Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
R:dr han i nyssnämnde egenskap uppburit,” har hos Ridderskapet och Adeln Herr Skogman, C. D.j gjort den anmärkning, att pensioners beviljande vid skeende regleringar hittills icke berott på den längre eller kortare tid man innehaft tjensten, och att, då Öfverste Palm å tjensten eger fullmagt, han äfven bör uppföras på Allmänna Indragnings-Staten, till dess han erhåller annan lön af allmänna medel. Utskottet finner likväl häraf icke skäl att frångå sitt förra tillstyrkande. 11:0 Utskottet har till öfvervägande förehaft den af Rlksdagsfullmägtigen Hans Jansson från Elfsborgs Län gjorda anmärkning vid Utskottets tillstyrkande om förhöjning i pensionen för aflidne Stats-Commissarien Widegrens efterlemnade arne oförsörjda döttrar, genom öfverflyttning af en del utaf det understöd en tredje, numera gift dotter imféhaft, nemligen att det, för principens skull, ej vöre rigtigt, att den ena systern finge ärfva den andras - Stats-Utslottets Utlåtande N:o 222. 9 dräs pehsionsrätt; men då tillökningen blifvit föreslagen, på grund af de för Sökanderne förekomne bevekande omständigheter, samt Utskottet, till u ndanrödjande af den utaf Riksdagsfullmägtigen Hans Jansson befarade olägenhet, icke tillstyrkt bela den ledigblifna pensionens fördelning emellan de qvarvarande systrarne, utan endast en personel pensionsförliöjning, och i öfrigt dervid fästat det uttryckliga förbehåll, att, då något af dessa pensionsanslag blifver ledigt, detsamma skall till Statsverket indragas, finner Utskottet icke skäl att frångå dess i detta ämne afgifna, utaf de öfriga 3:ne RiksStånden utan anmärkning lemnade förslag. 12:0 Emot
Hyrorna synas mig i allmänhet utgöra den säkraste beräkningsgrunden för taxeringen af ej mindre fastighet, än äfven den förmögenhet, som icke på annat sätt kan till beskattande åtkommas; dock anser jag den af Utsk:t projekterade procent-beräkningen för hög, helst, efter de nu stegrade hyrorna, 5 å 600 rdr rmt är nära nog minimum, hvarför en — ingalunda bemedlad familj måste bo. Öfverståthållare-Embetets kungörelse föreskrifver ock bestämdt (se derjemte 105 § af nu gällande Bevillms-förordning) att hyresbeloppen skola uppgifvas. Dessa utgöra ju äfven den egentliga grunden för taxeringen af ett hus, hvars minimitaxeringssumma är brandförsäkrings-värdet, såsom jag tror mig riktigt hafva anfört uti min inom 1858 års Taxer:s-komité d. 19 Juni afgifna reservation, deruti Hrrme Kaptenen Westfeldt, Kyrkoherden Ekdahl samt Grosshandlarne Hedman och Norrbin instämde. Ifrån besagde reservation tager jag mig friheten citera följande: Deri 9 Maj e. m. ”Upgifvas icke hyresbeloppen, blifva ju dessutom alla hus, som ej nyligen undergått köp eller högre brandförsäkring, lägre taxerade, än de hus, hvilka undergått dessa förändringar. De förras egare vinna ju på 2-faldigt sätt. De höja hyrorna i allmänhet efter de stegrade prisen, men få taxeringen åsatt efter gamla försäkringen eller köpeskillingen, Yet man deremot hyresbeloppen, blir taxeringen i allmänhet mera rättvis och jemn”. Då jag blifvit husegare härstädes under en tid då fastighetsvärdena så betydligt updrifvits, har jag bäst varit i tillfälle att erfara den nuvarande obilliga beskattnings-bestämmelsen, icke derföre att mitt hus blifvit för högt taxeradt, då sista köpeskillingen tagits till grund, men då detsamma jemföres med vida större, för längre tid tillbaka köpta hus med låg brandförsäkring, ehuru med förökad inkomst genom stegrade hyror. Uppgifterna vid taxeringen äro ock, synes mig, öfverflödiga efter den f. n. nästan på godtycke verkställande taxeringen.
2. att tilläggas kontanta anslaget för Kavallerioch Infanleri-Regementerna; hvaremot den Afradsoch Kronotionde-spanmål, som, enligt ofvan åberopade utredning, till belopp af 194 tunnor 10^ kappar, af Skaraborgs Regemente åtnjutes, borde från Riks-Statens 6:te Hufvudtilel till Kavallerioch Infanteri-Regemepternas spanmåls-anslag öfverföras. Instruktions-Kompanier för Indeldta Infanteriet. Med hänvisande till hvad uti förut åberopade Statsråds-protokoll öfver Landtförsvars-Ärenden blifvit utveckladt, i afseende pä det för öfrigt allmänt erkända behofvet af berörda Rekrytbildnings-anstallers införande vid indeldta Infanteriet, finner Kongl. Majit, oaktadt denna för Riket så högst vigtiga angelägenhet vid föregående Riksdagar hos Rikets Ständer icke vunnit önskvärdt afseende, sig böra härmed åpyo äska det, enligt uppgjorda noggranna beräkningar, nödigt befunna anslag för inrättande af Instruktions-kompanier vid indeldta Arméens Infanterioch Jägare-corpser, nemligen: till personalens underhåll, befälets aflöning deri inbegripen R:dr 37,500. till vidmakthållande af nödiga sängoch husgeråds-per sedlar, m. m • » 2,500. qqq. samt tillika begära, att kostnaden för nyssnämnda persedlars anskaffning, uppgående lill omkring 24,000 R:dr, må af första års-anslaget för Instruktions-kompaniernas underhåll få bestridas, på det särskildt Transport R:dr 67,125: 47. 2. i Kongl. Majus Nåd.
De åligganden, hvilka sistnämnde afdelning nu har att fullgöra, skulle, enligt Kommitterades tanke, fördelas på sådant sätt, att uppgörandet af Bankens generalhufvudbok, hvilken helt och hållet grundade sig på låne-afdelningens special-räkenskap, skulle, jemte hvad med hufvud-afslutningen egde samband, öfverflyttas på en kamererare i nämnde afdelning och allt hvad som rörde Bankens ekonomiska ärenden, ombesörjas af chefen för nuvarande kontrolloch revisions-afdelningen, genom hvilken förändring en chefs-befattning komme att indragas och följaktligen chefernes antal, nu sju, att förminskas till sex. Till denna af Kommitterade föreslagna förändring, som Under-styrelsen ansett vara både verkställbar och ändamålsenlig, samt Fullmäktige biträdt, får Utskottet härigenom tillstyrka bifall. Vidare hafva Kommitterade anfört, att de af skäl, som vid föregående tillfällen blifvit fullständigt utvecklade, anse Under-styrelsens fortfarande vara af oundgängligt behof för handläggning af de mångfaldiga, verkets inre angelägenheter rörande frågor, hvilkas afgörande icke kunna åt cheferne, hvar för sig, öfverlemnas och hvarmed Fullmäktige icke omedelbarligen kunde taga befattning. Men, i afseende på Understyrelsens sammansättning, bar den förändring synts Kommitterade böra ega rum, att chefen för kassa-afdelningen, hvilken, enligt nu gällande föreskrifter, är berättigad Banko-Utskottets Betänkande, M 61. 23 att i Under-styrelsens sammankomster och öfverläggningar deltaga, men endast i det fall dertill förbunden, då ärenden förekomma, som angå nämnde afdelning, skulle upphöra att vara ständig ledamot af Under-styrelsen, likväl med både rättighet och skyldighet att i öfveriäggniugar och beslut taga del uti sådana frågor, som specielt rörde kassa-afdelningen.
sorterad speoerioch parfymhandel. (DUN 312 makan, som fru Rundberg gaf oss. Byström sekunderade henne förtjänstfullt som mannen, och hr Botekström samt fröken Ahlandcr gjorde i tvänne biroller ett lustigt gammalt par, som bidrog att upprätthålla munterheten i salongen. Om Guiseppe Giacosas gripande drama, » Stulen lycka », ha vi haft tillfälle att yttra oss på annat ställe i dagens nummer i sammanhang med skildringen af den kvinliga hufvudrollens innehafvarinna, fröken Lotten Seelig, hvarför vi dit hänvisa. Här må endast tilläggas, att herr Hillberg som den bedragne maken genom ett glänsande och konstnärligt måttfullt spel i väsentlig mån bidrog till den gripande totalverkan. Hr Skånberg synes oss hvad man kallar spela alltför mycket teater; det var nog både värme och färg öfver hans framställning af den unge Arcieri, men hans medel att vinna effekt kontrasterade ej alltid gynnsamt mot fröken Seeligs och hr Hill bergs fint af vägda konst. Hr Personne gjorde en synnerligen karaktäristisk typ af den gamle grefven-rouéen; man nästan beklagade, att styckets byggnad endast i första akten tillät hans framträ- dande. Det nya programmets gedigna halt och det utfö- rande, det får på Dramatiska teatern, komma helt visst att betinga det ett längt lif. Yid pensionen. Skildringar för Idun af Channåh. (Forts.) t ?-i.ej, fröken v o n Rathen, » sade lady Threaton, » nu får ni ursäkta, jag kommer och steglar er mening.
Då det med afseende på hvad dels ofvan blifvit i allmänhet antydt angående tullskyddets förkastlighet ur principiell synpunkt, dels derefter omförmälts rörande de förändringar till en friare tullagstiftning, som tid efter annan inom landet vidtagits, dels ock här senast blifvit anförd t beträffande de grunder, som ansetts böra uppställas för åvägabringandet af ytterligare lättnad i tullbeskattningen, måste för nu förevarande frågas rätta bedömande vara af vigt att få ådagalagdt, huru produktionen inom den inhemska industrien gestaltat sig, i den mån skyddet för densamma minskats, och täflan med utlandet sålunda mer och mer öppnats, hafva Komiterade låtit, på grund af officiella uppgifter i detta hänseende, upprätta tablåer, å ena sidan öfver införseln, å andra sidan öfver tillverkningen inom landet af de förnämsta hithörande förbrukningsartiklar, hvilka tablåer under Litt. B och C här i underdånighet bifogas. Af dessa tablåer, som omfatta tiden från och med år 1831 till och med år 1863, samt äro anordnade efter de perioder, för hvilka de under denna tid tillämpade tulltaxor varit gällande, visar sig, att nämnda industri, med de smärre förändringar för vissa grenar deraf, som af tidsomständigheterna och de särskilda handteringarnes natur varit betingade, på det hela alltjemnt fortgått och utvecklat sig till större produktionskraft, allt efter som tullskyddet minskats och i sammanhang dermed införseln, i behöfliga delar, ökats. Att här ingå 17 i en omständlig redogörelse för de iner eller mindre väsentliga detaljvexlingarna inom de särskilda näringarna kan icke vara hvarken af behofvet påkalladt eller med uppgiften för denna öfversigt förenligt; och Komiterade tillåta sig derföre endast att härvid antydningsvis omnämna ett och annat förhållande, egnadt att tjena såsom ledning för omdömet i dess helhet.
Man skulle i sanning af den na discussion kunna fatta den tanke, att det ifrågavar. ämnet hörde till de mest invecklade, om till dess utredande fordrades alt noggrannt undersöka hela undsättningsverket för missvextår i Jemtland, icke blott för denna provins i och lör sig sjelf, utan äfven i jemförelse med Westergöthland. För min del vågar jag tio, att dessa ämnen med sjelfva saken icke äga den ringaste gemenskap; ty 0111 en ort lider af missvext, så kan det vid åtskilliga tillfällen vara rätt och billigt, att Staten lemnar någon undsättning derför; men liksom den plåga, hvaraf orten lider, är öfvergående, på samma sätt bör undsättningen vara af temporär beskaffenhet och följaktligen icke hänföras till Statens permanenta utgifter. Vill man betrakta saken i och för sig sjelf, så torde blott arne omständigheter böra öfvervägas. Den ena är de rustoch roteringsskyIdiges behof af lindring, och den andra fäderneslandets och särdeles de norra provinsernas behof af försvar. Hvad första frågan angår, så lär meningen vara stadgad derom, att Jemtland i förhållande till det öfriga Sverige är allt för båldt roteradt. Om Jemtland fordom kunnat bära en högre rotering, så har sådant sin grund deruti, att manskapet icke var förbundet alt gå utom provinsen, hvarigenom legningen biff mindre dyr; men då Jemtland upphört att vara en gränsprovins, sä vore det utan ändamål att inom densamma hålla en trupp, som icke kunde användas förr än fienden framtrangt till gränsen deraf; och den förändring, i följd hvaraf Jemtlands reg:te numera Den 3o September. är förbundet atl gå utom gränsen när så kan behöfvas, var sålunda af behofvet påkallad oell så myckel mera ändamålsenlig, som den minskning i nummerären, hvilken för ändamålet erfordrades, icke minskat landets försvarsstyrka utan snarare ökat densamma förmedelst den skyldighet, som genom förändringen tillkom återstoden af regtlet, att lika med Rikets öfriga trupper försvara landet äfven utom provinsen.
Län, sorn framställt enahanda förslag, med tillika gjord hemställan, att den för närvarande utgående folkskole-afgiften jemväl måtte få på nyssnämnda sätt uppbäras. ll:o Herr Biskopen Björck, som hufvudsakligen anfört, att det visserligen i främsta rummet tillhörde den församling, inom hvilken folkskole-läraren bade sin verksamhet, att förse denne med hvad som oundgängligen erfordrades för hans lifsbergning, meri att, om detta icke kunde af de mindre kommunerna åstadkommas, Staten desto heldre vore pligtig att härvid kraftigt underhjelpa de förre, sorn nämnde lärares verksamhet, om den med nit utöfvades, komme medelbarligen det större samhället till godo. Om således rättvisan af Statens bidrag till understöd för folkskoleväsendet inom församlingarue erkändes, så vore det så väl Statens, som församlingarnes intresse, att de medel, som härtill ansloges, blefve på ändamålsenligaste sätt använde. Ju mera betydelsefull och så väl i samhällslifvet ingripande, som på menniskans högre lif inverkande, en samhälls-anstalt vore, desto större svårigheter vore den underkastad och desto mindre kunde man vänta att densamma skulle annorlunda, än småningom, och i mån af den insigt, en vidgad erfarenhet gåfve, kunna på ett mera tillfredsställande sätt ordnas; hvadan det icke vore underligt om den i Sammansatta Stats-, Bertlin.- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Bet. Jtä 19. nya organisation af folkskoleväsendet i Sverige, som genom Stadgan af år 1842 grundlädes, företedde många brister för den, som vore i tillfälle att derom taga nöggrannare kännedom.
Ner öfver oss din starka ande sänd och samma kraft i våra hjärtan tänd, hvarmed du Finland höll med säker hand på tidens vilda, stormupprörda vågor, hur folket stod i uppror och i lågor, vid svuren trohets säkra ankartand! Ditt svärd var härar, och din kraft var spord från Polens sol till norrskenet i nord, och Sveriges krona hängde på ditt ord! Och samma själ, hur blid, hur varm den var i hemmets ro; hans blick, hur ljuf och klar! O! jag vid detta hjärta hvilat har. KATRI (som stigit fram och hört Ebba Flemings monolog gör en hotande åtbörd och skall aflägsna sig, men märkes af Ebba Fleming, som förskräckt studsar tillbaka). EBBA FLEMING (med ett anskri). Ah! hvem är ni! Hur har ni kommit hit? KATRI. Ohörd som sorgens suck i glädjens sal, omärkt som, bland de mäktige, föraktet. EBBA FLEMING. Bort hemska syn! Bort dit, hvar'från ni kom. KATRI. Det är för långt tillbak's till Österbotten. Var hälsad från dess grafvar och dess öknar! Jag hälsar dig ifrån din makes verk. Femtonde scenen. De förra. Arvid Stålarm. Olof Klaesson. Johan Fleming. Sigrid Stålarm. Gäster. (Vid Ebba Flemings anskri hafva alla inkommit och församlat sig i fonden). EBBA FLEMING. Ah! Drifven henne bort! (Förenar sig med de andra). KATRI. Kom mig ej när! Bereden er på hvad som förestår. I störtat folket i fördärf och död. Men fast vår gård ni bränt och från oss röfvat all kärleks kraft, så lefver hatet än! Det smyger spårlöst fram vid tiggarstafven, det håller råd med skuggorna i grafven, lyss vid palatsets dörr, i kojan talar; då brista vapensköldar, remna salar. Så länge lefver det, tils hämndens dag går ned i blod, och detta hat är jag! (Aflägsnar sig skyndsamt). Slut på första akten. ANDRA AKTEN. (Åbo torg med domkyrkan i fonden. Till höger ingången till en bod. Något fram på scenen en schavott.
I afside på rätta förståndet af denna §, lärer man icke heller få förbise den tolkning deraf, som kan dragas såsom slutsats af Hr Statsrådet Anjous reservation. I förbigående vill jag nämna, att det icke är utan sin stora märkvärdighet, att Chefen för EcklesiastikDepartitet reserverat sig emot hela Förslaget, och detta förhållande leder mig till den tanken, att man inom presterskapet, som skall döma om sådana frågor, möjligen skall komma att åt §:n gifva en med 16 § RegisF:n ingalunda öfverensstämmande tolkning Slutligen hemtar jag anledn. till farhåga äfven deraf, att en ledamot af detta Stånd, som tillika tillhör presterskapet och här upträdt med ett, om icke särdeles upbyggligt, åtminstone mångordigt och vältaligt anförande, har belt och hållet fästat sig vid totaliteten af den hos oss gällande orthodoxa läran, och ansett densamma utgöra den rena Evangeliska lärans grundsanningar. Af allt detta har jag ansett mig föranlåten upträda med en påminnelse emot denna del af det Kongl Förslaget. Jag medgifver gerna, att det varit mycket svårt för Regeringen att fullkomligt gå till mötes de allmänna önskningarna om religions-frihet, men jag skulle önska, att LagUtsk., som kommer att afgifva Utlåt, öfver den Kongl. Proposm, och, såsom jag hoppas, kommer att tillstyrka densamma, måtte för denna sin tillstyrkan afgifva en motivering, som vid framtida behof kan lemna en tjenlig och val behöflig ledning för omdömet, huruledes uttrycket: den rena Evangeliska lärans grundsanningar må förstås i juridisk mening. För att äfven å min sida gifva Utsk. någon ledning i detta fall, ber jag att få anföra, icke mina egna åsigter, utan hvad en af vårt lands utmärktaste män, Esaias Tegnér, yttrat uti ett offentligt tal, vid ett religiöst tillfälle, i Wexiö domkyrka år 1832:
Danielssons öfvertygelse, äro förtidige, der de ej påkallas af en redan tillvarande förmåga att dem verkställa inom de landsorter, hvarifrån de begäras; då fördelen af den föreslagna Ca. nal-an läggningen sannolikt skulle tillfalla nå-' gon enskild egare af Bruk eller Masugn % hvaremot Bonden inom orten ej skulle mycket tacka för inrättningen, samt då, hvad de jiya väg-anläggningarne vidkommer, det vill synas sorn skulle desamma biifva lönande för ortens invånare att sjelfve företaga, Anders Danielsson, uppå alla dessa skäl, ansåge sig böra afstyrka bifall till Motionairens anhållan om bidrag af Allmänna Medel till de uppgifna föremålen. Utskotten hafva hvad sålunda hegardt och erinradt blifvit i öfvervägande tagit 5 och då, jemlikt Allmänna Lagens stadgande i 25 Cap. j. och 8 §§. Byggninga-Balken , det åligger alla, sorn å landet Hemman ega eller bruka att vägar rödja, Konungens gårdar och Ladugårdar derifrån ej undantagne, samt häraf följer att, der fråga ej är om stora Landsvägar och hutvud-communicationer, af hvilka bela Riket drager nytta och för-s Storssamt Allm. Besv.o.Oec. Disk. lill. N o 38. 7 del, öfrige nya väganläggningar, der de för ortens enskilda gagn och beqvämlighet påfordras, böra af Ortens invånare allena bekostas, anse Utskotten sig så mycket hellre förbundna att afstyrka Rikets Häglof. Ständers bifall till det af Motionairen begärda anslag till nya vägars inrättande inom Dalarne , som Rikets Höglofl, Ständer, uppå ofvan uppgifne skäl, redan behagat afslå flere under denna Riksdag gjorda enahanda anhållanden. Hvad dernäst beträffar
M:s befallningshafvande i länet vitsordadt, befunne sig med en talrik familj i torftiga omständigheter, så att, om det ådömda ersättningsbeloppet, uppgående enligt lands-kontorets uträkning till 2,419 r:dr 1 sk. 4 r:st, skulle af honom erläggas, lian derigenom blefve försatt i den mest bekymmersamma belägenhet, har E. K. M., i betraktande af dessa omständigheter, behagat, medelst högstberörda proposition, i nåder Bih. till R. St. Skrifvelse, IV:o 27. föreslå Rikets Ständer, alt ifrågavarande ersättningsskyldighet måtte häradsskrifvaren Engström eftergifvas. Rikets Ständer hafva tagit detta ärende i noggrant öfvervägande; och eliuru visserligen emot häradsskrifvaren Engström förekommer, att han vid debiteringen af kolnings-frihetsbevillningen för de under Forssbacka bruk och masugn upplåtna rekognitionsskogar origtigt förfarit, i så måtto, att han icke grundat beräkningen af denna bevillning på det vedbelopp, hvarför, enligt Bergskollegii utslag af den 21 Maj 1816, rekognitionsafgift af dessa skogar erlades, hafva Rikets Ständer dock ansett någon ursägt för Engström förefinnas, dels uti den omständighet, att nämnda utslag icke upptager någon beräkningsgrund för vedoch kolmåttens förhållande till hvarandra, dels äfven deruti, att revisionen i Kammar-rätten öfver 20 år underlåtit sin skyldighet att, i anledning af Engströms ifrågavarande origtiga debitering, vidtaga någon åtgärd för vinnande af rättelse i det af honom begångna misstag, genom hvilken underlåtenhet af revisionen han icke utan fog kunnat hemta stöd för sin förmodan, att den af honom verkställda debiteringen vore rigtig. Med afseende så väl härå, som å öfriga i E. K. Mrs nådiga proposition anförda omständigheter, hafva Rikets Ständer funnit skäligt bifalla den af E. K. M. för häradsskrifvaren Engström i nåder föreslagna eftergift. Hvilket Rikets Ständer få härigenom i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 4 Mars 1848.
Af den 16 sistlidne Junii. N:o 119, I anledning af gjorde anmärkningar Vid Utskottets den 26 sisth Martil', under N:o 29 meddelade Betänkande, rörande anläggande af en Köping uti Fryksände Socken af Vermlands Län. S. D. f. m. Sedan den i 103 §. RegeringsFormen stadgade omröstning öfver Högste Domstolens Ledamöter blifvit verkställd; fann Ridderskapet och Adeln förgodt anmoda ExpeditionsUtskottet, att uppsätta en underdånig skrifvelse till Kongl. Majjt, med anmälan det högste Domstolens samtlige Ledamöter blifvit vid deras vigtiga kall bibehållne. 398 Fröt. Utdr. d. 2Q Junii 1823. S. D. e. m. Wid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets, den 10 sistledne Junii, under N o 120, afgifne samt den 25 derpå följde e. m. på bordet lagde Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets, den 18 sistlidne Martii under N:o 14 meddelte Betänkande om Lumpsamlingsskyldighetens upphäfvande samt om förändrade föreskrifter i afseende på sättet att samla lumpor för Pappersbrukens behof; fann Ridderskapet och Adeln, att, enär sistnämnde Betänkande redan blifvit den 7 sistlidne April e. m. af Ridderskapet och Adeln gilladt, Utskottets ifrågavarande Utlåtande borde läggas till handlingarne. S. D. f. m. Wid förnyad föredragning af Lagsamt Allmänna Besvärs och Ekonomiutskottens den 29 sistlidne Maji under N:o 92 afgifne samt den 25 sistlidne Junii e. m. på bordet lagde Betänkande, i anledning af väckte frågor, om öfverseende och förbättring af Rikets Ekonomiska och PolitieFörfattningar samt om Lanclshöfdingarnes rätt, att utfärda vites-förbud m. m. blef samma Betänkande, på grund af de utaf åtskilige Ledamöter dervid gjorde anmärkningar till Utskotten återremitteradt. Fröt.
Vid ånyo skedd föredragning, blef till Stats-Utskottet" remitterad Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, den 20 dennes, angående grunden "för utgörandet af de till Båtsmans-indelningen i Blekinge län anslagna s. k. öfverskottsoch reserv-räntor. Från Hederv. Bonde-Ståndet. S. D. Föredrogs och remitterades till Stats-Utskottet Kongl. Maj:ts den 21 innevarande månad bordlagda Nådiga Proposition om grunder för utgörandet af de till Båtsmans-indelningen uti Blekinge län anslagna s. k. öfverskottsoch reservräntor, jemte vid remissen af Jöns Persson från samma län afgifvet yttrande. S. D. Föredrogos Stals-Utskottets Utlåtanden: N:o 40, angående regleringen af utgifterna under Riks-statens första liufvudtitel, som godkändes till alla dess delar, med undantag af Utskottets hemställan i punkten 2, dervid Ståndet beslöt, att en summa af 70,000 R:dr R:mt må för deri afsedda ändamål, beviljas; samt N:o 41, i en med stats-regleringen gemenskap egande fråga, som i sin helhet ,af Ståndet godkändes. S. D. Föredrogs Expeditions-Utskottets Förslag N:o 46 till Rikets Ständers underdåniga skrifvelse till Kongl. Majit, angående inteckning af aftal om nyttjanderätt till fastighet i stad. Af anledning, som uti ett skrifvelse-förslaget bifogadt utdrag af Högvördiga Preste-Ståndets protokoll för den 21 innevarande månad närmare omförmäles, blef samma förslag af Bonde-Ståndet, likasom förut skett af Presteoch Borgare-Stånden, återremifteradt till Utskottet. S. D. Föredrogs punktvis Slals-Utskollets Utlåtande N:o 42, angående regleringen af utgifterna under Riks-statens Andra Hufvudtitel. Usta punkten: