Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständer dels synas icke hafva varit öfvertygade om nyttan och nödvändigheten af de begärda anslagen, dels ansett behofven kunna fyllas i annan ordning och på annat sätt, än som föreslaget blifvit, eller ock hafva anslagen bifallits mindre i följd af en mera allmän öfvertygelse om deras nödvändighet, än genom utslaget af en ringa majoritet. Orsaken härtill torde kunna tillskrifvas bristen af en för Rikets Ständer tillgänglig, till alla eller åtminstone hufvudsakliga grenar af krigsstyrelsens verksamhet och behof utsträckt utredning, klart affattad och i ett sammanhang uppstäld samt sålunda egnad att bereda en lättare öfversigt af dessa för fäderneslandet vigtiga ämnen. Företagandet af en så omfattande utredning håfve Vi ansett vara så mycket lämpligare, som vissa för landförsvaret väsendtliga frågor i alla händelser måste göras till föremål för förnyad pröfning, helst Rikets Ständer i flere af dem begärt framställningar af Oss. Till sådana frågor kan t. ex. räknas behofvet af ett ökadt antal sappörtrupper, som af Rikets Ständer ej blifvit förnekadt, ehuru de för sådant ändamål af Oss begärda anslag ej blifvit beviljade, emedan bristen af detta truppslag ansågs kunna fyllas ur indelta arméen. Endast framläggandet af en plan, som upptager ej allenast den för Sverige erforderliga styrkan af landtrupper, utan äfven desarnmas inbördes förhållanden, så väl till särskilda vapenslag som till sina beståndsdelar af stam och beväring, bör upplysa, om bristen af sappörtrupp kan ur indelta arméen fyllas och, derest så kan ske, huru den erforderliga öfningen skulle bibringas denna del af indelta manskapet. Vidare må anmärkas, att vid 1856 års riksdag, då aflöningsförhållandena för större delen af statens embetsoch tjenstemän kommo under pröfning och äfven i allmänhet bestämdes, framställning af Oss gjordes jemväl om reglering vid indelta arméen af befälets och öfrige tjensternäns löner, ej allenast för åstadkommande af nödig förbättring i aflöningen, utan ock för beredande af den möjligaste likstämmighet deruti vid alla regementen och corpser.
Sif öberr ©refwen är, fnuab BeBofwet af SbelSgringS* Slrtilleriet Beträffar, upplpjf: att tiben ocB mefenjfaper* neö framffeg Bragt betta wapen, fä i affeenbc pä (5ons flrttctioneré ocb inrättningars änbamätöenligBet, font t funncrfjct pä fjclfwe BcflänbSbelarneS älber, BräcfligBet otty opälitligBet, pä ben punft, att bejJ iftänbfättanbe ärafnöbs wänbigfjeten Bögft påFattabt, faiut att fttunnan, font Bär* tiH ffatt ätgä, uppginge titt itfe luinbrc ön 470,000 eBuru S. 9Jtaj:t, bä tttcb anffaffanbet af fförjia beten Ftttor ocB projectiter funbe uppf intag, nebfatt benfanuna titt ofroanBerörbe Belopp, 146,000 3f:brj att, oberäfnabt bet antal spjecer, font förgält*2(rtilleriet erforbrabeS, iför* Båttanbe titt ©werigeS Strmee ocB lanbets locata oiitmäplin* gar, BeBofwet af bet berfore äffabe attflag i öfrigt foran* IcbbeS beraf, att, innan ännu ben wib Början af betta årBunbrabe nöbig Befunne totala omffapning af 2IrtiUcriet Bttnnit titt atta belar werfffällaS, beit meb fittä anjlag otti imber en Bräbffanbc jfpnbfaiuBet af minbre gob rubimate
För sammanjemkning af dessa stridiga beslut inbjuder Utskottet a) i afseende på Talgljus, Preste-Ståndet att instämma i de tre öfriga Ståndens beslut att bestämma tullen härå till 3 sk. skålpundet; b) beträffande Stearinoch Margarin-ljus, Ridderska})et och Adeln samt Preste-Ståndet att frånträda sina sinsemellan skiljaktiga beslut och förena sig med de båda öfriga Stånden om en tull-afgift för denna artikel af 5 sk. skålpundet; samt c) i afseende på öfriga slag Ljus, Preste'- och Borgath-Stånden att frånträda sina skiljaktiga meningar och förena sig med de båda öfriga Stånden om godkännande af Utskottets förslag, att bibehålla tullen härå oförändrad. I den mån dessa inbjudningar icke antagas, föreslår Utskottet följande omröstningar: N:o 57. Den som, i öfverensstämmelse med tre Stånds beslut, antager införsels-tullen å Talgljus till 3 sk. skålpundet, röstar tfa; Den del ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antages denna tull till 2 sk. skålpundet. a) om kontra-proposition: N:o 58. Den som i hufvudsakliga omröstningen, rörande Stearinoch Margarin-ljus, till kontra-proposition antager Ridderskapet och Adelns beslut att bestämma införsels-tullen härå till 6 sk. it., röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antages till kontra-proposition Preste-Ståndets beslut att fastställa denna tull till 4 sk. it. å) i hufvudsaken: N:o 59. Den som vill, att, i enlighet med två Stånds beslut, införsels-tullen å Stearinoch Margarin-ljus skall utgå med 5 sk. it., röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antages (l:a Alternat.) Ridderskapet och Adelns beslut. (2:a Alternat.) Preste-Ståndets beslut. Bih. till B. St.
Efter det begrepp, jag gör mig om en rådslående församling, kan jag ingalunda förlika mig dermed, att man ej skall hafva varit närvar, och hört de skäl, sorn anförts för och emot saken, innan man genom sin voter:s-sedel derom uttrycker sin opinion. Jag får derjemte, på grund af den erfarenhet jag haft under föregående riksdagar, och hvilken ej kan motsägas af någon ledamot af detta Stånd^ äran nämna, att det måste väcka åtminstone ledsnad hos de personer, hvilka, under utöfningen af deras riksdagsmannakall, efter bästa öfvertygelse uppoffrat sin tid och förmåga, a56 D en ii April e. m så liten eller stor den kunnat vara, för att göra sin mening gällande, att nödgas i ett ögonblick se sitt sträfvande kull kastadt, genom ankomsten af ett stort antal personer, som ej öfvervarit öfverläggningen, ej hort några skäl hvarken för eller emot saken, utan, ankomne hit, fått sina voter:s-sedlar antydda efter sitt förtroende till de personer, som kunuat underrätta dem , huru de i saken borde votéra. Jag finner, för min del, alldeles oförenligt med värdigheten och således äfven med fördelen hos en rådslående församling, att votera annorlunda, än till följe af de upplysningar man under öfverläggningen inhemlat. Jag skulle tro, mine herrar! alt icke i någon annan rådslående församling i hela verlden ett så beskaflfadt bruk förefinnes, som hittills hos oss blifvit iakttaget. Jag har under sisth sommar varit närvar, vid Norrska Stortinget, der det går så strängt tillväga i fråga om voterrs-rättens utöfvande, att om en person stiger upp från sin bänk och går till eli yttre rum, samt då Talman framställer propos. befinner sig på tröskeln till sessionsrummet, får han icke, äfven om han deltagit i öfverläggningen, intaga sin plats för att afgifva sin röst. Jag biträder förslaget i alla delar, och önskar allvarligt, att det måtte vinna framgång, så att det andra uppropet må afskafFas. Hr Gripenstedt:
Ridr, alt utgå intill slutet af nästinstundande är, ännu konrme att en längre tid olörändradt fortgå, samt berörda anslag, äfven sedan en Ordbok kunnat af Akademien ulgifvas, mäste blifva behöfligt, såvida ej Akademien skulle nödgas afbryta eller åtminstone inskräuka sin verksamhet, 198 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse N:o 191. i hvilken arbetet för Ordbokens riktande och fullkomnande alltid komrne alt ingå såsom en ganska väsendtlig del, hvarföre någon anledning icke syntes förefinnas, att det åt Akademien redan beviljade anslag kunde utan skada för språkodlingen och vitterheten framdeles förminskas, har E. K. Majit föreslagit Rikets Ständer att, utöfver Akademiens nuvarande ständiga anslag, utgörande ‘2,250 R:dr, å ordinarie stat uppföra jemväl det för ofvanomförmälda ändamål särskildt beviljade tillskottsanslaget å 3,750 R:dr, hvarigenom ordinarie anslaget för Akademien således komme alt uppgå till 6,000 R:dr årligen; och hafva Rikets Ständer, erkännande vigten af de skäl, som, enligt Stats-Rådsprotokollet, föranledt högstberörda nådiga framställning, medgifvit alt, utöfver det ständiga anslag, hvaraf Svenska Akademien nu är i åtnjutande, eller 2,250 Ridr, å ordinarie stat må uppföras det för Ordboksarbetets fortskyndande för viss tid beviljade årliga anslagsbelopp af 3,750 R:dr; dock med fortfarande förbindelse för Akademien att angående samma arbetes fortgång inför E. K. Majit afgifva underdånig redogörelse. Velens kapsAkademien. 63:0.
Det går således ingalunda an att behandla privat-bankerne så alt desamma skulle finna för godt upphöra, för hvilken händelse, och då riks-banken icke förmår upptaga deras rörelse, den största förlägenhet och olycka i de fleste landsorter skulle uppstå. Man klagar deröfver att riks-diskonten m. fl. utestängas af privat-bankerne. Om jag nu antager alt en riks-bank bör drifva diskontrörelse, så hvarföre underlättar man icke denna genom ändamålsenliga reglementen, så att den kan konkurrera med privat-bankerne, hvilket kunde ske. Att privat-bankerne, hvilka röra sig på 3:ne sätt, nemi. medelst diskont-krediliver, samt uppoch afskrifnings-räkning, företrädesvis begagnad af landsorten, då omkostnaderna blifva ringa eller inga, är ganska naturligt, helst räntan inskränker sig till 5 procent, då deremot ett lån i riks-diskonten öfversliger 6 procents ränta, inbegripet £ procent provision hvarje halfår till verkets tjenstemän, hvartill kommer porto och verifikationer. Genom de försvårade villkor, som blifvit föreskrifne uti privat-bankernes nya oktrojer, hvartill man räknar en ökad inbetalning af 5 procent till grundfonden, samt förbud mot mindre sedelvalörer, hvilka varit de som egentligen kunnat hålla sig ute i allmänna rörelsen, lider intet tvifvel alt ju privat-bankerne hädanefter komma att lemna betydligt mindre räntevinst, helst hypotheksföreningar, omfattande en stor del af landet, ytterligare tillkommit, så att privat-bankernas rörelse hädanefter kommer att 9 4 Den S April e. ni. inskränka sig hufvudsakligen till kreditiv samt uppoch afskrifning, hvilket icke lemnar bankerne, men väl landet fördel. Dessutom är den föreslagna beskattningen, som till 15 procent af den vinst privat-bauken kan beräkna öfver 6 procent af insalta kapitalet, alldeles orimlig, hvilket kan bevisas af följande. Man vill nemi. blott medgifva till godo 6 procent ränta för sin insats 25 procent af aktievärdet, ulan att taga i beräkning, att för återstående 75 procent blifvit i säkerbelshaudlingar aflemnade antingen inteckning i jord eller ock jemväl kontanta medel.
Svar märkt » Anspråkslös 19 » adr. S. Gumaslii annonsbyrå, Stockholm. (G. 895), fl575] Värdinna — Lärarinna! En 31 års norrländska, bildad och musikalisk, önskar en dylik anställning. Hon har i flere år förestått ett mindre hushåll, är van att undervisa och handleda barn. Prima referenser. Vidare upplysningar å Fredrika Bremer förbundets byrå. (1570) fl^~ Landtflicka, som är hemmastadd i alla till ett anspråkslöst hushåll hörande göromål, önskar härmed plats i landthushåll, där hon åtager sig föreståndareskapet för detsammaunder uppsikt af husmodern. Sökandens ålder 22 år. Svar torde sändas till i&gt;Landtflickai&gt;, Motalapsns exp. Motala. [Nord. A:b. Gt. 2832x1] (1562) E n a n s p r å k s l ö s flicka önskar, mot ersättning ett åre tid vistas i en välvillig prästeller tjänstemannafamilj, för att genomgå alla till hushållet hö- rande göromål. Närmare genom » Q. », Bjufs poststation, p. r. pl. att gå frun tillh. Van v. alla förek, görom. Goda refer. Svar t. » S. K. », Helsingb. Dagbl.kont.,Helsingborg. [1575] A T T G Å F R U N T I L L H A N D A och handleda barn i ett bättre hus, önskas af en ung anspråkslös flicka kunnig i sömnad, musik o. de vanl. skolämnena äfven villig att deltaga i inomhus förefallande göromål. Sv. till » A. E. » torde godhetsfullt inlemnas till Iduns byrå. (1559) Ett ffleuMilfe Miner af god familj, söker sig härmed plats som sällskap och biträde inomhus, hos något äldre fruntimmer i stad eller på landet. Pen sökande är särskildt lämplig för sjuklig person. Benäget svar till » T. » emotses i Stanzens paraplymagasin Stockholm, Vesterlånggatan n:r 07, där vidare upplysningar meddelas.
Ersättning för under kriget mffrime keftve, ranrser och gärder, jämte p5Befallning krönt».-Fartyg med Md 361,243 : 37 si. Till kesie sumnrors anskaffande, son; sammanräknade belöpa till R:d 2/245,903: 6. si. 9 rst. har wäl StatS-Utffottet förestagit att uptaga inrikes län; men 768 Den iZ December. men i fell de antingen icke skulle kunna ernas, eker endast tili någon del winnås att Banque, dä n ätte det bristande deraf förffjuka, emot 2 vroCentS intresse och 5 proCenlS ärlig afbetalning pä Cap,kalek Dess» Utom har Stats Utskottet ansett flere Lcfwerankcurcrs fordringar till en summa af 1,971,040 R:d Z4 tz. 2 rst. böra enligt Riksens Ständers redan tagne beslut, liquideras med obligationer stälde pa 6 ärS be» tdlningstid med A proLents ärlig ränka: 6:0 Tillstyrker Stars. Utskottet, atr Banque» till fyllande af igro är§ blifwande Statsbrist, ,amt ersättning as pen del Tullinkomster, som dä ffulle börja att direkte till Banque, inflyta matte itta» ränta, gifwa Stats verket en million R:V i förskott, . tt pä obestämd rid äterbetalas, och 7:0 Att de creditorer, pa sammanräknade 1,500,020 R:d som enligt 6z §. Regerings^ Formen böra Konungen öfwerlännäs, att wip föreskrifne 0, förmodade händelser begagnas, mätte as Banque» besörjas.
Så sker det nu når Electorerna skola välja UtskottsLedamöter; de tala först förtroligt om dem de skola välja och votera sedan med hvar sin slutna lista. Så tror jag att det också borde tillgå med Electorsvalen. En liten fördeliberation kunde hållas, och valet sedan ske inom skranket» 42® Oen 17 April e. m. Men den frågan bör först vara afgjord, antingen de i RiksdagsOrdningens 4i §. nämnde ansvarige Embetsmån äga eller icke äga rättighet att deltaga i de val som fordras till Utskottens bildande. Äga de denna rättighet, så tror jag att de nu brukliga Bånkmansval böra bibehållas. Herr von Hartmansdorff; De skäl Grefve von Schverin anfört, synas tala för, att valen må ske inom afdelningar, de må då vara flere eller färre, men ej bland hela massan. Det år naturligt att då rösterne inskränkas inom ett mindre antal, år hvarje röst mera vård, och att den aktas bättre. Når valet deremot sker inom hela mängden, år utgången osäkrare, hvarföre man anser sina röster med mera likgiltighet. Skedde valen till Electorer uti afdelningar, så skulle dessa tälla med hvarannan, att göra goda val, och ändamålet sålunda säkrare vinnas. Grefve von Schverin: Den frågan som jag i början ef Riksdagen väckte, i anledning af 4l §.
St. fattadt beslut om öfverlåtelse till Konungen på dess lifstid af ett slott, med ett bestämdt årligt underhållsanslag, icke lärer kunna af sednare Ständer rubbas eller undergå förändring. Jag tror således, att frågan om votering i detta fall måste förfalla. H. Ex. Hr Gr. Brahe: Då StatsUtskrs Hrr ledamöter sjelfve medgifvit, att ett misstag inom Utsk. ägt rum i afseende på Rosersbergs K. lustslott, och BorgareSt., som lagt Utsk:s sednare betänk, till handlingarna, icke utlåtit sig huru Ståndet uppfattat samma betänk., hvaruti Utsk., med rättelse af misstaget, frånlrädt sitt tillstyrkande uti första betänk.; så hemställer jag till Hr Frih. o. Landtm, samt R. o. Ad., om icke bästa och lämpligaste sättet att komma till ett bestämdt förhållande i frågan vore att återremittera denna punkt, på det Utsk. må blifva i tillfälle att inhemta hvad åsigt BorgareSt. har i saken. Utan tvifvel skall BorgareSt. då instämma med R. o. Ad. och PresteSt., emedan Ståndet förmodligen icke lärer kunna vidblifva ett beslut, som innefattar antagande af ett tillstyrkande utaf StatsUtsk., hvilket varit grundadt på ett misstag, och StatsUtsk. af sådan anledn. sedermera frånlrädt; ty om BorgareSt., utan att uppgifva motiver derför, belt enkelt vidblifver sitt första beslut, så har Ståndet i och med detsamma medgifvit, att det fattat ett oriktigt beslut, enär detsamma hvilar på ett misstag och följaktligen på en oriktig grund. Frih. Sprengtporten: Jag tror icke att återremiss till StatsUtsk. i denna fråga skulle behöfvas för att utreda densamma; utan skulle jag snarare hemställa till Hr Frih. o. Landtm., om icke, till erhållande af bestämdt yttrande af BorgareSt., lämpligt vore att genom prot.utdr. anmoda samma Stånd att förena sig med R. o. Ad. Hr Lefre'n: Denna fråga synes från början vara äm nad att blifva föremål för misstag.
Domkapitlets i Westerås derom framställda begäran, af behörig person blifvit uppgjord ritning med åtföljande kostnadsförslag till uppförande af nytt lärohus af sten, hvilken ritning blifvit under den 28 December 1861 af Kongl. Majit gillad och fastställd. Kost nadsförslaget - Motioner i Borgare-Ståndet 1862. JW 187. 361 nadsforslaget upptager en summa af 22,875 R:dr 80 öre Ruut, deruti likväl icke äro inberäknade ersättning för ritningens uppgörande samt inköp af erforderlig ny byggnadsplats äfvensom för uppförande af ett uthus, hvarigenom allt sammanlagda kostnaden för ifrågavarande nya lärohus med säkerhet icke kommer att understiga 25,000 R:dr, Då 124 § af Kongl. Maj:ts förnyade nådiga Stadga för Rikets allmänna elementarläroverk af den 29 Januari 1859 stadgar, »att byggnad och underhållande af lärohus skola, der de icke enligt gällande författning åligga städerna, ske på bekostnad af stiftens byggnadskassör, genom vederbörande Biskops och Konsistorii försorg och under deras tillsyn», samt för Sala stad någon författning icke är gällande, som på staden öfverflyttar här ofvan omförmälda byggnadsskyldighet, har staden hos Domkapitlet gjort framställning om erhållande af det understöd från byggnadskassan, hvartill här ofvan åberopade stadgande föranleder, hvilken framställning dock icke medfört annat resultat än att Domkapitlet, hufvudsakligen af den anledning att byggnadskassans medel blifvit till större byggnadsföretag i stiftsstaden använde, förklarat sig icke kunna biträda med högre belopp än en tredjedel af den i kostnadsförslaget upptagna summa till uppförande af nu ifrågavarande lärohus. Ofver Domkapitlets berörda - beslut har Sala stad väl anfört underdåniga besvär, men då byggnadskassans medel redan blifvit på annat sätt använde har Kongl. Maj:t förklarat sig i Domkapitlets beslut icke kunna göra någon ändring.
Då nu desse icke kunna ega några giltiga anspråk att för sitt erhållna uppdrag komma i åtnjutande af en större ekonomisk fördel, än de öfrige Revisprerne, och då den Rikets Ständers i landsorten bosatte Fullmäktige i Banken och Riksgäldskontoret, sedan 1840 och 1S41 års riksdag, tillerkända ersättning för en resa årligen till och från deras hemvist utgår efter beräkning af det hästantal, som för Revisorerne nu blifvit föreslaget; så anse sig Utskotten böra tillstyrka, att skjutsersättningen för hvar och en af Rikets Ständers Revisorer vid dess resor till och från hufvudstaden hädanefter endast må beräknas efter två hästar. Vidkommande den deremot föreslagna förhöjningen i Revisorernes dagtraktamenten, så skulle desammas bestämmande till fem Rdr komma att föranleda en icke obetydlig tillökning i revisionskostnaderna, vida öfverstigande den minskning i dessa kostnader, som genom den tillstyrkta nedsättningen af hästantalet kunde beredas; men som det hittills stadgade traktaments-beloppet, eller 3 Rdr om dagen, icke motsvarar elier betäcker de kostnader, hvilka Revisorerne, under ej mindre sina resor till och från än sin vistelse på revisionsorten, måste vidkännas, hvadan någon förhöjning af detta, för längre tid tillbaka bestämda, belopp under nuvarande förhållanden ostridigt är af behofvet påkallad, så få Utskotten föreslå, att ifrågavarande traktamenten hädanefter må utgå med fyra Rdr om dagen.
Då nemligen stämpeln å hela ark, eller skrifkartorna, är endera af de 2:iie lägre valörerna, 25 och 50 öre, men Utskottet jern fört kostnaden för helarksstämplarne med kostnaden för beläggningsstämplarne, hvilka till större delen hafva högre valörer, ända till 100 R:dr, så hafva helarksstämplarne icke kunnat annat än förefalla jemförelsevis dyra. Efter en sådan beräkning måste alltid det stämplade papperet å lägre valörer blifva betydligt dyrare än det å högre valörer, och det i samma mån, sorn valörerna äro högre. Efter den uppställda beräkningsgrunden skola jemväl beläggningsstämplarne, oaktadt de alla i sjelfva verket äro i tillverkningskostnad lika dyra, dock, jemförde nied hvarandra, blifva högst olika i pris. En beläggningSstämpel t. ex. å 100 R:dr är icke dyrare i tillverkningskostnad än en stämpel å 1 R:dr eller en å 25 öre; tnen om man följer ofvanberörda, af Utskottet antagna beräkning och antager exempelvis kostnaden vara 10 öre för hvarje stämpel, så utgör denna kostnad för 100 Riksdalersstämpeln T'ö procent, för 1 Riksdalersstämpeln 10 procent och för 25 öresstämpeln 40 procent. Men icke blott beräkningsgrunden är uppenbarligen ovigtig, utan äfven sjelfva beräkningen af den besparing, sorn genom skrifkartornas afskatfande skulle vinnas. Den i Betänkandet nämnda summa, elier 32,500 R:dr, hvartill kostnaden för dessa kartor anses uppgå, är beräknad efter det pris, som, enligt äldre kontrakt, varit vid stämpelpapperets tillverkning gällande, och icke efter den ej obetydliga prisnedsättning, som, efter hvad sjelfva Betänkandet gifver vid handen, nu är betingad. Vidare ingår i den uppgifna summan ej allenast kostnaden för sjelfva papperet, hvaraf skrifkartorna bestå, utan jemväl trycknings-, räknings-, transport-deli konfrollkostnaderna.
Vid bestämmandet deraf utgår jag från den synpunkt, att då Hamrarne komma att hafva befattning med alla inom Länet varande omyndiges Egendom böra Hamrarne kunna åtnöjas med en ringare procent af inkomsten a£ samma Egendom än den, hvarmed Förmyndare i anseende till deras nu varande ansvarsskyldighet kunnat anses belåtne ? och synes f 1 Den 17 Februarii. äfven denna besparing för de omyndige talande för mitt förslag. Jag föreslår då att hvarje Läns FörmyndareKammarp ej får beräkna sig högre arfvode än 5 procent af räntan å de omyndiges Capitaler och af årliga afkastningen af annan deras Egendom, samt att denna § procent sorn årligen afdrages delas i 7 lika Jsotter, hvaraf hvarje Ledamot i Kammaren erhåller en ^ och den 7'de ^delen tillkommer Kamreraren , äfven som 8tt da någon Ledamot dör under loppet af de trenne år, för hvilka han blifvit vald eller för någon tid af sjukdom hindras, af hans f af förenämnde ersättning så mycket tillkommer Suppleanten, som svarar mot den tid denne, delande Kammarens öfrige Ledamöters ansvarighet, i Kammaren tjenstgjort. Derigenom att denna ersättning till Kammaren ej bestämmes till visst pföränderl'gtpen. ningebelopp utan endast till viss andel af afi tornsten skall Kammaren af eget intresse mapas att nitiskt arbeta för de omyndiges fördel, efter som denna fördel är så nära förenad, med Kammarens egen. Men då ingen mensklig inrättning gifves der brister ej röja sig, och då de nu föreslagpe Hamrarne ej kunna i frågan om deras förvaltning annorlunda anses än såsom de nu va* rande förmyndare, böra Hamrarne i afseende på deras redovisningsskyldighet vara underkastade domaremagten, och det måste således, Den 17 Februarii. 429 blifva de af Domstolarne tillika förordnade Förmyndares lika som myndlingarnes närmasté franders rätt,''att jemte det de äga att af Kamrarne erhålla alla de upp-lysningar om egen domsförvaltningen, som de för sig finna nödige och hamrarne ärö i tillfälle meddela, kunna vid vederbörlige