Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Under hwilkendera af dessa titlar wi kunne föra den Lonstirmion wart Fädernesland nu genom war åtgärd stall erhälla, är lätt at afgöra, da wi för nägra fä wecker sedan blifwit twärt wäckta ur den fsrsostning, som vespoiismen medför, til förhoppning om en laglig frihet, och dä wärt Fäderneslands närwarande belägenhet är ^ sadan, at oss ej möjligen kunnat tildelas mer än et ännu ringare antal weckor til utarbetande af et werk, som likwäl ärnäs at, ätmindstone genom sina bufwudgrunder, blifwa för Sekler gällande. Utan all twifwel skalk denna LonstUution ej kunna uprätthällas, utan at förbättras; tp ehuruwäl wi med sanning kunna säga at den är et konststycke, i uträknad jämnwigt wida öfwerträffande de RegeringsFormer Swerige hittils känt, wore det ändock fäkunnigt at ej inse, det den omöjeligen kunnat ställas pä de grunder, som werkligen kunde för - Den r Ju nkr. Z6Z säkra dest varaktighet: och dertil haswa orsaker, na ej til den rmgaste del legat i st-ljaktiga egennyttiga wiljor/utan til största delen i en ännu aldeles oafhjelpelig okunnighet om grunderna at följa och medel at werrställa. Denna säkert ofullkomliga Lonstitution behöfwer dä et stöd och en Hjelpare; söke man hwar som häldst, detta stöd och denna hjelpare träffas ej annorstädes, än i allmänna opinionen.
Oväsendet på gatan har uppskrämt henne. Hon behöfver ... en läkare. Skicka efter min Lifmedikus. (Till Riksrådet.) Såsom din Lifmedikus, min kära Scheffer, vill jag gifva dig ett recept: förvärfva dig nationens sympathier, om du vill bibehålla din Konungs nåd. (Till A. Löfvenstråle och Liljeborg.) Kommen, mina herrar! (Konungen, jemte A. Löfvenstråle, Liljeborg och sviten, aflägsna sig. Riksrådet och Constans sjunka förtviflade i hvar sin stol.) Jag kan icke rädda honom. CONSTANS. KONUNGEN (till en Hofman). A. LÖFVENSTRÅLE. KONUNGEN (vänder sig hastigt om till A. Löfvenstråle och Liljeborg). Konungens onåd, hvilket åskslag öfver mitt gamla hufvud. (Ridån faller.) RIKSRÅDET. FEMTE AKTEN. (Theatern föreställer trädgårdssidan af en malmgård i Stockholm. Längst i fonden synes façaden af ett större hus. Ett staket omgifver det, ifrån hvilket, och emot avantscenen, trädgården tager vid. Spaljerer, rikt försedde med växter och blommor, sträcka sig på båda sidorna om scenen, på något afstånd ifrån kulisserne. Vid ena sidan står en gräsbänk. Nära staketet i fonden finnes en liten löfsal eller grotta. Riksrådet och Höppener äro inne på scenen, då ridån uppgår.) Första Scenen. Utan att Konungen sjelf märker det, skall Löfvenstråles inflytande leda honom till branten af en afgrund. Konungens egna stora egenskaper skola underlätta Löfvenstråles afsigter. Snillets sjelfförtroende gör det lätt tillgängligt för öfverdrifter. I går ville jag uppvakta Konungen. Man svarade mig, att Hans Majestät ej tog emot. Af vakthafvande Kammarherren fick jag veta att Löfvenstråle just då var inne hos monarken. Många, Ers Excellens, frukta äfven för ert inflytande. För mitt inflytande? RIKSRÅDET. HÖPPENER. HÖPPENER. RIKSRÅDET.
Jo: Bruksnäringens minskande eller afstadnande, hvarigenom åter beholvet af spannemål och tillgången att köpa den minskas; och då lärer väl Jordbrukaren blifva den, som slutligen förlorar på det af Friherren gjorde förslag till dess hjelp: ett vanligt öde, då man vill skada den ena näringen, under förevändning att hjelpa en annan, Hans Eoccellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, att Herr Thams nu afgifne yttrande, i anledning af Friherre Boijes, Ludvig, i förmiddagens plenum till BaneoUtskottet remitterade motion, innefattande åtskilliga omständigheter, som, vid den blifvande Financeplanens uppgörande, böra iagttagas, äfven måtte till lian® colltskottet remitteras, Bifölls, Föredrogs ånyo Hans Excellence Herr Grefve De La Gar dies Jacob, den 15 dennes f. m. på bordet lagde Memorial, angående ett årligt anslag till nästa Riksdag för en Normalskola, till Vexel-undervisningens befrämjande, jemte de af Hans Excellence Herr Grefve Fleming, Claes, samt Den 29 December e. m. i53 Hans Excellence Herr Grefve De La Gardie, rörande samma ämne, berörde dag afgifne yttranden, Herr Bråkenhjelm, Pehr Reinhold: Det ämne, som är föremål för Hans Excellence Herr Grefve De La Gardies närvarande motion, är af sådan vigtig beskaffenhet, att jag icke utan orsak tvekar om min värdighet att uppstiga såsom förespråkare derför. Emedlertid skall jag hafva äran framdraga ett och annat skäl för bifall till densamma, som jag hoppas Ridderskapet och Adeln skall gilla. Menniskovännens förhoppningar hvila på framtiden, på en ädlare tingens ordning. Men denna massa af förbättringar, som äro nödige, hvarest börja, hvarest sluta? Man bör börja med barnet, sluta med ynglingen; och låta sedan den fulländade mannen stå för följderna. Vi skola således först tänka på uppfostran; men hvilken uppfostran?
Ständer beviljad ny afgift kunna vidtaga förr än med följande års början, har hos Constilutions-Utskottet Herr af Ekenstam, Israel, väckt motion om sådan ändring i nyssnämnde §., hvarigenom den, äfven i afseende på tiden för en ny Bevillnings vidtagande, må bringas till närmare öfverensstämmelse med £7 §. af samma Grundlag, helst, efter Molionairens tanka, bägge §§:s syfte måste vara gemensamt, och 61 §. således tillkommit endast för att hindra en bestående Bevillnings upphö - Constitutions-Utskotiets Memorial IV:o n5. 5 rande, innan den nya vidtager, men ingalunda för att, i annan mening, inskränka Rikets Sländers fria beskattningsrätt. Constitutions-Utskoltet, som, jemväl på det ytterligare skäl, att Statsreglering och Bevillning böra i möjligaste sammanhang uppgöras, gillat motionens hufvudgrunder, får, till undanröjande af ordalydelsens verkliga stridighet emot den i Grundlagen uttryckta principen, vördsamligen tillstyrka, för grundlagsenlig åtgärd, nedanstående ändring i Regerings-Formens 6i:a §. ”Alla afgifter, som Rikets Ständer, under de i föregående §. nämnde Titlar beviljat, skola utgöras intilldess nj Bevillning af Rikets Ständer jastställd blifvit och , enligt deras beslut vidtages.” Stockholm den 27 Mars 1835. Ankom till Exp.-Utsk. d. i April. Memorial, angående förloppet af inom Förstärkta Constitutions-Utskoltet anställde voteringar. Förstärkta Constitutions-Utskotlet har, under den 10 dennes, sammanträdt, för alt, i enlighet med 56 §. Regerings-Formen, rösta öfver nedanstående gillade Propositioner, hvarvid voteringarne utfallit som följer: Första Foterings-Propositionen. ”Den, som bifaller en så lydande redaction i första punkten af 49 §•
Nöja vi oss med hälften, blifva våra gensd artner 75o, kostande minst 600 R:dr B:co hvar, häst och karl, samt per medium af befäl och manskap, summa 4?>ö,000 R:dr B:co om året; och — hvar finnes denna summa? hvar finnes den befolkning, utur hvilken man vill recrutera verkliga gensd’armer? män af den conduite, att man tryggt kan qvartaliter till dem utbetala underhåll för karl och häst samt extra utgiftsmedel; män af den nykterhet, att aldrig någon kunnat ens misstänka dem för rus; män af oantastad sedlighet i alla afseenden (ty sakna de menighetens aktning, så gagna deras vapen föga); män med den juridiska bildning och det omdöme, att de kunna författa ett protocoil och äga vitsord (ty gensd’armen måste vara första ransakningsinstansen i brottmål); sist, men icke minst, män så dristigt tappra, att de aldrig tveka vid att, på två man hand, kasta sig in i de vådligaste belägenheter, hvilket vil - Den 4 Mar» f. m. kor dock visst icke skulle hos oss bilda recruterings-svårighet, oin dermed icke måste förenäs det af den tålighet, som aldrig före nödvändighetens yttersta bud drager sabeln eller spänner pistol (och detta är hufvuddraget i ett godt gensd’armeri, der förtjenst inlägges, icke med gjutet, utan med sparadt blod). Jag säger det oförtäckt: vår befolkning besitter andra dugligheter; men när vi hade anvärfva! till gensd’armer ett tjog afskedade underofficerare, vore ämnet uttömdt. Förespeglom oss derföre icke möjligheten af en annan landsordning, än den vi hafva, och värdom denna i alla vägar. Gr. Mörner, Carl: Gr. Löwenhjelm har nu utvecklat grunderna för sin motion. Jag begagnar tillfället att yttra min öfvertygelse derom, att Landsfiscalerna äro obehöriga tjenstemän. Då de ej varit försedda med löner, är det klart, huru deras inkomster tillkommit.
Den g September. 257 del, till sin primitiva billighet, som är, att Kronan ä sin sida njuter tillgodo den förmon att undfä fulla wärdet af de betingade 23 Pär. mar hö,-dä Markegängen öfwerstiger det pris af 17 Riksdaler Parmen, hwilket, enligt Con, tractets föranledande, gällde den tid detta Contract upprättades, emot det att Arrendaloren ä sin sida fäkt sig förbehällen den sörmon att lefwerera höet in natura, dä Markegängen understiger berörde 17 Riksdaler Parmen; Alltsä och enär härtill kommer, dels, att enligt hwad 1. §. Arrende-Contractet innehällrr, Secreterare» Gerss wid desi afstäelse till Kronan af Skattehemmanet Eldgarns torp, blifwit tillfullo förnöjd ej mindre för den erlagde köpestillingen af Hemmanet 2553. R dr. 26. st. 8. rst. än ock för den pästädde ersättningen för förbättringar ä Hemmanet med 1200. Riksdaler, sä att hans rätts innehafware hwarken hafwa skäl att i den delen sig beklaga, eller anledning att pästä ett annorlunda behandlande, än om Secreteraren Gerss aldrig ägt detta hemman, dels ock, att bemälte Secreterare, efter 4. § i Contractet, till sin bättre utkomst med Arrendet, de första Z Arrende-ären endast utgjort inalles 2g Parmar hö, nemligen 10 in natura och ig med Optionsrätt att dem lösa efter det betingade priset af 17 Riksdaler Parmen, samt efter vesta Z:ne ärs förlopp i 8 är, med tillökning as 1 Parm hwart är, utgjort Arrendet, hwilket säledeS ej förr än är 1799 eller 11 är ester det Contractet flöts, uppsteg till de betin. Bihang.
Det anmärkes, att jag tagit en verksam del i FinanceComitéens långvariga öfverläggningar. Detta anförande är icke så aldeles rigtigt; jag har uppfyldt min pligt efter min förmåga: infunnit mig i FinanceComitéen, då jag dertill blifvit kallad, och lemnat mitt bidrag så godt jag förstått: Det säges vidare, att ''‘det anspråk jag fordrar af Stä^deme,” att till en början låta det bero af Utskotten, huru, arbetena böra behandlas, tyckes också af Riksens Ständer i nära 3 månader blifvit medgifvif, men som leirna tiderymd kan anses utgöra mer än hvad Deri 14 April, jag kallar till en början, vore stunden inne att begagna Ständernas i Grundlagen förvarade rätt att bestämma tid och grunder. Till upplysning får jag den äran nämnas att då jag tillät mig denna erinran, hade jag blott 3ine gånger varit kallad till öfverläggning i sammansatta Utskottens Berednings och det var detta rådrum, sorn jag för min arbetsförmåga fann för kort. Icke så aldeles ovan att af ett enda dygn använda lika många timmar till arbete, som under de här uppgifne 3mé månader verkeligen egnats lill öfverläggningar inom FinanceBeredningen, blir tillämpningen af frågan om tids tillräckligheten helt olika, allt som man fattar den; men jag kan emedlertid icke 6äga, att anförandet är oriktigt; ’ty visst är det eo sanning, att Riksdagen redan varat nära tre månader; men det är ock en sanning, att af denna tid, hade Beredningens öfverläggningar ännu icke upptagit 34 timmar. Herr Friherre Wrangel anmärker; i anledning af ett yttrande jag haft i skrift (likväl icke fullständigt upptagit,) ”att utspridandet af denna och dylika grundsattser, vöre rakaste vägen att underminera allt välstånd i vårt land;” men jag kan ej dela denna tanka.
Om deremot det uti riksstaten uppförda anslag 1,350,000: — med tillägg af de i förestående tabell upptagna särskilda inkomster 440,118: 79. 1.790,118: 79. jemföras med ofvannänmde utgifter 1,697,915: 93. ökade med härutöfver, enligt magasinsräkenskapen, utgångne 54: 80. 1,697,970: 73. visar sig den i rikshufvudboken å fångvårdsanslaget uppförda besparing 92,148: 6. § 2. För de särskilda fängelseoch arbets-inrättningarna hafva under revisionsåret inkomster och utgifter uppgått till följande belopp, nemligen: Straffoch arbetsfångelserna. Inkomst. Utgift. Fästnings fängelserna. Utgift. Länsoch kronohäktena. Stockholms stads — 14,098: 12. Christianstads dito 27,494: 82. Elfsborgs dito — 27,674: 79. Jönköpings dito — 19,575: 24. Kopparbergs dito — 15,343: 53. Norrbottens dito • , 8,600: 55. Skaraborgs dito -* — 30,494: 86. Stockholms dito — 22,969: 34. Upsala dito — 8,719: 64. 'Vesterbottens dito — 7,182: 35. För fångars och kronoarbetskarlar underhåll, beklädnad och sängkläder vid de särskilda straffoch arbetsfängelserna samt kronoarbetskompanierna har kostnaden i medeltal under revisionsåret uppgått till de i följande tabellariska sammandrag upptagne belopp, nemligen: (Bil, Litt. R.) Bilaga Litt. B. till 1861 års revisions-berättelse angående stats-verket, sid. 138. Förplägning. Beklädnad och sängkläder. Summa. l:o. Straffoch arbetsfånge på bestämd tid af mankön: För år. För dag. För Lr. För dag. För ir. ' För dag. Straffoch arbetsfånge af qvinkön:
Jag tror det vara hvarje Utsk:sledamots rättighet att yttra sig med afeller tillstyrkande öfver hvarje motion som till (fisk. kommer, men dermed tror jag det också vara slut på rätligheterne. Att ett Utsk. skulle sedermera, i anledn. af dessa motioner sjelf ega att på sidan om saken väcka motioner, dertill tror jag icke 34 § Riksd.Ordn. ger anledn., sä mycket mindre som der icke omtalas någon rättighet för Allm. Besv.- och Ekon.Utsk., att i anledning af de väckta motionerna föreslå förändringar uti den ekonomiska lagstiftningen. Utsk:n måste yttra sig öfver de brister, som omförmälas i motionerna men icke eger derföre Ulsk:n rättighet att framkomma med förslager ang:de den -ekonomiska lagstiftningen allt efter som hvarje ledamot inom lllskm kan finna, för godt. Nu vågar jag bestrida, och jag uppmanar Gr:n all bevisa, att någon tvist om byggnadsskyldighet är omförmäld uti någon mo - 522 Den 30 September. lion. Vid genomläsande af de motioner som finnas åberopade, finner man alt de icke Upptaga någon berättelse om tvister emellan församling och pastor rör:de lagens tillämpning, utan motionerna åsyfta hvarken mer eller mindre, än alt presten förklaras skyldig att ensam både bygga och underhålla prestgården. Detta mätte vara något helt annat än tvister om undeihållsskyldighelen, hvarom aldrig något varit i motionerna fraroslälldt. Således står jag fast vid det påstående jag gjort att Utskms reservant icke varit berättigad alt framställa någon förklaring af denna §, enär en sådan förklaring aldrig blifvit af motionerna föranledd. Gr:n yttrar, alt författningarne böra skrifvas så att de förekomma tvister. Detta låter sig väl säga, men Grin kanske torde med mig erkänna, att sådant är rent af en omöjlighet.
Jag instämmer således i Friherre Anckarsvärds tillstyrkande, att andra alternativet i StatsUtskottets Betänkande må bifallas, emedan det, utan att innehålla någon föreskrift för Regeringen, att använda Professor Schwartz, ej eller borttager möjligheten, att gifva honom ifrågavarande befattning. Herr -LefviMed Herr von Hartmansdorff förenar jag mig till alla delar. Om andra alternativet bifalles, så sker derigenom en gärd åt Herr Schwartz’s personliga egenskaperj men då frågan blir om en inrättning, lärer det vara mindre lämpligt, att tala om viss person såsom passande till föreståndare för densamma. Dessutom talar andra alternativet ej om arfvodets storlek och binder ej Konungens åtgärd, äfven i den händelse, att Kongl. Majit skulle anse ÖfverDirecteuren Schwartz passande till föreståndare för den omtalte inrättningen. Herr Grefven och Landt-Marskalken yttrade, att, då flere Ledamöter begärt att StatsUtskottets förevarande Utlåtande måtte ytterligare hvila på bordet, men andre Ledamöter önskat f)en i Au^ustii f, m, *7 att målet nu måtte till pröfning företagas, anaåg Herr Grefven och Landt-Mankalken sig böra hemställa, om icke de Herrar, hvilka yrkat att frågan måtte ytterligare hvila, tilläfventyrs behagade derifrån afstå. Friherre Wrangel förklarade, i anledning häraf, det han afetod från sin anhållan om uppskof med målets pröfning. Herr Ehrenborg; Äfven jag kan allt för gerna afstå ifrån min begäran om uppskof med afgörandet af förevarande mål. Jag har framlagt och utveckladt mina skäl. Jag har ansett och skulle tro det vara gifvit, att, om en technologisk Skola inrättas och Herr Schwartz äger den skicklighet, man tillägger honom, han visserligen blir antagen till dess föreståndare, i hviken händelse frågan om det serskildte anslaget förfaller. Äger han icke denna skicklighet, så vore han ju ej till det föreslagne arfvodet berättigad.
Sala Stads Sparbank konstituerades såsom Filial-Bank till Westerås Spar-Bank den 21 Juli 1828, hvarvid af då tecknad subscription till underhålls-fond inflöt 266 R:dr 32 sk. Banco och insättningarne uti Filialbanken började den i3 September samma år. Då Spar-Banken vid i83l årsslut skiljdes ifrån Westerås Spar-Bank, utgjorde insällnings-fonden tillhörig 92 personer 2,820 R:dr i3 sk. och underhålls-fonden 385 R:dr 8 sk. 10 r:st eller tillsammans 3,210 R:dr 21 sk. 10 r:st banco. Den 24 Sept. 1831 har uppå Styresmännens för Spar-Banken derom gjorda underdåniga ansökning Eder Kongl. Maj:t i Nåder fastställt Reglor för Sala Spar-Bank_ Inrättningen har derefter oafbrutet fortgått och resultatet har blifvit ännu mera gynnande, än man i början vågade att förmoda, hvilket inhämtas af följande utdrag af räkenskapen för år i832. Landth. 5-årsberättelse för TVestmanlands Län. 5 - 34 - Sala Spar-Banks ställning den 3i December i83a. Insättnings-Fonden. Behållning vid årets början 2,820 i3 Insättningar under året 1,706 i4 Godtgjorde Räntor 162 21 ggg jQ Uttagne Medel under året Vid årets början 385 10 10 Förökt genom Subcriptions-Medel och räntor 83 34 Hvarifrån afgå diverse utgifter 63 ii 4o5 28 Summa R:dr 4>238 Zg sk. Delägarne voro sisti. år 122 personer. TJtlånte medel mot inteckning 1,700 R:dr, mot borgen 2,210 R:dr; Innestående i Bergslagets Cassa 203 R:dr 3o sk. g rrst. Återstoden 65 R:dr 9 sk. 1 rist banco utgjorde beräknade, men ej förfallne räntor. Handeln här i Staden drifves i minut och icke till särdeles höjd, men kan dock anses fördelaktig för den flitige och sparsamme Köpmannen.
Ach Gudh, som mina tankar seer, Gif migh en uppenbarelse här om, Hvar iagh skall sökia och finna min son.” Josef, som ser templet åter öppet, anar, att Jesus är der inne och beslutar att söka honom der. Tredje akten. Jesus hälsar doctores med ”Sitten i fridh j godhe män alle, Mina föräldrar wardhe mig hädankalla. Så följer, efter biblen, Marie förebråelse och Jesu svar. Josef manar på att gå hem. Maria uttalar under hemvägen sin glädje öfver sonens återfinnande; och, som de med detsamma äro hemma, så yttrar Josef sin stora belåtenhet öfver att återse sitt hem och finna, att under frånvaron ingen olycka skett. Han ber Maria läsa upp dörren, och dermed slutar stycket. Epilogen är till större delen borta. Det är 10 versar af Lucæ evangelium (kap. 2. v. 42 —51), som lemnat uppränningen till detta stycke, och redan derigenom får det en annan karakter, än de bibeldramer, hvilka behandla innehållet af en hel bok i den heliga Skrift. Emedan här den bibliska berättelsen är så kort, lemnar den så mycket mera utrymme för författarens egen fantasi. Det har synts honom lockande att kunna utfylla de enkla konturerna, hvarmed evangelisten tecknat denna tilldragelse ur Jesu ungdom, att kunna med en viss grad af sannolikhet framställa innehållet af detta samtal med de skriftlärde, om hvilket det i biblen blott heter, att Jesus hörde dem och frågade dem. Och liksom de gamla tyska målarna, då de rätt lefvat sig in uti och fullt gjort sig förtroliga med ett ämne ur den heliga historien, icke funno för dess återgifvande på duken några lämpligare former än dem, hvilka de hämtade från sin egen omgifning, så har ock författaren till denna komedi hämtat utur hvardagslifvet mönstret till de taflor, han här tecknat. Josef är en ordentlig husbonde, som ser väl till att dörrarna äro lästa, då han lemnar sitt hus; han är en god fader, som icke låter något tillfälle gå förloradt för att undervisa sin son. Vid offrandet i templet tillgår så som än i dag vid offrandet i en svensk landkyrka.
— D e n n a uppsats blir kanöfrigt, som frestar, då man ännu ej äger det, ske icke läst a f dem, men vi kvinnor, i egendå m a n ser det i bodfönstret, huru förändrar skap a f mödrar, systrar eller trolofvade, hafdet ej karaktär, sedan det kommit i ens va en dyr plikt att söka inverka på dem. ägo, sedan det blifvit förflyttadt till det egna — I hopp och tro, att det skall kunna g å hemmet! Efter några dagar lägger man ej på något outransakligt sätt, gifver den unge längre märke till det, och efter en tid begrimannen sig in i en mängd förhållanden, per man ofta ej, att det kunnat väcka ens trasslar in sig på hundra sätt. A c k, det går lystnad. Och när man ätit upp läckerheterna, icke på dessa outransakliga vägar! H v a r k e n druckit ur vinerna och slitit ut de vackra far eller ett rikt gifte kan till sist utreda toaletterna, hvad har man då längre för nöje härfvorna, hvarför ock slutet så ofta heter M å den unge mannen af dem? Ingenting är öfrigt mer än det nu ruin och själfmord. dubbelt tråkiga bekymret att — betala dem. därför hellre vänta i blygsamma förhållanden, N ä r man tager på räkning, förlorar man under försakelser af olika slag, och komma sitt oberoende. M a n kommer i ett slags något så när rustad till de marker, där han tacksamhetsförbindelse till alldeles främmande skall kämpa lifvets strid! M å han, så vidt personer, som kännes allt obehagligare i den möjligt är, börja sin bana utan skuld. H a n mån, som skulderna växa. D e n skuldsatte skall måhända synas de andra egendomlig, är i allmänhet försagd, och h a n låter toppdå han ej deltager i deras dyrbara lefnadsrida sig a f den eller den, som står under sätt; han skall hinna blifva litet äldre än Må honom, men har en fodran på honom. » Gärna sina mer lyckligt gynnade kamrater. vara!
Hr von Möller, som medgifvit åtskilliga förtjenstér i det afgifna Betänk:t, har dock yrkat återremiss, hufvudsakligen på den grund, att Utsk:t borde uttrycka den åsigt att entreprenad alltid skall ega rum, utan att någon maximi-afgift dervid behöfver fastställas. Jag deremot tror, att detta Hr von Möllers förslag är rätta sättet att förstöra den vackra postdiligens-inrättningen. Om ingen maximi-summa vore bestämd, skulle skjutslaget säkerligen komma öfverens att uppdrifva entreprenaden till det orimliga, då deremot under nuv:de förhållanden billiga entreprenader på de flesta ställen redan kommit tillstånd, till och med i de län, t. ex. Krobergs, hvarifrån de största klagomålen emot diligenserne försports. Utsk:t har icke föreslagit något bestämdt stadgande, utan blott i reciten omförmält, huru Utsk:t tänkt sig saken; detta, emedan Utsk:t icke velat binda händerna på regeringen. Utsk:t har blott sökt ställa kyrkan midt i byn. Då man hör en allmän klagan, bör väl något göras, men å andra sidan måste man utan tvifvel tillse, alt icke de skjutsskyldige alldeles äta upp diligenserna. Hvad Utsk:t förordat, öfverensstämmer dessutom med hvad på flere ställen utomlands eger rum. Der inträffar ju ofta, som vi alla veta, att, t. cx. der vägen är backig, tillsättas en eller två extra hästar för diligensen, hvilka sedan borttagas, när de icke vidare erfordras. Jag tror således att Utsk:t handlat välbetänkt, och anhåller om bifall till Betänlct. Hr De Maré, Baltzar: Mig synes, att Ekon.-Utsk:t ganska väl kunnat bifalla motionärens begäran i detta ämne. Utsk:t har likväl blott föreslagit, att It. St:r måtte i underd. skrifvelse till K. M. anhålla, det K. M. täcktes anbefalla sina Beflude i de särskilda länen alt, efter vederbörandes hörande, inkomma med förslag till det antal hästar, som postdiligenserna inom olika delar af länet böra under olika årstider begagna, samt derefter utfärda nådig föreskrift i ämnet.