Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Son m. fl. samt Bankeu postdag efter postdag af dessa erhöll ordentliga accepter, hvarförutan särskild tillföl litlig garanti för aceepten här lärer i vissa fall fordrats, hade sannolikt ingen affärsman tvekat att anse dessa vexlar säkra, d. v. s, motsvarande reel valuta. Ty man skall veta att det ojemnförligt största antalet vexlar återkommo med protest, i anseende till acceptanternes insolvens, hvilket i sin ordning åter verkade på härvarande trassenter. Och att två tredjedelar af Börsen i Hamburg skulle ett tu tre störta, var lika litet möjligt för våra BankoFullm., som för någon annan, att beräkna. Beträffande vexelköpen efter krisen, så grundade de sig på osvikliga säkerheter, deponerade i kreditföreningen, hvarföre det var temligen likgiltigt af hvilken person de i Hamburg accepterades, och deröfver bör väl desto mindre klagas,'sorn dessa operationer tillskyndat Banken en vinst af ‘ 36,000’rdr, utom det att samma vexel - 11 ti Pen 11 Janna vi e. m. köp voro aldeles oundvikliga för att skydda Banken sjelf från högst betydliga förluster. Hr Åkerman: Sorn jag bitriidt pluralitetens mening i afs. på den ifrågav:de décharge-punkten, ber jag att få yttra några ord. Hvad är denna punkt annat än en slutresumé af allt, som blifvit om Fullm:ges förvaltning i de förespde §§ yttradt. Nu har It. o. Ad. godkänt Utsk:ts förslag i alla här föredragne punkter. Men då det på några ställen förekommer anmärkningar mot Fulltmges åtgärder, så inser jag sannerligen ej huru man. utan att göra sig skyldig till öfverträdelse af Svenska språkets lagar, gerna skulle kunna uraktlåta att i slutmeningen antyda detta; och jag kan derföre icke förstå, hvarföre man så mycket fäster sig vid detta ordet »i allmänhet», då Utsk:t likväl tillstyrker att full decharge måtte Fullm. meddelas. Jag anhåller således, att R. o. Ad. måtte bifalla hvad Utsk:t i denna punkt föreslagit, utan något uteslutande af ordet »i allmänhet».
De ln8truÄ>oneioch Förordnanden, som til upbärande Rakningars författande och redowisande af Kongl Maj:ts och Kronans til Srars-Werket anflagne ranior, redan finnes utfärdade eller framdeles kunna förestrifwas, stola jemwäl i hwad svin rörcr Bewillningen, landa Upbördsmännen och de flere wederbörande til ofelbart iakttagande. Och som framför allt bör förekommaS, ac hwarken Upbördsmannen ma adraga sig öglmce eller den stattstyldige a sig samka flere ärs rester, som oftast leda til hans obestånd och Kronans förlust, stall det äligga Kongl. Majus och Rikets Kammar-^olleZium, hwilkec efter l-^truökion och Författningarne inseendet öfwer Upbörds-Merker i hela sin widd tilkommer, ar enar samma Kongl. LolIeZium af de ärlige Berättelserne intager, det keztantiLi-ne pä något ställe stigit til vwanlig högd, utan »agon dertil anmäld särdeles giltig orsak, genast, efter underdånig anmälan hos Kongl. Ma):c, lara genom Konungens Befallningshafwande i Orten, eller, om sadant icke stulle leda til ändamälet, genom nägon af Lolls^ji Ledamöter eller annan som dertil wederbörligen förordnas, anställa behörige Restransakning^, samt derest wardslösher, fel eller försummelse hos nägon stulle förmärkaö, uran alt uppehåll - Den zi Mars. 1551 pehall läka densamma tiltala och til laga answar befordra. Sä wäi flattflyldige som redowisande ware dock frie fran kraf och anmärkningar i afseende pä urflyldernes erläggande och upbörd, sa wida de ej inom z ar fran upbörds-arets flut blifwir i laga ordning ti.talade.
Hvad tanke skulle allmänheten hysa om en militärcorps, sohl, stående under vapen, uraktlät att använda deni mot några tusen beväpnade upprorsmakare? Hvad tanke hade folket fått om denna militärstyrka, derest den icke gjort något ? Hr Frih. o. Landtm, afbröt Frih. von Döbeln med klubban, samt erinrade honom om innehållet af 90 §:n Reg.-F:n, som förbjuder, att under R. o. Ad:s öfverläggning får förekomma enskilde personers förhållanden. Hr Landtm, uppropade derefter ånyo Frih. von Döbeln, som fortfor: Jag anser således lagförslaget för närvar, icke böra remitteras, emedan man ej kan säga, att militära makten har felat; utan har den uppfyllt sin skyldighet både såsom medborgare, embetsman och krigsmän. En annan sak är, 0111 militären har för stor öfvervigt, så att folkets frihet kunde blifva nedsatt. Om så vore, borde visserligen folket beredas garantier mot ingrepp i dess frihet; men då militären varit den passiva delen, anser jag för närvar, remiss af lagförslaget ej kunna äga rum. Hr Cederschjöld: Då Frih. Boye nu tillkännagifvit, alt lian ej på delta rum vill meddela mig några upplysningar; så får jag deremot förklara, att jag, på intet annat runi än detta, hvarken skall begära eller emottaga några råd af Hr Friherren. Remitterades till Lagutskottet. Hr H jerta, Lars: Då jag under närvar, discussion hört, att Hr Frih. o. Landtm för 3:e eller 4:e gången under denna riksdag erinrat ledamöter af delta Hus om qo §:n Reg -F:n
Broarnes underhållskostnad icke kunde begripas under deri till Slottsbyggnadernas underhållande anslagne årliga Summa af 16,000 Ridr, utan borde af Stats-Verkets mfedel bestridas, och den fran SlottsKassan dertill förskjutne kostnad ersättas af besparingar å Riks-Statens första HufvUdTitel eller öfverskotter på Stats-Verkets intrader, samt behofvet derefter hos Riksens Ständer attmälas: att, i följd häraf, årliga utgifterna till Broarnes vidmakthållande blifvit Slotts Kassan genom serskild liqvid godtgjorde, samt, då Broarne år 1815 funnits tarfva en fullständigare reparation* besigtning ddrå verkställd och kostnadsförslag uppgjordt till ett belopp af 18,471 Ridr; alt Kongl, Majit den s>6 Juli 1815 till de nödvändigaste behofven beviljat en förskottssumma af 8,000 Ridr till Kommitterades disposition af Stats-Verkets öfverskotts-medeh och att, när nu mera Kommitterades befattning skall hafva upphört, BiksMarskalks-Embetet uti underdånig Skrifvelse den 37 November nästlidet år anmält behofvet af ytterligare medel till dessa Broars fullkomliga isiåndsäUning och bifogat ett sammandrag af kost - tinder dahl ge S krtf v elser'. 159 nadsförslagen, uppgående till 18,564 R:dr 11 sk. y r;st, som dertill skola erfordras. Detta allt hafva Riksens Ständer tagit i ■öfvervägande och dervid funnit, att, då ifrågavarande roed mycken kostnad anlagda Broar icke böra lemnäs att förfalla, nödiga medel måga anvisas för deras iståndsättning och underhåll.
Riksens Högloft. Ständers Banko-Vt skotts Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande af d. 30 Junii, i fråga om föreslagen nedsättning af Öfver-räntan i Banko-Diskont-Verket. Inom Höglofl. Ridderskapet och Adeln har 7n Banko-Uisbottets Betänkanden. Herr' Lagmannen af Malmborg framställt åtskils lige anmärkningar rörande lagstridigheten och olägenheterne af den vid Diskont - inrättningar vanligen beräknade Ofver - räntan; I anledning hvaraf Bankö Utskottets den 30 sisth junii afgifne Betänkande rörande föreslagen nedsättning af Ofver-räntah i Banko* Diskont-Verket blifvit till Utskottet åter-remittetadt. Banko * Utskottet anser det sä mycket mera vara utan ändamål, att uppehålla sig vid den värde Ledamotens anföranden om olämplighetert af det undantag från allmänna Bagens föreskrifter och de för Långifvare i allmänhet gällande stadgar, som Uti Diskont-Inrättningars privilegier vanligen innefattas , då Utskottet , Utan att i någon måtto bestrida de menliga och förstörande följder, som denna dryga räme-beräknihg för vissa Individuer ken medföra, egentligen inskränkt sig till utredande af den omständighet, huruvida det ännu kan anses lampeligt, att förändra eller upphäfva de i desse hänseenden från äldre tider tillbaka gällande Författningar. I denna delen får Utskottet åberopa dess redan afgifne Betänkande och tillika vördsamt anmäla, att detsamma under den ?:de innevarande blifvit af 3tne Respective Stånd gilladt. Stocholm den 10 Julii 1818. Riksens Högloft. Ständers Banko - Utskotts Betänkande i anledning af väckt Motion - Banko-Utskottets 13 tidrik anden. 713 tion om tryckning af det Historiska Verk, som angående Bankens första inrättning och dess sedermera ha fde öden finnes utarbetadt. Jemlikt ett till Höglofl. Ridderskapets och Adelns Protokoll den 30 sistl.
Hon hade beredt sig på att göra stor lycka, och då hon stod färdigklädd hemma, hade modern sagt: »Jag är bara rädd för, att du är allt för fin, kära barn. Hos en bryggarfamilj kan man ju inte vänta sig något vidare.» Hon och familjen fann hennes ljusblå klädning med de många svarta sammetsbanden vara ett under af smak och elegans, och som alla i hennes hem hade dålig smak, kunde Hulda icke uppfatta, huru bra flere af de andra unga flickorna voro klädda. Hon var säker på att väcka allmänt uppseende, och i stället fick hon sitta under de flesta danserna. De unga officerarne sågo henne bokstafligen icke, och den bleke herrn, som hade dansat första valsen med henne, undvek henne. Då och då kom en skolpojke eller en bodherre, som icke hade fått någon dam, och bockade sig för henne. Hon reste sig då, stel och förargad, trippade med små förnärmade steg in i balsalen och stod der och genomborrade kamraterna med ilskna och afundsjuka blickar. Detta måtte vara någon komplott af dem! Hvarför i all verlden skulle icke annars de unga herrarne vara ifrigare att dansa med henne? Hon, som var så väl klädd, som var en så utmärkt och begåfvad ung flicka, af så god familj! — Det var alldeles ofattligt, och hon bet framtänderna i underläppen af vrede. Hon dansade illa, men hon var orubbligt öfvertygad om, att det var hennes kavaljer, som gjorde det, och hon hoppade bestämdt och undervisande i orätt takt för att tvinga honom att följa sig. Under aftonens lopp blefvo pauserna mellan de danser, till hvilka hon var uppbjuden, längre och längre, och till sist satt hon som ett monument öfver den missförstådda dygden, inkrupen bakom en soffa i ett af de minst besökta rummen och njöt i stillhet af att vara martyr. Värmen och glädjen stego för hvar timme. Mellan danserna luftade man ut i balsalen och lät snön fritt yra in. De gamla damerna kring divansborden i salongen blefvo mer och mer talföra och röda, brickorna med konfekt, glace och dricksvaror följde oupphörligt på hvarandra.
Sådana förskolter, hvaribland må nämnas; omkring 85,oco Rdr, för afvittringar och ^flyttningshjelp, 83.000 „ till ersättning af Salpeterfonden, 17.000 „ ersättning för lidna skador genom gamla Troll hätte Slussverks uppdämningar, 1 1,000 „ kostnader för Kongl. Personers resor, 2,eoo „ för försegling af bränvinsbrännings-redskap, öfverstego, vid <83q års slut, en summa af 425,ooo Rdr B:co, och måste i sjelfva verket antingen betraktas såsom en brist i Stals-anslagen, eller ock minska den så kallade Reservfonden. Då nu dessutom en del af dessa förskotter utoch inbalanserats sedan fle i a år tillbaka, och några lill och med leda sitt ursprung från slutet af förra samt början af detta århundradet, finna Revisorerne det med god ordning öfverensstämmande, dels att en undersökning blefve anbefalld, hvarigenom utredes beloppet af de förskolter, hvarför någon redovisning eller ersättning af förvaltande Verk icke är alt påräkna, såsom: skadestånd för yattenuppdämningar, Kongl.
