Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
291 principe gäller på andra ställen, bör den ock följas innom BancoCommissariatet. Jag tror ej att tre Stånds beslut gör tillfyllest att frånkänna Ridderskapet och Adeln en rättighet, som är enlig med Esprit’n af vår Representation och hvaraf den länge vant i besittning ; men jag tycker mig kunna förutse, att om Ridderskapet och Adeln, hänförde af en falsk libcralitets-känsla, skulle samtycka till förändringen, så skulle innan kort hända att aldrig mer någon Adelig blefve till BancoCommissarie befordrad. Herr Grefven och Landt Mar skalken hemställde, om icke Ridderskapet och Adeln ansåg BancoUfskottets Betänkande böra, i anledning af de dervid nu gjorda anmärkningar, till Utskottet återremitteras. Bifölls. Friherre Stael von Holstein: Ehuru detta ämne icke egentligen innefattar någon Pri? vilegii-fråga, är det likväl såsom ett emellan alla fyra RiksStånden ingånget Contract att anse, och kan således icke, enligt min öfvertygelse, emot ett Stånds bestridande, geJ norn de öfrige trenne Ståndens beslut afgöras. Herr Silfverstolpe, Gustaf Abraham: Utan att vilja förhindra den redan beslutade återremissen, får jag endast anmärka, att då förevarande fråga icke är af Privilegii-natur, måste den ock genom trenne Stånds beslut kunna afgöras. Herr Lagerbjelke , Johan, anmärkte, aft de uti BancoUtskottet varande Ledamöter af Ridderskapet och Adeln ansett frågan ensamt tillhöra Ridderskapets och Adelns pröfning. H varemot Utskottets Ledamöter af de andra Stånden väl hemställt , att de Irenne Ofrälse Stånden måtte uppskjuta frågans afgörande intilldess Ridderskapet och Adeln fattat sitt be» slut, men tillika ansett frågans handläggning tillkomma icke enskildt Ridderskapet Och Adeln , utan RiksStånden samlällt.
Han anser nemligen föreskriften i 30 Kap. 1 § Rättegångs-Balken, att den, som vill fullfölja underdånig talan emot Hof-Rätts dom och utslag, bör inom viss tid i Hof-Rätten insätta 200 daler eller 100 Riksdaler Riksgälds-sedlar, vara oförenlig med rättvisa, helst det bör stå hvar och en, som råkar i rättegång, fritt att få rättegången pröfvad i alla instantier, utan en så betydlig penninge-uppoffring, som den ifrågaställda, samt det måste förutsättas, att ett tillfyllestgörande korrektiv emot Högsta Domstolens obehöriga anlitande finnes i berörda Kapitels 16 §, enligt hvilken den, som pröfvas hafva emot bättre vett och klara skäl dragit en sak under Konungen, skall böta 500 daler. Vöre denna förutsättning grundad, så är ock ostridigt, att anledning saknades för bibehållande af revisions-skilling. Men emellan det brottsliga missbruket 8 Lag-Ulskotlels Betänkande N:o 2 1. af rättegång och det oförståndiga eller obetänksamma bruket deraf är en väsendtlig skillnad; Och det är blott det förra, som nyssberörda lagrum bestraffar och dymedelst söker förekomma. En garanti emot den högsta domaremaktens anlitande i andra fall, än då man dertill manas af sakens vigt och en fullkomlig öfvertygelse om densammas rättvisa, har dock städse ansetts nödig; och den föreskrift om nedsättning af revisions-skilling, som ännu gäller, meddelades äfven för sådant ändamål redan året efter Hof-Rättens tillkomst. Denna föreskrift afskär ej eller rättigheten för någon, som anser sig förnärmad, att påkalla Högsta Domstolens pröfning. Friheten dertill står alla öppen; men i detta, likasom i andra fall, är nödigt att för frihetens utöfning uppställas sådana vilkor, att den icke må begagnas tiil skada för samhälls-ordningen. Detta inträffade dock säkerligen, om det återhållande band, som förefinnes i omförmälda föreskrift, borttages.
Sedan begyntes der ett spörjande och ett frågande utan all ända, och prinsessan måste förtälja om sin man, och om den fagra berga-salen, och om allting som vederfarits henne medan hon var borta. Men allt frågade drottningen bara om ulfven, huru har var, och huru han tedde sig emot henne, och änskönt prinsessan förtäljde allting som det tilldragit sig, hade styf-modern jemnt nya spörsmål att sätta henne före. Sålunda förgingo två hela dagar likasom en blink; ty så glad var konunga-dottern att få vara bland sina fränder. Men på tredje dagen skulle ulfven komma igen för att hemta henne. Som det nu led emot tiden att hon borde fara, tog drottningen henne afsides, och begynte åter spörja både ett och annat; men allt frågade hon bara om ulfven. Vid de nu talade härom, sade styf-modern: »mycket prisar du din man, och kan jag inte säga huru glad jag är, att du finner dig nöjd och belåten. Likväl kommer det mig så före, att ulfven icke alltid måtte vara som han synes, och tycks mig underligt, att du ej vet bättre besked härom.» Konunga-dottern svarade, som sanningen var, det hon lofvat sin man att aldrig forska efter hans rätta utseende, eller se på honom medan han sof; om hon det gjorde, skulle både hon och han blif evigt olyckliga. Men drottningen bara log åt hennes fruktan, och eggade henne med många svekfulla ord, att det inte vore så farligt heller, och att det väl aldrig funnits någon qvinna, som inte ville veta om hon var gift med en menniska eller med en ulf. Ja, huru hon lade sina ord, begynte konunga-dottern omsider lyssna till hennes falska tal, och frågade om råd hvad hon skulle göra, för att utröna huru det rätteligen förhöll sig med ulfven. »Jo,» sade drottningen, »vänta, skall jag säga dig! Här har du ett ljus med tre grenar. När du nu kommer hem, och ulfven har somnat, skall du tända på den första grenen; då kan du se, om han verkligen är en ulf eller icke. Vill du sedan betrakta honom, kan du tända på den andra grenen.
I anledning häraf och sedan ofvannämnde riksdag slutats, utan att något grundlagsförslag i denna fråga blifvit till hvilande antaget, har Kongl. Majit under den 3 Februari sistlidne år 1846 beslutat tillsättande af ofvannämnde Kommitté, som skulle, jemte samlande af statistiska och andra erforderliga upplysningar i ämnet, fullständigt utveckla grunderna för Nationalrepresentationens ändamålsenliga ombildning samt yttra sig angående de grundlagsförändringar, som deraf kunde föranledas; till hvilken Kommitté Kongl. Maj:t i nåder behagat kalla femton ledamöter. Huru denna Kommitté utfört det i nåder lemnade uppdraget, inhämtas af dess, under den 22 sistlidne Juni, till Kongl. Majit i underdånighet afgifna betänkande, åtföljdt af generalsammandrag af statistiska tabeller i ämnet samt särskildt uppgjorda förslag till ny Riksdagsordning och till förändrad redaktion af Regeringsformen och rikets öfriga Grundlagar; hvilka handlingar, till följd af Kongl. Majits nådiga befallning, blifvit tryckta, för att, såsom i den från Kongl. Justitie-departementet insända förteckningen å de vid förra riksdagen hos Kongl. Majit anmälda ärenden uppgifves, vara tillgängliga för Rikets Högloll. Ständer och allmänheten. Hvilka åtgärder Lagstiftande Makten angående denna vigtiga fråga i grundlagsenlig ordning kommer att vidtaga, torde snart visa sig. Till åtlydnad al Kongl. Majits nådiga förordnande pligtig att deltaga i den förberedande åtgärden, har jag dervid; hvarken bort eller kunnat tveka att, såsom enskild medborgare, uttala en efter samvetsgrant öfvervägande af frågan fattad, på innerlig öfvertygelse grundad mening. Närmare redogörelse derför vid detta tillfälle vore emedlertid icke tillbörlig, då sjelfva ämnet ej räknas ibland dem, om hvilka, enligt Grundlagen och Instruktionen, någon framställning till Rikets Höglofl. Ständer af Deras Justitie-ombudsman må äga ruin.
Ab, den förfärliga, rysliga krian I Om det än gällde lifvet, kunde hon inte komma någonstans med den. » Stackars liten, » sade hennes mor och strök henne öfver håret. » Hon är förstås så trött också. När man inte kommer i säng förrän klockan är nära ett, så. » Men hennes pappa tog helt enkelt konceptpapperet, blyertspennan och lappen med ämnena, vinkade åt Elma att följa sig, gick in i sitt rum med henne och satte sig vid skrifbordet. » Se så där, ja, min flicka, » sade han, » nu ska vi ta itu med det här storverket båda två, så vore det väl också kattingen, om vi inte skulle gå i land med det. Jag har nog hållit på med sån ' t här göra i mina dar, jag med, må du tro. » Elmas pappa var källarmästare och hade tidigt ägnat sig åt sitt yrke, hvilket gjort att han måhända något försummat sina bokliga studier. Men det hindrade inte att han var en stor vän af litteratur, vetenskap och konst och att han då och då sjä ' .f strängade sin lyra till poetiska utgjutelser vid olika, passande tillfällen. Han var nämligen en mycket känslosam natur. Nu vor det emellertid rätt länge sedan han tagit till pennan annat än till affärsbruk. Men han var inte den som misströstade om någonting, och så mycket kunde han väl duga till, tänkte han, som att hjälpa sin lilla flicka med en simpel, svensk kria. » Nå, nu ska vi se hvad vi har att skrifva om, » sade han, tog lappen med ämnena för att granska dem och kom efter några ögonblick till samma resultat som Elma, nämligen att allesammans voro omöjliga utom det sista: » Om våren ». Men det skulle det väl heller inte vara någon konst att skrifva om. » Våren är en vacker årstid, ja, » fortsatte han gillande. » Det är riktigt, det. Och så är det ju den årstiden då allting, både fiskar och fåglar och skog och mark och människor och däggdjur vaknar upp och kastar af sig det kalla, hvita vintertäcket. Eller hur? » » Ja, » svarade Elma och försökte gnugga sömnen ur ögonen. » Då skrifver vi det då. » Han skref och strök ut och skref och strök ut.
Prof. 1847 4 1848, 7 Sami. t Afd. 12 Baft. 1 2 Lag-Utskottets Betänkande, N:o 35. erfarenheten skall ådagalagt, alt ingåendet af äktenskap emellan besvågrade personer aldrig förnekas, så framt kontrahenterne i öfrigf, enligt lag, äro behörige alt träda i gifte. Dessa till Lag-ulskotlels behandling remitterade framställningar har Utskottet i ett sammanhang under öfverläggning förehaft; och får nu Utskottet deröfver sitt utlåtande afgifva. Då möjligheten och exemplet af könsförbindelser emellan närmare anförvandter skulle hafva ett menligt inflytande på uppfostran oell sedlighet, och då det således hvarken vore Staten värdigt eller med dess sanna väl öfverensstämmande att lemna sådane personer frihet att med hvarannan ingå äktenskap, hafva jemväl borgerliga Jagarne utmärkt vissa skyldoch svägerskapsleder, inom hvilka äktenskap antingen ovilkorligen förbjudas eller ock af Slaten, ulan serskild tillåtelse, icke erkännas. I denna del innefattade emellertid fordna lagstiftningar större inskränkningar, än som i de senare förekomma. Uti äldre tider, då hvarje familj utgjorde eLt hell, då ett förtroligare och närmare umgänge emellan en slägts alla medlemmar egde rum, var äfven en större försigtighet i omförmälda hänseende nödig. Men liderna förändrades, slägterna spriddes och banden kunde i sammanhang dermed småningom lossas. Man finnér således, hurusom äktenskapsförbindelser varit ovilkorligen förbjudne i skyldskap emellan till och med syskonebarn intill dess Kongl, förordningen den 30 December 1680 öppnade tillfället för desse att med Kongl. Maj:ts serskilda tillstånd kunna få ingå äktenskap. Och med denna dispensationsrätt för syskonebarn bibehölios i 1734 års lag öfrige dittills gällande ovilkorliga lörbud emot giftermål emellan ej allenast öfrige närskylde, än ock personer i rätt nedoch uppstigande svågerlag, i svågerlag å sidone och i andra svågerlaget. 1810 års lagstiftare ansågo sig emellertid ytterligare kunna lossa på banden.
I afseende på stipendierna kan det inträffa, att tiden för återbesättandet af ett ledigt rum infaller inom slutet af t. ex. en vårtermin, och att en ny ledighet emedlertid yppats, så att Direct. skulle kunna på en gång, eller inom terminens slut, tillsätta a:ne rum, om hon finge valia emellan de ti 1,1 den kungjorda första ledigheten inkomna ansökningarna, hvilka alltid pläga vara temligen många och en gång utgjorde ända till 17, om jag rätt minnes. Men om Direct. ej linge under vårterminens lopp tillsätta den sednare ledigheten, utan ny ansökningstid borde utsättas, skulle tilläfventyrs en skicklig student, som velat fortsätta sina studier, i händelse han fått stipendium under vårterminen, hafva, i brist deraf och 75 Den 2 Maj e. m. under misströstan att bekomma något annat framdeles, öfvergifva academien och åtnöjts med att taga någon ringare examen. En duglig yngling, som, i fall han tidigare fått understöd, skolat blifva en utmärkt statens tjenare, torde genom det ifrågavarande afbrottet blifvit nödsakad att stadna på halfva vägen. Jag tror derföre, att Direct. gjort väl, då lion således åt en skicklig yngling bortgifvit ett sednare iedigblifvet stipendium och icke åt slumpen öfverlemna!, huruvida man en annan gång skulle finna en lika duglig. I afseende å pensionerna utfärdas kungörelser om lediglieter, antingen i den mån, dessa inträffa, eller ock, för de flesta, en gång om året, d. ä. om hösten, med föreskrift att vederbörandes ansökningar skola före nyårets början vara ingifna. Om då under tiden man af dagbladen underrättas, att flera ledigheter, än de kungjorda, inträffat mellan kungörelsen och d. 3i Dec., men Direct. ej skulle få upptaga de nya ledigheterna bland dem, som skulle fyllas, utan att göra särskilda kungörelser, oaktadt måhända 60 ansökningar redan vore inkomna, så skulle man icke allenast göra rubbning i pensionernas utdelning på vissa bestämda tider, utan man förbisåge äfven den gamla regeln, att snar hjelp är dubbel hjelp.
Stats-Contoiret öfversände till Landshöfdingen i Götheborgs och Bohus Län, för att utlånas på Sex Månaders tid och emot tre proCents ränta till sådane Personer, som kunde vara 66o Stats-Utskottets Betänkanden. i behof deraf, till Sillfiskets bedrifvande, hvilket Ian sedermera blifvit successive återbetaldt, och uti Nådigt Bref den 3i Oct. förl. år, har Kongl. Maj:t, uppå gjord framställning af de fördelar, som vore att påräkna utaf begagnandet af en på allmän bekostnad inköpt Not eller så kallad Yad, till försök att fånga Sill långs Hafskusten,bifallit att en SillNot utaf den i ett af Landshöfdingen i Götheborg insändt kostnads-förslag upptagne beskaffenhet finge på allmän bekostnad anskaffas, samt anbefallt Kongl. Stats-Contoiret att, uppå Landshöfdingen reqvisitioner, i mån af beliofvet, utaf g:de Hufvud-Titteln anordna och utbetala den för Sillvadens anskaffande erforderlige Summa, utgörande enligt ofvanberörde kostnadsförslag, g33 R:dr 4.4 sk. B:co. Häraf synes att Kongl. Maj:t i Nåder sträckt sin omvårdnad äfven till denna näringsgren och det är anledning till den förmodan, att nödigt understöd äfven hädanefter vid förefallande behof kan af g:de Hufvud-Tittelns tillgång vara att påräkna till Sillfångstens befordrande; hvadan den af Eric Svensson väckte motionen icke synes påkalla någon särskild åtgärd, särdeles som föga anledning hittills sig fö - Stats-Utskottets Betänkanden. 661 retedt, att Sillfångsten vid Bohuslänska Skären skulle blifva så ymnig, att dertill erfordrades större och utomordentelis;e kostnader. Hvilket vördsamligen öfverlemnas till Riksens Höglofl. Ständers bepröfvande. Stockholm den 19 April 1823. Ankom den 22 April 1823.
M. aflåta anderd, skrifvelse, hvari E. St:r i underddwät anhålla, att, med bibehållande af stadgandet i Irsta morn. af lista § af Kongl. Stadgan den 18 Juni 1842, ang:de folk undervisningen i Riket, 3:dje mom. i samma §, sådant det lyder i Kongl. Kungörelsen den 29 Sept. 1853. må vinna den utsträckning, att dylika mindre skolor, som der omförmälas, få inom socknarna på landet allmänt inrättas till det antal, som för lättad tillgång på undervisning för hvarje af socknens barn pröfvas behöfligt. För min del kan jag derföre icke gilla Utskrs förklaring. » Då emellertid dessa BondeStrs jenakningar ieke inverka på det hufvudsakliga af Utsk:s förslag, hvilket sålunda iir genom tre Stånds sammanstämmande beslut af It. St:r godkiindt, har Utsk. afrsett sig endast böra sådant anmäla. Utan får jag. på de skäl jag anfört, anhålla om återremiss af denna punkt, på det Utsk. må blifva i tillfälle att deri göra erforderliga rättelser. Hr Flach, Joli. Fredr. Philip: Då jag vill minnas mig hafva hört, att de öfriga tre Stånden redan fattat beslut i denna fråga, så anhåller jag, att. Ur RiddarlmsSekret. ville »plysa om beskaffenheten af dessa beslut, hvarefter jag anhåller att ånyo få ordet. I anledn. häraf uplyste undertecknad, BiddarhusSekret, att Prot.-utdrag rörande pröfningen af nu förev:de Mern. ankommit endast från BorgareSt., samt att detta Stånd Utskrs uti ifrågav:de punkt gjorda framställning, intill dess BondeStrs beslut i der utsedd fråga blifvit meddekdt. Hr Flach: DA det icke finnes något officielt vittnesbörd om att de öfriga frenne Stånden afgjort denna punkt, och då jag icke kan neka, att det ligger en viss sanning i Gr. Lagerbjelkes yttrande, så vill jag icke motsätta mig en återremiss, ehuru E.
Efter hos Banco-Fullmägtige yppad fråga om den afgäld, hvilken å underhaltigt guld hofde Leverantör, i ett för allt, lill last beräknas, såsom ersättning för så väl myntskatt, som skedarelön; och sedan Fullmägtige, uti Skrifvelse den 3 November 1806, hos Kongl. Maj:ts och Rikets Bergs-Collegium anhållit örn någre med nämnde fråga gemenskap ägande upplysningar, har Bergs-Collegium, uti derå aflåtit Svar, förklarat, bland annat, att, till följd of Kongl. Brefvet den 25 Julii 1808, borde för allt Guld, som lill Myntet inlernnas, Skedarelön med 5 R:dr B:co per BL erläggas, om Guldets linhet icke uppgår till Bucathalt, och att samma afgift äfven måste ifrågakomma för sådant Guld, sorn kunde äga Ducathalt, men vore osmidigt och endast genom skedning kunde göras till myntning användbart. Banco-Fullmägtige hafva funnit Bergs-Collegii berörde förklarande innefatta en utsträckning af det i 10 §. af Kongl. Maj:ls Nådiga Förordning om Myntfoten, den 9 Maji i835, intagne Stadgande, att, ”jemte den lill ”jipdels procent bestämda myntskatten, bör Skedarelön, enligt gällande ”föreskrift, erläggas för Guld af lägre halt än den för Ducater bestämda I anseende härtill, och då den utsträckning, Bergs-Collegium sålunda sökt gifva åt sist åberopade stadgande, kunde leda till den följd, att Banken icke allenast underkastades förlust, genom
Denna kallblodigt älskogssjuka varelse är beredd med sina kyssar för hvem som helst som med någon heder kan uppföras på listan öfver hans eröfringar. Jag föraktar honom och derför föraktar jag mig sjelf. Det är detta som gör lifvet så tungt, så outhärdligt tungt. All hans storhet har krympt ihop inför mina ögon; han har varit. Gud, hvad är han nu! Och jag kan icke slita mig lös. När jag ser honom åh, då njuter jag sjelfva klangen af hans röst, jag gläds åt hans åsyn, min egen ensamma kärlek kastar ett återsken öfver honom. Fru Lange: För ungefär 3 år sedan rymde ”häst”-Wrangel från Stockholm med en fröken Schöldberg (eller Schöldström). De reste till Konstantinopel. Han hade i många år lefvat ett lyckligt äktenskap med en tysk dam af god familj och de hade barn. Hustrun afgudar sin man, vill icke skiljas, ”tror” på honom och menar att han skall komma att återvända. Hon har flyttat till Wien. Wrangel och fröken Schöldberg ha bosatt sig i en af Wiens förstäder och bo fortfarande tillsamman. Fröken S. var en strängt ärbar flicka på omkring 30 år. Icke spår af kokett.292 Magdalena Thoresens ena dotter är bosatt i Archangel, der hennes man – Falsen – är norsk och svensk generalkonsul. De ha två barn, en gosse på 16 och en flicka på 14. Alla utom pojken ha i vinter fått en halssjukdom, hvilken är speciell för dessa nordliga trakter. Hela halsen ser ut som lefradt blod och är ett enda sår. Flickan är för ung att tåla klimatet, när floderna bryta upp, i Juni, skall derför familjen flytta till Petersburg för att bo der, och alla vintermånaderna, när samfärdseln är stängd till Archangel skall också konsuln tillbringa i Petersburg.293 Fru Gogin är syster till fru Ingeborg Brandes samt äfven syster till fru Thaulow i Kristiania, ”Pyre” eller dylikt kallad. Fru Gad, som skrifver för teatern är svägerska till fru Gogin.294 I dag är det Torsdag och han har inte varit här sedan i Söndags, således fyra dagar som jag icke sett en skymt af honom.
Utskott kunna dem förvägrasj men nu då genom dessa Motioner åsyftas ändring i en redan gjord Remiss, då Bancooch StatsUtskotten derigenom skulle föranledas att låta den hufvudfråga, som Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om Finance regleringen innehåller, tills vidare hvila, för att sysselsätta sig med pröfningen af en, uti densamma innehållen bifråga , hemställer jag till Ridder* skåpets och Adelns upplysta pröfning, huruvi» da Remiss kan beviljas samt om icke den bör förvägras. Att min åsigt af saken, så snart jag nedstigit från bänken, skall af andra Talare kallas origtig och falsk, det förväntar jag mig efter förra vanligheten, äfvensom att jag torde sakna understöd utaf de, hvilkas bifall jag skulla anse mig smickrad utaf att äga. Jag ämnar December. 5 2 7 i dag icke säga ett ord mera om denna fråga. Om hvad jag sagt icke skulle af andra understödjas, så anser jag detta för ett bevis att mina åsigter verkeljgen äro origtiga. Men skulle innom Ridderskapet och Adeln ett större antal finnas , som tänka lika med mig och med de tre till fyra , sorn räknas till Oppositionen, men hvilka hittills åtminstone ännu icke fört talan för enskilta Interessen, så täcktes dessa Herrar förlåta om jag öppet förklarar huru , icke blott oioande utan äfven nedslående det är för oss att finna oss ständigt ensamt talande för åsigter dem Herrarae dela med oss. Jag säger nedslående, om denna tystnad skulle kunna tydas till liknöjdhet. Är det försigtigheten sorn bjuder denna tystnad? Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsen förklarade ju förledne Tisdag, att han i egenskap af den första Medborgaren, värderade frihet. Och de af Ridderskapets och Adelns Herrar Ledamöter, med hvilkas System® och åsigter, mina åsigter äro i strid, jag ber dem, att, änskönt jag opponerar mig emot öf. verflyttandet af Filial
Ank. till Exp.-Utsk. d. 19 Okt., kl. 7 e. st. Betänkande, med förslag till Bevillnivgssummans fördelning. Sedan Rikets Ständer, genom bifall till Stals-ulskoltels Memorial N:o 338 fastställt summan af den bevillning, som, till fyllande af statsoch riksgälds-verkens behof från och med år 1849 ^ess liasla statsreglering vidtager, skall årligen utgå till i,85o,ooo: så får Utskottet härmed afgifva förslag till denna bevillnings-summas fördelning. Enligt från Riksgälds-kontoret erhållen uppgift å den allmänna bevillning, som intill den i5 innevarande månad för åren 1846 och 1847 kontoret i 11 flut!t, eller derstädes vid ränteliqvider innehållits, har samma bevillning, med tillägg af den under nämnde år levererade arfsoch lestamentsbevillning, uppgått: för år 1846, till i,8i6,5o5 r:dr ^5 sk. 3 r:st; och för år 1847, ^ 1,820,082 r:dr 47 sk. 1 r:st. Härvid måste dock tagas i betraktande, att af 1847 års bevillning en summa af omkring 5ooo r:dr med säkerhet före detta års utgång ytterligare inflyter och att bevillningen för 1847 alltså uppgått till 1,825,000: Bilagde sammandrag öfver de af Rikets Ständer förslagsvis beslutade Transport 1,825,000: Bih. till R. St. Transport t,825,ooor föi-ändringar uti gällande bestämmelser i afseende på bevillniugens fördelning samt öfrige på bevillniugens belopp inverkande stadgande», gifver nogsamt vid banden, att förändringarne ärm af beskaffenhet, alt icke kunna till sina verkningar till bevillniugens belopp till siffran beräknas; och Utskottet harderföre ansettuppgörandetaf speciel kalkyl i della hänseende ändamålslöst.