Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den bestämda dagen är inne, och kamraterna hyckla ånger och förkrosselse, kasta sig på sina knän, bedja och bekänna sina småsynder. De stora akta de sig visligen för att bekänna. Men de spela den grofva komedien så skickligt, att lärarna föras bakom ljuset, och från den stunden stå de högt i gunst, medan de andre – de som vägrat hyckla – behandlas med hårdhet Vid fjorton år kommer han till universitetet som student, börjar läsa filosofi, finner nycklar till alla dogmerna och får en historisk blick på religionerna. Han ser hur de uppkommit: af fruktan och öfvertro. Vilden, som sårats af en pil, tror att ett okändt väsen velat straffa honom, och hans barnsliga fantasi skapar ett gudsbeläte, som han förkroppsligar i en träfigur, inför hvilken han rullar sig i stoftet, bedjande att såret måtte läkas. Jordskalf och pest och örlig – allt blir ansedt som straff af högre makter, och man utspekulerar religionen för att blidka de vredgade gudarna. – Han studerar läkarevetenskaperna och börjar se människan som resultat af naturens samverkande krafter. Liksom ett kråkägg genom rent inre nödvändighet alstrar en kråka och ett dufägg en dufva, så bli kanske också människorna af någon ännu okänd inre naturnödvändighet goda eller onda? Caligula finner lust i att göra ondt, och Titus har sin glädje af att göra godt, men ursprungligen voro kanske bådas själar lika hvarandra som hvita blad, fast lifvet skref det ena fullt af skurkstreck och det andra fullt af goda tankar? Af ett granfrö kan det omöjligt spira upp en björk, och af ett gökägg blir en gök, äfven om en dufva rufvar ut det. – Han dissekerar hundar, kattor, grodor och människor – och konstaterar en slående invärtes likhet, finner samma organ, som funktionera på ungefärligen samma sätt. Människan är den finaste och sinnrikaste af dessa lefvande maskiner, men han söker förgäfves spår efter själen, som skulle skilja henne från djuren; han granskar glandula pinealis under förstoringsglas, men upptäcker ingenting. Vid nitton år kreeras han till medicine doktor. Hans studier ha dock icke varit inskränkta till examensfacket.
Huru de genom dödsfall eller andra förhållanden uppkommande ledigheter bland Fullmäktige skola mellan Riksdagarne, när så fordras, genom nya val ersättas, är uti 69 § Riksdags-ordningen bestämdt. 4:o (motsvarar § 4.) Fullmäktige äro pligtige, att vid förvaltningen af Banken sorgfälligt ställa sig till efterrättelse ej mindre Rikets Grundlagar, än äfven de i afseende på Banko-verket särskildt utfärdade Lagar, Ordningar, Stadgar och Reglementen; börande Fullmäktige, vid tillträdandet af deras befattning, lifligen aflägga samt med sine namn underteckna följande ed: «Jag —, utsedd och förordnad att vara Fullmäktig i Rikets Ständers Bank, förpligtar mig härmedelst, att, vid denna mig anförtrodda befattning, ställa mig till noggrann ' efterrättelse så väl Rikets Grundlagar, som de för Banko-verket gällande Lagar, Ordningar, Stadgar och Reglementen, samt dolåt och förtegadt hålla hvad som rörer enskilde personers förhållanden till Banken eller i öfrigt vid förvaltningen kan förefalla af sådan beskaffenhet, att det, enligt Rikets Ständers beslut, tyst vara bör; så sannt mig Gud hjelpe till lif och själ.s 5:o (motsvarar § 5.) Fullmäktige böra hålla Banko-verket i den jemna och oafbrutna gång, som med ändamålet af denna inrättning och de af Rikets Ständer meddelade förordnanden öfverensstämmer, samt i enlighet dermed vidtaga de åtgärder, hvilka till befrämjande af verkets rätt, säkerhet och förmån finnas vara af nöden; och åligger det Fullmäktige att hafva noga tillsyn öfver orAiingens vidmakthållande inom verkets afdelningar. Utöfningen af nämnde åliggande må Fullmäktige sig emellan fördela på sätt dem bäst och lämpligast synes; dock äro de, en för alla och alla för en, ansvarige för den skada och förlust, som, ge - BankolJUlioUoi* Memorial, iV«i 77. 5 nom en eller flere Fullmäktiges försummelse härutinnan, Banken möjligen tillskyndas. Bankens Pappersbruk Tumba förvaltas, utan Under-styrelsens deltagande, af Fullmäktige samfäldt, under specielt inseende af en deras Ledamot.