modspröfvande, då jag liar små barn, som verkar mycket långsamt, men utan de obehag, jag sjelf får passa; till följd af min mans S o j a, som åtfölja starkare medel, är följande salva: små tillgångar (han har dessutom en gammal 2 delar borax, 1 del hvitt p-rrecipitat på 10 flere gånger prismor att försörja) ha vi ej råd att ha annat delar vaselin, ingnides hvarje qväll. 2) Heän en ung, okunDig tjenstflieka. — Nu har Annonspris: 25 öre pr petitrad ( belönade och fullt bras såpsprit består al " 1 del grönsåpa och tillfälle 2 yppat sig till bättre inkomst genom Ingen annons införes under 1 kr. jemförliga med de delar concentrerad sprit. Blandningen filtreatt vid en trafikerad plats få försälja kakor, ras, hvarefter tillsättas några droppar af någon bästa utländska fabrikat. TillhandakoDfekt o. d. Jag vore derför så innerligt väliuktande flyktig olja för luktens skull. tacksam, om någon ville gifva mig ett råd, hållas hos Hrr specerihandlare. [95] En af Iduns ifriga läsarinnor. Det bästa huru jag på ett någorlunda billigt sätt kunde råd, vi kunna gifva eder, är, att ni i sommar få lära sockerbageri. Astrid. PLATSSÖKANDE. genomgår en grundlig kur vid lämplig kurort, Invid Mösseberg N:r 95. Skulle någon godhetsfullt vilja t. ex. Porla. uthyres billigt under sommaren, till Hulda. Brännsalfvor och dylika medel hjelpa gifva ett förslag, huru en privat maskeradbal följe af bortresa, en vackert belägen på landet bör anordnas? Oijeby. blott för kort tid och förvärra lätt det. onda. Hvar får man köpa papegojor? Ett nytt medel är s. k. elektrolytisk behandvilla, antingen i sin helhet eller enb y r å, S t o c k h o l m, finnas anmälda qvinHvad bruka sädana kosta? Oijeby. ling. Detta lär vara det enda säkra, och beskilda rum. Om eget tjenstfolk ej liga arbetssökande, såsom: svenska och N: r 97.
Uti den här ofvan omnämnda motionen, föreslås, att Bankens öfriga Kommissarier äfven måtte få deltaga i Under-styrelsen. Men som bemälde Kommissarier hafva åtskilliga för dem anvisade göromål, hvilka möjligen komme att lida deraf, att desse Kommissarier jemväl ålades deltagande i Under-styrelsen, samt administrativa ärenden vanligen mera vinna än förlora derigenom, att de handläggas af ett färre antal ledamöter; anser Utskottet sig icke kunna tillstyrka den ifrågasatte förändringen, samt hemställer alltså, att motionen äfven i denna del må förfalla. Fjerde momentet af 31 § i Reglementet innehåller, att Bankens Fiskals-embete skall om tiden för Under-styrelsens sammankomster underrättas, på det att en af Fiskalerne dervid må kunna tillstädeskomma. Motionären yrkar, att ansvar måtte bestämmas för Banko-fiskalen, i händelse det tillstyrkande, han vid någon Under-styrelsens sammankomst afgifver, skulle strida mot lag och laga stadgar. l>å Bankens Fiskaler, lika med publika aktörer, äro underkastade det ansvar, lagen bestämmer; synes något serskildt stadgande i afseende på Bankens Fiskaler icke vara erforderligt; och Utskottet tillstyrker sålunda, att äfven nyssnämnde förslag må lemnäs utan afseende. 6 Banko-Utskottets Memorial, N.o 71. Likaledes liar motionären yrkat, att, uti vissa bestämda fall af alfvarsammare beskaffenhet, Bankens tjenstemän måtte ega att hos Kongl. Maj:ts och Rikets Svea Hof-Rätt anföra besvär öfver Banko-fullmäktiges beslut, äfvensom att Rikets Ständers Justitire-ombudsman må anmodas att vaka öfver lagarnes efterlefnad inom Banko-verket. Bankens tjenstemän äro, enligt gällande föreskrifter, berättigade att hos Rikets Högled. Ständers Revisorer eller Banko-utskott sig besvära öfver Banko-fullmäktiges beslut, med det undantag allenast, att besvär öfver beslut, hvarigenom någon förklaras skyldig att varningsgrad undergå, icke få anföras.
