Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Saken vore visserligen hjelpt, om Dep:sChef:ne antoges kunna för Collegiillåden hysa obetingadt förtroende; men de känna dem kanske icke en gång_då de tillträda sina embeten, och Dep:sChef:ne torde derföre, om de ej deltagit i en frågas kollegiala beredning, ofta blifva tvungne att sjelfve göra arbetet om igen. Jag kan alltså icke förstå, huru man vill hoppas, att, utan att — som man säger — sätta yxan till roten, kunna vinna det mål man söker. Man har anmärkt mot de Colkr, som hafva att sysselsätta - sig med landets ekonomiska förhållande^ — och jag har sjelf gjort denna anmärkn. då jag haft förtroendet att vara Landsh., — att Colknas ledamöter, ehuru ägande mycken theore - Den 4 April e. m. 123 lisk embetsmanna-slucklighet, dock ej sällan saknade den praktiska kännedom af landet, som man skulle önska. Detta förhållande är likväl en naturlig följd af ännu en egenhet i våra institutioner, till hvars afhjelpande R. St:r ingalunda visat sig villige. Det är nemi. så stäldt, att embetsman, som praktiskt utbildat sig genom tjenstgöring i landsorten, och der fått sin utkomst såsom Domare eller Dep:sChefer vid Landslcge-ernbetena, icke finna med sin fördel förenligt att inträda såsom ledamöter i ett Colkm. Man må vara huru god patriot som helst, så måste man dock hafva sin bergning; och den som fått en anställning såsom embetsman i landsorten, har icke råd att avancera lill Col legi i Råd, knappt en gång att blifva President. Jag känner till och med en stad utom Stockholm, der aflöningen för Magistraten är sådan, att en Hådman, icke skulle vilja byta löne-inkomster med Chehne för Rikets Colkr. Huru kan man då hos dessa Colkr vänta den kännedom om landets förhållande, som vore så vigtig för ärendernas fullständiga beredning.
Hvardera giftorättens vidsträckthet var emellertid uttryckligen i lagen angifven; och deraf visste således makarne vid äktenskapets ingående hvilka rättigheter derigenom uppkommo. Bägge underkastade sig de inskränkningar eller utvidgningar deri, som för endera kunde uppstå, derest något af de i lagen uppgifna förhållanden, som dertill gal anledning, inträffade; men ehvad hände, voro rättigheterna utstakade. Skulle man åter antaga den häremot yttrade åsigt, så måste man helt och hållet förneka att några rättigheter af ifrågavarande art genom äktenskapet uppkommit, ty med denna åsigt låter begreppet om rättigheter sig icke förena. Om nemligen makars delaktighetet i deras bo icke anses hafva blifvit bestämd genom den lag, som gällt, då de sig förenat, utan gjorts beroende af uti lagen tilläfventyrs skeende förändringar, så kunde följden hafva blifvit att, i händelse lagstiftaren, i stället för att införa jemlikhet emellan makar, funnit godt förklara den ena oberättigad lill giftorätt, denna såmedelst förlorat all rätt till del i boet. Men vid sådant förhållande lärer man icke heller med fog kunna påstå att en presumtiv rättighet ens egt rum. Om nu, enligt hvad Utskottet förmodar, den invänning, som grundats på möjligheten af en under äktenskapet skeende förändring i giftorätten, blifvit vederlagd, är äfven dermed den hufvudsaktigaste anmärkning mot principen i Utskottets förslag undanröjd; och Utskottet tror sig jemväl med det ofvanstående hafva ytterligare bekräftat riktigheten af samma princip. Af 1734 års lagstiftare har äktenskapet i afseende på makarnes egendoms förhållande blifvit kalladt bolag, och annorledes har detsamma ej heller i lagstiftningen betraktats. Ehuru detta bolag i så måtto skiljer sig från naturen af vanliga bolag, hvilka i allmänhet förutsätta bolagsmännes gemensamma rätt till medverkan, att mannen under bolagstiden ensam styr och förvaltar, sker detta likväl till bådas fördel; och vilkoren för denna förvaltning samt för hvarderas delaktighet, hafva i lagen blifvit bestämde, med rättighet för kontrahenterne att genom serskild öfverenskommelse modifiera samma vilkor. Aftalet om äktenskapet innefattade ett aftal om bolaget; och bolagskontraktet fanns redan i lagen.
