Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En sådan Comité, till förbättring i sättet af Riksärendernes förvaltning , förkortning i arbetet, inskränkning i Embetsoch Tjenstemäns antal , men med vilkor af tillika minskade utgifter för Statsverket, hafva Riksens Ständer vid 18 to års Riksdag underdånigst uppdragit åt Konungen att förordna, och åt denna Comité anslagit 3000 R:dr Banco årligen, och mera, om så skulle behöfvasj men jag vet icke, om en sådan Comité ännu långt avancerat i sitt arbete, hvarföre, enligt min tanka, säkrast vore, att ett af Riksens Ständer särskildt dertill förordnadt Utskott först åtmindstone utarbetade grunderna för denna nya reglering, sedan StatsUtskottet äfven blifvit hörd t. Till försvar för mitt förslag, torde jag ytterligare få andraga följande; Att blott öka 183 Den 29 Mart. lönerna i penningar, vore att genom lappning pi ett förfallet hus förhindra den nödiga ombyggnaden från grunden, liksom en förhöjning af skjuislega blott vore ett palliativ, tjenligt att förlänga var i sjelfva grunden skadliga skjutsinrättning. Att öka sportlerna, vore att pålägga allmänheten en ny indirect beskattning, och man hör snarare minska ätt öka hogen för detta löningssätt. Det är ej nog, au Penuingeiöntagande Embetsmän i vårt land äo illa lönte; de aro också för många, och älven af den orsaken kan Staten ej tillräckligen löna dem. Man kan ej pretendera, att hvart li'et Embete skall tillräckligen föda sin mdn; men man kan fordra, att den som förrättar en trägen tjenst, äfven har tillräcklig lön derför, och a t endast den åldrige eller bräcklige uppbär den lön , för hvilken han ingen tjenst gör.
Ofvanstående bevillnings-grunder gälla således äfven: a) för Ecklesiastik—staten och dertill hörande betjente, organister och klockare på landet och i städerne, i anseende till tionde och öfriga rättigheter af försarnlingarne, löner och lönings—tillökningar i penningar eller hemmansräntor, vederlag, föreningar och andra inkomster, som i och för tjensten verkligen åtnjutas, hvarunder äfven begripes för ordinarie kapellaner den inkomst de, efter slutad och behörigen fastställd öfverenskommelse, njuta af kyrkoherdarne, hvilka sistnämnde derföre ega alt berörde utgift från sina egna inkomster afdraga: b) för Akademie-, gymnasiioch skol-staterne, domkyrko-sysslomän, kyrkoinspektorcr, m. fl.; c) för städernas magistrater samt öfrige tjenstemän och betjente; d) för dem, som åtnjuta pensioner, gralialer och benådningar, hvilka utgå efter stat, eller af allmänna medel; Bcvillnings-Utskoltels Betänkande, JU 4. 3 e) för qvinna, som njuter lön eller annan inkomst, sä ock pension, gratial eller nådegåfva af allmänna medel; med de undantag för dessa sista tvenne punkter, som i 145 § intagne äro. § 3 Till förekommande af misstag och på det statens inkomst må med säkerhet kunna påräknas, skall hvarje ordinarie embetsoch tjensteman, utan afseende å hvad dess medhjelpare eller vikarie må åtnjuta, oafkortadt erlägga bevillning för alla tjensten åtföljande löneförmåner; hvaremot medhjelparens eller vikariens löneinkomst befrias från bevillning. § 4. l:o. Under lön förstås all den inkomst, som löntagare påräknar att under loppet af året genom tjensten förvärfva.
Utom ofvanberörde återbetalningar å lyftade kredilivmedel, hafva jemväl i an ledning af en utaf Rikets Ständers sednast församlade Revisorer, vid granskning af Femte Hufvudtitelns räkenskaper för åren 1846 och 1847, gjord anmärkning och till följd al Kongl. Maj:ts derefter, Förvaltningen af Sjöärendena, genom nådigt Bref den 13 sistlidne Mars, meddelade föreskrift, ifrån detta Embetsverk, under April månad delta år, blifvit till Riksgälds-kontoret återbetaldc 4,099 r:dr 19 sk. 7 rst. ä det före 1840 —1841 års Riksdag lyftade och sedermera inom linien i räkenskaperna upptagna kreditiv för en vattenledning till Carlskrona. 36 Slals-Utskollels Memorial, JM 3. Hvad särskildt angar det, enligt Reglementets 121 §, anvisade Kreditiv för bestridande af 1848 års krigsrustningskoslnader och det, Fullmäktige lemnade, uppdrag alt genom upplåning anskaffa dertill nödiga medel; så och jemte det Fullmäktige hänvisa till de utförligare uppgifter, som utaf Rikets Ständers Revisorer uti deras Berättelse (pag. 52—54) blifvit meddelade, ej mindre om Fullmäktiges tillgöranden i anledning af berörda uppdrag under år 1849 intill medlet af September månad 1849, än om de för upplåningen af Riksgälds-kontoret ulgifna obligationers beskaffenhet och deras belopp, hafva Fullmäktige ansett sig här endast behöfva anmäla de af Fullmäktige, efter nämnde tid, vidtagna åtgärder i afseende å ifrågavarande upplåning.
Ja, allvar — ty storhertiginnan Louises lif har icke varit främmande för politikens skakande stormar, för hjärtats tysta, men djupa smärta. Här kunna vi ej ingå på att teckna de allmänt kända iÖUN 210 Jag nöjd vill vara, hur det går! Om nej på nej min önskan får, Hvad hjälper mig att gråta? historiska dragen af de slitningar och strider, ui hvilka det moderna Tyskland rest sig upp, men att storhertiginnan Louise stått dem allt för nära för att ej ha kylts af deras skugga, är enhvar klart. Och för henne, som vandrat från en älskad sons dödsbädd direkt till sin faders sista stunder, medan redan en vemodigt bitter död hotade den ende broderns lif, äro de innerliga sorgerna ej opröfvade. Men visserligen har hennes lif ock haft rika ämnen till glädje. I ett lyckligt äktenskap har hon vid sin makes sida tum för tum kämpat sig till sitt folks tillgifvenhet och kärlek. Och det är hennes stora seger, att den sannerligen icke gafs henne utan strid, ty deu preussiska prinsessan var icke angenäm för badensarne i de stridiga dagar, hon först trädde in i sitt nya hemland. Deras gunst sökte hon heller aldrig, men deras hjärtan tilltvang hon sig till sist genom sitt blida, för all nöd ömmande väsen, sitt dådkraftiga deltagande i alla de verk, som gingo barmhärtighetens och den enande kärlekens vägar. Bland några af de solljusaste stunderna i sitt lif räknar storhertiginnan Louise de minnesrika dagar i slutet af september 1881, då en dubbelfest af lik betydelse firades i det högtidssmyekade Carlsruhe — hennes oeh hennes makes silfverbröllop och den enda dotterns förmälning med kronprins Gustaf af Sverige och Norge. Den hjärtliga värme, med hvilken då hennes badensare deltogo i sin furstefamiljs glädje, var för henne det käraste och stoltaste vittnesbördet, att alla politiska antipatier, allt stort hat, allt smått groll var glömdt och för alltid borta för den hängifvenhet, som hon vunnit med kärlekens sega, outtröttliga kraft.
Så har Utskottet icke kunnat antaga dessa Stånds mening vara att rikta någon anmärkning mot I, 3 eller 4 momentet, hvaröfver vidare utlåtande af Utskottet således icke erfordras Beträffande åter 2 morn., så synes någon annan hufvudsaklig anmärkning deremot icke blifvit framstäld än den att här borde i afseende å återgång af betalning för ickeförfallen gäld göras en sådan inskränkning, som den Ridderskapet och Adeln, på sätt nämndt är, beslutat. Medgifvande befogenheten af denna anmärkning, vill Utskottet ock föreslå rättelse derutinnan. Emot 5 morn., angående verkan af utmätning, som skett nyss före konkurs, har hufvudsakligen endast inom Borgare-Ståndet någon betänklighet uppstått. Detta stadgande, hämtadt från Lag-Beredningens förslag, (22: 4 Handels-Balken och 4: 47 Utsöknings-Balken, ) har dock Utskottet funnit vara af yttersta vigi| för att förekomma svekfulla tillställningar; och då utmätning väl icke bör af lagstiftaren anses för ett vanligt betalningsmedel, så kan Utskottet icke finna att, såsom det blifvit påstådt, detta mom. skulle stå i någon strid med det 2:dra. Då Staten beviljar exsekution, måste det ock vara dess rättighet att, för det allmänna bästa, dervid fästa det vilkor, att om konkurs inom en månad derefter uppkommer, så förfaller verkan af exsekutionen. I afseende å 6 mom. har det blifvit anmärkt inom Riks-Stånden, att det bättre hade sin plats i förmånsrätts-ordningen än här. Denna anmärkning har Utskottet ock funnit äga skäl för sig, enär genom en sådan anordning vunnes den fördel, att 36 § icke komme att omfatta andra rättshandlingar än sådana, som för deras ogiltighet fordra särskildt klander genom stämning, samt en inteckningshafvare då äfven kunde på ett ställe, nemligen i förmånsrätts-ordningen, hafva åskådligt i hvilka fall bans inteckning vore ovilkorligt giltig eller ej. Ifrågavarande mom. torde således här kunna utgå, för att till förmånsrätts-ordningen förflyttas.
Blott en » fördetting« är mitt hela Och har fått dela dessas lott Att först en viktig rol få spela Samt vara älskad utan mått, Men dock för en rival förskjutas, När den blef dyrkans föremål, Och kanske se sin bana slutas, Om ej med svärd, helt visst å bål. Mitt hela kunde icke skryta Med samma härdighet och glans Som efterträdarn — skön till yta — Och därför blef ock segern hans. Bland gåtors tal man först här finna kan En nutidssport för kvinna som för man. Därtill ett bihang kunna vi prestera, Som nog kan sportens nöje komplettera. Hvad många nog blott för sitt nöje göra, sig, och då aftonen började falla på, befriade sig hennes lilla barnasjäl ifrån jordelifvets lidanden och flydde upp i den himmel, i hvilken hennes blick så förväntansfullt brukat förlora sig. De stackars föräldrarna voro alldeles förkrossade och nedböjda. En kväll på senhösten fann jag dem båda i den tomma barnkammaren, rufvande öfver sin sorg. Idun Stockholm, N:r 29 (292) Prenumerationspris pr å r: Idun m e d Modetidning o c h kolorerade planscher kr. 9 I d u n m. Modet, u t a n k o l. pl. ' Byrå: K l a r a v. P r e n u m e r s. Eedaktör och utgifvare: FRITHIOF HELLBERG. Träffas å b y r å n k l. Allm. Iduns Tryckeri Aktiebolag 6:te å r g. - r a d. Utgifningstid: hvarje helgfri fredag. D e n vanligen så undfallande, ödmjuka Ulrika Eleonora visade ibland d e n järnfasta vilja, s o m fanns p å djupet hos K a r l X l L s moder. H o n lät b ä r a sig f r a m till altaret och mottog andaktsfullt lycklig sakramentet. Ansträngningen, uppskakningen påskyndade en upplösning, som alla väntade. Slutet var nära. Blott den döende var lugn. Fr. Spielhagen. V a r m t och innerligt ljödo de sista moderliga förmaningarna. Ulrika Eleonora förstod ansvaret med att vara en blifvande konungs uppfostrarinna.
Sedan derifrån afräknats: Afkortningen. 952:4<.Ii. Lefverer. inom April i834.14,104:36. 9. Deraf utgått Omkostnader 15,949: 26. Då enahanda förhållande med de disponible tillgångarne äfven de föregående åren egt rum, har det synts Revisorerne, som skulle denna Fond, hvilken icke eger någon annan gemenskap med StatsVerkets tillgångar, än att de indragne Indelningarne i Räkenskaperne uppoch afföras, lämpligen kunna för de med densamma afsedde ändamål göras fruktbar genom utlåning, och att, om äfven medel för opåräknade utgifter afsättas, på grund af tillgången redan vid i833 års slut, en summa af minst 33,333 R:dr 16 sk. kunde mot RiksgäldsContorets Obligationer eller andra säkra Documenter förräntas samt detta belopp sedermera, till följd af det hittills imellan uppbörden och utgifterne befunne förhållande, ytterligare ökas med 2 å 3ooo R:dr årligen, utan att de inflytande räntemedlen dervid lagas i beräkning. Denna Revisorernes åsigt rörande förvaltningen af InvalidhusFondens tillgångar underställes Rikets Höglofl. Ständers pröfning och afgörande. Invalid-Inrättningens på Ulricsdahl Räkenskaper äro för begge Revisions-åren granskade i Kongl. KammarRätten med anmärkningar och utvisa följande förhållande: Debet: Balance från föregående året: Uppbörd: StatsAnslag • *'- 12,500: 12,100: C r £ d i t: Utgift: Balance till följande året: I afseende på Förvaltningen liar förekommit, alt Enkan Lindberg, som besörjer malhållningen vid Inrättningen, under loppet af år i832, erhållit en Gratilication af InvalidhusFonds-medlen med 600 R:dr, såsom ersättning för den förlust hon i och för berörde mathållning skall fått vidkännas.
Intill dess detta sker, får jag väl draga mitt kors med tålamod och med två korsmessodagar årligen. A propos dubbla namnsdagar, så hafva vi i Katharina,. David och Josef, och kunde saklöst en af hvardera ersättas med andra brukliga, men uteglömda namn. Saken är ej af så ringa betydelse som kanske genast skulle tyckas, tvärtom, och derför har jag vändt mig till » Idun », hvars stora lä- sarinnekrets jag hoppas skall intressera sig för och omfatta den revidering och tidsenliga förändring af almanacken, jag här ofvan framhållit såsom nödvändig och önskvärd. Blenda Ingeborg. Red. kan naturligtvis ej annat än instämma med Blenda Ingeborg angående behöfligheten af ofvan påpekade reform. Tills vidare, d. v. s. till dess vederbörande gå i författning om en ändring till det bättre i berörda syfte, skulle vi för dem, s o m hålla på namnsdagsfirandet, vilja föreslå, att » Nordisk namnlängd », hvilken endast upptager kända nordiska namn o c h som gratis tillhandahålles af Allmänna lifförsäkringsbolaget, Stockholm, måtte k o m m a i allmänt bruk inom familjerna. Fråga. fen bör man spara, Man ger bort tusende i den » — En gammal sanning är — men första kyssen svara: Får mail ej tusende igen? » Ilibon ». I Pk I U I I M U IN användas och marginal lemnas. Namn och adress torde alltid noga angifvas, och kan fullkomlig diskretion från redaktionens sida påräknas. Välgörenhet. let var en qväll på eftersommaren för ej så länge sedan. Vi voro ett par vänner, som till samman hade besökt Djurgårdsteatern, och kommo till staden med en af de sista spårvagnarne. Det var ej just min väg, men den stilla qvällen lockade till en liten promenad och derför följde jag min vän nedåt Kungsträdgården. Vi samtalade om den nyss sedda representationen och annat, som intresserade oss, och hade hunnit ned till Jakobs kyrka, då vi omringades af några småpojkar med detta halfvilda i blick och fasoner, som utmärker äkta Stockholms-gatpojkar. » Snälla herrarne, ska ' ja ' stå på näsan för ett öre? » ljöd det i kör.
Nio 56, i ani. af gjorda anmärkningar samt Riks-Slåndens skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskits Betänk. Nio 36, öfver dels K. M:s Nåd. Propos. angide antagande af en författning om nya 388 Dea 18 September. strafflagens införande och hvad i afseende derå iakttagas skall, dels ock enskilda motioner i dermed sammanhang egande ämnen. 6:te och 17:de §§:ne. Utsk:ts yttranden lades till handlingarne. Utsk:ts inbjudningar antogos. 20:de §:n. Utsk:ts till andra Riks-Stånd gjorda inbjudning lades till handlingarne. 21ista §:n. Utsk:ts yttranden lades till handlingarne. Föredrogos och biföllos Stats-Utsk:ts den 16 dennes bordlagde Utlåt, och Mern.: N:o 151, i ani. af väckt motion om indragning af Ulldiskonten saint af det tor denna inrättning å Riksgäldskontoret anvisade kreditiv; samt N:o 152, ang:de aflöningan för R. St:rs Just-Ombudsman samt den hos honom anställda kanslioch vaktbetjening. Föredrogos och biföllos Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 16 dennes bordlagde Betänkm: N:o 129, i ani. af väckt motion med förslag till åtgärder emot skolgångs försummande; och N:o 130, i ani. af väckt motion om upphörande af skyldigheten att låta stämpla inom riket tillverkade varor. R. o. Ad. åtskiljdes kl. ^ 12 f. m. In fidem, 0. Brakel. Plenum kl. 1 e. m. Justerades 1 prot.-utdrag för den 16 och 17 dennes, samt 5 prot.-utdrag för den 18 dennes.
R:dr med i5ooo R:dr uti förestående anslag till Materieln. Till Excercice af Flottans bemanning Spanmåls-upphandling och Bageri-kostnader . Skrif-materialier och Expenser Reseoch Tractaments-penningar . Oförutsedde Utgifter . S:r När tillökningen tillägges med blir Summan för Tilela 1823 års Anslag. Bil. N:o 5. 17 F ernt e FL u f<v ud-T itel n. 1823 års Anslag. Tillökning. Minskning-. VitterhetsHistorieoch Antiqvitets-Academien Fria Konsternas Acadernie Tillökning genom cours-beräkningen å 2000 R:dr Hamb. B:co 3128 sk. Cours, eller 8 sk. högre än uti i8i3 års Statsreglering 333: 16. — Minskning genom öfverflyttning af 2:ne Architects Löner till ÖfverIntendents-Embetets Stat å 2:a HufvudTiteln i5oo i552 i3ooo 24 III 1 333 5oo tooo 240 [6 IOOO Musikaliska Academien Mechaniska Skolan Minskning genom flyttning till 4;de HufvudTiteln Kongl. Museum Tillökning till taflors underhåll RiksMuseum Tillöknin gMinskning. Wadstena KrigsmanshusCassa 2o5i6 29 6 Minskning genom indelningarnes rättande efter verkliga . förhållandet —. 753 .8 9 InvalidHospitalet * 63o5 \9 7 Tillökning genom sedan sista StatsRegleringen indragne och fonden tillfallne indelningar vid f. d. AdelsfaneRegementet 2903 35 9 Allmänna Fattigvården i Stockholm 3o43 Tillökning, medelst rättelse till det efter Räkenskapen varande förhållande 8 — Allmänna Dito i Landsorterne 0221 20 1 r Minskning, genom indelta räntornes lättade efter verkliga förhållandet 72: 6. 11.
Med afseende å denna § ber jag att få till R. o. Adis bepröfvande framställa tvenne anmärkningar. Den ena rörer egentligen blott en formfråga, som dock öfverensstämmer med gammal och god ordning; då man deremot ej kan veta, hvarthän den af Utskit föreslagna förändring möjligen kan leda. Denna anmärkning kan visserligen vid lörsta påseendet förefalla mycket underordnad, men jag tror den vara af icke obetydlig vigt. I Utsk:ts förslag står nemligen: »Hvarje ledamot eger att från sin plats fritt tala . ..» Ser man åter på 50 §:n R. O., så stadgas der: »Hvarje Stånds ledamot ege rätt att i Plenum, stående och från sin plats, till protokollet fritt tala...» Jag anser att ordet »stående» bör bibehållas i det nya stadgandet, emedan det bidrager till befordrande af god ordning, och verkar derhän, att den talande ledamoten kan af församlingen bättre ses och höras, och hans anförande af vederbörande protokollsförande redigare uppfattas. Jag tror mig derför bafva grundade skäl för den anhållan, att orden »stående och» må inlöras emellan orden »att» och »från.» Den andra anmärkningen rörer den omständighet, att Utskit med afseende å denna § vidtagit en förändring, om hvars lämplighet fråga kan uppstå. Der står nemligen: »Ingen må tillåta sig personligen förolämpande uttryck; sker det, eger Ståndet pröfva, huruvida den ledamot, som sålunda sig förgått, må af ordföranden erhålla tjenlig föreställning och varning.» Fästa vi åter uppmärksamheten vid 50 §:n i nu gällande Riddarh.-Ordn., så finna vi, att der en vida allvarsammare påföljd är stadgad för den ledamot, som i ett eiler annat afseende förgått sig. Der står nemligen, att Ståndet i visst fall eger skilja en sådan ledamot från sin krets, hvarförutan den för ett sådant beslut erforderliga röstöfvervigt är uttryckligen bestämd. För den händelse jag icke skulle röna något understöd uti min begäran, att detta stadgande måtte uti den nya Riddarh.-Ordn. intagas, vill jag ej envist påyrka det, utan nöjer mig med att endast hafva påpekat detta förhållande.
Utskottet, som emellertid anser den hvarje stad tillkommande skyldighet att sjelf aflöna sina embelsoch tjenstemän äfven innebära ett åliggande för staden att i allmänhet och så vidt möjligt är tillse, det de aflidne tjenstemännens efterlefva nd e enkor och barn fredas från . nöd och bekymmer, och utan att statens mellankomst i sådant faU bör påkallas, får, på grund häraf, afstyrka Rikets Ständers bifall till Hr Wetterbergs i berörda hänseende gjorda framställning. 32:o. Hos Preste-ståndet här Doktor Nordström, biträdd af Doktor Björkman, väckt motion derom, att aflidne Rektorns vid f. d. Elementarskolan i Gefle, Carl Fredrik Vierecks 2:ne döttrar, Sofia Ulrika Wilhelmina, född 1802, och Hedvig Gustafva Juliana, född 1804, måtte, såsom sjukliga och i fattigdom stadda, blifva hugnade med en årlig pension, stor 200 R:dr Banko hvardera; till stöd för hvilken anhållan blifvit åberopade Rektor Vierecks förtjenster, hvartill hörde, alt han, efter åtskillige resor i Tyskland och Schweitz, först gjort deri berömde Pestalozzis undervisningsmethod känd och begagnad i Sverige, medelst inrättande af åtskilliga skolor, af hvilka han sjelf förestått en från 1806 till 1812; att han derefter i 30 år tjenstgjort vid dåvarande Elementarskolan i Gefle samt att han, till befrämjande af den moderna språkundervisningen, utgifvit flera vid skolorna begagnade läroböcker. Erkännande Rektor Vierecks förtjenstfulla pedagogiska verksamhet, anser Utskottet likväl betänkligt att endast på grund häraf tillstyrka pensions-understöd af allmänna medel för hans efterlemnade barn, och får derföre, för att icke framkalla flera andra ansökningar i dylik syftning, hemställa, att förevarande motion icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. 33:o.
Utskottens förslag bör jemkas sålunda, att panna om 90 kannor med mäsk värmare må kunna begagnas emot den af Utskotten för sådan panna utan mäskvärmare föreslagna afgift af 322 R:dr 24 f) att för pannor till och med a5 kannor den af Utskotten föreslagna beskattning bör gälla och för pannor deröfver bestämmas efter tillverkningen ; g~) att, med antågande af Utskottens förslag till afgift för pannor till och med 3o kannor, densamma för pannor deröfver till och med qo kannor bör beräknas med en skillings progression för hvarje förökadt kannerum; h') att den i i83o års Författning fastställde beskattning bör antagas, med förhöjning, enligt derom uppgifne flere förslag, och afgiftens öfverflyttande på redskapen; i') att den af Utskotten föreslagna beskattning bör nedsättas med 5o procent; k') att för pannor ifrån i5 till och med 20 kannor skatten bör utgöras med 4 sk*» ifrån 20 till och med 25 kannor med 6 sk. och ifrån a5 till och med 3o kannor med 8 sk. för kannernmmet; Z) alt bränvinsbränning med 25 kannors panna och derunder bör betraktas såsom husbehofsbränning och lägre beskattas, samt den med pannor af 5o kannor och deröfver anses som fabrication och efter högsta möjliga till vei kningsbelopp taxeras; men då med pannor emellan 25 och 5o kannor bränvinsbränning kan bedrifvas dels fabriksmässigt och dels endast till husbehof, bör för dessa pannor i berörde afseende uppgöras dubbla beskattningstariffer, hvilkas tillämpning må på BeredningsComitéernes pröfning bero; att bevillning efter hemmansoch stadsjordsvärde antingen aldeles icke må upphöra, då bränvinsbrännings-rättigheten uteslutande åtföljer jorden, eller åtminstone icke förr, än sig visat, att bränvinsskatten utfaller till 5o procent högre belopp, än den de sista åren utgjort, i hvilken senare händelse Rikets Ständer skulle till Kongl. Maj;t Öfverlemna, att berörde bevillning aflysa; och rc) att mäskvärmare icke bör beskattas annorlunda, än med tillökning af 5o procent i skatten för den enkla pannan, hvartill mäskvärmare begagnas.
Dito Dito P. Anderssons, m. fl. underdåniga ansökning, om lättning vid forslingen af Österoch ”Wester-Rekarnes afradsoch kronotionde, af den 3o December i83o; io:de Dito Dito Gustaf Perssons underdåniga besvär, rörande mjölnare-bevillningen, af den 29 Januarii i83i. 11:0 Dito Dito Strindlunds underdåniga besvär, rörande sågare-bevillningen, af den 29 Januarii i83i; 12:0 Dito Dito Svanbergs, om anslag af medel till Slitö hamns upprensning, af samma dag; i3:o Dito Bonde-Ståndets underdåniga ansökning, rörande inskränkning i gårdfartshandeln, af den 23 April i83t; *4:0 Riksdags-Fullmägtigen Botvid Jonssons m, fl. underdåniga ansök - 48 R St. Just -Omb. Emi.-Ber. d. 1S Januarii i834- ilin", om betalningstiden och uppbördssätt^ för häst-vacance-afgiften vid f d&*Östgötha Cavalleri-Regemente, af den io Junii i83i; samt j 5;0 Dito L. Bygdens i underdånighet förda klagan öfver sättet för dagsverkspenningarnes utgörande m. m., af den 24 September i832; Hvilka resolutioner blifvit till Hedervärda Bonde-Ståndets Cancellie afsände. Stockholm den i5 Januarii 1834- C. TÖRNEBLADH. Carl aj Georgii. STOCKHOLM, Ecksteinska Tryckeriet, i834- Bil, till R, St, Just. Omb, Emh, Ber, d. i5 F*£r. För teckning1 X å de mai oell ärenden, hvilka, i anledning af Rikets Ständers vid 1828, 1829 och 1800 årens