Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
„ 5oo. 1 Bokhållare-Syssla i Sedel-Contoiret med lön „ 700. 3 Contoirs-Skrifvare-tjenster i Sedel-Contoiret med lön å 4oo 1,200. r Cassa-Skrifvare-befattning med arfvode 400* Sta 8 personer. Summa B:co R:dr 600. Bih. till R. St, Brot. 1840. Härigenom hade framdeles vunnits en bestämd besparing å Löne Staten af R:dr 6,700. och å Supplementar-Staten af „ boo. Tillsammans R:dr 7,300. 3:o Ehuru Utskottet icke ännu fattat beslut i fråga om Grunderne för Pensions-beräkningen för Banco-Statens Embetsoch Tjenstemän m. fl. anser jag mig dock böra yttra den åsigt, att enär den förökning i BancoStatens löner med 20 procent, hvilken hitintills i egenskap af arfvode, utgått, nu blifvit å Stat uppförd, samt den ordinarie lönen är vorden förhöjd, de uti 3 Ari. 3 Afd. af nu gällande Banco-Reglemente intagne Pensionsgrunder böra modifieras. Uti denna Reservation hafva instämt: Herr Contracts-Prosten Tunelius till alla delar; Herr Borgmästaren Helleday hvad första punkten angår samt Herr Häradshöfding Bogeman och Herr Kamereraren Geijer, i afseende å andra punkten. Af Herr Stuart, C. G. Enligt 3a § i det, vid sistförflutna Riksdag, utfärdade Reglemente för Rikets Ständers Bank, borde, vid uppgörandet af förslagen till den då uppskjutna och Rikets nu församlade
Den 3 Mars e. m. ij5 t i 1 lufven tyrs icke mera af lånet erhållas än C)8 procent, kanske afven såsom det aldralägsla 96 procent; men derunder synes ej eller någon rabatt böra beviljas; hufvudsakligen derföre, att förlusten på lånet för RiksgäldsContoiret då blifver ögonskenlig. Det är väl nu snart 20 år, sedan jag förrättade Secreterare-t jensleu i RiksgäldsContoiret och i sådan egenskap hade befattning med Contoirets utländska gäld; men jag vill minnas, alt liqvider af skulder utomlands alltid äro förknippade med stora omkostnader såsom postporto-provisioner, förluster å vexlar, som återkomma med protest m. m. Det är derjemte alltid nödvändigt, att hafva fonder hos utländska Banquierer alt till belalningarne disponera, och jagar öfvertygad, alt 3ooo R:dr årligen lill delta behof är alldeles för litet. Man skall tillika betänka, att en sådan inlåning, sorn den ifrågavarande, ej kan i längden fortgå utan förluster å sjelfva lånen, emedan våra Inlecknings-lagar, i anseende till de tysta förmånsrälterne och flere andre omständigheter, befinnas uti ett ganska ofullständigt skick. Förluster skola således efter all sannolikhet uppkomma, och dessa äro icke i förslaget beräknade. RiksgäldsContoiret måste äfvenledes gå i förskott för de 3:ne första belalningarne till så väl ränta som Capital-afbetalningar, emedan bela första året ingenting inflyter från de fastighetsägare, till hvilka penningarne blifvit utlånade. Den 3 Mars e, m. tror derföre, alt om länet skall bära sig, bör räntan bestämmas till 4 procent, och Capitalet upptagas al-pari eller åtminstone nära derintill. Helst hade jag likväl önskat att j:sta och 3:dje punkterne hade kommit under gemensam öfverläggning, men då så ej skett, skall jag anhålla om bifall till irsta punkten, i hopp att, då frågan om rabatten förekommer, densamma måtte blifva förminskad. Herr Rosenblad: Jag har ej vidare att tillägga, än att jag för min del icke har något emot de små förändringar i redactionen, hvilka Herr Lefre'n föreslagit.
Hr von Hartmansdorff, Äng.: I anseende till milt närvar:de sjukhels-lillslånd och tilltagande emhetsgöromål, anhåller jag att få blifva entledigad ifrån min befattning såsom ledamot i Serskildta Dtsk., men att likväl varda vid min riksdagsmannarätt bibehållen. R. o. Ad. lemnade härtill sitt bifall; hvarefter Hr Gr. o. Landtm., med tillkännagifvande att Hr Arnell, Gust. Fredr., begärt och erhållit 3:ne veckors ledighet från och med nästa måndag, anmodade Hrr Elektorer att sammanträda (ill val af en ledamot i Serskildta Utsk. efter Hr von Hartmansdorff, samt en ledamot i StatsUtsk. under Hr Arnells frånvaro. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. f till 4 e. m. In fidem protocolli, dilbert Munck. Den 22 September e. m. Fredagen den 22 September 1854. Plenum kl. 6 e. m. Justerades 2:ue prot.-uldr. för förmiddagens plenum samt pleni-prot. för den 19 gisil. Juni. Fortsattes pröfningen af StatsUtsk:s Utlåt. M 273, i anledn. af K. M:s Nåd. Propos., i fråga om Statens medverkan för jernvägars anläggning, jemte väckte motioner, ang:de sättet för dylika anläggningars åstadkommande. Gr. von Rosen, Adolf Eugéne: Då jag på f. m. hade ordet, yttrade jag, att första punkten vore inkonstitutionel, och jag utvecklade äfven orsakerna till delta påslående; men jag tror äfven att den står i strid mot Svensk lag; ty i 24:de kap. ByggningaB:n står omlaladt, huru vägar och broar byggas skola.
UNDERDÅNIGT BETÄNKANDE, ANGÅENDE LANDFÖRSVARET, AFGIFVET DEN 12 MAJ 1865 AF DERTILL I NÅDER FÖRORDNADE KOMMITTERADE. IV. STOCKHOLM, FKYCKT HOS JOH. BECKMAN, 1865. 11. INTENDENTS VÄSENDET. Bland de frägor, som blifvit kommitterade till besvarande förelagda, är äfven den om intendentsväsendets ordnande. Arméens fältförvaltnings-reglemente af §r 1774 har redan länge ansetts föräldradt och i (lere delar icke motsvarande sitt ändamål. År 1808 utfärdades en ny fältallönings - stat och under Sverges senaste krig 1813 och 1814 ordnades förvaltningen vid trupperna till stor del genom särskilda generalordres och föreskrifter. Med anledning af dessa förhållanden hafva tid efter annan förslag till nytt fältförvaltnings-reglemente blifvit utarbetade, dock utan att, såsom det vill synas, frågan blifvit på ett tillfredställande sätt löst. Senast behagade Eders Kongl. Maj:t genom nådigt bref af den 10 April 1830 uppdraga åt dåvarande t. f. presidenten i krigskollegium att, med biträde af general-intendenten _i samma kollegium och tillkallade sakkunnige personer, utarbeta ett förnyadt förslag till fältförvaltnings-reglemente. Sedan, till följd af åtskilliga binder, detta arbete icke kunnat företagas förr än under loppet af 1834, blef det under den 3 Juni 1856 afslutadt och fullständigt förslag till fältförvaltningens ordnande af lemnadt Äfven detta förslag har hittills icke blifvit i nåder faststäldt.
