Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag hemställer till den värde talarens be^- pröfvande om icke följden af en sådan sjelfförsakelse lära, om den vunne burskap skulle bl ifva j att hvarje på Sveriges thron uppstigande Konung skulle synas sina Ministrar en Cari Johan, och hvarje Carl Johan synas dem étt öfVermenskligt väsen, Det torde ej behöfva vidlyftigt bevisas att titeln af Ministrar, tillagd Konungen i Sveriges rådgifvare, icke under något hänseende kan kallas olämplig eller inconstitufionel. Det gifvas ord antagne från främmande tungomål, som icke kunna öfversättas emedan de, öfversätta efter ordalydelsen skulle väcka ett annat begrepp, än det man ville dervid fästa. Bland dessa är ordet Minister. I senare tider först har det blifvit öfversatt med ordet Rådgifvare. Rådgifvare, eller Konungens män, benämdes redan i Carl den Störes tid för Ministeriales. De motsvarade den i vår gamla Historia förekommande benämning af handgängna män. De voro till rangen under de fria männen ända lill dess att folkens anspråk på vishet i Styrelse stegrades derhän, att ansvarighet mot nationernas fordringar förenades med deras kåll. Sedan den tiden hafva alltid Ministrar - 62 Drn J Maji e. m. ne ansett sig såsom ansvarige inför de nationer, hvilkas öden af deras rådslag bestämdes. De som icke gjordt det höra till undantagen. Ludvig den XIV:des och Fredric den II:s Ministrar ansågo sig likaså ansvarige inför hedrens Grundlag, som Ministrarne uti constitutionella Stater anse sig ansvarige i kraft af Chartor och RegeringsFormer. Framtiden kommer att visa hvilketdera slag af ministeriel ansvarighet, skall för Konungame och Folkslagen medföra de nyttigaste verkningarne, då det är lätt att finna att den juridiska ansvarigheten helt och hållit bestämmes af deråt begrepp om hedrens Grundlag, hvilka det tillhör att mot Ministrarne tillämpa de juridiska ansvarighetslagarna. Om den värde talarens redovisning för de åsigter, som bestämdt en del af allmänna åtgärderne under den förflutna tiden, har jag icke stort att säga. Herr Friherre Anckar.
Med kortspel förhåller sig olika; lnäiviäuor af alla Stand böra bertil angi! >va sig; och jag ,vägar hemställa, cm ej dels widlöflkghetS nndwikanve, dels omst lndigheien förbjuda, at med dylika förteckning ..r' pä tua fakt förfar c s. Herr ak Xorll!n. Saken kutide utan twisiwel lätt hjelpas, vin det wore ak scwponsra, at det förestalpm sia gandet brhöfdes. I.g anfer det alldeles iiiäiiierem. Hans blxcellenccr Herr Grefwen och LandtMa rst alke Bevåg rr Rioderstaxet och Ltdeln, at det puosi.Lteracle tillägget om korlfpelning införes? SwaradeS Nej. Herr Xoräenlinlpe, ^näer.-?. Aag stulle i djupaste ödmjukhet hemställa, om Bewi.ming ej äfwen borde erlöggas för et öfwersiodigt alttal.hundar , til exempel g stilling rör hwarje. Personer gistcas, som deraf äga tre a fyra koppel. En och annan Ledamot af-Riddcrstapet och ALeln kunde härmed icke conkormLiu sig. 1260 U 'pä gjord xroxosition af Herr Grefwen och Landt - Marftalken, ble, 4:0c Artikeln brfaklen. 5tte Artikeln uplästes och bifölls. i. §. af 6:te Artikeln uplastes. Wid det stadgande deruti, at den, som til Taxeringsman skriftligen kallad warder, icke mä utan laga förfall undandraga stg förrättningen, föresicg Grefwe bi 3 m!! ron , ^äo!x>b 6uävi§, Lt ordet Laga mätte utgå. Hans Lxcellsncs Herr Grekwen och Landt -
TÉd-IBBIlB olid aJnsrngget-iBarsH abafilBinS . oiib BienåiS jDin9m9g9i-nogBt(I BjlanJs^S VX HbO gnunofl j9)ii9m9g9i-ifiauH iBd-9iBgii(.!ai5H abiTBlJrnsI. 9in9tri9g9i-n9l!ibA aiftO oiib agbneV/ 1Bd-19(bBfI91-0 aJ93lI9fn9g9i1f J JgJfjynsggsi-oibRririigiifl Biatöfl oiib BibnA 9in9ffl9gaH BiögiaoW noyBiBd-tgibBnanx) abnelBinS 9jn9in9gyfl abn/iiqU oiib ag-iodBiBdS oiib oiib oiib oiib oiib oiib oiib oiib oiib abaBlnBonoböB ?gT9donoifl agniqödnöL -isa ogniaioll egiodaölfl alB(I-Biögi89W anäJ audofl abaBlfiBmiasW iB^[-9-iBgBjilB'l ».naiiodnoTH oiib angJJodigJaoW olitiritogyfl tKtidi;fl oiib aednoTT oiib abnBlifnsW tb >!-fn t;gji(.)li;fl abtiitlitrioL ioinofnsgoH tsAenéilB bttoVI oiib oiib Bibö3 9Ja9fn9g9T-9TBgiij.iIiifl abriBfrinoW gnhiivodlBnoiiiiVT abrip,!tioi ) gnhisvsfl abnjsflitH oiib abfiBhiomglasW oiib ansiiolfl .[gnofl i9dtiBffl[(B i n9gfihisv9fl löl igfligiu »aioviCI VI :tE8,8IÖ T 29£,tt 896. 29 j}:.8:£;'.8.2 j—|009,V jESjOEE.ÖII |c-2 Eöt.VS muus aunna smmufi Bilagan Litt Q. till 1865 års revisionsberättelse, angående statsverket, sid, 77. Statistiskt Generalsammandrag af samtlige kostnader för indelta Arméen å riks-statens 4:de hufvudtitels ordinarie och extra anslag samt under Kongl.
Den materiella enheten i det eria vapnet är nu ett tornfartvg, omkring 200 fot långt oell 12 fot djupt, i det andra ett tornfartyg, omkring 100 fot långt och 8 fot djupt, båda utan tackling, båda framdrifna endast medelst ånga, båda beklädda med ett emot skott skyddande pansar. Annu ett par punkter finnas, som jag vill vidröra, emedan de stå i nära sammanhang med det föregående. Såsom ett skäl för personalens fördelande på två vapen, anföres nemligen i förslaget, att det grundgående vapnets personal skulle kunna uppträda å land och der utkämpa strider. Jag skall söka visa att förhållandet i verkligheten hädanefter torde blifva helt annorlunda. Vid arméens flottas första bildande var det galererna med sina 300 mans besättning, som utgjorde hufvudvapnet, och till följd af besättningarnes talrikhet kunde dessa väl användas till landstrid. Svaga i artilleristriden — hvar och en förde blott en enda gröfre kanon — bildade de snarare en bevarad transportflotta än en egentlig stridsflotta. Annu under 1788—90 års krig bestod ock skärgårdsflottan till en del af galerer, till en del af de s. k. hämenmaa, m. fl., öfverflödiga att uppräkna; men redan då hade ett nytt element, kanonbåtarne, tillkommit, och detta blef snart så starkt, att det utträngde de förut befintliga. H. I. S Den 11 November f. m. Under 1808 års krig fiana vi roddkanonbåtar såsom nästan uteslutande utgörande stridsmaterielen, ehuru jag vill påminna mig, att under en del af kriget en galer medföljde, dock icke såsom stridsfartyg, utan såsom chefsfartyg, såsom ett flytande fältkansli. Kanonbåtens besättning var betydligt mindre än galerens och artilleristriden således hufvudsaken. Fastän skärgårdsflottan, skiljd från landthären, under detta krig utkämpade de ärorika striderna vid Sandö Ström, vid Kahiluoto och Grönvikssund, deltog den ej i några vidlyftiga operationer till lands.
Maj:ts Tryckfrihets-Förordning, och ett brottsligt afvikande ifrån de gränsor, som deruti för Skrifoch Tryckfriheten sättas; strider emot undersåtlig vördnad och lydno för Regentens bud, emot helgden af Rikets grundförfattningar, och emot den aktning för de fyra Riks-Stånden, som hvarje samhällets medlem, vid straff till görandes, åligger; och Thorild, ehuru förmögen att känna pligt och det utrymme borgerliga Lagen honom tillåtit, likväl, under sken af philosophiska betraktelser, utfarit i sådana uttryck och slutsatser, som, brottsliga att i tal framställa, än mera att offentligen genom tryck utsprida, leda till den enfaldigares förvillande, väcka missnöje och kunna uppreta till försök emot det lugn och den säkerhet som uti ett välbeställdt samhälle vara böra, – och utmärka således hos honom ett sinne, dels för sig sjelft begifvet åt oro och villomeningar, dels ock benäget att bibringa den okunnige irriga begrepp om rättigheter och skyldigheter, bägge lika stridande emot borgerlig sedighet och en skyldig hörsamhet för samhällets lagar, samt nödige att till den brottsliges späkt emot vidare utbrott förekomma: fördenskull, och med ogillande af hvad Thorild besvärsvis i målet andragit, samt vid jemnförande af hans i förberörda måtto begångna och i Kongl. Maj:ts Tryckfrihets-Förordning vid svårt ansvar förbudna brott, med de särskilda bestraffningsgrader Lagen i thy mål uti 6 Cap. 5 §. Missgernings-balken utsätter: pröfvar Kongl. Maj:t rättvist förklara, det skall Thomas Thorild ofvanförmälta dess brottsliga förfarande umgälla med landsflykt under fyra års tid; och skola bägge ofvan förbemälta Thorilds tryckta afhandlingar, såsom onyttiga och till deras sammanhang brottsliga, förstöras. – Slutligen finner Kongl. Maj:t ej heller skäl, att till den af Thorild sökta nåd bifall lemna. Vid domens mottagande visade Thorild mycket sinneslugn. Den utfärdades just på samma dag, då hans vänner sågo honom som ifrigast sysselsatt, att, mellan sina studier i Seneca, Arnoldus och Rudbeck, stärka sina nerver med pisksmällar.
Den påtänkta indragning af Embetsman, äfvensom de redan till öfverflöd mäst med unge Personer comph tterade alla Embetsmanna Poster, torde ej heller kunna anses lofva någon ökad inkomst af ChartasSigillattelnrättningenj lagger man nu härtill den i allmänhet afstadnade Handelsoch Väx lrörel-en^ så frugtar jag att man snarare bordt afdraga de j00,000 R:dr från den i förra RiksStaten påräknade Summan, än dermed öka densamma. Höglofl. StatsUtskottet har föreslagit en minskning af 27,000 R:dr å den i 1816 års Riksstat beräknade Inträd af den fria HusbehofsBränvinsbränningsafgiften. Denna minskning kan vara väl betydlig nog, men i betragtande deraf, att BränvinsBränningen de sednare åren varit mycket uppdrifven, äfvensom osäkerheten, huruvida de dubbla 90 kannors pannorne kornma att afskaffa® och de öfrige att undergå minsk* 46 Den 2 Martil. ning, så tror jag, aft före elesia frågors af öjrande, kan ej någon Inkomst häraf beräknas, och utomdess skulle eti af b fara dt Krig eller H ungersnöd följande -ränvins Jöfbud för längre eiler kortare tid alldeles inställa denna så högt påräknade Inkomst. Häremot äro Statens Intrader af inhemska Producter tämligen lågt upptagne i jemnförelse med de sednaste årens uppdrifne priser 3 men i betragtanda deraf, att få år förflutit sedan dessa produeter under flera års tid blott gällde omkring |:delar af det pris, hvartill de i detta Förslag upptagas, ochdeårens erfarenhet visat möjligheten att åter komma i en dylik belägenhet, så torde denna medio-beräkning kunna anses säkrast.
Maj:ts disposition, till arfvoden för Tjenstemän och biträden vid Riks-Arein vet, intill nästa Riksdag å Riksgälds-Contoret anvisas ett årligt anslag af 2,500 R:dr Banco, att utgå från och med den tid, dä den nya localen blifvit af Riksgälds-Contoret utrymd och till Riks-Archi vet öfverlemnad. Ani». till Exp. Utsi», d. 12 Juni 1841, kl. 9 e. n>. Memorial, med förslag till några ytterligare reglementariska föreskrifter för RiksgäldsContorets förvaltning. (R:gs Afd ) Sorn Rikets Ständer, efter det Stats-UIskottet afgifvit sina förslag till reglementarisk» stadgande» angående Riksgälds-Contorets utgifter, å nämnde Conior ytterligare anvisat den för egaren till Norrtelje Gevärs-Factori bestämd a ersättning för de till Ortala f. d. Kronobruk anslagna kolränlor; så får Utskottet nu underställa R. Ständer ett, med anledning häraf, uppgjordt förslag till föreskrift för Fullmägtige i Riksgälds-Contoret i afseende på denna utbetalning.
Hans Exceilence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att då vanligen gan_ ska många Herrar Ledamöter plåga begära upplysning, om hvilka mål under påstående plenum kunna till föredragning förekomma; men Hans Exceilence alltid meddelat det svar, att sådant icke med någon säkerhet kunde af honom bestämmas, ville Hans Exceilence erinra sig, det han vid ifrågavarande tillfälle äfven lemnat Grefve Ankarsvärd ett lika beskaffadt svar, hvarjemte Hans Exceilence tilläde, att det aldrig varit hans afsigt, att något inål utur den föreskrifne ordningen föredraga* Friherre Cederström, Jacob: I anledning af Herr Påhlmans motion om en föredragningslistas uppspikande, samt skälet derföre, anhål - Den 3 Tunn, 121 ler jag deremot få erindra, att då lagarne stadga, det en föredragningslista bör vara upprättad, och alltid finnas i RiddarhusCanzliet att tillgå på de mål, sorn ligga på bordet: då Lagarne stadga, att Ridderskapct och Adeln ej kan åtskiljas, utan Ståndets begifvande; samt då hvarje Ledamot, så snart han ser plenum anslagit , bör ihogkomma , att de mål, hvilka uti det nästföregående plenum icke hunnit afgöras, böra till pröfning företagas, kan jag icke annat finna, ån att det tillhör hvarje Ledamot, som önskar att öfvervara afgörandet af ett mål, att äfven vara närvarande i Plenum, och afvakta tiden, når målet förekommer, eller ock har han icke någon rättighet att efteråt såga, att beslut blifvit fattadt, honom ovetande; ty Ståndet kan för ingen del anses pliktigt att uppskjuta afgörandet af ett mål, för att afvakta någon viss Ledamots närvaro. Hans Fxcellence Herr Friherre af JP etter stedt, Gustaf:
N:o 269. lägenhet, religionen, samt derigenom åstadkomma renade sedlighetsbegrepp och mänskliga lefvernets förädling genom kristendomen skall, derom är jag öfvertygad, allt mer vinna erkännande och alltmera bära välsignelserika frukter. Men under utöfningen af denna verksamhet stod Ignell utan uppmärksamhet i yttre målto från samhällets sida, enär endast så mycken befordran biel honom beskärd, som erfordrades för den torftigaste bergning. Detta var visserligen för honom nog, ty det var hvarken för utmärkelse eller lön han arbetade; men han såg med bekymmer, hurusom han vid sin bortgång måste lemna hustru och fosterdotter utan erforderliga medel att sig försörja. Det är samhället värdigt och ligger äfven i dess välförstådda intresse att den, hvilken, såsom Ignell, oaflåtligt offrar sina krafter i meuskligketens och samhällets tjenst, må kunna från det allmännas sida påräkna någon omvårdnad om sin eftcrlefvaude familjs utkomst, då han just till följd af en sådan verksamhet varit urståudsatt att dertill förvärfva medel. Jag får på grund häraf vördsamt föreslå; att Rikets Ständer måtte bevilja en årlig pension af 600 Riksdaler Riksmynt åt komministern Iguells enka, Sigrid Ignell, född Lindmark. Om remiss till Höglofliga Stats-Utskottet anhålles. Stockholm den 15 November 1865. J. Andersson, från Östergötlands län. M:o 969 Af Nils Olsson från Malmöhus län, om pension åt veterinärläkaren Johan Söderbergs efterlemnade enka, Vivica Wilhelmina Söderberg. Då veterinärläkaren vid Flyinge stuteriinrättning, Johan Söderberg, som vid 73 års ålder den 17 November 1863 afled, efterlemnat hustru och flera barn, af hvilka fyra ännu äro oförsörjda, tillåter jag mig att, både i anseende till den aflidnes förtjenster och med anledning af de till familjens uppehälle och barnens uppfostran otillräckliga tillgångarne, framställa motiou till Rikets Ständer, om anslag af statsmedel till en årlig pension af 500 R:dr R:mt åt enkefru Vivica Söderberg. Denna Motioner i Bonde-Ståndet 1865.
säga: Eller händerna dessa v i redan vara lärda, m e n u p p n å därför kvinnorörelsen s o m utgöra erfattningsgåfva, mycket läget raskt, blott oss? » oss icke o c h ingenting, kvinnliga lägga vara till dygder, känna skulle misströsta ändra snabb slutsamhet, vi ej m a n kräfver f ö r att nästa sin naturliga satt d e m veteno c h klartänkta. flertalet väl b ö r svaret bildning, lärd? » måga, mera B ö r a en klart att andra afgöra. häraf att bli sin plats är att henne metoden »? än » H v a r f ö r vetenskaplig villkor dessa följer skall förtjäna mening. k v i n n a n: vill » inte en påståenden vackra till icke sig från ofta förilade för att j a g förståndsskäl H u r u för påstått, sista, tvinga mindre o c h stämningar. sanna s o m det s o m att kanske kunna en lakan f ö r ett s p ö k e, blindt feminina m e n v ä l brinnande försummat skall särande: för rätta som vatten lärd, människa, människa, från tänka D e n, s o m m e d o m d ö m e s f ö r m å - äfven utrustad sakerna ingen bildad » person att — LM 3 n y a intryck » Vivan ' sedan vände ett vacker i hurtigt het, och n y a varit så till Paris för fem den andre godmodigt, Lisen, och strålande ansikte m o t år m e d ett ansikte, år mannen Denna, några lyckliga äkta en skrattande; snarare äldre öppet en leende och lefuadsfriskt svarade fått tankar. » inte hälft. sitt entusiasm, o c h härligt, ha kvinna, kallades utan skönt bröllopstur inföll äkta tryck och jag vår sedan, » sin h o n stilla, mycket öfver än ful än den, som och gladt utm u u och något sin personlig IDUN 244 » Det har alldeles varit som en ny smekmånad, och j a g har vaxit lycklig som en. en nygift fru. » H o n sökte litet efter orden, innan hon fann dem. » Äro nygifta då så lyckliga? » frågade fru Lisen, och det låg ej blott vemod utan en anstrykning af bitterhet i tonen.
Nummer-Lolteri-Verket, hvars aflöning utgår utaf Lotteri-Medlen, enligt af Eders Kongl. Maj:t för hvarje år i Nåder fastställd Slrj, har i detta hänseende en serskild försäkran uti Kongl. Brefvet den -12 Juni 1778, hvarigenom Kongl. Majit i Nåder bifallit, att Directeurerne *>ch Betje V - — 92 — ningen viel detta Verk framgent årligen skulle njuta sina Inkomster, så länge dertill gåfves tillgång af Lotteriets Vinst. Då Kongl. Maj:t den 11 Januari 1815 bestämde för Directionens Ordförande och Ledamöter den aflöning, de ännu på Stat uppbära, blefvo Interesse-medlen å Lotteri-Cassans Capitaler dertill påräknade, med förklarande, att den förbättring löne-villkoren erhöllo skulle af samma tillgång utgå; varande samma löneförhöjning sedermera, enligt Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Bref den 17 December 1823, uppförd på Lotteriets Stat, för att, lika med det öfriga Stats-anslaget, af Lotteriets inkomst bestridas; hvilket Nådiga stadgande föranleddes deraf, att Nummer-Lotteriets räntegifvande Fond då mera var till Riksgälds-Contoret öfverlemnad; och när Verkets Tjenstemän och Betjening den 23 October 1816 undfingo en förbättrad Löne-Stat, hvartill bereddes tillgång genom flera tjensters indragning, förklarade Kongl. Maj:t i Nåder, att innehafvarne af de tjenster som indrogos och från Staten uteslötos, skulle på Exspectance-Stat åtnjuta sina löner intill dess de till andra sysslor kunde flyttas eller befordras, eller ock annorledes afgingo.
Vid jemförelse af Penning'-Löntagares vilkor med dem Innehafvare af Indelt Lön till godo njuta, skulle det icke synas olämpligt, att då de förras Lön är (ill viss Bumnaa bestämd, de sedliarfes äfven kunde stadgas till det belopp årliga Markegången Utstakar; men om desse, såsom Innehafvare af Statens eller Kronans rätt, derföre äfven skola anses berättigade till samma fördelar, torde de likväl, efter min tanka, icke böra utsträckas Vidare, eller till andra persedlar, än sådäné, sorn Kronan sjelf vid vissa tillfällen later Rentegifvären in natura erlägga, men för alla öfriga persedlar borde Markegångs-Värdet för Lönings-liqvider tjena till grund. Options-rätten har i detta afseende ’ hittills endast Värft på Rentetagarens sida; men den nu föröslagne jemkning emellan skyldigheter och rättigheter torde desto mera förtjena afseende, sorn den icke utesluter hop* 23* Den 8 Mars". hoppet om den större reglering af ej allenast Lönevilkor för Embetsoch Tjenstemän i allmänhet, utan ock af Embeten och Tjerister, hvarom, flera förslag vid nästframflutne Riksdagar blifvit gjorda, som till någon del torde blifva en följd af skeende förändringar i allmänna .Lagen, men hvars verkställighet förutsätter oeconomiska anstallter af vidsträckt omfång och en lugnare epok i politiskt hänseende, än den vi hittills belefvat. Sedan, på sätt uti min nästlidet år Utgifne Embets-Beräuelse finnes anfördt, Kongl. Maj:t, uppå min underdåniga hemställan, i Nåder förordnat, huru förfaras bör med sådana Manspersoner, hvilka för sysslolöshet, eller . i brist af lagligt försvar, på behaglig tid dömas till fästningsarbete, eller till intagande på det så kallade Allmänna Arbetshuset i Carlscrona, har jag, i anledning af inhämtade underrättelser om Fängarnes tillstånd, under mina Embetsbesök på Stockholms och Norrköpings Krono-Spinhus, funnit skäl att uti Skrifvelse den g nasti.
Preste - Ståndets uppmärksamhet, att Utskottet redan i den ajlemnade Ta* frith till R. St. Memorial N.-o S4. xan utfört Tullen å Sidenvaror efter vigt. ) Utskottets förslag, att Varu-artiklarna Boksvärta, Färgträd , Hudar och Skinn, Silke, Socker och Ull, skulle, emot erläggande af den derå föreslagna Tull, fritagas frän Tolag, har blifvit ogilladt af Välluf!. BorgareStåndet, som funnit hvarken Utskottet hafva varit herättigadt , att ingå i pröfning af denna fr ålga, såsom grundad på Städernas, genom 114 §• Regerings-formen, försäkrade privilegier, eller de öfriga Riks-Stånden ega att Utskottets yttrande derom, utan Borgare-Ståndets medgifvande, bifalla; om hvilket beslut Respeetive MedStånden skulle, genom serskildt Protocolls-Utdrag, underrättas; men Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda Bonde-Ståndet hafva deremot ovilkorligen bifallit hvad Utskottet härutinnan hemställt, och Högvördiga Preste-Ståndet beslutat, att Varuartiklarua Boksvärta, Färgträd, Hudar, Skinn, Silke och Socker skulle från Tolags erläggande befrias; dock under vilkor, att detta beslut skulle t till Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning öfverlemnas, med underdånig anhållan, Bevillnings-Utskotlets Memorial IV.-o 54. ig det tucktes Kongl. Maj:t i Nåder tillse^ om och pä hvad sätt ersättning_, genom förhöjd Tolag å andra varorj för Städerne må lämpligen kunna beredas. Hvad först beträffar Yällofl.
R”Efter i8/(,3 års bokslut egde Banken något öfver 8,000,000 R:dr Banco i guld, silfver och koppar; dess Sedeloch Depositions-skuld utgjorde något öfver 27,000,000 R:dr Banco; förhållandet har sedan den 3o December 1843 obetydligt förändrat sig, och som Banken ej kan nu afstå sin vinst, utan att Sedelskulden ökas, hemtar jag från detta enkla förhållande tillräcklig anledning att rösta för Bankens bibehållande vid dess nu upplupna ränte vinster; utan att jag anser denna anledning böra sökas från calculer, som hvarken upplysa Bankens ställning, ej eller dess förmåga, att honorera de tillfälliga anvisningar, som Rikets Ständer nu kunde finna sig föranlåtna att å Banken utfärda. Derjemte har jag ansett, att Utskottet bordt i detta betänkande' tillkännagifva, att UtskoLtet är betänkt på framläggandet för Rikets Ständer af en fullständig plan för en förändrad reglering af Bankens Låneocli Cassa-rörelse, uti hvilken plan den nu upplupna Bancovinsten är påräknad.” STOCKHOLM, I. Ank. till Exp. Utsk. den 4 Oct. kl. 2 e. m. Memorial, med hemställan om ett förtydligande och tillägg. iiio §. af Banco-Reglementet.
Det har yttrats att det skulle vara särdeles tjenligt att få ett universitet i hufvudstaden, emedan lefnadskostnaderna här äro så billiga. Jag skulle önska, att Hrrrne i allmänhet gjort en sådan erfarenhet, men jag har icke kommit underfund med de billiga priserna i Stockholm, och då för några år sedan fråga var om en allmän lönereglering för statens tjenstemän, voro tankarne, efter hvad både i tal och tryck yttrades, enhälliga derom, att lefnadskostnaderna voro ganska dryga, hvilket de enligt min tanke fortfarande äro. Äfvenledes betviflar jag, att sådana studerande, som för närv:de icke i Upsala vilja nöja sig med mindre än små våningar, skulle här blifva belåtna med att taga sin bostad i vindskammare. Det är möjligt, att så kunde blifva händelsen, men icke är särdeles att räkna på, hvaremot med säkerhet kan påstås att en vindskammare i Upsala icke är dyrare än en sådan i Stockholm. Det händer någon gång att, då man vill bevisa en sak, går man så långt, att man bevisar ingenting, just derigenom att man söker bevisa för mycket. Den framställning, motionären gjort, åsyftar ingenting annat, än en undersökniag, om ett universitet i hufvudstaden är nödvändigt och om kostnaderna för anläggandet af ett sådant.