Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Väl är det sant, som en af vära utmärktaste tactici, i egenskap af jernvägs-kommitté-ledamot, yttrat, att »freden är det normala, ständigvarande statstilUtåndet, kriget ett undantag sförhållande, som tillfälligt inträder», samt att sålunda ett samhälles fordringar på medel lill förkofran och utveckling af sina industriela krafter icke få ställas tillbaka för de anspråk, krigskonsten kan uppställa, likasom det är ett axiom, bevisad t af alla tiders, i synnerhet den nyastes, krigshistoria, att i en så rent materiel sak som krig, den af de stridande, som har mest penningar, förr eller sednare måste blifva segrare, om ej en tredje magt träder emellan och att, om vi således genom våra jernvägsanläggningar lyckades blifva rika, så skulle vi derigenom också ovilkorligen blifva starka och mägtiga; men då Staten för sitt betryggande, sitt oberoende, sin frihet mäste offra ansenliga summor på nationalförsvaret, så bör man ej förbise att stambanorna deraf utgöra en ytterst vigtig del och att man derföre vid deras anläggning i sammanhang med den ekonomiska frågan äfven bör fästa allt det afseende på den stra tegiska, som denna i hög grad förtjenar. Dessutom hoppas och tror hvar och en ju så gerna det man innerligast önskar, och det vore mig i sanning motbjudande ett ögonblick hysa den tanken, det ej fosterlandet skulle så fortgå på utvecklingens bana, att ej i framtiden så kraftiga lokomotiver komma att behöfvas, som den antagna spårvidden och byggnadssättet medgifva, om man också i närvarande stund kunnat vara belåten med något mindre. Detta hvad hitfvudbanorna och sammanbindningar dem emellan beträffar, äfvensom vigtigare ulgreningar, som kunna anses utgöra fortsättning af de förstnämnda, ty alla dessa böra hafva samma spårvidd och, efter hvad förut är visadt, åtminstone i det närmaste samma byggnadssätt, som för hufvudbanorna en gång blifvit antaget, sd att samma rörliga materiel ömsesidigt kan begagnas.
Jag behöfver härpå blott svara att en skandal, som lagstiftningen ej bör framkalla, mången gång, om icke alltid, skulle uppkomma, i fall arfsrätt i dylika fall medgåfves, och jag gör mig således heldre skyldig till någon inkonseqvens. Hvad angår mitt förslag i öfriga delar, så har detsamma blifvit dikteradt ej så mycket med fästadt afseende å en regelrätt konseqvens i lagstiftningen, hvilken äfven i andra frågor måste i viss mån åsidosättas, som fast mer med hänsyn att undanrödja den grymma orättvisan, att oäkta barn, enligt nu gällande lag, saknar rättighet att ens till minsta del ärfva den moder, som gaf dem lifvet, oaktadt hon har rätt att ärfva sitt barn. Jag anhåller om bifall till mitt förslag. Hr Nordenfalk: Om man, i fråga om lagstiftning, finge på förhand uppgöra en theoretisk sats och sedermera söka i densamma inpassa, bäst sig göra låter, alla de konkreta fallen, som förekomma i lifvet, sä kunde man visserligen låta sig nöja med att blott upprepa det gamla slutet, att då äktenskapet är familjens grund och familjen statens, så kan den ej tillåta någon erhålla familjerättigheter, som ej härstammar från familjen, på det sätt staten erkänner. Men då vore lagstiftning ej mer en af de svåraste konster, då vore det lätt att afvisa hvarje fråga, som väntar sin lösning, med att påpeka en viss sats, med hvilken den ej öfverensstämmer, obekymrad huru mycket man stötte det naturliga rättsmedvetandet för hufvudet. Men ett behof, så allmänt erkändt som det att lätta de hårda band, som trycka oäkta barn, låter sig ej afvisas endast med tal derom, att äktenskapet utgör familjens grund. Man må söka grunden till arfsrätten i en presumerad vilja hos den aflidne eller i blotta blodsförvandtskapen, så är dock otvifvelaktigt att arfsrätten är en positiv institution, som staten förthy kan ändra, modifiera eller t. o. m. upphäfva, om dess fördel så fordrar. Undersökningen här behöfver endast sträcka sig till huruvida ett medgifvande för barn, födda utom äktenskapet, kan vara för staten menligt.
Då sistnämnde år Landt-Tullarné afskafFades, föranleddes deraf nödvändigheten, att äfven på annat sätt föranstalta om ersättning för den dittills åt dessa Tullkamrars uppbörd af accis-medlen. Att bibehålla serskilde Tjenstemän för uppbörden och controllen af dessa medel ansågs olämpligt; och genom ett, oin uttrycket må mig tillåtas, Stats-contract, fixerades då accisen till 11,925 R:dr, som ock repartiserades emellan Rikets Städer, de der äfven hittills måst oafkortadt utgöra hvar sin andel i nyssnämnde belopp, ehvad en eller flere eller ingen närings-idkare funnits, som med sträng rättvisa kunnat anses pligtig draga denna afgift, egentligen vidhäftad endast försäljnings-rätten af lifvets första nödtorftsvaror: bröd, kött och dricka.” ”Jag vill icke uppehålla mig med någon undersökning rörande billigheten, att, sedan man i Bevillnings-stadgan antagit till grund för all beskattning viss procent af näringsidkares inkomst, man icke desto mindre derutöfver bibehållit accis-tungan för Bryggare, Bagare och Slagtare, hvilka, åtminsto - 8 Bil. till Bevillnings-Utsk. Bet. W.-o 51. ne för mina ögon, ej hafva skäl att prisa jemlikhet i rättigheter och skyldigheter.” ”Deremot måste jag så mycket mer fästa min uppmärksamhet dervid, att år 1809 utgjorde Bryggare, Bagare och Slagtare serskilda Embeten inom Borgare-Ståndet, och åtnjöto några fördelar, som mildrade olämpligheten af denna dubbla beskattning. Nu åter äro dessa förmoner, tid efter annan, kringskurne, så att föga deraf återstår. Genom Kongl. Kungörelsen den 3i Augusti i8i5 är, med ändring uti 2 Moni.af 1 §. 6 Cap. Handels-Balken, Allmogen tillåtet i Städerna utöfva en fri handel med Victualie-varor, till och med Lispuiids-vis; och i rättegångsväg har häråt sedermera blifvit gifven den tolkning, att med Victualie-varor förstås bröd , följaktligen äfven dricka.
ÅdvocatFiscalen i Götha HofRätt, angående honom tillaggd ersättning för förlorade Sportler. Aug. 5 Afdrag å lönen vid befordringar tiil Embeten och Tjenster, om upphörande deraf. Afgärda By, angående dess rätt till skifte i skog och mark. Afkortnings-Längder, angående deras afgifvande till HäradsRätterne. Aflöning för RiksStåndens och deras Utskotts Secreterare, Cantzlier och Yaktbeljening. Dec. 2 A. Afskrifning, angående af tvenne i Bankens räkenskaper såsom fordringar balancerade poster. Mars. P. 706. April. P. 102, i3o. Afsägelser, att vara ledamöter i Utskott. Jan. Maji. Afsättning, angående lättad för landlmannaprodueter. Fehr. P. 277. B. 146. P. 444» 477* Afvittringsbevis, angående, för efterlefvande Enka. Akademien, Krigs-; se Krigs Akademien. Akademie, Upsala, angående en Lärare i KrigsVellenskapen vid; se KrigsVettenskapen. Akrell, Carl Fredrik, yfefcrande, Mars. P. 5oq. 6 Allmogen, angående medel till befordrande af sedlighet och upplysning hos den. Mars. P. 5. Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottels Betänkanden, Memorial och ProtocollsUtdrag, om antagande af ett ökadt antal Cantzlister. —- om utskrifvande af särskilte exemplar utaf remiss-acter i de mål, som till sammansatte Utskott remitteras. Febi'. P. 801. Mars. P. 168, 209. — i anledning af anmärkningar vid Utskottets Memorial om förökad Betjening. April. P. 63, 217, 233. — rörande anläggande af en väg emellan ÖfverTorneå och Kengis, April. P. 63, ip3, 23o. -— om upphörande af den anstallt att i officiella Tidningar införa Kungörelser om lediga Kyrkovaktare-ljenster.
Då nu efterlefvande makas ärfda eller före äktenskapet förvärfda fasta gods å landet icke genom andra makans död går i arf eller till delning, eller med andra ord ärfve<t, följer att den enligt berörde lagrum , allenast bör upptagas, men ej värderas i den af dödsfallet föranledda bouppteckning; men häraf följer åter, att en förklaring i den syftning, som den af motionären föreslagna, skulle stå i strid med den lag, hvars mening borde tydas. Utskottet, som således ej kan tillstyrka en dylik förklaring, finner ej eller skäl till förändring i förevarande fall. Då ändamålet med värderingen egentligen är att skaffa en säker kännedom om beskaffenheten af sterbhusets tillhörigheter, till led - 6 Lag-Utskottets MemorialN.-o 116. mng för dem, som derpå hafva anspråk, finnes redan deri ett talande skal or den inskränkning, lagstiftaren gjort i afseende på värderingen. Om emedlertid a statens eller det allmännas sida någon fordran härvid kan göras sjnes den åtminstone ej höra utsträckas till sådan egendom, deri den af1. ne e) haU ringaste lott, eller som genom dödsfallet ej kommer alt delas e er öfvergå till annan egare. Sådant vore hvarken förenligt med rättvisa eller hd ighet; och häraf hemlar Utskottet ytterligare anledning till den vördsamma hemställan, 0 att ifrågavarande motion icke måtte vinna Rikets Ständers bifall. Stockholm den 6 Ä‘so Slö. Ank. till Exp.-Utsk. cl. 6 Maj, kl. 12 midt). Memorial, med förslag till samman jemkning af de inom Riks-Stånden fattade^ skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskottets Utlåtande j\:o (jo, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande Nio Go öf ver vackt motion angående upphäfvande af 3 och 4 §•§• i Kong/. Förordningen den to Juni tSfi rörande bysättning. Sedan Lag-Utskottet i dess berörde Betänkande afstyrkl bifall till den uti ifrågaställa ämne väckta motion, men samma Betänkande, hvilket Högv.
Beckfriis, Joachim Tavast; N:o 1976, llr von Knorring, Fullm. Frih. Beckfriis, Joachim Tavast. Öpnades jemväl Hrr Elektorers listor vid val af Suppleanter i Utsk:n; och hade dertill blifvit utsedde i Banko Utskottet: efter N:o 687, Hr von Post, Carl Reinhold Axel; N:o 1703, Hr Blomcreutz, Fullm. Hr af Geijerstam, Gustaf. Lagutskottet: efter N:o 253, Frih. De Geer till Löfsta, Fullm. Frih. De Geer till Finspong. Louis Gerhard; N:o 1969, Hr Gyllensvan, Fullm. Gr. Posse, Fredrik Fredriksson. Anmäldes och lades på bordet ett från SlatsUtsk. inkommet Utlåt. N:o 53, i ani. af K. Mits Nåd. Propos., ang:de inrättande af ett Landtbruksinstitut i Skåne. Föredrogs ånyo Const.Utsk:s d. 26 sistl. Mars och d. 6 dennes på bordet lagda Mern. N:o 8, med förslag till Grundlagsändringar, åsyftande dels förändring i föreskrifterne rörde RiksStyrelsens förande i vissa fall, dels utvidgad tjenstetillsältningsrätt för sådan Styrelse, sorn i Konungs ställe i vissa fall förer Regeringen, dels Grundlagarnes bringande till närmare öfverensstämmelse med Riksakten af d. 6 Aug. 1815. H. Exc. Hr Gunther, Claes Ephraim:
50?aj:tö prom fattabe Sfåbiga S5eflut färffilbt bliftoa fKifeté ©fäuber mebbelabe. ©efjutom pr fongt. SDfajit, i anlebning af Siifetö ©tänberé unberbåniga ptnffällan wib febttajfe Sviföbag omjeinf» ning i Stoteringen ocf) Stufrningen i ^emtlanb, anbefallt wtber* bäniga förjlagö upprättanbe, fjwilfa nu äro på fongt. Sftajitö Sfåbiga pröfning beroenbe ocf) fjwarom bereftcr, unbcr Siiföba* geitö lopp, mebbelanben fontina att göraö till Stifetö ©fäuber. ?D?eb ben jemfning af flänbiga f necfte^ållet i ©fane, fjwarotu Stifetö ©tänber jemwäl wib ftfla Stiföbagen gjort unberbånig framffällning, pr ännu någon åtgärb icfe funitat wibtagaö, enär regleringen prom är beroenbe af eptra Svoteringenö i grobin» fen afjlutanbe; warattbeö cmebtertib ali jfpnbfampt weberböraitbe anbefallb, meb be i ftffnämnbe affeenbe itöbige åtgärbente. ©et förflag angåeitbe jemfning i ©täbernaö Söåtömanöqpll, Stifetö ©tänber jemwäl wib fiftförffutne Stiföbag afgifwit, pr fongl. 2Waj:t, feban efter wiblpftiga i Orterne ffebbe unberföfniitgac weberböraitbe (£möetö
Judarne kunde icke hjelpa Nikifor, de kunde icke skaffa honom något pass, men sin tystnad läto de honom betala dyrt nog. Ett pass trodde imellertid den gode ynglingen sig ovilkorligen behöfva för att slippa öfver till Sverige. Förtviflad irrade han omkring på gamla Åbos breda gator, väckande uppmärksamhet allestädes genom sitt fremmande språk, sin dyrbara pels, sitt ängsliga sätt att vara och sina stora penningesedlar. Saltstöldshistorien var just då "en vogue" äfven i Åbo och det beställsamma sqvallret sammanställde snart, äfven här, denna historia med "det mystiska paret". Stackars Nikifor. Han ilade åter till sina judiska gynnare. Då rådde honom en af dessa att vända sig direkt till stadens polismästare och bjuda honom en större summa, t.ex. tiotusen rubel, för erhållandet af ett pass till Sverige. Rådet föll den i ryska idéer uppfostrade ynglingen på läppen och han begaf sig af till den fruktade tjenstemannen. Hvad som försiggick mellan denne och den passlöse främlingen, känna vi icke, men hvad vi veta är, att Nikifor, efter en stund, blek och förstörd, förtviflad störtade ut ur polismästarens boning och att en poliskonstapel i all tysthet följde honom hem till hotelet. Tungt som fyra millioner lispund salt hvilade ödet öfver Nikifor. Om några timmar, tack vare alla de af Nikifor gjorda bemödanden, talade hela Aurastaden blott om "det mystiska paret" och de goda åboboerna skakade tillika betänksamt på hufvudet med anledning af den stora saltstölden. Det var redan qväll då Nikifor kom hem i ett beklagansvärdt tillstånd. Hvad hade Nadeschda gjort under tiden? Uppehållen af sina glada förhoppningars trollkraft och kroppsligen styrkt af den njutna hvilan, ville äfven hon i sin mån vara verksam och hade, efter bibringandet åt uppasserskan af en betydlig drickspenning, med tillhjelp af denna låtit sin knapphändiga garderob undergå en ganska väl behöflig granskning.
S. D. Efter ytterligare föredragning af Constitutiqas-Utskottets under 1S15 års Riksdag 190 Prof. XJtdr. J. 12 Mars 1818. nfgifna, Förslag till andringar och tillägg uti Riksdags Ordningen, fann Prest-Ståndet för godt ätt bifalla de af Utskottet tillstyrkta ändringar uti RiksdagsOrdningens 46. och 6 g. §• §•, mert alla öfriga af Utskottet föreslagne ändringar och tillägg uti Riksdags-Ordningen nemligen uti 14. 35, 2g. 38. 56. och G3. §. §. blefvo icke af Preste-Ständet antagne; Hvarom de öfrige Respektive Stånden och Constitutions-L tskoltet skulle vördsamt och vänligen underrättas. S. B. De af Constitutions-Utskottet under 1815 års Riksdag lagligen beredda och sedermera hvilande Förslag till ändringar och tillägg u* ti Trychf rine t s-fö rörd ni 11 gen blefvo ånyo föredragne och af Prest-Ståndet till alla delar godkände, hvarigenom frågan om afskaffande af Jury för det närvarande kommer att förfalla. Frän Fciltofl. Borgare-Ståndet. S. B. Vid föredragningen af CortstitutiotiSUtskottets den 18 Februarii aflåtne och Sedan den 7 Mars på botdet hvilande Memorial, med yttrande i anledning af en från Höglofl. Ridderskapet och Adeln remitterad anmärkning mot Konungens Rådgifvare i Commandomål för Arméen, blef detsamma nu återtemitteradt; och skulleÖfverläggnings-Protok.oll Constitutions-Ut* skottet äfven meddelas. S. B. Viii föredragning af Höglofl. Ridderskapet och Adelns den 7 Mars meddeite Protokolls-Utdrag, angående särskillt tryckning och utdelning af Statsoch Banko-Utskottens den 3 dennes afgifne
Då detta ärende inom de sammansatta Ulsk:n förehades, lemnades ganska fullständiga upplysningar derot)? af med ifrågavarande farvatten sakkunnige personer. Af dessa upplysningar inhemtades, att den pä klippan Svartklubben uppförde l'yr icke svarade mot sitt ändamål; att den väl vore tillräcklig, för att gifva ledning åt de 420 Den 23 Januari. sjöfarande, som begagnade det trånga farvattnet vester om Gräsön, hvilket dock ofta vore med is belagdt och dessutom uppfyldt af otaliga skär; men ali samma fyr dock icke kunde tjena till vägledning för dem, hvilka seglade öster om Gräsön och sålunda, i anseende till det säkrare och öppna farvattnet, vöre mindre utsatte för äfventyret att lida skeppsbrott. Bland andre ledamöter, hvilka lemnade upplysningar i detta afseende, påminner jag mig, alt Riksdagsmannen Strindlund uppdrog en ganska mörk lalla, huruledes han under en mörk natt vid häftig storm passerat della farvatten ; han tilläde dervid : ”Hade Utsk:ns ledamöter då varit närvarande, vaserra-tre, hvad de då hade tillstyrkt uppbyggandet af en fyr på klippan Understen.” Förvaltningen af Sjöärendena har visserligen sagt, att en fyr å Understen vore onödig, alldenstund en sådan redan funnes å Svartklubben; men det vill synas af de skäl, som Förvaltningen af Sjöärendena ytterligare andragit, som skulle anläggningen af fyren på Svartklubben hafva varit ett misstag, och alt man, sedan delta misstag en gång blifvit begånget, hade tyckt det vara för nära intill, att anlägga en fyr på Understen. Dock när, på sätt jag haft äran anföra, erfarenheten visat, all skenet från fyren å Svartklubben, som ligger i en krok frän Gräsön, icke är tillfyllestgörande för de sjöfarande, som gå öster om samma ö, så hafva de förenade Ulsk:n häraf hemtat anledning alt vördsamt föreslå, det R. St. i und. skrifvelse hos K. M. mätte anhålla, att en fyrbåk på skäret Understen måtte, sä vidt tillgångarne det medgifva, varda uppförd. Jag tror, att detta ändamål bäst vinnes genom den åtgärd, som Frih.
Utgående i penningar, kunna de derföre redan nu betraktas såsom en stående, knappt föränderlig, penninge-ränta, och om dessa Slats-Ulskollets Utlåtande j IV:c 312- 33 dessa småpersedlar blefve, en gång för alla, till verkelig penninge-ränta, efter medium af tio eller tjugu års markegångspris, förvandlade, så skulle derigenom en väsentlig förenkling i skatteväsendet vara tillvägabragdt, som utan några, uppmärksamhet förtjenande, rubbningar komme att afhjelpa de egentliga anledningarne till de Öfverklagade olägenbeterne. Förutnämnde hufvudpersediar, nemligen spannemål och större ladugårdsprodukter, jemte dagsverken, borde deremot bibehållas, spannemålen oförändrad till beloppet, ladugårds-produkterne reducerade till ett eller tvenne slag, och dagsverkena reducerade till ett enda slag nemligen s. k. dränge-dagsverken. Det har väl blifvit i afseende å detta förslag anmärkt, att, rlå den proportion, efter hvilken ifrågavarande räntor ingå i grundskatten, på olika orter är mycket olika, skulle ock den utaf dem bestående andel i grundskatten blifva olika, derest och i de fall den efter markegångspris komme att utgöras, och de skattskyldige följaktligen i olika delar af riket få vidkännas en mycket ojemn tryckning deraf. Men, då nu fråga är, icke om nedsättning eller jemkning, utan endast om förenkling af skatterna, torde denna invändning för närvarande icke vara af någon vigt, synnerligen som uti detta hänseende förhållandet emellan olika provinser och orter blefve enahanda såväl efter sorn. före forenklings-åtgärderna. En sådan ojemn tryckning skulle dessutom äfven for olika orter vara att förutse, derest hela grundskatten förvandlades till bestämd penninge-ränta, emedan hvarken penninge cirkulationen eller tillfällen till afsättning alltid och allestädes i riket äro lika lifliga, lätta och mångfaldiga.
Ridderskapets och Adelns Plenum den ' 3 Augusti 1815- S. D. Bifölls i alla öfriga delar RiddarhusUtskottets den 2 Juli första gången upplästa och den y återremitterade, Memorial af den 24 Maj’, rörande Adliga JungfruStifts Ärendernas förvaltning , med undantag af 1:0 den i 5 § projecterade Löntillökning för RiddarhusKamreraren; och af 2:o det förslag uti 7 §, att stadgandet om förhöjda afgifter till Stifts-Cassan vid Introductioner icke borde gälla i afseende på dem som innan förhöjningens stadfästande blifvit till Adlig, Friherrlig eller Greflig värdighet i nåder |29 Den 4 Augusti. atnämnde; anseendes Ridderskapet och Adeln denna, förhöjning böra erläggas af aila utan undantag, som efter stadfästandet introduceras. Ut supra. S. D. Sedan Riksens Ständer öfverenskommit att deras deputerade f den beslutna Commjttéen til! utarbetande af förslag tili ny reglering pf Statens Embeten och Tjenster, måge ibland Fullmägtiga i Banken och RiksgäldsContoiret utses, till ett antal af g Ledamöter, nämligen: för hvart RiksStånd En ibland hvardera Fullmägtiga ; beslöt Högloft. Ridderskapet och Adeln nu att åt bemäita Fullmägtiga sjelfva må vara uppdraget att sins imellan om detta förtroende öfverenskomma, på sätt att Riksens Ständers' deputerade, i bemälte Committé, alltid må Vara fulltalige. Ut supra. Justerades följande Ridderskapets och Adelns underdåniga Skrifvelse till Kongl. Maj:t. Stormägtigste Allernådigste Konung!
Detta tror jag billigt fordra Ständernas behjertande, och vid min afresa till riksdagen blef jag af många kommittenter uppmanad att söka verka för att vi finge en lag, som förklarade kontrakt om afverkningsrätt å skog icke böra gälla längre än fyra år. Jag torde få upplysa att i närheten af Nyland, der Ångermannä-elfven har sitt utlopp i stora farvattnet, äro nyligen anlagda sex större ångsågar. Egarne till desamma äro dels svenskar, dels norrmän samt engelsmän; dessa sågar äro i gång både vinter och sommar. Erforderligt timmer erhålles för det mesta på så sätt, att disponenten^. till nämnda sågverk uppgöra kontrakt med hemmans - 94 Sammans. Stats-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon - Utsk. Betänkande N:o 50. egare om afverkningsrätt å de sistnämndes skogar, då köparne vanligen förstå sig på att uppgöra sådana kontrakt, att de ega anlita äfven den omogna skogen. Det är äfven vanligt att såkallade halfherrar resa omkring och med list och svek i många afseenden förmå allmogen att underteckna bedrägliga afhandlingar, och, sedan det lyckats dem att få uppgöra ett sådant kontrakt, resa de till sågverks-disponenterna och försälja detsamma, då de stundom kunna betinga sig flera tusende R:dr i förtjenst. Ett sådant förfarande är så mycket mer vådligt, som å de ställen, hvarest numera finnes någon skog af betydenhet, jorden och klimatet vanligen äro af sådan beskaffenhet, att det i tidernas längd icke är att påräkna någon särdeles afkastning af jordbruket. Många hemmansegare, som på nämnda sätt förslöst sin skog, hafva redan fallit fattigvården till last, och en aktad man har sagt mig, att, om det icke blir något förbud mot nämnde skogsförsäljningar, nödgas han sälja sitt hemman och flytta från kommunen, emedan han ansåg att fattigdomen, som redan är tryckande, snart blir så stor, att de icke kunna hjelpa hvarandra.
Paragrafen skulle da få följande lydelse: ”För att granska laxeringscomiléens åtgärder vid tillämpning af denna stadga, skall i hvarje län en pröfningscomite' hållas, som åligger vidtaga alla nödiga rättelser, och, efter inhemlad noga kännedom, tillse, alt fastigheterna å landet, äfven med afseende på de skiljaktigheter, som emellan taxeringsdistrictén sig förete, alltid sättes till deras med hvarandra jemförliga värde, men aldrig under den summa, som för hela länet blifvit påräknad, och i bifogade minimitariff är upptagen.” Jag anhåller vördsamt om propos. till bifall på detta förslag. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåge 112 § böra erhålla följande lydelse: För att granska taxeringscomiteens åtgärder vid tillämpning af denna stadga, skall i hvarje län en pröfningscomite hållas, som åligger vidtaga alla nödiga åtgärder, och, efter inhemlad noga kännedom, tillse, att fastigheterne å landet, äfven med afseende å de skiljaktigheler, som emellan taxeringsdistrictén sig förete, alltid sältas till deras med hvarandra jemförliga värden, men aldrig under den summa, som för hela länet blifvit påräknad, och i bifogade minimitariff är upptagen”. Ropades starka ja, blandade med några nej. Hr Printzenskjöld begärde votering, samt att dervid bifall till redactionen i nu gällande hevilla.förordn. måtte blifva contrapropos. Upplästes till justering och godkändes följande voteringspropos.: Den som anser 112 § i det af Bevilln.Utsk. vid dess betänk. N:o 11 fogade förslag lill bevilln.stadga böra erhålla följande lydelse: