Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då nemligen exempelvis Justitie-råden vid förra riksdagen fingo sina löner förhöjda från 7,500 till 8,000 R:dr, skulle för dessa embetsmän, enligt nyssnämnde beräkning, nu uppföras ea lön af endast 7,000 R:dr, eller 500 R:dr mindre än de förut åtnjutit; och enahanda förhållande komme att ega rum, bland annat, med Justitie-kansleren och samtlige Presidenterne. Men om ock dessa oegentligheter lättare kunde, på sätt motionären äfven antydt, genom särskildta bestämmelser törekommas, finner Utskottet likväl flere betänkligheter möta för godkännande, under hvilken form som helst, af grundsatsen om en allmän lönenedsättning. Den af Herr Björck till stöd för ofvannämnde förslag framställda åsigt, — »att vid lönernas bestämmande under förra riksdagen, den tillfälliga prisstegringen kommit i betraktande på ett sätt, som föranledde beviljandet af högre lönebelopp, än öfrige omständigheter påkallade och de normala förhållandena kräfde,» — innefattar en fråga, hvarom meningarne visat sig vara lika så delade, som de i allmänhet äro om hvad som må anses vara tillräckligt eller öfverflödigt för de särskilda samhällsklassernas lefnadsbehof. Hvad motionären anfört angående Statsverkets mindre fördelaktiga ställ - Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 48. ning nu än vid scdnaste riksmöte utgör icke något bevis att embetsoch tjenstemännens löner då blefvo bestämda till allt för höga belopp, hvadan detta påstående kan gälla endast såsom en subjektiv åsigt; —men för den motsatta meningen torde icke heller kunna framläggas så öfvertygande skäl, att all stridighet i detta hänseende undanrödjes; och lärer vid sådant förhållande denna fråga svårligen kunna afgöras på annat sätt, än att hvarje lönegrad särskildt tages i betraktande, och beloppen, der så erfordras, genom omröstning bestämmas.
Så till vida synes det mig, att ju Elberling oberättigadt betecknar min framställning såsom » alldeles oriktig ». Vidare konstaterar han, att Sohlmans telegram var det förstutkastet till den förbundstraktat, hvilken skulle utgöra första praktiska steget till de tre skandinaviska folkens uniont spred sig genast kunskapen derom i de svenska regerings-kretsarne och framkallade betänkligheter hos en man, som der, vid sidan af frih. De Geer och grefve Manderström, intog en ledares plats. Denne man var frih. Gripenstedt, finansministern. Den i sept. sammanträffade Gripenstedt med sina kamrater i statsrådsberedningen och begärde upplysningar om innehållet af förbundsförslaget. Kort derpå, den 8 sept., enligt andra uppgifter d. 2 eller 3, hölls hos anlända och lydde på svenska såsom det samma dag återgafs i F&lt;edrelan-det på danska: » 22,000 mand kommer o g Han selv ». Men innan ännu korrekturet var slutläst, » inlemnades » på byrån i » afskrift » Rosenmullers telegram, hvilket var aflfattadt i förtäckta ordalag: » Far kommer med drän-garne » m. m. Sjelfva innehållet öfverensstärade emellertid med Sohlmans. Således egde redaktionen till sitt förfogande samtidigt två telegram om saken, Sohlmans och Rosenmullers, men endast det förra, icke det senare, offentliggjordes. Detta är en faktisk rättelse i mina uppgifter. Återstlr mitt påstående, att Rosenmiillers telegram ålade emottagaren att icke offentliggöra innehållet. Elberling säger, att i intetdera telegrammet fans ett dylikt förbehåll, och jag medger att hans vittnesmål är af vigt for Kari Ploug. Hvad beträffar det Sohlmanska telegrammet, kan jag ej betvifla hans utsago. Annorlunda ställer det sig såsom mig synes, med det Ro * en-mlillerska. Elberling intygar sjelf, att det inlemnades i afskrift på byrån. Är han då alldeles säker på, att afskriften ock var fullständig?
Detta har väl ännu, så vida jag vet, icke skett; men en tid kommer då det inträffar, och torde hända äfven med framgång. — Hvad skall man då tänka om småsinnet, som nu vill frånkänna denna rättighet dem, hvilka redan deraf äro innehafvare? Domen tillhörer framtiden att afkunna — den blifver säkert icke förmånlig, så mycket tilltror jag mig att kunna förutsäga. Några svepskäl måste man likväl framdraga för att upphäfva Gårdfarihandeln, och dessa äro nästan uteslutande, al) att de som idka denna handel narra den enfaldige mannens hustru, barn och tjenstefolk att handla med dem, samt b) att de derjemte bedrifva lurendrägeri och tullförsnillning. Bättre vore att ärligt uppgifva de rätta tanke-skälen, hvarföre de skola beröfvas sin Den 4 Junii e. m. ao3 handelsfrihet, och dessa torde då i första rummet vara: att desse handlande sälja för bättre pris sina varor, emedan, genom deras flit, tillverkningskostnaden för dem är ringare, än hvartill våra stadskrämare kunna sälja samma varor — således dessa sednare till förfång. Detta öfverensstämmer så med hvad man vet uti saken, att ingen, som tänker derpå, lärer med allvar kunna motsäga det. När nu härtill kommer, att den så kallade Gårdfarihandlanden, uti sin frihet att vandra, ifrån land till land, ifrån hy till by, kan förse den tarfliga landtboen med dess behof af några nödvändighetsvaror, som denne eljest, med stor prejning, reseomkostnader och tidsspillan, skulle förskaffa sig ifrån våra vinningslystne Stadsköpmän — visserligen dem till mehn — lärer ingen kunna misstänka de bevekelsegrunder, som föranleda till upptåget, att, icke mindre än, genom en inverkande representativ myndighet, vilja frånskilja ett folk deras i lagar, af ålder, tillerkända förmåner.
Ilian att öfverskrida gränsen för deras befattning, bafva de förenade Utskotten icke kunnat föreslä nägot 8tadgande om L. 8l:rs sammankallande i den olyckliga bändelse att Lanken t^r förutan ej kan i sitt beböriga skiek äterställas, men man liar trott det göra tillfyllest att sä lämpa tidsbestämmelsen inom bvilken detta äterställande borde vara verkstäldt, att tillräekligt rädrum lemnades, för Legeringen, att vin den sä nödigt aktade, sammankalla L. 8t:r, oeb för dem att genom den yppade bristens fallande afvärja den annars inträdande päföljden af Lank-Lrivilegiets uppliörandc, bvilket 1 intet fall kan sägas inträda L. 8l:r vliörde, enär f^ra as 8),sslomännen, som baft sig uppdragit att undersöka Lanken? ställning, äro 8l:,nas egne Ombud; Oeb man bär äfven ansett att, dä ^KIImänbetens sskerbvt ocb väl kräfver en sadan undersökning, äfvensom dä Lanken mäste ställas under utredning, begge 8tatsIVIakterne böra deri lika deltaga ocb icke en bestämd öfvervigt lemnäs den ena, alraminst den, genom bvilkens felaktiga beräkningar ocb förvaltningsälgärder den inträffade oredan tillkommit Det torde ej eller böra lemnäs oanmärkt, att eliuiu, för att icke sära nägons, mäbända öfverdrilna, granlagenbet, det uttryck blifvit begagnsdt "uppkäre dä LankDrivilegiet'' mäste det likväl linnas pätagligt, alt de,est L. 8t:r icke i annan ordning vilja läta della 1'rivilcgium uppböra sedan det förverkadt blifvit, erlördras derom formligt beslut af X. 8vea llolLätt, soni ar Länkens privilegierade Lörum. 27c» 8tatsRåneooeb li-ag-Dtskottens läk lii Orelve 2?.
Att här ofvan intagne af 5Förslagen till Handelsoch Flandtverksl<Ordningar må varda såsom tillägg till 1 Z.ag.samtAllm.Besv.o. Otc. Utsi. Bet. N;o 54, 35 "Art. af b eg o-Sta dg a n antagna, likväl med ’’följande f årändringar och tillägg, nemi.; a) Uti 4 Art. 1 /. Handels-Ordnin gen • "att den tid af 14 dagar, efter för-'- *'loppet hvaraf Contrådet emellan den Hand. *'lande och Handelsbetjenten eller hans måls• "mari borde vara upprättadt och Handels~ ”1Societeters Ordförande tillställdt, måtte för”längas till 6 månader , på det tillfälle må beredas den Handlande att profva , huruvi°da Betjenten har anlag för det yrke han ”valt och i Öfrigt visat sig hans förtroende ”värdig; men att, i händelse Contrad, efter ''förflutna 6 månader, icke varder uppgjordt, ”.Lego-Stadgans föreskrifter än vidare, lik"sorn under loppet af profvotiden, böra, i "afseende på deras förhållande till hvar"andra samt Ömsesidiga rättigheter och skyl* {'digheter, tjena till efterrättelse b) Uti a Art. % §. Handtverks^ Ordningen; ”att likaledes , innan Mästare ar ”skyldig upprätta Contrad med Lärling; "den förre md ega 6 månaders rådrum till ii a Lågf samlAllm.Bcsv.o.Oec. Uisk. Bet. "utrönande af den senares fallenhet får *’handteringen, och till bedömande i of”rigt, örn han med Lärlingen ser sig bela.- "ten.
Då Ridd.Sekret, bereder och föredrager de hps Direkt, förekommande ärenden, mäste han äfven anses om dessa ärenden ega den mest fullständiga och tillförlitliga kännedom. Uti rikets Collegier och andra offentliga embetsverk tillgår det ock på det sätt, att i alla mål af vigt, vederbör. Kontorschefer först afgifva sina ntlåt:n innan embelsverkets styrelse derom fattar beslut; och Utsk. finner icke, att dessa sladganden i någon mån inskränka beslutanderätten hos den högre myndighet, som afgör ärendet. Tvertom torde erfarenheten icke sällan hafva ådagalagt nyttan och behofvet af dylika förberedande yttranden. Utsk. förmodar jemväl, att R. o. Ad., vid införandet af motsvarande sladganden i Instruktion för Ridd.Direkt., godkänt en sådan grundsats. Också gäller den icke blott enl. 42 § för Ridd.Sekret., utan äfven enl. 49 § (gamla 51) m. fl. för Kamereraren, samt enl. 58 § (gamla 60 §) för Ridd.Fiskalen, utan ali det 1111 blifvit ifrågasatt alt från detta åliggande befria sistnämnde tvenne tjenstemän eller att Direkt, skulle anse sig, i någon mån, deraf bunden eller besvärad. På dessa skäl, och dä det nu gällande stadgandet om Ridd.Sekretts ovilkorliga skyldighet all till prot. yttra sin mening i alla förekommande ärenden, således äfven i afseende på tillsättningen af Rid - 58 Den 17 Maj. darli.Kamererare och Fiskalstjensterne, finnes i samtliga de Instruklioner, som alltsedan 1823 varit af R. o. Ad. stadfästade, utan att hitintills någon olägenhet deraf försports, samt detsamma tillika måste innebära en kontroll och en ledning för omdömet vid prohnes granskning öfver det mera eller mindre nitiska och oväldiga sätt, hvarpå Ridd.Sekret, sin tjenst förrättar, afstyrker Utsk. bifall till det af Hr Gr. Lagerbjelke och Frill. Palmstjerna gjorda ofvanberörde förslag till förändring i denna §.
För närvarande var han med lif och själ inne i en debatt, som pågick inom svensk-amerikanska pressen angående resandet af en staty öfver en bemärkt svensk man. I hemlandet tycktes man blott lägga märke till det fosterländska partiets offervillighet och ordade entusiastiskt om detta bevis på svensk-amerikanens lojalitet, medan man visligt teg med motsatta sidans uppfattning. Detta förargade öfvermåttan Höglund. Han slog i det prasslande bladet och talade litet utmanande till Louise, som vore hon icke utan skuld i förhållandet. – Det är ju alldeles märkvärdigt, att man där hemma inte vill förstå, att vi först och främst äro amerikanska medborgare och att det är vår plikt att högst af allt älska det land och det öfverhufvud vi valt ... Tror verkligen frun, här sänktes rösten, och Höglund fortsatte lika intensivt men på god skånska: – att den där skenhelige Svensén vill ha upp statyn för annat än för att få vasen? Det är då så genomskinligt som fönsterglas och därför ska han kuschas, var lugn för det. Så oändligt litet allt detta angick Louise! – Gokväll – hur mår Lovisa – sade i detsamma en säflig röst. På trappan bredvid satt grannen, arbetar Vesterberg, med sin pigga värmlandshustru. Denna puffade nu på honom. – Ska du säga så, tycker du? – Hva s’a jag annars säga? undrade Vesterberg fogligt – jag säger ju du till själfva presidenten, jag. Louise skrattade. Vid tillfällen som dessa, när hon stod utanför, fick vara ironisk iakttagare, då blef hon oåtkomlig. Men liksom hade Högberg anat denna öfverklasstämning, såg han misstänksamt på henne, tog sitt blad och gick in. Ack, kvällen var så kort. När Louise satt där och lutade sitt hufvud mot Tores axel, trånade hon efter något namnlöst, som aldrig kom. Och snart måste man gå upp till sig, Tore var så trött, att hvarje lem värkte. Rätt under plåttaket i ett litet kyffe stod deras säng och bredvid en tomlår för kläderna. Det var allt. Här kröp Louise ihop invid väggen – Tores hud hade fått en stark, obehaglig utdunstning genom allt sot och metallstoft. Och i hans axelkött lyste djupa skåror efter järnstängerna, han bar. Själf klagade han aldrig, men åh ...
Det var just genom detta andra upprop, som particheferna fordom fingo tillfälle att uppbuda till voteringar de personer, hvilka skulle gifva dem pluralitet. De, som ej äro intresserade att öfvervara målens discutering, kunna äfven umbäras vid voteringen. Jag afstyrker på det högsta bibehållandet af andra uppropet. Grefve Mörner: Äfven jag bekänner, att jag i RiddarhusUtskottet delade Minoritetens mening, att andra uppropet vid voteringar bör bibehållas; och jag är ännu af samma tanka. Det är hvarje Representants rätt, att rösta, men det kan hända, att han af andre angelägna göromål är hindrad att vid första uppropet tillslädesvara; och då vet jag ej, hvarföre man skall betaga honom rättigheten att vid det andra få afgifva sin röst. — Det är visserligen sannt, att man genom andra uppropets afskalfande skulle vinna i tid; men man bör tofi Den 9 April e. m. väl också hafva något afseende på hvarje Riksdagsmans rält att yttra sin mening i frågor, som måste slitas genom votering, och som genom endast ett upprop kunna alldeles för knapphändigt blifva afgjorde. Herr von Hartmansdorff: Jag instämmer med Grefve Posse deruti, att man bör bibehålla det närvarande sättet, att vid voteringar uppropa hvarje bänk serskildt; ty det blifver annars svårt att kunna passa på och höra, när ens blotta nummer och namn uppropas. Men i afseende på andra uppropets afskaffande, är jag af samma mening som Herr Cederschjöld, eller att det bör upphöra. I hvarje Domstol eller Collegium, eller med ett ord i alla lagskipningsoch verkställighets-åtgärder iakttages såsom bestämd regel, att den, som ej deltagit i öfverläggningen om ett ärende, ej eller må deltaga i beslutet derom. Hvarföre skall man härifrån afvika, då fråga är om den vigtigaste af alla åtgärder, om sjelfva Lagstiftningen?
Prop, N:o 1, om Statsverket 1859. 49 Transport R:mt R:dr 1,369,485: 70. landsorterna, 27,550 R:dr årligen, eller för de tre åren 1861 — 1865 tillsammans 82,650: — 6:o till arfvoden åt Lärare vid Mariebergs Artilleri-läroverk i de kunskapsämnen, som tillhöra Civil-ingeniörer 3,000 R:dr årligen, eller för nämnde tre år tillsammans 9,000: — 7:o till stipendier åt elever vid bemälde läroverk, som genomgå den för Civil-ingeniörer bestämda kurs, likaledes 3,000 R:dr årligen, eller för samma tre år 9,000: — Summa R:mt R:dr 1,670,135: 70. Styrelsens för Allmänna Viigoch Vattenbyggnader ofvannämnde berättelse och förslag rörande verkställda och ytterligare ifrågasatta allmänna arbeten kommer att meddelas Rikets Ständers Stats-Utskott; skolande de dertill hörande kartor och kostnadsförslag, jemte öfriga handlingar rörande dylika arbeten, för hvilka Kongl. Maj:t nu föreslagit statsbidrag, för vidare upplysning blifva att hos bemälde Styrelse tillgå. Enligt hvad Kongl, Maj:t nu föreslagit skulle såsom årligt anslag för Sjette Ilvfvudtiteln under nästa statsregleringsperiod utgå Riksdaler Riksmynt 2,203,820: — hvaraf förslagsanslag 112,794 R:dr 91 öre; och dessutom till föremål, hörande till Civil-Deparlementets handläggning, erfordras tillsammans Runt R:dr 1,670,133: 70. Sjunde Mtufeudt itel», innefattande anslagen för Finans-Departementet, Nu gällande Riks-stat upptager för detta Departement Penningar Runt Hulr 5,505,338: 40. Indelta räntor, förslagsvis beräknade enligt markegång lill 24,700: — Indelt spanmål, 967 kubikfot 4 kannor, värderade, efter 2 R:dr kubikfoten, till 1,954: 80.
Hr von Hartmansdorff: På det alt villkoren icke malte sammanblandas, hemställer jag att propos. på sockenbuds-hö göres särskildt, och att mig må tillåtas sedermera anmäla ett särskildt föremål för befrielse från bevillning. Hr Frih. o Landtm, yttrade, att lämpligast torde vala att först framställa propos:*' å bifall till Utsk:s förslag, med öppen ratt för Ståndets ledamöter att föreslå och be - Den 10 October e. m. sluta öfver de särskilda propostr , som kunna anses nödiga; hemställande Hr Landtm, nu , om R. o. Ad. behagade bifalla i:sta punkten i i/|5 §:n. Ropades ja. Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla att, på sätt Frih. Cederström föreslagit , comministrars sockenbuds-hö äfven borde i denna s:sta punkt införas bland undantagen från bevilln. efter 2:dra artikeln. Ropades starka nej, blandade med ja. Hr von Hartmansdorff; Uti 2:dra §:n afUtsk:s förslag till bevilln.stadga, är upptagen ibland andra stater äfven minister-staten. Det är bekant, att tillförene var ministerstaten icke underkastad bevilln. efter 2 art., roen det har skett i sednare tider, och som jag tror, med afseende derpå att våra utrikes varande sändebud hafva för deras lönevillkors ringhet haft tillstånd att längre tider vistas hemma i fäderneslandet. För dem som det göra vill jag icke begära befrielse, de må dela samma afgifter med oss öfriga, som äro hemma i landet; men för dem, som städse vistas utrikes , och för de öfriga under den tid de göra likaledes, hemställer jag, örn ej R. o. Ad. skulle finna billigt att medgifva befrielse från bevilln. efter 2 art. De äro, såsom man vet , i allmänhet ringa aflönta, jemförelsevis till de kostnader, som deras vistande på främmande ort och sjelfva deras egenskap fordra.
(681) I Profver och prisuppgifter erhållas gratis från fabriken, och finnas tillgängliga hos alla våra kommissionärer. Beställningar kunna göras och gods lämnas antingen direkt till fabriken eller till någon af dess kommissionärer. Obs.! I båda fallen samma pris. För att tillmötesgå en af flera familjer, som den 1 okt. ombyta våningar, uttalad önskan, hålles BARNFROKEN. En bildad, anspråkslös, barnkär flicka, ej för ung, som vill åtaga sig vården af tva barn om 4 och 2 år, läxhjälp med 3 äldre barn (den äldsta 13 år) samt för öfrigt hjälpa till med hvarjebanda småsysslor, erhaller plats genast. Svar med uppgift på löneanspråk torde sändas till » M. H. » pr Sköfde. (674) ull ull o c h stickylle: G Boa-orms-skinn, vackert och väl bibehållet, till salu. till .Från Afrika », Iduns exp. s a m t a f s v e n s k Bekväma förbindelser med allmänheten: Ombud på alla större platser inom hela landet. m. m., m. m. Skandinaviens mest spridda och sålunda mest o m t y c k t a d a g b l a d, utkommer numera med 7 nummer i veckan, är sålunda den snabbaste nyhetstidningen och har en d a g l i g u p p l a g a, som raskt närmar sig Född i fabrikspris eller Underkjolstyg, StockholmsAffärsgrundsatser: Framför allt ett redbart fabrikat — färgäkta, arsenikfritt, hållbart och lämpadt efter svenskt klimat. Lägsta möjliga pris. I TJÄNSTEMANNAFAMILJ på landet önskas till den 24 nästa okt. Idun Fredagen den 4 juli 1890. N:r 27 (133) Tidningen kostar Annonspris: endast I kr. för kvartalet, med 35 öre p r petitrad (10 stafvelser). För » Platssökande ' oeh - Lediga platser » IdunsModeoch Mönstertidning I kr. 65 ö r e; 25 öre. postarvodet inberäknadt. Utländska annonser 70 öre pr petitrad. Redaktör och utgifvare: FRITHIOF HELLBERG. Träffas å byrån kl. 10 — 11.
Är Gäidenärens wistande okändt, eller ä Uirffes Ort, mä Jnteknings. sökanden wid lika 'äfwentyr och inom lika tid, hafwa ä närmaste Post. Contoir fogat behörig anstallt om införande af Kungörelsen härom sä wäl uti Stockholms Post-Tidningar trenne (zme) gänger som en gäng uti Hamburger Tidning. Och bör om detze Åtgärder bewis till Domstolen wara ingiswit ä nästa Rättegängsdag eller Ting som in. träffar efter zo dagar ifrän den tid, dä nämde ätgärder bordt wara widtagne, allt wid förlust af den dä sökte Jnteknings. formvnen, derest Laga förfall ej styrkas kan." Wid det af Eders Majit förestagne Tredje stadgandet, hafwa följande betänkligheter Rik sens Ständer förekommit. Detta stadgande skulle innebälla ett undantag ifrän den första punkten. Wid jemförandet af undantaget med regeln har den betänklige följd synts uppstä, att om Gäldenären inom de 50 dagarne, utan att föryttra den Jnteknade Fastigheten, sökte Cesiion, skulle, om fastställelsen ej före Cesiion skett, Borgenären förlora sin förmonsrätt, men om dercmcl Gäldenären inom samma tid förut för. 86 Den 11 October. föryttrade egendomen, och derefter sökte Cefion, ägde Borgenären sin panträtt emot köparen i behäll, hwaraf äter skulle följa, att Intckningssökanden ägde mera fördel as ett dubbelt G.ckdenärens swek än af ett enkelt, som ätminslvne icke beröfwade de andra Borgenärerne hwad af fastighetens wärde öfrigt wara kunde. Harwid hafwa Riksens Ständer nogsamt insett nägon anledning wara att befara, att Gäldenärer dä de befinna sig i obeständ möjligen kunna gifwa wink ät wista Borgenärer, att genom Jntek. ning betäcka sina fordringar.
För hvarje 6-tal abonnenter, s o m samlas, och f ö r hvilka afglften Insändes till Redaktionen af närmaste vore obefintlig. Men jag kan verkligen inte se något binder för, att man inom nordstjerneoch vasaordnarne hade ledamöter af det qvinliga ståndet, liksom man har ledamöter af det andliga. Hvad som j u skulle utgöra det egentliga skälet till dessa dekorationers bortgifvande — i ena fallet vetenskapliga eller literära, i andra fallet framstående medborgerliga förtjenster — finnes j u nu mera nästan lika ofta hos qvinnan som hos mannen. Och dertill komma andra, visserligen mera underordnade synpunkter, men dessa måste också tagas med i räkningen. Ur rent estetisk synpunkt skulle den blixtrande ordensstjernan göra sig ofantligt mycket bättre, om den anbragtes på en elegant damtoalett än bredvid ett frackuppslag. Och vid inträffande uppsjö på ordnar skulle damerna ha ofantligt mycket lättare för ' att placera sina, än hvad herrarna ha. En briljanterad nordstjerna skulle ju taga sig förträffligt ut i ett svall af mörka lockar, och för min del kan jag alls icke finna, att-det skulle ligga något anstötligt i, om en liten vasatrissa placerades midt i en förtjusande grön rosett någonstädes i närheten af turnyren. Men jag vill ödmjukast fråga, hur det skulle taga sig ut, om en till öfverflöd dekorerad herre skulle pröfva på att anbringa en kommendörsplaque midt på hjessan eller ett storkors på det ställe, der kammarherrenyckeln plägar hänga. Jo, det skulle min sann se ut det! Hur man vänder saken är, det svårt att finna något hållbart skäl, på grund af hvilket man längre kan uppskjuta att bevilja qvinnan full likställighet med mannen äfven på ordensväsendets område. Det må nu vara godt och väl, att en entusiastisk fästman eller en ända till stollighet förälskad äkta man kallar sitt hjertas utvalda » sitt lifs stjerna »; men inte kan det väl hindra att fästmön eller frun också får sin lilla stjerna — på klädningslifvet.
19 dersålare för dylika fordringar under enahanda villkor oell förbehåll, sorn för dessas godtgörande blifvit föreskrifne, Kongl. Maj:t, genom Nådigt Bref af den 19 Februari 1817, efter det nämnde Svenska arfvingars fordran blifvit bestämd till 9,419 R:dr 22 sk. 6 rst., hvaraf ?:delar skulle arfvingarne tillkomma, anbefallt Riksgälds-Contorels Fullmägtige att till Landtbruks-Academien utbetala återstående Irdelen, eller 3,139 lhdr 39 sk. 6 rst. i Contorets obligationer på 10 år med 5 procents årlig ränta; att, sedan Directeuren för Landlbruks-Academien hos Kongl. Maj;t gjort underdånig framställning ora anslag till uppförande af åtskiliige nödige tillbyggnader vid och reparationer å Academiens hus, förslagsvis upptagne till en summa af 24,200 R:dr, Kongl. Maj:t, genom Nådigt Bref af den 31 Mars 1819, tillåtit, att de medel, som för ändamålet erfordrades, linge i mon af behofvet förskjutas af den under Landlbruks-Academien ställde fond uti Riksgälds-Contorets obligationer, för att sedermera efter hand ”af Nionde Hufvud-Titeln” ersättas; äfvensom Kongl.