Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och skall taga af hans blod, och stryka uppå altarens horn med ditt finger, och allt det andra blodet kasta neder på bottnen till altaret; Och skall taga allt det feta, som är på tarmarna, och det nätet öfver lefrena, och båda njurarna, med det feta som deruppå är, och skall bränna det upp på altarena. Men stutens kött, hudena och gåret, skall du uppbränna med eld utanför lägret; ty det är ett syndoffer. Men den ena väduren skall du taga; och Aaron med hans söner skola lägga deras händer på hans hufvud. Sedan skall du slagta honom, och taga hans blod, och stänka uppå altaret allt omkring. Men väduren skall du hugga i stycker, och två hans inelfver och fötter, och skall lägga det på hans stycker och hufvud; Och bränna upp allan väduren på altaret; ty det är ett bränneoffer Herranom, en söt lukt Herranom. Den andra väduren skall du taga; och Aaron med hans söner skola lägga sina händer på hans hufvud; Och skall slagtan, och taga af hans blod, och stryka på högra örnatimpen af Aaron och hans söner, och uppå tumman af deras högra hand, och på största tån af deras högra fot, och skall stänka blodet på altaret allt omkring. Och skall taga blodet på altarena, och smörjooljo, och stänka på Aaron och hans kläder, hans söner och deras kläder; så varder han och hans kläder, hans söner och deras kläder vigd. Sedan skall du taga det feta af väduren, stjerten, och det feta som är på inelfven, nätet som är öfver lefrena, och båda njurarna med det feta, som deröfver är, och den högra bogen; ty det är fyllelsens vädur; Och ett bröd, och en oljokako, och en tunnkako, utu korgenom, der det osyrade brödet i är, den för Herranom står. Och lägg allt detta på Aarons och hans söners händer; och vefta det Herranom. Och så skall du taga det utaf deras händer, och bränn det upp på altarena för ett bränneoffer, till en söt lukt för Herranom; ty det är Herrans offer.
Jag vet alltför väl och har förut yttrat det, att idealet af en Bancostyrelse vore, att man finge välja inom hela landet de män, hvilka man ville ställa i spetsen för bancoväsendet; men med all aktning för alla de individer, hvaraf Baucostyrelsen varit sammansatt, vågar jag dock påstå, att der ligger i sjelfva sättet att välja Bancofullmäglige en ofullkomlighet, så att man icke kan fä en Bancostyrelse, sammansatt af sådana personer, hvaraf en Bancostyrelse borde vara sammansatt. Efter detta förklarande tror jag mig komma till den slutföljd, att, under närvar, förhållande med Bancostyrelsens organisation, det måste finnas nödvändigt att reglementera lill en viss behöflig grad, hvilket Hr Nordenanckar, om han icke har för mycken lust att motsäga, torde fiona anledning att medgifva. Men jag skall icke tillräkna honom begäret att vara för frikostig i fråga om rättigi, beters beviljande åt Bancostyrelsen, under förbehåll, att han {icke tror mig vara för njugg i detta fäll. Låtoin oss göra hvarandra rättvisa i detta fäll. Vidare har Hr Nordenanckar uppträdt till försvar af Hr Stråles förslag, mot hvilket jag tillåtit mig anmärkning i afseende derpå, att silfverköp efter detta förslag skulle få äga rum, då det utan förlust för Banken ske kunde; men Hr Nordenanckar har likväl tillstyrkt den förändring, att sistnämnde ord måtte utbytas mot orden: ”när sådant för Bankens eller allmänna rörelsens säkerhet nödigt är.” Jag går in på Hr Nordenanckars åsigt i detta afseende, men kan icke ingå på Hr Stråles förslag, att silfverköp borde företagas endast då de utan förlust för Banken ske kunde. Hr Stråle har medgifvit, då han besvarade min anmärkning, att man icke kan kalla det förlust för Banken ätt nödgas betala kostnaden för silfrets hittransporterande. Det var icke längre jag ville, alt man skulle g-å. Hr Cederschjöld har frågat: hvarföre skulle icke förhållandet med Sverige vara detsamma sorn med andra länder?
