Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
1 fall jernvägen ej sträckes till denna hamn, och hvarifrån ordalagen uti Stats-Utskottets tillstyrkande synas frikalla nu ifrågavarande nya bolagsmän, så lägga Rikets Ständer, till förmån för dem, ett tvång på de Svenska män, sorn, heldre än att begagna jernvägen från Köping, skulle vilja låta sina varor gå sjöledes fram öfver Hjelmaren och derifrån på jernväg till Wenern. d) angelägenheten att med jernvägen förbinda en electro-magnetisk telegraflinie. 3:o. Utskottets förslag, att bolaget, i olikhet med andra industriela associationer, aldrig skall kunna åläggas någon bevillning, är ett så beskaffadt undantag, att det måste väcka Svenske mäns förtrytelse och gifva hela åtgärden en stämpel, som är föga önskvärd för en fråga, åt hvilken man vill bereda framgång. ' Af dessa skäl har jag icke instämt uti Utskottets beslut och har ansett mig böra, genom deras framställning, söka att fästa Riks-Ståndens uppmärksamhet på beskaffenheten af de omständigheter, hvilka förete sig vid pröfningen af denna vigtiga fråga. Hvad angår sättet att anskaffa de medel, som till följe af garantien komma att af Statsverket till ett blifvande Rolag utbetalas, förbigår jag, likasom Utskottet det gjort.» Uti denna reservation instämde Friherrarne Lagerfelt, C., och Klinkowström, R. M., Prosten Arosenius, Herr Gråd, Riksdagsfullmäktigen Anders Medin från Kronobergs Län. Af Herr Friherre Stjernstedt, A. W., emot 8 punkten, i hvad den angår bolagets befrielse från bevillning. Af Herr Lektor Wallman, i fråga om jernvägens utsträckning till Köping och den föreslagna garantiens fortvarande under 40 år.
Men skulle alla jordegare, af både privilegierad och oprivilegierad jord, företaga sig denna skattelösen, då blir denna åtgärd knappast annat än förändring i sätt för skatternas utgående; den häremot svarande bevillning kommer hårdast att träffa jordbrukaren, som icke kan upgifva sin rörelse mindre än hvad den verkligt är. Motionären har yttrat, »att om blott Statskrediten framträder under ett ögonblick, då det redan förut är brist på kapitaler, så är klart, att denna brist derigenom skall blifva ännu mera kännbar.» Ja, det är en sanning, att i närvande ögonblick är det en ganska vigtig sak, huru man skall bete sig för kapitalers anskaffande till dessa jernvägar, hvilkas anläggande är af så stor vigt för landets förkofran. Om man beslutar sig att bygga hela företaget på Statskredit och uplånar de erforderliga medlen, så blifver första frågan den; hvar skall man erhålla dem? Uplånar man dera, i likhet med våra Hypotheksföreningar, i utlandet, så måste en årlig ränta på medlen erläggas till de utländska kapitalisterna, så att, om sammanlagda kostnaden för alla jernvägsanläggningarne antages upgå till 120 milhr, skulle årlig ränta efter 5 proo. erläggas med 6 milhr. Vill man åter försöka att få uplåna dessa penningar inom landet och hopsamla de kapitaler, som här 'finnas, så följer deraf, att Staten, under den beräknade byggnadstiden, årligen drager 10 milhr från den enskilda industrien, så att hvad man vinner för den stora industrien, det förstör man för den enskildta. Det är vid sådant förhållande af stor vigt, att finna det rätta sättet för jernvägarnes åstadkommande, och jag tror derföre, att om man kunde, utan att anlita vare sig det utländska eller inländska skuldsystemet, genom egna tillgångar fullborda det stora företaget, skulle man derigenom bereda landet en oberäknelig vinst. Man har sagt, att de skatter, hvilka, enl. Gr. Posses förslag, skulle kapitaliseras och till Statskassan inbetalas, upgå till omkring 6 milhr. Om man derifrån afdrager den privilegierade jordens skatter, som jag antager utgöra 2 milhr, skulle man ändock ega 4 milhr, att årligen anslå till jernvägarne.
Att den utsträckta tillämpning, som frihets-straffel i vår hrottmåls-lagstiftning redan erhållit, gör andra bestämmelser i nu ilVågaslällda syftning, än de, sorn föreflnnas, behöfliga, lärer icke kunna förnekas. Dessa sednare innefattas hufvudsakligen i 11 punkten af Kongl. Förklaringen den 23 Mars 1807. Den stadgar nemligen: att om någon begär särskilda brott, för hvilka han på en pang ställes tinder ransakning och dom, domaren bör väl utsätta de olika straff af //Uter med penningar, fängelse vid vatten och brad eiler ock spit och ris, som efter lag följa å hvar gerning lör sig, angående hvilka den anklagade är förvunnen, men sedan uträkna de olika bestraffningarna till del siag af straff, sorn svårast är, efter de i Straff-Balkens 5 Kap. meddelade allmänna grunder, så att lagens föreskrift om högsta kroppsplikt ej öfverskrides; — samt all under berörda stadgande éj begripas sådana ensaksoch vites-böter, för hvilka, i brist af tillgång, fängelse eger rum, utan skota dessa böter särskildt utgå eller förvandlas, oansedt den, hvilken dertill gjort sig förfallen, tillika är för begånget brott till annat Straff dömd, med undantag af de händelser, då delta straff består i högsta kroppsplikt eller häkte å kronans fästning, i hvilka händelser ensaksoch vites-böterna skola begripas under det svårare straffet och all fråga derom följaktligen förfalla; — och har Kongl. Majit derefter, genom Nådigt Bref den 26
För hvilken händelse som helst lärer det väl ej kunna bestridas att det icke kan vara annat än ledande till Deri 18 Maj f. m. 201 reda och upplysning att ordföranden skall vara med vid bevistax:n; och då här afseende är gjordt uppå, att få saken från början väl utredd, innan taxin fattar sitt beslut, så kan jag icke finna annat än att det måtte vara nyttigt och ändamålsenligt att taxin jemväl har säkerhet att erhålla tillgång till de mundtliga upplysningar, denna förrättning kan finna erforderliga. Detta med så mycket mer skäl, som det icke kan låta sig göra att återremittera saken, om en eller annan fråga är dunkel. Vidkommande derefter den sednare anmärkningen eller att bevis-beredningens ordförande icke måtte behöfva vara närvarande längre än de till hans distrikt hörande göromål och angelägenheter äro föremål för taxis-komitéens öfverläggning, synes det mig, att det icke tjenar något till att införa detta i texten. Skulle man införa sådana småsaker, kunde en lag aldrig blifva färdig. Jag anhåller vördsamt om bifall. Gr. Mörner: Då jag tog mig friheten uti mitt förra anförande framställa anmärkning vid denna §, ansåg jag ej anmärkningen vara af den vigt, som jag nu, efter Gr. Lagerbjelkes yttrande i ämnet, finner den ega. Grin säger nemi, att bevis-beredningens förslag icke kan ega den fullständighet, att taxis-komitéen uteslutande deruppå kan basera något omdöme, såvida icke jemväl ordföranden i nämnde beredning kommer tillstädes för att lemna upplysningar, hvilka icke utaf de från beredningen öfverlemnade uppgifter och öfrige handlingar kunna inhemtas. Det skulle dock vara temligen illa bestäldt, om detta förslag, hvilket af bevis-beredningen blifvit uppgjordt och som meddelas de skattskyldige, på det att de måtte ega tillfälle att deröfver hos taxis-komitéen sig besvära —, icke innefattade bevis-beredningens skäl, utan dessa skulle blifva en hemlighet för dem, som vilja förslaget öfverklaga. Beskaffenheten af dessa skäl skulle således icke blifva känd af de skattskyldige, utan endast kunna fås reda på genom de mundtliga meddelanden, som uti förevarande fall skulle ega rum mellan ordföranden i bevis-berdningen och taxis-komitéens ledamöter.