Då jag anser detta ämne vara af sådan vigt, att jag, såsom medlem af Representationen, icke bör underlåta att deruti yttra en tanka, får jag, med åberopande af den reservation, jag den 16 sisth Mars afgaf emot Ridderskapets och Adelns beslut, i afseende å StatsUtskottets Utlåtande, rörande anslag till Correctionsinrättningarne i Riket, — och uti hvilket Betänkande Utskottet, i form af supplement, föreslagit en underdånig anhållan till Kongl. Maj:t om vidtagande af en sådan författning, hvarigenom alla de personer, som sakna bestämdt uppgifvet och godkändt Näringsfång, måga tillhållas att söka sig tjenst och iförsvar, vid detta tillfälle endast förena mig uti hvad Friherre Anckarswärd och Herr Cederschöld så grundligen och upplyst i ämnet anfört. Jag vill likväl tillåta mig den serskilda anmärkning, att det af Lagoch Ekonomi - 246 Den 7 S ep t em ber e. m, Utskotten gjorda förslag, att lösdrifvare i vissa fall må dömmas till krigstjenst, synes mig, oberäknadt att det alltid innebär ett obilligt tvång, föga uppfylla ändamålet att försedliga, enär Casernlifvet torde vara mindre att recommendera för moraliteten, och sedeslösheten vanligen visat sig större i städer, der garnisoner finnas, än der, hvarest inga sådana äro förlagde. Friherre Åkerhjelm: I anledning af de anmärkningar, som blifvit gjorde emot Utskottens förslag att lösdrifvare, hvilka äga god fregd, och äro duglige till krigstjenst, böra anses dertill förfallne, ber jag alt få yttra några ord. Man har ansett detta förslag såsom en tvångsanstalt, och innefattande en straffbestämmelse.
Den sanna dugligheten skulle visserligen tillvinna sig förtroende, och detta uteblifva der den saknades; men är icke detta alldeles som sig bör? Någon bättre sporre för domarens vinläggande om skicklighet i förening med moraliskt värde kan, uti en institution, knappast upptänkas. Vidare yttras att den lefvande taflan är nyttig i brottmål, men behöfves ej för bedömande af rättsfrågor; i allt fall skulle syftemålet ej vinnas: ”den lefvande fallan vore aldrig upprullad för mer än en af Landstingsrättens ledamöter.” Här synes Utskottet icke hafva nog vidsträckt uppfattat Justitie-Ombudsmannens mening. Han har sannolikt äfven haft för ögonen det nu existerande förhållandet, att ledamöter i Öfverrätt finnas, som litet eller intet praktiserat vid Underrätt, och således varit stängde från utsigten till de lefBili. till lt. St. Prot. 1850—51. 7 Sami. 1 Afd. 14 Haft. 8 51 ImijUtskottets Betänkande, iV’:o 2ö. vande taflonie i processen i allmänhet. Att emedlertid vanan att se sådane tatlor är af inflytelse, äfven då de icke ses, d. v. s. då endast protocollen läses, torde vara lika odisputabelt, som att konstdomaren bättre fattar beskrifningen om ett konstverk, än den i konsten obevandrade. 1 afseende å syftemålet med förslaget att äfven bereda medel för utbildning af det juridiska vetandet och för danandet af ämnen till domare, erindrar Utskottet att yngre jurister äfven nu kunna vinna öfning i både enmansoch kollegial-domstolarnes göromål: men detta är likväl ingen nödvändig följd af nu varande domstols-organisation, såsom det skulle blifva efter förslaget, utom det att jemväl de äldre juristerne på sina ständige domare-platser nödvändigt måste lida af den med ensidighet oskiljaktiga isolering, hvaröfver Justitie-ombudsmannen klagat. Så vidt jag kunnat erindra mig, äro Utskottets anmärkningar emot förslagets moraliska sida nu vidrörde.
Till fullgörande af den Fullmäktige sålunda ålagda skyldighet att, då sådant, för ett sakkunnigt bedömande och afgörande af de framställningar, revisions-berättelserna innefatta, anses erforderligt, ytterligare utreda och närmare upplysa de till stöd för dessa framställningar anförda förhållanden, hafva Fullmäktige, under genomgåendet af sednast församlade Herrar Revisorers berättelse om granskningen af förvaltniugs-åtgärderna och räkenskaperna vid Riksgälds-kontoret, funnit sig böra bifoga denna berättelse nedanstående utredning och upplysningar i anledning af deruti dels uttalade åsigter och meddeladt yttrande, angående utgifningen af premie-obligationer för en del utaf det, enligt Rikets Ständers beslut och föreskrift, under innevarande år utom riket upptagna lån för fortsättningen af Statens jernvägs-byggnader, och dels framstäldt förslag angående Riksgälds-kontorets befrielse från åliggandet att förränta och hålla allmänna rörelsen tillhanda de till detta Verk influtna medel, intilldess de behöfva användas för de utbetalningar, hvartill desamma blifvit anvisade. Beträffande förstnämnda fråga, eller premie-obligationernas utgifning, hafva Herrar Revisorer, efter anförandet af hufvudsakliga innehållet af Fullmäktiges till Herrar Revisorer afgifna särskilda berättelse om den under innevarande år verkställda upplåning af de för Statens jernvägsbyggnader anslagna medel, framställt åtskilliga anmärkningar emot utfärdandet af sådana obligationer och Fullmäktiges i afseende derå vidtagna åtgärder, samt uppgifvit de omständigheter och förhållanden, som, med hänsigt till beskaffenheten af dessa obligationer och deras öfverensstämmelse med Rikets Ständers rörande omförmälda upplåning fattade beslut, förefallit Herrar Revisorer anmärkningsvärda (sid. 59—62 i den tryckta revisions-berättelsen).
Skjutsnings-besvärets ordnande, angående en inbjudning från BondeStåndet att instämma i dess beslut till bifall, i dess helhet, af Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoeh Ekonomi-Utskottets Utlåtande N:o 8, rörande —-: se Inbjudningar. 234 ' — S — Skog, angående afverkning och försäljning deraf från preste-boställen för beredande af medel till pensions-fonder för ecklesiastika tjenstemäns enkor och barn: B. IV. 276, 489, A, 489. —, angående rättighet för församlingarne ätt använda skog å presteboställen till kyrkobyggnad: B. V. 240. 278, A. 278. —, angående skyldighet för åbo att borthugga sådan, der den står för nära annan åbos åkerjord: B. VI, 36, 429, A. 429 Skogman. Skogsoch Jägeri staten, om pensionsrätt i Civil-Statens pensionsinrattning och å Allmänna Indragaings-Staten för densamma; motion af Herr Anders Emanuel Ros: se Motioner. Skogs-alster å kronomarker inom Vester-Norrlands Län, angående förändring i gällande, föreskrifter, rörande användande af—: B. XI. 320, 336, 340, A. 313, E. 377. Skogs-eld, angående förhöjning af de i 15:de kapitlet ByggningaBalken för vållande deraf stadgade böter; motion af Herr Per Arvid Stjernspets: se Motioner. Skogs-hushålluing, angående åtgärders vidtagande för beredande af kännedom deri samt i sättet för torfjords förädlande till brännmateriel: B. III. 14, 53, A. 53. Skogshushållningen, angående .vackt fråga om åtgärder rörande—: B. V. 240, 278, 284, A 284. Skogshållnings-lärån, angående undervisnings meddelande deri vid folkskolelärare-seminarierna och universiteten m. m.; motion af Herr Claes Ferdinand Stjernefeldt: se Motioner. Skolbyggnad i Luleå, angående låneunderstöd till: B. VI. 381 ; VIL 133, A. 133.
A N N A -S T I N A . Tack, k ära moster, men det är bättre att j ag ger mig af i morgon ... för jag vill inte vara till besvär! A N D E R S . Ja det är rätt, Anna-Stina! när man är ärlig och k an arbeta, så behöfver man inte tigga sig till någo t, så tyck er jag! C A R I N . Gudbevars! hvad ni ha blifvit stursk a i Vingåker på s ednare ti den! Sk affa dig då pl ats bäst du vill, det är det bästa! ( sätter sig vid disken .) A N D E R S ( för Anna-Stina med sig ner till högr a sidan ). Hör du Anna-Stina, om du vill så har j ag en god plats åt dig... A N D E R S . Jo-jo-men du, hos en g ammal fru som heter P ylo ... so m j ag var hos i morse, strax jag kom te s tan! Se, jag hade med mig en utaf bönderna dernere som mis t sin ko, och han skulle opp te' na och få v eta hv ar kri ttre tagit väg en. Hvad s äger du, Anders? Är hon klok då? A N D E R S . Jo det kan du lita på! Hon spådde mig med, och vet du Anna-Stina ... hon k ände både dig och afri taren! A N D E R S . Ja du, det gj orde hon! Och till henne kan du f å komma om det vore i morgon dag! Ja det vill jag visst det ... för vet du Anders , att här är det inte roligt te' vara... A N D E R S . Nå, tycker du lika myck et om afri taren som förut? Nej ! nu sen jag vet att j ag inte kan få honom, så bryr jag mig inte om' en... A N D E R S ( glad ). Herre Gud! säg er du det, AnnaStina? D å tror jag att j ag talar om för dig hvad gamla frun spådde mig... C A R I N . Annette! Nu måtte du h a' hunnit tala med den der s å mycket som behöfs! Sköt dina sysslor, det är bättre!
Uti Betänkandets 5:te Hufvudpunkt ■, antyder Utskottet den allmänna grundsatts: ”att Rå-ämnen för inhemska Fabrikater ”och Tillverkningar böra beläggas med deli ”möjligaste minsta Tull.” Utskottet uppgifver vidare, i frågan om grof Ulls' införsel, den obestridliga sanningen: ”att Riket har ett verkligt be* ”hof af denna rudimateria, och att Tullgärdet derå bör förminskas;” äfvensom Utskottet gifver vid handen, att införsel af fin Ull är i tilltagande, fastän, som orden lyda: ”alla åren i ojemförligt ringa ”förhållande till Införsels-qvanliteten af ”grof Ull.” Ij6 Bil. till Bevilln;ngs~Utskotlets Bet. Emot dessa premisser kunde väl anmärkas, alt då Tull-värdet å grof Ull bör förminskas, såsom en följd af prisets fall på denna vara utrikes, så borde väl, i analogie härmed, Tullen derå också nedsättas; och att uppgiften, det införseln af grof Ull de senare åren är ojemförligt ringa , i förhållande till den fina Ullen, motsäges af Regula de tri; men i allt fall synes den conclusion, efter dessa premisser, icke hafva .bordt dragas, hvartill Utskottet likväl härigenom banat sig väg , att åsätta all slags Ull 4 sk^:o Medel-tull per Skålpund. Den rätts-princip påstår Utskottet häraf skall gynnas: ”att massan af Landt”män, hvilka producera Ull, som föres un”der benämning af grof, är lika beskyddad ”af Tullen, som de, hvilka anlagt Schäferi”er af Eleetoral-Får.” Detta skydd förhåller sig likväl som 8 till 1. Utskottet medgifver väl, att den föreslagna Tullen å Ull står i strid med 5:te Hufvudgrunden, men denna motsägelse skall •vederläggas dermed: ”att Landtmanna ”interesset ej bör uppoffras för Stadsman”na. Med anledning häraf synes mig den Bil. till Bevillning-Utskottets Bet.
Majit behagade uppå StatsRådets enhälliga underdåniga tillstyrkande i Nåder gilla berörde Förslag, sådant som detsamma finnes Protocollet bilagdt, och befallte att, i enlighet dermed, Nådig Proposition skulle till Riksens Ständers Statsutskott expedieras. ”Ex Protocollo J. A. Afzelius.” J,Kongl. Majtts Nådiga Proposition till Riksens Ständers Statsutskott, angående Anslag af nödigei Medel till Begrafnings - kostnadernes bestridande för Högst Salig Hans Majit Konung CARL XIII. Gifven Stockholms Slott den 10 Februarii 1818- Ibland de Kongl. Majit åliggande mångfaldiga Omsorger, hvilka äro oundvikelige följder af Kongl. Majus Högtälskade Herr Faders, Högst Salig Hans Majit Konung CARL XIIIs dödeliga frånfälle, föranlates äfven Kongl. Majit fästa Dess upmärksamhet på nödvändigheten af serskildta - StatsUtskottets B stankand en. skildte tillgängar, för att bestrida de kostnader, som erfordras för Högst Salig Hans Maj:ts Konungens Begrafning, jemte flere dermed gemenskap ägande Utgifter. Dä desse kostnader, hvilkas belopp nu ej kan bestämdt upgifvas, men förmodas upgå till en Summa af omkring 150,000 R'.d, i närvarande ställning icke kunna förskjutas af StatsWerket, serdeles som dess genom KronoUpbörden päräknade Inkomster ej i vanlig ordning inflyta; Så gör Kongl. Majit Sig förvissad, det Rikets Ständer ej lära underlåta, att utse nödige Medel för att genom Kongl. Maj:ts oell Rikets StatsContoir till vederbörande emot redovisning, förskottsvis utbetalas, intill dess Rikets Ständers Beslut om sättet till Begrafningslijelpens utgörande kan hinna meddelas och till verkställighet befordras.
Och då således den Anders Hansson tillfogade bestraffning ej allenast saknade all grund af Lag, utan ock en för.satt utöfning af sådan arbitrair straffrätt skulle kunna medföra de mest skadliga följder I afseende på Medborgares rnoralité, hvilka den samma aro underkastade, har jag af min Embetspiigt funnit mig förbunden, att, jemte Handlingarnes öfverlemnande , uti skrifvelse den 12 December förle-!it år, anmoda AdvocatFiscals-Embetet i Kongl. Götha HofRätt , att för berörde Lagstridiga åtgärd Herr Landshöfdingen och LandsSecreteraren, i fall den sednare ej funnos hafva emot beslutet sig reserverat , lagligen tilltala , samt emot dem yrka ansvar enligt I Cap 12 §. RättegångsBalken. Efter det Actor fullständigt utfört de af mig i ofvannämnde afseende gjorde anmärkningar och bevist att igenom Konungens Befallningshafvandes förfarande Anders Hansson fått vidkännas ett till beskaffenheten olämpligt och till beloppet hårdare ansvar, än som, likmätigt Lagen , bort å dess förseelse följa , samt derföre påstått böter -Etthundrade Riksdaler å Herr SfustiticeOmbudsm. EmbetsBerdttelser. 3 21 .Landshöfdingen och Trettiotre Riksdaler Sexton Skilling å LandsSecreteraren, hvaremot de tilltalade uti afgifrie förklaringar, hvar för sig sökt att försvara den öfverklagacle åtgärden : Herr Landshöfdingen förnämligast på de skäl , att mitt här ofvannämnde AnmärkningsMemorial af den 12 December skulle innehålla vidunderliga vederinälen af falska grundsattser, förvända Lagbegrepp och lättsinnig tillämpning deraf: att Anders Hanssons lagligen undersökta och utredda brott, hvarigenom han uppehållit en med Courir-tecken försedd person , som varit H ans Kongl. Höghet Kronprinsens Adjutant, vore dömdt och bestraffadt efter gällande Lagars bestämda bokstaf: att den orna omvårdnad om hvarje laglydig
Slutligen blef en af dem, mr Biggar, som, trots upprepade varningar, hade framhärdat i att tala om ämnen, hvilka talmannen förklarade icke höra till saken, “ nämnd " af honom såsom skyldig till missaktning för talmansstolens auktoritet och suspenderad från sin tjenst-göring i underhuset för återstoden af dagen. Efter upp-repade försök till förhandlingarnas hindrande antogs billen och blef lag. I April samma år lade mr Gladstone en ny irländsk land-bill för underhuset. Då han så gjorde, konstaterade han, att nödvändigheten af en sådan lagstiftning icke kom från den föregifna orättvisan af de irländska landlagarne och icke heller från de irländska godsherrarnes handlingssätt såsom kår; men att den gjordes absolut nödvändig genom den knappa tillgången på jord i Irland och genom ett begränsadt antal godsherrars godtyckliga stegrande af arrendet och grymma utpressningar. Billen erkände en allmän åborätt (tenant-right) och satte en gräns för det godtyckliga ökandet af arrendeafgiften samt införde en landkommission eller landdomstol. Denna domstol skulle bestå af tre kommitterade (commissioners) och ha sitt säte i Dublin,; men biträdande kommitterade (assistant commissioners) skulle utnämnas för att undersöka mål i provinserna. Domstolen skulle träda i verksamhet der den påkallades; men hvarje förpaktare, som påkallar dess mellankomst, skulle få sin arrendeafgift faststäld, och hvad sålunda blifvit faststäldt skulle gälla för femton år. Denna åtgärd antogs i Augusti, icke utan lifligt motstånd, i synnerhet från öfverhusets sida, och den ' trädde genast i gällande kraft till de irländske godsherrarnes stora missnöje, hvilka betraktade den såsom både orättvis och skadlig. Men äfven dessa eftergifter kunde icke tillfredsställa det irländska home-rule-partiet, och det fortsatte sin agitation i Irland samt sökte så vidt möjligt hindra genomförandet af regeringens plan. Det eggade förpaktarne att innehålla sina arrende-afgifter; de vanstälde med vett och vilja fakta för dessa okunniga bönder, och de hotade dem som till äfventyrs våga vädja till landdomstolen. Sålunda nödgades den engelska regeringen behandla dem såsom upproriska förrädare och vidtaga åtgärder mot partiets mest framstående ledare.
Jag hemställer, om det icke vore skäl att, för undvikande af frågans onödiga intraslande, återremittera Utlåt., utan att söderdela detsamma. Frih. Raab, Adam Christian: Jag får förklara mig fullkomligt nöjd med Hr Gr. o. Landtnäs framställning. Gr. Sparre: Jag anhåller att vi efter 3:ne timmars diseussion måtte få slut på frågan och att den således må till afgörande företagas. Frih. Tersmeden: Då flere talare yrkat bifall till Utlåt., torde propos. derå i första rummet böra framställas. Den 8 Februari. 410 Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att det vore klart att propos. till bifall vore den som först borde framställas, men att, då frågan genom det af Frih. Raab framställda förslag blifvit verkligen delad i 2:ne afdeln:r, likasom äfven under disenssionen egt rum, R. o. Ad. torde finna att bifall till Utsk:s Utlåt, sådant det blifvit upstäldt, skulle förhindra Frih. Raabs serskildt yttrade mening att komma under pröfning; hvarföre Ilr Gr. o. Landtm, finge hemställa till dem, som yrkat bifall till Utsk:s Utlåt., om de icke ville medgifva att R. o. Ad. förbehöll sig att, efter det frågan om eftergiften för Kansli-Rådet Valerii enka och barn blifvit afgjord, serskildt pröfva hvad som rörde Hr Printzenskölds motion, hvilken egentligen icke blifvit af Utsk. besvarad annorlunda, än att den ansetts böra lemnäs utan afseende. Frih. Stjernstedt: Jag instämmer så mycket heldre i Hr Gr. o. Lan dtm:s framställning, som jag under discussionen yrkat bifall till afskrifnings-frågan samt återremiss endast i afseende å Hr Printzenskölds motion. Hr Cederschiöld: Jag för min del kan icke gilla den propos. som Frih. Stjernstedt begärt, emedan jag skulle få svårt att votera efter densamma.
Montesquieu har också på visst sätt förklarat detta, då han säger: »Sans doute, que lorsque le peuple donne ses suffrages, ils doivent étre publics. II fant que le petit peuple soit éclairé par les principaux et contenu pär la gravité de certains personnages. Mais lorsque dans une Aristokratie le corps des Nobles donne les suffrages, ou dans une Démocratie le senat, comme il n’est lå question que de prévenir les brigues, les suffrages ne sauroient étre trop. secrets». Esprit des Lois, Tom. 1 Liv. II Ch. II.1 Jag tror icke att detta är helt och hållet lämpeligt till Sverige, men jag tror icke heller, att Engelska Parlamentets voteringssätt kan tjena till efterdöme i vår Statsförfattning. Parlamentets fortsatta tillvarelse gör det till en mans hela kallelse att vara folksrepresentant, då härstädes den är endast ett Interims updrag. Sådant förutsätter genast en olikhet i ställning och beroende, som för denna frågas afgörande är af yttersta vigt, och som icke lärer medgifva någon förändring i de omnämnde §§ af Regeringsformen. 5 :o. Frågan om förändring af Stats Secreterare Inrättningen är deremot ibland dem, som fordra en noga granskning och utarbetning. Jag har längesedan med mycket nöje läst den omnämnde af handlingen,2 men är ännu icke rätt säker huruvida RegeringsFormen för införande af en sådan förändring lägger något väsenteligt hinder. 1 Citatet är icke fullständigt. Det lyder i sin helhet: Sans doute que ... publics; et ceci doit étre regardé comme une loi fondamentale de la démocratie. II faut que le petit peuple ... personnages.
35efallning#{jafmanbe eller ©omffolen i orten r mara tntt;gab af haftor f forfamlmgen eller nårmafre kronobetjent, femte ett annat, på em gång nårmaranbe, ojåfmigt mtttne;y’ ocf) fjafme 3Bi Ijo# kongl. ?D?aj:t r uit# berbånigljet anfjållrt, bet allinån^etetr må , om benna forånbring i förut gal? tanbe ©bting#*£år.e#3veglemente,. genom 9tåbig kungorelfe, unberråtta#. i 54- <5rill betåefanbe af ben briff, forn tnåjltgen fan uppf omma uti be beråfc raabe tilfgångarne för anflag, forn mib benna 9iif#bag blifmit bemilfabe, Ijaf^ me 28i be|Tutit, att, berejt någon brijT tillfålligtmi# (Tulle ttppfomma uti bet påråfnabe beloppet af be till @tat#merfet eller 3cif#gålb#*£ontoiret anfTagne mfomfter od) tillgångar, (jmilfen ej af åfmerfTott eller anbre för fjanben ma# ranbe mebel betåefe#, 9cif#gålb##€ontoiret må anfTaffa (Fillnaben, genom lån, bocf imber förbehåll, att befm, i mån af blifmanbe tillgångar, återbetala!?, ed) att be, i bet bela, icfe få åfmerffrga f)mab forn tillbe beffåmbe anflagen# famt be bemilfabe od) begagnabe lånen# od) cteöitioen# fpllanbe erforbra#.. $• <5- @eban kongl. 9)iaj:t, genom Sftåbig ^repofition, beruti kongl, $?aj:t, forn, af bermib anforbe