Till följe af högst berörde Nådiga förord panden, får val Krigsnianhus-Cassan årligen vidkännas betydliga utgifter, hvilka, enär Cassans egentliga föremål är att med underhåll förse Gemenskapen af Arméen synas icke hafva bordt deruppå anvisas; Men, enär medlen alltid komma sådane personer till godo som för krigsmanshusInrättningen icke kunna anses fremmande, lärer härvid icke vara något vidare att ecitldra, dock» hemställer Utskottet, om icke Riksens Högloft' Ständer skulle finna lämpligt, hos Kongl. Maj: i underdånighet anhålla, att utom de redan gjor. de, någre andre dispositioner å Krigsmanhus-Fonden hädanefter icke måga egä rum, utan dea *78 Stati-Uukottets Betänkanden. »amma oförryckt användas för de behof» till hvilkas afhjelpande den från början varit ämnad» Vid granskningen äf 1818 års Cassa-Bok, har befunnits, att Cassans fordran hos Militie-Boitällsoch Passevolance-Cassorne, utgörande tillsammans 26,000 R:dr, blifvit uppförd bland behålningen till följande året 1819; äfven som det förekommit, att Krigsmanshus-Cassan, uti det vid 1820 års Hufvud-Bok fog ide sammandrag öfver Brigmanshusets skulder, är antecknad såsom fordringsegare för en Summa af 11,829 R;dr 25 sk. S rst., hvilka åter, uti sistnämnde års Cassa-Räkning, balanceras till år 1821, på följande sätt, nemi. Skuld till Militia BoställsCassan 11,800, Utelöpande Atestec 29, 25 ?. Och som berörde 26,000 Rtdr icke bordt bland Cassans Contanta behållning ingå, utan, jemte Cassans öfriga utlånte medel, under sådan tittell upptagas, samt, hvad beträffar de under ofvan omförmäldte 11,829.
Då drog Joas, Israels Konung, upp, och de besågo hvarannan, han och Amazia, Juda Konung, i BethSemes, som i Juda ligger. Men Juda vardt slagen för Israel, och flydde, hvar och en i sina hyddor. Och Joas, Israels Konung, grep Amazia, Joas son, Joahas sons, Juda Konung, i BethSemes, och förde honom till Jerusalem, och bröt muren neder i Jerusalem, allt ifrån Ephraims port intill hörnporten, fyrahundrade alnar långt. Och allt det guld och silfver, och all käril, som för handene voro i Guds hus när ObedEdom, och i fataburenom i Konungshusena, och barnen, tog han till pant med sig till Samarien. Och Amazia, Joas son, Juda Konung, lefde efter Joas, Joahas sons, Israels Konungs, död i femton år. Hvad nu mer af Amazia sägande är, både det första och det sista, si, det är skrifvet uti Juda och Israels Konungars bok. Och ifrå den tiden, att Amazia trädde ifrå Herranom, gjorde de ett förbund emot honom i Jerusalem; men han flydde till Lachis. Då sände de efter honom till Lachis, och dråpo honom der; Och förde honom med hästar, och begrofvo honom när sina fäder uti Juda stad. Då tog hele Juda folk Ussia, som var sexton åra gammal, och gjorde honom till Konung i hans faders Amazia stad. Han byggde Eloth, och lät det igenkomma till Juda, sedan Konungen afsomnad var med sina fäder. Sexton åra gammal var Ussia, då han Konung vardt, och regerade tu och femtio år i Jerusalem; hans moder het Jecholia af Jerusalem. Och han gjorde det Herranom väl behagade, såsom hans fader Amazia gjort hade. Och han sökte Gud, så länge Zacharia lefde, den läraren i Guds syner; och så länge han sökte Herren, lät honom Gud väl gå.