Vid val galle, der ej annorlunda förordnadt är, den för allmänna rådstugan stadgade röstgrund; dock ega ej andra att deri deltaga, än sådane, som, enligt hvad i 3 § sägs, i staden innehafva borgarerätt. Den som ej råder öfver sig och sitt gods, som står under annans husbondevälde, som sin egendom till borgenärer afträdt och ej visat sig vara från deras kraf lagligen fri, som är för nesligt brott tilltalad, dömd eller under framtiden ställd, eller som genom domstols beslut förklarats medborgerligt förtroende förlustig, eller ovärdig att inför rätta föra annans talan, må ej valrätt utöfva, eller vid val som utmärka medborgerligt förtroende under omröstning komma. 32 §. Sedan taxeringslängd för allmänna bevillningen afslutad blifvit, upprätte Magistraten, på grund deraf röstlängd öfver stadens i allmän rådstuga röstberättigade innevånare, upp' tagande, i samma ordning som taxeringslängden, de röstegandes namn och bostad, samt i särskilda kolumner det röstetal som tillkommer hvar och en: a) för hus och tomt, b) för jord, c) för näring, d) för lön och pension, samt e) för den röstandes sammanlagda bevillning; skolande tillika i röstlängden anmärkas om den röstegande innehar borgarerätt i staden och om något af de i 31 § omförmälta hinder för valrätts utöfvande förefinnes. Är stadens skattelängd, hvarom i 82 § förmäles, så inrättad, att ofvanuppräknade, på rösträtten inverkande omständigheter, finnas deruti anmärkte, då må samma längd kunna såsom röstlängd begagnas. 33 § (§ 15). Allmän rådstuga hålles å rådhuset inför Magistraten; och skola dess förhandlingar vara offentliga. 34 §(§16). 1 stad, der äldste ej finnas, skall allmän rådstuga hållas två gånger om året, i Maj eller Juni samt i Oktober eller November, och deremellan när Konungens befallningshafvande derom förordnar, eller Magistraten så nödigt finner, eller ock stadsnämnden det begär.
Oftast misslyckas försöket; och dfen före äktenskapet välbehållna hustrun får gå fattig från ett bo, der hon inträdt bergad. Man invänder väl att dessa orättvisor kunna förekommas medelst begagnande af de medel lagen anvisat eller äktenskaps-förord och testamente; men äktenskapsförord komma hos oss ej ofta i fråga. Man har i allmänhet en ovilja för att börja en förening af den andliga natur som äktenskapet, med ett ordnande af ekonomiska angelägenheter, hvars ifrågasättande anses innefatta ett misstroende hos endera af kontrahenterna mot den andre; och användandet af testaments-rätteri är mången gång beroende af tillfälligheter. I allt fall synes lagen sjelf böra innehålla de föreskrifter, som allmännast anses rätta och praktiskt nyttiga; och det är på sådan grund, som Utskottet till pröfning framlägger nedanstående förslag till förändring af 10 kapitlet 1 § och 11 kapitlet 3 § Giftermåls-Balken. Den utsträckning af giftorätten, som Utskottet föreslår, har nemligen föranledt ej allenast förändring af först nämnde lagrum, som bestämmer giftorättens belopp, utan äfven dertill att ur det sednare, som till en del angifver de grunder, efter hvilka makars skulder böra med deras egendom gäldas, måste uteslutas de i andra momentet förekommande orden ”och odalfasta”, såsom häntydande på makars före äktenskapet förvärfda jord, den der hädanefter skulle inbegripas i stadgandet uti första momentet. Utskottet tillstyrker således vördsamt, det mätte Rikets Ständer besluta att 10 kapitlet 1 § GiftermålsBalken, sådan den lyder i Kongl. Förordningen den 19 Maj 184-5, samt 11 kapitlet 3 $ samma Balk skola erhålla följande förändrade lydelse • 4 Lag-Utskottets Betänkande N:o i5. Gifter måls-Balken. 10 Kap. 2 §. Man och hustru hafva giftorätt till hälften hvardera i all den egendom, lös eller fast, sorn de ega eller ega få, med undanlag af den fasta egendom ä landel, som endera af dem före eller under äktenskapet ärft; i den egendom njuter ej den andra giftorätt; dock vare all årlig ränta och afrad deraf under lösören räknad.
Herre, om jag än med dig ville till rätta gå, så behåller du dock rätten; likväl måste jag tala med dig om rätten: Hvi går dem ogudaktigom så väl, och de föraktare hafva allahanda nog? Du planterar dem, att de rota sig, och växa, och bära frukt; du låter dem mycket tala om dig, och du näpser dem intet. Men mig, Herre, känner du, och ser mig, och pröfvar mitt hjerta för dig; men dem låter du gå fri, likasom får, att de skola slagtade varda; och skonar dem, på det de skola dräpne varda. Huru länge skall dock landet stå så jämmerliga, och gräset på markene allestäds borttorkas för inbyggarenas ondskos skull, att både djur och foglar der intet mer äro? Ty de säga: Ja, han vet mycket huru oss gå skall. Om de göra dig plats, som till fot gå, huru vill dig gå, då du med resenärer löpa skall? Och om du söker efter säkerhet uti de lande der frid är, hvad vill då med dig varda vid den högmodiga Jordanen? Ty dine bröder, och dins faders hus förakta dig ock, och ropa Jadut öfver dig; derföre tro du dem intet, om de än tala vänliga med dig. Derföre hafver jag måst öfvergifva mitt hus, och fly mitt arf, och gifva mina älskeliga själ uti fiendahand. Mitt arf är mig vordet såsom ett lejon i skogenom, och ryter emot mig; derföre är jag thy harmse vorden. Mitt arf är såsom en spräklot fogel, om hvilken foglarna församla sig; upp, och församler eder, all djur på markene; kommer och äter. Månge herdar hafva förderfvat min vingård, och förtrampat min åker; de hafva gjort min sköna åker till en öken; de hafva gjort honom öde. Jag ser allaredo, huru jämmerliga han förödd är; ja, hela landet är öde; men ingen vill läggat uppå hjertat. Ty de förderfvare komma öfver alla högar i öknene, och Herrans frätande svärd ifrå den ena landsens ända intill den andra; och intet kött skall frid hafva.
Det är således gifvet, att bränvinsmätaren skall medföra en gifven vinst för bränvinsbrännaren; ty han behöfver då icke bestrida de dagliga utgifterna för kontrollörens konst och herbergering. Detta är en fördel för bränneriegaren, och derföre anser jag, att den ringa afgiften i och för anskaffande af bränvinsmätare bör åläggas tillverkaren. Gr. Lagerbjelke: Om Staten ensamt skulle bestrida kostnaden för anskaffande och anbringande af dessa bränvinsmätare, blefve följden deraf, att de mindre noggrannt vårdades i brännerierna. Om åter, på sätt Hr von Hartmansdorff föreslagit, bränneriegaren skall deltaga i kostnaden för dessa mätare, t. ex. med så frågas hvem som skall blifva egare deraf. Skall Staten och bränneriegaren blifva samegare till machinen? eller skall Staten, som bestått största delen i kostnaden för anskaffande af densamma, blifva ensam egare deruti; så, enär bränneriegaren likväl till en del bekostat densammas inköpande, skedde honora orätt. Intetdera är således lämpligt. Icke heller kan man säga, att, om bränneriegaren ensamt skall bestrida kostnaden för denna maschin, sådant vore serdeles betungande för hans rörelse, emedan man bör besinna, att sådane brännerier skola tillverka årligen minst emellan 15 och 18,000 k:r; och om man på denna qvantitet bränvin fördelar ränteoch amorteringskostnaden för inköp af maschinen, inses lätteligen, huru ringa delta blir, hvarför jag anhåller om bifall lill punkten. Gr. Posse: Ingen lärer kunna bestrida, alt ju icke Staten är 600 Den 29 April f. m. den, som egentligen skulle vinna på antagande af dessa bränvinsmätare, om de befinnas duglige, och då är äfven billigt, alt Staten vidkännes denna kostnad. Jag förenar mig således med Hr von Hartmansdorff. Hvad åter angår Gr. Lagerbjelkes yttrande, att det vore svårt att veta, hvem som skulle blifva egare till bränvinsmätaren, så synes mig delta vara ganska lätt besvaradt.
Om så är, hvilket jag icke betviflar, så visar det ju att den varan i tillräcklig både myckenhet och godhet kan tillverkas inom landet, nemi., sä vida det rörer knappar af så beskaffad art som de, hvilka i Jönköping tillverkas, men äro de deremot af dyrbarare metall samt svårare att tillverka, då kräfva de äfven ett högre och mera fullständigt skydd. Att en fabrikation kunnat under låga tullbestämmelser uppkomma genom en med ovanlig uppfinningsförmåga begåfvad persons försorg, det bevisar ingalunda att denna fabrikation i längden kan bära sig med samma låga skyddstull. Jag hemställer till en hvar af Eder mine Hrr, om, dä barnet börjar gå, man släpper det handlöst, när del första gängen reser sig upp för att intaga den naturliga ställning, som försynen ämnat det vid en mognare ålder? Hr von Hartmansdorff: Jag har också sett de ifrågavar:de knapparne och hört omtalas skillnaden emellan tullvärdet och det verkliga priset. Men dä Hr Lagerhjelm, så vida jag rätt uppfattade hans mening, ej yrkade någon förhöjning i införseltullen utan endast i tullvärdet, så ber jag att få erinra, del förhöjning af tullvärdet, men ej af tullen ingalunda gifver knappmakare!! någon säker lindring, ty afgiften rättas efter tullen för få, antingen detta uppskattas högre eller lägre. Då jag förut i allmänhet yrkat bibehållande af 1845 års tulltaxa, så gör jag det äfven vid detta tillfälle; och får derjemte nämna att, om nedsättning skulle göras i öfverensstämmelse med K. M:s propos. i detta fall, så skulle derpå förloras eu tullinkomst af 1,056 r:dr. Jag tror således alt R. o. Ad. gjorde bäst, att vidblifva 1845 års taxa.
Vid delta förhållande anser Utskottet lämpligast vara att tillstyrka: det cursskillnaden för berörde anslag må, efter 128 sk. räknad, å Stat uppföras, samt Welenskaps-Academiens anslagssumma i förhållande dertill ökas till 640 Ridr. Stockholm den 3 Maj x834» Emot bibehållande å denna Hufvud-Titel af derå uppförde anslag för Dramatiska Spektaklet, har Riksdagsfullmägtigen Hans Jansson från Elfsborgs Län anmält följande reservation: Enligt den upplysning jag sökt och erhållit uti denna sak, skall den sunfma 4>5oo R:dr Banco, sora af Statens medel utgå, jemte 200 famnar Bihang till R. St. IO Stats-Utskottets Utlåtande N:o 83. ved, som likaledes från denna Hufvud-Titel lärer utgå till Theatern, härleda sig ifrån år 1806, då f. d. Konung Gustaf Adolph upphäfde den Stora Kongl. Theatern, och endast bibehöll det Dramatiska Spektaklet, som var en på actier ställd enskild anstalt, men som styrdes af en Directeur, hvilken Konungen förordnade, biträdd af ett par bland Lottegarné. Då denna Theater äfven skulle uppföra större sångpiecer, som fordrade mera kostnad och ökad personal, erhöll den till sitt understöd ofvannämnde anslag. Sedan Stora Theatern år 1810 åter upprättades, fortfor anslaget emedlertid att utgå; men borde egentligen hafva upphört år 1813, då Dramatiska Theatern upphäfdes, dess privilegier indrogos och dess personal förenades med Stora Operans, under samma lagar och styrelse. Staten har sålunda i 20 år fortfarit alt betala ett anslag åt en inrättning, som icke existerar.
Med tillkännagifvande häraf, får Konstitutions-utskottet fördenskull här meddela den lydelse, 68 §. R. O., i följd af de uti memorialet N:o 6 anförde motiver, borde erhållas. Riksdags-Ordningen. §. 68. Riksens Ständer skola derjemte, i den ordning Stånden, hvart lör sig, lämpligast finna, vid hvarje riksdag förordna om revisorer, att, enligt af Riksens Ständer utfärdad instruktion, öfverse och granska Stats-verkets, Bankens och Riksgälds-kontorets tillstånd, styrelse och förvaltning; likväl, hvad Stats-verket angår, utan rättighet att meddela föreskrifter, eller förändringar besluta. Desse Revisorer skola vara sex af hvarje Riksstånd, och, på Konungens kallelse, hvarje år sammanträda. Revisionsförrättningen hör alltid taga sin början den 15 September och omfatta de för år afslutade räkenskaper, hvilka af föregående Revisorer icke blifvit granskade. Ej må någon revision öfverskrida en tid af två månader. Med Revisorernes röstberäkning förhålles enligt de uti §. 66 utstakade grunder. Stockholm den 3 April 1848. Bih. till R. St. 1 Afd. 6 Käft.' 1 ft. v YV; -i .: •ailo... ■:■■■•:} vojfjt. tfn 8 1 »Ut ié.f ■ nå,;*—:: ^tI xJoq ,ö arfi irfmu Jsbai:' -ms ?-M 3il«9B^eIfci i/15 ii-rj JigisJae kiq/ Sl sist» »abut: ;•<{ :v:A Hwiomvtt iSi? vis {
1 — Krut 1 centner 8 Kummin 1 tunna 2 1 skålp. 24 — Kott: färskt . 1 lisp. 20 — saltadt 1 tunna 4 1 lisp. —.— 32 — 1 skålp. 12 — 1 skålp. 1 2 Lagerblad och lagerbär . 1 skålp. 1 — 1 skålp. 2 — Lakritsrot eller glyzjrrhiza 1 skålp. — 8 Leksaker eller JYurnburgerkrani: af träd eller sammansatta ämnen, med eller utan hetsning, målning eller lackering 1 skålp. 36 andra slag förtullas lika med det ämne, arbetadt, hvaraf de hufvudsakligen bestå. Kypert-, se Väfnader. Lacka, gummi , se Gummi. Lackerade arbeten: af bleck; se Becksiagarearbelen. af bly; se lily, arbetadt, måladt eller lackeradt. af läder; se Läderarbeten, af papp", se Papparbeten, af tenn ; se Tenn, arbetadt, lackeradt. af träd; se Trädvaror, arbetade, ej specificerade. Lackerade arbeten af zink; se Zink, arbetad, målad eller lackerad. andra slag; se Slöjdevaror, ej specificerade. Lalin, oäkta; sc Metaller, sammansatta. Lampor af sammansatta eller, såsom arbetade, ej specificerade ämnen; se Slöjdevaror, ej specificerade. Lampvekar; se Vekar. Latun eller trådband; se Metaller, sammansatta. Levantin; se Väfnader. 19 Qvantitet för tullberäkningen. Införselstull. Bauko. Bjdr »k. r:st Likörer 1 kanna 1 12 — Lim: husbloss 1 skålp. 1 skålp. 16 3 — Lin: ohäcldadt • . • häckladt 1 lisp. 1 lisp. 12 24 — Ljus: talgstearinoch margarinalla andia slag . 1 skålp. 1 skålp. 1 skålp. 3 9 15 — Luktvatten, alla slag, (flaskornas vigt inbegripen) 1 skålp. 12 — Läderarbeten, ej specificerade, lackerade 1 skålp. 20 — Lök, alla slag, ej specificerade .
Statsverkets tillstånd och behof antagits böra uppgå till 14 millioner, likväl icke med säkerhet kunna beräknas till mer är 13,500,000 rdr.» Detta utlåtande behöfver ej förutsätta något medgifvande å R. St:rs sida, af antagandet och i verket sättande af Franska traktaten, förr än R. St:r blifvit hörda och deröfver hunnit besluta, hvilket kunnat ske innan slutet af år 1865; men det antyder, att om 11. St:r för deras del hade gillat denna traktat, som då skulle trädt i verket från och med 1866, så hade tilllämpningen af traktatens specialtaritT möjligen kunnat medföra de befarade nedsättningarne, intill dess ny. generell tulltaxa hunnit blifva fastställd, eller intill slutet ai år 1866. Man har framhållit, att Regeringens rätt att afsluta traktater måste lemnäs oförkränkt. Ja visserligen! Ingen har ifrågasatt, att icke K. M:t eger rätt att afsluta traktater med främmande makter; men enligt min tanke få dessa traktater icke innehålla något, som strider emot grundlagarna och R. St:rs deri stadgade rättigheter. Hvad särskildt haudelstraktater beträffar, så har man anmärkt, att om icke Konungen egde rätt att nedsätta tullar, så skulle inga dylika traktater kunna ingås. Jag har gjort mig det icke obetydliga besväret att genomgå alla haudelstraktater, som blifvit med främmande nationer afslutade, allt sedan 1825, och jag har funnit de allra flesta af dem så beskaffade, att R. St:rs sjelfbeskattningsrätt på intet sätt blifvit af dem kränkt. En dylik granskning är i många hänseenden ganska märklig. Jag har derunder funnit en handelstraktat, som väckt min synnerliga förvåning, nemligen den additionella konventionen med Sardinien, som alslöfs den 25 Januari 1852. Denna konvention kan med skäl betraktas såsom en föregångare till den nyligen med Frankrike afslutade handelstraktaten. Jag vet icke huruvida den blifvit till R.
St. härigenom i underdånighet anhålla, att, så framt detta mål ej redan vunnit den fullständiga utredning, att Nådig Proposition om det upprättade Rotejemknings-förslagels fastställande - 1Exp. Utsi. Förslag till und. Skrif a. Ar:o 260,26l. 57 lande kan under nu påstående Riksmöte varda till R. St. aflåten, E. K. M. läcktes Dess Nådiga framställning derom vid nästinträffande Riksdag R. St. meddela, på det att provincen Blekinge ej längre måtte, med äfventyrande af dess invånares trefnad och bestånd , blifva i saknad af den lindring i den ojemnt tryckande Roterings-bördan, som , redan för 1 i år tillhaka , blifvit af båda Statsmagterne såsom rättvis erkänd och till verkställighet beslutad, Rikets Ständer framhärda etc, JY:n 26/. Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 2 Dec. 1820* Preste-Ståndet d. 4 Borgare-Ståndet d. 7 Bonde-Ståndet d. 7 Rikets Ständers underdåniga Skrif veise an gående reglering af RiksStatens Fjerde Qnu mera Tionde) HufvudTiteh S. A. K. Kfter att, med föranledande så väl af E. K< Maj:ts vid innevarande Riksmöte aflåtna Nådiga Proposition, angående Statsverkets tillstånd och Behof, som ock af serskilda inom RiksStånden väckta Inötioiier, nu mera hafva verkställt regleringen af utgifterna å RiksStatens Fjerde' Bihang t. R, S:s Brot. 10:de Sami. 2'dra Band. 8 58 Exp. Ut sk. Får slag till uncl. SkriJv. HufvudTitel intill nästa Riksdag, få R. St., i afseende derå, inför E. K. M. i underdånighet anmäla, att följande Anslagssummor blifvit beviljade ocb uppförde , nemligen:
Hr Gripenstedt, Joli. Äng: För att fatta ett bestämdt omdöme om de förändringar, som här föreslås, torde det kanske vara nödigt att jemföra dem noga med hvad som för närvarande finnes, för att upptäcka olikheterna och tillse huruvida någonting genom detta stadgande är vunnet eller förloradt. Det nuvar. stadgandet kan fördelas uti några bestämda och positiva skyldigheter för förmyndarne. Den första är: alt förmyndarne skola årligen författa räkning, för att kunna göra redo, om så fordras. I det fallet äro alla de framställda förslagen lika med K. M:s nåd. propos., och äfven det. af Hr Nordenanckar framställda förslaget innefattar den förbättringen, att der influtit orden: ”sä att deraf skönjas må, huru han den omyndiges gods förvaltat”. Detta innebär sålunda på samma gång en skyldighet att vid räkningen skola bifogas de handlingar, som närmare upplysa förvaltningen. Detta är således en tillökning i den omyndiges rätt. Nästa stadgande är, att om händer icke årligen begära en sådan redovisning, så skall en sluträkning hvart tredje år tillställas Ränderna. I det fallet är K. M:s nåd. propos. och det framställda förslaget lika med nuvarande lag. Den 5 Februari f. m. 91 Dernäst kommer, att om inga trander finnas, eller de icke vilja öfverse räkningen, sä stadgar nuvarande lag, att domaren skalk förordna gode män. I det fallet äro förslagen olika. K. M:s nåd. propos. är så lill vida ofullständig, att icke någon särskild auctoritet der bestämmes, som skall emottaga en sådan räkning, utan blott att den tillställes ”rätten”. Hr Nordenanckars förslag säger, att räkningen skall öfverlemnas till sockennämnd, eller de gode män, sorn af socknemännen utses för att verkställa granskningen. Jemför dessa stadgandens verkningar, så finner man, att allmänna lagens stadgande är fullkdmligen utan någon effect, och äfven erfarenheten ger vid banden, att sådane räkningar alldeles icke inlemnas till domaren.
Bildandet ttl en ny Regerings-!'o, m ger ost anledning at uti den äecrelera en inrättning, som Regenten af eget bewäg, af egen myndighet aldrig kan, aldrig bör kunna hwarken päbjuda eller utföra. Alla vesta wigtiga skäl föranleda mig altsä, oaktadt flere mindre betänkligheter, naturlige uti en sak, som sä nära rörcr ost och bwad wi hafwe kärast i weridén, at föresiä säsom Louscituciou8-^ancter: §. At med Swensk manna rätt följer den owilkorliga och oundwikliga skyldigheten, at personligen förswara Swensta Fosterjorden, och det utan afseende pä Ställd eller Börd; endast lemlyte, wanwett, beständig sjuklighet, werkligt Preste-Stärid och en del Statens Tjenster befria derifrän. 8- Z66 Den 2 Junit. §. Denna skyldighet äger kraft ifrän 20 til 5» ars alder. §. Hrvarje nu bestående indeldt Regemente och och Lom^iLAnie får sin Lanton, sä widt det läter göra sig, efter Folknummern uti de Härader och Socknar, der det nu är indeldt. §. Folknummern af Mankön öfwer hela Riket , men särskildt i hwarje af dessa Lantoner emellan 20 och Z6 är, delas i fyra delar efter olika äldrar och kallas Första, Andra, Tredje och Fjerde Fördubblingen. §- Af desia Lla88er utgå efter lottning inom hwarje Socken sä stor del och lika öfwer hela Riket, som Styrande Magten sinner nödvändigt, den yngsta först och sä 01^88 efter Lla88; dock minst hälften af föregäcnde cia88 bör wara utgängen innan den efterföljande anlitas, och ingen fär lega eller köpa sig fri, utan som i §. stadgadt är. Lottningen sier uti Pastors och Fyra gamle af Socknen walde Socknemäns öfwerwaro, som rätta sig efter Kyrkoboken, hwilken hädanefter af dem hwarje är genomses och underffrifwes. §.