Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Högloflige Ridderskapet och Adeln har, under den 5 dennes eftermiddagen, behagat infordra RiddarhusUtskottets yttrande, i anledning af ett utaf Herr Carl Magnus Brummer ingifvet Memorial, innefattande hemställan att för vårdandet, förtecknandet samt utgifvandet till Allmänhetens kännedom af de i RiddarhusArchivet före 1809 befintlige handlingar, en, som Motionären uttrycker sig ("interims .provisorisk-qvasi”) RiddarhusArehivarie mätte intill nästa Riksdag "på försök” tillförordnas, dock utan lön, men med rättighet till något visst arfvode för de månader eller qvartaler af året, då G5 H, 2a* I 34o Den ii Mars e. m. han vid Riddarhuset tjenstgör. Uti öfver ofvanberörde Memorial, uppå Motionärens begäran, från RiddarhusDirectionen infordradt Utlåtande, har Directionen yttrat, att som, enligt Riddarhus-Direclionens InstrUctioii, vården af RiddarhusArchivet tillhörer RiddarhusSecreteraren med biträde af Förste Cancellisten samt under inseende af en utaf Directionens Ledamöter, och det sålunda syntes vara hvarken lämpligt eller nödigt att åt en särskild Tjensteman uppdraga denna befattning; alltså och då, beträffande förteckningen åArchivets handlingar, densamma finnes sednast år 1824 på ett ganska fullständigt sätt upprättad, och, hvad slutligen anginge Handiingarnes allmängörande, redan en ganska nyttig början dermed funnes gjord uti flera förljenstfulla arbeten, hvaraf fortsättning sannolikt vore att förvänta; ansåge Directionen ej heller tillförordnandet af någon särskild Archivarie, ur en sådan synpunkt, vara af nöden, än mindre någon utgift för RiddarhusCassan till ett slikt ändamål böra ifrågakomma. Och får Utskottet, uppå af RiddarhusDirectionen ofvan anförda grunder, Herr Brummers ifrågavarande motion afstyrka; Hvilket dock allt till Högloflige Ridderskapets och Adelns egen ompröFning öfverlemnas. Stockholm den 10 Mars i83o.
Sanbio för# maltar 3uftitie*£)mbub$man$ Embetet, är förorbnab att, i fjanö (tälle, tjetijl# göra fåfom 2ebamot i ©mea åboffXätt; äfmenfom ett årligt belopp af 100 till aflöning för ©efreteraren mib 33onbe*©tånbet$ Ean$li#5Direftion. ^S3i bafme mebgifmit, att Entreprenören af f)3anttåne>3nrättningen i ©todbolm må ytterligare i §em årS tib, räfnabt från ben 1 Suni 1842, begagna bet, mib 1828—1830 åtenö DetfSbag, af 3vifögälbé«EontoretS mebel bemiljabe lån 100,000 0\:Dr, unber be milfor, mår bårom ben 13 ftjflibna $ebtuari till ^ongt. 3ftaj:t afiåtne unberbåniga (Frifmelfe innehåller.
Jag har åtminstone aldrig hört talas om en undersökning af öfverdomstolen gemensamt med den underlydande auetoriteten. Ilr Danckwardt: Sedan tre Stånd bifallit betänk., är det utan ändamål att vidare förlänga discussionen derom; men då man sagt, att Öländningarna skola blifvit förnärjnade genom den verkställda skattläggningen, bör jag upplysa, att om man skattlägger ett hemman för hvad det förut haft, träder man dess rätt för nära, men icke då man fastställer en viss skatt såsom vilkor för öfverlåtelsen af nya lägenheter. I alla andra fall äro också de gruuder enligt författningarna lagda, att när ett hemmans rätt till en lägenhet är klar, befrias hemmanet från all ny skatt för densamma, men eljest skattlägges den med en, två, tre ända till fyra kappar lör hvarje tunnland. Här har nu blifvit styrkt, att hela Öland tillförne varit en K. djurgård, och att inga intagor kunnat göras utan tillstånd och särskild skatt, och på denna grund har staten funnit sig berättigad till en viss vederkänsla för jordens afträdande och tillåtelsen till dess fördelning hemmansägarne emellan, dervid likväl åtskillig mark aftogs för nyhemman och boställen m. m.; hvilket allt bevisar, att jorden ostridigt tillhört Kronan. Landshöfd. uppgifver också sjelf, att i5 nyhemman äro på utmarken upptagna och hafva fått särskild ränta sig åsatt. Jag vill emedlertid icke längre upptaga tiden, utan åberopar endast, hvad jag förut anfört. Gr. Gyldenstolpe: En värd talare har gjort anmärkning emot formen uti Utskms hemställan , såsom oriktig; men der står, att undersökningen skulle af KanunarColkm och K. M:s Bef:h:de föranstaltas, och sådant kan ske, utan att de sjelfva verkställa undersökningen. För öfrigt bör det ihågkommas, att äfven om någon otydlighet skulle förefinnas i Utskms förslag, beliöfver K. M. ej rätta sig efter ordalydelsen i den underd. skrifvelsen, utan sjelf förordna om undersökningens verkställande på lämpligaste sätt. *9° Del» 6 Augusti e. ra. Frih. Raab:
Rikets Ständer, som vid öfvervägande af lietta ärende funnit detsamma icke vara så utredt, att förevarande förslag kunnat obetingadt bifallas, hafva dock ansett sig böra i underdånighet förklara, att, för den händelse E. K.M skulle, på af vederbörande framställd ansökning och efter det fullständig utredning af ämnet försiggått, i nåder finna de skäl, hvilka föranledt E. K. Ms. och Rikets Ständers i afseende på laxfisket vid Norrforss meddeldta ofvanberörda beslut, jemväl ega full tillämplighet uti nu förevarande fråga, Rikets Ständer för sin del medgifva Klabböle och Sörforss byamän enahanda optionsrätt till arrende å de vid. deras stränder belägna laxfisken i Umeåelf, soi» den, hvilken vid senast hållna riksdag blifvit Norrforss byamän tillerkänd. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 19 April 1848. 104 Expeciitions-Utskotlets Forslag lill und Skrifvelse, A'o N:o 64. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den ig April 1848 Presle-ståndet den ig Horgnre-slåndet den ig Bonde-ståndet den 19 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse> angående tillämpningen i vissa delar af sednast fastställda stats-reglering. (Stats-utsk. Uti., N:o 108.) S. A. K. Uti nådig skrifvelse af den 3 sistl. Mars, har E. K. M. gifvit Rikets Ständers Stats-utskoLt tillkänna, att, vid pröfningen af det genom Stats-konto-, ret i föreskrifven ordning upprättade förslag till statsverkets allmänna utgiftsstat för innevarande år, E. K.
I afseende pfi de vapenöfningar, som skulle åligga beväringens Elitklass, — bestående af de beväringsskyldiga, som tagit afgångsexameu från elementar-läroverken och sig anmält till eliter, — eller 62 dager första året och 42 dagar andra året, föreslår jag: att, i betraktande af dessa rekryters antagligen större uppfattningsförmåga och deras föregående exercis vid läroverken, första årets öfningar så ordnas, att eliterna kunna genomgå en nära nog fullständig rekrytskola - Bil. iV.-o 3 a. lill Kongl. Maj:ts Nåd. Prog. N:o l, om Statsverket 1865. 53 skola, omfattande tjenstens alla delar, och äfven, så vidt ske kan, deltaga i stammens bataljonsöfningar, med mera dylikt, samt aflägga kunskapsprof i soldatsoch korporals-undervisningen: att, för andra årets öfningar, eliterna må genomgå här nedan omnämnda underbefälsskola å de regementsmötesplatser, Kongl. Majit bestämmer; och att beväringseliter endast öfvas vid infanteriet. För bildande af underbefäl finnas nu ej andra medel, än de praktiska öfningarne på möten och korporalsskolor, som hållas hvart 3:dje år sam idigt och på samma ställe med rekrytmöte eller exercissqvadron, samt med en styrka af 10 man för infanterioch 12 man för kavalleri-bataljon, eller ock vid infanteriregementen, som bestrida garnisonskommenderiugar vid Carlsten och vid Grisslehamn, för 20 man å det förra och 19 man på det sednare stället, i den tur regementet har sådan kommendering, hvilket allmänneligen inträffar tvä till tre gånger på bataljon under loppet af 10 år.
Nej, antagas för papper följande rubriker och tullsatser: kardus-, förhydnings-, grått och makulatur, tobaksoch annat omslags1 skålp. 1 sk. inf.-tull tryck-, limmadt och olimmadt, conceptoch tapetsamt kardereller kort 1 , 1 sk. 6 rst. d:o imperial-, regal-, median-, oliphant-, post-, skrifoch aila andra slag hvilt, ej specificeradt 1 3 sk. d:o färgadt, pressad t, tryckt, figureradt, försilfradt eller förgyldt 1 „ 4 sk. d:o press1 „ 2 rst. d:o. Såsom Utskottets förslag innehåller, har Borgare-stånclet nedsatt införselstullen å papperstapeter och horder från 1(3 till 10 sk. skålpundet. Ridderskapet och Adeln saint Presteoch Bonde-stånden hafva deremot bibehållit gällande tullsats. Om Borgare-ständet icke vill uti detta beslut sig förena, lärer följande omröstning böra anställas: 235:o. Den, som, på sätt 3 Stånd beslutat, anser införselstullen å papperstapeter och border böra bibehållas vid 16 sk. per skålpund, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, nedsättes denna tull till 10 sk. skålpundet. Bevillnihgs-Utskotléls Memorial, N:o 23. 45 Utskottet hade föreslagit, att nedsätta införselstullen å paraplyer och Paraplyer parasoller "af siden” från 2 r:dr lill 1 r:dr 24 sk. och å ”andra slag” från OCj0u”a" 1 r:dr lill 24 sk. stycket; hvilket förslag i afseende å förstnämnde artikel blifvit godkändt af Borgareståndet, sorn deremot å rubriken ”andra slag” nedsatt tullen till 36 sk. per stycke. Rodderskapet och Adeln, Presteoch Bonde-ständet hafva i dessa hänseenden vidblifvit gällande bestämmelser.
Jag skiljer mig på denna grund ifrån Herr af Forsell deruti, att jag önskar, det den nu varande tunnan må förblifva gällande; men jag instämmer deri, att all vigt må blifva lika, nemligen Vigtualievigten, och jag förenar mig slutligen med de Herrar, som begärt återremiss af Utlåtandet. Herr Tham _, Wolrath: Vid det vettenskapliga af ifrågavarande förslag skall jag ej uppehålla mig; jag erkänner att jag dertill saknar kunskaper. Men liksom jag hyser en afgjord farhåga, att påtruga Nationen nya Lagar, som ej öfverensstämma med dess gamla vanor och tänkesätt, lika litet kan jag godkänna ett förslag till en radical förändring af Rikets mått, mål och vigt, hvilket genom okände namn och fördelningar, som ej öfverensstämma med de begrepp Nationen har, endast skulle medföra missnöje och misstänksamhet, samt erfordra flere decennier, innan Folket hann att dervid blifva vandt. Jag anser visserligen nödvändigt, att våra institutioner följa tidens kraf, men, när man vill framställå något nytt för Folket, måste det ske lättfattligt och tydligt. Jag förenar mig, af dessa skäl, med Herr af Forsell, och tror, att genom hans förslag olägenheter - Den 3o Jul i i f. ra. na af de nu brukliga mänga sorter mål och vigter lättast kunna afhjeljas. Jag bifaller sä mycket häldre, att tunnan må tagas till 48 kannor, som den då öfverensstämmer med närvarande indelning af Riksdalern, och samma fördel på detta sätt vinnes, som Herr von Qvanten funnit uti talet 32. Genom antagandet af Herr af Forsells förslag undvikes äfven den kostnad, som med det andra förslaget är förenad, genom nödvändigheten att på en gång öfver hela Riket förändra alla mått, mål och vigter; ty förändringarna blifva på detta sätt få, enär både victualievigten och den föreslagne tunnan redan finnas, samt alla underafdelningar dessutom bibehållas.
Evangelium, att efter mitt bästa för”stånd och samvete, utlåtande i denria sak af”gifva ; och att det, sorn. under öfverläggnin;, gen yttras, skall af mig i obrottslig tystnad ”hållas.” 4. Mom. Jemte en. kort och noga bestämd skriftlig sammanfattning af måletsbeskaffenhet och 6:te Bideu N:o 59. 60. 4 6 G Den 9 Augusti och skifck , brit Domaren då för Nämnden framställa deritia fråga : Ar skriften brottslig efter det Lågens rum > åklagaren åberopat ? och må Nämnden, sedan Domstolens Ordförande och Ledamöter afträdt, icke åtskiljas, innan mindst två tredjedelar, genom med slutna Sedlar anställd omröstning, förenat sig att med Nej eller Ja besvara den af Domaren framställda fråga, huruvida den anklagade är brottslig eller ej, 5. Mom. I anledning deraf skall, efter inhämtad underrättelse om Nämndens åtgärd, Domstolen ofördröjligen för Parterna afkunna Utslag, med tillägg, antingen af den bestraffning, hvartill den brottslige sig skyldig gjort , eller af den upprättelse, hvartill den oskyldigt anklagade kan berättigad anses. 8. Mom. Sedan Nämndens utlåtande således blifvit inhämtadt; pröfve och afgöre Domaren saken , och underställe sitt Utslag HofRättens pröfning, på sätt 25. Cap. 5. §. R. B. bjuder ; men i alla fall skola Handlingarne uti Tryckfrihets-mål underställningsvis af Under-Rätten till Hof-Rätten insändas. Alla hitintills på bordet hvilande Förslag -till ändringar i Grundlagarna, med undantag af dessa, som nu blifvit afgjorda och såsom Den 9 Augusti 467 gällande Grundlag fastställda, äro således för* kastade, peli kan, utan ny i laga ordning föregången beredning, ingen fråga om deras upptagande till afgörande ytterligare uppstå. 3- §• i ) i.
RiddarhusOrdningen alt före voteringens början uppläsas till efterrättelse för så väl betnälle Ledamöter, som hvar och en, hvilken visste sig vara i skyldskap med någon af dem. Friherre Anckarswärd: Jag tager mig friheten hemställa, om icke, dåtiden är så långt framskriden, Plenum kunde upplösas efter slutad votering, hälst det torde finnas mindre lämpligt, att så sent på natten företaga pröfningen af ConstilutionsUtskottets DechaigeBetänkande, hvilket lärer blifva nästa öfverläggningsämne. Friherre Boije, Ludvig: Jag anhåller, att Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes inhämta Ståndets tanka angående den hemställan Friherre Anckarswärd gjort. Jag tror det skulle blifva allt för svårt för oss, att sitta här hela natten, och troligen skola ganska få Ledamöter bestrida Friherrns förslag. IL ms Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemstälde ånyo, om Ridderskapet och Adeln godkände den föreslagne voleringspropositionen. Ropades Ja. Grefve Spensj Carl Gustaf: I händelse Ridderskapet och Adeln vid den före - Den 20 Ju i i i. 53 stående voteringen skulle godkänna Herr Grefvens och LandlMarskalkens vägran af den utaf Herr Rosenqvist begärdte proposition, har jag ej emot att Ridderskapet och Adeln åtskiljes; det synes äfven mig lämpligt, att ConstilutionsUtskottets DechargeBetänkande då ej företages sent på natten. Men om den motsatfa meningen skulle vinna, hemställer jag, örn icke den frågan, som sedan kunde komma att uppstå, om granskning afVoteringsProtocollen,och hvilken fråga jag anser vara af mindre vigt än DechargeBetänkandet, kunde afgöras i detta Plenum, för att icke dermed förlora ett nytt. Jag har så mycket större anledning till denna framställning, som jag är en ibland dem, hvilka under nämnde votering sutto vid bordet, och således af Herr Rosenqvist blifvit uppmanade, att yttra deras tanka om Protocollens riktighet.
För min del anser jag det icke vara så noga med om det brännes en elier annan timma mer eller mindre, blott man kunde slippa de odiösa rättegångarne. Det må vara att den, som har med saken närmare att skaffa, vill iakttaga all möjlig noggrannhet; men helt annat är att stå här och göra upp författningar, då man icke så noga känner huru det går till på landet, och huru lagen bör vara beskaffad, för att tillämpas, utan att man befarar chikaner och svårig - Deli 4 Maj. 471 heter. Jan kan icke annat än med åberopande af de grundliga skäl den siste talaren anfört, instämma i bans yrkande om afslag. Hr Printzensköld: Jag tror icke det skulle blifva svårt att bevisa Gr. af Ugglas, att han misstagit sig vid beräkningen af de 2 månaderna, då han vili beräkna tiden från klockan 12 på dagen d. 15 Okt. til! klockan 12 på dagen d. 15 Dec. Man vet att klockan 12 på dagen d. 15 Okt. äro redan 12 timmar af det dygnet förflutne. Således har tillverkaren redan förlorat 12 timmar, under hvilka han egentligen skulle hafva rättighet att bränna. När ban nu kommer till ,4- 15 Nov., och han får bränna till klockan 12 på dagen, så har han vindicerat’ sin rätt derigenom, att Okt. månad innehåller 31 dagar. Men om man sedan beräknar tiden från d. 15 Nov. till d. 15 Dec., så inträffar ett annat förhållande, emedan Nov. icke innehåller mer än 30 dagar, och om denna månad beräknas sluta klockan 12 på dagen d. 1 Dec., så återstår af Dec. endast 14^ dygn. När bränvinstillverkaren således af Dec. månad ej får tillgodonjuta mera än 14£ dygn, så vet jag icke huru man skall få ihop 30 dygn, men väl 29. Detta kan jag icke anse vara rätt. Deremot innehåller den gamla författningen mycket riktigt, att bränningen är tillåten från och med d. 15 Okt. till och med d. 15 Nov., samt från och med d. 15 Nov. till och med d. 15 Dec.
Det fans icke en tanke, som gnistrade, icke ett enda spår af en individuell begåfning, ingenting som han sjelf ville ha sagdt och som brutit sig under själskamp och födslovånda fram ur hans eget inre; der fans blott den literära parolen: den mörka färgen, koketteriet med »den stackars arbetaren», som blifvit de moderna diktarnes Werther, den ständigt mollstämda strängen på deras harpor; och så till sist det motbjudande galanteriet för de stackars förtryckte kvinnorna, som trängt sig fram i literaturen med bortskämda barns hänsynslöshet och öfversvämmade den med sin entoniga patetiska deklamation. Hon hade sett sig för mycket om i verlden för att icke uppfatta det osanna och grundfalska i denna deklamation, denna konjunkturström, som en enda mäktig ande väckt till lif och på hvilken de toma bubblorna nu flöto omkring. Hvilket osundt och förskrufvadt och medelmåttigt intryck hon fått af den boken; hon led af att läsa sådant, det var endast elände och ingen ljusning. Och öfver detta elände sväfvade ingen diktares ande, der flaxade blott en medelmåtta med vingar af tvifvelaktig äkthet. Derför grep han aldrig in i hjerterötterna, som den store anden förmår, der klingade icke ett skri af smärta igenom, der hördes blott ett otåligt barns kvidan i tandsprickningstiden. Det hela gjorde icke intryck af något sjelfständigt kändt, endast af en tillärd pessimism, som icke egde rötter i författarens eget hjerta. Fans det ingen som ville skrifva för dem, hvilkas lif är tungt och dödt och som taga i en bok icke för att få tiden att gå blott utan för att känna sig muntrade ett ögonblick under sitt dagligdags släp. Om han kunde lära sig skrifva för dem! Icke spetsfundigt och förskrufvadt utan friskt och varmt, till glädje för alla som ha vilja att vara hederliga och goda. Och han kunde skrifva för dem »Lam invärtes.» Nej, nej! Denna onaturliga kyla måste smältas! Hon skulle, hon måste vinna honom. Och sedan hon vunnit honom
Men det var just Herr Hjerta, som här först, och understödd af en nu saknad Ledamot, yrkade nödvändigheten af denna sanction, hvilken jag deremot bestridde, såsom icke enlig med Grundlagen, som jag aldrig skall förmå mig, att uraktlåta, örn det ock skulle för momenten passa, för mitt åsyftade äfven nyttiga ändamål, att förbise den. Deremot instämmer jag med Herr Hjerta i den mening, att det föreslagna maximi - Den ii Fe hi* ii ar i i c. m. 343 heloppct är, för vinnande af en betydlig verkan till ett klokt creditsystems grundiiiule, för litet, och jag tror, alt för upplåning inom Landet, i nion som summan åter kan nlånas, intat maximum behöfver sältas. Jag är ej af hans mening, att de dryga grunrfskatterne äro hufvudsakligasle orsaken till Svenska jordbrukarens penninge-föi lägenhet. Jag tror, alt, om de äfven till hälften nedsaltes, skulle förlägenheten numera, icke dermed i betydligmon afhjelpas» Man har ansett fredslugnet icke vara rätta momenten, att tillgripa eli Slalslånesyslem, och att delta horde vara sista resourcen. Häremot får jag citera Herr Grefve Björustjernas, i dess skrift om Fondeller Stoeksystemets tillämpning på Sverige, förträffligt uttryckta mening: ”Är då- krigström pelen”, frågar lian, ”gjord att ur. sin ”dvala väcka iSVafs-crediten? Örn förut ej ”grundlagd, blir den ett Seander Begs svärd, ”förutan arm att det föra. Införandet, under ”fredens lugn och under, fördelaktig con”junctur, hvilket nu är fallet, af ett vålun d”nadt Fondoch Credit-systemär hufvud*, ”vilkoret för en Finance-reglering.”
Prop. JM 1. om Statsverket 1859. alla, utom matportion in natura, Stnjuta kontant dag-aflöning. Denna är för matroserna bestämd till 25 öre Riksmynt om dagen, men 100 bland dem, som benämnas första klass matroser, uppbära derutöfver en särskild tillökning, hvilken för 70 utgår med 25 öre och för 30 med blott 12£ öre om dagen; hvaremot någon dylik förmån hittills icke de öfriga 100 matroserna tillgodokommit. Jag föreslår nu i underdånighet, att för de 30 första klass matroserna med lägsta tillökningen denna mätte från 12^ förhöjas till 25 öre om dagen, eller hvad de öfriga 70 redan åtnjuta, samt all åt de 100 öfriga matroserna äfven måtte beredas ett dagligt tillskott å aflöningen af 15 öre per man, hvarigenom sammanlagda kontanta dag-aflöningen skulle för den egentliga matrosen utfalla med 40 öre och för hvarje första klass matros, utan åtskillnad, med 50 öre Riksmynt. För den händelse, att detta förslag, såsom jag vågar hoppas, af Eders Kongl. Maj:t i Nåder gillas, anhåller jag tillika i underdånighet, det Eders Kongl. Majit täcktes, med framställning derom till Rikets Ständer, i nåder äska det för ändamålet erforderliga belopp af R:mt R:dr 6,813: 75 öre, genom hvars tilläggande till Matros-korpsens nuvarande aflönings-anslag 57,786 R:dr 25 öre, delta skulle blifva förhöjdt till 44,650 R:dr R:mt.» Anslaget för »Afven i anslaget för Flottans Skeppsgosse-korps fordras någon tillökning. SkeppsgosseRedan före sednaste Riksdag anmäldes af Befälhafvande
Länsstyrelsen har också förordat samma förslag i sammanhang med det äfven af hushållningssällskapet väckta, rörande en bibana emellan Norbergs bergslag och Dalelfven. Uti Stora Kopparbergs län förekommo, vid det inför länsstyrelsen och undersöknings-kommittéens delegerade den 3 Februari 1859 hållna sammanträde, trenne olika meningar. Enligt en borde, med afseende på vigten för landet att genom lättade kommunikationer bereda tillfällen till en utvidgad bergsbruks - 65 rörelse, Norbergs outtömliga och godartade malmtillgångar sättas i förbindelse med öfre Dalarnes rikare och ännu obegagnade skogar; och då i öfrigt spannmålstransport, forsling af rudimaterier för industriens behof samt afsättning af ortens produkter måste blifva föremål för trafiken på den ifrågaställda jernbanan, skulle hvarje anspråk i dessa afseenden otvifvelaktigt komma att uppfyllas, om banan sträcktes genom Sala till Strömsholms kanal, derifrån genom Norbergs bergslag till Hedemora, och derifrån till Korsnäs saint vidare till öfre Dalarne. Deremot borde, enligt den andra meningen, jernbanan gifvas den kortaste sträckningen från Sala genom Hedemora till Insjön, Forsshufvud eller Båtstad, såsom försäkrande Dalorten om att med mindre kostnad än annorledes kunna blifva försedd med sina förnödenheter samt om en lätt afsättning af sina egna produkter; och, enligt den tredje meningen åter, ansågs väl lämpligt, att jernvägen ginge från Sala till Hedemora, men derifrån borde vägen, i rigtning mot Gefle-Dala-banan, förenas med densamma vid Korsnäs, — till stöd för hvilken åsigt anfördes, att då staten byggde jernväg, borde en sådan väg gifvas den kortaste sträckning som vore möjlig, samt att det tillkomme näringsidkarne att genom lämpliga bibanor tillgodogöra sig den fördel och lättade kommunikation, hvartill den af staten byggda stambanan lemnade tillfälle. På länets hushållningssällskaps vägnar hade dess förvaltningsutskott till nämde möte afgifvit af länsstyrelsen infordradt yttrande i ämnet, hvaruti anfördes , att länet bättre än de fleste andra behöfde för utvecklingen af sitt industriela lif nya eller lättade kommunikationer; detta förhållande både förklarades och bevisades af den icke segelbara