Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
1 Afkortningen utgör ”Husarmes, Menföddes och KnekleEnkors förskoning” från | Kohl-räntor. (2+) Ordinarie Ränta. Kronovärde. Markegångsvärde. Förvandlade Hemman och Räntor: Efterskänkt Förvandling: Östergöthlands Härifrån afgår och påföres: Stockholms Län 2 — 2 — Litt. P. Krono Tionde. Spanmäl. Markegängsvärde. T:r. kpr. It:dr. sk. rst. — (Räntan af 2:ne hemman Hedentorp i Börstig Socken, hvilka, enligt anteckning i jJordeboken, äro Öde. 6 46 — Ränta och KronoTionde af en i Wäne Fögderi under uppodling varande lägenhet. Hälften af Räntan eller tillökta skatten å hemman varande under frihetsår. 13 1 3 10 Tä 1 ~3 10 (Räntan af Tomteberga utjord i Botkyrka Socken, sorn upptages under benämning: {'oresolverad donation.” Ordinär ie Ränta. Kronovärde. Markegångsvärde. R:dr. sk. rst. R:dr. sk. rst. Blekinge Härifrån afgår och påföres: Förläning på viss tid: Skaraborgs BergsFrälse Frihet: Anordning efter Stat å 8:de HufvudTiteln: Kyrkors underhåll: Jönköpings Län 1:10,7. 7:16.— Litt. P. Krono Tionde. Spanmål. Markegångsvärde. An m u.r kilin gar: T:r. kpr. R:dr. sk. rut. (Räntan af åtskillige Frälsehemman i Bräkne Härad, Hoby Socken, hvars gamla s ränta är tillagd Hoby Kyrka och Kyrkoherden derstädes, jemte halfva TerminskatIten, enligt Kongl. KronoTionde, hvarifrån hemmanet Wallersten Norregården 1 mantal i Ostbo
R:dr, för uppförande af en jernbro öfver Svartån, på landsvägen mellan Linköping och gästgifvaregården Berg, emot dito dito 17,398: 18. » Gustafs socknemän inom Stora Kopparbergs län, å 6.000 R:dr, för brobyggnad öfver Dalelfven i närheten af nämnde sockens kyrka, emot dito dito 5,629: 21. » Thorsångs socknemän inom samma län, å 10,000 R:dr, för anläggning af 2:ne flottbroar i närheten af Thorsångs kyrka, den ena öfver Dalelfven och den andra öfver Lilldjven, emot enahanda först år 1862 vidtagande återbetalnings-skyldighet - — » byggande af en bro öfver Helge å vid Kristian stad, å 100,000 R:dr, emot 6 procents årlig inbetalning å detta belopp, hvarvid räntan godtgöres med 4 procent 100,000: — 906,763: 66. 1,028,258: 24. Lån för jernvägsanläggningar: för anläggning af jernväg mellan Kristinehamn och la stageplatsen Sjöändan, å 100,000 R:dr, emot årlig återbetalning af 6 procent å lånesuinman, dervid 4 procents ränta beräknas å det återstående kapitalbeloppet 78,962: 12. » dito af dito mellan Nora och Ervalla, å 150,000 R:df, emot sistnämnde betalningsvilkor 137,248: 87. » jernvägsanläggningen mellan Nora och Ervalla, ä 75.000 R:dr, emot 51 procents årlig ränta och återbetalning af minst xVclG utaf kapitalet från och med år 1860 75,000: — » jernvägsanläggning inom Norbergs bergslag till sjön Amänningen i Westerås län, å 150,000 R:dr; hvilket lån skall återbetalas genom erläggande årligen af 5 procent utaf sagde belopp, hvarvid såsom ränta beräknas 4 procent.
