Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:t kan finna nödigt och lämpligt, före nästa Riksdag användas till uppbyggande af ett eller flera straff-fängelsen för arbetsfångar, i likhet med de bästa sådane Inrättningar, som i andra Länder finnas; och 2:0 Stats-Utslottets Utlåtande N:o iy6. 9 2:0 att, i sådant fall, Rikets Ständer må lemna Kongl. Maj:t magt att, med förändring af hvad nu gällande Lagar och Författningar innehålla, påbjuda att sådane förbrytare, som böra dömas till arbete på fästning, i stället skola åläggas, att arbetet i straff-fängelse under den i Lag föreskrifne tid förrätta; äfvensom att, efter sig företeende omständigheter, förordna, huru förhållas skulle med de personer, som dömas till fängelse å fästning utan arbete. Hvad nu angår förslagets första punkt, eller den del af frågan, deröfver Stats-Ulskottet har att sig yttra, får Utskottet anföra: att då Kongl. Majrt icke för det uppgifne ändamålet äskat något serskildt anslag, samt den grundsatts i allmänna Lagen, som skulle föranleda behofvet af förändrade Correctionela Fängelse-Inrättningar ännu icke af Rikets Ständer blifvit pröfvad, mindre godkänd, samt enär i öfrigt, efter den erfarenhet Utskottet inhemtat, antalet af å Långholmen redan befintlige Celler är så stort, att, i händelse den af Molionairen uppgifne method anses böra genom anställda försök pröfvas, sådant torde kunna ändamålsenligt verkställas med en icke obetydlig del af den personal, som är förfallen till fängelse och arbete å fästning, saknar Utskottet icke allenast nödige tillgångar alt föreslå för det uppgifna nya behofvet, utan ock fullt grundad anledning att Herr Stråles ifrågavarande motion för det närvarande understödja. I afseende på de i andra punkten föreslagne förändrade Lagbestämmelser, har Stals-Utskottet meddelat motionen till behandling af LagUtskottet.
Hans hustrus stom f aderiiearf hade blif vit insatt i f öretag, so111 kommit det att raskt smalta tillsaillrum; s&amp; t. ex. grundades tidniiigen xocqlje V ~ m j n .till en del med hennes peiliiiiigar. Den unga enkan stod clarför medellös; hon iniiste för sig och sin dotter skaffa ett lefvebröd. Hon sökte först arbete i Ryssl,z~d, dIir mm. bjöd den redan europeiikt liiinda matematikern plats som räknelararinna npp till - 5: te Idasseii i en flickskola, ty p&amp; högre stndiuin nlis&amp;gs en lcviulig lärare ej kompete11.t att sköta imdervisiiingeii! Kon försökte f&amp; nnst5lliiing vid uiiiversitetet i Xelsingfors och där voro sympatierria för sakeii mycket stors, inen den strrmclade dock p&amp; iiationella betiinkligheter. Vid denna tidpunkt vm professor Mittag-Leffler ämiu .kvar vid Helsii@ors iniiiversitet och fick d h genom n i g r a ryska dainer veta, att deras begiifvade 1a.udsmailiiina önslcade någoii slags iiniversitetsai~stalliiii~g. Genom hans bemedling kom Sonja Kov; devsky redan hösten 1 8 8 3 till Stockholm. ; sin lilla flicka, p - ") Soin g~iid~iid~~fliiiii dl ing ii tgn f S. K. theorie t b - pw.tidlen d$Gere~ iri«lyleic7~t~1r~eli .. Rla-iid. henues öfriga niateii.i; btiskib skrifter ~itiiiiirka sig nppsiitseii i %er die rcdrrr: tioa einei. bestimrztelr W p s e uOelJ.ucl~e;. sysslnt med.
Kammar-kollegium och samtlige öfrige i ämnet hörde Embetsmyndigheter i underdånighet tillstyrk t, i nåder föreslå, alt Rikets Ständer måtte bevilja Lundblad den begärda eftergiften af 1852 års halfva spanmåls-arrende lör Strömsholms kungs-iadugård samt i sådant lall, på sätt så väl Chefen för Strömsholms Kongl, stuteri, åt hvilket arrende vore anslaget, sorn ock Kongl. Stuteri-öfverstyrelsen förutsatt och hemställt, tillika anvisa ersättning Lill Stuteriet af statsmedel till fyllande af den genom berörde eftergift uppkommande brist i 1852 års arrende-belopp; i sammanhang hvarmed Kongl. Majit i nåder tillkännagifvit, alt, i anledning af Lundblads derom särskildt gjorda underdåniga anhållan, Kongl. Majit behagat bifalla, alt, intilldess Rikets Ständer i ämnet sig yttrat, Lundblad finge tillgodonjuta anstånd med erläggande af omförmälde arrende-medel under vilkor, alt hans löftesmän fortfarande iklädde sig den af dem för samma arrende-belopps utgörande ingångna ansvarsförbindelse. Utskottet har af handlingarne i målet inhemtat, att Strömsholms kungs-ladugård om 11| mantal tillika med Qvarnhagsvretarne, Qvaruhagsslranden, Flyet, Holmen viii Flyet och Rigärds-stranden, enligt Kongl. Kammar-kollegii kontrakt den 28 Mars 1844, blifvit ål.
Inis och tomtet och för borgerlig rörelse: Almvik, Valdemarsvik, Figeholms, Paskala viks, Pataholms, Döderhultsviks, Bergqvara, Mörbylånga, Malmköping, Arvika, Hellestad, Motala, Ljungby, Haparanda, Trelleborg, Christianopel och Ronneby köpingar, utan att för de 2:ne sistnämnde något undantag bör ega rum, ehvad E. K. M. i Nåder skulle täckas gilla Rikets Ständers beslut om upphörande af den befrielse Carlskrona, under hvilken desse köpingar lyda, hittills åtnjutit eller icke; och 3.‘o endast för hus och tomter: Ullasjö, Tällingen och Maden; hvaremot Wernamo och Tyksmark, såsom icke varande köpingar, icke lära vid fördelningen af Båts» manshållet kunna komma i fråga; börande i öfrigt den grund antagas, att köpingar, hvilka lyda under städerne, skola för sin egande, å landet icke roterade jord, för hus och tomter och för borgerlig rörelse deltaga i den stads Båtsmanshåll, hvarunder hvarje köping hörer, men de af stad oberoende köpingar derföre serskildt roteras, till hvilken sistnämnde dass Christianopel och Ronneby böra hänföras, i händelse Carlskrona stads hittills åtnjutna befrielse skulle komma att fortfara.
Ej må, af hvad anledning som helst, till Taxeringseller PröfningsComites handläggning, återförvisas mål, som af dessa Comite'er redan blifvit pröfvade; eller Pröfnings-Comité besväras med förklarings afgifvande, utan kunna, öfver besvär och anmärkningar i Taxerings-frågor, yttranden och förklaringar, efter omständigheterna, infordras af Kronans Ombud vid Pröfnings-Comitc^n, och af den enskilde, hvars rätt är i fråga. § 127. Den, sorn ej nöjes åt Konungens Befallningshafvandes utslag, hvarigenom han till böter blifvit fälld i något af de fall, som finnas uppräknade ej mindre i denna Bevillnings-stadga, än uti de om mantalsoch skattskrifning gällande serskilda Nådiga Författningar, må ega att besvära sig i Kongl. Kammar-Rätten, inom eller sist å Fyrationdefemte dagen efter af Konungens Befallningshafvandes utslag erhållen del, communicationsdagen oräknad, med iagttagande i öfrigt af hvad, angående böters nedsättning vid ändrings sökande, i allmänhet är föreskrifvet. 72 Bil. till Bev.-Utskottets Betänkande, N:o 11. Art V. Om Uppbörd, Afkortning, Undantag och Lindring samt Redogörelse. Om Uppbörd. § 128. Sedan Taxeringssamt Pröfnings-Comitéerne fulländat sina förrättningar, skola ordentliga Uppbördsböcker, med deröfver förfallade sammandrag, af Häradsskrifvare!! på landet samt Uppbördsman i städerne och vid Regementena, genast upprättas, oell i Stockholm lill Uppbörds-Contoret, i orterne till Lands-Gontoren inlemnas, inom den 1 November hvarje år, tor att, efter undergången granskning, påtecknas ordres lill uppbörden, contrasignerade i Stockholm af Kamereraren vid Öfver-Ståthållare-Embelet för Krono-Uppbörds-Yerket, samt i orterne af Lands-Kamereraren. § 129.
Det undervisningsämne, som sålunda blifvit upptaget i läroplanen för de högre flickskolorna, bör icke heller undanhållas folkskolorna, anser motionären, som erinrar, hurusom på senare tiden den viktiga frågan tilldragit sig synnerlig uppmärksamhet, ej blott af pedagoger, utan äfven af statsmän och nationalekonomer. I Frankrike och Belgien har regeringen tagit den om hand, i England och Skottland regeringen och kommunerna, i Tyskland och Schweiz föreningar och enskilde. Öfver allt anses den som en sak af största vikt. Första försöket i vårt land gjordes i Stockholm 1881, där f. n. undervisning i hushållsgöromål meddelas i 4- folkskolor. I Göteborg inrättades tio år senare ett skolkök, hvarest öfver 400 flickor från stadens folkskolor åtnjutit dylik undervisning. Exemplen från Stockholm och Göteborg hafva bland andra orter följts af Malmö, Nyköping och Lysekil. Svårigheten har emellertid varit att anskaffa fullt dugliga lärarinnor, och det är för att afhjälpa denna brist, som hr Liljeholm föreslår ett anslag om 3,000 kr. för år 1896 att användas till understöd åt läroanstalter, som utbilda lärarinnor i hushållsgöromål med särskildt afseende fäst vid folkskolans flickor. Den behjärtansvärda motionen synes förtjänt af all framgång. Så; återstår då att nämna några ord om regeringens förslag till en pensionsanstalt för barnmorskor. Det har tillkommit på initiativ af riksdagen, som år 1888 aflät en skrifvelse i ämnet till regeringen. Redan året förut hade ett i Stockholm hållet barnmorskemöte petitionerat i samma syfte. Att verkligen något måste från statens sida göras för att bereda uttjänta barnmorskor en bättre lott på gamla dagar än den, som kommer många af dem till del, har utan undantag erkänts af alla de myndigheter, som haft att yttra sig i frågan.
Då vidare de af Preste-Ståndet för dess del beslutade tillägg, om hvilkas antagande inbjudning till Med-Stånden skett, icke vunnit godkännande af någotdera bland öfriga Riks-Stånden, och följaktligen Preste-Ståndet är i sin mening härom ensamt, måste likaledes detta Stånds beslut i sagde afseende anses hafva förfallit ; och anser Utskottet fördenskull förevarande fråga vara af Rikets Ständer på det sätt afgjord, att det för jernvägsaniäggningen förbi Hedens forssar i Luleå eif beviljade låneunderstödet bör utgå under samma förutsättning samt med enahanda vilkor och iakttagelser, som af Stats-Utskottel i 2:dra punkten af Utlåtandet N:o 160 blifvit föreslagna för en jernvägsanläggnin från Borås till vestra stambanan. Stockholm den 9 Oktober 1860, Stats-Utskottets Utlåtande N:o 205. 7 Reservationer: af Doktor Wåhlander oell Riksdags-fullmägtigen Nils Larsson, hvilka, i fråga angående jernvägsanläggningen från Borås till vestra stambanan, åberopade Riksgäldsafdelningen afgifna förslag till Utlåtande, så lydande: »Dessa förbindelser, i följd hvaraf jernvägen med dess tillhörigheter i uppgifne fall hemfaller till Staten, måste tvifvelsutan anses innefatta tillfyllestgörande säkerhet för godtgörelse af de medel Statsverket lill arbetets utförande förskjutit, under den förutsättning, att trafiken derå lemnar en afkastning, som fullt förslår till betäckande af ej mindre anläggnings-, än äfven driftoch underhållskostnaden; men för den, fastän opåräknade, likväl möjligen tänkbara händelse, att blifvande trafik-inkomster icke skulle uppgå till belopp, som erfordras för erläggande af ränteoch kapitalinbetalningarne å det undfångna lånet samt driftoch underhållskostnadens bestridande, kan det icke nekas, att den, vid inträffande oförmåga för bolaget att fullgöra sin betalnings-skyldighet, Staten tillerkända rättighet att komma i besittning af jernvägen, icke ersätter Staten för hvad som af lånet då ännu kan återstå oguldet.
