Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Banko, myntskatten deruti inberäknad, hvilken utgör omkring 11 rst. banko för hvarje r.dr silfver; minskande kostnaden till En sk. 2 rst. banko pr r:dr specie, för det silfver, hvilket icke kommer att utmyntas. Den ränta, som för åren 1845 och 1846 kommit Banken till godo å innestående medel hos Bankens hus i Hamburg, utgörande, efter afdrag af stämpel och porto, 46,453 m:k 1 '/å sk. Hamb. Banko, har ökat silfvertillgången. I händelse denna tillfälliga inkomst icke varit att beräkna, hade hvarje r.dr silfver kostat Banken 4 76 rst. banko mera, eller Två skillingar 5 Te rst. samma mynt. Bäntan åter för nästlidet år 1847, uppgående, efter afdrag af stämpel och porto, till 31,862 m:k 13 ‘/a sk. Hamb. Banko, har icke ingått i förestående utredning. Om denna summa, i banko förvandlad, på del under alla 3 åren inkomna silfret fördelas, minskas kostnaden med nära 3 7, rst. banko pr r:dr silfver; hvadan hvarje sådan r:dr utöfver myntvärdet kostat allenast En skilling 9 V3 rst., eller, då myntskatten icke afräknas, 10 s/j rst. banko. Utskottet instämmer i vitsordande af den varsamhet och skicklighet hvarmed vexelköp för Bankens räkning blifvit verkställda. Den betydliga tillväxt Bankens metalliska kassa sedan sista Biksdag vunnit, om ock befrämjad genom de då fattade beslut, bör likväl tillskrifvas dels förnämligast de under tiden inträffade gynsamma förhållanden, då liflig afsättning egt rum af både jern och trädvaror, utförseln af spanmål på det hela öfverstigit införseln, och Svenska handelsflottan haft god fraktförtjenst, dels ock i någon mån den tillfälliga vexeltillgång, söm varit en följd af hypotheks-föreningars utrikes upptagna lån, en förening af omständigheter till lättnad för silfverköp, som sällan torde kunna förväntas. § 9. (Banko-Fullm.
— N:o 197. med förslag till sammaujemkning eller voferingspropositioner i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut uti åtskilliga till Riks-Statens Åttonde Hufvud-Titel hörande frågor. XI. B. 4, 5. A. G. U. 85. A. 115. U. 120, 129. E. 356- — N:o 198. i anledning af erhållen återremiss å de i Memorialet N:o 182. föreslagna voterings-propositioner. XI. B. 4. 6. — N:o 199. med förslag till voteringsproposition uti fråga om förbättrade aflöningsvilkor m. m. för Arméens och Flottans Läkare samt Provincial-läkarne. XI. B. 4. A. 6. U. 120, 129- E. 116, 356. — N:o 200. i anledning af erhållen återremiss å åtskilliga i Memorialet N:o 173 föreslagna voterings-propositioner. XI. B. 4, 6- U. 120, 129. E. 179. U. 288, 303- E. 306- — N:o 201. i anledning af erhållen återremiss å en punkt i Betan - 195 kandet N:o 167, angående reglering af Statens 9:de Hufvud-Titel. XI. 13. 4. A. 6. E. 401. Stats-Utskottets Memorialer, Betiinkanden och Utlåtanden: — N:o 202. i anledning af väckt fråga om tillökadt Tionde-anslag till Domkyrkan i Hernösand. XL B. 4- A. 7- E. 356. — N:o 203- i anledning af Kongl.
Man har visserligen anfört, att Norge åtnöjt sig med en surtaxe äf 15 francs per hektoliter, samt att Italien har betingat sig en ärtnu lägre surtaxe; men dessa exempel sakna tillämpning på våra förhållanden. I Norge är nemi. bränvinstillverkningen icke någon för landet naturlig näring, liksom sidenfabrikationen icke är det i Sverige; ty Norge importerar råvaran, spanmål, och för Italien är ingen lära för import af Franskt druihränvin, eftersom Italien sjelft är det land, der, näst Frankrike, den största tillverkning af drufbränvin eger rum. Man skall kanske säga, att jag gjort mig skyldig till en stor motsägelse, då jag först förklarat, att jag hyllar frihandelsprincipen, och sedan tvekar att göra bränvinshandteringen fri. Men är verkligen denna sistnämnda handtering i samma ställning sorn andra näringar? Om man i afseende å andra varor 408 Den 8 Februari f. m. hyser frihandels-åsigten, alt man bör skaffa sig möjligen bästa vara till bilögaste pris, oafsedt hvarifrån man hemtar dem; vill man verkligen detta resultat äfven lör bränvinet? Eller är det icke bland oss en allmän önskan, att, om vi icke kunna slippa denna vara, vi åtminstone må tillverka den inom landet, och att, om den derigenom blir dyrare, detta snarare är ett godt än ett ondt! Så tycks man åtminstone på högsta ort tänka; ty i K. M:ts Propos. vid denna riksdag angående bränvinstillverkningen i riket, deruti föreslås bräuvinsskattens höjande till 75 öre per kanna, hvarigenom landets skattebörda ökas med 2^ millioner, anföres ej något det ringaste annat skäl lör denna tunga, än nödvändigheten att fördyra bränvinet. Om nu dock min farhåga vore grundad, om det Franska drulbränvinet uttränger det Svenska — hur går det då med statsinkomsten? Jo, att börja med, snarare ökas än minskas den, emedan tullen å kanna bränvin är 75 öre, då till verk ningsskat ten blott är 60 öre; men hur länge tror man val, att man gent emot nutidens frihandelsrigtning kan uppehålla en tullsats, motsvarande 150 proc. af varans värde.
Hvarföre har då Utsk. icke gjort detsamma för att behaga frälse-ränleinnehafvare ? Troligen derföre att desse vanligen äro herrar. Så oväldigt är saken behandlad. Jag anhåller om afslag. Gr. Frölich: Den siste värde talaren bar en särdeles förmåga alt tala länge och väl, men som gör del omöjligt för dem, sorn icke hafva samma förmåga att tala väl , att besvara honom på allt hvad han sagt. Jag skall dock efter min ringi förmåga söka upptaga till besvarande en del åtminstone af hans argumenter. Då den värde talaren haft godheten att besvara milt sisla yttrande, har han gjort hvad man kallar ett hopp, då han säger, det jag yllrat mig på ett sätt, som ville jag bevisa riktigheten at StatsUtsl:s betänk. endast ined BondeSt:s bifall dertill, eller att BondeScs bifall skulle ådagalägga att rättvisan blifvit skiftad lika åt begge parterna. Jag anförde deremot Bonde.St;s bifall blott derföre, att ledamöter inom detsamma äfven funnos, som icke ansågo för sin fördel att få denna förändring i span måls - Den 4 November e. m. målsräntornn. Den värde (almen sjelf hav sedermera ingått i undersökning derom och anförde exempel på bönder ifrån Östergöthland o. s. v. Ku är påtagligt, att provinser finnas, iler i allmänhet en större, förmögenhet råder, der missvexler sällan inträffa och der spaninåhprisen äro för det mesta stahla; i en sådan provins kan det för räntegifvarne vara indifferent alt betala med spanmål, isynnerhet om de hafva tillfälle att få aflemna sin säd, då vägume äro goda, och en tillfällig penningebrist gör att de hellre vilja lemna spanmål än säd. Detta bevisar dock icke, att ju olägenheterne pä andia orter kunna vara större, och jag har blott velat ådagalägga genom anförandet af BondeStts beslut, att äfven bönder från det län, som Hr von Hartmansdorff åberopat, icke yttrat eller vidblifvit den satsen, att det vore en större fördel alt bibehålla leverering in natura, efter de bifallit betänkandet.
Disputation befinnes af Kellgren löjlig, liksom i mycket annat, så äfven deri, att den hade räknat Frese bland skalder af värde. Ännu några år längre fram (1785), sedan Leopold hunnit värfvas till bundsförvandt och medarbetare, se vi detsamma lagdt Regnér till last, och den arme Frese, i en uppsats af Leopold, ånyo framhafd att begabbas. ”Man vet” (säges här på spe), ”att liksom Trievald var en Svensk Boileau, var vår store Frese en Svensk Rousseau.”58 Sannolikt nedlät sig ingendera, äfven under sin följande lefnad, att bevärdiga Freses Dikter med ett ögonkast. Hvad? om de kunnat gissa möjligheten af en efter blott ett halft århundrade kommande dag, då till och med ”en af de Aderton” skulle påstå, att Jacob Frese är en större skald, än den fransyske styltgångaren? Utan tvifvel hade de trott verldens sista tid, eller åtminstone en ny ”medeltid,” vara i antåg. Vid härmed gifna teckning af den ursprungliga Stockholms-Posten, bör kanske bifogas: att den, visserligen, icke skrefs af Kellgren ensam; men af honom allena styrdes. – Mot sjelfva karakteristiken bevisas ingenting af små undantag, der någon grannsynt efterspanare torde uppleta skymtar af högre och grundligare åsigter. Då man vet, att redan i de första årgångarne en och annan uppsats härrör från den både i Christendomskunskapen och Tyska Litteraturen mera hemmastadde Bergklint, kunna dylika spridda afvikelser från allmänna stråkvägen lätt förklaras. I årgången 1779 (N:o 69) läsa vi till och med en ”Ode till Christus”, undertecknad med namnet J. H. Kellgren. Den angifves vara en ”öfversättning”. Man kan ej tillbakahålla den fråga: hvarför träffas här under en öfversättning det namn, som icke, i denna tidning, plägade utsättas under skaldens originalpoemer? Var det en åtgärd, hvarmed Utgifvaren ville högtidligt ådagalägga sin betviflade christlighet? – Men de fromma i landet läto ej lura sig.
Jag vill blott omnämna en punkt, nämligen Ulug-tschat, den första kinesiska orten och Kinas gränsfästning mot Ryssland. Det är en fyrkantig lermur med runda torn i hörnen. Garnisonen utgöres af 80 soldater, af hvilka en del äro kirgiser. Jag frågade efter kommendanten och fördes af en mängd kinesiska soldater till hans hus, som var beläget inom fästningens murar. Efter att hafva passerat ett par gårdar med verandor med skriftecken och målningar, inträdde man i en liten mörk och fuktig våning med stampadt jordgolf. I det innersta rummet satt Choang-Darin eller kommendanten, en stor, fet och skinande man med stångpiska och stora, skägglösa läppar. Han var klädd 1 en blågrön röck, öfver hvilken han bar en brun väst utan ärmar. Han bjöd på te och vattenpipa och var mycket vänlig. Samtalet leddes med tillhjälp af tvänne tolkar; den ena öfversatte från ryska till kirgisiska, den andra från kirgisiska till kinesiska. På kvällen återgäldade han besöket och skänkte mig därvid ett stort fettsvansfår. Jag bjöd honom på cigarretter, kognak och chokolad, och vi hade en mycket treflig afton kring elden i min kibitka. Den 14 december anlände jag till Kaschgar. Själfva staden försvinner innanför en väldig mur med fyrkantiga, pyramidformade torn, utanför182 EN RESA FRÄN TEHERAN TILL KASCHGAR. hvilken det ryska konsulatet är beläget. Här tillbringade jag 10 angenäma dagar hos konsul Petrovskij, som är en fullständig vetenskapsman och äger ett präktigt bibliotek, ett utmärkt teleskop, samt en meteorologisk station, där sedan 5 år dagliga observationer anställas af kosacker. 50 kosacker höra nämligen till konsulatets beskydd. Under Prschevalskij ' s vidsträckta resor i Ostturkestan var det äfven Petrovskij, som försåg honom med tidningar, bref och böcker och genom sina kosacker och kurirer befordrade Prschevalskij ' s bref. Ända till slutet af Tang-dynastien i io: de årh.
Vid öfvervägande aF detta mål, hafva Riksens Ständer icke funnit sig af de allmänna grunderna för den, rörande afskedade Civile Lön* tagares Pensionerande , sednast utfärdade Författning, vara hindrade att vid särskildte förhållanden, och der ett billigt afseende pä en sann förtjenst så fordrar, ifrån samma Författning medgifva undantag; och då härvid förekommer, 34ö Underdåniga Skrifvelse^ att Kammar-Rätts-Rådet Ekelund, vid den tid,' då nu gällande Pensions-Författning utkom, var nära 70 år gammal, och redan hade, oberäknad tjenstgöringen i lägre grader, under 30 års tid bestridt dess innehafvande Lands-KamererareSyssla, samt städse med nit oell skicklighet sina åligganden fullgjort, men Kammar-Rätts-Rådet, som egt anledning hoppas att vid hela LandsKamererare-Lönen för lifstiden blifva bibehållen, nu i följd af tillkommen förändring i Pensions-Författningarne, icke skulle vid dess upphinna höga ålder och bebor, att efter en så nyttigt använd tjenstetid, njuta en sorgfriare lefnad, kunna lemna Sysslan, utan känbar saknad a£ medlen för sin utkomst; så finna Riksens Ständer sig, af dessa särskilda omständigheter, föranlåtne, att lill E. K. M:ts Nådiga godtfinnande i underdånighet hemställa, att det undantag från tillämpningen af 1819 års Författning kunde för Kammar-Rätts-Rådet Ekelund ega rum, att han, vid afskedstagande!, måtte få tillgodonjuta hela dess å Stat innehafvande Lands-Kamererare-Lön, såsom Pension för dess öfriga lifstid. Riksens Ständer framhärda etc. Underdåniga Skrifve!sen 341 N:o 134.
Majit i underdånighet inkomma med förslag till reglering i fråga om tjenstbarheternas framtida upphörande, för hvilket förslag, utom de i Kongl. Brefvet den 29 April 1830 till då förordnade Kommitterades efterrättelse upptagna särskilda punkter, äfven borde komma i öfvervägande och beräkning följande omständigheter, nemligen: l:o) huruvida, derest Bruksegarne för framtiden befriades från den dem hittills åliggande ovilkorliga förbindelse att svafveloch vitriol-tillverkningen ständigt fortdrifva, äfvensom från skyldigheten att å utsatt ställe till Kronans disposition emot fastställd låg betalning fritt leverera det bestämda qvantum svafvel af 156j skeppund, en sådan dem beviljad förmån då borde Kronan tillgodoberäknas till afkortning å tjenstbarhcterna eller den för dem ifrågakommande ersättning; - Ståts-Utskottets Utlåtande N:o 202. 3 2:o) om icke, i stället för den vid Dylta, enligt Kongl. Brefvet den 3 Juni 1824, ännu medgifna lösningsrätten efter visst bestämdt pris utaf Kongl. Majits och K ronans tiondedel af svafvel-, vitrioloch rödfärgs-tillverkningen, antingen nedsättning af sjelfva tiondebeloppet eller fullkomlig eftergift deraf kunde Bruksegarne för framtiden medgifvas, emot viss lämplig afräkning derför å frisocknarnes tjenstbarlietcr eller blifvande ersättningen för desamma; 3:o) huruvida icke, i sammanhang med förläningarnes framtida indragning och upphörande, Bruksegarne kunde och horde, efter derom till Rikets Ständer, jemlikt 77 § Regerings-formen, aflätande nådig Proposition, försäkras om fullkomligt fri dispositionsoch eganderätt till svafvelgrufvorna och det gamla kronobruket vid Dylta med tillhörande egor, likasom till all annan deras lagligen förvärfvade egendom, så att någon vidare stadfästelse af förut angående bruket gifna nådiga Resolutioner aldrig vidai-e skulle behöfva ifrågakomma, eller Bruksegarne någonsin vara underkastade andra vilkor vid sjelfva bruksrörelsen, än de för lika beskaffad egendom i allmänhet gällande lagbestämmelser; dock sådant allt med det uttryckliga vilkor att i stället för köpeskillings erläggande till Kronan, såsom vid öfverlåtelsen af andra kronobrulc eljest egt rum, den såmedelst vunna, för Bruksinnehafvarne väsendtliga, förmånen skulle, efter viss antagen lämplig grund, vid regleringen af tjenstbarheterna Kongl.
