Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Emedlertid, och då de vid ärftelige Lånens upptagande ifrån Sveriges sida utställde Hufvud, och Hypothekariske förbindelser, blifvit aflemnade till samtelige Långifvarnes gemensamma säkerhet och, i sådan afsigt, nedlagde såsom ett depositum hos Notarius Publicus Wilhelm vart Homrigh i Amsterdam, har desi omständighet, att alla i anledning af samma HufvudDocumen» ter utfärdade Partial-Obligationer icke till Liqvidations-Committéen ingått, eller möjligen kunnat ingå, haft till påföljd, att denne Emhetsman, med stöd af Landets Lagar, vägrat utlefverera Hufvud-Documenterne, förr än antingen en hvar af de utfärdade Obligationerne är infriad, eller den genom Lagarne för kraf i allmänhet bestämda praesciiptions-tid till ända» lupit; Och hvilket vägrande således förorsakat, att LiqvidationsCommittéen icke till Kongl, Majlis Ombud förmått öfverlemna någre af de, för ifrågavarande Lån, utgifne Konungens förbindelser och Authorisationer, eller Stats-Contoirets och Riksgälds-Contoirets förbindelser och garantier, hvilka samtlige ännu hos bemälde Notarius Publicus förvaras; men, som alla, enligt Conventionen af den 31 December 1815, inlöste Partial-Obligationer först varit hos denne Embetsman deponerade, samt sedan der blifvit, med sista innehafvarens bifall, öfverkorssa* «le och utlefvererade till Kongl. Majus Ombud, hvarefter beloppet är vordet, genom Liqvidations-Committéen , i närvaro af samma Ombud, afskrifva å nyssnämnde Hufvud-Documenter, StåtsUtskottets Betänk anden. >9*9 så anser Kongl. Majit alldeles intet äfventyr vara förknippadt med Hufvud-Documenternes, dessutom oundvikliga, qvarblifvande under Notarii Publici van Homrighs vård i Amsterdam, intill dess de, med stöd af Landets gällande Lagar, må kunna återfordras.
Hvad äter sjelfva frågan beträffar, anser jag. att R. o. Ad. bör gilla det slut, hvari Utsk. stannat. Om vi hafva något om ifrågavar:de stadgande oss bekant, så är det, att förbudets tillvaro i allmänhet är helt och hållet okändt. I allmänhet anser hvilken som helst sig kunna gå i hvilken kyrka han vill, och att han derigenom skulle göra sig till ansvar förfallen, är .för honom alldeles obekant. Och om han äfven kände förbudets tillvaro, skulle han, enl. mitt förmenande, ändock icke låta sig deraf afskräckas, Att bibehålla en alldeles antiquerad lag, som ingen efterlefver, och som aldrig kan med tvång göras efterlefd, anser jag vara ganska otjenligt, och anhåller derföre om bifall lill Utsk:s framställning i denna del af Betänk. Hr von Hartmansdorff: Lagötsk. synes hafva betraktat främmande gudstjensters bivistande såsom skådespel, hvilka det är oskyldigt att besöka. Förmodligen har Utsk. isynnerhet fästat sig vid den Katholska gudstjenslen, emedan hon företer det grannaste skådespelet. Gr Lagerbjelke har, såsom skäl för bifall lill Ulsk:s Betänk, anfört, att man i allmänhet icke känner den författning, som förbjuder främmande gudstjensters bivistande, emedan hon icke af vederbör:de handhafves. Om förhållandet är sådant, borde man tillhålla vederbör:de att fullgöra sin skyldighet. Men man bör icke, på sätt Utsk. gjort, tillstyrka lagens uphäfvande på den grund, att han icke efterlefves. Gr. Lagerbjelke förmenar, alt de böter, hvartill den, som bivislar främmande gudstjenst, gör sig förfallen, icke skola afhålla honom derifrån, samt betraktar alltså böterne såsom inträdesafgift till ett skådespel, hvilket man är lysten att besöka. Men är det rätt, att betrakta andaktsöfningar ur en dylik synpunkt?
