Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vänjen aldrig edra barn vid att få pengar till » snask ». Det är så vanligt att få höra småttingarna komma och bedjande säga: » Mamma, får jag en slant »; och lika vanligt är svaret på frågan, hvartill den skall vara: » Jag ska ' köpa karameller ». Betänken blott, ett öre om dagen gör 3 kr. och 05 öre för året. Bättre då, för att vänja barnen vid att spara till nyttiga saker, att visserligen ge dem en slant, men låta dem genast stoppa den i sin sparbössa och spara ihop till någon sak, som mamma ändå måste köpa dem. Saken blir kanske dess värdefullare, när de få den genom egen sparsamhet. Jag har nu sökt att så mycket som möjligt gå till botten med saken. De män, som taga del häraf och vilja vara rättvisa, kunna väl ej hafva något att inväuda mot de poster, som äro påförda de dagliga utgifterna. E n verklig erfarenhet har afvägt dem, de äro ej öfverflödiga, men ej heller något svältsystem, ty däraf tager man bara skada. I detta fall äro vilseledande uppgifter att mycket beklaga. Det tinnes nog män, som äro goda och förståndiga, men många äro ock6å både oerfarna och orättvisa. Vi skola ej gifva dem vapen i händerna att föra krig mot sina egna hustrur. Ytterligare några ord om fotvandringar. Själfva utgångspunkten för dessa råd är emellertid sådan, att man af många skäl bör inlägga en gensaga däremot. A. K — m vänder sig särskildt till eleverna vid våra flickskolor. Härom är naturligtvis ej annat än godt att säga, ty visst är, att längre och kortare vandringsturer ej nog lifligt kunna rekommenderas för vår ungdom såväl den manliga som den kvinnliga. Blir denna vana rotfäst hos vårt folk, då skall frukten bli god och mångfaldig, hälsan stärkas, rådigheten ökas, klemigheten försvinna samt fosterlandskärleken stärkas och ökas. Dock, den sista och ej minsta vinsten, den förlorar man i väsentlig mån genom att följa A. K — m ' s råd. Författaren säger nämligen: » Vi vilja genast säga, att vi af många skäl välja att sätta Norge i första rummet såsom det för fotvandringar mest lämpliga land. Att Sverige sättes i andra rummet, beror därpå, att här ännu icke är på långt när så mycket gjordt för turistlifvet som i broderlandet.
IV. B. 347. A. 361. — N:o 52. i anledning af väckt motion om förvarande af en del utaf bankens redbarheter å Carlsborgs fästning, IV. B. 347. A. 362. V. E. 3. — N:o 53. i anledning af väckt motion om ingifvande af belöning åt Gravören Akerberg för aflemnadt prof på nytt sedelmynt. N:o 54. i anledning af ett afgifvet förslag till förändrad organisation af Banko-verket samt reglering af dess tjenstemanna-personal. IV. B. 605. V. 38. A. 72. — N:o 55. i anledning af återremiss af Utlåtandet N:o 17, öfver väckt motion om ökade löneförmåner för bankens tjenstemän inom 3:dje tjenslegraden. IV. B. 605. V. 38. A. 72. — N:o 56. i anledning af väckt motion om ett anslag å bankens stat för en elev hos slereotyperingsoch tryckeri-föreståndaren i banken. IV. B. 605. V. 38. A. 72. — N:o 57. med underrättelse om Riks-Ståndens fattade beslut, i anledning af Utlåtandet N:o 47. V. B. 113, 157. A. 169. VI. E. 197. — N:o 58. i anledning af gjord ansökning om eftergift af öfverränta å ett af f. d. Handlanden C. G:son Bagge i Banko-discontverket upptaget lån. V. B. 113. A. 157. — N:o 59. i anledning af Färgaren U. W. Arnbergs ansökning om eftergift af öfverränta å disconllån. V. B. 114. A. 157. — N:o 60. i anledning af erhållen återremiss, i vissa delar, af Betänkandet N:o 42, med förslag till reglering af bankens låneoch creditiv-rörelse. VI. B. 105, 108. A. 128, 167.
