Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
( Enköping Antal Båtsmän, som af Sta derna nu underhålles. Af jorden. 51 41 Stockholms Stad, Stockholms Södermanlands Örebro Wermlands Elfsborgs Skaraborgs Östergöthlands Jönköpings Calmar Kronobergs Blekinge Malmöhus Christianstads Hallands Götheborgs Gottlands Södertelje Norrtelje . Öregrund Östhammar, Sigtuna (Nyköping . Strengnäs . Mariefred. Ulricehamn Åmål Mariestad . Lidköping Skara Falköping. Sköfde Hjo Linköping . Norrköping . Söderköping Wadstena . Skenninge . ^ Jönköping < Grenna . (_ Eksjö ( Calmar < Westervik . I Wimmerby. Wexiö Carlskrona Carlshamn Sölvitsborg I' Malmö Landskrona Ystad Lund j Helsingborg I Skanör och Falsterbo ' Båstad Halmstad . Laholm .'. Falkenberg Warberg . I Strömstad . V Marstrand . Af borgerlig näring, hus och tomter. Stads-jordea uppgifves att utgöra i 1 hemmantal. Man 13 886 238 Städerna föreslås att, intill nästa Riksdag, erhålla Minskning 1 Båtsmansstyrkan. Man. Tillökning i Båtsmans, styrkan. Man. 2.9 309 59 809 r6 Antal Båtsmän, som, intill nästa Riksdag , bör af hvarje stad underhållas. Man. Har extra soldat-rotering å jorden. Har extra soldat-rotering å jorden. I Henna stad. som devyemVe ■opp\>äi årligt bidrag till Båtsmanshållet af 32i mantal från staden försåld 1 jord, hai, med derå fästadt afse-j I ende, ej bordt uppföras till samma lindring med öfriga städer. 47 7 4 3 27 76 886 Stads-jorden berustad. (Tillhör Stat*- oell Oec.-Utsk. Bet. Statss. Allm. Be sv.-o. Oec.Utsk.Vtl, N:oi53. i N:o 133. Ankom till Exped. Utskottet den 7 Mars 1830. Ytterligare Utlåtande till besvarande af erhållne åierremisserå Betänkandet, N:o 111,rörande anslag af Allmänna medel till Navigations-Scholors inrättande.
Den har således tillsyn öfver alla Lazaretter och Hospitaler i Riket, öfver alla i Riket practiserande Läkare och Fältskärer, X^ärarne vid Medico-Chirurgiska Institutet, Fält-LäkareCorpsen, Provincial-Medici, Pensionairer och Stipendiater, samt Stads-Medici och Chirurger i allt hvad till Läkarevårdens utöfning hörer; den meddelar tillstånd för Utrikes promoverade Läkare, att här i Riket practisera; går Domstolarne och Ämbetsverken tillhanda med råd och upplysningar i allt sådant , som med Läkarevetenskapen har gemenskap; upprättar förslag eller ock afger utlåtande i afseende på befordringar till Läkareoch Fältskärs-beställningar; eger uppsigt öfver Helsobrunnar , med hvad dertill hörer; granskning af Svenska Phaimaco - Betänkande om Rikets Styrelst-Verk. 637 péen och af Medicinial-Taxan, samt förslag till ändringar deri: håller tillsyn och contrnll öfver Apotheken i Riket; yttrar sig öfver frågor om belöningar för tillredandet af så kallade Arrana; utfärdar tillstånd för Utländske Operateurer och Dentister, att få utöfva sin konst ; har uppsigt öfver privilegierade Fältskärs-stugor, öfver Badare-Ambetet, och öfver Barnmorskors undervisning ; vidtager anstalter till hämmande af farsoter och smittosamma Boskaps sjukdomar; har uppsigt öfver Vaccinations-inrättningarne och öfver anstalter till förekommande af Veneriska smittans utbredande, med hvad mera till befordrande af helsotillståndet inom Riket hörer. Göromålen emellan Ledamöterne fördelas så, att den ene besörjer de till civila och den andra till militaira Läkarevården hörande detaillebefattningar, hvilka i 23 och 34 §. §. af den för nuvarande Sundhets-Collegium gällande Iusiruction finnas uppräknade. Till Styrelsens gemensamma öfverläggning och beslut höra:
Utskottet hemställer följaktligen, att detta förslag icke må antagas. 21 Bevillnings-Utskoltett Utlåtande N-o 28. III. Härefter åligger Utskottet att redovisa för anmärkningarna vid de partiela grunderna för Bevillningen, dervid den ordning kommer att följas, som i Utskottets Betänkande blifvit iakttagen, Första Grunden.
samtal; 511 åker - d&amp; en djupare toii .allslogs - stannade hoii och upptog den. Och det var d&amp;, som nian från den lilla krets, som. slagit ring omkring henne, kunde I a höra hennes ranligeli dämpade, halft susande stamma antaga en djupare, fylligare klangfiirg och se hennes ljusa ögon tindra, i d e t hon med flytande ordrikedom försvarade en älsklingsidé eller utvecklade en eesk gruiidsats m. m. De kretsar, som sadades hos Limnells bestodo dels af musikens, li&amp;ratmens och de fria konsternas idkare och vanner, ' dels af personer, deltagande i eller intresserade för arbetet p&amp; lösningen af sociala frågor i olika riktningar .. Sonen i huset, sekreteraren i Xnsikaliska akademien doktor Vilhelm Svedbom, anordnade musikkv&amp;llariia som, vare sig programmet upptog storartade kompositioner för kör och soli eller mindre musikverk såsom st rkkkvartettcr, duetter och visor - allt utfördt af framstiende virtuoser - gafvo musikälskaren den renaste njutniug. De litterära kvällarna erbjödo läsning af nyutgifria skönlitterära arbeten. Stundom gjordes musiken till dikten s bärare, sksom d&amp; aspastaras död&gt; deklamerades af en framstaende scenisk artist beledsagad af musik. En annan gaiig hördes en tysk deklamatör med den viildigaste röst, mäktig af den finas te xiyanseriiig, å tergif va stycken af Shakespeare si. ypperligt att inträdande personer trodde ett fdstaiidigt skadespel vara under uppförande. En annan gång visades alefvande taflor » under musik m. m. Samkvämen f ör dryftande af sociala f rågor hade sin egen karakter, beroende af det ifralgmarande ämnet; si, t. es. nar Föreningen för gift kvinnas iiganderatt bildades och intresserade rilrsdagsmiin inbjudits för att gifva sina råd huru saken bast skulle förberedas i kamrarna. En annan gång samlades Fredrika-Bremer-Förbundet janate några gäster fran.
Efter omförmälande af de i afseende å Institutet förekomna förhållanden, hafva Revisorerne tillkännagifva, »att de, vid granskning af räkenskaperna för de båda revisions-åren, funnit dessa räkenskaper endast föranleda den erinran, att af desamma ej syntes, huru de vid statsanslagen fästade vilkor, angående fri-elevers emottagande vid Institutet, blifvit fullgjorda; en omständighet, för hvilken, efter Revisorernes tanke, någon redogörelse borde i räkenskaperna meddelas; äfvensom ltevisorerne ansett, att, så vidt möjligt vöre, för framtiden borde undvikas, att lri-elevs-platser, såsom nu varit fallet, stå längre tid lediga.» I afseende å förra delen af denna framställning, får Direktionen i underdånighet upplysa: att för de, vid åtskilliga riksdagar, Institutet tillagde anslag af allmänna medel andra vilkor eller föreskrifter icke linnas stadgade, än att tillhopa 65 gratist-rum vid de döfstummas afdelning böra utaf statsanslagen vid Institutet underhållas, och 26 fri-elever likaledes vid blind-afdelningen, allt med fördelning af ett visst antal på hvarje af rikets stift samt Stockholms stad; och iakttagandet, å Direktionens sida, af berörde föreskrift är att inhemta, ej mindre af de till räkenskaperna hörande verifikationer, bland hvilka för hvarje qvartal bilägges en uppgift å de elever, vare sig stats-gratister eller andra, som under qvartalet funnits vid Institutet närvarande, än ock af Direktionens protokoller, med dervid fogade, af Föreståndaren vid Institutet månadtligen afgiliia, fullständiga rapporter, utvisande icke allenast de befintliga elevernes antal vid hvarje afdelning, utan ock deras egenskap af betalande eller gratister, särskilt å stats-verkets och särskilt å annans bekostnad; så att det vill synas, som skulle Revisorerne vid ifrågavarande granskning icke hafva haft tillgång till dessa handlingar. — Men på det någon ofullständighet uti redovisningen icke framdeles må anses äga rum, finner Direktionen hinder icke möta derför, att hädanefter vid räkenskaperna må biläggas en fullständig förteckning på elevernes antal och klassifikation,' till upplysning vid blifvande stats-revision.
Något sådant har man icke afsett vid någon orientalistkongress och aldra minst vid den, som åtnjöt äran af vår upplyste konungs höga protektorat. Nej, man har gjort smått till stort och till vetenskaplig storhet upphöjt det betydelselösa, låtit skalet få rangen och hedern och innebörden stäld i skymundan. Man har icke velat hedra vetenskapens resultat utan endast namnet vetenskap, och äfven detta blott i den mån det tillfört arrangörerna nytta eller berömmelse. Däraf hela formen för denna orientalistkongress med sin oändliga rad af fester, där man orerade stort och bredt om sin höga vetenskapliga uppgift och betydelse, men gaf de få verklige vetenskapsmännen, som infunnit sig, så ringa tillfälle att draga något vetenskapligt utbyte af sin härvaro. Däraf graderin-gen utaf kongressmedlemmame, icke efter deras vetenskapliga värde utan efter deras egenskap att vara konungens gäster eller icke, däraf de många taktlösheterna och däraf möjligheten för en person att outplånligt trycka sin prägel på kongressen. Kongressen var icke vetenskapens, den var konung Oskars och grefve Landbergs.Konung Karl XV® unionsförslag.1 En episod ur Nordens historia. Belyst ur minne och korrespondens. Af Emil v. Qvanten. I det föregående har jag — såsom jag vågar tro — ådagalagt, att svensk-norska regeringen utvecklade åren 1861 — 63 en positivt skandinavisk politik. Jag skall nu tillåta mig visa, att orsaken, hvarför denna politik icke ledde till afsedt resultat, träffas hos det Hallska, icke det De Geer-Manderströmska kabinettet. Man har allmänt berättat följande: När konseljpresidenten Hall d. 23 aug 1863 tillstälde svensk-norska sändebudet i Köpenhamn, grefve Hamilton, 1 E. Elberling, medarbetare i Faedrelandet 1863, har gjort en gensaga mot min framställning om sammanhanget med det ryktbara telegrammet: 22^000 mand kommer og Han se / v. Elberling var d. närvarande på Faedrelandets redaktionsbyrå. Han säger, att dit då ankommo från Stockholm två telegram, det ena afsändt af Aftonbladets redaktör Sohlman, det andra, såsom jag berättat, af Georg Rosenmtiller.
— N:o 324. i anledning af erhållen återremiss å betänkandet N:o 287. X. B. 606. A. 623. E. 686. — N:o 325. angående upprättandet af Register öfver RiksStån - ( 159 ) dcns protocoller. (Se Utlåtandet N:o 263.) X. B. 616. A. 669. StalsUlskollets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: — N:o 326. med förslag lill stadgande tili RiksgäldsContorets reglemente, i afseende på Statsverkets skuld till Banken. (Se Statsocli BankoUtskotlens utlåtande N:o 136.) X. B. 616. A. 671. — N:o 327. med förslag lill stadgande uti RiksgäldsContorets reglemente, i fråga om riksgäldssedlarnes inlösning. X. B. 616, 671. A. 683. — N:o 328. med förslag till 3:ne särskilda §§ i det nya reglementet för RiksgäldsContoret. (Se Utlåtandena N:is 321, 322 och 323.) X. B. 616. A. 675. — N:o 329. angående öfverlemnande! till Kongl. Maj:t af det nya reglementet för RiksgäldsContoret. X. B. 616. A. 675. E. 686. — N:o 330. i anledning af RiksStåndens skiljaktiga beslut rörande Riksarchivets och RiksgäldsContorets framtida localer. (Se Utlåtandet N:o 311.) X. B. 606. A. 627. U. 681. A. 683. E. 686. — N:o 331. med förslag till sammanjemkning, eller voteringsproposition, i anledning af skiljaktiga beslut i frågan om afyltrande utaf den så kallade Falebursegendomen.
