Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan Utskottet nu fulländat framställningen och undersökningen af de hufvudsakliga§te skäl, som blifvit anförde mot motionen, äfvensom af hvad till stöd för densamma blifvit yttrat, fortgår Utskottet till afgifvaode af sitt utlåtande i hufvudsaken eller huruvida Friherre Akerhjelms motion bör bifallas eller ej. Hvarje StatsFÖrfattning hämtar sitt starkaste stöd från det samband, som vid den fäster nationens Interessen och deltagande Ju närmare det offentliga är införlifvadt med det enskildta. ju lifiigare folket omfattar dess allmänna förhållanders lefvande fortfarande handling och verksamhet, desto starkare är Statsbyggnaden; den hvilar på en grundval, sammanfogad af hvarje enskild skraft och Interesse inom Samhället. Deremot ju mindre deltagande de enskildta äga för det allmänna, ju mindre interesse detta äger för det förra, desto svaw gare är Staten: den stödjes då endast af toma, kraftlösa former. Det är också detta det allmänna interessets införlifvande i det enskildta, som skapat Fosterlandskärleken, samt alla de medborgerliga dygderne, och hvars närvaro, Den u Martiin 69 r trottsande alla faror, bibehållit, hvars frånvaro tillintetgjort Stater. Men olika tidehvarfs och folks bildning, politiska och economiska förhållanden m. m. hafva fordrat olika viigar till ernående af detta införlifvande — gifvit olika uttryck åt dess yttringar. Der en mindre vidd och folkmängd, eller en mindre grad af odling, och således af politiska behof tillåtit ett Folk 1 massa deltaga i sina lagstiftande rådplägningar, der uttrycker hvarje allmän handling ett resultat, af alla enskildtas, der sker beröringen af det offenteliga och det enskildta omedelbart. Men i ett land, der en fortgående odling utvecklat det representativa Systemet, detta i politiskt hänseende* kanske närvarande tidens högsta företräde för den förflutna, der fordras andra samband emellan det offentliga och det enskildta lifvet; och dessa igenfinnas i representationens föreställande af alla slag utaf enskildta interessen och i den lifligaste återverkan af Lagstiftxiingen på Folket, samt af detta tillbaka pä denna. Det förra ligger nu utom Utskottets bedömande:
Af hwad jag säledes andragit, tror jäg mig hafwa wisat, at det hwarkcn är lämpcligt eller för det allmänna nyttigt, at förbjuda införsel af Spanncmäl. Jag anser et sädan t förbud äfwcn wara i politiskt afseende skadeligt. Nägot hwar af Rikets Jnnewänare hafwa gladt stg ät hoppet om Fred, och med det samma hoppet om bättre tider, som efter Allmänhetens begrepp will säga, bättre priser pä liswets oumgängcligaste behofwer. — Skifte nu efter en rika, re ärswäxt och efter freden detta hopp ej i nägor mätto realiseras, upstär otwifwclckgligt hos den sämre hopen ett icke sä alldeles likgiltigt missnöje. Detta missnöje riktas mot Regcntcn — mot de Styrande och Rädande — emot de Förmögnare i Staken, hwilka alltid tillägges skulden för de olägenheter som inträffa, chwad de äro skyldige eller ej. — Sädank bör undwikas, och det torde i synnerhet wara angeläget «id denna tidepunkt. Begärdes pä Bordet. Herr 10Z4 Den Zo Septeinber. Herr Grefwe» och L a n d t - M a r skalken hemställ de, om dä betta rörde Herr Leclerstestts Menwrial, hwilket i förra siionum blifwit till Allmänna Bcswärsoch Economic-Utstottct rensittcradt, det icke nu kunde lill samma Ulfkott fä hänwisas. Grefwe körner, Söran: Dck är c) min tanka alt bestrida kden,isson af detta Dictamen, helst bet samma kan gifwa Utskottet hwarjchanda uplysningar och anledningar, alt öswcr hufwudfrägan stadga sin mening. Men för att öka dessa anledningar, utbeder jag mig fä nämna, att ehuru min inkomst till större delen beror af Spanncmäls - priserne, har likwäl min tanka aldrig warit, at totalt Spännen älL-söi bud skulle äga rum.
Tio (10) skillingar milen för dubbel Postföring eller Postens skjutsande fram och åter 2:ne gånger i samma vecka, äfvensom för all Extra Postföring; samt 3:0 till Sexton (16) skillingar eller full gästgifveri-skjuts-lega för det öfverskjutande Miltal, sorn Postföringen för helt mantal i samma vecka kan öfverstiga Åtta (8) mil, och hevilla.- och Opc. litsk Bet, Kjö 23» if deli sa i proportion för större eller mindre Postgårdar. Upplysningsvis få Utskotten vid handen gifva, att med all möjlig noggrannhet uppgjorda calculer utvisa, det Postföringskostnaden, som, enligt nu gällande betalningsgrundelefter 1822 års bokslut, uppgått till 42,305 Rdr I 5 sk. 9 rst., skulle, genom här ofvan föreslagna förhöjningar till 8, 10 och 16 sk i 11ingar per mil, förökas med en årlig utgiftssumma af 11,338 Rdr 25 sk. 6 rst.} men att deremot förslaget om all Postföring i Rikc-t genom Gästgifverlskjuts eller för dylik lega skulle, äfven efter afdrag af Kronans inkomst i rotefrihets-afgifter från de förra Postheinmanen, medföra en ökad kostnad af ej mindre ari 40,721 Rdr 13 sk. 7 rst., hvarvid dessutom hvarken blifvit beräknade de visserligen icke obetydliga väntningspenningal, sorn ofelbart skulle komma att erläggas, eller Utgifterne för det tillökta antalet Postiljoner, hvilkas användande, af ofvan Uppgifna anledningar, Synes blifva en följd af sistnämnde Postföringssätt. 3- Vidkommande slutligen de i flera hänseenden yrkade partiela regleringar i Postväsendet, så hafva Utskotten först funnit följande omständigheter böra blifva föremål för underdåniga framställningar till Kongl. Majit, nemligen : Bi/i. till Ii. St. Bet. Nio 22. D) Frågan om inrättandet af ett nytt Post-Contoir, antingen vid Åby Posthemman eller ä Herrevads Kloster.
Vid besinnande deraf, att Carlsborgs fästning innevar. år blifver omsluten, och således efter hand bör förses med bestyckning, för att kunna lemna försvar i samma mån som fästningsverken blifva fulländade, måsteman, med fästadt afseende äfven å den betydligare tid, som åtgår lör anskaffande af så groft virke, som för fästningsartilleri erfordras, samt den längre tid, som sådant virke bör vara upplagdt till torkning, förrän det kan förarbetas, medgifva, att medel dertill i tid böra anvisas. De till virke för Carls - Den 38 Augusti. Carlsborgs lavetage begärda 23,000 r:dr torde således, just för att befordra hushållning och ändamålsenligt användande, i tid böra anslås, och således icke kunna räknas bland de mindre nödiga. ^i3:o Till uthusbyggnader för 2:dra Gardets casern fordras oundgängligen det derför begärda anslag, på det att kök för manskapets mathållning, vedbod och tvättstuga m. m. må kunna uppföras. Då, enligt hvad jag afven förut i detta afseende haft äran yttra, förslaget är uppgjordt med möjligaste inskränkning i kostnaden, och reg:tet förbundit sig att ombesörja arbetet emot redovisning och under ansvarsskyldighet, att byggnadskostnaderna, om de icke kunna inskränkas under, åtminstone icke skola öfverstiga berörde summa, samt att sålunda något ytterligare anslag för casernbyggnaden icke må ifrågakomma, torde svårigheter vid anslagets beviljande så mycket mindre böra göras, som casernens underhåll icke kommer att betunga staten, emedan derför årligen erforderliga penningebelopp genom regttels försorg af inqvarteringsmedlen afsätlas. Om det begärda anslaget icke erhålles, motsvarar casernen ej sitt ändamål, emedan hela reg:tet icke kan i densamma inflytta. På sådant sätt skulle synnerligen misshushållning uppstå, emedan man ej linnde draga full nytta af de kostnader, som redan blifvit för anläggningen nedlagda. i4:o
Stånd särskildt förklarar utgöra dess gemensamma tankar, och att endast de kunna föranleda till Nämnd ? Utskottet besvarade äfven denna fråga med Ja; aldenstund det stöde den Riksdagsman öppet, hvars anmärkningar ej af Ståndet blifvit antagna, att enskildt öfverlemna dem till Constitutions Utskottets bedömmande. Med afseende på dessa föregående öfverläggningar, beslöt Constitutions Utskottet att, jemte utveckling af grunderna för Nämndens sammansättning och åtgärd, till Riksens Ständer afgifva följande förslag till stadgande om Grundlagsfrågors behandlingssätt : »Frågor om förändringar af stadganden i Grundlagarna varde, på följande sätt, behandlade. Tillstyrker Constitutions-Utskottet hvad en Riksdagsman hos detsamma i sådant afseende föreslagit: eller utlåter sig Utskottet, med tilleller af styrkande å en af Konungen, i lika ändamål, gjord proposition, varde Utskottets yttrande, vid samma Riksdag, öfverlemnadt till Riksens Ständer, hvilka, vid densamma, må derom kunna öfverlägga, men icke vid densamma besluta. Göras i Riks Ståndens Plena icke några anmärkningar emot Constitutions-Utskottets yttrande, hvile detr samma, såsom ett Riksens Ständers utlåtande, hvaröfver först vid nästa Riksdag, och då, endast med Ja eller Nej, skall kunna beslutas, och gälle då föreskriften i 75 § Riksdags Ordningen; Göras åter i Riks Ståndens Plena, emot Utskottets yttrande, anmärkningar, blifve de, hvilka hvarje Riks Stånd särskildt förklarar utgöra dess gemensamma tankar, till Constitutions-Utskottet hänvisade. Utskottet åligge då, att samtelige Riks Ståndens tankar, till ett helt utlåtande i möjligaste måtto sammanjemnka, och, om oförenliga skiljagtigheter finnas, dem derjemte till samtelige Riks Ståndens behandlande anmäla. Förena sig derefter samtelige Riks Ståndens om ett enahanda utlåtande hvile det till sluteligt antagande eller förkastande, på tid och sätt, som ofvan föreskrifna äro.
Och hvilken uppmuntran skulle det väl vara, att använda flit och möda för att förkofra sig och samla förmögenhet, om, i ett försvarslöst tillstånd, man skulle skåda den rysliga utsigt, att hvarje dag af en hotande Fiende kunna hemsökas och plundras? Och om detta icke vore att befara från det mägtigaste Grannriket, så, ehuru det uppgifves att Dannemark ej kan anfalla Oss, frågar jag hvem som vill och kan garantera, att denna Granne, som genom vår sjelfvilliga afväpning skulle erhålla en säker öfvervigt i Stridskrafter, nu mindre än förut skulle underlåta att begagna ett önskadt tillfälle för dess inkränkningslystnad? Om ett sådant förhållande kunde äga rum, hvilket aldrig skall inträffa, och Nationen betvifla möjligheten af ett Sjelfförsvar, vore det enligt min tanka bättre, att helt och hållet afväpna sig och med undergifvenhet afbida Ödets beslut, an att äga Armeer och Flottor försatte i den belägenhet, att deras tillvaro endast skulle tjena till att gäckas af en förmäten Fiendes öfvermod. Den Den i g Januarii. 31 D01I framställning, att Sverige sedan Finland upphört att vara dess Förmur, utgör en lång Landssträcka, sorn öfverallt kan anfallas, och att Hulvud-Stadefis försvar är blottad t sedan Rysslands Örnar innehafva Åland, samt att å andra sidan Sveriges kringflutna och från den öfriga Verlden afskilda läge, jemte dess fattigdom och hårda Luftstreck, skall trygga det från anfall, tyckes utmärka en stridig mening, för synbar att behöfva vederläggas; men detta medgifvande, alt vårt läge redan gifver oss trygghet för Öfvermagten, skall Öfvertyga och försäkra oss, att våra bemödanden icke skola blifva frugllösa, samt lifva det Naliönalmod som för Frihetens försvar alldrig skall slockna i Svenska bröst, förrän sista blodsdroppan blifvit utgjuten. — Herr 0101?. Fieandl begärde, att dess Anförande måtte till StatsUtskottet, dit Friherre Anckarsvards Memorial redan blifvit förvisadt, remitteras.
Genom det framlagda förslaget hade Kommitterade sökt att, såvidt ogynnsamma lokala förhållanden sådant medgifvit, tillvägabringa de förenklingar, som synts Kommitterade vara Banko-Utskottets Betänkande, J\s 61. 17 Vära ländande lill allmänhetens Ökade beqvämlighet och skyndsammare betjenande, förenliga med bankens säkerhet och nödiga kontrollers iakttagande samt till utförandet verkställbara. Emellertid medgifva Kommitterade, att, vid öfvergången till den nya föreslagna ordningen, ändring i en eller annan omständighet kunde finnas erforderlig, enär det icke vore möjligt att med den noggrannhet och det förutseende uppgöra ett förslag af ifrågavarande beskaffenhet, att icke, vid detsammas sättande i verket, enklare och genare methoder i ett och annat fall skola under sjelfva handläggningen låta sig utfinna. På grund af de utaf Under-styrelsen anförda erinringar mot Kommitterades förslag till förändrad ordning för kassaoch depositions-rörelsen, hafva Fullmäktige, likasom Under-stvrelsen, afstyrkt bifall till omförmälda förslag. Efter tagen kännedom af så väl Under-styrelsens anmärkningar och Kommitterades dervid afgifna påminnelser, som de af Kommitterade upprättade förslag till tjenstgörings-ordningar för kassaoch depositions-afdelningarne, får Utskottet i ämnet anföra följande: De nuvarande Banko-husen lemna icke, efter hvad Utskottet kunnat inhemta, tillfälle till någon ändamålsenligare lokal för kassaoch depositions-afdelningarnes sammanförande i ett gemensamt rum, än den af Kommitterade föreslagna, tvä trappor upp i nya Banko-huset belägna. Denna lokal synes emellertid icke i något hufvudsakligt hänseende blifva för den trafikerande obeqväm; hvaremot afdelningarnes förläggande uti ett rum obestridligen måste medföra lättnad och tidsbesparing vid transaktionerna med Banken.
Utskottet föreslår, att en dubbelt så stor summa, som den, hvilken af en enskild förening sammanskjutes, bör af Staten lemnäs såsom bidrag till dylika högre folkskolor. Hvad Slaten för detta ändamål bekostar, återgäldar framtiden i både andelig och lekamlig kultur till ett värde, öfvermen icke understigande värdet utaf afkastningen af hvilket annat stats—förlag som helst. Yrkandet att iärarne vid dessa skolor böra ega akademisk bildning, synes Utskottet icke vara öfverdrifvet. Ty om i allmänhet af hvarje duglig skollärare måste fordras en klar genomskådning af undervisnings-äjnnet för att kunna gifva åt dess meddelande en verkligt bildande kraft, så torde denna egenskap vara så mycket nödvändigare hos läraren vid den högre folkskolan i anseende till den omständighet, att flertalet af denna skolas lärjungar bör förblifva kroppsarbetare. Detta förhållande krälver nemligen att den till arbetsduglighet uppvuxne lärjungen icke alltför lång tid af året vistas vid skolan för att icke försämras för sitt framtida lefnadsyrke genom studerkammarlifvets kroppsliga stillhet och veklighet. Här gäller således för läraren att utur hvarje läroämne kort och klart sammanfatta dess innehåll och detta så, att det meddelade gifver lärjungen både lust och förmåga att under skolans mellantider, äfvensom efter dess slut, på egen hand småningom fullständiga den erhållna kunskapen. Att uttryckligen stadga befordringsrätt för dessa lärare inom allmänna läroverken eller kyrkan, torde deremot icke vara lämpligt, utan bör en sådan befordran grunda sig på deras för dylik tjenst i öfrigt förvärfvade kompetens. En invändning, som sannolikt kommer att göras mot dessa af Utskottet nu förordade högre folkskolor, nemligen att behofvet deraf redan är uppfyldt genom lärdoms-skolornas real-linier, vill Utskottet på förhand upptaga till vederläggning. Samm,ansalia Stats-, Bevilln.- so,ml Allm. Besv.- och Ehon.-Utsk. Bet.
Utskottets hemställan lades lill handling arne; Memorial N:o 179, i anledning af återremiss å Utlåtandet N:o 29, angående begärd', anslag för reparation af S:t Maria kyrka i Sigtuna; och Utlåtande N:o 181, i anledning af väckt motion, angående förändrade föreskrifter i fråga om Kronogodsens framlida förvaltning och borlarrenderande; bi föllos; samt Memorial N:o 182, med voterings-proposition, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i fråga om förändrade grunder för mjöloch sågqvarnars beskattning; Förslaget till voterings-proposition godkändes; och lades till handlingarne Utskottets, nederst å pag. 6, afgifna yttrande. S. I). Vid nu ånyo skedd föredragning af Sammansatta Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 16, i anledning af 724 Prot.-Utdrag den 18 September 1860. S. D. Föredrogs ånyo Sammansatta Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, N:o -16, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, i afseende å Betänkandet, N:o 15, angående Tobaks-skatt. Inbjudningen afslogs, och voterings-proposilionen godkändes. S. D. Föredrogs ineddeladt Utdrag af Höglolliga Ridderskapets och Adelns Protokoll den 12 dennes, af hvilket inhemtades, att nämnda Riks-Stånd, vid behandling af Stals-VIskottets Utlåtande N:o 165, angående inrikes skeende upplåning emot Svenska fonderade Stats-obligationer, dels, ibland annat, beslutat, att Rikets Ständer skulle i underdånighet hos Kongl. Maj:t anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes lemna Sin garanti och fastställelse åt ifrågavarande upplåning, dels inbjudit de öfriga RiksStånden att i detta beslut med Ridderskapet och Adeln sig förena.
Sedan nu delta blifvit förebygdt, derigenom att R. o. Ad. specificerat de mål, hvilka sockenstämman skall äga att afgöra, så och isynnerhet som det yttrades under förra öfverläggningen i ämnet, att R. St. väl ägde rättighet att i och för vissa ändamål gifva communerna rätt att beskatta sig sjelfva, men icke ägde rättighet att gifva dem en generel beskattningsrätt, tror jag det icke vara stridande emot det förra beslutet, om communerne berättigas att i och för dessa ändamål beskatta sig sjelfva. Hela specificationen vore i annat fall ett oting, ty om man gifver communerna rättighet att behandla mål och derom fatta beslut, men icke gifver dem medel att bringa besluten till verkställighet, så vore det bättre att icke gifva dem någon makt att besluta, ty denna makt är då tillintetgjord. Jag hemställer, om icke Hr Frih. o. Landtm, täcktes finna den skilnad jag velat framställa. Hr Ribbing, Arvid: Det var egentligen för att underställa Hr Frih. o. Landtm, samt R. o. Ad. den tanke, som nu af Gr. af Ugglas blifvit framställd, som jag begärde ordet, och jag har nu ingenting att tillägga. Hr von Hartmansdorff: Sedan Hr Frih. o. Landtm, uppläst ordalagen i det beslut, som förra dagen fattades i detta ämne, tror jag, lika med Hr Landtm., att Ståndet nu tyvärr icke kan antaga Gr. af Ugglas’ förslag. Men jag hoppas att de öfriga Stånden icke lemnat en sådan lucka i Den 10 Mars f. di. a6i deras beslut, som R. o. Ad. gjort genom den ena röst, som bestämde vår votering i sista plenum. När jemkningsförslaget inkommer från Utsk:n, eller möjligen inbjudning göres i detta fall ifrån de öfriga Stånden, får R. o. Ad. tillfälle att rätta hvad som nu är feladt. Frih. Cederström: Det skulle såsom experiment vara lämpligt måhända, att nu i dag för 3:dje gången votera om samma sak.
När jag nu såg, att du erhöll boken, var jag nöjd; i annat fall hade jag påmint derom. Naturligtvis måste boken innehålla svar på ditt bref, så framt hon velat svara.» «F—n heller! Jag har genomgått hvart enda blad; icke en papperslapp, icke ett understruket ord skulle undgått min uppmärksamhet.» «Du är ett bra dåligt ämne till polisminister, som ej fått det infallet att se efter hvad som förvaras under dessa sigill,» skämtade den andra, öppnade förseglingen med ett knifblad, och räckte Feodor det bref vi redan läst. Djupt träffad af flickans ömma och naiva förebråelser, som alla voro förtjenta, förstod han att uppskatta det ädla tänkesätt, som röjde sig i hvarje ord. Slutet gjorde honom förtjust, och han dolde ej sin glädje; han omfamnade sin ovärderliga vän, men visade honom likväl icke brefvet — skälet kan man lätt inse. — Men han tog honom till vittne af sin högtidligt fattade föresats att göra sig värd hennes kärlek. Sjukdomen hade brutit sig; fru Nordenskans förbättrades ögonskenligt, men sjelf försäkrade hon ännu, sedan hvarje spår deraf försvunnit, att hon plågades af den minsta ansträngning. Hon grufvade sig öfver de minsta bestyr, som hörde till hennes husmoderliga kall — vi känna ju hennes förkärlek i detta fall. — Nu hade den omvårdnad alla, och i synnerhet Leonna, skänkt henne, drifvit makligheten till en ännu högre grad. Det ålåg således den knappt sextonåriga dottern, att intaga hennes plats i hushållningen. Lust och omtanka göra äfven svåra ting lätta, och Leonna insåg sjelf att hon behöfde en verksam förströelse. Den lilla tid hon varit borta hemifrån, hade äfven i detta afseende varit henne nyttig; ty hon kunde nu anställa jemförelser. Hon sökte derföre förena mormodrens driftiga omtanka med den ordningsanda och behagliga «komfort,» som gjorde lifvet på Rönnbacka så trefligt. Småningom lyckades hon i sina bemödanden, visserligen icke utan ansträngning och några misslyckade försök; men hon visste att göra sig älskad och aktad af tjenstefolket — med få undantag hade en ny upplaga efterträdt den gamla — och det hörsammade henne gerna.
För de öfriga Theatrarna i Riket fortfare Konungen att, hädanefter som hittills, utse en eller twänne Witlre Män, till hwilkas granskning Dramatiska Stycken, som der spelas, förut insändas stola, och hwilka böra tillse, att deha Arbeten ingen ting innehälla som antingen osedligt wore, eller hwarigenom annan offentlig förargelse föranledas kunde. 3:o En Censur öfwer Disputationer, som utgifwas wid Academierna, och hwilken kommer att ester wanligheten förrättas af Faculteternas Decaner. 3 8- Såsom ett, till högsta eller lägre graden, brottsligt bruk as Tryckfriheten, anses af Lagen och skall med dera utsatt straff beläggas: 1. Det skändeliga brott sou: sätt »anin af Hä - Bilaga till Mem. N:o 10. 213 delse emot Gud, och hwarmed bör förstäs ett, genom sjelfwa uttryckets gröfwa och afskywärda lydelse, rysligt smädande af det Högsta Wäsendet. Brottet skall straffas efter Allmänna Lagen Misig. Balk. l Kap. 1 8 och Skriften eonfisqueras. Dernäst: allwarlig och klart uttryckt förnekelse af en Gud och ett tillstånd efter detta. — Allwarlig och klart uttryckt förnekelse af den Christna Tros-Lärans hufwudgruuder eller nägon deribland. Brottet skall straffas med Etthundrade Riksdalers böter och Skriften eonfisqueras. Sedernas fräcka manhelgd, ware sig genom offentliga Läror till någon grof last, särdeles den som särar ärbarheten, eller sadana ohöljda och skändeliga framställningar af desi utöfning, hwarigenom främjandet af ett owärdigt och förderfligt lefnadssätt uppenbart äsyftas. Brottet skall straffas med Sextiosex Riksdaler Trettiotwä Skillingarö böter och Skriften eonfisqueras. Dernäst: Skrifter, författade i ett sprak fullt af uppsåtlig wanart, såsom otuktiga talesätt, täta och nedriga swordomar eller andra skamliga grofhetcr.
RegeringsFormen förgätes, skulle man misskänna denna §. tydeliga syftning, att en Svensk Konung, som går i fält, eller till aflägsnare inrikes orter reser, bör medhafva minst 3 StatsRåd och vederbörande StatsSecreterare, samt höra dem i de mål, Konungen då sjelf afgör. Måtte man ej i en framtid, så läsa den! ett krig, eller en resa, skulle då återgifva det Grundlagsstyrda Svenska Folket en Konung, beslutande och befallande, förutan ansvarige Rådgifvare och Contrasignenter. Men om man finnér, att alla dessa §. §. äro direct vigtiga för Folket, och således endast indirect för Konungen, skall man med förundran skåda, att äfven sådane finnas, som genom en dylik felagtig läsning, skulle blifva direct skadlige för Konungen. 8 §. RegeringsFormen skulle derigenom blifva ett medel till en fullkomlig Oligarchi, om man ansåg sig tillräckligt underrättad genom läsning till och med orden: håras bör: då skulle Konungens i 9 §■ förbehållna rätt, att allena besluta, helt och hållit upphäfvas. Och ingen Svensk man skulle utan häpnad se en punkt på detta ställe af en ibland Grundlagens vigtigaste meningar. 46 Den 5 Maji e, m, Så har jag nu bjudit till, att enkelt och tydligt visa nödvändigheten, att Grundlagen rätt läses, till punkt iäses och rätt förstås samt tillämpas. Måtta det hafva lyckats mig! måtte Ridderskapet och Adelil derigenom hafva funnit huru vigtigt det är, att den åtminstone läses vid dessa högre läroverk, hvarifrån Statens Embetsman och Konungens Råd, skola framdeles utgå, samt att den bör läras, redan under den tid, då ynglingen, med ren och obekymrad ifver omfattar allt, som tillhör ett kärt Fosterland och älskade medborgare! N:o 3; Friherre Wrangel, Henning: Den misstanka som i allmänhet träffar dem, som klandra Regeringens åtgärder att de villja resa Jig på andras jall, torde ej alltid vara grun? dad; jag är förvissad att ingen vältänkande