Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
resignerad, han hans undgå så med framför solen, o c h allt m o r g o n e n eller k a n s k e Så rovisorskan kunnat molnvägg, laddad n å g o t bättre, än m a n redan och ej de l i k a, utan värre, t y o m ej d e n der solsalen var tjock på Men grått o c h ruskigt s o m förut. sjukdom, » sig en a f hvarje droppe? behöft drog efter. han. ej p å, att officern hårda ovädret. den träffade sig förvånad och o c h uttryckte h o n blifvit återstäld. (Looslröm § comp.-s förlag.) Ett snillrikt och djuptänkt verk, som i förf:s hemland, Nordamerikas förenta stater, väckt ett oerhördt uppseende, sedermera öfversatts till flere europeiska språk och öfverallt utgått i ofantliga upplagor. På ett fängslande, nästan berusande sätt upprullar förf. för oss lefvande taflor ur den sälla framtidsstat, der en gång klasskampen och de sociala slitningar, som nu qvälja samhällena, ledt till jemvigt och som resultat fört efter sig » allas lycka med alla ». Arbetet hör ej till den mer eller mindre innehållslösa förströelseliteraturen, men skall helt visst äfven hos oss finna vidsträckt erkännande bland de kretsar, som hysa intressen för djupare, samhälleliga frågor. han nadssätt. * » Frihetens sångarätt » i Sverige på 1840-talet; literaturhistoriska studier af Cecilia Holmberg, f. Bååth. (Albert Bonniers förlag.) Det kan ingalunda betecknas som vanligt, att en qvinna egnar sig åt så djupgående och vidtomfattande literaturhistoriska forskningar som de, af hvilka fru Holmberg nu här framlagt resultaten i ett omfångsrikt och värdefullt arbete på närmare 400 sidor. Redan, förut har författarinnan gjort sig väl känd på området genom sin utmärkta studie öfver Björnstjerne Björnson. Att h o n denna gång vändt sin uppmärksamhet emot inhemska författare förringar ingalunda arbetets intresse. Helt visst hör det till de gedignaste inläggen i den rika julliteraturen, o m det ens rätteligen bör räknas med bland denna i många stycken något efemära produktion.
Först sedan gumman kringvandrat och funnit alla spinnrockar, stickstrumpor, sykorgar etc. undanförde, återvänder hon tillfredsställd och fryntlig till sitt snygga rum, der hon utur sin stora gamla psalmbok, andäktigt höres uppstämma sin aftonbön. Vidare, följer hon punktuelt, hvarje i året infallande ny och nedan, bakning, brygd, tvätt, ljusstöpning, tvålkokning, ja till och med golfskurning, har sina vissa bestämda tider, hvarifrån ingen afvikelse göres; också är hon alltid densamma, hvilken ordningsmässigt gör vederbörande uppmärksam på till dylika göromål infallande tider. Den tredje och sista af gummans svagheter är en noga iakttagelse af familiens alla namnsoch födelsedagar, och förgifvit är hon den första, som till hvarje nyår erhåller sin egen almanacha, på det hvarje sådan utmärkelsedag, medelst behörige streck och punkter noga skall kunna observeras. En sådan dag år alltid caffet att vänta en timme tidigare; den torra kaffedoppen, förvandlad till en mjuk kringla med större omkrets än vanligt, tillkännagifver en hedersdag; på middagsbordet synes en eller par rätter mer än eljest, allt högtiden till prydnad, samt framför allt, ses Jungfru Batas anlete, så gladt och högtidsbjudande, så hvarje medlem af huset, hvilken något så när känner hennes favoritvurm, däri kan läsa det i almanachen inträffade strecket. Och nu slut med den anmärkningsvärdare personalen härstädes. Som du ju hörde, inträffade Hofrådinnans namnsdag par tre dagar efter min ankomst hit; redan dagen före den vigtige "trettonde?" hade de små uti sina rum, i öfre våningen, på egen hand arangerat ett slags skuggspel, hvarmed de följande dag ärnade surprenera sin mor, och till hvars repeterande vi samtelige, Hofrådinnan med fastrar och mostrar dock undantagne, mot qvällen blefvo inviterade, emedan man nödvändigt borde komma i erfarenhet af hvilken effect alltsammans dagen derpå skulle göra. De utsedde platserna intogos således af oss, trenne åskådare.
Det är ett redan i många år allmänt kändt, till och med flera gånger i tryckta skrifter nämndt och aldrig vederlagdt eller ens motsagt, factum, att emot en obetydlig förhöjning af några få procent på varans pris, förbudne eller med hög tull belagde artiklar här i Riket på hvilken plats som hälst kunnat utan svårighet bekommas af sådane handlande, som velat debitera dylika artiklar; då den ifrågavarande procenten blott varierat efter det ryckte för större eller mindre stränghet i bevakning, integrite, och med ett ord smugglings lätthet, i hvilket hvar och en plats stått, så att t. ex. i Skåne och de södra provinserne denna procent varit ofantlig låg, och deremot ökats i samma mon man närmar sig medlersta delen af Riket och Hufvudstaden. Det borde väl tyckas som, i följd af de ökade beslagen och den omtalade bättre andan inom Tullverket, detta förhållande också skulle ha ändrats till ett bättre. Men tvärtom: det är precist motsattsen, som allt mer och mer egt rum, och sådant just under de sista åren. Förut var det Svenskar och här bosatte Judar, som idkade den olofliga varuinförseln, som införskrefvo och inpractiserade varorna, och som till största delen stodo risken derföre, och deras operationer inskränkte sig liufvudsakeligen till några få af de större Städerna. För närvarande är förhållandet helt annorlunda; de utländska handelshu - Den 23 Februari i e. m. i35 sen täfla nu med Judarna och de södra provinsernas smyghandlare, och lia till stor del sjelfva öfvertagit denna rörelse. Deras utskickade expediter, de så kallade ”Probenreuter” genomkorsa Riket i alla rigtningar, uppehålla sig här hela året, resande från den ena stadeir till den andra, oell blott på några få veckor skynda de sig vid vinterns slut till sina principaler i Lybeck, Hamburg och Elbenfeld m. m. för att dels redogöra, dels effectuera nya ordres, hvarefter de genast återvända och på nytt besöka alla kuststäderna, ända till och med upp om Gefle med täta incursioner till Städerna in uti landet.
just syssselsatt med att taga upp grönsaker till middagen, då min moder ropade på mig. Vore detta mera allmänt, skulle arbetet i skolan blifva lättare samt ansvaret och bördan mindre Utan att ana oråd skyndade jag upp på vetung, än hvadl nu mången gång är fallet. Barnen randan, der jag träffade min mor och — o äro i den ålder, som de innehafva vid inträdet i småskolan, mera lättböjda och snälla, än då de blifva fasa! — en främmande, ung man, som presenterades som kandidat iST. N. son till en äldre; men det oaktadt höra de och förstå, hvad som är ondt. Illa göra derför föräldrar och uppaf mina föräldrars vänner. Min moder blef fostrare emot så väl barn som lärarinna, då de må- också förskräckt, såg jag, och i det hon hända genom ett tanklöst yttrande, rubba det förtromönstrade hela min förbryllade person med ende dessa obetingadt måste hafva. så vidt lärarinnan en hastig, förebrående blick, befallde hon skall kunna hoppas någon frukt af sitt arbete. Om hemmet samverkade med skolan, komme båda mig att göra i ordning frukosten åt gästen. att känna hvarandra, och det vunnes, att barnen Jag hade så när sjunkit ned i jorden af senare innerligen slöto sig till lärarinnan, och att blygsel, då jag såg mig i spegeln. Oordentlig denna kände sig mindre ensam. Stundom händer, i synnerhet på landsbygden, der arbete; utom hus och osnygg var jag från hjessa till fot. Håret var okammadt, jag hade ett hål på föreligger, att föräldrarne i hemmen ej ens fråga efter, hvad barnet har till hemarbete. Då derför ärmen, som på de 8 dagarne, sedan min detta ej kan hjelpa sig sjelft och måhända ej har mor upptäckte det, blifvit allt större och lust, kommer det till skolan lika okunnigt, som det större, mina skor voro snedgångna o. s. v. gick derifrån.
Allt njutande af spirituösa eller hetsande drycker, hvad de nu må heta, skall förbjudas dem. Hafva de i barndomen vant sig dervid, alstrar det svaghet och sjuklighet af flerehanda slag, liksom det ock moraliskt försvagar dem. Vill du hafva bevis, så gå till en anstalt för sinnessjuka eller ett fängelse. Barn må vänjas vid att äta salt i sin mat, men akta sig för kaffe, te — i synnerhet starkt — och sötsaker. Renlighet är för kroppen hvad gudsfruktan är för själen. Gör ej dina barn till drifhusplantor; kela ej med dem: du förminskar derigenom deras kraft att » stå emot ». Var ej för snar att öppna medikamentskåpet. Spana efter upphofvet till hvarje obehaglig lukt i huset. Slarfvig klädsel må ej tålas, men barn böra ej heller vänjas vid att lägga för mycken vigt vid kläder. Om en af föräldrarna dör, skall man ej skynda sig med att göra dem till styfbarn. Din dotter bör alltid, stående eller sittande, hålla kroppen rak och axlarna lika. Hurudan din ställning än är, bör du ej glömma, att din dotters förnämsta dygd är att kunna förestå ett hus. En flicka skall aldrig tillåtas att förderfvä sin helsa och figur med ett snörlif. Dåligt ventilerade barnkammare skada mera än någon tänker. Stäng icke solskenet ute, derför att du fruktar att dina möbler skola taga skada. Det är bättre, att möblerna mista sin polityr, än att barnen förlora sina friska kinder. Skona dem från trånga skodon, hvilka kunna förderfvä fötterna för hela lifvet, och likaså för hårdt åtsittande strumpband, hvilka hindra blodets cirkulation och derigenom åstadkomma stor skada. Unga flickor må ej stängas för mycket inne; de böra ej heller hållas för strängt i hemmet. Varna dem för bruket af hårvatten och hårfärger; dessa förderfvä oftast håret. Förbjud dem höga och spetsiga klackar. Det är mycket lättare att förebygga en sjukdom än att bota den. De flesta barn blifva sjuka af försummelse. Af den million barn, som födes hvarje år, dö ungefär 250,000 innan de uppnått 5 år. Detta förhållande bör väcka alla föräldrars allvarliga uppmärksamhet.
Bevillnings - Utskottets: Med förslag till förändrad Tariff för Husbeliofs-Bränvins-brännings-afgiften; rörande lindring i Bevillningen för brandskade i Madängs by. 302 Den 21 December e. mi. Lag-Utskottets: Angående förklaring öfver 5 §. uti a5 Cap. Rättegångs-Balken, samt 4 §• 3 Cap. MissgerningSrBalken; om mildring i straffet för Vaktkarl, som af försummelse eller vangömmo släpper fånge lös; rörande utmätning och försäljning af Fast Egendom; angående mildring i Strafflagarne; om åtskillige af Herr Grönhagen föreslagne Lagförändringar; angående Jordägares rätt till Arrendators afhysande, när Arrende-Contract ej uppfylles; rörande ändring uti 12 §. af Kongl. Förordningen den i3 Julii 1818 om Inteckning i Fast Egendom; angående föreslagen ändring uti Författningen om Inteckning i Jord och Fast Egendom å Landet; öfver yrkad ändring i 23 §., samt upphäfvande af 25 §. i Kongl. Förordningen den i3 Julii 1818, om Inteckning i Fast Egendom. Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets: I fråga om utvidgad frihet till VäderTull-Qvarnars uppbyggande m. m.; om vidsträcktare frihet i afseende på Tackjerns-tillverkningen och Tackjerns-handeln; i frågan om yrkad rättighet till utvidgande af Stångjerns» och Ämnes-smidet i Riket; angående förändring i allmänna Skjutsnings-anstalterne m. m. 7:0 Förblifvande vid Preste-Ståndets redan fattade beslut, med afslag å nedannämnde inbjudningar: Den si December e. m. 305 Från Högloft. Ridderskapet och yl deln:
N:o 15, om utseende af revisorer och suppleanter för granskning af diskont-verkens räkenskaper och förvaltning, beslöt R. o. Ad., att med ifrågav:de val skulle förläras i enlighet med 7:de §:n i den af R. o. Ad. för Riddarh.-Direktionen utfärdade instruktion, och det dertill den 30 Juli 1851 beslutade tillägg, så att Direktionen hade att för de år, som i Mem:t omförmältes, årligen välja af Ståndets ledamöter två till revisorer och en till suppleant vid Banko-diskont-verket, samt en revisor och en suppleant vid hvartdera af låne-kontoren i Göteborg, Malmö och Wisby. Anmältes och bordlädes nedannämnde Utlåhn och Betänk:n, nemi.: Stats-Utsk:ts Utlåt:n N:o 29, ang:de rigtningen af södra stambanan samt anvisandet af en förskottssumma af två millioner rdr till arbetenas fortskyndande å densamma under år 1863, samt N:o 30, i anledning af väckt motion ang:de ersättning af allmänna medel till Klockaren J. Nilsson för liden förlust vid af honom verkställd omläggning af vägen förbi den s. k. Rindboliden; äfvensom Lag-Usk:ts Betänkm N:o 16, i ani. af väckta motioner om förändrande eller upphäfvande af föreskrifterna ang:de den s. k. fattigprocentens utgående från sterbhus; N:o 17, i ani. af väckt motion om föreskrift derom, att arfskiften skola inom viss tid till domstol ingifvas; och N:o 18, i ani. af väckta motioner om förändrad lagstiftning i fråga om upprättande af bouppteckning m. m. R. o. Ad. åtskiljdes kl. J 10 e. m. In fidem, 0. Brakel. 174 Den 17 Januari. Lördagen den 17 Januari 1863. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 4 prot.-utdrag för d. 14 dennes samt pleniprotokollet för d. 5 December sistl. år. Föredrogs K.
Afven detta skulle tjenligast kunna ske genom denna föreslagna organisation af båtsmanshållet, samt dess öfning i vapenföring. Tvänne högst vigtiga ändamål skulle således kunna vinnas med samma kostnad, dervid dessutom bör märkas, att sysselsättningen med bevakningen skulle ganska mycket bidraga att hos så väl befäl som trupp sprida öfning och militärisk hållning. Sättet hvarpå jag i underdånighet ansett mig böra föreslå, alt denna organisation skulle verkställas, har jag haft nåden underställa Eders Kongl. Maj:ts nådiga pröfning, och får här blott i korthet anföra grunderna derför. Samtliga Flottans fasta korpser skulle nämligen fördelas på Bataljoner; de, som tillhöra det yttre sjöförsvaret, benämnde Marin-balaljoner, samt till kustförsvaret: Skärgårds-batajoner, så ordnade att på hvarje bataljon vore fördeladt ett lika antal manskap från alla de fasta korpser, som tillhöra den del af sjöförsvaret, dit truppen hörer, samt att allt flottans befäl och underbefäl, med undantag af de till varfstjensten behöfliga, likaledes vore på dessa bataljoner och underordnade kompanier placeradt. Vid organisationen skulle äfven iakttagas, att bataljonernas styrka, så väl till befäl som manskap, vore så afpassad, att den blir tillräcklig alt bemanna en viss fördelning krigsfartyg med dithörande stamtrupp, hvarigenom maa förvissades, icke allenast att truppen skulle komma att åtfölja sitt befäl, men äfven att en viss fördelning manskap skulle hafva en, efter sin styrka afpassad, på förhand bestämd, fördelning krigfartyg att bemanna, till mycken lättnad vid stora rustningar samt af desto större värde, som Sveriges läge gör af den mest magtpaliggande vigt, att flottans krigsrustning må kunna ske ytterst skyndsamt. Med hufvudsakligast iakttagande af dessa i största korthet anförda grunder, hvilkas detaljerade - liongl. Maj:ts Nåd. Pt'op. om Statsverk. 1850.
Det gula kyllret slöks ensamt opp Af jernmännens rasslande bölja. Ett anskri, som går genom märg och ben: »O Gustaf, vår konung, vår fader!» Med båda linjerna smultna till en Gå rytande fram hans brigader. Nu flyktar kroat och nu viker vallon Och stupade manshögt begrafva Friedländarens kallnade, stumma kanon – Sin seger martyren skall hafva. Det feltes ett ord i hans hjeltedikt, Det ordet, som kröner bedriften; De sörjande veta att fylla sin pligt, I blod ge de slutunderskriften. De segrat. På fältet i skön parad De hedra sin älskade herre, Men fallna beteckna slagordningens rad, De lefvande äro de färre. Vid Lützen, på bakgrund af aftonskyn, Med dimmiga droppar på kinden Jag såg det – en blodig, dallrande syn, Som flyttades undan af vinden. Herr Jans likfärd. Rifna fanor, segertecken, Med en dubbelörn i vecken, Täcka murens nakna kalk. Dimmigt brinner vaxljusveke Vid en enkel bår af eke, I det halft förstörda choret Stäld på svartklädd katafalk. Der det matta skenet irrar, Sjunken ögonhåla stirrar Från det hvita örngottsvar. Jan Baner, så nämns den döde, Habsburgs skräck och olycksöde, Wittstocks, Chemnitz’ segerherre, Sverges hjelte och försvar. Flydd är nu det namns förtrollning, Som gaf kraft och sammanhållning Åt en brokigt blandad här. Brusten är den blick, som tämde, Mer än rättarsvärdet skrämde, Spänd inunder fjäderhatten I en trotsig soldenär. Re’n kring högqvarteret skocka Fräcka hopar sig och pocka: »Prompt vår sold vi vilja ha, Armars gå vi till Oranien, Eller sälja oss åt Spanien, Turken, Påfven eller Satan, Bara han betalar bra.» Midt i sjelfva upprorsflamman Bergfast sluter sig tillsamman Svenskars, finnars ringa flock. Deras trogna tårar falla Ned på fältherrns hand den kalla,
a Banco-Utskottets Betänkande N.o 75. häftighetsbetyg för personer, hvilka i sin ort icke voro såsom vederhäftige kände, derigenom Disconten tillskyndades betydliga förluster, trott det vara lämpligast, att till Kongl. Maj:t framställdes underd. anhållan om utfärdande af Nådig påminnelse till samtlige Auctoriteter i Riket, hvilka utgifva vederhäftighetsbetyg, att vid utgifvandet deraf med försigtighet tillvägagå. Efter inhemtadt Utlåtande af Banco*Discont-Directionen, har Utskottet under pröfning tagit omförmälde motion; och hvad först angår fr|- gan cm upprättandet af Inslruction för Discont-Directionerne; så, enär Rikets nu församlade Ständers beslut angående Discont-Lånerörelsen, i alla dess grenar, komma att i blifvande Banco-Reglemente intagas, och desse beslut, i förening med de bibehållne stadgandena i 4 Ari. 5 Afd. af nuvarande Banco-Reglemente innefatta alla för Discont-Verkens styrelse och förvaltning, under perioden intill nästa Riksdag, erforderlige föreskrifter, anser Utskottet någon serskild Instruction för Discont-Directionerne icke vara af behofvet påkallad. Men då de af Motionairen i detta hänseende föreslagne föreskrifter, i händelse de skulle linnas lämplige, visserligen böra i blifvande BancoReglemente intagas, vill Utskottet förslaget i denna del punktvis till granskning företaga. Härvid förekommer: 1 ;o att en föreskrift, hvarigenom Ledamöterne i Discont-Directionerne nödsakades låta till protocollet anteckna deras namn, i alla de fall, der antingen nytt lån eller omsättning af ett äldre bifölls, utan företedt vederhäftighetsbetyg, skulle medföra en tidsödande vidlyftighet, utan större gagn på det hela, än som måste anses vunnet, genom det redan vid 1823 års Riksdag af Rikets Höglofl.
Vid förnyad föredragning af Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets Betänkande, JVS 17, i fråga om indelade räntors och tiondes uppbärande och redovisande af Kronans uppbördsman, m. tn., afslog Ståndet Utskottets tillstyrkande, sid. 7, i Usta punkten, hvaremot Betänkandets 2:ne öfriga punkter biföltos. S. D. Föredrogs ånyo meddeladt Utdrag, JVs 189, af Höglofliga Ridderskapet och Adelns Protokoll den 28 sistlidne Februari, innehållande, bland annat, inbjudning till de öfriga Riks-Ständen att förena sig i Ridderskapet och Adelns, vid behandling af Stats-Utskottets Utlåtande, JVs 4S Litt. A., i anledning af väckta motioner, angående förändrade grunder för mjöloch sågqvarnars beskattning, med afseende pä Utskottets förslag i första punkten fattade beslut, hvarigenom Utskottets der gjorda tillstyrkande blifvit bifallet, endast med det tillägg att efter orden: »räntan ä mjöloch suggvamar må» infördes följande, uti motiveringen till Utskottets förslag förekommande, mening: »under förutsättning alt nu gällande författningar, så vidt desamma icke angå frågor om vallenuppdämning, skola i behörig ordning ändras sä väl i afseende å hittills meddelade föreskrifter rörande rättigheten för mjöloch sågqvarnars anläggning, som ock beträffande den tull, som härvid bör utgå.» Preste-Ståndet, hvars beslut i amnet hufvudsakligen öfverensstämmer med Ridderskapet och Adelns, beslöt, för vinnande af likhet i ordalagen, att denna inbjudning antaga. S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets nedannämnda Betänkande och Memorial: JVs 97, i anledning af väckt motion om inrättande af skolor för meddelande af undervisning i tjenstehjons—sysslor. Bifölls. JVs 98, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande JVS SO. Lades till handlingarne. JVs 99, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande JVS S8.
Föredrogs å nyo och bifölls Bancooch LagUtskottens den 23 sisllidne October under N:o 83 afgifne, och den 2 sistlidne November e. m. på bordet lagde, Utlåtande, öfver gjorde anmärkningar vid BancoUtskoltets under N:o iq förut meddeldte Memorial, i följd af 1827 års RevisionsBerättelse, rörande ändring uti 3 Art, 2 §. 2 mom. af det Reglemente för OdlingsLån, som, genom Kongl. Maj:ts Nådiga Kungörelse den 20 Januarii 1824, blifvit till allmän efterrättelse utfärdadt. Den 2i December f. m. Företogs till pröfning LagUtskottets den 7 sistlidne November under N:o 135 afgifue, och den 20 i samma månad e. m. på bordet lagile, Betänkande, öfver väckt fråga, att efterlefvande Makas andel i Bo skall vara befriad från Boupplecknings-afgifter till Slaten. Herr Tham_, Wollrath: Genom detta Betänkandes antagande skulle en förändring uppslå i den af Rikets Ständer gillade Förordning om Stämplade pappers-afgiften. Der står utsatt, att ChartaeSigillatae-afgiften skall erläggas för bela boet, då det uppgår till en viss summa; om det blifvit sagdt, att den skulle erläggas, sedan den efterlefvandes andel ej blifvit upptagen i Bouppteckningen, så bade det varit rät!; men na tror jag ej, att Utskottet kan ändra, livad Rikets Ständer redan beslutat. Grefve Gyldenstolpe, Anton Gabriel: Jag instämmer med Herr Tham deruti, att ett bifall lill detta Betänkande skulle förorsaka ändring i Rikets Ständers beslut om CbartreSigillatas-afgiften. Ett bifall härtill skulle äfven förminska den af StatsUlskollet beräknade inkomstsumma, så vidt denna grundar sig på Sterbbus-afgiften, hvilken af StatsUtskottet ansetts komma att utgå, såsom hittills skett. Af desse anledningar anhåller jag om återremiss eller afslag å Betänkandet.
Som bekant innehålla dylika i handeln förekommande konservdosor ej blott legymer, utan äfven fisko c h kötträtter, rätt användbara, med hvad beträffar de senare, omåttligt dyra. » Kvagliobuljong » i små kapslar bör man dock ej vara utan, ty de kunna hjälpa upp en svag soppa eller dålig sås utan allt för stor motsvarande kostnad. Hvad beträffar efterrätten, så är den merändels lättast att åstadkomma, såvida man har tillgång på ägg, smör eller grädde, hvilket är en nödvändig förutsättning, naturligtvis isynnerhet på landet, men äfven i stad, om man vill slippa att allt för mycket anlita de dyra sockerbagarne. Då lämplig årstid inträder, förser man sig med så rikligt med safto c h syltförråd, att de räcka till följande år, och särskildt användbara äro kompotter af alla slag, hvilka anses rätt fina, ej behöfva vidare tillagning samt äfven äro helsosamma och omtyckta af de flesta. Om man på vintern ' kokar färsk kompott, kan den förvaras god rätt länge, utan att läggas ned i burk, såvida man har god källare eller skafferi; äfven kan man under många veckor, j a till och med därutöfver, hafva äppelbasta stående i formar, färdiga att blott hvälfvas upp vid behof, liksom hvar husmoder vet, huru vigt det är att kunna taga till lingoneller ingefärspäron, o m oförmodadt främmande kommer. De gamla bekanta rätterna: plättar, munkar och våfflor äro ej heller att förakta. Många olika bakelser, hvilka hålla sig rätt länge goda, kan man j u vid tillfälle anskaffa, hvarvid bör märkas, att de hembakade nästan alltid längre bevara sin goda smak än de köpta. Till dylikt ändamål kunna med skäl rekommenderas mandelmusslor, mörbakelse, s. k. rulltårta, olika slags sockerkakor o c h tårtbottnar m. fl. Den bekvämaste efterrätt o c h äfven billig är s. k. alterationscréme, och en annan, äfven ganska hastigt tillagad, fast ej lika ekonomisk, är katrinplommon med gräddskum. Om sommaren äro j u vilda bar särdeles användbara o c h på landet billiga. Efter middagen bjudes kaffe med eller utan likör. (Forts.) Teater och musik. Kungl. operan.