Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Må hända är det ock intrycket af denna brist, som egentligen föranledt frågan, att genom gifven publicitet åt Banco - Verkets tillstånd och förkofran, söka att återförvärfva ett mera stadgadt förtroende, ty utan tvifvel besannar erfarenheten hvad Banco-Utskottet vid förra Biksdagen anmärkte, att: ”så länge en ”EanCo-inrättning med noggrannhet uppfyller ”sine förbindelser, efterfrågar ingen dess inre ”tillstånd; men när en rubbning i denna ordning inträffar, blir misstroendet till dess styr”ka en naturlig följd deraf.” Att en väsendtlig mängörandet af Stats-förvaltningens resultater i alla dess delar, lärer af ingen kunna bestridas, att förtroendet skall stärkas i den mån desse utveckla nyttiga verkningar inom hvar sitt område och ett stigande välstånd på det hela, är äfven ganska klart; men förfarenheten upplyser lika oemotsägligt i det förra fallet, att icke alla allmänna ärender kunna med förmån för samhället omedelbarligen underläggas allmänhetens granskning; och, i det sednare, likaledes att zilfrans utslag ej eller innefattar något genom sig sjelf allena bestående bevis öfver ett mer eller mindre förmånligt utslag af det Statshushållnings-ämne, som derigenom skulle utredas; då detta nemligen betraktas uti en allmännare omfattning. Förhållandet med Banquens närvarande ställning utreder sådant på det mest talande sätt. Bancn-Utskottets Betänkanden. 335 Dess bocker utvisa full valuta för alla skulder och flere millioners vinst under en redlig och nitisk förvaltning: desse handlingar tala sanning; men Banquen kan det oaktadt icke göra ratt för sig, och det allmännas tillstånd är förlägenhet. Man klagar, icke utan allt skäl, att Banquen gör ständiga vinster och årligen tillvexer i förmögenhet på medborgares bekostnad, oell det på samma gång, som man, ej eller utan skäl, klagar, att Banquen icke uppfyller och icke kan uppfylla sina förbindelser mot dem, som äro fordri ngs-egare hos henne.
Ty emot de mindre missbruken af stoj eller buller finnes en säker garanti i den rättighet, som icke torde kunna Ridderskapet och Adeln förvägras, att, om än af blotta godtycket, ur deras eget samlingsrum låta utvisa dem, de till följd af sitt godtfinnande låtit dit inkomma. Jemnförelsen af det ringa antalet på Läktaren med Ståndets egen talrikhet synes ock vara ett tillräckligt bevis emot farhågan för ett våldsamt förolämpande från åhörares sida; och skulle sådant, emot ali förmodan, inträffa, sä torde de i Regerings-Formens 110 och iii §§. samt 77 §. Riksdagsordningen meddelcite stadganden härvid icke sakna tillämplighet. D£n i 5 Januari i. jo5 På dessa grunder har Utskottet ansett några andra bestämmelser eller vilkor för närvarande icke vara nödige i afseende ä tillåtelsen för främmande per sotters tillträde såsom åhörare vid Ridderskapets och Adelns öfverlägga in gar, än sädane som enligt /f $• RiddarhusOrdningen lämpligen tillhöra Ridderskapets och Adelns Ordningsstadga; och utur denna synpunkt har Utskottet upprättat följande: Förslag till Tillägg uti Ridderskapets och Adelns ÖrdningsStadga : « §• Tid de Ridderskapets och Adelns plena , som af till Ståndet ej hörande personer få bevistas , upplätes ät dem den i Stora Riddarhussalen befintlige läktare. 2 §. Landtmar skalken, eller den hans ställe företräder äger, när han sä nödigt finner, att vägra främmande personers inträde, antingen för ett helt plenum, eller för en del Man har ansett sig höra uttrycka heslutet om offentlighet vid Ståndets öfverläggningar på ett sätt, som innebure ett begifvande från Ståndet, utan att medföra rättighet för allmänheten. Man har trott sig kunna undvika, att bestämma de fall, då ett plenum hör vara slutet, genom den vidsträckta rättighet, som blifvit Landtmarskalken förbehållen att af - io6 Den i5 Januarii. deraf, äfvensom attj under varande plenum, anbefalla närvarande främmande personers aflägsnande. 3 §.
