Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
På eftermiddagen gingo vi med våra tvenne nya bekanta, (den ena en målare, den andra, som isynnerhet utomordentligt intog mig, en farmaceut eller något dylikt från München), till och utom Barrière du mont Parnasse, svarande ungefär emot Hamburger Berg, der en otalig skara af folk, mest af arbetsklassen, var församlad i trädgårdar, theatrar och allehanda förlustelse-platser. Isynnerhet tycktes dans vara det som mest roade dem; en oändlig mängd salonger och trädgårdsplatser, der man dansade, voro öfverfyllda, ehuru våra följeslagare sade att i dag var ovanligt litet folk ute. Ingenting kan förliknas med den fröjd som här glänste på allas ansigten, man dansade af hjertans grund, ej trögt och lalligt som hos oss, utan med lif och qvickhet i fötter, armar och alla lemmar. Här dansas nästan intet annat än den af Fransoserne så högt älskade Cancan, liknande den hos oss brukliga Franska quadrillen, men mycket frivol: här ordentligt omfamnar man när vi blott ta damen i hand, och gör alla möjliga frivola och eqvivoca rörelser med sina händer, hvarunder benen snurra i de putslustigaste pas. Men allt är glädje, allt är fröjd. Sedermera voro vi i den berömda grande chaumière de Prado d'été, hvartill entréen kostade 50 cent.; men det förargeliga hände mig att jag måste aflemna min mössa och gå barhufvad, ty med hatt kan man gå allestädes både inne och ute, men ej så med mössa. Jag lät det mig dock ej bekomma, utan vandrade modigt in. Detta är ett ställe för studenterne med sina grisetter; här lefva nemligen studenterne så att hvar och en har sin grisette, med hvilken han lefver fullkomligen som med en hustru. Hon sköter hushållet, kokar och lagar maten, tvättar och gör annat som behöfves, kallas också hans fru, tilltalas hans madame, ej mademoiselle; han visar sig öfverallt ute med henne arm i arm, och om söndag, måndag, thorsdag går han i chaumière och dansar med henne. Ehuru ferierna nu voro inne, voro dock ganska många dylika par här och roade sig.
Sedan ärendet, med anledning häraf, genom nådig proposition af den 18 November 1847, blifvit till Rikets då församlade Ständers pröfning öfverlenmadt, stadnade Rikets Ständer slutligen i det beslut, att ordinarie rotering borde af dessa hemman utgöras; hvarjemte, vidkommande sättet för dess utgörande, Rikets Ständer, med afseende dels derå, att berörde hemman äro i förhållande till hemman af enahanda natur i andra orter af serdeles svag beskaffenhet, dels ock att nuvarande egarne möjligen förvärfvat hemmanen under förutsättning, att dem ej komme att åläggas högre bidrag för försvarsverket, än de i Kongl. Rrefvet den 6 September 1750 omförmälde utskrifningspenningar, biföllo Kongl. Maj:ts nådiga proposition derom, att alla de bätsmansnummer, hvaruti omförmälde utsocknefrälsehemman hafva del, må ständigt, så i fredssom krigstid, hållas vakante, med förbindelse och rättighet för dessa hemmans egare att för deras andel i rotarne erlägga endast j af det belopp, hvartill vakansafgiften för en båtsman i länet uppgår, enligt de föreskrifter och beräkningar, som då följdes och framdeles i behörig ordning kunde meddelas och till efterrättelse antagas, och skulle de i rotevakans-afgifter sålunda inflytande medlen till 24 Stats-Utskottets Utlåtande, N'.o 221. statsverket ingå, hvarförutan Rikets Ständer beslöto, att de sedan år 1835 hemmanen påförde vakansafgifter icke skulle af hemmanen uttagas och att, om sådana medel blifvit utbetalde, desamma skulle vederbörande återställas. Efter denna utredning af den invecklade frågans historiska del, får Utskottet, med anledning af de inom Riksstånden förekomna anmärkningar emot förra betänkandet, anföra följande: De slutsatser, hvilka några ledamöter velat draga från de i Malmö Recess Ridderskapet och Adeln gifna försäkringar, i hvad de röra rusttjensten och knecktehållet, lära väl genom landtdagsbeslutet i Malmö 1669 få anses vederlagda.
Svenskt tackjern, som, i enlighet med gällande författningar, är behörigen stämpladt och markt samt upplagdt antingen å Stockholms tackjernsvåg, å vågen i Götheborg, eiler å öfriga inom riket befintliga jernvägar, hvilka äro försedda med vågmästare samt sta under tillsyn och ansvarighet af städernas Magistrater, 40 Banko-Utskottets Betänkande M 25. må jemväl vid Diskont-verken i Stockholm och Götheborg belånas mot lånsökandes förbindelse, åtföljd af behörig våg-attest, som, innehållande bestämd uppgift på den bergslags namn och den hyttas stämpel, hvarest tackjernet är tillverkadt, dess vigt samt antalet af galtar eller stycken, bör genom åtecknad transport på Diskont-verket öfverlåtas. Lane beloppet, som före slutet af hvarje år fastställes till grund för det nästföljande årets utlåning, bestämmes af Fulimägtige, med afseende å konjunktur och öfriga omständigheter, till högst tvåtredjedelar af det pris, som årligen för hvarje bergslags särskilda tillverkningar, såsom lösen för Kronans tioude-tackjern, af vederbörande embets-verk fastställes. Mom. 3. Lånen utgifvas å fullt Riksdalertal och på högst sex månader, med Diskout-direktionerne förbehållen rätt att pröfva, huruvida omsättning af lån må få ega rum. 37:o Med så väl utgifning och slut-betalning af lån mot pant af de i punkten 35 uppräknade effekter samt tackjern, som panternas relaxering eller frigifvande, förhålles i enlighet med hvad för när varande stadgadt är, eller framdeles kan af Fullmägfige föreskrifvet varda. 38:o Diskont-direktionerne ega, hvar för sitt distrikt, att, så ofta och på det sätt Direktionerne finna lämpligast och för Diskontverkens säkerhet nödigt, låta anställa inventeringar å de på vågarne, för dessa Verks räkning, pantsatta effekter. 59:o
Det vore således högst skadeligt för dessa Landskap att förlora det Rote! eCapital . som under Riksens Ständers Garanti och uppsigt blifvit dem tillskyndadt. Att missbruk blif-' vit begångna är icke deras fel, utan deras , som derpå uppsigt haft, och blir således de sednares skyldighet att godtgöra. Det blir således Rik-’ sens Ständers skyldighet, tj allt-nast att garantera allt det i omlopp satta Myntets värde, utan äfven, att då Dhconrerne indragas, draga försorg att ej RördseCapitalet derigenom i någon Landsort kommer att minskas. Om dessa Captaler indragas på i eller 5 år, ger detsamma resultat, fastän man i sednare fallet får vänta derpå i 5 år j ersättes DiscontSedlarne med andra af samma Numeraire och Valeur, lider den enskilta och allmän, na Oeconomien ingen rubbning ; om detta sker på i eller 5 år, gör det hvarken minskning eller förökning af det allmänna RörelseCapitalet, emedan beslutet om deras inlösen återger dem den Credit de förlorat, så mycket mer, som derå betalas Ränta, som Utskotten föreslagit. DA Disconternes Sedelmassa utgör så stor Ridd. 0, Ad, Prof. IV. B. II. Den 17 Martti, r. m. del af den allmänna MyntMassan, att hvarje förändring, som dermed göres, har ett b«-tydJ?gt inflytande på alla ^Varuvärden i allmänhet, som äfven på hvarje Iodividues financiella förhållande, bör denna fråga under en alUnannare synpunct och gemensamt med frågan om allmänna Myntvärdet och Penr ingeRörelsen afhandlas, hellst ingen redig allmän åsigt af ämnet kan fattas, utan att begge dessa ämnen på en gång under skärskådande ölvertagas. Det är i följe häraf jag begär en Återremiss af dessa Utskotten* Betänkanden , samt löreslår att dessa ämnen väl vid omröstningen till sina detailler kunde serskilt föret3gas, men vid beredandet gemensamt discuteras. Men som den tryckande nöden i anledning af den missCredit
Ehuru en framtida fortsättning af detta verk – i fall mig tillåtes upplefva den – är ämnad, att åt bilden af den unge Siare, hvars namn här ofvanför står tecknadt, med en utförligare behandling inrymma dess tillbörliga plats bland den nyare svenska litteraturens yppersta minnen: torde man dock, vid besinnandet af alla menskliga tings osäkerhet, icke förvånas öfver det under denna öfverskrift vågade språnget från Kellgrens tid till vår egen; eller att redan här, i förväg, några ord yttras om en oförgätlig yngling, som var sonson till en syster af Kellgren. Att just på detta ställe ihågkomma en af de utmärktaste unga män, som Sveriges jord framfödt, är, efter fullbordad teckning af den nyssnämnde, ett destomera naturligt sig erbjudande bibang, då den frändskap, som förenar båda, är på samma gång en skyldskap i blodsband, i snille och i ödet af en (menskligt att tala) förtidig död. Och väl kan, vid betraktandet af den sednast hädangångne, detta sista likhetsdrag synas än mer ömmande, när den underrättelse, att han uppnådde blott hälften af sin vidtberömde frändes korta lefnadsålder, beledsagar den upptäckt, att han var begåfvad med ännu rikare och flerfaldigare anlag. Ty med stora poetiska sammanbundo sig hos honom så stora philosophiska, att en lika oersättlig förlust, som Kellgrens skyndande bortgång medförde för Sveriges poesi, medförde Kjellanders än mera brådskyndade för Sveriges philosophi; – så framt vi under detta namn tänka oss en vetenskaplig vishetslära, egnad och utrustad att vara all sannt human bildnings organiska medelpunkt. Till anblicken af en verksamhet, jemväl här i förtid slutad och jemväl här vittnande om något oberäkneligen stort som den hade kunnat blifva, fogar sig alltså här tillika det rörande skådespelet af dess afbrott i sin allraförsta blomning, eller af den halfutslagna knoppens brådfall just i den stund, då den börjat för dagen öppna sin helgedom, – en i skötet buren ny underverld af sanning och skönhet.
— Allt nog, vännerne af den radikala reformen veta, eller ock blott känna, att det är af detta slags byråkrati, som de kunna draga nytta, icke af den, som endast genom fullgörande af embetspligt vill främja embetsmannaanseende och verksamhet, till fördel för rätt och frihet. Ett samhälle, som utbildas och befästes genom en upplyst embetsförvaltning, genom den aktning, som dugliga embetsmän ej kan alhändas, lånar sig icke så lätt åt de radikala planerna, hvilka deremot bättre befrämjas Ii. St. Just. Ombudsm. Emb.-Berätlelsc för år 1851. 1 genom en till utseendet välment omvårdnad om embetsmännen, när man tycker sig kunna säga, att strängheten mot dem går för lån£t. Ett sådant skydd försvagar dem, och deras kredit är i sinom tid desto lättare undanröjd. Min förklaring af fenomenet må kunna betviflas — jag utgifver den icke för ofelbar. Men förklaringen må blifva hvilken som helst; fenomenet qvarstår oemotsägligt: den oäkta liberalismen erbjudande sin tjenst åt den oäkta byråkratien emot granskningens frihet. Sådan har den här vändt sig emot mig, samma oäkta liberalism, som vid andra tillfällen gjort mig ett brott af att hafva beifrat de grofsta tjensteförsummelser, emedan dessa voro begångna af personer, som räknades för de liberala tänkesättens anhängare. Och den oäkta byråkratien har nu, ej mindre än då, måst finna sin räkning uti att antaga den erbudna tjensten. Det gäller, säger man, ingenting mindre, än att rädda hela domarekorpsens, ja hela domaremaktens anseende, missfirmadt genom förgripliga omdömen om dess utöfning i högsta instantsen. Det är till den högre embetsmanna-upplysningen, jag haft att vända mig, såsom till den högsta graden af nationens upplysning. Jag har frågat och jag frågar, hvad de orden vilja säga, att Rikets Ständers Justitiä-Ombudsman skall utreda lagskipning ens tillstånd, i fall dermed icke menas, att äfven tillståndet af högsta instantsens lagskipning skall utredas.
Det är ju gifvet att detta innefattas i första perioden, som lyder sålunda: »Kommunalstämman utser bland nämndens ledamöter en ordförande och en v. ordförande att tjenstgöra för den tid, de blifvit såsom ledamöter invalde.» Gr. Sparre: För min del har jag ingenting emot att hela 2:dra perioden af lista mom:t uteslutes, på sätt Frih. Tersmeden föreslagit. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade H. Exc. Hr Gr. o. Landtm., att i afs:de å §:ns lista mom. hade yrkats dels bi fall dertill med utbyte af ordet »eller» emot ordet »och», samt dels uteslutande af mom:ts sednare mening; hvaremot någon anmärkning vid 2:dra mom:t ej förekommit. H. XI. 6 S2 Den 5 Ok tobor f. m. Härefter framställde H. Esc. först propos. på bifall till l:sta mom:t med utbyte af ordet »eller» mot ordet »och», dervid svarades flere nej jemte ett eller annat ja, och sedermera propos. på bifall till samma mom. med uteslutande af den sednare meningen, hvartill svarades ja. 2:dra mom:t bifölls. §§:ne 45, 46 och 47. Tillkännagåfvos vara antagne af MedSt:n samt biföl los. § 48. Tillkännagafs vara bifallen af MedSt:n. Gr. Sparre: För min del tror jag sannerligen icke att de böter, man vill ålägga den som försummar en sammankomst, skola i någon mån bidraga att höja intresset för saken, och får jag derföre anhålla att denna § måtte h. o. h. utgå. Hr Hjärne: Jag medgifver visserligen att intresset hos den, som skall tvingas att bevista kommunalnämndens sammankomster, icke ökas genom detta åläggande af böter, men jag tror å andra sidan att det blir en stimulus både för ordföranden att ej glömma att sammankalla nämnden, och tillika för ledamöterna, emedan man lätt kan tänka sig, att en ledamot, i den tron att tillräckligt antal ledamöter äro närv:de, icke brydde sig om att infinna sig, såvida icke någon plikt för underlåtenhet förefunnes. Jag anhåller derföre om bifall till §:n.
Detta ovillkorliga Den 2 November f. m. 29 bötesansvar för felande pass, liar föranlåtit mig att fästa uppmärksamhet vid de fall, då Skeppare ouppsåtligen och af glömska kommer att göra sig förfallen till dessa höga böter, hvilka dessutom enligt ett föregående moment af §:n åtföljas af dubbel tull för de medförda varorne; och det är, för alt förekomma denna orättvisa stränghet, hvilken icke för controllen är nödvändig, som jag anhåller, att få föreslå ett tillägg. När fartyg afgår, verkställes alltid lastningen under tillsyn af en Tulltjensteman, som det åligger att dervid föra journal, och att dessutom till Skepparen aflemna inlastningsbevis öfver alla inlastade varor, med hvilket bevis Skepparen sedermera infinner sig i Tullkammaren för att erhålla pass. Men härvid står det Skepparen fritt, att taga en förpassning på hela lasten, eller flere särskilde, allt efter de olika varorne och deras olika destinationsort, och härvid inträffar ej sällan, att Skepparen glömmer framtaga alla sina inlastningsbevis, så att somliga varor icke blifva förpassade, hvilket åter har den påföljd, att han vid ankomsten till annan hamn blifver pligtfälld enligt ofvannämnde §. i FörpassningsStadgan, ehuru han kan visa, att varorne blifvit behörigen inlastade. Denna stränghet, som alldeles icke verkar till någon säkrare controll, har föranledt en mängd besvär och slutligen nåd-ansökningar, emedan Konungen endast i nådeväg häruti kunnat med - 3o Den 2 November f. m. dela någon lindring. Jag hemställer alltså, alt 5 §. må erhålla följande lydelse: ”Förpassning skall, för att vara gällande, godhet åtfölja. Saknas förpassning, der sådan ”medhafvas bordt, skola varorne anhållas, ”samt å de utländska (lofgifna) dubbel inkommande sjötull, och å de inhemska (till ”utförsel tillåtna) dubbel utgående sjötull, ”(men å de till utförsel förbjudna io för ”100 af värdet) beräknas och, före godsets ”återlemnande, i böter erläggas. "Dock om, å lossningseller ankomstforten, Skeppare eller Forman inför veder"härlig
Då, på sått nämndt blifvit, ändamålet med ifrågavarande föreskrifter är alt befordra reda och ordning i affärer, och dertill hörer, att säljare må vid förfallodagen kunna påräkna betalning eller åtminstone vara i tillfälle att i exekutiv väg göra sin fordran gällande, synes köparenej böra, utan påföljd, vara berättigad att undandraga sig att utgifva skuldebref, och dermed betaga säljaren det bevis, som i nyssberörde hänseende är af nöden, G Lag-L tskottets Betänkande, N\o SS. samt såmedelst blottställa lionom för tvister och stridigheter angående en redan förfallen fordran , hvilkas förekommande varit lagstiftningens afsigt; likasom den säljare, som ej begagnar sin rätt all af köparen taga omformälda fordringsbevis, skäligen ej bör åtnjuta samma rätt, som han eljest egt. Utskottet, som i följd häraf anser bestämmelser i förevarande hänseenden af nöden, för att gifva krafl åt föreskrifterne i denna del och dymedelst befordra det åsyftade ändamålet, har, med hänsigt till de fördelar, som ömsesidigt påräknats, funnit den närmaste och lämpligaste påföljden böra blifva —för köpare, som vägrar utgifva skuldebref vid partihandel med betingadt betalningsanstånd, förlust af samma anstånd — och för säljare, som underlåter att af köparen, vid berörde förhållande, laga skuldebref, förlust af rättigheten till ränta från förfallodagen; och lår Utskottet alltså vördsamligen föreslå utfärdande af en Författning, hvarigenom, såsom tillägg till a §. 2 mom. af Kongl. Förordningen den 28 Juni 1798, varder stadgadt, som följer: Säljare, som underlåter iakttaga föreskriften i Kongl.
Hofrätten rättvist, i förmågo af 1 kap. 12 § Rätteg.-balken, döma Häradshöfdingen Eneqvist att för den vårdslöshet i domareembetets utöfning, han genom utfärdandet af i fråga varande origtiga gravationsbevis låtit komma sig till last, böta trettiotre riksdaler 16 sk. till treskiftes, samt att till godtgörande af den kostnad och skada, som i följd af samma origtiga bevis Johannes Sibbesson tillskyndats, till denne genast utbetala fyrahundra nittio riksdaler 10 sk. 2 rst. banco jemte sex procents genom bevillning minskad årlig ränta derå från den 1 Nov. 1847 tilldess betalning skedde, äfvensom att ersätta Joh. Sibbesson hans rättegångsutgifter vid Häradsrätten, hos R. S. JustitiäOmbudsman och i Kongl. Hofrätten med skälige ansedde trettio riksdaler äfven banco; varande Johannes Sibbesson ålagdt att sedermera till Häradshöfd. Eneqvist öfverlemna i hufvudskrifter dels Arvid Perssons till Jeppe Hansson den 29 Sept. 1830 utgifne skuldsedel å 333 R-.dr 16 sk. banco och dels den förbindelse, Häradshöfdingen den 13 December 1846 till Johannes Sibbesson utgifvit å 475 R:dr samma mynt. Ofver detta utslag bär Häradshöfdingen Eneqvist anfört underdåniga besvär; men Kongl. Majit har, i anledning deraf, genom nådigt Utslag den 2 Sept. 1851 Sig utlåtit, att som Hofrätten uti den å dess utslag tecknade besvärshänvisning rätteligen föreskrifvit bland annat, att Häradsh. Eneqvist, om han öfver samma utslag ville föra klagan, skulle vid de underdåniga besvären foga bevis, att de honom ådömde böter och ersättningsbelopp blifvit hos Konungens Befallningshafvande, Magistrat eller Kronofogde i orten nedsatta, vid äfventyr, att rätt till talan emot Hofrättens utslag eljest förlorades; men klaganden ej ställt sig berörde föreskrift till efterrättelse; Kongl.
— Läkareråd M — a W. Drick hvarje morgon på fastande mage två dricksglas varmt (50°) artificie.lt af D:r — d. — Frågor. — Svar. — Lösningar. — Breflåda. karlsbadervatten med en half timmes mellantid mellan hvarje glas. Tag vidare till hvarje måltid ett stort vinglas Ronnebyvatten. FortOlivia B., 20 år ber att få veta,: &gt;hvad som är bra mot qväljningar ». Som dessa kunna bero på hvarjehanda sjukliga tillstånd, så är det naturligtvis omöjligt att gifva svar på en så kortfattad fråga, ty behandlingen beror naturligtvis på orsaken. Hvad som i allmänhet plägar hindra (ej bota!) qväljningar, är att hålla en isbit i munnen eller svälja ned mindre dylika, dricka kalla kolsyrade vatten eller iskyld champagne, tugga på pepparmyntpastiller o. s. v. Tidningen kostar endast en (I) krona för qvartalet, befordringsafgiften inberäknad. — Fullständig modeoch mönstertidning gratis. i I I Kl I _ / L J IN Annonser mottagas .genom S. Gumselius annonsbyrå * ocn nos redaktionen till 2 5 öre pr 4-spaltig petilrad ( P. G. B J U R S T R Ö M S Bosättningsaffär, Lampmagasin och Konsthandel 51 Drottninggatan 51 Stor utställning och försäljning af alla slags I stort sortiment Bosättaingsartiklar Lrartiilar från enkla och billiga till de mest eleganta o ?h dyrbara. och Konstföremål Allt till de billigaste priser. i alla möjliga branscher och [39] former 1 ?ill Nu genast eller till våren Förlofvade. Nils Nordström och Anna Söderström. Karlshamn. t °] _ _ _ _ _ Boråkra. Idun (104) B yrå: Drottninggatan 48, en tr. Annonspris: 25 öre pr petitrad ( Utländska annonser 50 öre raden. Tidningen kostar endast 1 krona för qvartalet postarvodet inberäknadt. Ingen lösnummerförBäljning. Redaktör o c h FRITHIOF utgifvare: HELLBERG. Träffas å byrån kl. 10 — 11. A U m. Telef.
Plenidagen den 6 dennes behagade Hans Excedlence, Grefve Märner hedra mig med sina anmärkningar å min, under d. 3 framställde motion. Med hågkomsten fästad å föregående tider, finner jag mig smickrad, då dessa anmärkningar blifvit anförda af Herr Greive Adolph Göran Mörner, som för 13 år sedan, under dess då endast varande Landtmannatillstånd, ofta inom detta Ridd irhus talte för folkets väl och till befrämjande af dess fördelar, med en styrka, sorn var genomträngande och en vältalighet, som ingaf öfvertygelse om dess motiverfulla värde. Det är en verkelig förlust, att numera sakna den tidens lyckliga Talare, sorn då endast ömmade folkets fördelar. Herr Grefven har anmärkt, att Sverige vöre det land, som minst ägde att beklaga sig öfver sitt tillstånd: Jag medger det och in stämmer deruti fullkomligen, politiquement betragtadt; men derföre hafva vi endast att tacka vår älskade Konung, hvars existence är vår skyddsmyr. Men Sverige borde och kunde äfven blifva*lyckligt i Oeconomiskt afseende, hvartill jag önskat, att detta Riksmöte Öeii 10 Fcbruafiu matte föranleda, enar det af Konung och Ständer gemensamt bcredes. Uti min väckte motion har jag endast nämnt utlagor eller contrihutioner i allmänhet* icke bevillning i synnerhet, ehuru den äfven är medverkande. Jag har sagt, att de6sa utlagor aro hardt tryckande, samt penningenöden förvånande och jan,t stigande, derföre, att vahruvardet så väl å landtmanna, sorn andra inhemska producter fallit, till största delen 40 å 50 procent, och att rörelscCapitalet; som tölo af välviljan till väckande af Industrie i alla näringsgrenar, extenderades må hända för hastigt, i synnnerhet, då strypnings6ystemet 18 J? påföljde så brådstörtande. DeSsa äro de synbara anledningar, som Orsakat svårigheten, jr äfven omöjligheten för Svenska lolket, att in^d så inskränkta inkomster, nu kunna fortfara med lika contributioner.
Utskottet, som tagit nämnde motioner i öfvervägande, får med anledning deraf anföra, att fiåga i ungefär enahanda syftning varit väckt vid sistförflutne Riksdag, samt att Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, till svar derå, i dess Betänkande ]V:o 85, anfört: ”Hvad beträffar lagstiftningen i kameral-, ekonomioch politie-mål. anser Utskottet, att, då denna lagstiftning, till följd af föremålens beskaffenhet, mäste vara underkastad «n ofta återkommande förändring, för att lämpas efter olika förhållanden under serskilda tider, kan en samling af äldre föreskrifter derom icke blifva gagnelig, i förhållande till den kostnad, som derå måste användas; och i anseende till mångfalden af föreskrifterne och de serskilda ställen, derifrån de skulle framletas, kunde man föga hoppas, att samlingen skulle blifva så fullständig, att den alltid vore alt anse för tillförlitlig, så myckel mindre, som man svårligen kunde bestämma någon viss tid , hvarifrån den borde taga sin början. Deremot anser Utskottet det vara angeläget och väsendtligen leda till det med motionerna åsyftade ändamålet, att, då författningar i omförmalda ämnen utfärdas, de icke inskränkas till de delar, hvarom förändrade föreskrifter elier föi klal ingar meddelas, utan tillika fullständigt upptaga ännu bibehållna sladganden i de ämnen , hvarom de handla , på det man i en enda författning må igenfinna allt, hvad i hvarje ämne är stadgadt och vid tillämpningen undgå den ofta tidödande forskningen efter spridda lagbud och jemväl äfveutyret att icke alltid fullkomligt lyckas i denna forskning.” ''Utskottet kan icke instämma i förslaget att åt en serskild Comité uppdraga tillsynen å redact öten af utkommande föi fattningar. Då förfallningarne måste öfverensstämma med de derom fattade besluten , bör uppställningen ankomma på Kongl. Maj:ts rådgifvare, eller den Embetsmyndighet, sorn författningarne utfärdar, såsom ansvarige för så väl beslutet, som uppställningen.