Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Möblerna voro af vanligaste slag och stodo symmetriskt ordnade kring väggarne. Det lade sig en tyngd öfver Mariannes sinne, och icke heller modern var så språksam som vanligt. »Du har ju så trefligt och bra – för en ungkarl», sade hon. »Hå, jag har mina rum, två stycken, på den andra sidan förstugan», svarade Börje, »till mig kommer så mycket folk: drängar, arbetare och alla möjliga. Men på denna sidan skall Marianne slippa sådant der. Se här ha vi matrummet.» »Det ser ju rymligt och beqvämt ut», yttrade svärmodern för det något skulle sägas. »Ja; mor har gjort det i ordning», svarade Börje. Detta »mor» berörde obehagligt fru Björk, hon kunde icke göra sig reda hvarför. Der fans stora skåp, en bred buffet, duktiga möbler i ek, men inga snidverk, ingen stil, med ett ord: det hela tog sig ingenting ut. »Du kan tro att mor har stoppat in till oss i de der skåpen», tillade Börje, vänd till Marianne, som försökte se intresserad och belåten ut. »Kommer din mor ofta hit?» frågade hon på måfå, för att få ett samtal i gång. »Nej, det gör hon visst inte. Jag ville att hon skulle flytta till mig när jag tog emot gården, men det kunde jag inte få henne till. Hon gick alltid på med mig att jag skulle gifta mig i stället, och hon menar att det aldrig är bra när svärmor och sonhustru bo i samma hus.» »Hvarför det?» sade Marianne. Men fru Björks aktning för bondgumman steg. »Hon säger så», svarade Börje, som om detta varit skäl nog. Kaffebordet stod redan dukadt, och i detta ögonblick kom hushållerskan in med kannan. »Jag tror att varmt kaffe kan vara väl behöfligt i detta förfärliga ruskväder», sade Börje och drog fram stolar åt sina gäster. Man tog plats och hushållerskan aflägsnade sig, men något ledigare samspråk ville icke komma i gång. Alla kände tvånget och ingen kunde afkasta det. Båda parternas ställning var så oklar, det fans mycket att reda upp, och det var svårt att bringa det å bane. Börje kände instinktmessigt att man villa taga inflytande öfver honom.
Slutligen hafva de trott, alt det egentliga skälet til! anmärkningen öfver hrist på enhet och sammanhang uti våra medicinska nndervisnings-anstalter vore alt uppsöka uti den felaktiga organisa!'onen af carolinska institutet, som, ifrån] början ammell alt bibringa unge läkare större färdighet uti chirurgien samt möjligen alt derutöfver bereda dem tillfälle till erhållande af en vidsträcktare klinisk undervisning uti hufvudstadens större sjuk vårds-anstalter och sålunda utgöra ett sujdemeut lill de akademiska medicinska fakulteterne, sedermera öfverski idit dessa gränsor och sökt att slå under sig delina nndervisningsgren i hela dess omfattning. Utskottet får vidare upplysa: att, sedan nämnde institut, enligt 1815 års reglemente, blifvit försedt med sex professorer och sex adjunkter elfer ungefärligen til! antalet lika stor lärare-personal som der nu finnes, utgiltsslaten derför då utgjorde omkring 7,000 riksdaler. Sedan nya, efter hvarannan förhöjda, stater utfärdats den 1 1 December 1822, den 3o December 1835 och den 27 Juli 1841» samt Kongl. Maj:l, genom nådigt bref den 17 Febr. i845- lill följe af Rikets Ständers bifall till gjord hemställan otn anslag af 1,600 r:dr årligen såsom arfvode för en professor i kliniken för barnsjukdomar, om en sådan profession förordnat, uppgår den nu gällande staten för Carolinska institutet till en summa af omkring 17,000 r:dr b:ko. Vid innevarande riksdag har Kongl. Maj:t dessutom äskat ytterligare anslag för institutet, nemligen 333 r:dr 16 sk., till lön åt en chirurgiae-adjunkt samt till lön för en professor i pathologiska anatomien 1,600 r:dr årligen.
Men vanan och brist på correctiver hafva inledt försummelserna; och då min afsigt roed motionen likväl ingalunda innefattar något klander, tror jag mig endast böra fästa uppmärksam beten å nödvändigheten att afleda anmärkningar emot detta Stånd, så mvcket mera nödigt i en tid, då man söker lägga R. o. Ad. alla möjliga brister till last, Ilr Silfverhjelm, Carl Adam: Jag uppträder i samma ändamål sorn Frih. Boye. Det är verkligen bekymmersamt, att de, åt hvilka R. o. Ad. lemnat sitt förtroende, så vanvårda detsamma, att riksdagsärenderna derigenom störas i deras gång; och skulle det äfven icke ensamt vara R. o. Ad:s skuld, hafva dock ledamöterna af detta Stånd sin dryga del i försummelserna. Hr Silfverhjelm uppläste derefter följande: Då det genom erfarenheten visat sig, att 24 § Ridd.- Ordn. saknar den fullständighet, som fordras, för att i möjligaste måtto kunna uppfylla den bestämmelse, hvaråt den syftar, hemställer jag, att R. o. Ad 100116 anmoda Ridd.- Utsk. inkomma med förslag till en fullständigare redaction af denna §. De speciella skäl, som hufvudsakligen föranleda detta mitt yrkande, äro: 1:0 att denna åberopade 24 § icke högre graderar an - 2lG Den i g September. svarsskyldigheten för ett förfallolöst uteblifvande från de eleetorsförrättningar och förstärkta Utsk., hvilka hafva R. St:s afgörande-uätt sig Uppdragna, och der personalens fulltalighet är ett vilkor för förrättningens fullbordan, än det, jemnförelsevis till sina följder, mindre betydande af ett partielt uteblifvande från sådana electörsforrättningar och Utsk , sorn genom en trägnare sysselsättning
Detta resultat bekräftas äfven at alla våra Markegångs Taxor näst före och näst efter 1777 års Realisation; ty igenom den då förökade ovanliga silfver-tillgången i Sverige, hvilken i det mesta utrikes var upplånt, uppstegrades de öfriga varupriserna till omkring 25 å 33 procent. Af 1777 års Realisation, Born hade bordt nedsätta varupriserna efter Realisations-grunden för Pappersmyntet, till hälften emot hvad samma varor förut kostade, uppkom tvärtom en motsatt verkan, i det att alla varupriser uppstegrades, och varorna än vidare beständigt tilltagit i dyrhet, i den proportion som concurreneen af Silfvermyntets representanter i Pappersmynt, tillika med dess följeslagare RiksgäldsSedlarne, efter 1809 års Riksdag, och seder, mera genom Creditivcr på Krigs-contributioner blifvit förökade: häraf följer nu solklart, att det är concurrence af penningar, men ingalunda deras invärtes värde, som vållar dyrhet eller varors uppstegrade pris, och att med ett RörelseCapital af 20 Millioner i Pappersmynt uträttas lika mycket, som med ett lika RörelseCapital i Silfver, samt att det således är likgiltigt, om RörelseCapitalet äger ett eget invärtes värde, eller om det blott är grundadt på Ständers garanti och Konungens sanction; men att det tvärtom i ♦ Den 5 Maj. 101 flera afseenden är skadligt och orimligt, att ifrån andra Nationer upplåna, eller igenom handel försöka att förtjena en Silfver.fond, som skulle vara tillräcklig till varubyte Medborgare emellan. För öfrigt får jag, till bestyrkande af denna sats, mig åberopa hvad som är infördt i Allmänna Journalen N:o 88 och 89 utur en Amerikansk Tidning, om Engelska Banken, lydande som följer: ”Engelska Banken kom således nära till en absolut omöjlighet att kunna inlösa sina sedlar, hvilken skulle, om den inträffat, kunnat leda till en National-Bankrut, med alia dess oberäkneliga följder.