Hammarsköld i slutet af föregående qvinqvennium ett låneunderstöd af statsmedel, motsvarande halfva kostnadssumman eller 10,257 R:dr banko, mot förbindelse att dessa arbeten, som börjades 1844, skulle vara fullbordade inom 6 års lid och återbetalningen af lånet författningsenligt börja efter fem års förlopp ifrån slutet af det år, hvarunder medlen blifvit af Riksgäldskontoret utbetalte. lietta stora företag blef, genom en arbetsstyrka af 120 till 170 försvarslöse el ler eljest nödställde personer, med sådan kraft bedrifvet, att vid 1847 års slut bigrafvarne å Knapphöjds-, Skällbrooch Hägervallsmossarne, hvilka äro sammanhängande och under ett gemensamt namn af Hägervallsmossen å kartan upptagas, blifvit fullbordade. Äfvenså är den uti arbetsplanen bestämde dammen vid Mosjön anbringad, hufvudalloppet samt nödiga bigrafvar genom Bovalls nedra och öfra ängar upptagna, samt gräfningen af hufvudafloppet genom Skarfsta mosse och Tegatorps ägor i fortsättning till Skarfsta bys bäck, hvilken söder om nyssnämnde by förenar sig med Svartån, i det närmaste fullbordad. Denna vattenaftappniug har medfört den nytta att Bovalls Vesteräng, af vid pass 50 tunnland, redan är odlad samt Osterängen vid Bovallens under Skultuna lydande egendom under odling till en areal af 40 tunnland. Så snart Skarfsta mosse, utgörande omkring 50 tunnland binner, efter den skedda vattenaftappningen, vinna nödig fasthet är dess odling äfven tillämnad. Hägervalls mossodling anses fullbordad, och den odlingsbara delen deraf, utgörande omkring 200 tunnland, är under cirkulationsbruk. Genom vattenledningen till Mosjön, ifrån det under Skultuna Bruk lydande Helsingtorpets Myräng, äro omkring 40 tunnland af nämnde äng beredda för odling. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970
Dessutom erhåller han i arfvodes-ersättning för hufvudbokens afslutande 100 R:dr B:co årligen, ersättning för1 stallrum 50 R:dr B:co årligen 87 samt vid resor i Bankens ärender jemle skjuts efter 2:ne hästar 3 R:dr B:co om dagen i traktamente eller lika med Öfverste-Lieutenanter enligt 1827 års Resereglemente. En Bruksskrivare vid namn Billmansson, som åtnjuter 685 R:dr om året i löneförmoner, har, under resor i Juli månad 1842 för att upphandla lump, godtgjort sig, utom för skjuts, äfvenledes med 2 R:dr B:co om dagen i tractamente, eller högre än Capitener, som förekomma i sjunde classen uti ofvannämnde Resereglemente. Att lumpen, som i alla fall betalas ganska högt, härigenom blir ännu dyrare är lätt att inse. Härvid kan jag icke lemna oanmärkt att år 1841 den 29 Maj uppbar en vid namn E. Westerlund i förskott på åtagen lumplefverance, den betydliga summan af 1000 R:dr B:co med inspecterande Fullmägtigens godkännande, och långt sednare på året eller den 14 September qvittera!- han 537 R:dr ii sk., 5 rst. B:co såsom erhållen betalning för då lefvererad lump, utan att någon afräkning skedde på hans förut bekomna förskott, hvadan ock bela Westerlunds skuld utbalanceras oförminskad till år 1843 och nu lärer, efter hvad upplyst blifvit, samme gäldenär vara bortrymd, samt hela förskottet i fara att förloras.
Ad., ang:de dess återremiss på memor, ■&° 5g; N:o 80. till R. o. Ad. samt BorgareSt., ang:de dess åtgärder vid memor. Nio 60; N:o 8r. till R. o. Ad. samt BorgareSt. i anledn, af deras åtgärder vid memor. N:o 63; N:o 82. till R. o. Ad. samt BorgareSt.*, rör:de deras åtgärder vid memor. N:o 64; Be vill n,- samt Allm. Besv.- o. Oecon.Utsk:n: N:o g. i anledn. af Frih. v. Knorrings och Riksd.fullm. Lars Larssons motioner om upphäfvande af den medgifna tiRlfria införseln från Norrige till Sverige af brännvin m. m.; Nio 10. i anledn. af Riksd.fullm. Nils Insulins motion om afhjelpande af vissa hinder för seglationcn emellan Roslagen och hufvudstaden; N:o 11. i anledn. af en utaf Riksd.fullm. Lars Gezelius från Kopparbergs län väckt motion, ang:de nedsättning i Den is Februari e. m. ai3 tullen 5 tobak, som fran Norrige införes till Westerdahl* fögderi af nyssnämnde län; BancoTJtsk ottet: N:o 92. i anledn. af Bancocommissarien Erik Fants ansökn. att, vid sitt afskedstagande, få såsom pension uppbära det årliga aflöoingsbelopp, som tillkommer dess innehafvande tjenstegrad; N:o g3. med hemställan om ett årligt understöd till aflidne vaktmästaren vid Bancodisconten E.
När flickan blifvit » varm i kläderna », d. v. s. lärt så pass som hon finner nog af denna matmodern, så anser hon sig mogen för en högre aflönad plats begär och får sin orlofssedel, hvari hon &gt;till det bästa rekommenderas », och beger sig till » en annan marknad ». Den nya matmodern ser ju då, att hon » tjänat förr », så » totalt okunnig är hon väl ej », och så antar man henne där på god tro och med högre lön än på förra platsen. 345 sysslor, och kan den ena behöfva två timmar för hvad en flitig gör på en halftimme. Har E. K. personligen gjort sig underrättad om hvad fabriksoch verkstadsarbetaren tycker om sina » 60 fridagar » på året? » Om en bara inte ville ha mat och värme söndag som hvardag, » är den lika vanliga som sanna refrängen, då talet faller på deras såväl arbetssom tow-lösa fridagar. Ja, våra tjänarinnors ställning är numera så- dan, att deras vänner göra klokast uti att ej * » spänna bågen för högt ». Skulle det verkligen gå därhän, att en tjänarinnestrejk infunne sig, så blir den ej till tjänarinnornas favör i längden. I månget hem, där nu en tjänarinna anses och anser sig oumbärlig, skulle man snart inse att man mycket väl kan hjälpa sig själf. Och därvid skola en sådan ro och frid, för att icke tala oin besparing, infinna sig, att man icke » för allt i världen » vill komma i de gamla hjulspåren igen. Detta skulle locka andra familjer att » göra sammalunda », och till sist blir det kanske jungfruns lott att med samma ödmjuka sinnelag söka en plats, som det nu är matmoderns att söka en tjänarinna. Ja, hvem kan se in i det fördolda! Kanske det rent af är jungfrurna beskärdt att » återgifva kvinnan till hemmet », som våra stora kongresskvinnor så vackert säga. Då man rent af blir tvingad att betjäna sig själf, så kanske våra unga flickor till sist finna att köksoch hushållsgöromål ändå inte äro något så afskyvärdt, som de nu tro.
Kgl. InqvarteringsOrdn. af d. 22 Febr. 1841 utgå till garnisonerne i landsorterna, hafva genom de i sednare tider mycket stegrade hushyrorne befunnits vara så otillräcklige, att de på långt när icke motsvarat det afsedda ändamålet och har således de redan otillräckliga lönerna måst tagas i anspråk för att betäcka bristen. Servis-penningarne, ehuru ännu otillräckligare, lagas ej i beräkning, då de endast äro vilkorligt bestämde att i framtiden utgöras af städerne. Det lärer kunna med visshet antagas, att ett anständigt möbleradt rum, jemte sådane lägenheter som, enl. tariffen litt. B i InqvarteringsOrdningen af år 1841, böra åtfölja, icke kan i Götheborg erhållas under 20 R:dr r:mt och i landsorten 13J R:dr r:mt i månaden. Med anledn. häraf får jag äran föreslå, att R. St. täcktes förhöja den nu gällande inqvarterings-tariff till det belopp som hosgående tablå uptager, hvarvid anmärkes att andra och tredje klasserne, såsom egande rätt till lika stora lägenheter, äfven böra hafva lika stora inqvarterings-penningar, hvilket redan i många år varit brukligt i Götheborg. Anbålles om motionens remiss till StatsUtsk. Den 3 December, f. m. 45 Förslag till tariff hvarefter inqvarterings-penningar böra utgå till Garnisons-orterna utom Stockholm. oJ. ® ® — 5 (Jannson i (lö- theborg. Garnisonen i Landsorten. Klassiker as enligt 18A1 års inqvarlerings-ordning. 3’ Vi al! 5 11 » 5 ’ ' l'g en p: es 55 ^ P ST p -i g För korporaler och manskap föreslås ingen förhöjning då serskilte föreskrifter ålägga städerne att besörja deras inqvartering in natura. — Föreslås att denna tariff blir gällande från 1 Januari 1857. Begärdes på bordet. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. \ på 4 e. m.
F r i s k a och härdade voro den tidens växter; blommorna voro då ej af så många slag, men just därför blef eD hv.ir så mycket mer värderad! » Och så gaf hon en vink med de u t s t r ä c k t a gröna bladen åt de kringstående, nyuppkomna blommorna. Men alla gullvifvorna, violerna och de knoppande liljekonvaljerna hade så mycket bestyr med att få sin vårskrud i bä- sta skick, att de inte lade sippornas ord särdeles pä hjärtat. » Deras tid är ju i alla fall förbi, » sade de till hvarandra, under det att de tänkte på sin egen utveckling så mycket som möjligt. De smålogo, då de hörde talas om » den gamla goda tiden, » ty de visste väl, tyckte de, att vårsol och värme äro bättre an källossningens obehag. » I maj — se, då är r ä t t a tiden att lefva och blomma! » jublade de, täcka och ungdomsfriska. Men våren förgick, och sommaren kom. Björkarna stodo för längesedan fullöfvade, och snart voro de vilda rosenbuskarne i backen öfversållade af blommor. I en skuggig sluttning mot norr kvarstodo ännu några liljekonvaljestånd med vissnade blomstänglar, men efter gullvifvorna syntes k n a p p t något spår. » Sommaren är årets skönaste tid, » sade rosorna till blåklinten, som stod midt i hetaste solbaddet inne på odlingen strax bredvid, där dess klarblå dräkt tog sig dubbelt bra ut vid sidan af prästkragar och åkervallmo. » Det säga ni därför, att ni inte känt till våren, » sade de förtorkade konvaljerna, » — den ljufliga tid, då solens strålar ännu icke voro b r ä n n a n d e, utan deras värme mildrades af mången svalkande fläkt; det var en tid, som innebar oändligt mycket mer poesi! men det förstå inte nutidens örter. Nu ska ' allting vara sågrufligt hett, b e v a r s! — - — hett, så att man inte kan a n d a s.
Då Revisorerne derjemte, i anseende till’ Octrojens annalkande slut, funnit nödigt tillstyrka, att summan af DiscontRörelsen småningom inskränktes, förmodade de jemväl, såsom en följd deraf, att den betydliga Cassa, som hos Verkets Ombud i Stockholm behofvet ansetts påfordra, derefter torde kunna minskas Re-i - Rihs. St. Revisorers Berättelser. 2 9 Bevisorerne hade , med hemställan om decharge för år 1813, till Bolagets offentliga erkänsla anmält Directiouen, för en förvaltning,' öfver hvilken dess utmärkta framgång lemnade det högtidligaste loford. Vid den Revision af 1814 ars förvaltning,’ som under sednaste Riksdag tog sin början, och hvaruti Kammarherren Friherre Gyllenkrook, samt Handelsmännen S. J. Bager och J. B. Kock, å Bolagets vägnar, deltogo, erhöll Cornmissarien Brakel, såsom då å nyo utsedd till Bankens Ombud, BancoUtskottets föreskrift, att till Uta skottét meddela fullständig upplysning, så val angående den af honom förut anmärkte utlåning uti 3-procents-reverser, som ock rörande antalet och beloppet af de till vissa personer utgifne större Lån ; beskaffenheten af derföre ställde säkerheter; tiden , då en sådan utlåning tagit sin början, saint huruvida dermed jemväl på de sed.’ nare åren fortfarits? BancoUtskottet anmälte tillika hos Riksens Ständers Plena de fierehanda kännbara olägenheter, som från förstnämnde Utlånings-method vore oskiijaktige, och redan i högst betydlig mohn visat en förderflig verkan; men under yttrad öfvertygelse tillika, att yttersta försigtighet vid indragningen deraf vore nödvändig; hvilken in.' dragning Utskottet för dess del trodde böra sålun-1 da beredas, att, till en början, alia nya Lån uti Reverser inställdes, och Directionen deremot för Ortens lånebehof sökte använda den tillgång, sorn dels Creditivet i Riksens Ständers Bank och dels rättigheten till Låns upptagande af Private, kun - 30 Riks. St.
Och varder detta allt Riksens Höglofl. Ständers upplysta pröfning vördsamt under stal dt. Stockholm den 9 Juni 1823. Qio Eesv. och Ekon. Utsk. Betånkanden. Ankom den 14 Juli 1823. fjtldtande i frågan otn sättet af, och tidett för, Hammar skatt s-j ernet s utgörande. H öglofl. Ridderskapet och Adeln har till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterat Herr J. F. v. Schinkels derom gjorde motion : att Hammarskatten af Stångjerns-Bruken i Riket, hvilken, enligt Kongl. Kungörelsen af den 7 Juni 1820, bör, så vi. da den ej erlägges in natura, af Bruksegare ne lösas med silfver efter visse för Coursens bestämmande fastställde grunder, måtte, likasom före år 1820 en längre tid varit tillåtet, få efter Bruksegarnes godtfinnande antingen betalas med Bancosedlar efter den af Kongl. Kammaroch Bergs-Collegierna samt Kongl. Stats-Contoiret åsättande Taxa, ellerNlevereras med Stångjern in nata. ra, och i detta sistnämnde fall det vara Bruksegare tillåtet, att lemna Hammarskatten i 6 a 8 särskilda dimensioner och ej endast i 2:ne, såsom hittills varit brukligt, samt att tiden för Hammarskatts-jer. nets erläggande in natura måtte så vida blifva förändrad, att jernet finge på våg leve» Best). och Ekon. IJtsk. BetänkanÄen. Ött Veras när soto heldst, endast det skedde så tidigt, att våg-attesten blefve till Bergsfogden aflemnad innan sista uppbördsda* gen för Hammarskattens betalande med penningar.
Man vinner dervid först och främst den fördelen, att man, oberoende af den inhemska uplåningen, kan fortsätta arbetet, så att båda vägsträckningarne så snart som möjligt kunna blifva fullbordade. Men i och med detsamma man vinner detta, utestänger man ej tillfället till eu inhemsk belåning, derest konjunkturerna visa sig dertill gynsarama Det är redan vid gemensamma öfverläggningeu förordadt, att i stället för att binda Fullm. i RiksgäldsKoutoret genom några föreskrifter, det skulle lemnäs dem fritt att fakultativt, ifall under denna statsregleringsperiod genom gynsamma konjunkturer penningar kunde fås till godt pris, utgifva till försäljning inhemska obligationer. Mot detta belopp skulle sedan upköpas utländska och skulden således konverteras; och jag för min del tror att en sådan fakultativ uplåning inom landet skulle kunna hafva stor nytta med sig, men det belopp, hvartill sådan kan ske, kan naturligtvis ej nu bestämdt upgifvas. Det belopp, K. M:t föreslagit till jernvägarues fortsättande, utgör 25 millioner. Redan då K. M:ts propos. remitterades tili Utsk:t, höjde sig många röster för fullbordandet af JöuköpingFalköpingsbanan, hvarigenom ytterligare skulle behöfvas 2 millioner. På f. m. hafva vi hört att inom StatsUtsk:s RiksgäfdsAfdelning kostnaderna för Statens jernvägsbyggnader visserligen blifvit nedsatte till 23 mill.; men deremot förordats att för Boråsbanans byggande en låneförsträckning skulle ske till belopp af 2 mill. Vidare hafva inom samma afdelning vissa sympatier röjts för åtskilliga bansträckningar i Norrland; och man kan i så fall motse möjligheten att 27 mill. blir det belopp, vid hvilket R. St. stanna. Om nu 27 mili. uptagas, må det stå RiksgäldsKontoret fritt att inom landet uptaga hvad som fordras för att fylla detta belopp, så vida konjunkturerna visa sig fördelaktiga.
Sedan Bokhandlaren Holmberg, några år efter hans död, hade af dem utgifvit en såkallad ”tillökt och förbättrad” upplaga, men som i stället (fastän redigerad af en bland Lidners varmaste beundrare, Enbom) borde heta tillökt och förfuskad, erhölls omsider, genom Hammarskölds och Deléns försorg, en god330. Dess företal och ”biographiska anteckningar” äro af Hammarsköld. Utom sin Maka, efterlemnade Lidner jemväl en Dotter, Adelaide; född 1790; i sina spädaste år berömd af Thorild och Zibet för sin skönhet. Tidigt blef hon förevigad i sin faders sånger. Lidner älskade tänka sig möjligheten, att erhålla Thorild till måg; och skickade honom en dag, i den två-årigas namn, en ”Kärleksförklaring till Passionernas Skald”, skrifven (för att desto snarare beveka honom) på orimmade verser. Liknande sig vid Rachel och honom vid Jakob, uppmanade hon sin herde der: Slafva för mig och din sällhet, I en Författares kall! Lönen för fjorton års möda Väntar i sexton års famn. Nu har jag vår-rosens fägring, Då hon af majdaggen närs. Skulle jag denna förlora, Mister jag dock icke Dig. Du och mitt älskande hjerta Blifva min dyraste skatt: Ödet, ock tiden, ock döden Kunna ej bortröfva den. Vansklig är anletets fägring, Lika som purpurn i skyn; Evigt, som himmelens skönhet, Varar en känslofull själs. Måhända var det i anledning af denna förklaring, som Lidner började en af sina epistlar till Thorild med dessa ord: ”Ovärdige Complimenteur, som ej ids svara på en vacker flickas bref! Jag, Fader, svär, att aldrig hon skall blifva din hustru. Skrif en Elegi”!