Maj i857. reslagna grundlägs-föränd ringar, rörande Riks-styrelsens förande i vissa fall m. ra., ansågs ifrågavarande Memorial å Preste-Ståndets sida icke erfordra annan åtgärd, än att läggas till handlingarne. Frän Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo Lag-Ulskollets Utlåtande N:o 30, i anledning af gjorda anmärkningar emot Utskottets Betänkande N:o 9, öfver väckt motion om förändring af 15 kap. 4 § Giftermåls-Balken. Med vidblifvande af förut fattadt beslut, lade Ståndet Utlåtandet N:o 30 till handlingarne; och Memorial N:o 31, i anledning af återremiss af vissa punkter i Lag-Utskottets Betänkande N:o 29, om förändring af gällande konkurs-lag. Lades lill handlingarne. S. D. Föredrögos ånyo Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonöihi-Utskottets Betan kandell: N:ö 10, i anledning af vackt motion om upphäfvande af nu gällande lagstadgande, rörattde huk-visitätioner efter i riket olofligen infördt gods. Med ogillande, läde Borga re-Ståndet Betänkandet till handlingarne; och Nio 1‘4, i ätlMning af väckta motioner, rörande ändring och tillägg till 4 kaj). 2 § sänit 6 Käp. 2 och 3 §§ Byggninga-Balken. Återréniitteradés.
Jag skulle derföre tro, att det vore rättare att hafva dessa 2:ne läroverk, det ena antingen i Malmö eller Lund, och det andra i Christianstad; men om, på sätt Hr Printzensköld anfört, Skånes talrika befolkning kräfver 3:ne högre läroverk, så kan jag icke inse, hvarföre man skall förneka Christianstad ett sådant. Man har visserligen anfört, att Malmö står vida öfver Christianstad i individuelt hänseende, och det medgifver jag gerna; men å andra sidan kan det icke förnekas, att en stor del af sistnämnde stads befolkning tillhör den s. k. högre klassen, embetsoch tjenstemän, hvilka måste antagas vilja åt deras söner gifva den högre bildning, som endast i ett högre läroverk kan förvärfvas. Jag tillstyrker således bifall till Gr. Liljencrantz’s förslag om Christianstads förseende med ett högre läroverk. Men att Malmö derföre skall sättas tillbaka, deri vill jag för min del ej instämma. K. M. har föreslagit en nedsättning i lärarnes antal derstädes. I det skick skolan förut varit, har den skickat ett stort antal ynglingar till Akademien, och då torde det ej vara skäl att förminska lärarnes antal. Ett sådant steg skulle, i min tanke, vara förhastadt, hvarföre det måhända vöre bäst att återremittera frågan till StatsUtsk., ehuru jag icke anser mig böra framställa ett bestämdt yrkande derom. Hr Mannerskantz, Carl Axel: Jag hade icke ämnat yttra mig i denna fråga, men då Gr. Lagerbjelke med en så säker ton talat öfver förhållandena i Skåne, har jag, som en längre tid vistats inom denna provins, ansett mig böra något beriktiga den värde Grrna yttrande. Hr Gr. har framför alla de öfriga Skånes städer framhållit Malmö i så hög grad, att han, i min tanke, nedsatt de andra, och deribland Christianstad, alltför lågt. Det är visserligen sannt, att Malmö är mycket folkrikare än Christianstad, samt har vida mera industri och handel, men Christianstad har dock ganska mycket affarslif.
En sådan verkstad kunde dock för tjenstemannen vara mindre farlig samt mindre tidsoch tankeödande än börsspelet med slutsedlar om bränvins-Ieveranser, eller partihandel drifven såsom yrke. Jag vill icke söka utveckla allt det ansfötliga deri, att sådant näringsfång skulle få uppenbarligen idkas af högre embetsmän, ja äfven af dem, hvilka, i följd af deras embeten eller upphöjdare samhällsställning, blifva i tillfälle att hastigare än andra få en vink om tilltänkta eller under utarbetning varande bränvinsbrännings-förbud. Jag torde ej heller behöfva ådagalägga den af lagstiftare och jurister antagna skilnaden mellan handel, drifven såsom yrke (Esta och 5:te art. Handelsordningen) och ett tillfälligtvis verkstäldt uppköp af en vara, den man ernar åter afyttra. Att det sednare skulle vara förbudet, har jag aldrig påstått. §§. 7, 10 och 13, augående hvilka jag instämmer i Friherre Raabs reservation. §. 16. För mig hafva sakkunnige personer uppgifvit, alt krögare i allmänhet sälja vida mer än tre kannor om dagen. Och alldenstund på utskänkning af blott 1000 kannor årligen icke gerna kan vinnas så mycket, som åtgår till l:o) dryga utskylder till Kro - i Bil. N:o 2 till Särsk. Ulsk. Bet. 13 nan och kommunen, 2:o) hyra för ruin och ofta derjemte för kroghållnings-rättighet, d:o) föda och kläder lill tvä personer, 4:o) ränta å det i rörelsen nedlagda kapital, samt 5:o) billig ersättning för tids försummelse, omtanka och besvär med ett så odiöst yrke; fördenskull måste jag antaga att berörde uppgift är grundad på verkliga förhållandet i den ort, der uppgiften meddelades, samt att alltså det af Utskottet i denna §. bestämda minsta kannetal för utskänkningsställen är, åtminstone för vissa orter, allt för lågt. §• 31, rörande hvilken jag instämmer i Grefve Mörners reservation. §• 44.
Det var Doktor Wallin som afgaf denna reservation, och han yttrade sig deruti på följande sätt: »Om man å ena sidan, med sträng hänsyn till ordalagen, kan tyda den åberopade i § i Presterskapets privilegier så, att inga utbyten, eller i allmänhet ingen rubbning, får ske i ecklesiastikoch skol-staternas aflöningsförmåner, sådana de befunnos år 1723, då privilegierna utfärdades, anser jag ock å andra sidan det äga skäl för sig att förstå nämnde § på det sätt, att hvad i allmänhet till Kyrkan och undervisningsverken ar anslaget, icke må derifrån ryckas. Att äfven denna sednare tolkning ansetts riktig, bestyrkes af mångfaldiga exempel, deribland må anföras: skedda förningar af prestgäil eller territorialförändringar dem emellan, klyfning af större pastorater, afskiljande af kyrkoherde-emolumenter till aflöning af nya kapellansbefattningar, tid efter annan skedda omflyttningar af prsebetiden från en till en annan lärarebefattning vid universitetet och gymnasier m. m.» I denna reservation instämde Gr. Lagerbjelke samt Frih:ne af Ugglas, Lagerfelt och Stjernstedt. Jag får tillägga, att under debatten bär på Riddarhuset i déchargefrågan, en af Konungens Rådgifvare, på det honom egna, klara oeh öfvertygande sätt, tydligen fldagalade, att denna § i privilegierna i sjelfva verket aldrig så blifvit tolkad. Då nu genom denna reform, som här blifvit föreslagen, först och främst Biskoparne sjelfva få en fördel i så måtto, att lönerna blifva jemnare fördelade dem emellan, och för det andra möjligen en löneförbättring kan beredas åt det lägre Presterskapet, samt för det tredje, hvilket är det allra vigtigaste, äfven härigenom en fördel skali kunna tillskyndas församlingarne genom prsebende-pastoraternas förseende med egna Kyrkoherdar, så anser jag, för min del, alla skäl tala för bifall till den nu föredragna punkten, hvarföre jag anhåller om propos. derå. Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinh:
Huru hinderlige för jördens nyttiga häfd, egendomens förbättring och SamhällekS basin flike inrättningar mäste bliswa, inser hwar och en, som härurin, nan fördomsfritt dömer. Och da härtill kommer, att en oinskränkt frihet för enskilde att ändra arfs och ägande rätts lagarne för tillkommande tider icke kan stä tillsammans med det as Riksens Högloft. Ständer wid denna Riksdag tagna beslut om frihet för en hwar att all ftags jord genom laga sang förwärfwa, samt att samma frihet äsyftar all göra tvär allmänna lag onyttig i detz wigrigaste delar, och, i stället för tydeliga lagar, som beständigt kunna förbättras och fullkomnas, anskaffa speciella förordnanden för särskildte gods, hwilka ehuru orimlige och otydelige, ja äfwen oläslige de ock kunna wara, likwäl göra an, sprak pä en waraktighet, svin icke en gang för wära grmrd» lagar enligt nu gällande Regerings-form, funnits nödwändig, anser Lag-Utskottet sig äga fullkomlig anled, ning föcesiä följande närmare bestämmelse och tillägg wid det för detta ämne lampeliga lagens rum, 16 Cap. i §. Ursva Balken. Will nägor man eller qwinna göra testamente, hafwe wälv göra det munteliga eller skrifteliga, med eller utan wiikor, och »vittne twänne goda nrän, att dek testamente dä war gjordt med sundt och fullt för» ständ och af fri wilja; stände ock hoiwm fritt, att lä» ta wittnen weta detz innehäll eller ej. Äro ej wittnen att tillgä, och utredt warder, att Testator intill sin död warit utur stZnd satt wittnen anffaffa, ägc ock da Den 2i December. testamentet laga kraft, sä framt dek finnes med egen hand ftrifwtk och underffnswit.