Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Preste-Ståndet den 12 Borgare-Ståndet den 15 B onde-S lån det den 15 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående förändring i sältet att tillhandahålla afskedade krigsmän rn. fl. pensioner och nådegåfvor. (Allm. Besv. och Ekon.-utsk. Bet., N:o 18.) S. A. K. Med fästad uppmärksamhet på det nu brukliga sätt att genom krono-fogdarne låta, i följd af serskilda föreskrifter, utdela åtskilliga från E. K. M:ts hof-förvaltning, hospitalsoch Militise-hospitals-fonder samt från Landtoch sjöförsvars-departementerne årligen till afskedade krigsmän m. fl. utgående pensioner och nådegåfvor, hafva Rikets Ständer ansett det vara önskligt, om uti ifrågavarande utdelningssätt, såsom besvärligt oell kostsamt för flertalet bland understödstagare, samt serdeles betungande för de till högre ålder komne och sjuklige, genom svårigheten för desse att till det ofta flere mil aflägsna kronofogde-kontoret anställa en, i anseende till kronofogdens tillfälliga frånvaro, icke sällan fruktlös vandring, en förändring kunde tillvägabringas, på det att värdet af de Iemnade understöden ej måtte förringas genom utdelningssättet deraf, såsom nu understundom lärer inträffa 5 och få Rikets Ständer alltså i underdånighet anhålla, att E. K. M:t täcktes, efter vederbörandes hörande, låta vidtaga sådana åtgärder, att de nådegåfvor, som från allmänna fonder och inrättningar äro anslagna åt gamla militärer eller andra pensionsoch gratial-tagare, måtte, så vidt möjligt är, samtidigt och med minsta uppoffring och besvär för pensionärer och gratialister, dem tillhandahållas. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 15 Februari 1851. Expeditions-Ulskottets Förslag till und. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 12 Febr. 1851.
Det finnes grundlagsparagrapher äfven såväl som praxis både för och emot. Önskligt vore således, att de värda ledamöter, som hysa stridiga åsigter, ej ville påbörda hvarandra orimliga eller öfverdrifna anspråk. När tvetydighet i grundlagen finnes, återstår endast att söka utfinna dess mening, utan att förkättra hvarandras åsigter. För Frih. Cederslröms och Hr Lagerhjelms påstående talar visserligen 81 §, der det står: Detta Utsk. (nemi. Constit.Utsk.), hvars pligt det vara skall att grundlagarna granska, äger rätt att hos R. St. föreslå de ändringar deruti, som det anser högst nödiga eller nyttiga och möjliga att verkställa. R. St. må icke å den riksdag, då Utsk. någon sådan ändring föreslår, utan först å den nästföljande derom besluta. Om således meningen skulle tydas endast efter dessa ordalag, hade Frih. Cederström onekligen rätt, att då Utsk. framlagt ett förslag till grundlagsförändring, skall det ovilkorligen hvila till nästa riksdag. Jag har i ett föregående plenum visat orimligheten af en sådan behandling, hvad sjelfva saken angår, emedan ett förslag, som R. St. aldrig gillat, på detta sätt ändock skulle blifva föremål för deras beslut vid en kommande riksdag. En annan ledamot har äfven gjort samma anmärkn. Af ordalagen i denna § skulle äfven följa, att det vore utan ändamål, att R. St. vid första riksdagen toge under öfverläggning, livad Utsk. framställt; det skulle vara nog, att Utsk. en gång yttrat sin mening derom, emedan ingen rättelse eller något ogillande deraf finge af Stånden beslutas. Men i strid med en sådan behandling står 56 §, der det heter: Göras i RiksSttns plena emot U tsk:s yttrande a n m ä r k n : r, b I i f v e de, hvilka hvarje R i k s S t. särskildt förklarar utgöra dess gemensamma tankar, till Constit.Utsk. hänvisade.
Ridderekapet och Adeln finna dessa af mig gjord3 Anmärkningar ofch irarnstäUningar förtjena något afseende , forde1 Högloflig© Statsoch BancoUtskOttens Betänkande blifvg återremitterädt, ofch detta mitt vördsamma Ant förande få åtfölja dptsatnm^^iAL i vt»^k»t& v’ ,’-'C ’ nwt* rVdi.v ubmntaaån tnnmal Grefve Gyllenborg, Johan Henning, hade inlemnat ett så lydande Memorial^ t >'v‘ ^ 'm f " .• ',Vn foA^<tVUihV»<l Då, vid FilialDisconternes inträffade ohe* Den t f Mårtii, f* n. caj stånd,jag nästan allmän t-hörde yttras den tanka , att Fordringsägarna i Dbconieme Loide, för blifvande förluster^ skadeslösa Lillas af Staten, som borde Disconternes utredning ombesörja j men jag deremot ansetta Statens medel äfven så litet bötå anväudastc-till godtgörande af enskifta förluster, sorn' jag trott Riksens Ständer yara berättigade * att upphäfva Fordringsägares?* iFilialDisconteme i Lagen förvarade rättighet, at*sjelfva göta stna Fordringsanspråk gällande), fann jag mig. med ett så felaktigt omdöme icke skicklig till förberedande åtgärder afatt ärende, de* min öfvertygelse var rakt stridande emot den gällande vik jans, och de hufvudgfuoder, hvarpå Högloflige Stats* och BancoUtskottens
Fyroch båkmedel ■ 441,853: 31. Handelsoch sjöfartsfondens medel 750,013: 58. Balans till år 1861: Tillgångar: Sjötullsmedel Fyroch båkmedel Handelsoch sjöfartsfondens medel Diverse verks medel § 1. Brutto-uppbörden af sjötullsmedel för år 1860 bar, såsom af ofvanstående tabell inhemjtas, uppgått till 13,824,699: 61, hvartill bör läggas för föregående åren influtna 2,234: 49. Vid granskning hos Rikets Ständers Revisorer af Tull-verkets räkenskaper har någon anmärkning ej förekommit. Kongl. Sundhets-kollegium. Dess räkenskap, som jemväl redovisar anslagen till Carolinska mediko-kirurgiska och pharmaceutiska Instituten, har blifvit i Kongl. Kammar-rätten granskad utan anmärkning. Förhållandet med inkomster och utgifter inhemtas af nedanstående tabell: Debet. Balans från år 1859: Uppbörd: För anslaget till farsoters och smittosamma sjukdomars botande innehållna löneandelar 1,325: — Räntemedel 329: 3. Apothekare-societetens bidrag till Pharmaceutiska Institutets underhåll Af studerande vid Pharmaceutiska Institutet erlagda afgifter Anmärkningsmedel Diverse inkomster Balans till år 1861: Skulder Credit. Balans från år 1859: Skulder Utgifter: Kongl. Stats-kontoret anordnat Kongl. Sundhets-kollegiuin redpvisat: Mediko-legala besigtningar Pensioner och stipendier i Fältläkare-kåren Pharmaceutiska Institutet Inrättningen för sjukes behandling med elektricitet. .. : Barnbördshusen Carolinska rnediko-kirurgiska Institutet Vaccinationens befrämjande Farsoters och smittosamma sjukdomars botande Svenska Läkare-sällskapet Reseunderstöd tili läkare Arfvode till Provincialkirurgen i Stockholms län Gratifikationer till e. o. tjenstémän och vaktbetjente Leverering: Till Kongl. Stats-kontoret Balans till år 1861: Kontant behållning Fastigheters och inventariers värde.
Den föreslagna indragningen at Referendarie-tjänsten och den derigenom tillvägabragta minskning i a fl ö— ningen vid Riksgälds-Contoret vore för närvarande så mycket mindre lämplig, som Riksgälds-Contoret, vid denna Riksdag, redan erhållit flera nya uppdrag och åligganden, hvilka sannolikt, innan Rikets Ständer åtskiljas, komma att ytterligare ökas. Någon fråga om Referendariens förvandlande från en refererande och expedierande tjensteman till en, som allenast skulle föra Commissariafets Protocoll, hade aldrig tillförne, då tjensle-indragningar vid detta Verk beslutits, ens blifvit väckt. Enär ej allenast Commissariatet, utan äfven Fullmägtige förklarat Referendarietjenstens bibehållande nödvändigt för göromålens behöriga gång, borde det härom sålunda afgifna samt på noggrann och fullt tillförlitlig sakkännedom grundade yttrande icke lemnäs utan allt afseende, helst den besparing, som genom Utskottets, i motsats härmed, framställda förslog, kunde åstadkommas, vore af ringa betydenhet. För bestridandet af de Referendarie-tjeristen tillhörande åligganden erfordrades juridisk öfning och skicklighet. Skulle nu denna tjenst indragas, måste, vid Commissarie sysslornas tillsättande, härtill serdeles lämplige och för insigter och erfarenhet i kamerala ärenden kände sökande förbigås, så vida de ej derjemte egde juridiska kunskaper. Det vore dessutom både ganska nyttigt och understundom äfven nödvändigt, att de hos Commissariatet förekommande ärenden refererades och expedierades af en, i afseende på sättet för deras afgörande, fullkomligt opartisk person. Vana och skicklighet härvid voro ej eller alltid förenade med de för Commissarie-tjensterne erforderliga egenskaper. I saknad af någon serskild för målens refererande och expeditionernes uppsättande anställd tjensteman, kunde hos Commissariatet betänkliga svårigheter uppstå vid behandlingen och expedierandet af sådane ärenden, i afseende på hvilka Commissariernes åsigter voro delade. Vid dylika tillfällen skulle eljest den Commissarie, som fått sig befattningen härmed uppdragen, komma att ega ett alltför stort och öfvervägande inflytande på målens behandlingssätt och beslutens beskaffenhet.
Då de båda hafva gemensam Borgmästare, gemensam kyrka m. m. som utmärker ett samhälle, så synes det mig, som skulle ock så vara förhållandet, men jag vill dock icke härutinnan positivt yttra mig, enär juridiska skäl kunna förefinnas, dem jag icke känner, som kunna åtskilja dessa båda delar, men antagom att de äro ett samhälle; då har Den 1 Mars f. m. 15 gamla staden otvifvelsktigl rätt i sill påstående oell dä skulle den nya staden deltaga i kostnaden för lomlregleringen, men om den nya staden deltager i dessa omkostnader, sä förfalla de ömmande omständigheter, hvarom man talal, enär utaf Landsh:ns 5 års berättelse inhemtas alt Lidköping är den vigtigaste stad uti Skaraborgs län, och att den der hvarje år går framåt i förmögenhet och industri. Det skulle icke möta någon svårighet för denna stad alt erhålla detta lån om den utgjorde et! samhälle: men om man antager att den gamla staden verkligen är ett serskildt samhälle, oell att lånet således borde densamma beviljas, så gör man en supposition, som den gamla staden sjelf icke godkänner, och man kan således icke bevilja dem detta lån på samma gång som man säger: ”J skolén få detta lån under vilkor att J blifven ett serskildt samhälle, ” ty den gamla staden säger: ”det vilja vi icke vara.” Följden utaf att R. St. på detta sålt skulle ingå uti pröfning af denna tvist skulle blifva den, att man inlät sig uti en fråga af uteslutande juridisk natur, hvilket vore oformligt, och del har derföre synts Utsk. klart, att denna fråga icke borde tagas i betraktande vid sakens afgörande, utan att man endast borde tillse, huruvida tillräckliga skäl förefunnes att låta lånet tillkomma staden såsom ett samhälle betrakladt. Jag anhåller för öfrigt att få fästa det Höglofl. Ståndets tipmärksarnhet på hvad följden skulle blifva om man beviljade delta län. R. St. hafva alltid varit frikostiga emot de städer, som blifvit hemsökta af eldsvådor och Borås, Wexiö, Amål, Wennersborg, Norrköping m. fl. andra städer böra derom vittna. Vid beviljandet af sådana frikostiga understöd hafva R.
'T)en som anser Konungens Befallningshafvande i de fall, då de, till ordnings och sedlighets bibehållande, framdeles finna allmänna vitesförbud nödige, böra derom göra underdånig anmälan hos Kongl. Majit och afvagta dess nådiga yttrande, derest ej i någon händelse angelägenheten skulle fordra en hastig åtgärd, i hvilket fall Konungens Be - 44^ Lagutskottet: Betånkandett. fallaingshafvande egde genast utfärda vites-» förbudet och detsamma blefve gällande intill dess Kongl. Majit sig derom yttrat, i anledning af den anmälan Konungens Befallningshafvande, vid vitets bestämmande, egde derom i underdånighet göra; skrifver Ja; dan det ej viii, skrifver Nej; vinner Nej, anses Kongl. Maj:ts föregående fastställelse icke erfordras för vitets gällande.” Och utföll voteringen så, att Bondeståndet förblef inactift och pluraliteten , af de öfrige Ståndens Ledamöter röstade Ja. Härvid reserverade sig Friherre Cederström, som förmente, att intet sådant fall kunde uppstå, der angelägenheten fordrade, att ett af Konungens Befallningshafvande ut» fårdadt vite borde gälla, innan det af Kongl. Majit blifvit faststäldt, heldst alla sådana vitén Konungens Befallningshafvande stadga, kunna hänföras till dem, som föranledas antingen af någon enskild persons eller menighets tredska, elier af Städers och Socknars beslut, hvilka vitén, efter hvad Utskotten ofvan antagit, icke höra till det slag af allmänna vitén, hvilket bör KongL Maj:ts nådiga sanction underställas. I enlighet med hvad Utskotten sålunda beslutit, skulle Betänkandet i förevarande åmn8 å nyo redigeras och, jemte de af »agre Ledamöter yttrade särskilda tankar, till RiksStånden afgå. Ut Supra. Ex^Protocollo, Joh, Jac, Klanan, Lagutskottets BitHnkanden, 441 N:o 93. Ankom d. 25 Jani» 1823. Riksens Hög loji.
ANDERS P. Tror jag, att Du och Nils i Söderby velen glömma att I för två år sedan brände kungsgården GUSTAV VASA i Hedemora och plundrade Räfvelstad! Han förgäter det aldrig! Man hör en hvirfvel af förstämda trummor i fjärran. ALLA fara upp. Hvad är det? MÅNS N. Känner I icke den bromsen som surrar förr än han stinger? ANDERS P. Så lät han också på Tuna hed om Askonsdag. INGEL H. Tala icke om det blodbadet, för då rår jag mig icke! Utom sig. Tala icke om'et! NILS I S. Han spinner, spinner som en katt! Tro'n icke! Trumslagen närma sig. MAGISTER S. Vore icke rådligt att I, konungens personliga vänner, gingo till mötes att helsa den stränge herren välkommen? FÖRSTA AKTEN MÅNS N. Måtro det? Kanske han icke komme hit sen? HUSTRU N. Blif, Måns Nilsson! Blif! MÅNS N. Här luktar granris och trummorna äro förstämda som på begrafning. Det slår tre slag på dörren. Hvem klappar? Går mot dörren och öppnar. HUSTRU N. till presten i det hon går åt höger. Bed för oss! MAGISTER OLAUS (Olaus Petri) och HERMAN ISRAEL in. MÅNS N. Hvem gör mig äran? MAGISTER O. Konungens Vår Nådes tillfälliga sekreterare; och ärevördiga ombudet för fria riksstaden Lübeck. GUSTAV VASA MÅNS N. Träden fram, god' herrar och täljen nytt! MAGISTER O. Konungen är här och har slagit läger på Falan; sjelf har han tagit in i Sankt Görans gillestuga. MÅNS N. I hvad ärende kommer konungen utan lejd och lofven öfver Långheden och Brunbäck? MAGISTER O. Det har han lemnat osagdt! MÅNS N. Väl, så må jag gå att spörja honom. MAGISTER O. Med förlof: konungen vår nådige herre låter säga genom oss, att han helsar de gode bergsmän vid Kopparberget och beder hvar en bli hemma i sitt hus.
Vi kände på karlen, som var naken ända ned till midjan och tycktes till hälften kväfd, dels af raseri, tror jag, och dels af Taivalmaa. Men hvarken i byxfickorna eller i stöflarna hade han något af farlig natur, och då ansåg jag mig icke ha vidare skäl att afhålla ordningsmannen från tillämpande af sin ämbetsmetod, medan vi väntade några minuter på ett par lyktor, som skyndsamt närmade sig från sofbaracken och köket. Då de kommo, funno vi den förolyckade attentatorns skjorta nära intill och i den två ytterligare dynamitpatroner, hvilka han tydligen varit rädd att hålla i handen när han kastade den första. Om Taivalmaa varit endast helt litet mindre snabb i vändningarna ! Så godt som hela besättningen hade skyndat till stället, och då de fingo klart för sig hvad där varit i görningen, ådagalade de en hardt när oemotståndlig lust att anställa en lynchning. Hvarför inte? sade till och med Antti Ulukka, som ändå var den fredligaste karl vi hade i lägret nog kunde man väl göra det Fast inte blef det ju ändå annat än buller af! Jag afklippte öfverläggningen genom att låta föra föremålet därför till sjukbaracken, där vi bundo honom utsträckt på ryggen på en tom säng, så att han icke kunde röra sig utan att taga den med sig. Och det låter han vackert bli med, försäkrade vår ordningsman med omild uppsyn, när han drog till den sista knuten. Nog var det tämligen farligt i alla fall att utan vidare rusa på honom, anmärkte jag, då jag låste till dörren. Om han nu haft en af de andra patronerna i handen Om, ja! afbröt Pietari Taivalmaa. Men om det nu inte var bestämdt att han skulle ha den, så var det inte farligt. Och mot den filosofin kunde jag själffallet ingenting invända. Alexander Taivalmaas spanska kärlek. Skulle kapten kunna ge arbete åt min pojke i den här camp'en? frågade mig Pietari Taivalmaa en dag, sedan vi utbytt en hop anmärkningar om väderleksförhållandena och annat af intresse. Har ni redan en så stor pojke att han duger på järnvägsarbete? frågade jag tillbaka, obekant som jag var med vår ordningsmans familjeangelägenheter.
Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet: 1:° Friherre Stjernstedt*, Johan Wilhelm, den 17 dennes på bordet lagda motion, att, till förekommande af poströfverier och vinnande af beqvämlighet för resande, sådana vagnar för transporterande af allmänna posterna å de större landsvägarna måtte anskaffas och begagnas, alt, utom postiljonen och den skjutsande, 2 å 3 resande kunna mot lämplig afgift beqvämt medfölja; 2:o Grefve Taubes, Henning Adolf, denna dag väckta motion om förändring af §§ 20—25 uti Kongl. Maj:ts förnyade Nådiga Taxa på arfvode för Landtmäteri-förrättnin - Prot.-Utdrag den 21 December 1863. gar af år 1834; hvarjemte, enligt motionärens derom gjorda begäran, denna motion kommunicerades de respektive Med-stånden; Särskilda Utskottet för behandling af frågor rörande bränvin* tillverkning och försäljning: Herr Hjärnes, Harald, denna dag väckta motion, att sedan beslut om hufvudgrunderna för en ny lagstiftning i det ämne, som blir föremål för det Särskilda Utskottets verksamhet, blifvit af Utskottet fattadt, dessa hufvudgrunder måtte underställas Riksståndens pröfning, innan Utskottet utarbetar detaljerna af sitt, förslag till ny förordning i ämnet. S. D. Föredrogs och bifölls Banko-Utskottets den 17 dennes på bordet lagda Memorial N:o 1, med hemställan att få använda arfvoden till två Notarier och två Kanslister. S. 1). Föredrogs och lades till handlingarne Banko-Utskottets den 17 dennes på bordet lagda Memorial N:o 2, med öfverlemnande af Banko-fullmägtiges till Utskottet afgifna berättelse. S. D. Vid föredragning af Banko-Utskottets Memorial N:o 3, med återlemnande af Herr Westerstrands till Utskottet remitterade motion, angående bristfälligt silfvermynts förbättring, fann Ridderskapet och Adeln denna motion böra öfverlemnas till Stats-Utskottets behandling. Från Vallöf,. Borgare-Ståndet.
Memorial, med anmärkningar vid Committerades förslag till Handtverks-Reglementet, samt med uppgift af vissa grunder för en blifvande Nårings-frihet; dervid Herr Grefven, som emot herårde färslag hufvudsakligen anmärkt, att Skrå - Ämbetena och den till vissa år bestämda lärotiden utan ändamål blifvit bibehållne, i egenskap af sådana grunder uppgifvit, att hvar och en person af bägge kånen horde_ vara tillåtet, utan inskränkning af Skråtvång eller låro - 4 LagUtskattets 'Bttånknndtn, år, idka hvilket eller hvilka yrken som heldst , emot behöriga ntskylders erläggande, men att Styrelsen deremot borde ega rått tillse, att icke någon, utan styrkd skicklighet, idkade ett yrke, genom hvars felaktiga utöfning allmänheten kunde blifva lidande; varandes i anledning af nämnde Memorial, yttranden afgifne, ej mindre af Herr von Hartmansdorff, August, som dervid lemnat upplysning, huru de af Grefve Posse uppgifne grunder blifvit vid den nyligen i Baden vidtagne förändrade Nårings-författningen tillämpade , ån af Herr af Klintberg, Carl, till besvarande af de utaf Grefve Posse , mot Committerades ofvannåmnde förslag, gjorde anmärkningar; och har åter Grefve Posse lemnat genmäle å Herr Klintbergs berörde anförande, och dervid aflemnat ett förslag till en lag för rättigheten att idka slöjder. 3:o Friherre Wrangels, Henning, Memorial , med förslag till ett Industri-Reglemente ; varandes grunderne derföre hufvudsakligen likståramige med de af Friherre Cederström och Grefve Posse uppgifne, att nemligen en hvar, i stad eller på landet, skulle, mot erläggande af behöriga utskylder, och i mån af visad skicklighet, få idka det eller de yrken, han för sig funne tjenligast ; hvarförutan Friherre Wrangel föreslagit inrättningen af Fabriksoch Slöjdeexpositioner, samt dermed förenade magaauner , LagUtskottrts Retånkanien. y Jer tilverkningar kunde få insättas ej mindre lill beseende af allmånhetcn ån lill afsalu, äfvensom stämpling af alla tillverkningar, och inrättning afiåndustri-scliolor > der både theoretisk och praktisk undervisning i de för handtverkeriernes och slåjdernas idkande nådiga kunskapsgrenar skulle meddelas; varandes berårde frams fällning bitrådd uti ett anförande af Friherre Toll, Gustaf Philip, 4:o Herr Thams, Wollraht, Memorial, angående en allmän Närings-frihet och Skråforfattningarnes upphäfvande ; varandes, i anledning häraf, ytttranden afgifne af flere Ridderskapets och Adelns Ledamöter, bland hvilka någre ansett Skråforfattningarne böra upphåfvas,
Utdrag den i Noi>. 182g. 7 tober, afgifna och, ilen 1 6 i samma mänail e. m., på bordet lagda Betänkandttn : N:o 47, angående Portoafgiften för Inrikes Brefvexlingen; N:o 48, angående väckt motion om nedsättning i Porto för Utrikes gående bref. S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens, den r sistlidne October, under N:o 22, afgifna och, den 13 i samma månad, på bordet lagda Betänkande, angående åtskilliga motioner om Post-Inrättningen i Riket. S. D. Vid förnya! föredragning af förstärkta Stats-Utskottets, den 24 sistlidne October, under N:o 313, aflåtna och, den 26 i samma månad e. m., på bordet lagda Memorial, angående anställd omröstning i åskilliga frågor, hörande till Stats-Regleringar, fann Ridderskapet och Adeln, att samma Memorial borde till Stats-Utskottet öfverlemnas. S. D. Vid förnyad föredragning bifölls Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens, den 11 sistlidne September, under N;o so, afgifna och, den 25 i samma mänad e. m., på bordet lagda Betänkande, i anledning af väckt motion om åläggande af Bevillning till ersättning for Inqvarteringskostnader. S. D. Föredrogs å nyo och återremitterades, på grund af dervid gjorda anmärkningar, Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets, 8 Prot. Vt drng den ?. No v. rSacp den i sistlidne October, under N.'o 155, afgifna och, den 7 i samma månad e. rn., på bor* det lagda Betänkande, i anledning af väckt frå* ga om inrättande af en Landtbruks-Schola. S. D.
Hr von Hartmansdorff behaga tillerkänna mig förmågan att kunna räkna så långt, som förutsattes för att veta, att 200,000 är mera än i5o,ooo, och att jag således icke af den anledning, som Hr von Hartmansdorff tyckes hafva förmodat, inlåtit mig uti denna strid: men jag har yttrat, och fortfar uti delta yttrande, att 200,000 r.dr är en högst obetydlig summa för 22 II. 67 53o Den 29 Mars e. ui. vägomläggningar i allmänhet, och alt jag derföre icke kan betrakta ett anslag af 200,000 r:dr eller i5o,ooo r:dr annorlunda, än såsom en utväg att uppmuntra menigheterna att sjelfve företaga sådana arbeten; ty om de skola af Staten bekostas, så räcker så den ena som andra summan snart sagdt till ingenting. En hvar vet, och jag bättre än alla andra, att jag icke tagit magistergraden, och att jag således icke på disputationsbanan kan äga samma anspråk, som åtskillige andre ledamöter; men jag ber Hr Lagerheim vara öfvertygad, att jag känner lika väl sorn han, att lika så ojenint som vår Herres gåfvor äro utdelade oss emellan, lika ojemnt äro naturhindren fördelade öfver jordytan; och att det således icke kunnat ingå i min åsigt, att dessa 200,000 eller i5o,ooo r:dr skulle på skillingen eller rtdrn blifva lika utdelade öfver alla Sveriges vägar. Hvad således Hr Lagerheims bevisning har åsyftat, lemnar jag derhän.