Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till följd af erhållen remiss å förenämnde motion, får Stats-Utskottet anföra, att, med föranledande af Rikets Ständers ofvanberörde underdåniga skrifvelse, Kongl. Maj:t, jemlikt nådigt bref af den 11 Juli 1842, förklarat Öfverste-löjtnanten Cederkrona berättigad att årligen, räknadt från den 1 Aug. 1840, af handelsoch sjöfarts-fonden, uppbära 500 r:dr banko, såsom ersättning för den genom Kongl, förordningen af den 3 Juli sistnämnde år honom tillskyndade minskning i påräknade sportler; varande denna ersättning, efter hvad i det Kongl, brefvet uttryckligen antydls, beräknad att motsvara ej mindre de upphörde inkomsterne för fartygs prejning, än ock de afgifter, som uppburits för visering af passagerares pass. Då derjemte förekommer att, enligt Kongl, brefvet af den 21 Juli 1836, afgiften till kommendanten å Dalarö för ångfartyg, sorn passerat nämnde skans och viseringen af derå befintlige passagerares pass upphört redan samma år eller förr, än Öfverste-löjtnanten Cederkrona lilllrädt nämnde befattning, samt motionären, hvilken egt att uppbära dylika afgifter endast för seglande fartyg och of passagerare derå, icke styrkt, att sislberörde afgifter från den 21 Juli 1836 till den 1 Aug. 1840, då äfven desse sednare, i följd af Kongl, förordningen den 3 Juli samma år, försvuuno, uppgått i medeltal, för år räknadt, till högre belopp, än den honom redan i nåder tillagda årliga ersällnings-summa, har Utskottet funnit sig böra hemställa, att förevarande motion må lemnäs utan afseende. M 15 Ank. lill Exp. Utsk. den 7 Jan., kl. 10 f. m. Utlåtande, i anledning af vackt motion om särskildt tillskott af allmänna medel för de församlingar i/n m Stora Kopparbergs län, hvilka, i följd af den personliga skyddsafgiftens nedsättning, fått vidkännas minsk/ting i den bestämda skolafgiften.
Jag utsatte ingen summa och har således hvarken gillat eller ogillat den Simi Utsk:s betänk, upptager; ty jag föreslog blott att skyddsafgift skulle utgå äfven efter fyllda 60 år af dem, som aga en viss årlig inkomst eller fastighet till elt visst värde. Denna vissa inkomst eller fastighet kan vara den som talaren uppgifvit, eller någon annan, hvilket blir föremål för R. o. Ad:s beslut, när tillämpning af grunderna skall äga rum. Frih. Nauckhoff: Jag går gerna in pä att utesluta siffrorna; men i det fallet kan jag icke annat än vidblifva min yttrade åsigt, hvilken uppfylles derigenom, att vi blott begagna ordet "inkomst" och således utesluta behållning af egendom. Hr Cederschjöld: Hr von Hartmansdorff bar föreslagit, att man skulle utesluta summan af det värde, den fastighet skulle äga, hvars innehafvare efter 60 års ålder skulle vara förbundne att utgöra skyddsafgift , och alt summan skulle bestämmas i sammanhang med tillämpningen af grunderna för bevillningens utgörande. Jag kan för min del icke inse något skäl för ett sådant uppskof; emedan villkoren, hvarunder de mantalsskrifne personer, som fyllt 60 år, skola utgöra skyddsafgift, icke äro på något sätt beroende af det belopp , som skyddsafgiften kan komma att utgöra. Jag tillstyrker derföre bifall till hvad CJtsk. i delta hänseende föreslagit. Hr von Hartmansdorff: Måhända har Hr Cederschjöld rätt i sin anmärkt!., och jag vill derföre icke bestrida, att man äfven bestämmer beloppet; tnen , för att gå en medelväg, anhåller jag att få förena mig uti hvad Frih. Nauckhoff föreslagit. Gr. Hamilton: Jag är egentligen förekommen utaf Hr Cederschjöld, genom hans aumärkn. att bestämmandet Den 3 October f. m. utaf too r:drs inkomst och 2qo r:drs fastighetsvärde hörer till grunden för bevillnings utgörande af den som hunnit öfver 60 års ålder. Hvad åter angår, att det skulle ligga någon obillighet i Utsk:s sednare förslag , eller att TJtsk:s förra betänk, eller Frih.
Är fartjg befraktadt att å annan ort intaga last och lemnäs ej inom liggetidens utgång så mycket gods, som ofvan nämndt är, eller ställer ej befraktaren nöjaktig säkerhet för frakt och kaplake, vare jemväl fraktslutet att anses såsom å J 22 befraktarens sida brutet., och åligge det denne, att i delta fali gälda fraktens fulla belopp jemte kaplake och ersättning för öfverliggedagar. Har vid fraktslut blifvit stadgad annan påföljd i händelse aftalet uppsäges eller hrytes, galle hvad sålunda blifvit öfvorenskommet till efterrättelse. § 88. Befraktare af helt fartyg ege inlastadt gods åter lossa, emot det att han ersätter alla utgifter för lastning och lossning, samt derjemte betalar eller ställer nöjaktig säkerhet för frakt och hvad som i öfrigt må kunna fartygets egare eller befälbafvaren såsom ersättning för fraktslutets häfvande tillgodokomma. Har konnossement å lasten redan blifvit utfärdad), eller häftar densamma för bodmerilån eller haveribidrag, må dock lossning icke ske förr, än befraktaren till fartygets befälhafvare återställt alla exemplaren af konnossementet eller ställt säkerhet jemväl för godtgörelsen af de anspråk å iasten, som annan lagligen eger § 89. Lastas icke fartyg, som till bestämd del eller vissa läster är befraktadt, inom liggetiden, vare befraktaren skyldig att gälda full frakt, ersättning för öfverliggedagar, i den mån befraktaren dertill varit vållande, och annan bevislig förlust, dock med afdrag för den frakt, som i stället erbålles. Vilja samtlige befraktarne Iraktslutet häfva, vare lag som i §§ 87 och 88 i ty fall för befraktare af helt fartyg sagd är. § 90. Angår befraktningen styckegods, då är, derest annan öfverenskommelse ej blifvit träffad, befraktaren skyldig att, på befälhafvarens tillsägelse, godset tiil inlastning aflemna.
Aflöningen till Styrelsens embetsoch tjenstemän, som under år 1853, enligt stat, uppgick till 29,100 R:dr, utgjorde för revisionsåret 52,000 R:dr. Särskildt hafva Revisorerne anmärkt, att inom nämnda Styrelse blifvit, enligt den för densamma fastställda nya instruktion af den 6 November 1863, inrättade två departementschefs-embeten, ett för kanslioch ett för kameral-ärenden, äfvensom en särskild sekreterare för skjutsoch tabellärenden, i följd hvaraf Postverkets stat dessutom erhållit en tillökning af 12,000 R:dr om året, ett förhållande, hvarå Revisorerne ansågo sig desto heldre böra fästa Rikets Ständers uppmärksamhet, som vid jemförelse mellan lönebeloppen för ledamöter i Rikets kollegier samt de för ifrågavarande departements-chefer bestämda aflöningsförmåner en högst betydlig skilnad dem emellan visade sig. '-Genom nådigt Bref af nyssnämnda dag hade E. K. Majit nemligen tillagt de då utnämnde departementscheferne personlig rättighet, så länge de innehade dessa embeten, att, jemte tillgodonjutande af derför anvisade löner och öfriga förmåner, uppgående för dem hvardera till 5,500 Ridr om äret, uppbära af provisioner för utländska tidningar kanslidepartements-chefen 1,500 Ridr och kameraldepartements-chefen 300 Ridr, samt denne sistnämnde att derjemte åtnjuta förmånen af boställs våning eller deremot svarande ersättning med 1,200 Rdr om året. Beträffande derefter Tullverket, anmärka Revisorerne, att förhållandet dermed vöre nästan enahanda som i afseende å Postverket. Omkostnader och aflöning för Tullverket utginge direkte af tullmedlen och vore i gällande Riks-stat förslagsvis beräknade till 1,800,000 Ridr. I verkligheten uppgingo dock dessa utgifter, hvilka icke i någon enda detalj blifvit Rikets Ständers pröfning underställda, vanligen till högre belopp. För revisionsåret utgjorde de 1,854,688 Ridr 7 öre.
Sprengtporten för deras erkännande af den grundsatsen att skjutsen bör öfverflyttas från de skjutsskyldige till staten, och för det att de åtminstone erkänna att den icke utgör något rättmätigt och billigt onus för den skattskyldiga jorden. De förmedlingsförslag, som desse Hrr framställt, medgifver jag också hafva sina förtjenster och i någon mån bidraga till att åstadkomma lättnad i närv:de förhållande, men med det värde, som jag sätter på grundsatser och deras tillämpning, så anser jag ett obetingadt bifall till Utsk:ts Betänk, vara det enda rätta. I afseende på förmedlingsförslag i allmänhet, så åberopar jag ett yttrande af en värd ledamot af detta Stånd; han sade nemi. att half rättvisa var hel orättvisa, och det är på den grund, som jag icke vill biträda något förmedlingsförslag i denna fråga. Det blir nemi. alltid en orättvisa, äfven om de skjutsskyldige skulle såsom en almosa emottaga något litet understöd, då de likväl skulle vara nödsakade att qvarstå i den förnedrande förbindelsen att bestrida skjutsen. Det är väl en möjlighet att genom entreprenads inrättande på många ställen en betydlig lättnad redan är vunnen, men skyldigheten står likafullt qvar. Jag är ledsen att i en vid Utsk:ts Betänk, fogad reservation finna den gamla visan åter uppstämd, att någon statens skyldighet att, utan något bidrag från de skjutsskyldiges sida, åtaga sig det ifrågav:de bestyret, icke skulle förefinnas. De skjutsskyldige hafva, mig veterligt, aldrig velat undandraga sig att, deltaga i de kostnader, som kunna förorsakas genom skjutsens öfverflyttande på staten. I fall denna åtgärd skulle kräfva en ökad bevillning, så komma de skjutsskyldige, likasom alla skattdragande medlemmar af samhället, att hvar i sin mån deri deltaga.
” Härvid får jag dock göra den anmärka., att tiden emellan den 15 December och den i5 Mars icke är den rätt valda, ty då postgången afbrytes genom is, är det icke exempel på att den åter blir öppen förr än vid slutet af April eller början af Maj Alltså skulle jag vilja föreslå, att, i stället för ifrån den i5 December till den i5 Mars, tiden måtte beräknas från den 1 Januari till den 1 Maj. Hvad jag nu haft äran anföra anhåller jag måtte få afgå till BancoUtsk., under tillstyrkan att della betänk, från R. o. Ad. likasom från de öfriga Stånden måtte blifva återremitteradt. 38o Den a3 Januari e. m. Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinh.: Ulan att vilja motsätta mig den återremiss, som chefen för öns styrelse tillstyrkt af detta betänk., hvarigenom vissn fördelar blifvit tillerkända de låntagare i Allm. Disconten, sorn äro innevånare på ön Gottland, får jag likväl tillkännagifva, att i Utsk. har denna fråga varit ganska vidlyftigt och, såsom mig synes, mycket grundligt behandlad af sjelfva de Gottländningar, som i TJtsk. äro ledamöter. Det är nemi. en ledamot af PresteSt., som haft detta mål enkom onder sin bearbetning och förklarat på öns innevånares vägnar, att han ansåg dera böra vara särdeles väl belåtne med den af Utsk. föreslagna åtgärden. Skulle någon ytterligare fördel kunna beredas, på sätt som nu blifvit ifrågastäldt, så har jag visst icke något deremot. Jag har blott velat tillkännagifva, att Utsk. sökt begagna alla möjliga utvägar, som stått i dess makt, och bland andra isynnerhet rådfrågat de riksdagsmän, sora sjelfve varit från Gottland. Att svårigheterna icke äro afhjelpta på det sätt som den upplästa reservationen innehåller, det har blifvit tydligen både på afdelningen och i Utskrs plenum ådagalagdt, isynnerhet af Prosten Lyth frän Gottland; men kan någon annan åtgärd vidtagas, så vore det väl. Hr Stuart, Carl Guslaf:
I anseende till §:te Momentet, blcf, enligt det be» stut som Ständet i ofwanomsörmaldte mätto fattat, det senare af Ut skottets Line Alternativer antaget, nemligen att för hus r Städer erlägges icke nägon bewillning efter Tariffen N:o 2. Uti 6:te Momentet ansäg Ständet tydligheten fordra att efter orden - ökas i jämnförligt förhållande, tillägges: efter sistnämde grad. Ständet fann i öfrigt hwad den i detta Moment omnämde Statsjord beträffar, att med , sädan jord endast förstäs den som blffwit af Kongs. Majit och Kronan till vägon Stad donerad, utan att sedermera hafwa, genom Laglig Den 17 April. 788 Laglig Åtgärd, sin egenskap af dylik Donation förlorat, att härmed alttsä icke kunde förblandas s dan jord eller Lagenhet ä Landet, som någon Stad, pä annat Lagligt salt, sig fönrärfwar, emedan samma jord eller Lagenhet derigenom icke förändrar den Natur den förut innehaft. ^ Enligt Ståndets förutnämde beslut antogs dek senare Alternativet of hwab Utskottet i 8:de puncten fö eslagit, angående befrielse fran Bewillnings-afgjft för Caractercr. Som Ständet, ester hwad ofwanomsörmält är, besiutit, att Publike Castor stola frän Bewillnings - afgift befrias, altsa kommer rubrilcn till denna §. att ändras, med uteslutande af orden: publike Lasisr. Enligt hwad ofwanföre i i §. är anmärkt bö>' i r Momentet af denna §. tilläggas Gearalier sch pensioner näst efter ordet: Löningsjord.
Domare-magten äger at med tilräckelige twängsmedel werka en personlig inställelse til offentelig undersökning, men at desse medel stola genom en för alla känd Lag stadgas, och ej wara härdare än de, som endast försäkra derom at Lagen ej beröfwas sin werkan: at der det namgifne brottets beskaffenhet i Lagen förutsätter säsom straff annat än förlust af ägcndom, mäste den redan fasttagne utan upstof af wederbörande Ämbetsmän höras, och af dem bestämmas, om anklagelse äger ruin eller icke; och sluteligen, at dä en anklagad i Statens ögon alldeles icke kan anses lika med en brottsling, följer deraf, at den anklagades förwar endast bör wara säkert, icke Nesligt eller detsamma, som innesluter den efter - Den 27 I"!ri54r ter offentlig Ransakning sch Dom erkände brottslingen. At igenkänna motsatte följder af desse en del fordringar, realiserade uti wart Fädernesland blir ej swärt, dels i hwad jag förut upgifwit, samt den wid angifvelse och häktade avanlige — nog allmänt kände prans at Länsoch Fjerdingsmän, de fleste i saknad af sundt förnuft — än mer af Lagkundskap, fängsla och til allmänna Fängelser införpassa angifne personer, utan undantag, och förut, genom mera kloke och magtägande Ämbetsmän, inhämtad kännedom om deras större eller mindre brottslig, het, och om häktande ens äger rum eller icke, dels uti de om detta ämne utkomna Författningar. — Granffom de sednare och wi skola med möda igenfinna nägon, som ä alla förrberörde rättsfordringar haft nägot werksamt afseende , sä snart de widrört det wanliga hindret, kostnaden; men wid en del snarare gjordt inffränkningar i den wisserligcn goda afsigt: at befästa allmänt lugn; men hwilket enär det är bexedt pä bekostnad af enffildtes, utaf det allmänna garanterade rättigheter, innefattar en uppenbar contradiction, och för ingen del stär at förena med Samhälls - inrättningens enda och stora ändamäl: allas frihet och säkerhet under Lagarne.
Jen tidpunkt, dä Rikets behof äro sä stora, torde Statens inflytande Medel, icke tilläta en ärlig utgift af omkring 6oco Rd. Banco, hwilka, enligt en af Herr Lorx sjelf upsatt och härbos bifogad uträkning, skulle ätgä til föda och beklädning , Lärares och BetjeningS aflöning, Ljus, Wed, Hyror, Artisters, Handtwerkares och S lejde - Jdkares underwisningar, Böckers, Matetialiers, Jnventioners, MachinerS, Instrumenters inköp och förfärdigande, Jnven - ligT Den 24 Augusti. tariers underhäll, oförsedde nödiga utgifter, samt inköp af enkla Möbler, Sängar, Sängkläder och Linne för 2Z Barn; huru mycket mindre skulle dä Staten tilläta en större utwidgning af Inrättningen. At nu anskaffa denna säkra och tilräckeliga ärliga tilgäng, som erfordras til Institutets underhäll, ser )ag ingen lättare och tillika pålitligare utwäg, an, om en förhöjd Tull-afgift af2 högst s rst. Banco kunde läggas pä nägon inkommande öfwerfiödswara, som til exempel pä Caffe; hwars ärliga belopp blefwe anwändt pä Institutet för Blinde och Döfstumme. Om emot detta Förllag af en förhöjd pälaga pä inkommande Caffe ^ wille inwändas at denna Artikel allaredan stall blifwir beswärad med en högre afgift, til Allmänna Fattigwärdens underhjelpande/ torde jag likwäl fä yttra min enstildta öfwertygelse, huru som denna omständighet, fäsoin et präjudicat, snarare länder til stöd an til hinder för projectet, heldst afsigten här, som wid förra förhöjningen, är den lidande menstlicchetens understöd; och detta kan wäl aldrig lyckligare beredas, an medelst möjliga inskränkningar af et öfwerfföd, som icke allenast beswärar Rikets Handelswäg, utan tillika förderfwar wär helsa, kanske til och med wärt lynne och wära seder.
Den 2Z September. böra beläggas, än som smakar emot ben mer eller mindre winst idkarnc tillffyndas. Den beror cj allenast af en snar iffsättning utan ock pä Jcrnprjsernr. Är detta ester önffan ^ sä kunna de mera understödja Riket, men i ett motsatt förhällande wore det bädc orättwist och för Rikets allmänna bästa skadcligt, att öfwer höfman belasta dem. För att härutinnan träffa bet som man kallar Lagom, fär jag föreflä, om icke cn Tariff kunde uprältas, huru mpcket wid föränderliga Jcrnpriscr borde för sjelfwa smidet i Bcwillning erläggas, sä ställd och grundad, att dä priserne äro sä läga att ägaren sjelf icke har nägon winst, harr dä mä njuta lindring , men att afgifterne Hkas efter som försäljningen tilltager och blifwcr förmonligare, härwid likwäl de Bruk särskildt ansedda , hwilkas Jern ' i anseende till sin synnerliga godhet alltid säljcs och rväl betalas. Till benna Tariffs upprättande äga tvi kunnige Bruksidkare inom Vcwillnings-Utskottet, som detta arbete sä mpcket säkrare kan anförtros,'som de äro kände för sä patriotiska tänkesätt emot Konung och Fädernesland, att de för ingen del neka det understöd skäl och möjlighet medgifwa, men ocksä nitälska att en sä Riksgagnelig näringsgren mä kunna upprätthälkas ifrän det fall hwarmed den ännu hotas. c:o Bewillningen af ätskillige Maniifackurieoch Fabriques-Jnrättningar som k 8 § uppräknas, bör rväl icke helt och hällit för fasta Egendoms - Uppskattningen förswinna, emedan de kunna pä lika sätt som handel och handtwerkcrier, driftvas dels uti hyrda gärdar, dels uti tomtplatser i Städer och pä Landet af obetydligt wärbe, men grfwa mycken inkomst, och ut! ibkarenS Hand utgöra en förmögenhet.
Stockholms Stad, efter hvad Magistraten och Drätsel-Commissionen 1 otvanberörde måtto sig yttrat, icke eger någon så beskaffad rätt till Rörstrand, på grund af hvilken innehafvarne kunna få egendomen af Staden friköpa, hafva väl Riksens Ständer funnit något hinder icke böra läggas för en laglikmätig upplåtelse af Kronans ännu återstående egande-rätt till Rörstrand; men då likväl, till undvikande af ett skadligt prsejSdicat, Kronans jord icke må af - *54 Underdåniga Skrif velter. händas utan losen och någon efter fördelen af dess nyttjande lämpad afkastning, hafva Riksens Ständer, efter vunnen upplysning af ett vid handlingarne fogadt Utdrag af 1624 och 1625 årens Jordeböcker, att Rörstrand, nämnde år, ännu var Skattehemman med 49 D:1 3 öre Si 1 fvertins ränta, ansett Författ ningarne om skatteköp böra, i afseende på afgifteme för upplåtelsen, till rättelse tjena, med den förändring, sorn är en följd af egendomens donerande till omför, inäldte ändamål, och hvarigenom den blifvit förlagd under Stadens område och iklädt sig naturen af Stadsegendom, derå således icke vidare kan läggas den tillförene utgångne, men nu i Jordeböckerne afkorrtade, Hemmansskatten; och Riksens Ständer hafva tillika funnit de villkor bora vid ifrågavarande upplåtelse fästas: att In» nehafvarne af Rörstrand skola med Staden förrut öfverenskomma om nyttjancle-rätten, så vidt de deraf icke äro, genom ofvannärnnde 1731 års Contract, uti fullständig besittning, och annat lagligt hinder för en sådan afhandling icke ehler möter; samt att, för öfrigt, i följd häraf, något ersättnings-anspråk mot Kronan , nu och i framtiden, icke må ega rum.
Maj:t behagade den af Statsministern sålunda gjorda underdåniga framställning, uppå Statsrådets enhälliga tillstyrkan gilla; till följd hvaraf anslaget till Tredje Hufvudtiteln skulle, uti den till Rikets nu sammanträdande Ständer aflåtande Proposition om Statsverkets tillstånd och behof, till ett belopp af 226,450 riksdaler banko upptagas; hvarjemte Kongl. Maj:t i likhet med hvad vid sednaste Riksmöte egt rum, ansåg sig icke böra för Rikets Ständer lemna oanmärkt, att den vid 1840 års Riksdag för Rikets Ständers Statsutskott till 775,966 riksdaler 32 sk. banko uppgifna brist i Kabinettskassan, och hvaraf återstoden vid öppnandet af 1847 års Riksdag utgjorde 132,633 riksdaler 16 sk. banko, genom af Kongl. Maj:ts egna medel ytterligare gjorde afbetalningar blifvit med 80,000 riksdaler banko, utom hvad för räntor blifvit erlagdt, förminskad, så att 56 Kongl. Maj:ts Prog. om Statsverk. 1850. återstående bristen endast utgör 52,633 riksdaler 16 sk. banko och borde denna upplysning, i sammanhang med den afgifvande nådiga Propositionen om Statsverkets tillstånd och behof Rikets nu sammanträdande Ständer meddelas. In fidem Protocolli. Carl Ad. Sterky. STOCKHOLM. Östlund & Berling, 1850, Ilidrag af Protokollet lifver Landiför sv ar s-ärenden, hållet inför Hans Maj:! Konungen i Slals-Rådet ä Stockholms Slolt den 13 November 1850. Närvarande: Hans Excellens, Justitie-Statsminislern, Herr Grefve Sparre, Hans Excellens, Statsministern för utrikes ärendena, Herr Friherre Stjerneld. Stats-Råden : Fåhraeus, Sandströmer, von Hohenhausen, IVallensteen, Gunther, Genberg, Gripenstedt, Grefve von Platen.
Majit vidare med afseende å den ifrågaställa löneregleringen, samt på det att inom indelta arméen befintliga lönetillgångar må, så vidt ske kan, för delta ändamål blifva disponibla, i nåder förordnat, all alla de embetsoch tjenstemän inom indelta arméen, som efter den 8 April 1862 befordras, transporteras eller till lön utnämnas, skola framdeles åtnöjas med de löneförmåner, som vid en blifvande lönereglering kunna komma all bestämmas, samt att detta vilkor bör i fullmaglerna eller resolutionerna uttryckas. Då någon förändring i afseende å aflöningen för de militäre tjenstemän, för hvilka ifrågavarande anslag är afsedt, ännu icke egt rum, hafva Rikets Ständer funnit skiil medgifva att anslaget till löneförbättringar vid indelta arméen må äfven under nästkommande statsregleringsperiod få utgå med oförändrad! belopp och enligt förut meddelade föreskrifter; dock få Rikets Ständer härvid i underdånighet uttala den önskan, att den af såväl E. K. Majit sorn Rikets Ständer nödig ansedda löneregleringen för indelta arméens befäl måtte blifva brag! (ill verkställighet, så att anvisande af ytterligare anslag för ifrågavarande ändamål icke må blifva erforderligt. Med anledning al hos Rikets Ständer gjord framställning om indragning af Regementsskrifvare-tjensterna och de dermed förenade göromåls ölverflyttande dels på Kronans uppbördsman och dels på Regemenls-qvartermästare och Regements-kommissarier, hafva Rikets Ständer, som ansett antalet af de vid regementena anställda civile tjenstemän vara större, än som för bestridande af regementenas inre hushållning kan erfordras, men icke äro i tillfälle att bedöma, på hvad sätt göromålen lämpligast skulle kunna på färre tjenstemän fördelas, funnit sig böra bos E. K. Majit i underdånighet anhålla, det E. K
Min mening varej heller den; men då saken redan är af gjord af Preste och Borgare Stånden, ärdet icke brottom, attmeddela deni vårt béslut, hvaremot om Protocolls-Utdraget skyndsamt expedieras till Bonde-Ståndet, det Hedervärda SLåndet deraf möjligtvis kunde finna anledning, att sig med oss förena. Herr Grefven och L a nd t - M a r - skalken förklarade, att Ridderskapets och Adelös Protocolls - Utdrag uti förevarande ämne,sorn komme att i afton innan Plenum slutades, inför Ridderskapet och Adeln justeras, derefter skulle med första varda till de öfrige Riks-Slånden expcdieradt. M Den 17 November e, m - lii Föredrogs å nyo och bifölls Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens den 4 dennes under lN:o 223 afgifne, .samt den 12 derpåföijde eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmäl kningar vid Utskottens förut meddeldte Betänkande, angående yrkadt utvidgande af de så kallade privilegia exclusiva. Föredrogs å nyo och gillades BancoUlskottets den 11 dennes under N:o 69 aflålne, samt den 12 derpåföijde eftermiddagen på bordet lagde, Memorial, i anledning af gjord motion om hvad Utskottet, i afseende på de reglementariska föreskrifterneför Banco-förvaltningen, bör iagttaga. Företogs till pröfning Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens den 4 dennes under N:o 5pi afgifne, samt den 12 derpåföijde eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid sistnämnde Utskotts förut särskildt meddeldle Betänkande, rörande nedsättning af Lots och Båk-afgifterne för Ångfartyg i allmänhet samt audre Inrikes 113 X) en i ^ November e. m, Orter emellan seglande Fartyg under 6 lots djup gående Herr Ribbing, Arvi d :