt åt? SEGERSTEDT. Man k änner sig likasom litet öfverl ägsen. Mina valmän ville j ag skulle tvåla om g eneralen, de. BARON. Dina valmän är ett pac k och du är sinnessvag , som vill bara bulvan för dem. SEGERSTEDT. Nå, nå! BARON. (ifrigt) Ja, hv ad hj älper det di g att jag till exempel tror bättre om dig? För all a andra sk a du framstå som dina v almäns bulvan, och så beh andlar de dig själfva också...
Och då detta allmänna lagbud, hvarifrån något undantag icke tillika vore gjordt, enligt dess tydliga mening omfattade och till samma lagstiftningsgrund förenade hvad lag och författningar dittills för hvarje särskildt fall i detta hänseende stadgat, borde derunder äfven begripas 40 kap. 3 § Missgerniugsbalken, som tilläte, att stöld andra gången linge försonas med böter, och endast vid bristande tillgång bestämde kroppsplikt, helst sistberörda lagstadgande, som för den brottslige utsatte en viss tillökning i kroppsplikten och beräknade denna tillökning i spö eller ris, hvarmed, etter dåvarande lagstiftningsgrund, stöld första gången och i allmänhet andra brott, för hvilka bötas finge, i brist af tillgång blefvo straffade, tydligen ägde sammanhang icke blott med 1 § nyssåberopade kapitel och Balk, utan ock med de i lagen för öfrigt i 5 kap. Straffbalken föreskrifna grunder för böters förvandling till kroppsplikt, och således, likasom i hvarje annan dylik händelse, lemnade öppet tillfälle att, vid bristande tillgång till böter hos den sakfällde, i stället för hvilka kroppsplikt, enligt nyssnämnda kapitel af Straffbalken, stadgas borde, icke ådöma spö eller ris, utan utsätta kroppsplikten till fängelse vid vatten och bröd, efter jemförelse emellan de grunder, som 1 och 4 §§ samma kapitel för de särskilda straffarterna uppgåfvo. I enlighet med oftanämnde Kongl. Förordning, 40 kap. 3 § Missgerniugsbalken och 5 kap. 4 § Straffbalken, sådant sistnämnda lagrum lydde i Kongl. Förordningen den 10 Juni 1841, hade alltså vid ifrågavarande fall, med beräkning af det stulnas värde 12 R:dr eller 36 daler silfvermynt samt det emot iterationsstraffet af fem pär spö svarande penningebelopp af 15 daler eller till - 20 hopa 51 claier, ofvanbemälde person, då lian saknade tillgång att gälda de honom ålagde böter, rätteligen bort i stället ådömas det emot 51 daler svarande straff af fjorton dagars fängelse vid vatten och bröd.