Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Förut har i Banken blifvit belåndt salt, ritorr råg, beck, tjära, cattuner, m. m., oell aldrig liar någon förlust derpå uppstått; men då belåningen fordrar flere åtgärder, såsom lägenheter till magaziner, m. m., torde det vara bäst att icke ingå i några bestämda föreskrifter, utan önskar jag blott att Ridderskapet och Adeln ville gilla principen och tillåta Bancosty reisen alt mottaga varor jemte namn såsom säkerhet. Jag tror detta vara det enda sätt, hvarpå man härom kan besluta, ty det är icke nog att sä a att varan skall vara inom Kronans mägaz n ndi brandförförsäkrad, emedan flera andra försigtighetsmått finnas, som äfven böra iakttagas, och hvilka alla finnas upptagne i den reservation, som jag vid i8a3 års Riksdag i detta ämne afgaf, men nu icke bar till hands. Herr Tham: Min afsigt är alldeles sådan som den Hr Hjerta yttrat; icke att föreskrifva BancoStyrelsen att låna på varor, men att tillåta den göra det, om det befinnes vara nyttigt, med iakttagande likväl af nödiga försigtighetsmått. Jag medger att i Stockholm fattas för närvarande tjenliga Magaziner, men då jag vet att sådana finnas i Götheborg, tillstår jag att jag egenteligen afser sistnämnde stad, och är öfvertygad att det der skulle gagna såväl den allmänna rörelsen, som Stadens Handlande och 224 Den 7 December f. m. Discontrörelsen. Jag förenar mig med Hr Hjerta uti anhållan om framställan af hans proposition. Friherre Cederström: Sedan Ridd. och Adeln beslutat att såsom Hypothek antaga reverser, anhåller jag att äfven invisningar å varor, hvilka äro under publik vård och försäkrade mot förstöring, måtte antagas. Jag anser det dock ej gagneligt att specificera vissa varor dertill, utan tror, alt ett gammalt stadgande är alldeles nog. Genom en sådan belåning vinnes en större säkerhet än genom hypothek af Reverser, emedan menniskolifven äro osäkra, då deremot varor under publik vård och assurerade lemna full säkerhet.
Uti förestående summor äro jemväl inberäknade de å Räkenskaps-kontoret anordnade förskott till Postvexelrörelsen; men då dessa förskott motsvaras af kontanta behållningarne hos Låne-kontoren i dervarande postvexel-kassor, så måste, för att det verkliga beloppet af utelöpande sedlar må kunna erhållas, afdrag af berörde förskott ske, utgörande: 1863 den 26 September 3,800,000: — » » 31 Oktober 3,800,000: — » » 28 November 3,800,000: — » » 31 December 1,300,000: — 1864 » 30 Januari 2,100,000: — » » 27 Februari 2,400,000: — » » 26 Mars 2,400,000: — » » 30 April 2,700,000: — » » 28 Maj 2,700,000: — » » 30 Juni 3,500,000: — » o 30 Juli 4,000,000: — » » 27 Augusti 4,400,000: — § 18. Minskning af I anseende till inträffad förminskning af Bankens metalliska kassa, funno Banko diskmtermgen Fullmäktige, den 17 September nästlidet år, sig böra, med tillämpning af 117 § i då frdn' och näringstoren meddelade förstärkningar skulle till reservfonden återställas; hvarjemte Fullmäktige diskont-fonden anmodade Direktionen öfver Banko-diskontverket att, tillsvidare och intilldess Bankens — 21 ställning förbättrats, något minska diskonteringen och utlåningen från handelsoch näringsdiskont-fonden.
