Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Icke har det skede genom tö rövad Närings» frihet eber genom Lrne-biträden. De Lån, sorn af igij ars Ständer beviljades, voro o »Uräc\elige. Man har nu velat pa>tå, att ett s uldsatt Jordbruk icke bär sig i längden, och man liat jemfört Sverige med andra Nationer. Jag troi' deremot att denna jemförese är origtig, och f.cmtdei sk .11 visa, om iag missta» git mig. Ännu har jag icke hört art g1 "dr i.ågra förlust r. De Län, s >m Banquen ut„.fvit och hädrnelier konto,er att lemna, äro så obetydlige, att de af .'en 1 senare arén blott svara n ot -i:del rf Egend» marnes upj sk tirade värde. Man harvi are, till min forur,dr an, vekt pasta, att OdlingLänen aro ony tige , och icke tjena r.tt uppf* lia ändamålet. Jair bestrider of en detta pä det högsta. f flere Or er ai R.ket lar jag sett, ett Odlingar företagits n e i Iramgärg , och att de innom 4 å 6 ar va t e; att*, och ännu mr skulle Odlings» fliten uppmuntras , om A hl änheten till detta ändamål li de tillgå g på Penningar mot lin» dog R rta *Foi dessa Lån erhåller Banquen Lenong säkerhet af 2:0c för vecicrhäft ghet kän - Dén 75 April. de Män, och jag ser icke, hvarföre man fort» farer att lemna sådana Län. Efter min efvert'geise, är det Statens egit fel, att Riket icke redan har tilbäckelig tillgång pä Spannmål. ()m det ar.tages, att hvarje Hemman bör kunna producera ^ del mer än det nu gör, så är denna brist uppfyld, och Riket derigenom tillskyndad ensior fördel, för att vinna detta ändamål , måste man äfven vilja alla de medel, s-,m dertill erfordras.
Enär gäldenärs förbehåll om uppsägning hade för ändamål, att han ej måtte behöfva ständigt hålla penningar i beredskap eller kunna oberedd öfverraskas af borgenärs anspråk på betalning, men detta ändamål, 16 LagUtskottets Betänkande, Ti.o 56. i större eller mindre mån, skulle förfelas, om icke, der llere förbundit sig till solida risk ansvarighet, hvar och en finge åtnjuta det rådnirn, förbindelsen medgåfve, utan uppsägningen hos endera skulle gälla emot de öfrige, änskönt desse icke erhållit någon eller nog tidig del deraf, i hvilket fall den mest redbara betalare kunde blifva, utan eget förvållande, blottställd, ansåg nemligen högste domstolen den grundsats böra följas, att uppsägning skall gälla endast mot den, som fått densamma; och denna af Högste domstolen uttalade åsigt har nu mera, vid revision af Lag-kommitéens förslag, blifvit af Lagberedningen biträdd. Densamma synes ock vara grundad på rättvisa och böra i tillämpningen leda till säkerhet och ordning; och sona herr Hedenstjerna, W., uti ett hos högloft. Ridderskapet och Adeln ingifvet samt till Lag-utskottet remitteradt memorial, yrkat grundsatsens antagande i lagstiftningen, får Utskottet vördssmhgen tillstyrka, att Rikets Ständer måtte besluta en författning af följande innehåll: Hafva flera förbundit sig att en för alla eller alla för en betala gäld och skall förfallotid efter uppsägning beräknas; vare uppsägning, som hos endera sker, ej mot de andra gällande. Har löftesman åtagit sig annans gäld, sorn sin egen, må, der för fallotiden efter uppsäg ning jemväl beräknas skall, uppsägning, som hos endera sker, ej eller mot den andra gälla. Lag samma vare och der flere en för alla och alla för en ingått sådan borgen nyss sagd är för gäld, som efter uppsägning betalas bör. Stockholm den 19 Augusti 1851. STOCKHOLM, f. d. Schultze^ Boktryckeri, 18öi. i Laj-Vtlioltcls Betänkande, N:o 57. Ank. lill Esp.-Utsk. d. 20 Aug. 1851, kl. 8 e. m.
