Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bortom denna bergrygg reser sig en annan, lika rik på skog, men på grund af afståndet framträdande i en ljusare färgton. Bortom denna och ännu en sista låg rygg ser man nu i fjärran Asterabad-slätten. Mörka, gröna fläckar angifva skogarnes läge och utsträckning. Ljusgula fläckar äro åkerfält. Själfva staden framträdde som en gråaktig dimma, men Kaspiska hafvets kontur kunde ännu icke skönjas. Sedan vi kommit ned på slätten, som var rikt bevuxen med täta, höga vassnår, där kungstigern har sitt älsklingstillhåll, anlände vi ändtligen till Asterabads stadsport Därvaseh-i-Masenderan. I Asterabad mottogs jag med utsökt gästfrihet af ryska konsuln, herr Kachanovskij, som efter den häftiga jordbäfningen hade måst lemna sittI I 74 EN RESA FRÅN TEHERAN TILL KASCHGAR. palatslika konsulat och en tid bo i tält i trädgården. Jordbäfningen inträffade den ii juli, och under 2 månader hade man räknat 6g stötar. Äfven jag erfor natten den 23 september en dylik stöt. Det kändes som om någon ryckt i den matta, där min säng stod, och det knäppte på ett oroväckande sätt i de redan spruckna väggarna. Jordbäfningsare-alen var ungefär — Småland och Blekinge, och dess härd låg i närheten af byn Tasch i Elburs. Man skulle tro, att Asterabad är en betydande och liflig stad, men så är ingalunda fallet. De pilgrirtier, som från det ryska området begifva s ' ig därigenom till Mesched, förhöja blott i ringa mån dess liflighet. Handeln är obetydlig och basarerna fattiga. Handelsvägen från Mesched till Äskabad är en farlig konkurrent. Elburskedjan utgör en mycket skarp skiljomur mellan platålandet och kustlandet. Söder därom finna vi ett mycket tort klimat och en ytterst gles vegetation, norr därom verkliga urskogar med lianer och snår, samt en mycket riklig nederbörd och fuktig atmosfär.
”Bevillning utgöres af ali fastighet, efter värdet, utan afseende på dess natur, med fortfarande likväl af Bevillning å Rusttjenst-raarker samt Rotefrihets-afgiften. Dock åläggas de fastigheter, så väl på Landet som i Stad, hvilka ega 8 Prat. Utdrag den 3 Julli 182g. större värde än 8,000 R:dr, en emot deras höga värde oell afkastning svarande högre och pro' gressivt stigande afgift.” ”Fastighet indelas &c. &c.” 3:die, 4:de och 5:te Bevillningsgrunderna godkändes. I anseende till 6:te Bevillningsgrunden, gjorde Bonde Ståndet den förändring, att 200 Rdr B:co skulle anses för minsta inkomstbeloppet för Embetsoell Tjenstemän, hvarföre Bevillning bör erläggas. rt:de, 8:de, g-de, io:de, Utte, 12 te, t3:de, i4 de, t5:de, i6:de och 17 do Bevillningsgrunderne antogos. I afseende på ^.<\e Hufvudafdelningen, lät Ståndet bero vid Utskottets Utlåtande. S. D. I anledning af gjorda anmärkningar, återremitterades Bevillnings-Utskottets Memorial, N-o 3i, med en af Herr Friherre C. H. Anckar, svärd begärd Tableau öfver Bevillningens fördelning på olika Folkclasser, S. D. Beslöts Remiss till Constitutions-Utskottet af Stats-Utskottets, i Memorial N:o igå, gjorda anmälan om anledning till anmärkning emot Föredraganden för Handelsoch Financeärenden. S. D. Bevillningssamt Allmänna Besvärs och Oeconomie-Utskottens, den 7 Maji, på bordet lagda Prat. tJtdräg den 3 och 6 Julii 1829. 9 lagda Utlåtande, N:o 3, öfver Motioner af Herr Rosenqvist, Fredr.
Får den skjutsande vänta 4 timmar över tiden har han rätt till 4 skillingar per häst och timme för väntetiden. Händelsen skall inberättas till Vår justitiekansler, som låter tilltala den felande. I varje länsmansdistrikt utses 3 deputerade, som skall granska kronskjutsarna och till befallningshavaren göra anmälan om klagomål. Legan för kungsoch gästgivarskjuts höjs med 50 % för häst, sadel och åkdon. Den skjutsande får inte vägras plats på åkdonet. Endast en person får skjutsas efter varje häst. Då ridhäst nyttjas skall betalas 6 skilling extra åt skjutskarlen, som måste gå och hämta hästen. Nu räknas 1 timma per mil. Detta höjs till 1½ timma. Vid marscher och inkvarteringar befrias hemmansägare och åbor från att förpläga truppen till ett ringa pris. Betalningen sker nu genom frivillig överenskommelse. Stockholms slott den 28 juni 1809. CARL. Pardonsplakat givet på deras majestäters CARL XIII och HEDVIG ELISABETH CHARLOTTAS kröningsdag den 29 juni 1809. Både i äldre och senare tider har det varit brukligt att vid kröningar benåda dem som sitter i fängelse för vissa brott och de som tagit till flykten. Så har vi önskat högtidlighålla Vår och Vår gemåls lyckliga kröningsfest, genom att låta dem som olovligen rymt från krigstjänst återvända utan att befara straff. De som befinner sig i krigförande länder har rätt att inom ett år efter fred återvända. De som befinner sig i Sverige skall inte straffas om de skyndsamt inställer sig vid sina regementen igen. De som befinner sig i fängelse blir fria efter halva strafftiden. De som smädat Gud och avfallit från den evangeliska läran, begått föräderi och brott mot rikets säkerhet, lastligt talat mot Oss, gjort myteri och uppror, begått mordbrand, mord, slag mot föräldrar, rån, röveri, blodskam, svek och bedrägeri mot kronan eller banken, stöld samt den som är dömd till livstids straff är undantagen från benådning. Stockholms slott den 29 juni 1809. CARL. Kungörelse angående odlingsersättning för den jord, som vid enskifte boställshavare tillfaller. Stockholm den 5 juli 1809.
Kronan och icke kronoåbon har äganderätt till hemmanet, ehuru han genom köp kan förvärfva sig skatterätt dertill, och om hemmanet köpes till skatte, så behandlas det såsom allingejord Också benämnes i Sveriges ceconomiska lagstiftning för afradsspannmål allden spannmål, som i form af ränta utgår dels af kronooch dels af skattehemman. Jag öfverlemna!' således åt Hr af Billbergh , huruvida man kan vederlägga det påstående, alt den afradsspannmål, som utgöres lill Kronan, just är hvad som omtalas i 17 cap. 1 § Jordab:n, uppå hvilket stadgande också alla af Sveriges Konungar utgifna författningar om räntors utgörande blifvit grundade. Man har talat om, att Ståndets värdighet fordrade antagandet af BondeStrs inbjuda., och i BondeSt:s eget prot.- utdr. finnes det skäl anfördt, att R. o. Ad. genom inbjuda, skulle sättas i tillfälle att bringa i öfverensstämmelse sina förut fattade beslut. De förut fattade besluten stå dock i öfverensstämmelse med hvarandra; ty ehuru jag icke ogillar beslutet om den femåriga markegångssättningen, finnér jag det ingalunda stå i strid med andra beslut, Dess föremål är att jemnka det kännbara af en högre markegång under missväxtår derigenom, att tungan deraf får delas på ett annat år, då priset är lägre. Hvad beslut vi än i detta fall fatta, så har det ej gemenskap med deri nu förevar, frågan; ty deraf, att räntegifvaren skall få sig till godo beräknad skillnaden emellan medelpriset och årsmarkegången, är alldeles oberoende, huruvida han skall ensam hafva optionsrätten att betala med penningar eller in natura, hvilket deremot skulle stå föga i öfverensstämmelse med Sveriges redan ägande lagstiftning och föga i öfverensstämmelse med de förhållanden, som stå i samband med denna lagstiftning.
Af det, vid 1850 och 1851 års riksdag, af Rikets Ständer beviljade så kallade mindre kreditivet, faststäldt till 1,000,000 R:dr, deraf den ena hälften afsetts till kostnader för rikets försvar och den andra till utgifter för andra högst vigtiga och angelägna ändamål, har under det sednare revisions-året ett sammanlagdt belopp af 625,000 R:dr blifvit, på grund al särskilda nådiga bref, lyftadt från Riksgälds-kontoret, nemligen 500,000 R:dr till bestridande af kostnader för utomordentliga åtgärder till rikets försvar och återstoden, 125,000 R:dr till utgifter för karantäns-anstalterna; varande af dessa medel under samma år, i afräkning å härtill nådigst anvisade summor, utbetalta till Kongl. Förvaltningen af Sjöärendena 80,000 R:dr, för Kungsholms fästnings bestyckning m. m., 90,000 R:dr, till anskaffande af en ångmachin för linieskeppet Carl Johan, och 20,000 R:dr för vidare anskaffande af nödig artilleri-attiralj m. m. för nämnde fästnings provisoriska bestyckning, eller tillsammans 190,000 R:dr, samt till Karantäns-kommissionerno i Stockholm, Götheborg och Malmö för karantänsanstalterna tillhopa 91,000 R:dr; hvilket Revisorerne ansett sig böra omförmäla. § 14. För öfrigt hafva Revisorerne under räkenskapernas granskning funnit, att beloppen af det, i riks-staten, de indelta räntorna åsätta kronovärde i många fall mer eller mindre skilja sig från de summor, räkenskaperna upptaga. Såsom exempel härpå, må endast följande nämnas, nemligen: kronovärde enligt riks-staten. enligt räkenskapen. Dessa olikheter lära härröra deraf, att under en längre följd af år, derunder indelningarne undergått åtskilliga förändringar, beloppen förblifvit i riks-staten oförändrade.
Efter det olyckliga, för Rikets vestra provinser så betungande, kriget år 1803? som nära inställde Britasoch Bergsrörelsen i dessa orter, genoih utskrifningar af dess behöllige arbetare , genom fortsatte uppbåd - Den 5 Maj. e. m. ningnr af folk och dragare till ständigt durchmarcher och transporter, samt genom lagd. seqvestre på Wenerns, för Jerneflec* ters befordrande, nödvändiga farkoster 3 Efter den skadliga Transitohandeln, sorn härpå inträffade och företrädesvis befordrade utländska varor genom landet framför egna producter, som längre tid, i brist af frakter, blefvo qvarliggande i landet} Efter dessa sammanlagde omständigheter, genom hvars fördérfliga inflytelse och medverkan Tackjerns.tillverkningen i Wermland, som i förra tider utgjorde ett årligt belopp af 70,000 Skeppund, blifvit reducerad till ett maximum af 30,000 Skeppund årligen, är det endast genom förebyggande af främmande Jerns upplag och försäljning på Svenskt område, samt genom en oafbruten, odelad, afsättning af egna tillverkningar, som en förbättring af det förflutna och ljusare utsigter för det tillkommande kunna beredas åc Svenska Bergsmän och Bruksidkare. Af alla ofvanuppräknade anledningar vågar jag vördsammast hemställa, det Rikets Höglo/]. Ständer hos Kongl. Maj:t förena sig i den underdåniga önskan, att, så vida icke Kongl. Maj:t täcktes finna skäligt i allmänhet upphäfva eller inskränka den nu gällande Nederlagsfrihet, Kongl. Maj:t dork i Nåder måtte täckas förklara Nederlags, förordningen af den 5:te Maj 1813 och dess l:sta artikel på dett sätt, att inländskt Jern Den 5 Maj. e. m. 3 30 ej ma till Nederlag i Svenska hamnar införas, eller lill Riket inkomma, med undantag endast af de för Ostersjö-Compagniet beviljade 15,000 Skep. pund, hvilket förbud äfven torde böra sträckas till alla sådana utländska varor, som kunna exporteras af Svensk product.
Föredrogs ånyo Stats-Utsk:ts den 30 och 31 sistl. Oktober på bordet Isgde Utlåt. N:o 208, i ani. af väckt motion om godkännande af förslag till förordningar dels ang:de en hvpotheksbank för rikets städer och köpingar, dels ang:de allmänna grunder vid bildande af hypotheksföreningar emellan egare af stadsfastighet. Frih. Armfelt, Magnus: Stats-Utsk:ts afstyrkan af den väckta motionen gillar jag fullkomligt, men jag befarar, att om R. o. Ad. godkänner Betänkit sådant det är, skulle det kunna 172 Den 4 November f. m. anses innebära mera än blott oell bart afslag å motionen K. M. kunde finna, att 11. St:r, genom att godkänna Stats-Utsk:ts motivering vid detta Betänk., hade så bestämdt yttrat sitt ogillande af hela saken, att det icke lönade mödan vid en kommande riksdag framlägga någon Nåd. Propos. i ämnet. Nu lär väl icke kunna nekas, att frågan, äfven om man nu bör afslå den framställda motionen, dock är af den vigt, att den väl kan tåla vid en närmare pröfning, sådan som den endast kan fiiretagas af K. M:s regering. Det skulle derföre synas lämpligast, om It. St:r, med afslag å den i motionen framställda begäran om utfärdande af statsobligationer såsom säkerhet för den ifrågasatta hvpotheksbankens operationer, endast förklarade att de icke för närv:de funne skäl att öfverlemna förslaget till K. M:s pröfning och stadfästelse; hvarföre jag anhållar om bifall till Utsk:ts hemställan, med tillägg af orden »för närvarande» efter ordet »Utskottet.» Frih. af Ugglas: Det tillägg, som af den föreg:detalaren blifvit påyrkadt, kan visst vid första påseendet synas vara af ringa betydenhet, men det förefaller mig likväl, som om R. St:r genom detta ord skulle hafva inlagt ett halft löfte om att en sådan anstalt för framtiden skulle komma till stånd.
I 3 §, sfadgas, a.tt invikning hör vara skrifven, uller graverad; men jag hemställer om det icke vore bättre att sätta s,k.ri.Jne eller lill större eller mindre del graveradev ty det skulle annars vid cn sådan sinnesstämning som, den af Den I Au gu st ii f. m, 61 Ir 1818, kunna hända, att roan ansåg assignationen vara otillåten eller icke giltig, emedan bamnet och ziffran Voro skrifne på en i öfrigt graVerad assignation. Det har blifvit föreslagit» att ässignatiönerne icke hörde få utlöpa längre än 3 å 5 år. Öagtadt jag är förvissad, att de icke gerna kunna blifva utelöpnnde så lång tid, anser jag dock icke skadligt att införa fett slikt stadgande i författningen. Här har vidare blifvit yttrsdt, att blött Visse medborgare, som drefvo en större rörelse, borde förses med rättigheten att assignera; Jag tror likväl det vara en farlig Lagstiftning* att bestämma hvilka skulle Utöfva den, och så* lunda meddela någre ett privilegium exclusH Vum framför dfe öfrige. Ännu farligaré vöre dét* öm meddelandé rätten lemhades åt fett pröfue Domaren. Jag hemställer till hvar öch en, som äger någon erfarenhet i denna väg, huru ofta icke många öch underliga motsägelser uppstå deraf, ätt blott köpmän och handtverkare få besvärja sina räkningar, under det öfrige medborgare, ehuru de hafVa lika beskaffade räkningar, icke till: godonjuta samma ratt. Dylika förhållahden skola alltid inträffa* när man inblandar privilegier och skråanda uti fihanciella Lagstift bingen, Sluteligen har man yrkat j att hvaf öch 62 Dert i 'Augusta J, hi. fett söm utgifver assignationer, skulle vira skylJ d<g att inlösa dfe falska.
ex. för närvarande hos oss redan sig befinner, och man då föreställer sig, att opinionsledarnes tidningar till en början ville låta sina utfall emot politiska motståndare och sina kommentarier öfver dessas skrifter fortgå oförminskade både till qvantitet och intensitet; så skulle spalterne, efter hand fyllda med tillrättavisningar och hårdsmält sanning från motslåndarnes sida, icke dröja att blifva mindre begärliga för de förras lärjungar, hvilka, änskönt de lemnade motskrifterna olästa, likväl omöjligen kunde undgå att vid deras R. St. Just. Ombudsm. Emi.-Berättelse för år i849. 11 blotta åsyn betagas af en viss oro för den afbräck, mästaren måste genom dem lida bos alla läsare, som icke förbiginge dem. Huru länge skulle det väl kunna dröja, innan de opinionsmäktige antingen ledsnade vid publicistyrket, eller ock såge sig föranlåtne att för dess fullföljande välja en helt annan väg? Detta förslag, ingenstädes mig veterligen realiseradt, bar hos ett främmande folk ej mycket längesedan kommit å bane. Att i förväg kalla framgången deraf säker, vore tvifvelsutan förmätet. Mig har det blott förekommit såsom det mest genomgripande, jag kan föreställa mig; och af ingen torde kunna bestridas, att det har rättvisan för sig. Jag kan ej heller tänka mig, hvilken klokhetsregel eller giltig lagstiftningsgrund som skulle vara deremot stridande. Behörigheten att granska detsamma tillkommer naturligtvis publicisterna; och de ibland dem, hvilkas afsigter ligga dermed i strid, skola ofelbart anmärka, huru obskurantism t, mot upplysningens fria gång fiendtligt, för publicitetens rätta lif förstörande detta förslag, antaget och efterlefvadt, skulle blifva. — Allt beror härvid af det begrepp, man gör sig om upplysningen och publiciteten. Lättheten att åt ett dagblad förskaffa stor publik skall minskas i den mån, som dertill kommer att erfordras annan förtjenst, än blotta förmågan att för de minst bildade bland den periodiska pressens läsare framlägga den för dem mest underhållande själsnäring, de genom större eller mindre tillblandning af skandal pikanta föreställningar, som inom den profana litteraturen utgöra den högsta för dem tillgängliga, intellektuella njutning.
Derföre träffas också välmågan mera allmänt hos Skogsboen, ehuru det torde synas som om slättbygdens vidsträcktare och af Naturen bördigare åkerfält borde vara en rikare källa för välstånd, än de förtjenster Skogsbonden är i tillfälle att bereda sig. Verkningarne af de sednare årens svaga skördar, samt de svåra missväxterne åren 1826 och i83o hafva också hufvudsakligast drabbat slättbygden, såsom mest blottställd för inflytandet af den missgynnsamma väderleken och mest beroende af jordbrukets afkastning. Ehuru Länets skuld till Staten för den i anseende lill 1826 års missväxt lemnade undsättningen, uppgående till 321,976 R:dr Banco, genom Kongl. Maj:ts och Rikets Ständers begifvande att den erhållne Spannemålen fick lösas efter Markegångspris, blifvit minskad med 115,700 R:dr, återstod ännu en betydlig del af denna skuld, då den ytterligare missväxten år i83o inträffade och föranledde en ytterligare skuldsättning till Staten till belopp af 25o,ooo R:dr Banco. Oaktadt all den varsamhet som varit föreskrifven och blifvit iakttagen vid indrifvandet af dessa skulder, har man icke utan den största farhåga föresett svårigheten för de gäldskyldige att afbörda dem, då Spannemåls-productionen utgjort den enda redbara betalningslillgången, som varit att påräkna, och Spannemålsprisen vid den i allmänhet syaga afsättningen, nödvändigt skulle falla oerhördt, i samma man tillgången å 7 denna vara, efter en ymnigare skörd, varit rikare och afsätlningen för skuldernes betalande måst forceras; men Kongl. Maj:t har genom sin visa omvårdnad afvändt delta bekymmer och tillåtit att, i afbetalning* å skulderne, Spannemål in natura fått lefvereras i Krono-Magazinen efter priser, som fullt motsvarat hvad de Gäldskyldige skäligen kunnat påräkna för sin vara.
Fullkomligt orärtwifi more akt älägga den gäldvundne sastighels-ägaren, art betala prvgresiiv afgift för en inkomst som han icke alger, Den io Augusti. 6zz ger, enär han sä till sägandes blott för sine credilorers räkning administrerar sin egendom. För hwad efter arora artikeln förskjrrtcs, kan han möjligen fä ersättning, men icke för sin prog-cssiva afgift: den skall han erlägga för capitalist-». Jag anser det wara ett mindre ond!, om hela befkattmngs-systemek skulle gä öfwer ända» än at sa crianra vr-ältwisvr stola begäs, (siresive Do la tZsrckis: Jag instämmer fullkomligt u i hwad Herr Grefwe Lckrverir, emyt den progressiva afgiften behagat anföra, men får äran tillägga, att det är endast mot progresiiva afgiften enligt Zivje artikeln, aldeles ilnet myt den afgift utan afdrag ä skuld, hwilken a:dra artikeln ä^ynhar egendom palander, som jag protesterar. Grefwe körner: Jag anhällec fä anföra en anmärkning öfwer den förklaring, att derföre att man bifallit principen i z:dra artikeln, att intet af. drag för skuld wid afgiften för synbara förmögenheten skulle äga rum, Man derföre skulle bifalla ett lika förhållande ivid progressions-afgisten. Grunden för bäva ar helt olika, och der gifwes lika wesit en bestämd grund för synbar förmögenhets-afgift utan ftulde.afdrag, fyin det är omöjligt, akt, utan delta sednare, weka hururvida en progressions-asgift i anseende till hwarje inhividu rätteligen bör äga rum. Att igenom rättigheten att, j det sednare fallet, afdraga skulder, en brist i statsinkomsterna skulle upkomma, är hwad jag icke skulle förmoda kunna till Nägon betydelig del inträffa. Jag har redan namt, att controllen ligger uti Taxerings-Commiröens rats tighel, alt gransta upgiften och bestämma den till 634 Den 10 Augusti. erläggande afgikten.
V i k ej tillbaka, tiden ej förspill, Och clzc skall se: dzc kan om rätt du vill. M ... e. Iingny. I. tB \ et var tidigt på morgonen. Fullkomlig stillhet rådde öfverallt i den lilla staden; endast i Agda Törnes modebutik vid bakgatan hade de redan länge varit uppe. Gamla Martinson flyttade undan modellhattarna, som vor0 utstälda i butikens enda fönster och hindrade utsigten åt gatan. Derpå såg hon iit med oroligt spanande blickar. ' Ser du till honom? " frågade Agda Törne från rummet innanför butiken. Hon var ifrigt sysselsatt med att stoffera en elegant fruntimmershatt och var mycket missnöjd med gamla Martinson, som var sa orolig, att Agda rent af blef nervös - som om hon ej skulle behöfva hela sitt lugn just nu, då det gälde att fästa plymerna! " Gud skydde oss! ' svarade den gamla bodfröken och drog sig försigtigt tillbaka mellan stäliningarna. " Han kommer ej, och klockan är redan fem. " " Seså, Martinson ", hördes iter Agdas lugna röst frAn det inre rummet, ' det är en hel timme qvar till dess tåget går. Allting är j u packadt och klart, så han hinner nog. Är han bara här half sex, s å. Det blef tyst en liten stund, och Agda arbetade ifrigt vidare, men snart hörde hon hur Martinson åter började flytta hattarna. " Martinson, människa! " ropade hon då i vredesmod. ' Hon förstör mina hattar. Låt hon Harald komma, när han vill, och Iåt hattarna vara i fred, annars får jag göra om hela uppställningen. " Gamla Martinson drog sig sårad tillbaka från fönstret och kom in till sin unga principal. " Du är lugn, du ", sade hon ined försmädlig ton. " Om det vore min bror som skulle fara till Amerika, så kunde jag inte vara som du. " ' Nenej. " ' Ja, tänk så besynnerliga ni ä '! Harald går bort den sista afton han kan få vara i sitt gamla hem och sitter på källaren med sina vänner, så att han håller på att komma för sent till tåget. '
Då det sålunda visar sig, att någon tillgång för vidare nedsättning eller lindring i bevillningen icke förefinnes, föranlåles Utskottet vördsamt hemställa, alt alla öfrige, uti det vid Betänkandet N:o 12 fogsda förslag till ny Bevillnings-stadga upptagne afgifter, med de dels i anledning af Utlåtandet N:o 27 och Memorialet N:o 34, samt dels genom votering i Förstärkt Stals-Utskott vidtagne förändringar, enligt bilagde Resumé Litt. B, måtte af Rikets Ständer godkännas. Då Rikets Ständer bifallit Utskottets hemställan i Utlåtandet N:o 27, pag. 58, alt med bestämmandet af de i 121 § utaf Förslaget till ny Bevillnings-Stadga förekommande procent-belopp och ofri ge anslag må anslå , intilldess vid bevilluingens fördelning hunnit utrönas, huruvida och i hvad nion någon förändring derutinnan borde ega rum, åligger det jemväl Utskottet att, så väl i följd deraf, som i anledning al Herr Chrisliersons inom Val lull. Borgare-Ståndet derom väckte motion, hvaröfver Utskottet, på sätt Betänkandet N:o 23 utvisar, ännu icke hufvudsakligt utlåtande afgifvit, meddela yttrande i ämnet. 4 Bevillnings-Utskottets Betänkande, IV. o 52.
Vidkommande dernäst de i tredje puncten oniförmälda anmärkningar vid beloppet af den för LdneContoirens rörelse anslagne summa , och att grunden för fördelningen deraf, emellan Contoiren icke blifvit af Utskottet uppgifven, så har den samfälda summans storlek för bägge Contoiren blifvit afpassad efter folkmängden i de Landskaper, som till Contoiren äro bestämda» jemnförd med befolkningen i hela den öfriga delen af Riket , och med fästadt afseende å JBanco-Discont-Verkets i Stockholm behof för Utlåningen åt de till dess Låne rörelse qvarblifvande provinser; äfvensom fördelningen mellan Contoiren skett på grund af de derunder föreslagne Landskapers olika folkrikhet, handel och näringar samt utlåningens belopp öfver hufvud vid de förre Filial DiscontContoi. ren. — Med anledning likväl af den i sammanhang härmed väckta fråga, om skyldighet föri det ena DiscontContoiret att, af en egande outländ behållning utaf sin fond, understödja ett annat, hvars fond för beliofvet någon gäng blefve otillräcklig: har hos Utskottet i öfvervägande kommit, huruvida icke något särskildt stadgande borde gifvas ledande dertill, att de blifvande DiscontAfdelningarnes gemensamma verkning med HufvudContoiret i Stockholm skulle mera ändamålsenligt kunna uppfyllas , yppande behof af större lån tillgångar vid något af Contoiren , än de fastställda anslagen kunna medgifva , afhjelpas, nät antaglig säkerhet icke bruste, och för Banco-Utslottets Betäntianden. 12$ framtiden förebyggas , att outlånte summor pi något ställe må finnas ligga oanvända i rörelsen och förminskande den påräknade Discontvinsten; och om icke något tillägg i detta hänseende borde i Föreskrifterne om DiscontFörValtningen inflyta.