Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kan detta verk bära sig med egna medel, utan tillskott från Slaten, så tror iag man vunnit hvad man ursprungligen med dess inrättande afsett. Så bar man betraktat saken i andra länder, då man nedsatt portot. Man har sett, att korrespondansen visserligen minskats de första åren, men sedermera ökats så betydligt, att man då återfått hvad som förut förlorats. Hvad angår principfrågan, och ått, genom förändringen, göromålen för Postverkets tjenstemän komma att ökas, så är meningen, att just lätta dessas göromål genom det likformiga portot och isynnerhet genom införande af frimärken, till hvilka vi framdeles komma. Jag anhåller om bifall till Utsk:s förslag. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Hvad nyttan af förändringen angår, anser jag den ligga icke i någon besparad utgift eller ökad inkomst, utan i en förökad beqvämlighet för korrespondenter och de tjenstemän, som hafva bestyr med brefvens afsändande. Minskade utgifter, visar förändringen genast, att den icke medför, utan snarare någon minskad inkomst för Statsverket. K. M:s Propos. afsåg, att, i öfverensstämmelse med R. St:rs beslut vid 1851 års Riksdag, en öfvergång till ett uniformt eller lika postporto skulle kunna beredas utan upoffring af Statsverket, att postportot skulle bestämmas till 4 sk. för ett visst afstånd och 6 sk. för afstånd derutöfver, och att när, innan ett likformigt porto är bestämdt, inkomsterna stigit så betydligt som de visa sig hafva benägenhet att göra, så att utgifterne kunna betäckas, först då skulle det enda portot af 4 sk. införas. Nu hafva inkomsterne under sednare åren stigit, och man hoppas, att när postportot blir mera jemt, skall korrespondansen än vidare' ökas. Det är likväl ovisst, huruvida endast denna åtgärd skall kunna åstadkomma en ökning, större än den, som korrespondansen i alla fall genom sakernes gång visat sig hafva; men hvad som enl. min åsigt är alldeles bestämdt, är att en ökad beqvämlighet upkoramer, enär korrespondenter icke behöfva beräkna portot, som erfordras för olika afstånd.
Jag tror således att Serskildta Utsk. i detta fall riktigt och grundlagsenlig! upställt voter:s-propos:n. Gr. Lagerbjelke säger visserligen att, i fråga om afgiftens användande, Serskildta Utsk., ifall det ansett afgiften vara af bevillningsnälur, bordt sammanträda med SlatsUtsk., men då Serskildta Ulsk. icke gjort delta och Utskis förfarande blifvit gilladt af 3 Stånd, enär de, på Utsk:s framställning, fattat beslut i afseende å skattens användande, så torde lagligheten af Utsk:s förfarande ej vidare kunna ifrågakomma. Den ifrågavarule afgiften kan, enl. mitt förmenande, icke betraktas annorlunda än såsom t. ex. kurhusafgiften, hvilken, i afseende å dess användande, har samma beskaffenhet som bränvinsför - 54 Den 28 Oktober f. m säljnings-afgiften ; men jag har aldrig höll ens ifrågasättas, ali icke frågan om kurhusafgiflen skulle behandlas på samma sätl som alla andra bevilluingsfrågor. Jag gillar således, alt Disk framställt BondeSl:s beslut såsom nej-propos. emot de öfriga Ståndens, men hvad deremot särskiljandet af frågorna om utskänkningsoch utminuterings-afgifterne angår, förenar jag mig om den tanke, Gr. Lager-bjelke uttryckt, och motsätter mig således icke återremissen, för så vidt den afser att bereda rättelse i hvad Utskis Mern. derom innehåller. Frill Raab, Adam Christian: Lika med Gr. Gyldenstolpe finner jag, att då Talmans-konklavens ledamöter varit af en annan mening än Serskildta Utsk. och denna mening redan blifvit biträdd af 2:ne Stånd, det torde vara fruktlöst att söka motsätta sig den åsigt, som sålunda gjort sig gällande. Jag skall derföre icke heller bestrida den äskade återremissen, men det torde likväl tillåtas mig att 'framlägga de skäl, på hvilka Utsk. grundal sitt åtgörande.
Från den bröt han bort det som han icke behöfde och skulle nu ersätta hjulet med en rund glasskifva. Han hittade ett innanfönster. Med en qvartsflisa skar han ut rutan. Men nu skulle den bli rund och få ett hål midt i. Med ett nyckelax satt han och bröt ut flisa efter flisa, ibland icke större än ett sandkorn; detta tog många dagar. Rutan blef rund. Men hur skulle han få hål? Hål i en glasruta. Han gjorde sig en drillborr. För att få bågen bröt han sönder ett paraply för att komma åt ett hvalfiskben och tog en violsträng till lina. Sedan repade han i glaset med qvartsen, fuktade med terpentin och drillade. Men han märkte ingen framfart. Då, när han märkte sig så nära målet, förlorade han tålamodet och besinningen. Han skulle forcera hål med ett sprängkol. Rutan sprack. Då kastade han sig på sin säng, magtlös, utmattad, hopplös. I harmen blandade sig också en förnimmelse af fattigdom. Hade han bara haft pengar! Han kunde gå utanför Spolanders magasin på Vesterlånggatan och se på de kemiska apparater der funnos. Han undrade hvad de kostade, men vågade aldrig gå in och fråga. Hvad tjenade det till? Han fick aldrig några pengar af fadern. Sedan han hemtat sig från motgången skulle han göra det ingen gjort förr och ingen kan göra: ett perpetuum mobile. Fadern hade omtalat, att ett stort pris var för länge sedan utsatt för uppfinnaren af det omöjliga. Det var något som lockade honom. Han kombinerade ett vattenfall, som drog en pump, med en Heronskälla. Fallet skulle sätta pumpen i gång, pumpen skulle åter draga upp vattnet och Heronskällan hjelpa till. Han måste nu ut i vindskontoret och göra razzia. Sedan han brutit sönder alla möjliga ting för att samla material, började arbetet. En kaffekokare fick släppa till ett rör, en sodavattensmaskin gaf reservoarer, dragkistan gaf beslag, byrån träd, en fågelbur lemnade jerntråd, en ampel blef en af bassängerna, och så vidare. Dagen var inne då afprofningen skulle ske.
Lika med afdelningens majoritet trodde jag likväl, att då det ur flere synpunkter måste anses nyttigt både fiir Rikets Ständers Bank och för den i Banken låntagande jordbrukande allmänheten, att Riksbankens belåning af landtfastigheter till Hypotheks-föreningarne öfverflvttades — borde äfven det vilkor göras för kreditivens beviljande åt Hypotheks-föreningarne, att desse sednare derigenom skulle blifva skyldige att elier vissa bestämda grunder och emot ömsesidigt betingade förmåner successive öfvertaga Riksbankens utlåning på fastigheter, samt att, i följe deraf, inom sig upptaga äfven hittills uteslutne mindre fastighets-egare. Men då afdelningens i nu angifna syftning affaltade förslag af Utskottets majoritet Klef förkastadt, torde numera vara för sent att söka arbeta för dess antagande i sin helhet, och jag har derföre här blott velat anföra detsaminas innehåll, samt inskränker mig nu till att endast i allmänhet förorda, att den för Hypotheks-föreningarne sökta krediliv-rätt måtte blifva dem beviljad. 2:o I afseende på Utskottets förslag 0111 uppoch afskrifhings-rörelsens införande vid Riksbanken är jag visserligen med Utskottet öfverens derom, alt en utvidgning af Riksbankens verksamhet med denna nya rörelsegren skulle vara både nyttig och nödvändig så väl för Riksbanken sjelf som för den allmänna penningerörelsen i landet; men jag tror, för min del, att de åsyftade fördelarne både säkrare, fortare och i mera betydlig mån hade vunnits, om Utskottet hade gifvit en större utsträckning åt sitt förslag, så att detsamma hade omfattat icke blott en mindre trångt begränsad uppoch afskrif - 92 Banko-Utskottets Betänkande, N:o 3 i. nings-rörelse, än den, som Utskottet nu föreslår att införa, utan jemväl öfriga delar af en vidsträckt och väl ordnad depositions-rörelse'. Utskottets förslag medgifver rättigheten att, emot en ränta af högst 2 procent, å uppoch afskrifnings-räkriing i banken insätta penningar endast åt enskilda personer och för summor, som ej öfverstiga 50,000 R:dr B:ko.
samtidigt rinnor, är en mera än Wirsén, charmanta sessan, en af och kronprinvåra läsaframstående efter en större Karlsruhe Suck finnes bjuda af vår Forssell i af är af hoffotodet allra sefustinnan. Spetsar. B esöket i spetsfabriken, om hvilket jag läste i Idun, väckte till lif en hel här af minnen. Nutid o c h forntid framstodo i skarp kontrast för mitt sinne, fastän jag med forntid menar endast för omkring 40 år sedan. Om därför Idun tillåter att vi, s o m det förr hette i romanerna, taga ett steg tillhaka i tiden, skulle jag vilja tala litet om spetsar, deras tillverkning och användning. Den lilla staden på Vetterns strand med sitt vasaslott o c h sina klosterminnen var » affärslokalen », » kontoret », » lagret », eller hur man ville kalla det. Fattigstugorna och kojorna i omnejden utgjorde själfva fabriken, o c h de små knyppeldynornas lådor voro de behållare, i hvilka spetsarna, icke ringlade sig i hundratals meter om dagen, utan lindades upp nästan tum för tum. Samlades där af » tolfskillingsspessera » &gt;alna för dan », fick man vara storbelåten. Kunde mor » gå te stan en gång i måen » o c h så Karins » udd o c h sta » samt » Annerses s o c - kerudder » godkändes af » frua », j a, då var familjen välmående. Lika säkert s o m balsamin och geranium stodo inom solbrända små fönsterrutor, syntes knyppeldynor om ej stort af annat bohag i rummet. Gamla skrumpna anleten o c h rosiga barnanleten, rosiga trots den ofta knappa kosten, lutades öfver rullen med mönstret o c h nålarna i djupsinnig begrundan, om ej konsten ännu var fullt inne. Kunde man sin udd, var det blott att ramla undan i pinnhögen med vänstra handen och flytta nålarna med den högra, o c h då voro tungorna oftast i lika liflig rörelse som knyppelpinnarna.
Den, som bifaller Ridderskapet och Adelns samt Borgareoch Bonde-Ståndens, i öfverensstämmelse med Utskottets förslag fattade beslut, att tullen å malen tobak eiler snus bör utgå med endast 50 öre skålpundet, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer, enligt Preste-Ståndets mening, införselsafgiften å denna artikel att förblifva vid nu stadgadt belopp, nemligen 55 öre per skålpund. Denna omröstning har utfallit med 68 Ja emot 51 Nej; hvadan Rikets Ständer beslutat i enlighet med Ja-propositionen. 23:(ljc omröstningen. Den, som antager Utskottets af Ridderskapet och Adeln samt Borgareoch Bonde-Stånden gillade förslag om en till 55 öre per skålpund nedsatt tull å tobaksstänger och s. k. karotter, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, hafva Rikets Ständer å dessa tobaksfabrikater, lika med hvad PresteStåndet för sin del beslutat, bibehållit nuvarande införselsafgift, 60 öre skålpundet. Sedan Bevillnings-Utskottets Memorial N:o 15. 9 Sedan en sedel blifvit såsom dubbel kasserad, har denna votering utfallit med 69 Ja emot 49 Nej, hvadan Rikets Ständer beslutat i enlighet med Ja-propositionen. 24:de omröstningen. Den, som instämmer i Utskottets af Presteoch Bonde-Stånden antagna förslag, att å jernoch ståltråd bör stadgas tull af 6 öre per skålpund, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, förblir denna artikel fortfarande tullfri vid införsel. Voteringen har utfallit med 63 Ja emot 56 Nej; och hafva Rikets Ständer sålunda beslutat i öfverensstämmelse med Ja-propositionen 25:te omröstningen. Den som, lika med Presteoch Bonde-Stånden, bifaller Utskottets tillstyrkande af tull till belopp af 8 öre skålpundet å kopparoch annan ej specificerad metalltråd, andra slag, röstar Ja; Den det ej vill, röstar
Då jag vördsamt ber att få yttra några ord i ett ämne af den grannlaga beskaf - Den io April f. m. 43 fenhet, som detta äger, förutsänder jag den förklaring, att jag icke läst en enda af de skrifter, som nu blifvit klandrade. Jag har af personer, till hvilka jag liar förtroende, hört, att de deri nyttjade ordalag jemte framställningens form äro sårande för hvar och en rättänkande Svensk man, sorn är vän af tryckfriheten , Konungamagten och en constitutionel monarki. Jag är således benägen att tro detta omdöme, och, efter att hafva afgifvit denna förklaring, hoppas jag, att R. o. Ad. icke ett ögonblick betvifla!', att ju icke jag lifvas af samma varma nit för laglighet och tryckfrihet, som motionären, fastän jag yttrar den öfvertygelse, att det steg, lian föreslagit, icke är sannt constitutionelt och icke bör vidtagas af en Statsmagt, som bör vårda lagarnas helgd. Representationen är just nu samlad, för att öfverse lagarna och samhällsinstitutionerna och deri tillvägabringa förbättringar samt att ogilla möjligen vidtagna godtyckliga åtgärder och förekomma sådana för framtiden; och nu skulle den ena Statsmagten nalkas den andra med en så godtycklig handling, sorn egentligen uttryckte, att den ansåg lagarna möjligen otillräckliga. Konungen kan vara i de utkomna skrifterna skymfad till sin person, och i sådant fall skulle Konungen, om också Dess ädla tänkesätt och upphöjda ståndpunkt bjöd Honom alt med förlåtande skonsamhet öfverse förbrytelsen, dock göra orätt att lemna den opåtald. Statens sanna fördel fordrar, att lagen göres gällande; och jag skulle tro, att R. o. Ad. eller Representationen icke bör gå lagen i förväg. Det kunde eljest hända, om några kitsliga författare sammansatte sig, att stora deputationer af RiksSt. dagligen finge marchera för att betyga sin ledsnad öfver utkomna skrifter; och ehuru det nu möjligen kunde ske med rättvis anledning och till den högsta personen i samhället, kunde sådant i kommande tider ske i anledning af mindre rättvist bedömande och till mindre höga personer.
I anledning af hvad sålunda upplyst blifvit, har Utskottet ansett sig böra hemställa: det Rikets Ständer genom Skrifvelse hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att vederbörande måtte i Nåder förståndigas, att antingen, innan Rikets Ständers nästa sammanträde, eller, derest sig göra låter, före Rikets Ständers Revisorers nästinstundande sammankomst, afgifva slutlig vid för merherörde krut-expedition, på det Rikets Ständer derefter ml blifva i lilliälie, alt detta balancemål till slutlig pröfning företaga. Slats-UiskoKtts Berättelse IV.-o 3z!>. iS 3: cUnder loppet af år 183r liar försålts inrikes: Salpeter . .. Lisp. i83: Krut . Centner 3,oio: »3. 3o. 4:o Från Kronans förråd hafva, uppå Kongl. Maj:ts Nådiga befallning, ätskillige qvantitete.r krut blifvit utan betalning uUemnade, såsom: enligt Kongl. Brefvet af den 2 April 183 r, omkring tio centner bergskrut till Direetionen för segelfarten emellan Wenern och hafvet, för att användas tilt bergssprängningar vid de arbeten, sorn Direetionen, enligt insänd underdånig arbetsplan, samma år låtit verkställa: enligt Kongl. Brefvet den 3o April 1831, trettio centner krut för Götha Canal-arbetes behof samma år; och enligt Kongl. Brefvet af den 24 Sept. merberörde år, tio centner bergskrut, till disposition af förstbemälde
Alltnog R. St:s beslut skedde i laglig ordning och vann K. M:s nåd. bifall. Men deremot får jag fästa R. o. Ad:s upmärksamhet derpå, att det Halländske utsockne frälset icke var af samma beskaffenhet, som annat vanligt frälse, enär R. o. Ad:s privilegier af 1723 i 10 § innehålla ; ”När Riksens i lagen omförmälte tarf förefalla, alt någon ”contribulion mäste utgöras, skall ej Adelns Landtbönder och ut”sockne frälsehemmanen något påläggas, utan menige R. o. Ad:s ”sorn sjelfve landtgods äga, goda ja och samtycke.” Således är allt utsockne frälse genom denna strof i R. o. Ad:s privilegier af år 1723 i afseende på kontributioner, dit rotering naturligtvis hörer, af helt annan beskaffenhet än annat frälse. Man har fästat sig vid förhållandet i Skåne, der ännu i dag utsockne frälse finnes, som icke är underkastadt ordinarie utan ex - Den 22 Februari. 75 Ira rotering, derföre att R. o. Ad., som sjelfve der landtgods ega, hafva der sagt nej och icke lemnat sitt ja oell samtycke till någon förändring. Af samma skäl kunde, i min tanka, icke Halländske utsockne frälset åläggas rotering utan deras samtycke, som sjelfve landtgods ega. Det torde vara ostridigt alt K. o. Ad:s privilegier af 1723 icke emot 114 § R.F. kunna ändras, utan alla Ståndens samtycke. Allt hvad som är inbegripet under dessa privilegier, när fråga är om jord, måste derföre kallas privilegierad jord och således är äfven utsockne frälset, som i denna § nämnes privilegierad jord.
Dessa förteckningar insändas lill Kongl. Maj:ts befallningshafvande, som eger alt deraf lemna vederbörande del för kontroll och eftersyn. Mantalsoch skaltskrifvare vare dessutom skyldige att, inom ofvan föreskrifne tid, tillställa vederbörande kronobetjent samt de personer, åt hvilka Kongl. Maj:ts befallningshafvande uppdragit försegling af bränvinsbrännings-redskap, enahanda förteckningar å alla dem, som inom socknen sig till bräll vinsbränning anmält; och böra sistnämnde förteckningar i församlingens sockenstuga eller å annat lampi gt ställe anslås. Ofvannämnde förteckningar böra äfven upptaga dem, som vid mantalsskrifningarne anmält sig till begagnande af destilleringspanna, med utsättande af deras uppgifna rymd. § 56. Debitering och uppbörd af afgifterna för bränvinsbränning i i;a klassen ske i sammanhang med debitering och uppbörd af öfriga kronoutskylder. För bränvinsbränning i 2:a klassen erlägges afgiflen till vederbörande krono-uppbördsman förskottsvis för så lång tid af minst en kalendermånad, som bränneriegare!! vill, i enlighet med § i4> sig till bränvinsbränning anmäla. § 57. “Warder bränneri genom vådeld eller annan olyckshändelse, hvarigenom bränvinsbränningen måste för en lid af 8 dagar eller derutöfver inställas, förstördt, och sådant af bränneriegaren lagligen styrkes, må, uppå derom gjord ansökning, Kongl, Maj:ts befallningshafvande, i förhållande lill tiden, hvaraf bränvinsbränning i följd deraf måste inställas, bevilja restitution eller afskrifning af påförd eller erlagd bvänvinsbrännings-afgift. Hör lill Beotlin-, Lajsami Allm. § 58. En procent af den summa, som genom bränvinsbevillningcn inflyter, skall innehållas och till Kongl.
R:dr banko samt icke genom den under mellantiden intill innevarande riksdag verkställda upplåning emot fonderade statsobligationer blifvit godtgjordt, finnes i Riksgälds-kontorets räkenskaper bland dess fordringar och öfriga tillgångar upptaget, ehuru någon godtgörelse för dessa medel icke utan ökad skuldsättning eller anvisandet af särskildt anslag dertill är att förvänta; får Utskottet jemväl hemställa, att dessa medel äfven måtte ur Riksgälds-kontorets räkenskaper a (Töras. För den händelse att, vid siulliga afgörandet af den väckta frågan derom, att bränvinsbrännings-medlen skola ingå till Riksgälds-kontoret, i stället för att, såsom hittills, levereras till Stats-kontoret, denna förändring skulle af Rikets Ständer beslutas, kommer något årligt bidrag från det sednare verket icke alt till det förra afiemnas, utan måste, i sådant fall, en årlig statsbrist-summa al 5,783,800 R:dr å Riksgälds-kontoret anvisas, till betäckande af skillnaden mellan de till Slats-kontoret ingående statsinkomster och de årliga utgifter, Riks-staten upptager. Slockholm den 2 Mars 1858. Reservation: af Herr Bildt, G. 14 StaU-Utskottetf Memorial JM 291. Litt. A. Under 1856—1858 arens Riksdag beviljade samt lill utgående fran Riksgdlds-kontoret anvisade siats-utgifter, utom de till Statens jernvdgs-byggnader anslagna medel. Anslag. Lån. R:dr. ö. B:dr. ö. För inredande af Deras Kongl. Högheler Hertigens och Hertiginnans af Östergöthland våning i det åt Deras Kongl. Högheter upplåtna palats hiir i hufvudstaden, samt till möhler i samma våning äfvensom inventarier för Deras Kongl. Högheters bosättning Fyllnads-anslag till H. K. H. Hertigens af Östergöthland hofhållnings-kostnader för sistlidet år .
Vid samma tillfälle yttrades af en värd Talare ett skäl, som jag icke fruktar blifver upprepadt af någon annan de Indelte Lönernes motståndare; här yttrades, säger jag, något om den lockmat en eröfrande fiende, sorn intagit en Provins, kunde fram - 78 Den 22 December f. m. ställa för dea genom Indelta räntor lönte Officeraren. Jag skulle alldeles förbigå detta yttrande, om ej det vid samma tillfälle framdragne exempel ålade mig att högt förklara, det orsakerne till den åberopade conventionen vid Calix voro af många, till en del föga kände slag och att man, långt ifrån att här upptaga en händelse af denna olyckliga beskaffenhet, bör, i min tanka, snarare, af skyldig beundran för det mod, den ihärdighet och den sjelfförsakelse, som, både under detta krig och efteråt, så allmänt visades af gamla Finska Armeens Officerare, aldrig nämna denna tappra Annee, utan att dervid foga en gärd af aktning.—• Åtankan af dess trohet i döden, är hvad jag åtminstone bär lifligast uti ett tacksamt minne. Här har yttrats att Befälets löning icke egentligen hörde till Indelningsverket, blott dermed är samtidig. Hvad menas med delta ord: Indelningsverket? Det är colleetivt, innefattande begreppet om den Samling af särskilte IndelningsVerk, hvilka under Carl XI:tes Regering Regementsvis sammanfattades, och dermed menas således allt hvad sorn uti dessa af Konung Carl XI underskrifne Verk stadgas. Det torde må hända ej vara öfverflödigt uppläsa sjelfva början till ett sådant. —. Originalets ord bära säkraste vittnesbörden om saken. ”GenerallndelningsVerk och Rulla D en 22 December f. m. 79 ”öfver Uplands Infanterie Regemente un”der Öfversten Välborne Georg Johan Wran”gels connnando pä dc Hemman och Rän”tor, som af de dertill förordnade Commis”sarier tid och annan, äro så väl Öfver”sora Underofficerare med flere till
I min tanka är den förmånligaste fiyttningstiden säkrast funnen dä den frägsn beswaras: hwilken tid af äret en Landtman möjeligen kunde utan stor förlust umbära til och med allt stt tjenstefolk? förmodeligen mätte det wara den, dä åkerbruket och de fleste göromäl, som om Den 8 Juiri. 8Z wären erfordras blifwit siutade; dä jorden merendels, utom kärr och mosiar, är för härd til nägot nptt arbete, hwilket säledes dels mäste, i anseende til brukets beskaffenhet, dels kan, ertan särdeles olägenhet täla upskof; dä all producerande jord är uti sit flor och alla märter uti bästa wäxt; dä kreaturen äro ute eller kunna släppas wall. Denna enda tid af äret inträffar nära midsommar lika uti hela Riket. Landtbrukets wigtigaste göromäl widtaga strax derefter, och fortfara sedan beständigt hwarje dag; hwarje ärstid sedan är för den idoge Landtmannen af mycket warde. Wid flyttningstidens utsättande, synes ej allenast de jordbrukare böra komma i fräga, som wid denna näring lägga egen hand, utan ock dcn betydande del, som mäste öfwerlemna sit jordbruk til tjenstefolk. Wid sädd och skörd skulle detwälhafwa den bästa inflytelse, at den eller de, sorn derwid nyttjades skulle ock derföre answara och redowisa; en wärdslösket i handteringcn, felaktiga upgifter och deraf följande missräkningar, skulle härigenom förekommas, och alla anledningar til undskyllan wara betagne. Denna ärstid är ock för en Landtbo beqwämligast at hämta sit folk, hwars lynne, palitelighet, drift och öfriga större eller mindre duglighet man ock nu hunne tilräckeligen at känna, innan den tid kom, dä man aldeles berodde af dem. De betänkligheter som upstätt emot denna flyttningstid äro i synnerhet at aflönlngstiden skulle inträffa en tid, enär Landtmannen har 84 Den 8 Julik. bär mindsta tilgäng.
Ar s^nes böra göras oberoende c!erl>f, om, af tillfälliga anledningar, Urtima Riksdag under mellanliden inliäffar elier ieke. intages denna förändring, lian nägon gillig betänkligbet ej mola deivid, all mera ändamålsenligt, än bittills, betämma Urtima Riksdags verkningsfält, livilket da ingalunda bebökver vara sä ulslräokl, all derigenom i yelfva veibel uppbäfves ätskillnaden emellan Helima oelr Raglima Riks,lag. Knär, enligl Orundlagen, Rikets 8länder l^estämma dagen, dä de lill Raglima Riksdag skola 8ammanlräda, men konungen kallar till Helima Riksdag, lror kongl. Naj:l, all Rikets 8länder8 oon8lilulionelIa kunelioner, i förra kaliel utsträckta lill a!!l, 8om kan ulgöra föremal kor Repre86lllalionell8 förbandlingar, dsremol, i 8enare fallet, böra in.8kränka8 lil! de ärender, 8orn koiamleda Riksdagen oell af konungen framläggas, med bibeliällande likväl gf R.ikels 8länder8 räll all älven da väcka frågor, 80m röra Llandens en8kildla angelägenlieler, nela derom besluta. kong?. Naj:l, 8om, genom denna framställning, lror Lig gä nationsn8 önskningar lill mötes, vill bärigenom lill Rikets Ltänders Orundlagsenliga bebandling koreslä följande, del8 frän ofvanstående grunder omedelbart bärll^tande, dels oek deraf föranledda ändringar oell lillägg uli Regerings-kormen oell Riksdags-Ordningen.