Herr Alfvén, lång och mager, med ett tåligt liksom ingräft drag kring munnen, höll på att konstmåla ett bord, och i det klara solskenet, som strömmade öfver det enrisbeströdda golfvet, satt en gulhvit katt och putsade sina tassar. Det enda ljud som hördes var klockans sakta: tick tack, tick tack! Jag hade inte varit inne i fem minuter, förr än jag tyckte, att hela världen med dess oro gled ifrån mig, långt, långt. Ja, det blef nästan en riktig plåga komma i håg, hvarför jag egentligen kommit hit. Men slutligen gjorde jag en ansträngning och lyckades få fram hvad jag hade på hjärtat. Herr Alfvén lyssnade under tystnad, men ett par gånger sköt blodet upp mot kinderna, som om det gällt behärska sig. »Nej», sa han till sist lugnt, »från sådan synd är jag, Gudi lof, kommen!» »Synd?» sa jag fogligt, för man blef foglig här inne vare sig man ville eller inte. »Tror värkligen herr Alfvén, att vår Herre tycker det är synd, att vi människor försöka roa oss litet i all oskuld? Han, som skapat allt så förunderligt vackert och skönt — måtte väl tillåta att » »Just därför, att Han skapat allt så förunderligt vackert och skönt, så är det också meningen att vi ska vara nöjda, och inte söka syndig fröjd och syndig glädje!» Hustrun böjde bifallande sitt vackra hufvud, dottern böjde bifallande sitt vackra hufvud, själfva katten sträckte ut sig i det varma solskenet och började spinna, som om den velat säga: »Rätt, alldeles rätt!» Jag teg, och sedan jag talt litet om andra saker, tog jag ett vänligt adjö och gick. Senare: Den plikttrogna pojken! Hvad såg jag nyss, när jag var i Thores rum? Jo, det fientliga slottet, som han målat färdigt sista natten, hängande på en vägg. Men hvad hjälper det! Jag har ingen gammal döf, och nu har Alma postmästare, »min dotter», till på köpet skickat återbud! Jag trotsar den argaste direktör att kunna spela utan trupp: jag ger tappt — fast nog kostar det på, det får jag lof att medge — kostar på mer än ord kan uttrycka — att behöfva ge vika för de där! Senare:
Stat upförde 24,000 R.d. till Högsalig Prins Carl Augusts Hof-Stat kun. na nu ingä i Hof. Stats Ansiaget till Hans Kongl Höghet nu warande Kron-Prinsen; men däriörutan skulle Stats. Utskottet alldeles icke kunna upgifwa annat sätt till ärhällande af de äterstäende 42,666 Rdr 32 ff. i Kron Prinsens Hof-StatS Summa, samt de öfrige omförmälte nya Stats-utgisterne, än att föreflä det all. wänna Bewillningen i lika mon öktes, om icke Stats-Utskottet förmodade att kunna fä gifwa anwisning pä den betydeliga besparing ä allmänna Jndragnings-Staten, hwilken upkommer i den stund Kongl. Maj.t täckes i Näder pä Pomersk Stat öfwerflytta eller Nädigst widtaga annan utwäg till Swenlka Stats. WerketS befriande frän de Pomerska Staterne, af hwilka Pomerske Ciwil Erpcctance Staten stär pä allmänna Indragnings Staten upförd till 8,816: 24. samt Pomerske Regementerne till. sammans i penningar till . 119,200: 6. och i Spannemäl med 5,140! Tunna som beräknad till nedsatt pris Den 29 September. 145 pris af Tre Rdr 16 sk. Tun nan belöper till i7,lZZ. Stats-Utskottet föranlätes fördenskull tillstyrka Riksens Högloft. Ständer, att hos Kongl. Maj.t i underdänighet anhälla, det Kongl. Maj.t, till »vinnande af det wigtiga ändamälet att icke nödgas taga tillflygt till BewiuningenS höjande, täcktes i Räder anbefalla desi StatSContoir, att ifrän allmänna Indragnings. Staten utesluta berörde Pomerska Staten, bwarigenvm tillräckelig fond upkommer för SiatsWerket att sjelft bestrida alla meranämde ökade Stats, utgifter. Tillika lära Riksens Högloft.