Den brist, som derefter uppstår i betäckandet af omkostnaderna, uppgår alltså till R:dr 383,817: 76. Som likväl länet blifvit upptaget till belopp af 7,600,000 Th-r, motsvarande, såsom ofvan är nänmdt, i R:mt, 20,266,666 R:dr 67 öre, och de härå anvisade summor endast uppgå till 20,000,000 R:dr, hvadan af de upplånade medlen förefinnes ett öfverskott af » 266,666: 67. visade sig bristen vid sistlidne års slut utgöra blott R:mt R:dr 117,151: 9. Detta förhållande bekräftas ock af 1859 års redogörelse, enligt hvilken, på sätt förut blifvit omförmäldt, de vid 1859 års slut utbalanserade tillgångarne uppgingo till R:dr 1,683,829: 67. Transport: 1,683,829; 67. — 46 - Transport: 1,683,829: 67. hvaraf ränteoch amortissements-fonden ägde >>_ 600,980: 76. hvadan återstoden utgjorde R:dr 1,082,848: 91. Då nu utaf den vid 1856 och 1858 års riksdag bestämda lånesumma af 20,000,000 R:dr blifvit utbetalde: under år 1857 R:dr 4,370,000: — » » 1858 » 7,810,000: — » » 1859 » 6,^280,000: — eller tillhopa R:dr 18,800,000: -— så att deraf vid sistlidna års slut återstodo » 1,200,000:
Maj:ts IVäili^a bäirordninA sk den 19 December 1827 stadZar, varda krän bofället aksölidrade, oell, 8ä80m ledande under förenämnde liruk, i .lordeboben antecknas med 8ädan till Xäs LunASAärd utAaende ärliA afgäld, 80m brukseAarne erbjudit; livadan oell dä det enda8t vöre i körebommande kraAor om pä vi88 tid skeende jordsksöndriiiA frän boställe, scnn det ämbetsverk, under Ilvars allmänna värd oeb in8eende bo8tället är 8täldt, ^kiloin 7 § ak DöAStberörde 1'örordninA, kätt 8iA uppdraZet att, dä skäl dertill 1inne8, aksöndrinAen tilläta oeb välboren betämma, ^Vdvoeats-bäseals-Iämbetet liöll kore, att denna kräAa om bskeläAenlleternas aksöndrande frän bo8tället kör all framtid borde till IvonAl. Maj:ts Xädi^a pröfning öfverlemna8, bvarvid Dmbetet tillika Il6M8täIIde, om ieke, i fall aksöndrinAen tilläte8, liskläAenIieterna, sä80>n fördelade emellan 3:>le bruk, borde säsom 3:ne serskilda läAenbeter i dordeboken upptaASs; 8ä bakvs ej mindre Dormsjö, Klosters oell Stjernsunds brukseAsre, än äkven XronokoZden i orten, öoställs-Direetionen oeb KonAl» Majits öefallninAsbafvande ökver 8»mma memorial blifvit börde oeb, i serskildt skrikna yttranden, förklarat siA iebe bakva nä^ot att erinra emot bvad ^dvoost-liseals-Kinbetet i okvsnberörde mätto köreslaAit.
Då jag nu åter hör, att sig så förhåller, förstår jag icke annat, än att de värda Ledamöters mening, som åsyfta bidrag af allmänna medel till Sillfiskets befordran, också blifvit bifallen; ty Utskottet hade verkeligen tiLstyrkt, att ett sådant biträde skulle vid inträffande behof kunna äga rum. Jag ber nu, att få återkomma till det egeDteliga ämnet. Statsoch BancoUtskotten antogo såsom generelgrund, att MyntCapitalet för epoken emellan denna Riksdag och den följande skulle blifva i det närmaste oförändradt. Denna grundprincip ledde tili en annan, nemligen den, att allt hvad som till Banken inflöt, skulle derifrån åter utgå. Dessa båda hufvudgrunder, bestämd*, påkalla naturligtvis i fortsättning den frågan: ^huru »kall 362 Den 8 Junii /. m. detta eke? det hade visst varit lättare, att få stanna vid de 2:ne första hufvudgrundernee bestämmande; men det hade utgjort blotta theorien af ämnet , icke tillämpningen. Det var den, som påkallade frågan om de tillgänglige medlens fördelning, och det var då man kom i nödvändighet, att urskilja de serskilt» Näringsgrenarne emellan, då man ej kunde eller ville göra hela tillgången till en Låneklump under Discont-vilkor, såsom olämpligt och skadligt. Det är den omsorg man i denna del iakttagit, som nu klandras. Man måste tillse, huru förlägenheten genast kunde afhjelpas; men penningarne derföre icke på osäkra händer bortkastas. Det ges en ansvarighet inför det allmänna i denne del, som är vigtig. Med Odlingslån får man ej betala gammal skuld: man skall dermed göra ny odling. Odbngslånet allena bör ej utgöra fonden för Odlingsföretaget, utan blott en dekderaf. Sålunda, i det samma man erhåller ett nytt Odlingslån, ingår man i en affair, som kräfver nya tillgångar och förlager, som sålunda ökar, men icke minskar ögonblickets förlägenhet. Huru kan man då vara så ifrig i påståendet om desse låns nytta, att afböja det närvarande onda.
Bankoutskottet, till vilket denna motion hänvisades, inhämtade fullmäktiges i riksgäldskontoret yttrande över densamma, varefter utskottet i utlåtande nr 28 anförde, bland annat, att utskottet i likhet med fullmäktige funne, att, därest en sådan publikation som den av motionären föreslagna ansåges böra komma till stånd, beslut härutinnan borde föregås av sakkunnig utredning rörande den ifrågasatta publikationens omfång och kostnaderna för densamma. Utan att sålunda för det dåvarande vilja inlåta sig på frågan om nyttan och betydelsen av en dylik publikation ansåge utskottet sig böra tillstyrka en utredning i ämnet. Med bifall till utskottets därom gjorda hemställan beslöt riksdagen uppdraga åt fullmäktige i riksgäldskontoret att, med anlitande av förslagsanslaget till riksdagskost.nader, låta till 1914 års riksdag verkställa utredning angående omfattningen av och kostnaderna för en publikation, avsedd att omfatta konstitutionsutskottets protokoll för tiden 1810—1866, i den mån sådant vore med gällande tryckfrihetsförordnings föreskrifter förenligt, samt för riksdagen framlägga resultatet av omförmälda utredning. Med erinran härom hava fullmäktige i skrivelse den 2 april 1914 meddelat, att fullmäktige den 15 maj 1913 uppdragit åt professorn vid Lunds universitet S. Clason att verkställa omförmälda utredning, ävensom att professor Clason i slutet av år 1913 till fullmäktige avlämnat betänkande i ämnet; och hava fullmäktige jämväl till utskottet överlämnat samma betänkande.» Ifrågavarande betänkande finnes därefter intaget i utskottets utlåtande. Utskottets eget yttrande i frågan lydde sålunda: »Utskottet vill ingalunda förneka, att en publikation sådan som den nu föreslagna skulle i åtskilliga avseenden och särskilt för VI Företal den vetenskapliga forskningen vara av intresse och betydelse. Av den i ärendet förebragta utredningen framgår emellertid, att kostnaderna för arbetet och dess utgivande skulle bliva synnerligen dryga. En upplaga av 1,000 exemplar skulle sålunda betinga lägst omkring 72,750 kronor och högst omkring 80,000 kronor. Härvid må ock erinras, att, enligt vad utredningen giver vid handen, dessa kostnadsberäkningar endast äro approximativa och att de därför möjligen kunna komma att överskridas.
Sedermera har han, för alt stärka sin mening, lill de ständiga bidragen till Convoy-kassan lagt de tillfälliga, som från Norrige utgå i hamn och consulat-afgifter, eller sådana, som förändras från den ena veckan till den andra; men dessa afgifter angå redarne i och för deras skeppslaster, och höra icke hit. Gerna vill jag medgifva, att om förhållandet mellan Sverige och Norrige vore annorlunda än hvad det är, jag skulle komma till en annan åsigt i afseende på den skrifvelse, som nu är föreslagen; men vid nu bejjnlliga förhållanden de begge rikena emellan, kan 264 Den 1 Februari f. m. jag i della enstaka fall, som är fullständigt utredl, undgå alt understödja Ulsk:s förslag. Man har visserligen i den fullständiga utredningen af d. 4 Nov. 1850 velat komma derhän, alt Norrige numera skulle fullkomligt bidraga i den proportion det borde, emedan procenten förändrats från 14 till 29, elt förhållande, som icke är beroende af bidragen. Norrige lick 1833 sitt bidrag nedsatt från 25,000 till 15.000 r:dr, och det är ifrån den stunden, som missnöjet upstålt här i landet i afseende på denna sak. Frågan följes med mycken upmärksamhet äfven i de allägsnaste landsorter, och jag tror, att det vore Ständerne värdigt att uttrycka någon tanka i förvar, fall, och anmäla den inför thronen, till den verkan derpå följa kunde. Det är möjligt, att vid föredragningen inför Konungen något afseende på Stäudernes önskan icke kunde fästas, eller densamma tillfredsställas, della är visserligen sannt; men emedlertid vore en framställning i ämnet gjord. Hr Bildt: Om den princip, sora här försvaras vore riklig, så har den likväl redan blifvit rubbad 1815, när riks-acten antogs, och sednast vid den s. k. Unionsflaggans fastställande, och jag kan derföre så mycket mindre inse, att någon skada derigenom kan upkomma, att man fortsätter att gå den vägen, att vilja reglera utgifterna med afseende på de olika förhållanden, som vid hvarje serskildt fall upsla.
– Hvad vill det säga, herr magister? sade patronessan skämtande och hotande honom med fingret. – Har jag på något sätt varit nog olycklig att förtörna? – Ni kallar ju min dotter för du. Det låter något mycket förtroligt. – Men det är blott hennes mor som hör det. – Blott jag ... Jag trodde annars att det var just för mödrarna som älskare bruka söka dölja sina hemligheter. – Icke då mödrarne äro sådana som Auroras. – Jaså, ni litar på min godhet. Men jag skall säga att det fordras tid innan jag hinner vänja mig vid sakernas nya ordning. – Men ni har ju dock en gång för alla sanktionerat denna nya ordning. – Huru då? – Först genom ert löfte i morse. – Och sedan? – Derigenom att ni utnämnt mig till er och er dotters riddare för aftonen! En sådan förtroendepost ... – Bevisar ingenting. – Icke under vanliga förhållanden, men väl nu. – Sannerligen jag vet huru ni bär er åt för att öfvertyga mig om allt hvad ni vill. Hvem kunde väl hafva trott detta i går eftermiddag, då vi kommo med ångbåten! Det förefaller mig som en dröm. Det är ju knappast ett dygn sedan Aurora var bestämd åt en annan make. – Ni medger då att hon nu är bestämd åt mig? – Hvad ni är plågsam, herr magister, med era frågor! Så vänta då åtminstone till i morgon. – Jag måste väl. – Godt, lemna då detta brydsamma ämne och sök i stället att roa oss med något annat! Henning gjorde sitt bästa att underhålla de båda fruntimmerna med anekdoter och satiriska anmärkningar om de dansande, ända tilldess Victor närmade sig trion. Victor bugade sig djupt för sin tant. – Har jag ännu erhållit förlåtelse för min stora förseelse i morse? – Hvad menar du? – Biljetterna. – Biljetterna, sade patronessan långsamt, liksom hon sökte erinra sig hvarom frågan kunde vara. Ah, jag förstår, du menar biljetterna till kyrkan? – Ja visst. Det gläder mig att tant redan glömt det. – Nej, jag påminner mig nu att du gaf mig hvita biljetter. Det var rätt löjligt. Victor såg förkrossad ut. – Lyckligtvis var magister B. nog artig att skaffa mig passande plats.
N:o 37, rör:de verkställd omröstning ang:de vissa ännu icke afgjorda tullbevillmngsfrågor; N:o 38, rör:de verkställd omröstning i ani. af RiksStåndens skiljaktiga beslut ang:de stämpelpappersafgiften; Den 18 A ugnsti. Sammans. Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:t: N:o 15, i ani. af väckta motioner angide tobaksskatt; Bankolltskottet: N:o 34, i ani. af återremiss af Utlåt:t N:o 26; N:o 35, i ani. af återremiss af Mem:t N:o 27; samt N:o 36, i ani. af RiksStåndens beslut öfver Mem:t N:o 32. Vid föredragning af Konst.Utsk:ts d. 15:de dennes bordlagde Mern.: N:o 57, med förslag till ändring i 14:de §:n 5:te mom:t R.O., atig:de bruksegares representationsrätt; och N:o 58, med förslag till ändring'i 14:de §:n 4:de och 5:te mom:n R.O.; förklarades de i berörde Mern. framställda grundlagsändringsförslag skola hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. Efter föredragning af Konst.Utsk:ts d. 15:de dennes bordlagde Mern. N:o 59, i ani. af RiksStåndens beslut ronde Konst.- Utsk:ts, uti Mem:t N:o 51 framställda, förslag till ändring i l:sta §:n 11 :te mom-.t och 4:de §:n 2:dra mom:t TryckfrihetsFörordmn; blefvo de i Mem:t föreslagne voter.-propos:r af R. o. Ad. godkände.
