Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Der ulskänkningsrätlighet för gästgifveri blifvit uppsagd inom den i § 12 bestäm da tid, ege socknenämnden, om den så för godt finner och derest ej å sockneslämma, som två söndagar å rad blifvit pålvst, annorledes beslutas, att vid den auktion, som nyss sagd är, liv ulskänkningsrätlighet, med utsättande af stället för dess utöfning, i den uppsagda rättighetens ställe, på enahanda sätt utbjuda och auktionsanbuden pröfva. § 16- Försäljnings-året räknas för stad från den l Oktober och å landel från den t November. § 17- Vid beräkning, sorn är i § 8 för stad föreskrifven, må kannetal icke sättas för minuthandelseller utskänkningsställe under 800, och vid beräkning, sorn är i § 12 för gästgifveri å landet föreskrifven, icke under 400. Ej heller får auktions-anbud, som enligt § 10 eller 15 för hvartdera slaget af handel anlages, understiga i stad 800 eller å landet 400 kannor. § 18. Så i stad som å landel utgöres afgiften vid minuthandel med 25 öre och vid utskänkning med 40 öre för hvarje kanna af del bränvin, som enligt § 8 eller 12 beräknadt blifvit eller hvarför afgift enligt § 10 eller 15 åtagen är. § 19. Årsafgift för minuthandel med och utskänkning af bränvin skall för hvarje halfår förskottsvis erläggas och inbetalas till vederbörande uppbördsman. § 20. Den, som sin rättighet till minuthandel med eller utskänkning af bränvin i stad en gång uppsagt, må ej till dylik försäljning ånyo vinna rättighet annorledes än i § 10 medgifves. Har för gästgifveri å landet rättighet lil! bränvins utskänkning en gång blifvit af egaren uppsagd, må den icke kunna för gästgifveriet åter förvärfvas. Gästgifvare må 344 ExpeditionsUIskot le Is Förslag till anderd.
N:o 25, i anledning af väckta motioner, angående dels domstolarnes ombildning, dels Hofrälternas utflyttning, dels ock rättegången och arbetssättet i sistnämnda domstolar, återremitterades, på grund af gjorda anmärkningar, Utskottets tillstyrkande pag. 40 jemte dervid fogade förslag till förordning, hvaremot Ridderskapet och Adeln biföll hvad Utskottet i öfriga delar af detta betänkande tillstyrkt, hemställt och föreslagit. 304 Prot.-Utdrag dan 4, 6, 7 och 12 Juni 1851. Från Högloft. Ridderskapet oell Adeln. S. D. Vid förnyad föredragning af Bevillnings-Utsliottets den 21 oell 24 sistlidne Maj på bordet lagda betänkande: N:o 5, angående tullbevillningen, beslöt Ridderskapet och Adeln, alt, med bifall lill såväl Utskottets hemställan, pagina 6 och 7, angående upphörande af de, i 24 § af underrättelserna till gällande tulltaxa, Svenska sjöfarten på aflägsnare orter beviljade förrnåner af lindring i tull samt handelsoch sjöfarts-afgifter, som ock Utskottets tillstyrkande pag. 17, angående aflåtande af en underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t, i fråga om vigtförtullning af vin och andra spirituosa, för framtiden fastställa nu gällande tulltaxa, med endast följande undantag: l:o Utskottets tillstyrkande, i fråga om artikeln Röcker, bifölls; 2:o införsels-tullen å Katie bestämdes att, såsom, Kongl. Maj:t föreslagit, från och med den dag, då tullindringarna komma att upphöra, utgå med 3 sk. per skålpund; 3:o Utskottets tillstyrkande att, i fråga om Bomulls-, Kamel-, Kamulls-, Ivardullsoch Streichgarn, vid rubrikerna ”färgadt” må tillägas orden ”eller tryck,” bifölls. 4:o Utskottets utlåtande, rörande artikeln Gutta-perka, bifölls. 5:o
Hvem skall visa på de fina gamen TJtaf kärlek mellan våra land? — » Jag har tänkt mig, » säger han i ett « När barnavännen dog. r J privatbref af den 17 april 1896, » att hvarje barn borde hafva en skyddsling, o m också blott en kattunge eller en blomma i krukan eller en liten syster, men alltid något, som medför ansvar. Utan detta ständiga ansvar fruktar jag att alla goda föresatser i dag befinnas i morgon bortdunstade i barndomens blå luft. » Denna tanke blir så småningom en älsklingstanke hos den vördade åldringen. Ä n n u senare, den 22 februari 1897, skrifver han därom: » Man kan ej begära af barn, att de skola förstå den fullkomliga, omfattande kärlek, som så mången äldre icke förstår. — Barnaögat ser alltid det enskilda först; därför är t. ex. djurskydd i sin helhet ofattligt för barn, de behöfva koncentrera sin kärlek på en bestämd skyddsling. Låt dem själfva välja en sådan, hvarifrån som helst; nog växer kärleken ut från det minsta frö. Men just detta frö behöfves, ty vanan att själft uppväxa under andras skydd och vård alstrar hos barnet mycken själfviskhet. » I ännu ett annat bref af mycket färskt datum — d. 1897 — återkommer Topelius till denna sin älsklingstanke: » Jag återkommer till mitt förslag om skyddslingar, men så att detta icke blir obligatoriskt, utan frivilligt. Kärleken växer ut som ett frö från en till alla, och Guds kärlek skall vara utgångspunkten. Gif barnet ett svagare att beskydda, och det skall tilltala dess ädlare känslor, på samma gång barnet, själft så svagt, känner sig smickradt att kunna beskydda en ännu svagare » I en liten uppsats eller saga, kallad » Änglarnas julklapp) », utvecklar Topelius utförligt sitt program. Han låter änglarna rådgöra o m, huru de bäst skola leda de små människobarnens sinne åt det goda. Hittills ha de lärt barnen att förstå det rätta och vilja det goda, men att göra det goda, så långt ha de än ej kommit.
Efter det 7 December i83y, inhemtut, att Rikets Ständers samma år församlade Revisorer, uti Prolocolls-Utdrag af den 24 nästförutgångne November, till Banco-Fullmägtige afgifvit yttrande, i afseende på ett af Fullmägtige, den 20 Juli nämnde år, fattadt beslut, rörande återgång af åtskillige, under året, afslutade Contracter, om lefverering af dels Silfver, dels Guld till Banken, samt af det hos Rikets Ständers Revisorer, den 24 November i83y, förde särskildta Protocoll befunnits, att omförmäldte yttrande icke uti 183^ års Berättelse till Rikets Ständer intagits, utur det skäl, att tiden, inom hvilken de i Contracten medgifne förskotter skulle åter ,4 - bäras, icke tilländalupit, vid den tidpunkt, till hvilken dåvarande Revisorer •sträckt. Deras granskning af Banco-Fullmägtiges Protocoll; så och efter det undertecknade Revisorer, vid genomgående af de hos Fullmägtige från den i5 September 1837 förde särskilde Protocoll, i frågor, rörande den reela Fondens vidmagthållande erfarit, att o'f vanberörde förskotter, vid slutet af sistnämnde år, till fullo ingått, och följaktligen något hinder numera icke möter för yppandet af så väl Banco-Fulhnägtig-es, som förutvarande Revisorers öfverläggningar och beslut i ämnet, anse Revisorerne sig nu böra förhållandet för Rikets Ständer framlägga: Banco-Fullmägtige hade, under år 1837, afslutat Contracler, dels, den 10 Mars, med Herr H. L. Hesse i Altona, om Silfver till ett värde af 150.000 R:dr Silfver-Specie, efter Svensk myntberäkning, samt med Hrr Schön & Comp. och Bohnstedt J:r härstädes, om Silfver eller Guld till ett värde af 100.000 Silfver-Specie-R:dr, dels, den 25 i samma månad, med Handelshuset D. Carnegie &
Efter en af de mångfaldiga eldsvådor, som öfvergått Wenersborgs stad, befanns bland de afbrända egendomarne en, som var nyss såld, och som var brand försäkrad till ett belopp betydligt öfverstigande dess värde. Arfvingarne efter den siste säljaren bördade då det nedbrunna huset, oell genom att upbära brandförsäkrings-beloppel förvärfvade de sig ett par tusen rdr. Icke kan sådant vara på något sätt rätt eller passande. Man försvarar bördsrätten med att säga, att den nr en ärevördig inrättning, emedan den är så gammal, och att hvad förfädren stiftat, skola icke deras efterkommande uphäfva. Men alla menskliga institutioner äro underkastade samma lagar, som gälla allt annat i naturen, eiler att börjas, utvecklas, hinna sin mognad och derefter aftyna och bortdö. Institutioner och lagar kunna under en viss t ida period vara särdeles goda och visa, men hvilka, sedan de förhållanden, som framkallat lagarna, uphört eller förändrat sig, kunna blifva i hög grad skadliga; och detta tror jag just är fallet med bördslagarne. Genom alt ändra lagar, stiftade af fäderne, göres derigenom icke något, klander emot deras vishet; man utsäger endast att förhållanderne blifvit förändrade. Härvid kan jag icke underlåta att fästa upmärksamliet å ett uttryck, som ofta begagnas. När man talar om förfäderna, kallar man dem »de gamle.» Einnes i detta uttryck någon förnuftig mening? Vid talet om »de gamle», så kau man icke mena individernas ålder, enär förfäderna i allmänhet icke upnådde högre ålder än hvad som nu sker. Man måste således åsyfta menskligheten i sin helhet. Men icke kan man kalla mensklighelen i en tidigare period för äldre än den, som lefver i en sednare tid. Detta strider mot allt sundt begrepp; de som stå närmare menniskoslägtets barndom, kunna väl icke vara äldre än vi, som äro längre ifrån densamma. Man talar äfven mycket om förfädrens vishet. Jag tror dock att tnenniskortias vishet kan vara densamma på en tid som på en annan, och den sanna visheten ligger just uti att rätta och foga sig efter de bestående förhållandena.
Som, efter hvad Utskottet numera inhemtat, de å Stats-Verkets inkomster anordnade och uti förrberörde fyra punkter upptagne summor af tillsammans i8,o5i R:dr sk. 6 rst. B:co redan äro vordne vid liqvid emellan Statsoch Riksgälds-Contoren till afföring befordrade, får Utskottet på det sätt förändra sitt i förevarande hänseende förut afgifne yttrande, att Utskottet hemställer, att den skedde afföringen af desse utgiftsposter måtte af Rikets Ständer godkännas. 2:0 Utskottets uti 7—14 pimklerne gjorde hemställanden, att åtskilliga af Kongl. Slals-Contoret utaf under händer hafvande medel verkställde utbetalningar till liqvid af kostnader i och for Fattigvårdsoch Kyrkolags - 8 . Stats-Utskottets Utlåtande^ N.o 175. Comitéerne, den i Nåder förordnade Comité för reglering af Unions-förhållandena samt 1843 års Revision öfver Rikets Eletnentar-Läroverk, uppgående till ett sammanräknadt belopp af 7,33a R:dr 33 sk. 8 rst., måtte, vid nästblifvande liqvid emellan Statsoch Riksgäldsverken, å Statsinkomsternes öfverskott afföras, bar af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet bifallits, men af Bonde-Ståndet afslagits. Borgare-Ståndet har återremitterat nyssberörde 8 punkter, i följd af den inom Ståndet gjorda erinran, att då, på sätt Herr Norins reservation innehåller, redovisningen för de uti dessa punkter omnämnda utgifter icke varit föremål för Rikets Ständers Revisorers granskning och en partiell revision af Utskottet icke kunde anses instämmande med Grundlagens mening, afskrifningen af samma utgifter ännu icke borde ega rum. Då likväl Utskottets yttranden i dessa delar blifvit af tvänne Riks-Stånd godkände, har Utskottet funnit sig böra | samma yttrande vidblifva. 3:o Öfrige punkter af betänkandet, N:o 80, äro af samtlige Riks-Stånden bifallne.
Di n 22 Juli e. rn - Jag anhåller om Eders Excelleuces och Hö glo fl. Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet i delta ämne, sorn annars, oiu det f j nu afhjelpes, nog hardt drabbar håde mig och flera som iråkat samma bela* genhet. Herr von Heyne: Jag instämmer uti Herr Grefve Mörners yttrande, att den ut» väg Höglofl. OeconomieUtskottet föreslagit, k m uppfylla ändamåletblott att Kongl. Majus Nådiga Bref i detta amne anses sorn provisionel! och icke läggande hinder för en hillig och jemn fördelning i hela Riket, utan att man bibehåller föreskriften, att Roteringen vid ansvar icke får öfverstiga det i hvarje provins för gamla Roteringen bestämda Hemmantalen föreskrift sorn icke har någon grund i den af mig upplästa §. af OeconomieUtskottets Betänkande 1810. Vid Friherre Cederströms yttrande, får jag anmärka, att hvad Skånska Frälsehemman angår, torde de åtgärder, som äro bestämdt vidtagne för deras Rotering,' innefatta billighet; men hvad Säterierna i Skåne beträffar, böra de visserligen med öfriga Säterier i Sverige njuta lika rätt och friheter. För öfrigt instämmer jag med de Herrar, som yrkat återremiss af Betänkandet, ii3o Den 22 Juli. c. m. Herr Berghman, Ambrosius Magnus: Då Riksens Högloft. Ständer den 13 April 1810 uttryckligen förbehållit sig [hvartill de ock hade rå*tt] att framdeles yttra sig öfver den provision* lia Extra Ro ter i ogen, må t. te den val icke kunna vara detn belägen. Alt hastverk vanligen äro ofullkomliga, bevisar denna provi,-ion* lia Rotering 1 aila provinser, äfven i Vermland, hvarest jag för min del väl ej liar skäl att klaga.
Maj:ts nådiga proposition om ett bidrag af 66,666 r:dr 32 sk. från skogsplanterings-kassan, att användas till förefallanda behof, af skäl, att Utskottet ansett nämnde kassa böra oförryckt bibehållas till de dermed afsedde ändamål, hvaribland premiers utdelande till den enskilda, som i afseende på sina skogars vård visade serdeles omtanka; likväl och som ifrågavarande kassa hel och hållen står under Kongl. Maj:ls nådiga disposition, samt vederbörande läns-slyrelser och hushållnings-sällskaper icke lära underlåta att hos Kongl. Maj:t i förevarande hänseende göra de framställningar, hvartill omständigheterne kunna föranleda, finner Utskottet sig icke böra tillstyrka Rikets Ständer att, i anledning af förevarande motioner, vidtaga några serskilda åtgärder. Stockholm den 27 Mars 1848. JVi 115 Alik. till Exp.-Utsk. den 28 Mars, kl. 11 t. m. Utlåtande, i anledning af väckt motionangående ränta å en väder mjölqvarn vid Broby rusthäll i Östergöthlands län. (I. A.) Från hederv.
Hr Printzensköld, Carl: Jag har med synnerlig tillfredsställelse erfarit, huruledes det H. SlatsUtsk. vid afgörandel af detta ämne haft i åtanka den tjensteman, hvars rätt varit af berörde afskrifning beroende, och då det är jag som är denne tjensteman, kan jag, såsom tillika ledamot af R. o. Ad., icke underlåta att begagna mig af detta tillfälle för att till Utsk. hembära min tacksamhet, för det Utsk. icke genom ett obetingadt bifall till den K. propostn förnärmat den rätt mig lagligen tillkommer, utan densamma reserverat. Föredrogs, men bordlädes ånyo, uppå derom af flere ledamöter gjord begäran, LagUtskts d. 13 sisth Juli på bordet lagda betänk. N:o 39, i anledn. af K. Mts nåd. propos. om antagande af ny vexellag. Frih. Cederström: Sedan LagUtsk:s betänk. N:o 39 blifvit på flere ledamöters begäran för andra gången bordlagdt, hemställer jag till det H. Ståndet, om icke det vore lämpligt att låta med behandlingen af della ämne anstå, intilldess BorgareSt. derutinnan fattat sill beslut. Jag är öfverlygad att 11. o. Ad. skall pä desto säkrare grunder kunna bestämma sitt omdöme i ämnet, efter inhemtande af BorgareSt:s i denna fråga på sakkännedom och erfarenhet grundade beslut. Sådan är äfven anledningen för min vördsamma framställning. Uppå af II. Ex. Hr Frih. o. Landtm., i anledn. häraf framstäld propos., beslöts att med pröfningen af LagUtsk:s nu ånyo bordlagda betänk. N:o 39 skulle anstå tills Vällofl. BorgareSt. fattat sitt beslut i ämnet och samma beslut blifvit R. o. Ad. meddeladt. Vid föredragning af Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s d. 30 sisth Den 2 Augusti. 79 Juli pä bordet lagda utlåt.
I alla fall synes mig föga skäl förefinnas för den farhåga, att presterskapet skall öfverlastas med alla dessa skollärare, ty för att kunna erhålla en sådan befattning erfordras en särskild examen och för presterne en ännu svårare, hvilken sednare skollärareelever icke gerna underkasta sig. Det beror dessutom på konsi - Den 12 Juli. 35 storium inom hvarje stift, att tillse, det icke flere adjunkter blifva antagne, än sorn för pasloraterne är nödvändigt, och i alla täll tror jag icke, att någon prestman vill åtaga sig skollärare-befattningarne emot åtnjutande af endast de dertill anslagna obetydliga lönerne. Hr von Hartmansdorff: Jag befarar, att hvarken Gr. Sparre eller Hr Rääf hafva med erforderlig uppmärksamhet genomläst Utsk:s förslag, emedan deras betänkligheter i annat fall, tvifvelsutan skolat häfvas. I betänk, heter det: ”att R. St. hos K. M. i und. anhålla om de förhöjda tjensteårens upphörande och stadgande af blott enkel meritårsberäkning; dock ali en sådan förändring icke må vidtagas förr än R. St. blifva i tillfälle att åt nämnde lärare anslå den lönetillökning, som för de olika tjenstegraderne, af hvilka några måste, mera än de andre såsom blott exspectantssysslor betraktas, må pröfvas skälig; med iakttagande deraf, att så snart dessa löner kunna förökas, dåvar. innehafvare af närande tjenster må höras och sig yttra, huruvida de äfven vilja för sin tid de förhöjda löneförmånerne heldre antaga emot åtnjutande af endast enkel årsberäkoing, eller om de, utan lönetillökning, intill sin afgång, önska att bibehållas vid den högre meritårsberäkning, som i redan innehafvande fullmakter kan vara dem tillförsäkrad”. Den prestman, som icke innehar annan befattning än alt endast på söndagar förrätta gudstjensten, har således rättighet, att vara skollärare, och då är ju de värde talarnes önskan uppfylld.
