Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då härtill lägges hvad Konungvens befallningshafvande yttrat, att, då sökanden, innan han å öppen auktion inropade bostället, emot det deraf nu utgående arrende, varit i tillfälle alt inhemta upplysningar och kännedom om boställets beskaffenhet, hvadan Konungens befallningshafvande således ansåg sig icke böra tillstyrka nådigt afseende å ansökningen, så synas icke sådana skäl förekomma, sorn bordt föranleda Utskottet tillstyrka ett medgifvande åt arrendatorn att kunna frånträda det af honom nu innehafda arrende. Det åberopade hufvudsakligaslc skälet för ett sådant medgifvande, att bostället blifvit försämradt genom det år 1839 ågångna laga skifte torde icke förtjena serdeles afseende, då man besinnar, att år förflutet deremellan och den tid^ eller 1848, då arrendet öfverlogs, enär, om ett sådant boställets försämrande verkligen genom skiftet egt rum, ett sådant förhållande otvifvelaktig! vatit före auktionen kändt, och således bordt af arrendatorn vid inropet tagas i betraktande. När så icke skett, anser jag det vara såsom prejudikat vådligt att i dylika fall, som detta, der icke större bevekande omständigheter förefinnas, beträda en bana, som i en framtid skulle kunna orsaka staten betydligare förluster, än den, sorn uti nu förevarande fall kan ifrågakomma/4 Uti denna reservation instämde grefve Mörner, C. G. Stals-VtsJtetlets Utlåtande, iV;o 277. 23, Ank..till Exp.-Utsk. d. 24 Juli 1851, kl. 2 e. m. Utlåtande, i anledning af Kongl. Majlis nådiga proposition, angående försäljning och utbyte af Christianstads f d. fästning tillhörande mark. (I. A.)
Lönen utgjorde icke mera än 200 R:dr b:ko och upbars, i likhet med Rikets öfrige embetsoch tjenstemäns, uti K. StatsKont. Sedan Konung Carl den 13:de år 1818 aflidit, öfverläto väl R. St:r åt Konnung Carl den 14:de Johan att, emot en bestämd årlig summa af statsmedlen, efter eget" godtfinnande dermed aflöna Dess hofstat; men R. St:r medgåfvo, det oaktadt, att de äldre hofvens embetsoch tjenstemän, tillhörande förra Riksstaten, fingo, i stadgad ordning, vid deras afskedstagande, åtnjuta, på sätt förut vid Kongl, dödsfall varit öfligt, deras lön såsom pension. En stor del, som ägde äldre fullmakter, sökte då afsked och fingo deras lön i pension på Konung Carl den 13:des indragningsstat; men andre åter förbjefvo fortfarande vid deras förra tjenstebefatiningar samt erhöllo, jemte nämnde pensioner, vid nya hofvet s. k. konstitutorialer 'och arfvoden. De 2:ne HofNot:ne, deribland Haeggström, hvilka fortsatte deras tjenstgöring, tryggande sig vid deras gamla fullmakter, fingo sedermera upbära lönen på nya hofstaten. Ar 1827 fann Haeggström, som blifvit gift och fått barn, de små tjensteinkomsterne icke tillräckliga för sin bergning och tänkte egna sig åt annan sysselsättning, samt gjorde försök med boktryckerirörelse; hvarföre han ock till K. M. ingaf underd. ansökning att K. M. måtte täckas förunna honom, lika med andre Konung Den 3 December e. m. 223 Carl den 13:des tjenstemän, lönens åtnjutande ifrån den tid Haeggström erhölle Nåd. afsked ifrån hofnotarietjensten. H. Ex. Hr Itiksmarsk:n, Haeggströms högste förman, understödde, på sätt bilagde underd. utlåtande litt.
