Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hamiltons förslag i i :a §:n äfven motsvarar 2.’a §:u i Utskrns förslag, och det ämne, som 2:a §:n i Utsktns förslag innehåller, icke utgör någon del af ira §:u eller står i strid med afslaget A densamma, emedan man skulle kunna bifalla 2:a §:n i Utskrns förslag, oaktadt man afslagit den ira. 2:a §:n i Utskrns förslag upplästes. Hr von Hartmansdorff: Jag är nöjd med det afslag, hvaruti Ståndet instämt; men får erinra, att summan 3oo rrdr, som förekommer i slutet af §:n , icke får ifrågasättas såsom öfverensstämmande med både Grefve och Frih. Hamiltons förslag. Frih. Cederström: Då här icke är fråga om annat än hela § 2, och icke om dess delar, så är det klart, att, när vi komma lill Giefve eller Frih. Hamiltons förslager, som upptaga samma siffra , vi icke äro hindrade att bifalla ettdera af dess förslag, derföre att vi afslå den 2:a §:n nu. Hr von Hartmansdorff: Jag hemställer om ej dea sednare punkten kunde få gå ut, den nemi. som börjas så här: ”dock tillkommer denna rättighet icke den jord, sorni Don 9 K o vern ber f. m. taxerings-varde oj uppgår lill 3oo r:dr b:co, ulan i tle händelser sorn 6 ocli 7 §§'-ue upplaga/’ Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade förbehålla sig rättigheten att i afseende på det egendomsvärde, sorn skall lemna rättighet till brännvinsbränningens utöfning, sedermera fatla sitt beslut, om än R. o. Ad. skulle afslå 2:a §:n i Utsktns förslag. Ropades ja. :a §:n i Utsktns förslag blef derefter af R. o. Ad. afslagen.
St:s vid tvänne föfeg:de riksdagar uttalade mening, än ock den temmeligen allmänt hörda anmärknm, att den ersättning, Den 7 Mars c. ra. S71 sorn Stålens lägre tjenare mottaga för sitt arbete, vanligtvis icke står i ett afpassadt förhållande till uppmuntringarna åt de högre. Jag tillåter mig således föreslå, att Rikets nu församlade Ständer måtte, i öfverensstämmelse med deras företrädares ofvanberörda beslut, bevilja flottans under-officerare icke allenast en sådan förhöjning i deras redan ägande inqvarterings-belopp, att den till fullo motsvarar hvad under-officerarne vid gardesoch Svea artilleri-reg:tena i dylikt hänseende åtnjuta, utan ock en, efter enahanda grund bestämd, årlig beklädnadshjelp, af hvilken sednare förmån de hittills varit i mistning; föreställande jag mig, att allt särskildt anslag i och för dessa ändamål bör kunna undvikas genom en närmare reglering af de utgiftsposter, som innevar. riksdags StatsUtsk. har för afsigt att upptaga å Riksstatens 4;de hufvudtitel. Om man vill företaga en jemförelse emellan under-officerarnes vid flottan ställning och deras vederlikars vid gardes-reg:tena, skall man snart upptäcka hvilken betydlig skilnad förefinnes dem emellan, till förmån för de sednare, och huru i högsta måtto billigt det är, att de förres anspråk i förevar, fall vinna afseende. Löningsvillkoren för de främsta under-officerarne vid gardes-regrtena uppgå till 433 r:dr b:co, då de i lika grad' varande under-officerarne vid flottans station i Stockholm endast kunna beräkna 292 r:dr samma mynt. För andra gradens underbefäl vid de förra regttena bestiger sig sammanlagda aflöningen till 273 r:dr, och för 3:dje gradens till 233 r:dr, hvaremot vid flottan 2tdra, 3:dje och 4-de, eller sista graderna i årlig inkomst undfå 22Ö, 170 och 140 r:dr.
Den 28 April nyssnämnde år blef Lanesumman från Banquen utassignerad, uti Banquens räkenskaper Gagnefs Socken Debiterad, och genast derefter tillsänd Kongl. Majtts Befalningshafvan. de, som i skrifvelse af den 5 Maji erkände und* fångsten deraf, med anmälan tillika att, ”innan den med lånets fördelning emellan Socknemännen förenade vidlyftiga åtgärd hunne fullbordas, Kongl. Majtts Befalningshafvande nedsatt desse medel uti Länets Ränteri, hyars Original-Qvitto, Banco-Unkottets Betänkan ilen. 4r behörigen annoteradt, tillika till Banquen öfversändes, ” 1 Julii månad 1819 anmälde Banquens Comissarier hos Herrar Banco-Fullmägtige, att sedan 2:rie särskildte Anmanings-bref under den 25 Februarii osh den 14 Juni i samma år blifvit Kongl. M3j:ts Befalningshafvandé tillsände, i anseende till obetald upplupen , Ränta och Capital-Procent för Gagnefs Sockens Kari, Kongl. Maj:ts Befälningshafvande i svar af den 23 Juni hemstält att enär grunderne för flen vidlyftig? line-fördelningen, . hvaruti bland annat ingått liqvid af 752 särskilde skulder mor pantförskrifning, 200 mot Inteckningar, och 1666 emot andra erkände förbindelser, icke hunnit uppgöras förr än vid medio af Januarii Månad 1819 och lane-medlen följakteligen icke förr än den 18 i samma Månad blifvit från Ränteriet anordnade för att komma Socknemännen tillhanda, ,:,ränta och förfallen afbetalning icke måtte beräknas från annan dag än den, då Länet blifvit utgifvet och fruktbart gjordt, samt att i följd deraf, den anmaning, som i denne del blifvit lemnad måtte till sin vidare verkan upphöra, eller åtminstone inställas, intill dess förhållandet kunde blifva öfverlemnadt till Rikets Ständers Revisorers öfver Banco-Verket, pröfning och utlåtande. Banco
Utskottet har derföre vid denna §. infört ett nytt moment, innefattande Karnererarens åliggande i nämnda hänseenden hvilket till Ridderskapet och Adelns antagande hemställes. §. 54 (§. 49). På sätt förslaget utvisar, äro åtskilliga, för nödiga ansedda redactionsförändringar föreslagna vid denna §; äfvensom första perioden af nästpåföljande §. blifvit uppflyttad till den förevarande, såsom lämpligen här hafvande sin plats; och hemställer Utskottet, att Ridderskapet och Adeln måtte godkänna den förändrade §:n. §. 55 (§. 50). Den i denna §. förekommande mening, »äfvensom att öflige ceremonier följas samt anteckna och uppropa deputationer, som från Ridderskapet och Adeln skola afgå», har, såsom numera öfverflödig, uteslutits hvilket torde bifallas. §. 59. Något sådant serskildt stadgande som denna §. innehåller eller att för Riddarhus-Fiskalen inträffande förfall bör hos ordföranden vid Adelsmöte anmälas, har Utskottet icke ansett hehöfligt i Instructionen intaga, hvilket till bifall hemställes. §§. 60, 61 och 62 (§. 54). De göromål, som hittills ålegat bägge Canslisterna, men nu komma att öfvertagas af Riddarhus-Canslisten, har Utskottet sammanfört under en §., som torde vinna Ridderskapet och Adelns bifall. §. 55. För den händelse, att Ridderskapet och Adeln godkänner Utskottets förslag om inrättande af RiddarhusBokhållare-tjensten, har Utskottet i denna §. infört ett stadgande om Riddarhus-Bokhållarens åligganden, som torde bifallas. Riddarhus-Utskottetä Betäukaude N:o 12.
Discont, behöflig eller bora inrättas uti Götheborg, saint med särskildt afseende på Näringarnas behof af så väl vidare understöd utål' Disconten, som af lättnad vid återbetalning af de redan gjorda Discontskulder , lemnat Götha-Canal-Bolag ett ökadt Creditiv uti Riksens .Ständers Rank, att, tillagdt dess förra Creditiv af 800,000 R;d R:co, emot 3 procents renta efter behof begagnas ; och hafva Riksens Ständer bestämt denna ökning för innevarande och nästkommande år till ett lika belopp eller 800,000 R:d ; således hela Creditiyet till 1,600,000 R:d; men från och med 1817 till och pied år 1825 det ökade eller Extra Creditivet endast till 700,000 R:d, Den 8 Augusti 419 R:d, oell således det hela till 1,500,000 R:d , under förbehåll , att så snart af liela Creditlvet skulle blifva beg agnad t utöfver E11 Million R:d, Discpnternas Administratörer anses ovilkorligen förbundné, att förmindska och indraga utlåningen, intill dess det derutöfver uttagna åter blifvit till Banken iubetaldt, så att på detta sätt 600.000 jR:d intill nästa års slut samt 500,000 efter 'deri tiden alltid må tjena till reserve-fond för oförutsedda tillfälliga behof. Till försäkrande, så mycket som möjligt, att det utaf återstående Actie-Capitalet påräknade Bidrag ock verkeligen inflyter, bör Götha-Canal-Bolags
Hvem kan uppräkna allt hvad hennes sinnrika ömhet uppfann, för att lindra och muntra den sjuke. Hon höll sina händer, brodern ovetande, i iskallt vatten, för att sedan med dem smekande svalka hans brännande panna. Då under sömnlösa nätter hon vakade vid hans säng, läste hon ömsom och berättade för honom hvad hon visste skulle mest behaga honom, efter hans sinnesstämning, hvilken hos Edward, som hos alla lungsigtiga, var olika och vexlande. Och i dessa dystra stunder, då Edward fasade, för att dö så ung, – och att bli allena, – ty han kunde ej föreställa sig, att i sjelfva grafven ej sakna systern, – då lofvade Ellna att följa honom. “Huru skulle jag kunna annat, (tillade hon), jag känner ju mitt lif blott i ditt?“ Ja, hon kunde trösta; – och hvilken qvinna, sann qvinna kan det ej. Qvinna sjelf, borde jag kanske vara mer blygsam, – förlåt, – men om jag vill tro det, om jag säger det, är det derföre att jag älskar, – och att misströstande, att för varelser mig så kära kunna afvända ödets slag, har jag satt hoppet af mitt hela lif på att mildra dem. Ja jag tror, att blott för våra blickar utvecklar sig smärtornas gåta i sina minsta delar, och att blott oss är gifvet, i känslans och godhetens inspiration, ana det dolda som plågar, det osynliga som tär. Jag hoppas och tror, (må man ej neka mig det,) att då vid tidens början, det ondas genius i skapelsens blomstergård utsådde giftiga frön, blef af den Allgode i qvinnans händer nedlagd den mildrande balsam, som skulle göra deras kraft mindre verksam. De, som neka dertill skola törhända en dag erfara det. Ellna hade sagt till Edward: „jag skall följa dig!“ – och snart följde hon honom. Samma sjukdoms-symtomer visade sig vid vårens början hos henne, och hastiga voro de framsteg som det onda gjorde i hennes späda, redan af oro och vakor försvagade kropp.
Ad:s represenlal ionsi ät t afven i grundlagen. Del torde vara för mycket hegardt, att de andra stånden skola kunna ingå på en representationsförändring, när de icke kunna veta, om icke, vid samma riksdag, sorn del 5:te ståndet intages, en belt ny och icke obetydlig dass af orepresenterade Svenske medborgare Idel bildad, endast derigenom att del då samlade Ridderskapel skulle bestå till stöl sta delen af hufvudman eller fideicommissarie!'; dessa kunde helt simpelt fatta det beslut, att sjelfva rättigheten att välja, som är stadgad i grundlagen, vore inskränkt endast till hufvudman, och då vore nied detsamma alla ättemän uteslutne ifrån allt deltagande i representationsrätt och va'rält. Del är för att undvika, alt icke, på samma gång som man söker mildra de nuvar. anomaliei na, man med detsamma tillskapar en annan, som jag föreslagit, att frågan om hufvudman och ättemän skall afgöias i grundlagen och icke, på samma sätt som de mindre detalj-fi ägorna, ankomma pä ståndens beslut vid antagnings-i iksdagYn Hvad Frih. Hamilton anfört gillar jag likväl belt oell ballet; skulle R. o. Ad. vilja förbigå att nu yttra någon gemensam tanke i dessa ämnen, tior jag det vore rät butt att vänta dermed till dess all de öfriga detaljerna förekomma och hvarmed icke något vore förloradt. Då hade man afven åstadkommit atl icke utsätta sig för att förbigå antingen för oss eller något af de öfriga stånden en fråga af dylik vigt sohl den om hufvudmän och ättemän. Det är möjligt, alt det finnes många lika vigtiga frågor äfven för de andra stånden, som icke böra förbigås utan stå utsatta i grundlagen, och blott detaljerna i ståndsoi ilningarna torde böra ofverlåtas åt stånden att på anlagnings-riksdagen livar för sig uppgöra. Frih. Bo ve: Lika med Frill. Hamilton tior jag, att Ståndet fö idar bäst all öfverlemna åt Coust.