Dessa 5 proc. kunde nemi. då icke betraktas annorlunda än som en exporttull; och om det är meningen att underlätta exporten, vore det högst olämligt att pålägga någon sådan, så mycket mera som en sådan afgift skulle försvåra konkurrensen med den vara, som är tillverkad på sådan ort der denna afgift icke förekommer. Jag förenar mig med Gr. Sparre. Gr. Sparre: Huruvida frågan är en anslagseller bevillningsfråga, hörer icke hit. Jag anser den vara af bevillnings natur och anförde detta som skäl för R. o. Ad. att fatta sitt beslut. Med anledning af Hr Bennichs anförande, och för att icke sprittra meningarne, anhåller jag att till min nyss gjorda framställning få lägga ordet »sjöledes», så att förslaget komme att lyda: »att R. St:r medgifva, att, under de närmare vilkor och bestämmelser, som K. M:t nu i nåder föreslagit eller framdeles kan finna vara af nöden, vid utförsel af bränvin till utrikes ort må återbekommas en summa motsvarande tillverkningsafgiften, till det belopp densamma kan varda af R. St:r bestämd; utan att något undantag vid utförsel sjöledes till Norge må ega rum.» Hr von Koch, Nils Samuel: Som jag icke visste att detta Betänk, stod först på föredragningslistan, har jag nu först kommit upp. Men då jag nu blifvit upplyst om skilnaden mellan K. M:ts Propos. och Utsk:ts Betänk., samt anser det vara svårt att nu fatta något beslut, får jag anhålla om återremiss. Frih. von Schulzenheim: Två Stånd hafva obe tingadt bifallit Betänk:t, och ett med den förändringen att 5 proc. skulle afdragas såsom ersättning för kostnaderna. Om man nu vill framställa propos. på denna förändring, bör man väl först tillse, om den är praktisk. Detta torde den icke vara, ty det är icke tillverkaren som exporterar bränvinet, utan detta sker i 3:dje, 4:de, ja! kanske i 10:de hand, och derföre torde icke denna förändring vara utförbar.
Att deremot hos Kongl. Maj:t anhålla om stadgande derom, att prest, som »af ålderdom eller svaghet är urståndsatt eller af andra tjensteåligganden förhindrad att uppläsa Kongl. Förordmr, embetsmyndigheters kungörelser och sådana enskilda tillkännagifvanden, hvilka, till följd af särskilda stadganden, skola från predikstolen uppläsas, må låta uppläsandet genom annan lämplig person verkställas», finner jag så mycket mindre tjenligt som det säger sig sjelf, att om presten är »urståndsatt», kan han icke fullgöra uppläsandet. Det har dessutom blifvit mig från olika håll berättadt, att det flerstädes redan praktiseras i enlighet med den tillämnade författningen. Om R. o. Ad. skulle anse någon skrifvelse i ämnet nödvändig, bör dock den del af förslaget, som jag nyss uppläst, utgå, då .beslutet skulle komma att lyda sål.: Att R. St:r i underd. skrifvelse till K. M:t anhålla, det K. M:t täcktes utfärda Nåd. Förordning, hvarigenom, med ändring af Kongl. Resolutionen på Allmogens Desvär den 9 December 1766 och Kongl. Förordningen den 8 Maj 1849, stadgas, att det må vara presterskapet med - ♦ 342 Den 15 Maj. gifvet, att med församlingarne öfverenskomma om så väl tiden som stället och sättet för publicerandet, påprestens ansvar, af sådana enskilda kungörelser, hvilka icke äro af egenskap att, enligt särskilda författningar, böra från predikstolen uppläsas. Hr von Gregerfelt, Herman Georg: Med Gr. Sparre instämmer jag i åsigten om olämpligheten af den sednare delen af Utsk:ts hemställan, ty är en prest så klen, att han icke kan uppläsa kungörelserna, då torde han icke heller kunna förrätta gudstjensten, och en föreskrift i berörda hänseende är således utan all betydelse.
— De tvenne nya klasser, hvaruti nationen efter närvarande förslag kommer att fördelas efter för - Konslitutions-Utskottets Memorial, N:o 12. 5 mogenhet och andra företräden, äro vida mindre naturlige och nationelle, än de i samhället redan lefvande krafters. — Mera än någon på allmänna val byggd vallag, synes oss en på klassval icke blott närmare öfverensstämma med representationens idé och lemna ett trognare uttryck af nationens inre lif, utan tillika kunna blifva både enklare och mera gynnande för folkfriheten, utan all våda för samhällsordningens bestånd. — Det utkast till representationsförslag på denna grund, som inom Utskottet blifvit uppgjordt, förr än Rikets Ständer emottogo Kongl. Maj:ts nådiga proposition, öfverlemna vi härjemte till svenska folkets ompröfvande. — Då hvarje förslag, bygdt på allmänna valens grundsats, måste medföra flera, mycket mera inskränkande, vilkor, våga vi hoppas, att man en dag skall blifva benägen öfvergifva denna grundsats och inse fördelarne alt antaga en ny representation, lämpad efter samhällets närvarande utveckling, men hvilande på den gamla fosterländska grunden.» 6 Konslitutions-Utskottets Memorial, N:o 12. Om Riksförsamlingens sammansättning. § 1 Riksförsamlingen representerar svenska folket och sammanträder till lagtima riksdag hvart tredje år, den första söcknedag efter den 14 November. Till urtima riksdag sammankommer Riksförsamlingen, då Konungen nödigt finner den dertill sammankalla, så ock i de fall, hvarom i Regeringsformens §§ förmäles; dock må vid urtima riksdag förekomma endast det eller de allmänna ärenden, som af Konungen framställas och hvad dermed står i oskiljaktigt sammanhang. Inträffar lagtima riksdag, innan urtima riksdag slutad är, varde urtima riksdagen upplöst. § 2. Riksförsamlingen utgöres af tvåhundrade nittiosex (296) riksdagsmän, och sammanträder på tvänne Kamrar: Första Kammaren och Andra Kammaren. Hvardera Kammaren sammansättes af lika stort antal Riksdagsmän. § 3. Riksföramlingen utses genom val för hvardera Kammaren. Första Kammarens medlemmar väljas för tolf år.
Transport R:dr 12.280.' de. den ena för Ölands norra mot, och den andra för södra delen af Götheborgs och Bohus län. föreslår Kongl. Maj:t att, till ifrågavavarande läkares aflöning med 432 rdr 24; sk. hvardera, må på stat uppföras 865: o:o Carolinska Medico-dunir giska Institutet. Med afseende å \igten, att för hälsovården och Läkarebildningen inom fäderneslandet, fortfarande upprätthålla den Kliniska undervisningeni barnsjukdomar, föreslår Kongl. Maj:t att ett arfvode, som Carolinska Medico-Chirurgiska Institutets stat för den tid nuvarande statsreglering är gällande, blifvit af Rikets Ständer beviljadt åt en professor i Kliniken för nämnde sjukdomar, fortfarande må å samma stat bibehållas. 6:o Orthopediska Institutet. Då Orthopediska Institutet, för att fortsätta sin gagnande verksamhet, framgent är i behof' af det understöd Rikets Ständer åt denna inrättning lemnat, föreslår Kongl. Maj:t, att samma understöd, på förut bestämda vilkor, må få utgå under den tid, som nu skeende stats-reglering blifver gällande. 7:o Vitterhets-, Historieoch Anti Sedan Rikets Ständer vid sistförflutne Riksmöte i anslaget för Vitterhets-, Historieoch Antiqvitets-Akademien beviljat en tillökning af 1,333 rdr 46 sk., att under tiden för då uppgjorde stats-reglering utgå, och upplyst blifvit, att denna tillökning allt framgent är för Akademien behöflig; föreslår Kongl. Maj:t att förenämnde belopp må på ordinarie stat varda uppförde 8:o I öfverensstämmelse med hvad vid regleringen af sjunde Hufvudtiteln blifvit föreslaget, skulle det i åttonde Hufvudtiteln uppförda anslag för Kongl. Museum, utgörande 1,670 rdr 32 sk., med tillägg af hvad som motsvarar de till dess personal utgångna ljuspenningar, 33 rdr 16 sk., eller tillhopa 1,701. rdr. komma att till förstnämnde Hufvudtitel öfverflytt ai.