Men som utan en sådan infiiekning af de lill skoledisciplinen hörande handlingar ibland dem, som på nämnde sätt äro från offentlighet undantagna, det deremot syntes mig obestridligt, att det anmärkta förfarandet vore oförenligt med Tryckfrihetsförordningen, hvilken såsom grundlag bör efter bokstafven tillämpas, samt uti åberopade 2 § 4 mom. berättigar en hvar att i allmänt tryck utgifva alla protokoll och beslut rörande rättegångar eller andra allmänna ärenden och från alla publika verk, hvartill måste räknas de offentliga läroverkens styrelser: alltså och då jag följaktligen ej kunnat godkänna hvad Herr Lektorn till sitt försvar anfört, har jag till Domkapitlet i Upsala genom skrifvelse den 26 Febr. 1852 öfverlemnat att inför sig enligt Kongl. Cirkulärbrefvet den 21 Aug. 1786 ställa — 27 — Lektorn Forssell till ansvar för det i tjensten af honom begångna öfverträdande af Tryckfrihetsförordningen samt efter hans ytterligare hörande derför döma honom till det ansvar, som på sådan förseelse borde följa. Sedan saken, i följd häraf, blifvit inför
Så brådmogenheten hos de uppväxande — detta, att de uppträda som halffärdiga kavaljerer på barnbalerna, göra ifrån sig ynglinga-svärmerierna på skolbänkarna oehlära sig nyttan af Utt “ antichambrera “ i gymnasialklasserna — tyder icke också detta på något forceradt i tiden. Kan någon bjertare motsats till den föregående generationens svärmande, gluntsjungande unga man tänkas, än den nyas, hvil-ken gör ifrån sig ungdomsorgier och examina lika fort och inträder i - lifvet lika ung till åldern som gammalförståndig till sinnelaget,- städad och trött, mestadels lika böjlig i ryggen som i åsigterna.Det ligger en djup sanning i bröderna Goncourts geniala uttryck: det fins i * vår tid män, hvilka synas hafva icke sin lefnads, men sin tids ålder. Om allt detta tages litet mera i betraktande, skulle väl de unga författarne sparas från att höra de evigt idislade beskyllningarne för pessimism och koketteri med svagheten. o o Ah, herrar recensenter, vi alla, hvilka icke äro sa urkraftiga som Ni, vi skulle afundas Er all den kärnsunda berserka-styrka, Ni släppa lös i Edra recensioner, om vi icke visste, att den så mycket oftare råkas i Edra tidningsartiklar än i lifvet. Men sägen I, det är ett utländskt mod af samma godtyckliga art som ' de moderna redingoterna, detta att beständigt hänga läpp och agera * lifstrött. Såå, I tron då verkligen, att en för så många menniskor gemensam sinnesriktning icke skulle hafva djupare rötter än en af några enstaka individer företagen importation? Och detta, fast det vore så oändligt mycket behagligare och be — qvämare att vara och uppträda som förnöjda lofprisare, hvilka funno allt godt, såsom lyckliga, svärmande trubadorer? Nej, alla de stora, sociala problemen, hvilka hänga hotande och olösta öfver oss, låta oss se tungsintare på lifvet, och ' de aldrig i någon tid så; skarpt iakttagna pauperism-för-hållandena, göra oss mindre benägna än I, att tro, att allt ledes till det bästa af en verldsordnande hand.
Det ökade anslag jag begärt, är tillräckligt till något mer än förskaffandet af omedelbart pensions åtnjutande för den omnämnda personalen af expectanter; men det finnes en ändring i nuvar. reglemente, som högsta behof fordrar, att nemi. enka i de classer, som hafva 5o rtdrs pension eller mindre, när hon har mer än tre barn att försörja, må kunna få en tredjedels pension förhöjning för hvarje derutöfver, äfvensom alt uti dessa classer intet oförsörjdt faderoch moderlöst barn må få mindre än en tredjedels pension. Utan dessa tillägg, kan pensionen aldrig kallas på något sätt proportionerad efter behofvet. Om denna förändring i reglementet göres, är det tydligt, att rummens antal i hvar och en af de fern lägsta classerna behöfver ganska mycket ökas, för att fylla det tillkomna behofvet af tredjedels rum; och då är 7000 rrdrs tillökning i anslaget det minst erforderliga. Min framställning har varit naken, men mina elien ter torde vara både nakna och hungriga. Jag öfverlemna!' deras sak till Pi. St., och anhåller om remiss på delta memorial, samt den dertill bifogade bilagan, till StatsUtsk. Bilaga Litt. A. Transumt. Pensions-slaten för enkor och harn efter embetsoch tjensteman j hvilka tillhört arméen och f. cl. arméens flotta. För här ifrågaVar. pensionsstat är det årliga anslaget bestämdt till 16,800 r:dr, fördeladt de särskilda classerna emellan, såsom 2 §:n K. reglementet utvisar. 3 II. 27 aio Den 7 Mars f. m.
