Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Visserligen hade Hedvig icke just sett mycket i verlden, men hon försäkrade, att hon kände på sig, att detta var idealet. Hon tröttnade aldrig på att teckna Ebbas profil med de mörka ögonbrynen, som hon aldrig kunde få tillräckligt svarta, hur mycket hon än vätte på blyertspennan, och de lugna, strålande ögonen, om hvilka man icke visste, om de voro blå eller svarta. Hon ritade henne som Kristina Gyllenstjerna, som försvarar Stockholms slott — den danska hären var representerad genom ett virrvarr af streck långt nere på papperet —, hon tecknade henne som Maria Stuart med den historiska snibbmössan och pipkragen och med händerna hopknäppta på bröstet, och som Ebba Brahe vid broderbågen, men hon blef aldrig sjelf nöjd med sina teckningar. »Jag kan inte få hennes blick», utbrast Hedvig och kliade sig i hufvudet, »jag kan inte uttrycka detta majestätiska och fromma, som jag tillber!» »Ni kan naturligtvis inte se, att hon är vacker», sade hon förnärmad till kamraterna. »Hon är väl för lång för er? En sådan valkyrja förstå ni er inte på. Nej, det skall vara en sådan der liten sockerdocka som Berta med sina dinglande örhängen.» Bland klasskamraterna fans det två, som kallades »parhästarna», så oskiljaktigt förenade voro de. Det var Maria Heller och Dina Kallerström. Maria var en lång, mager flicka med alldeles kortklippt hår och pince-nez. Hon klädde sig som en herre med halsduk, jackuppslag och uppstående krage. Man hade sett, att hon gömde cigaretter bland sina pennor, mer för att trotsa faran än för att ha någon glädje af dem, ty det skulle ha varit absolut omöjligt att få någon användning för dem i skolan. — Hon tillhörde i allting oppositionen, utan att behöfva någon som helst föregående förklaring på hvad man opponerade sig emot. Hon var, eller sade sig vara, öfvertygad om, att allt som hade existerat före hennes tid, var påhitt eller en misslyckad verklighet. — Nej, först nu skulle verldens grundvalar läggas, och hon hade för afsigt att taga en verksam del deri.
Stockholm den 18 Maj 1848. J\i 19 ^ Ank. till Exp.-Utsk. den 19 Maj, kl. 10 f. ra. Utlåtande, angående väckt fråga om restitution af för högt erlagd bevillning för qvarnar och sågverk m. m. Uti en hos hederv. Bonde-ståndet räckt och till Bevillnings-utskotlet remitterad motion har Anders Andersson från Skaraborgs län, under förmälan, på sätt i Bevillnings-utskottets betänkande, N:o 9, angående grun - 6 Staisoch Bevillnings-Utskotlens Utlåtande, N:o 10, derna för allmänna bjvillningén, blifvit anfördt, hurusom det skall inträffat, att, vid bevillnings åsättande å sågverk, qvarnar och tegelbruk, dessa inrättningar oriktigt påförts bevillning både med 2 r:dr för hvart 1,000 v:dr värde och med 5 procent af beräknad inkomst, yrkat, dels ali ål. de §§ i bevillnings-förordningen, som lill en sådan dubbeldebitering gdvil anledning, måtte gifvas en, till förekommande deraf, för framtiden erforderlig nu saknad tydlighet, och dels att de skattskyldige, som blifvit för högt debiterade, måtte förklaras berättigade att återfå hvad deni sålunda blifvit orikligt påförd t.
