Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Enär således irsta och 2:,dra punkterne redan äro. af 3:ne RiksStånd bifallne, återståu blott till bevarande anmärkningarne vid 3:dje punkten, rörande föreslagen afskrifning af de, åren 1824 och 1825, uti BrgsGontoiret lyftade Summor på K. CbnvoyCommissariatets Creditiv, tillhopa i33,333| Rrdr. Hos H. R. o. A. har Hr Friherre Anckarsvärd C. 11., med åberopande, så väl af 1823 års Reglemente ✓ för RrcsContoiret, sorn af Rikets H. St:r vid sistl Luc - 3i8 Stats-Utskottets tima Riksdag, till K. M:t i ämnet a flutna underd. Skrifvelse!', sökt ådagalägga, det St:rs mening icke varit, alt Creditiv-suinman af 66,666f R:dr skulle årligen utgå och slutligen afskrifvas, ulan hade, i Hr Frihts tanka, afsigten endast varit, att bereda åt ConvoyCommissariatct en tillgång, att dermed fylla eventuella behof, mot skyldighet för Con voyCommissarialet, att till StatsVerket återbetala hvad sorn lyftades. Herr Grefve Horn, Clas Fredric j hade instämt uti Hr Friherre Aneknrswärds ytlrade åsigter, att nemi. med Greditivet icke åsyftats ett årligt anslag; och att hvad derpå lyftades, borde af CbnvoyCommissariatet ersättas; och hvilket senare Hr Grefven ansett vara tydligt, enär Förbindelse skulle aflemnas. Hos H. BondeStändct har RiksdagsFullmäktigen Anders Danielsson från Elfsborgs Län yrkat återremiss, enär förhållandet med de för K.
Välborne, Adle och Välbördige, Ärevördige, Vördige, Väliärde, Äreborne, Förståndige, Välaktade, Hedervärde och Redlige, Gode Herrar och Svenske Män. Sedan I, Gode Herrar och Svenske Män, uti underdånig skrifvelse den 27 December sistlidet år, till vinnande af Mitt nådiga bifall, anmäii de frän sista riksdagen hvilande och af Eder vid innevarande riksdag antagna förslag till förändringar och tillägg i rikets Grundlagar; men Jag, som den 20 nästförllutne Januari meddeiat Eder Mitt godkännande af åtskilliga bland dessa förslag, dervid tillika, på andragna skäl, förklarat Mig vilja tills vidare uppskjuta att meddela Mitt beslut beträffande Eder framställning om ändrad lydelse af 32 § Regeringsformen och 24 § Riksdagsordningen, angående tillförordnande af Bonde-Ståndets Sekreterare; af 14 § 4 och 5 mom. Riksdags-ordningen, i fråga om Fjerdepartscgares i Fahlu Bergslag samt Bruksegares valbarhet; samt af 13 § Riksdags-ordningen, angående hemmansegares representationsrätt; så har Jag, efter Stats-Rådets hörande, funnit Mig nu böra gifva Eder tillkänna, att Jag i nåder pröfvat skäligt, att jemväl Edra förenämnda förslag till förändrad lydelse af ofvanuppräknade §§ i Regeringsformen och Riksdags-ordningen gilla och antaga. Vidare håfven I, Gode Herrar och Svenske Män, å särskilda tider under loppet af innevarande riksmöte, till vinnande af Mitt nådiga bifall anmält Edra fattade beslut uti åtskilliga lagfrågor; och bland dem af dessa, som hittills genomgått grundlagsenlig behandling, har Jag, efter Stats-Rådets och Högste Domstolens hörande, i nåder gillat och antagit de af Eder uti nedannämnda skrifvelser öfveriemnade förslag, nemligen: l:o. Uti skrifvelse den 4 Februari innevarande är, om utfärdande af en författning, angående upphäfvande af gällande föreskrifter om utgående till de fattige af viss andel utaf död mans bo; Bill. lill R. St.
Kokningen sker kokas betydligt lättare, om de, innan på samma sätt som med te, man skall de anrättas, få ligga ljugufyra timmar endast akta sig för att lägga för myci vatten. O. H. ket på pannan, ty då blir afkoket för starkt; det är eljes mycket välsmakligt. Hafresoppa Drycker. Griljeradt oxkött med persilja: Återstoden af steken från söndagen (eller annat oxkött, stekt eller kokt) skares i skifvor. Smör lägges i en stekpanna, och sedan det smält, iläggas köttskifvorna, som icke få ligga på hvarandra, och som dessförinnan doppats i vispadt ägg och rifvet bröd. Kryddas med litet salt och peppar, vändas, kryddas på andra sidan ined salt och peppar, uppläggas på varmt fat. Eit par skedblad ättika » lås till smöret i pannan, omblandas, får koka en minut och slås öfver köttet, som öfverströs med en sked finhackad persilja. I all dess enkelhet en god anrättning. Matlagning-. S å s till kalfdans. Man tager mjölk, som kokas upp med socker och något kardemumma samt litet salt. Då det kokar, ivispas litet mjöl; råmjölksgrädde helst, annars god vanlig grädde vispas uti. Sedan får det ej koka. Vispas, så det blifver fraggigt. Brödpudding. 212 gr. (§ 15) stötta skorpor, 05 cl. (\ stop) god mjölk, 85 gr. (20 ort) smält smör, 3 bittermandlar, i-ocker efter smak, 4 ägg och 1 spetsglas konjak. Gräddas. Ates som efterrätt med vanilj sås. Allmännyttig-t. Att borttaga oljefläckar från papper Man bestiör den smutsiga fläcken med rifven hvit krita, låter papperet ligga 24 timmar i en lagom pressning ocb renar det sedan från kritan med en borste. Skulle fläcken, det oaktadt, ännu icke vara försvunnen, så pålägger man mjukt rent läskpapper och för några gånger öfver den med ett varmt strykjärn. Anna. Idun med Modetidning alla edra bekanta! Att taga bläck och flotifl: ekar ur golf.
(N:o 95); Remitterades till Stats-utskottet. 12 af herr Björck, angående fortfarande stats-anslag för orthopediska institutet i Stockholm. (N:o 97); Remitterades till Stats-utskottet; 13:o af herr Tingvall, angående dels afskrifning af Carlstads liamnoch kanal-bolags skuld till handelsoch sjöfarts-fonden, dels ytterligare stats-anslag till nämnde hamnoch kanal-byggnad. (N:o 98); Remitterades till Stats-utskottet; l4:o af herr Spångberg, angående nödvändighet af kontroller vid införsel af utländska varor. (N:o 99); Remitterades till Bevillnings-utskottet; 15:o af herr Almgren, angående minst sex pensionsrum årligen af allmänna medel till rese-understöd för arbetare inom fabrikerna, och 6 dylika inom handtverkerierna, tili 3 å 500 r:dr b:ko hvardera, att utgå af de under Kongl, kommers-kollegii förvaltning för industriens förkofran redan ställda medel, (N:o 102); uti hvilken motion herr Wahlgren instämt. Remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet. 16:o af herr Almgren, angående stats-anslag till slöjd-skolor uti någon af socknarne norr om Fahlun, samt uti Marks härad i Westergötl!- 72 Prot.-utdrag den 22 December 1847. land; (N:o 103), uti hvilken motion herrar Gustafsson och k,Vestin sig förenat; Remitterades till Stats-utskottet. 17:o af herr Böök, angående förändringar af 17 kap. 1 och 2 §§ ärfda-balken. (N:o 104); Remitterades till Lag-utskottet. 18 af herr Böök, angående förändring af 1 § 8 kap. jorda-balken (N:o 105); Remitterades till Lag-utskottet. 19:o af herr Böök, angående förändring af 2 § 10 kap. giftermålsbalken. (N:ö 106); Remitterades till Lag-utskottet. 20:o af herr Böökj angående stats anslag till Öregrunds hamn.
I bondeståndet, Svenséns eget stånd, bifölls utskottets förslag utan votering. Alla dessa olika beslut skulle nu af utskottet sammanjämkas, och resultatet blef, att utskottet generaliserade uttrycken i sitt förslag, men syftet blef detsamma. Och sedan både borgareoch bondestånden bifallit det sålunda ändrade förelaget, blef detta till sist rikets ständers beslut. En skrifvelse afläts i ö v e r - ensstämmelse därmed till kongl. maj:t, hvari ständerna — särskildt erinrande om läkarens och skollärarens yrken såsom sådana, för hvilka kvinnan vore lika passande som mannen — anmälde, att de ansågo anställning i tjänster och befattningar, hvartill kvinna kunde pröfvas lämplig, och hvarifrån hon ej genom grundlag eller civillag vore utestängd, hädanefter böra henne tillkomma, när hon visade sig därtill äga erforderliga kunskaper och skicklighet, samt fördenskull tillfälle böra beredas kvinna att aflägga de för dylik anställning föreskrifna kunskapsprof; på grund hvaraf ständerna anhöllo, att kongl. maj:t måtte vidtaga de åtgärder, som för genomförande af en sådan förändring i dittills bestående förhållanden funnos erforderliga. Detta var den sista ståndsriksdagens testamente i kvinnofrågan och är dateradt den 12 juni 1866. Det dröjde fyra år, innan kongl. maj: t från alla de myndigheter, som måste hö- ras i denna kinkiga fråga, erhållit yttranden och regeringen själf hunit bestämma sig. Men den 3 juni 1870 afläts, till stor glädje för alla den ifrågavarande reformens vänner af båda könen och ej minst för Carl Johan Svenséa, det kongl. bref, hvarigenom äfven kvinna erhöll rättighet till lälcareyrkets utöfvande, sedan hon aflagt de såsom villkor för denna rättighets förvärfvande i författningarna föreskrifna prof. Häri gjordes dock den inskränkning, att hon förklarades ej böra anställas i offentliga ämbetsbefattningar såsom läkare — en för öfrigt temligen naturlig inskränkning. Vidare förordnas i samma kongl. bref om kvinnlig studerandes rätt att undergå af gångsexamen vid de högre elementarläroverken (det var först senare, som äfven några flickskolor i Stockholm erhöllo rätt att anställa sådan examen).
Det är för mycket penningar att förvalta, såväl i krigs-colkm sorn i förvaltningen af sjö-ärendena, att man skulle våga förtro dem åt en enda person. Mau törs icke en gång göra det i comm.-colkm., utan när det blir fråga om att förvalta manufaktur-diskonten, sä skola, säger man, de rådgifvande ledamöterne äfven vara beslutande jemte direktören. När det i bergs-colkm blir fråga om bergsskolan, så anses icke chefen hafva nog kunskaper alt ensam afgöra, ulan dä skola de rådgifvande ledamöterne jemväl vara beslutande. Hvarföre? Troligen pä samma grund, hans otillräcklighet. Man anser generaldirektörens penningar icke förslå till ali i diskonten godtgöra alla de felsteg, som han der kunde begå vid utlåningen. Så tror mau förmodligen icke heller att kunskaperna hos bergs-collegii direktör räcka till för alt pröfva frågor ronde bergsskolan, ulan att lian derföre mäste hafva andra kunniga män, nemi. rådgifvarne, som skulle tili beslutet deltaga. Men, mine Hrr! denna sak är af vidsträcktare beskaffenhet, än sådana små detaljer, som jag nu omnämnt. Ställningen i vårt land med styrelseverken är den, som jag nu vill omförmäla, för att visa huru systemet i del hela är beskaffad!. I första 334 Den 24 Mars. instansen afgör den godtyckligt afsättligc lands!), allena nästan alla de förvaltnings-ärendeu som höra till länet, och har der, såsom rådgifvare, en sekreterare och en kamererare. Andra instansen utgöres af collegier. Der afgör ett enda verk för hela riket mål af ett visst slag, t. ex. bergsärenden eller commerseärenden, men det sker kollegialt och sjelfständigt af flere personer, hvilkas pluralitet bestämmer beslutet, och som, med undantag af presidenten, åro lika fasta på sin plats, som någon domare.
Weber besvarade tankspridt sin sons hälsning med samma artighet som om han varit en främmande herre. Ute på Mälaren gick sjön grön och hvit. En roslagsskuta med lappade segel styrde för full medvind ut ur hamnen. I aktern satt skepparen grensle öfver rorkulten och styrde med bakdelen. Tomas ämnade just gå upp till Karolinska institutet för att träffa Gustaf Wannberg, den af hans studiekamrater, med hvilken han oftast sällskapade, för att underrätta honom om att han var upptagen på aftonen, då han oförmodadt stötte på honom i viadukten under järnvägen. Wannberg var ett par år äldre än Tomas och hade hufvudet fullt af allmänmänskliga intressen. Han var denna dag vid ett mörkt lynne i anledning af den vändning valstriden i Belgien hade tagit. Tomas följde honom uppåt Vasagatan. I hörnet af Kungsgatan skildes de; Wannberg åt sina middagar i ett pensionat i närheten. Tomas stod kvar ett ögonblick och betraktade Vasagatans egendomliga fondtapet med engelska kyrkan, en liten konstfärdigt arbetad leksakskyrka af blekröd sandsten. Tätt bakom kyrkan reser sig ett jättestort brandgult hus med blå rullgardiner för fönsterna och randadt liksom i samma plan af sex mörka, smala popplar. Det hela liknar en väfnad utan perspektiv, en flat kuliss, uppställd på lek tvärs öfver gatan, och med det sällsamma japonaiserie i färger och konturer, som genom sin släktskap med bilderbokens naivt färglagda träsnitt tidigt frestar barnets inbillning, när det vid sin moders hand gör de första vandringarna på fädernestadens gator, och som någon gång efter många år går igen i dess drömmar om natten. En spårvagn förde honom tillbaka till stadens centrum. Middagstimmens ström af promenerande svällde ut öfver gator och torg. Tomas stannade tveksam utanför fönstret till den handskbutik, som han hade besökt ett par timmar tidigare. Om han skulle köpa ännu ett par handskar? De gå ju alltid åt så småningom. Han mottog knuff på knuff af brådskande människor, som längtade efter sin middag, och för hvilka han stod i vägen. Han beredde sig just att stiga in, då i samma ögonblick kungen gick förbi i sällskap med general Kurck och öfverhofjägmästaren. Vårsolen glittrade och lekte i hans skägg.
Linne o c h andra underInnan lifvet hopsys, böra knappar o c h knappkläder har j a g alltid funnit bäst att sy efter någon hål vara färdiga, o c h lifvet profvas ånyo. Ärmen modell, s o m j a g först kunnat profva, o c h därvid hopfästes först från axeln till armbågen, sedan fästat största afseende vid, att denna varit stor hopfästes framsömmen uppifrån nedåt o c h sist tillräckligt, ty om sådana kläder äro trånga eller undersömmen från handleden till armbågen, då små på någon led, så — oafsedt att det kännes det, som behöfves för en rynkning, där faller af mycket obehagligt o c h är skadligt — håller ej sig själf. plagget halfva tiden emot, om det är stort nog. Vid klippningen ligger mesta besparingen uti Kappor o c h ytterkläder kunna nog också förfärdiatt lägga tyget dubbelt; man slipper då så många gas i hemmet, men j a g tror likväl, att man blir smålappar, som det eljes blir, då man har tyget bäst belåten med att köpa dem färdiga. De fordra enkelt. Foderkjolen klippes af domestik eller alförutom en noggrann profning o c h sömnad en packa med två raka framvåder, som sys ihop o c h oerhörd pressning, o c h denna kunna endast vana sedan sneddas med två så stora kilar, att nedra och skickliga händer utföra, i synnerhet o m det vidden blir ungefär 1 \ meter. Den raka bakvåden är halfylle eller annat ömtåligt tyg, som ej tål vid är 75 — 80 centimeter bred. Framtill o c h öfver att fuktas på i sömmar o c h veck. Utan denna höfterna afsys de veck, s o m vid profningen synas pressning erhålla de ej den varaktiga glans o c h nödvändiga; bakvåden rynkas eller veckas. I form, som dessa kläder måste hafva. nedra kanten sättes tyg på rätan, » skoning » på afvigan o c h ett band i färg så lika klädningstyget Vid klädningssömnad är förslå vilkoret, att man som möjligt, o c h får aldrig något krus eller kjolhar tillförlitliga mönster, o m det skall bli » stil » garnering räcka nedanför detta band. Detta är nu på arbetet.
Och skall sönderrifva edor örnagott, och fria mitt folk utur edra hand, att I intet mer skolen gripa dem; och I skolen förnimma, att jag; är Herren; Derföre, att I falskeliga bedröfven de rättfärdigas hjerta, hvilka jag intet bedröfvat hafver, och hafven styrkt de ogudaktigas händer, så att de intet omvända sig ifrå sitt onda väsende, på det de måtte lefvande blifva. Derföre skolen I intet mer predika onyttiga läro, eller prophetera; utan jag skall fria mitt folk utur edra händer, och I skolen förnimma, att jag är Herren. Och till mig komma någre af de äldsta i Israel, och satte sig när mig. Då skedde Herrans ord till mig, och sade: Du menniskobarn, desse männerna hänga med sitt hjerta intill sina afgudar, och hålla fast uppå sins horeris förargelse; skulle jag då svara dem, när de fråga mig? Derföre tala med dem, och säg till dem: Detta säger Herren Herren: Hvilken menniska af Israels hus hänger med sitt hjerta intill sina afgudar, och håller fast uppå sins afguderis förargelse, och kommer till Propheten, så vill jag, Herren, svara honom, såsom han förtjent hafver med sitt stora afguderi; På det Israels hus skall bedraget varda i sitt hjerta, derföre att de ifrå mig trädt hafva, genom mångahanda, afguderi. Derföre skall du säga till Israels hus: Detta säger Herren Herren: Vänder eder om, och träder ifrån edart afguderi, och vänder edor ansigte ifrån all edor styggelse. Ty hvilken menniska af Israels hus, eller någor främling, som i Israel bor, viker ifrå mig, och med sitt hjerta hänger till sina afgudar, och fast håller uppå sins afguderis förargelse, och kommer till Propheten, på det han skall fråga mig genom honom; honom vill jag, Herren, sjelfver svara; Och skall sätta mitt ansigte emot honom, och göra honom till ett tecken och ordspråk, och skall rycka honom utu mitt folk, att I förnimma skolen, att jag är Herren.
Ehuru jag i allo instämmer i den nu uplästa reservation och önskar alt R. o. Ad. af densamma må hämta ledning för sitt beslut, så anhåller jag likväl ali få upläsa hvad, som med hänseende lill begrafningshjelpen förekommer uti min vid innevarande riksdag väckta af StatsUtsk. ännu obehandlade motion, ang:de en förändrad organisation af Landtförsvaret: ”Ang:de den s. k. begrafningshjelpen, denna insättning ä fond perdu, motsvarande £ års lön, hvartill hvarje löntagare är förbunden, såväl då han första gången i tjenst ingår, som äfven dä han tillträder högre eller annan lön, så utgör den ett af dessa hocus pocus i statshushållningsläran, i hvilka man tycker sig liksom spåra ett bemödande att förslafva tjenstemannen genom ett ekonomiskt beroende.” ”För huru mången har icke, vid inträdet på tjenstemannabanan, mistningen af ,} års lön utgjort fröet till ett sednare ständigt fortfarande ekonomiskt obestånd, och lill den brist på sjelfständighet samt individuelt och tjenstemannavärde, som deraf varit en följd? När Staten vill hushålla för individen, så är dess pligt ali hushålla klokt och rättrådigt. Intetdera kan sägas med begrafningshjelpen vara fallet. Klokt är det icke, att, medan tjenstemannen ännu lefver och hans verksamhet tages i anspråk, öka dess redan tillräckliga bekymmer för uppehället för att derigenom efter hans död sätta stoftet i tillfälle att erhålla en ståtlig begrafning. Nog komma de döda i jord utan Statens medverkan; angelägnare och vida mer maktpåliggande är, att bättre sörja för tjenstemännens materiella behof medan de lefva, än hvad nu är händelsen. Rättvist är ej heller förhållandet med begrafningshjelps-afdraget, då det endast äro anhöriga till dem som dö i tjensten, hvilka deraf skörda någon fördel, hvaremot det stora flertalet, som lefvande lemnar tjensten, icke återfår det ringaste af den gjorda insättningen.
Men jag förmodar, att hvarken lärjungarne från de allmänna läroverken, eller den nyss förmälda skolan särdeles värdera betygen pro exercitio, emedan de ej beräknas vid candidatexamen, utan äro att betrakta såsom hvarjehanda andra små anbefallda examina, som studenter under den första tiden af deras vistande vid universitetet, då de än - j Den 1 Februari e. m. 65 ännu ej kommit sig rätt i farten med studierne, pläga aflägga, för att hafva använd! liden lill någon nytta. Man har sagt, alt nya Elementarskolans lärare vore väl atlönta och att om man lill jem1 i k het ökade lärarnes löner vid de gamla läroverken, så skulle man fä lika skickliga lärare, som vid den nya skolan. Jag får i detta afseendet förklara, det jag ingalunda betviflar lärarnes skicklighet vid andra läroverk, med väl deras förmåga att öfvervinna en oriktig skolmelhods hinder. Om förhållandet mellan lararp vid nya Elementarskolan och de gamla skolorna får jag nämna, att i närvarande ögonblick, då en lärareplats i elementarskolan är ledig, så finnes här en lärare vid Stockholms gamla skolor, (icke vid gymnasium,) som varit i fråga, men icke velat emottaga platsen, emedan han med sportler och ordinarie lön har lika goda om ej bätlre villkor, utan alt behöfva besvära sig med en ny method. Angående lärarnes tillgifvenhet för den läromedhod, som vid oftanämnda skola följes, får jag anhålla, att Frih. Hamilton, eller hvilken annan som gjort sig mödan alt derom lala med dessa lärare, uppgifva, huruvida de älska hennes method mindre, lika mycket eller mer, än den, som i de gamla skolorna begagnas? Hr. Dalman, Wilh. Fredr. Achates: I de sista orden, sora Hr von Hartmansdorff yttrat, är jag förekommen i hvad jag ämnade anföra. Hr Tersmeden har satt i fråga lärarnes vid den nya Elementarskolan tillgifvenhet för den läromethod, som der följes.
Ty man bör besinna, att vår Bank, ifrån att vara organiserad på en solid grund, alltid gått sin undergång till mötes och slutat med att uphöra att betala sina sedlar med silfver, just derföre att man företagit sig att utgifva sedlar till större belopp, an värdet af den metalliska valutan, och det är för häfdandet af den motsatta principen som jag anser, att man icke bör vidtaga den af Utsk. föreslagna åtgärden. Man bör också härvid icke förglömma att, om äfven de ifrågavar:de sedlarne verkligen äro förkomna, ingå de dock uti den år 1844 fastställda sedelstockens belopp, hvarigenom följaktligen en sedelutsläppning vid detta tillfälle skulle tynga på den utelöpande sedelstocken lika mycket som om det vore en ny sedelutgifning. Derjemte är att taga i betraktande, att ehuru det sätt, som begagnades för att beräkna Bankens sedelstock i förhållande till de medel, som derstädes stodo inne, ofta varit ganska godtyckligt, måste man likväl, sedan detta beräkningssätt en gång blifvit antaget, bibehålla detsamma. Det har äfven blifvit föreslaget att de medel, som länge stått på depositionsräkning i Banken, och hvilka till följd af gällande beräkningsgrunder, tagits med i beräkningen af sedelstocken, skulle utsläppas. En sådan åtgärd vore likväl uppenbart oriktig, emedan den, i strid emot 1844 års beslut, skulle föranleda en bestämd sedeltillökning, utan att motsvarande metallisk valuta inginge i Banken, och just derföre att det finnes åtskilliga sådana godtyckliga beräkningar af Bankens sedlar, anser jag det vara farligt att rubba dem, då man tillika rubbar den grund, hvarpå Banken hvilar. Jag anser således det sätt, som Utsk. här föreslagit, att nemi. föra en ännu erkänd skuld inom linien, icke vara riktigt; ty man brukar icke föra sina osäkra fordringar inom linien. Men om man, enl.
Åstundan någon att börja bränvins bränningen den 15 October i stället för den 1 November, må sådant, efter hos Konungens befallningshafvande derom gjord anmälan, std honom öppet, i hvilket fall den sista bränvins-brännings-terminen af året räknas från den 15 October till den 15 December». Bränvins distillering vare under nämnde tid tillåten för dem, som äro till bränvins-bränning berättigade; ankommande det på Yårt och rikets Kommerskollegii pröfning i hvarje fall, huruvida, och på hvad vilkor omdistillering af rått bränvin må, på andra tider och för andra personer, än de till bränvins-bränning berättigade, under serskild kontroll tillåtas. § 2. Rättigheten till bränvins-bränning skall på landet åtfölja hemman och hemmansdelar, med åsatt mantal efter jordeboken, bebyggda, med serskild åbo försedda utjordar och andra lägenheter, hvilka uti ordinarie eller extra-ordinarie rotering deltaga eller vakans-afgift utgöra, äfvensom icke roterade, men med serskild ränta Ttih. till R. St. Bäft. * 2 till kronan eller till innehafvare af dess rätt belagda torp-lägenheter, samt, i stä— derne, den till hvarje stads område hörande jord; dock tillkommer denna rättighet icke den jord, som i taxeringsvärde ej uppgår till trehundra riksdaler banko, utom i de händelser, som 6 och 7 §§ upptaga. § 3- Den bränvins-pannerymd, hvarmed tillätes alt bränna, skall bestämmas efter hemmanets hemmansdelens, lägenhetens eller stadsjordens värde vid 1847 års taxeringar, under iakttagande, att, såsom grund för bränvins-brännings-rätligheten, värdet af åbyggnaden ej får i taxationcn ingå till högre belopp, än som motsvarar högst en fjerdedel af jordens taxerings-värde.