Med den redaktionsförändring jag föreslagit skulle det blifva tydligt, att detta sätt att gå till väga är det som med ordalydelsen är mest förenligt och då denna förändring går ganska lätt för sig, tror jag, att den bör vidtagas och det icke blott för vederbönde emhetsverks säkerhets skull utan äfven derföre alt K. befh:de och komitéerna må blifva tillförbundne alt på det mest ändamålsenliga sätt medlen använda. Frih. Tersmeden: Det är egentligen i anledn. af Frih. Jakob Cederströms anmärk, mot litt. d) af förevande punkt som jag tagit mig friheten begära ordet. Frilen anser att inga medel böra l)un 8 Juli. 573 i missväxtår utlemnas utan mot återbetalningsskyldighet. Deremot tyckes Frih:n icke vara emot att efteråt meddela afskrifning. Detta system har fordom följts sä att undsältningsmedel utlemnats utan att någon del deraf är betraktadt såsom skänk och följden af den sortens undsättning har varit, att Staten förlorat mångfaldigt mera än hvad nu är i fråga att såsom skänk lemna. Det är väl bättre att när en sådan olycka inträffar inom ett län, man förut vet hvilka medel som kunna påräknas såsom gäfva och hvad som skall återbetalas. När man vet detta så rättar man sig derefter. Det har äfven visat sig att så skett sedan sista riksdagen, dä ett likartadt beslut med det nu föreslagna fattades, innebände, att 50,000 r:dr skulle vara tillgänliga vid undsättning utan återbetalningsskyldighet. Det är gifvet att under en svår missväxt ökas antalet af de futtiga inom hvarje ort. Det är äfven klart att de församlingar hvilka då skola underhålla dessa fattige, äro dertill mindre i tillfälle än förr, emedan de sjelfve äro i behof af understöd. Under sådana förhållanden tror jag det vara en pligt för Staten att bistå kommunerna och det sker väl lämpligast på det sedan sista riksdag tillämpade och nu äter föreslagna sätt. Jag tror att man bör hälla strängt derpå att icke bevilja någon afskrifning, ty så länge menigheterna hafva hopp om att få afskrifning, se de icke så noga på om de begära större län än de oundgängeligen behöfva. R.
Län: att erfarenheten, så väl I motionärens hemort, som flere andra Rikets landskap, visat den i 53 §. af 'Kongl. Förordningen den 1 Augusti 1805 om skogarne i Riket uttryckte grundsats, att svedjande å sandmo samt bergagtig och stenbunden mark är i allmänhet för landet och det allmänna skadligt, vara alldeles stridande mot verkliga förhållandet; att ofta händer, det jord af nyssnämnde beskaffenhet innefattar betydlig näringskraft, som till följd af oländighet icke kan genom plöjning eller åkerrödjning ålkommas eller användas på annat sätt, än genom svedjande; men benämningen stenbunden o. s. v. antages likväl alltid såsom ett oemotsägligt skäl att vägra tillåtelse till svedjandet. Det vore, enligt motionärens tanka, högst origtigt, att åbo å kronoskatteoch frälseskatte-hemman icke hade samma rätt, sorn egare af frälsehemman, att fritt disponera sin skog och mark, då de förra i förhållande till hemmantalet utgöra större skattebidrag; och orimligheten deraf tyckes vara uppenbar, att, under det den ena åboen, hvilken besitter frälsehemman, genom ändamålsenligt svedjande å "sina utmarker bereder sig åkrar, ängar och skogar, den andra hemmansegaren i samma by, derföre att hail besitter kronoskatte och frälseskatte, får sitta med händren i kors och betragta, huruledes värdet af hans egendom årligen förminskas genom utmarkernes förfall, i följd af förbudet att svedja. På grund häraf yrkar motionären, att 53 och 56 §§. af ofvannämnde Kongl. Förordning måtte så förändras, att rättigheten till svedjande måtte blifva lika fri för kronoskatteoch skattefrälse-hemman, som den nu ur för frälsehemman. Lagsamt Allm. Besv, och Ekon, Ut sk. Betänkande , N.o 2.'