B:ko R:dr 1: 11. 8f och för ett drängedagsverke 21. — inom Kristianstads län: för ett ökedagsverke B:ko R:dr — 46. 10. och för ett drängedagsverke 17. 5. samt inom Malmöhus län: för ett ökedagsverke B:ko R:dr 1: 15. 2. och för ett drängedagsverke — 18. 5. För hvarje af de särskilda kungsgårdarne och boställena hade derefter förhållandet uppgifvits sålunda: Lilla Bjurum : Öfverstesäte vid Westgötha-regemente, hade sig underlagde 6tI mantal, fördelade i sju arbetslag, hvilkas arbelsskyldighet blifvit, på grund af Resolutionen den 22 Juni 1798 hvilken såsom arbets-kontrakt tjenade till efterrättelse, uppskattadt att motsvara 153 öke-, 628 dränge-och 133 qvinno-dagsverken. Vid beräknande af penningevärdet å dessa dagsverken bade, med afseende å den på stället varande goda tillgång på legde arbetare, medel-markegångspriset icke ansetts böra tagas till grund, utan dervid i stället följts de derunder i allmänhet gångbara priser, nemligen 1 R:dr 8 sk. banko för ökedagsverke med 2:ne hästar och karl, samt å drängedagsverken dels 21 sk. 4 rst. eller nära lika med markegången, dels i allmänhet 18 sk. dels äfven 12 sk., och hade, efter dessa grunder, värdet å ifrå gavarande dagsverken blifvit uppskattadt till sammanlagdt 407 R:dr 40 sk. banko.
Dock det kan i det hela göra mig detsamma hvad de här tro om mig; jag förutser nästan med säkerhet, att de förr eller senare måste bli försäkrade om att jag ej är moslim, genom folk som sett mig i sällskap med kristna. Men jag må nu gälla för det ena eller det andra, så skall jag dock efter någon tid besöka deras moskéer. Abdolkhalik, som går mig tillhanda i allt, har redan skaffat mig en egen sorts tjenare, sedan jag derförinnan på denna korta tid förafskedat 3 tjenare. Han är en man af omkring 50 år, har fordom (för 4 år sedan) haft sin egen bod med allehanda slags essencer, rosenvatten &c., som han sjelf destillerat, men nu kommit på förfall. Han förstår sig på allehanda, ej allenast hushållsgöromål, såsom att laga mat och tvätta med mera, utan är äfven kunnig i historier och el ahadith; så att han på sätt och vis är min tjenare, vän och lärare. Om morgonen kl. omkring 9 kommer till mig en Arabisk musicus, som lär mig blåsa flöjt. Den Arabiska flöjten Nai är helt olika vår, ty ehuru jag hemma hos oss äflats länge och väl med musik, har jag nu i flere dagar fått sitta och arbeta på att få ljud i den Arabiska flöjten. Så får man alltjemt börja med abc. Middagstiden, då min flöjtblåsare shekh Dawod lemnat mig, kommer en annan shekh, som läser grammatica med mig; vid 'asr kommer en ung man som lär mig skrifva, och vid maghrib, då jag gjort min måltid, går jag ut, sitter i bodarne och spatserar litet; om aftonen en stund efter 'esha går jag antingen att höra någon muhaddit eller konsert i något privat hus, eller har jag några af mina grannar hos mig på thé eller kaffe. Du ser sålunda att jag är väl inrättad och väl upptagen hela dagen. Ehuru jag redan så länge varit här, har jag hittills ej färdats mycket omkring, ej ens ännu besökt de närbelägna pyramiderna. Jag hade i början nog göra med att litet orientera mig i denna särdeles villsamma stad.
Utanför porten hade de tre en liten öfverläggning under tiden. När Bobbe kom utför trapporna, hörde han Segerpiils hesa, sluddrande stämma: “Nej fan — låt oss focka af pojken — det är så förbannadt genant — hm — “ Jo, det var snygga kamrater. “Ja, du går väl hem och lägger dig, bror Stenson“, deklamerade Linde. “Tjenis på dig! Tack för i kväll!“ “Adjö!“ Både Linde och Segerpiil tryckte hans hand så hårdt och trofast, som hade det varit frågan om ett afsked för lifvet. “Hör du, Bobbe, låna mig ett par krisch till i morgon“, bad Flunsen. “Du får dem säkert igen då!“ Bobbe var ursinnig och skulle gärna velat neka, men tyckte, att det skulle se så futtigt ut. Han tog upp en tvåkrona och lämnade. “Tack skall du ha och godnatt med dig!“ “Godnatt! “ Han stod kvar och såg efter dem. De gingo öfver torget och utför Storgatan. Det hade kommit på honom en känsla af bitterhet och grämelse. “Framtidens hopp“, “ljusets riddare“, “idéens fanbärare“, som tågade åstad att skörda sina lagrar i gränderna! Och med ens stod det för honom som en omätlig skam att ha tillbringat aftonen i detta sällskap. Ungdom, intelligens, kamratskap bubblor, skimrande bubblor allt! Han skulle velat kasta sig ner på marken och skratta så gält och hånfullt, att han väckte hela den förstockade staden till lif. Och så skulle han skrika högt och öfverljudt, att det var lögn, lögn, lögn alltsammans. “Sjungom studentens lyckliga dag“, ljöd det nedifrån gatan, två höga rusiga stämmor och en ansträngd och hes. En härlig illustration! Den sången från sådana läppar! Månne han i morgon åter skulle få se den tjocke teologen på terrassen med nya testamentet under armen? Eller — om han inte hade någon föreläsning — kanske han gick att helsa på fästmön för omväxlings skull! Och Linde! Säkert skulle han mot aftonen då själf-föraktet dunstat bort, vara lika redo att bryta en lans för idéen och ljuset.
Bih. till R. St. Prot. 1841- to Sami. 1 Afd. Ilo 874 Expeditions-Utskottets Förslag till und, Skrifvelse j N.o Tull värde. Qvantitet för Tullber. Inf -Tull. R:dr s. r. Glas: Bouteiller, Burkar och Flaskor, på hvilka varor inkomma och som icke, enligt serskildt stadgande i Taxan, inbegripas uti vigten för tull-beräkningen . Chemiska R;dr F F 1 S" ri ri r. a a R:dr F S. ri r. a. 60 — Fenster1) hvitt 20 band 16 32 40 — 2) grönt 6 32 — 24 — Ljuskron1 skålp. - 4 2 32 Optiska: lösa och oinfattade . monterade: Glasögon och Lorgnetter 1 skålp. iooR:d v. 25 20 andra slag 100 R:d v. 5 _ F ri a. Spegel-, rå och oslipade eller så kallade glasämnen 100 R:d v. 15 slipade, ofolierade . 100 R:d v. 20 folierade 100 R:d v. 25 2 Ur1 skålp. 12 andra slag, hvita eller färgade, 1 - ej specilicerade Glasflusser: 1 skålp. 1 24 — oslipade 1 skålp. 18 ___ 3 slipade eller ritade 1 skålp. 3G 7 — Glasgalla i skålp. 8 12 — GlasskärJ eller Krasglas 1 lisp. F ri tt _ 8 7 — Glete eller Glitt, alla slag Glober 1 skålp. F 1 ri a. F ri a. — 7 G Granat-äplen 1 skålp. — 1 G . 7 6| Granat-äple-skal j 1 skålp. — i 6 — |- Graias d*Avignon, se Färger. Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, N.-o 377.
Sålunda hafva kommitterade, såsom vilkor både för ett närmande af de begge Rikenas tulltariffer och för möjligheten att i svenska tulltaxan tillämpa den regel, att tulltariffen bör lemna fullt tillförlitlig och betryggande anvisning om beloppet af all afgift, som vid en varas ineller utförsel skall erläggas, föreslagit, alt de härstädes, jemte tullafgiften, utgående särskilta afgifter, dels lill handelsoch sjöfartsfonden, dels ock, under namn af tolag, till städerna, måtte såsom särskilta beskattningstitlar upphöra, emot godtgörelse af lullmedlen, samt innefattas i den tullsats, Kongl. Majlis Nåd. Prop. JV? 81. 8 sorn för varors ineller utförsel genom taxan bestämdes; i hvilket hänseende kommitterade närmare utvecklat både olägenheterna af dessa särskilta afgifter och sältet, hvarpå det föreslagna utbytet af desamma kunde bringas till verkställighet. Vidare hafva kommitterado i sammanhang härmed underdånigst hemställt om anbefallande af erforderliga undersökningar för reglering af jemväl till städerna utgående vågoch stämpelpenningar, äfvensom af de s. k. dragarepenningarne. Uti redogörelsen för de allmänna grunder, sorn vid sjelfva tulltaxeförslagets uppgörande blifvit följde, hafva kommitterade, bland annat, erinrat om den härstädes på sednare tiden varsamt beträdda öfvergången från det länge hyllade prohibitivsystemet och huruledes man baft den tillfredsställande erfarenheten, att ingen loflig näring dervid funnit sig illa.
Vid detta Utskottets yttrande är det ganska svårt att framställa anmärkningar, emedan det nya Förslaget till Förordning 54 Den i April f. m. ej är Betänkandet så bifogadt, att man kan säga, hvilka uttryck Utskottet föreslår; och jag ber derföre Ridderskapet och Adeln ursägta, att jag mäste uppehålla Ståndet med yttranden, som synas mindre sammanhängande; men jag tror att anmärkning bör äga rum äfven vid detta Moment; ty det finnes ej någon laglig skyldighet att förevisa Arfskiften inför Domstol. Det är först, då det blir fråga oni någon laglig åtgärd eller tvist, som det, i följd derutaf, uppvisas, och då måste det först ovilkorligen charteras. Det är på denna grund jag anser det vara orätt, att lägga en sådan afgift på Arfskiften. Den kan ej anbefallas, om Arfvingarne sins emellan komma öfverens; ty då kommer aldrig skiftet att synas. Af samma skäl tror jag, att hvad MorgongåfvoBref angår, stadgandet kan vara öfverflödigt. Afgift deraf kommer nu sällan i fråga, då sådane nu mera ej brukas, hvarföre den helt och hållit kunde upphöra. I afseende på en inom BondeSlåndet gjord Motion af Riksdagsmannen Norberg, hvarom Utskottet yttrat, att Utskottet skall söka genom en förändrad ordställning närmare bestämma meningen, har Utskottet tillsatt ordet hälftenbrukare bland underhafvande. Jag tror, att om man satte: äfvensom LandtT>onder j, A'rendatorer och Förvaltare, blefve Redactionen rigtig. Som det nu står, är den det icke, emedan ordet hälftenbrukare ej är nog bestämdt. Det kan finnas tre - Den i April f. m. 55 dings och fjerdingsbrukare. Hvad åter angår i3 §. 6:te Mom. skulle jag anse, att det borde förblifva vid hvad hittills är stadgadt, och att Utskottet borde förändra sitt förslag, för att få det till likhet med hvad förut varit. Utskottets Betänkande i denna del lyder sålunda: