Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St. Prot. 1850 f 1851. * Sami., i Aid., 2 Band., 19^Hd/t. 3 18 Stats •Utskottet» Utlåtande, N:o HO*. l:o Att Kongl. Maj:ts och kronans dispositionsrätt öfver do trenne åkerlyckor»»' genast öfverlåtes till församlingarne; 2:o att så länge det om skansjordarne nu afslutade arrendekontrakt är gällande,. eller till den 14 Mars 1856, församlingarne böra ansvara, att den till Kongl. Majit och Kronan för samma jordar utgående årliga arrendesumma af 63 tunnor span-mål, hälften råg och hälften korn, icke får förminskas med mera än 2 tunnor 30,5 kappar, som motsvarar arrendet för den vidd af 1 tunnland, 10 kappland, lyckan litt. £T upptager bland nämnde jordar; 3:o att den afgäld, hvarför de 3:ne åkerlyckorne äro på arrende öfverfåtne, utgår oafkortad till Kongl. Majit och Kronan intill slutet af det år, hvarunder Kongl. Maj:ts nådiga beslut om upplåtelsen utfärdas; 4:o att församlingarne må, för öfvertagandet och begagnandet af marken, genast eller före gällande arrendetids förlopp, ega att med arrendat or erne om afträdelse» öfverenskomma; och som afgifterne för ofvannämnde tre åkerlyckor icke uppgå sammanräknadt till högre belopp, än 25 rrdr 12 sk. årligen, hade koHegierne, med hänseende till det ändamål, hvarför jorden skulle komma att till församlingarne öfverlåtas, ansett mindre lämpligt att till Kronans fördel begagna församlingarnes anbud att för samma jord, i fall den varder för det uppgifna behofvet till dem upplåten, erlägga årlig afgift; hvadan kollegiernc underdånigst hemställt, att upplåtelsen måtte otan sådan ersättning beviljas.
T 11 gäldande af denna skuld äger likväl fonden tillgång, så väl uti de medel, som ännu uti landet äro utestående och till största delen böra inflyta, som älven uti d. n summa af 3S0 R:dr Banco, som sedermera influtit för försåld t maculatur af 18 9 och i8so årens Protocoller, jemte hvad för försålde Protocoller ännu kan inflyta, så att, då de återstående PleniP; otocollerne för så väl 1789 som 1810 och 1812 årens Riks. dagar, efter förloppet af den tid af år Högloflige Ridderskapet och Adeln utstakat , troligen varda såsom maculatur försa lide, Utskottet fönnodar, att Protocollstryckrrings - fondens skuld derigenom bör blifva till fullo gulden, och äfven något öfverskott uppkomma. I sammanhang härmed får dock Utskottet äran anmäla, att då första utbetalningen afdeinflutne medlen skulle verkställas, har RiddarhusDire ctionen den 20 November 1813 förordnat, att de till Riddarhus reparations-fonden influfne medel linge så om förskott till 1’rotocollstryckningen användas, emot det denne sednare fonden å sådane förskott borde erlägga ränta å 6 procent til! den förra. Om denna ränte-berak: liing skulle komma att äga rum, uppstode der: igenom säkerligen en brist uti Protocollstryckningsfonden j men då U-skottet för sin del ansett ränteberäkningen vara utan ändamål, e* när Protocollstrycknitigs-fonden säkerligen ej
Stundom deltog äfven i samtalet fru Orrberg, hvars rum gränsade till Irenes och alltid på aftonstunderne efter supén – de enda tider hon hade ledigt – plägade lätta sitt af hushållsbråk och näsvisa pigor uttröttade sinne med att för Irene utbreda sig dels öfver dessa, dels öfver tiderna i hennes ungdom, dels också öfver andra intressantare ämnen, ty fru Orrberg var icke alldeles obeläst och plägade ännu söndagseftermiddagarna läsa romaner, fast hon icke medhann särdeles många sidor i gången, så att en enda roman kunde räcka omtrent ett år eller så. – Du skall då ligga der i blåa kammaren, och helt ensam – sade Irene. – Tror du jag är rädd; när dörren är öppen emellan Fru Orrbergs kammare och din, och din och min. – Friherrinnans kammare, menar mamsell – sade fru Orrberg, som ville korrigera Stella för det hon sagt «min kammare.» Fru Orrberg var mycket mån om att det friherrliga husets värdighet togs i akt och var icke fullt ense med sig sjelf, huruvida hon skulle tycka om den stora förtroligheten emellan Irene och Stella. – Men vet du Stella, om sängkläderna der äro fuktiga ... du kan förkyla dig, goda Stella. Låt mig ligga der, jag tål mera än du. – Tror du det – svarade Stella småslugt – du minnes då inte de strapascher jag talat om för dig och huru jag slitit ondt. Jag är vanare vid sådant än du – tillade hon, icke utan en viss förmätenhet och belåtenhet med sina minnen, vid hvilka hon annars var rätt nedslagen. – Hvad skall det tjena till att dispytera om sådant. Är det icke bäst att fröken Irene ligger i sin vanliga säng med lilla fröken och mamsell Stella i den som åt henne blifvit tillredd. När jag haft bestyret, så behöfver ingen frukta för fuktiga sängkläder.
Då Chartae Sigillatae Bevillningen, efter i83o års Förordning, icke allenast uppgått till det vid nämnde års Stats-reglering beräknade belopp af 3oo,ooo R:dr, utan äfven leranat öfverskott; hafva Rikets Ständer, med bibehållande af de hufvudsakliga grunder, hvarpå i83o års Chartae Sigillatae Förordning hvilar, antagit denna Bevillningssumma att utgöra 320,000 R:dr Banco, hvartill komma 37,000 R:dr genom de såkallade sportlarnes upphörande inom E. K. M:s Cancellie, och desammas ingående till Kronan såsom Charta Sigillata, då hela Chartae Sigillatae-Bevillningen uppgår till357, 000 R:dr, i afseende på hvilken öfverflyttning Rikets Ständer i öfrigt i underdånighet åberopa deras serskildt derom aflåtne underdåniga skrifvelse af innevarande dag; Och få hos E. K. M. Rikets Ständer i underdånighet anhålla, det E. K. M. i Nåder läcktes låta förslaget till Författning om stämplade pappeis-afgiften, sedan detsamma, i afseende på deri förekommande ad - 55o Expeditions-TJtskotlets Förslag till und. Skrifvelse N.o 296. ministrativa föreskrifter, blifvit af E. K. M. i Nåder granskadt, till allmän efterrättelse kungöra. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 21 Februarii 1835. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 19 Febr. 1835. Preste-Ståndet den 19 — Borgo re-Standet den 19 — Bonde-Ståndet den 21 Rikets Ständers förslag till Förordning, angående stämplade pappers afgiften samt hvad vid controlen och uppbörden deraf bör iakttagas, uppgjordt i enlighet med de af Rikets Högl. Ständer i detta ämne fattade beslut. 1. §. Allmänt stadgande.
Ersättning tillKnekterotarne vid Westmanlands Regemente för anslagen, men bristande 10:de Spanmål 466: Skjutsfärds-Penninge-Ersättning till Rusthållare vid Lif-Regementets Husar-Corps 55: Dagsverks-ersättning till Strömsholms Stuteri-Inrättning 2,118: 10. l. Hingsthållning i Elfsborgs och Skaraborgs Län .. 341. 12. — Ersättning till Sala Bergslag för förmycket lefvererad Myntskatt 2,079: 35. 9. Ersättning till Wetenskaps-Akademien för anskaffande af nya Riks-Likare till bestämmande af Mått, Mål och Vigt 2,602: 36. 8. Ersättning för till Uddevalla Kurhus af Götheborgs Ränteri år 1819 förskjutne medel Ersättning för bristande Proste-Tunna i Westra Fernebo Contract 9: 6. — Ersättning för frånträdde löner genom den såkallade Extra Grufve-Hjelpens upphörande för åren 1833—34 115: 44. — Omkostnad för Nya Lag-Comiteen ■—•— Roterings-jemnkningskostnader 613: 7. 8. Odlingshjelp för Krono-Nybyggare 3,949; 3i: 8. I afseende på beskaffenheten af förestående anordningar, hafva Revisorerne funnit att desamma i allmänhet härröra, dels af kostnader, som varit nödige och skett i öfverensstämmelse med eller såsom följd af Rikets Ständers beslut eller underdåniga anmälanden, eller ock bort, på grund af gällande Författningar, bestridas, men hvartill medel ej varit anslagne; dels ock af brist uti påräknad Stats-Inkomst eller kostnad i och för uppbärandet af sådan inkomst.
N:o 90, ang:de regleringen af utgiflerne under Riksstatens INiondc hufvudlitel. Delta utlåt, företogs punktvis lill afgörande. lista punkten, «ng:de upförande af 3,000 r:dr under rubriken ”ersättning för mistade l <in c - in n c h ulin inga r ”, bland anslagen för pensions-stalerne. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Som R. o. Ad. återremitterat en del af utlåt. N:o 81 angide begrafningshjelpen, sä kan R. o. Ad. nu icke fatta något beslut i afseende på de summor Konungen ansett böra upföras för den begrafningshjelp, som Pensionskassorna böra åtnjuta, emedan den saken lärer blifva den lista punkten af utlåt. N:o 90; men som R. o. Ad. biföll den delen, som angick vakansoch liggetids-besparings-månaderue och det är i följd deraf som Utsk. föreslagit att 5,000 r:dr skulle upföras på 9:de hnfvudliteln såsom anslag lill Pensionsstalen under rubriken: ersättning för mistade löne-innehållningar, så anhåller jag om bifall lill denna punkt, i öfverensstämmelse med det beslut, som förut blifvit fattadt. Ifrågavar. punkt blef af R. o. Ad. bifallen. 2:dra punkten, ang:de ett frän 8:te hufvudtileln till det a 9:de hufvudtiteln för Amiralitets Krigsmans-kassan upförda anslag öfverflyttadt er sättning s-belopp af 3,000 r:dr för förlorade lastoch arm-penningar. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Jag kan ej påminna mig annat än alt R. o. Ad. återremitterat det betänk., som rörde ersättning till de serskikle pensionskassorne för begrafningshjelpen. Jag tror således att denna punkt bör läggas lill handhne. Frih. Palmstjerna:
Det saknar icke sin märkvärdighet, att anlednm till förevar:de förslag, en gengångare från 1840 års Riksdag, gifvits från R. o. Ad. och af en motionär, som, om jag ej bedrager mig, sjelf tillhör krigsmakten. R. o. Ad. bibehåller, nemi. för sig, undantagsrätten att i flere fall omedelbart dömas af HofR:ne, då deremot alla andra medborgareklasser lyda under de allmänna UnderDomstolarne; men det hörer icke till förev:de ämne, att undersöka i hvad mån detta undantag må lända till R. o. Ad:s verkliga förmån eller skada; det factum må dock här anmärkas, att några särskilta kunskaper icke erfordras för att döma öfver frälsemans rättsförhållanden, och pä dem tillämpa allmänna lagbud. Annorlunda är förhållandet med militärståndet — hvilket, såsom sådant, är för sin verksamhet underkastadt en alldeles särskild lagstiftning. — Det har så varit från uråldriga tider, och ingen militär med sakkännedom lärer kunna förneka nödvändigheten deraf äfven för framtiden. Förpligtelser af mångfaldig art äro alldeles egna för detta stånd, kalladt att i tider af yttre fara eller inre oro med lif och blod värna fosterlandets sjelfständighet och medborgares lagbundna frihet. I dessa förpligtelser, som, rätt upfattade, innebära högsta uttrycket af den sanna medborgerligheten, ligger så mycket af sjelfupoffring och hängifvenhet för allmänt väl, att de enskilta mångskiftande menskliga anlagen, äro de ock aldrig så goda, måste underkastas en strängt disciplinerando organisation, för att kunna bringas till punktligt och noggrannt fullgörande af hvarje särskild förrättning, hvilken ingår såsom vilkor och medel för det helas oförryckta och kraftfulla verksamhet. I viss mån gör sig väl detta disciplinens behof gällande inom all mensklig verksamhet, så väl i kommunen som statsmaschineriet. Men ju mera ögonblickets iakttagelser äro af framstående vigt, ju strängare måste också förpligtelserna dertill ordnas, inskärpas och handhafvas. Deraf den Den 4 A pr i i f. m. oändlighet af reglementen och detaljbestämmelser inom Arméen, som återfinnas i alla länder, äfven med de mest fria medborgerliga institutioner.