Del tredje sättet bar den fördelen att direkte häntyda på det mest praktiska sätt att uppmäta eli målkärls innehåll, enär detta kan verkställas med vida större noggrannhet genom uppvägning af den i kärlet inneslutna vattenmassans vigt, än genom omedelbar uppmätning af kärlets dimensioner. Alla tre sätten kunna emellertid betraktas såsom lika vetenskapligen riktiga; men att, pä sätt sorn i meter-svstemet är antaget, börja med alt grunda rymdmåttet pä längd-enheten och derefter grunda vigten på rymdenheten, mäste bestämdt betraktas såsom ett vetenskapligt misstag, enär man på denna väg omöjligen kan bestämma vigtenhelen med den noggrannhet, sorn för vetenskapliga ändamål erfordras; och hvilket icke kan ernås på annat sätt, än genom alt grunda den på en viss rikslikare. På alla dessa skäl anse sig Utskotten böra tillstyrka, alt Hörr IVal lenbergs nu ifrågavarande motion icke mätte till nation Rikets Ständers algurd föranleda. Vid betraktande äter af Kongl. Majlis Nådiga Proposition torde först, i fråga om användandet af den generiska benämningen »mått» för både längder, ytor och rymder, böra nämnas, att detta ord i äldre författningar förekommer i sådan ‘ betydelse, fastän i sednare tider rvmdmåttet blifvit beuämndt mål; men dä orden iniita och mätning i språkbruket bibehållits för rymder, och någon tvekan icke kan uppslå om lämpligheten af ordet mått för della begrepp, lika väl som för längder och ytor, finna Utskotten icke någon anledning lill al vikande i detta hänseende frän Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition. Vidkommande derefter de i Kongl. Maj:ts Förslag antagna grundenheter, så förefinnes, i afseende ä dem, efter Utskottens uppfattning, «j skäi till någon af de anmärkningar, hvilka, såsom Utskotten bär ofvan antydt, kunna göras mot det metriska systemets. Då berörde enheter grunda sig allenast pä likare, är deras innehåll fullkomligen bestämdt, sä att uppkomsten utaf två olika enheter lör samma räkneslag icke torde vara att befara..
Majlis Nådiga Skrifvelse, om upptagande af lån, tili befrämjande af hypotheksföreningar, och det senare, i anledning af Anders Danielssons från Elfsborgs Län förslag, lill upptagande af inhemska lån, för att till jordbrukare utlånas: på grund af gjorda anmärkningar, blefvo desse Utlåtanden gemensamt återremitterade, med anmodan till Stat - Utskottet, att, på en gång, och i förening med Kongl, Maj:ls ofvanberörde Nådiga Skrifvelse, taga under handläggning och pröfning de, i anledning af samma skrifvelse, af Anders Danielsson och Johannes Svensson afgifne anföranden, samt i ett enda Betänkande besvara återremissen, och yttra sig öfver lånefrågan i dess helhet. S. D. Föredrogos å nyo Stats-Utskottets, på bordet hvilande, följande Utlåtanden: JX:o 368, i anledning af väckt motion, om uppgifts meddelande, öfver hvad sorn utgått tili Beväringsmanskapets beklädnad, alltsedan år 1814> återremitterades; N:o 069, i anledning af erhållen återremiss å Betänkandet, N:o 3o4, i fråga om reserv-förrådens användande till Beväringsmanskapets beklädnad, bifölls; N:o 370, i anledning af väckt motion, om de under vissa titlar uppförde reseoch tractaments-penningeanslags förändrande till förslags-anslag, bifölls; N:o 871, i anledning af Prot. Utdr. d. 29 Dec. 1834■ Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss, å Landshöfdingens i Wexiö underdåniga anhållan, om understöd till Åsa socknemän för lidne förluster, genom inträffad hagelskada, biel af Ståndet bifallet; N:o 372, angående hufvudboken öfver Kronans bus och byggnader, bifölls; N:o 374, öfver Riksdags-Fullmägtigen E.
