Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då skulle han vitna så lagom emot mig. Men så här får han inte dö. Då skulle jag, Gud bevars, få skulden att ha slagit ihjäl honom. Han ruskade Strömberg på det omildaste sätt, men utan framgång. Ur ett hörnskåp tog han fram en konjakskaraffin och började gnida den sanslöses tinningar och hufvud, medan han tömde en ansenlig qvantitet af karaffinens innehåll i dennes mun. Medlet gjorde verkan. Strömberg slog upp ögonen, sväljde ett par gånger och förmådde om en liten stund resa sig upp. Med ett uttryck af den obeskrifligaste rädsla såg han på Danielsson som om han väntat att ett nytt dråpslag skulle följa. Men Danielsson helsade honom med ett rått skratt. – Se så, nu är du snart bra igen. Jag slog en smula för hårdt, det var inte min mening; jag ville bara ge dig en liten minnesbeta att en annan gång hålla tand för tunga. Krya nu upp dig, så skall jag väl hitta på något till ersättning för sveda och värk. Tag dig, att börja med, en duktig konjak till! Danielsson lade märke till med hvilken begärlighet Strömberg slukade den bruna vätskan, och en djefvulsk plan rann upp i hans hjerna. Han log åt sin idé, som han utvecklade medan han talade med Strömberg. – Det var dumt af mig att bli så ond nyss, sade han, men jag blir alltid arg, när jag hör att menniskor hysa misstankar om den der eldsvådan. Som om jag kunde rå för, att det brann. Och du retar mig också med dina dumma tankar. Det är nästan som om du skulle tro, att det hade funnits eld och svafvel i den der smergellådan, som du fick bära ned åt mig i fabriken! Och du uppför dig precis som om jag rent utaf skulle sagt till dig: »nu ska’ du gå ner och tutta på, men tig med saken!» Men du kan vara lugn. Jag är lika oskyldig till branden som det barn, som föddes i natt. Förstår du inte, din gamle trindskalle, att jag ville att du skulle vara tyst derför att det var onödigt att folk fick veta, att jag köpte min smergel af någon annan än jernbolaget.
En strump-fabrik i större skala är under anläggning och e« handskmakare-verkslad i den mån utvidgad att den med en större fabrik kan jemföra?. Ett bryggeri af vidstäckt omfattning för tillverkning af så kalladt Beyerskt öl och dricka är anlagdt å stads-egendomen Möllevången. Bland innevånarnes binäring må nämnas jordbruket, som kanske hår, mer än annorstädes, tillvunnit sig uppmärksamhet. Utom vanliga odlingen af säd, potatis och hvarjehanda foderväxter, har under sednare fjvinejvenni - 21 um i större mängd planterats eichorn och hvitbetor. Sistnämnde odling har likväl afstannat, efter det sockerbruken blifvit nedlagde och mången så väl jordbrukare, som meddellös arbetare, gått miste om en påräknad säker förtjenst. Trägårdsskötseln drifves nu som tillförne af förstads-åboer, som förse både denna och andra orter med trägårdsväxter. För dem som äga ett mera utvidgadt jordbruk har odlingen af raps varit möjlig och de fleste åren hemburit lönande skördar. Uppdragandet af mulbärs-plantor och silkesodling har äfven utgjort en enskilt mans spekulation och lemnat tillfredsställande resultater. Allmänna undervisningsverkena äro: l:o En högre lärdomsskola med 2:ne Apologislklasser. 2:o En Vexelundervisnings-skola för fattige barn, utom en mindre skola för samma ändamål. 3:o En flick-skola, som bär namn af Josephinas slöjdskola och af Hennes Maj:l Drottningen njuter årligt undelstöd och hvarest fattiga flickor handledas uti läsning, skrifning och vanliga fruntimmersarbeten. 4:o En Borgare-skola, der handtverksgesäller och läi lingar en söckendagsafton i hvarje vecka undervisas i innanläsning, skrifning och räkning, geografi, historia och teckning. En särskild skolstyrelse är vald för tillvägabringande af en ytterligare folk-skola, uti hvilken skola inrymmas alla de barn, som äro inora skolåldern och icke. i saknad af plats, kunnat mottagas till undervisning uti förut Varande skolor.
