Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
December mänad likaledes 504,701: R-.dr. 24. samt pä ären 1311 och ruis 376 Den 10 September. R:dr. 1,971,040: 34- §- L. rst. sälunda, akt en Ättondedel af summan wid hwarje Tre mänaderö förlopp fär ifrän Vanken utgä; och följaktligen med förut mcddelte och i förrbemälte ord. rung ytterligare utgäende förlott, en sammanEnad summa af r »,416,943: R dr. 40. si. 9. rst. Specie, för hwilken Summa Banken har, att af Kongl Stats Contoiret qivartaliter erhälla de ärliga inb talningar af Ränta och Capital, aibetalning, som Riksens Ständer wid sista Riksdag Banken tillflagit: alltiä, och i kraft af Kongl. Maj:LS Desi och Rikets StatS. Con. loir meddelte Nädiga Befallning och Authorrsa. tion, bljfwer Riksens Ständers Bank harigenom försäkrad, att alla af Riksens Ständer beflutne och utstakade inbetalningar ä de till Stats Werkets upprätthällande redan utgängne och än widare i föreskrifwen ordning urgäende förskott, skola owägerligen och oafbrutet lill Banken blifwa erlagde, intilldesi samma förskott blifwit Banken till deras fulla belopp godtgjorde: till ytterligare säkerhet bwaraf, Kongl. Masts och Kronans andel uti Rikets alla Tull. inkomster, härigenom blifwa till Riksens Skanders Bank pantförskrifne, under bifogadr will. kor, att i händelse, emot allt, hwad förmodas bör, de härofwansöre utfäste inbetalningarne wid förefkriswen tid skulle uteblifwa, Banken dä stall äga en ostridig rätt, att af de HypoLhiquerade Statens Tull. ink-ruster, directe er. hälla den fastställde inbetalningen: hwilket allt härmedelst pä det kraftigaste försäkras och re. wcrseras."
Maj:ti Nåd. Prog. om Statsverk. 1850. 31 Transport R:dr 20,884: 65,938: ined rättighet att fortfarande bibehålla den natura-spanmål, de redan åtnjuta, tillsammans K:dr 20,884: hvarifrån dock afgå de för 1 löjtnant, 1 under-löjtnant och 2 styckjunkare belöpande löneförbättringar 147: hvilket belopp, enär dessa individer äro anställda vid norrländska batteriet, bör, i händelse det beviljas, påföras Norrbottens hästjägare-sqvadrons-fond; hvarefter således återstår 20,73/: hvilket allt, i händelse Eders Kongl. Maj:t nådigst gillar hvad sålunda af mig blifvit föreslaget, lärer till Rikets Ständers bifall i nåder framställas.” ”För öfrigt utföras bär, dels, på grund af hvad ofvanföre blifvit andraget, de ifrågaställa löneförhöjningarna för de 3:ne regements-pastorerna vid artilleri-regemen terna, å 200 11: dr med 600: dels ock, med anledning af Eders Kongl. Maj:ts denna dag, vid regleringen af utgifterna under riksstatens 2:dra hufvudtitel, lättade nådiga beslut, rörande öfverflyttning från fångvårds-anslaget till 4:de hufvudtiteln af följande nu utgående aflöningar, nämligen: till kyrkoherden i Waxholm, för garnisonens å fästningen själavård, arfvode. R:dr ' . 200: » 1 vaktmästare å fästningen, lön 172: Transport R:dr 372: — 87,275: 40. — 40. — 32 Kongl. Maj:ts Nåd. Prog. om Statsverk. 1850. Transport R:dr 372: 87,275: 40. med derunder begripne 12 tunnor spanmål. till kapellanen i Dalarö församling såsom predikant för garnisonen och fångarne å Dalarö skans, arfvode . 50: » 1 vaktmästare å nämnda skans, lön 165: med 5 tunnor spanmål derunder.
1 ti ' Det var emellertid icke lätt att på en gång klokt och kärleksfullt vägleda ett barn, som af alla, hvilka k o m m o i dess närhet, blef öfverhopadt med beröm o c h smicker. D e n lilla vackra tioåringen, med sina stora, svärmiska ögon o c h de späda fingrarne, hvilka grepo ett så fast tag i harpans strängar och aflockade dem så vackra melodier, var en syn, som alla ville se, o c h då vid en konsert i Ottilias födelsestad, Norrköping, fru Löfvander bestormades m e d b ö - ner att låta sin lilla flicka uppträda offentligen, måste hon slutligen, trots sin motvilja härför, gifva vika. Emellertid insågo föräldrarna, att den lilla O t - tilias talang höll på att bortfuskas af allt det smicker, man slösade på henne. H o n skickades därför till Stockholm för att få undervisning i pianospelning o c h k o m under van B o o m s helsosamt tuktande hand. Sedan fick hon äfven för den välkände artisten Pratté taga lektioner på harpa, hvilket instrument Sök i allt blott själfva kärnan; skal är allt, som bräcks. alltid blef henne synnerligt kärt,Joch som hon till o c h med i ålderns dagar med virtuositet behandlade. D å Ottilia Löfvander växt u p p till en v a c - ker o c h blomstrande u n g m ö, o c h då den äkta pärlan af hennes musikaliska naturanlag genom studier o c h handledning fått en värdig infattning, blef hon själen o c h lifvet, icke allerast i sin familj, utan i hela sin umgängeskrets. Öfverallt förvärfvade hon sig vänner, enkel och okonstlad som hon var, o c h färdig att med sin musik glädja alla, den obemärkte såväl som den högst uppsatte. Så b l e f hon vid unga år trolofvad med en framstående ung man, L u d v i g A n d e r s s o n, musikdirektör och känd som lycklig kompositör.
Om man nödgas ställa arbetet på s. k. rof, d. v. s. hufvudsakligen söka de fä rikare malmerne, hvilkas läge i allmänhet är väl kändt, sä kan tillverkningen visserligen för någon tid stiga och bära den närvar, dryga algiften, men den mäste sä mycket förr alldeles upphöra, dä kronan förlorar all inkomst af grufvan, i st. f. alt med en nedsatt afgift äfven de svagare malmerna kunna tillgodogöras, och kronans sammanräknade inkomst, ehuru fördelad på en längre följd af är, blifva vida större, oberäknadt fördelen af ett längre fortfarande af denna för ortens arbetsförtjenst och rörelse vigtiga näringskälla. Beträffande Utsk» förmodan, att sednaste årens ökade grufveafkastning höjt priserne å fjerdeparterne, skulle jag snarare tro orsakerne till denna stegring igenfinnas, utom i tillfälliga anledn:r, i upphörandet af de dryga kostnader, sora under föregide åren varit nedlagda på de enskilta verken, och den säkra utsigt, dessa lemna till en ökad varaktig utdelning. 3:0 Att så väl bergslagets förklarande, alt del för vinnande af den äskade nedsällningen i kopparräntan ville medgifva bergslagsallmogen fritt val, ali befrias frän leverering af ränteoch manlalskol eller att dermed fortfara, som bergslagets yttranden om dess beredvillighet att till kronan afstå sina privilegier och förmåner, emot det att kopparverket så i beskattningssom öfriga afseenden försattes i likhet med andra verk, voro obestämda och vilkorliga; att det yrkal, att inga koltärande verk mätte vidare fä anläggas inom det detsamma anslagna köpekolsdistrikt, samt att kronan skulle framgent godtgöra ägarne af de 71 nummer kopparhyttor skilnaden emellan det progressiva lösningspriset och ärliga markegångspriset å kronans behållna räntekol. Den i 6 Februari e. m. Si?
Och kunde jag sälja tio år af mitt lif så skulle jag göra det med största nöje — för tio kronor ja för fem, ifall man prutade.“ Wissén såg fundersam ut. “Åhja — förstås, det vore allt bättre att bli rik, medan man är ung.“ “Tänk, om jag finge ärfva ett par millioner“, utbröt Dahlén häftigt, med ett uttryck i ögonen, som lyste upp hela ansiktet. “Hvar skulle vi bo då? — I Zettervalls villa, hva’?“ “Den vore kanske något liten“, menade Wissén, som genast var inne i föreställningen. “Vi bygde väl själf en“. “Nej, jag tycker om små våningar; det är en sådan doft af hemtrefnad i dem Vi togo allt Zettervalls ändå, så kunde vi flytta in strax. Du kunde bo på nedra botten och jag på öfra.“ Båda hade blifvit så lifvade af blotta tanken på det njutningslif, de skulle föra, att de glömde allt annat. Wissén reste sig upp och gick fram och tillbaka på golfvet, medan han nervöst sög röken ur sin pipa. “Hur skulle du inreda och möblera dina rum“, frågade han slutligen. “Ah — låt mig tänka efter!“ - Dahlen drog högra armen fram under täcket och lade handen på sin feberheta panna. — “Alla rummen skulle vara i mörk, tung stil — mörka draperier, mörka gardiner — mjuka mattor på golfvet — låga stolar och soffor, som man sjönk långt ned i. — Det skulle inte finnas en enda fläck i rummet, där det inte var mjukt och varmt så att man kunde taga sin middagslur lika väl på golfvets mjuka, elastiska brysselmatta som i chaislongen “ Dahlén hade råkat i exstas. Han hade rest sig upp i sängen och gestikulerade med högra handen, hvars fingrar voro vidt utspärrade. Men så fick han ett våldsamt anfall af hosta, ryste till och kröp åter under täcket. Wissén stannade och höljde på honom öfverrocken, som glidit ner vid de häftiga rörelserna. Dahléns kropp skakades af våldsamma frossbrytningar, fast febern glödde på panna och kinder. Hans fantasi var våldsamt uppskakad och han fortsatte att tala, fast rösten darrade af frossan:
Enligt Utskottets tanke är den ifrågasatta modifikationen i ltsta momentet af § 7 ej af nöden, då det, i följd af den föreslagna cenlralisationen af upplåningar för Hypolheks-föreningarnes behof, måste ovilkorligen åligga Hypotheks-banken att uti det i nämnde moment uppgifna fall vidtaga åtgärder för låns anskaffaade, endast betalningsvilkoren dervid äro förenliga med de grunder, som för amorteringslåns utlemnande till Hypolheks-föreningarnes delegare gälla till efterrättelse och hvilka grunder förutsätta en så fördelaktig penningeställning, att upplåning mot 5 procent ränta kan ega rum. Icke heller har Utskottet kunnat utfinna någon mera rättvis grund för lånemedlens fördelande mellan samtidigt lånsökande Hypotheks-föreningar, än den i 2:dra momentet föreslagna, eiler att fördelningen skall ske i förhållande till det af dem sökta lånebelopp; och hvad angår yrkandet att län till Hypotheks-föreningarne må kunna utgifvas icke blott i kontanta penningar, utan äfven i obligationer, tror Utskottet sig i det återremitterade utlåtandet redan hafva anfört tillräckligt talande skäl för sin i detta afseende anförda åsigt, och får till ytterligare stöd derför nu endast erinra, att då, enligt förslaget, Hypotheks-föreningarne hädanefter blott genom Hypotheks-bankens anlitande och medverkan skulle få sina lånebehof fyllda, så måste det ock vara fullkomligt i sin ordning att de lånetillgån gar, Hypotheks-banken bereder, må föreuingarne allenast i kontanta medel tillhandahållas. ' Utskottet hemställer således att § 7 måtte bibehållas vid sin, af Ridderskapet och Adeln redan godkända lydelse:
Liksom i grunden till en nybyggnad fins grundämnet till svamp, och detta ynglar och frodas och skjuter upp genom hela huset, smygande, lömskt och försåtligt, och äter märgen ur träet, på samma sätt utvecklade sig ur detta lilla frö, som såtts af slumpen, en giftig ört som förgrenade sig i hela mitt känslolif och lade det öde, fullkomligt och obotligt.“ Vagnen hade vändt, stadens tak och spiror aftecknade sig som skarpa silhouetter af svart papper mot det rökröda återskenet från den sjunkna solen, och mellan detta och den kyligt hvitblå himmelen öfver oss, med fina skiftningar in i bådadera, drog sig ett smalt bälte af sidengrönt, hvari lyste en stor och ensam stjerna. “Hvad tjenar det till att söka bygga upp ett lif, då vi beherskas af makter som vi icke känna och då vi icke veta mera om vårt lönliga känslolif än de grodd och knoppar som nu svälla och spira här rundt omkring oss veta hur deras celler danas?“ En afton i maj hade vi följt de nygifta, vår vän och hans unga hustru, ner till båten som skulle föra dem ut på deras wedding-trip. Han hade sett ut som en menniska, hvilken det händt en stor lycka och som står i en stilla undran inför alla dessa oanade härligheter och som icke känner igen sig sjelf i denna nya verld, och det låg som ett ljust lugn öfver hans ansigte och ord och sätt. Och hon, – hon hade varit som en solvarm vårdag, då lifvet flödar öfver sina bräddar i blomsteroljornas doftande och prunkande råga. Och då båten gled ut ur hamnen, kändes det för oss två som stodo kvar på kajen som om solen gått in bakom moln och som om långt derute öfver hafvet låge ett sagoland i blundande ro, i hvilket de skulle inträda och som vi aldrig skulle se, och vi grepos af lifvets stora ensamhetskänsla. Tre månader senare, en månskenskväll i augusti, hade de kommit tillbaka och stigit i land igen på samma ställe och vi hade tagit emot dem.
Det hindrar nog ej, att hon ändå hinner ut i modern toalett till promenadtimmen, hinner göra de uppbyggliga och instruktiva visiterna eller sudda bort de nyttiga förmiddagstimmarna på » kafferep ». Och hvilket jäktande sedan för att hinna ordna toaletten för aftonens mottagning, för teatern, baler, soupéer, eller läsa tomma böcker! Skulle en sådan hustru någon gång, efter mångårig hvila, orka med något ytterligare, så vill jag rekommendera en kort stunds nyttig verksamhet. För några år sedan stod i Idun en artikel om » Tidsindelning » af fru Hanna Kamke. Läs den! Den uppsatsen borde vara stående, åtminstone borde den återkomma vid slutet af hvarje år som en pröfvosten för det gångna eller en väckelse för det nya året. Den var ingen saga och ingen predikan, blott en lärorik redogörelse, huru en duktig och arbetsam husfru med fyra barn och endast en tjänare under många år indelat sin tid för att hinna med sina många göromål ocli ändock få tillfälle öfver till bildande läsning. Oaktadt hon själf undervisade sina och andras barn, såg hon till matlagningen, skötte själf tio lampor och nära ett hundratal blomkrukor. Men hon var uppe kl. 6 o m morgnarne, vinter och sommar. Man följer henne timme efter timme och finner, att allt är både verkligt och möjligt, om förmågan öfvas af någon, som tagit till mål att fylla sin plats. Men utan att vilja tro, utan att ens göra ett försök, mottaga nog de flesta alla dessa * Visserligen kan icke Iduns redaktion i allt instämma i den ärade författarinnans hårda domar öfver sitt kön, men hennes välskrifna uppsats gömmer så många tänkvärda saker, att den väl förtjänar läsas. Gärna stå våra spalter öppna för de gensagor eller ytterligare inlägg, den möjligen kan framkalla, goda och förståndiga, på erfarenhet grundade råd med utropet: » Ah — det där är j u omöjligt! » Jag hörde just en ung äkta man göra detta utrop på tal o m nämnda artikel och om huru olika resultat det kan blifva af olika uppfostran, om hur den unga hustrim tar med sig vanorna från det gamla hemmet och omplanterar dem i det nya — till lycka eller olycka för man, barn och hem. Har hon i föräldrahemmet fått vara lat, bekväm, egoistisk, var viss att det ej läggs af med brudklädningen!
En är:Om för när varande tids ögonblick, Landets behof, med lemnadt afseende på den inbergade skörden, öfver höFvan uppjagade Spanmålspriser, samt derigenom för de behöfvande befarad brist på tillräckeligt förråd till brödföda; föranleder R, H. Ständer, att hos Flans Majit Konungen nu genast anmäla sin underdåniga önskan öm inställelse af all slags Bränvinstill verkning, antingen tills vidare eller på viss gifven tid, och intill dess Kongl. Majist linner med Landels bä - 8 Besil, och Ekon. Utsk. Eetönkanden sta förenligt att den åter frigifva. Z)en andra är: Hvilka för Landets Hushållning gagneliga förändringar, tillägg eller inskränkningar uti Kongl. Maj:ts Nådiga Förordning af den 6 September 1815, jemte de deröfver sedermera Nadigst afgifne förklaringar, böra hos Kongl. Majit un» derdånigst af R. H. Ständer föreslås, såsom säkrare ledande till ändamålet'. Jordbrukets trefnad, ar hvarje enskilt Hushållares deraf beroende välstånd. Ej mindre föranledt af de allvarligaste diskningar uti några af de remitterade Memorialerna, än af egen öfvertygelse om den nödiga skillnaden emellan dessa 2ne frågor samt vigten af den förras ofördröjeliga afgörande; har Utskottet fattat det enhälliga beslut, att utan vidare beredning, eller a Ibid an de af officiella utlåtanden och endast med afseende å de upplysningai', sorn genom Ledamöternas från alla landsorter sammanstämmande uppgifter kunnat inhämtas, till R. H, Ständer öfverlemna sina tankar.i detförra hänseendet, Huruvida Husb eliofsBr än. vinsbränningenbär för det närvarande inställas. Saken synes ej tåla minsta dröjsmål, då ryktet redan är utspridt om detta hos Respective RiksStånden varande öfverlägg. ningsämne, och, efter högsta sannolikhet, Speculanter, ehuru ock Riksens H. Ständers önskan och Konungens Nådiga beslut må utfalla, använda värtriingstiden, att efter möjlighet utsträcka tillverkningen, troligen Bes v. och Ek. Utsk.
Då han hade detta sagt till dem, blef han i Galileen. Men när hans bröder voro uppgångne, då gick ock han upp till högtiden, dock icke uppenbarliga, utan så hemliga. Då sökte Judarna efter honom i högtidene, och sade: Hvar är han? Och mycket mummel var ibland folket om honom; ty somlige sade: Han är god; och somlige sade: Nej; men han förförer folket. Dock talade ingen uppenbarliga om honom, för Judarnas rädslos skull. Då nu half högtiden var öfverstånden, gick Jesus upp i templet, och lärde. Och Judarna förundrade sig, och sade: Huru kan denne Skrift, efter han är icke lärd? Svarade dem Jesus, och sade: Min lärdom är icke min, utan hans som mig sändt hafver, Hvilken som vill lyda hans vilja, han varder förnimmandes, om denna lärdom är af Gudi, eller om jag talar af mig sjelf. Hvilken som talar af sig sjelf, han söker sin egen pris; men den som söker hans pris, som honom hafver sändt, han är sannfärdig, och orättfärdighet är icke i honom. Gaf icke Moses eder lagen? Och likväl gör ingen af eder lagen fullt. Hvi söken I efter att döda mig? Svarade folket, och sade: Du hafver djefvulen; ho söker efter att döda dig? Svarade Jesus, och sade till dem: Jag gjorde ena gerning, och der undren I alle på. Fördenskull gaf Moses eder omskärelsen; icke, att hon är af Mose, utan af fäderna; och likväl omskären I menniskona om Sabbathen. Tager nu menniskan omskärelsen om Sabbathen, på det att Mose lag icke skall varda bruten; på mig blifven I misslynte, att jag gjorde hela menniskona helbregda om Sabbathen? Dömer icke efter ansigtet; utan dömer en rätt dom. Då sade någre af Jerusalem: Är icke denne, den de fara efter att döda? Och si, han talar fritt, och de tala intet till honom. Veta nu vare öfverste förvisso, att han är visst Christus? Dock vi vete, hvadan denne är; men när Christus kommer, vet ingen hvadan hanar.
a 3 Skol väsendets afsedda organisation mest förenlig; hvadan ock Utskotten tillstyrka , att meranämnde method, under iakttagande af de modificationer, hvartill läro-ämnenas beskaffenhet kan föranleda, deslo heldre måtte antagas, som tillfälle derigenom herodes för meddelandet af undervisning åt så många barn, Skolorna kunna inrymma. §• 13. Utskotten hafva redan i 7 §. uttalat sin öfvertj^gelse om nödvändigheten, att hvart och ett barn inom skol-åldern bör af föräldrar eller målsmän tillhållas att flitigt Skolan begagna, och Utskotten hafva i sådant ändamål föreslagit det i samma §. upptagne minimum af kunskapsmått, såsom villkor för utgående från Skolan. Men Utskotten befara, att denna fordran af kunskaper icke alltid skall leda till det afsedda målet, derest ej andra åtgärder dessutom vidtagas, när skolgångs-skyldigheten sättes å sido. Bland de medel, som i främsta rummet torde verka till håg för läsning och täflan barnen emellan, räkna Utskotten uppmuntringar och belöningar; och Utskotten få derföre föreslå, alt tjenliga böcker, till anskaffande hvaraf församlingarne, titan serdeles svårigheter, torde kunna bereda tillgångar, måtte utdelas åt de barn, som genom flit, skicklighet och ett godt uppförande utmärka sig. Hufvudsakligaste hindren för skolgångs-skyldighetens uppfyllande anse Utskotten vara fattigdom, eller tredskande. Hvad nu förstnämnde hinder beträffar, få Utskotten tillstyrka, att de barn, hvilkas föräldrar eller målsmän icke ega tillgång att bekosta deras kläder, underhåll vid Skolan och nattläger, varda af församlingens Fattig-cassa understödde, äfvensom att sådane barn må, sedan de inhemtat färdighet uti innanläsning, ega frihet att blott en eller tvänne gånger i veckan Skolan bevista, likväl endast under det förbehåll, att deras föräldrar eller målsmän gjort sig kända för sedlighet, för skicklighet att uppfostra barnen, och för nitisk vård om de - 24 Stalssamt Allm. Bcsv. och Ekon.-Utsliottens Betänkande, N:o 5. ras undervisning.
När frun får höra det, så skall hon begripa hvad det är för orsak som gör att norrmännerna våga sej på sådan illrådighet.” ”Nå, hvad skulle det vara? Men tala sakta – herrarne derinne ha redan tillkännagett otålighet.” ”Jojo men, di vet huruledes det är bestäldt tor oss ... Stöd sej mot bordet, kära frun, medan jag uttalar mej – frun kunde annars släppa lilla barnungen i förskräckelsen.” ”Säg ut då!” Med en högtidlig, djup och rysande hviskning återtog Malena: ”Kongen är förkommen!” ”Är du tokig, menniska?” ”Lycklig den, som i sådan tid vore tokig – men jag har mitt vett, och det jag sagt är rena klara sanningen. Kongen, vår nådige herre, som rest till Finland, är kav försvunnen, och när ett land tappat kongen, är det sak samma som om det tappat hufvudet. Nå, förstår frun, nu är det alla de hufvudlösa kropparna som norrmännerna tänka föra ur landet, och så lägger di hela Bohuslän från Svinesund till Göteborg på ett bräde och stjelper det tillbaka in i Norge, der di säger att det legat förut – och så, ifall vi kan sluta till ögonen en blund, somna vi som svenskar, men vakna som norskar ... aj aj aj, den sömnen glömma vi aldrig!” ”Men, Malena, hur kan du öda bort tiden på sådant sladder, när du är ute ... Laga att barnen komma i ro!” ”Ja, stackrarna ska få sofva denna sista natten ... Men, kära välsignade matmor, förklara mej bara hvad en kan företa sej, om hans höga maj:t inte kommer till rätta och tar sej af oss? Di säger att kapten d’Orchimont skall vara förestyr på Laholmen, men det är bara en fläck, att pastor Ekman skall stå på torget och predika – det är två fläckar – och att apteket skall vara fullt af herrar, som ska stå vakt och ge signal. Men det är ändå inte mer än tre fläckar ... hvad ha vi mer?” ”Först och främst, mitt barn, ha vi Gud ...” ”Kära fru, det är långt häremellan och himmelriket!”
Under det nemligen befolkuingsstatistiken bearbetas med en vidlyftighet och ett ingående i ringa detaljer, som synas öfverskrida gränsorna för det nödvändiga, förefinnas deremot rikliga materialier inom åtskilliga andra grenar af statistiken, hvilka hittills icke blifvit föremål för Byråns verksamhet, utan lemnats obegagnade. I detta hänseende vilja Revisorerne endast omförmäla att, oaktadt regelbunden tillgång ingalunda saknas å erforderliga uppgifter i afseende å bankoch penningeväsendet samt statens finanser, Byrån likväl icke, så vidt Revisorerne hafva sig bekant, åt dessa uppgifters bearbetande egnat någon uppmärksamhet. § 2. Hänvisande till den uppgift förlidet års Revisorer meddelat, rörande det ringa antal häften, som utkommit utaf den af Byrån utgifna statistiska tidskrift, fä Reviso - Bilagan Litt. X. till 1865 års revisionsberättelse, angående statsverket, sid. 155. Debet• Balans från år 1862: Tillgångar Uppbörd: Statsanslag Anslag af Stockholms stad Svenska slöjdföreningens bidrag Chalmerska donationsfondens dito Norrköpings söndagsoch aftonskolas dito. Lärjungarnes skolafgifter Räntemedel Diverse inkomster Balans till år 1864: : Skulder Kredit. Balans från år 1862: Skulder Aflöning Utgifter: Hyresmedel Materiel m. m. Balans till år 1864: Tillgångar Chalmerska slöjdskolan i Göteborg. S:gr Summa S:gr 5,779 13,950 7,300 336 1,460 50 Tekniska elementarskolan i Orebro. Tekniska elementarskolan i Norrköping. På det Rikets Ständer må komma i tillfälle att med den närmare uppmärksamhet, hvilken ett nytt verk af den vigt och beskaffenhet, som ifrågavarande, påkallar, följa Statistiska Centralbyråns verksamhet och utveckling, anse Revisorerne angeläget att samma verk årligen till Kongl. Maj:t afgifver underdånig berättelse om de af detsamma utförda arbeten; och torde denna berättelse, i likhet med de förvaltande verkens, sedermera böra till Statsrevisionen öfverlemnas, för att vid räkenskapernas granskning vara att tillgå. Tekniska elementarskolorna.