Majit kunde ej heller förbise den vigtiga omständighet, att statens nu varande tillgångar svårligen torde medgifva anvisandet af den betydliga summa, som skulle erfordras för utbetalning förskottsvis hvarje år af lösen för de till embetsoch tjenstemannastaterna anslagna Slals-Ulskottets Utlåtande, JS:o 2-42. 31 löningsräntor och tionde, ett förskott, hvartill Rikets Ständer, dä de vid sista riksdag beslöto indelningarnes indragning emot ersättning efter för 5 år i sender bestämd medelmarkegång, ej heller anvisade nödige medel; och vore Kongl. Maj:t fördenskull, samt med jemväl hemtadt stöd af Rikets Ständers sistberörde beslut, af den tanke, att, med undantag för landtoch skolstaterna, hvilkas löner nu voro under omreglering, annan förändring i hittills gällande stadganden, i afseende å löneindelningarne, för det närvarande icke borde ifrågakomma, än att de samma vederbörande tillgodokomma efter samma grund, som för kronans behållna räntor och tionde af Kongl. Maj:t är vordet föreslaget med serskild godtgörelse af staten för forsellön, samt att först i den mån omreglering af lönerna vid sistnämnde stater, likasom vid landtoch skolstaterna, kunde komma att ske, det måtte bero på pröfning i hvarje serskildt fall, om, vid verkställighet af sådan reglering, förändring borde cga rum, så att löneanslngen en gång för alla bestämdes till visst belopp i penningar, enligt de af kommitterade i delta afseende föreslagna grunder, äfvensom Kongl. Maj:t ansåge lämpligast, att, intilldess dessa ränteoch tiondeanslag sålunda kunde, i mån af skeende löneregleringar, varda emot visst belopp i penningar utbytte, med uppbörden af samma anslag på hittills vanligt sätt förhölles, så att löneinnehafvarne egde att hvad dem efter stadgade grunder tillkomme, sjelfve eller genom egna vederbörande uppbördsman direkte af de skatlskyldige uppbära; börande, hvad anginge sådane utarrenderade boställen, hvilkas arrenden voro anvisade till aflöning, frågan om indragning deraf, likaledes, enligt Kongl.
Att af alla de i föregående punkt tillåtne åtgärder är Låne-rörelsens förminskning den , sorn i sisla rummet bör tillgripas, och det endast, då Bankens säkerhet sådant ovilkorligen fördrar. 9:de. Bifallen, med den förändring, alt ordet: proportionens; skulle utbytas mot or del: realisationens. 8:de. Borde med någon förändring af den <):de i Betänkandet lyda såluuda: ”att bestämmandet, af hvilken eller hvilka af de för Minimi-Cassans vidmagthållande tillåtne medel må för tillfället begagnas, bör vara helt och hållet öfverlemnadt åt Banco-Styrelsen, som dervid icke lärer underlåta att afse både Bankens egen fördel och det, som dermed står i nära samband, industriens ostörda förkofran.” 9:de. Skulle, med förändring af slutet i den y:de och hela den 8:de i Betänkandet, få följande lydelse: ”att, om de uppgifne utvägarne till bibehållande af det stadgade minimum icke förslå , må Banco-Styrelsen ega rättighet alt minska Bankens utlåningar. Denna rättighet må dock i sista rummet tillgripas, och det endast, då Bankens säkerhet det ovilkorligen fordrar.” 10:de. 10:de. Att, då metalliska Cassan, hvaruti äfven omyntadt Lika Ridd. och Adeln. Silfver och Guld får inberäknas, ej öfverstiger J af sedelstocken, må denna sistnämnde i intet fall ökas. litte. litte. Alt om också metalliska Cassan någon tid skulle Bifallen, med den förändring, alt i stället för ▼isa sig fortfarande öfverstiga § af Sedelstocken, I A Sedelstocken borde heta § af Sedelstocken. Banco-Slyrelsen likväl ej må vidtaga någon åtgärd Bih. lill R. St. Bifallen. Skulle, till följd af beslutet i y:de punkten, utgå. 9:de.