För min del, och då jag tager i betraktande den solidaritet, som, i alla förhållanden till utlandet, alltid finnes emellan regering och folk, äfvensom den framstående ställning, som vår regering i denna fråga intagit till den vänskapliga och med Sverige förbundna makt, med hvilken traktaten blifvit afslutad; känner jag mig sakna moralisk frihet till att biträda beslutet om ett afslag. Ett godkännande deremot, som icke kan grunda sig på frågans egen beskaffenhet, utan måste stödjas på fremmande bevekelsegrunder, kan väl icke heller ega någon synnerligen stor betydelse och skall dessutom utsträcka R. St:rs beslutande rätt i denna fråga utöfver den gräns, som 61 §:n R. Fm utstakat, och det är af denna anledning och med uppmärksamheten derjemte fastad vid de förbindelser, som R. St:r icke kunna frånkänna sig till den tid som förestår, som jag biträder den proposition, som utaf Hr Gr. Mörner blifvit äskad. Många ledamöter yttrade härtill bifall. Frih. Klincko wström, Rudolf Mauritz: Sedan jag vid gårdagens plenum hade äran att i denna fråga yttra mig, har jag med sorg och smärta förnummit, huruledes en af Konungens rådgifvare förklarat Sveriges grundlagar och Konungens deri bestämda rätt i bevillningsfrågor på ett sätt, som, enligt min tanke, på det närmaste kringskär en af Svenska folkets dyrbaraste rättigheter, nemi. att beskatta sig sjelf. Hänförd af frihandelssystemets bländande irrbloss har han, följande detta förvillande sken, fortgått på sin bana mot det mål, han för sig utstakat, obekymrad om den leder öfver grusade fabriker och störtade näringar; — föga aktande på, om han trampar på spillrorna af Sveriges grundlagar. Då jag nu går att till besvarande upptaga de af honom framställda påståenden, vill jag icke göra det på ett så, om jag så får uttrycka mig, hetsigt sätt — ett uttryck, som jag lånar från honom sjelf, ty så benämnde ban ett anförande af mig i representationsfrågan — som det, hvarpå han besvarade de af mig mot traktaten gjorda inkast.
Å. 276. XVI. U. 138, i58. A. 238. — N:o 201. i anledning af Kongl. Maj:ts den i5 sisth Maj till Utskottet aflåtne Nådiga Remiss å handlingarne i målet, rörande sökt everdelig skattemannarätt å det under Ulricsdahls Kungsgård förr lydande hemmanet Kefvinge med dertill hörande utjord. XII. A. 288. XIV. U. 4t. XV. A. 233. XVI. E. 3. — N:o 202. i frågan om medels anskaffande till Canaloch Slussbyggnaden vid Säffle i Wermland, medelst anticipation å i835 års anslag till vatlencommunicationer och andre allmänna byggnader. XII. A. 288. XIII. E. 90. — N:o 2o3. i anledning af Kongl. Mnj:ts Nådiga Proposition om StatsVerkets tillstånd och behof i hvad densamma afser ett Extra Statsanslag af Tre millioner R:dr till FörsvarsVerkets iståndsättande, allmänna arbeten, m. m. XII. 288. Å. 293. XV. U. 381, 400. XVI. A. 13. A. 18. A. 45. A. 66. B. 140, 231. A. 251. XVII. — N:o 2o5. i anledning af återremiss å N:o 54- X. B. 394. XI. 110. A. 168. XXII. E. io5. — N:o 206. i anledning af återremiss å Bilagan Litt. A. till N:o 54. X. B. 3g4. XI. 110. A. 168.
Men hvad som i detta läll gäller om landet i dess helhet, gäller äfven om de särskilda delarne af detsamma. En stad t. ex. som genom lätta, snabba, och säkra kommunikationsmedel kan sätta sig i beröring med andra städer och orter, måste alltid derpå vinna och dess välstånd i följd deraf ökas. Också täfla nu, åtminstone i de tätare befolkade delarne af riket, hvarje landsort, hvarje stad, för att icke säga hvarje socken och by, att blifva delaktig af de stora fördelar, som åtfölja snabba och goda kommunikationsanstalter. Icke underligt då, om äfven det samhälle, af hvilket jag är en medlem delar denna allmänna sträfvan till ett bättre. Nyköping stad,• af ålder bekant för sitt sunda och vackra läge, är visserligen nu icke af den betydenhet den var fordom, hvartill väl de flera densamma öfvergångna vådeldar torde till en del vara orsaken. Men äfven andra orsaker hafva kraftigt verkat dertill, och en af de kraftigaste är, att Nyköpings innevånare icke haft råd att försätta den segelled, som förenar staden med hafvet i ett tidsoch ändamålsenligt skick. Denna segelled, som är ungefär en mil lång, går igenom frenne fjerd ar, stads-mellan-och Sjösa-fjerdarne, vid hvars slut det s. k. Skantssundet vidtager och sträcker sig till den vik af Östersjön, som erhållit namnet Orsbaken. Alla dessa fjerdar äro så grunda, att fartyg, som ligga djupare än 5 å 6 fot, på intet ställe kunna gå pä sidan om den uppmuddrade rännan. Under åren 1840,—1845 blef denna ränna uppmuddrad till hela dess längd från det djup af 7 å 8 fot, som den förut hade, till ett djup af 10 fot vid lägst kända vattenstånd, hvarjemte den på ett par ställen mellan staden och Skantssundet rätades. I nämnda sund blef den dock i dess sträckning bibehållen sådan den var, emedan kostnaden för dess upprensande och rätande, alldenstund botten der består af sten och grus, öfversteg de tillgångar, öfver hvilka staden kunde disponera.
Uti nästlidne års revisions-berättelse är omfönuäldt, hurusom Barnhusets Direktion, i anledning af den betydliga tillökning uti antalet af intagna barn, som under sednare åren egt rum, och deraf förorsakadt bristande utrymme, varit betänkt på åtgärder för barnhus-inrättningens utvidgande samt, för sådant ändamål, år 1855 börjat bilda en särskild byggnadsoch reserv-fond, hvilken vid 1856 års slut uppgick till 64,116 R:dr 30 sk. 7 rst. banko. Sedan antalet af barn äfven under åren 1856 och 1857 betydligen tillvext samt sjukligheten och dödligheten bland de späda barnen fortfarande ökats, hade Direktionen funnit angeläget, att planen till Barnhusets utvidgning befordrades till snar verkställighet samt, för sådant ändamål, låtit uppgöra förslag till påbyggnad af Barnhusets södra flygel, hvilket, jemte upprättade ritningar och kostnads-beräkning, under innevarande år blifvit underställdt Kongl. Maj;ts pröfning och vunnit nådig fastställelse. Efter det kontrakt om byggnads-arbetets verkställande på entreprenad mot en summa af 34,432 R:dr riksmynt blifvit afslutadt, har, såsom Revisorerne vid besök å stället haft tillfälle inhemta, byggnaden blifvit uppford till murar, bjelklag och tak; och ansågs densamma kunna vara fullbordad till hösten 1859. Genom denna byggnad, hvilken är afsedd att användas dels till tjensterum och dels till sjukrum m. m., vinnes för inrymmandet af späda barn en betydlig tillökning i utrymme, då åt dem kommer att upplåtas den nuvarande sjuksalen med tillhörande rum äfvensom Direktionens och tjenstemännens arbetsrum. § 3.
Har ej, vid beslaget, redskapen blifvit förbrytaren fråntagen, och kan den ej, sedan den blifvit dömd förverkad, af honom tillrätlaskaffas; gälde han i stället redskapens värde med högsta belopp, hvartill den skäligen uppskattas kan. § 65. Tillverkas bränvin eller verkställes tillmäskning dertill af någon, som till bränvinsbränning eljest berättigad är, å sönoch helgedagar, bote han, utom hvad allmän lag rörande sabbatsbrott stadgar, serskildt 3 r:dr x6 sk., om han är berättigad till bränvinsbränning i i:a klassen, men dubbla beloppet af den afgift, som, efter dag räknadt, för den nyttjade redskapen i denna förordning bestämmes, om han anmält sig till bränvinsbränning i 2ta klassen. § 66. Uraktlåter den, som till fabriksbränning fått tillstånd, att iakttaga något af de stadganden, som lör sådan handtering i denna förordning serskildt gifne äro, och har han ej derigenom gjort sig förfallen till ansvar efter 5p § 2 mom. eller 63 §, bote han, för så beskaffad uraktlåtelse, från ao r:dr till 100 r:dr, hvarje gång åtal sker. § 67. Mom. 1. Uraktlåter den, som tillverkat eller förändrat bränvinsbränningseller destillerings-iedskap, att iakttaga föreskriften i 44 §> bote 33 r:dr 16 sk. Mom. 2. Lag samma vare för bruksegare, som uraktlåter hvad uti 4^ § stadgadt är. Bilt. till R. St. Hör lill Beotlin.-, Lagsamt Allm. Best.- och Ekon.-Utskottem Betänkande, N:o t. v § 6S. Mom. 1. Beträcles landtmätare, eller annan, som till mätning och stämpling af bran vinsbränningseller destillerings-redskap satt blifvit, att hafva redskapen orätt stämplat, eller underlåter lian att iakttaga något af hvad honom i öfrigt, enligt 4? §§, åligger; ansvare derföre, suni för tjenstefel i allmänhet stadgadt finnes.
har sin särskilda plats i vårt lif o c h, o m det hålles inom vissa gränser, ett godt ändamål; men låtom oss icke bedraga oss o c h tro att vi läsa i detta ords högsta bemärkelse, ty dessa innehålla blott » hvardagsmänniskors p r a t », jämfördt med » de store andarnas majestätiska t a l ». Det finns emellertid värre saker än hvardagligt prat, det finns onda tungor, som håna 1895 och bespotta allt, som är rent o c h heligt, o c h gjuta gift in i själarna. Under det man betraktar det sköna i literaturen, måste man m e d sorg o c h vämjelse vända sig bort från den afskyvärda råheten o c h moraliska skefheten hos mycket, som bjudes oss under detta höga namn. V årt enda skydd m o t allt slags ondt härvidlag är att beslutsamt odla vår smak för det högsta och bästa, tills allting annat m e d tiden blir oss outhärdligt. Medan vi äro unga o c h vår smak outvecklad, faller det sig ej naturligt för oss att uppsöka det bästa, och likasom man ej så lätt smälter den föda, man intar utan aptit, så tjä- nar det ingenting till att vi trötta oss m e d att läsa » contre c o e u r », hvad som f. n. går öfver vår horisont. M e n det vore önskligt, att ungdomen alltid valde det bästa inom den genre, som mest roar dem, att detta må blifva ett trappsteg upp till något högre. Shakespeare säger: » D e t blir ej något af där lusten felas, Studera det som mest ni tycker o m. » Största vikten ligger därpå, att vi äro säkra o m, att hvad vi läsa är utom allt tvifvel bra o c h bra för oss. I n o m vetandets olika grenar böra vi, så vidt möjligt är, eftersträfva det bästa. M e n huru m y c k e t gagn vi än kunna hafva af hvad man kallar » nyttig l ä s n i n g », så låt oss ieke glömma, att inbillningens värld icke är så abstrakt o c h overklig, s o m somliga tro, utan en värld hvilken bildats ur kaos g e - nom människans skönhetssinne.
Grin påstår att Utskit tillagt en varningsgrad öfver hvad 1686 års kyrkolag stadgar; men då äro också böterna borttagna, hvilka väl höra betraktas såsom en varningsgrad. Grin har särdeles fästat sig vid huruledes de många omgångar, som nu finnas stadgade, äro särdeles kostsamma och besvärligai de norra provinserna. Just detta tyckes visa att varningen inför domkapitlet ändå måste vara af någon nytta, och om den af makarne sjelfva anses sorn den svåraste, är väl skäl att bibehålla den. På alla dessa skäl tillstyrker jag att R. o. Ad. måtte bifalla den af Hr Olivecrona föreslagna och af PresteStit redan godkända redaktion. Det förundrar mig alt Hr Cederschiöld kunnat upträda bär för att understödja ett förslag, som åsyftar att underlätta uphäfvandet af en förening i religiöst hänseende af den stora vigt som äktenskapet. Hans skäl för detta sitt upträdande voro också derefter, ty då han förebrår mig att jag kategoriskt förklarat att lyckliga följder hafva upstått af nu gällande stadgande, påstår han, att han af egen erfarenhet kommit till den öfvertygelse att sådana lyckliga följder aldrig inträffat. Det är lyckligt för Hr Cederschiöld att hafva en så vidsträckt erfarenhet, Den 4 Augnst!. 71 men det må tillåtas mig att icke tro härpå, utan anse det vara blott munväder för att dermed åstadkomma en viss verkan. Jag tror deremot att de ledamöter af Utsk:t, som yttrat sig om saken, ega temligen noga kännedom om förhållandena. Reservanten, Hr Olivecrona, som man väl icke gerna kan beskylla för att icke ega erfarenhet, eller icke hafva gjort sig reda för förhållandena, säger att man icke kan förneka att mångfaldiga gånger varningar inför domkapitel verkat mycket till besinning. Detta lärer dock vara ett faktum, till hvilket man måste sätta förtroende, och då kan jag äfven stödja mig derpå och på sådan grund yrka bifall till hvad en ledamot af Utslot tillstyrkt. Jag är fullt öfvertygad, att när varningar ske från ett håll, der man kan påräkna inverkan på ett icke förhärdadt sinne, så bära de icke så sällan goda frukter.
De af Utskottet rörande denna § afgifna yttranden och anmälanden lades till handlingarne. S n. Utskottets anmälan lades till handlingarne. S. D. Vid föredragning af Sammansatta StalsLagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 12 dennes bordlagda Memorial N:o 29, med förslag till volerings-proposilioner till sammanjemkande af de inom Riks-Stånden fattade skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskottets Utlåtande N:o 21, i anledning af framställda anmärkningar emot Utskottets under N.o 7, afgifna Retänkande öfver ej mindre Kongl. Maj ts nådiga Proposition om förnyad författning rörande utskrifnings-sället och inrättningen af allmänna Revärings-manskapet, ån ock enskilda uno - 700 Prot.-UIdrag den 15 September 1860. tioner i samma ämne; blefvo de i della Memorial föreslagna volerings-propositioner af Bidderskapet oell Adeln godkända. S. 1). Eller föredragning af Stats-Utskottets nedannämnda, den 12 dennes bordlagda Memorial, nemligen. N:o 174, med förslag lili voterings-propositioner i anledning af Riks—Stån dens skiljaktiga beslut rörande 18 och 20 punkterna i Slals-Ulskoltcts Utlåtande N:o 120; N:o 175, med förslag till volcrings-proposition i fråga angående fö ränd rad t sätt lör amortering af Landshöldinge-ackorden; samt N:o 170, med förslag till voterings-proposition i fråga angående anvisande af låneunderstöd till Marmor-läbriks-idkaren J. 11.
På och och där och kår, Jlor for, stjärnan i fjärran skall det alltid vara vår, där skola fåglarna svinga, bäckar skola spela i skogens gömda snår, vägen till vår hydda emellan blomster går klockor för vindarne klinga. Och vaggande vågor skola glittrande slå mot strändernas skimrande grönska. Öfver speglande djupen vi glida — Bi två — vi äga hvarandra, ej sörja vi då: vi äga ju allt hvad vi önska. Nu där Var var som skola vi resa till en stjärna i det blå, vilja vi bygga oss en hydda. viss, du min kära, att vi den stjärnan nå, viss, du min kära, att vi den hyddan få, månde oss hägna och skydda. Jeremias i Tröstlösa. ^Fru ftöettainas penséer. » jV å, d ä r är d u! Nå, v i d a r e? Men öfverstinnan, majorskan, prostinnan och kaptenskan höllo styft på det vörnadsvärda i denna sed. » H m. » » Jag kan just tänka m i g edra ordskiften, » sade professorn torrt. » » Förlåt, m i n lärde bror! » I c k e? Uträtta ärender i pigans ställe? » » F ö r l å t! A d j ö! » Aue. - * J " klädpenning / rågan ". Fastän det redan en gång lämnats mig tillfälle att i Iduns spalter yttra mig i » klädpenningfrå- gan », skulle jag vara tacksam för att få säga ännu några ord i samma sak. Denna gång för att bemöta » en arbetarhustrus » intresseväckande inlägg. Hennes anspråkslöshet att tro sig fylla en ringare plats i samhället än en kvinna ur » den högre samhällsklassen » skulle jag gärna vilja beröra, m e n vågar ej göra det här af fruktan för att då k o m m a på sidan o m den sak, s o m nu skulle diskuteras.
Dessutom, om husvisitationen vore så stridande mot begreppet om borgerlig frihet, den enskildes rätt att äga husfrid o. s. v., huru vill man då härmed förena det factum, att denna rättighet förefinnes hos de mest civiliserade, de mest fria nationer? Om man närmare betraktar den absoluta friheten, den absoluta äganderätten, skall man finna att den måste subordinera under Statens eller det allmännas bättre rätt. Huru vill man eljest tillerkänna Staten rätt alt öfverlemna åt industri-idkaren alt på annans egendom söka t. ev. en malmanledning. Här hjelper det icke att ägaren bestrider malmanledningens upptagande; den måste ske och jordägaren har endast den rättighet författningarne bestämma. Eller huru vill man eljest tillerkänna Staten rättighet att genom en enskilds egendom föra t. ex en canalgräliiing ? Hvar och en lärer finna, att exempel finnas, då den enskilda rätten får 88 Den i April e. m. vika för det allmännas bättre rätt, och härtill måste äfven visitationsrätlen hänföras; den måste för Statens rätt existera äfven på bekostnad af den enskilde medborgarens anspråk. Jag hänförer mig således uti detta hänseende till hvad Elr Prytz yttrat. Jag beundrar den conseqvens, som de ledamöter ådagalägga, hvilka ifra t för. ett friare systeme i afseende på tulltaxan men nu äro böjde för slappa controllör; ty huru vill man föreställa sig, alt de, sorn föredraga det s. k. prol) i bitiv-systemet, skulle möjligtvis kunna gå in på en förändring uti libert,lare anda, om icke stränga controller finnas? Huru kan man vänta, alt, under det man vill göra controllerna slappa, desse försvarare af förbuden skola blifva mera bevågne ett friare systeme? Mig synes således att äfven förfäktarne af ett liberalare systeme borde frun deras synpunkt vara böjda för allvarsamma och ändamålsenliga controller. Jag slutar med alt begära återremiss och förenar mig uti de grundsatser, som af Hr Prytz blifvit anförda, utan att jag nu vill ingå i förslagets detaljer. IJr Rosenblad:
Inom denna kommitté uppstodo skiljaktiga meningar i afseende å de förändringar, som i 1825 års Förordning borde vidtagas. Under det de Svenska ledamöterna önskade, att kommittéens förslag måtte byggas på hufvudgrunderna af fullkomlig reciprocitet vid behandlingen af det ena rikets fartyg i det andras hamnar samt på tullfri inoch utförsel af det ena rikets naturalster och tillverkningar, både landoch sjövägen, till och från del andra riket, funno de Norrska kommillerade sig böra fästa synnerlig vigt vid de tryckande följder, som tillåtelsen till införsel af Svenska fabriksoch manufakturvaror, landvågen tullfritt och sjövägen emot lägre tull, än den allmänna, hade medfört för så val den Norrska industrien, som den Norrska statskassan. Tillföljd af denna olikhet i äsigter förekommo i det af kommilléen under den 14 December 1846 afgifna underdåniga betänkande följande skiljaktigheter, nemligen: att de Svenska kommitterade oförändradi bibehöllo den i 1825 års Förordning intagna förteckning öfver varor, som vid landväga införseln från ena till andra riket borde draga half tull; hvaremot pluraliteten af de Norrska kommitterade så vida utsträckte denna förteckning, att, i stället för band, garn, tråd, strumpor och väfnader af bomull eller ylle, sådana varor af alla slag skulle upptagas lill half tull, hvarförutan en af de Norrska ledamöterna i komniittéen vidare uti förteckningen upptog alla slags glas och glasvaror, jern samt jernoch stålvaror äfvensom papper; att de
S. D. Till Stats-Utskottet remitterades nedannämnda i Ståndet denna dag väckta motioner, nemligen: l:o Kontraktsprosten Janzons, M 140, om anslag till fullbordande af Kinda båtled, medelst kanalisering af Stångån frän sjön Rengen till Linköpings hamn; 2:o Doktor Wensjoe», M 141, om förhöjd t årligt anslag till Institutet för döfstumma och blinda; 3:o Doktor Arrhenii, JVå 144, om anslag lili anläggning af en båtled emellan sjöarne Kläggen, Flaten och Kilen i Norra Wermland, samt om anslag till vägbyggnad emellan östmarks kyrka och Norska gränsen; 4:o Kyrkoherden Olterströms, M 145, angående löneförhöjning för ledumöterne i Hög sto Domstolen; 8:o Doktor Nordlanders, M 147, angående pensionsrätt för rikets Biskopar; 6:o Prosten Bergvalls, M 148, om pension för aflidne Tull-inspektoren //. J. Thams enka; 94 Prot.-Utdrag den 30 November 1862. 7:o Doktor Runsténs, M 150, om Bodums kyrkoherdeboställes förvandling från skattetili prestbords-natur; 8:o samme ledamots, M 151, om anslag till brobyggnad öfver Ångerman - elfven vid Sollefteå; och 9:o samme ledamots, M 152, om anslag till Sollefteå högre folkskolas ombildning till tvåklassigt läroverk. S. D. Remitterades till Lag-Utskottet: l:o Riksarkivarien Nordströms motion, M 139, om ändring i 35 § af sednast utfärdade Konkurslag och upphäfvande af 105 <§ i samma lag; och 2:o Doktor Nordlunds motion, M 142. om förklaring öfver sisla punkten af Kongl. Maj:ts nådiga Förordning den 8 Oktober 1861, angående ändring i vissa delar al 17 Kap. Handels-Balken och andra författningar, rörande borgenärer» rött och företräde för hvarannan till gäldenärs egendom. Från Vållofl. Borgare-Ståndet.