Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den i Junti* af dfc mot GöthaCanalDisconfDirectlon framställde frenne anmärkningar, hvaröfver Ridderskwpet och Adeln, kunde i sammanhang med den på Statsoch BancoUtskottens handläggning för närvarande beroende fråga*, angående behörig undersökning af DiscontDireetionens förhållande, sig utlåta, Bifölls, Föredrogs å nyo RiddaihusUtskottefs dea 26 sistlidne Maji aflätne, samt den 5o:de i samma månad på bordet lagde, Memorial, innefattande förslag, så väl till ny Instruction för RiddarhusDirectionen med de derunder lydande Embetsoch Tjenstemän, som till Reglemente för Läns beviljande af de under RiddarhusDirectionen ställde Fonder, Herr Stråhle, Nils Wilhelm anförde sferifteligen: Då jag icke ägt tillfälle att se det af Höglofl. RiddarhusUtskottet uppgjorde Förslag till Instruction för Höglofl. RiddarhusDirectionen, samt Riddarhusets Embetsoch Tjenstemän, förrän samma förslag blifvit till Högloflige Ridderskapets och Adelns pröfning framiåmnadt, nödgas jag begagna den dyrbara rättigheten , att på detta ruin ytira mig, för att framställa åtskilige omständigheter och erindringar, hvilka jag förmodar vid Förslagets uppgörande hafva undfallit Högloflige Utskottets uppmärksamhet, meja som vid en nogare pröfning,. Deri 2 Junii. torde kunna föranleda till någon förändring deruli. Uti r §. af RiddarhusDirectionens arbets-; ordning år stadgadt, att en eller två Directeurer skola åtmindstone i eller 2 gånger i verkan jnfinnna sig å Riddarhuset, för att Öppna posterne, samt, bland annat, emottaga och genom Kamererare» låta insätta de medel, som insändas. Detta stadgande torde böra utvecklas så, att bestämdt kan utrönas, hvilkendera bör vara ansvarig för penningarne, antingen Directeuren eller Kamererare».
Ola Lasson från Christianstads län med 80 röster; Bengt Johan Holmlin från Göteborgs » 80 » Jan Andersson från Kopparbergs » 79 » Johannes Svensson från Skaraborgs » 75 » Olof Olsson i Olebyn, från Wermlands »74 » Jöns Persson från Blekinge » 74 » Svante Bergström från Östergötlands » 72 » Erik Andersson från Elfsborgs »71 » Johan Fredrik Fredriksson från Upsala » 70 » Johannes Andersson från Jönköpings » 59 » Fredrik Hallström från Stockholms » 58 » Anders Medin från Kronobergs » 58 » Nils Pettersson från Calmar » 58 » Anders Persson från Malmöhus » S8 » Johan Gustaf Dahlgren från Calmar » 52 » Carl Johan Johansson från Östergötlands » SO » Anders Wilhelm Uhr från Nerikes » 49 » Erik Ersson från Gefleborgs » 48 » samt Till Suppleanter: Jöns Rundbäck från Göteborgs län med 75 röster; Johan Olof Sundgren från Stockholms » 74 » Olof Thorell frän Elfsborgs »74 » Lars Daniel Andersson från Wermlands » 74 » Per Nilsson frän Christianstads » 73 » Gustaf Bolin från Upsala » S5 » Bih. till It. St. Prot. 186V <5i 1863. 9 Sami. 54 426 Prol.-Utdrag den 19 Juni 1863. hvaröfver protokoll genast uppsattes och justerades och skulle utdrag deraf varda i vanlig ordning expedieradt. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Sammansatta Stats-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande!): M 32. i anledning af motion om utarbetande af förslag i och för ordnandet af en verklig landstorm; och Sammansatta Stats-, Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, 33, i anledning om motioner om drawback eller restitution af erlagd tiilverkningsafgift för exporleradt bränvin. S. i). Vid förnyad föredragning biel vo bifallna Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande!):
Dä ifrågavarande åtgärder, enligt hvad Revisorerne sjelfve upplyst, blifvit vidtagne efter vederbörandes hörande samt haft till syfte att, utan förnärmande af andras rätt, bereda boställshafvarne en förmån, får Utskottet hemställa, att nämnde framställning icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. § 10. (Rev. Ber. pag. 64, Utlåt. pag. 225.) Af Revisorerne anföres ytterligare hurusom fabriks-bolaget Malherbe & Comp. i Luttich, genom kontrakt med Kongl. Krigs-kollegium af den 22 Februari 1856, åtagit sig att, innan den 1 Augusti samma år, till Kongl. Majit och Kronan leverera ett parti infanteri-gevär, pistoler och sablar, med förbindelse att för hvarje Stats-Utskottets Utlåtande N:o 157. 13 dag, leveransen kunde utöfver den bestämda tiden komma att fördröjas, erlägga 20 francs böter. Då leveransen icke inom behörig tid biel' fullgjord, anhöll bolaget, uppå anförda skäl, att Kongl. Majit måtte befria detsamma från utbetalande af de i kontraktet utsatta böter, och sedan Kongl. Krigs-kollegium under den 12 Mars 1857 i frågan afgifvit underdånigt Utlåtande och deruti, jemte anmälan att, enligt Kollegium tillhandakommen rapport, leveransen vore i det närmaste fullgjord, samt att återstoden af berörde persedlar förmodades kunna levereras inom första veckan af nämnde månad, tili ansökningen tillstyrkt bifall, har Kongl. Majit, jemlikt nådigt Bref af den 27 i samma månad,'frikalla! sökanderne från ifrågavarande bötesansvar.
I ir, bie 3kDoiIntddjliflten ber ^eidisftdube bes JUmiflreidjes ^djroeben p beni ^eidisj>djul‘bett-$otnptoir. urRunbeu unb belienuen I) ier mit fur i2(ns unb uufere '^{mts-T31act)fot'öer: 'J£ad)tem bie 'Kier 9teid) [taute lauf ihre3 auf ceni in 1863 abgebalteiten 9teid)»tage gefajften, uuc ron Sv. SDiajeftåt Cent ftbnige unietin 23 Celeber 1863 janctienivteu 33efd)lufiea, un» evnidcbtigr Haben, eili funbutes? tliileben be bitr» jyortfetjmuy teo föaueä Cev Scbteebifduui Kifeubabneit aiiipinebmeit; unb naditem teir haft biefev Kvmäcbfigung ta» evtoälmte 2Iiilel)en mit tein jpaufe ÄrfCllll) ©djrÖblT '» fienben abgefcblofieii t)aben, befenneit leir un» al» Sdntltnev be» Subabev» tiefev Cbligation ron efin glinden ffuiul ^ferling, fur Kapital uiit 3infen. leeldie einen Sbeil te» befag* ten 2tnlef)eu? au»mad)t, unter ten, teie nadiftebent, feftgefetjten 33ebiitgungen, nänilid): £)a» 'Ifnleben ift in Cbligatioueu eingetbeilt, mtt jieav, mie nadioevjeicbnet: Sevie 223 Cbl. å £ 1,000
Rikets Ständers beslut meddelad t vederbörande till underdånig efterrättelse. 4:0 angående eftergift af ett Dana-arf till Piteå Stad. i834 den 19 April i underdånighet anmäld. Rikets Ständers beslut meddeladt vederbörande till underdånig efterrättelse. 5:0 angående grunden för liqviden af framlidne Pastorn, Doktor Collins bos Statsverket innestående lönefordran. i834 den 26 April i underdånighet anmäld. Resolution för Sökanderne utfärdad i öfverensstämmelse med Rikets Ständers beslut. 6:0 i anledning af Öfver-Kommissarien Öijers ansökning att vid afskedstagande få å Allmänna Indragningsstaten såsom pension uppbära sin nu innehafvande lön. 1834 den 26 April i underdånighet anmäld. Kongl. Maj:t fann, i Bil. till R. St. ^futt. Otnbtidsm. Emb. Ber. den 14 fjfan. 1S40. 67 följd af hvad Rikets Ständer yttrat, Stals-Kommissarien Öijers underdåniga ansökning icke kunna bifallas. 7:o i anledning af väckt fråga om anläggning af en Stad vid Lysekihl i Bohus Län. i834 den 26 April i underdånighet anmäld. Kongl. Maj:t fann anläggandet af en stad i Lysekihl icke vara af behofvet påkalladt; men anbefallde Kommers-Kollegium att, efter Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes i Götheborgs och Bohus Län samt öfrige vederbörandes hörande, afgifva utlåtande i fråga om en handelsköpings anläggning derstädes. Målet slutligen afgjordt den 20 Februari i836 och kungörelse i ämnet utfärdad. 8:0 om indragning af Yexel-Kontrollörs-befatlningarne.
Också är jag öfvertvgad derom, att hvarken detta eller något annat Stånds fleste ledamöter komma att begära några bättre grundsatser, än billighet och rättvisa. Ingendera har jag hört någon af detta Stånd bestrida i Br Gyllenhaals framställning. Jag hoppas fördenskull äfven, att Ståndet återremitterar betänk., på det vi måtte kunna, när det återkommer från Utsk., göra hvad billighet och rättvisa kräfva. I den händelse Stånden icke skulle det göra, utan vilja straffa de oskyldiga — jag menar de 4 adjungerade ledamöterna — derföre att den ene eller andre embetsmannCn underlåtit sin pligt att på den behörigaste vägen vårda deras bästa 5 så är det säkert, att en dylik hårdhet å Ständernes sida skulle hämna sig sjelf på dem; ty den tid skall då komma, när en hvar skyr alt tjena ett samhälle, der man blir så bemött, som här är föreslaget att bemöta ifråga var. tjenstemän. Att hänvisa på besparingarna, under det en medlem af StatsUtsk., Prosten Åstrand, säger: ”att den statsreglering, som R. St. nu uppgöra, torde sä ordnas, att fö’'ga besparingar på hudvudtitlarna hädanefter uppkomma,” — det är detsamma, som att hänvisa på en tillgång, som icke finnes, och sålunda gifva sig skenet af rättvisa, men i grunden vara obillig. Detta kan ej vara detta Stånds mening, hvarföre jag är förvissad, att återremiss beviljas. Gr. Lewenhaupt, Patrik: Såsom egendomsägare inom Götha Hofrätts jurisdiction, anser jag mig äfven intresserad i denna fråga, och med fullt förtroende dertill, att Utsk. enligt bästa öfvertygelse behandlat ifrågavar. ämne, beklagar jag dock, att Utsk. genom sitt afstyrkande troligen snarare skadar än gagnar dem, som de velat tjena, nemi de skattdragande; ty obetydligt lida de af, om det af Presidenten Gyllenhaal begärda anslag beviljas, men så mycket mer, om, såsom sakägare, deras mål i många månader eller år blifva oafgjorda qvarliggande uti Götha Hofrätt.
Till afgörande företogs StatsUtskottets, den 28 Juni på Bordet lagda Betänkande, angående sökt anslag af Taffelpenningar för PresidentsEmbetet i Kongl. KanunarRätten, jemte 5:ne JustitieRåds ansökningar att vid afskedstagandet efter uppnådde 70 år få behålla, jemte lönen, älven Taflelpenningarne, såsom Pension. Friherre Stael von Hollstein, Corfitz. Ludvig : Det är mig okärt att göra en anmärkning vid detta StatsUtskottets Betänkande ; men, då StatsUtskottet uppgifvit, att den till penninglöntagare föreslagna tillökning blott är provisionel till riästa Riksdag och intills den äskade Committén kommit i verksamhet samt fått reglera och bestämma lönernas belopp, så tyckes deraf följa , att sjelfva lönerne ännu äro alldeles Oförändrade och tillökningen blott ett temporairt tillägg, sorn endast bör tillfalla den tjenstgörande Embetsmannen, icke Pensionärer, som hvarken i propositionen eller Ständernas beslut blifvit omnämnde; skulle likväl Ridderskapet och Adeln finna, att undantag vid detta tillfälle kunde äga rum 108 Den 2 Juli. s. m i afseende på dessa hedersmans förljenster, så önskar jag åtmindstone, att sadant matte ske med det förbehåll, att det icke mätte lända till prejudicat för andra redan afskedade eller hädanefter afskedstagande att erhålla mera än hvad författningarne tillägga dem. Jag vill derföre icke söka hindra antagandet af Betänkandet, men reserverar min tanka till Protocollet. / Uppå af Herr LandtMarskalken gjord proposition, blef Betänkandet af Höglofl, Ridderskapet och Adeln bifallet.
DiscontContoiren samfäldt, i hvad fall som helst, ej tillätes öfverskrida Maximi-beloppet af 60,000 R:dr. Fjerde Punkten, (pag. i5i^ att ringare län ej erhälles än å 1000 Rrdr^ samt derutöfver jemnt ioo:talj äfvensom femte punkten, att utlånings-tiden bilf ver från en till fyra månader, och vid lånets förfallotid omsättning ej får ega runij äro utan anmärkning lemnade, och g/j Banco-Utskottets Utlåtande N.o 82. anmälas härigenom å byo till Rikets Ständers bifall* Den i 5:te punkten gifna tillstyrkan, att ränta efter en half procent för hvarje månad må af dragas vid Iåns meddelande_, har, likasom Utskottets Öfriga förslag om räntornas höjande, ej blifvit utan anmärkning lemnad, och några Ledamöter hafva yrkat, att 5 procents årlig ränta, äfven fot* meddelande lån af Upplånings-fonderna, måtte blifva stadgad* Banco-Utskottet vill gerna medgifva, att det, vid första påseendet och från en sida betraktadt, kan visa sig origtigt, att lån mot fullt säkra hypotheker, utan omsättnings-rättighet, och ämnade för den större handels-rörelsen, skulle blifva betungade med drygare ränta än de Discont-lån, mot blott borgen, sorn, tinder omsättnings-vilkor, beviljas af Banco-Disconten och LånContoiren.
Härvid förekommo; l:o, det yttrande, hvarigenom Utskottet, med afstyrkande af hvad Kongl. Maj:t, i afseende på ett serskildt undsättnings-creditivs anvisande, föreslagit, hemställt, alt det vid sednaste Riksdag beviljade och å Riks - 636 Prot.-Utdra", den 10 Februari 18 45- gälds-Contoret anvisade enahanda creditiv å 100,000 R:dr må upphöra: Bi jolis-, 2o, det yttrande, som pag. 2 förekommer, och hvarigenom Utskottet tillstyrkt anvisning af medel för ändamålet; Återremitterades-, och 3:o, hemställan, pag. 3, om de der antydda medlens öfverlemnande till Riksgälds-Contoret: Bifölls. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Siats-Utskottets utlåtande, N:o 161, i anledning af ifrågastäldt understöd för Enkeoch Pupill-cassan vid Riksgälds-Contoret; äfvensom till handlingarne lades Förstärkta StatsUtskottets memorial, N:ris lö2 och 163, angående verkställda omröstningar. S. D. Föredrogos ånyo Statssamt Allmänna Besvärsoch Eko110mi-Utskottens nedannämnde betänkande och utlåtande:
N:o 14, och upprepar den önskan, att när man vill bedöma och klandra sednaste Sländers realisationsbeslut, man mätte sträcka sina forskningar litet längre än till Banco-reglementet och vissa ensidiga tidnings-artiklar, åtminstone till den tidens officiella handlingar. Likaledes får jag be den värde talaren icke förblanda Bankcredit med Statscredit, eller en klok bankrörelse med cours-operationer. Klokt användande af sin credit, klokt ordnande af sin rörelse kan ingen Bank, vare sig allmän eller enskild, underlåta; deremot, hvad cours-operationer beträffar, tror jag mig redan hafva för mycket både i tal och skrift visat deras paliiativmässiga otillräcklighet, för att underkastas beskyllningen af deras försvar. Vidare i afseende på påståendet, att i England anser man vara det rätta att indraga Bankens lånerörelse, så snart uttagning af silfver skett till större mängd, får jag anföra, att särdeles sedan man äfven tagit erfarenheten till råds för att lära, huru en Bank bör förvaltas, rättar man både utsläppning och indragning af sedlar endast efter rörelsens behof å ena sidan och creditens medgifvande å den andra, för hvilka inga andra proportioner låta stadga sig, än dem en klok Styrelse sjelf för tillfället bestämmer. Sålunda t. ex., vid den stora handelscrisis och Provincialbankernas fall i December 1825, ökade Engelska Banken på 3 veckor sina sedlar från knappt millioner Pund St. till öfver 25,700,000 P, St., eller med nära 70 procent, utan våda för dessas credit eller obehindrade inlösen, men till 1'äddning för mångfaldiga näringsidkare. Slutligen kan jag icke underlåta uttrycka min förundran öfver bristen på sammanhang emellan de allmänna grundsatser, Hr Nordenanckar synes erkänna, och de förslag han dock tillstyrker.
Muspell (öfverhimlen), Åsgård (himlen), Ljusalfheim (jordens yta); på jorden: Vanaheim (vattnet), Midgård (den af människorna bebodda jorden), Utgård (jordens yttersta omkrets, jättarnes verld); under jorden: Svartalfheim (närmast under jordytan), Hälheim (djupt ner i jorden, de dödas verld), Nifelheim (dimmans obebodda verld, der också de fördömda sägas bo). Mellan gudars och människors verld finnes en å, Ifving (fn. Ifing), som öppen skall rinna under tidernas lopp och aldrig fryser till. Ifing af if eller ifi, tvifvel. Här talas blott om denna tidens verldar, hvarför det är ett uppenbart fel att dit räkna Gimle (se § 26). Såsom det synes, tänkte man sig Häls rike såsom en särskild afdelning af Nifelheim. I fysisk bemärkelse är Ifving luften, som sväfvar fram och tillbaka och aldrig fryser till; i andlig bemärkelse (ss. hos Grundtvig) betecknas dermed, att den stora striden mellan gudomsgnistan i oss och det djuriska elementet icke kan biläggas. Språken. En sång i Eddan, som heter Allvismál, lär oss att känna de särskilda väsendenas språk. De ord, som höra till gudars och människors tungomål, äro ofta urgamla, men återfinnas i verkliga språk (tyska och nordiska), medan de andra väsendenas vanligen äro simplare ord eller omskrifningar och figurliga talesätt. Så t. ex. heter jorden hos människor: jörðr, jord; hos åsar: fold, land; bland vaner: vegar, vägar; bland jättar: igroenn, alltid grön; bland alfvar: groandi, groende; bland dvergar: aurr, ler. Jfr Homeros, som äfven gör skilnad på gudars och människors språk samt anför ord af båda. Yggdrasil. Verlden föreställes också under bilden af ett träd. Askträdet Yggdrasil (fn. Yggdrasill) är bilden af verlden såsom ett helt, såsom en enda stor organism. Det beskrifves sålunda.
I sådant afseende vet jag icke något mera ändamålsenligt, än att åt Provincial-Authoriteterne öfverlåta bestämmandet af Arrendebeloppen och derigenom hindra Speculanter, hvilka tro sig förstå, men likväl sakna nödig kännedom om jordbruket, att gifva mera i arrende, än de kunna komma ut med, hvarigenom betalningsansvaret oskyldigt kastas på Cautionisterne, sedan jorden, Ofta nog, för en half mansålder är genom vanhäfd förstörd. Högre arrende än LocalAuthoritelerne bestämt, bör aldrig få erläggas. Skulle vid detta bestämmande något misstag ägt rum, så rättas det vid den blifvande auctionen på städjan, och då flere täfla om ett och samma arrende, är det endast städjan, hvilken för en gång betalas, men icke det årliga arrendet, som höjes. Jag tror för öfrigt att slädjan icke i allmänhet kommer att blifva betydlig, och kan således icke dela Herr Munck af Rosenschölds farhåga, 8o Den 18 November f. m. utan instämmer i Utskottens förslag; men om jag skulle tillåta mig någon anmärkning vid det afgifna förslaget, så blef deri af en motsatt beskaffenhet; och jag anhåller att, i händelse återremiss beslutas, Utskotten ville taga i öfvervägande: 1:0 att de Oflicers-boställen, som tillhöra Flottan, blott äro fyra till antalet och att de föreslagne åtgärderne i anseende till dem icke kunna sättas i verket; och 2:0 att arrendetiden blott blifvit utsatt till 3o år, då jag deremot tror att den bör bestämmas lill minst 5o år. Svenska Jordbruket i allmänhet, och synnerligast om egendom är i vanhäfd, fordrar icke så ringa capitals användande, för att bringas till fullbördighet. E11 far för flere barn nedlägger icke det capital han kan äga på en arrenderad jord, derest han ej med säkerhet vet, att äfven barnen få njuta lill godo den högre afkastning han beredt. Tiden af 3o år är för kort, för att i denna del lemna full säkerhet.
Också är portot i de flesta länder jag känner olika, och landet är i fråga om telegraferingen så indeladt, att afgiften ökas med afståndet. Om jag skulle föreställa mig, att motionärens förslag skulle komma att antagas, skulle äfven statsinkomsten af telegrafverket komma att nedsättas till hälften af hvad den nu är. Jag tror visserligen, att hvad Staten förlorar i inkomst genom motionärens förslag, kommer allmänheten till godo, men jag tror äfven, att om ett förhöjdt porto för kortare afstånd skulle fastställas, allmänheten dermed ingalunda finner sig belåten. Dessa mina anmärkntr anhåller jag måtte få åtfölja remissen till Utsk. Hr von Kraemer: Utan att inlåta mig i något utförligt försvar för min motion och mera i detalj gående redogörelse för de åsigter, som legat till grund för min framställning, hvarmed jag upskjuter intilldess motionen till afgörande från Utsk. återkommer, har jag velat med några ord möta den siste talarens anmärkn:r. Med glad förvåning har jag hört, att han, ehuru bestridande min motion, dock hyllat min idée om ett medelporto för telegraf-korrespondens i Sverige. Endast i fråga om siffran äro vi af skiljaktiga tankar. Hr von Heland har nemi. ansett detsamma böra bestämmas till 3 men jag endast till 1 R:dr. Detta är en fråga, hvarom Utsk. kommer att bestämma, och skulle den af mig föreslagna medelsatsen icke befinnas vara till sitt belopp den rätta, skall det icke falla mig in, att derom tvista, utan underkastar jag mig villigt Men jemnkning härutinnan, den pröfvande auktoriteten kan anse lämplig; dock vill jag icke gå så långt som siste talaren föreslagit eller till ett medelporto af 3 R:dr, hvilket synes mig för högt. Samma talare har äfven befarat, att om ett medelporto i enlighet med mitt förslag infördes, skulle de längre distancerne uptaga hela korrespondensen och specielt den Ryska transito-korrespondensen helt och hållet uttränga den Svenska. Mig synes, att man i anledn. af dessa anmärkn:r tryggt kan påstå, att ett dylikt fall, af embarras de richesse, vore snarare att önska än att beklaga.
St. utfärdad instruclion tillkommer, dem tillrättavisa för hvad de hafva försummat. Ilr Mannerskantz, Carl Axel: I conseqvens med den sats, som Ilr von Hartmansdorff framställt, skulle del afslag, som R. o. Ad. redan fattat i afseende på de medel, som blifvit anslagne lill Arme'ens pensionscassa samt Ämiralitets-krigsmauscassan, varit obefogadt, äfvensom Revisorerne då äfven skulle vara förpligtade att ingå i den noggrannaste granskning af de medel, som till dessa cassör af Staten blifvit lemnade. Föröfrigt 5 40 Den 27 November e. m. skulle del syslem, som Hr von Hartmansdorff önskar se utfördt, leda lill eli ganska vidlyftigt resultat, emedan R. Sl:s Revisorer med samma skäl, sorn de böra granska kyrkornas räkenskaper i Skåne, Halland, Blekinge oell Bobus län, skulle blifva skyldige ali granska räkenskaperne för ulla de kyrkor, hvilka ägde det obetydliga anslaget af några tunnor kronotionde. Frih. PaImstjerna , C ar1 Otto: Om den grundsats skulle tillämpas, som bär blifvit yttrad, att nemi. alla dispositioner af Statens medel skulle af R. St:s Revisorer granskas, hvarvid dessa borde ingå i sådane detaljer, sorn de ifrågavar. kyrkoräkenskaperne, sä skulle Revisorerne äfven hafva sig ålagdt alt granska den vinsäd, sorn ingär lill alla kyrkor i Riket, det lilla statsanslag, som, uppgående till 9(5 r:dr 37 sk. 4 r:st., tillkommer klockaren, samt den kronotionde, som är anslagen lill corporalerne vid regementerne o. s. v. Jag hemställer hvartill detta skulle leda? Då såväl Revisorerne sjelfva som StatsUtsk. hyst samma tankar, som Frih. Cederström bär yttrat, nemi. alt R.
Uti delta ämne hafva Rikets Ständers Justitias-Ombudsman, i dess sista Embets-berättelse, samt Herr Cederschiöld, Robert Theofron, uti en hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln väckt motion, framställt förslag, hvilka blifvit till Lag-Utskottets behandling öfverlemnade. Justitiae-Ombudsmarrnen omförmäler, att, då fråga om organisation af allmänna beväringsmanskapet väcktes och uppmärksamheten fäslades vid de Special-lagar, dem hvarje medborgare, under loppet af fem år, skulle lyda; så förordnade Kongl. Maj:t, till följd af Rikets Ständers i underdånighet framställda önskningar, att Krigs-lagarne skulle öfverse» och granskas; men enär en längre tid härtill erfordrades, så utfärdades emedlertid två Circulär-bref af den 26 November 1812, det ena till samtlige Regements-Cheferne och det andra till vederbörande Befälhafvare vid de serskilde Flottorne, hvarigenom, bland annat, den mildring i Krigs-lagarne bereddes, att gatulopp afskaffades och spöslitning inskränktes, samt begge utbyttes mot prygel,stral!', äfvensom serskilde gradalioner af arrest eller visst antal prygel i den extra judiciela bestraffningen bestämdes. Dessförinnan, eller den t2 October sistnämnde år, hade Kongl.
Det för en jernbros uppförande öfver Svartån, å landsvägen meilan Linköping och Bergs gästgifvaregård, vid sednaste riksdag, Hanekinds och Gullbergs häradsboer beviljade och*år 1852 från Riksgälds-kontoret utbekomna lån å Trettontusen trehundratretiotre R:dr 16 sk. bör återbetalas medelst erläggande, före hvarje års slut, af Sex procent å lånets ursprungliga belopp; vid hvilken återbetalning räntan godtgöres efter Fyra för hundra årligen af det obetalda kapitalet öch öfverskottet utgör afbetalning å detsamma. Då det till liqvid förfallna beloppet icke inom bestämd tid inbetalas, skall Fem procent årlig ränta ä detta oguldna belopp erläggas, intilldess inbetalningen häraf verkställes. §. 58. 17 §. 58. Sedan det, såsom bidrag till kostnaderna för en brobyggnad, öfver Dalelfven, i närheten af Gustafs /yrka, under sistförflutna riksdag beviljade och år 1853 utbetalda lån å Fyratusen R:dr fått, under Två års tid, utan ränta innehafves, böra Sex procent å det ursprungliga lånebeloppet, inom hvarje års utgång, till Riksgälds-kontoret inbetalas, hvarvid Fyra procent å det oguldna kapitalet beräknas såsom ränta och återstoden såsom kapital-afbetalning. Sker den föreskrifna inbetalningen icke inom bestämd tid, bör för det förfallna oguldna beloppet utgöras sådan ränta, som i näst ofvanstående 3:ne §§'. är stadgad. §. 59.