Krutbruk . Garfveri er Kalkugnar Metall-gjuteri Skedvattens-fabrik Lack-, Kimröksoch Terpentin-Fabrik Landsoch Härads-Allmänningar Krono-Skogar, Ädlare verk, upplåtnemot afgift Bomulls-spinneri Diverse personer, som ej höra till någon viss näring Malmköpings köping Hjul-fabrik Sterbhus, Testamenten, Gåfvor och Fidei-kommisser Frälse-Räntor dess räkning utarrende hafva besittningsrät inbegripne, under Skatte Summa Hemmantal. Bevillning. Uppskattad t värde. Efter Bevillnings-Förordningen. Efter lesta Art. Efter 2:ilra Art. Redr 16 16 16 — 27 10 Tionde och räntor af Bruk, Bergverk samt andra Yerk och Inrättningar. Pastorers. Kapellaners. Si. K. Frölivh. Johan Lagerbjelke. Till Berättelsen öfver Nyköpings Lån för åren 1848 — -1850. TAllEEiIi för Sfäderna Inom lyUoplnss Län för åren 184§-l§äO. Jord. IT i s „ a f Underhållna Kreatur. t. M s 2? i tl 1* a f/. i 2 iucuLldLKdDtlllll^ seudll Klereciets Underhåll. H B" Sp>■ 3 era CTQ O O g s 83 M O 3 s X 2 ss a « P 2 -3 a 31 0 a 3 0 Bruk, Man rf! fakturier, Qvarnar, Fabriker, m. m. Efter Bevillnings-Förordningen. och af Kostnad Kostnad för Städernas Diverse 3 S" Jord. Summa. Efter 2:dra Artikeln. Bränvins Bos tap sMantal Tionde Räntor nrrenueMedel. för KomminiKyrko r aiugiorsörjning. Skjuts. v agiianning. onera och allmänna Summa Statsbidrag. cjq P5 <S 83 i-j 5 S3 O. ~p Efter Usta Art. Jord, Hus, Tomter, Verk och Inrättningar. Borgerlig näring. Efter l 36.
ATELIER FÖR DAMTOILETTEN, 19 Tunnelg. Stockholm, rekommenderas i AKTIEBOLAGET benägen åtanke. Välkänd elegant CL snitt till moderata priser. Fina3 ste rekommendaGUSTAF ADOLFS TORG nr 14, tioner öfver hela landet. Förfråggodtgör å sparkasseräkning 6 %. ningar besvaras A hvarje bok kan lyftas intill kr. 1,000 i omgående. 2 månaden ntan särskild uppsägning. SVART, HVLTT och KULÖRT från 65 5RE till KR. 16: 45 p r meter — slät, randig, rutig, fasonerad, damast m. m. (cirka 240 olika kvalitéer och 2000 olika färger, mönster m. m.). Siden-Damast fr 9 0 öre-16,45 Bal-Siden fr. 65 öre — 16,45 Siden Basttyger pr robe » kr. 1,75 — 8,35 pr mtr. SIDEN-ARMURES, MONOPOLS, CRISTALLIQUES, MOIRE ANTIQUE, DUCHESSE, PRINCESSE, MOSCOVITE, MARCELLINES, siden till TÄCKEN och FLAGGOR m. m. PORTOOCH TULLFRITT TILL HEMMET. Profver och katalog omgående. Dubbelt porto till Schweiz. SYDSVENSKA Kredit-AktieBolaget, STOCKHOLM, FREDSGATAN 24. (Fonder kr. 4,315,000) DEPOSITION 5 % KAPITALRÄKNING ~ 5 % SPARKASSERÄKNING 5 % UPP&amp; ÄFSKRIFNING 3 % Sparkasseräkning RÄNTEGODTGÖRELSE 5 PROC. I landsorten boende torde hänvända sig direkt till banken. FÖRVARINGSFACK uthyras af AKTIEBOLAGET STOCKHOLMS HANDELSBANK 8 ARSENALSGATAN 8. HENNEBERGS SIDEN-FABRIK, (K. &amp; K. HOFLEVERANTÖR.) ZURICH.