Preussiskt Courant, sorn för Pommern och P bge» inflyta, först låta liqvidera förra Kongl, Familjens fordran ej mindre af dess här i Riket inneståendé förmögenhet 681,419 R-d, 13 sk. 11 rist., än ock arfvet efter Högstsalig Hennes Majit EnkeDrottningen, tillsammans utgörande 981,419 R.d. 13 sk, 11' rist. Men då Riksens Ständer anse lyckligt, orri äfven för det till fyllnad i underhålls-summan för förra Kongl, familjen anslagna belopp af 30,497 H;d, 43 sk. 3-rist, all förbindelse på samma gång afbördades och upphörde, så att Riket blefve skildt ifra» aU vidare liqvid och anledning tili frågor om förra Kongl, Familjens medel och underhåll, anhålla Riksens Ständer hos Eders Kongl. Majit i underdånighet, det täcktes Eders Kongl. Majit i Nåder öfvertaga iiqviden härom och, på sätt Eders Kongl, Majit i dess vishet finnér lämpligt, i detta afseende så förordna celi i Nåder låta besörja, att Svenska Stats-Verket må .för .alltid blifva skildt från JD.en 8 Augusti 407 från all utbetalning till den förra Kongl, Familjen. Slutligen, och som af förra Kongl, Familjens förmögenhet, hvilken ingått bland Stats:- Verkets tillgångar', och i öfrigt till dess utgifter blifvit använde, äro disponible någre po-? ster, bestående uti Eäne-Bankens Obligationer jemte tyänne mindre fordringar hos enskilt* personer, samt några Actier i SöderTelge Canal-Inrättning, tillsammans utgörande ett belopp af omkring 36,000 lt;d., hvilka medel i ofvanberörde liqvid synas böra ingå, hafva Riksens Ständer ansett denna Summa, äfvensom den renta af 36,168 R;d, 34 sk. 9 r:st., som genom Capital-förmögenhetens utbetalning varder Stats-Verket bespard, komma att användas till krigsskuldens liqviderande.
Man bör visserligen lemna fabrikerna en skydds-tull af circa a5 procent, som är ett tillräckligt värn för deras fabrikater och en beskattning, som nationen bär draga, men man handlar mindre klart, då man upphöjer tull-afgifterne på en mängd andra varor, som genom sin ringa volutne eller andra förhållanden äro lätt införda på olofligt sätt, och derigenom snarare minska än öka tull-intraderne; ty, då vinsten med införsnillning ökas, så ökas också begäret att bedrifva denna olofliga och för moraliteten högst skadliga rörelse, som flyttar penninga ine och den lofliga förtjensten från mängas fickor till några få, hvars ägare ej räkna så noga med sitt samvete. Manbar väl förespeglat att starkare controller skulle kunna förekomma smugglingen; men om sådana på våra vidsträckta kuster, skulle fullkomligen kunna uppfylla ändamålet, så fruktar jag, att icke allenast alla inflytande tullmedel, utan äfven tillskott af Staten, dertill behöfves. Man borde derföre bestämma tullafgiflerna så, att icke frestelsen och fördelen blifver alltför stor för smuglaren, hvars tillvaro, man må säga hvad som helst, alltid kommer att existera — Man klagar, och det med skäl, öfver den mängd lyxartiklar, som nu uppfylla alla butiker och påbördar de handlande dess mindre patriotiska tänkesätt, sorn införskrifva dylika varor; detta medgifves till en del, men månne icke största felet ligger hos sjelfva nationen — hos de personer, som köpa sådana varor af den handlande? ty då dessa varor med begärlighet efterfrågas och 86 Bevillnings-Utskollels Betänkande, N:o 12, köpas, så finnas alltid personer, som införskrifva och andra som insmugla desamma, om tullafgiflen skulle vara för hög, så att betydlig vinst genom tullförsnillning kunde erhållas. Sedan jag förutsänd t dessa mina tänkesätt om tulltaxan i allmänhet, får jag yttra mig i några partiella afseende.
