Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Betänkande y rörande dels ändring uti föreskrifterna om tiden och sättet för MarkegångsTaxornäs upprättande och Riksens Stån - Den 5 Julit Stånders Justitia Ombudsmans befattning med deras granskning, dels ock Tionde■ och Rentegifuares skyldigheter emot Indelningshafvare och Rentetagare. Jemte det Utskottet härmedelst får till be® svarande i möjligaste korthet upptaga de anmärkningar, som blifvit emot ofvanomförmäldte Betänkande, hvilket Höglofl. Ridderskapet och Adeln den 3 2 nästl. Maj bifallit, uti de öfriga 3:ne Riks-Stånden framställde, anser Utskottet sig först böra nämna, att under det samma Betänkande expedierades till Riksens Ständer , har Utskottet fått emottaga tvänne, rörande ifrågavarande äixH nen från Hedervärda Bonde - Ståndet, till sig remitterade Memorial, dem Utskottet nu anser sig böra uti ett sammanhang med anmärkningarne besvara; varandes det första Memorialet ingifvet till bemäldte Riks-Stånd den i nästl. Maj af Riksdagsmännen Jonas Andersson, Jan Göransson, Jan Jansson och Erland Ears» son från Calmare Uän , samt innehållande klagan öfver det sätt, som af Tionde-tagarne uti nämnde Eän skall nyttjas vid Tiondens upptagande, och hvilket Riksdagsmännen uppgifvit skola bestå deruti, att sedan tillsägelse af Tiondetagarna skedt före Thorntedag om Tiondens leverering in natura, samt Tiondegifvarne beredt sig dertill, skola nya Kungörelser blifva af Uppbördsmännen utfärdade , hvarmedelst de skattskyldige åläggas att betala Tionde-spannemålen med penningar, till ett ansenligt belopp utöfver Mar. kegångs - ipgångs-priset, peli hvilka kallelser
Utaf det i Stats-Rådet den 18 October 1809 hällne Protocoll synes, att en anhållan om tillstånd för någre handlande i Götheborg att utföra 2:ne partier Sill, utgörande tillsammans 4,600 T:r, blifvit under samma dato till ytterligare underrättelsers inhämtande hänvist till Landshöfdinge-Embetet och handlande i Götheborg. Samma fråga hade likväl förut blifvit af Allmänna Beredningen granskad och afslag tillstyrkts, så väl i grund af Commerce-Collegii afgifne yttrande som af HandelsSocietetens i Götheborg, hvilken då förklarat, att Sillen kunde med fördel der på orten afsättas för 15 å 16 R:dr Tunnan. Som ingen särskild mening finnes i Beredningens Protocoll på Stats-Secreterarens vägnar anförd, lärer han då äfven med Beredningen varit af samma tanka, Följden utaf målets återremitterande blef likväl, att Landshöfdinge-Embetets svar återkom med tillstyrkande, att Sillen måtte få utföras, åtföljdt af en Mäklare-attest, att för densamma éj kunde fås mer än 10 R:dr per T:na. På dessa skäl finnes utförseln af detta partie Sill under den 8 November 1809 vara beviljad. Ehuru mycket jag i allmänhet gillar de grundsatser, i kraft af hvilka handelsfrihet så mycket som möjeligt bör beviljas, tror jag likväl, att äfven dessa böra Bilaga C till Mein. N:o 4. 37 hafva en gräns och att i anseende till de varor, som utgöra den arbetande Classens förnämsta födoämnen, bör afseende göras på sådana varors relativa pris till alla öfriga och utförsel deraf icke tillåtas, förr än tillgången blifvit någorlunda svarande mot behofvet, och deras pris följakteligen kommit i jemnvigt med öfriga varors värden. Vi veta alla, att förhållandet med Sillen under liera År icke varit sådant, och jag kan således icke finna, att tillåtelse till utförsel deraf var instämmande med det allmännas sannskyldiga nytta.
Betänkande, i anledning af Herr Linderholrns motion, angående af skaff ande af öfver-räntor vid liqvider af Biscontlån m. m. Uti en inom Vällofl. Borgare-Ståndet framställd och till Utskottet remitterad motion är af Herr Linderholm yrkadt: 1:0 att den så kallade straffräntan, eller 3 procents förhöjning i den cirkla Disconträntan, som för närvarande eger rum å Discontlån, hvilkas betalning öfver förfallotiden uteblifver, måtte afskaffas, såsom, efter Herr Linderholrns förmenande, stående i strid med allmänna Lagens förbud emot ocker, eller betingande; af högre ränta än 6 procent; men att, detta oaktadt, den Discontverkets Gäldenärer nu beviljade tid af en, högst två respit-månader. till inbetalande eller omsättning af sina lån, måtte fortfara, dock så, att vid omsättning hvarje reversal skulle erhålla det datum, då gamla lånet förföll, hvarigenom icke respit-månaderne skulle kunna många och ända till 10 månader verka dröjsmål med sista inbetalningen, och 2:0 alt en så beskaffad förändring i arbetssättet vid Disconterne måtte vidtagas, att Gäldenären blefve berättigad att, å hvilken söknedag det vore för honom lägligt, inlemna bevis öfver i Banken insatta liqvider och räkna sig insättningen till godo från den samma dag, eller, att, om något hinder emot verkställigheten häraf mötte, Gäldenären åtminstone i de tryckte 4 BancoUtskottets Betänkande N:o 70. blanketterne lill Discont-reversalen erbölle underrättelse, hvilken eller hvilka dagar i veckan omsättning eller liqvid finge ske. Dervid blifvit bifogade åtskillige inom Ståndet i frågan afgifne yttranden.
Visserligen äro deras befattningar rörlige, men icke kunna de väl hänföras till borgerlig rörelse, tor öfrigt får jag förklara, att jag finner betänkligt, att updraga åt Pröfningskomitéerne rättigheten alt ändra Taxerings-komiléernes värderingar af landets fastigheter. Skall likväl en sådan rättighet tillkomma Pröfnings-komitéerne, anser jag §:n böra hafva följande ordställning: ”äfven med afseende pä” etc. Hr von Hartmansdorff: Jag instämmer med Gr. Mörner, Äfven jag anser denna § stå i så nära sammanhang med den af Ståndet återremitterade 50 §, att den 112 också bör till Utsk. återremitteras. Utsk. har enl. min lanke begått ett stort misstag, dä Utsk. i §:n emot orden: ”rättmätiga belopp” utbytt det gamla stadgandet, att egendömarne skola upskattas lill deras jemförliga värden. Hvad utlryckes väl med orden ”rättmätiga belopp? Är det inköpspriset eller det jemförliga värdet? Ordet rättmätig uttrycker icke hvad som vederborde. Det är klart, att hvar och en skall göra hvad rätt är, men hvad är rätt? Det skall finnas bestämdt uttryckt i lagen och slår det icke der, så finnes det blott i godtfinnande!. Meningen med Bevillms-förordn. måtte väl icke vara all införa en godtycklig befattning? Gr. af Ugglas har väl sagt, att Pröfningskomitéen skall afgöra den saken. Men om nu denna komilée eger alt utan närmare bestämning än efter godtfinnande afgöra hvad rätt är, så tillkommer Kammarrätten att yttra sig öfver Pröfnings-komiléens åtgärder och i sisla hand Konungen öfver Kammarrättens. Hvem blifver då slutligen den beskattande? Icke Pröfnings-komiten ulan Regeringen. Antages en dylik lagstiftning, så införes godtycke i st. f. lag och det måtte icke vara lagstiftarens afsigt. Gr:n har trott, att i orden: ”i ett rättvist förhållande både lill Statens kraf och medborgares anspråk på jemlik beskattning”, skulle ligga ett tillräckligt rättesnöre.
Ank. till Exp.-Utsk. den 11 Sept. 1863, kl. 3 e. m Utlåtande, angående regleringen af utgifterna under Rihs-Statens Nionde Hufvudtitel. (U. A.) Af Nionde Hufvudlilelns hänne afdelningar fastställdes den ena, eller Pensionsstalerna, vid sistlidne riksdag till 495,495 R:dr 58 öre. Den andra afdelningen, innefattande Allmänna Indragnings-staten, beräknades för nuvarande statsregleringsperiod lill 673,424 Ridr 42 öre, deruti inbegripna indelta räntor, upptagna efter markegång på förslag till 5,598 R:dr 55 öre, samt 211 kubikfot 9 kannor indelt och oindelt spanmål, utgörande, efter 2 R:dr kubikfoten, 423 Ridr 80 öre; hvadan således denna Hufvudtitels slutsumma i nu gällande Riks-stat utgör 4,468,920 R:dr. Pensions-staterna. l:o. Enligt bvad inhemtas af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition (införd under Nio 2 1 i lista Samlingen af Bilianget lill Riks-Ståndens Protokoll) hade Rikets sednast församlade Ständer, uti underdånig skrifvelse den 28 April 1860, anhållit att, — då kringresande skådespelaretrupper, taskspelare, lindansare, förevisare af vaxkabinelter, djurdans m. m., hvilka genom Kongl. Brefven den 14 Maj 1789, den 5 Mars 1807 samt den 20 Juli 1831 varit underkastade afgifter till pensionskassorna vid Kongl. Majlis Theater och Hof—kapell, vore, i likhet med ulöfvare af andra näringar och yrken, enligt Bevillnings-förordningen underkastade skatt till Staten och dessutom crlade viss algift för hvarje representation, samt del sålunda icke syntes vara med billighet och rättvisa öfverensstämmande, att nämnde skådespelare och konstidkare ytterligare betungades med afgilter till pensions-kassor för andra Bih. till R. St.
Hwad en sädan inflytelse anqär, fruktar jag längt »nera för dem, hwilka under sin hela bana till befordring och utkomst nödgats wänja stg att sticka stg efter tiden och omständigheterna. För den-enkla, naturliga människan äro Melserna färre, och för den som har fin naturkraft i bkhäll är allt hot obetydligt. För öfrigt, om wi wilja fräga erfarenheten, äbcropar jag Herr vcrn Lckultrenfioims intygande, att en af de fä Fullmäglige j Riksgälds - Contciret som Iippkyldt stna styldighkter, är den sä högst agtningswärde kerfislon, som all drig ingätt i mätt och steg hwilka stridt emot Jnstructioner och Författningar, utan till och med altid emot sädana protesterat. Slukellgen fär jag tillägga. Wär Stat griper stg an med alla stna krafter, för att kunna förs blifwa sjelfständig. Enighet, ett gemensamt bemödande, en gemensam rätt äro nödwändiga wilker för wär räddning. Tiden är kommen, dä wanan att bedragas wäckt begäret att se med egna ögon. Derföre bör ej Bonde-StändctS begäran förefalla o§ underlig, och ett bifall dertill, anser jag för «n af oK skyldig gärd Den 4 October. ZZS7 Kärd Sk rättvisan. Hwad omröstnings-sättet angär, anhäller jag akt uppfinnande af ett medel att undwika paria votr, mätte blifwa ConstilutionS-UlskoltetS omsorg, häldst det n^id Revisionen af Riksdags-Ord» ringen lärer redan wara spelsätt med denna fräga, och det just är i den grundlagen som derom bör stadgas. Grefwe 6sln6arsiis, ^scod.
Jag förbigår att yttra mig huruvida LagUtsk. emot stadgandet i 37 § 2 mom. Riksd.Ordn. varit berältigadt att till R. St. afgifva ett förslag, hvarom fråga icke blifvit inom RiksStm väckt; men dä min motion, långt ifrån att åsyfta en inskränkning i testamentsfriheten, tvertom önskat endast att utvidga densamma på ett ändamålsenligt och med rättsgrunder öfverensstämmande sätt, kan jag icke adoptera den tydning LagUtsk. behagat deråt gifva. Den 29 Mars. 515 Visserligen skulle jag önskat, att testamentsfriheten kunnat utsträckas, äfven i afseeende på ärfd fastighet både å landet och i staden, äfvensom att Lagcomitéens enkla förslag i detta hänseende, nemi. alt endast en laglott stadgats, när bröstarfvinge efterlefver; men då jag icke haft hopp örn bifall för närvarande till en dylik åsigt, har jag åtnöjt mig dermed, att, utan att yrka någon förändring i testamentslagarne för arfvejord eller ärfd fastighet i stad, åstadkomma en jemnlik frihet, i afseende på dispositionen af förvärfd egendom, samt ärfda och förvärfda lösören. Om Utsk. behagat stanna vid denna min framställning, så hade det säkerligen funnit att, utan behof af inskränkning i teslamentsfrihetcn efter stadsrätt, denna frihet i alla fall, med tillämpning af min motion, derigenom blifvit lika för ”alla mcdborgarcclasser utan afseende på Stånd eller bostad”. Resultatet af bifall till min motion skulle nemi. helt enkelt vara det: Ivo all äfven för borgare, ofrälsemän i städerna, samt dem som tillhöra PresteSt., inskränkningen i disposition af förvärfd fastighet samt ärfda och förvärfda lösören upphäfves, i följd hvaraf dispositionsrätten öfver denna slags egendom blifver lika ”för alla medborgareclasser”; samt 2:o att inskränkningen i dispositionsrätten öfver ärfd jord eller fastighet, vare sig å landet eller i staden skulle qvarstå såsom för närvarande, eller ”lika för alla medborgareclasser, ulan afseende på stånd eller hostad.”
Ropades starka ja, blandade med nej. Hr von Hartmansdorff: Jag anhåller att få veta1, hvad beslut Hr Gr. o. Landtm, anser vara fattadt i denna fråga, samt anhåller om votering, i fall betänk, anses vara bifallet. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att han funnit ja vara öfvervägande vid svaret å den sednast framställda propositionen. Frih. Ehrenborgh: För min del skall jag ej yrka på votering öfver denna fråga, ty jag anser fullkomligt likgiltigt , om frågan remitteras eller bifalles, och finner derföre icke skäl att genom vägran till återremiss borttaga tiden medelst en votering. Frih. Silfverskjöld: Jag har äfven varit bland dem, som yrkat bifall; men för att undvika votering skall jag gerna medgifva återremiss, som säkerligen skall borttaga mindre tid för Utsk. än den, som genom voteringen här skulle gå förlorad. Gr. Cronhjelm: Jag anhåller alt få till protocollct reservera mig emot detta sätt att förfara, att den, som ej får sin sats rådande, hotar med votering, om man ej öfvergår till hans mening, sedan Hr Landtm, förklarat svaren hafva utfallit på ett motsatt sätt, och att man derigenom skall anse sig nödsakad att öfvei'gå på den andra sidan. H. Ex. Ilr Gr. o. Landtm, förklarade, att då åtskilliga af de ledamöter, hvilka hufvudsakligen yrkat bifall å det nu föredragna utlåt., till undvikande af votering medgifvit återremiss af detsamma, ansåg II. Ex. sig oförhindrad att i detta afseende göra propos., i anledning hvaraf H. Ex. hemställde, om R. o. Ad. ansåg utlåt. Lit. G böra återremitteras. Bifölls. 23:o Cont roll stämpel-medel. I sammanhang härmed föredrogs och bifölls StatsTJtsk:s, såsom bilaga till Utsk:s utlåt. J\T:o 54, afgifna särskilda utlåt. Lit.
RegeringsFormen, kunna blott sådane, mot GonstitulionsUtskottes yttranden, i Grundlag frågor, förekomma anmärkningar, hvilka hvarje hiksStånd särskilt förklaras utgöra dess gemensamma tankar, hänvisas till Utskottet, som i slikt fall bör RiksStåndenr meningar sammanjemka och de oförenliga skiljaktigheterna derjemte till vidare behandling anmäla; och likmägtigt 81 §-, må, när Utskottet afstyrkt en Konungens Proposition, om ändring i Grundlagarna, Ri sensStänder äga att genast antingen Propositionen af lå, eller och rfgöra att de vilja öfver densamma å nästföljande Riksdag besluta, i hvilken händelse Tre Månds mening, och, om Två Stånd stadnat mot Två, deras som beslutet uppskjutit, är gäliande. Då nu dels det emottagna Protocolls utdraget icke uttrycker, att d * deruti innefattade anmärkningarna utgjordt Hedervärda BondeStåndets gemensamma tankar , dels och Tre Riksstånd lemnat 1 tskottets yttrande utan anmärkning och Två bland dem, nemligen Höglofl, Ridderskapel och Cä4 Constitutions-TJtskottets betänkanäen. Adeln ramt Wällofl. BorgareSlåndet till nästa Ri sdag upp kfutit beslutet öfver Konungen? iNådiga Proposition, täcktets Hedervärda IiondeStåndet finna det ConstitutionsUtskottet saknar både grund och tillfälle, att i förevarande mål vidtaga någon ändringseller jemkningsåtgärd. Ankom den 18 October j8*3* Memorial till Riksens Ständer i anledning af Två Stånds återr euiisse på 5 te puncten af Memorialet N o 4-B, med ändringsförslag, åsyftande Riksdags Arendernas skyndsamma gång.
Då denna bevillnings-stadga första gången skall iända till efterrättelse, bör af Konungens Befallningshafvande i kungörelsen tillkännagifvas, att den minimi-tariff för hemmansvärdet i hvarje Län, Rikets Ständer år 1823 fastställde, nu ånyo stadfästad och vid hevillnings-stadgan fogad, skall lända tili efterrättelse och i intet fall får understigas, samt att Comiteerne ega rättighet att, när behofvet det verkligen fordrar, med iagttagande deraf, att hemmanen icke uppskattas under deras rätta värde, göra den nedsättning, samma tarill medgifver, förnämligast till jemkning i värdet hemman emellan, men äfven i händelse en socken, härad eller Län skulle af en sådan nedsättning, efter Comite'ernes pröfning, vara i verkligt behof. §• 51. Å nästa Söndag derefter skola allmänna sockenstämmor utlysas, till val af ledamöter uti Taxerings-Comiteen. * 52. Bil. till Bevillnings-Vtskottets Betänkandej No ra. §• 52. Till ledamot deruti är Pastor alltid sjelfskrifven, och väljes dessutom å utlyst sockenstämma, bland besutne personer inom pastoratet, högst Tolf ledamöter, nemligen Sex af Ridderskapet och Adeln eller Ståndspersoner samt Sex af Bonde-Ståndet; dock kunna Taxerings-Comitéer, om så åstundas, hesta af ett mindre antal ledamöter, likväl ej under Åtta, hvaraf Fyra af Ridderskapet och Adeln eller Ståndspersoner, samt Fyra Bönder, med det undantag, som 57 §. omförmäler. Skulle Pastor af ålder, sjuklighet, eller annat laga förfall, vara hindrad att i Taxerings-Comitéen deltaga, skall han utse någon bland församlingens presterskap, som han finner mest tjenlig att sitt ställe företräda, dock emot dem emellan öfverenskommen ersättning för resekostnaden. §. 53.
Att vid de stridigheter, hvilka möjligen kunna uppstå, afhålla sig från allt deltagande i desamma, vare sig medelbart eller omedelbart, till förmån för den ena af de krigförande makterna, och till skada för den andra; 2:o Att tillåta de krigförande makternas krigsoch handelsfartygs inlöpande uti svenska och norrska hamnar, under förbehåll likväl Kongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse, X:o öl. 3 fur Kongl. Maj:ts regering att utesluta förstnämnde fartyg från tillträde till följande krigshamnar, nemligen: Stockholms innanför Waxholms fästning; Christiania hamn, innanför befästningarne vid Råholmen; inredden af norrska militär-stationen vid Horten; Carlstens och Carls krona hamnar innanför befästningarne, och Slitö hamn vid ön Gottland, innanför batterierna vid Eneholmen. De Sundhetsoch Polis-stadganden, som omständigheterne kunde hafva gjort eller göra af nöden, skola naturligtvis iakttagas och hållas i helgd. Kapare ega ej tillstånd att inlöpa i de förenade Rikenas hamnar, eller att uppehålla sig på deras redder. 3:o Att tillstädja de krigförande makternas fartyg att uti de förenade Rikenas hamnar förse sig med alla de varor och gods, hvaraf de kunna vara i behof, med undantag af sådana, som hemfalla under benämningen krigs-kontraband. 4:o Att utestänga från Sveriges och Norriges hamnar införandet af uppbringade fartyg, med undantag för bestyrkta fall af sjönöd, — deras dömande såsom förbrutna eller deras försäljning; och slutligen 5:o Att uti de förenade Rikenas handelsförhållanden med de krigförande makterne förblifva i åtnjutande för svenska och norrska fartyg, äfvensom för deras laddningar, af hvarje skydd och lättnad, med skyldighet likväl för dessa fartyg att ställa sig till efterrättelse i allmänhet stadgade och erkände bestämmelser för de särskilda fallen af förklarade och i verkligheten tillvägabragte blokader. Sådana äro de allmänna grunderne för den neutrala ställning, hvilken Hans Maj:t Konungen af Sverige och Norrige har för afsigt att intaga, för den händelse att krig skulle utbryta i Europa. Kongl.
Jag deltog då i Lag-Utskottets enhälligt fattade Betänkande, N:o 140, och har således icke nu inom Utskottet kunnat lemna min röst för de förändrade åsiglerne. Till Domstol inlemnade handlingar äro ofta den enda garanti, som för framtiden tryggar parts rätt. Det är visserligen ganska lätt för bättre lottad rättsökande att rädda sig för faran att vid Domslol förlora handlingar; men ett alldeles motsatt förhållande framstår med den vanlottade, fattige parten. Hjelplös, som han ofta är, saknar han förmågan att håde sjelf göra afskrifter af vidlyftiga handlingar, och alt af andra dertill förskaffa sig biträde. Modfälld häröfver, inställer han sig med anhållan att återfå, hvad han lemnade, och han mötes på en gång med den ganska bestämdt lemnade tillrättavisningen, att Lagen saknar föreskrifter, som understödja hans anhållan, och med den gifna förlusten af sina handlingar; men hans sorger öfver förluster i denna väg höra af Lagstiftningen förekommas.
Maj:t i Nåder vidtagne nya reglering å Tredje Hufvud-Titelns Lörängs—Stater fcafva å den förut anslagna Garnisons-Spanrnålen blifvit besparade 13,824 Tunnor 16 lappar, hvarutaf till Civile Staternes Löners fyllande samt det nya anslaget för Läro Verken, hvarom under Fjerde Hufvud-Titeln för-' mäles, äro använde 11,336 Tunnor 13| kappar, sorn, beräknade efter Statspris å 4^ R:dr Tunnan , utgöra . , . 51,013. 44. 3. ' Hvarförutan för Stats-Verkets öfriga behof i denne reglering, såsom ofvanberördt är,blif - Underdåniga Skrifveher. 565 ' vit att påräkna af1 nyssnämnde Spannsål återstoden 2488 Tunnor 2-| kpr., sorn, i likhet med hvad vid Spannmåls - beräkningen under Tredje Titelns penninge-löner skett, äro upptagne till B:dr och utgöra 21,148- 29* g. —.—i —™*— 72,162. 26. — Återstå R:dr 694,970, 10. 3, som alltså utgöra Tillökning på Tredje HufvudTiteln. Fjerde Hufvud-Tit eiri, innefattande Klericiosh Läro-Verien. Tillökningar : Till Lönförbättring vid Gymnasiioch Skol’ Verken hafva, emot förbehållen rättighet för Statsverket att uppbära all den Behaglig tids Förlänings-Spanmål, sorn redan är eller varder indragen, blifvit anslagne 3292 Tunnor 23 kp:r Spanmål, som, efter Siats-pris ä 4* B:dr Tunnan, göra . - l^:dr 14,817- 11 sk3 r-, som alltså utgöra hela tillökningen å Fjerde Hufyud-Titeln. Femte HufvudTiteln, för Fria Konsterne.
Allt detta, jemte den öfvertygelse en hel provins allmoge lärer hysa om rättmätigheten af deras klagan, bör väl lagas i något betraktande. R. o. Ad. har visserligen förut behandlat frågan, men jag är öfverfygad, att R. o. Ad. aldrig låter någon förutfattad mening hos sig gälla, om bättre skäl kunna förebringas. Det hade varit önskligt, alt en större förmåga, än som kunnat falla på min lott, hade vid detta tillfälle varit till hands; men i brist deraf har jag ansett mig icke böra underlåta alt höja min röst för hvad jag anser billigheten fordra. Jag förnyar således min vödsamma anhållan, att, R. o. Ad. ville antaga den gjorda inbjudningen. Hr von Troil, Sam. Gust.: Då Frih. Cederström föreslagit R. o. Ad., att med frånträdande af det beslut, som R. o. Ad. i denna fråga fattat icke blott vid sisth riksdag utan äfven vid denna för icke mera än få dagar sedan, instämma i det af BondeSt. fattade beslut, anhåller jag att med några ord få bemöta den värde Den 21 Juli. 551 (alarens anförande, och tillika anhålla om proposm derpå, alt Ståndet med vidblifvande af sitt beslut lägger den gjorda inbjudningen lill handlingarna. Frih. Cederström har hufvudsakligen fästat sig dervid, att Utsk. sökt att undanrödja vigten af 175(5 års K. Bref. Man torde dock icke böra förbise, att Utsk. fästat synnerlig up märksamhet icke allenast vid 1664 års riksdagsbeslut utan äfven vid 1756 års bref. Hvad det förra angår, sä lärer det väl hafva förlorat all kraft och verkan, sedan Landldagsbeslutet i Malmö af år 1669 kommit i dagen genom de förtjenstfulla undersökningar, som en af Utsk:s ledamöter anställt uti Riksarchivet för att utreda detta ämne.