Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Län ifrån Banken reqvirerat förskott till invexling af förslitna småsedlar, nemligen i Skaraborgs, Kronobergs, Jönköpings, Westmanlands, Södermanlands, Elfsborgs, Stora Kopparbergs, Wermlands, Gefleborgs, Hallands och Norrbottens Län, till ett sammanräknadt belopp af 166,250 Rdr, hvaraf den 31 December 1858 utestodo: Gefleborgs „ 5,000 Hallands „ 4,500: Summa R:dr 38,490 För invexling af förslitna småsedlar äro dessutom under samma tid anordnade: till Låne-Kontoret i Götheborg „ 210,000 „ Låne-Kontoret i Malmö „ 285,000 „ Låne-Kontoret i Wisby „ 7,500 Säger 502,500 hvaraf vid 1858 års slut utestodo: hos Låne-Kontoret i Götheborg 30,000 „ d:o i Wisby 6,450 Säger 36,450 Totalbeloppet af de i berörde ändamål utgifna förskott uppgår således till 668,750 R:dr och summan af de utestående till 74,940 R:dr 75 öre. 8 32. Depositions På i'äkningar i Depositions-afdelningen innestodo vid 1857 rörelte». £rS s]ut. 51 Duk ater. B:dr h.sta Klassen. Kreditiv eller förlag af Banken — 2,711,570: 16. 3:dje Klassen. Staten samt dess allmänna verk oell kassor tillhöriga medel 380. 6,363,335: 79. i:de Klassen. Medel, tillhörande de under Stockholms stads styrelse lydande embetsverk och kassor, jemte åtskilliga allmänna inrättningar, välgörenhetsanstalter, konkursmassor m. fl — 1,711,626: 69. 5:te Klassen.
I betraktande af nu omförmälda omständigheter, och som med afseende å vigten för Gottland, att skiftesverket derstädes varder utfördt, det måste anses såsom en välgerning för ön, att dess Hushållningssällskap fallit på den tanken att bilda en kassaförening med uppgilt att förmedelst upptagna lån bestrida skifteskostnaderne för de delegare, hvilka vilja af denna inrättning sig begagna; men ett vilkor lör att inrättningen skall kunna komma till stånd är, att föreningen för sina förskotter erhåller en säkerhet, som betryggar densamma icke allenast mot möjligheten att förlora de förskjutna medlen eller någon del deraf, utan ock emot de svårigheter att fullgöra siua egna förbindelser, hvilka skulle uppstå, derest sättet för de föreskrifna af — •6 Sammansatta Stats-, Lagsamt Ålim Besv.- o. Ekon,-Utsk:s Betänkande N:o Si. betalningarnes verkställande iemnade rum för oordentlighet deri från skiftesdelegares sida; helst det endast härigenom är möjligt för föreningen sjelf att åt sina obligationer förskaffa kredit; samt en sådan säkerhet icke lärer kunna beredas på annat sätt, än att jorden göres ansvarig för dessa kostnaders återgäldande; tvekar Utskottet icke att tillstyrka bifall till det förslag härom blifvit framstäldt, och i afseende å hvars tillämpning den omförmälda Skifteskassa-föreningen uti sitt förenämnda reglemente intagit en så lydande bestämmelse: »Delegares liqvid, enligt 8 §, sker i samma ordning och med samma förmånsrätt å föreningens sida, som för odlingslån är stadgadt genom Kongl. Direktionen att den derför erforderliga anteckningen i länets jordebok blifver behörigen verkställd. De i denna liqvid inflytande medel qvarhållas i Landtränteriet, till dess Direktionen i öfverensstämmelse med den instruktion, som för Direktionen blifver gifven, eger dem uttaga till ränteoch amorteringsliqvider.»