Lands-Secreteraren i nämnde Län, Kleman, ansvara Banken för godtgörelse af 2,000 R:dr B:co, utgörande från Banken afsände och af bemälde Kleman förskingrade odlings-låne-medel, hvilka till Landshöfdinge-Embetet i Länet ankommit, under en tid, då samma Embete förvaltats af Lindberg och Kleman, jemte 6 procents ränta å berörde belopp från den 1 November 1821, då medlen från Banken utassignerades, uti en till Revisorerne ingifven skrift, anhållit om Revisorernes förord hos Rikets Ständer till erhållande af eftergift och afskrifning af ifrågavarande ersättningsbelopp, på anförde skäl hemställt, det Kammar-RättsRådet Lindberg må erhålla eftergift af det belopp, som han, genom Kongl. Mapts of vanförmäld te Nådiga Utslag, blifvit dömd att till Banken utgifva, och att, i händelse af bifall härtill, Lindberg, till följd deraf, må förklaras berättigad återbekomma, hvad af hans lön, som på grund af deruti medgifven införsel, redan blifvit innehållet och, intill dess Rikets Ständer deras beslut i frågan meddelat, ytterligare kan komma att innehållas till godtgörande af förenämnde ersättningsbelopp. Vid pröfningen af denna fråga, har Utskottet, som, lika med Revisorerne, ansett, att, enär den person, hvilken, gemensamt med Kammar-Rätts-Rådet Lindberg, förvaltat Landshöfdinge-Embetet, då nu ifrågavarande odlingslåne-medel till Landshöfdinge-Embetet i Wermlands Län ankommit, eller f. d. Lands-Secreteraren Kleman, enligt hvad det utaf Statsoch Banco-Utskotten vid 1828—1830 årens Riksdag afgifne betänkande N:o 41 vid handen gifver, till fördöljande af sine oloflige tillgrepp, begagnat flerfalldige så listige tillställningar, såsom, bland annat, att Kleman författat samt med sin Bih. till R. St.
Omorden ”i medelmåttiga år” utgå, så kunde det hända, på sätt Hr von Rosen redan antydt, att i den ena församlingen, der ruan ville gynna hemmausklyfningar, toge man de ymnigaste åren, och i den andra församlingen, der man ville hindra hemmansklyfningarna, toge man missvextåren till efterrättelse, och i begge fallen kunde man förklara alt författningen ej vore öfverträdd, emedan hon icke bestämmer huruvida de ao H. 4 Den 3 Februari f. m. goda eller onda åren skola beräknas. Står det deremot medelmåttiga år, svarande emot hvad i nu gällande författa, kallas vanliga år, så kan denna misstydning ej äga rum, oell om det likväl sker, så är rättelse möjlig. Jag tror således riktigast vara, att, i detta fall, låta Ulsknis förslag förblifva oförändradt. Hr von Hohenhausen har önskat att utskylder mätte utbytas emot o ne ra, och Frih. Cederström har deruti instämt. Jag afstyrker detta sätt att onödigtvis behålla främmande ord i vår lagstiftning. Hvad utskylder vill säga, är allom bekant. Ordet är så vidsträckt, att jag egentligen icke vet något hemmansåiiggande, som ej derunder kan innefattas. Vill man hellie begagna ordet åliggande, eller något dylikt, så går det också an; men jag anser utskylder vara ett godt ord. Friherrarne Cederström hafva yUrat sig emot bestämmelsen af 4 arbetsföra personer, oeh Frih. Cederström, Anders, har ansett det i nu gällande författning bestämda antalet af 3 personer böra qvarstå. Jag åter finnér det vara ganska rätt, att Utsktn utsatt 4 arbetsföra personer. Deras antal ar ej något godtycke, då det egentligen afser man och hustru samt dräng och piga eller son och dotter, med ett ord de begge arbetsföra hjonen och, om jag får begagna ett riksd igsuttryck, deras begge suppleanter. Här har blifvit anmärkt af Frih. Cederström, Jac., alt sockennämnden kunde för dem bestämma 3 k:prs lika väl som 3 t:rs underhåll. All lag kan förtydas och vid verkställigheten kunna alltid missbruk ske, men rättelse deruti kan vinnas.
Det förhållande, som hittills egt rum, i anseende till nya Psalmbokens antagande, har uppkommit genom Kongl. Maj:ts visa och Nådiga förordnande och tillåtelse, som, enligt Sitt landsfaderliga hjerta, hellre önskat, att öfvertygelse!! bestämde antagandet af oftanämnde nya Psalmbok, än någon från Kongl. Maj:t utgående ovilkorlig befallning derom. Jag kan för min del icke inse något påkallande behof, som bör förmå Rikets Höglofl. Ständer, alt vidtaga den åtgärd, Höglofl. Utskottets Pluralitet föreslagit. Ännu länge kommer det att finnas Psalmböcker af gamla slaget för dem, som samma begagna, utan att behofvet påkallar uy 12 Besv. o. Oecon. Utsk. upplaga deraf, och jag anser det fördelagtigt, att dessa många i Bokhandeln varande böcker på ett sådant sått ga ut, till mindre skada för deras förläggare, och vanhelgd för böckerna, som annars blott blelye maculatur. Deremot vågar jag tro, alt Rikets Höglofi. Ständer lära finna det obehagligt att, utan verkligt behof deraf, förorsaka oro och bekymmer inom en hop Församlingar, sorn ännu, enligt deras öfvertygelse, vidhålla bruket af gamla Psalmboken, då de få veta, att de, inom viss förelagd tid, skola lemna den. Ut supra. Ex Protocollo Carl Gabr. Grip. N:o 21. Betänkande, rörande Motioner, dels om tillstånd att få anställa marknader, som förut icke egt rum, Besv. och Oecon. Utsk. Betula. N.-o 21. r3 dels att Fri-marknader mätte till enskilda marknader förvandlas.
Om det derföre stadgades, att för tjensteman i bokhållareoch kamereraregraderna, lönen efter fem års tjenstgöring inom graden förhöjdes med 300 R:dr och efter vidare fem års tjenstgöring med 300 R:dr, så skulle tjensteman i bokhållareoch kamereraregraderna, efter 10 års tjenstgöring inom graden, komma i åtnjutande af en lön, till beloppet lika med lägsta lön i närmaste högre grad, och således icke i förvärfvandet af större lön hafva anledning eftersträfva befattning, till hvars bestridande han jemförelsevis egde mindre användbarhet, än till Stats-Utskottets Memorial N:o 223. 5 den tjenst han redan innehade. Banken bereddes härigenom den dubbla fördelen att kunna vid, exempelvis, bokhällaretje-nst bibehålla en vid dertill hörande göromål von och för tjensten i allo lämplig person, och att erhålla till ledig tjenst i kamereraregraden en yngre och för verket jemförelsevis på sådan plats mera duglig person; och tjenstemännen skulle i lättadt tillträde till förhöjd aflöning och skyndsammare avancement vinna nu saknade fördelar; dock borde lönetillökning ej tillkomma någon tjensteman inom dessa grader, som innehade befattuing utom verket.
Ståndet visserligen, att jag af oeftergiflig pligtkänsla dertill föranledes, och all ursägt är säkert öfverflödig för utöfvande af en rättighet, den jag, med ett enda undantag i dylikt fall, hittills ieke begagnat, men nu ej kan eftergifva, då fråga är om indragning af ieke mindre än ett helt reg:te af dem, som tillböra min fördelning. Densammas läge är sannerligen så vidsträckt och derigenom tiden, som till vapenöfningars inspection, mönstringar o. s. v. kan användas, deremot så otillräcklig, att jag icke behöfver beklaga mig öfver minskade nuancer derunder; men blefve de ännu flera, skulle jag dock hellre, efter förmåga, söka medhinna dem, än jag skall medgifva den orimliga afsöndringen från fördelningen af det vapen, som just för detta distriet och orten , der det är förlagdt, är det lämpligaste samt för vår krigstheater i allmänhet af yttersta vigt. Uti hvilken aimee i verlden skulle väl den lanke kunna uppstå,— inför hvilken militärisk opinion rättfärdigas den ostracism , hvarmed nu hotas en , åtminstone för uppfyllda krigsmannapligter alltid berömd och , såvida man får fordra någon billighet och afseende på sednare årens vidtagna åtgärder med de bestämda landshöfdingens tillståndsbref för permitterades vistelseorter o. s. v., icke med skäl klandrad trupp af 600 man — 6 compagnier , mine herrar ! — hvarföre, enl. H. StatsUtskis eget utlåt., "kostnaden ej "är betydlig?” Nej, mine herrar! den uppgår, enl. samma Utskts uppgift, årligen — utom sin icke dyra beklädnad — endast till 24,974 i”dr 16 sk.
