Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lån af ofvan anförd beskaffenhet, Utskottet i Betänkandet, så val hem^täldt, att det af Orven anlagde Jerngjuteri-Verk, måtte vid den samma Inrättning tillagde Ofver-Dis, ont-rätt varda bibehållen längre tid än för öfrige sådane Låntagare är föreslagit, som äfven upptagit det, för anläggning af Assessoren Arrosenii i Norrköping upprättade nya Klädes-Fabrik, meddel te Förlags-Lån , uti den till" sådant ändamål afsatte ofvanberörde Summa; Hvarföre ock Utskottet förrnodar något vidare yttrande, i afse-; ende på denne anmärkning icke erfordras. i8y-4 StatslJtskottets Betänk an deri. Hvad åter beträffar anmärkningen, att AJun-tiIIverkningen borde bland Låntagande Inrättningar i Manufactur - Disconten upptagas; sa, enär Alun-Verken icke kunna hänföras till sådane Inrättningar, hvilka, såsom egentliga Fabriker, lyda under Hall-Rätts och Kongl. Commerce Collegii inseende, utan Alun-Verken deremot, lika med andre dylika Inrättningar, sorn med Eergshandteringen hafva gemenskap, och hvars tillverkningar bestå af vågbara effecter, höra under Kongl. Rergs-Gollegii uppsigt, samt dessutom hafva Lånrättighet i Banken på vahran till export, kan Utskottet icke tillstyrka, att denne tillverkning måtte bland Låntagande i Manufactur-Disconten upptagas och inblandas. I den fråga, som hos Vällofl.
555 destomer spridas bland folket, sorn är skyldigt att lyda deni, samt då det icke torde vara mer än en tanke derom, att den officiela upplaga af sådana författningar, sorn sedan längre tid utgifvits från det Kongl. Tryckeriet, icke uppfyller denna fordran, såsom varande i allmänhet både genom ett onödigtvis glest tryck och genom priset, efter ark räknadt, dyrare än hvartill en samling, sorn kari påräkna en så betydlig afsättning, borde kunna lemnäs, så föreslår jag vördsamt, att Rikets Ständer må hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att tryckningen af nämnde Författningssamling, likasom af andra offentliga kungörelser, må, i likhet med hvad om arbeten för allmän räkning i öfrigt är stadgadt, upplåtas på entreprenad till den minstbjudande, vare sig för sjelfva tryckets verkställande eller för rättigheten till förlaget af de officiela exemplaren, efter ark räknadt, med iakttagande af de förbindelser och vilkor, som nu äro gällande. Om remiss till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet anhålles. Stockholm den 30 November 1862. N. P. Lindeström JW 303. Af Herr Lindeström! Angående noggrannare bestämmelser t afseende å bestraffningars användande vid elementarläroverken, Då det är allmänt kändt, att den § af 1859 års skolordning, som handlar om bestraffningar vid elementarläroverken, är behäftad med en obestämdhet och otydlighet, som gifvit anledning till olika tydning och deraf härflytande obehagliga förvecklingar, så får jag härigenom vördsamt föreslå, att Rikets Ständer i underdånighet hos Kongl. Majit anhålla, att Han täcktes bestämma noggrannare, l:o hvilka straff i skola må få användas, 2:o i hvad ordning de må följa på hvarandra; samt 3:o uttryckligen vid lämpligt ansvar förbjuda lärare att, efter ögonblickets ingifvelse, utdela straff i annan ordning än lag stadgar. Stockholm den 30 November 1862. N. P. Lindeström. Af Herr Lindeström:
I en uppsats om Franzén yttrar Grafström, att då denne under sina tidigare författareår begagnade signaturen F — n, gaf detta anledning till missförstånd, i det man här, enligt det vulgära uttrycket, tänkte sig sjelfva fan, eller såsom Grafström märkvärdigt nog uttryckejr gig i en omskrifning: den minst poetiske af alla andevarelser. För vår del skulle vi vilja säga att den onda principens personifierade gestalt tvärtom är den mest poetiske af alla andevaielser och ett af de tacksammaste föremål för poesiens skapelser. Det vore lätt nog att visa detta genom att citera en mängd utländska eller inhemska författare, från Milton till C. J. Vi nöja oss emellertid med att anföra några rader ur en af George Sands ryktbaraste och bästa romaner. Till Gonsuelo yttrar nämligen Albert af 1ludolstadt någonstädes: ” En hemlighetsfull och sällsam sekt drömde bland mycket annat om att återställa i dess rätt köttets lif och att förena i en enda guddomlig princip dessa båda, godtyckligt skilda principer. Den ville sanktionera kärleken, jemnlikheten, allas gemenskap, sä 11-hetens elementer. Missbruken och öfverdriffcerna häraf vill jag ej nu tala om. Den sökte således åter upphöja ur dess förnedring den foregifna-onda principen och tvärtom göra den till det godas tjenare. Satan frikändes och återinsattes af dessa filosofer i de himmelska andarnes kör; och i poetiska tolkningar sökte de framställa Mikael “ 0 Satan (så börjar Carduccis hynm), jag åkallar dig, festens konung. Vinet gnistrar i bägarne; jorden och solen vexla småleende mot hvarandra kärleksfulla ord. Jag an och hans härskara såsom förtryckare och inkräktare af ära och makt. I sanning, detta var en bild af kyrkans öfversteprester och „ forstar, af dem, som med sina dikter om helvetet hade trampat under fotterna jemnlikhetens religion och grundsatsen om sällhet för menniskoslägtet. Den dystre och sorgsne Lucifer uppsteg ur t den afgrund, i hvilken han lik en guddomlig Prometeus, röt i sina fjettrar sedan så många sekler.
Den, forn Deni feDermera unDer året antagit. §. 108. ©fattffrtfroaren må, till erfetttning för 3)ebet*feblarne, njuta för f>roarod) en, forn ej öfroerftiger $em 9v:Dr, (Sn (filling; Deröfver till od) meD femtio 9v:Dr, Sroå jfilltngar, famt för ©ebetfeDel af ännu högre fumma, iftta (fil* lingar, Silfen löfen i ©ebetfeDeln intages?. gifroät må roiD anfroar, fåfom för annat tjeuflefel, icfe mera ätt en £)cbetfcDel utfärDas? för De UtjTplDer, font inom famma SaperingS*Diftrict Den jfattjfplDige påföraö; äfroenfont fetfilDa ©ebetfeDlar icfe få utfärDas för fåDane SjenjW)jon, font å £uSbonbenS för* teckning bltfrott upptagne. §. 109. 2Bib SapertngS*€ommttte ifall, jemte ^äraDéffrifroaren, äfrocn drotto* fogDen roara tilljiäDeé, att meD ttöDige upplpéningar tillhanbagå; uteblifroer nå* gon af Dem, utan tiDigt anmälDt laga förfall, bote forn i 79 §. fhtDgaDt är. ^ronofogDen åligger tiafe, Det hvarje ffattffplDig, enligt SaperingSmännenS be* flut, behörigen Debiteras?. §ör jiffran anfroare t öfrigt £äraDs?jfrifroaren. §ör* mena Defe Sjenftemän afroifelfe ifrån Denna ©taDga roara gjorD, anmärfe De fåDant t protocollet, forn af ^ronofogDen föres och jemroäl jfall upptaga Sape* ringémännenö utlåtanDe öfroer anmärfningarne. §. 110.
Sedan Beredningens afgifne förslag till Betänkande, i anledning af väckte Motioner om vidtagande af medel till Finska handeln* inskränkning, blifvit uppläst och af Utskotten godkändt, yttrade Herr Bruks-Patron Malmberg: ’Min lilla kännedom om vår handel med Finland aflägsnas i flere afseenden ifrån den,' hvilken Höglofl. Utskottens Beredning synes äga och hvarpå detta Beslut sig grundat, Jag vill känna, att flere af desamme, som i Vesterbotten och Norrland äga Skogar, Sågverk, Skeppsbyggerier, Glasbruk och andre vid Bottniska Viken belägne Inrättningar, med fördel merendels med egne Fartyg hällre hämta sin ved från Österbotten och med större fördel, än om deras egne ofta upp i landet längre bort belägne Skogar skulle anlitas, Jag tror mig, icke fela i mitt omdöme, när jag anser för en lycka, att Finland fournera! 143^ Stats-och Besvars-Ulskottens B et'ani and en] Stockholm och manga andra Svenska Sjöstäder med ätliga varor. Huru skulle väl Stockholms inhöstning af visthus-förråder och Skepps-provianteringar, jemte omkringliggande Städers lika nödvändiga behofver tillika med Bergstädernes upp i Mälaren kunna besörjas, om Finnarne ej besökte oss med nästan allt hvad vi behöfva, bade under och uti våra grytor? Allt det, som är ledande att försvåra, fördyra eller förringa denna import, ser jag mig satt i nödvändighet att derföre anse för skadligt, för opolitiskt. Den öfver vår Finska handel framlagda Calculen kan jag ej anse annorlunda, än om icke alldeles falsk, åtminstone opålitlig. Vore importen från Finland så märkligen starkare än exporten, huru skulle då Svenska Handlande kunna äga så betydliga fordringar i Finland, som de verkligen göra, och hvilka årligen underhållas. Man har intet exempel, sorn intygar ett sådant förhållandes möjlighet; nödvändigt måste Finlands vahru-handel ifrån Sverige vara vida utöfver den i Calculen upptagne Summa. Jag ber, att dessa mina yttranden, såsom reservation mot det fattade Beslutets bifall, må vara i Protocollet förvarade och till Pikets Ständer få medfölja. Ut supra.
Preste-Ståndet: att, då frågan om banco-vinstens användande hufvudsakligen berodde, dels af den större eller mindre säkerhet, Banken redan egde för sitt framtida bestånd, samt om och i hvad nion dess förmåga alt uppfylla sina förbindelser blifvit sedan sista Riksdag försvagad, dels af den garanti och ansvars - Banco-Utskollets Uttalande, IV.o 10g. 5 förbindelse, Rikets Ständer, till tryggande af realisationens bestånd, sig iklädt, s unt i förra afseendet vöre upplyst, att, ehuru Bruksegares Hypotheks-cassa genom utrikes upptagne lån bered t en alldeles tillfällig metallisk tillgång inom Riket af 5 ä 6 millioner R:dr Banco, ändock R:dr 002,989 sedan år 1884 på det hela mera utgått än influtit af Bank-rörelsen, och i senare hänseendet Rikets nu församlade Ständer, genom ett nytt grundlags-stadgande, förklarat, att, om Banken skulle brista i förmåga att emot klingande mynt infria sina förskrifningar derå, skulle dessa upphöra att vidare gälla såsom Rikets mynt, och sålunda uttryckligen fritagit sig frän förbindelsen att uppehålla banco-sedelns värde i förhållande till silfver, så vida icke Banken förmådde det af egna tillgångar; så vore, för realisationens bestånd, hvilket icke kunde anses tillförlitligt förr, än den blifvit pröfvad under svårare tider och innan utomordentliga ansträngningar erfordrats å nationens sida för fäderneslandets försvar och upprätthållande i olycksdigra tider, en besparad fond af behofvet högt påkallad; i följd hvaraf, och enär en sådan besparing aldrig kunde lämpligare ske, än under närvarande tid, (leii af Rikets Ständer garanterade grundfondenj nu bestående af statsobligationer, hvilka, i händelse af påkänning, måsle realiseras genom allmän bevillning just vid den tidpunkt, då samma bevillning blefve enda utvägen för nya oundvikliga stats-utgifter, borde efterhand förvandlas i Banken tillhörige egna tillgångar> hvilka vid behof snarast blefvo disponible, samtj under gynnsamma fredliga förhållanden, småningom förökas, åtminstone tilldess densamma uppgick till ungefärligen halfva beloppet af Bankens Sedeleller
Då nu, enligt hvad Utskottet inhemtat, i det af särskilda Kommitterade nästlidet år afgifna underdåniga betänkande, rörande styrelseoch förvaltningsverken, väsendtligt förändringar äro föreslagna i afseende på Krigs-kollegii organisation och äfven Krigs-akademien lärer komma att i viss mån förändras, torde följaktligen, vid nuvarande riksmöte, definitiv lönestat för bemälda Kollegium och läroverk ej lämpligen böra fastställas; och då af Rikets sednast församlade Ständer fråga blifvit väckt om indragning eller förändrad organisation af Lifbeväringsregementet, torde det anslag, som för detta regemente varder beviljadt, endast tillsvidare böra å stat uppföras. Beträffande åter öfriga nu ifrågavarande anslag, har Utskottet ej funnit hinder möta för tillämpningen af ofvannämnde grundsats, och hemställer således, att aflönings-anslagen för de till lale Iiufvudtiteln hörande embetsverk, korpser och stater’, med undantag af Krigs-kollegium, Krigs-akademien och Lifbevärings-regementet, måtte af Rikets Ständer på stat definitivt uppföras. 25:o. I fråga om de vilkor, som höra stadgas för rättigheten att komma i åtnjutande af sålunda förhöjda och definitivt fastställda löner, har Utskottet, beträffande civila embetsverken tillhörande embetsoch tjenstemän, yttrat sig uti ofvanberörde särskilda Betänkande N:o 48. Hvad åter angår vid arméen anställde militäre och civile embetsoch tjenstemän, får Utskottet erinra, hurusom Rikets sednast församlade
För mig är det en obegriplig förvillelse i deras omdöme, att vilja införa jemlikhel i krogarnes och minuterings-ställenas beskattning. En 3:dje anmärkn. är den, att, i st. f. Ctsk:s förslag det blott en viss del af försäljnings-skatten skulle tillfalla Kronan, borde hon få bevilln. såsom tillförene. Detta kan vara användbart på landet, ty då man der tagit bort auktionerna, är det mera likgiltigt huru man ställer saken; kanske dock icke aldeles så likgiltigt, ty det är godt för den, som håller försäljningen, att på förhand veta hvilka afgifter han skall erlägga. Men i städerna, hvarest försäljningsrättigheten skall förvärfvas på auktion, är det i min tanka alldeles olämpligt att införa bevillmsafgiften; ty vid auktioner måste naturligtvis anbuden blifva minskade derföre, att köparen fruktar att man genom bevilln:n skall preja honom. Således vägar han icke bjuda så mycket, som han eljest skolat göra, om han varit säker på att inga andra afgifter drabba honom, än deni, som hans auktions-anbiid innefattar. Jag måste således högeligen ogilla att man ålägger bran - Den 8 Augusti. 105 vinsförsäljarne i städerne bevilln., emedan, såsom sagt är, sådant kommer att förringa afgifterna, till skada både för nykterheten och vederbör:de, som skola dem upbära. Gr. Lagerbjelke, Gust.: Den under öfverläggning var:de frågan består af flera delar. Jag anhåller att deribland först få vidröra den gjorda framställningen alt, förutom kanne.tals-afgiften, en serskild bevilln. må åläggas. Om nemi., på sätt Utsk. föreslagit, ingen serskild bevilln. till Staten erlades afminuterings-ochutskänkningsställena, skulle det kunna hända, att icke allenast den af dem erlagda bevillntn derigenom uphörde, utan äfven alla de kommunala afgifter, som f. n. i förhållande till bevilln:n utgå. Det är bekant, att f a 11 i g vå rds-a fg i f t e r n e' erläggas efter 2:dra artikelns bevilln.
Diskont-verkets fördel öfverensstämmande, . velat hemställa, att, så vida hälften af det belopp, 949 r:dr 30 ak. 10 r:st. banko, för hvilket ansvarsskyldighet är fru Hammarsköld ådömd, till Banko-Diskont-verket inbetalas, med 474 rair 39 sk. 5 r:st. nämnde mynt, inom 2:ne månader från don dag, Kapitenen Adelborg erhåller del af Rikets Ständer härom fattande beslut, fru Hammarsköld fritages från vidare betalnings-skyldighet för sin ifrågavarande förbindelse till Diskont-verket, dock med förbehåll af verkets oförminskade rätt att af Löjtnanten M. J. Hammarsköld och hiurs afträddä tillgångar undfå den vidare betalning, som. enligt den i konkurs-målet gifna dom, Banko-Diskont-verket tillkommer. Ånk. till Exp.-Utsk. d. 21 Okt. 1854, kL 1 e, nr. •' Utlåtande, r' anledning af Daniels Olof Perssons och Enkan Brita Andersdotters ansökan om eftergift af återstående ogulden öfverränta ä Diskont-lån. US eö till Direktionen öfver Bamro-Diskont-verket frigifven ansökning, sot» af berntilda Direktion blifvit, jemte eget Utlåtande, till Utskottet öfverlemn;wl, hafva Daniels Olof Persson, såsom löftesman för ett af Hård Lars Larsson i Månstad år 1839 uti Banko-diskonten upptaget lån, stort 120r:dr, grant andre löftesmannens för samma lån, nu mera aflidne Klockar Per Larssonsenka .Brila Andersdotter, begge i Carlsarfvet inom Elfdalen, anhållit att, sedan berörde lån numera blifvit till kapitalet och en del af öfverräntan betaScii. återstående öfverränte-beloppet måtte varda eftergifvet och afskrifvet, enltrgäIdonärerne> såsom numera utblottade på allt, voro oförmögne att något vidare godtgöra.
N:o 156, i anledning af vackt motion om ansvars-bestämmelser för dem, som eftergöra andras arbeten i gravyr eller lithograf]. S. D. Remitterades till Stats-Utskottet Herr StjerngraTiats, Gustaf j den 25 sisth November på bordet lagde motion om beviljande af ett extra anslag till fyllnad i kostnaderna för armeens öfningar. S. D. Yid förnyad föredragning af Vällofl. Borgare-Ståndets och Högvördiga Preste-Ståndets Protocolls-utdrag, det förra af den 18 och det senare af den 25 sistlidne November, båda bordlagda sistnämnda dag och innehållande hemställan till Ridderskapet och Adeln om behof vet för Expeditions-r Utskottet af en Ordförande, som, utan att vara såsom Ordförande i annat Utskott sysselsatt, kunde åt Expedilions-Ulskottet egna sin uppmärksamhet, fann Ridderskapet och Adeln, sedan den nu valde Ordföranden i ExpeditionsUtskottet icke vore ledamot af annat Utskott, ofvannämnde Protocolls-utdrag icke erfordra annan åtgärd, än att läggas till handlingarne S. D. Biföll Ridderskapet och Adeln Stats-Ulskoltets den 35 sistlidne November på bordet lagde Utlåtande N:o 369, angående Professor Graf ströms motion om åtgärder till beredande deraf, att de af allmogen i Norroch Vesterbotten, som hos Grosshandlaren Liljewalch häfta i skuld för undsättningsspanmål, må i vissa fall derför njuta afsk)ilning.
Fångvårdsstyrelsen för år 1849 inkomna berättelser från fångpredikanterna vid de till länshäkten använda cellfängelser sammanstämma i vitsordande af dessa fängelsers fördelaktiga verkan till fångarnes förbättrande. — Från ett af dessa ställen heter det i berättelsen: fyra rånare, som efter få veckors vistande i cell aflagt en sannfärdig bekännelse, och sedermera visat sig hungrande att få höra och läsa Guds ord, skulle säkerligen ej så förhållit sig, om de tillbragt tiden i något gemensamhelsfängelse. En mördare, som till en början med yttersta liknöjdhet aflagt en ryslig berättelse om sin gerning, utan ringaste tecken till ånger, undergick snart i sin cell en märklig sinnesförändring, erfor den djupaste bedröfvelse, betraktar nu flitigt och träget Guds ord, är lugn, beder, anropar Gud om nåd och barmhertighet. — Från ett annat ställe, der cellfängelset blott ett år varit begagnadt: att man redan på detta första år erfarit cellsystemets afgjorda inflytande till förbättring; fången emottager vanligen med synbar fägnad predikantens besök och afhörer med beredvillig uppmärksamhet hans tilltal; blott en enda har efter 14 dagars vistande i ljus cell blifvit besynnerlig och oredig, men innan kort återställd; obemärkt betraktade, hafva de fleste funnits sysselsatte med läsning eller allvarligt begrundande; och de som haft arbete, hafva alltid dermed varit flitigt upptagne. — Från ett annat intygas, att flere, genom ensamheten förmådde att betrakta Guds ord, vaknat till all - 190 varlig besinning; och oaktadt den förderfliga verkan af bräll vinets och krogarnes förförelser på frigifna fångar, hafva återfall mindre ofta inträffat, och fångarnes antal, ända sedan cellfängelset öppnades, allt mera aftagit. — Från ett annat lemnäs blott det allmänna vitsord, att äfven detta år gifvit tillfredsställande bevis på nyttan af ensamhetsfängelset. —■
1 anledning häraf får Utskottet föreslå votering öfver en så lydande proposition: ”Den sorn anser, att begärd pension åt Stadsläkaren i Lidköping, P. J. Eckmans enka icke bör beviljas, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; 14 Stats-UIskotlets Memorial, N:o 244. Vinner nej, anvisas åt bemälda enka en pension af 200 R:dr årligen att utgå, så länge hon lefver ogift och befinner sig i behöfvande omständigheter.” 13:o. Utskottets, uti 37:de punkten af Utlåtandet N:o 74 gjorda och i Utlåtandet N:o 186 vidblifna afstyrkande af begärd pension för aflidne läraren vid Chalmerska slöjdskolan i Götheborg, C. E. Hyltén Cavallii enka och barn, är bifallet af Borgareoch Bonde-Stånden, men afslaget af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet, som beviljat åt bemälda enka en årlig pension af 200 R:dr att utgå, så länge hon lefver ogift och i behöfvande omständigheter sig befinner. Då således i denna fråga två Stånd stadnat emot två, hemställer Utskottet, att votering i förstärkt Stats-Utskott måtte anställas, enligt följande proposition : »Den som anser, att äskad pension åt läraren vid Chalmerska slöjdskolan i Götheborg, C. E. Hyltén Cavallii enka icke må beviljas, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, hafva Rikets Ständer för bemälda enka beviljat en årlig pension af 200 R:dr att af henne åtnjutas, så länge hon lefver ogift och i behöfvande omständigheter sig befinner.” Stockholm den 14 Augusti 1854. Reser ration:
Ordet ”fastställd” vore riktigt, om det bär nyttjades örn en plikt, som förut af någon annan blifvit bestämd och borde af en högre embetsmyndighet godkännas, men på detta ställe tror jag del vore riktigare att säga utsatt plikt. 29 §:n bifölls med den föreslagna förändringen, att ordet ”fastställd” skulle utbytas emot ordet ”utsatt.” 3 o §:n. Hr von Hohenhausen: Den sak, jag nu ämnar framställa, kan möjligen förstås inunder i den redaction, sorn nu finnes; men då den är af högsta vigt, så anhåller jag, att den här måtte blifva intagen , nemi. att omröstningen skall ske till prot., så att en hvar i fi åmliden vet huru ledamöterne inom nämnden hafva röstat. Delta är så myckel mera angeläget, som, när fråga framdeles förekommer om ansvar, de, hvilka blifvit öfverröstade, äro fritagne ifrån allt ansvar för de i prot. intagna stadganden. Till följe af denna framställning torde efter ordet ”tillstädes", få insättas följande tillägg: ”omröstning sker till protocollet,” hvarefter slutet af §:n antages så som Utsk:n föreslagit. Uppå derefter framställd propos. hlef 3o §:n bifallen med det tillägg, att efter ordet ”tillstädes”, skulle införas en ny mening, så lydande: ”Omröstning sker till protocollet.” 3r, 3 1 och 3 1 §§:ne. R. o. Ari. biföll dessa 3 §§. 34 §:n. Hr von Pvosen: Jag skulle likväl tro, att något tillägg borde göras i denna §, som uttryckte, att ansvarsbestämmelsen för förolämpningar emot ordföranden och vice ordföranden endast bar afseende på sådana förgripelse!-, sorn blifva begångna emot dem, i deras egenskap af fungerande ordförande och vice ordförande i nämnden; ty i öfrigt hafva de ej större privilegier, än nämndens öfrige ledamöter. Jag tillstyrker således, att orden ”i och för deras åliggande” måtte tilläggas. Hr Ribbing, Arvid:
Vid öfvervägande häraf, har Utskottet skolat tillstyrka, att, för upprättande af Register öfver Riks-Ståndens Protocoll vid innevarande Riksdag må anslås Tio (10) Riksdaler Banco för hvarje tryckt ark; hvarvid det dock torde böra öfverlemnas åt Fullmägtige i Riksgälds-Contoret, att, om något RiksStånds Protocoll skulle befinnas vara tryckt med finare stilar, då bevilja den förhöjning i den föreslagna vedergällningen, som, för Registrets upprättande öfver sådane Protocoll, må pröfvas skälig. Stals-Utslcotlets Memorial N:o 3?5. Kommandes så väl kostnaden för Registrens upprättande som deras tryckning att utgå utaf de till utgifter för innevarande Riksdag anslagtie medel. StQckholm den io Antom till Exp—Utst. den io Dec, Memorial, med Berättelse, i afseende på utbytet af den för f. d. GeneralAssist ance-Cont or et begagnade Egendom emot den Stockholms stad, tillhörige så kallade Hessensteinska Egendomen. (Rgs* A.) Sedan, till fullgörande af Rikets Ständers, genom Stats-Utskoltet, Fullmäglige i Riksgälds-Contoret meddelade föreskrift, alt, med tillkännagivande af Rikets Ständers, angående ofvanberörde husbyte fattade Beslut, inhemta Stockholms stads Drätsel-Commissions bestämda yttrande, huruvida bemälde Commission vill, utan anspråk på contanta mellangiften af 400° R:dr Banco, samtycka till definitivt, utbyte af förenämnde Egendomar, så bade Fullmäglige, uti till Stats-Utskottet aflåten skrifvelse af den 20 nasti.