Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den hade ock hvarjo sidone tre kamrar; och hade desslikes sin torn och förhus, lika så stor som uppå den förra porten, femtio alnar i längdene, och fem och tjugu alnar i breddene; Och hade sammalunda sin fenster och sina förhus, och löfverk på tornen, lika som den porten östantill, och hade sju trappor, der man uppgick, och hade sin förhus der före. Och han mälte hundrade alnar ifrå den ena porten intill den andra; och porten till det inra förhuset var tvärtemot den porten som var norrut, och östantill. Derefter hade han mig ock ut söderuppå; och si, der var ock en port, och han mälte hans torn och förhus, lika så stor som de andra. De hade ock fenster och förhus omkring, lika som de andra fenster, femtio alnar långt, och fem och tjugu alnar bredt. Och der voro också sju trappor uppföre, och ett förhus der före, och löfverk i hans torn på hvar sido. Och han mälte också den porten åt inra gården söderut, nämliga hundrade alnar ifrå den ena södra porten till den andra. Och han hade mig fram bätter genom den södra porten in uti inra gården, och mälte den samma porten sunnantill, lika så stor som de andra; Med hans kamrar, tom och förhus, och med fenster och förhus deruppå, lika så stor som de andra allt omkring, femtio alnar långt och fem och tjugu alnar bredt. Och der gick ett förhus omkring, fem och tjugu alnar högt, och fem alnar bredt. Det samma stod frammanför den yttra gården, och hade också löfverk på sin torn; men der voro åtta trappor, der man uppgick. Sedan hade han mig ock till den inra porten österut, och mälte honom lika så stor som de andra; Med hans kamrar, torn och förhus, och deras fenster, och förhus allt omkring, lika så stor som de andra, femtio alnar långt, och fem och tjugu alnar bredt; Och hade också ett förhus emot den yttra gården, och löfverk på tornen på båda sidor, och åtta trappor uppföre. Sedan hade han mig ock till den porten norrut; den mälte han lika så stor som de andra;
»Att lyckas en gång och sedan aldrig mer, det är dock sorgligt. Jag har många planer till stora arbeten, men får aldrig utföra dem af brist på tid. Det är just detta att min tid är så splittrad, som utgör mitt ständiga bekymmer och som kommer att hindra min utveckling. Jag kan ej påräkna att vara fullkomligt ostörd en enda timme af dagen. Hela förmiddagarna springer här folk af alla slag och alla dessa små bestyr, som man ej kan undandraga sig, då man har ett hus att sköta, plåga mig otroligt just därför att de taga så ofantligt mycket mer tid än resultatet är värdt. Jag skulle långt hellre arbeta på något aldrig så intresselöst arbete vissa timmar af dagen om jag sedan finge vara ostörd de öfriga timmarne, än att på detta sätt splittra bort hela min tid utan att jag egentligen tycker mig uträtta något nyttigt därmed. Jag börjar tro att det är ett stort misstag af naturen, att jag blifvit kvinna, ty den art verksamhet, som egentligen tillhör kvinnan, passar icke alls för mitt lynne. O, om jag i stället finge som en man ägna hela mitt lif åt något intellektuelt arbete, finge studera och utveckla mig, finge arbeta, och på det sättet ständigt stärka mina själskrafter och ständigt gå framåt i stället för att bortslösa alla mina själsgåfvor på små, husliga omsorger, som jag i alla fall gör ifrån mig illa, och på sociala och konventionella förpliktelser såsom ett innehållslöst och själsmördande sällskapslif, hvarmed jag hvarken gör mig själf eller andra någon nytta. Jag för, kort sagdt, ett onyttigt och overksamt lif, och jag blir riktigt hjärtängslig då jag tänker härpå, ty jag har dock blifvit tillräckligt väl utrustad af naturen för att kunna verka och lämna några spår på min väg. Jag vet du svarar mig, att alltsammans bara är mitt eget fel och att ingenting egentligen hindrar mig att studera och utveckla mig om jag vill. Men det är sannerligen icke så lätt att arbeta utan den minsta ledning, utan tillfälle att ens någonsin tala med personer med liknande intressen ... Kort sagdt, det är icke troligt att det någonsin blir något af mig, ehuru jag är öfvertygad om att det finnes möjligheter i mitt eget inre, och ehuru det för en ytlig betraktare kan tyckas som om jag lefde under de mest gynnsamma, yttre förhållanden.
Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till §:n oförändrad, och dels bifall till densammma med uteslutande af orden: »K. Förordnm d. 26 Okt. 1858 ang:de särskilda sammankomster för andaktsöfning,» blef propos. på bifall till §:n utan förändring framställd och med ja besvarad, Preste-St:s inbjudning ang:de tillägg af ett nytt mom. till § 17 af föij:de lydelse: »t:sta kap. 2:dra §m Missgernings-batken, sådant detta lagrum lyder i K. Förordnm den 7 Mars 1855, i hvad der stadgas om straff för den, som, utan att vara prest, i annat fall än särskildt medgifvet är, förvaltar sakramenten och efter varning dermed ej afstår.» Dea 18 Juli. 543 Frih. Armfelt: I detta fall lär det icke kunna bestridas att, derest man önskar att lista kap. 2:dra §:n Missgerningsbalken, i hvad det innehåller det af Preste-St:t omförmälda stadgande, skulle förblifva vid gällande kraft, detsamma bort införas i Strafflagen under dess 7:de kap. Då sådant likväl icke skett, är äfven obestridligt att det vore ett föga lämpligt sätt att här införa ett stadgande, huru i dessa fall borde förhållas. Dessutom torde äfven detta hafva bort ske på annat ställe, nemi. vid 16:de §:n, som handlar om de stadganden i Missgerningsbalken, hvilka böra bibehållas. Hvad sjelfva saken beträffar, är det obestridligt att ett stort antal personer med eller utan ratt befattat sig med att utdela sakramenterna. Att detta var ett ondt, så länge den gamla lagen var i gällande kraft, det medger jag; men jag tror att genom återinförande af ifrågavide stadgande, skulle man icke stadga ett straff' för en begången förbrytelse, utan fastmera utlägga en snara för ömtåliga samveten, och således skulle jag äfven för sakens egen skull önska dess afslående.
s 822 — 834, Ulfaf Adeln, IX s G84, afPresteStåndet, IX s 693, af BorgareStåndet, IX s 705, återremitt. af BondeStåndet, IX s 712. Ytterligare Utlåtande, YII 2. s i36i i3 69, lagdt till Handlingarne af Adeln, IX s 1155. Strandsittare, om rättighet för, att frakta gods mellan Svenska och Danska kusterna; Motion, remitt. till Bevilln. Utskottet, II S 1205. Utskottets Utlåtande, V 1. s3i7, 3i8, Lif. af PresteStåndct, IX s 407, af BorgareStåndet, IX s 4i4> af BondeStåndet, IX s 43i, af Adeln, IX s 470. — väg, om utvidgad) rättighet att Begagna; Motion, remitt. till Ekon. Utskottet, II s 123a. Utskottets Betänkande, Vill s 74 — 76, Lif. af Adeln, IX s 187, af PresteStåndet, IX s i48, af BondeStåndet, IX s i54, af BondeStåndet, IX s iG3. «— egares rätt till fiske, om närmare bestämmande af; Underd. s 696, 712 — 714. ■— fisken, om förlängd arrendetid på; Motion , remitt. till StatsUtskottet, II s 1173. Ut - ' . 289 Utskottets Utlåtande, IV 3. s 228'—a3o, bif. af BondeStåndet, IX s G22, af PresteStåndet, IX s 623, af BorgareStåndet, IX s 657, af Adeln, IX s 662. Underd.
I förhållande till Stadens vidd och betydlighet är detta antal allt för otillräckligt; men bristande anslag till aflöning medgifver icke personalens tillökning. De löner, som bestås, äro äfven så ringa, nemligen i5o R:dr för en Gevaldiger och 100 R:dr för en Uppsyningsman, att det visat sig svårt erhålla skickliga och pålitliga personer till dessa besvärliga och obehagliga befattningar, och att erforderlig drift och verksamhet i Police-beljeningeus tjenstgöring icke alltid kan påräknas. Årliga anslaget till Policeris underhåll i Hufvudstaden är, utom hyresmedel, endast i5,ooo Rdr af Stats-Verket, enligt Kongl. Brefvet den 25 November 1812, samt i,45o R:dr af Stads-Gassan jemlikt Kongl. Brefvet den 20 November 1816; hvarjemte Eder Kongl. Maj':t hittills serskilt i Nåder tillagt i,5oo R:dr hvarje år, att användas till löneförbättring för Poliee-Kammarens Tjenstemän. Stockholms Stads Militair-Compagnie, underhållet af Borgerskapet, utgjorde ännu vid i832 års slut, enligt den Stat, som genom Kongl. Brefvet den 3 October 1809 blifvit faststäld, t36 man jemte Befäl, till bestridande af Fångföring inora Staden, åtskillige vaktposteringar, bevakning vid Executioner, handräckningar vid arresteringar m. m. d., men befanns sedan längre tid, i följd af lönevilkorens otillräcklighet, sorn uteslöt möjligheten att vid Truppen få dugligt folk anstäldt, i så föga tjenstbart skick, och äfven till utseendet så litet motsvarande måttliga anspråk, att jag vid" slutet af nyssnämnde år änsåg mig föranlåten till Eder Kongl. Maj:t i underdånighet afgifva Förslag till förändrad organisation af denna Corps. Sedan Eder Kongl. Maj:t den 16 sisllidne Martil i Nåder bifallit detta Förslag, har detsamma den 1 derpåföljde Junii gått i verkställighet; och resultatet deraf synes hittills varit tillfredställande.
Enligt föregående strängare, och på högst 3:ne nätters frihet grundade calcul, skulle således blifva fria från tjenstgöring 382 man, hvilket belopp med säkerhet kunde nedsättas lill 3oo man, eller i5o man på hvartdera regementet. Utom det att permissionslidens förändrande från 10 månader lill endast 2 0 3 månader 0111 året, skulle, beträffande de från tjenstgöring fria, föranleda hvad motionären trott sig hafva att öfverklaga, eller gardistens permitterande "till att kringvandra i landet,” så skulle derjemte ytterligare svårighet för gardisten uppstå i fråga om alt kunna taga permission, då tjenstgöringen ovillkorligen påkallade ett regleradt ombyte af tjenstgörande manskap, och han ej, såsom nu, kunde äga hoppet att, för mera stadigvarande husliga sysselsättningar och näringsfång, få använda en tillräckligt lång tjenstefrihet. Della förhållande, tillika med nedsättningen af de permilterades antal från r]5'). (376 man på hvarje regeinenle) till 382 h 3oo, skall, så förekommer det mig, medföra den menligaste inverkan på rekryteringsbesväret, sä väl i hvad angår möjligheten att anskaffa brukbart och välfräjdadt folk, som ock i afseende på värfningsafgiften; och då härtill kommer den, genom passevolance-contractet, compagni-cheferna tillförsäkrade beklädnads-slitningsersättning, samt reglering af beklädnadsvillkoren, då en större styrka, än den i passevolance-contractet bestämda, pröfvas för Rikets tjenst angelägen alt i tjenstgöring qvarhålla, så synes mig, som i pecuniärt hänseende snarare förlust än besparing skulle genom antagandet af Utskts förslag vara alt einotse, äfven om, som ingalunda kan tagas för afgjordt, passevolance-contractet icke 36o Den ao Juni f. ra. från regementenas sida blifver uppsagdt, i hvilket fall contractet skall upphöra med nästpåföljande qvartals utgång.
Byggninga-Balken stadgar, att om man ej nöjes åt det slut Häraös-Rätten vid syn å Kronojord meddelar, ändring må sökas hos Konungens Befallningshafvande, som äger den syn pröfva och rätta; och 25 Capitlet 8. §. sist åberopade Balk bjuder, att i fråga om delning af vägar och broar, det skall åligga Konungens Befallningshafvande att tillse, det den ena ej mera betungas än den andra; så hafva väl Committe'erne , när afvikelse från dessa Lagens stadganden, utan Riksens Ständers samtycke, icke torde kunna göras, föreslagit, att de mål, som blifvit upptagne, dets under andra titeln angående Rågångsoch jordatvister emellan Kronohemman , samt Husesyner derå, och dels under fjerde titeln rörande vägdelningar, må tills vidare, på samma sätt som förut, gå till Konungens Befallningshafvande, men att den, som vore missnöjd med Konungens Befallningshafvandes Utslag, borde få söka ändring i Hof-Rätten, då det ändå alltid blefve Domaremagten, som till slut prof vade partens rätt, när han äska *) Sidan 26 och följande af Committéernes Be tänkande. SÖ de en sådan pröfning, hvarigenom instantierse icke komme att ökas öfver deras förra antal; oten som mål af nämnde beskaffenhet synas böra erhålla samma behandling, som andra frågor af lika nator; och de hinder, som genom åberopade stadgarden deremot finnas, nu kunna af Kongl. Majit, gemensamt med Riksens Ständer, unöanrödjas; så har Utskottet upprättat förslag till förändring i förutnämnde lagens rum; hvilket förslag Riksens Häglof!, Ständer , i händelse grundsatsen gillas, torde, i öfverensstämmelse nied 33, §. af Riksdags-Ordningen, till deras Lag-Utskott remittera. I öfrigt har Utskottet, med afseende å de skäl Commitiéerne anfört, trott sig böra vördsamt tillstyrka, det vid rätts - frågors öfverflyttande från Förvaltnings, verken till Domstolarne må stadgas: 1:0
Man såg i detta ansigte, att dess egare icke det ringaste frågade efter den yttre verldens tycken och omdömen — att han aldrig begagnade mask, utan var sig sjelf så väl ute i det mest stormiga mennisko-hvimmel som inne i sofrummets tysta enslighet. Han, så att säga, försvann i sig sjelf, liksom snäckan döljer sig i sitt skal. Han talade aldrig till sina biträden, utom i tjensteärenden, och ofta föredrog han äfven då penna och papper framför det muntliga ordet En medlem af hans redaktionsstab satt och arbetade i samma rum som han i nära tre års tid, och under hela deras sam-manvaro yttrade Storey endast 9 (säger nio) ord till den andre. Aldrig sade han » god morgon », när han trädde in i rummet. Aldrig bevärdigade han det nyss nämnda biträdet, när de möttes på gatan, med ett tecken af igenkännande. När han ville meddela sig, skref han och lade papperet på den andres bord. De allra flesta af sina många biträden behandlade han på detta kärfva, kalla sätt. En gång kom in i hans rum en ledamot af » generalstaben », hvilken varit anstäld vid tidningen i många år och skådat Storey ansigte mot ansigte väl tusen sinom tusen gånger. Hans ärende var att beklaga sig öfver något missförhållande inom den afdelning, han tillhörde. Mr Storey lyssnade tåligt, men af bröt slutligen den klagande helt tvärt med dessa ord: » Och hvem d — n är ni, herre ...? » Han såg bestämdt och klart sitt lifs mål, han lefde endast för det, och allt, som störande inverkade på fullföljandet af detta mål, hatade han. Sympati sökte han ej; vänskap och tillgifvenhet voro för honom endast tomma ord. Det ' såg ut, som fruktade han, att minsta afvikelse från hans eget jag skulle ställa hinder i vägen för lösandet af den stora uppgift, han satt sig före. Att onödigtvis syssla med den yttre verlden innebar för honom en oersättlig tidsförlust, och — Time is moncy. För den skull höll han sig lika så fjerran från allmänheten som från sina biträden. » En tidningsman », sade han en gång, » bör icke vara populär.
I motsats mot den siste värde talaren får jag anhålla om bifall till LJtskds framställning utan alla tillägg. Brukshandteringen har med skäl varit ansedd för en af Den 31 Januari f. ra. 209 en af landets vigtigaste handteringar. Den klagar nu öfver, att den måst underkasta sig så stora uppoffringar; men man bör besinna, hvilka stora uppoffringar hela det öfriga landet samtidigt rnåst göra för densamma. Det torde t. ex. vara bekant, huru i fordna tider landtmannen från den bergslags-städer kringliggande orten förbjöds att sälja sina varor annorstädes än i nämnda städer. Nu återstår emedlertid för bergshandteringen endast den till sitt belopp ternligen obetydliga tackjernstionden, till en del såsom en ersättning lör de privilegier, bergslagerne ännu åtnjuta. Utsk:t föreslår nu att genom undersökning må utrönas, huruvida det ej är billigt att, på samma gång befrielse från deri öfverklagade tungan beredes, de med afseende deruppå beviljade friheter äfven upphöra; — en undersökning, som jag anser vara mycket på sitt ställe. Den franska handelstraktaten säges ju vara köpt till fromma hufvudsakligen lör jernhandteringen, och det synes vara artigt nog, att derigenom en sannolikt ganska stor vinst tillskyndas denna handtering. Landtbruket utgör icke allenast tionde, utan ock en mängd andra utskylder, och jag tror dock icke att, om jordbrukarne ifrågasatte en minskning i de landtbruket åliggande onera, de skulle kunna påräkna något understöd från bergshandteringens sida. [ K. Mits Propos. ang. Statsverkets tillstånd och behof uppgifves, att tackjernstionden vid de tvenne sednaste statsregleringarne beräknats till 17,000 centner, men att den nu icke kan upptagas till mer än 16,000 centner.
Län förunnade rättighet att idka Gårdfarihandel. 2:0 Tillåtelse för Allmogen i Skåne att antingen uti närmaste Krono-Magazin leverera den Stockholms Barnhus tillhöriga Tionde, eller ock att alltid få lösa den efter Markegång. Ut Supra, Ex Protocollo J. U. Almqvist. BD. Föredrogos å nyo och biföllos nedanskrifne ifrån Utskotten inkomne Betänkanden, nemligen: ifrån - Den as Jani'. I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Preposition om en allmän reglering af de så kallade Gerningsören. 2:0 Om yrkad ersättning till Kohus, Elfsborgs och Carlstads. I-äns Innevånare, för deras lidande och besvär under sista Fälttåget. 3:0 Körande Krono - Rentornas utgörande i Persedlar och Varor, i stället för penningar. ifrån Lag-Utskottet: 1:0 angående Sjö - Lagens Öfverseende o eli granskning. 2:0 om grunden för beloppet af Arrenden; 3:0 Rörande hvad som vid Besvärs anföran! de i brottmål iakttagas bör. 4:0 Angående Konungens Befallningshafvan-, des skyldighet att pröfva frågor om arbetstvång. 5:0 Om befrielse från erläggande af lösen i mål, som röra fattigvården. 6:0 Angående bevis till bestyrkande af sjukdomsförfall. 7:0 Angående Straffets skärpande för Tjufva^ och om fångförsel. 115» Lien 2 2 Juni. Ifrån Bcvillnings-tJiskottet: Rörande Allmänna Barnhusets andel uti Stärripelafgiften för Spelkort. Ifrån Lagsamt Allmänna Besvärs oell 0edine mieUtskotten: i:ö Angående utstakande af en viss betalningstid af Skulder. ä:o I anledning af Väckta frågor om oim Skränkt frihet till svedjande. §:Ö Angående rättigheten till svedjande förSkatte-Fralse och Krono - Skatte - Hemmans åbo. er inom Kronobergs Kan. 4:0 Rörande Landsvägars Utvidgande! 5:0 Om rättighet t i i I Sandtägt och Tirtiifters huggande för vägbyggnader. 6:0 Angående utvidgad handels
Kidd arh us-Utskottets Utlåtande N:o 4. 1 l¥:o 4. Utlåtande i anledning af Herr Brukets motion om utseende medelst omedelbara val af Ridd. o. Adelns Elektorer. Hörsamt Memorial. Från Högloft. Ridd. o. Adeln har Riddarhus-Utskottet, medelst protokolls-utdrag den 16 sisth November, fått till sig remitterad en af Herr Brakel, Mauritz, väckt motion, att, med afskaffande af det nu antagna Bänkmansvalet, Högloft. Ståndet måtte direkte välja Elektorer för tillsättning af Utskotten, så att Ridd. o. Adeln samfäldt in pleno väljer på 30 ledamöter, af hvilka de 25 som erhållit högsta antalet röster skola blifva Elektorer, och de 5 öfriga dessas Suppleanter. Motionären har ansett öfverflödigt att upprepa skälen för detta valsätt, emedan de redan finnas på många ställen i Ridd. o. Adelns protokoll fullständigt utvecklade. Han ville nu endast framhålla, hura bänkmansindelningen urartat från sitt ursprungliga ändamål. Detta hade varit, att de som suto på samma bänk skulle taga närmare kännedom om hvarandra och inom sig utse den värdigaste och mest ansedda att deltaga i valet till Elektorer. Detta mål vore nu mera alldeles förfeladt. Det vore för alla bekant, huru vid riksdagarnas början Adeln, allt efter de olika meningsskiftningarne ledamöterne emellan, massar sig tillsammans på det ena eller andra stället, för att söka kringgå Bänkmanvalet och direkte utse Elektorer. Visserligen öfverenskommes der om Bänkman, men dessa blifva endast stora politiska nollor, som blott och bart antaga något värde, om de placeras bakom andra mer eller mindre betydande zififror. Vid den diskussion, som Hr Brakels motion föranledt, har Hr Friherre Rudolf Cederström bestridt densamma. Afven han har begärt Utskottets uppmärksamhet på de öfverläggningar, sora vid föregående riksdagar egt rum angående denna fråga.
Stats-, Bevilln.- samt Allm. Besv.- och Ekon-Utskottets Betänkande JVf .9. inom Borgare-Ståndet: af Herr C• F. Ridderstad (motionen N:o 159), att exportpremier — bestående i bränvinstillverkningsafgiftens återlemnande — under de kontroller och vilkor, som kunna befinnas för Statens säkerhet nödiga, må beviljas för exporteradt bränvin. inom Bonde-Ståndet: af Riksdagsfullmägtigen Anders August Andersson från Ostergötlands län (motionen N:o 17), att Rikets Ständer ville till Kongl. Maj:t aflåta underdånig skrifvelse med tillkännagifvande, att Ständerna för sin del beslutat, det hvar och en, sorn bevisligen till annat land utfört i Sverige tillverkadt bränvin, skall vara berättigad återfå ett belopp, svarande emot ti 11 ve r k n i ags a fg i fte n för det till annat land utförda bränvinspartiet, samt slutligen att Ständerna anslagit för berörda ändamål ett lämpligt förslagsanslag till betäckande af de restitutioner, som i form af drawback under nästa statsregleringsperiod kunna ifrågakomma; af Riksdagsfullmägtigen Per Adlsson från Christianstads län (motionen N:o 82), att då det med behöriga handlingar styrkes, att bränvin blifvit till utrikes ort utfördt, exportören må ega rättighet att af statsmedel återbekomma så stort belopp, som motsvarar tillverkningsafgiften för det utförda bränvinet; af Riksdagsfullmägtigen Ola Bosson Olsson från sistnämnda län (motionen N:o 106), att drawback, motsvarande skatten, må åtnjutas för allt bränvin, som med veder börliga handlingar kan styrkas hafva blifvit till utrikes) ort affördt; samt af Riksdagsfullmägtigen Anders Persson från samma län (motionen N:o 112), att drawback, motsvarande skatten, må åtnjutas för allt till utrikes ort affördt bränvin. De af Kongl. Majit för ifrågavarande nådiga framställning anförda skäl har Utskottet icke kunnat annat än i allo biträda.
arbete, med nästan samma antal Betjente, som 17Z4 ö'rs Instruktion upptager, har likwäl derwid befunnits, att r samma män arbetet wunnit i skyndsamhet och större mängd af Ärcnder hunnit utarbetas, har jenitväl tyngden af Expeditionen drabbat Betjeningen pä rtt sätt, som aldeles will öfwcrstiga dcK krafter, hälst de wid Merker i enskildt! mäl fallande sportler, ehuru päräknade säsom fyllnad ! hwad Lönen brister till nödtorftig bergning, likwäl icke, wid dey med deKa mät ivanliga Arbets - Method, wilja försiä till godtgörande af enkelt Renssrifnings - arbete; Och dä följden hära? dlifwer, att antingen föredragningen af mölen icke fäp gä fortare, än att Betjeningen mä hinna wid Expeditions och ProtocolletS upsättande och renskrifning med, följa, eller ock att Betjeningen skulle twingas att nyttja Renstrifware till biträde, pä bekvstuad af hvad dey till Den 83 September» 745 kW kiss »uppehälle nödtvändigk hade af udden; fä eine» dan dek förra hindrar Arbetet j dest möjeliga fortgäng, ych ket sednare betager »isfället att finna och bibehålls skicklige Arbetare, hafwen I, Herr Grefwe ai' Vxgins, lill Wärk nädiga godtfinnande i undcrdänighct hemstält; iro Om icke i likhet m;d hwad hos wchw Befallnings» hafwande i anseende kill Eommunicatoner hlifwit i näs der förordnadk, enffildte sökande i Kammar - kollegium kunde äläggas, att till deras ansöknings - och beswärSskrifter foga en Cankzli - afgift af 16 still., som Se« e-rererarrn finge upbära och rcdowisa, att anwändas till renlkrifning dels af undrrdänige Betänkande» i förefallande mäl, dels till afffrifker af ankommande nödige Resrripter och Bref, hwaraf wederbbrande till unders dänig efterrättelse böra erhälla del m. im — —- — Och som Wi r näder funnit godt, att sä tist bet ena som andra af hwad i förenämnde m.äito blifrvit till förmän och upmuntran för Betjeningen hos G. der i nnderdänrghet hemsiäldt och fdreflaget, lämna Wärf nädiga bifall; sä wele Wi Eder sädant till egen och wrderbörandes rftcrrätteise härmed i näder tilkännagift tva; jemte det I hafwen^ att om Wärk nädiga Förordnad! i irsta punctcn Allmän Kungörelse utfärds Wi befalle Eder Gud Alsmägtig synnerligen nädelMNStockholms Slott dey 26. Januari! rZvZ. 746