Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det finnes intet rum nog stort att rymma samtliga skolungdomen, hvadan vid terminsafslutningen och andra högtidligheter en del af ungdomen måste piaceras i ett angränsande rum. Men ännu betänkligare är, att de Hesta lärorummen äro allt för små, så att i de flesta af dem ett dubbelt större antal lärjungar måste hopträngas, än som med fästadl afseende på det utrymme, som erfordras för bibehållande af någorlunda ren och frisk luft, borde ske. Ett sådant för så väl lärjungarnes som lärarnes helsa menligt förhållande, som dessutom äfven för sjelfva undervisningen måste vara högst ofördelaktigt, har jag ansett mig böra så väl hos Kongl. Maj:t, som hos Rikets Höglofliga Ständer anmäla, med begäran, att, då stiftets byggnadskassa icke är i stånd att bekosta uppförande af nytt läroverkshus, något anslag måtte beviljas för ifrågavarande ändamål. Det stora belopp, hvartill det uppgjorda kostnadslörslaget uppgår, synes emellertid inom Utskottet halva i väsendtlig mån hindrat framgången af denna vigtiga angelägenhet, hvarföre ock åtskilliga Utskottsledamöter, som behjertade läroverkets stora behof af snar utvidgning i afseende på lokalerna, yttrade sig benägna att, då en något mindre byggnad än som i nu uppgjorda ritning och kostnadsförslag är afsedd, syntes kunna blifva tillräcklig, tillstyrka ett mindre anslag, som ansågs kunna bestämmas i enlighet med det för Orebro läroverk vid sistlidna riksdag beviljade, helst förhållandena der upplystes vara enahanda. I öfverensstämmelse härmed och med beräknande af den tillgång, som den föreslagna terminsafgiften, derest den af Rikets Ständer beslutas, ansågs komma att lemna, föreslogs fördenskull, att tillstyrka beviljande af ett anslag af 35,000 R:dr samt af ett till samma belopp uppgående lån under enahanda vilkor, som för Halmstads läroverk, der likaledes anslag och lån blifvit tillstyrkta under förutsättning och förbehåll af ny ritning oell nytt kostnadsförslag, som vinner Kongl.
Jag bekänner, att ehuru jag hoppas att icke mera än någon annan hafva ådragit mig förebråelsen att vilja Isedora Grundlagen, så har jag aldrig så upfattat densamma och ännu mindre Riddarh.Ordn:n, som om de vore ovilkorligen betingande i alla omständigheter, aldrahelst då man finnér huru mycket gammalt skräp, som influtit i dessa lagar sedan längre tider tillbaka och som ännu der qvarstår. Jag tror att R o. Ad. likasom de öfriga Stånden slutligen skola komma till korta, om de så opraktiskt vilja följa alla dessa gamla stadganden, och sålunda afsäga sig all möjlighet att taga ett steg framåt. Jag anser att R. o. Ad. har fullt ut så mycken rättighet-att för tillfället yttra sig i denna sak, som kan upvägas deraf, huruvida en ’ K. Skrifvelse blifvit gifven eller icke, som berättigar Frih. Blixen att blifva dansk undersåte. Om han f. n. är det eller icke är för mig högst likgiltigt; endast om han vore rysk undersåte, skulle jag måhända vilja vägra honom inträde; men om han är dansk undersåte, vet jag ej om icke Riddarhuset har rätt att säga, att den svenska adelsman, som här har säte och stämma, må också vinna sin önskan att här få inträde. Jag vill med andra ord yttra, att R. o. Ad. icke bör, derest Ståndet förstår sitt intresse rätt, låta sig öfverväldigas af en återstod af gamla former, som står i vägen, att Ståndet underlåter att följa hvad vanlig humanitet bjuder. Jag har icke någon personlig bekantskap med Frih. Blixen-Finecke; men jag vet att han är en nära anförvandt af en annan svensk slägt som alltid ansetts hafva pretention på Riddarhusets aktning; han är nemi. beslägtad med den gamla ätten von Essen, derifrån dessa på mödernet härstammar. Hans egen ätt är ifrån Pommern, och jag tager för alldeles afgjordt att den tillhör de Pommerska slägter hos hvilka hjertat ännu hänger qvar vid Sverige. Jag kommer således, att, i likhet med Frih.
Vid förra tillfället yttrade han (Curt tar fram några anteckningar ur sin plånbok och läser): «Det hopp, som utan «otålighet, men med innerlig längtan varit afbidadt, «har nu genom Herrans hand och E. K. M. i allas «hjertan blifvit upplifvadt, och det band, hvarmed B. «K. M. ånyo förbinder sig svenska folket, skall hvar«ken af tid eller omständigheter någonsin kunna sön«derslitas.« Vid det sednare tillfället gick han ännu längre i sina svassande och äckliga underdånighetsutgjutelser. Hör bara på (fortfar att läsa): «Ridder«skapet och adeln är beredt, att från dess dyra mo«ders lif följa detta späda barn till vaggan; att blifva «dess försvar under barnaåren; att dela alla de faror, «som under dess lefnadslopp påkomma kunde, och att «hafva lif och blod osparde för E. K. M. sjelf och «dess konungahus. Med denna nya förbindelse, som «ridderskapet och adeln inför E. K. M. tager, utbe«der sig ridderskapet och adeln i underdånighet, att «få vara i samma kongl. hägn och beskydd inneslu«tet, med hvilka E. K. M. allt ifrån dess tillträde till «thronen detsamma omfamnat« 44. – Jag upptecknade för ro skull dessa strofer. Talen voro lika sliskiga från början till slut. – «Naturligtvis« – (Drar ett par djupa tag ur pipan.) – «Men ju mera sliskigt, dess mindre bastant; och omöjligt är det icke, att herr Brahe kan komma att bjuda ut sina sötsaker på andra håll, så vida ställningar och förhållanden i en framtid förändras.« – «Hegardt är ett lefvande bevis på en sådan frontförändring. Hvad tycker du väl!
Bankierer för berörde Lån utfärdade Partial-Obligationer, hvardera på 5oo R:dr Sachsiskt Conventions mynt, i3 st., hvilka, enligt i83o års Revisorers Berättelse, återstodo, att, såsom inlöste och annulerade, i Riksgälds-Contoiret företes, Kongl. Maj:t låtit till RiksgäldsContoiret aflemna handlingar, som bestyrka, att desse felande i3 st. blifvit, såsom förkomne, af Kongl. Maj:t liquiderade. Utaf de för Lånen i Antverpen från Riksgälds-Contoiret utgifne Partial Obligationer, hvardera på iooo Gulden Brah. Vexel Mynt, uterstodo, enligt i83o års Revisorers Berättelse, att till Riksgälds-Contoiret återställas, 73 stycken; hvaraf En sådan Obligation i November Månad nyssberörde år blifvit lill Riksgälds-Contoiret aflemnad och antalet såmedelst till 72 st. minskadt. Med de för Lånen i Holland af vederbörande Bankierer utgifne Partial-Obligationer, hvardera på 1000 Gulden Hollands Courant, har, sedan i83o års Revision någon förändring icke ägt rum, så att antalet af dylika Obligationer, hvilka ännu icke, såsom inlöste och annulerade, uti Riksgälds-Contoiret blifvit företedde, utgör 234 stycken, Skånska Stenkols Verket vid Höganäs. Uti Rikets Höglofl. Ständers vid sistlidne Riksdag, i afseende på Återstående detta Stenkols Verk, vidtagne Beslut, stadgas ibland annat, att den köpeköpeskUlinskilling, bestående i Statens fordringar hos framlidne Hans Exeellence g«n/o'r Sf-ea« m. m.
I afseende på Utskottets farhåga, att dessa tjenster kunde blifva sökte såsom pensioner eller Nådegåfvor, så får jag yttra min öfvertygelse vara, att i händelse vid tillsättandet af Postförvaltare Konungen stundom kunde förena afseenaet på tjenstens tillbörliga drift, med den för hans Konungslig i8e Den io Julii f. m. ga hjerta dytbnra tillfredsställelse, att kunna bereda en verksam utkomst åt män, hvilhas krafter och tillgångar under Fäderneslandets försvar blifvit medtagne, så tror jag detta vara mera billigt och rättvist, än att uteslutande förbehålla dessa tjenster åt Postskrifvare, hvaTs enda anspråk är Rmfkrifning, hvars enda fordrade bildning är förmägan att renjkrijva. Utskottet har serskildt anmärkt mot vissa Föredragande såsom mot Herr Qviding: 1:0. Tillstyrkandet af ett aflåtit svar rörande sammansättningen af den 18«8 formerade sammanträdde RiksRätt. I händelse denne tillstyrkan kunde ansea motstridande 102 §. RegeringsFormen, så vore den öfverträdelse af Grundlagen och då tillhörde dess beifran 106 §. under 107 §. kan den aldrig hänföras. a:o. Aflåtandet af ett bref till en Regementschef, deri en bestämd 6äker inkomst anses nödig för dem, som föreslås till surnumerara kornetter. Innefattade detta bref meddelandet af ett Kongligt beslut, så var sättet för dess utfärdande en uppenbar öfverträdelse af 38 $. RegeringsFormen, med derå för föredraganden följande ansvar efter 106 var det deremot, en i enskild väg framstäld nyttig önskan, så känner jag ej, att någon granskningsrätt af enskildta bref tillkommer, hvarken Riksens Ständer eller deras ConstitutionsUtskott. 3:0. Tillstyrkandet af en med enskild man utan föregången entreprenad auction afslutad lefverering för Örlogsflottan. Då erfarenheten skiftevis
Förstberörde författning, som hyllade samma åsigter i ämnet, som 1734 års lagstiftare, förutsatte nemligen, alt gäldenär blott kunde söka att få afstå all sin egendom till borgenärer, derest han förmenade sig böra från deras vidare tilltal befrias, samt ålade honom derföre uttryckligen att i sin ansökning anföra de skäl, ”för hvilka han menade sig kunna den sökta aftiädesoch befrielse-förmånen vinna”. Kunde han ådagalägga, att obeståndet uppkommit genom olyckor, blef lian äfven befriad från skyldigbeten att godtgöra hvad af gälden ej ur afträdda boet utgick; och med hänsigt till denna författningens syftning blef honom, såsom ett vilkor för förmånens åtnjutan de, ålagdt att, i händelse han fört sådan rörelse, deröfver bok hållas borde, ”med ordentligen förde och år ifrån år afslutade böcker bestyrka riktigheten af sin om boets tillstånd och orsakerne till dess iråkade obestånd gjorde uppgift,” med förklarande derjemte, att, om borgenärerne kunde öfvertyga gäldenären om svekfullt förhållande härutinnan, vore gäldenären pligtig att derför hos Domaren till svars stå. Men då sednare lagstiftare frångingo hufvudgrundsatsen i berörde författning och förordnade, att gäldenären, ehvad olyckor han än lidit, fortfarande måste vidkännas gälden och således ej vinna befrielse från betalning med den egendom, han framdeles kunde ärfva och förvärfva, lämpades äfven fordringarne på gäldenären derefter. Man erkände väl, att gäldenären borde skyddas, om hans oförmögenhet härrörde af olyckor, fällas till ansvar, om han till sin oförmögenhet sjelf varit vållande, och strängt straffas, om han varit bedragare; men enligt hvad nyss antydt blifvit, ansågs ol}Tckan ej höra medföra befrielse från gälden, utan blott till personen; och ehuru den gäldenär, sorn ville åtnjuta berörde förmån, ålades att sjelf bevisa sin olycka, fami man likväl det Lag-Utskottets Utlåtande, N:o 122. 5 ensamt böra ankomma på borgenäreine alt ådagalägga vållandet och bedrägeriet.
De, som hafva förmånsrätt endast i visst gods, njute, för hvad deri brister, ej bättre rätt än andra borgenärer, efter hvad i 47 § sägs. § 17. Lag-Utskottets Betänkande N:o 38. 17 § Ar gods att tillgå, sedan förmånsrätts-ägande borgenärer sin rätt njutit, som nu är sagdt; njute såväl de, för hvad i full betalning af deras fordringar brustit, som ock alle öfrige borgenärer, med undantag sorn i 19 § nämnes, lika betalning hvar i förhållande till sin fordran. § «• Ränta vare lika gild som hufvudstol, och gånge förty, med eller utan förmånsrätt, ut i den mån tillgångarne det medgifva. % io. Böter äga minsta rätt. S 2°- Tvista borgenärer om bättre rätt till betalning ur gäldenärs egendom, när den till konkurs ej afträdd blifvit; varde ock den tvist pröfvad efter de grunder, nu stadgade äro.» Denna Förordning skall icke blifva gällande i de förmånsrättstvister, som göras _ anhängiga före utgången af December månad nästkommande år. (Aret efter det, hvarunder Förordningen utfärdas.) Stockholm den ‘21 Juni 1860. Reservation: al' Herr Olivecrona, K., med hvilken Herr Lagerbjelke, C. O., sig förenat: Vid §• 9‘ »Då Utskottets majoritet, i likhet med Kommitterade, löreslagit den ändring 1 17: 9. Handels-Balken, att, vid inteckning i gäldenärs fasta egendom å landet, »förmånsrätt i samma egendom skall gälla från den dag, inteckningen vid Rätten söktes,» och icke från det ting, då intecknings-ansökningen skett, på sätt nu gällande lag stadgar, nödgas jag emot den föreslagna ändringen nedlägga min reservation. Jag har ingalunda förbisett de af Utskottet anförda olägenheterna af den bestående lagstiftningen. Så länge flere vid samma ting sökta inteckningar åtnjuta lika förmånsrätt, är följden deraf för en lånesökande alldeles gifven, eller att han icke kan erhålla penningar förr, än efter afslutadt Ting och sedan han derefter löst gravationsbevis öfver den pantförskrifna fastigheten.
N:o 6; N:o 66, i anledn. af ålerremiss ä utlåt. N:o 13; N:o 67, i anledn. af väckte frågor om åtskilliga förändringar med elementar-läroverken i riket; N:o 68, i anledn. af väckt fråga om Umeå lärdomsskolas utvidgande eller bibehållande dervid af det derstädes redan anställde antal lärare; Bevillnings-Utskottet: N:o 27, dels i anledn. af erhållen återremiss i vissa delar af betänk. I\:o 13, och mern. N:o 23, ang:de tullbevinningen, dels ock ronde några af Ståndet derutinnan i öfrigt ännu oafgjorda frågor; Den 12 Augusti e. m. 231 Bankooell LagUtskollen: N;o 1, öfver väckt motion om förändrad lagstiftning för enskilda banker. Frih. Leuhusen, Alex. Magnus: För vårdandet af vigliga enskildta angelägenheter nödgas jag afsäga mig min befattning såsom ledamot i Ekon.Ulsk. med anhållan derjemte att vid min riksdagsmannarätt varda bibehållen. R. o. Ad. lemnade härtill sitt samtycke, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Electorer att utse en ledamot i Allm. Besv.- o. Ekon.Ulsk. efter Frih. Leuhusen. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. ^ till 8 om aftoueu. In fidem protocolli, Albert Munck Tisdagen den 15 Augusti 1848. Plenum kl. (i e. m. Justerades 3 prot.-utdr. för d. 12 dennes samt pleni-prot:u för d. 5 sisth Juli f. och e. m. Upplästes ett af Hr Berg von Linde, Joli. Alb., iulemnadt sålydande mern.:
Då härtill i öfrigt kommer, att en af billighet påkallad förbättring i pensionsvilkoren för Lands-Stats Tjenstemän äfven skulle bidraga dertill, att, sedan accorder vid dessa sysslor numera äro förbjudne, nuvarande innehafvare, som sådane erlagt, snarare kunna finna sig vid alt, då de till tjensternas behöriga skötande blifva oförmögne, desamma frånträda, anser Utskottet sig, på alla dessa förenade skäl, böra föreslå: alt Landt-Stats Tjenstemän och Betjente, som med indelte löner äro försedde, må vid afskedstagande hädanefter erhålla pensioner till samma belopp, hvartill deras vederlikar i Kongl. Stats-Contoret eller andra redan reglerade Embetsverk äro berättigade, under iakttagande af de i allmänhet för pensions tillgodonjutande stadgade vilkor och föreskrifter; och således Lands-Secreterare och Lands-Kamererare erhålla i pension R:dr 1,200. Landt-Räntmästare, Krono-Fogdar och irste Landtmätare , 800. Häradsskrifvare 4 00. samt Länsmän „ 100. emedan då Rikets Ständer, vid sista Riksdagen, för desse sistnämnde Tjenstemän bestämt deras aflöning till ett minimibelopp af 100 R:dr, det torde finnas mindre lämpligt att, enligt hvad det framställda förslaget innehåller, tilldela dem en högre pension.
Ank. till Exp.-Utsk. den 17 Jan. 1860, kl12 m. Utlåtande i anledning af vackt motion om förändrad beskaffenhet af Riks-Bankens och de enskilda Bankernas sedlar; äfvensom om upphörande af prägling af silfvermynt å lägre valör än 25 öre. Hos Höglo!]. Ridderskapet oell Adeln har Hans Excellens Herr Grefve Carl Löwenhjelm, uti motion, sorn till Banko-Utskottet blifvit remitterad, homställt, att, enär misstag lätteligen kunde föranledas af den likhet, som skall förefinnas emellan särskilda valörer af de i allmänna rörelsen förekommande Riksmynts-sedlarne, Rikets Ständer, till afhjelpande af denna olägenhet, mätte besluta, alt Riksbankens sedlar ä 1000 Riksdaler och 1 Riksdaler skola bibehållas sådane de nu äro, att deremot å sedlarna af 500 R :drs valör tryckningen skall anbringas på tvären emot hvad nu eger rum, samt att 100 Riksdalers sedlarne skola tryckas på gult papper, de ä 50 Riksdaler likaså men på tvären, sedlarne å 25 Riksdaler på rödt, å 10 Riksdaler på grönt, och å 5 Riksdaler på blått papper men af större dimensioner än de hittills varande Tre-riksdnlers-sedlarne. Derjemte har motionären ansett det böra leda till väsendtlig förbättring, derest de enskilda bankernes sedlar trycktes vid Tumba Bruk och tillhandahölles nämnde banker emot så lindrig betalning som möjligt, hvilka sedlar då kunde erhålla enahanda färg som Riksbankens och blifva dem så lika, att de endast genom »Provincialbankens vapen och inskrift» kunde från dem åtskiljas; Och har i sammanhang härmed blifvit föreslaget, att Banken hädanefter icke må luta mynta silfver å lägre valör än 25 öre. I fråga först om förändring al Riksbankens sedlar, får Utskottet erinra, att Utskottet, enligt hvad § 15 af dess till Rikets Ständer under JV3 6 afgifna Berättelse innehåller, redan yttrat sig om angelägenheten deraf, att
Det är naturligt, att då fråga upstår om afskaffande af lagar, hvilka en längre tid varit gällande inom fäderneslandet, en viss betänklighet deremot uttalas, men man kan icke utan förvåning höra, hurusom man här i denna fråga velat åter införa afskaflfade lagar, som tyda på 2 å 3 sekler tillbaka, utan att någon skälig anledn. till ett sådant återinförande af dessa lagar visat sig. Den siste talaren har sagt, att en annan ledamot af detta Stånd inlåtit sig alltför mycket på theoriernas område. Jag vill med honom icke tvista om theorierua; i dem erkänner jag mig vara honom underlägsen, men jag hemställer, med hvad rätt han gifver benämning af theorier åt de mot Utsk:s utlåt, gjorda anmärkn:r, då man tager i betraktande de qvantiteter salt som blifvit införde efter uphäfvandet af den ifrågavar:de författningen. Ar sådant en theori, eller är det icke snarare en klingande fras, eller en fras hvilken man önskar skall innebära något. Jag för min del anser såsom en klingande fras, att för alt bereda den fattige tillfälle alt få sina nödvändighetsvaror, man skall försvåra om icke tillintetgöra en friare handel, en friare konkurens. Det måste vara glädjande för Svenska Riddarhuset att inom sig hafva Statsmän, som fullkomligt tro sig mäktiga att vederlägga de satser, som sedan långliga tider tillbaka blifvit uttalade inom andra länder. England, Amerika m. fl. länder hafva längesedan bevisat, att den friare handeln ska4 H. " 10 146 Den 16 Februari. pär de låga priser och icke monopoler. En talare har sagt, att det vore omöjligt att åstadkomma fri handel. Om så är, så är det ännu mera omöjligt att göra det sålänge ett stadgande finnes, att af en viss vara skall finnas ett visst förråd på vissa ställen här i landet. Såsom något fasaväckande har äfven blifvit anmärkt, att Staten förlorat 95,000 R:dr genom den af Regeringen beviljade nedsättning i tullen och man har ytterligare klandrat den af Regeringen vid denna Riksdag föreslagna tulluedsättning.
Men då staden Laholm hvarken har stapelstadsrättigheter eller är försedd med sjötullskammare och partiella tull-lindringar, till förmån för serskilda orter och intressen böra i möjligaste måtto undvikas, hemställer utskottet, att den i herr Sjöquists motioq för staden Laholm begärda rättighet att tullfritt eller mot nedsatt tull få införa viss qvantitet grof ull icke måtte bifallas. Bevillnings-Ulskoltets Ullålande, N:o 13. 21 Då berberisrötter hädanefter, såsom hittills, torde böra från införseltull befrias, och, på sätt Kongl. Maj:ts förslag äfven innehåller, af sådan anledning upptagas i förteckningen öfver tullfria varor, torde den i Kongl. Maj:ts förslag tillika upptagne hänvisning i noten för ifrågavarande artikel böra utgå. På sätt Kongl. Maj:ts förslag innehåller i afseende å artikeln bleckslagarearbeten, tillstyrker utskottet, att de i 1841 års tulltaxa stadgade bestämmelser å ifrågavarande artikel må antagas, nemligen: å »olackerade bleckslagarearbeten» 52 sk. tullvärde och 8 sk. införseltull, samt å »lackerade bleckslagarearbeten» 40 sk. värde och 10 sk. införseltull per skålp. Hos höglofl. Ridderskapet och Adeln har herr af Grabbens emot Kongl. Maj:ts förslag angående blodiglar anmärkt, att desamma, i stället att förtullas efter vigt, borde åsättas tull per stycke, emedan i annat fall vore att befara, att all yngel skulle komma att exporteras. Utskottet anser likväl icke skäl tillstyrka en sådan förändring, utan hemställer, att utförseltullen å blodiglar må, på sätt Kongl. Maj:t föreslagit, med tullvärde af 12 r:dr åsättas 5 r:dr ulförseltull per skålpund. I enlighet med Kongl. Maj:ts förslag tillstyrker utskottet, att införseltullen å artificiella blommor må nedsättas till 10 r:dr och å delar deraf till 4 r:dr skålpundet. Likaledes tillstyrker utskottet, att, såsom Kongl.
Han pekade på ett bord, men Agostinhos blick, som följde den kongliga fingern, fann derpå istället för sitt papper, besegladt med den gyllene draken med dertill hörande insignier, endast en massa af tidningar. Du ser der, min son, började ändteligen Dom Miguel, ett lass engelska och fransyska avisor. Du skulle inte behöfva läsa länge, förrän du funne mitt conterfei, sådant dessa dagbladsskrifvare på fri hand uppgöra det. Jag afmålas der som en despot, en tyrann, för hvars godtycke millioner bäfva, – ja, som en tiger, som sölar sig i de ohyggligaste brott och blodsutgjutelser. Men, hvad tycker du, denna tyrann, denna despot äger icke makt nog att öppna dörren för en enda nunna i sitt rike, och det till och med icke, fastän den hel. Fadren dertill samtyckt, och fastän den lagbundne Dom Pedro förut med våld upphäft tusende inrättningar af samma sort. Är icke detta fördömdt lustigt? Dom Miguel uppgaf åter ett skratt, som dock var långt ifrån att komma från hjertat. – Hvad, du skrattar inte, Agostinho, du ser tvertom rätt ömklig ut! Men du har kanske rätt: saken har verkligen sin förargliga sida. Är det möjligt, frågade Villaflor, att denna ansökning blifvit afslagen, i trots af Eders Kongliga Höghets uttryckliga vilja? Så är det, min son! Du hade hela verlden emot dig. Ministrarne talade om politiska skäl; Drottningen, min moder, tyckes hata dig och än mer Andradas dotter: presterne gjorde också invändningar och sjelfva Påfliga Nuntien, förmodligen i följd af särskild instruction från Rom, talade till min förundran emot dig. Du lärer der antingen blifvit formligen lurad, eller har man ångrat sig, eller har du åtminstone der ett mäktigt parti emot dig. Kort, mina föreställningar, min bemedling tjenade till intet. Man ville till och med fasttaga dig. Men detta förmådde jag åtminstone förekomma. Se här har du ditt pass. Det är stäldt på Brasilien. Helsa min kejserliga broder, och bed honom unna mig denna jordtorfva!
Styrelsen har väl uppfört ifrågavarande jernvägsanläggning endast bland tredje klassens företag, men då detta skett allenast af den i generalförslaget uppgifna orsaken att skenorna till öfverbyggnaden blifvit beräknade till blott 15 il vigt per löpande fot i stället för 17 il. skenor, som användts å de med understöd af statsmedel hittills byggda jernvägar samt bolagsmännen, efter erhållen underrättelse om Styrelsens utlåtande, vid sammanträde den 25 nästlidne Oktober beslutat att, i enlighet med den gjorda anmärkningen, använda de tyngre skenorna af 17 H. per fot, torde denna klassifikation icke inverka vid bedömandet af företagets vigt och den ordning, i hvilken detsamma, i jemförelse med andra, likaledes anmälda enskilda jernvägsbyggnader, bör hos Rikets Ständer komma i åtanka, utan torde, sedan skälet för nedflyttningen bortfallit, Mariestad—Moholms-banan böra hänföras till första klassen, der den eljest otvifvelaktigt blifvit upptagen. Genom berörda anmärkning och bolagsmännens i anledning deraf fattade beslut, kommer emellertid kostnadsförslaget, som upptager 130,400 sträckfot skenor å 15 il. per fot, att ökas med värdet af 2 il. jern på hvarje af berörda 130,400 fot eller med tillhopa 2.608 centner jern, som, efter det i förslaget beräknade pris af 7 Riksdaler per centner, motsvarar ett belopp af 18,256 Riksdaler, hvartill komma 10 procent för sidospår eller tillhopa 20,081 Riksdaler 60 öre, med tillägg af hvilket sistnämnda belopp kostnadsförslagets slutsumma således skulle uppgå till 678,249 Riksdaler 60 öre Riksmynt För att icke onödigtvis upptaga Högtärade Ståndets tid, har jag ansett mig här hvarken böra vidlyftigt upptaga de skäl för behofvet och nyttan af den ifrågaställda 46 Motioner i Borgare-Ståndet 1865.