Regeringssätt fästade vid alla hans Bud och Befallningar, hade visserligen, äfven i detta Mål, gjort honom åtlydd, och smaken för denna förderfliga vara, småningom förminskad, hade om några år hos hela Nationen varit aflagd och glömd. Men innan ännu 3 år förflutet, inrättades i hela Riket KronoBrännerier, hvilka efter hand till de mäslbjudande bortarrenderades. Denna Inrättning vänn ej Allmänhetens tycke, och då den 314 Den 24 Januarii, Inkomst af circa 3o tunnor Guld, som varit påräknad, ansenligt minskades genom försnillningar, balancer, eldsvådor och andra oförutsedda förluster; nedlades ändteligen nästan alla Kronans Brännerier år 1787, och inrättades en frivillig Husbehofsbränning, emot en viss årlig Skatt på livart Hemman, hvars Åbo åtog sig denna Husbehofsbränning. Denna Författning, som vid 1800 års Riksdag erhöll Sanction af en Laglig Beskattning, på alla Svenska Hemman, blef oförändrad, till dess, under Kriget 1808, all Bran vinsbränning måste åter inställas. År 1810 uppliäfdes på nytt alla inskränkningar: Bränvin fick tillverkas bela året, och stora Brännerier inrättades, som med skäl filago namn af BränvinsFabriquer. Sädesbrist och dyrhet blefvo deraf nödvändiga följder, och brödfödan saknades redan på många ställen, då både Konung och Ständer, vid början af ett nytt Riksmöte 1812, funno nödvändigheten af att åter, tills vidare, förbjuda all Bränning; hvilket förbud varade större delen af åren 1813 och i8i4- Följden af 1815 års Riksdag blef en på nya grunder inrättad så kallad Husbehofsbränning ifrån 1816 års början, hvilken ännu fortfar. Man torde hafva skäl till förundran, att, i ett och samma ämne, så mångå stridiga Författningar utfärdats; men ännu mera, att efter så många försök, skiljaktiga meningar derom. Den i\ Januari i. 515 ännu kunna dela Svea Rikets Lagstiftare.
De redan anmärkta preliminaira åtgärder, sorn 'Beredningen till iakttagande föreslagit, skola säkerligen föranleda dertill, att den önskade radicalcuren länge uteblifver; och, vil! man nu tillika för forvagnars införande stadga det •vilkor, att dertill enda t får tagas den skjuts, sorn ej behöfves för Besandes Bortskaffande på förut vanligt sätt; så skall den ut-:r tvifvel aldrig inträffa, ty hvar och en skal! för sig anse förmonligast, att på .sistnämnde sätt få göra sina resor, och forvagnarne blifva då aldrig tillita de» Jag kan således icke annat än yrka, att, intill dess någon förändring i sk uirsnirtgsskyldigbetsn Varder företagen, och jordbrukaren befriad från det besvär han deraf nu drager, betalningen för skjutsen måtte höjas 1 den mon, att detta besvär varder till fullo ersatt. Beredning n har antagit, att närvarande skjutsinrättning är en tunga för dem, Sorn dermed äro baia^lade, eller, sorn vill säga detsamma, att skjutsningen lör den dertill indeldta, icke medför en vin< t, som kan motsvara de kostnader, soto dess utgörande erfordrar. Hvad värde äger då den slutsats, man dragit af det förhållande, sorn * isai sig vid jemförelse emeliam förra och närvarande ■752 Besv. och Ekon. Etsk. Bctänkanden, tiders Spannemålsvärde, samt det under serskilda tider olika belopp af skjutslegan. Om concurrencen på vägarrie nu icke vore större än förr, och skjutsningsbesväret således nitra betungande, skulle den på sin höjd kunna ådagalägga, att man nu icke äger mera skäl än fordom, till klagan öfver för ringa betalning för skjutsen, men ej att man tili en sådan klagan saknar ali anledning. Alla Utländnin» gar, som färdats genom Sverige, hafva förvånats öfver det goda pris, hvarföre ilian här kan göra resor. Landtmannen är således i vårt Fädernesland mera betungad i detta afseehde, än i något annat Rike; och likväl äger lian äfven i andra fall lika svåra bördor som de att draga.
I Lappmarken, der folkskolorna icke besökas af Lapparnas barn, finnas trenne Missionsskolor, deraf en i Lycksele, en i Stensele och en i Åsele, hvarest Lappska barn, till ett antal af omkring 18 i hvarje skola, erhålla fri undervisning, kost och kläder, hvarförutom i Lycksele jemväl finnes en på Skytteansk donation och bidrag af allmänna medel grundad skola, hvarest 6 Lappska barn åtnjuta undervisning och underhåll. Dessa i Lappmarken särskildt för Lapparnes barn inrättade skolor hafva med all säkerhet på ett verksamt sätt bidragit dertill, att Lapparne i bildning och sedlighet gått framåt. Efter det Eders Kongl. Maj:t genom nådigt Bref den 1 Maj 1858 till understöd för en lägre Landtbruksskola i den f mil från Umeå stad belägna Yttertafle by anvisat ett årligt anslag af 4,000 R:dr Runt, har länets Hushållningssällskap för ifrågavarande ändamål inköpt kronoskattehemmanen N:is 1, 2 och 3, tillsammans f mantal i nämnde by, för en summa af 18,500 R:dr R:mt, men i följd af de reparationer och nybyggnader, som å lägenheten voro oundgängligen nödvändiga, innan skolan kunde sättas i gång, blef densamma icke öppnad förr än den 24 October 1859, då de ynglingar, som bland anmälde sökande ansetts af styrelsen lämpliga och antagits till lärlingar vid skolan med åtnjutande af kostnadsfritt underhåll och undervisning, sig derstädes inställde, jemte en betalande elev. Under år 1860 hafva 12 frilärlingar njutit under - Tab. Litt. E. Stats - Allmän bevillning. Ständiga Första Art. Andra Art. Tredje Art. Summa. Jordeboksoch hemmantalsränta. Kronotionde. Afrad. Landtbruksskola. 19 visning vid skolan, hvars lärare och tjenstepersonal består af en föreståndare och förste lärare, en underlärare, en slöjdare, hvilken sistnämnde sommartiden bestrider en rättares åliggande, samt en smed. Styrelsen för skolan utgöres tills vidare af Hushållningssällskapets förvaltningsutskott.
– Är det ditt beslut att dö här, sade han förebrående, – så vänd dina tankar från usla, jordiska ting till din Skapare, inför hvars thron du snart skall aflägga räkenskap! Men jag besvär dig ännu en gång ... – Gå! utbrast Maria och bortstötte den arm, som ånyo ville upplyfta henne. – Du älskar mig icke. Rädda dig sjelf, om du kan! Jag vill dö ensam. Men Adolf samlade, med en för lifvet kämpandes förtviflan, sina sista krafter, fattade Maria med armar, hvars muskler spändes af konvulsivisk styrka, och vadade några steg framåt genom drifvor af lös snö, som nådde honom till medjan. Hans tankar blefvo orediga, medvetandets organer började neka sin tjenst, men instinkten stödde hans vacklande steg och dref honom mekaniskt framåt. Plötsligt kände han sig hejdad af något föremål, som kändes fastare än snön, och ett matt sken skimrade för hans ögon. Han trefvade med handen framför sig ... och vidrörde ett fönster! Så nära kunna under ett svårt yrväder Hjelp och Räddning vara, utan att man anar deras grannskap. Häftiga slag på fönsterposten läto kojans innevånare förstå, att något ovanligt var på färde. Adolf hörde, huru dörren öppnades, men nedsjönk i samma ögonblick medvetslös. Ellen. Då Adolf vaknade, fann han sig väl inbäddad i en säng i en liten, torftigt möblerad kammare, genom hvars fönsterglugg solen blickade in från en klar vinterhimmel. Han kände sig matt, men icke illamående. Bredvid hans säng stod en qvinna, som höll hans ena hand i sin och välvilligt betraktade honom. Han tyckte sig hafva sett denna qvinna förr, men erinrade sig icke, hvem hon var. – Hvar är jag? var hans första fråga. – Hos Ingrid på Tallmossen, lydde svaret, och den tillfrågade räckte honom en skål, hvars innehåll hon uppmanade honom att tömma. Drycken hade en angenäm aromatisk smak och utöfvade en lifvande verkan på ynglingen. Dennes andra fråga gällde hans följeslagerska i äfventyret. – Hon befinner sig i rummet härbredvid och sofver godt, sade Ingrid.