"Hvar i Herrans namn är Franz Gründler?" stönade hon omedelbart efter det hon uttalat ofvan nämnde ord. Stillatigande och med en skymt af svartsjuka pekade Joseph von Bierich bortåt vrån, der Franz Gründler låg och snarkade. Annchens grufliga hjertängslan förbyttes inom några sekunder i raka motsatsen och från hennes läppar klingade ett skratt, så godt och hjertligt, att den lilla kanariefogel, som mäster Wolf hade i en bur i fönstret ofvanför soffan, och som förskräckt och stum flytt upp på öfversta pinnen i sitt fängelse, när Franz Gründlers föga melodiska näsmusik träffade honom, nu i stället började drilla af hjertans lust och gamman. Det var en duett så förtjusande, att till och med den omusikaliske Franz Gründler vaknade dervid. Med aldrig så liten fantasi skulle man här kunnat taga Annchen för en qvinlig Orpheus och Franz för en stock eller sten, som dansade vid det klingande musikaliska skrattet. Stackars Franz dansade bokstafligen, fastän i "nattmössan", upp från soffan. Efter ett par väldiga gnuggningar lyckades det honom ändtligen att få upp ögonlocken en smula. Men allt efter som han såg, spärrades de upp mer och mer och snart liknade hans af naturen stora ögon ett par ostindiska tekoppar. Annchen hade ömt slutit sig intill Joseph von Bierich. Det var en vacker grupp som detta unga par framstälde. Återigen måste Franz Gründler gnugga sig i ögonen för att se, om han icke såg galet. Nej, det gjorde han inte. Der stod ju Annchen, hans brud, vackrare än fordom, och med båda armarne slingrade kring en ung och vacker mans hals. En blytung suck undslapp Frans Gründlers bröst och åtföljdes genast af en annan om möjligt ännu tyngre, då han hörde den närstående mäster Wolf halfhögt mumla för sig sjelf: "Stackars Franz! Det der är en svår pina för den stackars gossen." Franz ämnade just nu öppna munnen för att säga något, då en af mäster Wolfs lärpojkar i detsamma rusade in i verkstaden och skrek: "Papisterna ä' här!" "Vet du hvad du säger, pojke?" röt mästaren och fattade pojken i örat.
Ett annat skäl hvarföre denna inkomst tenderar till fall, är det, att man må skrifva författningen huru som heist, åtminstone på den grund för beskattningen som nu följes, så blir det likväl omöjligt att förekomma underslef och det vanligen är, att så snart en bränvinsbrännings-förordning blifvit utfärdad, så har den blifvit eluderad. Man mäste således betänka att äfven detta verkar till nedsättning uti skatten. Under sådana förhållanden och då Utsk. tagit i beräkning den förhöjning i skatten, som vid denna riksdag blifvit beslutad, så kan Utsk. ganska väl försvara alt beräkningen är stödd på den grund som Frih. Tersmeden och Hr von Troil uppgifvit, nemi. 5 föregtde års medium. Jag anhåller således vördsamt om bifall på denna punkt. Hr von Hartmansdorff: Hrvon Troil har anmärkt huruledes jag förut velat taga 5 föregide är lill grund för tullbevillningens beräkning; men deremot öfvergifva detta beräkningssält når fråga uppstått om hränvius-bevillningen. Jag säger, lika med Gr. Lagerbjelke, alt jag har ingenting emot om Hr von Troil vill antaga de 5 åren lill beräkningsgrund och sålunda 635,000 r:dr i inkomst; ty då vore man säkrare om att erhålla den påräknade inkomsten än eljest. Jag trodde mig billigt förfara, då jag ville antaga den förhöjning, som Utsk. föreslagil, emedan jag anser för möjligt och troligt, att den förhöjning i pålaga som R. St. beslutat verkligen skall medföra en tillökning i inkomst, ehuru del kan vara ganska tvifvelaktigt. Det är likväl ett egel förhållande med Hr von Troil och andra, som ifra för låga tullafgifter. De säga att ju lägre tullafgifterna sättas, ju större bl ifver tullinkomsten. Nu deremot säga de i fråga om bränvinet att ju högre afgiflerna sättas, desto högre blifver inkomsten. Den reservation, som Hr Apollof har låtit uppläsa, innehåller det samma som här förut är sagdt i dag, nemi. att man, på det att allmänna bevillningen icke måtte behöfva ökas, skall uppsätta beräkningar af de extra bevillnings-inkomsterna så högt att de förslå.
