Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Förena de öfriga Stånden sig icke uti inbjudningen, så inträder det förhållande, att BeVilin Ulsk. skall inkomma med förslag till voterts-piopos:r öfver de punkter, deruti de öfriga Stånden beslutat men icke utsatt lull, då deremot R. o. Ad. har bestämt tull för den händelse K. M. icke bifaller införselsförbud. Att nödvändigheten af tullbestämmelser för sådana händelser icke alltid varit af RiksSl:n insedd, det hafva förra taxor och beslut vitsordat. RiksSt;n hafva nemi. tagit för så gifvet, att förbuden skulle bibehållas, att de icke vårdat sig om att, för den händelsen K. M. skulle finna för godt att i något fall upphäfva förbudet, bestämma någon tull. Jag anser det ganska oskyldigt, om motionen delas i tvänne delar, emedan saken i alla fall blir densamma; ty dåde öfriga Stånden finna, alt de icke kunna votera om annat än belopp af tull, så framt ej de Stånd, som beslutat förbud, skulle vilja att, om K. JVI. tillåter införsel, den då skulle blifva fri från lull, så hibena alternativet i voter:s-propos:n. Hvad beloppet af tullen angår, så är det jemväl angeläget att inbjudning sker, på det de öfriga Stånden må komma i tillfälle att derom i förväg sig yttra, emedan möjligtvis belt andra voter:s-propos:r i afseende på beloppet kunna förekomma i Utsk:s jemkningsförslag, än på grund af R. o. Ad;s beslut, enligt hvilka tullbestämmelserna i många fall äro alltför höga och behöfva nedprufning. Jag öfverlemnar till R. o. Ad. frågan om motionens delning, hvilken fråga jag för min del anser likgilltig; men jag anhåller, att vi matte komma till slut med denna sak, på del vi derefter måtte få öfvergå till andra ärenden. Frih. Ridderstolpe, Fredr. Christopher:
För min del låter jag aldrig färga något plagg, vare sig klädning eller kappa, dels därför att jag alltid köper bästa tyg och sådant som håller färg, dels för att jag har den märkvärdiga turen att aldrig få fläckar å kläder — undantagandes förklädena. Nog låter jag vända en och annan klädning, som ser luggsliten ut, hvilket jag just i dagarne gjort med en som nu skall tjänstgöra för 7:de vintern och ser ut som ny igen. När jag sålunda begagnat mina kläder, tills jag nästan tröttnat på dem — utan att kunna nöta ut dem — bereder jag mig det nöjet att sända dem till den eller dem, som ha mindre än jag och kunna gö- ra sig nytta därmed. Under mina husliga sysslor eller gröfre arbeten begagnar jag stora förkläden, som skydda hela klädningen, och dessa få då mottaga fläckarne. Att vid kaffeeller frukostbordet visa mig i en gammal söndrig klädning kan icke falla mig in; då har jag morgonklädning och det blir icke alls dyrare, jag kan då — om jag så behagar — gå i den till kl. är 11; skulle något oväntadt besök under tiden komma, kan jag ogeneradt visa mig. Min garderob är alltid i sådant skick, att jag när som helst kan packa in i och för en längre resa, likaledes kläda mig till en större bjudning. Kängor och skor få stå 2 ä 3 mdr, så att de bli väl torra, innan de begagnas, hvarigenom de bli starkare än eljes är fallet. Icke vill jag just påstå, att man för min skull behöfver lägga om gatstenarne, men nog företager jag mina promenader, om också icke hvar dag. Band, handskar och öfriga småsaker läggas efter begagnandet slätt och fint å sin plats; spetsar tvättas af mig själf och äro efter 10 års flitigt begagnande dock rätt vackra. Stora hål känner jag icke till, de lagas som små. Sy-, knappoch hårnålar räcka i flere år sedan jag försett mig med ett bref af hvar sort. Mina enklare hattar fiffar jag själf upp, och jag tror de äro rätt nätta. Linne och allt öfrigt i klädväg låter jag däremot sy, dels har jag ingen symaskin, dels ingen förmåga, och slutligen tillåter icke min verksamhet att offra tid därpå.
Riket införas, vid påföljd, för den häremot bryter, att, utom böter, anses förlustig medborgerligt förtroende; och har Motionairen förmodat, att härigenom tillfälle till täflan och förkofran kunde beredas landets näringar och fabriker, hvadan han derjemte hemställt, att, genom ändamålsenliga stadganden, en gräns borde sättas för inhemsk» industri-idkare att ej egenmägtigt låta öfver värdet betala sine producter;. af Lars Larsson från Elfsborgs Län, med hvilken Olaus Ericsson frän Bohus Län sig till alla delar förenatratt en underdånig skrifvelse måtte »f Rikets Högloflige Ständer till Kongl. Majrt aflåta*, med anhållan om vidtagande af sådane mått och steg sorn kunna hämma så väl i nior sel, som förbrukning af alla umbärlig» öfverflöds-artiklar af hvad namn elter beskaffenhet sora helst, samt att tullen på tillåtne öfverflödsartiklar måtte lämpligen förhöjas. iBevilln.- samt Allm. Re sv - och Vecon. TJtsh. 3 Hvad sålunda föreslaget blifvit hafva Utskotten, med den noggrannhet ändamålets vigt ocb förslagens patriotiska syftning förtjena, i öfvervägande tagit; och lå derefter anföra, ali den inom landet stigande böjelsen lör yppighet och öfverflöd från ‘längre tider tillbaka fästat Statsniagternes uppmärksamhet, äfvensom hämmandet deraf utgjort föremål för^deras bemödanden, i hvilket afseende, efter de olika åsigter, som under serskilda tidehvarf gjort sig gällande, mångfaldiga åtgärder blifvit vidtagne: såsom förhud emot y ppighets-varors införsel eller förbrukning högatull-afgifter å de till införsel tillåtne; bevillning för nyttjande af åtskillige luxe-artiklar och beqvämligheter o. s. V.
Hvad? (Kastar sig baklänges på soffan). Åh, min Gud fin på dina spetsar! Gör inte hysteri, för då slår jag vattenkaraf BERTHA. dig, i en fri täflan. Detta är hämnden derför att jag besegrade AXEL. Det står inte alls i sammanhang med den saken! BERTHA. Du har aldrig älskat mig! AXEL. motiv till att gifta mig med dig; men hvarför gifte du dig med mig? Derför att du hade dåliga affärer, och bleksot! Jo, jag har älskat dig, det var mitt enda BERTHA. Det är lycka att ingen hör oss! AXEL. Jag har behandlat dig som en kamrat, med obeoffer som du känner. Har sme'n varit här? BERTHA. Det vore ingen olycka om någon hörde oss. gränsadt förtroende, och jag har äfven gjort små Nej, han kom aldrig! TREDJE AKTEN AXEL. kenskaper. Det behöfs inte heller. Jag har läst dina räBERTHA. Jaså du går och snokar i mina böcker. AXEL. upp falska utgiftsposter, och underlåtit införa inkomster. BERTHA. Hushållsboken är gemensam! Du har fört Ja se, vi få inte lära oss bokföring i skolorna. AXEL. far har du fått mycket bättre sådan än jag: du en folkskola. Inte vi heller! Och hvad uppfostran beträf har gått på seminarium, men jag har bara gått i BERTHA. Det är inte böckerna som uppfostra... AXEL. Nej det är mödrarna! Men det är eget att de inte kunna lära döttrarne att bli hederliga... BERTHA. brottslingarne träffas bland männen? AXEL. Hederliga! Jag undrar om inte de flesta om nittionio procent brottsliga män kan man med domaren fråga: où est la femme? Men för att återvända till dig. Du har ljugit för mig De flesta straffade, skall du säga, men bak hela vägen igenom, och till sist bedragit mig. Der KAMRATERNA står till exempel tjugo francs färg i stället för tjugo francs frukost hos Marguery. BERTHA. Det är inte sant; den kosta bara tolf francs. AXEL.
Om, på sali den ene motionären yrkat, den, hvilken begagnar arbetarens biträde, skulle förpligtas verkställa oell bekosta insättningen i ränleförsäkrings-anstalten, ko onne, i sådana orter der berörde försäkrings-ansialler äro inrättade, Ijenstehjonsiönerna otvifvelaktig! snart att deraf erfara en menlig inverkan, kännbar för mången, som derigenom kunde beröfvas möjligheten att tillfredsställa dagens verkliga behof. Ibland husböndernes antal lärer ock mången ej vara i tillfälle att fullgöra föreskriften, hvarigenom tvångsåtgärder samt en besvärlig och vidtomfattande kontroll skulle göras erforderliga; och biefve de yrkade bestämmelserna sannolikt snart förhatliga så väl för tjenstehjonsklassen som för husbönderne. Af dessa anledningar anser Utskottet, så öuskligl det än vore alt sparbanker och ränleförsäkrings-anstaiter allmänneligen begagnades af eller till förmån för den tjenande och så kallade arbetsklassen, några lagstadganden härom dock icke lämplige; hvadan Utskottet vördsamt hemställer alt motiouerne ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Slockholm den 10 Mars 1857. Reserva tion af Herr Lektor Sonden, som anförde: ‘Utskottet erkänner att det af molionärerne åsyftade ändamålet “är ett af de vigtigasle bland dem som kunna göras (ill föremål för Rikets Ständers uppmärksamhet* och att genom dess befrämjande *en af samhällets mest bekymmersamma frågor* vore löst. Vid sådant förhållande skulle man förmoda, att blott de mest giltiga skäl skulle kunnat hindra Utskottet att motionerna bifalla. Granskar man åter de skäl Utskottet för sitt afstyrkande anfört, så utgöras de af l.o tvifvel om ändamålet skulle genom de af molionärerne föreslagna bestämmelser vinnas. Dessa tvifvel härröra deraf, att en sparbanks-insats åter snart kan uttagas. Den motionär, som föreslagit insättningar i sparbank, har dock talat om årligt förökande af en persons i sparbank insalta medel. Vidare menar man, att insatser i iifräule-anstalter skulle nedtrycka tjenarnes löner.
Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade H. Exc, Hr Gr. o. Landtm., att derunder yrkats dels bifall till Utsk;ts 34* Den 25 Joli e. m hemställan, dels återremiss deraf och dels afslag derå, samt bifall till den ifrågav:de motionen på det sätt, att ett årligt anslag af 10,000 rdr beviljades, för att, stäldt till K. M:ts disposition, användas för åstadkommande af offentliga föreläsningar i hufvudstaden uti de kunskapsgrenar, som äro af vigt för den högre statsmannabildnirigen. Härefter framstälde H. Exc. propos. på bifall till StatsUtsk:ts hemställan och, då dervid svarades många ja, jemte åtskilliga nej, förklarade sig hafva fuunit ja öfvervägande. Sedan Gr. Anckarsvärd begärt votering, samt R. o. Ad., uppå H. Exc. Hr Gr. o. Landtmms framställning, beslutat, att konfrapropos:n vid den blifvande voteringen skulle innefatta återremiss af Utskrts förevrde hemställan, justerades följande voteringspropos.: »Den som bifaller StatsUtsk:ts hemställan uti 117:de punkten af StatsUtskrts Utlåt. N:o 123, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner nej, varder nämnde hemställan, på grund af deremot gjorda anmärkningar, till Utskrt återremitterad.» Vid voteringens slut hade rösterna utfallit sålunda: Ja — 10. Utsk:ts hemställanden biföl los. 123:dje punkten. Erih. Creutz: För min del kan jag icke annat än på det allra högsta tillstyrka bifall till denna motion, hvari äskas en gratifikation af 1,000 rdr rmt åt M:ll Octavia Carlén för ett af henne författadt mindre litterärt arbete, med titel: »Anteckningar öfver K. Lifrustkammarens och K. Klädkammarens samlingar.»
Klagan har nemligen försports öfver den omgång och den tidsutdrägt, som härigenom å landet ofta förorsakas, då den offentliga myndighetens representant är boonde på långt afstånd eller ej kan anträffas; och med den utsträckning, offentligheten bos oss vunnit, lärer ej, skäligen kunna befaras att sådan sammankomst skulle kunna hållas hemlig. Åsyftades någon gång sådant, i afsigt att träffa brottsliga rådslag, vore den återhållande kraften i detta lagbud säkerligen ingen, så vida man ej ville skärpa straffet för underlåtenhet till en grad, som åter för vanliga fall vore alltför obillig. 24 LagUtskottets Betänkande N:o 35. J1 KAP. Om fridsbrott. Endast ett par mindre förändringar äro i detta Kap. af Utskottet föreslagna. I 9 § talas, bland annat, om våldsgerning vid sockenstämma. Då emellertid genom de nya kommunalförfattningarna sockenstämmor äro aftysta, har Utskottet, med uteslutande af nämnde ord, i stället infört orden kommunaleller kyrkostämma. Bland de i 15 § omförmälda fridsbrott har Utskottet ansett äfven böra upptagas det fall, att friden på det i denna § augifna sätt störes vid auktion. Do oordningar, som ej sällan ega rum vid dessa af en större menniskomassa ofta besökta offentliga sammankomster, synas i förening med den likhet, auktioner ega med de i § redan omförmälda marknader, utgöra ett tillfyllestgörande motiv för tillägget härutinnan. Vid pröfningen af detta Kap. har dock Utskottet jemväl fästat sin uppmärksamhet vid ett under diskussionen inom Högvördiga Preste-Ståndet framstäldt yrkande derom, att här måtte införas straffbestämmelser för svordom å allmän väg, gata eller torgplats eller der allmän marknad hålles, samt för oljud, oväsende eller svordom å allmänt värdshus, källare, krog eller dylika för allmänheten upplåtna ställen.
Domkapitlet afslular sin förklaring i denna punkt, eller rörande dess behörighet att i förevarande sak slutligen döma, sålunda: Kongl. Maj:ts Förordning, huru med rättegång uti Domkapitlen skall förhållas, den I 1 Februari 1687 samt Kyrkolagen af år 1686 utgöra tillsammans den lagstiftning, efter hvilken Consistorierne förnämligast hafva att rätta sig vid behandlingen af kyrkliga ärenden I alla punkter, der de icke äro genom sednare författningar uttryckligen upphäfna eller förändrade, måste de lända till ovilkorlig efterrättelse. Consistorium har redan anfört innehållet af 15 §. i nyssnämnde Förordning, som uttryckligen och vid ansvar ålägger Biskop och Consistorium att döma uti de saker, som angå personer af Presteståndet, hvad deras embeten och fel vidkommer i läran etc. Kyrkolagens 24 kap. 1 §. angifver de ärender, öfver hvilka Biskopar och Superintendenter skola hafva uppsigt, deribland särskildt namnes, att Prester, som äro under deras vårdnad, Guds ord klart, rent och oförfalskadt sina åhörare föreställa. Den följande 2 § stadgar vidare, att saker, som till Kyrkones dom egentligen höra och der ofvan specificerade voro, skola de med all rättrådighet handtera och afgöra. I denna § hänföres till Kyrkones dom allt det, som i 1 §. specificeras, deribland ock, att Guds ord oförfalskadt af Presterskapet föreställes. Samma domsrätt åberopas äfven i 19 kap 13 §. Kyrkolagen; och längre tillbaka, än till Förordningen om rättegång i Domkapitlen och Kyrkolagen af 78 år 1686, anser sig Domkapitlet uti denne undersökning icke behöfva gå. Deras föreskrifter uti ifrågavarande fall synas Domkapitlet klara. Likaså att dessa föreskrifter aldrig blifvit upphäfna, och att de äro upplifvade i Kongl. Brefvet den 21 Augusti 1786, som ännu skall äga gällande kraft; och dermed anser sig Domkapitlet hafva ådagalagt sin behörighet att uti det emot Kyrkoherden Hallin anhängigjorda mål slutligen döma. Beträffande åter frågan om besvärshänvisning en söker
Jag kan icke finna, hvarföre någon annan bötesbestämmelse skall ega rum, än den i 59 § fraraslålde. Ilan bör nemi. erlägga skatt efter den bestämmelse, som är gifven för den redskap, med hvilken han ololligen bränner, och han bör böta lika mycket, om det är första gången, och, på sätt det står i 59 §, dubbelt, om det är andra gången, och fyra gånger afgiftens belopp, om det är tredje. Jag anser således den 61 § öfverflödig, och att ansvaret bör vara lika, som i 59 §. Hr von Hartmansdorff: Då jag ämnar iakttaga lystnad vid de anmärkmr, som kunna göras mot 8 art., så, och på det jag icke må anses gilla Utsk:s förslag, hvilket redan blifvit föremål för anmärkmr, anhåller jag, alt få upläsa den del af min reservation, som angår denna art., och som för många af Ståndets närvande ledamöter möjligen torde vara obekant. ”Det vidsträckta utrymme, som, i författningens 8 Art. §§ 59—83, lemnats åt domarens pröfning af förbrytelser mot stadgarne, rör:de bränvinsbränning, instämmer ej med min mening om det rätta i brottsmålslagsliflning. Men då fältet för likartade förbrytelsér är, i anseende till yrkets omfång, sä vidsträckt som här, har man svårligen kunnat undvika, att lill domarens godtfinnande öfverlemna nog många gradationers bestämmande. Då jag dessutom hvarken idkat bränvinsbränning, eller kan i juridisk erfarenhet mäta mig med de lagfarne män, som inom Ulsk. egentligen handlagt detta ärende, så har jag måst låta vid deras åtgärd bero, dock utan alt vilja den försvara.” Sedan denna upläsning försiggått, yttrade Hr Hjärne: I afseende på alla de förslag, som innehålla straffbestämmelser, har jag ämnat iakttaga tystnad. Jag instämmer med 602 Den 29 April f. m. Hr von Koch derutinnan, att man må öfverlemna dessa straffoch bötesbeslämmelser åt Regeringen, som har tillgång till de personer, hvars hörande är af nöden.
I stället för den vid uppgörandet af förslaget till jernvägs-anläggningen mellan Söderhamn och Bergviken antagna enahanda spårvidden samt de lika dyra ångvagnarne och lika tunga skenorna, som blifvit fastställda för Statens jernvägar, eller stam-banorna, hvarigenom anläggnings-kostnaden för denna lV> mil långa jernväg blifvit beräknad till 996,000 R:dr R:mt, ansåg Styrelsen samma dimensioner och derefter lämpad rörelse-materiel, som föreskrifvits för Norbergs samt Barkens-Wessmans-banorna, äfven blifva tillfyllestgörande för den jernväg, hvarom nu är fråga. Likaså vore, efter Styrelsens åsigt, kostnads-beräkningen, uppgående till 373,900 R:dr R:mt, för den endast omkring Ve mil långa banan förbi Landaforsen alltför.hög samt skenorna å samma bana upptagna till större tyngd, än som erfordrades. Från de förslagsvis beräknade kostnaderna för oftanämnde kommunikations-leds tillvägabringande borde dessutom afdragas utgifterna för de till transporterna på sjöarne erforderliga ångfartyg med pråmar och annat tillbehör. Vägoch Vatten-byggnads-styrelsen har, efter kostnads-förslagets ändrande i nu anmärkta hänseenden och med ledning af andra före innevarande Riksdag uppgjorda beräkningar öfver kostnaderna för sådana jernvägs-anläggn/ngar, antagit, alt jernväg för ångkraft mellan Söderhamn och Bergviken, äfvensom jernbana för hästkraft förbi Landaforsen, borde kunna på ändamålsenligt sätt anläggas och fullbordas för en kostnad af omkring 800,000 R:dr R:mt; hvarföre Styrelsen, i betraktande af detta företags vigt för ofvannämnde landsort, tillstyrkt, Stais-Vlskoltett Utlåtande JU 233. 9 Styrkt, att ett låne-understnd af allmänna medel å 300,000 R:dr samma mynt måtte beviljas.
Beträffande först Hrr Revisorernes hemställan, i afseende på det förnyade RealisationsBeviset, så anser Utskottet sig böra tillstyrka, att, genom Kungörelse, som 3:ne gånger införes uti Officiella Tidningsbladet, ett års prsescriptionstid, att räkna ifrån den dag, Kungörelsen första gången är införd, förelägges, inom hvilken tid det äldre RealisationsBeviset hör företes, så framt detsamma skall vara betalningsgildt. Be tänkande n. 361 Vidkommande åter Förskotten till inlösen af skadade och tvetydiga samt förfalskade Sedlar, så och da, på sätt här ofvan anfördt är, någon ersättning för dessa förskott numera icke kan förväntas, finner Utskottet sig äga anledning hemställa, om icke dessa Förskott till ett sammanräknadt belopp af a5o R:dr 34 sk. 8 r:st B:co må uti Räkenskaperne afskrifvas. Slutligen och hvad angår de Postmästaren Sundell och Brukspatronen Söderberg beviljade förnyelser af CreditSedlar, så, enär nu mera utöfver 24 år äro förflutne, sedan dessa förnyelser ägt rum, får Utskottet tillstyrka, att för uppvisandet af de äldre förnyade CreditSedlarne stadgas enahanda proescriptionstid, som, i afseende på RealisationsBeviset, är föreslagen; och att emedlertid för Sundell och Söderberg serskildta Contos uti RiksgäldsGontorets Hufvudbok varda öppnade. Angående en uti Räkenskaperne balancer a d summa, under rubrik: Capital, Ränta och Expencer för en, genom K. Dom, till betalning fastställd R. St:rs fordna DiscontVerks Skuld. Under rubrik: Capital, Ränta och Expenser för en, genom K. M.-ts Nådiga. Dom, till betalning fastställd R. St.-rs fordna DiscontVerks
IX s 1222, af BondeStåndet, IX s 1228. Underd. RiksdagsBeslutet, §. 44'* Granskning, om fulländad, af StatsRådets Protocoli; Constit." Utskottets Betänkande, III s i5a — 173, lagdt till Handlingarne af Adeln, IX s 463, i anledning deraf PresteStåndets beslut, IX s 471—■ 4.73, lagdt till Hancllingarne af BondeStåndet, IX s 479, af BorgareStåndet, IX s 5o5 — 5i3. Grufvebjelpen, om extra, i stora Kopparbergslän. Konungens nådiga Proposition, I 1. s 3ip, 320, remitt. till StatsUtskottet, II s 1173, till Stats-och Bevill. Utskotten, II s 1176, 1179. Utskottens Betänkande, IV l\. s 6g—• 77, bif. af PresteStåndet, IX s.741, återremitt. af BorgareStåndet, IX s 810, af Adeln, IX s 843. Ytterligare Utlåtande, IV 5. s 347 — 35a, bif. af Adeln, IX s 1179, af PresteStåndet, IX s 1 1S1, af BorgareStåndet, IX s 1186, af BondeStåndet, IX. s 1188. Underd. Skrifvelse, X 2. x. s 35y — 359. Grunder, om bestämmande af allmänna. I 12 för ett StatshushållhiiigäSystem. Statsoch BancoUtskottens Betänkande, IY i. s 5io — 513 , hif. af Adeln, IX. s 144» återrem. af PresteStåndet, IX s i5o, Lif. af BorgareStåndet, IX s i5i, af BondeStåndet, IX s 153.
Rättegårigs-Balken, samt till upphäfvande af dermed sammanhang egande Kongl. Brefvet, den 29 Julii 1812, och Kongl. Kungörelsen den 18 December 1823, blef, vid föredragning, till Expeditions-Utskottet återremitteradt , i anseende till en af Preste^ och Borgare-Stånden anmärkt miss-skrifning i 4;de Punkten af förslagett Pröt. Utdrag den 27 Augusti 1829. 77 Den a7 Augusti 182.9. Från Högloflige Ridderska toau pet och Adeln. S, D, Upplästes Preste-Ståndets ProtoeolIs-Utdrag af denna dag , hvaraf inhemtades, att Preste-Ståndet, till betygande af sin aktning för aflidne Hans Excellence, Justitia-Stats-Ministern m. m» Herr Grefve Fredric Gyllenborgs emot Konung och Fädernesland, under en lång och ansvarsfull tjen6tejnannabana , utmärkt bepröfvade nit och redlighet, beslutat bivista hans Jordafärd, Lördagen den 2g dennes, uti hvilket beslut de öfrige Riks-Stånden blifvit inbjudna att sig med Preste-Ståndet förena 5 och fann Ridderskapet och Adeln för godt att äfven för dess del uti Preste-Ståndets ofvanberörde beslut instämma. S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets den 28 sist 1 idne Mars, under N:o 83, afgifna och , den 1 derpåföljde April e. m., på bordet lagda Utlåtande, i anledning af gjord hemställan, att Directionen öfver Danviks Hospital förklaras oberättigad att upp» 7*S Prof. Viding den 27 Augusti 1829, bära recognitionsafgift till Hospitalet vid upplåtelsebref» utfärdande på Besittningsrätten af dess hemman. S. D.
Man hade funnit henne liggande framstupa på den dyiga sjöbottnen, och som vattnet var ganska grundt där hon låg, tyckte m a n att hon borde ha kunnat hjälpa sig upp på egen hand, men något sådant försök hade hon synbarligen ej gjort. Visst hade hon varit litet svag i hufvudet, alltsedan tvillingarne föddes några år förut, och hade klagat öfver hastigt påkommande svindel, men detta tog man mindre i betraktande, än att hon alltid blifvit hårdt och kärlekslöst behandlad af mannen, som var häftig och brutal till sin natur. Han hade också knappt ett år efter hustruns död äktat en mjölnaränka, som till boet förde litet penningar och en lång räkel till son, hvilken utgjorde hela bygdens förargelse. Att det också utkämpades mången het dust under arrendegårdens låga tak, var allmänt kändt, liksom att det ej alltid var mannen, som fick det sista ordet. Hustrun var kvinna till att ge honom » mjöl i mun, » som man sade, sedan det först krossats mellan två grofhuggna kvarnstenar. T \ en framställning vi under denna rubrik i n:r 18 af Idun gjorde till vår läsekrets — att vara oss behjälplig vid samlandet till konung Oscars föreDe arma tvillingarne beklagades af alla stående jubileum af en minnes-skatt från utomstående. lians personliga umgänge med sitt folk Grannarne visste att be— synes glädjande att omtala rätta ha hårresande väckt historier, om, hurusom deallmänt intresse och bidrag ras ha klagorop redan ljödo vida omkring, när de agades af en styfmoderns hårda händer, när de börjat inflyta. Vi bedja att ännu fadern fingo ett käpprapp eller en och gång på det varmaste få lägga af denna annan våldsam puff, så att de slogo sig sak och den nämnda framställningen blodiga mot något kantigt föremål. Äfven i n:r 18 på våra läsarinnors hjärtan. styfbrodern Ingen, som kan hafva något om än tog alla tillfällen i akt att plåga de arma bör offren samt skyllde alltid på dem, aldrig så obetydligt att andraga, när han ville komma undan straff för något hålla sig borta af liknöjdhet eller af frukfuffens, skriftbegånget af honom själf.