Om en jämn fördelning af Extra Roteringen öfver hela Riket fastställdes, så borde ett visst hemmantal bestämmas att utgöra hvarje Extra Rote, hvilken det ålåge under krig uppställa Extra RoteringsSoldat; likväl med rättighet för den eller deComittéer som fingo sig jämkningen uppdragit att göra afseende på utmärkt goda eller synnerligen svaga hemman, och i förra fallet vid fördelningen minska, men i sed-, nare med ^:dels å f hemman öka en Extra rote. Skulle ej en sådan fördelning tagas till grund, så återstår en annan nemligen, den, att Sedan en ny värdering å hemman, till utgörande af blifvande Bevillningen för sig gått, hvarvid säkerligen ej Byggnader tagas i beräkning, utan afkastningen och värdet bestämmas efter nu gångbara Egendomspriser, så kunde derefter en jämn fördelning af Extra Roteringsskyldigheten åstadkommas, om ett visst värde å jord bestämdes för utgörande af hvarje RoteringsSoldat Friherre af Nordin, Carl Johani Frånvarande då StatsUtskottets nu uppläste Betänkande inom Utskottet justerades, 26 Ben 4 April f, m. får jag vördsamt förena mig med de Herrar, som emot Betänkandet sig reserverat.' Grunderne för denna min reservation finnas fullkornligen framställde af Herr CommerceRådet Santesson i dess åtföljande serskilta mening, och då jag dem nu vördsamt åberopar, besparar j. g Höglofl. Ridderskspets och Adeins tid, med d ras upprepande, men det torde tillåtas mig derjemte få tillägga ett ytterligare skal, nemligen, att utan ett bestämdt Riksmarkegångspris, ifrån den ena Riksdagen till den andra, s-ola Rikets Ständer förgäfves söka be* stämma något visst anslag, till fyllande af den brist, som ovilkorligen måste uppkomma för den, så väl Militaire som Civile Embetsmännen, under lönerne anslagne Spannmål, hvadan Rikets Ständer skola nödgas hädanefter, som hitintills, påtaga sig en högre Bevillning, än som af behofvet påkallas.
Den sista fråga, hvarom denna punkt handlar, innefattar ett upphäfvande af den K. befInde nu åliggande skyldighet att, om restanlierne i något fögderi uppgå lill 500 r:dr, ovilkorligen anställa restransakning. Den lid, dä denna föreskrift utfärdades, eller 1794, hade Konungen helt annan makt ån nu. Sedan dess har ett nytt statsskick inträdt, och de författningar, som dessförinnan i dylika frågor utfärdades, kunna nu icke ulan Konungs och R. Sus gemensamma beslut förändras. Jag delar visserligen Hr Sandströmer mening, alt punkten bör läggas lill handlingarne, men jag kan ej erkänna alt det bör ske pä den grund, ali Konungen skulle ega rättighet att ensam i detta fall besluta. Lagen är också af den vigt, att man icke gör klokt uti att ställa frågan om dess förändring inom den administrativa lagstiftningens område. Frih. Cederström: Häruti förekommer jemväl det stadgande: ”att, genast efter del uppbördsstämman i socknen blifvit afslutad, ett exemplar af förteckningen å böter för underlåten betalning å stämman, med restbelopp för hvarje skattskyldig, bör, genom uppbördsmannens försorg, atlemnas till vederbönde kyrkoherde. Detta är ett overkställbar stadgande. Det är bekant, att efter författningen det åligger häradsskrifvaren all inlemna förteckningen öfver restantierna lill K. beflnde, som af denna specifika förteckning finnér hvilka som ej betalat, och detta är sålunda landskontoret väl bekant, hvarföre ifrågavande stadgande för uppbördsmannen är alldeles obehöflig!. Detta aflemnande af en ny förteckning skulle nu dessutom åläggas honom under den tid just, dä han är som mest sysselsatt och dä han, efter mottagandet af uppbörden, någon tid på dagen är honom öfrig, han mäste använda denna till att bereda sig till nästa möte och klassificera de uppburne medlen för att inleverera dem i rånleriet under rikliga titlar. Skulle han du åläggas att sysselsätta sig med utskrifvande af restlängder för socknarne, så vore detta sannerligen ett overkställbar åliggande, som endast skulle leda till oordning. Jag tillstyrker derföre afslag å punkten. Hr von Hartmansdorff:
Åtskilliga andra varu-artiklar förekomma äfven, hvilkas införsel synes, till lättnad för Hanclels-vågenoch till den inhemska productionens befrämjande, böra antingen alldeles förbjudas, såsom - 15 84 Den 17 Juli. sorn karfvad Tobak och gröfre Pnpperssorter, samt alla slag af bereth ljäder , med Undantag endast af Engelskt, hvilket för särskildta behof vid vissa inrättningar ärnödvändigt, eller ock genom betungande Tull-afgifter försväras , såsom Bofoch Lin-olja, samt i allmänhet sådana till införsel ännu tillåtne tillverkningar , sorn utgöra föremal for en nyttig industri inom Riket ; äfvensom Ulskottet anser det instämma med ändamålet, att importen af alla sådana för de inhemska Manufacturerna och Slöjderna oumbär1 i ga arbets ämnen , om hvilka utlänningen måste tiliitas, genom lindring i Tull-afgifter underlättas.