1 sammanhang med högstberörda nådiga skrifvelse har Sammansatta Stats-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet till behandling förehaft åtskilliga inom Riks-stånden väckta motioner, öfver hvilka Utskottet nu får sig utlåta. 1:o. Hos Vällofl. Borgare-ståndet har Herr Bodell uti afgifvet memorial anfört, att det funnes ett län i riket, nemligen Norrbottens, som holle 60 mil i längd och 28 till 36 mil i bredd, hvars areal utgjorde 937 qvadratmil och således vore 139 qvadratmil större än provinserna Skåne, Halland. Blekinge. Bohus län, Dahlsland, Österoch Westergöthland, Småland, Öland och Gottland tillsammans, samt 30 qvadratmil större än provinserna Upland, Södermanland, Westmanland, Dalarne, Helsingland och Gestrikland äfven tillsammanstagna. Under några veckor om året vid midsommarsBih. titt Ii. St. Stats-. Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utskottels Utlåtande JU 31. tiden vakade solen hela natten öfver hälften af denna yta, medan den andra hälften saknade henne 1 å 1$ timme om dygnet. Härigenom framkallades en hastig och delvis yppig vegetation ända upp till den Norrska fjellkedjan. Genomskurna af majestätiska elfvar, strömmar och insjöar, en del synnerligt fiskrika, med ymniga odlingslägenheter och ett sundt klimat, väntade dessa ofantliga landsträckor på idoge kolonister och lofvade att belöna deras möda med helsa och trefnad, hvilka löften vissare uppfylldes, ju flere som åt dem sig betrodde, ty med hvarje nyodling och utdikning toges ett steg till luftstreckets förmildring. Motionären fästade derför Rikets Ständers uppmärksamhet på vigten deraf, att landsträckor af sådan vidd och beskaffenhet blefve upptagna af en sjelfständig befolkning. Fältet låge der öppet för en oberäknelig tillökning i rikets folknummer och med detsamma i dess politiska och materiela styrka.
Danaren af detta bör derföre äga största förmågan att bedömma och behandla, och i samma mån bör styrelsen med hela dess omfattning ligga sorn ett verktyg, med en lika otvungen sorn fri ledning i dess hand. Med ali den aktnmg jig hyser för hvarje kunnig och bi lig granskare fty tadlare bör jag ej förseställa mig) tvinga* jag att åberopa 753 Den 24 Februarii. ett enkelt roen sanningsfullt axiome, nemligen! att det »i. id är ett ofantligt svalg emellan veta och kunna, och att värdet och styrkan ligger i utöiningeo och icke i kunskapen. Jag anser det derföre mera än vådligt, att inblanda sig i detailler, till hvars omfång man icke kan sträcka en ny skapdnde iörmågaj utan häldre med fullt förtroende till den store Konungsliga Befäl ha iva rens omisskänneliga talenter och nitälskan för nationens ära och väl, lenina ett fritt och oklanderligt val af de rnesurer som till Arméens organisation och Rikets försvar synas honom bäst passande hvilket allt jag i anledning af det förevarande ämnet trodt mig böra yttra, och anhåller i ödmjukhet att dessa mina anmärkningar måtte få åtfölja Hetr Montgommeries och Herr von Franckens motioner. Bilagor till PleniProtocollet för d. 24 Februarii, eftermiddagen. N:o 1, Herr Toll, Florus: Den öfverklagade allmänna nöd, till hvars Den 24 Februarii. 759 afhjelpande det vore önskeligt man lika myc;; két bidrog genom verksamhet som ordande, är efter min tanke icke så stor och så allmän, som densamma föregifves vara. Flere välsignade spannemålsår hafva efter hvarandra uppfyllt våra magaziner, så att äfven utskeppning af spannemål ägt rum, och då menniskan äger mat och kläder, så är det orätt att klaga öfver stor nöd och elände. Men till en annan punct: Brtfi på penningar.
Här gå nu dessa hyggliga unga herrar och skrifva böcker om den saken och veta icke, att somliga människor ha geni för erotik, som andra ha geni för musik eller mekanik, och att för dessa erotiskt geniala blir kärleken lifssaken, för andra människor blott episoder. Och vanligen går det så – enligt Darwins teorier är det ju naturligt – att den erotiska genialiteten förälskar sig i den erotiska stupiditeten – det är just detta, som är ett af lifvets allra mest invecklade problem – och dessa gossar ha inte sett det en gång! Men är det något område, där äfven en alldeles dum kvinna är mer klok än en kvick man, så är det i alla frågor som röra kärleken, och när jag var sex år och hade min första kärlek till en student, en stor, stum kärlek, som jag bara berättade för de båda stenlejonen i min morfars trädgård – redan då var jag mera inslipad (slug) i den saken än dessa unga herrar!» A. Ch. Leffler åhörde leende den ström af vältalighet, som ännu länge brusade, tills den slutligen, med en i deras skämt mycket vanlig vändning, riktades mot »den nedriga Anne Charlotte», som kastat handsken, men lät Sonja föra striden! Förhållandet var emellertid det, att Anne Charlotte, lika litet som någon annan, nändes afbryta Sonja när denna kom i farten; hon var om hvartannat så djup, så sprudlande humoristisk, så lyriskt hänförande, så klart skildrande, att man endast lyssnade. Anne Charlotte, med den naiva godtrogenhet, som var ett af hennes största behag, tog ofta Sonjas skämt till hälften på allvar – hvilket genast gaf anledning till ny munterhet. Allra mest njöt Sonja af att, med sin psykologiskt geniala intuition, konstruera fram en personlighet, ett öde ur ett intet, en åtbörd, ett tonfall. Det var ingen af hennes andliga egendomligheter, som mer väckte A. Ch. Lefflers beundran. Anekdoten belyser bättre än påståendet och här skall därför anföras ett exempel. En, för sitt lands utveckling nu mycket verksam, polska var en gång reskamrat med Sonja Kovalevsky, som inledde ett samtal och frågade polskan om hennes planer. Sedan denna meddelat dem, sade Sonja: »De komma att lyckas Er.
Då således, på grund af hvad nu blifvit sagdt, ifrågavarande sammandrag i sitt närvarande skick ingalunda kan oförändradt publiceras för att till allmän efterrättelse lända, utan är för det åsyftade ändamålet i flera afseenden otjenligt; så vågar jag vördsamligen föreslå, att Rikets Höglofliga Ständer må hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det måtte Kongl. Majit täckas, i stället för nu mera obrukbara sammandrag, låta författa ett nytt, upptagande alla de författningar, Motioner i Presle-Ståndet 1865. 163 hvilkas årliga kungörande på lämpligt sätt Kongl. Majit kunde i nåder pröfva nödigt; äfvensom att. så ofta någon eller några af dessa författningar antingen upphört att vara gällande eller blifvit ersatta af andra, ett nytt sammandrag måtte, utan afvaktan af någon Rikets Ständers underdåniga skrifvelse i ämnet, ofördröjligen författas och utgifvas. Om remiss till vederbörligt Utskott vågar jag äfvenledes vördsamt anhålla. Stockholm den 15 November 1865. A. N. Schmidt. Äf Kontraktsprosten ScllUlidt; Om användning af fyrktalet såsom röstberäkningssätt vid prestval samt vid tillsättandet af folkskolelärare, orgelnist, klockare och annan kyrkobetjening. De vid sistlidne riksdag afgifna motioner, med syfte att fyrktalssättningen, sådan den nu och framdeles blifver föreskrifven, må förklaras gällande äfven vid omröstning till återbesättande af presterliga lägenheter, kunde icke, såsom kändt är, på grund af de skäl, som i Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets betänkande N:o 25 anföras, vinna Rikets Höglofliga Ständers bifall.
Palmstjerna blifvit framstäldt, alldenstund det i min tanka innefattar en verklig förbättring af hvad Ulsk. föreslagit. Ofvergår jag nu till formen, så ehuru jag fruktar att frågan kommer att förfalla, då 2:ne Stånd redan hafva densamma afslagit, anser jag likväl ingalunda likgilltigt, alt 2:ne Stånd afgifva en opinionsyttring i motsatt riktning, helst verkställigheten helt och hållet är beroende af den andra statsmakten. Jag yrkar sålunda bifall till § med det af Frih. Palmstjerna omnämnda tillägg. Frih. Cederström: Det bör icke kunna af någon misskännas, att districtbanker för ett land äro af stor nytta; men annat är districtbanker, och annat är privatbanker, sädane vi dem hafva. Jag är långt ifrån alt icke vilja tillstyrka inrättandet af districtbanker ; men jag tillstyrker icke forlgående på en bana, der man skall få privata personers sedlar gående i bredd med Rikets mynt. Detta tillstyrker jag aldrig, såsom varande af den yttersta våda för landet. Det sämre myntet skall alltid uttränga det bättre, och detta förorsakar blott oreda. Deremot om Banken öfvertager privalbankernes rörelse och på ännu flere ställen än å dem, der sådane banker för närvarande finnas, etablerar lånecontor och upprättar uppoch afskrifningsräkningar samt lemnar creditiver för productiva företag, sä blifver Statens behof hulpet. Jag hade just derföre önskat, att denna § skulle af R. o. Ad. blifva afslagen, på det att R. o. Ad. vid föredragning af den 57 § måtte finna nödvändigheten af att vidtaga så bestämda beslut, att någon farhåga för Bankens öfvertagande af privatbankernes rörelse icke kunde uppstå, samt att ordnandet af de districtbanker, hvilka böra i Sverige inrättas, kunde inträffa vid den tid, då privatbankernas nu gällande octrojer upphöra. Att frågan ronde denna 56 §, då 2:ne Stånd densamma afslagit, äfven om R. o. Ad. nu skulle bi9 H, 59 466 Ben 16 April e. m. falla den, är förfallen, derom torde vid närmare eftertanke någon tvekan icke böra uppslå.
Om det skulle åsyftas, funnes det redan uti den af Herr von Schulzenheim citerade §., att man i Sterbhus äger återfordra der befintlige Statens handlingar. Min motion innehåller endast att, vid utförsel frän Riketj icke alltid, men om HofCancelleren funne omständigheterne dertill föranleda, lian skulle äga att göra pretention på handlingarne. Jag har velat uppdraga en skillnad emellan delta och förskingringen af allmänna papper, hvarom redan finnes stadgadt; och jag har trott, att man på detta administrativa sätt lättare kunde vinna ändamålet. Det beter i Kongl. Brefvet den 3 Maij 1782: Den som af publika documenter och handlingar utur Rikets Collegier något borttager, eller uppsåtligen förskingrar och föryttrar, skall blifva ansedd såsom tjuf. Detta vore obehörigt att vilja tillämpa vid de fall, dem motionen afser. En annan Förordning af 1 y35 säger: De, som kunna uppfinna sådane gamla handlingar och skrifter, hvaraf Historien och Antiquiteterna något ljus eller Riket någon heder kan tillflyta, skola sådant angifva och derföre hafva att njuta skälig vedergällning, efter handlingarnes värde. Också innehåller min motion, att HofCancelleren efter omständigheterne , emot betalning eller dessförutan, bör söka återförskaffa sådane handlingar. I afseende pu den särskilta Tull - 20* Den 3o Mars f. m. bevakning, hvarom Herr von Schulzenheim talat, alldeles på sätt man redan läst i Stockholms Tidning för i dag, tror jag ej, att den är behöflig, då motionen innehåller att den åtgärd jag föreslagit, skulle vidtagas endast vid de tillfällen, då det är anledning att förmoda, det några Statens handlingar utföras ur Riket. Herr von Schulzenheim: Jag skulle förmoda, att äganderätt till handlingar, likasom till allt annat, kan genom häfd förvärfvas.