De Den IJ Februarii. 33* Oeconomiska fördelarne af Canalen synas mig på sådant afstånd ifrån närvarande tid, attjig ej å ett tillfredsställande sätt kan uppfatta dem, vid bstragrande af den kostnad, som till Arbetets fullbordan erfordras. 1 mercantilt afseende kan jag medgifva, att ett ögonblick funnits, då Gotha Canal kunnat medföra några fördelar j men uti ett sådant skick lärer Europa troligen under Secler ej mera kunna återkomma; ett Continental Systéme lärer ej mera vara att förmoda, och under ett så lant lönade sig fullkomligt den Land transport emfcllan Venern och Hjelmaren, som en Transitohandel kiwidé påkalla. För att få Öresundska Tullen till någon del fordell på Götha Canal, mäste våra ÖstersjöStäder upphöra att drifva Handel, eller skola deras å Utrikes Ort gående Fartyg kunna passera Trollhätte Slussverk. Jag ser ej huru Götha Canal skall göra Scandinavten* Hundel oberoende af Englandj och detta beroende lärer val ändå vara det väsendreligaste, som den handlande Verlden är underkastadt, En Engelsk Flotta utanför Götheborg, eller blotta m sTörhållanden till England, lära till alla delar bestämma våra Handels-företag i allmänhet. Götha Canal, som en grundval för Scandinavien, för dess sjelfständighet och försvar, framställer en så alldeles ny Theone, att jag förgälves hos någon känd författare i Tactique^ 332 Den 13 Februarii. skulle söka öfvertygelse om rigtigheten af denna nya Lära. Hvad fördel för vår Sl&ärgårds-Flotta utaf Canalen , är att hämta, fattar jag svårligen, och skulle aldrig våga tillstyrka en Flotta att söka skydd uti en Canal, som måtte af en Fiende kunna anfallas. Flottans belägenhet blef* ve högst bekymmersam om Fienden uppnådde Canalen , och Sprängningen af en enda Sluss skulle inskränka en sådan Flottas verksamhet till våra Insjöar, om den lyckligen undgådt det ödet, att i Canalen blifva uppbränd. Canalen som Försvar i öfrigt lemnar vida mindre fördelar, än ett vanligt större Vattendrag, af hvilka de största ofta blifvit passerade under Fiendens Canoner.
Då hufvudsakligen enahanda ordning vid hesörjandet af låue-rörelsen, som för Banko-Diskont-verket, blifvit föreslagen, skulle komma att iakttagas vid Låne-kontoren i Götheborg och Malmö, så att prpfningen af ingifne lånehandlingar icke finge utöfver trenne dagar fördröjas, hafva Fullmäktige, i sammanhang med uppgörandet af förslag till aflöningsoch arfvodes-slaler för berörde Låne-kontor, fästat Utskottets uppmärksamhet på nödvändigheten deraf, att, i enlighet med hvad Direktionen öfver Götheborgs Låne-kontor, uti sitt afgifna utlåtande, jemväl erinrat, de för Riks-Ståndens ledamöter i Låne-kontors-direktionerna nu anvisade arfvoden af allenast 500 R:dr åt hvardera måtte varda i lämplig mån förhöjde, helst det i annat fall icke torde blifva möjligt att å dessa orter erhålla tjenliga personer, sorn kunna och vilja ifrågavarande särdeles besvärliga och ansvarsfulla uppdrag sig åtaga; Och som de skäl, hvilka blifvit anförde för tillökning i Direktörernes arfvoden, äro fullt tillämpliga, äfven för det af Utskottet tillstyrkta fall, att ledamöterne uti Direklionerne öfver Låne-kontoren komma att utses af Fullmäktige, hemställer Utskottet: 7:o. att ledamöterne i Direklionerne öfver Låne-kontoren i Götheborg och Malmö, utom Ranko-ombuden, må ega att uppbära hvardera i årligt arfvode, i ett för allt, 666 R:dr 32 sk. banko. De från Låne-kontoret i Götheborg nu utgående löner och arfvoden, Bankoombudets deruti inberäknade, utgöra: Enligt 97 §. mom 1, litt. A i Banko-reglementet (arfvodet för jernbelåningen, 400 R:dr B:ko, oberäknadt, enär detta arfvode fortfarande lill oförändradt belopp torde böra utgå i och för bestyret med belåningen af jern samt andra våg - förda effekter) . 6,988: 42. 8.
Utan att nu gå Bevilln:sUlsk:s omfattande sakkännedom och vidsträckta erfarenhet härutinnan i förväg, har jag dock velat till dess bepröfvande hemställa huruvida icke, såsom korrectiv mot osannfärdige och ofullständige taxeringsupgifter, lämpeligen borde stadgas, bland annat, i frågor om taxering å sådan näring eller rörelse, att dess idkare enl. lag är förbunden deröfver föra bok och räkning, alt den som öfver Taxerings-komités upskaltning vill hos Pröfnings-komité klaga, för alt i denna upskattning vinna nedsättning, skall vara pligtig hos sistnämnde komité förete de öfver klagandens näring eller rörelse de sednast föregångne (2, 3 eller flere) åren förde böcker, samt med dessa, hvilkas vigtighet honom skulle åligga alt edeligen fästa, behörigen styrka, att medium af behållna inkomsten för dessa år, sådan denna inkomst, enl. nu gällande föreskrifter, skall beräknas, ej upgått till det belopp, hvarför klaganden blifvit af Taxerings-komilén påförd bevillning; i hvilket fall, men icke eljest, klaganden borde en derefter lämpad nedsättning i taxeringen tillgodonjuta. 154 Den 28 December f. m. Om det, å ena sidan, väl understundom torde anses besvärande för den enskilde idkaren af borgerlig näring och rörelse, att till offentlig kännedom och granskning framlägga de otvetydiga bevisen, på hans ekonomiska ställning; så må det väl å andra sidan icke förtänkas Staten, om den, efter vunnen kännedom om alla hittillsvarande stadgandens otillräcklighet att förebygga underslef, vidtager de deremot för framtiden möjligast betryggande medel, bland hvilka jag trott mig med allt skäl böra föreslå del ofvan upgifna. 2:o. Då allas likhet inför lagen, allas lika rättighet alt deltaga i Statsbestyren, likasom allas pligt att deltaga i Statsbidragen är dagens mer eller mindre tydligt uttalade lösen, ligger det ock i sakens natur, att man gerna ser och eftersträfvar tillämpligheten af dessa satser allestädes i gemen, men företrädesvis der, hvarest man tror sig finna denna tillämplighet förbisedd.
Äfven jag tillstyrker bifall till ifrå gavrde pension. Jag anser att Staten bör på allt sätt upmuntra landels ungdom att egna sig åt läkareyrket, ty nekas kan väl icke att detta är af högsta vigt. Vårt land är i anseende till sin vid^ sträckt het i större behof af läkare, än måhända något annat land; och man bör derföre söka ådagalägga sin erkänsla mot de. personer, hvilka på denna väg med verkliga upoffringar tjenat och gagnat det allmänna. Jag tror således att, ehuru Drr Ekegren ipke innehaft lön på rikets stat, hans enka dock är lika förtjent af pension som hvilken annan läkares som helst. Vid förra riksdagen hugnades Drr Jdströms enka med pension, oaktadt hennes man endast varit enskildt prakticerande läkare. Han hade visserligen innehaft en adjunktsbefattning vid Barnbördshuset; men denna befattning hade han frånträdt långt före sin död. Detta kunde således icke åberopas såsom skäl, utan förhållandet var då som nu, att den aflidne varit en högst utmärkt läkare, hvilken gagnat sin kommun. När nu D:r Ekegren på ett särdeles berömligt sätt och till hela den folkrika ortens belåtenhet egnat sig åt sitt mödosamma kall, tror jag att Staten är moraliskt pligtig att lemna hans enka 328 D e n 29 Augusti f. ifl. och barn vn sådan pension att de åtminstone må kunna freda sig från hungersnöd. Jag tillstyrker bifall. Hr Montgomery: I afs:de på denna fråga voro tankarna inom Utsk:t ganska delade. A ena sidan mäste man vitsorda D:r Ekegrens förtjenster; men å den andra var det obestridligt att han icke varit i Statens tjenst. Jemförelsen mellan D:r Idström och Ekegren är icke fullt lämplig; ty den förre hade verkligen någon tid innehaft tjenst på rikets stat. Så har icke varit förhållandet med den sednare, och detta var egentliga skälet till afslag. Jag för min del finner detta skäl så giltigt, att det bör föranleda bifall till hvad StatsUtskit föreslagit, hvarom jag nu också får anhålla.