Hvad angår kostnaden för den nya skolbyggnadens uppförande, hvilken, enligt det uppgjorda kostnadsförslagel, skulle uppgå lill 36,500 R:dr, så enär, såsom af hithörande handlingar upplyses, mer än halfva antalet af lärjungar, som besöka skolan, tillhör den omkring Uddevalla stad liggande landsorten, samt, efter hvad Rikets Ständer jemväl nili em ta t, Stiftets bvggnadskassas tillgångar icke lära medgifva något bidrag lill nybyggnaden, synes Staten icke böra undandraga sig att med det belopp af 20,000 R:dr, som härtill blifvit begärdt, i kostnaden deltaga. Då emellertid den nu upprättade ritningen till nämnda byggnad icke blifvit af vederbörande embetsmyndighet granskad, och dessutom en ny ritning torde böra uppgöras, mera lämpad efter den utvidgning, skolan kommer alt erhålla, hafva Rikets Ständer, såsom bidrag till uppförande, efter behörigen granskad och godkänd ritning, af en ny, rymlig och ändamålsenlig skolhusbyggnad af slen i Uddevalla stad, beviljat, en summa af 20,000 R:dr R:mt, att i mån af behof utgå, med förbehåll, alt några kostnader lör byggnadens underhållande icke komma att drabba Statsverket. 23:o Beträdande jemväl föreslagna nya Läroverksoch gymnaslik-bvggnaden i Götheborg, hafva Rikets Ständer inhemta), att, efter upphörandet af den Tyska församlingens skola i Götheborg och den derstädes sednare inrättade Apologist-skolans sammanslagning med gymnasium och trivial-skola, nu ifrågavarande läroverksbyggnad blifvit, till följd af det betydligt ökade antalet lärjungar, alldeles otillräcklig i afseende såväl å rummens storlek, som dessas antal, så alt, då af de 7 egentliga läsrummen endast 4 vore någorlunda rymliga, det varit nödvändigt ali nästan hvarje termin låta vissa klasser byta rum, hvarförutan den s. k. festiviietssalen dagligen måst begagnas till läsrum för en klass och för öfrigt hade så inskränkt utrymme, alt lärjungarne der icke kunde hålla gemensamma bönestunder.
IB. 391 Bevillning, möter den i verkställigheten oberäknelige svårigheter, och den Capitalist, sorn nu ej är nog r dl i g och rättvis att ti ilata sia Gäldenär, vid Ränteliqvidtn , afdraga Bevillning*-procenten , utfinner lika lätt andra utvägar att undanhålla Staten den s mma. Capita listen bbr således alltid svår att träffa, och om man frängir den principen, att synbar förmögenhet hör till Staten skatta, med rättighet för den skuldsatte ägaren att godtgöra sig vid sin Räntefiqvid , skulle lätteligen Staten kunna gå miste 0111 dess högst nödige och påräknade Inkomster, och att tillåta en Jordägare, blott på egen uppgift om summariska beloppet af dess skuld, att undandraga sig Bevillning af dess Egendom skulle vara nästan detsamma, som om, i händelse af Bevillning på öfverflöd, man tillät dem, som borde betala för en dyrbar vagn, befria sig derifrån, för det han vore skyldig InköpsSumman. Att således Utskottets Betänkande må gillas och antagas, vågar jag för min dél tillstyrka, och tror, att det bör blifva möjeligt att finna en Författning, hvarigenom Capitalisten vid Ränte-liqvider skall förmås tillåta Gäldenären att tillbörligen af-j draga BevillningsProcenten, och såmedelst äfven utgöra sin Skatt till Staten. Friherre Anckarsvärd, Carl fiinric: Då jag anmälte mig att i detta ämne framställa mina tankar, hade Friherre Wirsén ännu icke yttrat sig, men sedan han nu på et.:, efter min öfvertygelse, så grundligt sätt ådagalagt fördelarne af de gällande Beviiiningsgiunder* 39* Den 24 Marttit fi. m. ue, Framför de i Utskottets Betänkande som alternativ föreslagne, dristar jag ej upptaga Högloflige Ridderskapets och Adelns tid med upprepande af meningar, åt hvilka Friherre Wirsén n dan lyckats att gifva en fullkomlig utveckling; jag finner således i denna del lör tn»g icke annat öfrigt, än att förena mig med hvad Friherre Wirsén anfört.
Om man iakttager någon återhållsamhet, är det äfven troligt, att vännerna norr och söder om Mälaren blifva mera ifriga, och derigenom kunde man kanske få åtminstone jorden gratis, i hvilket fäll det blefve en möjlighet att få jernväg pä båda sidor om denna sjö. Jag föreslår således att It. o. Ad. måtte, i likhet med Utsk:s förslag, besluta för banan från Götheborg genom Westergöthland och förbi Götha kanal 7,010,000, äfvensom för bangård och verk städer i Götheborg 465,000 Edr, eller tillsammans 8,075,000 Edr Ernt; men deremot ingenting för utförande af banan från Stockholm till Kathrineholm. Efter min tanka är den ställning vi intaga, då vi nu gå att fatta vårt beslut, att förlikna vid domarens. Det är frågan om en stor skuldsättning. Genom vårt beslut ålägga vi det skattdragande folket, nu och fortfarande, under en tid af 40 år, att betala den skuld vi ikläda oss. Emellan oss och en vanlig domare företer sig en skillnad i så måtto, att då den sednare ej kan döma någon att betala en skuld, utan att först låta gäldenären anföra, hvad han till sitt fredande derifrån har att andraga, så upträda vi deremot i den dubbla egenskapen af Svenska folkets ombud och domare. Det måste då vara så mycket mera af behofvet påkalladt, att vi noga undersöka, om vi besitta den förnämsta af de egenskaper, som bör ägas af domaren, för att vara viss om att kunna fälla ett oväldigt domslut, den nemligen, att vara fullkomligt ojäfvig. Som jäfsanledning mot domaren antager lagen det fall, då han kan sjelf hafva att vänta synnerlig nytta eller skada af den dom han går att fälla. Lagstiftaren har ansett äfven den mest redlige man kunna af ett sådant förhållande, mot fri vilja, hänföras till afvikelse från det rätta, och derföre är detta jäf gällande äfven för ledamöterne i Högsta Domstolen, ehuru sjelfva grundlagen lemnar visshet derom, att endast redlige män kunna blifva medlemmar deraf.
10,000; — 600 ft. piftoler 6,000: — 10 h 12 jerntåg 60,000: ed) fullborbanbc af 2:nc bocfor i (EarlScrona 150,000: tillfammanS 226,000: — men font bege anjfaffntngar od) arbeten, djura ntan tmifmel nöbmänbige, lifrcäl möjligen till en eller annan tib funna uppgjutaS, torbo ^ongl. 93iaj:t bcfamitia enbaft låta angifma: anfomntan» be bet på Stifers ©tänbcr, att, i ben nion tillgångar funna berebaS, jernmäl för begå föremål anroifa nöbige mebel, ()marigenom ©jö.-förfroareté fnarare fuHfomnanbe blifmer en gifmen od) be* jtämb fcljb.” "gör öfrigt cd) enär, feban kungsholms gägningS.-bpggnab bctpbligcn fortgribit, ange; lägenheten forbrat, att göra början meb beg begpefning, i brebb meb fjelfma gäftningS.-arbetct, har, bå någre färgtlbte mebel för betta arbete dittills icfe marit bemiljabe, l)är ofmgn, i fant; manl)ang meb förflaget om 3:bje ()nfmub titclnS reglering, blifmit i unberbånigljct , bet StifetS ©tänbcr måtte i 3tåber föregå», att för betta behof, för hvars närmare utrebanbe nö; bigc förberebanbe angaltcr rebatt äro anbefallbe, till en början angå en futnma af 100,000 9t;br, hmilfett fålcbeé l)är icfe upptages,* od) blifmer berföre angaget till utgifter för en gång tjär in (fränft til! ofraanberörbe belopp 455,000: broartill fommer för gpr och 23åf*inrättningcn . 170,000: tillfammanS 3t:br 625,000: att, förbclabc på 5 år, utgå.” ”©c [)är åberopabe görgag, utrcbtiingar och betänfanben bera i behörig orbnitig till ©tates Utgottct öfmcrlcmnaS.” ©tatS;9låbet, forn infåg angelägenheten od) ntittan af alla ofroatt uppräfnabc årliga utgifter, Ijsmgällöe lifmäl, meb hänggt till kongl. 93iaj:tS pttrabe
För tackjerns tillverkande fordras såsom man vet hufvudsakligast malm och kol. Hvad malmförråderue angar, så minskas de årligen, på samma gång som grufvornes tilltagande i djup fördyrar brytningsoch upfordrings-koslnaden. Bevisen härpå innefattas bland annat deruti, att i en provins, der jernhandleringen utgör en hufvudnäring, Wermland, mäste man förskaffa sig erforderlig malmtillgäng, förnämligast derigenom, all gråbergsvarpen omkring grufvorne genomletas, för att samla och tillgodogöra hvad de malmstuffer, som kunna finnas qvar efter den mindre noggranna skrädning, som i äldre lider ägde rum. I afseende på brännmaterialet, känner man af de motioner, som vid liksdagarne afgifvils, att våra skogar äro i starkt aftagande; på många ställen i Wermland betalas t. ex. ända lill fjorton r:dr för en stig kol. Under sådane förhållanden oell på det denna näring med fördel må kunna bedrifvas, fordras att afsätlningcn på stångjern är god och alt stångjernspriset är lämpadt efter omkostnaderue för detsammas tillverkning. Att nu så icke är, lärer bäst bevisas af det för hvar och 230 Den 8 Mars f. m. en kända förhållande, att, en mängd Bruksegendomar f n. äro till salu, men att köpare saknas; vore handteringen vinstgifvande, skulle nog kapitalisterne omfatta tillfället att göra deras kapitaler i denna väg fruktbärande. I öfrigt har jag för min del icke något emot, att den skrifvelse, som StatsUtsk. föreslagit, äfven till K. M. afgår, ty jag är öfvertygad att genom den utredning, som derigenom åsyftas, skola Ständerne få bekräftelse på de åsigter jag nu haft äran framställa. Hr Rosenblad har begärt återremiss derföre, att han anser, att, ifall,Ständerne komma att besluta fri export af tackjern och malm, på sätt han trodde förslag komma att göras afBevilln.- Utsk., skulle derigenom tackjernstillverkningen erhålla en så fördelaktig ställning, att den mer än väl kunde tåla en återgång till den fordna högre afgiften.
