Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I stället för att taga käunedom af de nu från stiften inkommande, föga vidlyftiga förteckningarna och å genealogierna anteckna de i dem upptagna fall, hvilka endast röra Adeliga personer, skulle andre Riddarhus-kanslisten för dessa anteckningars verkställande hädanefter nödgas med största noggrannhet genomgå de särdeles digra utdragen, upptagande alla inom ett år timade födelser, giftermål och dödsfall inom Rikets hela befolkning, hvarvid denne tjensteman, af härofvan anlördt skäl, ingalunda torde få förlita sig derpå, att endast de fall, hvarå i kolumnen »tillhörande Adeln» hänvisas, behöfva uppmärksammas, för utöfvande af kontroll deröfver, att icke något fall, som borde å Stamtaflorna antecknas, blifvit förbisedt, genomgå hvarje å utdragen upptaget, såväl Adeligt som oadeligt namn. Ehuru således andre Riddarhuskanslisten komme att vidkännas en högst betydlig tillökning i det för tjenstens bestridande nu erforderligo arbete, samt en sådan förökning i göiomålen icke skäligen torde böra honom åläggas, utan en deremot svarande vedergällning, anser Direktionen dock, att man för det vigtiga ändamålets vinnande bör villigt underkasta sig att, sedan sig visat, huruvida förslaget kommer till verkställighet, få hos Ridd. o. Adeln göra framställning om den tillökning i andre Riddarhus-kanslistens löneförmåner, som kan finnas vara med billigheten öfverensstämmande. Innan Direktionen afslutar sitt yttrande i ämnet, får Direktionen fästa nppmärksamheten på en omständighet, som Direktionen anser vara af sådan vigt, att densamma bör framhållas såsom ett oeftergifligt vilkor för förslagets tillstyrkande. För att kunna begagna den af t. f. Chefen för Statistiska Central-byrån föreslagna utvägen att komplettera Stamtaflorna ur de ifrågavarande utdragen, är det eldigt
För votering i hufvudsaken föreslås en så lydande proposition: »Den, som, i enlighet med Utskottets, af Borgareoch Bonde-Stånden godkända, förslag, vill, att ett anslag af 3000 R:dr för en gång beviljas Råby Räddnings-Instilut, att från Riksgälds-kontoret utgå, röstar Ja; Den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antages (l:a Alternativet) Preste-Ståndets beslut. (2:a Alternativet) Ridderskapet och Adelns beslut.» Stockholm den 28 Augusti 1854. Bih. till /!. St. Rosei'vatio ner: vid 8.-de punkten: af Herr von Troil, S. G., hvilken ansåg, att då 3:ne Riks-Stånd, nemligen Preste-, Borgareoch Bonde-Stånden, beviljat det begärda anslaget för Råby Räddningsinstitut, blott med den skiljaktighet, att Preste-Ståndet, jemte vissa vilkor, stadgat annan tid för anslagets utgående, omröstning borde ske endast emellan nämnda Stånds olika meningar och icke, i enlighet med Utskottets förslag, jemväl omfatta Ridderskapet och Adelns beslut, hvarigenom anslag för ifrågavarande ändamål förvägrats. af Biskop Heurlin, som yttrade den åsigt, att någon votering i förevarande fråga, der 3 Stånd beviljat det begärda anslaget, icke borde ega rum, och att de af ett Stånd vid anslaget fästade vilkor måste, då detta Stånd var ensamt om denna mening, förfalla. Uti detta yttrande instämde Biskop Annerstedt. STOCKHOLM, tryckt hos ISAAC MARCUS, 1854. filfatt-Utskottet* Memorial, N:e 257. Ank. till Exp.-Utsk. den 31 Aug. 1854, k!. 10 f. m. Memorial, med förslag till jemkning i anledning af Riksståndens beslut uti Skatte förenkling s-frågan.
Mig synes således föga sannolikt, att det blifvande Riksens Ständers Beslut uti hufvudfrågan skulle frånkänna Götha CanalBolag åtminstone detta års Byggnadsbiträde, och såledess hämtar jag häraf ett förnyadt skäl, att hos RiddcrsKapet och Adeln tillstyrka bifall å BancoUtskottets Betänkande, Deltagande uti Styrelsen aF en mindre Cag nalbygghad, har jag erfarit och känner de oberäkneliga olägenheter, som så beskaffade arber tens fördröjande skall medföra, om ejden lämpeligaste årstiden dertill får begagnas, och då Grefve von Platen uppgifvit, att nära en månads tid åtgår från ArbetsCommend'ringarnes reqvirera»d« och deras inställelse å Aibets stationerne, samt Anmärkningarne vid HufvudBetänkandet om Götha Canal måste af sammansatta Utskotten lemnäs obesvarade, tills Utskotten hunnit afgifva deras förklaring öfver de vid FinanceBetänkandet afgifne mångfaldiga erinringar; så är jag öfvertygad att Götha Cansls öde så sent blifver afgjordt, att omkring en månads sednare påbörjande af ett verksamt arbete deraf blefve en oundviklig följd; äfven - Den 9 Maji» 253 som i förening dermed, att den uppgjorde Arbetsplanen ej kunde undvika den betydligaste rubbning eller må hända derigenom blifva overkställbar. Friherre Cederström, Jacob: Riksens Ständer hafva vid 1815 års Riksdag beslutat, att Arbetsbiträdet skulle årligen utbetalas sedan föregående årets arbete af vederbörande Revisorer blifvit befunnit en igt den fastställda Arbetsplan verstäldt: Sådant är nu förhållandet, och jag kan icke föreställa mig, att Riksens Ständer nu vilja försöka att för tillfället ändra detta Riksens Ständers beslut, så mycket mera, som förfrågan, om utbetalningen får ske, icke kan anses annat än som en höfiighets formalitet af Fullmägtige emot BancoUtskottet och af Utskottet emot Riksens Ständer j ty Bolagets rätt att i Banquen lyfta Arbetsbiträdet är obestrideligt. Gretve Anckarsvärd:
Maj:ts nådiga pröfning hafva slutligen Rikets Ständer, medelst underdånig skrifvelse den 28 Oktober 1860, framställt förslag dels till en författning om upphäfvande af Förordningen den 20 November 1845 i afseende på handel om lösören, som köparen låter i säljarens vård qvarblifva, och dels till en författning om förändrade föreskrifter i afseende på utmätning, af den lydelse, som den underdåniga skrifvelsen utvisar. Beträffande dessa båda lagförslag, öfver hvilka Stats-Rådet och Högste Domstolen blifvit hörda, har hufvudsakligen erinrats: att, om Förordningen den 20 November 1845 upphäfdes, man återkom till det förhållande, som, i fråga om handel af lösören, dem köparen lät i säljarens vård förblifva, egde rum före utfärdandet af nyssnämnda och den derförut gällande Föroidning af den 9 Maj 1835, till följd hvaraf och då domstolarne sedermera, lika litet som före 1835, kunde undgå att tillerkänna gällande kraft åt köpeafhandlingar af berörda beskaffenhet, när i afseende å dem sådan bevisning förekom, som enligt lag för bestyrkande af köp i allmänhet Kongl. MajUs Nåd.
cigarett, knäppande på sina Oud — ett slags Det är, som om den dimma, som hvilar öfver de gitarr — eller trummande på sina Darbouks — brit ska öarna, lade sig kylande öfver folkdansen, tamburiner af koppar och skinn. Det är en engjorde den enformig och — tråkig. tonig konsert i långsam, döfvande takt. Se till exempel den engelska nationaldansen En stjärna af andra rangen börjar föresfällnin* jiy *. I den dansen realiseras problemet perpe gen. Det är en ljus-dans, en variation af äggtuum mnbi e • det är en ständig rörelse på eller svärdsdansen. samma fläck, ett monotont hoppande oih slående I half polkatakt svänger hon tribuneu rundt. i golfvet med fot-u orna. Så griper hon plötsligt från ett bord ett brinnande Öfver hufvud taget ingår hoppandet som ett allt ljus, placerar ljuset p å hufvudet och fortsätter man icke längre äter af hunger, och den rätt man för till Bina läppar är ett hemlighetsfullt och doftande poem, som konsten subtliserat i Het oändliga. S e bara på denna » ryi-ka s a l l a d »; det är ett mästerverk, och dess upphofeman försäkrar, alt han urdeihållit en lång korrespondens med Victor en Sardou om fättet för dess tillredning. » Teodora », skritver den möderne dramaturgen till honom i en af dessa märkliga epistlar, » Teodora har kostat mig långt mindre möda. » Ui ställ ningen inskränker sig icke till en uppvisning af mer eller mindre snillrikt dekorerade och djupsinnigt uttänkta rätter — den låter en också se, hur man skall dekorera ett bord. Och äfven detta är å- l a russe — prydt med tre stora blomsterkorgar, hvaraf en i midten och två på bägge sidorna. D » sserteu och » les horsd ' ceuvres » äro placerade rundt omkring, och de öfritra rätterna inkomma i den ordning matsedeln före-krifver.
Fortfar ett sådant tillstånd, så måste hvarje uppvexande snille, som skulle våga att framhärda i Vitterhetens och Konsternas fördom erkända, nu omtvistade, grundsatser, snart se den väg till förkofran, till framtida bergning, alldeles tillstängd, der M-n hoppades finna uppmuntran och heder, och borde hoppas det. Men månne ej, med den Dramatiska Vitterhete.ns förfall, ett lika öde, förr eller sednare, väntar Aesthetikens öfriga grenar? Ager ej den förstnämnda, genom sin egna Den 16 Maj, 543 art af offentlighet och genom Allmänhetens närmare deltagande i dess skiften, ett betydligt inflytande på de öfriga? Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 PROTOKOLL, HÅLLNA HOS HÖGLOFLIGE HIHIIEKSKåPET OCH ÄDELiV, VID Lagtima Ribsdageii i Stockholm ÅE 1865—1866 åfj&rite SSaft<si. «e«*— STOCKHOLM, THYCKT HOS E. WSSTSEIL 1866. Onsdagen den 4 April 1866, Plenum kl. 10 {. m, Justerades 4 prot.-utdrag för den 28 sist). Mars och prot:t för deri 2 i samina månad. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att till K. o. Ad, blifvit öfverlemnadt ett antal af omkring 20 biljetter till Kongl. Vetenskaps-akademiens sammankomst å dess högtidsdag den 6 dennes, samt anmodade de ledamöter af Ståndet, som önskade erhålla dessa biljetter, att anmäla sig hos Riddarhusfiskalen. Anmäldes och bordlädes: Banko-Utsk:ts Mern. N:o 20, med förslag rörande föreskrifterna i 6:te och 7:de arliklarne af Bankoreglementet; samt Allm. Besv.- o. Ekon.-Ulsk:ts Utlåt. N:o 75, i ani. af åter: remiss af Utsk:ts Betänk. N:o 39, ang. väckta motioner om ut vidgande af qvinnans medborgerliga rättigheter.
Jag skulle visserligen icke bestrida Utskottets uppgift, att för kustfart passande fartyg med lätthet kunna byggas och utrustas inom den af Utskottet föreslagne tid, om jag vore öfvertygad, att tillräckligt virke, jern, hampa och penningar samt i synnerhet driftig verksamhet voro till finnandes; men som härmed icke häfver sig så lätt, då fråga blifver om ett större antal fartyg, hvilka på en gång skola iordningsättas, tror jag den af mig yrkade utsträckning af tiden vara högst nödvändig, emedan i annan händelse så väl de norra provincerne sorn Stockholm skulle komma att lida brist på passande fartyg för de Norrländska producternes fraktande, hvaremot prolongationen af ifrågavarande rättighet ännu ett år icke kunde verka serdeles menligt för kustallmogen, blott den blefve förvissad, att denna rättighet vid den sålunda bestämda tiden komme att ovilkorligen upphöra.” Häruti instämde Herr Björnstjerna och Herr Doctor Wallin. Herr Grefve Sparre, Erik: ”.lag måste reservera mig emot Utskottets, i förevarande ämne, fattade beslut, hvars ändamål är att på en gång afbryta ett från urminnes tider existerande och, enligt Utskottets medgifvande, på naturliga förhållanden grundadt communicationsmedel emellan det aflägsna Norrland och Rikets öfriga provincer. Det är för de nona landskapen af högsta vigt, att, under den korta tid af stundom blott 4 månader, då skeppsfarten för deni är öppen, ett stort antal fartvg må vara till hands så väl för Allm. Besv.- och Ekon-Utskottets Betänkande, N:o 84. 21 att, mot billig frakt, verkställa den långväga transporten af deras producter, bland hvilka en del äro af den beskaffenhet, att de, fördyrade genom höga fraktumgälder, icke kunna afsättas, som ock, på det att, vid inträffande missvextår, dessa provincers behof af säd må kunna dit transporteras, och detta jemväl med möjligaste minsta kostnad.
Detta stadgande afviker från den i Chartse-SigillattB-Förordningen antagna allmänna princip, att Rättegångshandlingar skola olika charteras, vid olika Verk, och det leder utan tvifvel mycket till Kronans skada, om, vid handlingars företeende eller inlemnande uti högre Instancer, det för charteringen gör tillfyllest, att Charta, vid en nedre Instance, blifvit bilagd till det lägre belopp,som der varit nödigt. RättegångsFullmagt t. ex., som kan gälla genom alla Instancerrie, om den så är ställd, charteras vid HäradsRätt med 4 sk., men i Kongl. Majus Cancellie med 12 sk. Denna senare och högre charteringen skulle, efter Utskottets förslag, försvinna derföre, att chartering egt rum, då Fullmagten vid HäradsRätten begagnades.’’ ”Sportlar vid tjenst aro ibland de inkomster, hvilka, efter Utskottets förslag, böra tågås till grund för beräkningen af charta vid Fullmagter på Embete och Tjenst. Jag tror ej eller, att Sportel-inkoinsterne kunna härvid lemnäs utan afseende, enär de, vid åtskilliga tjenster, utgöra den hufvudsakliga aflöningen} 44 JBiU till Bevillnl Zhskot. Beiiinh, N:o Tji men jag finner angelägenheten, att stadgandet härom, hvarigenom efterträdare i tjenst beskattas för inkomst, som företrädaren njutit, så lämpas och förtydligas, att beskattningen icke i vissa fall blifver alldeles oskälig. Vid flera tjenster, gifves sportelrätt af den beskaffenhet, att inkomst deraf sällan eller aldrig, under en persons tjenstetid, uppstår, men, när den eger rum, kaa vara ganska betydlig. Revisorer i Kongl. KammarRätten t. ex* hafva en icke obetydlig procent af hvad som, efter deras anmärkningar, till Kronan inflyter.
Upptäcker nu också den unge, som af denna litteratur lär sig kritikens lättlärda konst, att de, hvilkas lif borde vara en illustration till de sedliga grundsatser, som i skolan och hemmet inplantas hos honom, mer eller mindre brista i det stycket, då gör tidsandan honom snart till sitt byte. Och sedan dröjer det kanske icke länge, förr än han i handling tillämpar den åskådning om sedligheten, som är tidsandans. Denna teckning är sannerligen icke gjord på fri hand, utan en teckning ur lifvet. Litteraturen spelar härvidlag en hufvudroll antingen direkt eller indirekt. Ty hemtar skolgossen ej dessa idéer, som demoralisera honom, direkt ur böcker, så får han dem från kamrater, som läst sig till dem i böcker. Och att dessa idéer uppväcka och nära orena fantasier, som allt mer och mer förslafva den olycklige, faller af sig sjelf. Strindbergslitteraturen. Den litteratur, på hvilken jag i det föregående syftat, är den, som jag enligt förklaringen i Förordet kallat »Strindbergslitteraturen». I främsta rummet menar jag dermed de usla alstren af August Strindbergs egen penna. Jag har en gång förut, och detta icke utan verkan, just med tanke på skolungdomen, i offentligt tryck påpekat den egentliga halten af detta författareskap. Detta skedde i en artikel, intagen i Nya Dagligt Allehanda den 14 November 1884, med öfverskrift »Herr A. Strindbergs Giftas och Skolungdomen» och undertecknad »Lärare». Smärtan att finna tvenne framstående skolmän bland de af den då åtalade Strindberg valda jurymännen och kunskapen om att »Giftas» flitigt lästes af skolungdomen framkallade denna artikel, som med sådant raseri mottogs af hr Strindbergs själsfränder och med så mycken tacksam uppmärksamhet af ungdomens och sedlighetens vänner. Som jag nu tror, var jag angående de åsyftade båda jurymännen för hastig i mina konklusioner; jag vill begagna detta tillfälle för att uttala detta erkännande. Men till min ursäkt vill jag också säga, att dessa herrar hade skenet emot sig och att jag såsom skolman till den grad sårades i min känsla af att se deras namn i detta sammanhang, att jag skref hvad jag skref.
Ögonen voro alldeles ljusblå med en svart rand kring iris, ögonbrynen raka och kolsvarta. Det var ett par underliga ögon med beständigt vexlande uttryck, men det var, som om denna vexling snarare kom af de olika saker, som speglade sig i dem, liksom vatten reflekterar skyarna, än af någon inre förändring. Då de hade gått förbi, hörde de ett högt, genomträngande skratt bakom sig. — Tofte var säker på, att det var hon som skrattade. Om qvällen voro alla menniskor i musiksalongen. Grefvinnan med sina damer var också der. De sutto och åto glace i ett hörn af rummet. Alla hoppades, att den berömda sångerskan ville låta höra sig, men ingen kände henne nog till att våga bedja henne derom. För att häntyda på, att man dock önskade få litet musik i gång, satte sig den norske ungherren och hans väninna vid pianot och spelade en ouverture och derpå en marsch. Han var mycket käck och ogenerad, och hon mycket röd och bäfvande. De kommo dock lefvande igenom det, och strax derpå hoppade hon ned från estraden, der pianot stod, ifrigt ruskande på hufvudet och vinkande med händerna, för att tillkännagifva sitt missnöje med sig sjelf och dermed afväpna kritiken. Han kastade sitt långa hår ur pannan, satte armarna i sidan och gick med fasta steg som en segerherre till sin plats. Derpå bådo flere den lille tyske herr Kuhn att spela. Han var mycket tvär och onådig och lät bedja sig länge, men till sist satte han sig upp och spelade en polonaise af Chopin med stor färdighet. Ifriga applåder belönade honom, och fröken Tonio lyfte sina hvita händer och ropade högt: » Bravo!» så att han skulle observera det. Detta uppmuntrade honom tydligen. Hans lilla mopsiga ansigte fick ett mildare uttryck. Han satt och betänkte sig litet och bröt derpå ut i ett stort bravurstycke af Thalberg, med oändliga löpningar och drillar. Applåderna växte, och fröken Tonio gick fram och tackade honom, och nu hade han riktigt fått blod på tanden. Han skenade i väg som en lössläppt häst och kunde icke hejdas längre.
Linieskeppen Försigtigheten och Dristigheten äro i docka insatte och korvetten Swalan upphalad pä land, för att undersökas huruwida och i bwad män de förtjena att repareras. Fregatten af Chapman har undergätt en mindre reparation ä kopparförhydningen och PostÄngfartygen Swerige, Swensta Lejonet, Nordstjernan och Motala hafwa sätt intagas i docka för att undersökas och förses med smärre reparationer. I öfrigt hafwa under den förflutna tiden master och rundhullt blifvit tillwerkade sa wäl för de nybyggda fartygen, som för de äldre, hwilka deraf warit i behof, nya tacklingar förfärdigade för Linieffeppet Gustaf den Store, Fregatten Desirée, Korvetten Carlskrona, Ångfartyget Thor, Skonerten Aktis, Lastgaleafen Tärnan och Lots-Chefsfartyget Ellida, med flera mindre fartyg, och kompletterade för Liniefleppen Försigtigheten och Manligheten, Fregatterne Götheborg, Euridice och af Chapman, Korvmerne Jarramaö och Najaden, samt i allmänhet för alla sä bewärade som obewärade fartyg, hwilka under arén warit till expeditioner rustade. Ny lavettage och Artilleri-attiralj har blifvit förfärdigad för Fregatterne Desirée och Eugenie, Korvetten Carlskrona, samt Skeppet Gustaf den Stores öfra batteri, jemte back och flans, samt för Ångfartyget Thor bombkanonlavmer med fina kursörer anflaffade, andra lavetter dels nybesiagna, dels reparerade för flera af dr öfriga fartygen, äldre kanoner förändrade, samt diverse andra Artilleri-arbeten werkställda. Ur Flottan hafva deremot blifvit utrangerade Fregatten Camilla och däckade Kanonslupen Cederström, samt tre Roddfartyg, hwilka alla ansetts icke förtjena reparation. Sedan Rikets Ständer wid sist förflutna
I mitt eget namn låter det ej gerna göra sig – jag har min tjenst – men i mors, det ginge förträffligt; och det vore för att vidtala Birger Haraldson om borgen, som jag i morgon ville resa till Tistelön. Han ligger i affärer med flera hus i Götheborg, och kunde således genom sitt namn skaffa oss ett års kredit.” ”Kunde detta nu snart verkställas, och med Guds hjelp hoppas jag drifva det igenom, så skulle naturligtvis all handel stanna här, och det stackars folket sluppe då att, som de nu oftast nödgas göra, i hvarje det rysligaste väder arbeta sig ut mellan de hopade isstyckena. De lemnade sin fisk hos oss mot de för dem nödvändigare varorna. Hvart och ett hushåll skulle ha sin bok att taga på, och hvad de ej kunde betala under vintern, finge de ersätta under sommarn, då fisket går raskt och tillgången på mossa ökar deras små fördelar. Genom det förtroende, man sålunda visade dem, väcktes nog också den känsla af heder, som äfven de ha, när den anlitas; och jag är säker att de af tacksamhet blefve ganska måne att arbeta af sin skuld. Men låt ock vara, att en och annan stode qvar, tror jag det oaktadt att vi ginge skadeslösa från saken; och någon vinst räkna vi inte på.” ”Det, som synes mig värst, är den tillökning af göromål, som fölle sig i huset, först med sjelfva handeln och sedan med tillsynen öfver fiskens insaltning och torkning och vägningen af mossan. Utan ditt raska biträde, söta Josefina, kunde mor aldrig gå i land med dessa bestyr, ehuru förstås jag hjelpte till vid all den tid jag hade ledig från tjensten.” Medan Arve utvecklade sin plan, lifvades Josefinas anletsdrag allt mera, och det var tydligt att hon gillade den. Då han slutat, sade hon med sin lugna, trovärdiga röst: ”Jag lofvar dig säkert att medverka allt hvad jag förmår till ditt goda och kloka beslut; och så vidt mina krafter medgifva, skall min verksamhet visa att också jag af hjertat känner mig glad att bidraga till ett godt ändamål.” ”Tack, goda snälla Josefina!
Föreskrifterna angående allmänna bevillningens påförande, uppbörd, afkortning och redovisning äro, i enlighet med Kommitterades förslag, upptagne under följande afdelningar, nemligen: A) Uppgifter rörande fast egendoms värde samt beloppet af hvarje skatt skyldigs inkomster. B) Bevillnings-af gift er nas påförande. l:o Bevillnings-beredningarne. 2:o Taxerings-kommitléerna. 3:o Pröfnings-kommittéerua. 4:o Allmänna föreskrifter. 52 Bevillnings-Utskottets Betänkande Jfö 20. C) Uppbörd, afkortning och redovisning. l:o Uppbördsboken och debetsedlarne. 2:o Uppbörden, 3:o Afkortningarne. 4:o Redovisningen. De allmänna grunderna för de under nämnde hufvudrubriker intagne föreskrifter hafva uti Kommitterades Betänkande pag. 89—92 blifvit anförda; och får Utskottet, med hänvisning till de motsvarande §§ i Kommitterades förslag, i öfrigt endast anföra följande. § 25. Till de ofjiciela uppgifter, hvilka, till ledning och upplysning vid bestämmande af de bevillnings-afgiflers belopp, som skola utgöras, enligt 30 § i Kommitterades förslag ansetts böra lör hvarje år meddelas, har Utskottet funnit följande tillägg erforderliga, nemligen: att uppgifter skola lemnäs: af hvar och en stadsdomstol och domare på landet, angående de fasta egendomar, å hvilka under föregående året första uppbudet till lagfart meddelats, äfvensom angående beloppet af den för hvarje egendom betingade köpeskilling; af hvarje inom riket bildad hvpotheks-inrätlnings direktion, angående det värde, hvartill hvar och en i samma hypotheks-inrättning under föregående året belånad egendom blifvit uppskattad; af vederbörande tullkammare, angående värdet af hvarje handlandes export och import; samt af Städernas Manufaktur-stämpelkontor och Magistrater, angående beloppet af hvarje fabrikseller näringsidkares afstämplude tillverkningar. § 26. Motsvarar § 31 i Kommitterades förslag. § 27.
Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. Jansson, Nils, från Östergötlands län. Motion N:o 274, om upphäfvande af gällande föreskrifter, angående hembud och lösen af jord eller ränta. Motion' N:o 275, om pension åt Häradshöfdingen C. G. Levins efter lemnade enka,’ Wilhelmina Levin. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 74. R. St. underdån. Skrifv. N:o 97. Motion N:o 276, att de före år 1864 tjenstgörande lärare vid elemen tarläroverken måtte vid uppflyttning till högre lönegrad, förunnas sam - 32 ma förmåner, sorn beviljats dem, hvilka efter nämnda tid vtxnnit anställning. Stats-Utsk. Utlåt. Jemförelsetabell, om upprättande af en tillförlitlig sådan emellan embetsoch tjenstemännens proportionerliga förhållande till öfriga samhällsklasser i Sverige och grannländerna, samt om det s. k. dyrtidstilläggets upphörande i vissa fall, m. m. Motion N:o 295. Allm. Besv.-och BkoiiaUtsk. Betänk. Jernbanor, Statens, om ändring af den vid dem uppförda hägnad. Motion N:o 142. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. Jernväg från Dalkarlsbergs grufvor till sjön Möckeln, om lån af allmänna medel för anläggning deraf. Motion N:o 79. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 801 mellan Örebro och Arboga, om anslag för dess fortsättande till Köping. Motion N:o 190. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 80. B. St. underdån. Skrifv. N:o 79. mellan Christianstad och Sölvesborg, om anslag för anläggning deraf. Motion N:o 155. Stats-Utsk. Utlåt. N-o 80. mellan Carlshamn och Ålshult, om anslag för anläggning deraf, äfven som tillvägabringande af kanal mellan Ålshult och sjön Salen. Motion N:o 303.