Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Beträffande anslag till aflöning för Lärare i Vugoch Vattenbi]ggnadhiktmstenvid Mariebergs Läroverk, samt till stipendier flur de vid nämnde Läroverk intagne elever, sorn egna sig åt allmänna arbetens utförande, hade Styrelsen i underdånighet hemställt, att enahanda årliga anslag, som hittills, mätte fortfarande få utgå, nemligen till aflöning åt Lärare 1,000 R:dr och till stipendier åt elever likaledes 1,000 R:dr. I fråga om aflöning för Styrelsen öfver Allmänna Viigoch Vattenbyggnader samt dess embetsoch tjenstemän såväl i hufvudstaden som i landsorterna, hvilken aflöning sedan sistlidne Riksdag utgått med 12,900 R.-dr årligen, hade Styrelsen, under förmälan, att den organisation, som, i följd af detta aflöningsanslags belopp, enligt Kongl. Maj:ts Nådiga förordnande den 22 December 1851, under tiden varit gällande till efterrättelse, visat sig vara i alla hänseenden förmånlig, enär Styrelsen frän Vägnell Vattenbyggnads-korpsen haft tillgång på vetenskapligt och för yrket bildade tjenstebiträden, alternativt i underdånighet hemställt, huruvida Kongl. Maj:t, ulan alt derför någon rubbning i organisationen af nämnde korps behöfde uppstå, skulle i Nåder finna skäligt att hos Rikets Ständer föreslå, det aflöningen för Styrelsen samt dess tjenstebiträden borde utgå antingen med ofvannämnda, vid sistlidne Riksdag anvisade belopp, eller ock, för den händelse anslagsbeloppen till allmänna arbeten vid nu instundande Riksdag möjligen skulle blifva betydligare än vid sista Riksdag, och ifall Styrelsens och dess tjenstebiträdens tid skulle komma att mycket tagas i anspråk för kontrollerande af jernvägsbyggnadsarbeten och undersökningar samt planer för dylika tillämnade företag, att det årliga aflöningsanslaget måtte förökas till 15,666 R.-dr 32 sk.; i sammanhang hvarmed Styrelsen slutligen ansett sig böra fästa Kongl. Maj:ts Nådiga uppmärksamhet på den fordel för ärendenas jemna gång, som skulle uppstå deraf, att aflöningsanslaget för Styrelsen blefve uppfördt å Ordinarie Statsregleringen eller åtminstone af Rikets
Maj-.ts Befallningshafvande, efter det maculerade chartor i Lands-Contoret undergått granskning, förordna ej mindre om det utbyte af dylikt stämpladi papper, som författningsenligt finnes böra ega rum, än ock om detsammas afförande i räkenskaperne, vid hvilka de maculerade chartorne skola biläggas, för att åtfölja lili Kammar-Rätten: börande emedlertid chartorne i försäijningsmännnens räkningar, under stämplade pappersbehållningen, upptagas: hvarjemte del maculerade stämplade papper, som af redogörare och försäljningsmän inom Hufvudstaden emottages, skall i Stats-Contoret granskas och jemte den general-räkning, som af Stats-Contoret upprättas, till Kammar-Rätten öfverlemnas; och böra dessförinnan de maculerade chartorne vara af vederbörande myndigheter märhta, på del de icke må kunna till inlösen ånyo företes. ' Bil. till Ben-Lisk. Bet. Ai:o 10. 2 STOCKHOLM, tryckt hos ISAAC MARCUS, 1854. Bcvillnings-Ulskottels Betänkande, IV.-o 11. 1 i¥:o Ii. Ank. till Exp.-Utsk. d. 29 April 1854, kl. 1 e. m. Betänkande, angående den så kallade Kurhus-afgiften. Uti Nådig Proposition till Rikets Ständer af den 9 November sistlidne år, hvilken ifrån samtliga Riks-Stånden blifvit till Bevillnings-Utskottet remitterad, har, under åberopande af hvad genom Kongl. Kungörelsen den 1 Oktober 1851 blifvit, i enlighet med Rikets Ständers vid sednaste Riksdag fattade beslut, i Nåder förordnad!, angående sättet och vilkoren för utgörande, användande och redovisande af den utaf Rikets Ständer fastställda ärliga afgift till veneriska smittans hämmande och botande, Kongl. Maj:t behagat gifva Rikets Ständer tillkänna, det Kongl.
Men nu är det slut med vatten och brödstraffet, och gardisten Petterson är vedefbörligen inskrifven i verldshisto-rien såsom den siste amatören af denna rätt. Lefve Petterson! Ned med Petterson! Inte gardisten — han lefve! — utan riksdagsmanna-kandidaten! Ur dagens krönika. Ned med alla riksdagsmannakandidater! Ahnej, ned bara med de konservativa! Nej, ned med de liberala! De moderata! de moderatliberalä! de radikala, de liberalradikala! de konservativliberala ja, ja, ned och opp med dem allihop!! Det var ett förskräckligt väsen det hölls vid riksdagsvalen i höstas. Luften var fyld » med sprängämnen och när bönderna ville ha regn stälde de genast till ett valmöte. Det hjelpte ofelbart, ty luften laddades med elektricitet och derpå följer alltid regn. Så det goda hade då valen med sig. Det var en nederbördens tid, och i bladen regnade det artiklar, somdet regnar cognac när den fattige inte har något vatten. Röda artiklar och gråa artiklar och brokiga och tokiga. Och så kom Marcellus med än en bok om Norge, och det var det tokigaste. Tre engelsmän råkade i klistret under sin lustresa i Sverige och hans majestät konungen råkade ut för åska och blixt på sin lustresa i England, Se, när en kung är utsatt för faror så är det faror .som duga. Två element sammansvuro sig mot honom, men iian undgick både ombordläggningens Scylla och åskvädrets Gharybdis. Ty — intet ät * det lätt att ta bugt på en svensk kung. Och icke heller lätt att få stridstupparna i verlden utrotade! Äfven om man pratar i Genève och skrifver i “ Tiden “ aldrig så mycket. Men det går med tiden, och det goda hade då freds-mötet i Genève med sig, att vi fingo veta att kongresser kunna hållas utan 20 kronors middagar, men i stället med 75-öres-sexor. aHvilket borde tagas ad notam i vårt fattiga Sverige med Hasselbacksfestmiddagsraseri. Hell dig undervisningskomité! Hell dig latintvångsbort-tagande komité!
Jag tror nemi. att näringen vid sådant förhållande snart skulle reglera sig sjelf och att man således ganska fort skulle hinna det efterslräfvade målet, handteringens fabriksmessiga bedrifvande å ett färre antal händer. Men jag tror, att ett sådant beslut skulle medföra allt för vådliga om* hvälfningar i landets ekonomiska förhållanden, och jag förenar mig Den 26 April e. m. 447 derföre med dem, som anse, att näringens reglerande bör ske med fäsladt afseende å dess förhandenvarande ställning. På grund häraf gillar jag Utsk:s förfarande att föreslå bränningstidens inskränkning till 2:ne månader. Jag tror icke, att denna inskränkning skall medföra någon betydligare förminskning af bränvinslillverkniogen och jag delar fullkomligt Hr Braunerhjelms åsigt, att, åtminstone till en början, under tle -2:ne månaderna kommer alt tillverkas lika mycket bränvin, som förut under den längre tiden. Det är hufvudsakligen af 2:ne skäl man vill göra slut på det sätt, hvarå hränvinstillvei kningen f. n. bedrifves, nemi. dels derföre alt man vill lösrycka näringen från jordbruket, dels ock emedan man vill göra densamma rationell, i st. f. nationell, såsom den f. n. är. Det är nemi. tydligt, att då landtbrukaren icke får bränna bränvin mera än under 2:ne månader, kan han omöjligt draga den fördel af de med näringen förknippade biomständigheter, som han skulle draga, derest han finge idka handteringen under 6 månader. Vid sådant förhållande skall landtbrukaren småningom vänja sig vid att anse bränvinsbränningen vara för jordbruket obehöflig och det är just denna åsigt vi vilja hos honom inplanta. Skulle deremot enl. den nya författningen en lika lång hränniugslid medgifvas som enl. den gamla, hvad blefve då skillnaden emellan det nya och gamla systemet? Jo, endast den, alt för näringen erlades högreskatt.
Företogs val af en Bänkman inom 15:de Bänkm :s-afd:n efter 3* Den 14 Juni f. m. N:o 1,092 Hr Leyonmark, Johan Adolf; och befanns, vid valförrättningens slut, dertill hafva blifvit utsedd: N:o 1,127 Hr von Walter, fullm. Frih. Stjernstedt, Fredrik. Upplästes ett af H. Ex. Hr Gr. De Geer, Carl, inlemnadt sålydande mern.: Af enskilta angelägenheter är jag föranlåten att afsäga mig den plats af Elektor, jag innehaft, men anhåller vördsamt att vid min riksdagsmannarätt få vara bibehållen. TI. o. Ad. lemnade härtill sitt samtycke. Upplästes jemväl följande af Frih. Hermelin, Au g. Söderling, inlemnade mern.: Som jag nedanskrifne dag ifrån riksdagen bortreser, så får jag afsäga mig förtroendet, att vara Elector; anhållandes jag; alt vid min riksdagsmannarätt varda bibehållen. R. o. Ad. biföll äfven denna anhållan, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Bänkman, att sammanträda till valaf2:ne Electorer after H. Ex. Hr Gr. De Geer och Frih. Hermelin. Jemte tillkännagifvande, att Gr. Hamilton, Jakob Essen, inlemnat sin polett, och Gr. Lewenhaupt, Axel, såsom ledamot i Const.Utsk. samt Hr Geijerstam, Carl, såsom ledamot i StatsUtsk. erhållit ledighet, den förre på 3 veckors tid, räknad från d. 18 dennes och den sednare på 14 dagars tid, räknad från innevar. dag, anmodade Ilr Gr. o. Landtm. Hrr Electorer, att sammanträda lill val af en ledamot i Const.Utsk. efter Gr. Hamilton, samt en ledamot i Const.- och en ledamot i StatsUtsk. rinder förenämnde permitterade ledamöters frånvaro.
Man har sagdt, att när räntepersedlarnes värde bestämmes i silfver, så bör ingen farhåga uppstå, att förminskning i lönerne till följd af myntförsämring skall kunna inträffa, alldenstund silfrets värde vore fast och lönernas belopp följaktligen måste rätta sig derefter. Det torde likväl tillåtas mig, få fästa Eder uppmärksamhet derpå, Mine Hrr, att före den sista realisationen, fanns i mångens hand s. k. silfversedlar, innehållande betyg af banken derom, alt innehafvaren hade i banken insatt silfver till ett visst belopp. Nu skulle man väl äga anledn. tro, att innehafvaren af en sådan sedel, äfven skulle hekömmit silfver emot sedlarnes återställande. Men nej; han fick det icke, utan vid uppkomna tvister härom förklarade domstolarne att bankens sedlar utgjorde utan undantag ett lagligt liqvidationsmedel, och dermed fick innehafvaren sig åtnöja. Huru stort förtroende man följaktligen hyser till beståndet af en realisation inom Sverige fick man erfara år 1843, då silfver till betydligt belopp var och ytterligare blef ur banken uttaget. Det inträffade nemi., att köpmän, hvilka hade penningar innestående i banken trodde sig derigenom icke hafva säkerhet, om silfvers utbekommande vid anfordran, utan de uttogo det först mot sedlar, inpackade det derefter i lårar, och insatte det i bankens depositions-hvalf, hvarest arbetadt silfver och andra dyrbarheter pläga förvaras af dem, som för någon längre tid lemna hufvudstaden. Öfver det sålunda hos banken verkställda inläggandet af silfret, erhålles ett prot.-utdr. lydande vitsordande att en kista, af beskrifvet utseende, blifvit lemnad i bankens vård, för att mot viss afgift och prot.-utdr:ts återställande utbekommas. Den 1 Augusti. 9 Hade man haft förtroende till bankens sedlar, hade naturligtvis denna omgång icke blifvit vidtagen. Man har äfvenledes sagdt, att om de till militiae-staten anslagna hemmansräntor förvandlades i penningar, skulle det beroende hvaruti kronan komme till R.
Collegierna, som å Lands-Cancelliet i orten, måtte framgent endast inför Konungens Befallningshafvande få förrättas, då Regem en ts-Chefen, i sådant fall, bltfve i tillfälle att med omgående post meddela Kongl. Collegium sitt yttrande öfver antagligheten af det vid auctionen gjorda högsta anbud; hvarjemte af Herr af Sillén er-' inradt blifvit, att vid Regementen^ som inom flere Län äro förlagde, mer än én Comité blefve af nöden samt att Regements-Skrifvaren, såsom följd deraf, skulle i och för den honom ålagda befattning vid Comiténs sammankomster, nödsakas att understundom på en gång infinna sig Vid serskilde Lands-Contoir. De förenade Utskotten hafva tagit dessa erinringar i öfvervägande; men d£ Herr aj Sillén sjelf föreslagit, att Arrende-Auctionen hädanefter endast må förrättas i den Province, inom hvilken det till utarrenderande bestämda Boställe ar beläget, vid hvilket förhållande Kongl. Krigseller Kammar-Collegii befattning skulle komma att inskränkas till Arrende-Contractets utfärdan - Statssamt Oec.-Utsk. Uti.
Jag har redan hört så mångå indragningar föreslås af Embeten , deni jag för min del anser vara både nödvändiga och föga kostsamma^ och man ihågkommer dervid icke, att vår Civil-lista icke kostar mera* än två Regementen Cavallen. Hvad Götha HofRätt vidkommer, så har den alltid fullgjort dess skyldighet; men der äro så många mål att afgöra, att betjeningens antal snarare bordé ökas än minskas. ®én '1 September 'f. ml 51 Herr Munch af Fosénfijöld: Dea sist talande 'Ledamoten har icke anfört någor, sorn vederlagt hvad jag här föreslagit. Icke eller hat jag sagt, att någon indragning inom Götha HofRätt för närvarande borde äga tum, och sådant just af den Orsak, som den värde Ledamoten åberopat, att nemligen rättegångamé derstädes ännu äro så talrika. Men detta hindrar icke, att de framdeles kunna minskas. Herr Rihbings anmärkning är äfven af den beskaffenhet, att densamma ej kan vederlägga mitt yrkande; ty hän lärer svårligen kunna neka; att flere Tjenstemän uti Idof-Rätten filikommit och blifvit å stat uppförde, i följd af Divisiotjernes ökade antal. Örn du Division erbe, t följd af göromälehs aftagande mängd , kunde minskas till ex. till hälften, mäste Ledambternes antal äfven kunna nedsättas åtminstone till 'eo tredjedel. Herr Grejven och 'Landt-Marfkälken frågade phi Ridderskapet och Adeln instämde i Herr Munck af Rosenskjölds förslag, att Riksens Stände? börde hös Kongl. Maj;t i underdånighet anhålla ätt om, före nästa Riksdag, minskning äf de på Götha Idof Rätts handläggning beroende mål tilläfventyrs skulle komma att äga rum, Kongl. Maj:t då täcktes i Nådec vidtaga den indragning af en eller flere HofRättsDivisioner, som med billighet kunde anises af en slik målens minskning blifva en följd, och hvarigenom besparing för Staten kunde Vinnas. Ropades jå. 52 Den I September f, m.
Afstyrker Utskottet Konungens Proposition, då må Riksens Ständer genast kunna antingen denna Proposition afslå eller ock afgöra, at de wilja öfwer densamma å nästföljande Riksdag besluta; Gällande i detta fall tre Stånds mening, och, om twå Stånd stanna emot twå, deras som Beslutet upskjutit. Men icke må under någon förewändning Riksens Ständer förr än å nästa Riksdag Propositionen til bifall uptaga. 1809: Ingen Prins af det Konungsliga Huset, det ware sig Kron-Prins, Arf-Furste eller Furste, må gifta sig utan Konungens wetskap och samtycke. Författningssamling 1800 Låssa kyrkas arkiv Svensk författningssamling för 1803 Låssa kyrkas arkiv Kungörelse angående anstalter till finsmidets uppmuntran; Stockholm den 15 januari 1803. Saknad av avsättning har varit det största hindret för upphjälpandet av finsmidet, som är en nyttig hantering för landet. Personer som ordnat utskeppning av förädlade järnprodukter får ekonomisk vinning därav. Stockholm den 15 januari 1803 J LILJENCRANTS Stadga och reglemente för en diskontoinrättning med banko specie i staden Malmö, på 15 års tid, med fond av enskilda delägare; Stockholm den 15 februari 1803. Handelssocieteten i Malmö ansöker på grund av sitt avlägsna läge men folkrikhet och betydliga spannmålshandel och fabriker att få inrätta en Diskontoinrättning med Banco Specie. Fonden kommer att bestå av 100.000 riksdaler bancomynt i verksilver, utländskt silvermynt och svenska silvermyntsorter. Aktierna ställs ut på 50 riksdaler. Förvaltningen av kontoret ställs under tre i Malmö stad boende redliga män, vilka aktieägarna med slutna sedlar valt. De kommer att njuta arvode. De äger rätt att uppta lån för banken med lindrig ränta. De får också låna ut pengar under sex månader. Är lånet inte betalt då, skall lånaren lagföras. Huvudboken skall föras efter bancostil och revisionen ske 1 februari varje år. Bolagsstämma hålls i Malmö den 14 februari. Aktieutdelningen verkställs genast efter slutad bolagsstämma. Stockholm slott den 15 februari 1803.
M. äskade högre anslaget för flottans exercis; den andra, angrde den af Utsk. i 5:te punkten föreslagna und. skrifvelsen till K. M., nied anhållan , det K. M., på grund af statens knappa tillgångar att utgöra ett sjöförsvar, grundadt såväl på linieskeppsflotta soui på mindre fartyg och skärgårdsflotta, täcktes fästa sin nåd. uppmärksamhet mera uteslutande vid det sednare vapnet. Hvad angår det begärda anslaget till flottans exercis, anser jag det verkligen vara så oundvikligen nödvändigt, att jag måste på det allrahögsta tillstyrka detsamma. Yi kunna här hafva debatter om den inre friheten, vi kunna här söka verka för eller emot samhällets framskridande till utveckling och upplysning; men då fråga uppstår att bereda landets försvar emot utländskt förtryck, är jag säker, att blott en opinion linnes derom, att man bör uppoffra hvad som oundvikligen fordras för landets säkerhet. Jag anhåller att offentligen få förklara en sanning, hvaruti ingen skulle högre än jag önska, att jag hade orätt; men jag måste uttala den, emedan den är grundad uti min fasta öfvertygelse, den sanning nemi., att om ej vårt (andtförsvar eller vår arme skulle vara i bättre tillstånd än vårt sjöförsvar, stöde det i sanning illa till med utsigterna för vår sjelfständighet. Detta är min öfycrtygelse, och jag skall redogöra för de anledningar, hvarpå jag grundar detta mitt yttrande. Yi hafva visserligen några fartyg, men vi hafva en inskränkt personal, utan nästan all öfning utj sitt yrke; ty jag kan icke räkna den öfningsexpedition af en brigg eller corvett, som årligen utgår under 3:ne månader för exercis med cadetter och unga officerare samt underofficerare. Jag kan ej heller beräkna, om, såsom ett undantag, någon gång ett annat mindre fartyg på samma tid utgått. Vi hafva här hört sägas, att vi hafva en stor flotta eller linieskepp, och att vi måste äga sådana. Jag vill framdeles under denna discussion undersöka, om så är, och nu blott antaga det; men sedan H. K. H.
Af den 3 5 sistledne Martil, i anledning af äskadt understöd för SöderTelje Canal och Slussverks fullbordande; deruti Utskottet hemställt, art Bolaget må af Banquen erhålla ett Lån-biträde af 50,000 R;dr emot 3 pioCents årlig ränta , samt Bolagets afgitvande förbindelse, att Lånet till Cap tal och ränta innom 1823 års slut till fullo återbetala, sålunda, att vid utgången af åren igal, 1822 och 14* Ben i April, 1823 en tredjedel af Capitalet hvarje år till Banquen intlyter. 5*0 Af den 26 sistledne Martil, i anledning af väckt Motion, om Specificerade Förteckningars insändande, öfver Assignationer som på Banquen utfärdas j hvarå Utskottet i så måtto tillstyrkt bifall, som alla Private Assignanter borde förpligta*?, vid äfventyr det deras Assignationer ej till inlösen emotlagas, de i Stockholm boende sist dagen efter hvarje Assignations utgifvande och de i LandsOrt r*a med först afgående Post till Banquens Commissarier insända fullständige Advis-Listor, som upptaga Assignationerne till datum , nummer och Summa, Af Utskottets Ledamöter hafva likväl Herr Friherre Wirsén, Herr StatsSecreteraren Lannerstjerna, Herr Majoren Reuterskjöld , Herr Biskoppen Doctor Almqvist, Herr Professoren Agardh och Herr Grosshandlaren Settervall varit af den mening, att vid nu gällande Stadganden om Assignering på Banquen borde förblifva. Ifrån Lagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomiteUtskotten:
Af Herr O. Lundgren: ”Emot de sammansatta Utskottens Betän kande, rörande bränvinsbränningen och försäljningen deraf, får jag anmäla mina reservationer uti följande puncter: l:o hvad benämningen angår, kan jag icke annat än ogilla den förändrade redaclionen, eller tillägget: salubränningen, enär det i Grundlagens 60 § heter husbehof sbränningen, och det svårligen lärer kunna förbjudas, eller förhindras dem, som till husbehofsbränning äro berättigade, alt, på lofligt sätt afyttra hvad de kunna ega, utöfver sitt eget behof, och då den mindre bemedlade jordbrukaren ofta har större behof att sälja varan, än den större producenten; 2:o enligt 1 § uti 1841 års bränvinsförfattning, är bränningstiden inskränkt till 6 månader, hvaremot, i öfverensstämmelse med nu afgifna Betänkande, tiden blifvit utsträckt för hela året, i afseende på de tillverkare, som vilja begagna under eller till och med 20 kannors panna emot lika skatt, som förut erlagts för 6 månaders bränningstid. Häremot mäste jag mig reservera derföre: att jag anser detta stadgande icke blott ändamålslöst, utan äfven olämpligt; emedan derigenom den, som icke vill bränna mer, än under 3:ne månader, nödgades betala Ben -, Lag-, samt Allm. Best.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 1.
Att åter Fullmäglige i Banken och RiksgäldsContoiret, samt Ledamöterne af RiddarhusDirectionen directe af bela Ståndet, äfven utan tillhjelp af Electorer, kunna väljas, låter utan svårighet förklara sig, emedan dessa val ej verkställas förrän mot Riksdagens slut, under hvars lopp hvar och en väljande ägt tillräckligt rådrum att stadga sin öfvertygelse om de personer, hvilka i omförmälte afseende böra åtnjuta Ståndets förtroende. Skulle mitt förslag godkännas, komme en §. i öfverensstämmelse dermed att författas; hvaruti de särskilta stadganden borde intagas, som deraf möjligen blefvo en följd. Detta hvad angår 21 § i Förslaget. Förekommer derefter den anmärkning jag har att göra vid dess 45 §• Man lärer derom vara temmeligen ense, att det varit väl, om anledning saknats lill den discussion, som inom Riddarhuset uppstått angående sättet, huruledes nu gällande Riddarhusordning tillkommit. Öfvertygelsen, att olika begrepp hos Statsmagterne om deras rättigheter, icke den enas försök att inskränka den andras, legat till grund för det steg Regeringen tagit och det klander detsamma mött bland mångå af Ridao H. 3 34 Den 9 April f. ra. derskapets och Adelns Ledamöter, har hos mig väckt en liflig önskan, att en sådan strid för framtiden mätte förekommas. Jag har trott detta lyckliga ändamål bäst vinnas, om ett bestäjmdt stadgande i RiddarliusOrdningen skulle införas, huru ändring i densamma må tillvägabringas, och huru en sådan fråga till hela dess vidd bör behandlas. När tydelig och omständelig föreskrift finnes, behöfver man ej falla i en mängd af förutsättningar och slutsattser, ofta ledande till onyttiga debatter och obehagliga resultater eller åtminstone obehagliga intryck. Jag föreslog derföre Utskottet, att förhållandet i 45 § af den nya RiddarhusOrdningen skulle närmare utvecklas genom följande förändrade redaction: » ”Skulle Kongl. Majrt vägra Dess Nådi”ga stadfästelse, lände den förre Riddarhusordningen framgent till efterrättelse.
Och för första gången såg jag hur många gråa strån, som sprängt sig in i denna täta, strida hårväxt. Stackare! Och smekande gled handen öfver denna fina nacke, med tjockt, tätt hår ända ned på halsen. Stackars mitt stora barn, som i sitt oförstånd går och drar öfver sig så många sorger. Stackars mitt kära barn, som aldrig skall sluta med att springa och ställa till förtret för sig! Hur det sved i erkemammas hjerta, medan hennes stora hand gled så ömt öfver denna grånande ragg! Skall du aldrig få ro – stackars mitt barn! Ro och lycka; stillhet i ditt sinne. En stilla djup sorg. Icke öfver mig men öfver honom. Icke blott öfver att han är olycklig, utan ännu mer öfver att detta opålitliga skiftande sinne, med sina spelande reflexer af stämningar och infall måste verka splittrande och förstörande på hans lifsgerning, göra honom mindre stor och mindre harmonisk än han borde ha varit. En stilla, djup sorg utan bitterhet. Jag kan icke vara något för honom. Icke för det jag är för liten. Jag känner mig mera helgjuten och stark, men vi äro för olika. Det fasta, stadiga, trofasta, som fins hos mig, fins icke hos honom. En stilla, djup sorg, som skall uppfostra mig och samla alla mina möjligheter kring en enda kärna: kärleken till honom och hans lifsgerning, – det bästa af honom, det som står qvar när allt det tillfälliga och ytliga fråndrages. En stilla, djup sorg, som skall lära mig vara god emot menniskorna, men som skall komma mitt sinne att sluta sig likt en musslas skal, sluta sig kring den perla, som växer derinom: – det som ger smärtan, men också det som ger värdet. När musslan är död, då skall perlan glänsa fram i dagsljuset. En stilla, djup sorg, som skall göra mig till aristokrat. Det råa, plumpa väcker din afsmak. Min iakttagelse skall bli finare, skarpare, min stil mera smidig. Du skall förstå mig. I mitt arbete vill jag tala till dig. Haf tack för sorgen, älskade! Det är den som skall inviga mig till mitt konstnärskall. Men du, men du! Hvad skall gifva dig kraft att arbeta? Hvad skall gifva dig glädje af att lefva?