7 Allt detta innebure en beskattning-, lagd på ofrälse omyndiges eller frånvarande arfvingars, under Förmyndare-Kammarens i Stockholm tillsyn stående egendom, och syntes motionären så mycket mera anmärkningsvärdt, som föreskriften om låncoch säkerhets-handlingarnes inlemnande vore ovilkorlig, och således ingen, som hörde till nämnde kategori, kunde undgå densamma, hans arf måtte vara stort eller så litet, att räntan derå, odelad, ej ens försloge till hans nödtorftiga underhåll och uppfostran. Nitiske förmyndare skulle hädanefter mindre än tillförene hafva anledning att sjellve söka förränta sina pupillers arfsmedel till högre procent, än Förmyndare-Kammaren bestode; och då tillförene enka eller enkling, som ville bibehålla boet orubbadt, kunde vinna ändamålet genom afgifvande af förskrifning å barnens andel deri, och mot kostnaden för deras underhåll och uppfostran i många fall qvitta räntan, nödgades en sådan nu å den förskrifna summan erlägga förvaltningsprocent, af hvilket allt följden kunde blifva den, att stora arfsinedels-belopp kontant till Förmyndare-Kammaren inbetalades och denna sålunda råkade i förlägenhet för medlens fruktbärande placering. Motivet för denna beskattning vore uppenbarligen, att genom ökade inkomster öka beloppet af de öfverskottsmedel, som borde Allmänna Barnhuset tillkomma; och har motionären, vid sådant förhållande, funnit denna beskattning ytterligare anmärkningsvärd i anseende dertill, alt densamma icke drabbade omyndige af frälse stånd, ehuru medlemmar af detta stånd, i Stockholm väl lika mycket hade skäl att intressera sig för Barnhuset, som ofrälse personer. Härtill komme vidare det förhållande att ifrågavarande beskattning tillkommit sedan det gagn, Stockholms kommun tillförene af Allmänna Barnhuset hemtade, blifvit, på sätt ofvan vore visadt, genom det sednaste reglementet för detsamma, eller det af år 1850, i så betydlig mån minskadt. Vidkommande härefter den andra af de anmärkta punkterna, eller de på grundfonden anvisade nya utgifter, så funne motionären äfven föreskriften derom icke vara gagnelig för verket.
Att det i Finland förut st tionerade Skärgärds Styrmans-Com pagnis pä Swensk Stat ölwerflyttas; Z:o Alt del Coopsaerdieka. c Compagnie, som före kriget warit Sweaborgs Egnader anstrgit, och sedan blifwit härstädes ä nyo upsatt, mä tillika med 6c c> man sch nödigt spel af FiNiV-a Slö > Artilleris Con pagnierne pä Swensta Staten uplagaS, och 4:0 att de hittills pä Swensta Staren destadde Skeppsgossar mäste frän den Fin - Den 7 December. 473 Fmffa okas kill ett altta! af 62 Ordinarie och zo E^ra ordinarie Skeppsgostar; och sorwäntar Kongl» Maju/att till Utförande häraf Riksens -Llättder ma -Utfinna och ansia nödige wedel. Och som Riksens Höglech Stander Sehaar res mittera Kongl. Majus osman högsö rörds när,ga.propositiou af den ZI ststledne Ocrvbek till^ Stats - UrMt* Ms utlärande, sä sär Motttt nu sig häcsswec yttra.
För att bewisa denna sanning, bchöfwer jag endast äierföra wära minnen t^ll ac 1808, Verden wisar i sa full dag för asta som känna rälta förhällandet, (och antra böra ej dämma) all jag ej wist med en detaillerad framställning widlyfligr uppehälla Höglvstige Ridderskapet och Adeln. Jag will endast nämna huru Swerige dä, efter z:ne ärs mindre god skörd, och i wista landsorter toral Missväxt, hade tillräckligt förräd pä spannemäl, för att utom manligt behof äfwen underhälla en i kält »varande annee af öfwer 100,000 man. Det ta föranleder lill de» säkra slutsats, att wi ägg spannemäl utöfwcr wart behof, som kan förädlas och bliftva säljbar för landtmanncn, som eljest i goda är, ej har annan lön för sin möda och för sine med dryg kostnad odlade motzar och kärr, an att se spannemälcns wanpris, blifwa följden as hans odlings flit. Det är ej pä detta sätt jordbruket i Swerige skall uthärda sin sä högst gagnande strid mot alla locala hmder: det ar ej pä detta sätt som landrmannen skall upmuntras att frambringa rika skördar pä osrnktbara falt, det är ej pä detta sätt han skall kunna läka annu blödande sär af fördubblade utlagor och ännu mindre är det pä detta sätt, han skall Uthärda nya, som Stålens behofrättmätigt kräfwa. Utskottet har i 2 §. af sitt ingifne projeck antagit 90 kannor som högsta pannerymd. Flere af Utskottets ledamöter hofwa tillstyrkt, att jemte en panng af 90 kannors rymd, hemman frän ?i till 15,00 R:rs warde skulle sä begagna en mindre sä kallad klarpanna. Da sa wäl
JU P R O M E N A D * &lt;&amp;• TURISTMASL&lt;IN samt i förhållande till elegans &amp; hållbarhet den prisbilligaste. T h e Rauen åkes af de flesta förnämsta professionister såväl England som Amerika. Gör ett besök och bese maskinerna innan köp af velociped göres. O b s. Stort lager af såväl herr Velociped47 DET BÄSTA % är enligt en mängd köpares omdömen och utlåtanden den bästa 5 %. antagas fortfarande elever, damer och herrar, i skilda kurser. Undervisning i anatomi, fysiologi och sjukdomslära meddelas a f läkare och medicine amanuenser. rengöringsmedel för kokkärl, bleckkärl o c h Fullständig undervisning i den elektriska träkärl är LaK«rmaus Kr af ' t-Sk arvibratorns användande meddelas. Pulver, hvilket finnes hos alla Specerister D e n nya handvibratorn har undergått fulloch Järnhandlare i riket. Ende tillverkare ständig förändring, i det den fått dubbel Kraft-Tvål-Fabriken, Jönköping. axel, mera lättoch tystgående än m e d den enkla. Kapten W. A m a n s n y a anordning för symaskiner för drifvande af Direktör C. H. Liedbecks vibrator finnes till salu hos Direktör C. H. Liedbeck och Kapten W. A m a n. RAUEN &amp; i Styckegodsaffären, RÅDMANSGATAN 47. Allm. Öregrunds Hafskuroch Badanstalt öppnas den 1 5 j u n i. Utförliga prospekt erhållas franko genom BADKAMRERKONTORET. NORRFCELJE HAFSBADANSTALT. SAISON: 10 JUNI — 1 SEPTEMBER. Vacker natur m e d vidsträckta promenader. Sunda bostäder m e d landtligt läge. God restaurant; billiga lefnadskostnader. Segelbåtar och ridhästar. Ypperligt musikkapell från d. Läkarevården bestrides a f Doktor A. B r a n d t. Beställningar af rum och badtimmar expedieras af K a m r e r J. Z.
Vidare framställdes propos. till antagande af II Exc. HrGönthers förslag, att R. o. Ad. måtte såsom sin gemensamma tanke förklara, att det af Utsk. föreslagna 3 mom. af 39 §:n Reg:sF:n bör utur §:n uteslutas, och ropades härvid starka Nej, blandade med Ja; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, förklarade det han ansåg Nej hafva varit öfvervägande. Slutligen framställdes propos. till antagande af H. Exc. Hr Gtinthers förslag, att R. o. Ad. såsom sin gemensamma tanke måtte förklara, att uti 91 g:n orden : »i öfverensstämmelse med Riksakten », böra utgå; och ut föl 1 o svaren härvid med starka Nej, jemte åtskilliga Ja, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, det han ansåg Nej hafva varit öfvervägande. Sedan sålunda alla de förslag till gemensamma tankar som i anledn. af Const.Utskis i Mern. N:o 8 afgifna förslag till grundlagsändringar blifvit framställde, hade blifvit afslagne, förklarade Hr Gr. o. Landtm, att detta grundlagsändringsförslag, såvidt på R. o. Ad. berodde, komme att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 3 e. m. In fidem protocolli Albert Munck. Onsdagen den 8 April 1857. Plenum kl. 6 e. m. Just. ett prolts-utdrag för förmiddagens plenum. Hr von Knorring, Erik Oscar: Jag anhåller att få af säga mig min befattning såsom Suppleant i BankoUtsktt med bibehållande af min riksdagsmannarätt. R. o. Ad. lemnade härtill sitt bifall; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Elektorer att sammanträda till val af en Suppleant i BankoUtsk. efter Hr von Knorring. Föredrogs ånyo och bifölls Sammansatta Statssamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskts d. 26 sisth Mars och d. 6 dennes på bordet lagda Utlåt.
Det skulle således blilva ett besynnerligt förhållande, om hälften skulle hafva aflöning och den andra hälften icke. Vid verkställigheten Den i5 April f. ra. skulle äfven besynnerliga omständigheter inträffa. Hvem skall afgöra hvilka skola erhålla och hvilka icke skola erhålla arfvoden? Skall sådant öfverlemnas till ordförandens afgörande, så fruktar jag, att R. o. Ad. icke finge någon ordförande i Direct.; ty att afgöra, hvem som skall få och hvem som icke skall få sådant arfvode, vore en så obehaglig befattning, att svårligen någon ville åtaga sig den. Skulle åter ledamöterna sjelfva öfverenskomma örn hvilka som skola hafva arfvode, så förutsätter det en ganska stor sämja dem emellan, om de skola komma öfverens. Skulle åter R. o. Ad. anställa dubbla val, ett till sådana ledamöter, som betalas, och ett till sådana, sorn icke skola hafva arfvode, så vill det synas mig, som en sådan åtgärd icke skulle öfverensstämma med den känsla af grannlagenhet, hvilken alltid inom R. o. Ad. gjort sig gällande. Ehvad man än må säga, blifver det dock något desobligeant mot dem, som icke skulle erhålla arfvode, att så godt som säga till deni, att de skola sitta i Direct. blott för att fylla rummet. Jag tillstyrker afslag å motionen och anhåller, att dessa anmärkningar må få åtfölja remissen. Frih. Boye, Ludv.: Jag är i hufvudsaken förekommen af den siste värde talaren. Jag tror mig likväl böra yttra den tanken, att det ligger mycket större säkerhet för R. o. Ad. att låta de 7 ledamöterna i Ridd.-Direct. öfverenskomma om de befattningar, hvar och en skall utöfva, än att Ståndet sjelf skulle afgöra sådant; mycket säkrare är, att de inom sig utse de lämpligaste dertill , än att Ståndet skulle göra det.