Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Memorial, i anledning af återremiss å Utlåtandet Nio 116. CU. A.) Ifrån Ridderskapet och Adeln hår ofvanhemäldte Utlåtande, i anledning af väckt motion om subscription för bildandet af en uppfostrings-anstalt för fattige Sjömäns söner, blifvit återremitteradt; men då samma Utlåtande blifvit bifallet af Presle-Slåndet den|5 sistlidne Juni, af Borgare-Ståndet den 29 förutgångne Maj och af Bonde-Ståndet den a3 i sistnämnde månad, samt således, jemnlikt 75 §. af Riksdagsordningen, ärendet finnes afgjordt, kan Utskottet detsamma icke vidare handlägga. Stockholm den 9 Juli 1840. 6 &tats~Utskettets Memorial, M-o 21 l och Utlåtande. 2V:,o 212» K; o 2 r i, Auk. till Exp, Utsk, den ti Jall, kl. Ii f. ipi Memorial, i anledning af åt er remiss å Utlåtandet M-o 56» CU. A.) Det af Utskottet Under N:0 56 afgifne Utlåtande, i anledning af Herr Grefve Sparres, E., motion om understöd för utgifvandet af Tunelds Geografi har, af Ridderskapet och Adeln hlifvit återremitteradt; men då detsamma är vordet bifallet af Preste-Ståndet den 2 sistlidne Maj, af Borgare-Ståndet den i5 i samma månad och af Bonde-Ståndet den 21) förutgångne April och frågan således, jemnlikt ^5 §. Piiksdags-Ordningen , genom 3m e Stånds beslut, är afgjord, har Utskollet skolat anmäla, att detsamma finner sig icke dermed jiunna taga vidare befattning. Ank, till Exp, Utsk, dea ii Juli, kl. Jt f. m.
Doctor Weideman, som tilkännagaf, att Preste-Ständet med warma känslor instämt i Borgare-Ständets propv, sition, rörande en stor Deputation till Kongl. Maj-.t, för att betyga Riksens Ständers glädje öfwer den slutne freden. Tillika tilkännagaf Herr Biskopen, att Prestc-Ständet förehaft Banco - Utssottets handlingar, rörande den inom Utskottet upkomna skiljaktigheten, samt i anledning deraf slädnät i den mening, att -PresteStändet wäl hade önskat, det icke genom serskilda Memorial till Ständen sädana frägor blifwit wäckta, som inom Utskotten förewarit, utan att häldre serskilda meningar jemte Utskottens beslut ttll Ständerna insända-, men att i afseende pä fbrewarande fräga Ständet ej funné nägot hinder för Banco-Utssottet att afgöra huf tvudsas - 776 Den 22 September. tvudfaken, sedan en sädan proposition wore justerad, som ej ledde till uprifwande af nägot äldre beslut. Drputationen afträddc, efter manligheten brleb kagad. UplästcS följande frän Lag - Utskottet inlemnade Memorial: Wördsamt Memorial! Till Riksens Högloft. Ständer fär deraLagMlkotk wördtammast öfwerlemna följande Betänkande sch Protokoll-,Utdrag nemligen: N:o 12. Betänkande angäcnde Lagenrätta fdrständ i 9 Cap. r §. Ärfva Balken. N:o iz. Betänkande angäende rättighet för afgärda By att söka skifte med Bolby i skog och Ut mark; hwarmrd följer Riksdagsmannen kater Jern» kröwn anförande till Protokollet i samma ämne. Utdrag af Protokollet af ben zo Augusti 1809, angäende 2:ne till Högtärade Borgare» Stäadrt ingifna skrifter om Brrgsfbrlag. Stockholm d. 7 Sept. 1809. Pä Högl. Ridd. och Adelns Pä Hög».
Maj såsom årlig afflyttningstid för de folkskole-lärare, som tillika äro klockare eller orgelnister, samt, jemte anmälan af detta beslut, i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit täcktes, med nådigt bifall härtill, låta utfärda författning i detta afseende för öfriga folkskolelärare” har detsamma blifvit återremitteradt från högloft. Ridderskapet och Adeln samt högvördige Preste-ståndet hufvudsakligen på grund af följande anmärkningar: ”att den lista Maj vore i allmänhet en otjenlig tid för folkskolelärares flyttning, emedan på de aldra flesta ställen läseterminen då påginge i skolorna, hvadan ock då verkställda ombyten af lärare skulle medföra afbrott i undervisningen; dertill komme äfven, att då lärjungarne i folkskolelärare-seminarierna eller de blifvande folkskole-lärarne varda utexaminerade i Juni och December månader, samma terminer äfven borde vara bestämda såsom flyttningstiden för lärare i folkskolorna, emedan vid dessa tider på året en mängd från seminarierna utgångne elever vore färdige att emottaga sådana lärare-beställningar; och har på dessa skäl blifvit hemstäldt till Utskottet, att det måtte taga i öfvervägande, huruvida icke den ena om ej båda af dessa flyttningstider borde anses lämpligast, samt att, om Utskottet inskränkte sig till förordande af blott den ena, den 1 Juli då måtte dertill föreslås. Härå får Utskottet svara, att de olägenheter, hvilka förments komma att härflyta från bestämmelsen om folkskole-lärares flyttning den 1 Maj, icke, vid utarbetandet af betänkandet Nio 91, undgått Utskottets uppmärksamhet, samt att Utskottet först, efter den noggrannaste pröfning af skälen för och emot, tillstyrkt bestämmandet af denna dag.
Obligation för 1830 års upplåning (till förlag för Handelsoch Karings-Diskonten) » 187: 50. § 27. Afbetalning å Den 31 December nåstlidet år hafva, jemlikt § 136 i Reglementet, 22 stycken Riksgäldsaf Riks gälds-Kontorets till Banken utfärdade obligationer för 1808 och 180,9 årens Kfn!Ve.% krigskostnader å 4,000 R:dr B:ko hvardera blifvit infriade, samt ett års rånta å 4 ‘sänken, procent å det vid 1861 års slut återstående skuldbeloppet erlagts med 121,440 R:dr; och återstå ännu för Riksgålds-Kontoret att liqvidera 484 stycken dylika obligationer till ett sammanråknadt varde af 2,904,000 R:dr R:mt. § 28. Afbetalning Å det Kongl. Myntverket vid 1856—1858 årens riksdag beviljade råntefria å Kongl, lån, 50,000 R:dr, återstod vid 1861 års slut R:dr 40,000: -— Myntverkets Under år 1862 har, enligt 139 § af nu gällande Banko SBanken. Reglemente, till afbetalning föreskrifna 3:dje tionde-delen blifvit erlagd med „ 5,000: — hvarefter vid 1862 års slut återstodo R:dr 35,000: — § 29. balanserade Å de i 137 och 138 §§ af Reglementet omförmålda, inom linien balancerade fordringar, fordringar har, under den tid denna berättelse omfattar, någon afbetalning icke egt rum. 29 § 30. Ofver låneoch kreditiv-rörelsens ställning på det hela få Revisorerna meddela nedanstående sammandrag för den 5 nåstlidne September. Depositsamt Utestående. Oanvändt. Förlag. uppoch afskrifningsmedel.
Vid 1800 års riksdag väcktes fråga om en skalteförenkling i Finland, men saken korn icke till verkställighet, förr än Sverige förlorat detta land. Afven derefter förblef den hvilande, till dess, år 1839, en förslagsberäkning gjordes öfver förhållandet med ordinarie räntan under olika perioder. Ett medeltal af räntans totalbelopp för hvarje hemman, under nämnde särskilta perioder, antogs såsom grund för räntans förvandling till penningar, eller den s. k. skatteriksdalern, som derpå förslagsvis bestämdes till visst belopp i spanmål, smör och Den 8 September f. m. 143 penningar. Socknarne hördes öfver detta förslag och biföllo det enhälligt och, om jag icke bedrager mig, utan anmärkmr. En ledamot af della hus har berättat mig, alt han, vid besök i Finland, på fråga huru skatteförenklingen derstädes kunnat så lätt verkställas, fått till svar, att förslaget var så nppgjordt, att de skattdragande allmänt voro dermed belåtne. Det är sä jag önskade att man äfven här mätte gå tillväga. Gr. Lagerbjelke har anmärkt, att Kejsaren af Ryssland låtit höra socknarne, emedan Finland saknade representation. Jag beder att fä erinra, att Finland dock, äfven efter sin förening med Ryska väldet, haft riksdag samlad, äfvensom att Ryska Kejsaren ägt samma rätt att uppklifva 1789 års försäkran, som Konung Gustaf 111 ägde att gifva densamma. Detta oaktadt har Kejsaren öfver skalteförenklingsförslaget hört allmogen, och det skulle bedröfva mig om vi, ini det konstitutionella Sverige icke skulle i detta fall få åtnjuta samma fördelar, som det autokratiska Rysslands innevånare blifvit tillerkända. En annan talare har hemställt, hvarthän det skulle leda om räntegifvarne blefvo hvar för sig hörde. Jag hoppas alt detta skall leda till det härvid önskvärdaste af allt, nemligen deras belåtenhet med den åsyftade förändringen, då denna kunde rättas efter hvarje orts särskilta förhållanden, hvarvid omgången af räntans förvandling lill s. k. skalteriksdaler alldeles icke synes vara af nöden.
Diverse Afgifter, Onera och Allmänna Besvär, utgår på landsbyggden för Kyrko-, Prestegårdsoch Tingshus-byggnad, Inqvartering, Skallgång och andre Jagtanstalter, Tingsgästning och Iläradstjenares aflöning, Curhusmedel, Barnmorske-aflöning, Djeknepenningar, Collectoch Stamboksmedel och Riksdagsmanna-arfvode, samt i städerne för Kyrko-, Skole-, Rådhusoch andre publike byggnader, Brandredskaps underhållande, Magistraters och Stadsbetjentes aflöning, Inqvartering, Curhusmedel, Djeknepenningar, Collectoch Stamboksmedel och Riksdagsmanna-arfvode, med flere tillfällige communal-utgifter. Beloppet af samlelige dessa afgifter, både i det hela och för hvarje del särskildt, är alltför olika, orter och städer emellan, att kunna sammamföras och beräknas till något visst å hvarje hemman, bruk, inrättning, näring eller person, med den tillförlitlighet i calculen, som för ändamålet skulle erfordras. I fråga om stats-bidragens verkan på näringarne genom den tyngd de directe medföra, finnes icke anledning att nu, mera än förr, anse ständiga räntorne tryckande, i och för sig sjelfve, ej eller någon viss näring framför Femårsberättelse fr. Elfsborgs Län. 5 34 den andra utaf dessa räntor belastad. Hvad jordbruksnäringen särskildt angår, borde det väl snarare vara tvertom, sedan, genom hemmanens fortgående klyfning i sednare tider, liemmansskatten blifvit för hvarje jordbrukare betydligt mindre än fordom, då hemman vanligen innehades hela eller klufne i halfva och fjerdedelar, och nyodlingar sällan ägde rum, emedan odaljorden ansågs vara för brukaren tillräcklig.
N:o 11 i ani. af återremiss af ett samma Utskrs Betänk. N:o 7 i fråga om den för Kongl, personer och utrikes sändebud stadgade tullfrihet är vordet bifallet, får jag mig reservera. Jag kan nemligen icke godkänna Utskrts åsigt att qvalificera berörde fråga såsom varande af den beskaffenhet, att den enligt 75 §:n R. O. förfallit, då två Stånd stannat mot två. Utskit hade i sitt första Betänk, rätteligen rubricerat den af mig väckta motion såsom åsyftande »upphörande af den för de Kongl, personerne och utrikes sändebuden stadgade tullfrihet», ehuru Utsk:t, besynnerligt nog, i sitt sednare Betänk, yttrat, att motionen icke afsett, att den ifrågav:de tullfriheten borde försvinna. Vid sådant förhållande och då motionen väl måste bedömas efter dess innehåll samt Utskits första uppfattning deraf, men icke efter den godtyckliga tolkning Utsk:t, för att undvika besvara återremissen, sedermera behagat deråt gifva, kan jag icke annat inse, än att denna fråga är af en bevillnings natur, och sålunda bort behandlas i den ordning grundlagen för sådana frågor bestämmer. Hr Fåhraus, Edvard: Emot St:ts vid sista plenum fattade beslut att godkänna den i Stats-Utsk:ts Utlåt. N:o 81 l:sta punkten förekommande voteringspropos., rörande ersättning åt styrelsen för Alnarps Landtbruksinstitut å ett af denna styrelse på enskilda händer upptaget lån, anhåller jag, som vid tillfället var närv:de, men icke hade föreställt mig att frågan då skulle komma att till afgörande företagas, att få reservationsvis anföra följande. Väl kan det förefalla besynnerligt, att en i riksdagsmachineriet och manövrerna dervid så oerfaren person Den 17 Maj f.. m. sorn jag dristar härutinnan uppträda mot sjelfva det Högloft. Stats-Utsk:t, men då så många andra besynnerligheter äro oskiljaktigt fästade vid Alnarps-frågorna, torde detta få lända mig i någon mån till ursäkt för min förmätenhet.
I afseende härå åberopas den berättelsen bifogade tabellen N:o 9; men till Tab. N:o vidare upplysning om förhållandet med dessa näringar samt deras tilleller aftagande under ifrågavarande period, må anmärkas, att då Jönköpings stad vid periodens början eller år 1856 ägde allenast ett fartyg om 74 läster, hade den år 1860: 12 fartyg om 326 läster; antalet af förpassade fartyg och båtar, som från inrikes orter ankommit till samma stad eller derifrån till inrikes orter afgått, utgjorde förstnämnde år 5 om 148 lästers drägtighet och 1860: 55 om 1,290 läster, samt förpassningsfria fartyg och båtar 125 om 1,549 läster mot 497 om 12,883 läster; hvarjemte 7 stycken, rederier i nämnde stad tillhöriga, ångfartyg med sammanlagdt 285 hästars kraft underhöllo trafiken för passagerare och gods genom reguliera turer emellan Jönköping och dels Stockholm samt dels Göteborg, med anlöpande af de vid Wettern belägna städerna Grenna, Hjo och Wadstena. Från Jönköping afskeppas till inrikes ort och hufvudsakligast till Göteborg betydliga qvantiteter spannmål, mest råg och hafre, äfvensom jern och trädvaror, af hvilka större delen sedermera utaf Göteborgs exportörer skeppas till utlandet; och jemväl af tändstickor från härvarande fabrik är utförseln ganska betydlig. Sällan förtullas dock utgående varor vid stadens tullkammare; deremot en större del af importen tullbehandlas här; och hafva tullinkomsterna, som under nästföregående qvinqvennium utgjorde i medeltal 19,524 R:dr o om året, under nu ifrågavarande period, likaledes i medeltal för året, uppgått till 63,714 R:dr 80 öre. Ar 1860 voro de 89,439 R:dr. Staden har en väl underhållen, beqväm och rymlig hamn. Under de ifrågavarande feni åren utgjorde hamnkassans inkomster, efter af Kongl. Maj:t fastställd taxa, för lästetal 9,906
Andra dagen flyttade Petter och Lena in i sin lilla stuga, och med dem trefnad och förnöjsamhet. Katten, jemte en brödkaka, skjutsades likväl, enligt gammal vedertagen sed, förut genom dörren, för att bereda tomtebo-lycka. Men sedan de med Lenas utstyrsel förenade göromålen voro förbi, blef Gabriella åter tungsint. Hennes helsa var stadgad; hon fann dock lifvet tomt och trögt; och när det led mot de vackra Marsdagarne, började hon åter se utåt den led, hvarifrån tulljakten sist aflägsnade sig. ”Det är underligt,” yttrade hon en dag till Erika, öfvervinnande sin blyghet för detta ämne, ”att herr Arnman numera aldrig lägger till här!” ”Hur längesedan är det då han var här sist?” ”Åh, mycket längese’n, grufligt länge: ej sedan i somras!” ”Du tar felt,” sade Erika, som med sin sanningskärlek ej kunde förmå sig att dölja något. ”Han har varit två gånger här, medan du legat sjuk; men när du ändå icke kunde tala med honom, var det ej värdt att nämna något derom, tyckte jag.” Den, som nu såg Gabriella, såg henne i sin friskaste fägring. Ögat strålade, kinden brann, läppen log. ”När var han här första gången? Säg det, om du mins, söta Rika!” ”Fäster du dig så mycket vid det?” frågade Erika likgiltigt. ”Om jag annars icke missminner mig, var det första gången i slutet af Oktober, och i December den andra.” ”Hvarför tar du en så allvarsam och underlig min på dig, Rika?” inföll Gabriella med oförställd förundran. ”Har Arnman gjort dig något emot?” ”Nej, Gud bevars, jag undrar bara på att du blef så varm vid underrättelsen.” ”Så varm? Jag blef bara glad, och hvarför skulle jag icke få bli det?” ”Kära Ella lilla, det är svårt att svara på; men jag trodde, jag tänkte blott, ser du, att en fästmö icke synnerligen skulle fästa vigt vid en annan mans besök.” Gabriella teg; men det märktes lätt att hon kände sig sårad. Erika ville likväl hellre se henne sådan, än uppmuntra den gryende böjelsen.
I öfrigt eger en hvar rättighet att för sådane förbrytelser anställa åtal, dock ej barn mot föräldrar, eller tjenstehjon, så länge de i tjensten äro, mot husbondefolk. Då åtal anställes af annan person än den, som i 1 mom. af denna § nämnd är, gifve han sin talan allmän åklagare tillkänna så tidigt, att denne må kunna må lets utförande öfvervara. § 61. Rättighet alt förbrytelse mot denna författning till åtal af allmän åklagare angifva, tillkomme en hvar, utom barn mot föräldrar. Socknenämnd å landet och Borgerskapets Äldste i stad böra egna synnerlig uppmärksamhet deråt, att sådane förbrytelser varda lill åtal angifna. Tillträde till bränneri må derföre ej förvägras dem, eller den ledamot, de bland sig utse att öfver bränneriet tillsyn hafva. § 62. De i § 60 mom. 1 omförmälde allmänna åklagare och tillsyningsman ega anställa undersökning af förbrytelser mot denna författning, äfvensom att verkställa beslag. 16 Bil. till Bevillningsm. fl. Utskotts Betänkande N:o 4. § 63. Den, som förrättar undersökning, bör, för att tillgodonjuta det skydd, honom dervid lagligen tillkommer, vid förrättningen på sig synbart bära påbjudet tjenstetecken, eller, innan förrättningen företages, fullmakt eller förordnande uppvisa. I orten boende eller känd Kronoeller Stadsbetjent vare likväl frikallad från skyldigheten att sin behörighet sålunda styrka. § 64. Undersökning må alla tider på dygnet anställas i bränneri, kök, bryggoch bagarstuga, så ock i annat rum eller byggnad, som kan begagnas för bränvinstillverkning eller distillering. Då vid undersökning någon förbrytelse ej upptäckes, vare för undersökningens anställande Förrättningsmannen icke underkastad ansvar, såvida ej undersökningen blifvit företagen emellan klockan 9 om aftonen och klockan 5 om morgonen. I sådant fall gånge som i § 34 sagdt är. § 63. Har vid undersökning någon felaktighet ej funnits, vare Undersökningsförrättare pligtig att genast tillställa tillverkaren ett af tillstädesvarande vittnen bestyrkt intyg om tidens längd, under hvilken tillverkaren varit af undersökningen hindrad att bränvin tillverka.
Och därför måste jag kunna få bruka mitt hela lif för att bevisa och åskådliggöra, om icke på det ena så på det andra sättet – och jag måste ha den enkla, påtagliga makt att göra detta, den trygga tid för allt detta, som äktenskapet ger Med afseende å hennes farhåga att han kommit med föresatsen att förälska sig, svarade han: Jag hade visserligen en aning att det skulle ske, men långt ifrån en önskan. Tvärtom hoppades jag att den känsla, du strax ingaf mig, skulle visa sig vara endast sympati, vänskap, vördnad – men intet som skulle komma i vägen för mina planer att då återvända till Italien Och på hennes farhåga att hans medlidande för sjuklingen eller hans beundran för diktarinnan förvillat honom svarade han: att det från första stunden varit kvinnan som fyllt hans själ, hans hjärta och hans sinnen genom de härligheter dem hvarje bref, hvarje ord, hvarje blick uppenbarat. Denna uppenbarelse var redan stor nog för att, om han också nu skulle förlora henne, göra honom rik för alltid. Och en annan gång: Att du var ett stort snille, en strålande stjärna, det visste och beundrade jag innan du blef mitt lifs ljus. Men nu, sedan jag äger alla ditt väsens skatter, kan jag ej vända mig ifrån dem för att beundra ditt snille – ehuru jag af allt hjärta önskar att du skall kunna lyfta mig med den ena handen och kröna dig själf med den andra; att din diktnings rosenträd skall blomma i hela sin fullhet Din ovetenhet om din egen gåfvas värde är ett utsökt nytt behag, som gör dig än kärare för mig Det är jag, som hel och hållen fylles af tacksamhet, när jag tänker på hvad du är. Men dessa mina innersta tankar äro de enda du ej kan dela, de tankar, som komma när jag återupplefver allt du säger och gör och jag försöker att för mig själf utgrunda hvad det är, som utgör själfva förtrollningen. Du skall icke få veta huru du beter dig för att så hänrycka mig: endast fortsätta därmed! Under dina ögon skall jag kunna arbeta och vinna ditt bifall. Jag vet att när du ännu var endast den stora diktarinnan och icke min, skulle jag föredragit ditt beröm framför hela världen.
Hela vår Rättegångsordning visar den vigt, som Lagstiftaren fästat vid detta beneficium juris; och antingen rättegången föres emellan tvänne enskildte, eller emellan allmän åklagare och enskildt svarande, lärer det vara ovedersägligt, att en fortsatt pröfning i liera instanser måste bidraga till befrämjande af rättvisa domslut. Denna dyrbara rättighet, att söka ändring, äger ej, och kan ej äga rum, då domen är fäld af en Jury, ty samvetets dolda pröfning kan ej underhastas en Öfverdomares ytterligare skärskådande; men svårligen kan jag inse nyttan eller billigheten deraf, att i tryckfrihetsmål, mera än i alla andra, det skall vara den anklagade betagit, alt söka vinna ändring i en dom, som synes honom olaglig, eller hvarföre, å andra sidan, den allmänna åklagaren, handlande i den allmänna ordningens namn, icke äfvenledes skulle äga att söka ändring, om han trodde sig 3c>4 D ii 2 j J a n u a r i i f. m. finna domen vara tillkommen genom en obehörig efterlåtenhet, eller ett misstagit begrepp om lagens råtta förstånd. 2:0 Att, till följe af Inrättningens natur, opinion bär inträder i stället för laga bevisning, såsom grund för domslutet, — och således, sägom det oförtäckt, godtycket i stället för den af Lagen bestämda evidencen. 3:o Att jag bos Juryn alldeles saknar den ytterligare borgen för Domaremagtens rättsenliga utöfning, som man vanligen anser sig kunna hemta från Domarens egen ansvarighet inför Lagen. Tryckfrihetsmålen afgoras nu i första och sista instansen af en Nämnd, i hvars band det blifvit lagdt, att ansvarslöst och godtyckligt, och derjemte utan minsta möjlighet till rättelse, afgöra frågor, som dock ibland kunna röra icke mindre än det Allmännas lugn, samt medborgares lif, ära och egendom.
BorgareSt:s medlemmar veta ganska väl, alt missräkning icke är liqvid; de veta äfven att misstag icke kan blifva föremål för votering bland dem, sorn veta att misstag är begånget. Skulle R. o. Ad., sorn från början afvetat att så var, likväl sälta i fråga att rös a om saken, så befarar jag alt det femte eller åtminstone det fjerde misstaget i denna fråga inträffade. Jag har visserligen ingenting emot en ålerremiss af denna punkt; men jag anser den öfverflödig, emedan saken derigenom icke kan blifva annorlunda beskaffad eller annat hufvudsakligt beslut föranledas. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg alt, till följe af de vid 3:dje punkten gjorda anmäi kntr, densamma borde till StatsUsk. återremitteras. Ropades ja och nej. Hr Bråkenhjelm: 34 §:n a mom. Riksd.Ordn. innehåller, att det är ämnets beskaffenhet och icke den hvarje särskildt Utsk. i allmänhet uppdragna befattning, som bestämmer huruledes ett mål i enlighet med R. St:s deröfver tillhöriga beslutanderätt bör afgöras. Frågan huruvida de lill underhåll af Rosersbergs K. lustslott beviljade 2000 r:dr skola vara underkastade R. St:s revisorers granskning eller icke, anser jag vara of administrativ beskaffenhet, och såsom ett önskningsmäl att anse, enär det är afgjordt, att dessa medel en gång för alla blifvit anvisade att under H. M. Konungens lifstid årligen utgå, för att, på sätt H. M. Konungen lämpligast finnér, användas till underhåll af nämnda lustslott. Om således två Stånd stanna emot två, måste frågan förfalla. Jag förenar mig derföre med dem, hvilka anhållit att Hr Frih. o. Landtm, måtte proponera rätt och slätt afslag på StatsUtsk:s tillstyrkande i denna punkt; ty då kommer all votering i förstärkta StatsUtsk. och all annan åtgärd i denna fråga vid denna riksdag att förfalla.
Men merendels har den andra Makan warit delaktig i afkom» sten och npttjo-rätten af sädant gods, äfwen som ber keror af ofwananfbrda ersättnings - och Surrogats, frägor, om sädant odalgods stall komma att tillhöra den ena eller andra Makan: och först efter all denna gälds, alla besia Surrogaters afstiljande, blifwcr det, som af ben enas eller andras tilgäng öfrigt är eller dertill ifrän den andras tilgäng lagdt, desi wcrkcliga rnstildta tillhörighet och behälina lott i det förut gemensamma Boet. Altsammans i detta Bo, stall enligt Lagens bud, upgifwas och uptecknas, icke sädant som det efter utredning och boskillnad möjellgen kan blifwa, utan sädant, som det rvid dödStiman war, och det ehwad förord gjorde äro, d. ä. utan afseende dcrpä, om genom egcnteligt äktenskaps, eller annat förord nägon Fast eller Lös Egendom blifvit utmärkt säsom frän giftorätt uteslutit Odalgods, 780 Den 22 September. eller ej: ekt stadgande, hwars grund och princip är lika gällande äfwcn om sädan Egendom, deri enligt Lag utan enskildt förord, giftorätt ej äger rum.