Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om man då hade den förvillelsen, att tro, det omsorgen att fä i la Coursen vore angelägnare än all annan omsorg, så vore för ändamålet, Corn sens nedfällande, intet säkrare medel att vidtaga, än att rakt indraga Sedelstocken; det vill säga, att fråntaga Näringarne deras rörelse-kraft, och höjden af penningebrist vore då höjden af lycka. Den värda Talaren har ej, tillstod för sin satts, åberopat någre vettenskapliga skäl: och jagskall, till motskäl, nöja mig med, att blott åberopa erfarenheten, sorn tidt och ofta sagt oss motsatsen. Vi hafva öfverlefvat tvänne realisa» tioner, och mig synes, att de lämnat oss tillräcklig lärdom i frågan om resultatet af alla sådana. 1776 års realisation förbättrade Coursen, men alldeles icke varupriseme, hvilka snart blefVo i det goda myntet alldeles lika höga som de förut voro i det dåliga, och orsaken låg deri, att varu-prisernas basis ligger i arbetslönerne, hvilka åter bestämmas, alldeles icke af Coursen, utan förnämligast af vanans makt på den stora arbetande classen, som icke förstår och icke bryr sig om mynt-förbättringarne, utan fordrar, efter realisationen, sin arbetslön till samma räkne-belopp som före realisationen; samt äfven får det, derföre, att arbetaren är i det folkfattiga Sverige eftersökt, och således också i tillfälle att sjelf bestämma sin arbetslön. Den lyckliga handels-ställning som Ame-i ricanska kriget gaf oss, underhöll realisationen Den 9 Junti /. m. 473 och Coursen för en tid af 12 till 13 år, men der inom hade likväl Näringaroe och RörelseCspitalet aftagit; dst senare så, att då 1788 års krig utbröt, förslog icke hela RörelseCapitalet till kostnsderne af ett enda års krig; och en helt ny förändring af penninge-väsendet måste vidtagas.
Då vid 1855 och 185 4 årens riksdag motioner om förändradt aflöningssätl för presterskapet, förbättrande af komministrars och extra ordinarie prestmans lönevilkor och om befrielse för presterskapet från bestyret med uppbörden af dess inkomster, m. m., voro å nvo väckte, har nämnde riksdags Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskott, med åberopande af hvad vid de dernäst lörutgångne riksdagarne utgjort Rikets Ständers åsigt i ämnet, ansett åvägabringandet af konventioner vara lämpligaste sättet för undvikande af de öfverklagade olägenheterna, samt, hufvudsakligen på grund deraf, att frågan redan vore på Kongl. Majits pröfning beroende, afstyrkt någon åtgärd i anledning af de då väckta motionerna. Denna hemställan biel' jemväl af Rikets Ständer bifallen, hvaremot Ständerne, — med bifall till hvad Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotten vid samma riksdag föreslagit, i anledning af väckt fråga att prestmän, som innehafva prebenden, måtte, i stället för dessa, erhålla viss tillökning i förut innehafvande löner och att jura patronatus måtte upphöra, — uti underdånig skrifvelse den 18 Oktober 1854 anhållit, dels att Kongl. Majit täcktes låta utreda, ej mindre om och hvilka prebenle-pastorater lämpligen kunna, utan mer. för kyrkan och det kyrkliga undervisnings-väsendet, från deras egenskap af prebende fritagas, utan äfven det ersättningsbelopp, som, för 22 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 9 3. åvägabringande deraf, kunde erfordras, samt derefter för Rikets Ständer framlägga den Nådiga Proposition i ämnet, som Kongl. Majit kunde finna för ändamålet lämplig; dels att Kongl. Majit måtte täckas låta undersöka och derefter meddela Rikets Ständer framställning af de grunder, på hvilka öfverenskommelser emellan innehafvare af patronatsrätt samt|Kongl.
Lika med Herr Tham har jag ansett att genom Tullförhöjning de vahror borde utstänn gas, hvilka Stockholm kan erhålla från inhemske provincer, n1en att denna åtgärd borde Vidtagas Småningom allt efter som ersättningstiilgångarne ökades af inhemske varor till fyllande af och relatift till Hufvudstadens behof. J»g har således ej yrkat på Finska handelns fortfarande längre, än så länge den be-' höfves eller sä vida den bereder Sverige afsättning af dess egne producter Och tillverkningar. Men jag upprepar att dess hastiga totaia inställande skulle dels för de mindre ' bemedlade af Stockholms Invånare hafva de betänkligaste följder, hvaraf den fattigaste delen äfven vid nu varande lägre pris blifvit med ved af Kongl, Majit understödde^ Den 7 April e. ml dels till betydlig del verka på Stockholms handelsrörelse till skada ej mindre för Stadens' handlande än för omgifvande orter, hvilka vid en förminskad Stadens välmåga och deri* genom äfven aftagande folkstock skola röna äfven mindre afsättning på sina produeter. Den öfverklagade Finska öfverbalancen harej hindrat Stockholm, att enligt uppgift i HandelsTidningen, om mitt minne ej felar, vara den enda Svenska Stad, som med öfverskott exporterar och det betydligt. Om denna Stads välstånd skulle undergräfvas vore troligen fallet ej detsamma. Anmärkningen angående Nederlagsvahrorne äc väl i så måtto grundad, att de icke utgöra Svensk produet, men månne det i all händelse ej är en stor fördel för Sverige, att dessa vahxor afhämtas derifrån, i stället att Finnarné, för hvilka det är likgiltigt af hvilken de erhålla sina förnödenheter, med afseende blott å beqvämlighet och pris, skola tvingas taga d^m directe frän produetions orten eller få dem sig tillförde af Nationer, som ej utestänga deras vahror? Detta synes så mycket mera gälla, som största delen af dessa vahror torde tillhöra Svenska medborgare, hvilka genom betalning af Finska afnämare, ej allenast sättas i tillstånd, att betäcka den skuld, som uppkommit genom vahrornes inköp af utlänningen, utan ock skörda betydlig handelsvinst.
Den ifrågavarande tull-lagstiftningens beroende af lagstiftningen för inhemska bränvins-tillverkningen, icke mindre än betänkligheten att vidtaga tillfälliga rubbningar uti den ekonomiska lagstiftningen, torde tillräckligt förklara, hvarföre Utskottet ej ansett sig böra i annan ordning, än den nu följda, till behandling upptaga omförmälda inom Bonde-ståndet väckta motioner. Då artikeln cider icke är till spritdrycker hänförlig, utan utgör ett fruktvin, samt redan varit föremål för behandling i Betänkandet N:o 10, anser Utskottet något vidare yttrande derom nu icke erfordras. Frågan om tull-lagstiftningen för bränvin och sprit sönderfaller i 2:ne väsentligt skiljaktiga delar: flen ena, om och af hvilka slag införsel må vara tillåten; den andra, om vilkoren för denna införsel. Den förra är, såsom ofvan förmäles, fullständigt behandlad i kommitterades betänkande och Kongl. Maj:ts proposition. Till de skäl, som deri blifvit anförda emot bibehållandet af inlörsels-förbud för något slag bränvin och sprit, torde föga eller intet vara att tillägga. Den inhemska bränvins-tillverkningen kan icke hemta någon verklig och berättigad fördel af en sådan afvikelse från det antagna friare tull-systemet. Nykterhet och sedlighet icke heller. För statskassan vore ea gifven betydlig förlust dermed förknippad. Den andra delen af frågan, eller den om vilkoren för införseln, har onekligen, i följd af Rikets Ständers beslut, angående inhemska bränvins-tillverkningen, 'undergått en ganska väsentlig förändring, sedan Kongl. Maj:ts proposition afläts. Skatten har Bevillning s-Utskottets Betänkande N:o 24-. 3 blifvit förhöjd med nära 20 %, och skall, genom den enkla redskapens antagna förhöjda afverknings-förmåga, med sitt fulla belopp träffa allt det bränvin, som här i landet tillverkas. En vetenskapligt rigtig och i tillämpningen lätt iakttagen förändrad grund för bestämmandet af spritdryckers styrka har blifvit införd. Begge dessa förändringar kräfva tillämpning äfven i tull-lagstiftningen.
erbjuder Ornamentets bok med sina 85 planscher och mer än 1,000 afbildningar ett rikt urval af de vigtigaste ornamentala motiv från olika tider och inom olika stilarter. med tillämpning af den af professor Ollendorlf för mer än 40 år sedan grundade metod såsom den mest instruktiva och praktiska, helst emedan den vida snarare än någon annan befrämjar ett språks inhemtande, ej allenast för att läsa, utan älven för att tala och skrifva detsamma. Till tjenst för skolor och privatundervisning samt för s j e l f s t u r t i u m författad af C. G. Nyckel till skriföfningarna är utgifven i särskildt kart. band till pris af 1 kr. e l l e r s. k. [151] aidfcJlJEIEIEIEIEn Till täflan Prima sockersaltadt på landet en frisk flicka till inackordering. Vidare God vård meddelar och undervisning. fru M. Hedin, L ö - terna, Valdemarsvik, eller fru A. Hebbe, Vestansjö, Tenhult. [474] En ung flicka lemnar grundlig undervisning i pianospelning åt såväl nybörjare som mer försigkomna elever. Pris 75 öre pr timme. Svar till » 19 år » inlemnas å Iduns byrå. [471] I » Gotlands » Fårkött, med 9 års dotter önskas i god familj YLLE REGIMEN. Bästa skydd utaf halfvild stam, att expedieras i oktober mot efterkraf. Familjer, som önska erhålla verkligt läckert hushållskött, torde med snaraste insända sina order till undertecknad. Priset är: | t:a om 25 kilo 17 kr. Emil Krokstadt, [370] postadress: När, Gotland. m o t köld och värme Normal-Underkläder. Prisbelönta m e d 6 Guldmedaljer. Illustrerad Katalog gratis. Kasten aldrig bort gammalt stickylle! Undertecknad emottager jemte ull äfven gammalt ylle till spinning, väfning (för hand), schaloch filtberedning. Hos mig spunnet s. k. trasgarn är bevisligen det bästa och vackraste, som kan erhållas. Spånadslönen den billigaste i Stockholm. Beredningen af filtar oöfverträffad.
Sluteligen har Grefve von Schwerin förmenat KrigsAcadernien böra bibehållas på den grund, att Bell-Lancasterska undervisnings-rnethoden och Gymnastiska öfningar derstädes voro drifna till större höjd än annorstädes. Mig synes att samma anstalter kunna utan svårighet vidtagas vid de allmänna Läroverken. Herr Lefren, Johan Pehr: Jag hade ej amnat besvära Ridderskapets oell Adelns tålamod med förlängning af en discussion, deri jag deltagit då frågan remitterades j men enär jag :t)cn 20 Märt ii, liört flere ej fullständigt utreda grundbegreppet om det allmänna och enskildta undervisningssättet, toi'de mig tillåtas att få anföra några ord. Den som väntar att en yngling, då lian vid 18, ig eller 20 års ålder Utgår från KrigsAcademien, eller livad annat Läroverk sorn helst, kan äga alla erforderliga kunskaper, bedrager sig förfärligt, emedan hufvud-ändamålet går derpå ut, att blott reda och Utbilda ynglingens förstånd, samt att visa honom sättet och grunden, för att sedermera på egen hand kunna fortsätta sin uppfostran. För ått vmna det-i ta ändamål, tror jag mycket beror på methoden af undervisningen; och i det fallet kan jag ej dölja min öfvertygelse, att de allmänna Läroverken, nemligen Skolor och Gymnasier, långt ifrån att stå på samma höjd som KrigsAcademien, stå långt tillbaka, i afseende på förbere-, dande kunskapers meddelande, med undantag likväl af Latin, Grekiska och Hebreiska, sorn vid Carlberg ej läsas. Till stöd för denna min tanka må anföras, att de fleste af de Läroböc. ker som af KrigsAkademiens Lärare tid efter annan blifvit utgifne, begagnas vid allmänna och enskifta undervisningen i Landet, afven sedan de blifvit vid KrigsAkademien utträngde af bättre omarbetningar.
Enligt förut åberopade, i härvarande Bokslutskontor sammandragen, uppgift å Riksgälds-kontorets skulder och tillgångar vid medlet af innevarande år, uppgingo tillgångarne då till ett belopp af R:dr 18,703,353: 52. hvaraf de räntebärande fordringarne ut - gjorde R:dr 11,963,754: 39. de fordringar, som framdeles komma att hära ränta „ 979,656: — 1862 års Allmänna bevillniugs påräknade belopp „ 2,192,047: 83. det till Riksgälds-kontorets utgifter anvisade bidrag utaf innevarande års statsinkomster „ 2,059,790: — återstoden af den Riksgälds-kontoret tillerkäuda andel utaf Rikets Ständers Banks behållna vinst 333,333: 34. i Banken innestående kontant behållning „ 418,554: 64. upplupna obetalda räntor jemte åtskilliga andra tillgångar „ 666,122: 8. utgifna icke redovisade förskott och emot redovisningsskyldighet utbekomna statsbidrag , 90,095: 24. Då Riksgälds-kontorets samtliga tillgångar och skulder, med undantag at' jern vägslånen och derigenom influtna medel, sinsemellan jemföras, visar sig, att tillgångarne ofver siego skulderna: vid 1859 års början med R:dr 5,658,117: 55. „ samma års slut med 9,680,214: 13. 1860 års slut med „ 6,385,255: 85. r 1861 års slut med , 3,538,500:44. samt vid slutet af innevarande års förra hälft, med „ 4,431,757: 11. Det kapitalöfverskott, Riksgälds-kontorets räkenskaper utvisa, hade således under år 1859 tillvext. med ej mindre äu R:dr 4,022,096: 58.
GERDT. Hör du, hur många herrar tror du att du kan tjena? OLOF (tiger.) GERDT. Kungen är här! OLOF. Hvad säger du? GERDT. Kungen kom hem nyss! OLOF. Och vederdöparne! GERDT. Fångna, naturligtvis! OLOF. Och du står här helt lugn! MÄSTER OLOF 81 - GERDT. Jag är gammal nu, jag har också rasat som du, men jag blef bara trött! Rink och Knipperdollink ha varit mina förtrupper! De skulle stupa, det var klart; nu börjar mitt arbete! OLOF. (Trumslag utanför på gatan.) Hvad är detta? GERDT. Det är de kungliga trummorna som hålla fångarne sällskap till fängelset! Kom hit får du se! OLOF (stiger upp på en bänk och ser ut genom fönstret.) Hvad ser jag; qvinnor och barn släpas mellan knektarne! GERDT. Nå ja, de ha kastat sten på kungens vakt, inte går det an! OLOF. Skall man då föra dårar eller sjuka i fängelse! GERDT. Det fins två slags dårar: ena sorten sätter man på hospitalet och ger piller och kalla bad, andra sorten tar man hufvudet af; det är en radikal kur, men så är den sorten farlig också! OLOF. Jag går till kungen; han kan ej vilja dessa skändligheter! GERDT. Akta ditt hufvud, Olof! MÄSTER OLOF - OLOF. Akta dig sjelf, fader Gerdt! GERDT. Ingen fara med mig; jag har fullmagt till hospitalet! OLOF. Jag kan icke lida att se detta; jag går till kungen om det också skall kosta mitt lif! GERDT. (Går mot dörren.) Detta är en sak som kungen ej afgör! Du skall vända dig till lagen! OLOF. Kungen är lagen! GERDT. Ja tyvärr Om hästen kände sin styrka, vore han ej så galen, som han nu är, att gå under oket när han någongång blir klok och springer ifrån sin förtryckare då kallar man honom galen...
Aldrig har ett människobröst utstött mera förtvivlade rop, men den vida myrvinden slet sönder ljudet i smulor. Ångestsvetten i min panna var nu kall dödssvett, men ändå tvingade jag mig att knäböja för att genom stillhet ge ljudet större styrka. Då såg jag att myrn andades. Må Gud hjälpa honom, den andades, andades efter rov! Jag satte händerna för mun och ropade vilt, knappt mänskligt längre: »Hans, Sol-Hans, vänd om! Döden, döden!» Han hörde mig inte, och myrn andades allt häftigare, de klara vattenögonen glindrade allt snålare, och det röda djupnade allt mer och mer i blod. Jag kastade bort ränseln, jag kastade bort rocken, jag slet upp skjortan — jag sprang inte längre — jag tog språng. Redan kunde jag urskilja konvaljerna på hans ränsel och den solljusa nacken. Jag såg honom, inte som bara en form, utan jag såg honom. Då ... Gud, Gud, varför tillstadde du det! Varför tillstadde du det! Ropet jag hörde var inte starkt, intet fult, ångestfullt skränande. Det liknade mest ett strängaspel, som sprang. Dödssvetten i min panna blev varm inför detta; var enda nerv spändes nu, när det gällde att rädda honom från det säkra. »Rör dig inte, min gosse!» ropade jag. »Rör dig bara inte, gossen! Jag kommer strax.» Han vände huvudet emot mig och log, log. Så flög något mjukt och grönt genom luften upp på ropstenen — det var hans plånbok, »minnet», han nyss visat mig. Åh, den rörelsen, den rörelsen! Men det var nog hans gåva att först tänka på andra, sist på sig själv. Ropstenen gav mig fast mark, och jag kämpade om honom, kämpade med tjugo mäns styrka och med hundra mödrars kärlek. Men vad kunde människokrafter uträtta mot alla dessa tusende, sugande dödar? Mörkret var djupt i hans öga först, förtvivlan bodde där, ungdomens hela skälvande livslängtan bodde där, dödsångesten bodde där.
Kammar-rätten och Justitiekanslers-embetet öfver denna underdåniga ansökning blifvit hörde och hvar för sig underdåniga utlåtanden afgifvit, deruti så väl Krigs-kollegium som Kammar-rätten tillstyrkt nådigt bifall å ansökningen, har Kongl. Majit, då anledning icke förefunnes dertill, att Majoren Weinberg uti lifstiden i någon mån befordrat eller haft fördel af den förskingring af ammunitions-effekter, som grundlaggt ifrågavarande balans, samt i händelse det ådömda ersättningsbeloppet skulle af Wernbergs sterbhusdelegare utkräfvas, desse, om ock summan kunde af dem gäldas, derigenom blefvo beröfvade alla tillgångar och sålunda en i lifstiden utmärkt tjenstemans enka och oförsörjda barn komme alt försättas i den yttersta fattigdom, under den 13 November 1845 pröfvat skäligt i nåder medgifva, att Majoren Wernbergs sterbhusdelegare, hvilka, i anseende till felande handlingar, ej kunnat fullgöra dem ålagd redovisning för den af merbemälde Major innehafda befattning såsom syssloman uti Treslows konkurs, finge för närvarande befrias från utgifvandet af omförmälda ersättningsbelopp 1,786 ridr 26 sk. 9 rst., med undantag af 283 ridr 15 sk. 3 rst., som, enligt den efter Weinberg förrättade bouppteckning, utgörande hans skuld till Treslows konkursmassa, genast borde, tillika med 6 procents ränta derå ifrån Wernbergs dödsdag, utaf dennes sterbhusdelegare, i afräkning å Treslows balans, erläggas; hvarjemte Kongl. Majit, uti till Rikets nu församlade
Jag kunde icke ana, att man i en lånerörelse af denna art skulle vilja ålägga Banken skyldigheten att på vissa tider återbetala det insatta Gapitalet, emedan jag borde tro, Den 20 November f. rn. tro, att hvar och en, som ville granska förslaget, skulle känna hvad man menar med de så kallade Stocks. Herr Tham och Grefve von Schwerin hafva uppfattat ideen af mitt förslag. Grefve von Schwerin har på ett öfvertygande sätt visat olämpligheten af de småaktiga considerationer, sorn fjettra Bankens functioner, och i följd deraf äfven näringarne, hvilka man gifvit understöd på en alldeles falsk väg. Herr Tham har sagt, att min afsigt vore att så småningom draga jordbruket ur all skuldsättning; och han har derigenom ådagalagt, att han inträngt i djupaste grunden af mitt förslag, och rigtigt uppfattat min hufvudsakliga afsigt; men Svenska jorden kommer aldrig ur sin närvarande skuldsättning, om icke de dervid häftade 6-procents-lånen kunna omsättas för mindre ränta; och om man klot t tänker sig denna räntenedsättning till en procent, blir Svenska jorden dock skuldfri inom 4o år. Det är visserligen föga bevändt med hela förslaget, om man inskränker sig att tänka blott för dagen. Man har anmärkt, att förslaget icke innehåller nog garantier. Jag bar blott uppdragit grundlinierne; BancoUtskottet med dess större sakkännedom tillhör att utarbeta detaljerne. Vidare har blifvit sagdt, att förslaget aldrig skall vinna förtroende, och icke inbringa penningar i Banken. Jag är innerligen öfvertygad om motsatsen, och att så snart Bancoluckan 5o H. 16 Den 10 November f. m. öppnas till silfvervexling, skola penningar icke fattas; jemväl har det blifvit sagt, alt förslaget endast åsyftar handelns fördel, då det likväl hufvudsakligen afser jordbrukets interesse. Jag har icke kunnat åsyfta, att handeln skulle förläggas genom allmänna lån. Vår handel står ingalunda så dåligt att delta behöfves, ty den köpman, som är reel, saknar icke enskild credit.
De O - 1358 Den 4 October. frälse Ständens frugtan för Adeln, deras owilja emot allt hwad de sä Banco - inrättningens mindre lyckliga j^)de, allt bidrog att afskräcka de Ofrälse Ständen ifrän deltagande, och dä de e) trodde sig kunna anföra de werkeliga flät de ägde till afstag, nyttjade de skälet af okunnighet, men det war ej det rätta. Herr Silverstolpe, 6ust-»k ^brsksm, I anledning af hwad Herr Grefwe Ds la 6ar6ie anmärkt, fär jag ben äran anföra, att Banco-Verket i början war en Privat inrättning, som redan under Konung Läiri. X begyndes, och att säledeS ej owilja emot Konung Oki. Xl:tcS Förmyndare mvtwerkadc Banco «Wcrkcls anseende. Men om vcksä ett vlyckligt mihtroende mellan Ständen skulle hafwa dertill warit ordsaken, bör nu den tiden wara inne att sädana motiver ej mera mätte kunna gälla, och tvärt hukwudsakeliga bemödande wara alt detsamma undanrödja. Grefwe Ds la. 6 n r el i s. Jag ber om förlätelse. Ock war wihcrllgcn som den tvä, da Ledamoten behagar nämna, att B-mquen i sin början, eller under Konung l^irr. X:des Regering, war en enskild inrättning och ej SiänderS, mcn dä förste Stiftaren deraf, äfwcn war en af Konung O-crrr. Xl.ttcS Förmyndare, tror jag mig ej hofwa orätt i den förmodan, att ben yttrade farhägan hos, de Ofrälse Sränd-n tvär till bctydelig del en följd af deras vwilja emot Förmyndare - Regeringen, och det mer eller mindre grundade hat emot sjelfwa betz . Person, som giswit första ibsen till en Läne-Banque här i. Landet.
Ah, man känner mig icke! Anna till Axel. Tante vill gifta mig inom kort, men det är icke med dig ... den personen, säger hon, har eget hus, eget equipage, och är för öfrigt en hederlig karl. Jag måste le; Axel, jag har sagt henne det ... du eller ingen! Axel till Anna. Anna, låt oss fly! Fly från dessa tyranner, som vilja mörda vår sällhet. Jorden är stor – der skall finnas för oss äfven en vrå. Alla menniskor äro ej barbarer. Min är du. Jag besvär, jag befaller dig, att följa mig. I morgon mer härom. Håll dig beredd. Min föresats är orubblig. Vi skola fly. Anna till Axel. Axel, nej! Det vore orätt. Axel, sansa dig ... Axel, min vän, min älskade, lugna dig ... för min skull! Axel till Anna. Var mig i afton klockan mellan tio och elfva till mötes i porten, som är åt gränden till. Var lugn, allt är beredt, jag har penningar. Du är under mitt beskydd ... det är med mig du går; din pligt är enkel ... att följa mig. Klockan mellan tio och elfva. Anna till Axel. Nej, Axel! Det är orätt, det är oförnuftigt. Vi bryta gudomliga och menskliga lagar, för att kasta oss i elände. Jag älskar dig öfver allt ting, men behöfver ej, skall ej blindt lyda eller följa dig, då du ej följer den goda och rätta vägen. Och vore intet annat hinder, så är detta för mig nog. Min Faster är sjuklig och gammal, hon har blott mig. Jag skall ej så öfverge henne. Axel, sansa dig, – jag ber, jag besvär dig! Axel till Anna. Det är således du, du, som ej vill som nekar ... som bryter ... du, som jag trodde så min! Anna, Anna! är det mig du vill bedraga eller dig sjelf. Denna rika, denna hederliga mannen ... är det ej han, som gör att du föraktar mig och min fattigdom. Är han ej i detta ögonblick hos dig – han – denna mannen – denna förhatliga Emil? Svara, Anna! Anna till Axel. Jag föraktar att svara på en sådan fråga. Axel, jag älskar och jag beklagar dig.