Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den 12 angående Häradshöfdingarnes skyldighet, att visa redo för Häradets andel af Saköres-Medel. 14:0 rörande Nämndemäns arf vode för biträde vid afvittringsoch skattläggningsförrättningar. i5:o om upprättande af en ny Landtmäteri-Taxa. 16:0 angående ordningen för kyrkovaktares antagande. 17:0 rörande inskränkning af Guldoch Silfver-broderier å Mililaire och Civile Uniformer. 8 114 18:0 Den 12 Julii; angående fasställandet af särskilda öfverenskommelse^ som uti någon ort kunna träffas, i afseende på Rofdjurs utödande. 19:0 i anledning af väckta frå gor om årliga Frimarknaders Sållande uti Wrigstad, Rydaholm och å Strandplatsen Stenungesund, samt om en Stads anläggning i Kronobergs-Län. ao;o — angående väckt fråga om fasställandet af en viss Byggnads-ordning för Städerne, till förekommande al Eldsvådor. 21:0 angående en förbättrad re glering af Postgången. 22:0 angående ändring i före skrifterne om hvarjehanda Kungörelsers påtecknande af Kronobetjent, innan de från Predikstolarne uppläsas» 25:0 ^ om Upphäfvande af Kongl. Gommerce-Collegii Kungörelse, angående husväfnaders stämpling. 2^:0 angående de så kallade Planpenningars utgörande. s5:o rörande Gårdfarihandel upphörande. 26:0 om upprättande af allmän na grunder för ett Statshushållnings-Systeme. 27:0 med anhållan, att de Oe conomiska Författningar, som hädanefter blifva utfärdade, först efter en viss tid måtte sättas i verkställighet. 28:0 Den 29 rörande en Fyr båks anläggning vid Söderarm. 115 529:0 Den ag Julii; angående upphäfvande af Lumpsamlings-skyldigheten. 3o:o angående indragning af Lands-Fiscals-tjensterne i vissa Län. 51:0
De lydande af Lanenburgske och Preusisk Pomerske eorpserne, utom hwilka mig icke ar tillständigt utwidga mitt wittSord hafwa pä intet ställe näqot oblidt omdöme öfwer sitt förhällande alt befara, men de manta sig deremot akt, ehuru pilleradc dä de öfwerlemnadeS, bibehällas hemma i fäderneslandet wid de päräknade inkomster som de med sine creditorerö penningar betalt, och kunna icke förmoda aktman skall anse som en näd det fransyska traktamente af 29, z7 och 50 Livrés mänattiaen efter graderna till föda, kläder och husrum, som icke fredat dem för nöd, om icke en i Paris boende rättskaffens Landsman den sam - Dett 20 Zunw 6 7 t samma fSrekygt. De käntta Mycket tbäk Kongl» Brehmer af den i Martii 180F, men dewänrasig att dä mot hwarandra stridiga författningar finnas, skulle sältstaten af den 9:de i samma mänad 789 § samt Kongl. Brcfwen af den Z Martii samt 21 Sept. 1762 snarare hänföres pä-dem, än det Konunga bref som tjen» till grund för det förstnämde och de äro styrkte i denna tanke af den mera nplysning, billighet och frikostighet som i när, »varade tidehwarf utmärka Riksens Högloft. Ständer. Jag känner att med den lätthet man altid bedömer andras omständigheter, torde i synnerhet Le fransyske fängarnes ställning anses mindre beklaganswärd, helst deras tillfällen att wäck» nationens upmarksamhet moro ingalunda de samma som dageligen gäfwvs i synnerhet för den oförgäteliga finska armeen.
St:rs anordning i detta hänseende vara ganska riktig, hvarigenom utan svårighet de jemkningar i de särskilda anslags-titlarne kunna ske, som af förändrade tidsomständigheter påkallas. Och att de utgifter, hvartill ifrågav:de anslag skola användas, numera verkligen, till följd Den 22 November. 303 af stegrade priser, betydligt förökats, så att summorna blifvit otillräckliga, detta är, genom bestämda siffror, nogsamt ådagalagdt, och motionären kan derom fa fullständig uplysning, om han behagar taga kännedom af den utredning, som RiksMarskalksEmbetet i detta afseende lemnat. Utaf hvad jag nu i korthet haft äran anföra hoppas jag att R. o. Ad. må finna, att ej någon giltig anledn. till förslagets bifallande förefinnes; och jag slutar derföre med uttryckande af den önskan, att Höglofl. StatsUtsk. måtte lemna motionen utan afseende. Hr af Funck, Carl Oscar, anförde följande: Sedan Hr StatsRådet Gripenstedt yttrat sig öfver den af Frih. A. Cederström väckta motion, aug:de anslagen till Kongl. Familjen, har jag, hvad beträffar anslagen till Ii. M. Konungen, dervid icke något att tillägga, utan får endast fästa It. o. Ad:s upmärksamhet på anslagen åt Arffurstarne. I följd af nämnde motion, anhåller jag, att i korthet få uptaga Frih. A. Cederströms yttrande, och dervid anmärka: Frih. Cederström, yttrar följande: »Nationens förpligtelse är, att bekosta underhållet för Konung, Thronföljare samt Enkor, som förberörde höga personer kunna efterlemna, men härmed anser jag ock nationens pligt i förenämnde afseende vara fullgjord. Att utsträcka den vidare till öfrige medlemmar af Konungens eller Thronföljarens familjer saknar, enl. min upfattning, icke allenast all anledning, utan äfven rättsgrund. Om Konung och Thronföljare ega enskild familj, ega lie äfven, hvad jag är öfvertygad att
R:dr för åren 1860 med 1873, och 125 R:dr 94 öre för år 1874 3,485; 94. » dito i utdikningen af 6 myrer inom Wittsjö socken af Westra Göinge härad, å 1,650 R:dr, dito dito af 132 R:dr för dito, och 69 R:dr 27 öre för år 1874 1,917: 27. » dito i utdikningen af myrer vid Hyngarp och Snärshult inom samma socken, å 525 R:dr, dito dito af 42 R:dr för dito, och 22 R:dr 4 öre för år 1874 610: 4. » dito i mossutdikningar vid Björstorp, Hästhult och Mörkhult inom meranämnde socken, emot årlig inbetalning af 8 procent å lånesumman under 14^ år från 1861 års slut 1,680; — » dito i mossutdikningar vid Gjörbjörnarp, Molleröd, Glimåkra m. fl. byar inom Glimåkra socken, emot dito dito efter dito 5,430: — inom Hallands län: till jordegare invid Himble å, för samma ås upprensning, å 6,800 R:dr; hvilket lån skall återbetalas genom erläggande, jemte kronoutskylderna, af 340 (Beviljadt vid 1840 och 1841 års riksdag 7,819: 65. » dito invid Tollereds å, för dito, å 3,200 R:dr; dito dito af 160 R:dr för dito dito, och 159 R:dr 83 öre för år 1879.
Samojeden har en eller flere hustrur; äfven systrar kunna vara gifta med samme man. Giftermålet ingås utan alla högtidligheter. Hustrurna betraktas af männen såsom lika berättigade och behandlas derefter, hvilket är ganska märkligt, då ryssen liksom alla andra kristna folk betraktar qvinnan såsom i vissa afseenden mannen underordnad. Jag besökte stället första gången i början af augusti år 1875. Man firade då en rysk helgdag, och vi kunde redan på långt håll från sjön se talrika ryssar och samojeder, som stodo i grupper på stranden. Då vi kommit närmare, funno vi dem sysselsatta med flere olika slag af lekar, och oaktadt det väl var första gången i mannaminne, som europeiska herremän besökte deras »stad», läto de knappast mer störa sig i sitt förehafvande, än om några främmande samojeder plötsligt sällat sig till deras lag. Några stodo i en krets och kastade turvis ett jernstycke, formadt ungefär som en merlspik, mot jorden, hvarvid konsten bestod deri att få den hvassa ändan af jernet att träffa innanför en på marken utlagd ring, så att det blef stående i jorden. Andra voro sysselsatta med ett spel snarlikt vårt kägelspel, andra med brottning o. s. v. Ryssar och samojeder spelade utan åtskilnad med hvarandra. Samojederna, små, fula, med tofvigt oordnadt hår, voro klädda i smutsiga sommardrägter af skinn, någon gång öfverdragna med en grann färgad bomullsskjorta; ryssarne (sannolikt ursprungligen af finsk stam och ättlingar af de gamle bjarmerna), Samojedisk qvinno-hätta. 1/8 af nat. storl. stora, välväxta, med långt af olja skinande hår, prydligt benadt, kammadt och krusadt samt sammanhållet med ett pannband eller täckt af en hufvudbonad, nära liknande vidstående bild, voro klädda i långa, vid lifvet med ett bälte fasthäftade, brokiga bluser eller »mekkor». Oaktadt den i början visade konstlade likgiltigheten, som tydligen ansågs tillhöra goda tonen, mottogos vi vänligt.
Men i saknad af det erforderliga capitalet, måste flottan troligen 34a Den 25 No vera Ler e. m. ännu i några decennier fortfara att gifva sin dryga tribut åt förruttnelsen, liksom lion i sekler förut gjort. Skulle än vårt sjöförsvar framdeles komma att bestå af mindre fartyg och ångfartyg, så är Carlskrona en så vigtig punkt för försvaret af den södra och bördigaste delen af Riket, att den ej kan öfvergifvas, och de dockor m. m., som passa för liuieskeppen, äro lika tjenliga för de mindre fartygens conservation. Localen är ock sådan, att det blir fullt ut lika dyrt alt hygga grunda dockor eller bassiner, passande endast för smärre fartyg, som att bygga dem af en djuplek passande för skepp. I nu var. öfvergångsperiod bjuder klokheten att med möjligaste minsta kostnad conservera den äldre rnalerielen, vi redan äga, för att med mera kraft och skyndsamhet kunna förskaffa oss den nya, som vi ännu sakna; och dertill är det nu angifna medlet det mest lämpliga.” Den andra anmärkn. om misshushållning med Statens medel, sorn jag lager mig friheten göra, är, alt Utsk. tillstyrkt en så onödig utgift som 8,000 rtdr b:co till inventerande af ekvirkes-förrådet, och som, enligt rnin öfvertygelse, ej för denna summa kan åstadkommas, oberäknad den tidspillan för nyttigare ändamål den kommer att förorsaka. Önska Ständerne veta huru mycket ekvirke, som (innes i förråderna, kan det alltid approximativt utredas, och hvartill skulle det tjena att på kubikfoten känna det, då, i händelse af brist, ingen uppbördsman derför kan tillförbindas någon ersättningsskyldighet. Dessutom bör det tagas i öfvervägande, att det ej kan vara så lätt att undansnilla en ekpiece, hvartill behöfves 3 ä4 per hästar för att densamma kunna förflytta utur stället, och man kan vara öfvertygad, att, om något så beskaffadt tillgrepp skulle företagas, personer ej saknas, sorn lemnade sådana gerningar åt offentligheten.
De har selv fölt sympati og solidaritet fra sine medmenneskers side, fölt a t mennesker fölte for dem, dette forhold vi1 val ogsaa virke til a t det nye lönningsregulativ blir dem gunstigere. Med menneskenes öiiie paa sig blir fölelsen af ansvar starkere. - Kvindereisriinge i Forsvarssagen har som tilstrakkelig sees af aviserne vundet forsvaret mange penge og megen tilslutning, men ogsaal hvad mindre kommer frem offentlig, ads killig modstamd och kritik. Denne bestaar da i: Man finder at alt det staak er unödigen at henkalde det krigslystne Eiiropas opmaerksamhed paa et lidet land der fremh r alt bör se i krig at vare neutral; man finder a t det er usandt, naar kvinder her i landet giver, thi de som har noget er saa faa, at det er et ganske forsvindende antal; de andres eiendom for saa vidt som den findes, eies og disponeres over afderes maend, saa det at kvinder giver er humbug. Man finder ogsaa a t krig bör ikke vare h i n d e r s interesse, kan ikke vare det. Det er dem som bringer til verden med smerte de mennesker som krigen draber, alene derfor blir deres forhold e t andet. Foreninger for neutralitet, for pleie af syge og saarede i felt det er kvindernes sag. - Dette er gammeldags, men intet kan vare mere gammeldags end selve kvindernes opraab. Det var tydeligt skrevet af en mand og indeholdt: alt det som maend finder a t h i n d e r bör föle, ligesom tydeligvis hele kvindernes deltagelse var maends vark. - Det vasentlige der haabes opnaaet er ve1 at storthinget ikke kan blive v.ed a t knappe af paa bevilningerne til forsvaret ligeover
Ex. cj finnér StatsUlsk. hafva menat, eller kommit till de slutsatser, som jag kunnat draga af dess utlåt., det hade varit för mig omöjligt alt ana hvad Utsk. haft för särskilda och för mig hemliga tankar; men efter dess klara ord, häfver det dock fästat sig vid ifrågavar. fängelsesystems antagande samt utförande, och det efter cellsystemets grundval. Det är StatsUlsk:s nyttjade ordalag, som jag klandrat, deras möjeligen mot språkbruk stridande mening, som jag ej kunnat gissa, och som mern. i förra hänseendet är tydligt, men i det sednare dunkelt, så torde mina anmärkmr också få gälla, samt min anhållan om en återremiss vara välgrundad för att härutinnan få rättelse. II. Ex. har behagat säga att frågan nu ej skulle egentligen vara om straff-fängelser. Jag har också ganska obetydligt yttrat mig om bestämmelsen för länsfängelserna; det är egentligen i afseende på häradhäktena och deras användande, samt för häradernas bästa, som jag uppträdt. I afseende på dem innehåller II. Ex:s sednastc promemoria följande: ”I hvad mån straff kunna lämpligen verkställas i de mindre fängelserna på landet, är en särskild fråga, som må få af erfarenheten besvaras. För min del anser jag emellertid på förhand särdeles betänklighet icke möta emot nämnde fängelsers användande till verkställighet af någon viss kort lids förvandlingsstraff, derunder fångbehandlingen bör blifva mera allvarsam; men icke derföre mera konstig, än under ransakningstiden”. Det är således utur promemorians egna ord som jag hemtat anledn. till hvad jag yttrat, om häradsfängelsernas användande. De af II. Ex. upplästa anföranden af flera fångpredikanter äro visserligen mycket vackra. De tyckas endast måla den fida sidan af gemensamhetsfängelserna och den vackra sidan af cellfängelserna; men andra uppgifter omtala äfven ransakningsfångar, på hvilka den med cellfängelset åsyftade verkan ingalunda vunnits.
Sådana voro hans morgonfantasier, medan han spatserade upp och ned i sin kammare. Han rökte med den ifver, som om det gällt en embetsförrättning och den ena pipan aflöste den andra, utan att han märkte det. När han blef kallad till frukosten, kunde han icke tro sin klocka, som sade, att fem timmar förgått, sedan han steg upp. Lagman Randel hade icke ämnat blifva qvar öfver natten. Men ett plötsligt illamående, som inträffade, då det redan var tillsagdt om förespänningen, tvingade honom att lyssna till prostens och dess frus böner, helst äfven hans dotter bevekande bad honom icke blottställa sig för den kalla aftonluften. Han ämnade dock att följande morgon, ifall han då blifvit bättre, jemte sin dotter återvända till hemmet, hvilket han ogerna ville lemna utan uppsigt en så arbetsbråd tid. Såsom redan är berättadt, behagade det denna morgon blifva ett oväder, hvilket äfven fortfor hela dagen. Stormen var genomträngande och kall, samt luften till följe af regnet fuktig och rå, så att han, oaktadt illamåendet upphört, tvangs att äfven denna dag och derpå följande natt bli qvar på prestgården. Detta är dock ett herrligt väder for oss landtbrukare sade prosten. Jag tycker hvad hafran och ärterna och den späda rågbrodden nu skall skjuta fart, när solen börjar skina efter det här. Och i morgon, om det vill hålla upp och jorden icke är alltför klibbig, kan man väl utan risk kasta korn i den menade lagmannen. Jag är såsom landtbrukare litet af mig kommen; det kan vara så godt, att det regnar; jag förhindras visserligen att komma hem, men får i det stället profitera af brors råd, som säkert äro grundade på mångårig erfarenhet. De båda gamla herrarne kastade sig nu på landtbruksfrågor och fördjupade sig deri med det intresse, som i sådana fall utmärker kännaren och patrioten. De första timmarna tyckte Otto sig åter vara alldeles lugn och likgiltig för Saida och desto varmare för Helena. Han sökte denna förmiddag ersätta Helena för det han den föregående aftonen lemnat henne i skuggan.
Ur spanntål, hvaraf hälften in natura och hälften i contant. — Tvist härutinnan pröfvas af Konungens Befallningshafvande. 3:o. Skolläraren tillsättes af Dom-capitlet. 4:0. Skolläraren åligger att uti förenämnda tninimikunskap undervisa alla de till skol-districtet hörande barn, som honom af skol-styrelsen anbefalles, samt examinera alla, äfven dem, hvilka af honom icke undervisas. För den undervisning uti innanläsning, hvilken han meddelar, erhål - D c 11 »5 Juli f. m. ler han betalning af föräldrar eller malsmän, till det belopp som skolstyrelsen bestämmer; all annan undervisning lemnäs utan särskild betalning. 5:o. Skolhus med dithörande inventarier underhålles af skoldistrieteI, på sätt skolstyrelsen bestämmer och Konungens Uef;h:de fastställer. 6:0. Inventarier för sjelfva undervisningen , såsom tahe Iler m. ip , erhålla; första gången af Staten kostnads-» fritt för socknen, hvars åliggande det sedan är att desamma i behörigt skick underhålla, på sätt skolstyrelsen bestämmer. 7:0. Skol-styrelsen består af kyrkoherden, såsom ordför. och ledamöter, som af socknen väljas till det antal sockenboerna finna för godt. Alla skol-styrelsens i enlighet med lagen fattade beslut kunna mot den tredskande sättas i verksällighet genom att hos vederbörande begära handräckning. 8:0. Alla skol-districtets barn, som ingå uti 12 året, utan att åtminstone i det närmaste äga förenämnda minimum af kunskap, böra ställas under skollärarens undervisning i socknens skolhus, om de äro så närboende, alt sådaiit låter sig göra, eller annars uti omgångs-skola. — Undantag härifrån kunna af skol-styrelsen göras, der de pröfvas nödiga. 9:0. Barn, som ej omedelbart undervisas af skol-lärarén, examineras dock af honom i skolhuset eller i omgångs-skolan, eller i deras hem, allt efter skol-styrelsens bestämmande och på de tider densamma härtill utsätter. 10:0.
Brot. 1840 och 1841• 4 Sami. 2 Afd. 2 Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-VIskottens Utlåtande, N.o 18g. Hos Ridderskapet och Adeln: att, genom af Kongl. Maj:t innevarande år bifallna åtskilliga nya och förändrade postgångar, den sammanräknade skjuts-kostnaden för postforsling från och med nästa år utgör fullt 100,000 R:dr, hvaraf omkring 40,000 R:dr belöpa för den postskjuts, som R:dr för snällpost-skjutsen och 36,000 R:dr för sådan postskjuts, som utgöres af gästgifverien eller genom serskildt beting, emot vanlig gästgifvareskjulslega; att, i den händelse Utskottens förrberörde tillstyrkande af förhöjning utaf postförings-legan , hvilket ansågs ej vara i nog tydliga ordalag affattadt, anginge endast elen postskjuts, som utgöres af poslhemmanen, derigenom uppkomme en tillökning i den årliga postforslings-kostnaden af omkring 15,000 R:dr, samt att, om den åter anginge all postskjuts, med undantag af den, som bestrides genom beting, skulle tillökningen uppgå till fullt 45,ooo R:dr, hvilken summa, i den mon, de nuvarande betingen tiiländalupo, kunde anses komma att uppstiga ytterligare ända till 5o,000 R:dr; vid hvilket förhållande, och då af Postverkets inkomster 15o,ooo R:dr redan blifvit beräknade att ingå till Stats-verket, lill följd hvaraf det blifvande öfverskottet af dessa inkomster, som kommer Postverket till godo, ffeke kan beräknas till mera än omkring 6,187
Men, då sammanhanget är allmänt kändt, ej mindre af alla enskilda hushållare ani publika auctoriteter, så lärer Styrelsen för det närvarande icke fästa något annat afseende dervid, än hvad som genom jemförelsen med andra kända omständigheter kan utrönas och controlleras. Och synes således saken, om den i sig sjelf finnes god och verkställbar, icke böra för dessa afseenden öfvergifvas; ty den medför åtminstone e; mindre säkerhet än de förut nyttjade obestämda uttrycken, oberäknad den större visshet för kommande tider» som derigenom bör efter hand kunna beredas. Med fullt erkännande af svårigheten att härutinnan meddela någon fullständig plan, har jag vågat vördsamligen framlägga detta förslag, under liflig önskan, att de Herrar Eesv. och1 Ekon. Utsk. Betänkanåen. 64g och män, åt hvilka verkställigheten förslagsvis är uppdragen, icke mätte afskräckas från ett arbete, sorn likväl är tillfredsställande i samma mon ändamålet upphinnes, men tröttande, då, med lika uppoffring af tid och. mödor, det allt mera aflägsnar sig och slutligen alldeles förloras ur ögnasigte. Uti detta utlåtande förenade sig af Högloft. Ridder skåpet och Adeln'. Herrar Friherre Edelcrantz, Didron och Herzenhjelm. afHögvördig a V re st Ståndet'. Herrar Prostar Grandelius och Säve, samt Comminister Eergegreri. af Uällofl. Borgare Ståndet: Herrar Lithe, Malmborg, och Schotte. af Hedervärda BondeStåndet: Riksdagsfullmägtige Hans Michaelsson, Gustaf Larsson, Jöran Jönsson och Eric Johansson. Anm. Den tillhörande Tabellen finnes serskildt tryckt och hit intecknad. Riksens Ilo glo fl. Ständers Allmänna Besvärsoch Ekonomi Utskotts ytterligare Utlåtande angående föreslagen ändring uti Tjenstehj ons flyttningstid. Högvördige PrestStåndet har till Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet återremitterat Utskottets Betänkande af den 15 sistlid - Best), ock Ekon. Utsk.
Ett mildt leende sväfvar öfver Göstas läppar – länge är det sedan ett sådant syntes der – Göstas blick blir strålande, ehuru stadigt, liksom frågande fästad på samma ställe en ljum vind kommer sakta från sjön, flägtar upp Göstas rika mörklockiga hår – med det lekte Elin i barndomens fordna lyckliga dagar så gerna . Öfverlemnande sig åt dessa och än flera outsägliga tankar, ryste Fru Wahl nästan till, i det några ömma klagande toner nådde hennes öra. Gösta gjorde en häftig rörelse, förblef sedan orörlig som förut. Fru Wahl såg sig tillbaka åt det håll, hvarifrån tonerna kommit. Snart hördes åter några – allt flera – småningom högre och starkare – och Frun igenkände en af våra folksånger, hvilka hon, hvilka hennes man så mycket älskade, men som ibland kunna suga ut menniskans innersta hjertblod – Ack hvarför var denna sången så sorglig! Det var – det var en Yngling omkring Göstas ålder, en flicka så gammal som Elin – hade varit – Med raska steg mot sjön gingo de nere i dalen – och sjöngo. Deras röster voro starka och friska. Den Ynglingen, den Flickan visste nog icke hvad sorg månde heta, men visan deras visste det. Fru Wahl såg på Gösta. Alltid djupt känslig för Musik, hvad skulle han ej nu vara. Gösta satt orörlig som förut – Han blott andades fort. Nu voro de sjungande nästan under Eken – Tydligt hördes dessa ord: ”Och han dog med sin älskade af kärlek.” Det var omqvädet af visan ... Och sången upphörde. Det unga sångarparet hade blifvit dem varse, som sutto under Eken. Flickan neg, ynglingen tog af sin hatt, och de försvunno snart ibland träden, men deras visas ord hade sammanpressat Fru Wahls hjerta. Hennes blick sökte Gösta. Gösta satt som förr – men nu så blek – så blek, att Frun förskräckt flög bort till honom. Gösta lefde verkligen. Men den stackars Frun blef ej stort gladare för det. Gösta var knappt igenkännelig – så fann honom vår Fru på ett ögonblick förändrad. Gösta hvarken hörde eller såg. Han var alldeles utom sig. Frun tog Göstas hand. Den var kall som Elins i döden, som den nästan medvetslös.
Flere ledamöter begärde detta Mern. ånyo på bordet; hvarefter Hr Gr. o. Landtm., med tillkännagifvande att Talmännen vid hållen öfverläggning öfverenskommit föreslå Riks-St:n, att det ifrågav:de Mem:t skulle till afgörande företagas Lördagen d. 6 nästk. December, hemställde huruvida R. o. Ad. behagade bifalla nämnde förslag och besluta, att meranämnde Mern. skulle uppföras främst på sagde dags föredragnings-lista. Ropades ja. Föredrogs och lades till handlingarne Stats-Utsk:ts d. 22 dennes bordlagde Meni. N:o 3, med den till R. nu församlade St:r af Fullmägtige i Riksg.-Kont. afgifna berättelse. Föredrogs och bifölls Exped.-Utskds d. 22 dennes bordlagde Utlåt. N:o 6, i ani. af vackt motion orri Utsk:s-Betänk:nes tryckning med korta marginal-rubriker. Föredrogs Högv. Preste-St:s d. 22 dennes bordlagde prot.- utdr. N:o 36, för den 15 i samma månad, med kommunikation af de, i ani. af K. M:s Nåd. Propos. om antagande af ny Strafflag, utaf Doktorerna Landgren och Forssell samt Prosten Sondén afgifne yttranden. H. Exc. Hr Frih. De Geer, Louis: De anmärkningar mot det Kongl. Förslaget till ny strafflag, som i Preste-St. blifvit framställda för att komma under Lag-Utsk:ts pröfning vid dess behandling af den Kongl. Proposm, skulle icke löranledt mig att begära ordet, om jag kunnat uppfatta Preste-St:s beslut att kommunicera dessa anmärkningar med de andra Riks-St:n annorlunda, än som en opinionsyttring, åsyftande alt 134 Den 26 November f. m. i förväg för Stins och Utskits pröfning bibringa Stin en ogynnsam tanka om det Kongl. Förslaget, i hvad det afhandlar religionsoch sedlighets-brott.