Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Likväl kan jag icke förbigå den anmärkning: att de allmänna begrepp, hvarpå rikens och folkens välgång grundas, vare sig i större elfer mindre mått (och i fråga om princip är slit stort eller allt smått) icke utan vårdslöshet kunna lämna6 outredde; att en utredning af det allmänna, obegränsade frihetsbegreppet upplöser detsamma uti formlöshet; att till exempel en obegränsad handelsfrihet, en enskild E3nkinrättning m. fl. den blinda liberalitetsidéns blommor, medför en circulation af industri och mynt, som tillhör verlden först och Staten sedan, då deremot ali enskild verksamhet tillhör Staten först och verlden sedan; att likasom bloden löper i hvarje enskild persons ådror och Statens lif icke hvilar på någon allmän circulation af detta lifs-ämne, utan på fullt bestämda individers sammanverkan, så måste äfven national-industrien och dess motsvarande (myntet) äga en fullt bestämd circulation inom Statskroppen och under vissa gällande Stats-former, inverka på verlden. jag skulle för att återkomma till den användning af denna princip som tillhör ämnet, icke våga lemna ät handelns ädelmod, det vill säga anförtro åt den oinskränkta frihetsprincipen, ScanJ Den 28 Fehmarii. 835 dinaviens bihof af bröd, vare sig att detta behof uppstår genom missväxt elier krig, och derigenom blotta Kongl. Majit på allt kraft att räcka en Faders vårdande hand åt sitt folk, då hungren infinner sig vid inhysningens dörr, eller främmande magter vilja sluta Scandinaviens frihet i sina kalla armar. Någon invänder att Statens biträde snart blottar sin vanmagt , då flere på hvarannan följande ymnoga skördar tillkännagifva verkligheten af spatinemålsproduction utöfver rikets behof Om så är eller blir; då inträder tydei ligen dels export dels utvidgning af spanrtesnålstärande verk och anläggningar inom riket. Men säger man, spannemålens export från detta till främmande länder, betungas både af lång transport och af Svenska handelns egen. skap att, vare sig af brist på förtroende, skicklighet eller capital, lägga i verldshandelus väld.
xo. tltl&tandé, i anledning af vackt motion, angående rättighet för Åse härads boer till utsyning å kronopärkerna Hunneoch Halleberg. (I. A.) Uti ett hos hederv. Bonde-ståndet afgifvet och till Ståts-utskottet remitteradt memorial, bar riksdagsfullmäktigert Carl Tholsson från Skaraborgs län, jemte förmälan, hurusom vid år 1830 skedd reglering med kroBo-parkerna Hunneoch Halleberg allmogen inom Åse härad i Skaraborgs län, af okänd orsak, beröfvats den utsyningsrätt till skogsalster från berörde 14 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 122. krono-parker, hvilken allmogen tillförene åtnjutit, hvaremot Wäne häradsboet* i Elfsborgs län, ehuru de till största delen hade egen skogstillgång, bibehållits vid en slik utsynings-rätt, föreslagit» att allmogen i förstnämnde härad inålte, emot betalning efter bestämdt minimi-pris, erhålla å merbesagde krono-parker utsyning i förhållande till hemmantalet, så att ett skoglöst mantal årligen tilldelades, till vedbrand oell hägnaders underhållande, 24 så beskaffade famnar, som efter fastställd reglering å krono-parkerna upphögges; till egna samt allmänna byggnaders oell broars vidmakthållande 12 st. sågblock och lika många timmer, samt, då nybyggnad af manoch ladugårdshus ifrågakomme, erforderligt byggnadsvirke dertill, efter skedd reqvisition hos den Konungens befallningshafvande, som omhänder hade vården öfver krono-parkerna.
Om dessutom lagstiftaren äger intränga på den enskildte uppfostrarens område , är det ej nog att han till en viss de! stråe - Den 2 x Martii, ker sin blick, han bör i detta fall skåda djupare, och ined större skäl, sträcka sin vårdande hand tili sjelfva barnets uppfostran, emedan utan ali tvifvel, den första physiska omvårdnaden mägtigt verkar, så Val på den organiska, som inreilectuella utbildningen. Och örn målet dervid vinnes, och Lagstiftaren kan till en större physisk utveckling leda den Friska ynglingen vid handen, när är den tid inne då han kan handlöst lemna honom? Är han ej med den högre själsoch kroppsharmoni, sorn man tror honom genom Gymnastiken vunnit ännu blottstäld för alla sinnlighetens förförelser. Ett enda afsteg och härjande sjukdomar skola göra en skiljevägg emellan själens och kroppens vackra harmoni; och med detsamma blir det nyss erhållne beviset för^ vandiadt till en Nullitet. Naturen i friheten af sin bildning visay ej spår af ensidighet. Tagom henne tjll den stora Läraren Hen gaf styrkan åt den ena, vigheten åt den andra, snillete electriska eld ut den tredje, och den djupa eftertankan 8t en fjerde. Och aila dessa olikheter sorni miancer mångfalldigt utgrena sig, bilda sluteligen ett helt, i det att dessa olika förmögenheter alla hafva behof af hvarannan. Jag har som jag ofvan yttrat en god tanke om Gymnastiken; men jag kan ej inse att man blir större Statsman , visare Domare, djupare Econom för det man äger en god physisk utbildning, än om det motsatta ägde rum. Tvertom visar erfarenheten ej sällan att vissa stora själsförmögenheter Utbilda sig på andra delars bekostnad och att själens krafter i eo högre Scala sedde, icke stå i samband med kroppens. Jag vågar ej gifva mina motskäl på den idla Grefvens yttrande, en större utvidgning, för att icke onödigtvis upptaga Högloft. Ridderskapets och Adelns tid.
Ehrenborghs och Gr. v. Fersens åsigt i denna sak. Beträffande den egentliga tvistefrågan, eller huruvida StatsUtsk. bort förslagsvis uppgifva beloppet af de extra-ordinarie inkomsterna, anser jag all öfverläggning derom öfverflödig, enär StatsUtsk. yttrat sig endast ad notitiam hafva uppgifvit, hvad som i tull-, postoch brännvinsbevillning vore att påräkna. Jag kan ej inse, att Bevilln.-Utsk. af dessa StatsUtsk:s calculer är i någon mån bundet eller förhindradt att föreslå andra grunder eller en annan fördelning af samma bevilln:s-afgifter. Jag tror således ej, att StatsUtsk. öfyerträdt sin grundlagsenliga rätt och pligt, då det underrättat R. St. om det belopp, som, efter nu gällande beräkningsgrunder, sannolikt är att påräkna i extra inkomster, derest R. St. icke vidtaga desto väsendtligare förändringar uti dessa grunder. Frih. Ehrenborgh: Jag nödgas åter taga ordet för att återkomma till några yttranden af Frih. Palmstjerna, hvilka jag måste taga ät mig, efter jag sagt, att det tillhörde ETtsk. att, utan afseende på det extra inkomslhelopp, som kunde vara att påräkna, företaga pröfning af Statens behof. Jag har icke funnit mig vederlagd i denna mening, hvarken af Frih. Palmstjerna eller den siste talaren. Jag kan icke draga annan slutsats af grundlagen, än att det tillhör StatsUtsk. att pröfva, hvad Staten behöfver utöfver ordinarie inkomsterna, och att således föreslå, hvad sorn genom bevillning bör fyllas; men då jag beklagar, om StatsUtsk. eller någon representant icke vid det tillfälle, då Statens behof skola öfverses och bestämmas, pröfvar hvad Staten minst behöfver, kan jag likväl icke frångå den öfvertygelsen, att när det är afgjordt, hvad Staten behöfver, måste detta behof fyllas, såvida man skall qvarstå som Stat, och jag vidblifver derföre min sats, ehuru den, lika med manga andra, icke är bland dem, som äro välsmakande.
