Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uttk:s Memorial N:o 51, rande Konungens person eller gerningar, *’lifvets förlust eller fängelse a fästningpd ”längre eller korrtare tid, alltefter förbrytelsens beskaffenhetI min tanka hade straffbestämningen bort hänvisas till Allmän Lag, helst ett brott väl icke bör straflas annorlunda, åtminstone icke lindrigare, derföre att det blifvit begånget i tryck, och således med vida mer besinning, samt med vida mer utbredd och varaktig verkan, än då det skett i flyktigt tal. Om för öfrigt något särskilt straff här skulle utsättas; så borde åtminstone den korrtaste och längsta fängelsetiden bestämmas, på det Domaren måtte hafva någon ledning vid bemälte tids afmätning. I 10 §. 5 Mom. föreslår Utskottet lika.' ledes, att >'lasteligt yttrande om Konungens "Gemål, Drottningen , eller om Rikets be, fstämda T hr 011 följ ar ef skulle straffas ”med ”fängelse å fästning på längre eller korr’’tare tid, efter beskaffenheten”. — Äfven här hade den korrtaste och längsta fängelsetiden bort utsättas, af samma skäl, som nyss lörut blifvit anfördt. / stället för att, såsom TJtskottcl gjort vid straff 'b es tärn in els erna i 5 §, 4 Moni, 4 /. 7 Morn., 10 $, i, q,8 och 10 Mom. samt 10 /. 7 Moni., åberopa en bestämd fl. af Allmänna Lagen , hade , i min tanka, Bil. till Constit. Uisk:s Memorial N:o 51, §3 hänvisning endast bort gifvas till allmän Lag, utan upgift af någon viss /. — Mina skäl äro i korrthet följande: Om vår nu varande Allmänna Lag ändras; så komma citationerna icke längre att passa; och då skulle antingen 5 år gå förbi, innan Tryckfrihetsförordningen kunne ändras efter den nya Lagen, och tryckfrihetsbrotten emedlertid blifva strafflösa, i brist på Lagbud, eller ock den nya Lagens antagande uppskjutas i 5 år, endast för att lemna Tryckfrihetsförordningen tid att kunna i förändringen medfölja.
Under den 19 December 1844 nådig skrifvelse till Styrelsen öfver fängelser och arbetsinrättningar i riket afla ten, med befallning om verkställighet af ifrågavarande afskrifning. 14:o af den 18 December 1844, angående bestämmande af viss lid, hvarifrån den i Kongl. Förordningen den 13 Juni 1800 bestämda preskriptionstid för fordringars utsökande räknas rnå (49). Kongl. Majit har ej lemna! bifall till Rikets Ständers förslag; hvarom underrättelse blifvit meddelad Ständerna å rikssalen den 19 Maj 1845. 2Sm af den 18 December 1844, angående förtydligande af de i lag och särskilda författningar innefattade bestämmelser af straffet för inbrottsstöld (50). Kongl. Majit har ej lemnal bifall till Rikets Ständers förslag; hvarom underrättelse blifvit meddelad Ständerna å rikssalen den 19 Maj 1845. Bil. till S. St. Justitie-ombudsmans Embetsberättelse den 15 Nov. 1847. 3 16:o af deri 18 December 1844, angående granskning af de i Statsrådet förda protokoll (52). 1844 den 28 December i Statsrådet anmäld. Skrifvelsen lagd till handlingarne. ty.-o af den 11 Januari 1845, angående ytterligare kontroller öfver vissa föreskrifters efterlefnad inom Katolska församlingen i riket (53). Första punkten af Rikets Ständers förslag, angående lysning lill äktenskap emellan personer, af hvilka den ena tillhör Luthersk församling och den andra tillhör annan Kristen trosbekännelse, af Kongl. Maj:t bifallen, samt Förordning utfärdad den 19 Januari 1847.
De ofta nog inträffade strandningar af fartyg, lastade med dessa artiklar, hvilka till lindriga pris på auktioner blifva försålde, torde i sin mån hafva bidragit till att minska hågen för denna odling. Humlan, 9 Humlan, som hur växer, är af utmärkt god beskaffenhet, och torde afkastningen, då årsväxten deraf är ymnig, vara tillräcklig för landets behof. Efter erhållne anslag till humleodlingens utvidgning hafva från Baijern införskrifvits 3:ne humleodlare och en större mängd humlerötter, hvilka fördelats till jordbrukare i åtskilliga trakter af Länet, hvarförutan ock några enskilde på egen bekostnad anlagt större planteringar af Baijersk humla. Afkastmngen har ett och annat år varit god; men förlidet år inträffade nästan allmän missväxt, föranledd, såsom man tror, af den kalla våren och för-sommaren, som icke gåfvo nog värme för humlans utbildning och mognad. Framtiden skall visa, huruvida odlingen, som omfattats med mycken ifver, vill löna sig. Plantering af fruktträd och odling af trädgårdsväxter har icke under de sednare åren tilltagit; dock är att anmärka att få hemmansdelar och bebyggda lägenheter linnas, som icke äga en liten trädgård med grönsaker, bärbuskar och några fruktträd; med mångfaldiga blommor är hvarje trädgårdstäppa prydd. Senap odlas tillräckligt för behofvet och torde vara den busta som i Sverige växer. I Wisby, äfvensom på några ställen på landet, finnas valnötträd, som under varma somrar gifva ymnig'frukt, deraf en del afsättes på Stockholm. Mullbärsträd finnas äfven i Wisby och bära ymnigt, men bären mogna i mängd endast under varma och torra somrar. Af mycket regn mögla de på träden. Sällskapets för silkesodlingens befrämjande bemödanden att här införa hvita mullbärsträdet hafva med mycken verksamhet fortgått. Sällskapet har å dess för mullbärs-planteringar vulbelägna åker inom stadens murar af 1 ^ Tunn.land låtit plantera och väl vårda flera tusende telningar, som nu äro i full växtlighet. 1854, det gynnsammaste året för silkesodling, lemnades härifrån till sällskapet 54 { & coconger.
Åkerhjelm, ”att ”rättigheten att tillverka bränvin, bör såsom hittills, enl. 2 § af ”nu gällande bränvinsbrännings-förordning vara fästad vid jorden”, det andra af Hr Estenberg, innehållande: ”Bränvin må icke till verkas eller försäljas af en hvar, utan endast af dero som för teck”niska eller kemiska behofver fält privilegium dertill, och skola vid ”dessa privilegierade kemiska och tekniska spritfabriker och försalj”ningsställen noga kontroller iakttagas, pä det bränvinsbränning och ”försäljning icke må hädanefter blifva missbrukadt till fyllerilastens ”befrämjande”; och det tredje af Gr. Mörner, hvars förslag väl af honom framstäldes under yrkande af ålerremiss, men sedan blifvit uptaget af andre talare med yrkande att del nu mätte bifallas, och hvilket var sålydande: ”Bränvin må, pä landet och i stad, tillver”kas af en hvar, som antingen är enl. författningarne berättigad att ”idka fabriksrörelse eller ock eger eller innehar i mantal satt jord”; dertill Frih. Baab föreslagit det tillägg att efter orden i mantal salt skulle införas, eller ”serskildt skattlagd”; och slutligen hade Hr Cederschiöld yrkat ålerremiss. Hr Cederschiöld: Anledn. hvarföre jag begärde återremiss, var den, att Hrr von Hartmansdorff och von Koch föreslaget tillägg uti §:n, men som jag nu linner, att tilläggen skola göras i 3 §, afslår jag från mitt yrkande och förenar mig med Gr. Mörner. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof: Mot Frih. Raabs för slag har jag så mycket mindre något att erinra, som jag endast framstälde mitt förslag, såsom en ungefärlig ordalydelse af det blifvande förslaget. Gr. Lagerbjelke: Afven jag instämmer i anhållan att Frih. Raabs tillägg måtte införas i Gr. Mörners förslag och sålunda blifva föremål för Propos. Frih. Stjernstedt, Aug. Wilh.: Äfven jag får förena mig i anhållan om bifall lill Frih. Raabs förslag. Hr Hård:
Denna undersökning, hvilken, i händelse af missnöje med Landtmätarens och gode mäns utlåtande, bör af EgodelningsRätten pröfvas, synes, så-vidt möjligt är, böra förebygga missbruk med rättigheten till skiftes erhållande, hvilken rättighet, efter Utskottens tanka, icke utan orättvisa kan jordegare fråntagas. Utskotten tillstyrka, att 3 §. i förevarande Cap. må oförändrad bibehållas. 2 Cap. 2 §. jemförd med Kongl. Förordningen den g Junii i832: af Jan Peter Jansson från Stockholms Län: att innehållet af denna §. vore ett intrång i egande-rätten, och således borde ur Författningen utgå, eller åtminstone på det sätt ändras, att skogen finge begagnas till försäljning för hemmansräntors och andra ulskylders betalande. Vid sistförflutne Riksdag, då enahanda anmärkning mot förevarande §. framställdes, yttrade sig Utskotten derom på följande sätt: ”Utskotten få upplysa, att stadgandet i denna §., hvilket står i den fullkomligaste öfverensstämmelse med föreskrifterne i 10 Cap. 6 §. Byggn. Balken, n5 Cap. 10 §. Rättegångs-Balken samt 8 Cap. 6 §. Utsöknings-Balken, är en nästan ordagrann afskrift af sista Mom. i 7g §. af 1783 års Storskiftes-Stadga. Efter Utskottens tanka är ett sådant stadgande ovilkorligen nödvändigt för att förekomma, det icke någon delegare må kunna, under det skiftes-verkställigheten pågår, företaga sig att förstöra den gemensamma skogstillgången. Delta stadgande har sålunda till föremål att freda, men ej att kränka eganderätten, hvadan Utskotten anse anmärkningarne deremot böra lemnäs utan afseende.” Nuvarande Utskott, som instämma i de här yttrade åsigter, anse sig således böra tillstyrka, att Jan Peter Janssons framställde förslag må nian afseende lemnäs. \ ; 8 Lagsamt Allm. Beseoch Oecon.-Utsk'.s Betänkande JV'.o 21' 4 Cap. 2 §.
Yärdering skall förrättas å landet af ordförande i kommunalnämnd och i stad af sundhetsnämnds ordförande eller, i händelse af förfall för ordförande, af någon utaf honom utsedd ledamot af sådan nämnd, jemte den i orten anställde eller särskildt förordnade djurläkare och en af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande bland församlingens medlemmar utsedd person. 6:o. För rättigheten att undfå ersättning för kreatur, som i följd af föreskrifterna i punkterna 1 och 2 blifvit dödadt, skall egaren, då kreatur insjuknat, derom ofördröjligen göra anmälan hos någon af värderingsmännen. Sedan den, hos hvilken sådan anmälan blifvit gjord, tillkallat de öfrige värderingsmännen, skola de genast begifva sig till stället. Finnes, vid då företagen besigtning, sjukt kreatur vara af boskapspest angripet, skall värdering anställas ej mindre å sådant kreatur, än ock å de kreatur, som, på sätt stadgadt är, böra dödas; hvarefter skriftligt intyg om kreaturens dödande och det värde, hvarje sålunda dödadt krea - 6 Stats-Utslcottets Utlåtande N:o 57. tur blifvit åsatt, skall af värderingsmännen, innan de från stället sig begifva, djuregaren meddelas. 7:o. Äro värderingsman förhindrade att så skyndsamt, som erfordras, sig inställa, skall egaren icke destomindre låta hvarje af ifrågavarande sjukdom angripet kreatur döda, samt för sådant kreatur vara till ersättning berättigad, derest värderingsmännen, vid sedermera skeende besigtning och värdering, intyga att åtgärden blifvit på grund af hvad ofvan stadgadt är vidtagen. 8:o. Då sådant betyg, som i punkterna 6 och 7 sägs, bos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande företes, skall till egaren af dödadt kreatur utbetalas den ersättning, hvartill han enligt nu stadgade grunder kan vara berättigad. Djurläkare åligger att inom det honom af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande anvisade, för boskapspest misstänkta område tid efter annan anställa undersökning för att utröna om sjukt kreatur der finnes. 10:o.
Att Svenska odalmannens egande-rätt till den jord lian innehade urspiungligen var obegränsad, är en välbekant sanning, men tyvärr är det lika sannt, att denna rätt under tidernas lopp fått erfara många och svåra inskränkningar. Bland de mest framstående af sådana inskränkningar må här nämnas, det egentligen under Wasa-Konungarne uppkomna och genom Palne Eriksson Rosenstråles, den 50 Juni 1587, ”drömde undervisning”, stadgade anspråk på Kronans egande-rätt till all samfälld mark m. m.; särdeles som detta anspråk sträckt sitt inflytande ända till våra dagar och fortfarande gör sig gällande i så många bland jord-innehafvarens lefnadsförhållanden. Att ett dylikt anspråk, ehuru af samtiden lifligt motsagt, kunde vinna framgång, ja, till och med göra sig gällande såsom lag, låter endast förklara sig af då varande tiders oro inom samhället jemte allmogens okunnighet om, så väl rälta betydelsen som slutliga följden af detsamma. Bland de många olägenheter, hvilka härflyta från berörde förhållande var landskapernas, häradernas, socknarnes, ja, byars och hemmans beröfvande af en mängd skogsmark, som anslogs än hit och än dit, hufvudsakligast tili bergsrörelsen, hvarjemte det åstadkom inskränkning af de fleste jordinnehafvares dispositions-rätt öfver deras lör sjelfegande hemmans skogar; hvilket allt väckte både oro och bekymmer hos allmogen, som dock, genom beständiga klagomål och upprepade böner om rättelse, slutligen genom 1789 års Förordning, hvilkens föreskrifter öfverfördes i 1805 års Skogsordning, öfver kronoskatte-hemman erhöll lika dispositionsoch egande-rätt, som förut varit beviljad innehafvare af frälsehemman.
Jag, för min del, skulle anse det som en den oförsvarligaste gerning, om jag på mine medborgares Bekostnad skulle tillstyrka en enda skillings ytterligare bidrag till Götha Canal, då intet hopp mera återstår, att Staten någonsin kan få ett enda öre af räntan på sine redan förskjutne medel, långt mindre sjelfva Capitalerna, oberäknadt de ärlige dryga, permanenta, utbetalningarne och förlusterne, hvilka jag här ofvan uppgifvit. Hade händelserne med Götha Canal tilldragit sig på iy5o-taletj så tror jag icke, att den tidens Ständer skulle så öfverseende och ädelmodigt behandlat saken; likasom jag icke eller tror, att de Görlziska mynttecknen varit så förderflige som man ansåg dem. Jag får derföre vördsamt tillstyrka proposition till bifall å Statsoch BancoUtskottens i det förevarande ämnet afgifne Utlåtande; men i den oförmodade händelse, att återremiss beslutas, anhåller jag, att detta anförande må få åtfölja återremissen. flans Eoccellence Herr Grefven och LandtMarskalken tillkänuagaf, att plenum Den 26 Mars f. ru. 59 komme klockan | till 6 i eftermiddag alt fortsättas. Friherre Anckar swärd, Carl Henrik: Jag hade önskat, att vi i dag kunnat hålla oss inom gränsorne af Statsoch BancoUtskottens Utlåtande, eller att vi blott lill behandling företagit, huruvida lämpligt vore, att Rikets Ständer i förväg bevilja det begärde förskottet af 100,000 R:dr B:co, innan hufvudfrågan om begärdt biträde för Götha Canal kan beviljas. Men då fråsan nu i sin helhet blifvit behandlad, då man fullständigt vidrört hufvudfrågan, huruvida Rikets Ständer böra lemna det begärde bidraget af 807,594 R-'dr B:co, utbeder jag mig Ridderskapets och Adelns tillåtelse, att yttra min öfvertygelse i ämnet.
Förutnämnde diplom fordras såsom villkor för admission uti några ministerier, t. ex Ministére des affaires Etrangéres, Ministére de la Justiee och Ministére de /’Instruction publique. Det må härmed nämnas, att förutskrifne lärdomsgrader på långt när ej motsvara vår magister-examen, utan ernås på halfva, ja tredjedels väg lill nämnde grad i Sverige, och t. o. m. mycket lättare än vår kansli-examen. Således fordras ej något långvarigt akademiskt studium. För att beredas till examen, som allägges inför komitén, kan sådant ske i hvilken skola som helst, emedan dertill fordras: l:o En composition, skrifven i examens-rummet öfver ett gifvet ämne; 2:o Vacker handskrift; 3:o Att diktera korrekt; 4:o Att väl kopiera förslager och tabeller; och 5:o kännedom i grammairen, arithmelik samt Fransk geographie och historia. Sedan lön erhållits, utgör, den uti de flesta ministerier: 1 :a klassen 1,500 francs; 2:a d:o 1,800 fr.; 3:dje d:o 2,100 fr. (omkr. 750 å 900 och 1,050 r:dr b:co); Men uti Administration des Eaux et Foréts utgör l:a klassen 1,200 fr.; 2:a d:o 1,500 fr. etc. NB. här är blott fråga om de inom Paris varande embetsverk; i landsorterne äro lönerne mindre. De före Juli månad 1848 antagne och då qvarblifne surnumerairer utgjorde inom Inrikes-miuistériet ett antal af 40, deraf årligen 5 vanligen vinna befordran till ordinäre tjenst, och upkommer således minst ett sju-årigt surnnmerariat. För att blifva admitterad före nämnde år fordrades ett bevis, alt kandidaten hade medel lill subsistance under den lid han stod som extra-ordinarie, eller måste lemnäs caution.
Ett för mig utomordentligt vigtigt bref erhöll jag först 5 veckor efter dess ankomst, och jag hade troligen aldrig erhållit det, om det ej vid postkontorets flyttning kommit tillrätta. Men ett vigtigt eller kärt bref må komma när som helst, så kommer det dock alltid till vår högsta glädje, och jag firade mitt genom att på allvar tänka öfver en ny utflygt, denna gång till Florens. Emellertid ville jag låta det komma an på om ödet gynnade mig – och det gjorde så. Den 25 Mars middagstiden utkom jag just från Lepris (restauratören), då jag träffade en särdeles human vetturin, som mycket välvilligt erbjöd mig plats till Florens. Jag antog genast förslaget och gjorde mig färdig till den 27, då resan var utsatt. Mina skandinaviska vänner uttryckte förvåning öfver att jag lemnade Rom så kort före den heliga veckan, nästan alla resandes, särdeles alla engelsmäns, förtjusning, den förnämsta perlan bland deras reseminnen. Men af dessa granna ceremonier ansåg jag mig haft nog under julens kyrkofester, och hvad musiken beträffar, är den erkänd för att vara temligen medelmåttig. Hvad som underhåller dess rykte är det afskyvärda bruket af kastrater, men dessa har jag en gång hört och är fullkomligt belåten dermed. Kortligen: denna tid fann jag fördelaktigast att lemna Rom. Ur dagboken. Florens den 3 April 1852. Jag har haft en oändligt treflig och behaglig resa. Beqväm vagn, goda hästar, hederlig vetturin, hyggliga värdshusvärdar, som ej varit alltför tilltagsna i sina pretentioner, korta uppehåll för pass och tullvisitationer, men deremot mycket långa för beseendet af de många märkvärdiga platser, som man passerar; vidare: angenämt ressällskap, präktigt väder, gudomliga utsigter, intressanta småäfventyr, godt lynne, god helsa, »med mera sådant». Och nu känner jag mig högst belåten att befinna mig i ett litet trefligt rum med en blomsterprydd terrass utanför fönstret och en ofantlig säng med hvita draperier, som upptaga nära hälften af kammaren. Det är ej mer än två timmar som jag varit bosatt här och ej mera än tre timmar som jag varit i Florens.
Till första grund för minimi-afgiften .måste nödvändigt, ty författningen bjuder det, areala innehållet af åkren tagas, men för att göra en billig tillökning i denna afgift för de hemman, som hafva bättre jord, än det sämsta, har jag föreslagit för deni cn tillökning i proportion af uppskattningen, och för att något afhjelpa obillighe - 23a Den 28 Oetober f. m, ten af dessa hemmans högre afgift för det att mindre ängmark blifvit utlagd, än på de andre hemman, har jag för dessa sena-! re föreslagit ett afdrag äfven å den ^ tunna för hvart tunneland åker genom att beräkna så mycken ängmark i proportion till åker, som det hemman, hvilket har den största proportion af ängmark, Visserligen bör vid minimi-afgiften tillökning äfven ske i afseende på läge, åbyggnader m, m. Vid maximi afgiften lages till beräkningsgrund först och förnämligast uppskattningen, och sedan något läget och åbyggnad m, m, Härefter anförde Herr Borgmästaren Bäckström följande: Efter de grunder, som för lidet år blifvit följde och med en rigtig beräkningsgrund jemväl instämma, anser jag, enär Skånska hemmanens jord, snart sagt utan undantag, är till åker och äng lika tjenlig, och med en enkel upplösning eller igenläggning från det ena till det andra kan utan kostnad förvandlas, af hela jordrymden böra afräknas -flill äng, betesmark, planterhage och trädesjord, men af allt det öfriga, som således kan och bör anses för öppen åkerjord, undantagne likväl vägar och gårdstomt, afgift böra beräknas till minst | tunna Spannemåt af tunnelandet efter uppskattnings-innehållet, men med förhöjning derutöfver för särskilta fördelar såsom lättad afsättning genom närmare belägenhet lill stad m, m. Den 28 Octo ber f. m. DomkyrkoRådet har aldrig förut ak räknat trädesåker, hvartill författningen icke eller gifver anledning, och så mycket mindre kan anses rätt, som jordbrukaren genom ett rigtigt circulationsbruk äfven af trädesåkern kan draga betydlig fördel, och i alla fall blir skadeslös genom den höjda afkastningen påföljande året.
Direclionens disposition lör nämnde belåning anvisas, och å räkning i Depositions-afdelningen insattes ett Crediliv af En million Riksdaler Banco; att förstärkning af delta Creditiv får meddelas i mon af behof, uppå Direclionens derom afgifvande reqvisition, under vilkor, att det belopp, som sålunda utöfver den bestämda Crediliv-summan från Banken utgifvits, till densamma ofördröjligen, och så snart lånerörelsen det medgilver, af Låne-Contoiret återgäldas; samt att de för jernbelåningen inflytande räntor efter hvarje qvarlals slut till Banken inbetalas; egande Banco-ftillmägtige att meddela de för verkställigheten häraf erforderliga närmare föreskrifter. (Denna punct motsvarar §. 180, som blifvit förändrad, enligt Utskottets Betänkande^ N:ris 120 och 136) Moni. 4. Våg-alIesten bör bestämdt innehålla den Bergslags namn och den Hyttas stämpel, hvarest tackjernet är tillveikadt, dess vigt, samt antalet af galtar eller stycken. Attest öfver tackjern, liggande å Vågen i Götheborg eller å någon af de öfrige Vågarfte i Riket, utom Stockholm, undertecknas på enahanda sätt, som för stångjerns och andre våglörde effecters belåning finnes stadgadt; hvaremot attest öfver tackjern, liggande å Stockholms Våg, hör vara undersluifven af Iilspectoren vid Vågen, tillika med 2:ne af Stockholms stads styrelse och på dess ansvar utsedde erabetsoch tjenstemän, hvilka intyga, alt den i attesten uppgifne tackjernspost oförryckt skall lör Bankens läkning å Vågen qvarhallas. :o. Mom. /.
Befallningshafvande sådane kungörelser och påbud i afseende på liks behandlande och begrafvande, som finnas nödige och tjenlige, dä äfven, om sådant af omständigheterne beklagligen skulle påkallas, anstalt bör fogas om särskilde begrafningsplatser och deras invigande»; hvilket stadgande synes vara afifattadt i så försigtiga ordalag, att Utskottet finner betänkligt tillstyrka upphäfvande deraf och utfärdande i des3 ställe af allmänna föreskrifter, tillämpliga äfven under tider då farsot är radande, helst, enligt Utskottets tanka, undantagsfallen ej böra läggas till grund för stadganden, som skola tjena till allmän efterrättelse. Då flir öfrigt, på de ställen, der lokala förhållanden skulle göra sådant nödigt, det i allt fall är församlingarne obetaget att ingå till Kongl. Majit med framställning om särskilda kyrkogårdars inrättande, samt enär flir utrönande af behofvet uti ifrågavarande afseende, tillfälle jemväl är boredt vid skeende biskopsoch prest-visitationer inom församlingarne; finner Utskottet, på grund af hvad salunda blifvit anflirdt, sig icke ega anledning understödja de af motionären i ofvanberörde afseenden framställda förslag; hvadan Utskottet vördsamligen hemställer, att motionen icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Desi'.- nrh Elton.-ilsk. Betänk., N.n 100. lOO. An k. till Exp.-Utsk. <1. 9 Juni i 8 .>4, kl. 12 m. Betänkande, i anledning af väckt motion o beviljande af stapelrätt at staden Sölvitsborg. Inom Välloil. Borgare-Ståndet har, uti algifvet Memorial, Herr L.