Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr von Hartmansdorff har i viss mån misstagit sig om mitt yttrande, då han trott att jag ansåg stämmobölerna böra motsvara räntan på kronoutskyIdema. Jag yttrade tverlom, att jag icke trodde dem böra blifva så höga, att de kunde motsvara räntan, derföre att i sådant fall den uteblifna betalningen moralitet’ icke skulle anses så oriktig, som om den skattskyldige hade vinst af den fördröjda betalningen. Den rike skulle nemi. icke det obetydliga bötesbeloppet, utan endast hans önskan att icke på predikstolarna utropas såsom den der försummade att fullgöra sina pligter mot fäderneslandet, kunna förmå till uppfyllande deraf; af hvilken orsak jag anser någon öfverdrifven förhöjning i stämmobölerna hvarken nödig eller nytlig. Då jag icke kunnat få den progression uti bötesbeloppet, som jag ansett lämpligast, så tillstyrker jag bifall till Utsk:s betänk. i första punkten, med den förändring lili den andra, att stämmoböterne fördelas emellan kronobetjeningen och de fattiga, så att de erhålla hälften hvardera. Hr Lagerheim: En värd talare framför mig har tillstyrkt, att kronobetjeningen skulle erhålla två tredjedelar af slämmoböterna. Detla vore icke blott dubbelt mer än hvad Utsk. föreslagit, utan betydligt mera än hvad kronobe! jeningen nu erhåller, nemi. blott halfva beloppet; hvilket jag endast velat anmärka, utan att i öfrigt hysa någon förmodan att denne talares framställning kunde föranleda någon åtgärd. Deremot, och då en annan talare ådagalagt att denna fråga i alla fall blir föremål för sammanjernkningsförslag, så får jag, med frångående af milt förra tillstyr - Dan *3 Januari f. ui. tande, biträda den af Hr von Hartmansdorff föreslagna progressionen af en sk. på riksdalern, ehvad belopp skatten an må utgöra; hvilket jag anser vida rättvisare, då. ingen grund finnes hvarför den, som betalar högre ulskylder, skall vara mera fredad från en proportionerad plikt, an den, som betalar mindre, helst den förre, som äger större tillgångar, lättare än den sednare kan å utsatt tid vara beredd till utskyldernas erläggande.
— I sammanhang med de flere medlemmar af slägten Bieike % hvilkas boksamlingar omtalats, torde måhända ock bort nämnas riksskattmästaren Sten (Nilsson) Bielke. Han egde nämligen ett af de största och dyrbaraste biblioteken på sin tid, hvilket doek blef ett af Reduktionens många offer, ithy att B., drabbad af denna Carl XI: s räfst, på gamla dagar måste afyttra sin bokskatt, hvilkep kom till Kongl. biblioteket. Äfven hans namne och knsis, riksrådet Sten (S vantesson) Bielke, egde ett bibliotek, hvaraf en del tycks kommit till Åbo (för att väl dela dess biblioteks kända öde 1827); der fans t. ex. 1772 Sten Bielkes exemplar af Georg Neumarcks » Der Neu-spressende Teutsche Palmbaum », hvari ban gjort anteckningar om sitt intagande i den Palm-orden eller » Fräckt-bringende Gesellschaft », som florerade i Tyskland i medlet af 1600-talet och hvari, utom Bielke, Carl X Gustaf (såsom pfals-grefve), Axel Oxenstierna och flere af de förnämligare svenske ftltherrarne intogos (se Tidn. utg. af ett sällsk. i Åbo 1772). — Vid omnämnandet (sid. 316) af skingringen af det stora Piperska biblioteket å Engsö 1802 kunde ha tillagts, att flere af dyrbarheterna deri lära gått till Portugal. För ett af portugisiska re » geringen d&amp; tilltänkt internationelt bibliotek i Lissabon, hvilket skulle inrymma äfVen svenska lärda och dyrbara verk, hade chargé d ’ affaires Corréa samt bibliotekarien Björkegren fått i uppdrag att anskaffa böcker ur Engsö-samlingen. — De Nescherska samlingarna (sid. 435 o. följ. ) förvarades sedan 1795 i ett af N. ny-uppfördt stenhus i Clara församling, enkom inredt med fästadt afseende ä dem. N: s stora porträttsamling (sid. 438) ingick ej i den efter hans död af Kongl.
Af sådan orsak vågar jag härmed anmäla ärendet hos Rikets Höglofliga Ständer, under förhoppning, att Rikets Ständer villigt skola understödja ett allmängagncligt företag, hvaruppå en stor landsorts framgång och utveckling i väsendtlig grad beror. Det för ifrågavarande jernvägsutsträckning af f. d. Ingeniören vid Gefle — Dala jernväg Gustaf Lilliehöök uppgjorda kostnadsförslag, som omfattar endast sjelfva banutsträckningen med station vid Näsviken å Dellens strand, uppgår till 317,000 R:dr, men derjemte fordras, för den förökade trafik, som är att emotse, då banan blir utsträckt till Dellstranden, ett ytterligare lokomotiv (med 6 hjul) 35,500: ® 30 nya lastvagnar ä 1,250 R:dr 37,500: 2 passagerare vagnar å 5.000 K:dr i 0,000: 47,500: » samt till en mekanisk reparationsverkstad 40^000: » utgörande hela kostnaden tillsammans . Ii:mt 440,000 R;dr, 132 Motioner i P reste-Ståndet 1865. N:o 58. til! hvilken summas betäckande jag dels uppå ofvan anförda skäl, dels med åberopande af och hänvisande till de detaljupplysningar i frågan, som af motionär inom annat Stånd komma att för Rikets Ständer framläggas, vördsamt får anhålla, det Rikets Höglofliga Ständer behagade bevilja ett låneunderstöd, af statsmedel på möjligast billiga ränteoell amorleringsvilltor, till ungefär A delar af kostnad-summans belopp, eller, för jemnt tal, 295,000 R:dr R.int; anhållande jag om remiss till vederbörligt Utskott. Stockholm den 14 November 1865, J E. Ekelundh. N:o 5S. Af Kyrkoherden EUellUlfJll! Om anslag för beredande af Norrlands kustförsvar.
Sådan var den officiellt tillkännagifna anledningen till denna fest: men värden hade ännu en annan, hvilken läsaren redan förut af honom sjelf funnit antydd. Till denna högtid hade han inbjudit icke blott de förnämsta af hofvet, utan äfven alla utmärkta bel-espriter, snillen, virtuoser hvaraf Rio de Janeiro vid den tiden kunde skryta. Bland de förre funnos nästan alla, som sedan spelt en mer eller mindre vigtig role i Brasiliens historia, men hvilka här förbigås, så vida de icke sedermera förekomma i vår berättelse. Hvad åter de sednare beträffar, beklaga vi mycket att vi äro så illa underrättade, att vi icke utaf dem kunna presentera en enda. Vi bespara mellertid derigenom läsaren en mängd namn på ᾱo, som, samvetsgrannt uttalade, skulle förorsakat honom en onödig verk i näsan: vi säga onödig, ty, så vidt oss bekant är, intager ingen enda af dessa snillen en enda rad i de sköna konsternas historia, om vi blott vördnadsfullt undantaga Dom Pedro, så till börd som anlag kronan i denna vittra och musikaliska samling. Då Drottningen inträdde i den stora rotundan eller rättare octogonen, uppgaf hon ett rop af bifall och beundran. Detta bifall syftade dock icke, såsom vi tro, på den smakfulla decoreringen, ehuru äfven denna var ganska oklanderlig, utan egentligen på den svala, med vattenångor och blomsterdoft och sjövindar blandade atmospher, hvaruti hon i hast kände sig försatt. I fyra af rummets åtta hörn såg man fyra fontainer, som uppsprutade strålar af det klaraste bergvatten, och spridde sina fina, kyligt ångande perlor rundt kring hela salen. Alla fönster, som lågo åt hafvet, voro besatta med ett urval af de skönaste och mest välluktande blomster, hvarpå detta yppiga land tillbjuder ett så rikt förråd; för öfrigt voro de helt och hållet öppna, lufter och jalusier borttagna för att gifva fritt inträde åt hafsvinden som nyss börjat uppstiga.
Derföre, anslag till jernvägarne, men samtidigt dermed anslag för modernäringen, åkerbruket. Om dessa premisser äro sanna, måste man förundra sig öfver de af Utsk. anförda skäl, hvilka till viss grad påminna om de obotfärdigas förbinder. Utsk. börjar med att säga, att då Skånes jord är af så exceptionei natur bör icke något Landtbruksinstitut der inrättas. Månne detta icke snarare talar för än emot saken? Utsk. säger, att vid Alnarp finnes ingen skog; nu har blifvit uplyst, att straxt bredvid finnes en dylik, som redan under längre tid blifvit skött på ett planmessig! och omsorgsfullt sätt; en sällsynthet hos oss. Vidare säges, att jorden icke är omvexlande; vederbörande myndighet, som på stället undersökt förhållandet, förklarade likväl, att »jordmån af olika slag erbjöde förmåner hvilka sällan på ett och samma ställe finnas förenade.» Utsk. anmärker, att Alnarp är ett Landshm tillhörigt boställe, som icke får borttagas. Här har tydligen blifvit visadt att så icke är. Alnarp är blott och bart en kungsgård, hvaraf visst årligt arrende utgår till Landshin; upstår öfverskott, beror det på K. M. huru detta skall användas. Det varma nit för boställs-innehafvare, som på en gång påkommit Utsk:s pluralitet, gläder mig, men jag skulle önska att dessa Hrr ville gömma det till ett lämpligare tillfälle. Vidare invändes, att anläggningen blir för dyr. Sakens nytta kommer dock att mer än upväga alla utgifter; några talare hafva här framställt hela saken såsom ett försök att höja Landshms lön. Huru är detta möjligt; Landshm får ju icke det ringaste mer än hvad han redan har, nemi. 1,400 t:r, resten kommer att indragas till Staten för att användas efter omständigheterne. Gr. Anckarsvärd anser inköpandet af jord i Skåne vara en misshushållning; väl möjligt, men då jorden icke behöfver köpas ulan redan är Kronans, kan det väl icke vara en misshushållning att använda den på lämpligaste sätt. Gr.
Jag önskade i mitt stilla sinne, att tvillingarna skulle öppna alla de dolda slussar till trefnad och glädje, som lindebarn bär inom sig, men högt sa jag: »Så ovanligt snällt!» Och nog var det ovanligt alltid, emellertid var hon nöjd med berömmet, och så började vi rådpläga, sedan jag först bjudit henne på förmiddagskaffe med hennes favoritkransar till. Efter kaffet tog vi oss en liten likör ur flaskan, som jag hade kvar sedan sista kalaset, och så började vi med packningen på fullt allvar. Det kunde jag då alldrig tänka mig, hur mycket saker man går och drar med i hvardagslag, utan att ens veta om’et! Två stora koffertar, utom kistan, blef så propp fulla, att både Kristin och Stina måste in och dunsa på locken, innan vi fick igen dem, och sedan blef jag tvungen att rifva upp den ena kofferten nästan i botten för att se efter, om jag tagit ordentligt med näsdukar med mig. Så sprack ena nattsäcken, och så gick botten ur hattasken. Klockan var 12 på natten, innan jag hade matsäcksskrinet och medikamentlådan klara; också var jag så utsläpad och förbi, att jag inte var mera värd än mina egna gamla tofflor. Ada hade naturligtvis blifvit efterskickad, just som vi höll på med den viktiga öfverläggningen, om vi skulle sprätta upp veckningen på min bruna sidenklädning eller inte. Tvillingarna hade hedrat sig, och det till den grad, »att kronofogden var alldeles ifrån sig». De älskade ungarna! De ska få hvar sin silfverskallra i morgon, det lofvar jag dem, men nu var jag för trött att orka glädjas åt något, och så måste jag till på köpet ha en dust med Gustaf om sängkläderna. »Det kan så vara», sa jag, »men förr än jag ligger på andras sängkläder, när jag kan slippa, så ligger jag inte alls, och hvad sängkammarnyckeln angår, så tar jag den med mig, du må säga just–hvad – du – vill! Tror du kanske, att jag vill låta det här rummet, som är mig så kärt, bli en röfvarkula?» Men här tystnade jag, ty Gustaf ville inte säga någonting. Han sof.
Af detta Protocoll, eller Minnesbok, ina Utdrag ej vägras någon, som sig derom anmäler, emot losen, likasom för Magisuaternes Protocoll. §. 7. I de fall, då Societeterne kunna behöfva upplysning eiler biträde af sådana Handverksidkare, som bland dess Ledamöter icke finnas, ege Societeterne att dem tillkalla, och vare de pligtige, att på den kallelse, i sådant afseende , tillstädeskomma, och det äskade biträdet meddela. II Artikeln. i Om Lärlingar. §• »• F.n hvar, infödd eller främmande, af livad Stånd, härkomst eller Christelig, trosbekännel - Förslag. 411 se som helst, skall vara berättigad, att, då öfverenskommelse derom med Vederbörande träffas, ingå i Handtverk, och i den ordning, som uti denna författning föreskrifves, vinna Burskap till sin handterings idkande för egen räkning; egande likväl vederbörande, att,enär, till följe häraf, frågor om utländntngar förekomma, i öfrigt ställa sig till efterrättelse de förordnanden, soni, rörande tillstånd för främmande i allmänhet, att i Riket inkomma, redan äro, eller framdeles kunna blifva vidtagne. Angående Judar, gäller hvad om dem redan är eller framdeles kan varda stadgadt. §. 2. Då Larling af Mästare antages, bör med honom, ehler om han ar omyndig, med hans laglige Målsman, upprättas Contract, sorn noggrant upptager lärotid och öfrige vilkor.
Momentet, mä wid flutet af de där upräknade. Socknar i Carl. stads Lin, eller efter Orden: Ostwalls-skogs, U7ij, tilläggas: Trankils, FoS^rviks, Holme, bähls, Carlanda och Arwika Socknar; Samt under Rubriken Götheborgs och Bohus Län, efter ordet : Swarteborg, denna mening: Hrvar. under äfwen inbegripes den härtill hörande Tose Socken. Beträffande härnäst Riksdags Fullmägtiges frän stora Kopparbergs Län Ansökning; Sä har det biifmit upplyst att den lindring i Bewillning, som 11. H. 2. Art. uti 1800 ärs Bewillnings Förordning tillagdt Allmogen i nämde Län, säsom ärsättnmg för Grufwe. hjelpcn till stora Kopparberget m. m., icke allenast sträckt sig till Husböndcrne, utan äfwen till deras Hustrur, Barn och Tjenstfolk; Hmadan, och dä uti 228 Den 4 October. nya Bewillnings Förordningen i afseende pä i fräga warande eftergift af Bewillning, blifwit infördt alldeles enahanda stadgande, som den förra uti berörde §. innehaller, Utskottet anser häraf följa, att meningen warit förunna All. mogen lika lindring hädanefter, som den förut Åtnjutit i ärsättning för de Extra Ordinarie fkylldigheter och Onera, hwarom 6.
B:co borde betalas sorn bränvinskalt, och ingen annan skatt för hvarje kanna tillverkadt bränvin, så följer, att skatten vid konstgjorda pannor icke proportionerades efter kannerymden, utan efter tillverkningsförmågan, hvilket bör af TaxeringsCoinmitteerna granskas, samt af hvar och en med bok eller ed styrkas, huru mycket bränvin han på bränningstiden hunnit tillverka. Denna tid tyckes mig böra bestämmas till 6 månader, oafkortad! räknadt från d. 1 Nov. till d. 1 Maj, hvilket, i anseende till stallning, ladugårdsskötseln, svinkreaturs gödning och vinterfödning, vore fördelaktigast för landtmannen. Anhålles ödmjukligen om remiss af detta anförande till de öfriga Riksstånden. Lades på bordet. Hr von Vicken, Joli. Henr, hade inlemnat ett så lydande anförande: Få ämnen hafva varit underkastade så stridiga omdömen som realisationen, och med lika ifver har man påstått nödvändigheten deraf som motsatsen. Jag tror den nödvändig och lätt verkställbar, då den icke försvåras genom inblandning af Rikets financiella eller oeconomiska affärer. Ändamålet med en realisation måste ju vara att skaffa Jandet ett mynt, som icke är underkastadt en betydlig fluctuation genom coursförändringar. Om den kunde så verkställas, att derefter icke fanns annat sedelmynt än sådant, hvarför silfver erhölles enligt dess förbindelser, vore detta visst lyckligt; men som jag tror, att bankens silfvertiilgångar, jemn förda med sedelmassan, icke äro tillräckliga, vore det likväl bättre att få ett fixt mynt jemte creditmyntet än, som nu, endast af det sednare, hvilket genom förändrade omständigheter och genom penningevinglerier beständigt måste förändra varde, till en oersättlig förlust för Riket och dess innevånare. Visserligen kun agiotering ega rum emellan det fixa oell creditmyntet, intilldess det sednare erhållit förtroende. Men denna vinst eller förlust blifver inom landet; hvaremot, då intet annat än creditmynt finnes, cours är oundviklig, till betydlig förlust för landet, men lill vinst för några få penningevinglare.
Den 3o April f. m. och de närvarande utsigterne för handelsrörelse och Tullintrader icke skulle vara vågadt, att beräkna bruttoinkomsten till 2,125,000 R:dr. Jag anhåller derföre om proposition derå. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att då han ej kunnat tillförliteligen fatta, för hvilken mening Ridderskapets och Adelns pluralitet uttryckt sig, samt votering blifvit begärd, ansåg Hans Excellence votering icke kunna undvikas; hvarefter Hans Excellence framställde följande voterings-proposition: Den sora bifaller hvad StatsUtskottet i 34:de punkten om beräkningen af SjöTullsmedlen till brutto-inkomst af Två Millioner EttHundradeTusende (2,100,000) R:dr B;co, herastält, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, anses Ridderskapet och Adeln, med afslag å Utskottets berörde hemställan, bestämma, att inkomsterne af Stora SjöTullen böra beräknas brutto till Två Millioner TvåHundrade Tusende (2,200,000) R:drB:co, Hvilken Voteringsproposition af Ridderskapet och Adeln godkändes, samt derefter anslogs. Sedan 41» 42» 43 och 44 §§• * RiddarliusOrdningen blifvit uppläste, börjades vo - f io6 Den 3o April f. m. teringen klockan tre qvart till i eftermiddagen; ochbefunnos, efter voteringens slut, sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voteringssedlarne öppnade, rösterne hafva utfallit som följer: Ja — 45. Nej — 125. I följd hvaraf, och sedan det öfver Voteringen serskilt förde Protocoll blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalkeji förklarade, att Ridderskapet och Adeln således bestämt, att inkomsterne af Stora SjöTullen borde beräknas brutto till Två Millioner TvåHundrade Tusende R:dr Banco. Högl.
Kronobetjent skall af förteckning, som bonom tillställes, låta, inom 8 dagar från emottagande!, i sitt distrikt anslå afskrift i sockenstuga eller, der sådan ej Gune*, å annat lämpligt ställe i socknen. I sammanhang med pressjäst-beredning får bränvins-tillverkning icke utöfvas af annan än den, sorn lill den sednare berättigad är, eller under annan tid eller med andra vilkor, än som för bränvins-tillverkning i allmänhet stadgade äro. § 17- Vid ättike-beredning eller annan fabrikation får bränvins-tillverknings-redskap icke begagnas af den, som ej till bränvins-tillverkning berättigad är, eller under andra vilkor, än som för bränvins-tillverkning gällande äro. Art. IS. Oin brau vins distillering och rening, % 18. Vill någon under den tid af en eller två månader, då han till brännvins-tillverkning i Större bränneri är berättigad, med den för nämnda tillverkning uppgifna redskap distillera bränvin, må det, sedan brännvinstillverkningen försmå nåd blifvit afslutad, ske, utan särskild afgift, dock under tillsyn af kontrollör och endast under fyra dygn af månaden. Begagnandet af denna distilleringsrätt berättigar icke till återfående af eller nedsättning i den för bränvins-tillverkningen förskottsvis erlagda eller bestämda afgift § 19. 1 mindre bränneri må under lid, hvarför anmälan till bränvins-tillverkning skett och tillverknings-afgift blifvit erlagd, bränvins-tillverkare, utan särskild afgift, verkställa distillering med den för bränvins-tillverkningen uppgifna redskap. § 20. Bränvins distillering må dessutom i stad, såsom särskild näring, utöfvas med redskap af hvilken storlek och beskaffenhet som helst. Ansökan om sådan distilleringsrätt göres hos Magistraten, som, då tillstånd dertill meddelas, skall hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande derom genast göra anmälan. 6 Bil. till Berttin, rn. fl. Utsh, Bet. Den, sorn sålunda vunnit rättighet till distillering, skall, minst 14 dagar före hvarje gång han distillering förelager, sådant hos Kongl. Majlis
Jag tror att 0111 folkskolan inom socknarna ordnades så att bondesonen kunde försöka sig på hvilken väg lian ville och förena den intellectuella bildningen med sitt praktiska yrke, så skulle en stor vinst för landet åstadkommas. Vi hafva sett huru mångå af allmogens söner, hvilka sökt sin fortkomst på lärdomsvägen, ångrat sig för sent, då de icke kunnat återgå till hemmansbruket. Jag skulle derför tro, att om skolan inrättades så, alt den hlefve en probersten, så vore ett stort ändamål vunnet. Det är derför jag tillstyrker att skolan bör ordnas så, att kunskapsmåttet kan vinnas inom hvarje skola till högre belopp än en hvar oundvikligen behöfver. Del står i fullkomlig conseqvens dermed att läraren är så skicklig, att lian kan bibringa det kunskapsmått, som i skolan bör kunna få läras. Längre tyckas icke Utsktn hafva syftat. Minskas kunskapsmåttet för läraren, så minskas ock - 230 Den 13 Februari f. m. så Ullfallet för honom att bibringa lärdom. Det är af detta skäl jag anser att hufvudpunkten är skolläraren; ty på honom beror om en hvar kan erhålla det kunskapsmått han önskar. Jag tror att om denna inrättning så ordnades ifrån början som Utsk:n föreslagit, så kunde det väl hända att på ett eller annat ställe barnen fingo lära mindre än om de aflägsnade sig ifrån hemmet för att lära. Det är på denna grund jag ansett folkskolan böra sträcka sig till allt som i kunskapsväg möjligen kan rnedgifvas. Då vi komma till bestämmandet af minimibeloppet, förbehåller jag mig att få yttra mig derom. Gr. Anckarsvärd har med synnerlig uppmärksamhet fästat sig vid ordet försvarlig och velat veta hvad dermed menades. Jag kan icke yttra mig derom annorlunda, än att Utskm valt de ordalag, som dicterades af dem, hvilka voro mera vana vid skoltermer än jag är. Försvarliga kunskaper omnämnas ofta i betyg från läroverken. Jag hemställer lill dem, som bevistat läroverken och äga kännedom derom, om icke förhållandet är sådant.
Riksrätten kan, om desse herrar befinnas skyldige, dömma dem antingen endast till tjenslens förlust, eller i strängare fall till tjenstens förlust, utan rättighet att användas i Rikets tjenst. Den stränga dom, Sorn kan falla, betager sedermera Konungen laglig rätt att använda så beskaffade personer i Rikets tjenst, det må vara i högre eller lägre tjenst. Men, intilldess domarernakleu fråntagit Svensk man rättigheten att kunna användas i Rikets tjenst, så kunna icke R. St. utesluta en Svensk man från en af sina medborgerliga rättigheter, nemi. att kunna användas i Rikets tjenst. Sådant der tillhörde de fordna maktägande riksdagstiderna, eominissionstiderna och makttiderna. Jag måste således för miu del anse det icke olämpligt att vid detta tillfälle tillbakavisa sådana framställningar, helst när de komma från den sig så kallade liberala sidan, sorn företrädesvis vill helsås för den patriotiska, att på administrativ väg afkorta rättigheter, hvartill blott domaremakten och icke ens Konungen har rättighet. Jag nämnde, förra gången jag bade ordet, att Allm. Magazins-direcRns embetsoch tjenstemän sattes på indragn:sslat, och jag nämnde äfven att detta skedde under de s. k. menlösa tiderna; men Gr. Frölich lärer icke fästat uppmärksamhet på hvad jag vid samma tillfälle nämnde, att nuvar. SlatsUlsk. har följt samma grundsats nu i fråga om Nummer-lotteriets tjenstemän. Huruvida de menlösa liderna äro bättre eller sänne än de närvar., kan vara likgilltigt, men i denna fråga äro de alldeles lika. Jag glömde, sist jag yttrade mig, att upptaga ett bland de starkare bevisen för den sats, alt nuvar. statsråds-inrättning är något helt annat, än den fordna statssecret.-befattningen; det gäller Den aö Augusti f. m. särsk il I«J t för Hr Grip. Sorn stalssecret. hade ej Hr Grip co m ma n do-m å len om hand; de tillhörde, som man vet, General-adjutanten för armeen.