Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då det svenska samhället genom de lysande segrarna plötsligt fann sig försatt midt uti den stora kulturströmmen, var det naturligtvis med dess då varande ringa resurser omöjligt, att det skulle kunna inom något enda verksamhetsfält utveckla sig fullt sjelfständigt, utan det lopp fast mer fara att öfversvämmas af det främmande inflytandet. Så till exempel företer vårt språk och vår poesi en anslutning till Tyskland, så att det karolinska tidehvarfvets litteratursträfvanden endast äro en parallel till de tyska. Äfven Tyskland behöfde efter det trettioåriga kriget en pånyttfödelse. Medan de lärda talade latin och de förnäma fransyska, sökte den aristokratiska Palmorden, Pegnitzschäferbröderna m. fl. samfund att väcka hågen för vittra idrotter och språkets uppodling. (Det var nu som den öfversachsiska munarten vann fullständigt erkännande som skriftspråk.) Förebilderna dervid togos från den romerska antiken och den italienska efterblomstringen. Den första riktningen, som naturligt nog förnämligast måste afse formens stränghet och den genom kriget förvildade fantasins tukt, hvarigenom den erhöll en viss prosaisk karakter af ett utile dulci, representeras af Opitz, hvilken efter sin härstamning gaf hela skolan namn af den första schlesiska. Opitz grundade en prosodi och poetik med bestämda konstregler, tog bort knittelversen och satte i stället den polerade alexandrinen samt bestämde Latium till mönster för den nya vitterheten. Med alla sina formala förtjenster blef han till innehållet egentligen blott reflexionspoet, och hans efterföljare med undantag af den i förtid bortryckte Flemmings lyrik fortgingo i samma nyktra anda. Vi måste här äfven omnämna Weckherlin, han, som allra först införde de romerska versformerna, derföre att han såsom författare till ett slags epos öfver Gustaf Adolf måste blifva mycket uppmärksammad af de svenska lärda. Emellertid sökte man snart en motvigt emot den opitzska riktningen i efterhärmandet af det italienska concettimanéret och seicentisterna, hvarigenom man erhöll mera fantasi och lif i dikten, men också föll ned i den motsatta ytterligheten, ihålig bombast och affekterad sinlighet.
»Jaha, det vill jag visst det», svarade den raringen, redbart och ärligt på njurfrågan, fast han spärrade upp ögonen i den djupaste förvåning. Människan och hennes mann spärrade också upp ögonen, men jag låtsade ingenting om, utan började att tala om annat, men hålla mig från att ge Gustaf ett par ordentliga smällkyssar midt bland njurflottet, kunde jag inte, ty dem hade han ärligt förtjänt. Strax efter frukosten flaxade människan i väg tvärs öfver torget, och nu visste jag, att nyheten skulle vara spridd kring hela stan innan aftonen. Ja, på det viset fick jag en anknytningspunkt, ty när Gustaf sedan sa nej, så sa jag: »Du har svarat ja.» »Du vet mycket väl, att det inte var på det jag svarade.» »Det vet jag nog, men du har svarat ja ändå.» När det inte hjälpte, så gick jag i »lurka» i tre hela dagar. Lurkan är en hög, svart mössa, ett slags stridsflagg, som jag hissar, när Gustaf eller någon ann för mycket sätter sig på tvären. I fjol förskaffade den mig nya gångmattor i salen och Ada – min äldsta – ett pianino, men den här gången var Gustaf ovanligt motsträfvig. Han grufvade sig för resan, han grufvade sig för pängarna, han grufvade sig för allting. Jag började just undra, om jag skulle bli tvungen gripa till mitt stora medel, men det begagnas bara vid utomordentliga fall, som till exempel när Gustaf inte ville släppa till pungen, och Beda, min yngsta, gick och sörjde sig både gul och grön, innan hon fick den där onosliga karlen, som nu är hennes mann. Mitt stora medel består i att vara mild, tiga eller svara »som du vill» till allting. Då tror Gustaf alltid att jag ska dö och vore färdig att svara ja, till jag vet inte hvad. Men som sagdt, det begagnades endast vid utomordentliga fall, ty dels ska man inte missbruka Guds gåfvor, och dels är den där mildheten obegripligt tröttsam, när man inte är van vid’en. Men jag slapp den här gången, Gud ske lof. Stan hjälpte mig – alldeles som jag hoppats. Alla människor talade om den där resan.
LXVI. 432. — af Ordförande för de öfrige RiksStåndens HälsningsDeputationer vid Riksdagens början. I. 31, 34, 37. — af Ordförande för de öfrige RiksStåndens AfskedsDeputationer. LXVI. 400> 402> 4°4- Talmansberedningen, om utseende af Ledamöter af Ridderskapet och Adeln till deltagande uti. I. 207. Talmännens representations-kostnad, angående. X. B. 36r. XI. Å. 148. XXL U. 12 2. XXIII. A. i4£. Tannström, Nils Magnus, yttrande. VII. 296. Taube, Friherre Carl, yttrande. XVI. 229. Taube, Grefve Gustaf Joban, yttrande. VII. 294. Tawast, Grefve Johan Henrik, yttrande. VII. 275. TaxeringsComite'er, att de icke må hållas årligen. II. 286. VI. R. 35 r. XVII. Taxeringsvärde, cm uppgörande af grunder till nytt, å skattskyldige egendomar i Riket, rn. m. XIX. 49. R. 119. XXVI. B. 404. XXVII. A. 11. Tersmeden, Carl Reinhold, yttrande. I. 179. Tersmeden, Friherre Wilhelm Fredrik, yttrande. LXI. 251. Testamente, örn ansvar för Embetseller Tjensteman, hvilken biträder vid uppsättandet af ett olagligt. XXVII. B. 62. A. 208. TestamentsBevillningen, i anledning af väckt fråga 0111 ansvar för oriktig tillämpning af 1811 års Förordning derom. XXVI. B. 4o5. XXVII. A. 68. Testamentsfriheten för Städernes Innevånare och PresteStåndet, om dess utsträckande i likhet med den, som efter Landsrätt äger rum. XXXII. B. 206. LIV. E. 106. A. 160.
Riddarhus-reparationsfondens behållning ännu icke uppgår (ill det belopp, att den kan motsvara behofvet vid förutsedda och förestående betydligare utgifter lill vidmakthållande af Riddarhusets byggnader, samt R. o. Ad. i öfrigt insett angelägenheten deraf, att en fond för Riddarhusets framlida underhäll varder samlad lill sådant belopp, alt Ridd.cassan ej må vid större reparationer allt för kännbart anlitas, har R. o. Ad., under d. 17 i denna månad beslutat, alt den capitationsafgift, hvilken Ståndet vid sista riksdag sig åtagit, må, intill] slutet af det år, då nästa riksdag upphör, fortfarande utgöras med 1 r:dr b:co årligen af hvarje mantalsskrifven adlig mansperson, som betalar bevillning, af lön eller förmögenhet; och får R. o. Ad. derföre hos E. K. M. i underd. anhålla, det R. o. Adis sålunda fattade beslut må varda, genom E. K. M:s nåd. påbud allmänneligen kungjordt; äfvensom att med uppbörden och redovisningen af ifrågavar. capitationsaf 3 H. 50 m Den 28 October. gift må förhållas på sätt uti de i delta ämne af E. K. ' förut utfärdade nåd. kungörelser stadgadt varit. It. o. Ad. framhärdar elc. Stockholm d. 25 Oct. 1844. På Riddarhuslltskottets vägnar. C. H. D'Albedyhl. W. F. Dalman. H. R. o. Ad. åtskildes kl. | till 3 e. m. In fidem protocoHi, Albert Munck. Måndagen den 28 October 1844. Plenum kl. 10 fm. Justerades prot.utdr., nemi. ett för d. 24 och 25, ett för d. 25 samt 5 för d. 20 dennes. Med tillkännagifvande, att Frih. Åkerhjelm, Johan Carl, såsom ledamot af Eevilln.Utsk. begärt och erhållit 3:ne veckors ledighet, räknad från och med d. 31 dennes, anmodade H. Ex. Hr Gr. o. Landtm.
Det är denna, man kan nästan säga orimlighet, som Coust.Utsk. velat afhjelpa, och då Const.Ulsk. icke har trott sig med framgång kunna afhjelpa detta blott genom att borttaga dessa inskränkningar i den § der de befinnas, tror jag det varit välbetänkt af Utsk. att söka bereda för dessa, förut genom sin embelsmanna-egeuskap oberättigade jordegare, valrätt i det Stånd Utsk. föreslagit. Det är äfven ur denna synpunkt jag vill i delta fall helst understödja Utsk:s förslag oförändradt, och icke kan understödja Hr Gyllenskjölds framställning. Härmed har jag till en del kanske besvarat den anmärkn. som Frih. Hamilton gjort, ty ehuru motionärerna icke föreslagit att embetsmännen skola i afseende på representanternas antal i vidsträcktare mån än hvad Utsk. föreslagit, i representationen inkomma, så förutser jag att om de skola komma in, så måste äfven antalet förökas. Hr Lagerhjelm: Jag skall, lika sora den siste värde talaren frånskilja mig all princip, och endast betrakta ämnet från dess ståndpunkt för tillfället. Jag kan då inför R. o. Ad. sanningsenligt försäkra att jag känner en opinion i delta ämne, som öfverensstämmer med min och som är så beskaffad att den torde kanske kasta den öfvervägande voteringssedeln i det blifvande förstärkta Const.Utsk., men att denna opinion fordrar just en sådan extension som den Hr Gyllenskjöld föreslagit. Jag förutsätter ali Ad:s ledamöter icke motsätta sig utvecklingen af detta reform7 H. 23 354 Den 28 Maj e. m. förslag, derföre alt man tager bort det der lilla mantalet, och jag kan åfvan förutsätta att PresteSt. vill göra så med.
Man hade sig bekant, att biskopinnan skulle vara ett älskvärdt och angenämt fruntimmer och sonen Erik en besynnerlig gosse. En afton i maj samma år öppnades porten till biskopshuset, och en yngling om fjorton år trädde ut därifrån. Han gick gatan framåt, tagande vägen öfver lilla torget, för att genom vallporten begifva sig ut till den så kallade gamla staden. Gossen var klädd i en kappa med något hög krage och en mössa, den han tryckt djupt ned öfver pannan. Klockan i domkyrkan slog sex, just som han skulle passera lilla torget. En mängd små flickor kommo samtidigt ut ur ett af husen därstädes. Första ögonkastet på dem sade, att deras loftimme slagit och att de nu lämnade skolan. De sågo också helt lyckliga ut och togo sig som hastigast en mindre städad springtur kring torget och kyrkan, utan att låta hejda sig af de förmaningar, skolans föreståndarinna gifvit dem, att gå skickligt. Den ystra flocken stormade förbi gossen utan att ägna honom den minsta uppmärksamhet, så lifvade voro de af den frihetskänsla, åt hvilken de nu fingo gifva fria tömmar. Kalmar domkyrka. Vid slutet af torget skingrade sig skaran och troppade af i smärre afdelningar till skilda trakter. Gossen hade ett ögonblick stannat och blickat efter dem. Han suckade och fortsatte sin gång utan att observera, det ytterligare tvenne små flickor helt sedesamt trädde ut ur skolan. De gingo arm i arm. “Kors, Manda, jag tror du ämnar klifva öfver gossen, som går där,“ sade den ena af dem. “Tyst, kära Minna, och följ bara med! Du ska veta, att den där pojken i kappan är biskopens son, Erik. Jag vill se, hur han ser ut,“ svarade Manda och drog systern med sig i den riktning, att de skulle komma tvärs öfver gossens väg. “Mabonne har sagt,“ började Minna helt förnumstigt, “att det icke är passande att se på ...“ Någon människa klädd i karlkläder. Ja, det där vet jag; men nu vill jag ha reda på den här pojken, och det skall jag också ha.“
Jag tror detta vara sättet att för framtiden undvika en sådan diskussion och förmå dem, sorn icke hafva särskild orsak att afsäga sig sin plats, att qvarstadna. Hetta förslag begärdes på bordet. Hr Rosensvärd, Joh. Henr.: Ehuru det icke kan vara angenämt, att, efter den diskussion, som nu försiggått, begära tillstånd att få afsäga sig sin plats inom Utsk., vill jag dock begagna detta tillfälle till en sådan afsägelse. Denna min ansökan anser jag mig skyldig att något motivera. Då jag af Elektorerna kallades att vara ledamot af Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:t, var jag redan af tjensteåiigganden bunden vid hufvudstaden, och jag hoppades att det af Elektorerna mig lemnade förtroende skulle låta förena sig med min förutvarande befattning. Förhållandena hafva sedermera så förändrat sig, att jag finner detta omöjligt, och det är anledningen, hvarför jag nu vågar hos R. o. Ad. framkomma med begäran, 174 Den 26 November e. m. att, med bibehållande af min riksdagsmannarätt, få afsäga mig förtroendet att vara ledemot af Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:t; underkastande mig det beslut B. o. Ad. öfver mig han behaga fatta. Sedan propos. på bifall till denna begäran blifvit framställd och besvarad med många ja jemte ett eller annat nej, förklarades ja hafva varit öfvervägande; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, anmodade Ståndets Hrr Elektorer att utse en ledamot i Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:t efter Hr Rosensvärd och en suppleant i Bevilln.-Utsk:t efter Hr Adlersparre. Hr Åke rman, Fredrik, uppläste en motion, N:o 63, ang:de reorganisation af R. St:rs Bank. Begärdes på bordet. Gr. Anckarsvärd, Carl Henrik, afgaf en motion, N:o 64, ang:de en underdånig anhållan hos K. M. om utarbetande af ett fullständigt förslag till Riksakt m. m.
Jag lemnar i sitt värde de upplysningar, hvilka secretcraren i Bevilln.Utsk. afgifvit, Den 4 December f. m. 71 emedan ålskillige andre hans tillgöranden, efter mitt omdöme, icke varit af beskaffenhet, att man kan sätta särdeles förtroende till hans meddelanden, och anser jag, att Rikets vid sisth riksdag församlade Ständer icke funnit detta stadgande välbetänkt, utan derföre borttagit detsamma. Om kronofogden åligger alt iakttaga Kronans rätt, så är det derföre icke honom ålagdt, att vid taxeringscomiteerne se häradskrifvaren på fingrarne, hvad han skrifver i sin längd. Om en sådan tillsyn skulle kunna äga rum, så skulle äfven kronofogden föra en dylik längd och sedermera densamma med häradsskrifvaren collationera; men då nu icke vid taxeringscomite'erne, fogdarne föra en sådan längd, så kunna de icke eller verkställa denna tillsyn på något sätt, hvadan jag, då jag anser att det föreslagna tillägget icke skulle kunna uppfylla det åsyftade ändamålet, nödgas yrka afslag å detsamma. H. Ex. Ilr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla den af Utsk. nu föreslagna 80 §. Ropades starka nej, blandade med några ja. H. Ex. hemställde derefter, om R. o. Ad. ansåge 80 § i nu gällande bevilln.förordn. böra oförändrad bibehållas. Ropades ja. 48:de punkten, ang:de förändring af 83 och 84 §§ samt tillägg vid 6 §; 49:de punkten, ang:de ett tillägg vid 102 §; 50:de punkten, ang:de Hr C. F. Woirus, J. A. Kjellbergs och E. G. Lindströms motioner om särskild pröfningscomités bestämmande för Götheborgs stad; och 51:sta punkten, ang:de ett tillägg vid 120 §. Hvad Utsk. i dessa punkter hemställt, ytlradt och tillstyrkt, blef af R. 0. Ad. bifallet. 52:dra punkten, ang-.de förändring af 123 §.
Utskottet hemställer, att Bonde-Ståndet måtte frånträda detta sitt beslut och instämma med de öfriga Stånden, samt föreslår, för annan händelse, följande omröstning: 3:o. Den, som, i enlighet med Utskottets af tre Stånd godkända förslag, anser, att Humle fortfarande bör vara vid införsel tullfri, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; BevillningsUtskottets Utlåtande N:o 28. 11 Vinner Nej, kommer, enligt Bonde-Ståndets beslut, att för Humle stadgas en införselstull af 1 R:dr 50 öre per Centner. Den för artikeln Jern-, gjutet: tackoch barlast-, samt kasserade kanoner, Jern, tackbomber, mörsare och kulor, nu gällande tullfrihet vid införsel hade Utskottet anoch barlaBtsett fortfarande böra medgifvas, hvilket ock blifvit af Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Borgare-Stånden gilladt. Deremot har B onde-Ståndet beslutat åsätta nämnde artikel en införselstull af 15 öre per Centner. Utskottet hemställer, att Bonde-Ståndet ville låta sitt beslut härom falla och, i likhet med de öfriga Stånden, antaga Utskottets förslag. Derest detta icke bifalles, måste följande omröstning anställas: 4:o. Den, som anser, att Jern, gjutet, tackoch barlast-, samt kasserade kanoner, bomber, mörsare och kulor, bör, i enlighet med hvad Utskottet föreslagit och tre Stånd beslutat, vara vid införsel tullfritt, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej. antages, enligt Bonde-Ståndets beslut, för den ifrågavarande artikeln en införselstull af 15 öre per Centner. För artikeln Klorkalk hade Utskottet föreslagit en nedsatt införselstull al KiorkM. 2 öre per Skålpund. Denna tullsats har blifvit af Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Bonde-Stånden antagen, hvaremot Borgare-Ståndet ansett den ifrågavarande artikeln böra vara vid införsel tullfri.
Enligt uppgjord beräkning skulle ungefärliga kostnaden för att under nu angifna tider hålla i sjön ofvanberörda exercis-fartyg i medeltal årligen uppgå till 320,000 R:dr; men då genom dessa expeditioner, egentligen åsyftande sekundlöjtnanternes praktiska utbildning, icke tillräcklig öfning bereddes flottans öfrige officerare, underbefäl och gemenskap, enär lång tid komme att förflyta innan hela personalen efter tur blefvo delaktig af denna förmån, ansåg Departements-Chefen, på det (lottans personal mera allmänt måtte förvärfva och derefter bibehålla vana vid eskadertjenst så väl i liniesom skärgårds-flottan, högst nödigt att eskadrar från begge flottorna utsändes och expeditionerne för 3:ne år i sender så ordnades, alt första året ur linieflottan komme att utgå en eskader, bestående af 1 linieskepp, 2 fregatter, 1 ångkorvett och 1 korvett eller brigg, samt andra året en ur skärgårdsflottan om 2:ne ångfartyg, 1 bataljon bombkanon-slupar och 2 bataljoner kanonjollar, men l:a och 3:e åren utrustades från sistnämnda flotta 1 bataljon kanonjollar och 1 rekognoserings-expedition, samt från linieflottan 2:a och 3:e åren 1 fregatt eller korvett och 1 ångkorvett;,och skulle, med antagande att expeditionstiden bestämdes från 2 till 4 månader för de större och till li månad för de mindre fartygen, kostnaden för nämnda expeditioner i medeltal årligen belöpa sig till 210,000 R:dr. Om till sistberörda belopp lades ofvan förslagsvis beräknade utgift 320,000 R:dr och från summan deraf, 530,000 R:dr, afräknades dels nuvarande anslag lill exercis med flottans bemanning 209,212 R:dr 50 öre, dels de från handelsoch sjöfarts-fonden, egentligen för expeditioner till handelns skyddande, årligen afsatta 97,500 R:dr, uppkomrne summan 223,287 R:dr 50 öre, hvilken vore det belopp, som för ifrågavarande systems fullständiga genomförande erfordrades.
auf btefetn (Mbit bei irgenb etnettt bott ben oben beftimmten 3af)Iung§termtnen erleben fern fann, tn 3lbred)nuttg gebrant merben auf bie bann jur 3al)Umg fattige State ber 5Inleil)e S)ie 2inleben§4tbernebmer toerben, in Komp. i Hamburg begagna en kredit å högst Femhundra tusen Thaler, emot provision af en fjerdedels procent för år räknadt; kommande hvad å denna kredit vid någondera af ofvan bestämda terminer för lånets erläggande är lyftadt att afräknas å den då till inbetalning förfallande andel utaf lånesumman. 8 3. För ifrågavarande låns hela belopp utfärdas af Eiksgälds-kontoret på innehafvaren ställda och med Fyra och en half procents årlig ränta löpande obligationer jemte dertill hörande haifärsräntekuponer, som likaledes komma att ställas på innehafvaren. Lånets öfvertagare ega bestämma obligationernas valörer; dock får ingen obligation understiga 100 Thaler, och bör hvarje valör utgöra jemnt hundratal. Inom Två månader härefter böra af låneöfvertagarne till Fullmäktige i Riksgäldskontoret in lemnäs fullständiga förslag ej mindre till obligationernas och räntekuponernas lydelse än till plan för lånets halfårsvis skeende amortering; hvarefter Fullmäktige skola ofördröjligen meddela sitt yttrande, huruvida dessa förslag af dem godkännas eller icke. § 4. Sednast
Reglemente för Riksgälds-Contoiret Sorn, i följd af de, vid innevarande Riksdag, af Rikets Ständer vidtagne Författningar, så väl, i afseende på Riksgälds-Contoirets Skulder, som Allmänna Bevillningen och andra medel, hvilka till Riksgälds-Contoiret skola ingå, för att till bestämda Utgifter och anslag användas, flere förändrade föreskrifter och tillägg uti det, vid 1818 års Urtima Riksdag, för Riksgälds-Contoiret utfärdade Reglemente blifvit nödvändige, så hafva Rikets Ständer, inseende nyttan och angelägenheten deraf, att de allmänna föreskrifter, hvilka skola tjena till efterrättelse vid Riksgälds-Contoirets förvaltning, varda , till lättnad både för Styresmännen och dem, som skola granska deras åtgärder, uti ett Reglemente hopdragne, låtit författa och fastställt följande Stats-Utskottets Bttänkaiulen. 2^3 Reglemente, och hvarmedelst alla intill nedanstående dag, genom äldre Rikets Ständers Reglementen och Instructioner, gifne föreskrifter, hvilka uti detta Reglemente icke finnas upptagne eller åberopade , komma att till all kraft och verkan upphöra; Likasom någre mot Reglementet stridande Prsejudicat icke heller få åberopas och tillämpas. Riksgälds-Contoirets beskaffenhet och fSre~ mål, dess Skulder i allmänhet. 1 §. Riksgälds-Contoiret, som är ett Rikets Ständers Verk, kommer, enligt 66 uti Kongl. Majus och Rikets Ständers faststälda Regeringform af den 6 Junii i8og, att förblifva, såsom lii ti lis, under Rikets Ständers Styrelse, inseende och förvaltning. 2 §. Detta Contoir har till egentligt föremål , att ombesörja liqviderandet af dell Riksgäld, för hvilken Rikets Ständer ansvarighet sig iklädt; hvadan de till Riks - a44 Stats-Utskottets ■
Sådane Scholor finnas för öfrigt vid Mariedal i Huseby Församling af Kinnefjerdings Härad, vid Traneberg af Otterstads Församling och Kållands Härad, i Eggby af Warnhems Församling och Walle Harad, i Tådeneds Församling af Kållands Härad, i Häreneds Församling af Kinnefjerdings Härad, i Kyrkofalla Församling af Kåkinds Härad och i Daretorps Församling af Wartofta Härad. He tvenne förstnämnde äro stiftade genom enskilt frikostighet, den vid Mariedal af Majoren, Commendeuren och Riddaren Grefve Piper och den vid Traneberg af nu mera aflidne Lagmannen Carl von Becker. Begge dessa äro lika vidsträckte och väl ordnade som de jag förut anmärkt för dessa egenskaper. Kostnaden till Schole-Inrättningen i Warnhems Församling är till större delen bestridd af framlidne Biskoppen och Commendeuren Doctor Weideman. I Tådened är Schole-Inrättningen tillvägabragt genom användande af äldre Testaments-Fonder för Barnundervisningen med betydligt bidrag af nu aflidne Grosshandlaren Kjellberg, men för öfrigt äro Inrättningarne af Församlingarne bekostade. Der sådane Inrättningar icke finnas, besörjes Barnundervisningen efter vanliga methoden, merendels af Klockarne eller kringvandrande Scholemästare, men på flere ställen uti serskilt uppförde Scholehus. Hälsovården handhafves af Församlingarnes Kyrko-Råd eiler Sundhets-Nämnder, under inseende af Länets 2:ne Provincial-Läkare och efter 20 deras särskilta föreskrifter, för tillfällen, då de af behofvet påkallas. Yppade farsoter hafva vanligen snart blifvit hämmade och förödelsen deraf liar aldrig varit betydlig. Fattigförsörjningen bestrides af Socknarne, dels genom de mest torftiges inrymmande i dertill inrättade Fattigstugor, dels genom bestämde understöd åt dem, som, ehuru oförmögne att helt och hållet sörja för sin bergning, äga mera förmåga att dertill bidraga.
Hvad beträffar den af Bengt Gudmundsson föreslagna uteslutning af den Las,- samt Allman, Besv, och Ekon, Ulsk, VHatande, iKe 1. i §. förekommande mening, som rörer tillåtelsen alt till ledamöter i EgodelningsR ätt utse ”de inom socknarne i Häradet eller Tingslaget valde Gode Män;” så synes detta förslag endast härleda sig ifrån och afse ett iakttagande af elen åsigt, motionären här ofvan uttryckt, att God Man borde till lörrättning kallas, ulan afseende, om han tillhörde Häradet eller Tingslaget, allenast han hodde närmast förrättningsstället. Utskotten, som meddelat ett afstyrkande yttrande i denna omständighet, ega anledning att jemväl nu vidhålla sin tillförene uttalade mening; och hemställa, att Bengt Gudmundssons ifrågavarande förslag måtte förfalla. 2 §. Af sistnämnde motionär: att sista punkten borde utgå, sorn innrhåller alt, då rösterne äro inom Egodelnings-Rätten å ömse sidor lika, den mening galler, som Ordföranden biträder. Förmodligen har motionären föreställt sig, att genom dess förslag att insätta Förste Landtmätaren såsom den femte ledamoten i Egodelnings-Rätten, det förhållande skulle undvikas, att Rätten icke alltid framställde en gifven pluralitet, utan i beslutet stannade med lika röster mot lika. Då likväl exempel gifvas, atl ej blott tvänne, ulan Irenne olika meningar uppslå, kan det fall inträffa, att två röster stannade emot två och den femte ledamoten vore af egen skiljaglig åsigt. Äfven om Utskotten tillstyrkt förslaget om tillökning i ledamöternes antal, hade Utskotten således icke dess mindre saknat anledning att föreslå den här ifrågaställde ändringen, och ega Utskotten nu så mycket mera skäl att densamma afstyrka. 5 §. 2 mom. Af samma motionär: alt om protocoll och utslag icke kan af Ordföranden före dess afresa från sammantiädesstället till parterna ulgifvas, sådant skall ske senast 14 dagar derefter, och räknas fatalietiden från den dag paiterne utslaget erhållit, hvarom bevis af Domaren handlingen påtecknas.