Dä kräga ieke vöre om nägon inskränkning eiler minskning i ilen Hospitalet tillgränsande egovidd, 50m blifvit ak Drottning Lbristiila till mötesplats kör Uplands Regemente upplåten, bär (lbeks-Kuibetet, i ämnet bordt, underdänigst körmält sig anse Regementets rätt icke derak vara beroende, om ieke i det skoende, att en nv väg olver mötesplatsen lrawdele8 bomme att anläggas, oeb b varemot Kbeks-Rm betet icke bade något att erin!a; äkV6N80M Kongl. l^lapts Rekallningsbakvande i Upsala Käti, uti inkordrsdt yttrande, bärä tillstyrkt Vädigt bikall, enar det äskade området ak kronoparken ,^sen vöre kör dentral-ldospitalets framtida beställd alldeles oundgängligt, oeb ingen förlust bärigenom Kongl. Napt oeb Kronan tillskyndades, emedan marken vore ak ofruktbar beskalkenbet. Vidkommande äter upplåtelsen ak en egor^md ä Ulltuna Kungsgärds område, elter arrendetidens utgäng, ansäge väl Kandsbökdingen densamma vara kör Hospitalets bebok lika angelägen, men att derför likväl en lämplig skatt borde bestämmas. IIti gemensamt utjätande alden ^ duni i838> bakva slutligen lionel.
Februari, har Kongl. Maj:t behagat till Stats-Utskottet öfverlemna en af Landt-Räntmästaren i Stockholms Län, Kamereraren J. E. Blom3 å egne och öfrige delegares i Örebro skattlagde tullmjölqvarn vägnar, till Kongl. Maj:t i underdånighet ingifven skrift, innefattande anhållan , att, sedan nämnde qvarn natten till den 9 September 1833 genom inträffad vådeld totalt nedbrunnit, och för densammas återuppbyggande erfordrats en tid af mer än tre år, så att qvarnen först emot slutet af September 1836 kommit i det skick, att den kunnat till allmänhetens betjenande med förmälning upplåtas, under hvilken ombyggnadstid intressenteriic varit i saknad af all tulltägt, Kongl. Maj:t, med afseende å flere anförda skäl, täcktes af gunst och Nåd bevilja sökanderne eftergift af den qvarnränta, som under berörde tidrymd med 100 tunnor spanmål för året bordt utgöras. Uti häröfver afgifvet underdånigt utlåtande, har Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-Collegium anfört: att då omförmälda eldsvåda utan något sökandernes förvållande inträffat och det ovanliga förhållande derigenom uppkommit, att qvarnen, som under en tid af mindre än 40 år förut 2:ne gånger blifvit från grunden nybygd, den ena, efter att, såsom vid nu ifrågavarande tillfälle, totalt hafva nedbrunnit, måst för 3:dje gången nybyggas till yttre väggarne af sten och det gående verket af jern, med ospard omsorg och en kostnad, hvarå räntan ansåges vida öfverstiga, hvad intressen terne kunde hafva i behållen afkastning alt påräkna; att det arrende, som under sista tiden af Kronans egovälde tillföll Staten af denna lägenhet, vid skedd skatte* försäljning deraf på 1720-talet förvandlats till ständig grundränta, samt nu utginge med 16 | tunnor af hvarje par stenar eller tillsammans för 6 par med 100 tunnor spanmål, den högsta qvarnränta, som inom
Domare-värf ; men den är likväl ingalunda den enda, hvarigenom kännedom om hvad till DomareErabetet hörer kan vinnas; och Utskottet håller före, att de speciela föreskrifterne, angående de serskildta lärooch kunskaps-prof , som skola föregå innan man får till Domare nyttjas, böra gifvas i ett sammanhang och således blifva ämne för en serskild författning. LagXJtsketttts Betänkande N:o 25. y Utskottet får derföre na endast föreslå: att, med ändring af Kongl. Brefvet den 3 December 179g, stadgas ma, det ej någon hädanefter får DomareEmbete utöfva, innan han fyllt tjus gufetn år. Hvilket förelag till Rikets Höglofl. Ständers pröfning vördsamligen hemställes. Betänkande öfver Riksdagsfullmägtigen från Carlstads Län Olof Olssons Motion om ändring i föreskrifterne angående Utmätnings-auctioner å landet.
Skulle man åter, i afseende på lånens beviljande, anse nödigt att låntagarne inskränkas inom Districterne, så måste jag åtminstone anhålla, att cautionisterne måtte undantagas från detta stadgande. Bonde-Ståndet har beslutat, att cautionisterne kunna vara utom Districterne, meni att de skola skaffa betyg från de öfrige Contoiren, att de icke häfta för lån derstädes. Sådant medför en ej ringa omgång, om man bor på en ort, der det är trög postgång; man måste hafva commissionaire, och afgifterne äro dryga, hvilket jag sjelf kan intyga, då jag såsom commissionaire för en annan löst ett sådant betyg med 2 Riksdaler Banco, ehuru knappast en minut åtgick, att efterse namn och summa i Registraturet, och utskrifva det på två rader. Jag tror således, att allt kan vara vunnet, om Ridderskapet och Adeln bifaller den io:de Punkten, sådan den lyder i Utskottets första Betänkande. Då vinnes säkerhet, att ingen erhåller mera än 6,ooo Riksdaler, och det band, som Utskottet föreslagit finnes då ej. Herr Pereswetoff Morath: Då denna fråga förevar uti Utskottets afdelning, an - Den 7 November e% m. 2l3 såg man att mycken svårighet skulle uppkomma derigenom , att personer, som voro beslägtade och ville tjena hvarandra, men bodde i olika districter, skulle derifrån hindras. Afdelningen fattade således det beslut, att föreskriften ej skulle gälla för cautionister, blott de presterade bevis, att de icke häftade för mera än 6,000 Riksdaler, och att från det ögonblick de uttagit ett sådant bevis, de ej voro berättigade att vara cautionister i Låne-Contoiren. Denna idée kullkastades genom votering i Utskottet, och den Punkt blef faststäld, som det sista Betänkandet innehåller. Jag för min del skulle visserligen ingå på den tanka Herr Rosenblad yttrat, örn den ej medförde mycken osäkerhet.
» Jag vore färdig att afundas dig din lycka vid tanken på, att jag redan är så godt som på öfverblifna kartan, » fortfor hon i samma ironiska ton, » men jag får trösta mig så länge med minnena af de triumfer jag firat som diva i komedien Kokettema på äktenskapsmarknaden, ty den äran vill väl du lika litet som mina öfriga väninnor göra mig stridig? » » Du är då för lustig, kära Ebba, man skulle nästan kunna tro, att du skämtar, fast du sä- ger det der så allvarligt, som om du skulle vara smickrad af att man icke motsade dig. » » Det är jag också, uppriktigt sagdt. Jag erkänner villigt allt hvad man lagt mig till last i den vägen och känner ingen ånger öfver mina synder. Inte ännu — så förhärdad är jag, » slöt Ebba och kastade omärkligt och omedvetet en blick i spegeln. Lilla fru Elna såg undrande och spörjande på henne, sedan hon slutat. Med sina stora blå uttryckslösa ögon sökte hon liksom att läsa i väninnans utmanande blickar, hvad hon egentligen menade. När det icke lyckades, tog hennes lilla nyfikenhet helt enkelt sig uttryck i en omskrifven fråga, som måste leda till en förklaring. På det sättet fick hon vanligtvis slutligen den önskade tydningen på en konversations gåtfullaste pointer. Lilla fru Elna var långt ifrån så dum, som man trodde, och hennes jemnåriga gjorde henne icke så litet orätt, då de, sedan hon utbytt sitt flicknamn mot sin mans, i förtroligare kretsar sins emellan och då hon icke var närvarande, kallade henne Strömfåran — en qvickhet, som ursprungligen utgått från den elakaste tungan i ett kotteri af qvicka kavaljerer, hvilka idkade vitsandet som sport. » Nu ärdu så der hemlighetsfull, som alltid gör dig intressant, kära Ebba, men jag tycker, att det borde du inte vara emot mig, som alltid invigt dig i mina förtroenden. Jag anar, att det der hemlighetsfulla inte ännu, på hvilket du lade särskild tonvigt, innebär något, som dina vänner icke få veta förr än längre fram, eller hur? » » Nu är det jag, som inte förstår dig, » sade Ebba leende. » Jag har alls inga hemligheter for dig, det bedyrar jag, » fortfor hon muntert.