Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det sorn är i fråga kan väl anses mindre betydligt, och det torde nu mera sällan inträffa, att Spannmål behöfver införas från Utrikes Ort, roen då erfarenheten år 1827 bevisat att det kan inträffa, då mycken Spannmål infördes från andra orter än Pommern och Wismar, och då jag ej kan finna något skäl, hvarföre den Sjöfarande ej må njuta föling af så nödvändiga och nyttiga varor, som Spannmål och Ull, så val som af alla andra, kan jag ej instämma uti att fråntaga Sjömannen en ringa Bil. till Bevillnings-Utskottets Bet. 123 belöning, den han i sitt mödosamma och farliga yrke hittills af den betydliga inflytande tullen åtnjutit, och anser derföre föring alltid böra bestås, utom då fartygen anlända med ballast. g:o Herr Alund, G. L.: Sedan jag varit i tillfälle att jemföra Utskottets utarbetade Förslag till grunder för Tu.llbevillningen med det af Kongl. Majlis och Rikets Ilögl, CommerceXollegium till Kongl. Majit afgifne Betänkande uti enahanda ämne, samt derjemte inhemtatde åsigter, som ledde pluralitelen af Ledamöterna i Bevill-. nings-Utskotfet vid 1823 års Riksdag för upprättandet af sitt då afgifna Betänkande, som ock de verkningar det beslut sjmes mig hafva medfört, sorn Rikets Ständer vid nämnde Riksdag fattade i afseende på ”fri, införsel af alla utländska varor, emot bestämd Tull/’ och derförutan förskaffat mig upplysning om grunderna för Kongl. Majlis Nådiga inskränkningar uti Ständernas berörde stadgande; får jag, som icke i allo kan förena mig uti Utskottets nämnde Förslag, nu i korthet uppgifva skälen i allmänhet för min olika mening. De hufvudsakligase skälen äro; ilo Synes mig rättvisa och billighet fordra, alt alla näringar njuta lika skydd, och att den ena af dem ej gynnas med i2?i Bil. tiX Bevillnings-Ulshottets Bet.
<>< i ■ ■■ lii i,vii •• i ;i.i? • t • '>' ** • ? lea :,.i , i", i.iii M '/ - >’ ' " . , ... .. * Siiri ... I. i,- t .4 STOCKHOLM, ecksteinska boktryckeriet, 1845. Stats-Ltskotlets Memorial, N:o 3rj i N:o. Ank. till Exp.-Utsk. den 16 Maj i845, kl. i e. m. Memorial, med förslag till reglementariska stadgatiden, angående de på Riksgälds-Conior et anvisade Creditiv. (Rgs. A} dl.) Sedan Rikets Ständer, genom 3:ne Riks-Slånds sammanstämmande beslut, bifallit Stats-Utsicottets Memorial N:o 3oc>, angående de i 63 §. Regerings-Formen föreskrifna Creditiv-summor, så och ehuru frågan om anvisandet af ett serskildt undsättnings-creditiv vid inträffande missväxter beror på omröstning i Förstärkt Stats-Utskott, anser sig dock SlaLs-UtskoLlet böra till Rikets Ständer aflemna förslag till den afdelning i Reglementet för Riksgälds-Contoret, hvaruti föreskrifterna rörande de å nyssnämnde Contor anvisade creditiv böra intagas; kommande detta förslag att med en ytterligare §. ökas, derest Rikets Ständer besluta, att det ifrågaställde serskilda undsättnings-creditivet skall på Riksgälds-Contoret anvisas. Hvad de i Regerings-formen omförmäida a;ne creditiv-summor beträffar, så hafva Rikets Ständer redan genom ofvan åberopade beslut godkänt lydelsen af de härom nu föreslagna reglementariska stadgandena. Såsom en följd af; samma beslut, kommer roo §. i Riksgälds-Con torets nu gällande Reglemente att förfalla, så vidt den föreskrifver afsättandet af en serskild fond för det s. k. Stora creditivet.
N:o 156. åtagit sig, cirka 150 R:dr per hemman, tyckes ej vara obetydlig och visar bäst huru väganläggningen är af behofvet påkallad, hvilket också blir påtagligt, då en jemförelse anställes mellan gamla och föreslagna nya vägens lutningsförhållande: t. ex. gamla vägen med lutning af 1 fot på 7—10 på en sträcka af 6,000 fot och 1 på 20 fot på en sträcka af 20,000 fot — nya vägen med en lutning af 1 på 20 på 1,800 fot I följd af hvad här blifvit anfördt och då denna vägomläggning kan anses utgöra en lifsfråga för orten, torde vara klart att man, så fort möjligt är, önskar bereda densamma tillgångar härtill; men som för närvarande ej lärer finnas några tillgängliga, för dylika ändamål anslagna medel, får jag härmed i ödmjukhet anhålla hos Rikets nu församlade Städer om extra statsanslag af adelar, eller 61,333j R:dr R:mt af kostnadssumman, hvarförutan det för vår ort högst vigtiga företaget ej kan utföras. Såsom exempel på den förlust orten har af backarna, kan anföras följande: dessa 200 hemman afkasta till försäljning i minsta 30,000 kubikfot råg, 60,000 kubikfot hafre, 1,000 centner smör, 500 centner ost, 1,000 centner fläsk och 600 centner lin, och för att transportera detta till Hvetlanda åtgå vid pass 6,666 hästar, som, beräknadt efter 3 R:dr per häst, gör en summa af 20,000 R:dr, men om nya vägen blir anlagd, kan hästantalet säkerligen nedsättas med hälften, hvarigenom uppstår en årlig vinst af 10,000 R:dr, härvid ej upptagen transport af kol till Kibbe nickeloch rödfärgsverk samt malm till Klafreströms jernbruk, m. m. Om nu äfven beräknas hvad hvarje hemman hehöfver köpa från städerna af sill och salt och andra handelsvaror, så blir skilnaden ännu större.
Gästgifvaren Anders Gabrielsson, lör utdikningsarbeten vid hemmanet Elmhult i samma socken af sistnämnde härad, å 1,592 R:dr; varande dock det vid 1856 års slut återstående skuldbelopp alskrifvet, jemlikt Rikets Ständers beslut vid sistlidne riksdag, i • » deltagarne i aftappningen af Stenshults-, Mellanoch Mexarps-sjöarne inom Qvenneberga, Slätthögs och Mistelås socknar af samma härad, å 2,000 R:dr, hvilket lån skall återbetalas genom erläggande årligen jemte kronoutskylderne af 160 R:dr för åren 1858 med 1871, och 83 R:dr 46 sk. 1 rst. för år 1872, » dito i aftappningen och sänkningen af sjön Möckeln inom Albo och Sunnerbo härader, emot årlig inbetalning af 8 procent å primitiva kapitalet under 14^ år, efter 1857 års slut, hvarvid ränta beräknas efter 2 procent, » vederbörande strandegare, för aftappnin Transport: - 2,320,793; 16. 6. 2,479,055: 36. — 3,193: 27. 3. 3,060: 23. 10. 4,560: 4,080: 693: 627: 819: 741: 939: 5. 5. 849: 32. 4. 338: 43. 9. 2,000: 2,323: 46. 1. 18,666: 32. — 18,666: 32. — 2,352,003: 28. 11. 2,509,404: 26. 3. — 32 Transport: gen af Rinkaby oell 1 tame-sjö arne inom Konga och Kinnevalds härader, emot dito dito efter 1859 års slut, till deltagarne i aflappningen af Tomsjöarne i Dädesjö och Furuby socknar af Upvidinge och Konga härader, emot dito dito efter 18C1 ars slut, » dito i sänkningen af Långasjön och G alneg öl samt derinvid liggande mossars utdikning inom Almunderyds socken, emot dito dito efter 1862 års slut, inom Christianstads län: till deltagarne i u/dikningen af 8 myrer inom Örkeneds socken af Ostra Göinge härad, å 2,000 R:dr, hvilket lån skall återbetalas genom erläggande årligen jemte kronoutskylderna af ICO R:dr för åren 1860 med 1873, och 83 R:dr 46 sk. 1 rst. för år 1874, » dito i dito af G myrer inom Wittsjö socken af Westra Göinge härad, å 1,100 R:dr, dito dito af 88 R:dr för dito, och 46 R:dr 8 sk. 6 rst. för år 1874 till deltagarne i utdikning al myr er vid Hyngarp och Snärshult inom samma socken, å 350 R:dr,
Hufvudtiteln uppföras i stället för det å samma Hufvudtitel för denna kassa nu upptagna anslag af indelda räntor och krono-tionde; 2:o att det årliga ersättnings-anslaget måtte bestämmas på följande sätt: a) att sedan, hvad hemmansräntor nu beträffar, den del deraf, sorn inom hvarje markegångssättnings-distrikt pä markegång berott, blifvit uträknad efter medel-markegången för de sista 20 åren, utbytes denna del af räntorna emot en efter medel-markegången för samma tid, deremot svarande qvantitet spanmål af samma slag, som tionden inom distriktet, och hvilken spanmåls qvantitet, en gång för alla bestämd, sedermera tages till grund för den årliga kontanta ersättningen till kassan för denna del af räntorne samt godtgöres, på sätt här nedan förmäles; hvaremot för den öfriga delen af räntorne, d. v. s. penningarne samt de i penningar till oföränderligt belopp utgående räntorne, jemte forsellönen'för så väl tiondespanmålen, som den i hemmansräntorne inbegripna spanmål, bestämmes ett kontant oföränderligt årligt anslag; samt b) att ej mindre det i föregående moment omförmälda spanmåls-anslag, som i stället för den af markegång beroende andelen af hemmansräntorne skulle blifva faststäldt, än ock den anslagna tiondespanmålen, årligen godtgöres kassan efter enahanda beräkning, som ligger till grund för liqviderandet af .Kronans behållna tiondespanmål inom distriktet; hvarefter värdet af dessa sammanslagna spanmåls-qvantiteter, med tillägg af förrberörde Stats-Utshottets Utlåtande, N:o 51, Litt. 13 oföränderliga, kontanta årliga anslag, kommer att utgöra kassans för året belöpande ersättning för ifrågavarande, till Statsverket indragna, inkomster. 3:o. Wadsteina. Beträffande denna kassas inkomster, liar Kongl. Majit i öfverensstämmelse med
Men däremot hände det några få gånger, att skolan erhöll nya elever, som genom en sammansmältning af naturlig obenägenhet för bokligt vetande och en mångårig vana att i andra skolor ha ljugit sig fram, icke mera kunde lägga bort osannfärdigheten, vare sig i skolan, bland kamraterna eller i hemmen. En så allmänt utbredd och öfvad osed uppkommer naturligtvis icke utan någon orsak, som måste finnas gömd i våra skolor, och man tvingas ovillkorligen till att fråga: hmr ligger den förborgad? Äro månne läroämnena af den beskaffenhet, att barnatanken icke förmår fatta dem? Eller framställas de måhända så torrt och andefattigt, att de icke kunna gripas af barnens fantasi och verka på känslan, utan blott och bart måste fastas i minnet medels namn och årtal, liksom döda insekter fästas fast i små lådor medels nålar och stift? Med ett ord, är det ledan, ledsnaden som föder fusket? Eller har måhända detta sin rot i ett starkt begär efter att, till hvad pris som helst, vinna utmärkelse, bli förflyttad till en högre skolklass, få höga betyg och möjligen kontant belöning för sina förmenta kunskaper? Eller är det alla dessa ting, som samverka till det ifrågavarande onda? Dessa och kanske ännu flere frågor tvingas man till att göra, då man ser, hur fusket blifvit så inbitet i ungdomens sinnen, att lärjungar, hvilka undergå mogenhetsexamen, måste öfvervakas så strängt, som om det gällde att förhindra mogna brottslingar från att smuggla in förbjudna varor i ett fängelse. Man tycker, att blotta misstanken, att en lärjunge, som njutit förmånen af en så mångårig undervisning och ledning, kunde umgås med tanken på bedrägeri, skulle vara upprörande och kränkande för det unga sinnet, men erfarenheten har j u visat, att fusk idkas äfven vid dessa tillfällen. Hvad förmå hemmen att göra för att hämma denna förderfliga sport, som sätter märken för lifstiden i många, många karaktärer? Ingenting eller nästan så godt som ingenting under nuvarande förhållanden. Ett barn kan vara sannfärdigt och sam
107 §. säger Herr Friherre af Wetterstedt, Jlidd. och Ad, Fröt, V B, 2 Åfd, 55, 56. 434 Dm April* ger en stor Latitude åt Constitutions-Utkottet; men jag kan ej skilja mig ifrån den tankan, att 2 Mom. i samma §. gifver Ständerne en ännu »torre, irste Mom. tillägger Utskottet rättighet att hemställa; då deremot 2 Mom. lemnar Ständerne rättighet att i sina Plena väcka, och i behörig ordning pröfva och afgöra Anmärknings-frågor. — Friherre af Wetterstedt anser Grundlagen i detta fall vara tvetydig; men jag finnér ej skäl hvarföre tolkningen deraf dä skall göras till Riksens Ständers nachdel, och hvarföre deras rättigheter, samt i och med detsamma Folkets, alltid skola inskränkas der någon vill finna otydlighet i Grundlagen. Hvarföre kunde ej tolkningen lika väl vid sådana tillfällen utfalla till Riksens Ständers, som till Embetsmännens fördel? — Om §. är otydlig, hvilket jag ingalunda kan medgifva; så må ju den, sorn med mig i detta fall tän1 ker olika, söka förklaring. Icke kan det tillhöra den, för hvilken §. visar sig fullt tydlig, att aska dess förändring. Vidare har Friherre af Wetterstedt hemställt, om icke, så vida återremiss af ifrågavarande Memorial agde rum, man på samma grund kunde återremittera Constitutions-Utskottets Betänkande rörande Decharge för Stats-Rådet. Jag tager mig friheten svara, att Riksens j Ständer visserligen äga rättighet återremittera i Decharge-frågan, om gällande anmärkningar < göras mot Constitutions-Utskotfets Betänkan| de derom, och föranleda till en pröfning, som Den 2? April* 435 påkallar Constitutions - Utskottets ytterligare förklaring.
Tili Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets handläggning hafva blifvit remitterade sex motioner, som angå ofvannämnda fråga, väckta, tre hos Högloflig^ Ridder skapet och Adeln, af Herr Cederschiöld, Guslaf Herr Hjerta, Lurs, och Herr Adelborg, Anders Otto, samt tre hos Vällofliga Borgare-ståndet af Herr J. fVahlström, Herr C. G. Rydin och Herr L. IV. Henschen. Vid redogörelsen för de särskilda yrkanden, som i dessa motioner innefattas, kommer alt följas den ordning, hvari den ifrågavarande Stadgan är uppställd. l:o. I afseende å den del af Skol-stadgaris första kapitel, som angår läro ämnena och undervisningens fördelning, äro framställningar gjorda: a) af Herr fVahlström, som, efter alt hafva förmält det Författningen skulle hafva blifvit utfärdad ulan alt edarne lärare och vederbörliga myndigheter lemnats tillfälle att i frågan sig utlåta, i afseende å den deri föreskrifna läseordniug anmärkt: att denna ådagalade en ensidig öfverskatlning af den bildande k ra (teng hos språkstudier och dit hörande formela öfningar, med tillbakasättande af sakämnena, i det alt språkstudierna i allmänhet upptoge mycket mera än hälften af timantalet i veckan och alt de, som egnade sig åt studiet af de gamla språken, kömme att derå använda nära en tredjedel af hela lärotiden; att motionären, som ansåge antikens studium vara af högt värde och utgöra ett väsentligt moment i den högre medborgerliga bildningen samt i hög grad lämpa sig för utveckling af rättsoch samhälls-begreppen, dock funné lili Skolstadgan alltför hufvudsaklig vigt vara lagd på en hop exercitier och skrifveri, till och med i Grekiskan, så att uppmärksamheten droges från innehållet till frasen och kunskapen lätt försinade till ett tomt formväsende utan anda och innehåll; att den i förra Skol Bih. till R. St.
Cirkulär-brefvet den 17 Januari 1755 att, då församlingen i regalt pastorat hos vederbörande Konsistorium begär den fjerde profpredikanten, bör Konsistorium »pröfva hans förtjenst och skicklighet samt, i fall den finnes jemlik med de föreslagnes, då en sådan begäran icke vägra; men i annan händelse densamma afslå, utan att någon annan i hans ställe utse.» Nu enär den fordran på jemlikhet, som således uppställes för att varda antagen till fjerde profpredikant synes tåla en modifikation, helst ändamålet med den rätt, som i denna del blifvit församlingen förunnad eljest lätteligen kan förfelas, får Utskottet, i öfvensstämmelse med ofvan yttrade åsigter i afseende på de grunder, som, vid förslags upprättande till Kyrkoherde-beställningar i så väl regala som konsistoriella gäll, böra följas, och med anledning af hvad Herr Biskopen Thomander yrkat, till Rikets Ständers antagande öfverlemna följande förslag till förordning, hvarigenom, med ändring af hvad som finnes stadgadt i Kongl. Cirkulär-brefvet den 47 Januari 4755 rörande de vilkor, hvarunder Konsistorium må bifalla en af församlingen i regalt pastorat gjord begäran om fjerde profpredikant, varder för klar adt att, så vida ilen, hvilken med Lag-Ulslwllcls Betänkande N:o 70. 9 församlingen begär, innehar de egenskaper, sorn för befordran till befattning af ifrågaställde beskaffenhet erfordrasutgör den omständighet, att han i förtjenst och skicklighet ej är med de å förslaget upp förde fullt jemlik, icke hinder emot bifall till församlingens begäran. Stockholm den 8 Februari 1858. På begäran antecknas att Herrar Hasselrot, Kistner och IVetterberg, samt Riksdagsfullmäktigen Johan Johansson från Örebro län icke deltagit i behandlingen af de frågor, som upptagas i förestående Betänkande. M:0 Ank. till Exp.-Utsk. d. 8 Febr. 1858, kl. 1 e. m.
I irsta puncten synes man, utan omröstning, antaga med II. ock lk., att 8ilkvcrriksdalern skall innekälla i3H liss; ocli 1 l2:te punkten framställer man en nej-proposition, som, i kändelsc kon vinner , nedsätter samma riksdaler till ,3o äkss. /2/te puncten kafva Utskotten, ckuru 3 8tänd i san,ina keslut instämt, ock pluralitet således redan vur gifven, dock inkjudit dem, att antaga det ijrde 8tändets tillägg om det gamla 8ilkvermvntets aflösning, änskönt detta icke angar klott redactionssörändringar, kärllytande frän föregående keslut, utan ett nytt lörslag. 80m det endast är i sädane kall, dä pluralitet icke är vunnen, som Utskotten äga inkjuda L. 8t:r till jemnkningar; sä anser jag dem kafva i detta fall öfverskridit doras kekattning. Ht Ilr Öfverste /.cnren^ I'.. Oä äudamälet kör vara att kereda inlörandet af cu redig ock enkel myntkot, synes mig icke till detta ändamål ledande, att inkjuda V. Ilo, gareoell II. Londe-8täuden att sig förena i II. Ilidd. oell /kdelns ock 3ro - 8tatsoelr Läneo-Dtsl ottens 13. Ib'este-8tän»lets Iieslnt i»nan»Ie krägan örn n^a mvntkoteu; rättare bade det varit att göra tvärtom, oel» således inbjuda 60 tvänne sednare att körena sig t. ex. i II.
Det är likgiltigt i hänseende till bly, hvaraf vi ej hafva erforderlig tillgång inom landet, och till koppar, som väl utföres, men nästan alldeles icke införes och i alla fall står till mycket högt pris. Men annat är förhållandet med smidt jern, hvilket, med undantag af några få slag, har trög afsättning, och hvarå 3:ne införselsförbud derjemte blifvit uphäfna. Att införsels-förbudet å tackoch barlast-jern blifvit borttaget, betyder mindre, sedan utförsels-förbudet derå jemte 2:ne andra förbud mot utförsel af vissa slags gjutgods, jemväl blifvit undanröjda. Men detta borttagande kan deremot hafva ett ganska menligt inflytande på vår stångjerns-lillverkning. Om tackjerns-priset derigenom stiger och med detsamma ökar priset på vårt stångjern, skall dess afsättning desto mera försvåras, som utländningen torde kunna i det närmaste umbära det, sedan han, genom utvägen att få köpa vårt goda tackjern, kan sjelf smida det för sina behof, så vida trädkol, som i England och åtskilliga andra länder saknas, icke dertill erfordras. Trädkolens pris måste äfven stiga, dels derföre att utförsels-tullen hos oss blifvit borttagen, ej allenast på dem, utan äfven på de förnämsta slagen af våra trädvaror, hvarigenom skogarnas uthuggning och kolens fördyrande, lill och med saknad, på vissa orter otvifvelaktigt skola följa. Varu för ädlingen: a) Handtverkeri och husslöjderna. På bleckslagareoch broderade arbeten, hattar, kardor och kardläder, knappar, knifvar, korgar, lampor och lyktor, paraplyer och parasoller m. m., sadelmakareoch skomakare-arbeten, slöjde - 472 Den 28 Juli. eller handtverkeri-varor, svarfvare-arbelen och andra arbetade trädvaror, som ej äro i taxan nämnda, samt tågvirke, har införsels-tullen blifvit nedsatt, och förbudet att införa färdiggjorda gångkläder borttaget. b) Fabriksarbeten och Skeppsbyggerier.
Hypotheket kan så gerna bestå af flera reverser, utgörande den summa, som lånas, och förfallna till discontlånets förfallodag. Då lånesökanden presterar flere reverser, som tillsammans motsvara lånesummans fulla belopp, vore det besynnerligt att hindra Bancostyrelsen att såsom hypothek antaga dem, emedan de kunna innefatta bättre säkerhet, än en revers på hela summan. Gr. Cronhjelm, Otto Aug.: Jag anhåller, att Hr Ridd.secret. ville upplysa, huruvida någon förändring i denna punkt lit. e är af de öfriga Stånden antagen. I annat fall skall jag inskränka mig till en reservation. Underteckn. Ridd.Secret.: s4tde punkten har af PresteSt. blifvit antagen utan förändring. BorgareSt. har vid mom. lit. e gjort det tillägg, att de, som underteckna de uti berörde mom. omförmälda reverser, böra vara hvar för sig fullt vederhäftiga. BondeSt. åter har bifallit ifrågavar. mom. Gr. Cronhjelm: Efter att hafva erhållit denna upplysning, får jag blott till prot. anmäla min reservation emot ifrågavar. redaction. Jag finner, att den redan är ett 11. St:s beslut, och enligt den erfarenhet, jag äger om handelsdisconten, har den afskrämt den egentliga handeln och större rörelsen just derigenom, att den fordrar 3:ne namn i de flesta fallen. Det strider mot sjelfva ambitionen och sättet att gå tillväga hos en handlande med större eller verklig rörelse, att han skulle vilja besvära tre personer för att erhålla deras namn, då han behöfver en penningesumma. Han går i de värsta fall då hellre till mäklare, än till flera handlande att för disconten begära deras namn. Också har erfarenheten här i Stockholm visat, att den egentliga stora rörelsen eller de större handelshusen icke till något belopp begagnat denna discont. Jag yrkade vid återremissen af Ban - Den 3i Juli e. m. BancoUtsk:s betänk. N:o 6, att man ej skulle vara så sträng j fråga om antalet af namn, utan mera se på qvalificationerna hos de personer, hvilkas namn sökte lånen.
Dessa 25,000 tolfter plankor, skeppade lill utrikes ort, indraga i landet minst 450,000 Riksdaler, oell för det andra de tusental inbesparade mansoch hästdagsverken, hvilka, i stället alt förslösas på landsvägen, kunde komma jordbruket och näringarne till godo, samt den förkofran och välmåga, den oberäkneliga mängd industriel och andra anläggningar och företag, som en billig och snabb kommunikation alltid skapar om kring sig. Men äfven om man helt och hållet lemnade ur sigte aila dessa sistnämnda, först efter hand uppkommande fördelar, och endast tager i beräkning hvad i siffror kan uppskattas, så visar sig en årlig vinst af nära en half million Riksdaler Riksmynt eller en 24-faldig skörd å det utsäde, som Staten sålunda ej låtit falla på hälleberget, utan i Norrlands förunderligt bördiga och mot odlaren tacksamma jordmån. Sedan delta förslag med dess grundliga motivering blef bekant, utsågs bland de för företaget inom Medelpad intresserade en interims-bestyrelse för bildande af ett bolag, som under namn: ”Sundsvall — Bräcke kommunikations Aktie-Bolag” Bih. till J{. St. N:o 150. skulle hafva lill ändamål att med de medel, som dels genom aktieteckning, dels genom möjligen erhållande statsbidrag kunde beredas, öfvertaga utförandet af företaget. Upptagande till alla delar Herr Adelskölds förslag, har sagde bestyrelse både utfärdat inbjudning till aktieteckning, som nu fortgår, och till Kongl. Rlaj:t i sistlidne Juli månad ingått med underdånig anhållan det Kongl. Maj:t ville till Rikets Ständer aflåta nådig Proposition om beviljande, under föreslagne vilkor, af både de anslag och de lönebidrag, som här ofvan nämnda äro. Samtidigt dermed hafva äfven Konungens Befallningshafvande både i Jemtlands och Westernorrlands län med enahanda underdåniga anhållan ingått.
E j kunde lian väl vara nöjd att gå och bygga små boningar åt sig och andra, ej var detta nog för en stor man; nej, väldigare vore hans mål. En ging har du lofvat oss något stort, nu skall du hålla det. Slott skall du bygga, stora, sköna, dem konstruera vi geinensamt, du och jag - slott som aldrig ramla!, Solness blir dragen med af Hildes tro, och de bygga i tankarne dessa hftsloft, som de nu båda tro äro de enda, som kuniia göra dem lyckliga. Men en grundmur skola slotten ha, en sådan som är varaktig, ocli denna mur ar Ibsens egen gamla fasta grundmur:, byggd i frihet och af kärleks. När nu till sl&amp; Hilde öfvertalar Solness att visa sitt mod genom att p % sitt sista verk, den nyss färdiga byggnaden, själf kröna spiran eller sätta in sitt eget jag, då svindlar iian vid tanken; men vid hennes löfte om. a t t han, sedan.,detta är fullbordadt, skall kunna lefva ett fritt, nytt lif, bestiger han ställningen, når toppen, står där, han, .deras gamla älskadeSolness, soni de tviflat på, star där som han stod i ungdomens vår, stark och sig själf. jublar skaran dar nere och den starke mannen, som ej mer är ung, blir yr af detta ungdomens erkännande, af .deras Iiyllning, ser att de Bterfått tron På hon&amp;n, och sedan lian sändt dem en sist3 hälsning faller han, fdler och dör i stenröset, i grundmuren till den byggning som var hans lifs tro och strafvan. Detta ar i korta drag det intryck genomläsandet af Ibsens mäktiga arbete på oss framkallat. Mycket vore ännu att saga; ej en replik a r utan sin betydelse, men mycket ' är atven af. den personliga art, att vi tro att ett utliiggande däraf har skulle vara mindre på sin plats. Vi kunna dock ej underlats att antydningsvis Boiness ' ~unde,rlighet~ och fru Solness ' tro, att han ej vore fullt norinal i sin tankegång.