Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hon tog honom under armen med ett af sina små skratt, drog honom in i blå rummet och hviskade, i det hon tungt lutade sig på honom: Inte kan du, som är sjelfva artigheten, skicka bort mig. Du har ju hjerta... En gång hade du mig kär, mins du den qvällen vi gick i öfversvämningen, och du kysste mig under alarne? Kan du skicka bort mig, just nu, när jag stackars flicka har en ledig qväll och kanske kunde göra min lycka? Kan du vara så hjertlös. Ah! ah, Atte! Hon kelade med honom som en barnunge, smekte och bad, smickrade och gjorde sig så beroende af detta enda ynnestbevis af honom, att han, svag som alltid, gaf vika. Men, Nadja, säg mig, hur känner du Ulf? Hon skrattade. Åh, det är en teaterbekantskap ... och så tillade hon hemlighetsfullt: Han hörde mig en gång sjunga på en tillställning. Ulf på en tillställning, der du sjöng? Jaha, precist, det var en utfärd till Blåbärslandet. Och han kom dit? Med några andra gentila herrar, ja. Nå och du sjöng? Till dansen, och då blef han förtjust i mig. Så! du har en så vacker röst, Nadja? Åh! vi kunde nog sjunga duetter, du och jag, om jag bara fick lära mig något. Jag har ofta tänkt att gå in vid teatern! Si, det skulle så riktigt passa mej ... det är som Torsten säjer, jag är som född för teatern. Klippt och skuren för sådan der trirolig hejmusik med dans och sväng. Bara jag fick någon som satte mig in vid teatern! Jaja, man vet inte hvad som kan hända. Men, Nadja, hvad skall jag egentligen göra med dig i qväll? Åh, jag skall passa upp! Jag hjelper Bergströmskan. Och du skall få se, att jag är både söt och snäll och treflig. Det ringde och ringde. Der kom en fem, sex stycken. Man begynte med punsch och frukt. I rökrummet togos korten fram. Värden, som för sitt svaga hufvud nu mera ogerna tålde rök, gick med en eller annan af sina gäster i blå rummet och pratade. Han var litet nervös och orolig och hade svårt att dölja det. När löjtnant
Ti , Rikets Ständers Stafs-Utskott bär Kongl. Maj:t under den 14 sistledne januatii, täckts aflåta Dess Nådiga Proposition orri anslående af nödige medel till förbättring i de allmänna Undervisnings-verken af följande innehåll: ”Ge”nom underdånig Skrifvelse af den 11 Maji ”1S15 öfverlemnade Riksens Ständer till Kgl. ”Maj t, att till en ny och förbättrad reglering ’’af Rikets Schoiasoch Uaroverk, använda den ”till indragning ställde Behaglig Tids Furlä’’nings-Spannetnål, hvarjemte, da för det närvarande icke kunde bestämmas, hvarken be’’loppet af den Förlänings-Spannemåi, som korn-, ”iner att indragas, ej eller tiden då denna indragning kunde fullbordas, och den högst nödiga regleringen och förbättringen ej borde dtälias på en osäker och lång framtid, Riksén* ”Ständer hos Kongl. Maj:t anmälte den underdåniga önskan, det täcktes Kongl. Maj:t emedlertid af Stats-Verkets öfverskotter, som kunde ”uppkomma, antingen af nya blifvande Kongs”gårds-arrenden , eller på andra Inkomst-Titlar dnslå de medel och utvägar, som för befrämjandet af ändamålet kunde finnas nödige. ’I anledning häraf, och då denna regie* ”ring hufvudsakligen berott af en noga undersökning om Inrättningarnes närvarande beskaf”fenhet, har Kongl. Maju anbefallt den tillföroordnade Uppfostrings-Commitéen , att inkorn”ma nied förslag till de förbättringar i UnderVisnings-Verkens inrättning, sorn lämpligast Stata-TJtskottets "Betänkanden'. yiicj 5’kunde leda till det åsyftade ändamålet.
Jag anhåller, att detta anförande må få åtfölja remissen af Frih. Boyes motion. Frih. Boye, Ludv.: Jag ger beredvilligt en gärd af tacksamhet åt de flere Ledamöter, som uti förevarande ämne yttrat åsigter, skiljaktiga från mina; ty ju flera åsigter här blifva framställda, desto lättare blir det för Utsk. att inhemta, om icke genast den sannaste upplysning, likväl folkets särskilda meningar i ämnet. Det torde jemväl vara mig tillåtet att tillkännagifva en särskild tillfredsställelse deröfver, att jag ogillas, å ena sidan, för det jag föreslagit en alltför stor, och å andra sidan, för det jag åsyftat en alltför liten inskränkning i brännvinsbränningen, hvaraf skulle kunna slutas, att jag träffat medelvägen. Åtskillige talare hafva missförstått min mening, och jag begär derföre att få påminna om hvad jag i motionen yttrat. Hr Montgornerie har sagt och Hr Rothlieb har synts mig instämma i den mening, att beskattningen borde grundas på hvad högst kan tillverkas. Jag trodde mig dock hafva vederlagt ett sådant förslag, då jag i motionen framställt, huru olika det skulle verka på den fattige och den rike, då den fattige bonden icke kan öfvergifva sina andra sysselsättningar för att drifva brännvinsbränningen till sin största höjd, utan endast kan begagna mellanstunderna, då han är ledig från sina öfriga göromål. Han skulle genom ett sådant tvång hindras att af brännvinsbränningen draga samma fördel som den, hvilken kan hålla särskilda personer endast för brännvinspannan. En annan talare, Hr Ramsay, har, i fall jag icke fattat hans mening orätt, sagt, att de pistoriska pannorna icke borde undergå ändring. Jag har icke begärt någon annan ändring, än ett återgående till rättvisan, nemligen att icke de, som hafva råd att anlägga pistoriska verk, må fa tillverka 3 å 4 gånger iner än andra, och jag tror mig böra kunna förvänta, att de jordägare, som lagt sig till sådana verk, ej en gång sjelfva skola påyrka att vinna en sådan fördel framför andra. Hr Carlesons framställning vittnar tydligen derom, att han icke förstått mig.
Frågan om en sådan ändring i Grundlagen , hvarå så betydlig uppmärksamhet blifvit fästad, är för öfrigt redan af en enskild Stånds-Ledamot genom anmälan hos Constitutions-Utskottet vackt, och sammansatte Utskotten blifva, efter derom från Constitutions-Ut» skottet erhållen anmodan att meddela yttrande, huruvida de anse det gjorda Förslaget högst nödigt, nyttigt och möjligt att verkställa, innan kort i tillfälle att, uti till Constitutions-Utskottet afgifvande svar, rörande detta grannlaga ämne, på ett för ändamålet mera tjenligt sätt utlåta sig. Kan och skall ater någon förändring i Grundlagen icke ske, och således alla deruti förekommande, Banco-Verket rörande, föreskrifter qvarstå i sin fulla kraft, då kunna åtminstone Utskotten icke för sin del inse, på hvad sätt administrationen af Banquen tnå kunna blifva mera beroende, än den är och alltid varit, af den civila lagstiftningen och lagskipningen, samt huru Rikets Ständer, dä den garantie för Banquen, som dem, enligt 7u §. Regerings-Formen, tillkommer, ej blifvit ansedd göra tillfyllest, skola ställa den äskade garantien för Banquen emot dem sjelfva , eller stadga något annat sätt för behandlingen af äm - 788 Banco-Utskottets Eetänianden. nen, som till deras afgörande vid Riksdag förekomma, än det, som i Riksdags-Ordningen finnes tydligen utsatt.
Utsågos bönderna Jonas Jonsson och Lars Pehrsson i Österåsen att infinna sig vid gällstämman i Liths sockenstuga söndagen den 22 uti innevarande månad, för att å socknens vägnar afgifva yttrande på herr landshöfdingens begäran och önskan, det måtte Häggenås församling, jemte pastoratets öfvrige socknar något bidraga till contubernii-byggnaden i Östersund, förklarade socknemännen sig nöjd med hvad nämnde deputerade dervid göra och låta. Beslöts att af fattig-cassan skulle till följande utfattige tilldelas nemligen till Ingeborg Pärsd:r i Storgård 1 16 Anders Wiggs barn i Lassgård 3 Sara Pärsd:r i Munkflohög 1 16 Anna Larsd:r i Österåsen 1 16 Pär Sebrelius i Kougsta 3 Lisbet Ersd:r i Österåsen 1 16 Transp 11: 16 Transp. 11 16 Erik Bergs barn i Kougsta 3 Märet Pärsd:r i Storgård 1 Brita Jonsd:r i Kougsta 1 16 Brita Pålsd:r i Österåsen 1 In fidem N. S. Edlund Summa banco r.d:r Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protocoll, hållet vid allmän sockenstämma med Häggenås socken, uti dess sockenstuga den 14:de october 1849. § 1. S. D. Till följe af Konungens befallningshafvandes kungörelse rörande markegångs sättningen, voro socknemännen, efter derom skedd pålysning, samlade för att utse en deputerad vid pris-courantens uppgörande å Gärde gästgifvaregård, den 18 uti innevarande månad, kl 9. f.m. hvarvid socknemännen fattade det beslut, att i berörde afseende förena sig om samma deputerad, som Liths församling dertill utvalt, förklarande Häggenås socknemän sig fullkomligen nöjde med hvad denne fullmägtig dervid lagligen gör och låter. § 2.
527 tiotien derom tillstyrka bifall. Härtill kommer äfven det skäl, som Utskottet trott sig icke böra förtiga, att, då detta är en inont en enda province träffad, ehuru af Kongl. Maj:t i Nåder stadfästad, frivillig öfverenskommelse, så—synes frågan om ändring häruti först böra genom en dylik öfverenskommelse väckas, och endast derefter blifva föremål för Riksens Höglofl. Ständers öfverläggningar och afgörande. Dock varder detta allt Riksens Höglofl. Ständers egen upplysta pröfning vördsamt understäldt. Stockholm den 18 Aprill 1818. Riksens PVöglofl. Ständers Allmänna Besvärs* och Ekonomi-TJtskotts Utlåtande i anledning af gjorda anmärkningar vid dess afiätna Betänkande, rörande väckt fråga om rättigheten för Lumpsamlare, att omkringresa i Landet, samt om stallet till Lumpors anskaffande för Papp ers Brukens behof. leetta Betänkande har blifvit återremitterade af Högvördiga PrestStåndet och Hedervärda BondeStåndet, til! följe af de anmärkningar, sorn flere bland dessa Respectiva Ståndens; Ledamöter dervid behagat göra, och hvilka Bihang till RiksSt.Prot, 1817-18181 8!(le Sami. Utsk. Betänkamlen. hufvudsakligen åsyfta, att, enligt hvad Utskottets Ledamot, Ri sdagsmanneri Nils Månson, till sin reservation serskildt anfort, en inskränkning i Lumpsamlares antagande måtte foreskrifvas, så att visse Lumpsamlare antoges antingen för hvarje Härad, eller för hvarje PappersBruk, med afseende på dess tillverkning, och så, att för öfrigt de Socknar, hvilka med vissa Pappersbruk ingått ackord om Lumpors samlande, måtte slippa Besök af Lumpsamlare frän andra Pappersbruk.
Det bevisar åtminstone att du har ganska dålig smak. – Det kan väl vara, ty ”denna ståtliga byggnad,” som du behagar kalla den, inger mig en ovilkorlig fasa, – sade han med en så allvarsam och dyster min, att min nyfikenhet åter väcktes. – Du känner något om detta hus, jag ser af din min att du vet något? – sade jag, forskande i hans ansigte. – Det var då sjelfva dj–n hvad du är nyfiken, – utropade han med ett försök att le, som likväl misslyckades, ty en smärtsam tanke – hvilken han tycktes kämpa att befria sig ifrån – hade förmörkat hans nyss så glada ansigte. – Jag slår vad att du kan berätta mig något kuriöst, något riktigt underbart, med afseende på det der huset. – Jag kan åtminstone berätta dig att det har ett ganska litet lockande namn. – Hvilket då? – Vet du då icke hvad alla i grannskapet kalla det för? – Nej, visst icke, jag har ej ens kunnat få reda på hvem som bor der eller hvem som rår om det. – Åh, det skall jag genast upplysa dig om: egaren bor der sjelf, helt ensam; och när jag tänker efter, så har jag långt mera skäl än du, att förvånas öfver denna annons. – Hur då? du känner då egaren? – Åh nej, men jag har i flera år bott i huset midt emot. – Nåväl, berätta mig då hvad du vet, jag brinner af nyfikenhet. – Ja, jag ser det, – sade han med ett svagt leende, – och jag skall också traktera dig med en högst märkvärdig och hemlighetsfull historia; just en sådan, som du tycker så mycket om, utan både början och slut, om du blott lofvar att nu följa med mig åt Djurgården, och slå dina hyres-spekulationer ur hågen. – Det kan jag icke lofva, men följa dig vill jag göra hvart du behagar, – berätta blott.
Med vilkor att räntan betalas, hemställer Utskottet att skulden må få qvarstå, samt att den inskrifna Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 PftOTOCOLL, HÅLLNA HOS HÖGLOFLIGE VID Intima i ^fuchljoim ÅUEiV J85G—1857. Tionde BEiiflet. STOCKHOLM, TYPOGRAFISKA FÖRENINGENS BOKTRYCKERI, 1858. Onsdagen den 2 December 1857. Plenum kl. 10 f. m. Frih. Åkerhjelm, Johan Carl, fortfor att, i Hr Gr. o. Landtm:s ställe, föra ordet och tillkännagaf att han gjort sig underrättad om Hr Gr. o. Landtm:s helsotillstånd, hvilket nu, efter en lugn natt, var något förbättradt. Justerades 10 prot.-utdr. för den 28 sistl. November. Företogs val af de 2:ne Ledamöter, som enligt 47:de §:n Kiksd:sOrdn. böra deltaga i Talmans-öfverläggningarne, och befunnos vid valförrättningens slut dertill hafva blifvit utsedde: N:o 11, Frih. Sparre, fullm. Gr. Sparre, Gustaf Adolf, med 26 röster; » 2275, Hr Lefrén, Joban Pehr, med 19 röster. Uplästes ett af Hr Arnell, Gust. Fredr., inlemnadt så lydande mern.: Undertecknad får härmed vördsamt anhålla att, med bibehållande af min riksdagsmannarätt, blifva befriad från att vara ledamot af BankoUtsk. 11. o. Ad. lemnade härtill sitt bifall. Uplästes jemväl ett af Hr Lannerstjerna, Adolf, inlemnadt så lydande mern.: Nödsakad att för en kortare tid lemna Riksdagen, får jag afsäga mig min plats i StalsUtsk. som suppleant, men anhåller vördsamt att likväl få behålla min riksdagsmannarätt.
Hr Cederschiöld, Gust.: Af de Hrr, som stridt för bibehållande af reiigionsförtryck, har om motsidan blifvit framkastad beskyllning för bristande tålamod och fördragsamhet. En sådan förebråelse från dem förefaller i sanning ganska förunderlig. De, hvilka icke vilja tillåta någon att hysa och uttala annan religiös öfvertygelse, än den de sjelfva bekänna, vid äfventyr af landsför visning, beskylla oss för ofördragsamhet, derföre alt vi icke vilja låta dem ostörda få fullfölja sitt förtryck. Skall fördragsamhet och försonlighet endast visas förtryckaren, men icke den förtryckte? Detta är i sanning en särdeles upfattning sf kristendomen. Var det icke just detta slags fördragsamhet, som gjorde att Pilatus tillät Christi korsfästelse? Jag för min del har upfattat kristendomens anda belt annorlunda; och skall aldrig instämma i deras fördragsamhet och försonlighet, hvilka med landsförvisning, fängelse och böter vilja straffa olika tänkande. Jag fortfar i mitt yrkande om afslag å alla amendementer äfvensom å den projecterade skrifvelsen. Hr Adlercreutz, Axel: Under den discussion, som nu en längre tid här fortgått, bar jag funnit att, sedan tvenne förslag till en förändrad lag blifvit förkastade, frågan nu endast gäller; huruvida man skall ingå med en underd. skrifvelse till K. M. och anhålla det en ny lag måtte, efter vissa upgifna grunder, blifva utarbetad. Regeringen måste hafva rätt att fordra att; sedan R. St:r förkastat en lag och begär en ny, få veta de grunder, på hvilka denna lag skall byggas. Jag har emellertid under hela discussionen icke hört ett enda ord om, huruvida de nu framställda grunderna äro riktiga eller icke. En af de lifligaste talarne för det förev:de förslaget har sagt, att om det också icke vore det bästa, så borde man dock antaga det. Jag ber att få fästa upmärksamheten på ordalagen i 2:dra morn., hvilka synas mig temligen dunkla, oob möjligen kunna gifva anledn. till flere tydningar. Jag har dock icke kunnat utleta någon annan mening deruti, än att R.
Skulle någon af Iduns läsarinnor vilja gifva en beskrifning på, huru man själf skall förfärdiga trådknappar, samt om någon apparat och hurudan härtill behöfves? Olga och Hanna. G O. å Norrbro. PROFVER KOSTNADSFRITT. REKVISITIONER, 20 M. ÖFVERSTIGANDE KR. VÄRDE FRAKTFRITT. MODEPLANSCHERNA ÅTFÖLJA REpriser. KVISITIONERNA. m. att p å k e m. o l i v b r. o l i v g r. V i d fabriken finnes fullst. skrädderi, hvarest, dä så önskas, alla repcrat, utföras val till moderataste priser. p l a g g, skola här äfven repareras. 50 ö r e. 50 ö r e ä 5 K r. 5c ö r e. 50 ö r e å 4 K r. 50 öre å 4 K r. XXXIV — XXXVI. kronor, S Stockholm. (Af samtliga till Redaktionen insända frågor, afsedda att införas å vår vanliga afdelning för » Frå- gor och svar », utvälja vi till det första numret i hvarje månad tre, hvilka vi numrera i särskild följd med romerska siffror. För det bästa och mest uttömmande svaret å någon af dessa tre frå- gor, hvilket insändes inom 3 veckor efter det resp. numrets datum, utbetalas för hvarje gång A W A L L M A R L K A N A A N, LÄININGSTYGEP | D U K T Y G E R, Prisfrågor TrädgårdsBlomstervänner! och CP - S CD 65, F26SÏS1 5 T J E T M 0 Inom den utsatta tiden ingingo 1 1 svar, af hvilka 5 å frågan X X X I, 5 å frågan X X X I I, men å frågan X X X I I I endast ett enda och detta af den negativa arten: » bort med tobaken! » Priset i täflingen har tilldelats signaturen » Viola » för uppsatsen: » Hemmets vinterträdgård », livilken insändts som svar å frågan X X X I I och i något af de närmaste numren kommer att inflyta. Fredrika.
Jag lemnar derhän, huruvida det ens är förenligt med våra grundlagar, att sådana pri vilegier fä uppkomma, men säkert är, att detta förhållande äfven i sin män skall göra privatbankerna förhatliga. Att åter tillåta hvilka som helst att stifta privatbanker (under för öfrigt i lag stadgade villkor), tror jag vara så vådligt, att jag för min del icke kan lemna min röst dertill. Enligt deras påstående, som försvara privatbankerne, eller äro delägare i dem, så har systemet äfven det felet, och hvilket jag anser vara ett Den 25 Januari f. ra. 445 verkligt och stort missbruk, nemi. alt icke kunna existera utan rättighet alt utgifva sedlar till alltför laga valeurer. Det sammansatta Utsk. har föreslagit (leo lägsta valeuren till 6 r:dr 32 sk. b:eo. Delta är visserligen icke högt. Det oaktadt anses det å andra sidan vara så högt, att privatbankerna icke kunna existera, om de icke få utgifva sedlar lill lägre valeurer. Skulle förhållandet vara sådant, sä böra i min tanka privatbankerna hellre upphöra, än alt ett sådant missbruk längre tolereras. Jag anser det redan för ett missbruk, alt R. St:s Bank utgifver sedlar på så låga valeurer, ali verkligt mynt helt och hållet utlränges ur rörelsen, och att vi få nöja oss med étt s. k. lagligt mynt. Men det blefve ännu vådligare och en verklig orättvisa emot Svenska folket, om det nu skulle berölvas äfven del s. k. lagliga myntet och tvingas att emottaga ett annat, hvilket jag hört stundom erhålla benämningen olagligt. Jag vill tro, all de som försvara privatbankerna, mindre afse en betvdligare räntevinst för delägarne, än den nytta för rörelsen, sorn dessa hanker medföra i de orter, der de äro belägna, och om förhållandet skulle vara sådant, bör ej eller någon svårighet uppkomma för stiftandet af privata hanker, hvilka bedrifva sin utlåning medelst crediliv frän Riksbanken, samt medelst upplåning från allmänheten, om äfven vinsten på denna lånerörelse skulle blifva mindre betydlig, än den som privalbankerne för närvarande åtnjuta. Jag tror således, alt om R.
Bonde-Ståndet bcflöt i följd af Högloft.' Stats-Utffottets MemorialdeniL dennes, att frägan om fortfarandet med Herr Hof-Slallmäflaren Grefwe krälicdz Arrendeas Flyinge och Dahlby Kungsgärdar, borde dä 2 Ständ slädnät emot 2, af det förstärkta Stats-Utstottet afgöraS pä sätt 6g §. Rcgerings-Formen föreffrifwcr, och att uti alla frägor, so-n widare un.der denna Riksdag kunna förekomma, der en stka best stad ffiliaktighct, Riks-Stände» emellan fordrar det förstärkta Stats-Utskottets afgörande rnä utan särskild anmälan genast Utskottet strida till slutlig omröstning, vt supé». S. DWid föredragning af Högloft. Nidderstapets och Ad> lns Prorocolls-Utdrag den 6 dennes instämde Bonde-Ständet med Högbemäldte Stand uti det beslut om Mös omyndig ;ers tillständ, att till Kongl. Mast borde i undcrdänighet öfwerlämnas att i dylika frägor pä sätt hittills stett efter sig företeende omständigheter kunna göra dispence, vt suprs. S. D. Bonde-Ständet biföll hwad Högloft. BancoUtstottet, genom Memorial af den 26 fistledne Mars hemstäldt, i anledning af Herr Capitainen Friherre vorllts L.uäv>8 Ltsst von bloilsteins Memorial, angäende Rikets Penninge-werk. vt suprs. S. D. Upplästes och gillades Högloft. Stats-U tssottets den 5 i denne Mänad afgifne Memorial, angäende indragning af Riks-Standens Klubbar och Tafflar; hwar om - Den 2 Maj. 1077 om de öfrige Respcctlve Ständen skulle genom ProtocollsUtdrag underrättar!. Vt supra. S. D. Efter uppläsande afHöglofl.
Statens omedelbara försorg och på dess bekostnad, samt följaktligen utgöra allmän tillhörighet och stå under Statens tillsyn och förvaltning, nemligen: l:o Vestra Stambanan, gående från Stockholm öfver Längd Beräknad kostnad Södertelge, Kathrineholm, Hallsberg, Wiby, Hjulö, Sköfde, mil' ' riksm5'nt Falköping och Alingsås till Götheborg 43% 34,850,000: — Till den härför beräknade kostnaden bör jemväl läggas den för Vestra och Norra Stambanorna gemensamma, nemligen : Kongl. Majlis Nåd. Prop. Ne Sfi. 37 Transport 45Vs. 34,830,000: — för do begge banornas förening i Stockholm, enligt approximativ beräkning 3,000,000: — för anläggning af reparations-verkstäder i nämnde stad . 400,000: — 2:o Nordvestra Stambanan, utgående från Vestra Stambanan i närheten af Porla, och sträckande sig öfver Christinehamn, Carlstad och Arvika till riksgränsen vid Magnor 19'/4- 13,200,000: — 3:o Södra Stambanan, utgående från Vestra Stambanan vid Falköping och sträckande sig, med bibana till Jönköping, öfver Göthaström, Agghult och Lund till Malmö 31 Mi20,400,000: — 4:o Östra Stambanan, utgående från Vestra Stambanan vid Kathrineholm och sträckande sig öfver Norrköping, Linköping och Tenhult till Göthaström på Södra Stamlinien, med biliana från Tenhult till Jönköping 25. 17,600,000: — 5:o Norra Stambanan, från Stockholm öfver Upsala till Sala 11%- 8,650,000: — hvartill jemväl bör framdeles läggas nämnda banas fortsättning från Sala i både vestlig och nordlig riktning. 6:o Sammanbindnings-banan mellan örebro och Askersund 5- 3,250,000: —•
Domstolen rättvist i så måtto fastställa KrigsHotRättens Utslag, det skulle Ramström, for ofvannämnde felagtiga förhållande, i förmågo af åberopade 15 §. a Cap. KrigsArlik - R. St. Just, Ornb. Enib. Ber. d. 4 Nov. 1828. 19 larne och Kongl. Brefvet den 31 Martti 1798, straffas med tvänne Månaders Arrest i läst rum. Genom Kongl. Maj:ts Nådiga Beslut, den 7 December 1816, är, i anledning af Ramströms underdåniga Nåd-ansökning, det honom ådömde ofvannäinnde straff mild rad t och förändradt till Tolf dagats fängelse i hans egna ruin. Härvid bör jag foga den anmärkning, att frågan om den lvätydighet, hvarpå jag velat fästa Rikets Ständers uppmärksamhet, mindre rörer Lagarnes tillämpning, såsom sådane, än qvalifieationen al den handling , som varit föremål for de dommande Autoriteternas granskning, hvilket afven kan inhemtas af det yttrande Konungens Högste Domstol afgifvit. — Att en Medborgare uti hvad ämne och hos hvilken Autoritet sorn helst, uti anständiga och oanstotliga ordalag föredrager sin klagan har, mig veterligen, utom hvad föråldrade SollicitantsPlacat derom stadga, ännu icke fått egenskap af brott; aldraminst borde väl ock en sådan egenskap, om den gifves åt en handling, som uti Allmänna omdömet syr.es oskyldig, stegras så högt, att den ej finge umgällas med mindre än Urbota StraJJ; Således galler härvid ej allenast alt förlika och sammanjemka de syn - ao R, St. Just. Omb.