Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och nu, se'n så ska allting bli annorlunda. Ska det? Det ä' nog sant. Och inte bara det. När jag ä' fullvuxen och vi riktigt kan förstå hvarann, SUNDIN. KERSTIN. komma ifrån hvarann så mycket som vi gjort, färer, eller... Ja, jag vet inte, men när jag var Ja, det ska det. Jag vet inte hur vi kunnat om det varit skolan eller moster eller pappas afliten och mamma lefde voro vi mycket mera för hvarann. Om ni visste, hvad jag höll af honom! Då jag tänker på det, tycker jag det ä' riktigt ­ 29 ­ märkvärdigt, att ett litet barn, som jag var, kunde hålla af någon så mycket. SUNDIN. hålla af varmt. Ni har varma ögon. Jag tror, att ni kan KERSTIN. ädlaste menniska, som kunde finnas på jorden, Jag trodde honom vara den allra bästa och och jag skulle ha slagit den, som sagt något annat. Jag trodde han visste allting och förstod allting. Och när jag var afundsjuk på flickorna i skolan för att de hade så mycket fina saker, som pappa så tänkte jag alltid: ja, men en så'n pappa som jag har, det har ni ändå inte. SUNDIN. och mamma inte hade råd att ge mig den tiden, Håller ni inte lika mycket af honom nu då? KERSTIN. sätt, förstås. Och så tror jag naturligtvis inte längre, att han ä' så där ofelbar. SUNDIN. Jo, visst gör jag det, fastän inte på samma ska bli lika mycket för hvarann igen, som när ni var ett litet barn? Ja. KERSTIN. SUNDIN. Nej, nej. Men nu tror ni i alla fall, att ni Men det tror inte jag. ­ 30 ­ KERSTIN. Hvarför det? helt igen. Hvad som en gång är afklippt kan inte bli KERSTIN. SUNDIN. SUNDIN. Afklippt! Hvad ä' det som ä' afklippt? Ert förhållande. Så länge en varelse behöfver skydd och vård af en annan för sin utvecklings andra, men sedan hvar och en börjat lefva sitt på den vilda naturen. Där känna inte ens föräldrar och barn hvarann. KERSTIN. SUNDIN.
Stjernstedt anfört, kan jag ej förstå. Jag tror, att, der älleledning saknas, så kommer densamma också att saknas intilldess uplysningar i ämnet slå att vinna, tabellen må omskrifvas än aldrig så många gånger. Ty ingalunda leder del lill älleledningarnes kompletterande, alt tabel - Den 26 Maj. 155 lerne öfver desamma omskrifvas, utan genealogierne måtte väl anses vara kompletterade då för alla ätter tabeller blifvit renskrifna, som fullständigt uptaga de uplysningar, som om ätterne kunnat erhållas. Frih. Stjernstedt: Jag bade tagit för afgjordt alt Hr Frejdenfelt fattat, min mening varit sådan, att då genealogier finnas, som icke äro kompletterade, delta kompletterande beror på ätterna n nens åtgöranden, i sådana fall der ätteledniug saknas eller sådane upgifter för en längre förfluten tid fattas, som icke på annat sätt än genom hufvudeller ättemäns försorg kunna erhållas, hvadan ock, i den mån dylika fullständiganden meddelas, ifrågavar:de genealogier böra förmodas så småningom blifva kompletterade samt följaktligen samma tabeller oftare vara renskrifning underkastade, än hvad med öfrige sådane behöfver vara förhållandet. Det är således denna komplettering jag afsett. Hr von K immer: Jag skall ej bli vidlyftig, då jag i den uplästa reservationen anfört hvad jag i hufvudsaken skulle hafva ali säga; och vill blott påminna att de 5,600 labellerne angå endast de lefvande ätterne. Om äfven labellerne öfver de döda ällerne någon gång renoverades, skulle det ej skada för forskningens skull, emedan de äro underkastade nötning och af liden göras otydliga. I den nu gällande Instruktionen är skyldigheten rör:de renskriften af de genealogiske labellerne bestämdt fördelad, hvilket icke är förhållandet i det nu afgifna förslaget lill denna §, men jag anser vara af en öfvervägande fördel.
Jag ber dock emedlertid att få anmärka det jag fruktar att Frih. Raab icke läst 37:de §:n i Bet:det, då han säger att beväringsfonden skall användas till eliters uppsättande. Det står alldeles icke bestämdt föreskrifvet, och då jag vågar säga att jag känner sammansättningen af förslaget bättre än Frih. Raab, vågar jag äfven påstå att utaf denna 37:de § icke någon slutsats kan dragas, hvarigenom K. M:t bindes i afs:de på användandet af denna ifrågav:de fond till eliterna. Summan har blifvit uppgifven, och approximatift framstäldt huru densamma borde användas, men Ständernas yttrande ang. sjelfva saken har icke blifvit begärdt; hvarföre man bör noga akta sig att framställa något om densamma, emedan TJtsk:t anser saken endast som en kalkyl, huru medlen skola kunna användas. Just derföre att förslaget är nytt och man i följd deraf icke kunnat fälla något omdöme derom, har TJtsk:t afhållit sig från allt utlåtande öfver användandet af dessa medel. I fall nu detta förslag ej i verkligheten skulle vara lämpligt, så är K. M:t oförhindrad att använda penningarne till beväringens ökande på annat sätt, och jag föreställer mig derföre att förslaget är uppsatt med den försigtighet att intet band är lagdt på K. M:ts disposition i detta fall; och jag anhåller derföre fortfarande om bifall till Utsk:ts förslag. Hr Wrangel: Jag är af Gr. Sparre förekommen genom det anförande, han nyss hade, och vill derföre endast i största korthet yttra mig. Dervid får jag först fästa de Hrr:s uppmärksamhet, som yttrat sig mot denna §, på de stora skäl till tacksamhet, de hafva, att Hr Gr. och Landtm icke genom klubbslag afbrutit dem, då de i sina anföranden sammanblandat 28:de och 37:de §§:na, oaktadt den sednare ännu icke är föredragen. I afs:de på sjelfva elitsystemet har Frih.
Majit, som, på grund af hvad Kollegierna anfört, funnit giltig anledning icke förekomma lill utsträckning af redan meddelade stadganden i fråga om skjutsoch traktamcntscrsättningar i vissa fall ål fjerdingsman, ansågc deremot, lika med Uikets Ständer, alt sådan ersättning borde nämndemän tillkomma äfven vid en del andra förrättningar, än deni, som i nådiga Kungörelserna den 25 Januari 1842 och den 11 Augusti 1854 vöre afsedda, och har Kongl. Maj:!, med förklarande att de af Kollegierna föreslagna grunder för ett närmare bestämmande häraf syntes i hufvudsakliga delar vara med billighet öfverensstämmande, velat, innan författning i ämnet utfärdades, inhemta Uikets Ständers yttrande i afseende å den ersättning, som af allmänna medel borde utgå, och i sådant hänseende föreslagit, alt dessa kostnader, hvilkas belopp nu svårligen kunde med någon säkerhet beräknas, måtte, i likhet med hvad som redan egde ruin med de nu bestämda ersättningarne i slika fall, utgå af reseoch traktamentsanslaget å den Uiks-statens Hufvudtitel, hvars rätt eller fördel ansåges hafva varit af den vid hvarje tillfälle hållna synen eller förrättningen beroende. Utskottet, som, lika med Kongl.
Hvad som för detta ändamål behöfde stadgas, förmodade jag vara, att när borgenärer, i följd af cessionsansökning, sammanträda inför Rätten enligt 61 § i Konkurslagen, dem skall föreläggas förslag till de kostnader, som offentliga stämningens utgifvande och kungörelse derom i tidningarna samt kallelsers utfärdande och fortskaffande anses upptaga, och borgenärerna förständigas, att de gode män, som till emottagande af egendomen utses, böra kostnadsbeloppet genast förskjuta, eller ock inom förelagd tid styrka, att tillgång härtill i afträdda egendomen saknas; att när ingen borgenär sig inställer eller ock något val af goda män ej kan äga rum, kostnadsförslaget skall meddelas gäldenären, med enahanda föreläggande, saint att om, i ena eller andra fallet, brist på tillgång till kostnadsförskottet behörigen styrkes. Rätten då är skyldig att kostnadsfritt utfärda offentliga stämningen jemte deraf följande kungörelser och kallelser, hvilka då äfven kostnadsfritt böra af kronooch stadsbetjente fortskaffas, men att så länge hvarken sådant betyg örn bristande tillgång inkommit eller kostnadsförskottet blifvit erlagdt, någon vidare åtgärd vid målet ej äger rum; skolande, i händelse af bristande tillgång, kungörelsernes införande i allmänna tidningar bekostas af allmänna medel. Troligen vore det blott sällan, som ett så beskaffadt stadgande behöfde tillämpas; och saken vore i detta afseende af ringa vigt. Men så vida det är af rättvisan, som detta stadgande påkallas; förmodade jag ämnet icke vara oförtjent af Kongl. Majits nådiga uppmärksamhet. 1 sista berättelsen förekommer ett förslag till lagstadgande om rättighet till besittning af omtvistad fast egendom. Andra fall återstå, der den exsekutifva myndighetens handräckning vore af nöden, men icke kan erhållas, eller der åtminstone stridiga begrepp om rättigheten att erhålla sådan handräckning råder hos domare och exsekutorer.
337 ringen skulle hafva till följd en ganska väsendtlig förenkling genom upphörandet af alla de vidlyftiga bestyr med begrafningshjelpens bokförande, redovisning och ulanordnande, jemte de dermed förknippade kontroller, äfvensom af alla de tvister och utredningsfrågor, som af nuvarande förhållande i detta afseende föranledas; och då ersättningen till slerbhusen af de till begrafningshjelp gjorda löne-innehållningarne endast innefattar ett återställande af de medel, som staten till vård och förvaltning emoltagit, hafva, efter inhemtande af förhållandet med de tillgångar, och deribland serdeles hesparingarne å allmänna indragningsstaten, som ingå i årliga liqviderne emellan Stats-kontoret och Mikels Ständers Riksgälds-kontor, af hvilka tillgångar så väl berörde ersättning som godtgörelsen till pensions-kassorna höra utgå, Rikets Ständer, i betraktande af allt detta och på de skäl i öfrigt, som E. K.
Under det regleringen af kronans parker och allmänningar, hwarKronopark om är 1824 förordnades, ytterligare fortgätt, hafwa, i afseende pä ÄnA"'tc'.''' dispositionen af de ät Häradsmenigheter upplätne Allmännings-skogar, speciella föreskrifter tid efter annan blifvit meddelade; warande för det närwarande pä Kongl Majus Nädiga pröfning beroende ett efter wederbörandes hörande afgifwer förslag till jemkning Lwisja delar af hwad angäende Härads-Allmänningarnes förwalrning nu är i allmänhet stadgadt, hwilket förslag bland annat äsyftar att, pä sätt > af Rikets Ständer jemwäl blifwit begärdt, öfwerläta ät allmänningsintresenterne ett widsträcktare deltagande i förwaltningen i allt hwad som icke rörer det wetenstapliga af stogShushällningen, äfwenfom att, utan kostnad för intresenterne, pästynda och befrämja införandet ä detza allmänningar af ett förbänradt stogshushällnings-system. För öfrigt hafwa i sistnämnde ändamål serstilta åtgärder redan blifwit widtagne, dels medelst befallning till Chefen för Skogs-Jnstitutet att företaga inspektionsresor, dels genom bemyndigande för bemälde Chef att lata genom Institutets elever, under ledning och eftersyn af Institutets Lärare, biträda Jägeribetjening^; med uppmätning och trakthuggningsindelning af stogarne inom wifa Län, der ett sädant biträde företrädeswis funnits af bshofwet päkalladt. Attgäende de Uti en till Kongl. Maj:t afläten strifwelse anhöllo
För min del kan jag ej inse den öfverensstämmelse Herr Rosensköld funnit emellan det förslag, som Utskottets Betänkande innehåller, och det som Herrar Mannerstam och af Brinckman nu framställt. Visserligen nämnes i Betänkandet äfven om en Revision, sammandragning och omarbetning af våra economiska Lagar, såsom ett nödvänligt vilkor för den nya ordningens införande och nytta; men, om jag rätt fattat de Herrars mening: hvilka jag nyss nämnde, så föreslogs af dem, att denna omarbetning af Lagarne, hvarefrer administrationen skulle verka, borde föregå all åtgärd till sjelfva administrationens organisation, och att törst, sedan denna omarbetning vöre fulländad, man deraf kunde sluta, om några, och hvilka, förändringar i det nu varande admimstrationssättet beböfdes, äfvensom det då äfven tydligen skulle visa si *, hvilken princip, den collegiaia eller ministerielia, dervid borde följas. Jag instämmer till alla delar i detta förslag, och tror, att, om denna arbetsmethod utstakas för den blifvande Committéen, den då har fått af Riksens Ständer all den Instruction den behöfver och bör få. Herr af Brinckman: Jag anser den af Frit herre Boije framställde, och af Herr Munck af Rosensköld understödde, proposition icke kunna äga rum, då den dels innefattar ea vilkorlighet, som med )a eller Nej icke bestämt kan besvaras, dels antager en stridighet i Utskottets Betänkande emot Regeringsformen, scuu väl icke får medgifva^. 404 Den 2 2 Junii e. m. Herr Munck af Rosensköld: Jag har ej tillstyrkt, att ifrån bifall af Utskottets Betänkande skulle undantagas hvad som strider emot RegeringsFonnen, utan hvad som medförer ändring deruti. Ibland annat har Utskottet föreslagit. Allmänna Beredningens afskaffande, hvars tillvarelse uti Regeringsformen är bestämd, och det var på den grund jag förenade mig med Friherre Boije, uti den anhållan, att proposition måtte göras till bifall å Betänkandet, så vidt detsamma icke medförde ändring i RegeringsFormens stadgande.
Comiterade i det följande underdånigst framställa, om vissa skatters liqviderande höstetiden, circa 1,000,000 R:dr Statsmedel af hvarje års utskylder, som, enligt nuvarande förhållanden, först påföljande året skulle erläggas, komma att vid nyssnämnde tid inflyta och således under skatteåret blifva disponible, hvilket belopp nära motsvarar de löneersättningar, som qvartalsvis borde utgå; och, om för öfrigt den förändring vidtoges, att Stats-fyllnads-summan, som nu icke förr än den 1 Mars får disponeras, blefve för Statsverket tillgänglig redan vid årets början, skulle möjligheten att bestrida de ersättningar, som vid hvarje års slut borde utgå, deraf betydligen underlättas, enär dertill kunde användas de medel, som annars måst reserveras för de under första månaderne af påföljande året förefallande utbetalningar, till hvilkas besörjande tillgång genom Stats-fyllnads-summans tidigare utbekommande erhölles. 4:o. Angående sättet för EronoTiondens och Hemmansräntornas utgörande. 26. Nu gallan Då fråga här endast kan blifva derom, huruvida KronoTionden de stadganden. och Hemmansräntorna, så framt dessa sednare fortfarande varda i persedlar utsatta, hädanefter, som för närvarande, böra få in natura levereras eller skola med penningar lösas, tro Comiterade det icke vara af nöden att närmare upptaga och utreda de serskilda stadganden, som tid efter annan angående berörde räntors utgörande blifvit meddelte, ulan synes det vara tillräckligt att här anmärka, att enligt nu gällande Författningar, hvaribland såsom de hufvudsakligaste må åberopas Kongl.
Sedan överser de riddarhusoch adliga stiftsjungfru direktionens arbete sedan förra riksdagen, reviderar riddarhuskassan och adliga kadettfonden samt övriga kassor och fonder. Mellan riksdagarna sköts riddarhusets angelägenheter av en direktion av 7 ledamöter efter särskild instruktion. Med introduktionen för dem som konungen upphöjt till adlig, friherrelig och grevlig värdighet förhålles till alla delar efter vad Kongl förordningen av den 8 maj 1775 och 11 februari 1800 föreskriver. Det åligger riddarhusdirektionen att mellan riksdagarna hålla ordning på de genealogiska tabellerna. Under riksdagarna blir det en ovillkorlig skyldighet för riddarhusutskottet. Ingen får upptaga annan ätts namn eller vapen vare sig levande eller utdöd, så att inte oreda och misstag blir begångna. Efter att kungen hemförlovat riksdagsmännen på rikssalen avlämnar lantmarskalken staven till den äldsta greven, som tillsammans med 6 deputerade återlämnar staven till konungen. Stockholms slott den 31 mars 1810. CARL. Förordning angående fullbordande av äktenskap med kvinna, som blivit lägrad under äktenskapslöfte; Stockholm den 3 april 1810. Den gamla förordningen, som förutsätter vissa tvångsmedel i händelse att endera parten inte vill ingå äktenskap, trots att kvinnan blivit hävdad och mannen lovat äktenskap, kommer att upphöra. Enligt kap 3 i Giftermålsbalken gäller att kvinna som blivit hävdad före äktenskapet under äktenskapslöfte, men där mannen vägrar vigsel, skall ärendet instämmas till domkapitlet till förlikning. Vägrar endera parten ändå överlämnas målet till Vårt Eget nådiga avgörande. Lagen om kvinnans och barnet rättigheter skall dock gälla. Stockholms slott den 3 april 1810. CARL. Förordning huruledes rättelse och förklaring i gjorda Fideikommissförfattningar må sökas, samt vad i avseende på fardag av fideikommissegendom kommer att iakttagas Vill någon fideikommissarie göra förändringar av sin egendom, måste det anmälas hos Oss, så att Vi med Högsta domstolen kan ge förklaringar. Avlider fideikommissarien gäller samma fardag på egendomen enligt jordabalken som gäller för andra sterbhusdelägare Förordning angående ändring av 10 kap i Kongl Stadgan om värvning och manskaps lejande till krigstjänst.
I anledning häraf beslöt KammarCollegium den 29 Mars 1779 CirculairBref till Landshöfdingarne, hvilka, utan att högstberörde Nådiga skrifvelse omförmäles, efter gjord utveckling af deruti uttalade grunder för räntepersedlarnes förenkling, anmodades ombesörja detta ärende samt för sådant ändamål, till förekommande af olikhet, låta till LandsContoret inkalla samtlige Häradsfogdar och Häradsskrifvare i Länet att samråda om sättet och öfverenskomma både om hufvudpersedlarne och uträkningarne, äfvensom nödigt vore att öfverlägga med andra kunnige män i orten; Och borde, sedan allt blifvit sålunda utredt, ett fullständigt projekt till Jordebokens inrättande efter de föreskrifne grunderne författas och till Collegium insändas, hvarefter, och sedan innevånarne blifvit hörde, slutlig hand dervid komme att läggas. Detta Circulair har dock, enligt anteckning å conceptet, endast afgått till Landshöfdingarne i Stockholms, WesterNorrlands, Calmar och Skaraborgs samt 3 Finska Län och den derigenom förordnade räntereduction kom endast till verkställighet i Nylands och Tavastehus Län. Sedermera synes fråga i detta ämne icke hafva blifvit väckt förr än vid 1809 års Riksdag, då Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse af den 25 October samma år, hos Kongl. Maj:t anhöllo om Nådig befallning till Landshöfdingarne att, hvar i sitt Län, ofördröjligen låta höra de skattskyldige för att utröna hvilka persedlar de förmente sig lättast kunna till ullagornes afbördande använda; och som Kongl. Maj:t i Nåder biföll hvad Rikets Ständer härom begärde, erhöll KammarCollegium den 18 December 1809 Nådig befallning att uppgifva de föreskrifter, som för verkställigheten kunde anses nödige.
M:ts nådiga proposition innehåller, att Rikets Ständer, för de fall, då, på sätt nyligen i Norrige blifvit vidtaget, införseln af raffineradt socker hit i landet från utrikes ort befrämjas genom derstädes, utöfver hvad tillförene egt rum, beviljade exportpremier af sådan beskaffenhet, att menliga följder för Svenska socker-fabrikationen och statsverket deraf skäligen kunna befaras, bemyndiga E. K. M:t att, der så nödigt pröfvas, intill den 1 Juli 1854, med högst 1 sk. per skålpund förhöja den, enligt nu gällande bestämmelser, utgående införselstull å raffineradt socker, som under liden inkommer från Norrige och öfriga nyss antydda orter. Hvilket Rikets Ständer la, såsom svar i ämnet, hos E. K. M:t i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda etc. Förslag till undt. Skrifvelse, N:o 195. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adelil den 21 Aug. 1851. Preste-Ståndet den 21 Borgare—Ståndet den 21 Bonde-Ståndet den 22 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående den tillökade ordinarie Soldal-roleringen i Riket. (Statssamt Ali. Besv. och Ekon.-Utsk:ns Uti. N:o 48.) S. A. K.
Den har två kolossala fönster åt gatan, och derinne är det bara speglar och niessing och ek, hvart man ser; gammal ek, du Martinson, som är så modern nu! Visserligen skulle jag tyckt inera om päronträ, men det är en småsak. I de der fönsterna skola vi ha en utställning, du Martis, af idel karaktäristiska hattar, hattar, som uttrycka något: koketteri eller blygsamhet eller intelligens eller något annat. Ser du, Martinson ", härvid reste hon sig något, inlade allvar i tonen ochsträckte högtidligt ut armen mot den garnla bodfröken, " det beliöfves bara, att någon med snillets trollspö berör qvinnohatten, för att de skatter af symbolik och poesi, som ligga gömda der, skola springa i dagen. Det är dct jag skall göra, reformera fruntimmershatten. Jojo, du Martinson. " Och hon sjönk skrattande tillbaka. " Nej, men du äter ju ingenting! Äro inte tårtorna goda, och vinet se ' n? Ja, bry dig inte om mig. Jag är så glad, att jag inte kan äta. Tänk, att Harald är rest, verkligen rest, oåterkalleligen rest. Vi behöfva ej bqtala några källarräkningar mera. Vi få använda våra pengar efter eget behag. Det är lustigt, du, jag trodde, att människorna här vor0 så förtjusta i Harald, derför att han är så rolig, stackare; men i dag ha de kommit den ena efter den andra och liksom gratulerat mig att vara af med honom. Ja, inte direkt, förstås, men ändå fullt begripligt. Och vet du hvad borgmästaren sade, da han köpte handskar i dag? Jo, så här sa ' han. ' Och hon härmade förträffligt en däst, gravitetisk karlstämma. " Vet ni hvad, fröken Agda, äfven om ni nu utvidgar er affär och förtjenar mycket pengar - och det kornmer ni visst att göra - så skall ni ej öfvergifva er fädernestad, utan stanna qvar hos oss och låta er framgång bli en heder för oss alla. ' Kan man inte rakt af bli förtjust i honom, då han talar Sa ', fortsatte hon med sin naturliga ton.
B:ko, som, enligt Johan Kindberg» testamente, skulle tillkommit hans slägtingar, ansågs, i brist af sådana, hemfalla till E. K. M:l och Kronan såsom dana-arf, enligt 15 Kap. 1 § Ärlda-Balken. Enär denna arfskiftes-handling skriftligen godkändes af Charlotta Kindbergs alla kända arfvingar på mödernet, hade all vidare rätt till de Kronan sålunda tillerkända dana-arfs-medlen blifvit, i derom sedermera uppkommen tvist, genom Svea Hof-rätls laga kraftvunna dom den 12 Juni 1855, frånkänd Catharina Åkermans nedannämndc liander, nemligen: aflidne brodern Erik Olssons son Erik Fagerström i Åltorp och döttrar Anna och Catharina Fagerström, aflidna systern Maria Olsdotters son Lars Olofson i Arboga, aflidna systern Brita Olsdotters sonsöner Anders Andersson i Tveta och Lars Andersson Björklund i Ågesta samt de bägge sistnämndes syster Carin Andersdotter, gift med Jan Elik Janson i Stentorp. Dessa Catharina Åkermans (rander hade nu, sjelfve eller genom behöriga målsmän, hos E. K. M:t i underdånighet anhållit om vidtagande af sådana åtgärder, att Kronans rätt till omförmälda dana-arfsmedel, tillika med derå upplupen och vidare upplöpande ränta, måtte varda på sökanderne öfverlåten, helst
Ridderskapet och Adeln afslaget, möjligen skulle kunna, för sakens befrämjande, finna skäligt att frångå sina förut fattade beslut och omfatta ett mindre radikalt och omstörtande lagförslag, åsyftande blott en inskränkning i den nu öfver höfvan utsträckta giftomannarätten; så har jag ansett Lag-Utskottet, vid behandlingen af Preste-Ståndets återremiss af frågan, denna gång hafva bort till Rikets Högloft. Ständer afgifva ett nytt och från hittills varande förhållanden och lagbestämmelser mindre afvikande förslag, än det förra, för hvilket ingen utsigt finnes till framgång. Lag-Utskottet hade nemligen, enligt mitt yrkande, bort samtliga Riks-Stånden underställa följande: Med ändring af hvad i lag och särskilda författningar finnes stadgadt angående giftomans inseende öfver mö, förordnas som följer: Giftermåls-Balkens 1 Kap. 2 § skall ega denna lydelse: Fader är sin dotters giftoman och moder må dertill råd gifva. Ar fader död: då är moder giftoman. Åro , dessa ej till, stånde ogift qvinna, efter fyllda 25 år, ej under någon giftoman; men för ogift faderoch moderlös qvinna, ifrån 15 till och med 25 år, förordne Rätten giftoman. Giftermäls-Balkens 6 Kap. 4 § erhåller följande lydelse: Nu kan så hända, att fader eller moder, eller af Rätten förordnad giftoman, hindrar det giftermål, som lagligen sökes: pröfve då domaren om skäl dertill är. Gör förordnad giftoman det för egen nytta eller annan sådan orsak: bote femtio daler och rätte upp all skada och kostnad. Lag-Utskottets Betänkande J\s 50. 3 Härjemte hemställes: att Rikets Ständer för sin del förklara: dels att Giftermåls-Balkens 1 Kap. 3 och 4 §§ samt 6 Kap. 3 § komma att upphäfvas och ur lagen utgå; dels att igenom ofvanberörda förslag till ändring och upphäfvande af nämnde §§ i Giftermåls-Balken ej sker någon ändring i hvad lagen uti samma Balks 2 Kap. 10 §, 3 Kap. 10 § samt 6 Kap. 1 och 2 §§ stadga.