Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Föredrogos ånyo och bilöllos Banko-Utskottets nedan omförmälda Utlåtande och Memorial: N:o 8 4, olver väckta motioner om beviljande al kreditiv—rätt i Banken för hyputheks-IÖreningarne i riket; N:o 82, med hemställan om vissa tillägg till reglements-föreskrifterna, angående Bankens metalliska kassa; N:o 83, om kungörande af åtskilliga föreskrifter i Banko-reglementet och N:o 84. angående instruktion för Rikets Ständers Banko-Utskott vid nästa riksdag. S. D. Föredrogos ånyo och bilöllos Lag-Utskottets Betänkanden: N:o 78, i anledning af väckt motion, angående förändring af hvad lagen stadgar om härads-nämnds röst-rätt; N:o 79, i anledning af väckta motioner, angående förändring dels af 23 kap. 1 § Rättegångs-balken, dels ock af sättet för val af nämndeman; och N:o 80, i anledning af väckt motion, angående jäf emot härads-nämnd. Bih. till R. St. Frän Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo och godkändes Bevillnings-UIskottets Betänkande N:o 33, angående beräkningen af tull-medlen, salu-acciscn, postmedlen, charta sigillata—afgiften och bränvins-brännings-medlen. S. D. Föredrogs ånyo Slats-Utskottets Utlåtande N:o 2 70, angående förbättring af lönevilkoren för Riksgälds-kontorets tjenstemanna-personal och vaktbetjening.
Äfven hade jag för det andra önskat, att de af Bolaget begärdte och af Bergscollegium som högst Birn g .Augusti f, m. högst nödige pröfvade 3ooo Riksdaler till borrningsförsök liade kunnat beviljas; för hvar och en som känner det här erf orderliga arbetes nödvändighet, att genom ständige undersökningar försöka dess fortfarande, och att enda medlet för detta ändamåls vinnande är dessa borrningsförsök, ehuru kostsamme och tidspillande de äro, kan det ej undfalla, att Bolagets begäran i denna väg var grundad på ett oviikorligt behof för Verket och väsendtlig nytta för det allmänna. Oeconomie-Utskottet har äfven insett nödvändigheten af dessa borrnings-försök, och tillstyrkt det begärdte anslaget; jag Önskade att Ridderskapet och Adeln delade lika tanka med Utskottet i hvad denna del beträffar. Med fullkomligt erkännande af det motiv »om säkerligen styrkt OeconomieUtskotfets förslag i hvad sorn rör premie-medlen, nödgas jag likväl härutinnan vara af en skiljaktig tanka.
Men i närvarande fall finnér jag ingen skuld egenteligen vara i fråga. När man på det ena hållet upplånar, för att på ett annat håll utlåna, med full säkerhet i egna händer för hvad man utlånar, så kan jag deruti icke tinna en skuldsättning. Hela anstalten synes mig då vara, för att låna en annan Talares ord, fastän i motsatt mening, ett mäklande; men ett ärligt — ett oegennyttigt mäklande — en bemedling, behöflig och välgörande; behöflig, emedan de, som äro i håga alt undsättas, måste anlita en högre och tillräckligare credit; välgörande, emedan den dass, som skall undsättas, är säkert den minst väl lottade bland våra medborgareclasser. Visserligen finnas, bland Den ii Februarii e. m. 33g alla classer af Svenska medborgare, personer, som inom och utom Landet ega slör credil: dock skulle jag tro, att minsta antalet af dem, som ega utländsk credit, finnes bland de jordbrukande, och detta genom naturen af deras yrke, som icke sätter dem i tillfälle att på långa afstånd af rum pläga penninge-underhandlingar. Ett annat inkast angår olämpligheten af Statens inblandning i enskilda creditföi hållanden. Satsen är grundad i sin allmännelighet. Der Staten inblandar sig utan behof, kan sådant vara hindersamt, lill och med skadligt. Men regeln tål undantag; och delta inträffar der inblandningen icke blott är behöflig, utan ock nödvändig. Jag vet icke luiru nu ett silfverlån skulle af enskilde kunna negocieras; och om sådant äfven läte sig göra, kunde det dock ej disponeras förr än i andra handen, och hlefve dymedelst betydligt dyrare. En Talare har sagt, och jag erkänner mig icke förstå denna ratiocinering, att den enskilde genom Statslånet skulle hindras i sina creditförhållanden, i ihy att det vore bättre om han sjelf finge låna af utlänningen emot 6 procent; men så länge talet fem är ringare än talet sex, kan jag icke finna annat, än en fördel uti att få låna, med räntan räknad till det förra talet, i stället för till det senare. Det har blifvit sagdt, alt förslaget skulle sluteligen leda lill ökad Bevillning.
De för dessa lånehandlingar inflytande räntemedel må äfvenledes af Direktionen uppbäras och förvaltas, intilldess, genom desamma och de i ofvanstående moment omtörmälda räntor, den deruti bestämda summa uppkommit. 3:o. Dessutom må de smärre kontanta tillskott, som Direktionen, enligt den till Riksgälds-kontoret ingifna plan för reparations-fondens bildande, å Bolagets vägnar, erbjudit, genom Direktionen förvaltas och göras fruktbärande, likasom de öfverskott, hvilka komma att återstå, efter det lånehandlingar till de i planen beräknade belopp, vid deruti bestämda tider, blifvit till Riksgälds-kontoret aflemnade. 4:o. Direktionen skall deremot vara Riksgälds-kontoret ansvarig, att den för hvarje år upplupna räntan å ej mindre ofvannämnda förskrifning, än då samlade ränteoch tillskotts-medel, varder, vid årets slut, för reparationsfondens räkning fruktbärande efter en tillsvidare till Fem procent bestämd räntefot, så att fonden under loppet af hvarje år tillvexer med en summa, motsvarande Fem procent å fondens ursprungliga belopp och den vid samma års början befintliga räntebehållning. 5:o. Till säkerhet för fondens fortsatta bildande i öfverensstämmelse med derför i merberörde plan tillämpade och af Rikets Ständer fastställda grunder, bör, sedan den af Direktionen, under den 30 December 1862, för tiden intill 1869 års slut, afgifna förbindelse att aflemna föreskrifna låneoch säkerhets-handlingar för de utlånade räntemedlen blifvit vederbörligen fullgjord, till Riksgälds-kontoret afgifvas en ny sådan förbindelse, hvilken skall omfatta de följande åren. Det ursprungligen afsatta samt i Stora Wallby och Oppeby intecknade kapitalbeloppet, 22,500 R:dr, får icke under någon händelse, utan Rikets Ständers dertill särskildt lemnade samtycke, från Riksgälds-kontoret till större eller mindre del uttagas och af Kanalbolaget disponeras. 7:o.
7:o ©en erfättning, font unDer Dc förila fem åren 1846—1850 kan komma att utgå i kontant, utgöres efter beräkningen uti fjerDe punkten; men Derefter uträknas Def belopp å npo för hvarje fem år efter Då fcDnaft förflutna 10 årettS meDel*markegångSpriS å De naturaperfeDlar, hvoilfa enligt femte punk* ten blifvit bejlämDa att motfvara kontanta beloppet. / 8o 8:0 3nDragningen till bronan af SöntagareS tanto c od) fronotionDe werf* jlälleS viD fyvatje blifvanDe oafanö ellet författning; men Det tillåteS alla, forn Det åftunDa, att • förut få utbita fina tnDelntngat mot De fontanta anjla* gen. De räntor od) fronotionDe, forn äro anjlagna åt <3Berf od) Snrättningar, tnDragaS till bronan oförDröjligen, få fnart ^ongl. fD^aj-.t finner föränDrtngen funna fattas i verfet. 9:o Sftarfegång, [>voarpå De uti fjunDe punften föreffrifna npa beräfntngar bora fig grunDa, fätteé fäDanefter årligen uti 2lpril månaD, meD iafttaganDe, att De unDer fijlförflutna fep månaDer i orten gångbara pris? DervtD tagaS till bcflämDt rättefnörc för De perfeDlar, till fjvilfa räntorneö beräfnaDe värDe blifvit förvanDlaDt. öpvtlfet bejTut <2öi/ uti itnDerDånig jfrifvelfe
Då Utskottet härom yttrat sig, att, enar, uppå Långifvarens egen omtanka och försigtighet ankommer, att genom Gravalions be - 1238 Lagutskottets Betånkanden. vis och åtkomst-handlingar gora sig försäkrad om Gäldenärs egande rätt till deli Fastighetspant som erhjudes, oell den säkerhet den kan medföra, innan lån utlemnas, hvartill komme, att, vid uppbuds meddelande, Domaren åligger infordra förra Fastighetsegarens åtkomsthandlingar, hvarigenom dess rätt att sälja eller öfverlåta Fastigheten skall bestyrkas, Utskottet funnit något nytt stadgande i ämnet icke vara af behofvet påkalladt, har Herr Ehrenborg ansett, att Utskottet för ett sådant omdöme kunnat hemta tillräckligt stöd af 12 §. InteckningsLagen, enligt hvilken Inteckning ej må beviljas 1 annan Egendom, än den Gäldenären vetterligen genom Laga fång förvärfvat, och deraf han egare är, då Inteckning sökes, så vida nemligen, man dels kunde förutsätta att säker kännedom om Egendomarnes natur alltid vore hos Domaren att tillgå, eller ens alltid kunde af åtkomsthandlingarnc inhemtas, dels ock frågan vöre endast om Pantförskrifvarnes fulla och oinskränkta egande rätt till de Fastigheter, hvari de lemna Inteckning och ej tillika om undanrÖdjande af sudan slags förmånsrätt, som, efter nu gällande Författningar, stundom kan blifva för Intecknirtgstagaren menlig, utan att han, hvarken af Gravations-bevis eller åtkomst-handlingar kan derom inhemta kännedom eiler deremot förvara sin rätt; men frågan angående Intéckningstagarens säkerhet af Inleckningsgifvarens egande rätt till Lagutskottets Betänkmdett.
29 ondedel af lånesumman, eller Femtusen R:dr; hvarjemte för samma lån inbetalas tre procents årlig ränta å det oguldna kapitalbeloppet. § 47- Utaf det vid riksdagen åren 1840 och 1841, för Landskrona hamns iståndsällande, emot återbetalningsskyldighet, heviljade och år 1846 med Åttatusen trehundralrettiotre Riksdaler 16 sk. utbekomna statsbidrag, hvarå afbetalningar från och med år 1847 egt rum, skall nämnde stad fortfarande till Riksgälds-kontoret årligen inbetala Femhundra Riksdaler. § 48- Till godtgörande af det staden IF arberg, för dervarande hamnanläggnings fullbordande, enligt Rikets Ständers beslut vid 1840 och 1841 års riksdag, meddelade lån å Tjugetuscn R:dr, erläggas, efter fem års förlopp från detsaminas, år 1844 verkställda, utbetalning, fem procent årligen å den ursprungliga lånesumman, deraf tre procents ränta först beräknas å lånets vid hvarje liqvid återstående kapitalbelopp och det öfriga utgör kapitalafbetalning. Det nämnde stad, såsom ytterligare understöd för samma hamnanläggning, under sednast förflutna riksdag beviljade och år 1849 från Riksgälds-kontoret utbekomna lån å Femtontusen Riksdaler återbetalas medelst erläggandet, före hvarje års slut, af sex procent å denna summa, hvarvid beräknas fyra procents årlig ränta å det återstående lånebeloppet samt öfverskottet kommer att utgöra afbetalning å kapitalet; och skall dessutom, derest den föreskrifna betalningsskyldigheten icke inom derför bestämd tid fullgöres, å det till liqvid förfallna beloppet erläggas ränta efter fem procent årligen, intilldess sagde inbetalning verkställes. § 49.
Uti Lrotocolls-Utdrag af den 5 och 9 sistlidne Januarii haswa samtelige Respeölive Niks-Ständen updragit Statsoch Lanea-Utffotten gemensamt, at til Riksens Ständers Liona inkomma med förslag til Instruktion för tilkommande Revisorer öfwer StatsLanea, och Riksgalds-Werken. Statsoch Lanea-Utffotten hafwa tagit detta ämne uti noga öfwerwägande, och fä til Riksens Högloft. Ständers egen pröfning harhos wördsammeligen öfwerlemna det Lro^cät ril instruÄion för Riksens Ständers Revisorer öfwer StatsLsncovch Riksgälds-Werken, som Utffotten, efter gemensam öfwerläggning i ämnet, funnit sig böra afgifwa. Hwad Revision öfwer Stals-Werker angär, Den Utffotten anse icke böra kunna sträckas längre ril - Den 14 Mars. e. m. 64Z tilbaka, än frän och med innewarande ärs början, dä Stats-peglermgen blifwit af Riksens Högloft. Stander werkstäld; sa har inom Utffottet den fråga blifwir wäckt, huruwida kevi8orern«8 öfwer denina förwaltning afgifwande berättelse borde tryckas och sämevelst komma til Allmänhetens kunstap eller ej; och som meningarne härom funnits sa delade, at denna fräga icke uran votering kunnat afgöras; sä har följande VotennFs-proportion blifwit framställd. DeN svM bifaller Z §. i dett projeÄsrgös in8truÄionen ffrifwer ^Ia. Den der ej wil, strifwer klej. Winner Nej, antages §. Med den förändring, at ordet förseglad Utgär, och öppet lemnäs, at genom trycket kunna til allmän kännedom komma. Efter votering-sedlarnes Utdelande och uphämtäNde befunnos wid deras öpnande 2 Stand hafwa stadnat emot 2.
Vi vilja råda eder att lefva så mycket som möjligt af fisk (ej lax eller ål) och kött (ej fläsk) samt iigg A f dessa ämnen, jemte grönsaker, kan och bör ni förtära så mycket som möjligt. Deremot bör ni inskränka brödqvantiteten till det minsta möjliga och undvika potatis, ärter, hönor och sockerhaltig föda; likaså all fet mat. Mjölk kan ni föitära, dock får den ej vara för fet. Föitär mycket kokta äpplen och katrinplommon (utan sås). Fortsätt kon-eqvent med denna diet en längre tid. Skulle ni märka några andra sympton än de nuvarande, så dröj ej att vända ér till läkare. D:r - d. 2 Pålitlig husmoder. Fönster trädgården. V å r midt i vintern. En flat porslinstallrik eller ett porslinsfat fylles till väl 1 centimeters höjd med fuktig sand. A f läskpapper eller dubbel flanell klipper man ett stycke, som passar till tallrikens eller fatets form, lägger det öfver sanden och beströr det samma med frön. Synnerligen väl lämpar sig råg för ändamålet, eller ännu bättre en blandning t. ex. af 3 delar råg, 1 del ärter, 1 del lins och 1 del bönor. Det hela omgifves af en fingersbred ram af trädgårdskrasse. Läskpapperet eller flanellen måste ständigt vara fuktiga. För att befordra fröens groning ställer man fatet på ett temligen varmt ställe, t. ex. ofvanpå ett skåp i ett varmt boningsrum. Sedan de små plantorna skjutit upp till ungefär 2 cm längd, gör man väl i att ställa dem i fönstret i ett svalt rum, på det de må erhålla en vacker mörkgrön färg. Ett dylikt litet sädesfält tar sig förträffligt ut på ett divansbord. B. G. Tvätt. Behandlingen är olika allt efter florets färg. Hvila flor tvättas i ej allt för varmt tvålvatten, urvridas lätt, sköljas derpå i kallt brunnsvatten samt blånas, stärkas och klappas halftorra mellan händerna, hvarefter de uppsättas till fullständig torkning. Svarta eller i allmänhet kulörta flor och slöjor doppas i rent vatten, hvari oxgalla blifvit upplöst oeh sköljas derefter i kallt vatten.
I likhet med hvad under föregående revisionsförrättningar ägt rum, hafva nu församlade Revisorer under denna revision besökt åtskilliga staten tillhöriga verk och inrättningar. De serskilda erinringar och förslag, Revisorerne funnit sig föranlåtna framställa dels med anledning af deras besök vid National-museum, Kongl. Myntverket Kongl. Serafimerlazarettet, Kongl. Krigs-akademien, högre Artilleri-läroverket å Marieberg, Artillerioch Gardes-regementenas kaserner, härvarande Veterinär-inrättning samt straffoch arbetsfängelserna å Långholmen och Norrmalm, dels' i följd af Revisorernes utfärd på statens närmast intill hufvudstaden belägna jernvägs-stambana, dels ock med Balans till år 1860: Förskott ; — 270 — föranledande af den resa, serskildt dertill utsedde delegerade företagit till Ultuna Landtbruksinstitut, förekomma här ofvan i berättelsen å de ställen, der redogörelse meddelas för förhållandet med berörde allmänna inrättningars räkenskaper m. m. För öfrigt hafva Revisorerne tagit i ögonsigte Waxholms fästningsbyggnad, Garnisons-sjukhuset, Allmänna Barnhuset, Hospitalet för sinnessjuka å Conradsberg, Carolinska Mediko-kirurgiska Institutet, Nya Elementarskolan, Teknologiska Institutet, Kongl. Bibliotheket, Institutet för blinda och döfstumma, Gymnastiska Central-institutet, Skogsinstitutet samt Fria Konsternas Akademi och Statistiska Central-byrån, äfvensom Revisorerne besett riksregalierna, Kongl Flottans förråder å Skeppsholmen, Naturhistoriska Riksmuseum, Stenoch Tafveltnuseum, Vitterhets-, historieoch antiqvitets-akademiens samlingar, Kongl. Lifrustkammaren och Riddarliolmskyrkan. För de i denna berättelse intagna sifferuppgifters öfverensstämmelse, med räkenskaperna, äfvensom för riktigheten af häri förekommande tabeller, ansvarar den Kamererare, som vid revisionen varit anställd. Emot flera i berättelsen förekommande anmärkningar, framställningar och förslag hafva reservationer blifvit anmälda, af hvilka en del finnas berättelsen vidfogade, hvaremot de öfriga återfinnas uti de hos Revisorerne förda protokoll.
Begärdes af ätskilliga pä bordet, hwaribland äfwen af Herr Lilverstolpe, I^reclric, som tillika förklarade, det han trodde sig kunna bewisa omöjligheten för Banquen at ingä i Herr lAalm8kjöl6s gjorda förslag. Friherre 8ti<?rr>8te6c, Larl Lustaf, yrkade äfwen at denna Proposition, innan skeende remisi, mätte blifwa hwilande pä bor, det. Julli. Herr Grefwen och Lan dtmarstalken: crindrade, det Regeringsformen tydeligen förestrefwe, at alla allmänna frägor, som i Riksens Ständers Plena wäckas, böra, innan be i Ständen til afgörande företagas, til wederbörligt Utstött remitteras, och at, när i följe deraf intet wunnes, om mälet nu lades pä bordet, spntes det honom lämpeligast at Herr iVlkUmsKjölllL forsing genast til Banco-Utstottet remitterades. Efter nägra inwändningar blef ändteligen denna remist besluten. Herr 8iIverstolpe, IHeärlc Lamuel, upropades och anförde: Wid Högloft RidderstapetS och Adelns sednaste Plenum den i8 Julii war det min afsigt, at strapt efter det förmodade antagandet af Prinsen af Augustenburg til Sweriges Kron-Prins, uplasa til Protokollet ett i afseende pä detta beslut upsatt dictgmen Men det ivar redan sä längt lidit pä middagen när beslutet fattades, at jag ej trodde mig böra förlänga wär sammankomst med något nptt andragande. Jag anhäller at Högloft. Ridderstapet och Adeln nu täcktes lemna' nägra ögnablicks upmärksambet ät den framställning jag tilämnat. — Derefter upläste Herr 8liversloipe följande : Det wigtigaste bland alla företag Sweriges häfder kunna framwiia har änteligen upnätt sin fulla utwekling. Fäderneslandet är uprest ur sin djupa olycka. Dest betryckte
Uti Göteborgs och Bohus län funnos vid samma tidpunkt inga dylika inrättningar, ej eiler i Norrbotten och Westerbotten, der de dock sedermera tillkommit. Att dessa magasiner vid sin uppkomst voro af en obestridlig nytta, anser Utskottet ovedersägligt; men att de numera i flera orter kunna umbäras, torde böra medgifvas. Beviset härför ligger tydligast i den ringa grad dessa låneanstalter anlitas, och vid hvilket förhållande det kapitalvärde, som i den magasinerade spanmålen förefinnes, lemnar en obetydlig ränta. Har ett dylikt förhållande redan inträffat, synes det Utskottet, som magasinets indragning och dess spanmåls förvandling uti fruktbärande kapital skulle genom dettas afkomst bereda socknen eller kommunen större understöd till de med detsamma afsedda ändamål, än som med magasinets bibehållande står att deraf vinna. Men för sådana åtgärders vidtagande finner Utskottet hinder möta i nu gällande lagstiftning angående ifrågavarande magasiner. Genom Kongl. Cirkuläret den 6 April 1842 till Konungens Befallningshafvande är nemligen föreskrifvet, att på dem må bero att fastställa förslag till nya, eller ändringar och tillägg i redan varande reglementen för socknemagasinerna, så vida dessa förslag äro med lag och laga stadgar förenliga. Dessa förändringar kunna således icke blifva så genomgripande, att sjelfva magasins-inrättningen derigenom upphäfves, äfven der denna åtgärd vore önsklig. Att behofvet eller fördelen af magasinernas bibehållande är olika inom olika kommuner, ligger i sakens natur, då så väl sädesproduktionen som andra förhållanden äro så väsendtligt olika uti olika delar af riket; men Utskottet förmenar, att dessa förhållanden i hvarje fall säkrast kunna bedömas af kommunalstämman, som härutinnan bör ega full beslutanderätt, dock med den inskränkning att, derest ett distrikteller socken-magasin indrages, det derigenom erhållna kapitalet ställes under vederbörlig förvaltning, och att dess ärliga ränta ej ryckes till några för magasins-inrättningen främmande ändamål.
Herder tre önskningar, hvilka vi här i korthet sammanfatta: att Förf. måtte der egna en icke mindre uppmärksamhet och rättvisa åt ”das Tale”, än åt ”das Tantum”; likaledes, efter sin ifran mot Fantasiens missbruk, tala ett tydligare ord om och för dess oumbärliga rätta bruk, eller om den Fantasi, som icke drömmer, svärmar, rasar (”auch diese Archimetrie hat sie erschaffen; sie belebt jeden Erfinder”); slutligen borttaga åtskilliga omsägningar, och framförallt mildra åtskilliga häftiga ställen (”bei einer Schrift, die vom Mass, vom Urmass handelt, gilt auch das Mass des Affects im Ausdruck, das Tantum”). Dessa vänligt sagda anmärkningar äro samtligen träffande. Sannolikt skulle Thorild behjertat dem, om den ifrågavarande öfversättningen hunnit komma till verkställning. Deremot offrade Herder ogerna någon del af sin tid åt brefskrifning. Länge hade Thorild fått vänta på ett ord till svar, och erhållit blott ett sinnbildligt, – nämligen till skänks ett exemplar af Herders nya mot dagens philosophi utgifna stridskrift, ”Kalligone”. Ändtligen anlände, ungefär liktidigt, både den nyssnämnda recensionen och – ett bref. Thorilds glada återsvar – o-dateradt, men skrifvet under hösten 1800 – blef detta. — Eben gieng ich nach unserm prächtigen Collegium hin, um bey der Disputation Pulcritudo Universalis zu präsidiren: da ich Ihren Brief bekam. Und der Effect Ihres Briefes ward: N:o II der Gelehrtenwelt wovon hierbey die zwey ersten Bogen; nebst einem lateinischen227. Aber diese drey Bogen wünschte ich sogleich in den ”Teutschen Merkur” eingerückt (correct und unverändert): denn das heisst, in der That publicirt.
Jag liemtar anledn. till denna min förfrågan af flera talares yttranden, hvilka omfattat samtliga §§. II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att Frih. Palmstjerna vid början af discussionen begärt, alt 68 § ensam måtte blifva föremål för propos., och att denna begäran ej kunde förvägras, samt H. Ex. således, oaktadt discussionen sedermera hvälft sig äfven omkring de öfrige i nu föredragna punkten omnämnde §§, skulle framställa särskild propos. i fråga om 68 §. Hr Printzenskjöld: Efter den upplysning, som Hr Gr. o. Landtm, nu meddelat, vågar jag vördsamt anhålla hos de ledamöter, som ämna yttra sig i ämnet, att de täcktes endast hålla sig till 68 J. Då vi komma till de öfriga i Hr von Heijnes motion omförmälde §§, förbehåller jag mig att äfven i afseende på dem få göra åtskilliga anmärkmr. Hr Rosenblad: Jag vill endast återkalla i minnet, att det är den högst obilliga minimitariffen, som hittills helt och hållet har missledt förhållandena i landet. När t. ex. Christianstads och Malmöhus län, hvilka icke betala några liemmansränlor in natura, endast äro tillsammans upptagna till 30 millioner, så äro Upsala, Stockholms och Nyköpings län, som tillsammans äga mycket mindre folkmängd och med dryga hemmansräntor, beräknade till 39 millioner. Vid ett sådant förhållande betyder det föga, om man t. ex. i Malmöhus län betalar en million öfver minimitariffen, såsom en värd talare uppgifvit, och jag hemställer till Gr. Posse, om de 4 å 5,000 mantal, som finnas i detta län, kunna anses upptagna till sitt rälta värde med 20,000,000. Detta gör endast 4 ä 5,000 r:dr per mantal, hvilket icke är hälften, kanske icke ens i eller ^ af deras verkliga värde.