som, från sin stoftskrud fri, har gått med oskuldsfägring på sitt änne att himlens glädje bli! En sol har släckts, men där den lilla skrider trolsk genom rymdens sal, en strålglans snart i hennes spår sig sprider från solar utan tal. Ack, från den dag, då hennes läppar kalla ej buro lifsfärg röd, förmå åt våra läppar solar alla ej återskänka glöd. Och till en evig ensamhet oss dömer vår vagga, stanvad MM ... » — Af ångest då sin tröst den lärde glömmer: » Ja, ve, sannt säger du! » — att år efter år » tala vid din hustru », gif henne del af alla förändringar edra affärer undergå, och hon skall rätta sin hushållning därefter i stället för att blott följa sina infall och tänka: » åh det lär ej vara så failigt, fastän gubben pratar om att vi ej lia råd till — snart någonting. Jag får allt ändå, det jag vill, blott jag passar m i g. och icke ger vika i första taget » Alltså fullt förtroende från början till slut, äfven i detta viktiga ärende! De två föräldrame hvarandra sluta mot osällt, sorgträngdt bröst. På knä vid vaggan se ' n de böner gjuta i Herrens famn om tröst. Äfven jag kan framställa en » lifsbild », men från ett hem, där mannen och hustrun voro lika noggrant på det klara med debet och kredit, där båda voro ense om, att det icke fick gå tillbaka. utan hellre arbete och försakelse; där äfven barnen tidigt invigdes i den ekonomiska ställningen, hvilket hade till följd, att de senare aldrig fordrade mera, än som kunde beviljas dem, att de invandes i den gyllene lifsåskådning, som lär oss att vara nöjda utan öfverflöd, att aldrig lefva öfver våra tillgångar, utan med redligt arbete förtjäna till våra behof. Af Göran Björkman. Bamon de Campoamor. 3«pär jrån en vetenskapens målsman / ff7 döden ur vaggan dottern tog, att trösta ovan, som vid alla öden sin lärdom fram han drog: • » Hör, maka min, livad kval! Af stjärnor klara en grupp din blick där når; den sol, de gingo kring i syskonskara, tänk, slocknade i går.
Men vid den heliga jungfruns förmedling står den onde maktlös; hvarföre ock första vilkoret för hvarje förbund med honom är att afsvärja jungfru Maria. Det är derföre för syndaren säkrare att vända sig till henne än till Gud, som i sin helighet står så högt öfver det syndiga slägtet, ty den hon, sjelf menniska och moder, åtager sig, den får oeftergifligt sina synders förlåtelse. Det är denna lära vårt lilla drama vill inskärpa. Vratislaus, syndaren, kommer till den helige Procopius och bekänner sig hafva syndat så grufliga, att det ej kan hjelpa att vända sig till Gud med bön om nåd; han beder derföre den helige mannen om ett råd. Procopius har väl aldrig förr funnit en så stor syndare, men anser honom dock kunna räddas, om han vänder sig till Maria, ”miskunna moder.” Vratislaus rädes, att hon icke vill höra honom, ty han har aldrig visat henne någon ära; men Procopius bjuder honom ej misströsta. ware tu med diäffwlom fuller ok ingen j himerike ware tik huller wil maria bidhia fore tik thin siel foor nadh j himerik gudz wrede kan hon fran tik wenda ok skippa tik nader for vtan enda. Vratislaus tackar och går till jungfru Maria och beder om miskund och hennes förbön hos sonen, inför hvilken han ej sjelf törs framgå. ”Her tiger jomfrw maria ok wänder baken aat honom.” Vratislaus fortfar att bedja och påminner om att Gud sagt, att han för hennes skull vill gifva syndare lön i himmelrike, allenast de ropa och bedja till henne; men då Maria ej vill låta beveka sig, drager han sin ”hvassa knif” för att genomborra sig och så låta djefvulen taga själen. Men då stiger Maria fram, afvänder hans hand och lofvar att stå honom när inför domaren och hjelpa honom, liksom hon förut hjelpt många usla. Vratislaus blir glad och tackar henne, och tillsammans träda de inför Sonen.
xlc, diträda, är af särdeles wigr; lä enicce, ''är.st wid dylika tillfällen w t gos foie-.rote uvp. handlingar och Transporter e^tcr Lands' ö»:,,. garnes Reau'sitiv. cr, säta.»t ssu'e uepdr-iwa dyrhetcn pä Spannemaltn ari M", o,u n-tia Eder i förl.,genht med öswerflotur upplev ee ofta pä de otjcrligaste stäven, hn^rilräi d. ej utan att än mera fördyras ku na Tianexone. ras, san,t sändes i alla fall pä etr eller an nät sätt föror-aka Kronan stö-re e. er n ir.d.e förluster; sä wete Wi, Nader haima förord, at, att enär betydelig nusiwä^t i en Liwdsort af Wär Befallningshafwande anm les, bör wäll Kronans Spanmäl i nänm.ste Magazin dertill anordnas, sä wida ej säden för Stats WerketS behof der är af nöden: Men att om den är otillräckelig, och bristen icke kan fyllas ifrän andre Kronans Förräder, scm beqwämt och >ör drägelig kostnad kunna i rättan tid dit Träns, porteras, det dä bör äligga Landshöfdingen, att med enskildte, hälst inom Länet ufsiuta att anskaffa Spanmäl och hälla den Landets Jnwänare tillhanda för möjeligaste drägliga pris, tia hwilken ända han äaer att genom Edert föranstaltande erhälla af MagazinS-Fonden ett fenninge understöd af 8, io, 12 högst 15,000 Riks. Riksdaler för att deraf ester omständigheterna utan ränta understödja dem, med hwilka han i förberärde mätto örwerenskommer. Och bör detta fenninge understöd wid answar af ersätt, ning för Landshöfdingen wara äterbetalt och jemte allt hivad för försäld
Majit^bärvid först tagit under öfvervägande frägan om uppgifters insamlande L bemmanens §a/n-^c/en. bar det förekommit Kongl. Mart som skulle nägon annan åtgärd för detta ändsmäl ej vara att vidtas ' än att frän samtlige Närads-kätterne i Riket infordra uppgifter ä de bemmansköp. som under nägan viss tidered blifvit afslutade. oeb bvarä lgnfart är vorden beviljad; men Kongl, Majit bar tillika, 1 buga om ändamälsenligbeten eller lämpligbeten af en sä beskalbad utgärd .eke Kunnat förbise, att beinman gifvas, som, under en lang följd al ar, ieke varit föremal för Köp oeb bviikas värden sälunda ieke kunna antagas vara desamma i närvarande stund, som dä de sednast försäldes; att de köpeskillingar, som i »ärads-Rätternes uppbudskörteckningar upptagas såsom erlagde, ofta för en mindre bemmansdel uppgätt till bögre belopp, än som relativt kan S,L. litt K. -N. ^ L Sa/t. 1 2 iVäd/A.r re/<e^ ^V.o .?^. SN865 nl^ör» lielg liemm»nel8 verliliA» värde, dä deremot, ä »ndrg 8id»n, iolie 8sll.in inlrä!s»r, »ll, vid söi8äljninZ »s liemmgn »IlmoZe emel!»n, «äljgrne tielin^g 8i» en iiöpe8liillin!; me, elle,- mindre under8liAgnd6 liemm»- ue,8 värde; nien derjemte söilreliäll» 8i» 8ei8liilde, ^ä ol>e8läwd lid ul^äende, sörmoner, livilli»8 mol8vsriZliel i ^ennin^gr ej
Ali sp nnemål.upphandling detta år, likasom det föregående, åsyUade höjande och upprätthållande af de sä enormt fallne spannemålsprisen: det visar sig härvid i högsta matto anmärknängsvärdt, att upphandiingarne ej började I örr än 6 månader efter skörden, eller i slutet af Mars månad, hvaraf det synes tydligt, att bjelpen ej gagnade de mäst behöfvande, hvilka denna tidpunkt säkerligen hade utsällt sitt öfverskott^ utan blott speculanten och den större producenten: men hvad sorn synes ännu märkvärdigare, är att denna upphandling fortsattes under loppet af Maj, Junti och Julit månader, eller m d ett ord så länge några disponible medel funnos för upphandlingens fortsättande. Att söka uppdrifva prisf-rne vid den arsiidt då varan äger sitt naturliga mnrimipnss synes vara så stridande emot ajl princip att detta förfarande visserligen förtjent att anmärkas , såsom alltid ledande till det resultat att möjligen så medtaga inrättningens fonder, att den, vid en inträffande likare skörd icke kunde fortsätta upphandlingen till prisers upprätthållande vid den tidpunkt, sorn straxt efter skörden är nvnimipriset och som egentligen är sorn skulle påkalla en sådan åtgärd ; och då detta är hvad som inträffat undrr hösten 182 1 i följd af upphandlingen under sommaria åaaderne, så syne» ett sådant förhållande hafva bordt fästa Herrar Revisorers uppmärksamhet till någon påföljd, och jag kan ej undgå att sä mycket ineta lästa min upp - Den 11 Fcbruarii, 439 märksamhet härvid, sorn det synes att upphandlingarna börjats på Regeringens befallning, och till följe af en sadan äfven blifvit fortsatt under loppet af Maj, Junii och Julii månader, eller så länge uppbandlingsfonden varade, och detta oaktadt MagazinsDirections hemjlällan om dess upphörande. Cassan var också al*, deles uttömd, då Landshöfdingarne i flere Län eft.r skörden 182 i inkommo med hemställan o ra upphandlingars verkställande.
Oittfafgiften, ptDtlfeii efter färffitb författning fontmer att utgå, ©alttaccifett af JKifetö ©taber, iPoftmcblen, ©tamptabe ^apperSafgiften o dt SråmiunötminningSniebtcn, 2öi, för utgöranbe af ben Minånna Senrittniugen, öftoerensfommit ont fötjanbe fiabganbett: -B f in i l'1'n i n fl. art. i. §. 1. i:o ^erfonlig ©fpbbéafgift ertägged af atta t mantalélängb ffattfrrifne perfonér inom nebanttämnbe åtbrar, utan affeenbe på ftånb etter förmögenhet, nemtigen: Sif tnoarje mausperfon, från od) meb fpftba 18 titt od) meb fptlba 60 år — 40 öre. 91 f hioarje gunima, från od) meb fptlba 18 titt od) meb fptlba 60 år 20 öre. 2:o Oenna afgift fortfar att årligen utgå, äfioett efter fpftba 60 år, af atta betti, htoitfa utaf tjenft etter röretfe, etter genom unbantagdbeting toib afpanbltngar tBemiltningd^örorbning 1858. 3 om öfmerlätelfe af egenbom, ega iso 9i:br 9Imt ärrig infomfi, äfmenfont af beni, l)milfa efter 2:bra Sitt. utgöra SBemillning för faft egenbom af öfwer 500 9i:brd märbe. Sr t 11. 2lf$sft af Sfäit, »di Olörelfe, nt. t». A) 6 ernil lili 11 g af (fm betsoelj (tjenstemän samt Ört jent c nt. fl. §. 2. l:o Stile @mbetö
I förbigående får jag anmärka, att Utskottet, i sitt nit alt befordra så kallad enhet i RättegångsOrdningen, bortglömt en liten omständighet, nemligen den: att HofRätt också är förste Domstol för alla dem, som lyda under Duells-placatet, det vill säga alla, hvilka innehafva Kongl. Fullrnagter, utan att vara Adelsmän. Utskottet hade således äfven bordt tillstyrka ändring i RättegångsOrdningen, i afseende på tillämpningen af Duells-placatet. Likaledes har Utskottet förglömt ett nytt Förslag till Taxa för ExpeditionsLösen, i händelse dess projekter kunde genomdrifvas; men detta vare, som sagt är, blott i förbigående anmärkt. Hvad åter sjelfva hufvudsaken angår, så måste jag bekänna, att det framställde Projeclet var högst ovänladt. Allt sedan vårt nuvarande statsskick infördes, har Ridderskapet och Adelil ådagalagt en berömvärd liberalitet vid behandlingen af alla ståndsfrågor (huru hafva de öfrige Stånden, helst Presteoch BorgareStånden handlat?') och frånsagt sig alla prerogativer, utom representations-rätten och Den 26 O c t o b e r f. ta. den ifrågavarande, samt sålunda sökt undanrödja alla anledningar till den olyckliga afund, som fordom ty värr ägt ruin emellan RiksSlånden. Borgmästarens i Södertelje och LagUtskottets hemställan om afsägelse af det ifrågavarande enda återstående prerogatif var således, jag upprepar det, högst oväntad, helst det icke i ringaste mån är för de öfrige RiksStånden menligt, utan tvärtom, då det bidrager till mindre kostnader, tidsutdrägt och omvägar för Adeln, medförer enahanda fördelar för alla andra, då de i vissa fall komma i beröring med Adelsmän i rättegångsväg. Och sorn upphäfvandet af denna del i RältegåogsOrdningen ej rimligen kan bidraga till någon ytterligare enhet eller enkelhet, utan just motsattsen nödvändigt skall inträffa, får jag helt och hållet bestrida detta Borgmästarens och Utskottets förhastade project.
R:dr motsvarande summa försälja, skulle den blifvande köparen, emot sin, med behörig säkerhet försedda revers samt förbindelse att inom viss tid derefter hafva machineriérna i gång, äga att, i stället för contant köpeskillings erläggande till Nathhorst, öfvertaga skyldigheten att betala skulden med T~:del årligen, utan att ränta derå beräknades; men om köpare till machinerna icke crhölles inom den bestämda tiden, berättigades Nathhorst att dem utrikes försälja, emot förbindelse likväl i sådant fall alt inom viss tid derefter till fullo infria sin för Centner ingångna borgen. Sedermera har Nathhorst hos Kongl. Collegium anmält, att han lill Hofmarskalken Grefve Bark och Kammarherren von Knorring försålt meranämnde machinerier emot deras insända förbindelse att på föreskrifvet sätt, eller med T'5:del årligen, ifrågavarande 4,636 R:dr inbetala; men som å reversen saknades borgensförbindelse, blef densamma återsänd, och har icke å nyo ingifvits, försedd med erforderlig borgens-ansvarighet, förrän under loppet af innevarande år, hvadan omförmälde lån vid 1838 års slut oförändradt var på Centners namn i balancen qvarstående. — 19 — Vidkommande räkenskaperne öfver anslaget Lill godtgörande af vederbörande Consulers förskott till Svenskt Sjöfolks hemförskaffande, hvaröfver sammandrag blifvit upprättadt och finnes härjemte bilagdt, så upplyses deraf, att behållningen å detta anslag vid sistlidne års slut uppgick till 1,375 R:dr 14 sk., hvaraf likväl 1,140 R:dr io sk. s r:st. voro förskottsvis till Consuler utbetalda och således höra från vederbörande Rederier i ersättningsväg indrifvas; hvarjemte sig visar, att beloppet af utestående fordringar, som, då sednast församlade Revisorer afgåfvo sin berättelse, utgjorde 2,640 R:dr 14 sk. io r:st., sedan dess blifvit med 1,500 R:dr 4 sk. 8 r:st. förminskadt.
Mts nåd. skrifvelse ang:de det till försvarsanstalter i Stockholms skärgård å mindre creditivet lyftade belopp af 5oo,ooo r:dr. Likaledes biföilos, vid förnyad föredragning, BancoUtsk:s den 17 sisth Febr. på bordet lagda utlät:n: N:o i45, med hemställan att Kronofogden Assessoren A. 11. Lagerlöf måtte beviljas eftergift af räntebetalning för en bankens odlingslånefordran, derför betalningsskyldighet blifvit Assessoren ådömd ; Nto 146, i anledn. af gjord hemställan om afskrifning af några utaf numera aflidne Kronofogdarne B. Carlsson och M. Rabe uppburna, men förskingrade lånefordringar; N:o 147, med förslag till taxa å expeditionslösen; i R. Sles Bank samt dertill hörande disconlverk och lånecontor. Ånyo föredrogs och bifölls Bancooch LagUtsktns den 17 sisth Febr. på bordet lagda utlåt. N:o 6, i anledn. af gjorda anmärkntr vid Utskins betänk. N:o 4, öfver väckta frågor, dels om upphäfvande af nu gällande stadgande, att 3:dje uppbudet icke må meddelas å i banken pansatt fastighet, förr än lånet blifvit slutbetaldt eller omsatt, dels ock om åliggande för banken alt till vederbör, domare årligen alleinma förteckningar på intecknade fordringar. Föredrogs ånyo Bancooch LagUtsktns den 17 sisth Febr. på bordet lagda betänk. N:o 7, i anledn. af väckt motion om särskildt ansvar för förfalskning af enskilda bankers sedlar. Hr Aminoff, Joli. Fredr.: Jag får vördsamt anhålla att Ridd.Secrettn måtte upplysa huru de öfriga Stånden afgjort detta betänkande. Underl. Ridd.Secret. tillkännagaf, att Bancooch LagUtsk:ns betänk. N:o 7 vore bifallet af BorgareSt.; rör:de de öfiiga Ståndens beslut i ämnet vore ännu ingen underrättelse ankommen.
Från Högloflige Ridderskap pet och Adeln. S. D. Remitterades till StatsUtskottet: ilo Kongl. Majus, den 5 dennes; till Rt. kets Ständer aflåtna, och'; den 11 derpåföljde 46 Prot. Zhdräg den 15 December 1829« e. m., pa bordet lagda Nådiga Skrifvelse, atla gående det å Riks-Statens Tredje HufvudTitel uppförda anslag till Durchmarche-kost£ Hader; Sio Kongl. Maj:ts> den 8 dennes, till Rikets Ständer ailåtna och, den 11 derpåföljde e. m., på bordet lagda Nådiga Skrifvelse, i anledning af väckt fråga om lättad utväg till lånbidrag åt fastighetsegare, jemte de af åtskilliga Ledamöter, rörande samma ämne; denne dag afgifna yttranden» S. D» Vid förnyad föredragning af StatäUtskottets, den 5 dennes, under N;o 342, afgifna och, den 11 derpåföljde e. m., på bordet lagda Memorial, i anledning af RiksStlndens skiljaktiga beslut, i fråga om förlängning af Arrrende-Contractet på Starby Kungsgård, för Majoren Vult von Steijern, fann Ridderskapet och Adeln för godt att, under förblifvande vid dess, i afseende å detta ämne, redan fattade beslut, godkänna deri af Stats-Utskottet i berörde Memorial förer slagna Voterings-proposition. S. D.
Landtnäs i ani. häraf gjorda hemställan, beslöts att Exped.Utsk. skulle genom utdrag af prot. underrättas om, utgången af detta, val, samt anmodas uprätta och till EiksSt:n inkomma med förslag till förordnande för den valde, samt till underd. skrifvelse derom till K, M. Hr Fåhraeus, Joli. Fredr.: Genom Nåd. Fropos. af d. 11 Nov. förb år, har K. M. täckts föreslå E. St:r att anvisa åt OfverIJirektören oell Chefen i Styrelsen för allmänna Vägoch Vattenbyggnader, Öfversten A. E. v. Sydow pension till belopp af 4,500 Edr Ernt, att å Allm. IndragningsStaten utgå från och med månaden näst efter dea, då afsked blefve honom beviljaåt. I betraktande af ÖfverDirektören v. Sydows mångåriga tjenster, derunder han, tili det allmännas gagn, utmärkt sig genom kunskaper och ett rättskaffens nit, gör jag mig förvissad, att E. St:r med tillfredsställelse skolat till detta K. M:s Nåd. förslag lemna bifall om frågan förekommit till afgörande under ÖfverDirektörens lifstid. Men OfverDirektören v. Sydow har i dessa dagar med döden aflidit, dervid han efterlemnat enka, 49 år gammal, jemte en 1 2-årig dotter. Ännu har väl ej laga upteckning hunnit ske af den aflidnes qvarlåtenskap; men, efter hvad man i allmänhet tror sig känna, befinner sig sterbhuset i medellösa omständigheter. Enär E.
Hvad sålunda förekommit och handlingarne i öfrigt innehålla, har Utskottet i öfvervägande tagit, och funnit det vara utredt, att ifrågavarande dagsverken endast tillfälligtvis hafva blifvit undantagne från de till rustningens bestridande anslagne jordeboksoch bemmantals-räntorne, af anledning att rusthållen voro belägna i granskapet af Ulfsundseller sedermera Kungsöhrs kungsgård, för hvilken dagsverkena voro oumbärliga, samt att, då klagomål häröfver redan år 1680 anfördes, Kongl. Majit uti nådigt bref af den 16 December nämnde år utlofvat, att, enär befrielse från dagsverkenas utgörande af nyssberörde anledning icke kunde medgifvas, rusthållarne skulle med något annat ”soulagement” för denna tunga varda ihågkomne, hvilket löfte likväl endast partielt, i afseende å Kungs-Barkarö socken, år 1685, uppfylldes. Häremot har visserligen blifvit anmärkt att nämnde ”soulagement” redan skulle erhållits derigenom att högre augmentsräntor blifvit rusthållen tilldelade, men det har icke kunnat ådagaläggas, när en sådan ersättning kommit dem till godo, och det förhållande alt augmentsräntorne ännu befinnas till beloppet lägre, än de öfrige kompaniernes i samma län, synes utvisa motsattsen eller att det gifna nådiga löftet ännu är ouppfylldt.
Man vandrar, med åren, allt djupare in i dess skugga, och blir sluteligen der hemmastadd; ehuru den, liksom all häftig vexling af ljus och mörker, börjar med att förblinda. Plötsligen ut i natten! – Hur dyster är den ej! – Man vänjer sig ock dervid. Dagligen, stundeligen stå menniskor vid dagranden af en slocknande lycka – träda oförtänkt öfver dess gräns – öfverraskas af mörkret – jag menar bekymret, sorgen. De fleste äflas snart att tända sin lilla lyckta, för att se på sina bekymmer, ordna sitt lilla verldsliga bestyr, lysa sin dunkla stig. De gå, som tusende före dem och med dem. Man ser de små ljusen oroligt irra allt längre utåt den glädjelösa natten – flämta, slockna. – Då återstår, att blicka upp till himmelens stjernor. De finnas, som äro vane att vandra i detta stjerneljus. – Man känner dem på blicken. Sköna blick af en lidande, tålig själ! En mor, som från faderlösa barn ser upp; – vore förbarmandet ofvanifrån för verlden okändt – hon skulle uppsöka och nedkalla det. Man lär sig ock sörja. Ingen konst är menniskan medfödd. Se ungdomen, hur oskickligt den dermed bär sig åt! Det är ett fiendtligt möte – som mellan eld och vatten. Hur det fräser och brusar! Här kastas det stridiga elementet ut, om det ej segrar; och sorgens spår synas ej mer. Längre ned på lifvets bana – eller rättare, – då vi begynt med grafven – högre upp – når ingen sorg, om ej såsom kroppslig smärta. Der är barndomens solbeglänsta kulle. Förgäfves höjer sorgen här sin svarta vinge. Den skymmer ej. Den glada oskuldsfulla blicken ser öfver den eller strålar ut sitt eget vårljus i rymden. Så såg jag den yngsta ängelen le åt verlden öfver fadrens bår; och han hade lärt sitt löje af den första, som i verldens gryning tidigast slog upp sitt öga. Sådant förgår också ej på jorden. Heliga barndom! Att behofvet, svagheten, den ytterliga hjelplösheten skall visa sig i så gudomlig gestalt, det är den himmelska kärlekens mysterium på jorden.