Lagerbjelke i den anhållan att Utsk:s tillstyrkande måtte bifallas. 12 Don 9 Maj f, m. Gr. Mörner: Gr. af Ugglas har nyss sagt, att ingenting skulle vinnas genom att i ingressen införa en sådan bestämmelse, som jag föreslagit. För min del skulle jag likväl tro att hvar och en, som hört Gr. af Ugglas’ sätt att deducera detta, kommit till en motsatt åsigt. Vidare har blifvit sagdt, att då i bevilln.-förordningens ingress stått utsatt huru mycket, som ovilkorligen borde påräknas, har detta föranledt dertill, att man ej af den skattdragande allmänheten uttagit allt hvad som enligt bevil! ningsgrunderna i den gamla förordningen kunnat utgå. För min del tror jag att man af de skattdragande tagit ut tillräckligt, då man uttagit så mycket, som varit behöfligt till fyllande af Statens behof. Den af mig nu förfäktade åsigt är, enligt mitt förmenande, af ganska stor vigt, då man ej torde böra ur bevillningsförordn. utesluta något, som innebär en trygghet för den skattdragande allmänheten, och då resultatet af de föreslagna nya grundernas tillämpning ej kan på förhand vara känd, synes den enda trygghet, som nu kan lemnäs allmänheten emot för högt updrifvande af taxerings-beloppen, vara att i ingressen det belopp utsättes, som bör genom allmän bevillning utgå. Det är visserl. sannt att Riksdagsbeslutet talar om den summa, som på detta sätt bör fyllas, och att Riksdagsbeslutet bör från predikstolarne kungöras; men det är något helt annat då man hör detta beslut mera eller mindre fragmentariskt upläsas mot att finna summan omnämnd i ingressen till den bevilln.- förordn., som af hvar och en bör vara känd. Jag tror för öfrigt att mitt förslag är öfverensstämmande med 62 § Reg.-F., der det står uttryckligen bestämdt att den bevillning, som pålägges, skall svara mot behofvet. Jag kan således ej finna mig öfvertygad att saken är af ringa vigt och anhåller derföre om återremiss af denna punkt.
Om tullar hafva uppkom mit,“såsom frihandlarne påstå, på samma sätt som Tunis och de nordiska sjöröfvarena togo sig rättighet till skatt af köpmanskeppen, eller om de, såsom jag för min del tror, blifvit införda såsom en afgäld af främmande köpmän för skydd och rätt till handels idkande inom landet och på samma gång till skydd för näringarne och för att förskaffa staten inkomster, det lemnar jag derhän; men hvad som är visst, är att lagarne härom böra stiftasfför dagen efter omständigheterna och icke efter absoluta principer, och att icke allenast finanstullar böra åsättas, utan både finansoch skyddstullar; detta är så mångå gånger sagdt, att jag icke vill trötta med upprepande deraf. Jag vill emellertid gå mina motståndare så långt till mötes att jag säger, att tull på jordbruksalster är onaturlig och till och med vidrig; men jag påstår att J sjelfva, mina herrar motståndare, bragt det derhän, att den blifvit nödvändig genom att orättvist lägga alla bördorna på jordbruket, som derför måste hafva ett konstladt skydd för att kunna bestå. Jordbruket ger knappast tre procent och jag tror mig hafva i dessa dagar sett en redogörelse för en bankinstitution i hufvudstaden, som gilvit 32 proc. Hvarför då belägga den ena näringen, som redan i och för sig sjelf fordrar mer arbete, med 396 Den 21 April f. m. tyngre bördor än den andra? Är då Sveriges jordbruk ett parias-yrke, som är så förkastligt, att man vill lioja alla andra yrken på bekostnad af just detta, sorn är det bästa och ädlaste af alla yrken, ty utom att det fostrar sjelfständighet och fosterlandskärlek, under det att flere andra yrken leda till kosmopolitism, så har det höjt sig till rangen af en hög vetenskap, hvarunder snart en mängd andra vetenskaper blifva endast hjelpvetenskaper och jordbruket är och förblir Statens grund och kraft och vigtigaste materiella intresse, ehuru det under nuvarande regim och tidsåsigter blifvit förtrampadt. Ty så har del skett.
Ståndet biföll utlåtandet, med tillägg uti den föreslagna underdåniga skrifvelsen efter orden: icke kunna af dessa ord: för närvarande; och beslöts, det skulle respektive Medstånden vördsamt och vänligen inbjudas, att uti detta beslut sig förena.. Från Heden. Bonde-Ståndet. S. D. Vid skedd föredragning af Stats-Utslcottets, den 15 dennes bordlagda utlåtande N;o 48, angående ett föreslaget förklarande i (råga om National-musei-byggnaden och det dertill beviljade anslag, beslöt Ståndet, uppå derom framställd proposition, för sin del, att låta vid hvad Utskottet uti samma utlåtande hemställt bero. S. D. Föredrogs och remitterades till Bevillnings-Utskottet Kongl. Maj;ts nådiga proposition till Rikets Ständer angående upphäfvande af de i 24 § uti underrättelserna till nu gällande Tulltaxa medgifna tull-lindringar samt om nedsättningar af tullumgälderna för kaffe och råsocker. S. D. Upplästes Ståndét tillhandakomna protokoller öfver det den 19 dennes hållna val till utseende af Rikets Ständers Justitie-ombudsman och hans suppleant, enligt hvilka till den förra befattningen Kammar-rådet och Häradshöfdingen S. L. Theorell blifvit utsedd, samt till den sednare blifvit vald Hof-rätts-rådet Grefve C. G. D. Mörner, och beslöt Ståndet, i anledning häraf, anmoda Expeditions-Utskottet att uppsätta erforderliga konstitutorialer för de valde, samt förslag till underdånig skrifvelse derom till Kongl. Maj:t. Prot.-Utdrag den 26 Februari 1851. Den 26 Februari. 167 Fran Högloft. Rid der skaf et och Adeln. S. D. Uppå hemställan af Hans Exc. Hr Friherren och Landtmarskalken beslöt Ridderskapet och Adeln att nästa Lördag den 1 Mars företaga val till utseende af de Elektorer, hvilka böra välja kommitterade till tryckfrihetens vård.
Emedlertid må till upplysning om roteringen inom detta Län nämnas, att hvar och en af de inom Gestrikland indelte 3oo soldat-rotar, består, i medeltal taget, af icke fullt ett mantal, som der innehåller io öresland, utan endast af 9 öresoch 7 penningeland, och att hvar och en af de inom Helsingland, der 16 öresland utgöra ett mantal, indelte goo rotar, består i medeltal räknadt, af endast i8|:dels öresland eller 1 -7ä:dels mantal; hvaremot hvar och en af de uti Länet indelte 2o5 bätsmans-rotar, i medeltal räknadt, består: i Gestrikland af 2T4A:dels mantal, eller 23A öresland, och i Helsingland, 2T8j-.dels mantal, eller 4iD öresland. Antalet af de år 1826 föreslagne extra rotar utgjorde 53^|, för hvilka den privilegierade jordens innehafvare, vid de till underdånig följd 20 af Eders Kongl. Maj:ts Nådiga föreskrift uti circulär af den 24 Mars i832 med dem haline sammanträden, enhälligt åtagit sig att, vid inträffande krig i stället för karlar hålla hästar, med förbehåll att för bråkrotar, som ej lämpligen kunde till hela rotar sammansättas, fä erlägga vacans afgift. Skjutsbesväret är äfven ibland de onera, som innehafvare af jorden måste bestrida. Kronoskjutsen är i synnerhet tung derföre, att hästar måste till desse skjutser, som vanligen gå utmed kusten, der innevånarne njuta lindring uti skjutsbesväret, af orsak att de besväras af inqvartering, deraf de inre socknarne sällan träffas, inställas från stundom icke mindre än 10 å 12 mil från inställelse-platsen belägne socknar, hvarigenom mångfaldige dagsverken för en sådan skjuts gå förlorade, utan att de derföre erhållande skjutspenningar, oaktadt den förhöjning, som å dem blifvit är i83o beviljad, äro tillräckligt att ersätta de kostnader, som matsäckar åt folket och foder ät hästarne medföra.
Om några contracter angående Bålsmanshållet i släderne Den 12 Mars e. m. 425 icke finnas, så måste dock medgifvas, att denna skyldighet grundar sig på Indelningsverket. Med Rusthållare finnas ej eller någre Contracter, men de äro dock derföre ej satte utom Lagen. Jag förblifver viel min öfvertygelse, och tror ej att den kan vederläggas, att Ständerne ej kunna besluta om en reglering af Båtsmanshållet i städerne utan att innevånarne i desamme dertill gifva deras samtycke, samt yrkar derföre den proposition, Herrar Riben och von Hartmansdorff begärt. Herr Tham, Wolrath'. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Den 14 April. verkningar ar emedlertid förut fullständigt utveckladt uti Statsoch BancoUtskottens betänkande vid förra Riksdagen. 1809 års Financeplaa var byggd på en stark amortisse* mfcnt af de uti nödens stund utgifne sedlarne; men redan 1812 klagades öfver följderne af indragningen; och en betydlig summa utställa des åter, till de då förekomne Krigsrustningarne. Den spänning i det allmänna politiska samhällsskicket som desse åren ägde rum, var val mäktig att underhålla lifligheten, mendet» undergräfde likväl den solidare kraften; och sedan en allmäna fred återbragt vanliga förhållanden inom hvar Stat, och Staterne emellan; framstodo åter, med ökad känning, verkningarne af de gemensamma förlusterne, och af den allmänna försvagning som naturligtvis mäste följa på så stora skakningar: så klagades hos oss, icke utan skäl, om förlägenhet i allmänna rörelsen vid 1815 års Riksdag. Åf* k ven då ville man mindre erkänna den, såsom en naturlig följd af tidsomständigheternes oemotståndliga verkningar, än söka orsakerne dertill uti felaktiga hushållningsanstalter. Di* sconterne voro då i full activité; deras uppJ hörande kunde vid det tillfället icke anföras såsom den verkande orsaken; i stället började då redan talas derom, att deras vidsträckta operationer voro det.
Först någon lid derefter, i början af år i836, erlappades Hedengren i Staden Köpenhamn; och har, genom den med Hedengren, efter hans återkomst lill Sverige, anställde ransakning blifvit utredt och af honom erkändt, huruledes han, den 3o November 1834. under det Ferlin på någon stund aflägsnat sig från sitt arbetsrum, der Hedengren ensam Förbi i fv i t qvar med den af Directeurerne, Bonden slnders Svensson från Kallebäck, som för tillfället, jemte Banco-Ombudet och Contoirels Kamererare, var uppdragen nyckel vården, begagnat tillfället att inkomma i Contoirels näst intill samma rum belägna Cassa-hvalf, hvarest han skyndsamt öppnat en bundt Assignalions-blanquelter och ungefär midt i bundten tillgripit de bägge förenämnde blanquetterne, å hvilka Hedengren , som, enligt hvad förut var bestämdt, påföljde dag, den 1 December, afrest från staden Götheborg, sedermera tillsatt ordningsnummer, dala och namnteckningar, derefter de sålunda falskeligen förfärdigade Assignationerne blifvit af honom utprånglade. Genom Svea Hof-Rätls af Kongl. Majit gillade Utslag, derigenom Hedengren dömdes mista ära och lif samt varda hängd, förklarades att af Hedengrens qvarlåtenskap borde utgå ersättning lill Låne-Contoirets Direction för de 2000 R:dr Banco, hvarmed de falska Assignationerne blifvit inlöste; men då Hedengren, som af Gunst och Nåd från dödsstraffet förskonades, få månader efter ankomsten lill fästning, i ulblolladt tillstånd aflidit, har Ferlin icke af den broltslige kunnat bereda sig någon ersättning.
Jag är fullkomligt öfvertygad att K. M:s Propos. i denna fråga har tillräckligt sympathier här på Riddarhuset, och anhåller derför att R. o.. Ad. ville, så fort som möjligt, fatta sitt beslut, på det dessa sappörers öde måtte i förstärkt Stats-Utsk. afgöras, och hoppas jag att deras öde der blifver bättre nu än förut. Hr Stålhane, Edvard Hjalmar Eugéne: Jag har i 5 års tid varit sysselsatt med att söka bilda ingeniör-lrupper och kan intyga att detta är en ganska svår sak. Huru mycket större måste icke denna svårighet blifva under krigstid, då befälet saknade kännedom och truppen ansåge denna sak icke vara sin. Jag vill blott erinra härom samt uttala min undran deröfver, att i Stats-Utsk:ts Utlåt, förekomma ordalag, som antyda att der gjort sig gällande den åsigt, att det vore det lättaste i verlden att bilda ingeniör-trupper. Jag anhåller om bifall till K. M:s förslag om uppsättande af ytterligare ett kompani sappörer, och hoppas att R. o. Ad. fäster afseende vid nödvändigheten att hafva trupper på förhand öfvade, för att i farans stund värna land och rike. Sedan Öfverläggningen ansetts härmed slutad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att derunder endast hade yrkats, att R. o. Ad., med afslag å Utskits hemställan, skulle för sin del besluta, att den af K. M., för bildande af ytterligare ett sappör-kompani, äskade summa, 23,529 rdr 9 öre årligen, må af R. St:r beviljas och å anslaget för ingeniörkorpsen uppföras, äfvensom att kostnaderne för kompaniets första uppsättning må af första årens underhållsanslag bestridas; hvarefter och sedan propos. på bifall till Utsk:ts hemställan först blifvit framställd, men med nej besvarad, propos. på afslag derå och antagande af ofvanförmäldte förslag tili beslut gjordes och besvarades med starka ja. 808 Den 26 Mari f. m. Morn. litt. b. Gr. Cronstedt, Fredrik:
I anledning af åtskilige innom VäL loflige Borgareoch Hedervärda Bonde Stånden väckte Motioner, om åtal af Vederbörandes försummelse att insända de för Riks-Hufvudbokens uppgörande anbefaldte Omslut. 13:0 I anledning af Herr Borgmästarens och Lagmannens Kjellanders Memorial, om ändring i nu gällande föreskrifter om Magistraternes skyldighet, att förvara en Nyckel till Landt Ränterternes Cassa-Kistor. Om hvilket allt de öfrige Respective RiksStånden skulle vänligen underrättas. Ut supra. S. D. Vid förnyad Föredragning af Statsutskottets den 23 sistledne Januarii afgifne 234 Den 9 Februarii. samt den 27 i samma månad eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande, öfver gjord Anmärkning vid dess den 24 sistledne December meddeldte Yttrande, angående afskrifning utaf värdet med flera kostnader, i och för åtskillige på Kungsholmen belägne, till Curhus upplåtne Bränneri Byggnader, blef samma Utlåtande tillika med Stats-Utskottes sistnämnde Yttrande af Ridderskapet och Adeln bifallet. Ut supra. S. D. Föredrogs å nyo Stats-Utskottets den 23 sistledne Januarii afgifne samt den 27 i samma månad eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande, öfver Anmärkningar vid Utskottets den 24 sistledne December meddeldte Yttrande angående af Herr L. L. Edelberg sökt' Lån af allmänna Medel i och för Landskrona Stads Kyrkobyggnadj och sorn Stats-Utskottets sistnämnde Yttrande redan blifvit den 2 sistledne Januarii af Ridderskapet och Adeln bifallet, fann Ridderskapet och Adeln att Utskottets ifrågavarande Utlåtande nu endast borde läggas till Handlingarne. Ut supra. S.D.
Domstol, som i RättegångsBalken 'sagt är,s‘ 3:0 10 Cap. 16 §. RättegangBcdken, synes således böta förändras j 5>6o Prot. Vt Jr. cl. 13 Septemb. 182.3. “Tvista Kronohemman, ett eller flere, om jord eller Byaskillnad, lagge dem HäradsRätt mellan; gränsar till desse Allmänning, vare Lag samma ; och förordne Konungens* Befallningshafvande någon, som å Ämbetets vägnar när är, när Kronan del i saken häfver, dömme ock HäradsRätt om åverkan å Kronojord.*' Från Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. f. m. Wid förnyad föredragning af BancoUtskottets den 23 sistlidne Aug., under N;o 49 afgifne, samt den 2 dennes e. m. på bordet lagde betänkaade, innefattande generelt förslag till reglementariska stadganden för de särskilde afdelningar af BancoDisconten, sorn Stats och Bancolitskotten tillstyrkt böra inrättas för Rikets Westra och Södra Landskaper; blef samma betänkande, i anledning af åtskilliga Ledamöters dervid gjorde anmärkningar, till BancoUtskottet återremitteradt. Trot. Utdr. d. 16 Septemb. 1823- 561 S, D. f. tn. Wiel förnyad föredragning af StatsUtskotfefc, nen 3 dennes, under N;o 45^> och 4J 1 aflåtne, samt den 5 derpåföljde e. m. på bordet iagde j:ne Memorial, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte betänkanden ; 1:0 Om exspectance Lön för Cornetten Friherre Casimir Sparre, £:o I frågan om Pension för Enkefru Grefvinnan Adlercreutz, Fann Ridderskapet och Adein för godt, att enär sistnämnde betänkanden redan blifvit af de öfrige frenne RiksStånden bi fallne, för dess del dervid låta bero.
Vid sådan ökad afbetalning, bör genom utlottning bestämmas, hvilka obligationer dervid komma att infrias; och skall den ökade afbetalningen sednast Sex månader före dess verkställighet kungöras i ofvannämnde tidningar. Ränta å de bel alningsbara obligationerna erlägges icke längre än till desammas förfallodag. Vid obligationers inlösande böra jemväl alla de till dem hörande icke förfallna ränte-kuponer aflemnas. 6:0 Riksgälds-kontoret har förbundit sig att, på sin bekostnad och risk, remittera till Bankirhuset Raphael Erlangen i Frankfurt ant Main det hvarje halfår förfallande ränteoch amorterings-beloppet å de från Riksgälds-kontoret utlemnade obligationerna; hvilka medel böra Fjorton dagar före näst inträffande ränteliqvids och kapital-amorterings förfallotid hafva kommit nyssnämnde Bankirhus tillhanda. 7:o Snljafcer hort fafligett Dtrtfen-lSoupon» unb auSgelooften $arttaI Siap&ael ©rlattger in ffranlfurt ant 9Äain, bei bent SÖanfbaufe (Scbniber 23ctbntann ebenbafelbft, ober bei ber 9iorb Sludj lönnen bie Snbaber, bie eg lounfdjen, nåd) einer bei bent 9teid)é Äunbigung beflimmten unb geprig befannt gemadjten SSerfalL jcit bei bern iReid)» 9led)t» oeriuftig bafiir Saf)* lung ju erbalten; — bie SSeträge, »oeld)e jur ©tnCöfung folcher innerl)alb ber oben gé* nannten 2Serjäl)rungg
Efter öfvervägande af hvad sålunda an’ fördt blifvit, hafva Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotten, i afseende på Bevillningg-Utskottets Betänkimden 471 éen till dem gemensamt remitterade fråga orta, upphörandet af de genom Kongl. Kam ma i dollegii Kungörelse den 18 Februarii 1806 stadgade böter af 12 sk. för den, sojn från 2:dra K.ronotlppbördsStämman förfallolöst uteblifva, funnit att , ehuru med förutsatt bibehållande af den grund för dessa böters tillvaro, som EkonomiUislcottet i dess förra Betänkande antagit, det skulle kunna synas, att befrielse derifrån endast borde ega ruin till förmån för dem, som icke efter BevillningsStadgan taxeras till afgifier för egendom, lön eller rörelse och i afseende på hvilka blott ett undantag från författningens stadgande kunde finnas af billigheten påkalladt; likväl och sorn emot samma grund blifvit anmärkt, att desse böter genom sin obetydlighet föga eller intet oroa den mera förmög» ne men deremot blifva känbare för den fattige, sorn, ehuru taxerad efter u Art för näring, rörelse eller egendom , likväl kan sakna utvägar till gäldande af sine Kronoutskylder och att den föreslagne undersökningen om tillgång finnes eller ej, är åtföljd af omgångar och äfven någon gång kan öppna anledningar till chicaner och prejerier, hvaraf ett olika omdöme, emot det af Ekonomiutskottet förut enskildt yttrade-, hos. Utskotten föranledts; tro,Utskotten.-, sig af sådant skäl böra till Riksens Högloft. Ständer vördsamt hemställa, att ofvannämnda böter af 18 sk. för dem, sorn försumma att sig vid 2 Hvad' åter beträffar den i följd af Remiss ©ch ämnets beskaffenhet
KUSINEN. VÄNNEN. Fröken Adèle, nu när vi talat illa om våra vänner, måste vi vara vänner själfva, antingen vi vill eller inte Antingen vi vill eller inte! KUSINEN. VÄNNEN. Räck mig er hand på det! Men lofva att ni inte hatar mig. KUSINEN (tager hans händer, som han räcker henne). Så kall ni är om händerna. (Sonhustrun synes ett ögonblick i dörren.) Men så är ni dess varmare! Tyst, där är Kerstin! VÄNNEN. KUSINEN. VÄNNEN. Då få vi fortsätta detta samtal en annan gång... Åttonde scenen. VÄNNEN. KUSINEN. SONHUSTRUN. (Det blir tyst på scenen.) Så tyst det blef! Kom jag och störde? SONHUSTRUN. 80 KUSINEN. Inte alls! Det är kanske jag som stör! SONHUSTRUN (lämnar ett bref till vännen). Här är ett bref till er! Det är från ett fruntimmer, ser jag! (Vännen betraktar brefvet och bleknar.) SONHUSTRUN. Så blek ni blir! Fryser ni ännu, så ska ni få låna min schal! (Hon tager af sin schal och lägger öfver hans axlar.) Tack! Den var varm åtminstone! Kanske ni vill ha en kudde under fötterna! Det vore bättre om du sa' till att man eldade oppe på rummet, ty det står hafsfukt härnere bara det har regnat några dagar. Ja, det har du mycket rätt i! KUSINEN. VÄNNEN. SONHUSTRUN. KUSINEN. VÄNNEN. Ska ni ha så mycket besvär för min skull! För all del! Å, det är inte något besvär! KUSINEN. 81 Nionde scenen. VÄNNEN. SONHUSTRUN. (Tystnad.) Så tyst det blef! VÄNNEN. SONHUSTRUN. Alldeles som nyss! Hvad hade ni för hemligheter för er? Jag fick beklaga mig lite, och det växer man knappt ifrån. Beklaga er lite för mig då! Ni är olycklig... Hufvudsakligen därför att jag inte kan arbeta.