Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Slutligen håfven J, uti underdånig skrifvelse af den ii sistlidne Februarii, förklarat Eder bifalla Mina till Eder framställde Nådiga Propositioner: 1:0 Angående förändrad redaction af a5 Cap. i § samt 12 Cap. 2 § 2 mom. Rättegångs Balken, och 2:0 Angående ordningen och sättet för öfverklagande af UnderRätts beslut i tvister om husesyn och fardag å Kronohemman. Dervid håfven J dock anmält, att, i händelse det hos Eder väckte Förslag om LagmansRätternes och andra Domstolars indragning skulle af Mig i Nåder gillas, deraf borde följa, att redactionen i berörde tvenne Författningar komme att undergå Den ia Mars e. m. någon förändring; men då något Förslag, angående indragning af LagmansRätterne, ännu icke från Eder inkommit, och således, lill följd af hvad Jag nu förklarat, vid denna Riksdag icke kan komma i öfvervägande, hvarigenom Eder vilkorligtvis gjorde framställning om behofvet af redactiousförändring förfaller, komma allmänna författningar i berörde 2:ne ämnen att under denna dag utfärdas, i enlighet med Mina af Eder bifallne Propositioner. Jag förblifver Eder, Gode Herrar och Svenske Män, med all Kongl. Nåd och ynnest städse välbevågen. CARL JOHAN. Upplästes till justering och godkändes ExpeditionsUtskottets insände förslag till 5 §§ af RiksdagsBeslutet. Höglofl. Ridderskapet och Adeln åtskiljdes kl. ett qvart till 4 eftermiddagen. In fidem Protocolli O. J. Lagerheim. Fredagen den 12 Mars i83o. Plenum klockan half till 6 Eftermiddagen. Upplästes till justering och godkändes följande ExpeditionsUtskottets insände för - Den 12 Mars e. m. slag till Rikets Ständers underdåniga skrifvelser till Kongl. Maj:t: N:o 412.
Bonde-ståndet af Stats-utskottets utlåtande n:o 184. angående beredande af tillgångar för det vid denna riksdag till rustnings-kostnader beviljade serskildta kreditiv af Två millioner r:dr banko, har Riksdags-fullmäktigen Bengt Gudmundsson från Hallands län, uti en inom bemälda Riks-stånd väckt och lill Banko-utskottets behandling remitterad motion, föreslagit: att af bankovinsten för innevarande och nästföljande år intill nästa riksdag må till Riksgäldskontoret årligen aflemnas 3oo,ooo r:dr banko lill ränta och kapitalafbetalning å det lån, som kontoret nu behöfver upptaga, för anskaffande af det, utöfver kontorets innehafvande och af Rikets Ständer till någon del serskildt anvisade medel, i och för berörde kreditiv erforderliga belopp. Som Rikets Ständer, med bifall till Utskottets hemställan i i^rde punkten af utlåtandet 11:0 48, förordnat, att det belopp af bankovinsten, som från innevarande års början till nästa riksdag inflyter, bör, i den mån nämnde vinst till Banken ingår, af Banko-fullmäktige användas till uppköp af sådane räntebärande papper, § 226 i nu gällande Banko-reglemente omförmäler, så vida icke fullmäktige anse för Bankens säkerhet nödigt att de inflytande behållne vinstmedlen i Banken reservera; alltså och då, efter hvad Utskottet inhemtat, Rikets Ständer dessutom, i enlighet med Statsutskottets i förenämnde utlåtande afgifna förslag, redan beslutat, dels att det ifrågavarande kreditivet skall genom lån upptagas, och dels att för liqviden af berörde lån nödiga medel komma att å inflytande bevillning anvisas, får Banko-utskottet vördsamt tillstyrka, att ofvanberörde motion ej må till vidare åtgärd föranleda. Stockholm den 20 Juni 1848. tiih. till R. St. Ank. till Exp.-Ulsk. den 21 Juni, kl. 1 e. m. Utlåtande, i anledning aj väckt motion om förändrad prägel ä sdfvermyntet, m. ni. Från Wällofl.
2;o. Om hvilken Svensk man som vill, må hafva lof att utträda ur den Sven ska kyrkan, med iakttagande af vissa föreskrifna former? Vid granskning af detta förslag, inser man lätt, att, med antagande af detsamma, den i Regeringsformen icke otydligt uttryckta mening, att Evangeliska Lutherska religionen skulle vara Sveriges statsreligion eller utgöra dess Statskyrkas troslära, är i och med detsamma upphäfven och att derigenom en dörr skulle öppnas för proselytmakeri, stridigheter af flera slag och en derifrån oskiljaktig allmän oreda. Detta förslag torde således böra anses vara af en särdeles vigtig och grannlaga beskaffenhet, helst en rubbning i ett folks religiösa tro, enligt hvad historien lärer, kan starkare än något annat tvisteämne alstra en djup och allmän söndring i folkets sinnen. Jag har med det ofvansagda velat fästa uppmärksamheten på frågans stora betydelse, så väl för samhället i dess helhet, som äfven för hvarje af dess medlemmar. Då jag nu går att yttra mig öfver sjelfva lagförslaget skulle jag vilja, såsom föremål för pröfning, i första rummet ställa frågan om upphäfvandet af Sveriges statsreligion såsom den vigtigaste, helst densammas besvarande i väsentlig mån bestämmer svaret på den sednare eller: om ansvaret må helt och hållet borttagas för affall ifrån vår nu gällande trosbekännelse. Vår evangeliska Lutherska läras grundsanningar hvila ytterst på den Heliga skrift eller Ribeln, hvarest den kristna religionens Höga Stiftare i enkla men bestämda ord sjelf för menniskan uppenbarat vägen för henne till återförening med Gud och hvad som dervid bör utgöra föremålet för hennes tro och hopp, samt de löften om en högre lycksalighet i en annan verld, som för ett rent kristligt sinne dermed äro förenade. Då dessa grundsanningar, förut af forntida kyrkofäder profvade och antagna, blifvit af kristendomens store reformator, doktor Luther, ytterligare granskade och renade från det slagg af mennisko-tillsatser, hvarmed föregående tide - Kongl. Maj.ls Nåd.
Sjelf erfar Stockholms-Posten ett lifligt nöje af att meddela dem, och hoppas troget, liksom man gjorde i Paris154, det nya samhälls-paradisets snara inträffande. Småningom förminskas dock de ny-fransyska sympathierna155, och försvinna slutligen; under det de i vissa andra Stockholmsblad (t. ex. Medborgaren och Patrioten) tvärtom alltmera växa. – Mellertid voro strimmorna af den nya dagens morgonrodnad utgångna öfver Europa. Naturligtvis hunno de äfven till Sverige: och svårigheten af den dubbla strid, som Gustaf var sysselsatt att genomkämpa, ökades ej litet genom deras inverkningar. Sitt krig mot Ryssland kallade han sjelf ett försvarskrig; hans motståndare kallade det ett anfallskrig. Egentligen var det bäggedera: eller i militäriskt afseende ett anfall, i politiskt ett försvar. Catharinas stämplingar mot Sveriges sjelfbestånd och återuppsträfvande makt ligga numera oförnekligt blottade. Det kan numera urkundligt bevisas, att hon och den gamle ränkfulle Fredrik, gemensamt utkorande Sverige till ett nytt Polen, hade redan före Gustafs uppstigande på thronen gjort vårt fädernesland till ämne för en öfverenskommelse af alldeles samma art och syftning, som de vänskapsfördrag, genom hvilka de bestämde Polens öde; att han genom sin så mästerligt utförda revolution och det orubbliga mod, hvarmed han upprätthöll sitt verk, drog ett oväntadt tvärstreck öfver deras planer; att han fördenskull hade, alltifrån begynnelsen, oförsonligt ådragit sig den höga Fränkans och den höge Morbroderns misshag156. Den sednare inskränkte dock sina åtgärder till hot och (under hela återstoden af sin lefnad) fortsatta straffpredikningar. Den förra, sedan hon hunnit nedsvälja första förtreten, antog mot Gustaf enskildt de vänligaste former; men fullföljde, under en den mest behagfulla artighet, desto ändamålsenligare sin väg till målet – genom ett doldare begagnande af nättopp de medel, som i det olyckliga Polen så väl hade lyckats henne. Men Gustaf var ingen Stanislaus. Han kände sig undermineras, men tillät ej minan bli färdig; han visste sig äga tillräckliga skäl att slå till; och han slog, så snart han trodde rätta tiden vara inne.
Domar och Resolutioner, i de fall dä dessa upptaga mer än eli ark, men Rikets Ständer anse omförmälda handlingar för hvart och eli af de öfriga arken böra beläggas med stämpladt papper, såsom uti 4 § 1 moni. stadgadt är, har en anmärkning härom blifvit införd, på sätt bilagde förslag gifver vid handen. Bland de i § 6 uppräknade embetsverk hafva Rikets Ständer ansett böra införas: "Chefer för Slals-deparlementen." Vid slutet af § 6 förekomma några allmänna föreskrifter i afseende å efterlefoaden af hvad om fullmakters karlering blifvit i samma och nästföregående § 5 stadgadt, och bland dessa föreskrifter upptager 4 mom. ett åliggande för Regements-sk rifva re m. (1. att, genast efter erhållen underrättelse om de inom Regementet yppade vakanser, till Chefen inlemna utdrag ur Regementets taxeringslängder för de fem sistförflutna åren. Efter hvad Rikets Ständer inhemta!, har denna föreskrift, hvilken alser aflemnandet af särskild taxerings-uppgifl för hvarje yppad vakans, sedan lång tid tillhaka upphört att tillämpas, utan förfares i stället på det säll, ali vid hvarje års början utdrag af regementets hela taxerings-längd upprättas till ledning för karleringen. Detta förfaringssätt är anbefalld! genom Generalordres och leder onekligen till enkelhet och ordning vid expeditionen, hvadan i öfverensstämmelse dermed 4 mom. uti § 6 erhållit den förändrade lydelse, bilagde förslag innehåller. § 7. Den uti denna §:s 2:dra mom.
Horn, C. F., ansett Utskottet böra vid detta Betänkande foga en ny Tabell öfver Tredje HufvudTiteln, emedan den förut afgifne ej är så utförlig som man haft skäl att vänta, och Herr Crusenstolpe, M. J., anmärkt, att, då Utskottet vid alla de öfriga IIufvudTitlarne hopsummerat de serskiljjte Anslagen, till öfversigt af 160 Stats-Utskottets hela HufvudTiJelns Anslag, Utskottet förbigått detta i afseende på Tredje IlufvudTileln. Då Utskottet trott den afgifne Tabellen vara så utförlig, som det kan erfordras, och någon närmare upplysning om den äskade ytterligare utförligheten ej blifvit meddelad, samt då de serskildta Anslagen å berörde Tabell verkligen äro hopsummerade, har Utskottet i detta afseende ej något vidare att anföra. Utskottet får blott nu tillägga, att enligt de i detta Betänkande gjorde förslag, komma, så vida de af R. St:r bifallas, de förut tillstyrkte Anslagsbeloppen för 3:dje HufvudTitelns behof att undergå den förändring: att, enligt loide Puncten, Summan för indelta Arin e'en ytterligare tillökas med 23,834: 5. G. och att för fourageringen af LifGardets till Häst oell Artilleriets Hästar, än vidare, enligt 2o:de Puncten tillkomma 7,670. — —. tillhopa 3i,5o4t 5. 6. hvarifrån dock bör afdragas differencen emellan de förut föreslagne och nu, i 2:dra Puncten, nedsatte Gene ralslönerne 3,000. så att med tillsammans R:dr 28,5o4: 5. 6. Vid 2'.dra, Punden, ang:de GeneralitetsStaten. Af H:r Öfversten Lefrén: K. M:t har i Dess till R. Sttr afgifne Nåd.
VrOIa-kalkon e>I>ällor följande föräildrade Ivdel86: "Pörm/ndare 8l<all, för It varje är, skauta räkning ölver allt det, kan om kander liatvor, att deraf 8könja8 mä, kura kan den <nnvndige8 egenilom förvaltat. ^f den räkning sifver iian, vid kvart är8 8lnt, den om^ndiga8 nä8ta fränder tiel, om 8ä fortiru8: kegära lie tiel ej; vare lorm vallare ända 8k) Idig att Ilvart tredie är till8tälla dem räkning. 4ro ej irämier, eiler vägra lie att räkningen gran8ka, tiä 8kaII törmvndaie livart tredje är 8M räkning tili Rätten inlemna; oell förortlne Rätten god man att den genom86. 8tad, 8oeken oek kärad eger ut86 gode män, en elier iiere, att kafva til>8vn ol ver förvaltningen af ditkörande omvniiiga8 egendom; oell ege 8ätian gotl man 8amma gran8kning8rätt, 80m närmg8te fräntier tillagti är.
Grefve Mörner säger icke, att Friherre Anckarsvärds tanka är ovärdig; han säger, att det vore ovärdigt af en SvenskMilitaire att hysa en sådan tanka om Rikets försvar; 366 Den 27 Januarii. hvilket är två alldeles olika saker. Det tillhör Statsmannen att öfverväga Rikens olika Stridskrafter; det tillhör äfven Riksdagsmannen att bedomina dem; men det tillhör icke Krigsmannen, hvilken, betraktad såsom Soldat, ej bör ingå i sådana Calculer. Soldatens första egenskap är att tro sig oöfvervinnelig; att aldrig räkna antalet afsina Fiender, och att endast anförtro sig åt böjden af sitt mod. Pen Arnme, som skulle tvifla på möjligheten alt Segra, vore redan till hälften ölvervunnen. Jag har sedt i Finland burn moralisk nedslagenhet kan medföra de menligaste följder: Förutan den hade Sveaborg ej fallit; förutan den hade den tappra Finska Armeen ej fått Ordres att retirera nära ioo:de mil, utan alt hålla stånd en enda gång; förutan den hade detta Land ej gått förlorat, som sedan, med den mäst utmärkta Tapperhet och med Strömmar af blod ej kunde återtagas. Ja, mine Herrar! jag är ännu fullt öfvertygad, att Finland ej blifver inkräktadt, om dess Armees Befälhafvare fattad t beslutet; (Iivari han, törhända, var hindrad af högre Ordres), fattadt beslutet, sager jag, att sammandraga Armeen vid gränsen, och slåss i nejden deraf; men den då allmänt rådande Opinionen, att detta Land ej kunde försvaras emot vår mägtige Granne, bidrog hufvudsakligen till den olyckliga retraitten; hvarigenom Finland, som eljest ännu, efter min öfvertygelse, skulle lyda under Sveriges Spira, gick förloradt. Detta bevisar huru moralisk nedslagenhet kan blifva vådelig för Statens Sjelfbestånd, och bura hvarje rättsinnig Medborgare bör söka hindra dess farliga intryck.
R:dr 37 sk. 3 r:st. för den åtgärd, i afseende på förskottens ersättande eller afskrifning, Rikets Ständer kunna finna skäligt besluta. Bih. till /!. St. Prot. 7847 och 1848. / Sami. 1 Afd. 7 Haft. l"f 106 Kongl. Mcij:ts Nåd. Prop. till R. Till Rikets Ständers stats-nlskott låter Kongl. Maj:t öfverlemna ej mindre stats-kontorels afgifna berättelse om statsverkets tillstånd och förvaltning, än äfven öfriga denna stats-reglering rörande handlingar, som för vidare upplysning kunna erfordras; och Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse väl bevågen. Dal um ut supra. S. A. Munthe. Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. till R. St. 1847. 107 Förteckning å sådana utgifter, som blifvit anvista på och utgått af under händer hafvande medel, att till ersättning anmälas hos Rikets Ständer. Reseoch traktaments-kostnads-ersättning till A. F. L. Meurling i och för honora uppdragen undersökning rörande tillverkning inom Kronobergs län, af falskt stämpladt papper . Till nedsättning i Upsala läns ränteri för fullföljande af kronans talan emot arrendatorn af Ryda kungsgård, enligt Kongl, brefvet den 14 September 1843 Till nedsättning å depositions-räkning i öfverstålhållare-embetets kansli, för fullföljande af kronans talan i fråga om rätt till vissa laxfisken i Ljusne-elf, jemlikt Kongl, brefvet den 29 September 1843 13: 16. — Ar 1814. Till protokolls-sekreteraren Heurlin, i egenskap at sekreterare hos kyrkolags-kommiten, ersättning för förlorade löneinkomster, enligt Kongl. Maj:ts nådiga bref den 29 September 1843
Det år ock på grund häraf och i förlitande tillika derpå, att Rikets Ständer finna de vid sednaste Riksdag förtroendefullt anvisade medel ändamålsenligt anvånde, som jag nu, såsom då, ser mig nödsakad att, utan att på förhand kunna noggrannt bestämma till hvilka fartygs byggnad anslag erfordras, uppgifva den summa, som anses vara för Sjöförsvarets materiel behöflig och med fördel kunna användas, under tillkännagivande likväl derjemte, att dessa medel nu åro afsedda till anskaffande af: 1 Monitor, nära liknande de redan till stor del utförda, för en beräknad kostnad af omkring 900,000 Rdr; 1 snabbgående Corvett, hvartill ritning blifvit uppgjord af Secund-Chefen för Constructions-Corpsen och hvilken, beräknad att kosta 1,074,770 Rdr, skulle förses med bestyckning af 3 svåra och 2 mindre kanoner; samt slutligen fartyg, å hvilka (med användande af dels redan fastställd ritning och dels andra, under ytterligare granskning varande ritningar i den mån de hinna fastställas) skulle tillämpas den s. k. Monitors-idéen, men som, med minskad storlek ändock förande lika svåra kanoner, antagits komma att utgöra ett förbåttradt försvarsmedel i Sveriges mera slutna och grunda farvatten, låmpadt, såsom sådant, efter landets behof och, såsom mindre dyrt att anskaffa, äfven efter dess förmåga; för hvilka fartyg ansetts med fördel kunna användas en summa af 950,000 Rdr.“ “Den för desssa fartygsbyggnader beräknade summa uppgår till omkring 2,950,000 Riksdaler Riksmynt; men nödvändigheten deraf, att högste Befålhafvaren öfver Rikets krigsmakt till lands och vatten sättes i tillfälle att sjelf följa rörelserna i landets inre skärgård och att der kunna hastigt förflytta sig från en punkt till en annan, kan ej förbises, och år derföre äfven afsedt, att för detta behof skulle anskaffas ett fartyg, beråknadt att kosta högst 50,000 R:dr R:mt, hvarigenom således summan i det hela komme att uppgå till 3,000,000 Riksdaler Riksmynt.*
Till justitiekansler må Konungen nämna en lagfaren, skicklig och oväldig person, som i domarevärv varit nyttjad. 1: o. Konungen äger att i Stats-Rådet utnämna och befordra infödde Swenske män till alla de Embeten och Tjenster inom Riket, högre och lägre, hwilka äro af den egenskap, att Konungen fullmakter derå utfärdar, dock böra wederbörande förut med förslag hafwa inkommit, der sådana hittills ägt rum. Konungen ware likwäl obetaget, att, efter wederbörandes hörande, eller uppå deras framställning, till lärare-befattningar wid Universiteterna, de theologiska lärare-tjensterna likwäl undantagna, såsom ock till lärareoch andra beställningar wid andra Inrättningar för wetenskap, slöjd eller skön konst, äfwensom till Läkare-befattningar, kalla och befordra äfwen utländske män af utmärkt förtjenst, de der den rena Evangeliska läran bekänna. Likaledes må Konungen kunna uti militära embeten nyttja utländske män af sällsynt skicklighet, men icke till Kommendanter i fästningarne. Konungen fäste, wid alla befordringar, afseende endast å de sökandes förtjenst och skicklighet, men icke på deras börd. Till civila Tjenster inom Riket och till Domare-Embeten må sådane män endast nämnas, som äro af den rena Evangeliska läran; härifrån dock undantagna lärarebeställningar och öfriga tjenster wid inrättningar för slöjd och skön konst, äfwensom läkare-befattningar, till hwilka jemwäl andre, än bekännare af den rena Evangeliska läran, kunna utnämnas. Hwarje Departements-Chef skall föredraga och expediera alla ärenden, rörande befordringar, förordnanden, tjenstledighet och afsked, till och ifrån Embeten och Tjenster wid de Werk och Stater, som under Departementet höra. 2: o. Konungen äger att genom naturalisation till Swensk medborgare upptaga utländsk man i den ordning och under de wilkor, som uti särskild derom af Konung och Ständer gemensamt stiftad lag bestämmas.
Jag ser Sparre för mig, impertinent, och hur hans pappa, min käre oncle, som jag aldrig tycks komma till ultimo med, ler af belåtenhet, när sonen sätter stolen för första gången in i riksrådet. Hvilken grace skall han ej utveckla, den stornästa Arvid, ensamt surpasserad af djuret Rhinoceros, som jag läst om i Agrells resa. Arkiater Bäck har ordinerat absolut stillhet ... jag har legat en dag och läst bibeln och la Pucelle med ungefär lika uppbyggelse. Så kom Aurore Bergstjerna och frågade om mitt befinnande. Gammal kärlek rostar aldrig, et on revient toujours. Det gäller visst henne, ty hvad mig anbelangar, är jag lyckligtvis curerad från alla barnsjukdomar. Det är bara bror Bunge, som orkar gå hela lifvet igenom med den sentimentala messlingen. Jag minns, hur det impressionerade mig i gamla dar när man brände någon compromettant billetdoux eller någon délicieux épître, som vållat omåttlig glädje eller sorg. Jag brukade bränna dem på ett litet émailfat, och sedan höll jag länge askan i handen. Den brände först ett ögonblick och gaf en smula chaleur åt handen och blod åt hjärtat, och man fick en ridicule håg att gjuta tårar. Så blef allt blott svart och låg som kall mull i handen. Aska, som icke värmer och icke doftar, är det jag går och bär på, grå, renlig aska. Capitlet Jean-Jacques intriguerar mig. Hur mycket har det ej bavarderats om amouren, och ändock är amitié något vida konstigare. Kärleken har så många döfvande medel att lugna blodet med, men vänskapen, hur sys den samman, när den en gång fått en rispa? Jag vet ej, om Jean-Jacques någonsin såg i korten mitt spel med Brita Aminoff. Jag tror det knappast. Och ändock, bara därför att jag röjde gudinnans incognito, blef det en abîme mellan oss. Tänk, om han då découvrerat min cabale! Ja, mon cher, ändock hade du bort tacka mig.
I hellenisk enkelhet och klarhet i framställning sluter sig bild till bild, scen till scen; det är icke i dramatiskt upprörda skildringar, icke med lösslappt lidelse som boken målar för oss athenaroes nyckfulla sinne, den tröttar icke den otålige läsaren med kärlekens lyriska flöjttoner utan för med antikens måttfulla lugn konflikterna fram till katastrofen, hvilken inbryter väldig och ohäjdbar som ett böljande haf, hvilket uppslukar allt. — Men böljorna lägga sig och liksom i ett herrligt mollackord, stiger solen fram ur haf vet och vandrar strålande sin eviga gång — för evigt. * Utkommen i svensk öfversättning. Ur Dagens Krönika. 10.Af Hamerlings följande arbeten förtjänar särskildt hans poe-tiska bearbetning af den gamla sagan om » Amor och Psyke » uppmärksamhet äfven af svenska läsare. Hvad formen ang&amp;r kan man lugnt påstå, att så formfulländad tysk vers icke skrif * vits sedan Göthes och Heines dagar. Hamerlings sista stora arbete, i hvilket hans diktarsnille än en gång höjer sig till stolt flygt, är den år 1888 utgifna dikten Homunculus, en satir full af bitande hån och innerligt vemod, som framkallar den enes vrede och den andres glädje men icke lämnar någon läsare kall och likgiltig. Bet är första gången en skald haft den djärfva idén att skildra en människa idan själ. i hennes trots den största förståndsutveckling sorgliga tröstlöshet. Fabricerad i kemikerns re * tort är Homunculus en människa som alla andra, men utau själ; hans hjärna har därför en abnorm kvantitet fosfor. Slag i slag följa hvarandra de originellaste, mest vilda och storartade ideer och Homunculus — såsom modern människa äfven finansman comme il faut — realiserar delvis sina världsomstörtande ideer. Det finnes ingenting som han icke är.
Un en inom Yällofliga Borgare-Slåndét 6a Banco-Utskottets Betänkande N:0 73. vackt, och den t6 förlidne Julii till Banco-Utskottet remitterad Motion, har Herr J. P. Hemberg framställt den anhållan, alt, sedan Rikets Högloft. Ständer (medelst lemnadt bifall å Bnnco-Utskoltets Betänkande N:o 3g) afslagit den af Motionairen, å Uddevalla Stads Borgerskaps vägnar, gjorda anhållan , det Banken skulle eftergifva sin intecknings-rätt uti åtskilliga byggnader och fastigheter, som finnas intecknade för ett, mot Borgerskapets personliga ansvarighet, vid 1818 års Riksdag beviljadt lån] å 25,ooo R:dr, deraf vid pass 7000 R:dr sedermera blifvit återbetalda, sådan eftergift måtte beviljas åtminstone för den å Stadens Utmark varande Stånd-Skog, helst berörde Skog, genom eld år 1826, till större delen skall blifvit förstörd , som gör det nödvändigt, att marken användes till odling ; men hvaruti , med afseende på dess aflägsenhet från Staden, ingen skall kunna sig inlåta , utan att försäkras om eganderätt. Förmälande Motionairen, att något äfventyr för Banken så mycket mindre kunde blifva förenadt med en sådan eftergift, hvilken , af nyssnämnde anledning, vore både för Staden och det Allmänna af högsta vigt, som Motionairen ej ens kunnat finna någon giltig grund för skedd vägran af hela inteckningens försvinnande, enär Rikets Ständer, vid meddelade lån lill Banco-Ulskottets Betänkande IV.-o j3. 63 Götheborg och flere Städer, skola åtnöjt sig med endast Borgerskapets garantie, och Uddevalla Borgerskap, som i behörig ordning fullgjort sina inbetalningar, och således icke förverkat något förtroende mera än andra Städer, syntes kunna ega skäliga anspråk att detsamma tillgodonjuta.