Föredrogos å nyo Statssamt Allmänna Besvärs och Ekonomi-Utskotten': memorial: N:o 114, i anledning af Riks-Ståndens olika beslut öfver Utskottens utlåtande N-o 28: Voteringspropositionen godkändes; 902 Prot.-TJtdrag, den y Maj 184$• N:o 115, i anledning af återremiss å Utskottens betänkande N:o 71: Med godkännande af betänkandet N:o 71, lade Ståndet memorialet N:o 115 till handlingar ne', och N:o 116, i anledning af återremiss å Utskottens utlåtande N;o 73: la des till handlingarne. S. D. Föredrogs å nyo och Indes till handlingarne B evilInings-Utskottets memorial N:o 36, i anledning af de beslut, Riks-Stånden fattat, angående de i Utskottets memorial N:o 35 förekommande luilbevillningsfrågor. S. D. Föredrogos å nyo Lag-Utskottets utlåtanden och memorial:
Vid sådant förhållande och då det lärer vara med R. o. Ad:s värdighet öfverensstämmande att sjelf vidkännas denna förlust samt till K. M. och Kronan i fullgodt skick återställa hvad som blifvit till R. o. Ad:s bruk och begagnande öfverlåtet, anser jag mig gå R. o. Ad:s egna önskningar lill mötes, då jag vördsamt föreslår, det R. o. Ad. måtte besluta, att den summa af cirka 360 r:dr b:co, som, enl. af sakkunnig person uprättadt kostnadsförslag, erfordras till anskaffande af nya effekter, i de tillgripnas ställe, måtte från Riddarhus-kassan för sådant ändamål utbetalas. 8 II. 17 258 Den 26 Juni e. m. Bilaga N:o 1. Sedan Vaktmästaren C. Forssberg anmält att stöld förliden natt blifvit föröfvad i de rum, en trappa upp uti K. Operahuset, som begagnas till Landtmarskalks-klubb, samt att dervid tillgripits följande silfverpjeser, nemi.: Ett ovalt sockerskrin, vägande 801 lod. 22 Théskedar d:o omkring 35 , En rund Thékanna med rak pip och lock, i form af en rofva, vägande 62 , samt locket till ett Thékök, i form af en drufklase; så inställde sig undertecknad Poliskommissarie uti berörde runi för att, om den salunda anmälda händelse, anställa undersökning, hvarvid jag fann dörren till utgången åt södra sidan af Operahuset genomborrad straxt nedom den hake, hvarmed dörren varit stängd; att berörde genomborrning var så beskaffad att man genom densamma, utan svårighet, kunde aflyfta ofvannämnde hake; att dörrarne till så väl det rum, der stölden blifvit begången, som det skåp, uti hvilket det bortstulna silfret, efter Forssbergs upgift, varit förvaradt, voro så skadade alt deraf tydligen syntes det de blifvit med våld öpnade.
Måtte således R. o. Adis considerationer emot densamma försvinna, och alla betänkligheter i afseende på formfel, så vigliga i många fall, äfven nu kunna gifva med sig. Hvem vet hvad törhända den närmaste framliden kan bära i sitt sköte? Torde hända en gång den man saknas som nu står ibland oss och som påminner mig enskildt pira den, som för längesedan just på detta rum tillkämpade Sverige den stora fördelen af alt äga ett bland de mest lysande kanalverk som finnas, och om denna man som i så många år upoffral mödor och medel, tröttnar, vore det mindre underligt. Många sorn kunna ersätta honom vågar jag tro icke finnas. Jag vågar påminna om de många förluster som vårt fädernesland under 150 år gjort och om de många utgifter till icke produktiva ändamål som Sverige haft. Måtte vi då en gång kunna upoffra fem ni il I ;r för att ernå en sådan inrättning sorn man i andra länder önskat att med större upoffringar tillegna sig. Eli af mina mest njulningsfulla tankar, då jag betraktat dessa föi 1 aster bafva varit att icke allt vöre förloradt, att tverlom, ännu återstode oss att göra nya inkräktningar inom oss sjelfva på industriens område till lika belopp, och jag inser ingen svårighet derför om man blott allvarligt vill medverka till det goda ändamålet. Jag är sjelf bosatt på landet och tror mig med bestämdhet veta, att man på den Svenska jorden kan föda en välbärgad folkmängd lill dubbelt antal mot den nuvaride, och med detsamma skaffa fäderneslandet en dubbel styrka inom de trängre grånsor vi nu äga. Europa har länge sett på Sverige, som på den industriella vägen stålt stilla, jag önskar all. den tidpunkten icke måtte komma då det icke anser oss värdiga ens en blick. En värd talare har nämnt, alt den föreslagna jernbanan skulle kosta 10,000,000 r:dr. Detta är en stor summa, jag medgifver det, men den är icke för stor om man med den ernådde motsvarande fördelar. Men nu är denna summa icke riktig.