Landtm, anhålla att få anmäla min reservation mot det beslut, som i dag åtta dagar sedan här fattades rör:de gäst - D e n a6 N o v c 111 h c r. 2DI gifvareskjutsen. Den af Utsk. uttryckta mening hade jag bitriidt såsom mest lämplig. Jag har varit hindrad att förut anmäla denna reservation, och får hos Hr Gr. o. Landtm, samt R. o Ad. anhålla om tillgift derför, med begäran, att densamma må blifva i dagens prot, antecknad, H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att sedan några af de till föredragning i dag anmälda mål blifvit ånyo begärda på bordet, och föredragningslistan i följd deraf redan vore genomgången, återstode inga mål till föredragning på eftermiddagen, i följd hvaraf H Ex. hemställde, om R. o. Ad. behagade tillåta, att det till eftermiddagen anslagna plenum finge inställas. Bifölls. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. till 2 e. m. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Onsdagen den 26 November i834. Plenum kl. 10 f, m. Justerades 17 prot.utdr. för den 24 dennes. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att Hr Danckwardt Lilljeström, Jacob Malcolm, i anseende till sjuklighet anmält sig vara nödsakad att afsäga sig sin plats som ledamot i BancoUtsk., men anhållit att få behålla sin riksdagsmannarätt. Denna anhållan blef af R. o. Ad. bifallen; och anmodade H. Ex. Hr Gr. o. Landtm. Hrr Electorer att skyndsamligen utse en ny ledamot uti BancoUtsk, Företogs till pröfning StatsUtskls d. i5 dennes på bordet lagda mernor. N:o 3i<3 i anledn. af RiksSt:ns olika beslut i fråga om beviljandet af extra anslag till försvarsverkets iståndsättande, allm. arbeten, m. m. R. o. Ad. beslöt, att detta memor. skulle punktvis föredragas. I :sta punkten.
Men sedan Kongl. Maj.t i Nåder funnit godt , att förläggaSöderhamns Gevärs-Factorie till det vid Eskilstuna Stad i Södermanland belägne Carl Gustafs Stads bruk; så har Kongl. Majit under den 13 April 18I3 i Nåder förordnat, att de såkallade rotskiften, hvilka varit brukade af Betjeningen och Arbetarne vid Söderhamns Gevärs-Factorie, skola så fort de nu. varande innehafvarne med döden afgå eller från orten aflytta, för Kronans räkning utarrenderas |>å 30 års tid. Stadens Magistrat och Äldste hafva viii gersom underdånig ansökning hos Kongl. Majit 5 .-t* Banikt, 5i. 53- sökt 40 S Den q Juli. sökt återvinning till Staden af nämnde rotskiften , på den grund, att de icke voro någon Kronanstillhörighet, utan en till Söderhamns Städ och Gevärs-Factorie Handtverkare donerad jord, som, efter Facforiets nedläggning, Staden borde återbekomma; men i anledning af den ofvan omförmäldte 1754 °rs imellan Staden och Facioriet träffade förening, har Kongl. Maj:t uti Nådigt Bref af den 26 Juli 1814 förklarat, att Stadens anspråk uppå den åt Staden, i och för Factorieanläggningen, donerade jord eller de så kallade rotskiften icke kunde sträckas utöfver hvad genom nämnde förening blifvit öfverenskommet och stadfästadt, samt således i denna omständighet borde till efterrättelse landa , och att i följd deraf den af Kongl. Maj:t den 13 April 1813 anbefallde utarrendering för Kronans räkning af de redan lediga eller ledig blifvande Factoriet underlydande rotskiften , jemväl utan uppehåll borde i behörig verkställighet sättas. Efter ordalydelsen uti de Staden 1620 Nådigst fbrUndte Privilegier, skulle den Staden donerade jord och lägenhetereverldeligen förblifva oklandrade under Staden, och icke till några privata personers nytta användas och häfdäs , utan till Stadens gemena bästa och förkofring, så att allt måtte komma menige Staden till gagn och nytta.
Svårligen torde ock någon billighet finnas deruti, att om t. ex. 2 Svenska fabrikörer samtidigt i London taga kännedom af någon derstädes känd och i fabrikerna tillämpad uppfinning, den ene, då han återkommer hit till riket och vill i sin fabrik begagna samma uppfinning, skall finna sig dervid hindrad blott derföre, att den andra en dag tidigare kommit hem och hunnit till K. cornm.- colhm ingifva ansökning om patent å uppfinningen. Ett sådant tvång öfverensstämmer ingalunda med den friare anda, som nu mera gjort sig gällande i vår lagstiftning rörande näringarne. På dessa grunder anser jag mig böra föreslå följande ändringar i ofvanomförmälda K. författning, nemi.: att 3 mom. i 3 § må upphöra att vara gällande; att i 4 § bestämmelsen om tiden för patenträtt å utomlands känd och införd uppfinning, samt sista mora. i denna S;: ”äfvensom tiden för begagnande af patenter å införda utländska uppfinningar” etc, må utgå; att i 6 § orden: ”eller örn den är från utrikes ort införd,” likaledes må utgå; att i 11 § orden: ”bär i riket” må utgå; att i 13 § likaledes orden: ”bär i riket” utgå; samt att i 19 § samma ord: ”bär i riket” äfven utgå. Anhålles om remiss å denua motion till verbör. Ulsk. Remitterades till Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. Den 23 Decemijer e. m. 455 Upplästes en af II. Ex. liiGr. Löwenhjelm, Carl Axel, inlemnad, så lydande motion: Det är R. o. Ad. bekant att, vid tillträdet af vissa redogörare-befattningar i Statens tjenst äfvensom vid utarrendering af boställen eller af kronans lägenheter, åligger det, i förra fallet den tillträdande tjenstemannen, och uti det sednare den antagne arrendatorn att prestera en viss fastställd borgen af 2:ne vederhäftige män, hvars vederhäftighet af vederbör, länsstyrelser skall intygas. Detta sednare villkor uppfylles alltid med den välbekanta klausul: ”Så vidt oss veterligt är.”
Hästar, utom Hingstar 1 stycke 1 slycke 1 stycke 1 stycke 1 slycke 10 8 4 o 2 Oxar Kor och Ungboskap Halfvar Svin, utom Fargaltar 12 — Andra fyrfolade 1 stycke 1 24 — För Kreatur, som med Kommerse-Kollegii särskildta tillstånd införas lill rasers förbättrande, erlägges fjerdedelen af den i Taxan utsatta tull. (Se vidare förteckningen å vid införsel tullfria varor.) Krita: Hvit och Krits ten: omalen 1 tunna 5 — malen . 1 tunna 24 Röd och svart 1 skfdp. 6 krokar till fisko I skalp. 1 skalp. 24 Krukmakare-arbeten, ej specificerade 3 — Krut F ör b. Kummin . 1 lunna 9 Käppar, alla slag 1 skålp. 32 Kransögon, hänföras under Apotheksvaror. I Käpptoffsar och Snoddar; se Snörmakare-arbeten. Kypert; se Väfnader. 558 Expedilions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, N:o 197. Qvantitet Införselstull. beräkningen. Banko. R:dr sk. rst. Kött: [ O Lagerblad och Lagerbär 1 skålp. 1 Lakrits 1 skålp. o Lakritsrot eller Glycyrrhiza 1 skålp. 8 Lampor af sammansatta eller, såsom arbetade, ej specificerade ämnen 100 R:dr v. 33 16 Leksaker eller Nurnbergerkram: af träd eller sammansatta ämnen, med eller utan hetsning, målning eller lackering 1 skålp. i andra slag fortullas lika med det ämne, arbetadt, hvaraf de hufvudsakligen bestå. Husblås 1 skålp. 16 andra slag 1 skålp. Q Lacca, gummi; se Gummi. Lackerade arbeten: af Bleck; se Jileckslagare-arbeten. af Bly, se Bly, arbetadt, måladt eller lackcradt. af Läder; se Läderarbeten. af Papp; se Papparbeten. af Tenn; se Tenn, arbetadt, lackeradt. af Träd; se Trädvaror, arbetade, ej specificerade.
Grundgräfning, rustvirke, spåntpålning, m. m Kallmur, 155,5 kub.famnar a 50: — 3,110 7,775 — 10,885 29 st. enkla trummor af 20 qvadr.-fots sektions-area. Grundgräfning och spåntpålning m. m Kallmur, 400 kub.fammar å 50: — 6,770 23.001 — 29,770 26 st. trummor af 12 qvadr.-fots sektions-area. Grundgräfning, rustvirke, spåntpålning m. m Kallmur, 286 kub.famnar å 50: — 3,729 14,300 18,029 61 st. trummor af 6 qvadr.-fots sektions-area. De Geers förslag), 249,900 fots längd. Schaktning: bergsprängning, 3,650 kub.famnar å 25: — tilläggas 10 proc. härå 91,250 9,125 100,375 Jordgräfning: för banans planering, dikning och grundläggning, utgör tillsammans 35,707 kub.famnar, deraf 31,759 kub.famnar användas till bankens formerande och 3,948 kub.famnar uppläggas; dessutom måste till bankens fullbordande 16,942 kub.famnar anskaffas genom extra gräfning. 35,180 kub.famnar å 4: 50. Brobyggnad öfver Lill-ån. Ett spann af 50 fots längd. Landfästenas höjd öfver grunden 15 fot, bredd 31 fot och tjocklek 10 fot. För ställnings-materialier m. m. tilläggas 20 proc. härå Ett spann af 80 fots längd. Landfästenas höjd öfver grunden 15 fot, bredd 31 fot och tjocklek 10 fot.
Byggninga-Balken, att det ma wara öppet för hwar och en delägare uti upprättade Brandstads, föreningar t Landsorterna, att derifrån afsäga sig och inga i Allmänna Brandförsäkrings - Fonden. Ut suprs. Lx krotocollo, 6. Lilverstolpe. Utdrag af protokollet, hältet hos Högloft. Ridderskapet och Adeln, wid Urtima Riksdagen i Orebro den 24 Hulii >8l2. SD. 28id förnyad föredragning, återremitterades till Bewillnings, Uttjksttet, atföljdt af der - Den 24 Julki. sou derwid gjorda anmärkningar, berörde Utskotts Betänkande, rörande Charle Sigillate afgiften. Ut supra. k!x krotocollo, 6. Lilverstolpe. Utdrag af protokollet, häller hos Högloft. Ridderftapet och Adeln, wid Urtima Riksdagen t örebr-, den 24 Julli 1812. S. D. ^emitterades till: Srars - Utsksctet Ett Memorial af Friherre Mannerheim, Lars August, angående förestående af ett Län i anledning af ?:de puncten af Konungens Nådiga Proposition till Stats-Utskottet om Utrikes sälden af den z Junii »812. Ut supr». lTx krotocollo, 6r. Silverstolpe. Utdrag af protokollet, hältet hos Högloft. Ridderftapet och Adeln, wid Urtima Riksdagen t örebro den 24 Hillri ig,?. S.
Afskiljer man åter en gren för att inrätta en special-skola för den högre, lärda bildningen, ligger deri för en sådan skola den fara, att vetenskapligheten, som skulle deråt gifva lif, förr eller sednare stryker med och skolan bildar yrkesmän, hvilkas kunskaper och sträfvanden mera uteslutande ligga inom det empiriska området. Helt nyligen har ock af sådan anledning en medieinsktheoretisk special-skola från en af Tysklands hufvudstäder blifvit flyttad till landets universitet, flera mil bort. Hafva väl 1861 års författningar om medicinska undervisningens ordnande haft några menliga följder, eftersom man nu, knapt 1^ år sedan de börjat verka, vill hafva dem ändrade? För min del har jag ej kunnat upptäcka några sådana följder; det torde ock vara alltför tidigt ännu, att yttra sig om dessa författningars verkan. Före nämnde reglering afgaf jag ett officielt utlåtande i frågan; det blef icke egentligen lagt till grund vid afgörande!. Jag bör derföre kanske nu ej vidare orda om denna reglering; endast det vill jag anmärka, att Utsk:ts tolkning af II. Stms skrifvelse af den 10 December 1857 är, så vidt jag kan finna, alldeles oriktig. I öfrigt anser jag mig kunna om 1861 års reglering yttra, att den visst icke lägger hinder i vägen för sann vetenskaplig utbildning och forskning; på denna väg hade jag så gerna hoppats, att de stridande velat emot hvarandra uppträda i ädel täflan; och dertill är sannerligen utrymmet stort nog. Ett bifall till Utsk:ts hemställan måste föranleda rätt betydliga anslag till Carolinska institutet, så väl till nya lärostolar, som till hvarjehanda materiella behof. Derom har dock Utsk:t ej alls yttrat sig. Det dyrbara förtroende, jag erhållit att vara de begge universiteternas och Carolinska institutets Canzler, tillförbinder mig Den 14 Mars f. m. 121 att söka varda dessa tre läroverks rätt och bästa; jag härefter förmåga sökt rättvist fullgöra detta, inom de gränser, som äro derföre bestämda.