Beträdes någon att utöfva bränvinsbränning med ostämplad redskap, skall han derföre, utom det ansvar, hvartill han enligt denna och Iiih. till R. St. Prof. 1844. 5 Sami. 2 Afd. 1 Haft. 10 74 Bev.-, Lag-, samt Allm. Bcsv.- och Ekon.-Utskoltcns Betänkande, N:o 1. nästföregående § i öfrigt kan hafva gjort sig skyldig, vara förfallen all höta 20 R:dv Banco. Uli alla i denna och nästföregående §§ omförmäldla fall, vare de vid förseelsen nyttjade redskap och det i bränneriet vid beslagstillfället befintliga bränvin, jemte de käril, hvari det förvaras, förbrutne; och vare den, sorn tredje resan begår någon af dessa förbrytelser, derjemte för två år förlustig rättigheten att bränvin tillverka. Med afgift, som i denna och nästföregående §, såsom beräkningsgrund för böterna, omförmäles, förslås den i tariffen utförda årsafgift. § 34. Skulle någon, som, jemnlikt 5 §, är berättigad att, på ett enda ställe, utöfva bränvinstillverkning för flera, nära hvarandra belägna, hemman och lägenheter, beträdas att tillverka bränvin på annat ställe, än det af honom bestämdt uppgifna, vare han förfallen till det ansvar, som i l:a mom. af 32 § stadgas. § 35. Beträdes någon att hafva, inom de byggnader, som för ättiksberedning äro inrättade, eiler med de pannor, som dertill begagnas, tillverkat bränvin eller afytlrat förbränna eller så kallad lank, skall lian icke alle^ nast vara underkastad här ofvan stadgadt ansvar för oloflig bränvinsbränning, hvarvid bötesbeloppet derutöfver tredubblas, ulan ock förlora den rättighet, han kan innehafva att ättiksberedning, såsom fabriksnäring, bedrifva.
Medan man i dpi nedra Sverige på många ställen odlar stenbackar och föga vinstgifvande jord, ligga, isynnerhet i det öfre Norrland, ofantliga sträckor af den bördigaste jord orörda. Så är äfven förhållandet i Mjellåns floddal, som, med folkmängd af omkring 5,000 personer, på en sträcka af flera qvadratmil helt och hållet saknar landsvägar. Redan tvänne riksdagar förut har jag föreslagit statsbidrag lill två tredjedelar för anläggning af landsväg mellan Fjäls lastageplats och Nordanå bro, gående genom Hässjö, Ljustorps och Wiksjö socknar af Wesler-Norrlands län; och med hvarje år blir denna för ortens utveckling alltmera af nöden, hvarföre jag äfven nu förnyar densamma. Hänvisande till mina föregående motioner i ämret, hvilka, jemte tillhörande handlingar samt uppgjorda kartor och kostnadsförslag, skola i behörig tid inlemnas till Höglofliga Stats-Utskollet^jfl jag blott här upprepa, att den föreslagna vägsträckningen uppgår till 2 mil 06^ fot, med anläggningskostnad af 43,519 R:dr 85 öre Rimt. Jag föreslår: alt Rikets Ständer mätte, för anläggning af ny väg mellan Fjäls lastageplats i Hässjö och Nordanå bro i Wiksjö socken af Wester-Norrlands län, bevilja två tredjedelar af det i kostnadsförslag^ upptagna belopp, med jemnad summa af 28,880 R:dr R:mt, att utgå under tvänne år med en tredjedel för hvarje, mot det att kommunen bidrager med återstående tredjedelen. Stockholm den 29 November 1862. Pehr Östman, från Wester-Norrlands län. Motioner i B onde-Ståndet 1862. Af Pehr östman från YVester-Norrlands län, om anslag till lön dt en lektor i främmande lefvande språk vid Hernösands högre elementarläroverk. För afhjelpande af en inom Hernösands högre elementar-läi overk befintlig olägenhet, är det som jag vågar påkalla Höglofliga Rikets Ständers uppmärksamhet.
Hos Kongl. Maj:t har Dess och Rikets Slals-konlor i underdånig skrifvelse den 14 nästlidne Oktober väckt fråga om försäljning af den Kronan tillhöriga i Carlshamns nya stad. emellan Posigatan, Prinsgatan och vestra Strandgatan belägna tomt, hvarå ett efter fordna Regala Bränvinsbränueri-inrältningen bibehållet spanmåls-magasinshus af korsvirke med murstensväggar på gråslensfot, genom vådeld nerbrunnet i Juli månad 1845; och har i sådant afseende Stats-konioret upplyst att, som intägten in natura af Kronans räntespaumål i Carlshamn under några af de sista tio åren icke öfverstigit 15 tunnor årligen, behof ej visat sig vara för handen att derstädes uppföra nytt Kronomagasin, helst den spanmålstillgång, hvilken erfordras för den i Carlshamn förlagda kommendering af Marin-regemeniet, en båtsmans-kommendering samt några få invalider, belöper sig till endast omkring 70 tunnor ärligen, som anskaffas genom upphandling, och för öfrigt, om, efter förändrade förhållanden, räntesäd ifrån omkringliggande härader skulle någon gång in natura utgöras, hvad deraf utöfver behofvet återstår bör kunna till antagliga pris genast å auktion föryttras; — att för Kronans nyssberörde inskränkta spanmålsförråd i Carlshamn, som förvaltas tills vidare emot ett årligt arfvode från Allmänna Indragningsstaten af 133 R:dr 10 sk. banko, nu hyres lokal emot årlig afgift, hvilken för närvarande utgör 80 R:dr banko och utgår från Kongl. Öfver-intendentsembetets anslag tili underhåll af Kronans hus och byggnader i landsorterna; samt att, sedan för Kronans räkning de ännu oloryttrade qvailefvorna efter den nerbrunna magasinsbyggningen varit å offentlig auktion utbjudna, men icke kunnat föryttras, och Magistraten i Carlshamn derefter gjort anmälan om den vanprydnad, ruinerna efter byggnaden fiir staden medförde, nett de olägenheter, som af deni befarades, Öfver-intendentsBih. lill R. St.
Efter ett kört inledande föredrag af docenten V. Lundström om » Den antika teatern » gick ridån upp för Plautus ' komedi » Pseudolus » (» Storljugaren »), af hvilken tre scener gåfvos på det klingande klassiska originalspråket. Hufvudintresset anknöt sig dock till programmets nästa nummer, treaktskomedien » Mostellaria »! » Spöket »), som uppfördes i sin helhet i svensk språkdräkt. De vanliga karaktärerna i den grekiska komedien återfunnos ock här. En slösaktig, utsväfvande, ehuru i grund och botten ofördärfvad son, en intrigant och illistig slaf, en godtrogen och vidskeplig fader, som efter tre års frånvaro återkommer och blir lurad af slafven beträffande sonens lefverne, men slutligen vid upptäckten däraf rasar och vill straffa slafven till lifvet. Denne flyr dock till Dionysus altare, och omsider inträder försoning och allt slutar lyckligt och väl. Denna komedi af Plautus delar med de öfriga alstren af hans hand egenskapen af en god och säker planläggning och en träffande karaktäristik. Just dessa egenskaper hos Plautus gjorde ock, att han och den något senare Terentius flngo tjäna till förebild både för en Moliére och en Holberg. De många bitande kvickheter, som i » Spöket » förekomma, hade naturligen icke alltid så lätt att komma till sin rätt i en öfversättning, men dock gjorde de sig i den verkligt goda tolkning, på hvilken doc. Lundström bjudit, flerstä- des kraftigt gällande och väckte mycken munterhet bland publiken. Spelet sköttes förträffligt af de unga förmå- gorna. Den mest ansträngande rollen innehades af den förslagne slafven Tranio, hvilken förtjänar allt beröm för sitt för en amatör särdeles duktiga och lediga spel. Den gamla pigan Scapha gjorde ock mycket drastisk effekt För öfrigt var utförandet i sin helhet erkännansvärdt, och det lifliga bifallet bekräftade tillfullo, att publiken lifligt uppskattade det ovanliga och instruktiva teaternöjet. I söndags hade Svenska teaterförbundet å samma scen inbjudit till en premiére, också den af ett särskildt intresse.
