Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Emiren af Bokhara, härskaren öfver det vidsträckta transkaspiska området, som Ryssland vill ha under sitt protektorat till att börja med, fick nyligen den idén att vid sitt hof föranstalta en välgörenhetsbazar efter mönstret af dem, som brukas i Europa, och som särskildt denna vinter mycket förekommit i S:t Petersburg till förmån för hungersnödens offer. Det var emellertid en liten svårighet, som uppställde sig mot planen, — en enda som tycktes oöfvervinnelig: huru skulle man kunna förena haremdamernas oundgängliga närvaro såsom försäljerskor med de religiösa förskrifterna, som absolut förbjuda, att de få visa sig för främmande blickar? — Emiren funderade och funderade och fann slutligen på råd. I en af de ofantligt stora salarne i sitt palats lät han anordna ett lika stort antal försäljningsstånd, som han hade damer i sitt harem betraktade såsom värdiga att uppträda vid detta tillfälle. Butikerna dekorerades och försågos med blommor, draperier, mattor och dyrbara väfnader, smycken och andra dyrbarheter o. s. v., o. s. v. — med ett ord allt som kunde åstadkommas i riket af hvad som brukar finnas vid liknande tillfällen. När allt och alla voro i ordning, kom emiren, mol ensam. Och mol ensam vandrade han där omkring i tre dagars tid, gjorde sina inköp och underhöll sig med försäljerskorna. Trots bristen på konkurrens lärer försäljningssumman, som expedierades till S:t Petersburg, icke ha varit liten. Renholm. — crSggD — U r notisboken. Remarkabel /, besök. Mrs Ernily Crawford, den berömda korrespondenten i Paris för Daily News m. fl. engelska tidningar, är för närvarande jämte en dotter på besök i Stockholm. Mrs Crawford kommer från Norge, der hon besökt Trondbjem och Nordkap. I n:r 37 af Idun för 1890 meddelade vi den ryktbara kvinnans porträtt jämte lefnadsleckning, hvarför hon helt visst för våra läsarinnor bör kunna räkna sig som en gammal bekant. * JJjärtesorg.
I sammanhang härmed yrkas, att det aldrig borde kunna förvägras JustitiseOmbudsmannen att så väl under Eiksdagarna, som sedan , äga en fri tillgång till alla slags handlingar, som på ett eller annat sätt kunna tillhöra detta ämne och leda till upplysningar, samt slutligen att honom skulle åläggas, att ej allenast i den allmänna Redogörelse, han, enligt 100 §. af Regerings-Formen, är skyldig att till Riksens Ständer vid hvarje Riksdag afgifva , utan äfven i den efter slutad Riksdag påföljande Årsberättelse uppgifva, om vid allt det förutnämnde tillgått rigtigt eller ej; hvarigenom Allmänheten skulle, äfven mellan Riksdagarna, upplysas, huruvida så väl dess Representanter, som andra vederbörande uppfyllt sina skyldigheter. I af - 1 Den 5 juli. X afseende på deri första delen af dcttri förslag, har Utskottet i betraktande deraf, att Riksens Ständers Éxpediiiöns-Utskött just > deii afsigt är tillförordnadtj att det måtte sämla beli sammanföra Riksens Ständers Beslut * och derefter författa Expeditionerna , trott det af Herr Spaldencreutz åsyftade ändamål ätt befordra Expeditionernas rigtighet lämpligast vinnas: Om å. detta Utskotts åtgärder controll skulle beliöfvas * leunde mart likaVäl i oändlighet fördra cöntroll på cöntroll, och den’ yttersta cöntröllen måste slutligen alltid, likasöm nu, stadna hos Principalerna sjelfva* elier Riksens Ständer* hvilka* hvart Stånd för sig, justera älla Expeditioner* innan de till Konungen afgå* Utskottet haf pa sådan griind ej ansett sig böra tillstyrka det tillagg Herr Spaldencreutz i detta afseende föreslagit*
24 97.: z samt hos alla finare parfymhandlare i riket. kände författaren Paul Dérouléde. I sammanhang med denna arrestering, hvarvid man k o m m i t e n sammansvärjning m o t republiken på spåren, vidtogs af parispolisen en razzia i n o m den stora nationalistgruppen, hufvudsakligast i syfte att få detta partis chef, J. Guérin, under lås o c h b o m. Detta hade till följd att Guérin j ä m t e åtskilliga af sina meningsfränder förskansade sig i nationalisternas klubblokal vid rue Chabrol, där d e b a k o m tillskrufvade fönsterluckor o c h väl försedda m e d va pen, ammunition o c h lifsmedel fortfara att envist uthärda polismaktens belägring. J N ä m n d a m ö t e, till hvilket 176 norska, danska och svenska deltagare, förutom damer, blifvit anmälda, öppnades tisdagen den 15 dennes i universitetets stora aula ' af norska generaldirektören Oxaal. Till mötets president utsågs därpå statsrådet Nysom, en kraftfull o c h sympatisk personlighet. På dennes förslag beslöts afsända hälsningstelegram till konungen, s o m på enahanda sätt behagade till mötet framföra sitt tack o c h önska g o d lycka till fortsatta förhandlingar. Onsdagsförmiddagen fortsattes m e d resterande föredrag o c h diskussioner samt förrättades vederbörliga val e t c, o c h voro därmed mötets mera allvarliga förhandlingar afslutade. Samma dags efterm i d d a g företogs en ångbåtsutfärd på den härliga Kristianiafjorden, hvarunder förfriskningar kringb j ö d o s o c h musik exekverades af medföljande musikkår. K o m så sista dagen, torsdagen, hvilken var afsedd till utflykt uppåt Gudbrandsdalen o c h företogs med särsktldt extratåg. Främlingarne v o r o hänryckta af den storartade naturen, s o m aflockade d e m det ena glädjeropet efter det andra. På uppresan blefvo vi af våra norska vänner b j u d n a på frukost i Hamar o c h under nedresan på m i d d a g i Lillehammer ' s festivitetsbyggnad.
54. dito angående anslag för aflönande af en Extra Provincial-läkare med station i Trosa stad. 55. dito om årligt anslag af Sexhundra Sextiosex Riksdaler trettiotvå skil lingar Banko, eller Ett Tusen Riksdaler Riksmynt till lön åt en ny Provincial-läkare i Nordmarks härad af Wermlands län. 56. dito om öfverlåtelse af en Eskilstuna kungsladugård tillhörig tomt åt Fabriksidkaren Theofron Munktell, för utvidgande af hans mekaniska verkstad i Eskilstuna. 57. Skrifvelse, med förslag till förnyad Förordning, angående Sveriges och Norri ges ömsesidiga handel och sjöfart. 58. dito angående sökt förhöjning i anslaget för Svenska Trädgårds-förenin gens elev-skola. 59. Proposition, med förslag till Författning, angående ansvar för förfalskning och bedrägeri. 60. dito angående den så kallade Kurhus-afgiften. 61. Skrifvelse, angående ytterligare anslag för fullbordande af nya lärohus-bygg naderna" i Wexiö och Wisby samt anslag till utvidgande af lärooch gymnastik-husen i Nyköping. 62. Proposition, om indragning till Kronan af den ränte-ved, som är anslagen för Wisby så kallade krono-kaikugn i Gottlands län, och om ersättning derför till kalkugnens egare. 63. dito angående pension från Rikets Allmänna Indragnings-stat åt Kansli sten i Justitie-Revisions-Expeditionen Eberhard Liljewalch och Kopisten i samma Expedition Wilhelm Norström. 64. dito angående pension å Allmänna Indragnings-staten för Landsfiskalen i södra distriktet af Hallands län Isak Ulrik Motander. Proposition, angående rättighet för Enkan Johanna Magdalena Wallberg att er hålla pension å Rikets Allmänna Indragnings-stat. 66. dito angående rättighet för t. f. Kommendanten och Direktören vid Straff fängelset i Warberg, Majoren Gustaf Wilhelm Gyllenhammar att erhålla pension å Rikets Allmänna Indragnings-stat 67. dito angående rättighet för Fanjunkaren vid Krono-arbetskorpsen, Kor netten Anders Johan Enström, att erhålla pension å Rikets Allmänna Indragnings-stat. 68.
Län hvardera, eller tillsammans fyra, icke skall hafva uppfyllt det dermed åsyftade ändamål, som förmodas hafva varit, dels att bereda Invånarnes lättnad medelst en närmare väg till Residenset, del* äfven befordrande af större ordning och landets skyndsammare uppodling. Beträffande det förra anföres, att de, som bo längst uppe i Ångermanland, ännu skola hafva lika långt att färdas neråt till Residenset i Hernösand, som Jemtlänningarne hafva dit, om de återförenas med Ångermanland; äfvensom i Vesterbotten, om Residenzet skulle, efter hvad förut ofta varit påtänkt, flyttas till Piteå Stad, det för hela Länet vore lika beqvämligt som nu på 2ne 922 Serskildta Utskottets Betankattden. särskilta ställen. Vidkommande åter det sednare, eller befordrande af mer ordning och odling i landet, anses sådant icke kunna vinnas genom ökade Residenzer, utan, jemte god styrelse, hufvudsakligen genom Invånarnes egna bemödanden; i sammanhang hvarmed den förmodan blifvit framställd, att desse, hvilka aldrabäst känt och känna den ena och andra omständigheten, samt verkan deraf för Ortens väl, aldrig lära hafva anhållit om förenämnde delning, utan tvärtom gerna skulle se, att allt återställdes i sin förra ordning. Af sådane anledningar, och då Rikets behof för närvarande synas öfverstiga dess tillgångar, och utvägar sökas till indragning af Embeten och T/euster; har i Memorialet blifvit föreslaget, att meranamnde fyra Län mätte återigen sammanläggas, på sätt de före 1810 voro, så att Herjeådalen lagge* till Gefleborgs Län, och Jemtland, tillika med Nordmalings socken i Ångermanland, till VesterNorrlands Län, samt nu så kallade Vester-, och Norrbottens Län återförenas under en Höfdingestyrelse, med Residenzet uti Piteå Stad.
Beftämmer, få fort ftg göra tåter, ters mincrne för SaxertngsMSommtttéerncä famntanträben, få att be inom förr nätnnbc tib må luara ftutabe. ©c Enttgörelfcr päront, font öfluer l)ela Sältet Böra utfär 2:o ©fulle haftor af åtber, fjitftfgfjct, eller annat taga förfall, luara pt'it Sprcftcrffap, font patt finner mejt tjenlig att fitt ftällc företräba, bocf emot bent emellan öfiuerettöfommett erfättntng för refefofhtabett. §• 53. £yiitttc3 q i ett ^paftorut befutne män af Slbcl, ©tånbSper fonér ccf) 53öttber tift bet antal ocf förfållanbc, font crforbraS, må brtften erfättaS meb jeerfotter, forn äro effeimarit t öfottgl. SDiaj:t3 cd) kronans tjcuft, eller, t fafnab beraf, meb perfotter inom bett elaf, ärnard tillgång är. §. 54. SBffja flere ^aftorat förena fig om ett SarcrfagSsGommttte, mare fåbant tillåtet; boc£ bör tibig unberrättelfe färottt mcbbela3 -gärabSffrtfmaren, ocf må ett fåban Gommitte, mcbcrbörattbc ^Saftorcr obcräfttabc, ej beftå af flere ätt ©erion ocf ej mtnbre än Solf Sebamöter. Gnbaft t bet fatt, forn får ujtjttagc3, må Sarcring3 £marjc SarcringödSommitté målje inom fig SDrbförattbc. 3 fänbelfe af fftljs aftigfet, anftäffcS otnröftning, o cl) emellan bent, font erfåfftt lifa röftetal, lottning.
I fortsättning af hvad flera äldre årsberättelser innehålla, förekommer i den sist afgifna, pag. 61 och följande, en allmän öfversigt af doinstolarnes och öfriga judicieila embetsmyndigheters göromål under nyssnämnde fyra år, sammandragen med hufvudsaklig ledning af de till Kongl. Maj:t ifrån Hans Exellens Hr Justitie-statsministern inkomna berättelser om justitieförvaltningen i riket, samt för öfrigt grundad å särskildt inhämtade upplysningar. Denna öfversigt, genom hvars framläggande jag sökt, så vidt möjligt varit, fullgöra hvad i ofvannämnde hänseende mig ålegat, och till hvilken derföre vördsamt hänvisas, omfattar ifrågavarande tidsryrn/?. St. Just. Just. Ombudsm. Emi.-Berättelse elen 15 Nov. 1847. den, den sednaste, som nu är öfverskådlig, och lemnar således tillfälle till anställande af den jemförelse, som här åsyftas. En sådan jemförelse synes mig otvifvelaktigt lägga i dagen, att lagskipningen och de mångfaldiga grenarne af dess vidsträckta verksamhet i det hela förete den ordning och drift, hvarå rättmätiga anspråk kunna göras: att undantagen derifrån varit lill antalet få och till beskaffenheten merendels af ringare vigt; och att fördenskull de lagskipande i allmänhet måtte anses, genom fortfarande upplysning, rättrådighet och nit, hafva uppfyllt sina, för samhället och enskilda, maktpåliggande pligter och sålunda förtjena den aktning och det förtroende, hvaraf de äfven tillförne varit i åtnjutande. Den, enligt Instruktionens 17 §, Justil,ie-ombudsmannen åliggande skyldighet, ”att inhämta fullständig kunskap om anledningarne till åklagade personers häktande”, har ej heller blifvit åsidosatt; hvilket, såsom jag förmodar, torde bevittnas dels af den speciella redogörelsen för Embetets förvaltning, dels af öfriga dertill hörande och för Rikets Höglofl. Ständers Lagutskotts D O O närmare granskning tillgängliga handlingar. CJ O O O O o
Diebactörerne att, i ben mån papperet Rittner ftämplaö, men febitafl efter fjorton bagar, betfamma återfå. l|3å ettapanba fått förpåded tneb ftätnpling af i ©toefpolm ntfommanbe periobijfa flrifter odp broepprer, för pmilfa, i bett orbning io § 5 mom. beflämnter, portofripet blifmit färffilbt fött odp bemiljab. Star tibttingar eder periobiffa flrifter ocp broepprer, för pmilfa åjlttttbad portom fripet, utgifmad t lattbdorterne t be ftäber, ber £äne Segar Softrpcfare etter Uiebactör, att en reban trprft tibning, annan periobiff ffrift etter brocppr må meb ftätnpel förfeö, fler fåbant i ofmanffrifne orbning. § 17. Wbrfåljning af jfamplabt papper. i:o ©ottegier, (Sonftftorier, @mbeté 3 @tocfl)olm eger 2Sårt ocp Diifetö ©tatösfåontor att betämma bepofmet af od) förorbna om ett etter flere 6^art8es0igittatae
Dea fråga som nu är före, har tvänne gånger passerat Riksens Ständer Den remitterades först af Högvördige PresteStåndet till OeconomiasUtskottet; sedan Utkottet förklarat sig ej kunna frågan till pröfning upptaga, blef den^ Den 8 Maji, f. in. samma af PresteStåndet till Utskottet återre. mitterad. Ordningen hade väl fordrat , att Högvördige PresteStåndet communicerat dess mening med de öfrige RiksStånden , hvilka då fått tillfälle sig yttra; men enär sådant ej skett, eller OeconomiseUtskottet åtminstone ej ilrån alla Stånden erhållit något fullständigt beslut rörande Remissfrägan, har Utskottet ingalunda haft tillstånd inhämta dessa RiksStånds tartkar, utan allenast ägt afgifva dess Utlåtande till det Stånd , som remitterat. Hvad naturen af Herr Stenhammars Memorial beträffar , är den , i min öfvertygelse , sådan , att Memorialet icke kan till ConstitutionsUtskottat härifrån förvisas. Alla anledningar till förändringar i Grundlagen böra icke från Stånden , utan directe af den , som dem föreslår, till ConstitutionsUtskottet aflemnas. Att åter bestämdt föreskrifva Oeconom asUtskottet, att öfver frågan afgifva yttrande, kan ej ske förr än detsamma blifvit ett öfverläggning1 ämne för Stånden; och blifva de ej ense till hvilket Utskott Målet hörer, eller stadna tva Siånd emot två, afgör ConstitutionsUtskottet, hvarthän det bör förvisas. För min del, tror jag att Faderskapet ©ch Adeln ganska väl kan bifalla Oeconomi*- JJtskottets törsta Utlåtande. Uppå derefter af Herr Grefven och Landt• Marskallen gjord Proposition, blef Oecoro* miseUtskottets ifrågavarande Memorial afRidderskapet och Adeln bifallit.
Directionen, med anledning häraf, samt då det motsatta fall jemväl möjligen kunde inträffa, alt, vid betydligt ökade insättningar, Directionen komine att under längre eller kortare tid sakna tillfällen att, med iakttagande af Låne-Reglementets föreskrifter, de influtna medlen mot nöjaktig säkerhet förränta, i underdånighet anhållit om Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, att Sparbanken måtte förunnas rättighet, dels att, om behofvet vid saknad utväg för medlens utlånande skulle någon gång och på kortare tid sådant kräfva, i Banco-Disconten uti poster af jemna tusental och emot åtnjutande af 5 procents årlig1 Ränta, få insätta en summa af högst femtio tusende R:dr, hvilka medel, efter sex månaders förut skedd uppsägning, kunde af Sparbanken, i nion af behofvet, och likaledes i poster af jemna tusental, få återtagas, dels att, om betydligare uppsägningar och uttagniiigar af i Sparbanken insatta medel, Kongl. Majds ftadiga T ropos. N-0 l5, 3i viel nugot tillfälle skulle göra sådant behöfligt, antingen nr Låne-Banken eller Riks r> 7 o i gälds-Contoiret erhålla en låneförst^äckning af högst femtio tusende R:dr Banco, emot fem procents Ränta samt Directionens förbindelse och hypotbeker till motsvarande belopp af de 1 Sparbanken förvarade intecknade Skuldsedlar, under åliggande för Directionen att de sålunda låntagna medlen med ränta återgälda, så fort ske kan, och senast tolf månader ifrån den dag lånet erhållits; förmodande Directionen att, såvida icke båda af de nu framställda och för olika händelser beräknade alternativer af Rikets Ständer beviljas, åtminstone ettdera måtte vinna deras bifall. För öfrigt har Directionen i underdånighet upplyst, att de vilkor, hvaremot lån ur Sparbanken meddelas, äro så nära öfverensstämmande med de för Låne-Banken gällande föreskrifter, att någon erinran emot de erbjudna hypothekernas fullkomliga säkerhet icke skulle För Sparbanken vara att befara. Den sålunda af Directionen för Stockholms
Snart skall Köpmannen eller Näringsidkaren förgäfves utbjuda sin vara, då Jordbrukaren, nödsakad att inskränka sina bemödanden för ett tacklöst yrke, icke vidare äger något, hvarmed lian kan förskaffa sig uppfyllelse af sina öfriga verkliga eller inbillade behof. Sedan jordbrukarens tillgångar blifvit utmätte till Krono-utskyldernes betalande, skall samma öde snart drabba den som med sin vinst 4*2 Den 19 April, beredt den förres fall. Bedröfligt går det då med Stats regleringen. Månge klaga, att Spannmålspriserne fallit5 andre påstå, att de ännu äro för höga. Jag medgifver, för min ringa del, gerna, att de, som de nu äro, kunna vara tillräckligen höga, och det i synnerhet för Penning-löntagaren, ehuru de icke så mycket verka på dennes villkor, som man, utan att beräkna för huru ringa del Spannmålen i dess årliga consultation ingår, vanligen föreställer sig. Man bör visst icke önska, att dessa priser alltid skola bibehållas vid den högd, som en hop speculerande egendomshandlare vid sina köp, dessa sednare är, utan tvifvel påräknat, nten deremot är ingenting vådligare, än varupriserius ojemnhet, och i synnerhet ett, utan proportion till de öfriga nödvändighets-varors, hastigt nedfäldt pris på Moder näringens produetion. Flere upplyste Ledamöter af detta Stånd hafva häröfver yttrat sina tankar, och alla måste derom vara ense , att för Jordbrukets bestånd och vidare uppbjelpande fordras sådane Författningar, som förskaffa obehindrad penning-rörelse, förekomma införskrifningar af Spannmål, då den finnes inom landet, landtförvisa yppighet och öfverflöd, omvända eller strängt straffa deras kringspridare, samt ur vägen rödja alla de tvång och hinder, som i så många afseenden ännu möta Jordbrukaren. Det är öfver min förmåga att föreslå, huru Penningeverket bör vara organiseradt 3 Den 19 April, 413 för att kunna verka en ledig penning rörelse, samt hindra ocker och vexelvingleri, som så tyranniskt skada landtbruket och alla nyttiga näringar.
Jag vill blott i korthet förklara, alt jag, på de af Hr af Forsell anförde grunder, röstar ja till förslaget. Hr Stjernsvärd, Gust. Mauritz: Jag skall ej vara mångordig, utan blott tillkännagifva, att jag fullkomligt instämmer i hvad Hr Vult von Steyern och Hr Emil von Troil nyss yttrat. Hr Ribbing, Arvid: Det sätt hvarpå man här behandlat det hvilande grundlagsförslaget har föranledt mig att derom yttra några ord. Ett förslag, som hvilar på den grundsatsen, att alla menniskor äro bröder och böra till sanningens kunskap komma, så väl i allmänna som i de högsta angelägenheter, det må då vara mer eller mindre lyckligt utfördt, hade förtjent en mildare behandling. Det har haft sina bespottare. Då man förklarar dessa, alt man igenkänner deras språk, så ligger deri ett tillräckligt svar på hvad de yttrat. Det har haft sina klandrare. Detta klander har varit hårdt. Man har uttalat eller man har gillat det klander, som vissa flygskrifter innehållit öfver t. ex. valrättens utsträckning för vida, dä fråga varit om DondeSt., men tvertom, då fråga varit om BorgareSt. Hvad emedlertid valrätten för hemmansägare å landet angår, de må dä kallas 10-r:drs-män, eller hvad helst annars, så är det samma valrätt som alltid ägt rum; ty en hemmansägare, huru liten lott han än ägt, har aldrig blifvit derifrån utestängd; men de der 10 r-.drne, hvarmed man vill förskräcka, de finnas icke i verkligheten såsom hemmansvärde, åtminstone bar jag aldrig sett dem i någon taxeringslängd upptagne.
ConslitutionsUtskottets Memorial, JY:o 3$. 3 ””Utländsk man af den rena Evangeliska Läran, sorn varit etc”” rosie Ja; den, det ej vill, röste Nej; vinner Nej, kommer, i enlighet med Constilutions-Utskottets första förslag, icke något stadgande i afseende på trosbekännelsen alt i det nja momentet inflyta.’’ I anledning af Ridderskapets och Adelns anmärkning, att ordet under framför tio på första raden af förslaget må utgå, hemställer Utskottet, enär större bestämdhet i uttrycket derigenom skulle vinnas, utan att meningen förändras, att de 3:ne öfrige Stånden ville härutinnan förena sig med Piidderskapet och Adeln; och får Utskottet, i sammanhang härmed, jemväl föreslå, att, till förekommande af eljest icke omöjlig misstydning, ordet under på ett annat ställe i momentet, eller emellan orden: Sveriges Konung och orden: de senaste feni åren_, må utbytas mot det meningen mera egentligt uttryckande ordet före; förmodande Utskottet, att voteringspropositioner i dessa båda hänseenden finnas icke vara af nöden. Hvad dernäst angår Ridderskapets och Adelns anmärkning, alt utlänning, under de uppgifne vilkoren, må njuta Svensk-manna-rätt, endast i fråga om tjensters tillsättande, samt Borgare-Ståndets, att utländske män bordt uteslutas från rätt att nämnas lill andra civile och ecclesiastike embeten och Ijenster, än vetenskapliga; så, enär Utskottet ansett sig icke ega skäl att till Rdisens Ständers bifall anmäla dessa inskränkningar i Utskottets förslag, samt livartdera af beinälde a:ne Stånd är ensamt om sin mening, får Utskottet inbjuda dem att, till förening med de arne öfriga Stånden, låta deras ifrågavarande sins emellan olika anmärkningar förfalla, men bör emedlertid öfverlemna nedanstående voterings-proposition: D. ’’Den, sorn bifaller följande redaction i det af Constitutions-Utskotlet föreslagna nya momentet af 28 §.
5 I afseende slutligen å den af motionären föreslagna tillökning i det åt hankens kassörer för trägen tjenst anvisade arfvode, hafva bankofullmägtige yttrat, att, om äfven kassörerne, hvilka åtnjuta en årlig inkomst af 1806 riksdaler, hvaraf 1,200 riksdaler i lön, 100 riksdaler i serskildt arfvode samt 5oo riksdaler såsom missräkningspenningar och ersättning för mistade sportler, icke kunna anses vara lönade i förhållande till deras befattningars trägna och ansvarsfulla beskaffenhet, fullmägtige dock, med afseende derå, att förmånerne för kassörs-tjenslerne närmare öfverensstämma med billighet, än de aflöningsvilkor, som äro bestämda för andra befattningar inom verket, hvilka, hvad göromålens vigt och ansvarsfullhet beträffar, stå framom kassörs-sysslorne, ej kunnat nyssberörda förslag understödja; och anser sig Utskottet, på grund häraf, icke ega skäl att tillstyrka bifall till förslaget om förhöjning i det för bankens kassörer nu bestämda arfvode. Stockholm den 30 April 1848. Ank. till Exp.-Utsk. den 22 April, kl. 1 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion om förvarande af en del utaf Bankens redbarheter ä Carlsborgs fästning. Uti en hos Höglo!!