Här har blifvit sagdt, att det endast ar fråga om en förändrad ordalydelse; men det kan jag för min del icke finna; ty då vore det blott fråga om sjelfva hufvudsaken, och deruti torde tankarne tattare kunna förenas; bär deremot tillkomma i Presteoch BorgareSt:ns beslut flera särskilda föreskrifter i afseende på förvaltningen och den andel, sorn Norrska statsverket dertill lemnar m. m. Detta står dock icke tillsammans med det öfriga, hvilket vi helt och hållet förbigå. Då man således icke vet, huruvida BondeSt., med afsiående af det sednare utlåt., antagit PresleSt:s beslut, med eller utan tillsatser, så kan man icke, i min tanke, nu lämpligen fatta något beslut i denna del, utan jag tror, att vi böra afvakta BondeSt:s beslut. Frih. Sprengtporten: Då tre Stånd hafva förenat sig om den meningen, att den nuvar. förvaltningen af Convojcommissariatet bör upphöra, och att detta administrativa besvär börj öfverlemnas till Commerce-colhm, hvilket är af två Stånd bestämdt uttryckt, och då ett annat Stånd sagt, att om Convojcommissariatet upphör, så bör förvaltningen af denna fond uppdragas åt Commerce-colb.m, så synes det mig vara klart, att R. St. beslutat i hufvudfrågan, att i detta ärende till K. M. ingå med en und. hemställan. Hvad som nu inom oss skall afgöras, är (då tre Stånds beslut i sjelfva frågan redan finnes) att välja emellan de olika redactionerna och villkoren för denna hemställan. Denna redaction måste, efter-min tanke, bestämmas genom votering i förstärkt Utsk., TÖbr hvilket fall voter:s-propos:r blifvit tillstyrkta. Jag anhåller om Hr Frih. o. Landtmts propos. på bifall till Utskts hemställan i denna punkt. Hr von Hohenhausen: Frågan är visst icke här af en större vigt, men formen bör likväl iakttagas.
HofRätlen, det HäradsRälten genom anmärkta bötesförvandlingen oriktigt förfarit; men då AdvokatFiskalsEinbetets talan, dermed hufvudsakligen åsyftades, alt i framtiden förekomma dylika misstag i Lagskipningen, blifvit inskränkt, till framkallande endast af det yttrande Kongl. IlofRätten på nyssberörda sätt meddelat, finge dervid bero. Emot sednare delen af detta Utslag har, i anseende till AdvokatFiskalsEmbetets nyssnämnda förklarande, någon erinran icke kunnat äga rum. Genom FTtslag den 21 Juni 1837 Sunnerbo HäradsRält, som dömt förre soldaten Lars Trast att, för stöld af säd ute på marken, skattad till 3 R:dr 21 sk., enligt 43 Kap. 1 §. Missgerningsbalken tvefallt böta det stulnas tredubbla värde med 20 R:dr 3o sk. samt undergå uppenbar kyrkoplikt, derjemte, med åberopande af Kongl. Brefvet den 20 December 1737, stadgat, att han, om böterna ej kunde utgå, skulle i stället straffas med sexton dagars fängelse vid vatten och bröd, hvilken bestraffning han äfven utstått; I anseende hvartill och enär nyssberörde Kongl. Bref angående bestämmande af kroppsplikt för hustjufnad, likmätigt Kongl. Brefvet den 1 Maj 1745, ägde tillämpning äfven i fråga om stöld ute å marken, men, efter hvad af mig förr blifvit anmärkt, rätteligen ej kunde, i afseende ä straff af fängelse vid vatten och bröd, tillämpas annorlunda, än att straffet bestämdes efter det stulnas dubbla värde, som i förevarande mål utgjort 6 R:dr 42 sk. motsvarande åtta dagars sådant fängelse, jag uti skrifvelse den 16 Juli i838, anmodat AdvocalFiskalsEmbetet. i Kongl. Götha 43 R. St. Just. Otnhtidsm. Enib.-Ber. den 14 Jan. 1840. HofRätt, att, för HäradsRättens oriktiga beslut, emot tillfördnacle
På grund af dessa åsigter, hvilka finnas närmare utvecklade i Utskottets utlåtande Nio 149 vid 1853 —1854 årens riksdag, hvartill Utskottet, får hänvisa jemväl med hänsyn till de dervid fogade, af Kongl. Kammar-kollegium verkställda beräkningar å beloppet af de grundräntor, som blifvit tullmjölqvarnar åsatte, uppgående, enligt dessa beräkningar till omkring 80,000 Ridr Biko, eller 120,000 Ridr Rimt, hvilket belopp, liksom de af Kongl. Kammarkollegium antagna värden å de indelta qvarnoqh såg-räntorna, Utskottet, dels i anseende till stegring i prisen efter den tid beräkningarne verkställdes, dels emedan sågräntan, om hvars hela belopp utredning saknas, (utredningen omfattar nemligen endast den del deraf, sorn är indelt) icke deri inbegripes, funnit sig böra beräkna till hvad här nedan uppgifves, — får Utskottet nu för så vidt det ligger inom Utskottets befogenhet att deröfver sig yttra, föreslå de åtgärder, som ä Rikets Ständer påkallas, för att, enligt dessa åsigter bringa frågan till 6 Slals-Uiskotlels Ullålande N:o lol. verkställighet. I anledning häraf och då Kongl. Maj:t i nåder förklarat att Kongl. Maj:ts nådiga beslut och åtgärder i frågan blifva i väsendtlig mån beroende af bestämmandet utaf den bevillning, sorn bör utgå utaf qvarnar och sågar af olika natur i stället för de qvarnräntor, hvilka nu äro dels Kronan behållne dels till särskilda ändamål anvisade, finner Utskottet, under förutsättning att denna bevillning, på vederbörligt sätt bestämd, lemnar Statsverket väsendtlig ersättning för den ordinarie inkomst, Statsverket af ifrågavarande mjöloch sågqvarnar nu har att påräkna, sig böra hemställa att Rikets Ständer för sin del fatta följan de beslut: 1 :o att qvarnoch sågräntan må från och med nästa statsregleringsperiod upphöra att vidare utgöras.
Snfomfterne l)afma fortfaranbe marit otillräctlige för utgif terned bejlribanbe, l)marför fcrffilba funtmor l)marje år tnåfi, för imber* bållanbe af £)ttd brätfel, från ©tatdmerfet tilljfjutad. 3ictigion8s ®et fått, ^marpå ©Ijrifienbomend {»eliga angelägenheter blifmit mårs toamåViKbabe, bär i allmänhet märit Äongl. £9taj:td tillfrebdfiätlelfe. (Snbafl ett ringa antal fall, i Ijmilfa $refterffap fmitit fina bpra åligganben, bär fontmit till Äottgl. SJtajttd fäitnebom, orf) bå fåbatta företommit, bär Äottgl. 3Jtaj:t anfelt lagen böra i all befi jlräitgbet tillämpad. 3 några laitbdorter b fl fm a be oromäcfanbe fönbrittgarne påfallat ej blott föntpabe allmarliga marnittgar, utan ocf lagend aitlitanbe. Sittntt bbfer Äongl. 9Jtaj:t beit förhoppning, att fönbrittgarne fiola gifma mita för en bättre inftgt ocb en cbrijlelig beftnniitg. 25c befpntnter i affeettbe på ©ön* ocb ^lögtibdbagarned manbelgb, font iprefleflånbet uttrpcft, belad af Äottgl. SRajtt; ocb will $ongl.
Koch, » » » 3,463: 28. 1. Banko-Utskottets Utlåtande N:o 7. D Enär Utskottet af de från Låne-Kontoret meddelade upplysningar inhemtat att så väl låntagare sorn löftesmän för dessa lån gjort konkurs; att de hvpothiserade aktierne blifvit försålde och de derför erhållna medel inbetalda å lånen ; att löftesmannen för det förra och låntagaren för det sednare aflidit utan att efterlemna några tillgångar, samt låntagaren för det förstberörda och löftesmannen för det sist omförinälda befinna sig i alldeles utfattig belägenhet, och att i följd deraf numera icke finnes ringaste utsigt för utbekommande af lånens återstod ; så och då kostnader för dessa låns fortsatta bevakning skulle för LåneKontoret uppstå, får Utskottet tillstyrka, att kapital-återstoden å ofvannämnda 2:ne lån måtte med tillsammans B:ko R:dr 3,839: 39. 2. få från räkenskaperna afföras. Stockholm den 9 December 1856. Bih. till R. St. BankoUtskottets Berättelse N:o 8. 1 N:o 8. Ank. till Exp. Utsk. d. 20 Dec. 1856, kl. 2 c. m. Berättelse, angående Rikets Stunders Banks styrelse och förvaltning. Som
Och har i följd häraf Utskottet funnit sig ej kunna tillBihang till Riks-St. N:r 61. dl-, 4 8 a Stais-Utskoltets Betänkanden'. styrka bifall å Herr Landshöfdingen Friherre Focks hemställan, att Upsala Barnhus måtte tilläggas rättighet att till fordringens utbekommande uppbära Krono-Tionden af Täby Församling : hvilket allt vördsamligen öfverlemnas till Riksens Hnglofh Ständers bepröfvarideStockholm den 5 Martu 1818. Riksens Högloft. Ständers Stats - Utskotts Utlåtande angående Riksdagsmannen Johan Olson Långbergs Memorial, att få betala Ösmunds Jernet efter Kronovärdie utan någon förvandling efter Markegång. Genom Rrotocolls Utdrag af den 5 sistled. ne Januari har Hedervärda Bonde-Ståndet till Stats Utskottet remitterat Riksdagsmannen Johan Olsson Långbergs Memorial, deruti han ändrager, att uti Gestrikland och uti en del af Wästinanland skall Osmunds Jern vara en .Tordeboks Persedel, som nu för tiden lika med andre persedlar, undergår förvandling efter Markegång, ehuru sjelfva varan alltifrån medlet af i6oö:talet icke skall funnits, efter som rå ärnet, hvaraf den tillverkas, ej skall varit i landet att tillgå; och då i anseende härtill Markegångssättning på denna varan ej skall vara lämplig, då verkelig grund för dess värderande skall saknas; så har han till Riksens Höglofl. Ständers pröfning öfverlemnat, om icke, på sätt som skall skett ända intill 1790- talet, Osmunds Jernet-må utgå, efter det i Jor - Stats-Utsiottets Betänkan/len - 483 deboken åsatte Kron ovän! e, lika med arliga hästar och Kungshästar uti Jordeboks räntan, samt Saltpeter-hjelpen, Böskapspenningarne oc!i Factorie-hjelpen , uti Mantalsräntan, hvilka alla persedlar skola fortfara att utgå efter det i JordeBoken utsatte Kronoväidie utan någon Markegångs förändring.
Det vore då mycket ändamålsenligare, alt stadga det, i fall flera inteckningar i samma egendom beviljas på samma dag och på samma summa, så skola dessa inteckningar i prot. numereras och nummern intagas uti sjelfva inteckningen. Då vore hela den sednare delen af under handläggning varande § obehöflig; ty då kunde ingen sammanblandning ske, äfven om endast prot.utdr. från en annan rätt uttagas; hvarföre jag förnyar min anhållan om återremiss. Gr. Sparre: Då R. o. Ad. redan beslutat, att återremittera en annan punkt; sä vill jag ej motsätta mig den ifrägavande återremissen, på det att LagUtsk. må fä taga i närmare öfvervägande det af Gr. Lagerbjelke här gjorda förslag. Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåge de emot den förevande 32 § gjorda anmärkmr föranleda till återremiss. Ropades ja. § 33. Lemnades utan anmärkning. § 34. Hr Printzensköld: Denna § föranleder mig att fästa uppmärksamheten pä ett förhållande, som möjligen kan inträffa, efter som det tillförene skett. Det kan nemi. gifvas tillfällen, då afbetalningen skett å en intecknad handling, utan att inteckningen för den blifvit dödad; sä att sjelfva inteckningen oförminskad i egendomen qvarstår. Skall då gäldenären, som sedermera inlöst denna handling med den derpå tecknade afbetalningen, kunna låta densamma återigen utgå till hela det belopp, hvarför den är intecknad, och för hvilket den ej är dödad; eller skall han endast ega rättighet att utgifva den blott för det belopp, hvarpå den lyder efter afdrag af hvad som blifvit afskrifvit? För några år sedan (1830 tror jag) inträffade att i en egendom, belägen nära hufvudstaden, en inteckning hade skeft och att en icke obetydlig del af densamma blef afbetalad, men utan att denna afbetalning dödades inför domstolen. Sedermera förklarade inteckningsgifvaren att inteckningen skulle gälla till sitt primitiva belopp.
Det hade warit äfwcn min afsigt at yttra mig i detta ämne, sä mycket mer som jag redan i Maji mänad derom först wäckte frägan, men jag finner mig nu af Herr 8fijölctLbr»nci förekommen. Sedan det nu är begärt pä bordet, anhäller jag blott at det snart mätte fä uptagas. Herr Xoräenstolpe, ^nclers, utbad sig härwid fä weta huru länge et mäl kan förbliswa liggande pä bordet, utan at til öfverläggning ölifwa föredraget. Herr Grefwen och Landtmarstalken erindrade at Riddarhus-Ordningen derom alls intet förestrekwe, hwarföre han trodde at det wore helt och hältet Landtmarstalkens rätt at derom besörja. Härwid ropades Ja. Grefwe Den 27 Junis. MZ Grefwe körner, ^(lolpli 6öran, upropad, upläste et OiLtnmen tll ?rotocollst, sä lydande: Icke längesedan har Högloft. Ridderffapet och Adeln utan förbehäll wederlagt obilliga pästäenden. Sädant skulle naturligtrvis swaret blifwa pä et som utan af seende pä annat än fördelen at inkräkta pä andras rättigheter, äfwen gjort sina pästäenden utan förbehäll, utan förslag tist jemkning. Men om Högloft. Ridderstapet och Adeln skilldt frän sädana enffildta afseenden och endast fästade wid det stora hufwudsakliga, det Mmänna bästa, skulle närmare gransta och taga i öfwcrwägande förhällandet af sin ställning och sina rättigheter, wänne det icke skulle gifwas anledningar, som pä en gäng skulle påminna om billighetens och klokhetens fordringar, och som derföre förtjente at af Högloft. Ridderstapet och Adeln tagas i närmare öfwerwägande?
'M786,461: 3 Summa 1,434,954: — 7- StatsContoret godtgör för hvad af den lyftade Millionen ej användts, med . 47,932: 4o. 3. Summa r,ooo,ooo: — 3 B Bet. iV:o 208. f Litt. B. Summarisk Tableau, utvisande MagasinsVerkets ställning vid nedannämnde trenne tidpunkter, efter afslutade Böcker den i April 1824 samt 5i December 1826, men efter approximativ beräkning, enligt erhållne uppgifter, den 5i December 1828. Allmänna Magasins Inrättningens Skulder: Till RiksensStänders Bank Diverse Veik 11 „ Diverse personer „ Finland Capitalöfverskott i bokförd t värde 1814. Anm a r k n i n g « r.- Som något Bokslut ej verkställdes dä StatsContoiret öfvertog Magasins-utredningen eller den i Julii 1826, har man i denna comparativa Calcul tagit slutet af 1826, helst Creditivet särskilt redovises och Ma gasinsFonden under det senare halfåret ej undergick någon betydlig förändring. Den förminskning af 281,g65: 3g. to. MagasinsFonden Undergått ifrån den 1 April 1824 till den sista December 1826, härrör dels af förvaltningskostnader under tiden och afskrifne poster, dels ock hufvudsakligast af Lagerförsäljningar under de inballancerade äldre värdena, äfvensom värdets nedsättande å utgående behållningar till gångbara pris. Orsaken till den ringa förändring MagasinsFondens Capital-öfverskott visar sig hafva undergått vid slutet af år 1828, jemförelsevis till 1826 års, härrör af de höga pris, hvarefter Magasinslnrältningens åt CreditivFonden upplåtne spanmalsbeliållningar blifvit sistnämnde Fond påförde och hvarigenom förvalt ningsouikostnaderne blifvit i det närmaste betäckte.
Detta är den förmildrande §, hvarifrån den sednare författningen utgått, och har således hvarken den första eller sednare författningen afsett någon spärrning, som skulle hindra communicationen inom landet annorlunda, än att de skulle vara under den uppsigt, att icke smittan finge kringspridas; och då det icke varit omöjligt i andra länder att föra varor till smittade orter, utan att de handlande komma i någon sådan beröring med hvarandra, hvarigenom smittan fortplantas, måste det icke heller vax-a omöjligt här. Frih. Ehrenborgh, Casp. Wilh.: Jag hade tänkt att afhålla mig från yttrande i denna fråga, sedan den antagit natur af en blott formfråga, hvari jag så ogerna yttrar mig, synnerligast mot en person, som så ofta visat, att han förstår grundlagarna bättre, än jag förmodligen uppfattat dem. Men då jag vid detta tillfälle tror, att det är nödigt att något mera reda frågan, har jag begärt ordet. Jag anser frågan skilja sig i tvenne delar: den ena, huru Oecon.- Utsk:s afgifna utlåt, skall behandlas, och den andra, huru den af Gr. v. Fersen nu väckta nya motion, ang:de en underd. adress till K. M., skall behandlas. Hvad första frågan angar, anser jag det vara tydligt och klart, att om R. o. Ad. finner de af Frih. Cederström mot TJtsk:s utlåt, gjorda anmärkningar vara af den beskaffenhet att fordra återremiss af utlåt., detsamma då äfven måste återremitteras; men det lärer bero på R. o. Ad. och dess majoritet att afgöra, huruvida Frih. Cederströms anmärkningar äro sådana, att de böra föranleda till återremiss, helst det i annat fall, vid detta såsom vid andra tillfällen, beror på R. o. Ad. att antaga eller afslå utlåt. Detta är första frågan. Sedan den blifvit afgjord och R. o. Ad. beslutat, huruvida R. o. Ad. medgifver återremiss eller afslår eller antager utlåt., förekommer andra frågan, huruvida R. o. Ad. förenar sig uti Gr. v. Fersens motion att, genom en underd. adress till K. M., fästa K.
I plenum d. 20 Dec. förekom denna fråga andra gången och prot:t derom innehåller: »Hr Gr. o. Landtm, yttrade att han, i afseende på denna motion finge fästa lt. o. Ad:s upmärksamhet derpå att då LagUtsk:s Utlåt, öfver Just.Ombudsrmns berättelse i går föredrogs, detta skett af Utlåtit i dess helhet, så att discussionen omfattat såväl den föregående punkten, angide aflöningen för Just.Ombudsm. och hans Kansli, som den sednare punkten, deri Utsk. yttrat sig om Just.- Ombudsmms embets-förvaltning. Ehuru endast den förra punkten hade blifvit af R. o. Ad. återremitterad, men öfverläggningen omfattat Utlåtandet i dess helhet, hade deraf blifvit en följd, att alla under discussionen afgifne yttranden måste åtfölja den beslutade återremissen till Utsk. Såsom yttrande öfver LagUtskis Utlåt, om Just.Ombudsrmns berättelse hade Hr Ribhings anförande således redan, enl. R. o. Adis beslut, blifvit meddeladt LagUtsk. och någon propos. om remiss af detsamma till LagUtsk. kunde således ej vidare framställas, enär, om en sådan besvarades med Nej, det skulle innefatta ett uphäfvande af det beslut, R. o. Ad. redan fattat. Hr Ribbing hade i går sagt, att hans anförande var afgifvet med föranledande af Hr Dalmans motion om Landshigelnstruktm, men 462 Den 28 Mars f. m. äfven såsom sådant kunde propos. till remiss ej göras, enär R. o. Ad. redan vid föredragningen af Hr Dalmans motion, efter en längre discussion, förklarat densamma afslutad, och således en ny discussion i ämnet icke i anledn. af Hr Dalmans motion finge upstå.