Utdrag af Riksens Högloft. StanderS Lag-Utstotts Prvtocoll, hället i Stockholm den r? April. 18 S. D. Som, enligt företedde Räkningar, Utskottets Utgifter för Skrifmaterialier, LjuS m. m. pröfwades ha ma upgätt till en sammanrainad Summa stor Fyratio,'ep (46) R:dr 26 still. 8 r:st Banco; sä skutte sädant hos Riksens Högloft. Stander anmälas, med wördsam anhällan, att Riksens Högloft. Ständer täcktts widtaga den Åtgärd, hwarigcnom nämnde Summa mä blifwa anordnad till emottagande af Lag-Utskottets Secreterare Herr Akademie Adjuiicten klolmkerzsson. Ilt supra. 8v. broome Veflöts att hos Kongl Maj,t ffullc i underdånighet anhällas, det Hans Maj:t täcktes läta m,oel till denna utzift anordnas af dem, som till Riksdags-utgifterne blifwit anstsgne. Uplästes ett sä lydande: Utdrag as Protocollet, hattet hos Högwördige Prcstc-Ständet den 2 April iZiv. G. D. Föredrogs ä nyo Riksens Högloft. Ständers Stats - Den 28 Axrik. 1OLZ Stats-Utskotts utlåtande öfwer de anmärkningar, hwitka emot dest förstag l ill förökande af Wadstena KrigSmanHus-Castas inkomster bliswit gjorde.
Lag-Utskottet, som ansett desse gjorde förslag innefatta oeconomiske ämnen, har hänskju-' tit deni till afgörande i förening med Allmänna ^Besvärs - och Oeconomie Utskottet, på hvilken grund berörde Memorialer uti Utskotten förekommit; Och hafva Utskotten, vid öfvervägande af de frågor, som uti de samma blifvit framstälde, funnit dem, hvilka innefattas så väl uti usta och 2:dra puncterne af Riksdags-Fullmägtigen Wessings, som ock uti Riksdags-Fulltnägtigen Jöran Jonssons Memorial, hafva till föremål att åstadkomma ändring och uphäfvande af hvad de för Ridderskapet och Adeln, den 16 October 1723 i Nåder utfärdade Privilegier uti 8 §. innehålla, samt uti livad angående Kyrkoherdarnes åliggande, i afseende på vidmagthållande af de hus i Prästegården,' dem Socknemännen äro skyldige att bygga, blifvit stadgadt; Vid hvilket förhållande UtsketJ Lag - och Besviirs-Utskottens Betänhanden, 133 ten ansett, att, emot 114 §. i Regeringsformen, berörde motioner icke kunna under Utskottens pröfning komma. Hvad åter vidkommer Riksdags-Fullmägtigen TFessings yrkande uti 3 puncten af förenämnde Memorial, att Säterier må vara pligtIge, att vid timande eldsvåda bidraga till eldens släckning och den tillsyn dervid, som sedermera fordras, hafva Utskotten icke kunnat inhämta, att något allmänt stadgande är gifvit, som föreskrifver de skyldigheter, hvilka i berörde del de å Landet boende tillkomma, samt än mindre att Säterier eller deras Innehafvare blifvit från de samma befriade.
Häraf ådagalades otvifvelaktigt, att det sålunda framställda klandret angående regeringsåtgärder tillika och egentligen bade afseende å Hans Maj:t Konungens egen höga person och gerningar, hvilka Regeringsformens 3 §. utan undantag bjöde att vara från allt åtal fredade; hvarföre författaren uppenbarligen gjort R. St. Just. Ombudsm. Emb.-Berättelse för år IS JO. 39 sig saker lill det brott, hvarom 5 kap. Missg. B. handlar, eller att hafva lasteligen skrifvit emot Konungen och skulle derföre varda halshuggen. Enligt detta föreställningssätt gifves ej något Regeringens beslut, som icke är fritaget från klander och från all ogillande granskning. Ty intet sådant beslut kan annorlunda tillkomma, än i öfverensstämmelse med Kongl. Majrts höga vilja; och om på denna grund klandret träffar Konungen; så måste hvarje klander blifva ett majestätsbrott, i fall det icke är nära nog betydelselöst. Hvarje regeringsåtgärd, som vöre på allvar klandervärd, blefve derigenom fredtyst mot allt offentligt omdöme; och ju svårare felsteg som beginges, desto säkrare vore deras upphofsman, Konungens rådgifvare, att skyddas af Majestätets helgd mot hvarje förnärmande anmärkning. Med ett sådant begrepp om regeringslagarna låter hvarken tryckfrihet eller annan yttranderätt öfver allmänna åtgärder förena sig. Inför Högsta Domstolen funnos också Hofrättens domskäl icke nöjaktiga. Men utgången qvarstod och byggdes på en annan argumentation, hvilken, så vidt jag kunnat uppfatta den, går derpå ut, alt regeringsbesluten, som den tilltalade författaren klandrat, skulle vara att anse för Konungens enskilda handlingar. Författaren tillvitas att hafva sökt ådalägga, det Kongl. Maj:ts , resolutioner uppå hans ansökningar om nådigt tillstånd att anlägga enskild theater, äfvensom åtskilliga utaf Kongl.
Sala silfververks delegare skulle fa sig yttra och vederbörande embetsverk böras öfver den för silfververket föreslagna indragningen. Kanhända läper och någon motsägelse ligga uti sistnämnde omsorg för Sala grufvas rätt och för betalarnes af hästeoch rote-vacansspanmål, hvaraf den förres delegare skola höras och de sednare hafva erhållit till och med bestämmande röst, i jemförelse med behandlingen af skattskyldige och räntetagare i allmänhet samt augmentsräntetagare i synnerhet, om hvilka förstnämnde det heter, att man ej velat underkasta sig omgången af de skattskyldiges hörande, öfver upphörandet af rättigheter till persedelskatlens utgörande in natura. Kontraktet med betalare af vakans-spanmål torde icke kunna anses heligare än kontraktet med rustoch rote-hållare; de förra ega att betala, de sednare att uppbära i varan. Räntegifvare äro tillförsäkrade att få afbörda en del af sina ulskylder in natura; och från dessa olika rättigheter lärer lika litet den ena kunna tvingas som den andra, utan medgifvande, om lag och rätt skola beslå. Anledningar, ej de rätta skälen, till hela delta arbete äro hemtade: Slals-Ulskottett Utlåtande, N:t 2*2. T-o frän jördeböckers, indelningsverks och uppbördslängders oredighet och motstridigbeter. Sådana finnas och böra afhjelpas, hvarom föreskrifter äro lemnade sednast 1833. Utskottet har föreslagit upprättandet af korrekta liggare, hvilket arbete skulle föregå inlörandet af hela förändringen. Men när så vore skedt, försvunne ock hela delta skäl; noggranna och öfverensstämmande titlar och siffror vöre vundna och allt verkligt skäl till klagan, i detta hänseende, undanröjdt. 2:0 Att ett stort och onödigt arbete skulle ligga i årlig förvandling af en mängd räntepersedlar. Denna särdeles ofta och högljudt åberopade möda är dock obetydlig.
Riksdagslostnaderne och Utskottens Ca rlier S-var på återremiss , , , , , Sammanjerakningsförslag och Vo terings-propositioner v , , , » ora arfvoden för desammas utbetalning »>»,»> S 1 t Svar på återremiss , , , , , Riksdagsmcinna-arfvode, om förändrade grunder för utgörande deraf , , , , , , , , Riks dags manna-rät t en, om skyldighet för Embetsoch Tjensteman, som för dess utöfning njuter tjenstledighet, att af sine löne-inkomster afstå hvad för bestridande af hans tjenstegöromål under tiden erfordras. Se Anmärkning 5. Riksdags Ordningen, om ändring i §§ 27, 29, 36, 41 , 42 , (hvilande sedan sista Riksdag) Kongl. Mäj:ts Nådiga gillande » om ändring medelst 11 Hågg , upp bäfvande, rättelse eller förklarin af §§ 2 29, 80, 13, 19, 22, 14, 15 17, 16, 18, 27, 36, 72, 43, 46, 49 51, 59, 73, 36, (hvilande sedan si sta Riksdag) Kongl. Maj:ts Nådiga Svar , Uppgift å de af samtliga Riks Stånden antagne ändringar , , » om ändring i öO § , , , , , Svar på återremiss , , , » om ändring i 68 § , , » om ändring och tillägg Svar på återremiss , Voterings-résultat , , , » om ändring i 80 § , , , , , » om ett stadgande i 41 § om Stats Rådets föredragande Ledamöter tillträde i alla Stånds Plena Svar på återremiss , Yoterings-resultat , » om ändring och tillägg i » om tillägg till 33 § , , , Svar på återremiss , . Huld. o. \ lelrj. 1're-teStä ..let. BurgareSlandet. ij.io.leStåndet. 4 t l 169| 1-8 ä.