Jag ar skyldig att tro dessa 11rrs upgifter, och ber med anledn. deraf att få yttra några ord. Punkterna hafva visserligen af åtskilliga talare blifvit genomgångna, men icke förthy’ anser jag mig dock böra tillägga några ord rörande hvar och en af dem, för att visa, hvarföre jag anser dem icke vara af beskaffenhet utt kunna föranleda någon tillämpning af ifrågavide §. I första punkten anmärker Utsk. att tvenne Hofrättsledamöter, som vid sista Riksdagen tillika voro medlemmar af R. o. Ad., lingö behålla sina löneinkomster oafkortade under loppet af Riksdagen, då deremot en kammarskrifvare icke erhöll någon sådan förmån. Dehär redan af den förste talaren ådagalagdt att dessa tvenne Iiofrättsledamöter arbetade i Utsk. under hela Riksdagen, hvilket kammarskrifvaren icke gjorde. Jag linner det således hafva varit ganska rätt och ingalunda klandervårdt, att Regeringen handlat såsom här blifvit anmärkt. Beträffande andra punkten har Hr UtrikesStatsMinistem redan uptagit densamma till besvarande, och jag för min del tror att, om någon anm. emot anställandet af Norska embetsman i Utr.kabinettet skolat ega rum, så hade sådant bort r kc efter 10 6 § och icke efter den 107. Frih. Manderström har derjemte yttrat, att dessa tjenstemän icke äro upförde på ord. stat utan endast förordnade. Tredje punkten, som rörer tillsättandet af några embetsman inom KrigsDepit, har blifvit besvarad på ett, åtminstone för mig, tillfredsställande sätt. Ansvaret, derest något sådant skulle komma i fråga, drabbar i alla fall StatsRådets ledamöter, vare sig protokollerna utvisa att ärenderna blifvit af någon föredragande anmälda eller icke. Fjerde punkten, som egentligen innehåller att en machin blifvit inköpt för 10,0 00 rdr, oaktadt GenJPoststyrelsen ansett att den borde betalas med 6000 rdr, har äfvenledes blifvit besvarad.
Kollegium beviljade härefter Kling omsättning för 2,700 Rulr, mot 3:ne oncn/l/lA nniic-nnarc ^lrnlrlnKraf camt flir ^ finn R.dr. mot hvnotliek i oftabe - — 36 — rörde samtliga panter, i utbyte mot skuldsedlar, hvilka till betydligaste beloppet voro att betrakta såsom osäkra. Någon tid sedermera inkom Kling med de i mitt ofvannämnde memorial omförinäkla felande handlingar; hvarefter Advokatfiskals-embetet, i memorial den 30 Maj 1843, förklarade sig anse de sålunda i helt ingifna säkerhetshandlingar för närvarande ej innebära säkerhet för större summa, än de af Kling redan utbekomna 3,500 R.dr. Som emellertid Kling, under loppet af året, bos Kongl. Kollegium styrkte, att hans ifrågavarande fabriksegendom till större delen blifvit ånyo uppbyggd, samt att fästa egendomarne försäkrats mot brandskada för 12,758 R:dr 32 sk., medgafs honom ytterligare låneunderstöd till belopp af 5,000 R:dr, mot ofta omförinälda inteckningssäkerhet. Före slutet af år 1843, hade Kling åter upprest, enligt officiel! intyg, på de afbrända tomterna N:ris 192 och 193 och med de kontanta medel, han från Manufakturdiskonten nämnde år utbekommit, ett grundmuradt trevåningars stenhus för bedrifvande af sin klädesfabriks-rörelse, hvilken fastighet förklarades till storlek fullt motsvara den nedbrända fabriksbyggnaden; och under loppet af ar 1844 började han ånyo sin fabriksrörelse, hufvudsakligen med det understöd i fabriksredskap och maschinerier, som åtskilliga bland bans vänner, ömmande för Klings iråkade olyckliga belägenhet, med hustru och flera barn att försörja, lemnat honom till skänks, men hvilka, såsom icke nya då de gåfvos, saknade annat värde, än såsom användbara någon tid för oafbruten fabrikstillverkning.