Måtte R. o. Ad. fördenskull icke genom ett bifall till BorgareShs inbjudning öfvergifva de till manliga idrotter lifvande, traditionella sympathier, dem minnet af det högsinnade, kraftfulla Romerska folket och förtroligheten med dess frejdade språk tillförene hos Sveriges R. o. Ad. ingjutit. Hr Adelborg: Den siste värde talaren bar sagt, alt den motsatta sidans talare i afseende på sina omdömen öfver latinska språket egentligen upfattat dess missbruk. Ja, jag anser det vara riktigt att se saken just från denna sida, eller från latinläsningens missbruk i skolorna. Ty man kan väl icke neka, att man här icke strider om, huruvida latinet skall utdömas såsom läroämne, utan om det fortfarande, såsom hittills, skall missbrukas. Det är således icke fråga om latinets fullkomliga borttagande, utan endast om att upskjuta dess studerande till en mognare ålder. Frih. Cederström har vidare yttrat, alt en flägt af den romerska andan ingjöte sig i lärjungens själ vid genomläsningen af forntidens författare; men denna flägt kommer icke från den döda bokstafven eller från språkets former, utan från de store författarnes med dessa former uttryckta tankar, och denna flägt kan öfverflyltas på hvilket språk som helst; den ultryekes hos Tegnér, hos Runeberg och flere andra af våra skalder, och jag är öfverlygad att utvecklingen inom vårt samhälle är sådan, ali vi icke, vid någon inträffande stor katastrof, skulle sakna män, de der skulle gripa sina harpor för att sjunga för folket. Medan jag har ordet kan jag icke underlåta alt i största korthet besvara åtskilliga af Gr. Posses yttranden. Han har sagt, alt England har den klassiska bildningen att tacka för den ståndpunkt hvarpå detta land för närvar:de befinner sig. Deraf skulle följa, att den som egnar sig åt de klassiska språkens studium alltid skulle stå på en hög ståndpunkt. Hur har det emellertid gått med Polen, der den klassiska bildningen egentligen florerat mer än i något annat land? Gr. Posse har jemväl yttrat, att den klassiska bildningen var en Wasa-idé. NA väl, passa alla dessa idéer för vår tid?
Bankernas hufvudsakligaste uppgift, att nemligen uppsamla befintliga kapital hos dem, hvilka icke sjelfva vilja eller kunna använda desamma, och att åter utlemna dessa kapital i försträckningar åt dem, hvilka för underhållande af produktionen äro i behof deraf, innebär väl icke egentligen nödvändighet för bankerna att sjelfve få utgifva myntrepresentativ, eller banksedlar, enär, såvida rörelsemedel ändock finnes att tillgå, bankerna kunna inskränkas till begagnandet af det befintliga beloppet deraf. Men circulationsmedlets massa bör alltid stå i ett afpassadt förhållande till verksamheten och omsättningen vid hvarje tid och på hvarje ort; och åtgärder eller allmänna bestämmelser, hvilka utan afseende på näringarnas vexlande ställning och behof vilja reglera circulationsmassan, eller motverka dennas spridning och förflyttning efter omständigheterna, kunna icke annat än verka störande. En mot ändamålet svarande tillgång på och fördelning af circulationsmedel torde knappast kunna åstadkommas annorlunda än genom en åt enskilda, öfver landet spridda banker öfverlemnad, på rigtiga grunder fotad och rätt använd sedelutgifning; och ett förhud för de enskilda bankerna mot sedelutgifning skulle för öfrigt så förringa deras verkningsförmåga, att de nödgades betydligt inskränka, om icke alldeles inställa åtskilliga för allmänheten nyttiga rörelsegrenar, såsom kreditiv-, uppoch afskrifningssamt postvexel-rörelserna. Just genom dessa och andra likartade rörelsegrenar, med hvilka åtagandet af vid anfordran betalbara förbindelser till betydliga belopp är förenadt, särskilja sig egentliga bankinrättningar från andra kreditinrättningar, såsom diskontkassor, hy - Expeditions-Ulskotlets Förslag till underd. Skrijvelse, N:o i 83. 31 potbeksföreningar, sparbanker med flera, men för deras underhållande fordras ovilkorligen en ganska betydlig kassa, hvilken åter medför en stor ränteförlust, såvida hon icke kan få till en del bestå i egna banksedlar. Det bar väl anmärkts, att nyssomförmälda rörelsegrenar af de enskilda bankerna försummats, och att deremot den vidsträckta sedelutgifning, som varit tillåten, gjorts till hufvudsak samt utsträckts så långt som möjligt.
213 gram (1 " B) tvättadt smör, 1 ägg, 153 gram (12 lod) socker, 40 gram (3 lod) söt, 12 gram (1 lod) bittermandel, 531 gram (1 ' / » " BB) mjöl. Degen klenas i små bakelseformar. Den kan förvaras flere veckor på svalt ställe. Hedda. Tunnbröd. Till ett qvarter mjölk tages så mycket hvetmjöl, att degen kan kaflas ut, samt en smörklick af ett hönsäggs storlek. Degen kaflas ut i så tunna kakor som möjligt, hvilka pickas som knäckebröd och sättas genast i ugnen att gräddas. Ätas med smör till kaffe och te. Hedda. Brygd. Soekerdricka. Till hvarje kanna vatten tages en halfbutelj öl samt något öfver ' / « 18 socker. Sockret upplöses först i vattnet. I hvarje helbutelj sockerdricka lägges en kula god pressjäst af en ärtas storlek tamt ett lika stort stycke ingefära. Buteljerna skola stå 12 timmar okorkade. Färdigt på tre dagar. Hedda. Tvätt. Helsovård. Skyddsmedel mot difterismitta. Då det är svårt att få småbarn att företaga de gurglingar i munnen och svalget, som alla läkare anbefalla till förebyggande af difteri, har d:r Vaumund i Norge sammansatt ett antiseptiskt socker, som barn tycka mycket om, och som i viss mon ersätter gurglingen. Om detta medel skrifver d:r Vaumund: » Borsocker innehåller bland annat de verksamma delarne i aseptin och torsksaft, tillsatta med några antiseptiska eteriska oljor. För att det skall bättre fästa sig vid slemhinnan och ej så hastigt söndersmulas, har vid sammansättningen förutom socker 14 En god blomstergödning för äldre, kraftiga växter är ett fingertjockt lager Kulörta sidenhalsdukar böra tvättas afmaltgrodd, som lägges ofvanpå jorden. i potatisvatten. Vattnet från frisk rifGrodden ruttnar under loppet af 8 — 10 veckor och gifver växterna god nä- ven och urpressad potatis hindrar färgerna att slå i hvar andra samt gifver ring samt kommer dem att blomma halsduken samma egendomliga glans, rikligt.
Men allt erfarenhetsinnehåll är något gifvet, d. v. s. något, som framträder på det eller det sättet för ett uppfattande (emottagande) medvetande. Därför är det icke möjligt att genom blott tänkande pressa fram det »aus der Tiefe des Bewusstseins», och det saknar sålunda sträng nödvändighet. — Vidare har det universalistiska systemet speciellt med sig den svårigheten, att man där måste söka förklara hela erfarenhetsinnehållet ur principen, om man vill uppvisa, att det är den mot densamma svarande fullständiga verkligheten. Detta leder till mer eller mindre godtyckliga konstruktioner. Därpå erbjuder Hegel med sina storartade tankevyer för öfrigt slående exempel. Försök att härleda djurkroppens struktur eller jordens beskaffenhet ur filosofiska kategorier stranda gifvet på sin egen inre orimlighet. Dessutom är att märka, att erfarenheten såsom mänsklighetens eget pulserande lif beständigt modifieras af nya insikter och vidgade vyer. Därigenom komma nya synpunkter fram, hvilka tränga undan dem, som förut varit rådande. Därför låter den icke binda sig i trånga logiska fjättrar. — Vid det individualistiska systemet är åter speciellt att anmärka den svårigheten, att ett särskildt erfarenhetsinnehåll, som finnes jämte annat och på grund af erfarenhetens sammanhang inom sig åtminstone på något sätt förutsätter detta andra, göres till den med principen öfverensstämmande verkligheten, sålunda till en obetingad verklighet. Det är t. ex. förenadt med svårigheter ur logisk synpunkt att såsom Boström göra det personliga erfarenhetsinnehållet, som står jämte det opersonliga och åtminstone såsom erfarenhetsinnehåll på grund af erfarenhetens sammanhang inom sig förutsätter det opersonliga, till den obetingade verkligheten, det opersonligas grund. Väl kan man ju tänka sig en af allt opersonligt oberoende personlig verklighet. Men en sådan är under alla förhållanden icke ett innehåll i vår erfarenhet, sålunda icke en verklighet för oss. Därmed torde vi nu ändtligen befinna oss i den ställningen, att vi kunna gifva det slutliga svaret på frågan om den filosofiska vetenskapens betydelse för mänskligheten. Taga vi först i betraktande populäreller erfarenhetsfilosofien, består denna som sagdt i ett af en viss erfarenhetssida framkalladt eftertänkande öfver det, som faktiskt är dess grund, metod och syfte, i förening med en tendens att gifva åt resultaten däraf universell giltighet.
Under rosan må han begagna Gästgifvarskjuts, nien ej på vägen uppehålla sig längre, än som för fortkomsten oundvikligen erfordras, så vida icke laga förfall under resan inträffar. För tiggeri och annat af honom föröfvadt oskick ansvarar han enligt Lag och allmänna Författningar, 60 Bil.t.Lagis.Allm.Besv.o.Oec.Utsk.Bet.ltfw 54 Då Gesäll till bestämd ort framkommit, skall han, inom åtta dagar, hafva sig hos vederbörande Embete anmält och i tjenst inställt, och, i fall sådant icke inom nämnde tid för honom står att erhålla, afrese han ifrån orten, så framt icke Åldermannen kan honom till condition förhjelpa, eller finner skäl lemna honom ännu ytterligare åtta dagar att tjenst sig förskaffa. Gesäll tredskas att här antaga tillbudet arbete, förfares med honom, som i denna §. förut stadgadt är, Under tjenstetiden vare Gesäll från husaga frikallad, men om han uraktlåter sina skyldigheter, är försumlig eller begår förbrytelser , ålägge Embetet, sedan han likväl förut erhållit varning , honom, i förhållande till felet, vissa böter, hvilka ut gå af hans lön; men i svårare fall öfverlemnas målet till laga åtgärd. Efter undergånget svårare straff kan Gesäll ej åter inträda i Mästares tjenst utan dennes medgifvande. Och böra å de orter, der serskilda Police - Inrättningar finnas, alla mål af svårare beskaffenhet, emellan Mästaren och Gesällen, först vid Police-Kammaren förekomma och afdömas, men i annan’ händelse vid den domstol, som på stället Policen hand j häfver. Bil.t.Lag-s.Allm.Besv.o.Oec.Ursk.Bet.N-.osi. 6i Ett Embete må samfällt antaga och lemna försvar åt ett för sig behöfligt antal Gesäller, för hvilka, såsom varande i dess gemensamma tjenst, Embefet ansvarar, och bora, då dessa Gesäller förrätta Embetets arbete, af detsamma underhåll njuta.
Dito Dito å Warberg, dito . 32 24 16 24 gii Cancelli-betjening för 1820, samt senare >/5o Lands-Kamereraren i Jemtland 200 — Efter Kongl. Brefvet d. 7 Julii 1818 samt 9 Febr. 1819- Till öfver-Commendanten, ComTygskrifvaren å Elfsborg, Pfeiffer, Lön . 3 T:r Spannmål å 4i R:dr Tunnan . halfva 1819 a 5oo E:dr årligen ' — Dito d. 10 Julii 1816. Kostnads-ersättning till Dito d. 3o Dec. 1819. Till den person, som Kammar-Ratts-Råd et Rinman, som förestod u4 mendanten och Adjutanten, Rationspenningar för 4;de Qvart. 1819 samt hela 1820 . Dito d. i5 Sept. 1818. Arfvode lill Vaktmä- staren B jork luud för 1820 . Lif-Regementets Hussarer: Efter Kongl. Brefvet d. 24 Januarii 1794. 5 månaders aflöning till Trumpetaren Schilling Dito å Warberg, Dragstedt, Lön förrättat afl. Kammarförvandten Linds tjenst, 724 9.6 Lands-Kamererare-tjensten i Götheborgs under dess sjukdom, för 1 år, i månad 9 Dito d. 1 Febr. 1814. Vice Häradsskrifvaren J Slotts-Predikanten å Elfsborg, arfvode Begrafningshjelp efter Kammar-Rådet Tranström 823 36 /? Lallerstedt Dito dito efter Kammarskrifvaren Borgstedt Dito dito efter Vaktmästaren Fagerström w* 86 21 34 hela 1820 a i5o R:dr .. Dito d. 1 April i8i3. Till Häradsskrifvaren Lutteman, Lön . Dito d. 24 Nov. 1818. Ersättning till 4 Länsmän i Skaraborgs Län, som ej hafva Boställen ...
»Maj:ts särskildte afgörande föredragne, nemligen: i:o private mål, som angå en»skilde personer och hvarken under allmänna Riksvårdande ärender, eller Justitie»saker begripes, 2:o alla enskilda angelägenheter, hvaröfver Kollegier eller andra »vederbörande insändt deras betänkande; men skulle Kongl. Majit vilja gå ifrån Dih. lill R. St. Prot. 1835 & 1834. 5 Sami. 6 Haft. 1 Konstitutions -Utskottets Memorial, M 11. »Kollegiernas mening, då afgöres saken med Rads råde.» Likaledes hade Regerings-Formen den 21 Augusti 1772, efter uppräknande af vissa regeringsärenden de der, likasom justitie-ärenderna, skulle i Rikets Råd föredragas, bland hvilka dock ej förekommo de administrativa tvistefrågorna, uti 12 § bestämt: »alla ären»der, som ej äro här ofvanföre undantagne, låter Kongl. Majit sig i kabinettet »föredraga, eller ock på en af divisionerna af Rådkammaren, om det Kongl. Majit »lämpligare synes, eller ock Kongl. Majit ville deröfver inhemta fle.re Riksens Råds »tankar; men då bör det likväl anses, som hade det varit föredraget i kabinettet.» Deremot blef genom Regerings-Formen den 6 Juni 1809 lika ordning i behandlingen hos Kongl. Majit af ifrågavarande mål, som af öfriga regerings-ärenden, med undantag af ministeriela mål och kommandomål, stadgad.