173 den arfvinge, sorn, dels genom erhållen större arfvelott, dels på annan grund äger, eller får rättighet, eller tillfälle, att sin medarfvinges lott inlösa, hvilken förmon i sådant fall komme att på denne sednares bekostnad åtnjutas; Och anse Utskotten i öfrigt att dé menliga följder, hvilka Herr Prosten Kolmadin förmodat skola genom lösnings-summans uppdrifvande till högre belopp uppstå icke vara så beskaffade, att de förtjena afseende, hälst det, vid tillfälle af lösen för arfvejord, likasom vid all annan handel af fast egendom , tillhör köparen att förut tillse och beräkna de utvägar, han kan äga att fullgöra de köpevilkor, uti hvilka han ingår, samt, då lösen skulle ske för obesuttenhet å skattehemman, den i 12 Capitlet 7 §. Arfda-Balken stadgade grund, huru förfaras bör, då flere få del i Sätesgård, som ej kan väl delas eller klyfvas, äfven tjenar till rättesnöre för bestämmandet af lösen för obesutten skattehemmansdel.
Ridderskapet och Adeln , i anledning af dess bifall till förstbetörde betänkande, vid detta sednare ingen åtgärd Vara att lemna. Ut supra. Ex Protocollo A. G. D. Följande StatsUtskottets den 27 April på bordet lagda Betänkande af föregående dag, föredrogos å nyo och biföllos, nemligen : Ro An - 20 Den 5 Maj - na Angående en vid i?i3 års Revision yppad, fråga om Praescriptionstid för RiksgäldsContoirets inhemska skulder. 2:0 Angående det Lån,af 120,000 Riksdaler Råneo, som En af Riket?'Herrar f d GeneralGouvernören ■ra. m Herr Grefve Eric Ruuth utaf Wismarska PantskiIIingen innehar, samt Hans Exceilences, i afseende på detta .Lån, till Stats. Utskottet inkomna ansökning. 3:0 Rörande Bevillnings afdrag på Rentan för Riksgälds.Contoirets inhemska skulder. Ut supra. Ex Protocollo A. G. Silverstolpe. S. D. I anledning af gjorda anmärkningar vid Allmänna Besvärs - och Oeconomie Utskottets den 18 April afgifna och den 27 nästpåföljande på bordet lagda t vänne Memorial, det ena i anledning af väckt fråga om befrielse från ansvar för dem , som försumma Regements-Skrifvare. möten, det andra, rörande Torfskärning i Halland; blefvo dessa Memorial , tillika med de dervid gjorda anmärkningar, till Utskottet återförvista. Ut supra. Ex Protocollo A. G. Silverstolpe. S. D. Remitterades Till StatsUtskottet.• Ett Memorial af Herr Elgenstjerna, Wilhelm» - Den 5 Maj. helm , angående en Minnesvård , på Statens bekostnad, öfver framlidne Hof-Intendenten Sergel. Ett Memorial af Friherre Silverhjelm, Göran Ulric , angående förbättrade Lönevilkor för Uandtmäteri-Contoirets Ernbetsoch Tjenstemän. Banco-Uisltottet.
Jag skulle nästan förmoda, att någon författning måtte vara att förvänta i det ämne, som den siste värde talaren omnämnt. Åtminstone är en sådan författning helt visst påtänkt; ty jag vill minnas, att en remiss i denna fråga skett till Yelenskapsacademien, som derom afgifvit utlåtande. Frih. Boye, Ludv.: Med fullt gillande af den motion, den förste värde talaren framställt, begär jag likväl att få gifva åt densamma en riktning, som kunde bereda ett skyndsammare uppfyllande af det dermed åsyftade ändamålet. Jag anhåller derför, att motionären ville författa sin motion skriftligen och ingifva den, på det man, sedan den blifvit lagd på bordet, må kunna tillse, hvad vidare åtgärder kunna föreslås för att snarare, än vid nästa riksdag, komma till ändamålet; och jag förmodar, att motionären dervid eftersinnar, om icke i sådant afseende motionen borde lill Allm. Besvärsoch Oecon. samt LagUtsk:n remitteras. Gr. Cronhjelm: Skulle en sådan författning, sorn jag tagit mig friheten föreslå, vara påtänkt eller nära alt utkomma, är visserligen icke denna motion af någon nödvändighet, och jag anhåller att i sådant fall få sjelf återtaga motionen. Det har icke varit af fjesk eller för ali förekomma den andra Statsmagten, ulan till följd af ett länge iGo Den 17 Juni f. m. af mig reflecteradt behof, som motionen blifvit vacht. Jag skall visserligen efterkomma den siste värde talarens anmaning att inlemna motionen skriftligen, så mycket hellre, sorn sådant enligt Riksd.Ordn. är min ovilkorliga skyldighet, och jag skall då mera detailleradt framställa de försigtighetsmått, som i andra länder vidtagna. Skulle jag likväl dessförinnan erhålla den kunskap, att en sådan författning, på sätt Ur Cederschjöld sagt, är under utarbetning, torde det tillåtas mig att återkalla denna motion. Gr. Cronhjelms motion blef hvilande på bordet. Hr Rosenblad, Bernh.: H. R. o.
Majit täcktes utfärda författning om förändrade grunder lör krono-brefhäiings-skvldighetens reglerande, och af sådan anledning och sedan vederbörande embetsmyudiglieter blifvit i ämnet hörde, behagade äfven Kongl. Majit, i öfverensstämmelse - Sammansatta Statssaint Allm. Besa.- o. Ekon.-Utskoltets Utlåtande N:o 42. 5 slämmelse med af Rikets Ständer framstiilldt förslag, aflåta högslberörde Cirkulär-bref.
IX. U. 58. A. 107. E. 271. — N:o 227. i anledning af erhållne återremisser å Utlåtandet N:o 165, angående extra Stats-anslag till föremål tillhörande Finans-departementets handläggning. IX. U. 58 A. 107. E. 271. — N:o 228. i anledning af erhållne återremisser å Utlåtandet N:o 166, angående extra Stats-anslag till föremål tillhörande Ecklesiastik-departementets handläggning. VIII. B. 381. A. 401. IX. E. 328. — N:o 229. i följd af erhållen ålerremiss af Utlåtandet N:o 164, i anledning dels af Kongl. Maj:ts nådiga proposition, angående låne-understöd för anläggning af jernväg emellan städerna Örebro och Nora, dels af väckt motion i samma ämne. VIII. B. 420. A. 478. — N:o 230. i anledning af återremisser å Utlåtandet N:o 141, angående låne-understöd för upbyggandet af den nedbrunna delen af staden Lidköping samt verkställandet af den nya tomtregleringen derstädes. VIII. B. 5 16. A 556. IX. E. 56. — N:o 231. i anledning af återremisser å Utlåtandet N:o 158, angående ett lån för återupbyggandet af den nedbrunna kyrkan i Lidköping. VIII. B. 517. A. 556. IX. E. 110. — N:o 232. angående sökt anstånd med ränteoch kapital-inbetalningarne å de för hamnbyggnadsarbetena vid Cimbritshamn beviljade lån. VIII. B. 517. IX. E. 56. — N:o 233. i anledning af väckte motioner om odlingslån åt innehafvaren af mindre jordegendomar och lägenheter. VIII. B. 517. A. 556.
Med stöd af föreskriften i Banko-Reglementets 168 § hafva Fullmäk game. tjge j^tit besigtiga vågen i Luleå, hvarå för Bankens räkning tillförene någon pant icke förvarats; och har hvarken vid den der anställda, eller vid de årliga inventeringarne i Stockholms Jernoch Metallvåg någon anledning till anmärkning förekommit. § 41. Angående lån mot Beträffande de uti 37 och 38 §§ af Herrar Revisorers berättelse upp pant a,ri^st e8en" tagna frågor, egande gemenskap med lånerörelsen mot pant af fast egendom, åberopa Fullmäktige det i ämnet afgifna utlåtande. Angående Låneunderstöden medelst kreditiv från Banken. § 42. Kreditivet till RiksDet åt Riksgälds-Kontoret, enligt § 184 i Banko-Reglementet, anvi gälds-Kontoret. ga(je kre(]itiv af 1,000,000 R:dr, har alltid från den 1 September det ena året till den sista Juni det nästpåföljande stått till bemälte Kontors disposition; men något betydligare anlitande deraf har icke kommit i fråga, så vidt Fullmäktige af de veckovis till dem ingående rapporter kunnat inhemta. § 43. •lem-Koniorets Jemväl under detta år har Banken, genom dertill utsedt Ombud, delkreditiv. u^j (jen §r|iga revisionen af Jern-Kontorets kreditivfond; varande det Banko-Fullmäktiges Berättelse. 23 dervid förda protokoll ingifvet till Fullmäktige, som deraf inbemtat, att granskningen försiggått utan anmärkning. Angående Diskontrörelsen. % 44.
– Likasom af sin egen tyngd, nedlutade Öfverstens hufvud mot hans bröst, och hans mörka ögonlock slöto sig tilsammans för en liten middagssömn; endast från det ena ögat tycktes ännu en liten blick nedfalla, och med välbehag hvila på den brillanterade Svärdsstjernan, Grefvinnan (Öfverstinnan var sjelf en Grefvinna Gyllenordres) satt i andra hörnet af soffan och sydde på en rimsa. Et annat gammalt fruntimer satt midt emot henne vid et sybord och vände ryggen åt dörren, och vid fönstret satt Fröken Laura, och ännu en annan ung Fröken, sysselsatte at sticka tråtyll, språkande om sista Börs-Pikenicken. – Ach! mins du, sade Fröken Laura, den der civila, som gick galit på Börsen – jag mins intet hvad han hette, Kras–As–Bas–Trasberg eller något dylikt. – Jag tycker likväl at han bordt kunna läsa: det står ju så tydligt på dörren: Sortie des dames. Du kan alldrig tro hur fasligt komikt det var; först gick han rundt omkring och bad at få dansa med alla damer – Grefvinnan Aurore och Julie och mig, och så hela raden utföre, tils han fick uti en stackars flicka med svarta vantar, som satt längst nere vid Théskänken, och när de andra valsade åt höger, så valsade han åt venster, och knuffade emot alla menniskor och Nu blef hon varse Uno, som inträdt och stod med sin stora guldbetofsade trekantiga hatt under armen, tämmeligen förlägen, så väl deröfver at ingen märkt honom, som det samtal han olofligt afhört, och hvari han trodde sin egen person på et mindre smickrande sätt beskrifven. – Söta Far! ropade Fröken, för at göra honom upmärksam på Uno, och hälsade i detsamma rodnande på honom. Öfversten kastade en sömnig blick åt sidan, men igenkände ej genast sit främmande, han fixerade Uno en stund. Ja så! sade han ändteligen, och gjorde en liten bugning, utan at presentera honom för damerna.
Och g o d l y n t är h o n när intet 4, G, 5, 9, 7. Hjärtevännen h o n svurit sin 6, 8, Då han styrde för h e n n e kälkens 10, 6, 8. Och snart skall h o n vara i hans 1, G, 10, vid hans 1, 3, 4,8 Stundom är h o n rent fasligt af längtan 5, 3, 1, 8; H o n vill h ö r a sin egen kisses 2, 9, 10,2, 9, 10 Och skallet af sin gårdvar så 5, 9, IQ. k kust, tälja — den till det om det öfvergifögon redan rader för henne från intet, ej sonens ljusare intet slu-. längre rymvet jag därom. Ej heller a n a d e väl d e n u n g e som bjöd för eh mött farväl smula honom, hem lingar intresse att och blick sympati, som f ö r d e n, - som l å n g t från gått sig trött b l a n d främpå storstadens med landsmannen ensam svensken, m e d tack i ord och o c h fränder allfarsvägar, var m ö - en händelse, en solm i n n e kastade ljus öfver månstund. Innehållsförteckning: i väg, såg j a g medan han m e d det hufvndet, s o m först Två afgående konstnärinnor: Helga Hoving och Ellen Hartmann; af S. S — n. (Med 2 civilporträttoch 18kostymporträtt.) — Reslust; af Aäi. — Kvinnofrågorna vid 189S års riksdag. — Trefaldighetskvällen; af Fanny Clirysander. — » Mödrar emellan ». — Skaldernas kvinnor; små studier för Idun af Emil Linders. X I V: Daniel Fallström. Slutord. — Ur notisboken. — Teater och musik. — Ett landsmansmöte; skiss för Idun af H. (Forts, och slut.) — Tidsfördrif.
De orden tjenligt sätt wid hwilka Friherre Lehrström äfwen synes fästa en stridande tanke emoc Mflottet, kan jag pä intet sätt anse särande, meningen wid detta tillfälle roar, att pä ett ponerande manligt eller tjenligt sätt anmoda Direckionen en önflan, Urstottet ansäg högst nödig; wid nogaste eftersinnande fants ordet tjenligt wara det rigtigaste, och af detta stäl qwarblef bet och troligen lärer Utflottet ej eller kunna eller wilja andra der. Smärtande wore det emedlertid, om Ulstkorket, hwars owillkorliga pligt det är att bewaka Banquens rätt och säkerhet skulle sinna de steg de i följd af gifne föreskrifter tagit, misikände och mitzbilligadez öfwertygelfen har grundat Utflotters yttrande, och samma öfwenygelse förbinder dem att qwarblifwa wid ekt tagit beslut. Angäende den ifrägawarande broen, får jag aran »plysa, att kostnaden derföre bestiger sig till bestämdt i8,oo» R:dr, deruti anda inberäknat en hop Sfwerblefne byggnads materialier, ekt mindre hus samt en mindre bod som alt stall förytrras men ännu i omkostnaderna äro uptagne. Det historifla af broen är, akt dä den förre sä förfallen, att ingen kunde veu mer begagna och en ny till öfwerfarten blef nödwändig, wille Swartlösa Härad, hwars pligt Denik 6 Juiri. 265 pligt det tvär att bygga broen, till besparande af kojinaden, igenfylla det wattendrag hwaröfwec den gär, och göra en fast wäg.
För underhållet: Stats-anslag 5,3011: 32. Utgifter: För anläggningen: Elevers undervisning -. ' 3,545: 32. — Undervattens-kabelns mellan Sverige och Danmark 28,267: 41. — Anmärknings-procent 1: 5. 10. För underhållet: Kestituerade medel — _ Jb: 24. 8. Balans till påföljande år: Dito å underhålls-medlen 10,956: 33. 1. Summa 199,280: 30. 2. 329,927: 25. 8. 15 — 114 — § I Den utaf Chefsembetet för Telegraf-verket till Kongl. Maj:t afgifna underdåniga berättelse innehåller, utom redogörelsen för de till embetets förvaltning ställda, allmänna medel, följande uppgifter angående telegraf-inrättningens utveckling och verksamhet. Den första elektriska telegraf-linie i riket emellan Stockholm och Upsala med stationer uti båda dessa städer blef i September månad år 1853 öppnad till allmänt begagnande, afgiftsfritt till en början och intilldess personalen vunnit någon större öfning och säkerhet i telegraf-tjenstgöringen samt interims-taxa och stadgar för depeschbefordringen hunnit upprättas och i behörig ordning fastställas. Under loppet af år 1854 blef förenämnde telegraf-linie dels försedd med dubbel ledningstråd samt fortsatt till Grisslehamn, hvarest station inrättades, dels ock utstäckt från Upsala till Malmö, med stationer i Westerås, Orebro, Mariestad, Wenersborg, Götheborg, Halmstad, Helsingborg, Lund och Malmö, hvilka alla stationer till allmänhetens begagnande upplätos under Juli, Augusti och September månader innevarande år. Dessutom har under sista delen af samma år undervattens-telegraf-förbindelsen emellan Helsingborg och Helsingör blifvit fullbordad, hvarigenom Svenska telegraf-korespondensen vunnit tillräcklig utsträckning till Danmark och det öfriga Europa. Först följande året, den i Januari, öppnades emellertid denna undervattens-ledning, som, på grund af konventionen den 23 November 1854 emellan Sverige och Danmark, blifvit för de begge rikenas gemensamma räkning af Kongl. Danska regeringen anlagd och sedan framgent förvaltad.
Friherre af Nordin, Carl Johan, upläste följande: Sedan Utskottet, i de mest bestämda ordalag, vitsordat nyttan af de i vissa Bergslager nu anbefallda jernvägar och skjut-* korgar vid uppsättning af Malm och kohl på liyttugnarne, samt ansett, att, der de nu öfverklagas, sådant icke med skäl kan göras, emedan de befinnas tillkomne i stod af förut träffade öfverenskommelse!-, så hemställer Utskottet, att Rikets Ständer ville hos Kongl. Maj:t anmäla deras underdåniga ”önskan, ”att, der sådane medgifvanden till ”äfventyrs icke skulle ägt rum, det må på ”Hytlägares fria val få ankomma, antingen "de hellre vilja vid det gamla sättet i des"sa delar förblifva eller antaga föräudi in”garne, hvilkas antagande allmänt sålunda ”bör beredas, att Tjenstemännen, hvilka ”öfver Bergshandteringen hafva upsigt, sö”ka bibringa hyttelagen uplysning och öfvertygelse om nyttan och företrädet af de ”förändrade åtgärderne.” Den 19 Februari i f. m. 137 Ingen kan bära större aktning, än jag, för ägande rättens helgd, och den dermed i gemenskap stående fria dispositionsrätt öfver den egendom manager; men om, genom det sätt, hvarpå man begagnar denna fria dispositionsrätt, samhället tillskyndas på det hela en direct och allmän skada; så tror jag det äga rätt att förhindra ett sådant samhällsvidrigt begagnande af äganderätten; och då, efter min öfvertygelse, detta här inträffar, kan jag icke vara af samma tanka, som Utskottet. Frågan är icke, mine Herrar, af en så ringa vigt för Fäderneslandet, som mången tilläfventyrs vid ett flygtigt påseende skulle tro. Sveriges största och hufvudexport är Stångjernet.
Beträffande de indelda lönerne, anser jag mig vid detta tillfälle ej böra framställa något särskildt förslag, hvad Landsstaten angår, om desammas utbyte emot bestämda penningeanslag, enär fråga är under handläggning om alla sådana löners utgående i penningar efter medelpris, hvarom beslut till allmänt iakttagande torde böra afvaktas; och, ehuru, hvad boställen angår, deras innehafvande mången gång är för tjenstemännen mera betungande och hinderligt än fördelaktigt, anser jag likväl, att boställen, der sådane nu finnas för Kronofogdar och Häradsskrifvare samt Länsmän, böra få bibehållas, under vilkor attverkliga afkomsten , till så vidt den kan med säkerhet utrönas, tages i beräkning vid fråga, om lönetillökning: hvaremot jag hemställer, att de boställen och den boställsjord, Staten tillhörig, som Landskamererare, Landssekreterare, Landträntmästare och vaktbetjente innehafva, må indragas, så fort sådant lagligen ske kan, emot ersättning efter angifvet uppskattningsvärde, dock hvad jord vid residens-städerne angår, som under boställs-egenskap innehafves, först efter närmare undersökning om förhållandena, hvilka torde föranleda dertill, att sådan jord kunde af tjenstemännen få bibehållas. Jag hemställer ock, att bestämdare uppgifter måtte få infordras om den jord, som Landskamereraren och Landssekreteraren i Hallands län, tillsammans 11 tunnland 17^ kappland å Halmstads åkergärde, Landskamereraren och Landssekreteraren jemte Räntmästaren i Orebro län, 6 tunnland 22| kappland af Örebro stadsjord, samt Landskamereraren och Landssekreteraren i Gefleborgs län, 2 tunnland hvardera af Gefle stads, för närvarande disponera, och hvilken icke nu borde tagas i beräkning till indragning, likasom ej heller en mindre jordrymd, belägen emellan de raserade fästningsvallarne vid Wisby, hvilken Landskamereraren i Gottlands län innnehafver.
St:r i förväg, ja jag tillåter mig säga det, i ogjordt väder anslå en viss summa till aflönande af länsarkitekter, men kommunerna sedermera förklara sig icke vara villiga att åtaga sig fyllnaden i den för länsarkitekternas aflöning erforderliga summa, så kunna ju ändock icke några länsarkitekter tillsättas, utan frågan derom måste förfalla. För öfrigt torde man väl icke kunna medhinna att på de 10 månader, som återstå, innan nästa riksdag sammanträder, infordra utlåtanden från kommunalstyrelserna i de län, för hvilka länsarkitekter skulle tillsättas, och med dem uppgöra öfverenskommelser om lönebidrag. Oaktadt, såsom jag förut nämnt, jag ingalunda betviflar, att de föreslagna länsarkitekterna skulle kunna göra mycket gagn, synes det åtminstone mig vara för tidigt att för aflönande af sådane anslå några medel, innan frågan blifvit på ett tillfredsställande sätt ordnad med kommunerna. Jag skulle tro, att detta just är en anslagsfråga af beskaffenhet att kunna anstå, och får derföre anhålla om bifall till Utskds hemställan. Frih. Alströmer: Jag måste hembära Frih. Klinckowström min tacksamhat, för det han i sjelfva saken understödt ifrågav:de förslag, men jag är af olika tankar med honom i det afseende, att jag tror att, om man vill vinna landstingens bifall till deltagande i aflöningen af de föreslagna länsarkitekterne, det är alldeles nödvändigt, att Staten först vidtager några åtgärder för detta ändamål. Jag kan icke fatta, att det skulle uppstå några egentliga olägenheter deraf, att R. St:r nu beviljade ett anslag, ty, om detta icke komme att utgå under första året, så uppstode ju derigenom en besparing för Statsverket, men deremot skulle den fördelen vinnas att, orri landstingen på förhand visste, huru stor andel i aflöningen af länsarkitekterna på dem komme att belöpa sig-, det vore större utsigter för att de åtogo sig denna utgift. Då ingen bestridt, att det ändamål, hvarför K.
Min son hade tagit sin grad och skulle samma höst i september börja sin utrikes resa, och Blanche åtog sig att skrifva till herrskapet Bergerons (på svenska rätt och slätt Berggren), så att den unge filosofie doktorn måtte komma i åtnjutande af samma rum och samma förmåner som Blanche sjelf haft. Men vi hade ett godt stycke sommar qvar, och den beslöto vi att tillsammans göra oss till godo, medelst att en gång i veckan göra utfärder till sjös i de härliga trakterna kring hufvudstaden. Och dit dessa utfärder i synnerhet stäldes var till Vinterviken, hvaraf vår vän Blanche erhöll ett minne, som icke var bestämdt att dö i hastigheten. Sällskapet var litet, Blanche, min man och jag, jemte min son och hans promotionskamrat Backman, samt dertill fyra à fem fruntimmer, som utgjordes af min sällskapskrets. Holmberg skulle här varit ovärderlig. Men nu var det hans tur att vara borta, och vi fingo sedan läsa om hans färder i »Haslidalen». Våra utflygter voro synnerligen lifvade, emedan vi lefde på helt och hållet landtlig fot; med matsäcken till sexan utbredd på någon aktningsvärd flatsten, som lånade sig till bordsskifva och omkring hvilken vi liggande i gräset gjorde vår supé på zigenarsätt. Men naturligtvis började vi icke med supén utan med kaffeserveringen. Och mellan denna och zigenarafdelningen kom den servering, som tager sig vackrast ut i glas. Herrarne höllo sig till punschen och damerna till lemonaden. Och så blef det ett friskt och inspireradt lif jemte promenader i större och mindre partier i de förtjusande trakterna. Och våra resor till Vinterviken lemnade oss de behagligaste sommarminnen. Men allt har sitt slut liksom sin början. Och se här slutet. Det var dagen efter sista utfarten tidigt på eftermiddagen; jag hade satt mig i sinnet att denna eftermiddag sitta i vår egen lilla trädgårds-pavillon och arbeta. Men den saken kom till korta. Just som jag började ordna mina papper för flyttningen, stack min man hufvudet in genom dörren och sade: »Blanche är här och har något högst angeläget att säga dig.» »Men just nu har jag några idéer, som jag åtminstone borde få uppteckna.»