Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Alltid finner man, äfven hos de äldsta, emplacement för sina pjeser, hvilket är hufvudsaken, ty en fästning är i sig sjelf endast ett dödt ting. Bestyckningen är dess egentliga lif. Hr Brakel, Mauritz: Med anledning af den siste värde talarens yttrande, torde R. o. Ad. kanske tro att jag i går på något sätt klandrat anordningarne vid Waxholms fästning. Så var Den 2i November. 321 var likväl icke förhållandet. Jag yttrade tvärtom att fästningen var konstruerad med afseende å träfartyg, och att följaktligen östra sundet icke varit af så stor vigt, emedan den kraftigaste artilleri-elden mot ett träfartyg är den, som bestryker fartygets hela längd, och man med ali sannolikhet skulle kunna antaga att ett träfartyg skulle komma att förstöras, innan det kommit midt lör fästningen. Således har jag icke på något sätt klandrat anordningarne vid östra sundet, utan endast anmärkt det förhållande, att kanonerna voro så uppställda att man med dem icke kunde beskjuta ett fartyg, som passerade tätt under fästningens vallar, hvilket jag tilläde dock kunde hjelpas, om man nedanför fästningens murar uppkastade jordvallar och bestyckade dem med dylika grofva pjeser, som nu för tiden måste användas mot pansarfartyg. Det är således ett misstag af den siste värde talaren, att jag klandrat planen af Waxholms fästning; tvärtom var jag ibland dem, som i går försvarade den, ehuru jag nämnde att, med anledning af sednare arens stora uppfinningar inom marinen och artilleriet, anordningen af dess befästningar numera icke är fullt ändamålsenlig. Hr Reut erskjöld: Jag vill icke inlåta mig i någon ytterligare diskussion ang:de Waxholms fästning, hvilken fråga synes mig under gårdagens plenum hafva blifvit afhandlad med tillräcklig grundlighet och utförlighet, samt för öfrigt icke egentligen ligger inom området för denna öfverläggning.
Nej och Ja. Grefwe Oobn», i stn ordning upropad, förmstlte sig endast hafwa onffat fa tala, i afseende pä sin tilförene gjorda reservation rörande 114 §. af Regerings - Formen. I gär hade wi fatt weta, at Regerings-Formen wore pnderffrifwen utan förbehäll: i dag twärtom. Under et sädant saminanhang begär och yrkar jag, at saken ej nu matte företagas til stuteligt afgörande, utan hwila. Ropades Ja och Nej, Herr Grefwen och Landtmarskalk en: Dä Ridderskapet och Adeln uptagit närwarande öfwerläggningsämne, ingalrinda i anledning af nägon Bonde - Ständets fordran, utan helt och hältet i anledning af en sin egen Ledamots^ Friherre gilivLrsKjöta,-; redan den L Jynii gjorda motion, och dä det är Ridderskapets och Adelns eget besatt, at densamma i dag skulle företagas, lärer Riddderskapet och Adeln finna gt den nu bör fortfara. Desiutom fär jag försäkra, at jag s elf sedt Regerings-Formen unycrffrifwcn, och at wid Bonde-Ständets Talemans namn icke nggot ferhehäll finnes an;ellkngdt. Grefwe Den 28 Junii. 941 Grefwe volina.- Kanske har jag ej nog förklarat min tanke. Den bade afseende pä det Hederwärda Bonde-Ständets begärda öpna talan med sina frågor wid nästa Riksdag, som uran ej wet huru med den saken skall slutas. Herr Grefwen och Landtmarskalken uprepade i kor t hel bwad han nytz anfört, tilläggandes det han förlcdne gårdag hade bort företagandet as närwarande sientilations-ämne, wara nästan hela menighetens önskan. Ropades Ja. Gkcswe lck llplä ste til Protokollet följande: Redan uti gärdagens Plenum hade jag den äran at bedja Högloft.
Denna vinst är ingalunda ringa; men dock icke af den betydenhet, att Svenska stats-verket, med föranledande deraf, bort beträda en låneväg, som åtminstone jag, för min del, icke anser vara den rätta. Jag vill icke påstå att staten ovilkorligen är i sina transaktioner bunden af de lagar, som staten föreskrifver för sina enskilda medlemmar; men att likväl staten, från moralisk synpunkt betraktad, borde vara skyldig att icke begagna sig af andra utvägar än sådana, som äro för den enskilde tillåtne, torde ej knnna bestridas. Att slika operationer ega rum i andra länder, äfven sådana, som hafva anseende och kredit, lärer väl icke för oss kunna vara någon giltig anledning att beträda samma bana. Jag anhåller om bifall till Stats-Utsk:ts hemställan i den nu föredragna punkten. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att anslag blifvit utiardadt till fortsättande af plenum kl. 6 e. m. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof: Bland bestämda föreskrifter, som R. St:r meddelat Hrr fullmägtige i Riksgälds-kontoret, har varit att det i fråga v:de lånet skulle upptagas på de för staten förmånligaste vilkor. Vid sådant förhållande må det icke väcka förundran, att fullmägtige, när denna föreskrift skulle fullgöras, funno det ytterligare anbud om förändring i lånevilkoren, som blifvit framstäldt, ganska lockande. Jag, för 62 Den 10 Januari f. m. min del, tror att, om fullmägtige obesedt förkastat detta anbud, så skulle klander, ehuru då i en annan rigtning, blifvit af Hrr revisorer mot fullmägtiges åtgärd framstäldt. Uti en sådan frågans ställning, hvad hade väl fullmägtige att göra? I)e funno lånet fördelaktigt, — de funno -detsamma icke stridande emot de dem till efterrättelse för lånets uppgörande meddelade föreskrifter, men då för dem var nödvändigt att erhålla den andra statsmagtens sanktion å de förändrade lånevilkoren, sökte de och erhölio denna sanktion. Om det ifrågav.-de lånet varit stridande mot landets lagar, eller örn landets kredit kunnat derigenom blifva lidande, så hade sådant säkert icke undgått
"Du har rätt", afbröt honom Schwanenfelz, i det han stack svärdet tillbaka i skidan. "De påviskes tid är snart all." Stående midt på golfvet och med armarne korsade öfver bröstet inväntade han derpå kroaterne, hvilka under grofva förbannelser hördes storma uppför trappan. Julafton har i alla kristna länder en stor betydelse och firas såsom en glädjens, en försoningens dag. Invånarne i Greiffenhagen hade också haft för sed att helighålla denna dag, och de skulle också hafva gjort det offentligt detta år (1630), men kriget med dess förbannelser låg tungt på hvarje sinne, och gjorde att hvar och en hellre stängde sig inne med de sina, oroligt afbidande hvad som komma skulle. De öfliga katolska ceremonierna i templen hade visserligen försiggått under tillopp af en stor menniskomassa, men efter deras slut genomströfvades gatorna lika fullt af larmande soldathopar, som tillstälde vilda uppträden och förorättade fredlige borgare, vare sig att de tillhörde vänner eller fiender. Med ett ord: de kejserlige uppförde sig alldeles så, som de blifvit vane vid under Wallensteins anförande. De spelade herrar med ett öfversitteri, som mången gång kom flere katoliker att uppriktigt önska deras aflägsnande. Under Tillys och Wallensteins segertåg genom de rika protestantiska länderna hade soldaterna vant sig vid ett yppigt lefnadssätt. Guld aktade de ringa, ty sådant hade de mer än de behöfde. Så kom för de kejserlige en helt annan tid. De fordom rika länderna, som de tillräckligt brandskattat, kunde icke mera tillfredsställa deras nästan omätliga behof. Der de förut varit vane att finna öfverflödet, stötte de nu på nöd och torftighet. Och ändock måste de lefva, ty kejsaren gaf dem ej någon sold. De voro hänvisade till sig sjelfve och sin egen förmåga att hjelpa sig fram.
Ständers Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet? gemensamma Utlåtande i anledning af Åtcr-Remiss af LagUtskottets Betänkande N:o 0.5, angående af Herr Friherre Christer Posse väckt fråga, att alla så väl af allmänna Lagen föranledde Edgångar, som andre, uti särskildta Författningar före skrifne Edsformulairer mä varda granskade, och rättade uti de delar der f elagtighéter kunna f örefinnas. LagUtskottets berörde Betänkande, har blifvit åter-remitteradt af Högloft. Ridder# skåpet och Adeln, samt Högv. Prés LeS ta lide i , i anledning af följande deremot gjor# de anmärkningar: Hos Högloft. Ridder skåpet och Ådelni 1:0 Åf Herr Friherre Magnus Björnstjerna, sorn ansett alla Militaire Edsfor. mulairer och i synnerhet Regements-CIiefsEden tarfva förbättring, samt ehuru LagUtskottet enligt 33 §. i Riksdagsordningen icke kan befatta sig llied andra Krigs - LagUtshottets Betdnkandett; 873 Lagar oell Författningar , rörande krigsväsendet, än dem sorn ega tillämpning på. Medborgaren utom KrigsStaten , likväl liemstält, att Lagutskottet må förena sig med Ekonomiutskottet, och behandla frågan såsom ett önskningsmåh 2:0 Af Herr Friherre Christer Posse, sorn jemte anmärkande deraf, att Lagutskottet skall varit destomindre berättigad! att vägra motionens upptagande tili väsendtlig profning , som Utskottet inom den tid 44 §•
Men hans tjenare Simri, en öfverste öfver hälften af vagnarna, gjorde ett förbund emot honom; men han var i Thirza, drack och var drucken i Arza hus, fogdans i Thirza. Och Simri kom derin, och slog honom ihjäl, uti sjunde och tjugonde årena Asa, Juda Konungs; och blef Konung i hans stad. Och då han var Konung, och satt på sin stol, slog han hela Baesa hus, och lät intet qvart blifva, icke den som på väggena pissar; dertill hans fränder och vänner. Alltså förgjorde Simri hela Baesa hus, efter Herrans ord, som han om Baesa talat hade, genom den Propheten Jehu; För alla Baesa och hans sons Ela synders skull, som de gjort hade, och kommo Israel till att synda, och förtörnade Herran Israels Gud i deras afguderi. Hvad nu mer af Ela sägandes är, och allt det han gjorde, si, det är skrifvet uti Israels Konungars Chrönico. Uti sjunde och tjugonde årena Asa, Juda Konungs, vardt Simri Konung i sju dagar i Thirza; ty folket låg för Gibbethon de Philisteers. Då nu folket i lägret hörde sägas, att Simri hade gjort ett förbund, och slagit Konungen ihjäl, gjorde hele Israel på samma dagen Amri, härhöfvitsmannen, till Konung öfver Israel i lägrena. Och Amri drog upp, och hele Israel med honom, ifrå Gibbethon, och belade Thirza. Då nu Simri såg, att staden skulle varda vunnen, gick han uti palatset i Konungshusena, och brände sig upp med Konungshusena, och blef död; För sina synders skull, som han gjort hade, så att han hade gjort det ondt var för Herranom, och vandrade uti Jerobeams väg, och i hans synd, som han gjorde, och kom Israel till att synda. Hvad nu mer af Simri sägandes är, och huru han gjorde ett förbund, si, det är skrifvet i Israels Konungars Chrönico.
På grund af hvad jag nu i största korthet anfört, tager jag mig friheten anhålla, att Hr Gr. o. Landtm, ville framställa propos. på hvarje punkt särskildt, så att R. o. Ad. klefve i tillfälle att bifalla den första och afslå de öfriga; hemställande jag till R. o. Ad., på grund af det anförda, nu vördsamt, att besagde första propos. må blifva med ja besvarad, men den eller de sednare, det jag lika vördsamt begär, må med nej bemötas. Gr. Mörner: Jag måste hembära Hr von Schéele min tacksamhet för den upprigtighet, hvarmed han yttrade sig, om än intrycket af hans anförande var för mig i hög grad nedslående, då han öppet förklarade, att vid elementarläroverken den reala linien var undertryckt vid jemförelse med den klassiska. Att så för närv:de förhåller sig, har jag icke någon anledning att betvifla, och det förefaller mig icke heller oförklarligt att så är, om man påminner sig, att våra allmänna undervisningsverk ända intill senaste tider hufvudsakligen varit afsedda endast för en afdelning af bildningen, eller att bibringa lärjungarne de insigter, som varit erforderliga för att af dem bilda prester. Det är nemi. ganska naturligt, att den riktning läroverken under sekler sålunda haft, icke kan i ett ögonblick försvinna, och då dertill kommer, att vi måste vid de ombildade läroverken använda samma lärarekrafter, som funnits vid de gamla skolorna, och att dessa lärare med en viss motvilja sågo den förändring vidtagas, hvari de mot sin önskan måst finna sig, böra vi ej förundra oss öfver att resultatet af skolans delning i två linier ej genast blifvit hvad man väntat.
Uppå af Hans Ex celie nce Herr Grefven ock Handt Marskalken gjord proposition, blef det Hr Nauckhoff, Carl Reinhold, tillåtet att med de öfriga respectiva RiksStånden communicera sitt den 19 April upplästa Memorial. Friherre Wrangel, Henning, uppläste följande •' I en stund, då Svenska Folket har uppmärksamma blickar fästade på deras Representanter, hvilkas öfverläggningar komma att i framtiden bestämma både enskildt och allmän välmåga, är det hvar och ens pligt, förenad med dess rättighet, att efter sin förmåga söka bidiaga till uppfyllandet af medbröders önskningar. Landtbruket, Sveriges Modernäring, behöfver hjelp, alla motsägelser härtill kunna ej uppkomma af annat än egennyttan, rom med åsigt af enskildt interesse, qväfver känslan för det allmänna och med lugn be - Den 27 April. 665 traktar Samhällets oundvikliga undergång i och ehuru de fleste andre Näringar äro i samma belägenhet, fäster jag mig, såsom sjelf Landtman, vid det som egentligen utgör mitt yrke, öfvertygad, att om andra med sak-kännedom om deras villja göra på samma sätt, ärenderna skola blifva moget behandlade och väl utredda. Sjelfständighet och oberoende m. m. äro föremål, som eftersträfvas af Riken och individuer, de böra ej heller åsidosättas af corporationer. Jordbrukarne, ansedde som en Corporation, äga till en del uti sin magt att i likhet med Bruksägarne göra sig till en viss grad oberoende af conjuncturens capricer, åtmindstone frälsa den mindre bemedlade från procenteri-systemet. Jag vill säga, de kunna anskaffa sitt eget LandtbruksContoir. Herr Konig har redan vidrört detta ämne, men efter min tanka på för liten seala. Att utföra saken i smått kan för individuer blifva nyttigt, men i det hela blott profbitar; hvaremot ett förslag i samma ämne i stort utförde och klokt beräknadt elter landets förmögenhet och behof, kan blifva af en stor och allmän nytta, och förvärfva åt dem, som understödt och fullbordat det, rättmätiga anspråk på medborgares aktning.
Banco i Månaden; Ståndens och Utskottens Notarier och Riddarhusets tvänne äldsta Cancellister 3 R:dr 24 Sk.; öfrige Ordinarie och Extra Ordinarie Cancellister, så väl i Stånden som Ut - Den 7 Martil. 251 skotten, hvardera 3 R:dr, och Vaktmästarne 1 R dr Banco hvardera i Tractamente om dagen j ViceSecreteraren och tvänne Notarier i BondeStåndet skola, enligt samma Project, erhålla 4 R:dr hvardera om dagen i Tractamente, med flere olikheter härutinnan, dem jag, till tidens vinnande , förbigår att här upprepa. Grunderne för alla dessa Arfvodens och Tractamentens beräknande har jag icke kunnat inse ; oin ej den af föregående Riksdagars praejudicat, hvilket jag för min del icke kan antaga: Jag får derjemte förklara, att jag finner dem alla alltför högt beräknade, och tror att de kunna och böra betydligen nedsättas eller minskas Grunden för Arfvodens och Tractamem tens beräknande, anser jag vara Tjenstemannens rang och Tjenste-belattningens vigt och ansvarighet. För att finna ifrågavarande Tjenstemäns rang, lärer mig vetterligen ingen annan måttståck vara att tillgå, än RangOrdningen, som till det mästa stöder sig på Militaira Grade benämningen. Ståndens och Utskottens Secreterare och öfrige Tjenstemän och betjente, torde derföre kunna och böra jemnföras med Militaira Personer. Etter dtm blir det således icke svårt att bestämma beloppet af hvars och ens Arfvode eller Tractamente , då vi dertill äga tvänne gpdkända hjelpredor, FaltAjloningsStaten och Rese Reglementet. Då LandtMarskalken och Talemännen äro Statens närvarande högste Embetsman,lära Ståndens Secreterate icke kunna till rangen tagas mindre än StatsSecreteiare, hvilka enligt RangOrdningen lära beräknas lika med Generaler, GeneralLieutenanter eiler GeneralMajorer.
Stånd» hvilka skola förena sig om gemensamma be* slut» vore ett ständigt meddelande samt en ständig beröring och förening af tankar och meningar nödvändig, och då detta ej vore möjligt om man icke i förtrolighet träffades» liar Herr Grefven föreslagit Talemäns-Tafflarnes åter öppnande såsom härtill bidragande, i ett öfvervägande förhållande emot den dermed förenade kostnaden; uti hvilket tillstyrkande Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt instämt, likväl med Stats-Utskottets Betänkanden. 255 •den förändring, att då vid Taleman.s-Tafflarnes upplösning beslöts, att åt Taleinännen så mycket skulle bestås som till en anständig Representation beböfdes och allt således beror på hrad begrepp man fäster vid en sådan Representation, kunde sparsamheten bäst iagttagas, om en viss Månadtlig Summa för Tafflarne bestämdes. Häremot är af åtskillige Ledamöter anmärkt, att det härmed åsyftade ändamålet icke syntes kunna vinnas genom Tafflars beviljande, att det icke val stöde tillsammans med den sparsamhet, som i allmänhet yrkas och af Riksens Ständer sjelfve borde iagttagas, att nu åter besluta Talmäns-Tafflars begagnande och attdencommunication af tankar och meningar de särskildta Riks-Ståndens Ledamöter emellan, som åsyftades, egentligen borde och kunde vinnas genom alla fyra Ståndens Ledamöters sammanträffande i Utskotten och jemväl uti Stånds-Klubbarne, samt att om någon betalning skulle anordnas, Herrar Talmän för den kostnad de kunna använda vid deras så kallade representation den vid Riksdagens början borde till belopp bestämmas. Vid sista Riksdag yttrade Stats-Utskottet i anledning af då väckt fråga om indragning af Talmäns-Tafflarne, att, enär det ankommer på Riksens Ständer, att vid hvarje Riksdag särskildt anslå medel till Riks - 356 Stats-Utskottets Betänkandetu dags-kostnadernes bestridande, trodde Ut» skottet sådan indragning af Tafflarne vid följande Riksdagar böra öfverlemilas till kommande Riksens Ständers Eget förordnande.
Om vista delar af Vexelhandeln af den 12 Junii 1816, Allmänna, ProfVi dr, d. *2 Beti, isa. 185 Allmänna Besvärsoch OeconomieV iskottet ; t:o Herr Larn bergs Memorial, om förminskning af umgälder på Svenska Fartyg; uti hvilken Motion Herrar Santesson; Leffler, Hydström och Donner sig förenat; och a:o Herr Santessons Memorial, om inrättning af Sparbanker vid Bruk och Fabriker. S. D. Bemiiteradés till Stats - Utskottet: 1:0 Herr Arosenii Memorial, angående St* skillige förändringar af grunderne för Xån, som beviljas af Manufactur-Discont-Fonden ; j>:o Herr Mattssons Memorial, angående Hjo Stads yrkade tätt till Kronans andel i Sakörenj 3:o Memorial af Herr Cronius, om anslag af Stats-medel till förbättring af Cimbritshamns hamn; 4:0 Herr hambergs Memorial, angående indragning af Vexel - Coiitrolleurs-tjensten» uti hvilken Motion Herrar Sandblad och Bih. till B, St. Prat, issi 4ilisQ» gide Sami, std ra Haft. 24 j8G Prat, Vldr, d. u Dec. igig. Pherman sig förenat, jemte den sistnämndes muntliga yttrande i ämnet. Statsoch Banco » Utshotten ro Herr Arosenii Memorial, hvari föreslås den rättighet för Rikets Ständers Fullmägtige i Ranken och Riksgälds-Contoret, att för de upplöste Disconternes återstående fordringar antaga sådane anbud, sorn innebära fulla gäldandet af Capitalet, och der endast räntan, hel eller till någon del, måste afskrifvas: S:o Herr Valleys Memorial, angående ett creditiv i Banken eller af Stats-Verket för Städernes Allmänna Brandstads-Bolag; uti hvilken Motion Herrar Arosenius och Langenberg sig förenat; och 3:0 Herr Sanlessons Memorial, innefattande en, i anledning af Kongl.
M:t om en handelstraktat» afslutande med Frankrike, i syfte att få så väl import-tullen i Frankrike för Svenskt jern och Svenska trävaror, som ock tonnageafgifterna nedsatta; och jag har här i min hand en i April 1858 till K. M:t ademnad skrifvelse från Bruks-societeten, hvari denna anhållan upprepas. Hedan detta, att Bruks-societeten uttalat sådana önskningar och gjort det af rent ekonomiska grunder (ty sådane måste i första rummet förutsättas), torde visa att Franska traktaten kommer att tillskynda jernhandteringen ganska stora fördelar. I afseende å tullbestämmelserna för Svenskt jern, har redan Frill. Hamilton specificerat åtskilliga detaljer, som äro ganska talande i och för sig sjelfva. Man har visserligen invändt, att Svenska stångjernshandteringen ej skulle skörda stora fördelar, i anseende till den ringa nedsättning i tullen å stångjern, som egt rum, och detta kan visserligen vara sannt, men å andra sidan kommer tackjerns-exporten att ökas högst betydligt; och då man dertill ihågkommer, hvilka kapitaler och hvilket tillverkningsvärde vår jernoch trävaruhandel representera, i jemförelse med våra fabriksnäringar, torde man ej länge stanna i ovisshet om hvad Sverige i nationelt hänseende kommer att vinna på den nu afslutade traktaten. Några af reservanterna inom Bevilln.-Utsk:t hafva yttrat, att sjöfarts-traktaten visserligen i några afseenden kan vara nyttig lör Sverige, men att Norge deraf kommer att skörda den egentliga fördelen. Då de Norska skepps-redarne hafva sin skeppsfart hufvudsakligen rigtad på Frankrike och hafva fartyg särskildt afsedda för trävaruhandeln, är det ganska naturligt, att 3CS Dea 7 Februari e. m. Norge i början kommer att draga större fördelar af traktaten än Sverige, hvars sjöfart ej hunnit så långt i utveckling; men icke kan väl detta vara ett skäl att afslå traktaten.
Det oaktadt föreslås här, icke deras förminskning, utan tvertom deras förökande, då, utom det hemliga, 8 ständiga Utsk. skulle vid början af riksdagen tillsättas, oberäknade de 5 särskilda Utsk., som de olika kamrarne skulle för sina enskilda angelägenheter utvälja. Huru vill man på så dant sätt begära sakkunskap vid målens handläggning? Man har genom tillåtelsen att välja Utsk:sledamöter utom Ståndet trott sig kunna i någon mån afhjelpa denna olägenhet, men kan man väl rimligtvis föreställa sig, att sedan man sökt, genom formen för representationens sammansättning, på allt upptänkligt vis underhålla ståndsandan, denna skulle förneka sig sjelf vid den vigligste af alla riksdagsförhandlingarna, vid valet af de män, som skola bereda ärendena; eller tror man väl att bönder och borgare skulle sjelfvilligt medgifva sig dertill äga mindre skicklighet, än medLemmarne af de öfriga Stånden? Och om äfven en sådan bekännelse vore alt förvänta, kan man likafullt förmoda dem vara vil lige att åt andra öfverlåta bevakandet af det egna intresset, då efter det nya förslaget anslagsfrågor i nästan alla Utsk. skulle komma att behandlas? Val till nämnder, fullmäktige och revisorer äro äfven föreslagna att ståndsvis förrättas och till lika antal af hvarje Stånds medlemmar. Har man då ej redan haft tillräcklig erfarenhet på olämpligheten af detta sätt att välja Bankens och Riksg.cont:s öfverstyrelser ? 8:de § medgifver, att valen, der sådant lämpligen kan ske, må omedelbart verkställas. Detta stadgande måste dock med få undantag blifva omöjligt att iakttaga, då man besinnar, att valkretsarnes antal väl kan blifva under, men icke öfver 25. Dessa äro i korthet de skäl, som förhindra mig att bifalla Const.Ulsk:s förslag. Om och hvad som bör sättas i dess ställe, såsom R. o. Ad:s gemensamma tanka, är för närvar, icke föremål för öfverläggningen, och jag anhåller derföre alt framdeles få deröfver yttra mig. H. Ex. Hr Gr. Björnstjerna, Magnus:
Hr Aminoff: 4:de momentet al' 9 § bestämmer, alt cred it sed I a r mä ulgifvas pä innehalvande sakei helshandlingar fiir lemnade cassacreditiv; men detta moment föreskrifver icke hurudane dessa handlingar skola vara. Jag anser, alt desamma böra vara al lika heskallenhct som grundfondshandljngarne, d. v. s. med dem som omtalas i fi g, och att, efter creditsedlar ä berörde säkerhetshandlingar lä ulgifvas lill 25 proc. af teckningssumman, så anser jag högst nödigt, alt dessa handlingar böra af Konungens Def:h:de äfven granskas och godkännas. Frih. Hamilton: Afven jag bekänner, alt det alltid före kommit mig som en allt för stor liceuce för privatbanker att få Den 25 Januari e. m. 507 utgifva sedlar på inlemnade säkerhelshandlingai* för cassacrediliver, emedan på della salt dessa handlingar functionera på elt (I ii libell salt, då nemi. först lån ullemnas å desamma och det derjemte är tillätet att. på deni utgifva sedlar. Om della förhållande allt framgent skall fä äga rum, hemställer jag om ej ;ilminstone ordet ”leckningssumman” hör förändras lill ”ereditivsnmnian” sä alt derigenom sedelulgifningen pä dessa doeumenter må inskränkas lill 25 proc. af rreditivsnmmau, hvilken i de Hesla fall betydligt understiger den förra. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: De erinringar, som äro gjorde mot denna punkt, skulle varn ganska rikliga, såvida man ej hade den erfarenheten för sig, alt af beviljade ercdilivcr sällan mer än hälften pä en gäng blifvit uttaget.