Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Emot momentet litt. d) är erinradt, att för utredningen af de i 1825 års jordebok förekommande fel, måste granskningen bestå uti jemförelsen emellan de årligen upprättade samt lagligen pröfvade jordeboksförändringsextrakter och anteckningarne, så väl uti sistnämnde års jordebok, sorn den för år 1795. I anledning af förslaget uti mom. litt. f), bar en talare anmärkt, såsom stridande emot hittills antagen rättegångsordning, att Konungens befallningshafvande erhölle pröfningsrätt öfver anmärkningar, som vid jordransakningarne förekomma, utan att klagan öfver hans beslut i dessa frågor finge ega rum; hvaremot en annan talare icke allenast ansett Utskottets förslag medgifva klagan öfver Konungens befallningshafvandes berörde beslut, utan äfven befarat, att öfver desamma en mängd besvär komme att anföras, hvilka, i händelse de gillades, skulle föranleda till så många anteckningar i jordeboken, att dess utseende blefve allt för vanprydligt. Emot mom. litt. g) är erinradt, att jordeboks-iiggaren omöjligt hunne upprättas år 1850, emedan dertill fordrades långt mera skrifveri, än som kunde på ett år af häradsskrifvaren verkställas. En talare har fästat en ogillande uppmärksamhet på den i mom. litt. h) meddelade föreskrift, alt granskningen af jordeboksliggare borde verkställas å landskontoret" inom ett år efter det den dit inkommit. En sådan granskning kunde icke medhinnas inom nämnde tid, äfven om en person vore dermed uteslutande sysselsatt, hvadan och då det läge mindre makt uppå, huru skyndsamt arbetet verkställdes, än derpå huru noggrannt och omsorgsfullt det förrättades, någon viss tid för arbetets fullbordande å landskontoret icke borde i förväg bestämmas, utan endast i allmänhet föreskrifvas, att granskningen skulle med all möjlig skyndsamhet förrättas. Hvad Utskottet föreslagit uti mom. litt i), har framkallat den anmärkning, att liggarens gällande kraft icke borde anses lagligen befästad, så snart KammarBih. lill R. St.
Men då af den å consortii vägnar gjorda framställning icke kunde utrönas, om eller när någon ytterligare inbetalning å sagda lån komme att ske, och Fullmägtige till följd deraf måste vara betänkta på beredandet af utvägar att fullgöra de utbetalningar, som, enligt den uppgjorda förslagsberäkningen, det ålåg Riksgälds-kontoret att under instundande år bestrida, samt fråga således uppstod om sättet för anskaffandet af dertill erforderliga medel, eller hvilketdera anbud, som borde af Fullmägtige antagas, yppades skiljaktiga meningar. Sålunda anfördes, att endast en tvingande nödvändighet kunde berättiga till upptagande af temporära lån. En sådan nödvändighet hade likväl ännu icke inträdt. Riksgälds-kontoret kunde nemligen genom antagandet af den utaf consortium erbjudna krediten å 500,000 Pund Sterling med största lätthet och minsta uppseende fylla sitt behof af penningar under nämnda tid medelst vexeldragnin - 56 Stals-Utskottets Utlåtande JSs 29. gar derå redan med början af Januari månad 1865. Det föreslagna sättet för vexeldragningarne mellan de olika bankirhus, hvaraf consortium utgjordes, skulle för Riksgälds-kontoret medföra de minsta kostnaderna för de medel, som nödvändigt behöfde på detta sätt anskaffas, enär de å krediten dragna vexelbeloppen kunde minskas i samma mån, som större eller mindre andelar af jeruvägslånet blefve af långifvarne inbetalda. Att långifvarne ansågo lånet hafva utsigter till framgång och att deras verkliga afsigt vore att öfvertaga den återstående delen af detsamma, derpå utgjorde den nu erbjudna krediten och de i öfrigt gjorda framställningarne moraliska bevis, ehuru affären ännu icke var så klar, att inbetalning af något bestämdt belopp kunnat erbjudas. Ett förklarande af Fullmägtige att något afseende icke komme att fästas vid det af consortium framställda förslag, skulle kunna leda derhän, att hela det återstående lånet alldeles förlorades. Om långifvarne till följd deraf drogo sig tillbaka blefve
Om jag icke blottställde mig för nya anmärkningar, nya anfail, skulle jag nu för första gången i mia lefnad hylla den af Friherre Björnstjerna med rättvisa klandrade Tyskames nya mörka philos fophie för att omhvärfd deraf, kunna, utan att se, gå, med den blindes lugn, de bländande eller afskräckande föremålen till mötes. Utom Friherrens mångartade kunskaper, rika erfarenhet, upphöjda plats, hvarifrån man med en snillets blick så lätt kan öfverskåda det hela och i sammanhang dermed alla dess delar, utom dessa fördelar säger jag, har Friherren haft en icke mindre vigtig i dea 2 och ett half Månader långa tiden att begrunda uppå och omständligt utvickla det ämne, som, ehuru magtpåliggande jag med en vida inskränktare förmåga iUlfälligtvis uppfattade och nu ä$ Den lS Maji e, m. m mera tillfälligt, snart sagdt ögonblickligt, för-» anlåtss mot Friherrens vidlyftiga anmärkningar, att försvara, dock så kort som möjligt. Friherren börjar med att yrka: ”det ynglingen, som ämnar sig till KrigsStåndet, ej bör uppfostras lika med den som egnar sig till det andeliga Ståndet, att beslutsamhet och djerf, het skola inplantas i den förres sinne, saktmod och fromhet i den sednares &c.,” men, anmärker jag, hvem kan i förhand bestämma att den ynglingen ar danad till eller har anlag för KrigsStåndet, den andra för det andeliga. och det är denna enfdighet hos Föräldrar Och Lärare, och i afseende på den ädla välgörenhets åsyftning hos Staten, hvad angar FriCadetterne, sorn jag klandrat och aldrig kan undgå att klandra, ty derigenom hafva så mångfalldiga mer och mindre skadliga misstag skedt och ske ännu, att denna enfdighet försvarad af hvem som helst påkallar det högsta behjertande. Jag erinrar mig, ifrån ungdomsåren, en händelse som kraftigt ådagalägger de ledsamma följderna deraf att man uppfostrar och danar ynglingar till ett Stånd, som icke öfverensstämmer med deras naturanlag.
Jag har ej talat om importvaror, utan om nederlagsvaror; och importen blifver i alla fall hvarken större eller mindre, ty den reglerar sig sjelf efter consumtionens behof. Jag har ej kunnat frångå den tanke, att Bankens säkerhet vore större; ty då, såsom jag föreslagit, varorna borde vara brandförsäkrade uti godkändt Engelskt AssuranceCompagni samt förvaras i goda magasiner urider Kronans vård och läs, så är jag öfvertygad, att intet dervid skulle riskeras. Hr Lagerhjelm: Äfven jag delar denna åsigt, att belåning af spannmål bör underlättas så mycket som möjligt, och ske, icke af Statsbanken, men af privatbanker, och att Statsbanken bör understödja de enskilda banker, som belåna spannmål. Jag anser detta egentligen vara vigtigt såsom ett verksamt medel att befordra spannmålsupplag oell delar icke allenast den åsigt, Hr Rosenblad yttrat, att sådana upplag vore fördelaktiga för den utrikes handeln, utan tror dem jemväl vara högst nödiga inom landet, der man länge önskat sådana lagers bildande. Då likväl frågan om privatbankerna nu icke är före, önskar jag blott fasta Utsk:s uppmärksamhet derpå, om icke vid denna frågas affi H. 17 i3o Den 2 Maj f. m. görande någon fördel ifrån Statsbanken kunde tillerkännas sådana privatbanker, sorn sysselsätta sig med belåning af spannmål, utan,att utsträcka belåningen till varor, som äro föremål för import. Frih. Cederström, Jac.: Då fråga är om reglering af Bankens lånerörelse, icke om dess upphörande och Bankens inskränkning till ett vexelverk, så måste grunden för frågans bedömande sökas i det säkraste användandet af Bankens capitaler. Då är naturligt, att den fråga i första rummet uppstår, hvilket är säkrare för Bancoverket, att fortsätta belåningen på namn och fastigheter, eller att öfverlemna detta åt enskilda crediten och öfvergå till belåningen af varor, deribland äfven metaller, som icke äro annat än varor, tills de fått pregel. Alla varor, som ej äro underkastade försämring och äro assurerade, äro vida bättre, än alla namn och panter af fast egendom, för en banks rörelse.
Majit i underd. anhålla om den ändring i nu gällande Författningar, rörande afrads-, kronotiondeoch räntespanmål, att densamma finge, i likhet med hvad för Kronans beliållne spanmålsränlor är stadgadt, in natura levereras! utan alt någon uppsägning förut behöfde ega rum; men om detta icke kunde bifallas, hemställde Motionairen, att räntegifvaren, då spanmålen skall efter markegång lösas, icke må behöfva erlägga den nu stadgade forsel-lönen, 16 sk. för en tunna råg och 12 sk. för en tunna bafra. 8;o Af Riksdagsfullmägtigen Botvid Jonsson från Östergöthland, som anfört: att då i senare tider flere missbruk vållat ett uppenbart förtryck för skattgifvare, derigenom att indelningshafvare och löntagare fordrat att få sina räntor levererade på olika från hvarandra aflägse belägne ställen, ansåge Motionairen sig böra föreslå, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att de skattgifvande finge, så vidt sig göra låter, erlägga sin skatt för hvarje hemman, på ett och samma ställe, till så stort belopp, som tillhörde en viss räntetagare; i sammanhang hvarmed Botvid Jonsson yrkat, alt uppsägning utaf alla af jorden utgående spanmålsskatter till leverering in natura måtte af häradsboerne få verkställas hos Länsmannen i stället för Kronofogden, hvilken ofta vore aflägse boende och vid flere tillfällen borta från sitt hemvist. gio Af Anders Normark från Westerbottens
Ja vunnit, är införselstullen å förenämnda artikel bibehållen vid nuvarande belopp. 127:de Voteringen (306:o) Den, som, i enlighet med tre Stånds beslut, anser införselstollen å guldoch silfvertyg, äkta, böra bibehållas, vid 20 r:dr och oäkta vid 6 r:dr 24 sk. per skålpund, röstar Ja', Den, dei ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, nedsättes denna tull lii! 16 r:dr å det förra och 5r:dr16sk. å dei sednare. Voteringen har utfallit med 74 Ja och 44 Nej sami 1 kasserad sedel. Då således Ja vimar, kommer, i afseende på i ti fö rs elsta ilen för guldoch silfvertyg, någon förändring icke att ega rum. i 28: (le Vale ringen (307:o): Den, som, i öfverensstämmelse med (re Stånds beslut, anser införselst ullen å helsiden väfnader; alngods: ”sammel” böra bibehållas vid 4 r:dr skålpundet, röstar Ja; Den, det ej vill, röstar Nej; ^ Vinner Nej, nedsättes införselstullen å sammet til! 3 r:dr skalpundet. Sorn voteringen utfallit med 77 Ja och 42 Nej samt Ja således vunnit, bibehålles nu gällande införscls-tullafgift å förberörde artikel. 129:<le - SloU-hohn. IMS». Östlin,<1 Sf IleUinff — Förstärkta Ståts-Utskottets Memorial, N:o 278. i 129:de Voteringen (]308:o). Den, som gillar det af tre Stånd fattade beslut, att å rubriken »alla andra slag ej specificerade*' helsidenväfnader, alngods, bibehålla nu gällande införselstull, 6 r:dr skålpundet, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, nedsättes införselstullen å denna rubrik till 5 rtdr skålpundet.
Jag reserverar mig emot det beslut Utskottet uti 20 puncten af nu uppläste Utlåtande fattat, angående anslaget till Fourageringen för värfvade Cavalleriets och Artilleriets Hästar, icke i afseende på den förhöjning i årliga underhållskostnaden af io R:dr ptr häst, som blifvit antagen för LifGardets och Artilleriets Hästar, men af det skäl, att Utskottet under förutsättning, att, genom träffande af PassevolanceContracter om denna fouragering, ändamålet med den säkerhet skulle kunna vinnas, att någon betydlig brist icke borde vara att befara, och att R. St:r således kunde undvika, att antaga K, M:ts uti Dess Nådiga Proposition gjorde framställning, att den brist, som genom stigande pris å fourageringspersedlar, något år kunde uppkomma, borde fyllas i66 Stats -Utskottets och anvisas, att utgå af öfverskotten på StatsVerkets Inkomster, emot det alt dea genom lägre pris andra år uppkommande besparing skulle ingå uti* öfverskottsliqviden med RiksgäldsContoret. Utskottet liar medgifvit, att af besparingarne inora 3:dje HufvudTiteln någon tillgång icke är att förvänta för alt fylla den brist, som, oansedt det förhöjda anslaget, någon gång kan inträffa, och deraf följer, att i fall fourageringspersedlarne genom missväxt något år stegras i pris, hebofven måste lemnäs ouppfyllde. Någon annan utväg blir då icke öfrig, än att nedsäla hästarnes antal, och om delta för något år skulle, utan någon svårare inverkan på Militaireföihållanden , kunna ske, är dock förlusten gifven genom ett lågt pris vid deras försäljning och ett högt pris, då nya hästar i de försåldas ställe måste uppköpas.
Stats-Utsk:s Mern. N;o 275). S. A. K. Med öfverlemnande af upprättadt Förslag till ny För■fattning om stämplade pappers-afgiftens beräkning och utgörande från oell roed nästkommande år 184G, få Rikets Ständer underdånigst anmäla, att i nedannärande §§ af nu gällande Chartae-Sigillatae-Förororduing följande förändringar ansetts böra ega rum, nemligen: 2 §. Då E. K. M., medelst Nådig Kungörelse af den 19 Augusti sistlidet år angående beslutade förändringar i afseende å chartae-sigillatae-papperets förfärdigande och stämpling, stadgadt, bland annat, att biläggnings-chartor skola tillhandahållas allmänheten till alla hittills bestämda valeurer, men skrifnings-ehartor till de för domar, utslag och andra utgående expeditioner vid Under-Domstolar och Lands-Cancellier hufvudsakligen erforderliga mindre valeurerne af 3, 4 och 6 skillingar, samt att, med upphörande af den åtskilliga handelshus hittills medgifna rättighet att erhålla så kallad extra stämpling å deras i sådant afseende inlemnade vexlar, de, som vexlar utfärda, skola ega att förfärdigade och stämplade blanketter dertill utbekomma, har ifrågavarande § blifvit i öfverensstämmelse härmed ändrad, dock så, att tillhandahållandet af stämpladt papper till hela ark äfven å 8 och 12 skiliingars valeurer blifvit föreskrifvet. Såsom en följd af den sålunda beslutade inskränkning i antalet valeurer af skrifningschartor, emot hvad i 1841 åts Chartas-Sigillatae-Förardninastadgas, har i underdånigst bifogade Förslag å åtskilliga tillämpliga ställen der föreskrifter angående cbarlerig af handlingar meddelas, uttrycket att ' Expeditions-TJlskotlets Förslag till und. Skrifvelse, N.o 172. 4i3 samma handlingar skola ”skrifvas på” stämpladt papper af visst belopp, blifvit utbytt mot orden ”förses med.” 4 §•
General-intendenten, Öfversten och Riddaren G. F. Klingstedt, som, sedan han i egenskap af Öfver-adjutant vid Finska armdens Generalkrigs-commissariat erhållit uppdrag att i Januari månad iSog afresa till Stockholm, för att med det då tillförordnade krigs-departementet ordna och uppgöra om underhållet för Finska armeen, under återresan till denna aimee i Mars månad, vid ankomsten till Umeå, fann sig ifrån densamma afskuren genom conventionen i Kalix, hvarom underrättelse då ingått; hvarjemte upplyst blef, att Finska armeens befälhafvare, Hr General-majoren Gripenberg, uti den med Ryska General-befälet afslutade convention, bortgifvit Den 7 Mars c. ra. 3;3 det Svensta Kronan tillhöriga, uti Skelleftea 45 mil från armeen förlagda, betydliga vapenoch ammunitions-förråd, då Hr Öfverste Klingstedt, ehuru såsom en medlem af Finska armeen inbegripen i capitulationen, erbjöd sig att uppresa till Skellefteå och henden undanrycka detta förråd, sorn han, försedd med Generalen Gr. Grönstedts order genast ver kställde, och bann, efter ankomsten dit, knappt att af på sjukhuset hösten förut af de-n hemtågande Svenska armeen qvarlenrnade sjuka organisera en corps af 5oo man, förrän Itysske Majoren Nassakin sig infann, för att taga dessa förråd i besittning, nred hvilken Hr Öfversten öfverenskom, att han väl kunde anskaffa hästar och pålassa förrådet, men ej afföra det, förrän en ytterligare communieation ägtrum emellan Svenska och Ryska armeens befälhafvare, hvartill vissa dagar voro bestämda, inom hvilken tid ej Ryska armeen skulle få framrycka söder om Piteå ; men då Hr Öfversten kom i erfarenhet utaf Piysska armeens framtågande emot Skellefteå, lät han transport-collonnen aftåga, utgörande tfoo hästar, som afförde detta förråd, till ett värde af 3oo,ooo r:dr b:co, lill Rathans hamn, norr örn Umeå, der det sedermera inlastades för att afföras till Stockholm.
Utskottets förra hemställan i nyssnämnda lista punkt, lit. b, och beslöt för sin del, alt för Byrå-chefsbefattningen i Justitie-slats-expeditionen må bestämmas en aflöning af 4,500 Ridr R-.mt, eller lika belopp med det i Kongl. Majits nådiga Proposition föreslagna. Betänkandet i alla öfriga delar bifölls, med erinran om iakttagande af de ändringar i bifogade tabell lit. A, hvartill ofvan omförmälda beslut föranleda. N:o 50, angående regleringen af utgifterna under Riks-statens Tredje Hulvud—titel. Presle-Ståndet, som ogillade Utskottets förslag i lista punkten, bestämde, för sin del, allöningen för Utrikes Stats-ministern till 24,000 Ridr Ruut årligen eller samma Prot.-Utdrag den 11 Februari 1860. 233 samma belopp, hvartill den för närvarande är bestämd, och biföll i öfriga delar förevarande Utlåtande, med erinran om den ändring i bifogade tabell, som blir en följd af Ståndets vid Usta punkten fattade beslut. S. 1). Vid förnyad föredragning af Bevillnings-Utskotlels Betänkande N:o 13, i anledning af väckta motioner, angående dels den s. k. Tolagens utgående på sätt före sednaste riksdag varit stadgadt, och dels upphörande af vågoch stämpelpenningars erläggande, m. m., återremitterades Utskottets hemställan i lista punkten, rörande Riksdags-fullmägtigen Nils Larssons deri omförmälda motion, hvaremot 2:dra och 3:dje punkterna i detta Betänkande biföllos. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Bevillnings-Utskottets Betänkande N:o 14, i anledning af väckta motioner, angående upphörande af nederlagsrätt för bränvin och sprit, m. m.; samt Memorial N:o 17, med hemställan att ett af Kongl. Majits och Rikets Kammar-rätt afgifvet underdånigt utlåtande måtte få tryckas för att bland Riks-Ståndens ledamöter utdelas. S. D.
Jag tillhör ännu ett femte Stånd, nemi. det som både skjutsar och åker, och jag finnér så mycket anmärkningsvärdare att Gr:n förbisett detta, enär jag skulle tro att han sjelf tillhör detta stånd och således kan fritagas från att vara i den förtryckande ställning, som han tillägger det stånd han äfven tillhör, — så mycket anmärkningsvärdare säger jag, som detta femte stånd i så hög grad representeras inom detta hus. Sedan jag sålunda, såvidt möjligt är, sökt ställa mig på en opartisk grund, får jag säga, alt ehuru jag till en del skulle önska framgång åt Gr. Anckarsvärds motion, jag likväl måste i många delar bestrida den såsom dels något lösligt upgjord, dels praktiskt overkställbar och dels innefattande en orättvisa; något löslig derföre att Gr. Anckarsvärd endast föreslagit en viss summa, en millin, att ställas till Regeringens förfogande med skyldighet att åtaga sig skjutsningsbestyret öfver hela landet. Jag känner icke, huruvida Gr. Anckarsvärd genom uplysningar, hemtade ur dagböcker m. m. kommit till en någorlunda fullständig kännedom om det antal hästar, som nu erfordras för trafiken och om i sådant fall denna millin kan anses fullt tillräcklig eller icke behöfva med 50 å 100 proc. öfverskridas; men åtminstone finnes icke någon sådan beräkning i motionen och det II. II. 4 50 Den 3 December f. in. är derföre jag skulle tro att man icke lösligen kan antaga denna siffra, som om den ej vore tillräcklig, möjligen komme att ålägga Regeringen en förpligtelse, som den icke kunde uplylla och möjligen kunde leda till att en mängd af resande icke praktiserades fram. Hvad den praktiska olägenheten i dess stora omfång beträffar, så har redan Hr von Troil framställt densamma. Jag får likväl fråga om det är möjligt att tänka sig sådana skjutsningsanstalter på åtskilliga af landets småvägar, då jag känner bestämdt att i min hemort i kusttrakten af Upland, under somliga månader af året icke mer än omkr. 20 hästar utgå, då återigen understundom kan inträffa att 12 til! 13 hästar om dagen utgå. Hur skall en sådan skjutsningsanstalt der kunna organiseras?
Collegium ingifne skriftliga ansökning om fribref lör samma fartyg blifvit bifogade ej mindre biloch mätbref för nämnde skonert, af hvilken förstberörde handling inhämtades, alt fartyget blifvit i Sverige och för svensk undersåtes, Landtbrukaren Lundstons räkning nybvgdt, än ock en af Grosshandlaren Asp afgifven skriftlig förbindelse att, vid vite af 200 lt:dr banco och ersättning för skillnaden imellan fria och ofria tulloch skeppsumgälder, inom 30 dagar derefter till kongl. Collegium ingifva ett i författningsenlig ordning upprättadt fribrefscertifikat deröfver, att Lundstén vöre ensam ägare till och Skepparen N. G. Stannberg behörig befälhafvare å i fråga varande fartyg; att kongl. Collegium dessutom i sistnämnde afseende hade sig bekant, att bemälte Stannberg i egenskap af borgare i Gefle tillförene fört fartyg med svenskt fribref försedt; att kongl Collegium saknade all kännedom om den af Lundstén meddelta föreskrift om fartygets återgång till hemorten; att den öfverklagade åtgärden sålunda ägt rum på anhållan af ombudet för befälhafvaren å skonerten Bucephalus och i ändamål att bereda detta, efter uppgift, redan befraktade fartygs skyndsama afgång, samt att någon anledning icke förekomme att betvifla verkligheten af det förhållande, för hvars bestyrkande merberörde felande certifikat egentligen erfordrades, eller att Lundstén, vid tidpunkten af fribrefvets utfärdande, var ensam ägare af skonerten Bucephalus, hvilket förhållande ej heller i hans omlörmälte klagoskrift blifvit bestridt; erkännande kongl. Collegium likväl, att uti ett så beskaffadt fäll, som det i fråga varande, fribref rätteligen icke bordt af kongl. Collegium meddelas; Och har kongl. Collegium för öfrigt upplyst, att med hänsigt till den Asp åliggande ersättningsskyldighet för skillnaden imellan fria och ofria umgälder ej mindre för skonerten Bucephalus än för dess laddning, kongl. Collegium under den 4 Novv 1851 till kongl.
Af motionen bilagde och Utskottet i öfrigl lillhandakomne handlingar inhemtas, utom ofvan uppgifne förhållande, alt, sedan nuvarande kyrkoherden i Södertelje stadssamt Öster-och Wester-Telje jemte Tveta landsförsamlingars pastorat, kontrakls-prosten J. P. Kullman, hos Kongl. Maj:t gjort underdånig ansökning om återfående af ifrågavarande vederlag, så hade, enligt häröfver afgifne utlåtanden, konsistorium i Strengnäs och Konungens befallningshafvande i Stockholms län samt Kongl. Kammar-kollegium, hvars president dock varit från denna åsigt skiljagtig, ansett sökanden berättigad lill åLerbekommande af meranämnde kronotionde-anslag, 36 tunnor spanmål, i hvilket afseende Kammar-kollegium tillstyrkt aflåtande Bih. lili R. St. Prot. 1847 $ 1848. 4 Sami. 1 Afd. 8 Baft. 1 2 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 25. af nådig proposition till Rikets Ständer, hvaremot Kongl. Stals-konloret funnit sökandens anspråk tvifvelagtiga och äfven hafva det emot sig, att de gingo ut på att tillintetgöra ett beslut, fattadt af Kongl. Majit och Rikets Ständer för mera än etthundra år sedan; hvarefter Kongl. Majit, genom nådigt bref den IG April 184-7, förklarat Sig, uppå de af Kammar-kollegii president och Stals-konloret anförde grunder, icke finna skäl att ifrågavarande underdåniga ansökning bifalla; och ej heller.att nådig framställning i ämnet lill Rikets Ständer aflåta. Utskottet har tagit detta ärende i öfvervägande, och sorn frågan om kyrkoherdens i Södertelje rätt lill omförmälde vederlag således blifvit af Kongl. Majit i administrativ väg afgjord., samt det är vederbörande obetaget, alt, om fog dertill förefinnes, göra anspråket vid behörig domstol gällande, anser Utskottet sig böra hemställa, att motionen ej må till någon åtgärd från Rikets Ständers sida föranleda.