Ett annat handlingssätt skulle leda derhän, att man begärde en förklaring af Constitutionen, remitterade den till ConstitutionsUtskottet, och sålunda gjorde förändring vid samma Riksdag, då fråga derom blifvit väckt. Jag kan ej annat än förnya hvad jag förut sagt, att det enda sättet att behandla detta ämne är att låta bero vid hvad ConstitutionsUtskottet yttrat, och att Motionairen, om han åstundar tydligare ut 9 H. iB Den 5 Januarii. Utande i hufvudsaken, än som nu blifvit meddeladt, vändeisig personligen lill ConstitulionsUtskottet, på sätt 84 §• RegeringsFornien föreskrifver. Herr Hjertdj Gustaf: Jag skulle vördsamt underställa Herr Grefven och Ordföranden, om icke, då Herr Grefven redan en gång, när RiddarhusUtskottets Utlåtande förevar, vägrat meddela proposition, på den grund, att Nej till herörde Utlåtande skulle innefatta en olaglighet, samt Herr Grefven nu framställt ett förslag, att polletten skulle en dermed försedd person fråntagas, om icke, säger jag, samma händelse förestår, som första gången. I fall vi komma att votera, om han skall återlemna sin pollett, och contrapropositionen hlifver, att han skall behålla den, så är ju Nej lagstridigt. Jag kan ej finna annat, än att precist samma fall då inträffar, som sista gången, och att Herr Grefven alltså är skyldig sig sjelf, att handla consequent. För min del anser jag, att sedan saken redan blifvit så olagligt behandlad, att våra egna former numera hindra oss att komma till ett bättre slut, blott ett enda sätt återstår att komma från densamma; det nemligen, att Herr Grefven och Ordföranden ville hemställa, om icke Ridderskapet och Adeln skulle anse ConstitutionsUtskoltets Memorial böra läggas till handlingarne? Den 5 Januari i. *9 Herr Cederschöld, Pehr Gustaf:
Ståndet vidblef sitt beslut, och gillade voterings-proposilionen. 2 punkten: Lades till handl in gar ne; 3 punkten: 1 anseende till beskaffenheten af den i denna punkt förekommande båga, och enär deri två Riks-Slånd stannat emot två, ansåg Ståndet densamma vara förfallen, och att någon votering i Förstärkt Slals-Ulskolt de ro lii icke borde ega rum; 4 punkten: Godkändes; 5 punkten: U2 Prot.-Utdrag, den 22 februari 18 f 5. 6(15 Ståndet vidblef sill beslut och lade denna punkt till /lundlin tiar ne: * O “ 6 punkten; Slåudet vidblef sitt beslut och lade denna puukt till handlingar ne; 7 punkten: Ståndet vidblef sitt beslut och hule denna punkt till handlin garnej 8, 9 oell 10 punkterna: Godkändes; 11 punkten: Godkändes; 16 punkten : Lades till handlin ganne. S. D. Föredrogos och lades till handlingarne Slats-Utskotlels följande memorial: N:o 185, i anledning af erhållen återremiss å utlåtandet, N;o 122; lN:o 187, i anledning af erhållen återremiss å utlåtandet, N-.o 125; N:o 188, i anledning af erhållen återremiss å utlåtandet, N:o 131. S. D.. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets utlåtande, N:o 186, i anledning af erhållen återremiss å betänkandet, bho 123: Ståndet vidblef sitt beslut och lade utlåtandet N:o 186 till handlingarne. Från Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogs och godkändes Bevillnings-Utskottets memorial, N;o 25, angående återlemnande af Riksdags-fullmägtigen Fredrik von Ziveigbergks motion om ändring i föreskrifterna för vederbörande tull-tjenslemäns rättighettill andel i de medel, som inflyta, i följd af anmärkningar vid godsegares tullangifningar, samt om anställande af en statens ombudsman vid packhusen i stapelstäderna.
Och hon gjorde för sig själf den iakttagelsen, att pudeln verkligen hade ett par riktiga hundögon. Vagnarne gåfvo sig af från stationen samtidigt, men det dröjde icke länge innan doktorns stora hästar lämnat de små öländingarne långt bakom sig. Mor och dotter samtalade. Orden följde på hvarandra utan hast; detta var ju endast inledningen till en längre tids samlif. Man talade om likgiltiga ting. Ingen af dem berörde något af det, som låg dem närmast om hjärtat; de började känna det som om kylan från de föregående mötena ännu alltjämt fanns kvar. Mest rörde sig samtalet kring Norrbyholm och dess invånare; här möttes deras känslor i den gemensamma sorgen öfver moderns och mormoderns död. Maria medförde många hälsningar från Nils Wiede och hans unga maka och från tant Sofie, som icke trifdes så väl på Norrbyholm efter gamla grefvinnans död. Den unga var själf en praktisk och verksamhetslysten husfru, och tant Sofie kände sig därför helt öfverflödig. Hon var så van att härska ensam och enväldigt öfver sitt område, att hon icke kunde fördraga någon annan vid sin sida, äfven om det var själfva husfrun. Vägen vek af mot vänster och vagnen körde fram ur skogen; därnere låg insjöns vatten, krusadt af vinden, med tusentals små hoppande vågor, hvilka alla tycktes ha uppfångat hvar sin purpurdroppe från den dalande solen. Själfva solnedgången såg man icke; den var dold af skogarne. Men dess röda ljus bröts i en annan sjö många mil borta i väster, studsade därifrån åter upp på himmelen och färgade ett par hvita ullmoln röda som om de dränkts i blod, speglades åter i den nya sjön och purprade dess vågor. Borta på andra stranden sågos tegelmurarne och de stolta tornen af Aspinge slott, aftecknade mot fonden af den mörka furuskogen. Samtalet gled så småningom dit öfver; Maria frågade efter den gamle baronen. Gubben var sig lik, tyvärr; han hade sina drinkare-perioder, nu som förr, då han stängde sig inne på sitt rum, drog sig undan som ett sjukt djur och drack, drack, drack. Dessemellan kunde han vara beskedlig, riktigt en rar gammal gubbe med hvitt hår och hvitt skägg; men hans näsa började att bli märkbart blå.
I km ii g tig e n Samuel Jönsson från Öland, hvilken yrkat en särskild skogsordning för nämnde Ö, icke utredt hvilka enskildta förhållanden dertill föranleda, anledning så mycket mindre förekommer, att detta förslag med tillstyrkan beladsaga, som en förnyad Allmän skogsordning snart torde blifva en följd af den förändrade disposition, som med Kronoskogarne vidtages, samt af den vidsträcktare rätt till begagnande af egne elier uppiåtne skogar, som i vissa fall kan varda Hemmansegare tillagde; Att hvad angående indragning af Jägerioch S k ogs-B c t j eii in gen blifvit föreslagit, synes bora af Kongl. Maj:ts Nådiga ompröfvande bero; dels efter hvad propositionen innehåller, af dessa tjenstemäns umbärlighet, på de ställen der Kronoskogarne varda åt enskild vård öfverlemnade, dels af de local-förhallanden, som kunna föranleda att samma betjening i vissa Orter icke i och för Jagten är behöflig; Men att Utskotten likväl icke kunna tillstyrka efterflyttning af Jägeri-Betjeningens goro - Stats-Utskottets Betänkand en. 69 mål på Krono-Betjeningen, hvilken sysselsatt af många och trägna, göromål derigenom skulle aUtförmycket dragas från sin egentliga bestämmelse. Till Riksens Högloft. Ständers upplysta bepröfvande öfver! emnås detta vördsammeligen; Och varda ålskiliige Ledamöters särskilda meningar liärhos bifogade. Stockholm den 20 September i8a3. Utdrag af Protocollet, hållet uti Riksens Högloflige Ständers Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskott den 3 Maj 1823. S. D. V d afgifvande af Utskottets Utlåtande, angående Kronoskog arne i Riket, antecknades till Protocollet, följande särskildta anföranden, hvilka på begäran blifva till Statsoch Lag-Utskotten, samt derefter till Respective Riks-Sländen bifogade. 70 S l a t S-U t s k o 11 e t s Betänkanden.
Hvarföre då skynda så mycket med CivilLagen, hvilken i så många fall sammanhänger med den förre? Att Högsta Domstolen ännu icke pröfvat hela Förslaget till CivilLagen känne vi dessutom, ej mindre än Grundlagens föreskrift att en sådan pröfning skall föregå Kongl. Majlis i StatsRådet. Att derföre nu på förhand begära vissa grunsaIsers eller vissa delars antagande ur det hela, vore således att begära någonting för ögonblicket ogörligt, emedan Högsta Domstolen, som är med löpande Domaregöromål fullt upptagen, omöjligt kunde under Riksdagen medhinna en sådan pröfning — och om den ock medhunnes af Domstolen, så har ju Kongl. Maj:t i alla fall redan förklarat, att han ej anser lämpligt antaga förslaget, innan äfven andra sakkunnige mäns granskning föregått. Hvarföre då betunga Lagutskottet, som redan är nog sysselsatt af andra ureudor, med pröfningen af ett för - 54 Deh 29 December f. m; slag, som, om det än kunde blifva färdigt att föreläggas Rikets Ständer, dock ej af Konungen antoges. Jag skulle således anse det ganska orätt af Rikets Ständer, att vilja framtruga bifall till ett förslag, sora. så val behöfver mognad och betänketid. Friherre Anckarswärd, Cari Henrik: Den Motion, som för närvarande utgör fö* remål för anmärkningar, utgår hufvudsak, ligen blott från den synpunkt, att bjuda till att få CivilLagen bringad till ett resultat, och att finna en utgångspunkt för Stan* derna, att antingen gilla eller förkasta densamma. Det öfverstiger vida min förmåga att ingå i granskning och yttrande om För* slaget; och jag anser sådant ej ens utgöra föremål för denna öfverläggning. Då Rikets Ständer redan 181 o insågo nödvändigheten af den gamla Lagens öfverseende till alla dess delar, och då en Comité till följd deraf blifvit förordnad, och nedlagt sexton års möda på förslaget, kan jag ej med den sista Talaren dela den mening, att i evighet uppskjuta förslagets granskning. Jag kan ej eller instämma i denne Talares åsigt om Samhällskroppens tillstånd.
En person, medlem af Högv. PresteStit, har berättat, att han af en bland sina pastoratsboer en gång inbjöds att åhöra samme talare, för att komma i tillfälle att yttra sig öfver hans lära och skicklighet. Efter talets slut frågade honom kyrkoherden, om hail sjelf kunde mena, hvad han i åtskilliga delar under talet yttrat och pastorn sig till minnes tecknat. I början förnekade han då, att hafva så yttrat sig; men då alla närvarande enstämmigt intygade, att hans ord så fallit, som Pastorn uppgaf, begynte han försvara dessa. Slutet blef, att presten förklarade sig anse för en pligt, att göra allt hvad han kunde, för att hindra honom vidare uppträda i församlingen, samt att han ämnade för sådant ändamål, om det behöfdes, mot honom begagna äfven lagens makt, emedan hans läror stöde i uppenbar strid mot vår kyrkas bekännelse och en rätt kristendom. Ehuru jag således lika varmt som någon annan önskar att med kristendoms-undervisningen måtte ställas på annat, bättre sätt, än som nu är förhållandet, tror jag likväl icke att, såsom Hr Tersmeden förmenat, någon «ändamålseuligare auordning» vin - Den 18 Augusti. nes genom antagande af Liiroverks-komiténs förslag, hvars förordande jag alltså afstyrker, ölvertygad, att de åtgärder, som af K. M:t vidtagits och i hufvudsakliga delar blifvit af PresteSt:t understödda, bättre leda till det mål, vi alla åsyfta. Hr Tersmeden: Anledningen dertill, att jag ånyo begärt ordet, har varit, att jag ansett mig skyldig till besvarande uptaga några af den siste talaren afgifna anmärkningar. Uti sitt första anförande yttrade denne talare att många farhågor skulle komma att möta förändring af en så nyligen promulgerad lag, en lag, som för så kort tid sedan blifvit bragt. i verkställighet. Detta ansåg nemi. Hr Carlheim-Gylleuskjöld skulle vara förhållandet med den ifrågav:de skolstadgan. Jag tillåter mig dock fästa upmärksamheteu deruppå, att här icke är fråga om någon absolut förändring, utan endast om rättelse af en enda punkt.
LTtskottet föreslår vidare: ”att lönerne ”för de Tjenster, hvilka vid de administrativa Embetsverken för närvarande finnas ”dels indragne dels lemnade obesatte, och ■”emedlertid, der de varit disponible an”vändts såsom arfvoden åt andre Tjenstemän till en nödig löneförbättring vid er"hållne ökade göromål, måga tills vidare ”på denna HufvudTitel qvarstå.” Jag skulle häremot önska, alt Rikets Ständer icke ville göra någon framställning till Kongl. Maj:t, hvarigenom de gillade det sätt att tillsätta en mängd tjenster, som nu någon tid varit och ännu är gängse, nemligen alt Tjenstemännen endast tillförordnas och erhålla arfvoden. Sålunda blifva hela Collegiers Tjenstemän, som böra vara oberoende, föremål för godtycklig behandling, just derigenom, allde innehafva Tjenslerne på conslitutorial och med arfvoden i stället för löner på stat. Jag tror, att så länge Embetsverkens närvarande inrättning ej är uppliäfven, höra Tjenstemännen genom Full - 33o Den 19 M a j i e. m. makter tillsättas och i vanlig ordning aflönas; ty tjensten vinner visserligen icke något på den godtyckliga belägenhet, hvaruti Tjenslemännen emellertid hållas; och det är tids nog att sysselsätta sig med iöneindragningarne, när ny inrättning af tjensterna äger rum. Annat åter är förhållandet med de af Utskottet föreslagne löneförbättringar för StatsSekreterarne. Utskottet tillstyrker, ”alt ”med beviljandet af den föreslagne löneförbättringen för StatsSekreterarne hör för”enas det vilkor, att den icke må åtnjutas ”af andre än dem, som, enligt Kongl. Maj:ts ”Nådiga Fullmagt på något af berörde Embeten, detsamma förrätta, och sålunda icke ”tillgodokomma dem, hvilka endast på obe”stämd, längre eller kortare tid, till före”dragning inför Kongl. Majrt constitueras.”
Hall tagit tyglarne i sin hand och ställt affärerna och contoirsböckerna under Herpels och Carnegies vård. Natten efter dödsfallet hade det också spökat i huset, och låsarne till herr Halls skrifbyråer hade därefter varit förvridna till den grad, att de ej kunnat med nycklar uppläsas, och när byråarna brötos upp med våld, fanns ej testamentet. Det blef till ett sökande genom hela huset efter detta viktiga dokument. Man beskyllde unge John för att ha förlagt det. Unge John hade ju för vana att förlägga papper på de besynnerligaste ställen, och han ansåg det själf ej för otroligt, att han haft testamentet i händerna och därpå lagt det undan på en plats, som han ej för tillfället kunde påminna sig. Nu var han åter nere på contoiret för att spana efter det, och hans moder, syster och svåger sutto i det grå kabinettet och väntade på hans återkomst. Man hade aftalat med John, att, om han ej i dag fann testamentet, finge man skrida till någon öfverenskommelse för arfsfördelningen, ty detta sakernas obestämda tillstånd var odrägligt för alla parter. Herr Hall hade dött den andre oktober och i dag var det redan den tjugusjette, och arfvingarne visste ej besked om något. Hans excellens hade visserligen redan under herr Halls lifstid på sin hustrus arfslott fått sig utbetalda ganska ansenliga summor, men icke desto mindre var han särdeles ifrig att få veta, hvad yttermera skulle blifva honom beskärdt, och enkefru Hall var än mera inquiet, ty hon hade behof af en hel hoper pengar och var dessutom ganska närig. Wachtmeister stod och trummade en generalmarsch på rutan, medan han väntade. Hans svärmor satt med korslagda händer i skötet och såg bister ut, under det grefvinnan beskärmade sig öfver John. – Mycket kan man tro om John, men att han skulle gå och slarfva bort själfvaste testamentet, det öfvergår väl ändå allt. – Jag vet sannerligen inte, när han skulle kunna ha gjort det, men han skyller sig själf för det, och då kan ju ingen disputera emot, sade excellensen. – Det papperet har väl fått dela lott med så många andra.
(Memorialen N:ris 33 och 4t>.) Den, som vill. att det af Konstitutions-Utskottet uti Memorialet N:o 33 framställda, af Presteoch Bonde-Stånden bifallna, förslag till ändring i 14 8 1 momentet Riksdags-Ordningen, skal! blifva hvilamde till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag, röste Ja; Den det ej vill, röste Nej; Vinner Nej, är berörda grundlagsändrings-lorslag förkastadt. Omröstningen har utfallit med Fyratioåtta Ja och Tretio Nej. 12 Konstitutions-Utskottets Memorial N:o 56. Tionde Omröstningen. (Memorialen N:ris 34 och 47.) Den, som vill, att det af Konstitutions-Utskottet, uti Memorialet N:o 34 framställda, af Bonde-Ståndet godkända, förslag till tillägg i 73 § Riksdags-Ordningen, angående förstärkning af Sammansatt Utskott, skall blifva hvilande till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag, röste Ja; Den det ej vill, röste Nej; Vinner Nej, är nämnda grundlagsändrings-lorslag lörkas ta dt, Omröstningen har utfallit med Tretiofyra Ja och Fyratiofyra Nej. Elfte Omröstningen. (Memorialen N:ris 35 och 48.) Den, som vill, att det af Konstitutions-Utskottet, uti Memorialet N:o 35 framställda, af Borgareoch Bonde-Stånden godkända, förslag till åtskilliga ändringar i Riksdags-Ordningen, angående Ridderskapet och Adelns representationsrätt, skall blifva hvilande till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag, röste Ja; Den det ej vill. röste Nej; Vinner Nej, är nämnda grundlagsändrings-förslag förkastad t. Omröstningen har utfallit med Fyratiotre Ja och Tret.iofem Nej. Tolfte Omröstningen.
Pä Wallofl. Borgare-Ständers Lcdam.jwägnar, ^ncl. krestin. -lVlax. kiaZeiZl-vn, Uppläst hos Ridderff. och Adeln d. ro Aug « Prest-Ständet den io » - Borgare-Ständet d. ro - Bonde-Ständer den ro Riksens ^ögloflige Ständers Gratsoch Bewillnings-Urskorrs Betänkande, i anledning as Herr Borgmästaren L. U. Lgges Memorial, rörande förändring i Sjö-Tullens clarerande för utgående wabror med wäxlar ^edan Riksens Högkoflige Stander wid Riksdagen i Stockholm 1809 och 18 io bifallit, att i anseende till Statsoch RiksgäldS-Werkens behofaf rväxlar, KonglKungörelsen af den 2 Augusti r 800 vin Sjö-Tullens erläggande för utgående wahror, borde enligt dej; ordalydelse, och uran undantag för någon af Rikets Stapel-Stader som idkar Sjöfart, Den ro Augusti. 202; fark, tills widare bliswa gällande, sa att Slö-Tullen för utgående wahror skulle betalas 'med goda waxlar pä Hamburger Banco och hwarje sadan Riksdaler anses smara emot En N:dlr Swenfft Banco Speciemvnt, sa lange Waxel-Coursin pä den förra icke föll under 46 k-, hwarwid likwäl till förekommande af den svårighet, soini flere af de mindre Stapel-Staderna kunde möta wid anskaffandet af goda wäxlar pä Hamburger Banco, defie Städer skulle äga betala Sjö-Tullen uti Swenfft Banco, med den uppgäld som fixerades af den pä Hamburger Banco warande Cours, hwilkea borde af Fullmäqtige uti Riksens Ständers Riksgälds-Contoir, pä del salt bestämmas, att ett medium af den Cours som de g:ne första weckorna i den^ näst föregående och sista weckan i den der förukgängne mannder, warit gängse, borde tagas till grund, och om hwilken — salunda för hwarje manad bestämmande Cours, Fullmägtige i Riksgälds-Contvirel borde lämna General,Tull-Arrende-Socieletens Herrar Fullmägtige del sä tidigt, att Ordres ifrän dem til!