In fidem protooolli, Albert Munck. Onsdagen den 12 Februari 1851. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 6 prot.utdr. för d. 8 dennes. Öpnades Hrr Elektorers lista vid val af en ledamot i Bevilln:sUlsk. att inträda under den ordinarie ledamoten n:o 177 Frih. von Knorring, Volrath, från och med denna dag beviljade 3:ne veckors ledighet; och befanns, dertill hafva blifvit utsedd: N:o 563. Hr Wulfrath, Fullm. Hr von Hartmansdorff, August Edvard. 392 Den 12 Februari. Uplästes elt af Hr Ulfsparre, Sigge, inlemnade så lydande mern.: Med anledn. af min nödvändiga närvaro vid min gård på landet, och nu i okunnighet huru länge jag der nödgas vara, föranlåles jag afsäga mig det förtroende hvarmed jag blifvit hedrad, att vara Bänkman uli. 9:tle B'änkm:s-Jfd:n, samt Suppleant uti Statslltsk.; och anhåller jag dessutom, att det oaktadt fä behålla min riksdagsmannarätt. R. o. Ad. lemnade till denna anhållan sitt bifall, hvarefter H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, anmodade Hrr Elektorer att sammanträda för att utse en Suppleant i StatsUlsk., i st. f. Hr Ulfsparre. Uplästes lill justering och godkändes följande från Exp.Utsk. inkomne förslag till R. Sits underd. skrifvelse!- til! K. M.: N:o 9, angtde sammandrag af författningar i afseende på kringvandrande gesäller och andra icke bofasta personer; INto 10, med anhållan att K.
Mast icke skulle beswäras med en altid obehaglig pröfning af enskilde förhällanden och behof, samt att Riksens Ständers mening wore blott, att Allmänna Magasins Inrättningens Räkenskaper skulle, lika som Stats. Werkets, wara stälde under en sadan allmän granskning af Riksens Ständer och deras Rewisorer, som 50. och 68- §- Li Riksdags. Ordningen föreffrifwa; Hwaremot Riksens Ständer ställe i underdänighet förbehälla sig att Magazins DirectionenS Protocoll och öfrige Handlingar mä lemnäs till deras Rewisorers kännedom, pä det Riksens Ständer af desi berättelser wid nästa Lagtima Riksdag mä kunna hämta tillförliteliga anledningar att om Allmänna Magazins.Inrättningens framtida stick eller beständ »vidtaga de beslut, som en dä »vunnen erfarenhet gillade och dä warande omständigheter fordrade. Ut - LlS Dep z October. Utskotten hafwa härjemte ansett det emed. lertid wara lämpligt, att den i Riksens Ständers underdäniga Skrifwelse omförmälte Berättelse och Tableau mä, sä fort det föx hwarje . är läter sig göra, af Magazins Dircctionen genom trycket utgifwas. Utskotten, som af hwad Magazins-Directionen och Stats Beredningen i öfrigt andragit, ej funnit anledning att nu tillstyrka nägvn L widare förändring i de grunder för Allmänna Magazins Jnrättninge-ns styrelse och förwaltning m. m., som Riksens Ständer uti deras ofta äberopade Skrifwelse af den 25 nästförflutne April hos Kongl. Maj t i underdånighet anmält, hafwa trott sig böra hemställa, om icke Riksens Ständer skulle hos Kongl. Maj:t i underdänighet anhälla, det Kongl. Maj:t i Räder täcktes wittaga nödige anstalter att nämde Inrättnings förändrande organisation ifrän och med nästa är kunde taga sin början; hwariqenom ordning och redighet i Räkenskaperna och Wcrkets öfriga förhällanden skulle winnås.
Och samhallet sjalf ar för honom liktydigt med ett stort kotteri, utmärkt af partiintressen, af imitation, af stillastå- ende, brist på initiativ och först och sist den i kotteriet fångna individens brist på själfprbfning, ett falskt förtroende till sig själf. Man har p&amp; senare tiden gjort inånga angrepp på Ibsen. Fru Helena Nyblom har i en uppsats om honom g %tt s&amp; långt, att hon vill bestrida honom snille ocli poesi, en paradox, som från en så poetisk natur som hennes gent emot Per Gynts dilctare knappast Iran fattas annat än soni ett behof att förfäkta en tes qzlalzd rnerne. En mycket skickligt gjord uppsats i en norsk teologisk tidskrift har sökt bevisa, att Ibsen uppsatt snillekulten som sitt högsta ideal. Stödd pk val valda brefutdrag, finner den teologiske författaren hos Ibsen idel egoism, fattar honom som en föresprikare för ett fåtalsvälde af begåfvade andar och samlar samhällsfientliga uttalanden ur lians enskilda meddelanden till vänner, där lian uttrycker sitt förakt för den politiska humbugen. 4 Meii hvad Ibsens människofientlighet betyder a r innerst hatet mot egenrättfärdighet. Sanning och ärlighet är, om man .s&amp; vill, en dogm, en fanatisk fundamentalsats i hans personlighets religion, ögonblicksstämningens öfverdrift, kampens öf veriliiiag liar han intet emot, blott den är uttryck af personligliet. Obändig natur blef därför för honom bättre än tamt jasagaiide, och därför blef sanning och ärlighet hans lösen. Och nar han s i g sig omkring, fann lian ämbetsman, som uppfattade sig själfva som orakel och o&amp;tkornliga för frestelser, ofelbara i sina egna tankar; ej ett ärligt ord, ej en stark personlighet, det ena som det andra förlwäfdes under iilslcvärda fonner af artighet och grannlagenhet hiinsyn, a d s l a för följderna betog karakteïerna all iippriktighet. Denna saiiningslidelse blir hos Ibsen iiågonting liårclt.
Södra stambanan: tvänne alternativer, båda utgående från östra ändan af Finja sjön i Kristianstads län och sträckande sig, det ena genom Lagadalen förbi Göta ström och Tenhult genom Jönköping till sjön Stråken i Skaraborgs län, det andra öster om det förra förbi sjöarne Möekeln och Salen till Nässjö och Tenhult, der detta alternativ sammanfaller med det förra. Vestra stambanan: från Katrineholm i Södermanland förbi Vestra Wingåker, Halsberg, Porla och Bodarne till Töreboda vid Göta kanal i Skaraborgs län. Östra stambanan: från Katrineholm öfver Norrköping, Linköping och Mjölby till Nässjö i Jönköpings län, der den sammanfaller med östra alternativet för Södra stambanan. Norra stambanan: från Stockholm öster om Sigtunafjarden till Upsala och Sala, med tvänne alternativer derifrån till Gefle-Dala jernväg, det ena furbi Avesta och \ Hedemora till Korsnäs, det andra förbi Brunnbäck och Garpenberg utmed sjön Grycken till Robertsholms station. Nordvestra stambanan: från Porla på Vestra stambanan öfver Degerfors, Kristinehamn, Karlstad, Norselfven vid sjön Frykens utlopp, sjön Wermelen till Arvika och riksgränsen i grannskapet af Eda glasbruk, der linien möter den från Kongsvinger mot samma ställe utstakade Norska jernvägen. 11 Föreningsbanan emellan Norra och Vestra stambanorna: tvänne alternativer, det ena utgående från Avesta på det vestra alternativet för Norra stambanan och det andra från Brovallen på det östra, båda sammanfallande vid Broarne och derifrån med sträckning öfver Engelsberg norr om sjön Åmänningen till Gunnilbo, Nyhammar, Björlcasjön nära Linde samt Frövi station på Orebro-Arboga jernväg. Föreningsbanan emellan Orebro och Askersund: från Orebro till Halsberg samt från Gatugårda på Vestra stambanan förbi Skyllbergs bruk till Askersund. Utsträckning af Gefie-Dala jernväg frän Falun: tvänne alternativer, det ena öfver Stråtenbo till Forshufvud och det andra från Stråtenbo till Insjön i Åls socken. Jernvägens dragande genom hufvudstaden.