Hon framkastade det endast på skämt; men han afbröt henne. »Du får inte tänka sådana dumheter!» Och han skakade hennes arm med låtsad häftighet, liksom i vrede. Den julaftonen stod sedan kvar i bådas minne med en stämning af något ljust och varmt, något festligt och gladt den samhörighetskänsla, den trygghet, den frihet från förställning och den glädje vid att få gifva, som skall vara familjelifvets heliga palladium. »Det är den första julafton, vi fira samman», sade modern. Han var i strålande lynne och han berättade henne för första gång om sig sjelf. I början tycktes han ha svårt för att tala, orden kommo i små korta satser och det såg ut som måste han anstränga sig för att få dem fram; men småningom greps han af sitt ämne och det kom in i skildringen en värme och en lyrisk underström, som modern aldrig förr hade märkt. Hon låg och lyssnade efter hvarje uttryck, hvarje skiftning i hans röst, hon vågade knappt andas för att icke gå miste om en enda nyans och hon kunde höra sitt eget hjerta slå. Han dröjde vid sommarminnena, plockade dem fram det ena efter det andra, små doftande buketter, för dem båda att glädjas åt. Han beskref det första mötet i Stockholm, lade fram sina egna stämningar, gaf henne i korta drag sin kärleks historia. Och när han slutat gick han bort till henne, böjde sig ner och lutade sitt hufvud mot hennes bröst. »Tror du jag idealiserar mycket?» sade han. Det var ett sista utslag af hans skepticism, men tonfallet hade ingenting af den bittra skärpan, det var mjukt och vekt och förtroendefullt som ett barns. Hon strök blott sakta med sin hand öfver hans nacke. Hon kunde intet svara, det var som skulle hon kväfvas, som skulle hon dö af lycka. »Min son!» kom det sakta efter en stund. »Min son! Åh, hur jag har längtat efter detta!» Det slog honom med ens hur hans tillbakadragenhet, hans brist på förtrolighet under den gångna tiden måste ha sårat och pinat denna gränslösa tillgifvenhet. »Jag kunde inte tala; jag har aldrig haft någon att tala med.» »Det är svenskens olycka att han icke kan tala.
2Serebningé»€ommifteen fortfare lif mål tneb filt arbete tin be§ ben npe Sebamoten binner anf omma, få» mita, Drbfåranben inberdfnab, gpra Sebamåter dro tifljldbeé. i. 8.. ©e |oé 25erebn}ngé»€om«iitteen forbe ^rotocod ecb Bdngber, feban 1be Bliflott ålången jujlerabe (arnt af Örbfåranben ot| Xmenne Selamå (8) - 58 5M. IFt §. §. 82—85- ter dtecfnabe/ (Fola, jemte 9ttanfaléldngben ocf; bef Bilagor, af ^draM* jJtifroaten emot taga*, fotatt Sap.mingtf.eQmmUteen. tiQgdaa&.. Gonde en <§ocfen. dr Beidan i flera JjSdtaber, utfer ben lifradE Blott' ign Serebning.^Sommittee, men mit» Snperingcn anfeé {jroarjr perjon odj; ©genbom bora titt bet Sajering.g Siftrtct, ber perfonen Bor ocp ©ger.bo* niea dr betdgen; tia följe hvaraf §3erebn.ing&GLommitte.en t fåban @ac?m. (Fatt noga urfFilja fvroab till fjrrarje Safering&GfommiUee Borer o$ beijiö» rig Idngb för befj tDijtrict titt ptoarbera öfverlemna; dfmenfom (jroarje. Sebamot t en fåban 23erebningS,©omtmttee anfeö tillböra ben SaperingS* ©ommiUee, i inoacé tDijlrict {jan. dr bofält». fGående <Socfnar i ett spafforat inom fdrffilbta
I annat fall kunde Ledamöterne i berörde Utstött icke weka antingen Riksens Ständer nu welat anförtro dem alla ätgarderna wid en Bewillnings fastställande eller hlokt nagra wista deraf, antingen dek wore deras rättighet at bestämma bade Bewillnings-summan och fördelningen deras, eller blott, at upgifwa grunderna för denna sednare? Jag wagar tro, at de i denna delen behöfwa en närmare uplysning om Riksens Standerö affigker, an den, som blotta namnet Bewilin in göhl t sto t t kan innefatta, och förenar mig derföre med Friherre Legerström i dest begäran, ak Herr Grefwen och Landt - Marstalken wille proponera Högloft. Ridderstapet och Adeln, at en InstruLUon mätte för Bewillnings-Utstokket utfärdas. Skulle Högloftige Ridderstapet och Adeln bifalla denna kropostiion, anhaller jag at et krojeLk til Instrufbion som jag författat och nu will upläsa, mätte komma under öfwerlaggning. At för Ukstottet bestämma en naturlig arbels-msrboä och at freda Riksens. Manders, rättighet at bestakta sig stelfma emot allc^ 14» som i framtiden kunde med någon skicklighet utsträckas til ek deremot stridande prTjuäicsr, hafwa derwid wa» rit mina syftemål. Harwid hördes atskillige yrka, at först borde af. göras om BewillningS-Utskottet skulle förses med Instruökian, andra ater at lultruÄions - krojeAsc matte upläfaö.
Men vigtigare är, att man äfven här träffar bekräftad en om stora snillen och tänkare ofta gjord anmärkning. Man har funnit, att vanligen yttrar sig deras innersta lif såsom alltifrån begynnelsen sammanfattadt inom en och annan ursprunglig kärn-tanke, som är dem liksom medfödd; som framblickar ur deras spädaste gossförsök, deras tidigaste stammande och stapplande förkunnelser; som redan der innebär deras lefnadsbanas andliga lifsbröd och vägkost, eller den för dem egna andel af sanning och skönhet, hvars bearbetande sedermera utgör denna banas enkannerliga värf. Just så förhåller det sig med detta Tal; der man genast kan igenkännna de gryende dragen af den skönhetsdruckna Naturalism, den liberala Kritik, ja den speculativa Proportionslära eller Archimetri, hvilka sedan framträda såsom hufvudbeståndsdelarne i hans författarskap. Alla tre bebådas här i det sätt, hvarpå den unge talaren väl å ena sidan tager Vetenskaperna i försvar mot Rousseau, men tillika yrkar en deras allmänna luttring och nyfödelse till enlighet med dessa trenne högsta forsknings-värden: betraktelsens enfald, tankans frihet, och all kunskaps tillämpning till vår sällhet. Från sin barndoms christliga bibel-tro, hvaraf ännu likväl vackra ingifvelser – åtminstone stundtals 13 – fortforo att genomgripa hans själ, var han nu redan på vägen att öfvergå till den art af Natur-religion, som snart blef hans egendomliga; men här framskymtar detta öfvergångs-tillstånd blott half-märkbart. Det röjer sig dock i en uttryckligt påyrkad Scepticism, som väl (skenbart) rigtar sig mindre mot religiösa dogmer än mot vetenskapliga, men likafullt är så beskaffad, att den (om banan fortsättes) rakt leder till en positift naturalistisk tänkart. I alla fall innehåller nämnda Tal så mycket sannt och älskligt, och öfverhufvud så mycket af den vardande Thorild, att man tvifvelsutan gerna ser mig meddela denna ynglings-skepnad af hans lära, denna dess i sin första utsprickning stadda vårknopp, som ännu glänser af alla morgondaggens droppar. Tal af den nittonårige Thorild om
Den som bifaller Statsoch OeconomieUtskottens förnyade Utlåtande om undersökning af de Civile Läroverkens närvarande beskaffenhet, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, anses Ridderskapet och Adeln afslå nämnde Utlåtande, samt den föreslagne Revisionen således icke böra äga rum. Hvilken voterings-proposition af Ridderskapet och Adeln godkändes, samt anslogs. Den 18 December; Herr Bergstedt hemställde, om icke uti contra-propositionen ordet äskas heldre borde nyttjas, än äga rum. Herr Grefven och Landt-Marskalken förklarade, att, sedan voterings-propositionen redan blifvit af Ridderskapet och Adeln godkänd, någon ändring deruti numera icke kunde äga rum. Sedan 43, 44» ^5 och 46 §• §• i Riddar hus-Ordningen blifvit uppläste; börjades voteringen klockan 4 eftermiddagen, och befunnos vid voteringens slut klockart | till 5 eftermiddagen, sedan en voterings-sedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voterings -sedlarne öppnade, rösterne hafva utfallit sorn följer: Ja —> ao. Nej 6. I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen serskilt förde Protocoll blifvit uppläst, Herr Grefven och Landt-Marskalken förklarade, det Statsoch Oeconomie-Utskottens ifrågavarande Utlåtande, således blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallit. Herr Hjerta anhöll, alt de öfrige RiksStånclen måtte inbjudas, att uti Ridderskapets och Adelns nu fattade beslut instämma. Herr Grefven och Landt-Marskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln önskade, att de öfrige Riks-Stånden måtte inbjudas, att uti enahanda beslut med Ridderskapet och Adeln sig förena. i6o Den 18 December i Ropades stax-ka Ja, jemte några Nej. I anledning hvaraf Herr Grefven och Landt-Marskalken förklarade, att som, efter hvad han tyckt sig finna, Ja öfverrösta!
Tjugonde Scenen. CONSTANS. RIKSRÅDET. A. LÖFVENSTRÅLE. LILJEBORG. B. LÖFVENSTRÅLE i dörren. Ni här? RIKSRÅDET. A. LÖFVENSTRÅLE. Oaktadt det sednaste uppträdet emellan oss, äro vi varmt tillgifne Ers Excellens's person. Har aldrig betviflat det, mina herrar. LILJEBORG. RIKSRÅDET (skalkaktigt). Då en fara hotar er, skall ni alltid kunna lita på oss. (A. Löfvenstråle vinkar, obemärkt af Riksrådet, med en röd duk i fönstret. Oväsendet på gatan tilltager.) Deras deltagande öfverraskar mig. Jag förstår det icke. Hvad hafva de för afsigt? Hvilket ohyggligt anfall, hvilket stormande tjut. Ert lif är i fara. Jag fruktar ej för mitt lif, men folkets otacksamhet smärtar mig. Fly, Ers Excellens, fly! Er dotters lif är i fara. A. LÖFVENSTRÅLE. RIKSRÅDET. A. LÖFVENSTRÅLE (häftigt). RIKSRÅDET (afsides). 85 LILJEBORG (till Constans). CONSTANS (spritter upp). LILJEBORG. Min fröken. Er fars lif är i fara. Fly! Hvar är Bernhard? Bernhard? (Han ser sig omkring.) Han är borta. Rädda er! Hvarför dröja här? Följ mitt råd. Tänk på att rädda er dotter! Sök att frälsa er far! LILJEBORG (till Constans). CONSTANS (hastar till sin far). RIKSRÅDET. LILJEBORG. A. LÖFVENSTRÅLE (till Riksrådet). Kom, min far, kom! Låtom oss fly! Jag vill tala till folket. Man skall ej höra er. Vår vagn väntar der nere vid bakporten. Om ett ögonblick har Ers Excellens lenmat folktumultet långt bakom sig. Ack, ja, min far! Hör huru de storma!
s 100, återrem. af Adeln, IX 3. s ii3, af BondeStåndet, IX 3. s 177. Ytterligare Utlåtande, Yl 2. s 366 — 384, bif. af Adeln, IX 3. Underd. Skrifvelse, om fullbordande af Götha Canal, X 1. s 838—849» RiksdagsBeslutet, §. i4- Canaloch Slussverk, Hjelmare, nybyggdt, I 1. s 61. s 728 —• 73o. —. om vidare Bidrag till befordran af arbetet vid; Kongl. Proposition, I 1. s 692 —• 702, remitt. till StatsUtskottet, II s i3oo, i3oi, i3o4, i3o6. Utskottets Betänkande, IY 2. s 1255 ‘1261, bif. af PresteStåndet, IX s 371, af BorgareStåndet, IX s 378, återrem. af BondeStåndet, IX s 38o. Ytterligare Utlåtande, IV 4- s 608 — 63o, bif. af BorgareStåndet, IX s 986, af PresteStåndet, IX s ioo3, af Adeln, j. IX s ioi3. Underd. RiksdagsBeslutet, i/\. >—• Södertelje-, om, II s 732, 733. om anslag till; Motion, remitt. till Statsoch BancoUtskotten, II s ldZj. 53 Utskottens Utlåtande, IV 3. s 4o6 — 413, återrem. af BbndeStåndet, IX s 6p6, bif. af PresteStåndet, IX s 702, återrem. af BorgareStåndet IX s 706.
Holaveden i Norrb Wedbo ; dessa hafva undergått den reglering, som Eder Kongl. Majit i Nåder befallt genom Kongl. Kammar-Oollegii kungörelse den 24 April i824' Kronoparken Kjersaberget, liten och obetydlig är, enligt Eder KonglMajus Nådiga föreskrift försålld, men Wisingsö kronopark bibehållen och ställd under Ekplanterings-Styrelsens vård och inseende. Sistnämnde kronopark är en verkelig fägring bland skogsparker. Den växer på grönskande vall och, genomskuren af en mängd små vägar och gångstigar, ut" gör den en skuggrik promenad på denna eljest skoglösa ö. I hvad skick dea för öfrigt, hvad sjelfva skogen angår, blifvit öfverlemnad af Länssty - relsen till Ekplanterings-styrelsen, derom vittnar den, år 1828, af vederbörande hållna och till Eder Kongl. Majit i underdånighet öfverlernnade undersökning och besigtning, som föranledt parkens bibehållande under Ecler Kongl. Majlis och Kronans fortfarande ägande rätt. Allmänningen Holaveden kommer ock, enligt Eder Kongl. Majlis Nådiga beslut den 4 nästlidne Maji, att förblifva ostyckad. Fastän härjad ®f skogseldar och blottställd för åverkan, såsom i Norr gränsande lill ett huland, äger dock denna stora allmänning ännu qvar både mycken och §°d skog, då skattehemmanen vid dess fot lida skogsbrist. Att allmänninSDrne dock ännu äga någon, men skattehemmanen liten eller ingen skog, likväl vara en förtjenst hos den klandrade och missaktade skogsbe*jeningen. Den nya Ekplanteringen på Wisingsö ligger naturligtvis ännu i sin unda. Flere Tusende Eketelningar växa emedlertid redan i raka limér & de bördiga åkergärden som höra lill 'Wisingsborg, det fordna Braheska pl’efskapets residens. Att denna plantering skall gå till sitt mål, hör man loppås, då i spetsen för densamma står en man, hvilken, såsom vetenskapligt bildad skogshushållare, är främst i landet. Den fägnaden att af dessa