Jag har för min del alltid trott, att det i synnerhet vore de lägre och torftigare folkklassernas frihet, som man framförallt borde vårda; ty äro desse i fullt åtnjutande af lagbunden frihet, kan man vara säker, att de öfriga nog begå sig. Friherre Cederström, Jacob: I vårt Statsskick finnas Författningar, hvilka icke tillåta någon, som icke äger verklig bosättning och egendom, att våra utan laga försvar. Det är således helt naturligt, att sådane, som icke sjelfve äga förmögenhet, eller egen bostad, böra och måste laglikmätigt i Sverige skalfa sig försvar. Det inskränker icke den medborgerliga friheten; det befrämjar allenast ordning; ty om det icke vore fastställt, skulle ingen kunna tillhållas skaffa sig laga försvar, ehvad han ägde egna tillgångar för sitt underhåll, el - Den 13 Mars e. m. ler icke, och en massa af förbrytare skulle uppkomma, i det mångå icke brydde sig om att skaffa sig något lofligt näringsfång för att förtjena deras uppehälle för dagen. Herr Ribbing, Arvid: Då det är upplyst, att denna fråga å nyo förekommer, behandlad af Ekonomiutskottet, synes man icke längre böra uppehålla sig dervid; i synnerhet då hvad Herr Cederschjöld tillkännagifvit sig befara, att den skulle föranleda till Grundlagens rubbande, icke lärer komma i fråga, emedan alla önskningar vi framställa, förutsätta, att icke så kraftiga åtgärder komma att vidtagas, att Giundlagen derigenom förnärmas. Herr Cederschjöld: En värd Ledamot har sagt, att hvarje Svensk man borde hafva ett bestämdt hemvist och näringsfång. Först oell främst vet jag icke, hvar det står stadgadt, att man skall hafva ett bestämdt näringsfång; och alt icke bestämdt hemvist är tillräckligt för att skydda den torftiges frihet, redan nu, då 1819 års Förordning existerar, skulle jag lätt kunna ådagalägga; ty jag vet exempel derpå, att en man, som med hustru och barn var Mantalsskrifven i en viss Stad, blef, blott för det han saknade så kalladt försvar, dömd lill Arbetshus.
Föredrogs å nyo LagUtskottets den 22 sistlidne Maji, under N:o 66 afgifne, samt den 4 dennes e. m. på bordet lagde Betänkande, öfver väckte Motioner om den ändring i 2 och 3 §§. af 3:dje Capitlet ÄrfdaBalken, att syskonbarns rätt, att, vid arftägt emellan Sidoarfvingar, träda i sin aflidne faders eller moders ställe, må utsträckas till Syskons Barnabarn och deras afkomlingar. Herr HjertaGustaf: På grund af Herr Berg von Lindes reservation, anhåller jag om detta Betänkandes återremitterande till Lagutskottet. LagComiten har föreslagit lika beskaffad ändring af ifrågavarande §§., som Den 12 Juni! e. m. 65 sorn Motionairerne yrkat, men Utskottet afstyrkt; och jag gillar desto heldre LagComilens förslag i detta afseende, som det synes mig vara skäl, att vi härutinnan söka följa de arfsprinciper, som i andre Länder gälla, och hvilka äro naturligare, då de mera gynna arfvingar i rät nedstigande linea än bakarf. Jag vill ej onödigtvis upptaga tiden med något vidare anförande, utan inskränker mig till att åberopa innehållet af reservationen, som föreslår den nya redactionen på grund af de motiver, LagComiten fullständigt utvecklat, och innefattar, i min tanka, tillräckliga skäl till återremiss af Betänkandet, hvarom jag förnyar min anhållan. Herr Cederschjöld_, Pehr Gustaf: Om orimligheten af den Lag Motionairerne vilja hafva upphäfven, har jag af egen erfarenhet haft tillfälle öfvertyga mig. För omkring 20 år sedan förlorade jag genom döden en Bror, som efterlemnade fyra späda barn. Yi voro, efter hans död, fem lefvande Syskon, och korrt efter honom dogo en vår Farbror, Faster och Moster, alla ogifta. Enligt då och ännu gällande Lag, skulle vår aflidne Brors Barn icke få med oss dela det lilla arfvet efter desse Slägtingar; men vi ryste alla för obilligheten af detta stadgande, och lemnade dem lika arfslott, som deras
Nej, Eder Konung och Evra Medstänter kunna aldrig n>edgifwa denna Lil sin grund obilliga, til sina följder oberäkneliga siutsatts. Med hwad rätt skulle man försöka, at göra de heliga förbindelser kraftlösa, som genom Min och Riksens Ständers gemensamma ätgärd, hemtat den högsta grad af laglig kraft ? Med hwad kraft skulle man waga et försök, at til intet göra Grundlagens högtideliga antagande, stedt inför den Gud, som ransakar allas hjerton, inför Sweriges urgamla Thron, sä länge stödd af Swensta mäns redlighet och tro, samt i närwaro af de irenne öfrige Riks - Standen? Nej, sädane kunna ej Swensta Allmogens tänkesätt wara: den har ej urartat; den stolle til answar ställa hwar och en, som pä ärans och pligternes bana afwikcr ifrän den wäg desi Konung gär, och söker et annat mäl än det Han spftar, allmänna wälfärden. Wid detta stora och heliga föremäl, beswär Jag Edcr, Redelige Danncmän, lysinen til Mit Tal: hos Mig stolen I sinna sanning utan öfwerdrift, och tilqifwenlet utan afsigtcr. Misitron dem, som hos Eder söka inplanta misitroende emot andra: affärden med föragt dem, som wäga nyttja Eder til oredans och laglöshetenS werktyg. MZ be goda, mä de rättsinnige stuta sig tätt til deras Konung, til deras Medstän-er och til hwarandra. Finnes bland Eder nägorr Den 14 Iu!ir. 141 någon förledd, mä han skynda at öka detzas antal.
Staden har och inköpt ett särskildt hus till herbergerande af bräckliga och ålderstigna fattiga. De, under Rubriken ”diverse onera, afgifter och besvär” uppförda kostnader äro underkastade årliga förändringar och bestå hufvudsakligen af: Djekne-penningar, Krigsmanshus-afgifter, Curhusmedel, allmänna Broars, Torgs, Gators och Byggnaders underhåll, Sotares och Brandvakters aflöning GångledsSnöskottnings och inqvarterings-besvär, Spinnhus-medel och Sa? lu-accis, äfvensom Riksdagsmans-arfvode är hiträknad. De ständiga inkomsterne för Stads-Cassan bestå af: Tomtören, Vretoch Afrads-penningar, Brand-Cassae-medel, Sotare-afgift, Gärdesvaktare-löner hvilka intrader äro öfver hufvud upptagna till 475 R:dF, hvarförutan årligen till Stads-Cassan, under hvarjehanda benämningar, inflyta: Burskaps afgifter, Ståndoch Luck-penningar vid marknaderne, Saköres-medel samt afgifter af Auctions-Verket till ett, saramanräknadt belopp af 220 R;dr Banco, Staden njuter icke andra immunileter ari Hamnoell Grund-penningar, som af Båtförare erläggas, hvilkas belopp efter en ny taxa icke ännu kunnat utrönas, men tillförene utgjort blott io R:dr Banco årligen. Hållskjutts bestrides under -|del af året med 18 Hästar i Hvarje dygn. Sladen underhåller ock en väglängd af 15,433 alnar. Staden har i Källare, 6 st. tillåtna Krogar och 7 Traklörs-ställen, hvilkas antal dock tid efter annan minskas. För öfrigt bör ock, i underdånighet, omförmälas, att, äfven i Staden Enköping, sinnet för ordning och försköning är väckt och visat sig genom åtskilliga i sednare åren bekostade vackra Trädplanteringar och anläggningar, hvilka, i den mohn tillgångarne sådant medgifva, utan tvifvel komma att i framtiden utvidgas. Upsala Lands-Cancellie den 3o November i833. R. von KR ./EM ER.
Jag tror, alt hvarje skugga af en sådan föreställning bör undvikas, äfven om man skulle kunna anse den vara ganska aflägsen. Jag tror, att ett annat namn, betecknande den nya myntenheten skulle vara ganska lätt funnet; och att en bestämmelse i detta afseende är af nöden torde inses, dä man tager i betraktande den förbistring i begreppen, som äger rum, när man nämner en riksdaler. Denna förbistring uppkom, dä vid 1834 års riksdag R. St. begärde, att myntenheten skulle blifva bestämd till 1 r:dr b-.co, men detta doek ej antogs. Ilade dä detta förslag om myntenhetens bestämmande till 1 r:dr b:co blifvit godkändt, så hade äfven hela den förbistring jag nämnt försvunnit; nu finnes den deremot, och bör på något sätt afhjel-pas och rättas. Enligt min tanka skulle, enär den nya myntenheten blefve måttstocken för krono-räkenskaperna, benämningen krondaler vara ett passande namn för densamma. I alla fall anser jag mycken vigt ligga derpå, att specie-riksdalern blifver bibehållen under sitt gamla namn. Dernäst kommer Utsk. till det förslag, att den nya räkneenheten bör delas i 100-delar, hvar och en i värde lika med 2 styfver r:gs, hvilket jag för min del äfven anser riktigt. Ulsk. föreslår att denna lOO-dcl måtte benämnas cent, hvilket jag äter J IG Den 12 October f. m. anser vara oriktigt, af det skäl, alt raan, enligt min tanka, ej bör införa främmande benämningar när man dertill kan välja Svenska. Detta nya mynt eller centen skulle i värde ungefär motsvara en 2-styfversslant. Om man derföre bibehölle benämningen slant, sä vore della ett vanligt uttryck och man visste hvad som dermed menades. Utsk. ansel-, att denna 100-del af 1 r:dr, som i värde ungefär skulle motsvara 6 r:st., borde vara den lägsta räknedelen; men jag anser att denna räknedel är alldeles för hög, i anseende lill de räkenskaper, som hos oss föras.
Regeringens likgilllighet för det ifrågavar. arbetets fortskyndande bevises i öfrigt påfallande deraf, att ehuru Sländerne år 182g, således redan för 11 år sedan, begärde utarbetandet af en tahleau öfver lagförslaget, denna R. Sirs skrifvelse icke ännu, då 1834 :”,rs riksdag inträffade, var föredragen, utan bade blifvit alldeles bortglömd, hvilket ock vållat, att ali åtgärd i anledn. deraf uteblifvit. — I öfrigt kan jag icke instämma med Gr. Frölich deruti, att en sådan tahleau, som R. St. begärde, icke tjenade till någonting. Tvertom hade den, enkelt och med klarhet upprättad, utan tvifvel blifvit af stor nytta. Meningen var då icke, att 2 eller 3 personer, fullkomligen obekante med det nya förslaget, skulle sätta sig ned för att granska och utreda, utan så väl meningen som ordalydelsen af Ständernes skrifvelse var, att f. d. Lag-comite'ens ledamöter skulle dertill förordnas, och vi veta, mine herrar! hvad som var anlednm alt denna föreskrift icke följdes. Förhållandet tillhör icke offentligheten, men Frih. Boye lärer nog erinra sig det. Hvad sjelfva saken angår, så förenar jag mig med Gr. Frölich. Jag tror, lika med Hr Grin, att det i denna vigtiga fråga, då Ständerne se sig icke kunna få den fullständigt och med någon tillförlitlig ledning för deras omdöme framställd från Regeringen, blir nödvändigt, att Sländerne gifva ett förlroende-volum ål Lag-comitörns ledamöter; och jag tror, att icke mångå Svenska medborgare bättre förtjent ett sådant votum. När sedermera R.
Uti Memorialet N:o 14 afgaf Konslitutions-Utskottet förslag till den ändring i 21 § Riksdags-Ordningen, dels att, genom införande af hänvisning tili 13 och 15 §§ jemte den nuvarande hänvisningen till 14 och 18 §§ i nämnde Grundlag, åt Presteoch Bonde-Stånden skulle inrymmas samma pröfningsrätt, i fråga om Riksdagsmans behörighet, som är Borgare-Ståndet medgifven, dels ock att, i stället för den i 21 §, angående sättet för afgörande af framställd anmärkning emot Riksdagsmans behörighet, nu befintliga föreskrift, så lydande: ri hvilket sednare fall frågan, om den är klar och tydlig, hos Ståndet afgöres, men, då nödiga upplysningar saknas, till laglig åtgärd förvises;n måtte utbytas emot ett stadgande af följande lydelse: »ägande Ståndet, så vida frågan är klar och tydlig samt icke förut blifvit, i den ordning 19 § bestämmer, afgjord eller är beroende på pröfning af någon idåf de uti samma § omförmålda myndigheter, att densamma afgöra; men, om nödiga upplysningar saknas, till laglig åtgärd förvisa.n Det af Utskottet sålunda afgifna förslag blef i sin helhet antaget att hvila till nästa Konstitutions-Utskotlets Memorial N:o 40. 3 riksdag af Ridderskapef och Adeln samt Presteoch Bonde-Stånden; hvaremot Borgareståndet hänskjöt förslaget lill Konstitutions-Utskottet, med förklarande att Ståndet godkände förslaget, så vidt det afsåge att inrymma åt Presteoch Bonde-Stånden, i fråga om Riksdagsmans behörighet, samma pröfningsrätt, som är Borgare-Ståndet medgifven; men att Ståndet deremot afsloge sednare delen af förslaget, såsom onödig och onyttig.
I civile ärender handlar Prester» stapet med Församlingarnes Jnnewänare wid Socknestämmor, äga derwid ingen befallande myndighet, utan fa emottaga motsägelser och allt hmad ivid fria öfwerlaggningar är tillätet: denna frihet öfmerflyttas af en menighet kill de tillfällen da lagar och författningar ensamme böra gä a, hwilkas hand», hasw-ande och werkställande således med största nytta updcagas, Konungens.Bclaljningshafwande och deras Ombud. Preste'stapels civile göromål hafwa bliswit i senare tider be ydeligen ökade, och äfwen icke i ringa mohn under min föredragnings tid; men jag är Ständer den rättwisa skyldig, alt bet Den is Augusti. 689 det altid funnits beredwilligt till all möda och allt Leswär, som icke marit af beskaffenhet att störa förtroendet emellan lärare och åhörare. Herr Landt Marskalken proponerade, ark Ridderskap^ och Aoeln mätte behaga soga sig till Presteoch Bvrgare-Ständens tanke, i hwilket fall hela frägan, såsom endast reglementarisk, skutte förfalla. Bifölls. Wid ig frägan war ej nägst ali erindra. Wid ,4 frägan, hivaraf sednare alternativet utgjorde Ridderstapet och Adelns tanke att iStäderne, taxeringsmännens antal borde mara lika af -alla Ständ, hemstälde Herr Landt Marskalken, om Ridderstapet och Adeln ej skulle behaga förena sig med de twenne öfrige Ständen, som ansett antalet af Borgare böra bestämmas i usta clasiens städer till »2, i 2 och Z clasierne till 9. Ropades Ja och nägra Nej Grefwe De la 6ar6i'e och friherre LlanNorkeim ansägo Ridderstapet och Adeln böra förblifwa wid sitt förut fattade beflnt. Grefwe körner: