Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bet änkan den. med den då annu ej slutade Preussiska liqviden, samt K:gl. Majit jemn vål förklarade sig val ej kunna ingå i några positiva förbindelser, men härtill ej heller vilja åska några särskildta anslag, utan amna använda det förmodade öfverskott å nämnde tillgångar, jemte hvad för öfrigt kunde göras anvånbart för ifrågavarande ändamål, på sått Riksens Ständer, uti underdånig skrifvelse den 25 Junii 18185 med erkännande af Kongl. Majas Nådiga omsorg i denna del, förklarade sitt bifall, att såsom Kongl. Majit i Nåder föreslagit det varande anslaget för förre Kongl. Famillens underhåll 66,666 R.dr 32 sk. på Indragnings-Staten finge oföråndradt till nästa Riksdag fortfara, med rättighet för Kongl. Majit, att dem disponera i den mån, som liqvidationen på ett eller annat sått blefve verkställd. I frågan om den å förre Kongl. Famillens sida äskade Summa, som genom användande af den Cours, hvilken gålde vid den tid., då denna fordran hos Svenska Stats-Verket uppkom eller 60 skillingar Svenskt Banco för 1 Ridr H. Banco nu uppgår till 577,135 R;dr 20 sk. H. Banco och hvartill, i anseende till det sednare förändrade förhållandet, berörde bagge myntsorter emellan, erfordras en, förra Stals-Ut skottets Betitnkanden. lai beräkningar vida öfverstigande tillgång, sa förekommer å ena sidan, att deruti inbegripes 32,000 R:dr H. B:co, såsom ersättning för f, d.
Direktionens och den nuvarande Öfver-Läkarens nitiska bemödanden, hafva dock de nödvändigaste förbättringarne inom det ena huset kunnat vidtagas, hufvudsakligen i följd deraf, att matinrättningen , sorn förut varit upplåten på entreprenad , öfvertagits af Direktionen sjdf, som dymedelst besparat 3,000 Rrdr, hvilka användts till inventariers anskaffande m, ra. Mycket återstår likväl ännu att önska vid nämnde sjukhus, vigtigS för samhället i anseende till den farliga sjukdomen, äfvensom derföre att yngre Läkare, på hvilka vården af Läns-Kurhusen sedermera beror, endast der kunna genom klinisk undervisning inhemta nödig praktisk erfarenhet. Öfver-Läkaren tiilhandagår dem härmed utan särskild vedergällning, genom såväl theoretiska föreläsningar, sorn klinisk undervisning; men för ett fullständigt meddelande af den sednare, erfordras de sjukes behöriga klassifikation , hvilken inom den trånga lokalen är omöjlig. En tillbyggnad synes derföre oundviklig och torde kunna verkställas genom upptagande af ett amorteringslån, blott Rikets Ständer medgifva, att medel till ränta och amortissement kunna erhållas dymedelst, att kurhusafgiften , sorn nu till sitt högsta belopp uppbäres inom Stockholms Stad och Län, bestämdes till denna summa för hela den till lånets amorterande nödvändiga tid; hvilket oek Revisorerne anse sig böra, i anseende till inrättningens stora vigt, tillstyrka, äfvensom att Rikets Ständer måtte, å Carolinska Institutets Stat, för ÖfverLäkaren vid Kurhuset anslå en mindre professorslön , med villkor:: 1:0 Att inrättningen försättes och fortfarande underhålles uti det skick, att klinisk undervisning der lämpligen kan meddelas ; 2:0 Att Öfver-Läkaren alltid till för binde» att hålla såväl kliniska sorn theoretiska föreläsningar i läran om och medlen emot ifrågavarande farliga sjukdom ; 3:o Att Stockholms Stad medgifver kurhusafgiftens utgående med 12 sk. Banko för hvarje mantalsoch skattskrifven person för den tid, som åtgår till det för nödig tillbyggnad erforderliga amorteringslånet, eller åtminstone för de emellan Riksdagarna löpande åren. — 309' — Danviks Hospital.
‘ • 3 ben o röning, Dlegeringö#$ormen förejfrifvcr, ^afme <2Bi, dels gjSrÄH>riiig«r till följö af Äongl. ®taj:t$ Slådiga ^»ropofttioner, ocd öelö meö ^ongl. 50laj:tö å Slifö#@alen lemnaöe Slådtga famtpcfe till öe af £>§ t un# öeröånigdet framftäflöa görflag, beflutit följande förändringar, tillägg eller förflatittgar af Allmänna Sagenö flaöganöen: 2lt-fda 23alEcn: Utt 5 §. 15 Cap. Silfen Hommer att erhålla följande förän# Drade Ipöelfe: vSlu vet man f>anö inlänöjfa arfvinge, men ej d^ar dan är; låte då ©omaren i Alllmänna £iöningarne tre gånger, minjl en må# nåd emellan l)marje gång, odj för fia gången ftfl inom tre månader från den dag, då boupptecfningen till Slätten tngifven är, fungöraö, att arf fallit f>onom till.
St:r ansågo att de äfven i framtiden borde fortfara, d. v. s. alla sådana tjenster som R. St:r icke ansågo böra indragas. Jag medger att stadgandet kanske tillkommit något för tidigt och att det förut borde hafva varit afgjordt hvilka löneförhöjningar R. St:r vilja bevilja och hvilka de vilja afstå; således motsätter jag mig icke den begärda remissen utan anser den lämplig emedan StatsUtsk. derigenom kommer i tillfälle att yttra sig öfver dessa anmärkrnr. - Gr. Lagerbjelke, Gustaf: På sätt här förut redan blif vit af flera talare påpekadt, måste naturligtvis meningen med denna punkt vara att derigenom möjliggöra en förbättring i Statsverkets organisation, men såvidt jag kan fatta är det alldeles orätt att i detta afseende utgå från synpunkten, huruvida löneförbättring blifvit begärd för en tjenst eller icke. Det kan ju hända att en tjenst för hvilken löneförhöjningen blifvit begärd, men icke beviljad, i all framtid otvifvelaktigt behöfves, och då måtte det väl vara orimligt att derföre att man händelsevis begärt en löneförhöjning för denna tjenst hvilken icke beviljats, densamma skulle ställas på förordnande. Det låter äfven tänka sig att tjenster finnas för hvilka löne-förbättring icke blifvit begärd och således icke heller nekad, men hvilka vid den blifvande förändringen ovilkorligen böra indragas eller förändras. Nåväl! skulle dessa icke sättas på förordnande? Det vore likväl lika orimligt att icke sätta dessa på förordnande som att sätta de jag förut omtalat på förordnande. Punkten är således både för vidsträckt och för inskränkt, och detta kommer sig naturligen deraf att man företagit densamma till behandling vid ett olämpligt tillfälle, ty den måste naturligtvis icke undergå pröfning i Stånden förrän frågan blifvit afgjord om eller hvilka embetsverk skola omorganiseras. Då kan vara tid att tala om hvilka tjenster som skola ställas på förordnande eller icke. En otydlighet förekommer äfven uti punktens redaktion. Der står nemi.: »Sådana tjenster och em - 310 Den 23 Mars f. m. beten, för hvilkas innehafvare löneförhöjning är äskad men icke af R.
xr derstapcf och Adeln säsom ett tillägg ivid dess förra bcsiut, nu utsträcker sitt deltagande i inqwarterirrym äfwcn till fredstider, under följande wilker och förbchäll: 2ltt ali inqwartering, antingen den in natura eller med penningar stall utgå till >:del beräknas pa borgcliga rörelsen och ^:delar pa husen, fördelade dem emellan, efter hitintills manlig methode: att i händelse någre Laserne - Byggnader, eller andre inrättningar till inqwarteringarneS lättande, finnas upförde och i ordning stälde, de samme utan efterräkning af derpå anwände kostnader, fä af Frälse husägare gemensamt med de öfrige, till samma ändamål begagnaS: Att dä Ridderstapet och Adeln nu ätagit sig full inqwartering, de Officerare wid en st Städerne förlagd Garnizon, som där kunna äga huS, likafullt hädanefter och sa' länge Lnqrvarteringen i penningar utgår, fä upbära den summa, som pä deni, efter deras grad belöper: Att de af Ridderstapet och Adeln, som äro husägare, genom sine walde Deputerade komma att deltaga uti alla de öfwerläggningar och beslut, som röra inqwarteringS - ärenden Herr von Lckullrenkeim. Jag beber ännu i betta ämne fä bcswära Ridderstapet och Adeln med nägra ord. Det är kändt, att om en Officer eller Hof-Man, so-m är berättigad till Inqwartering, äger eget HuS, sä blifwcr han fin inqwarteringsrätt förlustig. Om nu sä befluteS, att Hbglofl.
Till den ändan blef det nödvändigt, att införa ett slags funktionärer, hvilka komiterade benämnt rättens ombudsmän, och hvilka skola öfvervaka sysslomans förvaltning af de afträdda boen, samt i allmänhet vara ett slags freds-mäklare emellan gäldenären och hans borgenärer. Det är temligen klart, att en sådan ombudsman måste, derest domstolen eljest skall kunna med förtroende till honom öfverlemna det ansvarsfulla kall, som honom åligger, vara under domstolens ögon samt af densamma vara personligen känd. Sådant är möjligt inom smärre distrikter, hvilket t. ex. inträffar på landet, der domaren alltid har personlig bekantskap med de inom hans ort boende. Annorlunda är förhållandet med Hofrätterna, hvilkas ledamöter icke kunna känna alla personer inom sitt stora distrikt. En Hofrätt, hvars jurisdiktion, i likhet med Svea Hofrätt, sträcker sig från Haparanda till Östergöthland, kan icke hafva tillräcklig kännedom om alla personer inom detta stora område. Det är då nödvändigt ur denna synpunkt, att R. o. Ad:s forum i Hofrätten i detta fall uphör. Härmed har jag besvarat en 3:dje anmärkning, sorn Hr Printzensköld gjort, då han frågat: »Hvad har R. o. Ad:s forum att göra med kredit-förhållandena?» Jag vill blott„tilliigga, att R. o. Ad:s forum har att göra med kredit-förhållandena, om det leder derhän, att tvinga personer att färdas 70 till 80 mil bort, för att bevaka sina fordringar. Jag är i allmänhet icke af den åsigt, att förslag, som en gång blifvit af R. o. Ad. afslagna, skola ånyo framläggas. Men någon förebråelse härutinnan drabbar mig icke nu. emedan denna fråga icke förut varit föremål för R. o. Ad:s pröfning. Jag vågar således anhålla, att R. o. Ad., under förutsättning att förslaget i öfrigt bifalles, äfven bifaller framställningen, att R. o. Ad:s forum i konkursmål måtte uphöra. Hr Dalman, Wilhelm Fredrik: Jag är helt och hållet förekommen af Gr. Sparre och anhåller att lill alla delar få förena mig med honom.
Pettersson måtte berättigas att uppbära en årlig pension till belopp af 400 R:dr; samt angående Vaktqvinnan Anna Catharina Eriksson, att hon numera, vid en ålder af 54 år och efter att hafva sedan den 1 Juni 1850 innehaft vaktqvinne-befattningen, enligt läkares intyg, icke allenast är oförmögen att förrätta sin tjenst vid fängelset, utan ock saknar förmåga att genom arbete bidraga till sitt framtida underhåll; att Anna Catharina Eriksson under sin tjenstgöring ådagalagt mycket nit i förening med ett redbart och i allo hederligt uppförande, samt att hennes kontanta aflöning utgör Expeditions-Utskottets Förslag till widerd. Skrifvelse, N:o 97. 5 300 R:dr; och har Eders Kongl. Mnj:t föreslagit, att Anna Catharina Eriksson må berättigas att uppbära en årlig pension till belopp af 225 R:dr. Innan Ilikets Ständer öfvergå till behandlingen af förenämnda särskilda pensionsfrågor, hafva Rikets Ständer ansett sig böra erinra om de olika förhållanden, som, vid jemförelse med Statens tjenare i andra befattningar, ega rum i afseende å pensioneringen af de vid fångvården anställde tjenstemän och betjente. I anledning af Kongl. Maj:ts vid 1840—1841 årens riksdag gjorda framställning om pensionsrätt för de vid korrektions-inrättningarne anställde tjenstemän, förklarade Rikets då församlade Ständer uti underdånig skrifvelse den 20 Mars 1841, att de af anförda skäl så tillvida bifallit den nådiga framställningen, att ifrågakomne tjenstemän och vaktbetjente vid fångvården tillerkändes rättighet att, sedan de minst 10 år tjenstgjort vid korrektions-inrättningar och i öfrigt under samma vilkor, som för civile embetsoch tjenstemän redan vore stadgade, uppföras till pensioner å Allmänna Indragningsstaten, beräknade efter de i då gällande stater bestämda arfvoden.
Jag vet icke örn jag tager felt, men det är vidrigt för min känsla, att det skulle ankomma på städerna, att för en lumpen penning utestänga orten från samma näringsyrken, som de sjelfva idka, om piiglen att erlägga accis-afgiften skulle upphöra för dessa städer, i händelse de medgåfvo fri införsel åt landtmännen, men annars icke, och att en Corporation skulle få en sådan makt att utestänga landtmännen. Kan detta ej ändras, såsom en talare yttrat, så är en återremiss utan ändamål; men så länge ännu någon möjlighet återstår att erhålla ändring deruti, så anser jag mig böra yrka den och begär derföre återremiss. Frih. Tersmeden, Wilh.: Både Frih. Cederström och Frih. Boye tyckas önska, att rättighet att försälja kött, bröd och dricka borde medgifvas landtman. Det är visserligen äfven öfverensstämmande med mina egna önskningar; men jag hemställer, huruvida icke denna önskan bättre, än på del sätt dessa herrar föreslagit, nemi. derigenom alt salu-accisen ensam borttages, skulle vinnas genom Ulsk:s förslag, att salu-accisen skulle borttagas uti de släder, som medgifva ofvannämnda rättighet för landtmännen. K. M. är uti det ena såsom i det andra fallet lika litet hindrad alt bifalla en sådan allmän önskan, som jag skulle önska att den blef. Jag tror alt Utsk:s förslag snarare leder lill målet, och anhåller derföre om bifall på dess betänkande. Frih. Cederström: Jag skulle ganska gerna vara af samma tanke, sorn Frih. Tersmeden, oin ej erfarenheten visat motsatsen af hvad han föreställer sig. Vid sådana frågor rör:de Stockholms stad har inträffat, alt embetena, med åberopande af salu-accisen, hafva bestridt landtmännen rättighet införa och till salu hålla, samt i mindre partier försälja kött, bröd och dricka. Deremot, mine herrar! om denna salu-accis toges bort, så följer ock af sig sjelft, att dessa embeten uti städerna ej kunna motsätta sig den fri het, som K. M. då icke har något skäl alt vägra.
Deri uti 10 §- af 5 Cap. bestämde tid till Rätfegångstimans slut, klockan 7 eftermiddagen, för Borgenärer, att å inställelse-dag vid Härads-Rätt sist sig infinna, att sine fordringar anmäla och bevaka, hafva Riksens Ständer funnit mindre lämplig, enär på en och samma dag inträffa kan, att Parter skola sig inställa uti flere Concours-mål, och fastän Domaren icke är hindrad, att målen tidigare på dagen företaga, likväl af den Borgenärerne lemnade frihet, att dröja med inställelsen intill den tid, då, enligt Kongl. Brefvet den 77 Maji 1801 , Rättegångs, timan vid Härads-Rätt bör vara slutad, den olägenhet uppslår, att till målens slutliga beredning, sorn ej förr, än efter sista uppropet, kan 334 TJndtrdånig!' Skrift t! ser^ företagas , möjligen erFordms rf fäng tid ^ att Härads-Rättens Session inpå natten måste fort. sättas; I anseende hvartill och alldenstund berörde, så val för Domare, som för Parter, betyd# liga olägenhet kan , med antagande af den vid alla öfrige Domstolar bestämde fatalietiman, nemligen klockan 13 på dagen, afhjelpas, Riksens Ständer fördenskull föreslå följande förändrade Redaction af ifrågavarande to §. ”Är saken hos Härads-Räft anhängig, då skola Borgenärerne, genom anslag och Kungörelser, så stämms3, som i 9 §. sägs, att sig inställa, före klockan 1* på dagen, & andra Rättegångs-dagen af det Ting, som näst efter Sex månader infaller.
Naj:t till kiliets 8tänders pröfning oolr lrelrjertsnde, lruruvida ielie, säsom ett merlel stt tillvägakrings nedsättning sk räntsn ä elier akgikterns sor ds srän Iirrättningen utgäende län, sortssrande räntekrilrst sor länelridraget jemväl rnä cga rum. Kongl. Kilcets 8tänder med sli Kongl. lXäd oeir önnest städse vällrsvagsn.
Se Åttonde HufvudTiteln. ende beräkning af den tid, l de tjenstgjort som extra lä- 1 • rare, vikarier eller duppli 66 j kanter 4 1 34 / ' Lönnrot, Arvid, Major, omförhöjd pension åt hans enka 74 1“ 4 1 1 43 Se Nionde HufvudTiteln. M. Magasinsbyggnader, angående anslag till uppförande af sådana å Ladugårdsgärdet Maltdrycker, om kontroll å försäljning af Mandelgren, N., Artist, om understöd åt honom för fortsatt aftecknande af kyrkliga monumenter Manufaktur-diskontf onden, angående förhöjning i dess till förlagslån afsatta belopp . Manuskripter och andra litterära alster af historiskt värde, om åtgärder för samlande och bevarande af . Markegångspris, om ändring af sättet för dess bestämmande Mathesius, Johan, Adjunkt, om pension åt Medicinal-staten, angående anslag till Mediko-pneumatisk anstalt, angående understöd för den af Doktor O. Sandahl i Stockholm inrättade Mejerihushållning och boskapsskötsel, om anslag till en ytterligare undervisare i Milda stiftelser, angående^ förändrade bestämmelser i fråga om vården af och kontrollen öfver medel, anslagna till dem Militie-boställsinnehafvare, om ersättning åt sådan för å bostället för kronans räkning huggen ek I anledning al skiljaktiga beslut • • • Militie-boställkassan, angående anslag till — 52 — Kongl. Proposit. eller Skrifvelser. Samling. j Afdelning. eller Memorial. j Utlåtande, Betänkande Riks-Ståudens Beslut. Ubderdånig Skrifvelse. w Oj 55 09 cn w n> cllidd. o. Adeln Preste Ståndet. BorgareStåndet. BondeStåndet. Mis siv ering sr ätt, om upphäfvande af konsistoriernas Morgongåfva, om upphäfvande af lagens stadgande angående Motioner, orätt remitterade, angående återlemnande af l:o från Banko-Utskottet till Bondeståndet af 5 stycken angående dels upphäfvande, dels ändring i Kongl. Förordningen om en allmän hypoteksbank
— Den Kammarskrifvare Lön Sorn innehafves af Härads-skrifyaren Forrsius 133. 16; Tillhopa 27,999. 46- Men när ifrån denna Stat afgår icke allenast de enligt hvad anfördt är till 2:dra, 3:dje och 6:te Hufvud-Titlärna öfverförda summor, utan ock den till Stats-Verkets inkomster förda besparda Spannmål, samt de härpå inträffade eontanta besparingar blifvit från Staten uteslutne; så har denna Stat, oaktadt de derå beviljade tillökningar, blifvit mindskad med 56,105 R:d 32 sk. 8 r. Banco otn året, emot den summa, hvartill den år 1812 bestämdes I - Den 4 Augusti - «•—i i6S I öfverenstämmelse med hvad således anfördt är komma Stats-Verkets utgifter att, för nästa och påföljande år intill nästa Riksdag, utgöra följande årliga belopp, nemligen: — Sjette Hufvud-Titeln 26,743. 27. £.' — Men som några medel ej finnas uppförde å Hufvud-Titlarna till bestridande af den obestämda difference, sota å penninge-löntagande Civil-Staternas löner kan uppkomma imellan Statsoch Märkegångsprisernapåomkring 32,000 Tunner Spannmål, samt icke heller förutses kan hvad kostnader och behof , som under förestående nya organisation af försvars - väsen det i det hela kunna af Eders Kongl. Majit finnas nödiga; så få Riksens Ständer till Eders Kongl. Majit i underdånighet öfverlemna, att derest Eders Kongl. Majit i Nåder för dessa oförutsedda behof skulle finna sådant nödigt, utaf de möjligen uppkommande öfverskott på Stats-Verkets inkomster ifrån och med nästa o ar - JDen 4 Augusti år 1816 disponera ett belopp af 200,noa R:d.’ hvarföre på lika sätt som för öfriga Stats-medlen kommer att göras redo och räkning. Under dessa Stats-Verkets utgifter äro icke inbegripne de 75,0,000 R:d, hvilka Riksens Ständers
In i smältugnen med kärleksord och vänskapslöften, leendet vid din sida, smekningen mot din panna, andras tårar och dina egna, in med allt: hjärtans hemligheter, lifs förtroenden, nätters suckar och ångest, hvart korn af den egna tanken, hvar grand af den egna gåtan. Dunklet faller öfver vägen, solskimmer och fågelsång försvinna. Träden tappa sina löf och stå skelettaktiga mot blodröd himmel. Det är november, och stigen slingrar mot den dunkla porten, på hvilken står: I som träden in, låten hoppet fara. Men under den typens förvandling, som bilderna låta oss följa och som af stridsmannen med det öppna visiret och det oförfärade modet gör en plågans och själfhatets Noureddin, förändras masken. En disharmonisk tjusning har alltid legat öfver dragen. Det har alltid hos mannen funnits en kontrast, som vore typen en produkt af olika raser, af kaukasier, zigenare och mongol, och i ansiktet en strid, som aldrig bilagts mellan pannans Otricoli-majestät och underansiktets vulgära stockholmska gatudrag. Aldrig hängde mask och stämma, yttre och inre människa bättre ihop än hos detta utomordentliga snille, som i olöslig förening visat aristokratens själfullaste innerlighet och plebejens lust att söla ner det heliga hos sig och andra, genialitetens djärfvaste flykt och barnslighetens barnsligaste kritiklöshet. Denna förtrollande disharmoni är ännu kvar i de sista gestalterna, men utan leendets förmedling – den är hårdnad, stelnad, som hos en härskare, hvilken krossat sin egen krona. Lucifer älskade han att kalla sig, detta är en Lucifer, som vändt sin revolts oblidkelighet emot sig själf. När man vänder hem från denna Strindbergsutställning, är ens sinne tungt. Man erinrar sig titeln på en gammal Andersensk saga »Ärans törnestig för skytten Bryde», och denna titels vemodsironi öfver diktarskap och diktarära, fyller ens själ. Strindbergs verk, som behandlat allt mellan himmel och jord och desslikes ej obetydligt af det däremellan, som hvarken Horatio eller filosofien drömt om, komma för en på nytt med det tusenstämmiga sorlet af röster.
* U U IN 1894 En audiens hos konung Osear II. (Slut fr. föreg. n:r.) » Ja, det ville de gärna, förstås, o c h k o n u n - gen ledsagade dem själf genom flere rum till drottningen, som vänligt k o m dem till mötes och hälsade d e m. » Åh, Anders. ä ' ho ' dronninga, h o? » utbrast B o g » Ja, jag är drottningen, » svarade hennes majestät, i det hon satte sig ned i en soffa, nog Gud sin » Ho ' ' ar varit m i c k e sjuk, ' ar vi ' ört, o c h ha vi oppe i Dalarnes hyddor ofta bedt för ' na, att ' an, som ' ar l i f o c h d ö d i and, skull g ö r n a frisk, » fortsatte Gunnars. » T a c k, mina vänner, » svarade drottningen, » G u d har nog nådefullt hört edra b ö n e r. J a g är m y c k e t bättre nu än för ett är sedan. » » Ja, G u d ' an örer b ö n, därpå ' ar vi ans löfte, o c h ska ' det nu gå än lättare för oss att bedja för våran kung o c h dronning, sedan vi sett d o m, ansikte m o t ansikte, » utlät sig Bog A n d e r s. Härefter ' utspann sig ett ganska allvarligt samtal mellan de kungliga personerna o c h de enkla dalgubbarne, tills tårar glänste i både konungens o c h drottningens ö g o n. » N e j, nu få ni g å, » yttrade slutligen konungen, i det han ånyo kramade deras valkiga händer. » G u d välsigne eder o c h edra kära i hemmet, » sade drottningen, i det hon vänligt räckte d e m handen. Jag tycker då, att det var, som o m de varit den vise S a l o m o, så märkvärdig var ' an. »: Vi äro ute i det fria igen, men länge ännu då- nar i öronen ekot af maskinernas buller.
Som det är mig bekant, att i Ljusdals socken af Vestra Helsingland, uppå kallelse af derv:de Hushållningssällskap, ett allmänt sammanträde hölls d. 5 Maj innev:de år mellan invånare uti Norra och Vestra Helsingland, i ändamål att fatta beslut om en jerubanas byggande emellan sjön Södra Dellen och Ljusne-elf, för att derigenom fullborda eller till Ljusne-elfs lugnvattenyta i medelpunkten af provinsen Helsingland utsträcka den lättare kommunikationen med hafsviken vid Hudiksvall, hvilken kommunikationsled, genom den emellan Hudiksvall och Dellarnes vattendrag vid Forssa kyrka nu anlagda jernväg, tillika med uti nämnde vattendrag byggde 2:ne slussar af huggen sten, samt med begagnande sedermera af Dellsjöarne, redan till 2/3 at' ®*n längd är åvägabragdt, samt att vid bemälde sammankomst i Ljusdal den önskan och åsigt enhälligt uttalade sig, att landsbygdens invånare nu skulle allvarligt och enigt upbjuda sina krafter för att deltaga uti samt söka åstadkomma sagde jernväg mellan sjön Södra Dellen och Ljusne-elf, till följd hvaraf en Bestyrelse också blef utsedd för att sätta aktieteckning för jernvägens byggande i gång, samt ingå till K, M:t med underd. ansökning, att detta nyttiga företag måtte af K. M:t varda till Rikets nu församlade Ständer i nåder anmäldt till låneH. i Den 1 December f. m. understöds erhållande, och då till slut jag jemväl funnit, att K. M. -icke behagat till R. St. låta göra den nåd. propoe., hvarom den utsedda Bestyrelse!! i underd. anhållit, — så föranledes jag, på grund af den bekantskap, jag om provinsen Helsingland' eger, och särskilt föranledd utaf den betydliga och allmänt gagnande utveckling inom denna landsort samt den för Riket ökade ärliga export, som den redan till Dell-sjöarne öpnade kommunikations-leden framkallat, att för denna kommunikations-leds utsträckande till Ljusne-elf, Herjeådalen» och Helsinglands gemensamma stora pulsåder, och dess i medelpunkten af provinsen Helsingland belägna stora lugnvattenyta påkalla R.