Jemte det Utskottet, vid granskning af nästföljande §§ 127 och 128, rörande försl i Ina sedlars utbyte genom särskildt antagne vexlings-förrättare i landsorterna och vid Låne-konloren, funnit sådana förändringar ocb tillägg i föreskrifterna härom vara af nöden, som äro en följd af beslutet om prägling af sillvermynt å 10, 25 och 50 öre samt utgifvande från Banken af sedlar å 1 och 5 R:dr R:mt, har Utskottet ansett att, sedan förnämligast genom de s. k. skillings-sedlarnes indragning och mindre silfvermynts spridande i rörelsen, i förening med lättade kommunikalions-austalter, behofvet att i landsorten utbyta försliIna sedlar numera blifvit minskadt, beloppet af de förskott, Banken till vexlings-förrättare utlemnar, kan skäligen nedsättas från 5,000 R:dr B:ko lill 5,000 R:mt för hvarje län; att vexlings-provisionen, som af Banken godlgöres med en half procent utom för Götheborgs och Bohus län, der den sedan längre lid tillbaka utgått med procent, bör, enär giltigt skäl alt bibehålla en högre vexlings-provision för ett enda iän, enligt Utskottets tanke, icke förefinnes, bestämmas lika för samtliga länen till en half procent å de summor, som ulvexlas, samt att sista punkten i § 127, innehållande, ali "den, till befrämjande afförslitna småsedlars utbyte i landsorterna, genom Kongl. "Maj:ts Nådiga Bref lili Dess ocb Rikets Stals-kontor den 22 Maj 1819, vidtagna annstalt kommer än vidare att fortfara”, bör uteslutas från Banko-reglementet, dit denna punkt icke synes böra. Med iakttagande häraf skulle de föreskrifter, som komma att svara mot §§ 127 och 128, erhålla denna lydelse: 18:o. Moni. i. För invexling i lan dsorlen af sedlar från och med 8 sk. till och med 3
j L l e t är egendomligt att se, huru snabbt i " JsV vår tid de skenbart djupast inrotade bruk och sedvänjor försvinna. Hvem kunde väl för endast tjugu år sedan ana, att innan århundradets slut de gamla häfdvunna nyårsvisiterna skulle tillhöra de urmodiga plaggens antal, hvilka människan så småningom lägger af sig och samlar på hög uti skräpvrån? I vår yngsta ungdom uppvisade alltid nyårsdagen en anblick, som skilde den från andra dagar på året. Skaror af unga herrar och gamla med, för resten, snodde högtidsklädda, med svarta kläder och hvita halsdukar, omkring pä gatorna, upp och ner för trapporna, bugade sig för värden, värdinnan och döttrarna i huset, hostade, framförde ur djupet af sina stela skjortbröst ett » godt nytt år! », kastade så fort som möjligt — ty dagen var kort och visitlistan lång — i sig ett glas sherry eller portvin och skyndade till nästa ställe för att förnya samma manöver. De unga förhoppningsfulla männen i verken, som nu sitta och tumma sin lilla orden eller sysselsätta sig med att räkna hårstråna på hjässan, voro isynnerhet i svängen. Nyårsdagen var för dem lika ansträngande som den nu är för brefbärarne. Gud tröste dem, om deras minne klickade! Från chefen, som hade deras öde i sina händer, till grosshandlaren med de danslystna döttrarna och den fina konjaken på kaffet — alla skulle ihågkommas. Och ju längre listan var, dess bättre. Det var alltid ett bevis på, att man hade en vidsträckt umgängeskrets. De, som voro mycket med i världen, måste hyra sig droska på timme. Och hvilken intelligens och urskillning de måste lägga i dagen, då det gällde att fördela nyårsvisiterna på de olika dagarne! Ty nyårsdagen räckte naturligtvis icke till under de få timmar, som stodo en till buds mellan klockan tolf och tre middagen. Man måste förlägga de viktigaste visiterna dit och söka utplantera de öfriga så förståndigt som möjligt på de följande dagarne — lyckligtvis hade man tid på sig, nästan ända till trettondagen. För hans besök skall jag tacka honom själf, för hans visitkort postverket.
Blecks lag are-ar beten, ej specificerade: olackerade ... 1 skalp. 1? lackerade ... 1 skålp. 16 Blommor: artificiella 1 skålp. 15 delar af artificiella blommor .. 1 skålp. 6 12 Bly: oarbetadt, i tackor eller rullar . 1 skepp:d 1 C arbetadt, ej specificeradt: omåladt och olackeradt ... Timmermans. 1 skålp. 4 alla andra slag 1 skålp. 30 Blysocker 6 Bokslajsslämp/ar samt Boktryckeller Stilar 1 skålp. 3 Bokoch Kopp ar sticks-sv är ta 1 skålp. Blomster, torkade, hänföres under Apotheksvaror. Blonder; se Spetsar. Blyglete; se Glete. Bokguld; se Guld. Boksilfver; se Silfver. Bokspån, hänföres till Spillning. Bombasett och Bombasin; se Väfnader, ylle-. Bill. till R. Skrifvelse, N:o 197. Qvantitet för tullberäkningen. Inforselstull. Banko. R:dr sk. PS t. Borax 1 skälp. <> Bör står 1 skalp. 24 Bouillon de Poche . 1 skålp. 20 Broderade arbeten: af guld eller silfver andra slag 1 lod 100 R:dr v. 33 24 16 Broderduk, Marle och Stramalj-. af silke af silke, med tillsats af annat material af ull af papper andra slag, enkla eller blandade 1 skälp. 1 skålp. 1 skålp. 1 skålp. 1 skålp. 4 0 1 5 32 Anm.: Påbörjade eller halffärdiga Tapisseri-arbetcn förtullas lika med duken, hvarå de äro anbragte, med tillägg af 20 procent. Brodermönster ... 1 skålp. 5 Brännvin och Sprit: af säd, potatis eller andra jordfrukter: Genievre, Holländsk: af till och med 12 graders styrka deröfver .. alla andra slag, odestilleradt eller destilleradt . af frukt:
Sedan förtberörde Handlingar till RiksgäldsContoiret blifvit återställde, upprättas derstädes ett General - Sammandrag öfver Bevillningen, hvilket genom Trycket utgifves. 3 Morn. På det hvarken Uppbördsmännen må ådraga sig Balance, eller den skattskyldige åsamka sig flere års rester , skall det åligga KammarCollegium, hvilket, jemlikt Instruction och Författningar , inseendet öfver Uppbördsverket i hela dess vidd är uppdragit, att, enär af de årligen inkommande Berättelser intages eller af Fullmägtige i RiksgäldsContoiret anmäles att Restantierne på något ställe, utan uppgifven serdeles giltig orsak , Stigit till melan vanlig höfd , genast låta genom Konungens Befallningshafvande i Orten, eller annan vederbörligen förordnad Person , behörige RestRansatningar anställa, samt, derest vårdslöshet, fel eller försummelse hos någon uppbördsman förmärkes , utan allt uppehåll låta den felaktige 268 BevillningsUtsk. Betänkunden. tilltala och till lagligt ansvar befordra; Äfvenvensom Collegium åligger vidtaga sådane anstalter, att de befunne Restantierne med möjligaste skyndsamhet indrifvas. §• 5- Om skydd för Taxeringsman. ledamöter af BeredningsTaxeringsoch Pröfnings-Committé njute i och för deras befattning samma säkerhet och hägn, sorn i RegeringsFormen och Riksdagsordningen är at Riksdagsmän försäkrad. Stockholm den 22 Maji 1818. (De hit hörande Formulärer finnas serskildt tryckta och hit intecknade under Lit. A ,T. T. 1. U—Z. Aa—Pp.) Utdrag af Frotocollet, hållet hos Riksens Högloft. Ständers Bevillningsutskott , vid Urtima Riksdagen i Stockholm, nedanstående dagar år X8JS Den 20 April. S. X). Riksdagsmannen Botvid Jonsson uppläste följande : Som jag är af olika tankar med de mesta i Höglofl.
När elt sådant uttryck som grundfond användes, så mäste det vara en bestämd och klar summa, som dertill fastställes. Detta hindrar icke, att Banken kan äga behållningar utöfver den nu föreslagna summan af 10 millioner, och jag tror, att tillägget af ordet minst skulle skada den logiska tydlighet och noggranhet, som i en lag bör finnas, hvarföre jag tillstyrker bifall till hvad BancoUtsk. föreslagit, utan någon förändring. Sedan öfverläggningen om 1 § härmed ansetts slutad, framställde H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, propos. a bifall till denna § tillika med Utsk:s i sammanhang dermed gjorda erinran, att, i händelse af bifall till det i berörde § framställda förslag, Bancooch LagUtskm må äga att uppgöra och R. Sl:s pröfning underställa förslag till den ändring i lagen för R. Sl:s Bank af den 1 Mars 1S30, som deraf blefve en följd. Ropades starka ja blandade med nej, hvarpå H. Ex. förklarade, att ja hade öfverröstal nej. § 2. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Jag vet icke orsaken, hvarför BancoUtsk. i denna § föreslagit, att Bankens grundfond skall till hälften bestå af obligationer, utgifne af Riksg.cont. eller andra verk och inrättningar ; hvarför icke dessa obligationer] må vara utgifne af hvem som helst, endast de löpa med minst 4 proc. ränta och anses lemna full säkerhet; hvarför icke således alla slag af så beskaffade obligationer må få af Bancofullm. uppköpas och utgöra Bankens grundfond.
Det är en stor förvillelse att tro att panträtt och förmånsrätt äro identiska begrepp. Man kan hafva förmånsrätt i konkurs och dock ej hafva någon panträtt; men har någon panträtt, har han deremot, enligt regeln, alltid förmånsrätt. Många misstag hafva uppstått genom förvexling af dessa begrepp. Det är sådant man vid lagstiftning bör söka förekomma. Då jag ej nu på stående fot kan upptäcka något lämpligt förslag till redaktionsförändring, får jag anhålla om återremiss, på det Utsk:t må få taga rubriken i förnyadt öfvervägande. Frih. Leijonhufvud: Jag vill endast yttra att denna rubrik är tillräckligt upplysande; och den omständigheten, att i 277:de §:ri talas om panträtt, tror jag ej bör föranleda till ändring af berörde rubrik, hvadan jag anhåller om bifall dertill. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till och dels återremiss af den förev:de rubriken, framställde Hr Gr. Den 17 Sejitember e. m. 371 o. Landtm, propos. på bifall till densamma och. då dervid svarades många ja jemte några nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. §§ 284—286 jemte rubrik. Biföllos. §§ 287—289. Biföllos. § 290. Frih. Armfelt: Uti denna § har Utsk:t förändrat redak tionen af K. M:s Propos. Den anmärkning, jag vill framställa, gäller dock sjelfva saken, med alseende på så väl K. M:s Propos. , som ock det skick, hvari §:n blifvit af Utsk:t underställd R. St:rs pröfning. Jag har nemi. svårt att uppfatta sednare delen af denna §, eller hvarföre befälhafvare, som förhåller besättningen dess lagliga kost, skall straffas såsom för uppsåtlig misshandel. Fördenskull anhåller jag om §:ns återremitterande. Frih. Leijonhufvud:
Den hufvudlösa damen vände sig, då man drog på tråden, lika sjelfbelåtet som förut för sin spegel. Men ömkligt var att se den lilla nätta flickan med hucklet. Allt tittade hon lika förnöjdt åt sidan, men ack, hennes spegel var sönderslagen; och just då jag stod och beklagade henne, märkte jag att mitt glasöra fallit i golfvet, förmodligen då jag sprang opp i skrämseln, och det låg nu krossadt i otaliga bitar. De vackraste händerna. Det var engång sex systrar. De voro alla en förnäm herres barn, men nu var den förnäme herrn död, och de sex systrarne lefde ett fattigt och svårt lif i ett litet hus ett stycke utom staden. Fyra af de fem äldsta fröknarna suto dagen om vid fönstret och tittade utåt vägen, och suckade när en grann vagn for förbi; den femte satt alltid för spegeln, ty de hade endast en helt liten spegel, och derföre måste de tura om att få begagna den. Den, hvars tur det var att få sitta för spegeln, hade då också alltid rättighet att begagna alla grannlåter, som funnos qvar sedan bättre tider, för att pryda sig med och laga sig grann. Men när en annans tur kom att få sätta sig för spegeln, då måste alltid den, som sutit der förut, kläda af sig alla grannlåterna och lemna dem åt systern. Ibland tog någon af fröknarna också en virknål i hand för att virka på ett grannt band eller spets, och det såg så förnämt ut, när hon satt så fin och stack ett stygn då och då, men det var förskräckligt, hur tråkigt det var ändå. Men Sabina, sjette systern, hvad hade hon då för sig? Jo, hon sopade och städade och hjelpte gamla Greta, fröknarnas enda piga, stundom i köket, stundom att sköta den lilla trädgården, stundom till och med att se om kon, när Greta måste vara borta vid någon annan syssla. Och Sabina sjöng och trallade dagen om, och sprang glad som en fogel omkring, under det systrarna suto inne och hade tråkigt. Och hur Sabina arbetade och var snäll, så räckte afkastningen af det lilla landstället så till, att hon alla dagar hade åtminstone en rätt mat att ställa framför systrarna.
Hertigen var utom sig af belåtenhet; och då, midt i natten, den ridderlige konungen, vid trumpeters smattrande, gaf tecken till ett allmänt maskernas aftagande och, under det hundratals korkars smällande förkunnade den fradgande champagnens närhet och öfverflöd, fattade sitt glas och föreslog en välgångsskål «för sin älskade bror, dagens hjelte, H. K. H. prinsen storamiralen, hertigen af Södermanland«, samt i egen person började hurraropen, som beledsagades af ett trefaldigt fanfar af blåsinstrumenter: då föll Carl sin kunglige broder om halsen, gret af rörelse och svor att för honom uppoffra sin sista blodsdroppa . En skarp rålinea började imedlertid mer och mer uppdragas mellan Gustaf III:s offentliga och enskilta lif, mellan det förevisade och det hemliga. Det förra aflägsnades småningom, ehuru ännu knapt märkbart, från djupet och spelade på ytan: i det sednare blef kölden dagligen större mellan konungen och hans gemål, misshälligheterna mellan honom och hans mor, misstroendet mellan de begge äldste bröderne. Endast förhållandet mellan denne konung och det egentliga folket undergick aldrig någon förändring. Det var af högfärd, han omgaf sig med adeln, som hatade honom; det var af ingifvelse, han kastade sig i armarna på medelklassen och de till och med mera underordnade, hvilka voro bragte i hänryckning öfver hans lysande sidor, som skimrade för hela verldens blickar, men befunno sig på för långt afstånd att upptäcka fläckarna; det var af både böjelse och beräkning, han huldade de vittra snillen, som spridde tjusningens glans kring hans thron, som flätat odödlighetens lager kring hans tinning. Enkedrottningen med prinsessan bebodde nu Fredrikshof och högsommaren Svartsjö. Svärmor och sonhustru träffades endast, när etiketten det fordrade. Det minskade icke den inrotade oviljan hos den förra, att den sednare numera tog högra handen af henne öfverallt och vid alla tillfällen. Det var endast som snille Lovisa gällde mer; men det hägn, andre snillen njöto af Gustaf, gjorde hennes umbärligt och blef i alla fall blott i andra rummet målet för deras sträfvanden.
Men debatten har sedan blifvit förd inpå eli fält, som gör, alt det, efter min förmening, ieke kan vara olämpligt alt taga i betraktande det sätt, på hvilket man i fa etisk t hänseende går tillväga ä andra sidan, förnämligast för alt fä striden förflyttad pä deri termin man önskar, för alt söka få hvar oell en, sorn icke oinskränkt l ill försvara prohibitiouernas sak, framställd såsom en bende till de Svenska näringarna, och sig sjelf deremot, såsom deras försvarare. Jagskall i detta afseende söka göra en så ytterst kort sammanställning sorn möjligt af några delar af Hr Fährtei yttrande, på ena sidan, samt af hvad till dess besvarande blifvit a 11 fördl å den andra. Hr Fåhrsens har framlagt ovedersägliga statistiska uppgifter, hvarmed han bevisat först och främst, att den hufvudsakliga tillökningen i importen af de vigtigaste artiklar, som förekommit på de sednare åren, och hvilken åtskillga ansett vara sä vådlig för beståndet af Rikets finance-väseiide, härledt sig egeutligeii frän desse artiklars fallande pris utomlands; äfvensom han, medelst summornas citerande, som för dessa artiklar blifvit betalda, eller deras värden, har visat, att icke mera penningar gått ur landet under åren 1842 oell 1843, än under en motsvarande period 10 år tidigare. Samme ledamot har äfven, medelst utdrag af vexelrörelsen å Stockholms börs under olika perioder, ådagalagt, att, med undantag af det belopp, sorn utgått fiir inlösen af i Finland utelöpande Svenska bancosedlar, vexelrörelsen icke genom importens tillökning under de sednare åren stätt i någon ofördelaktiga re ställning, äu hvad som tillräckligt och mer än tillräckligt förklaras af den afstannade jernconjuncturen och den förminskning i sjelfva skeppningsbeloppet, sorn inventeringen å vågatue har utvisat.