Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag är äfven förvissad om att R. o. Ad. inser och godkänner, att den framställa ning, som jag kan vara i tillfälle att göra, måste inskränkas till hvad i allmänhet i afseende på ännu ej afslutade underhandlingar iakttages. Redan i början af den nu pågående rörelsen i Polen, för hvilken K. Maj:ts regering alldeles icke varit blind och för hvars berättigade sträfvanden den, likasom det Svenska folket, hyser en liflig sympati, har regeringen uttalat sina åsigter. Från K. Utrikes Departementet afgick rörande detta ärende redan den 2 sistlidne Mars — sål. tillfälligtvis just samina dag som den första Engelska depeschen i ämnet blifvit aflåten — en framställning till K. M:s Minister i Petersburg, att genom hans försorg komma till Ryska regeringens kunskap. Sednare hafva underhandlingar rörande detta ärende plägats med andra makter, med Frankrike och med England. I följd af dessa underhandlingar afiäts den 7:de April ytterligare en skrifvelse i ämnet att af K. M:s Minister i Petersburg meddelas kejserliga utrikes ministeriet. Denna skrifvelse afiäts sål. 3 dagar tidigare än de af tidningarne omnämnda depescherna från London, Paris och Wien, hvilka, såsom kändt är, icke afgingo förr än den 10 i samma månad. Syftningen i dessa depescher är densamma, men ordalagen äro naturligtvis icke identiska, ej heller argumentationen. Under de underhandlingar, som i detta afseende pågingo, har blifvit konstateradt, hvad man på förhand ganska väl kunde vänta, att någon fullständig öfverensstämmelse rörande de grunder, på hvilka en dylik framställning borde baseras, omöjligen kunde åvägabringas; men andan och syftningen af det hela är lfi Den 2 Maj f. m. densamma i alla depescherna. — På denna framställning af Svenska regeringen har ännu icke, något svar inkommit. Jag känner icke om något sådant anländt till de öjriga hofven. Att Sverige å sin‘sida i en framställning rörande ett så vigtigt och grannlaga ämne till en makt, med hvilken vi lefva i ett fredligt och vänskapligt förhållande, användt ett språk, som gjort det möjligt för denna makt att med oss inlåta sig i underhandling, behölver jag väl icke säga.
Uti det belopp Kongl. Maj:t redan i berjan af denna Riksdag uppgifvit såsom för forsvar» Verket oundgängeligt, uppkommer således en brist nf 140)000 R ., så mycket angelägnare att fylla, som hosgående af Kongl. Maj:ts GeneralAdjutant för Arméen afgifna underdåniga Ärnbets-Meinorial ådagalägges , att, sedan ala utgif" ter för FörsvarsVerket till .Lands blifvit i det yttersta nedsatta, återstår ännu (kostnaden för Fästnings bvggnaden vid Carlskrona inberäknad} ett deficit af r50:000 Rd. emot hvad Stals-Utskottet tillstyrkt och således 10,000 Rd. mera ä.n hvad Kongl. Majit här ofvan äskat, nemligen 140,000 Rd., hvilken summa således ar minimiLeloppet, hvarmed Försvars-Verket kan upprätthållas i ett för Rikets säkerhet, sjelfständighet och ära erforderligt skick. Kongl. Maj.-t kan vid detta tillfälle icke underlåta att fästa Riksens Ständers uppmärksamhet deruppå, att, då Kongl. Maj:t har till fast föresatts att i Europas närvarande ställning iagttaga den oryggligaste neutralitet, är det af sådan anledning sorn Kongl. Maj:t kunnat till så hög grad inskränka det för 3:dje Hufvud-Titelns behof begärdta anslag: men atr möjligheter? att fullfölja det systern, Kongl.
Må Hr Hj. betänka huru han sjelf, fastän på ett mindre groft, men derföre icke mindre smärtande vis, marterat så många andra, af hvilka en del icke kunde försvara sig, emedan de stodo för högt, andra åter, som kunde och ville det, betogos denna möjlighet, emedan A.B:s spalter för dem tillspärrades. Må denna tanke, denna smälek, denna Nemesis och slutligen denna sista skräckfulla katastroph, hvilken vi hört och förmärkt djupt gått honom till sinnes, vara honom en allvarlig väckelse! Dessa ord äro det djupa allvarets, den upprigtiga välviljans. Missförstås de, föraktas de – que son destin s’accomplisse! Men det skulle vara högst beklagansvärdt, om svenska publicismens ledning skulle falla i än sämre händer, – i deras, som nu söka ro opp sig på den stora tidningens bekostnad och till någon del ock deruti lära hafva lyckats. Derföre önska vi upprigtigt framgång åt Aftonbladet i reformerad anda. Noter Så vida vi ej som poeter vilja anse George Sand och Eugène Sue. Det är först nyligen Victor Hugo slutit sig till Socialismen. Den röda republiken har i Tyskland haft många sångare, men vi känna ej om de tillika äro Socialister. Sådan lär äfven meningen vara i den Owenska communismen. Vi hafva flera gånger, både nu och långt för detta, hört många förebrå Rec. i Sv. Litt. Fören. Tidn. de loford, som der tilläggas «de fria Fantasiernas» Förf. Vi vilja icke bestrida, att dessa äro nog starka, att constructionen af hans skaldenatur är temligen uppgjord på fri hand, mer efter Rec:s öfvertygelse om hvad mannen lofvade blifva, än hvad han verkligen blef, samt slutligen att Förf:s förtjenster blefvo alltför starkt framhållna, i jemnförelse med lytena. En blick på utvecklingen af de filosofiska undersökningarne om det sköna och konsten under det sednast förflutna halfva århundradet Den Högtid, hvilken Svenska Akademien i dag firar, har visserligen närmast afseende på Akademiens egen verksamhet för Svenska Språkets och Vitterhetens framskridande utbildning.
Plenum kl. 10 f. m. H. Ex. IIr Frih. o. Landtm, tillkännagaf att H. R. o. Ad:s Bänkmans-fördelning blifvit upgjord oell att tryckta exemplar deraf voro lemnade till utdelning i Ridd.-Cancelliet. Sedan de 2:ne härolder, hvilka borde gä framför R. o Ad., hade inställt sig, afgiek H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, med R. o. Ad. kl. nära | 11 lill Storkyrkan, hvarest riksdagspredikan biel' hällen af Biskopen i Westerås Stift L. af K. N. 0. Doct. Christian Erik Fahlcrantz. Derefter begaf sig R. o. Ad. till K. Slottet och åtföljde K. M. till Rikssalen, hvarest H. M. med ett Tal i nåder helsade R. St:r samt Chefen för Civil-Departementet, Hr Siats-Rådet o. C. af K. N. 0. Johan Fredrik Fåhraeus upläste K. M:s nåd. berättelse af denne dag om hvad i riket och dess styrelse sedan sista riksdag sig tilldragit. Efter det sedermera II. Ex. Hr Frih. o. Landt m, samt Talmännen medelst underd. Tal tolkat RiksStms underd. vördnad, åtföljde R. o. Ad. K. M. från Rikssalen till Dess rum i Kongl. Slottet samt åtskiljdes, enligt före afgången från Riddarhuset fattadt beslut, vid nedgåendet från Slottet kl. 3 e. m. In fidem protocolli, Alberl Munck. Måndagen den 25 November 1850. Plenum kl. 10 f. m. Gr. Gyldenstolpe, Nils: Då R. o. Ad:s Deputerade förliden Fredag återkomino från sitt fullgjorda npdrag, att till de öfriga RiksSt:n framföra R. o. Ad:s välkomsthelsning och lyckönskan, att hafva anländt till detta riksmöte för utöfning af vära gemensamma vigliga värf, var delta
Skrifvelse, i anledning af Rikets Ständers Revisorers är l83o oell i83a afgihia Berättelser, om samma är verkställd granskning af Stats-Verkets med dertill hörande allmänna tonders tillstånd, styrelse och förvaltning åren 1837, 1828 1829 och i83o. — angående Båtsmäns och Krono-efFecters transporterande sjöledes. — angående Bankens öppnande till utvexling af silfver. — angående upphäfvancie af Kämners-Rätter, Lagmans-Rätter och Riddare-Syne-Rä! ter. — angående borgens ställande och doms fullgörande vid full följd af vad frän Under-Rätt. — om upphäfvande af en del enskilde Domstolar eller så kalla de Fora Privilegiata. — angående ändring i 7 Cap., 3i §. RättegångsBalken. — angående offentlighet vid Under-Domstolar och Polis-Kamrar. — angående Commendanten å Carlshamns Castell, Capitaineu Benzels!jernäs eftetlemnade Enka, M. Benzelstjernäs uppförande till pension å Allmänna Indragnings-Slaten. — angående uppförande å Allmänna Indraguings-Staten af förre Commendanten i Warberg, Öfverste-Lieutnanten Friherre J. K. Bennets Commendants-ai fvode. —i angående uppförande å Allmänna Indragnings-Stalen af en Capitaineu vid f. d. Regementet Roijal Suedois, L. Stjernstam beviljtd löne-ersättning. — i fråga om Generalsoch Amirals-Pensionernes uppförande å Allmänna Indragnings-Stalen. — angående Lands-Kamereraren Bergströms uppförande till pen sion å Allmänna Inriragnings-Staten. — angående f. d.
Af mässingstråd har försäljningen sednare åren ökats från 30 å 40 SkM till 80 å 90, och hvaraf största delen afyttrats på utrikes ort. Emellan 30 å 40 SkM tråd har dessutom årligen på stället användts till knappnålar, krok, häktor, och ett par tusende qvadratfot väfnad. Knappnålar tillverkas årligen ungefär 18,000 hundtar, 15 bref i hvardera; och af mässingsväf hafva många vackra arbeten förfärdigats, till en del målade; allt till inrikes försäljning. Jern verken äro: 1 kanongjuteri, 1 annat gjuteri i liten skala, 2 masugnar för tackjerns-blåsning, 32 stångjernsbruk med 73 härdar och 44 ham mare, hvaraf dock 2 stycken bergsmanshammare de sednare åren intetsmidl; manufakturverk dels förknippade med stångjernsverken, dels till ett antal af 10 särskildte mindre, med 20 hammare; 1 större mekanisk verkstad samt 2 mindre. Jerngrufvor finnas till stort antal, men de äro små och många af dem bearbetas ej mera. De betydligaste, som nu bearbetas, äro belägne i skärgårdstrakterne, och lemna årligen vid pass 15 å 16,000 SkM malm, deraf äro Petängs eller Ormslorps-grufvorne mest gifvande. Malmen håller omkring 40 procent, samt utföres till stor del åt Calmar Läns bruk. Kanongjuteriet på Finspång hemtar sin malm för det mesta från Söder manland med lätt transport; eger tillräcklig koltillgång och har de sednast förflutna 5 åren öfverhufvud årligen lemnat kanoner och ammunition till 2,750 SkM årligen, förutan annat gjutgods lill 350 SkM. Arbetet är, förträffligt och jernets styrka öfverträffar ofta all förmodan. Finaregjulgodset haren fulländning som sätter det framför allt annat sådant af inrikes tillverkning. Masugnarne för tackjernstillverkning äro: Finspång med verkställd blåsning lill 2,250 SkM. årligen öfverhufvud; och Borkhult, som hemtar någon del af sin malm från Utö grufvor i Södermanland.
R:dr 545,190: • 1837 d. 31 Dec., öfverskott för samma år, godtgjorda Riksgälds-Contoret i November 1839 . „ . » , 4 , 621,068: 15. 1. eller, efter afdrag af 1836 års extra Statsbrist, , , , 29,916: 39. 3. ~ R:dr 591,151: 23. 10. i Riksgälds-Contoret innestående belopp af Statsfyllnads-summan för år 1837 429,470: 15. 10. Jemlikt den nyligen verkställda afslutning af 1838 års Rikshufvudbok, uppgå de Riksgälds-Contoret för samma år tillkommande, men af Kongl. Slats-Contoret ännu icke levererade, öfverskott till R:dr 755,471: 32. 6. då härtill lägges öfverskotls-summan för år 1837 621,068;: 15. 1. så uppkommer ett belopp af R:dr 1,376,539: 47. 7.- bvaremot den vid 1838 års slut icke uttagna andel af Statsfyllnads-summan för detta år endast utgjorde , 905,190: Anmärkning: Uti ofvan uppgifna öfverskotts-summor ingå jemväl de för hvarje år uppkomna, jemförelsevis föga betydliga besparingarne å en eller annan af utgifts-litlarua. Att, på sätt jemväl yttradt blifvit, de bos Kongl. Stats-Contoret till. dess disposition innestående öfverskolts-medel skulle utgöra en oumbärlig tillgång för detta Verks utgifter, kan Utskoltet åter så mycket mindre antaga, som ett sådant förhållande skulle förutsätta, att, derest Stats-verkets inkomster blefve så noga beräknade, att några öfverskott derå icke uppkomme, Slats-ulgifterne icke skulle kunna bestridas, oaktadt inkomsterne lill hela sitt påräknade belopp ingått.
När strandägarne fä, såsom raan plägar säga, binda den andra hälften vid sitt ben, så lära de väl icke inlåta sig i eli så älventyrligt förelag, att af de 45,000 r:dr de sjelfva skulle tillskjuta, ingen frukt för dem eller fördel för samhället skulle uppkomma. Jag kan ej föreställa mig att man bör betrakta samhällets förhållande till sina medlemmar annorlunda än såsom bispringande deni i alla sådana allmänt nyttiga förelag, hvilka ej af enskilda personer allena kunna utföras. Ett sådant är det ifrägavar., efter min tanka, och derest R. o. Ad. vill alt ett godt företag verkligen skall blifva af, så hoppas jag ock att det 11. Ståndet biläller hvad StatsUtsk. föreslagit. Det måtte icke vara någon fördel för ett samhälle att af möjlig missnndsamhet mot personer, sora pä eli företag något vinna, göra sig sjelf den skada ali låta hela företaget förfalla. — Jag tror visserligen icke, all de talare, som yttrat sig mot företaget, gjort det af missunsamhet mot Emm-åns strandägare; men om de Den 21 December f. m. C13 gjort det af misstänksamhet, att nämnde strandägare icke skulle vilja Fullgöra deras åliggande alt sjelfve bidraga lika mycket som Staten, så tror jag, att dessa talare misstagit sig. Det slår dessutom i 11. Sl:s makt, att ej utlemna Statens bidrag i annan mån, än slraudägarne fullgjort sina åtaganden. Hr Fåhraeus, Olof Immanuel: Då jag haft att handlägga de speciella frågor, som hittills hos Regeringen förevarit i afseende på understöd till Emm-åns upprensning, anser jag mig helmi ig alt bestyrka hvad flera föregående talare upplyst, alt nemi. väsendlliga och mer än vanliga svårigheter mött för verkställigheten af del i fråga var. arbetet. Jag anser mig af dessa svårigheter nära nog moraliskt förvissad, ali arbetets verkställighet svårligen kan komma all äga rum, derest icke en så beskaffad lindring i villkoren, som den ifrågasatta, varder medgifven. Man har yttrat, att di rec t a anslag för sådane arbeten vore ett vådligt prejudical. lag ber all i anledn. deraf få fästa K. o.
Om nu, för att ej, genom en större utsträckning af Silfver-utlåning, bereda en öfverdrifven skuldsättning och risquera Si 1 Frets utförande, hvarigenom svårigheter för återbetalningen och Curssens stegring kunde inträffa, endast en million R:dr i Silfver utlånas pa Större Bruks och Bandt» Egendomar, eller andra säkra hypotheker mot 3 högst 4 procents ränta och 5 procents afbetalning; så gör räntan årligen 30, eller 40,000 B.-dr, och afbetalningen 50,000 B:dr, tillsammans minst 80,000, B:dr som på 5 år, ufed den minskning i räntan sorn afbetalningarne de sednare åren medförde, gör circa B:dr 400,000 af Banquens revenue på öfriga Lånerörelsen skulle användas till inköp af Silfver så mycket att årligen kunde inköpas 160,000 R:dr, gör på 5 år „ 800,000 Tillsammans Kjdr 1,200,000 Banco-Uskotttets Betänkanden. 433 I fall nästa Riksdag inträffade 5 år härefter, hade Banquen således blott omkring -2 00,000 R:dr mera i Silfver än nu, men 750,00.0 R:dr i Silfver-reverser, sorn jag anser lika goda, emedan fdr dem skulle inflyta Silfver.
Dito till dito för ändamålsenligt ordnande af pensionsväsendet 1.619: 44. Dito till dito för utarbetande af reglemente för Gymnastiska centralinstitutet 1,000: — Dito till Kommissionen för utarbetande af sammandrag utaf gällande administrativa m. fl. författningar 6.450: — Dito för uppgörande af formulär till förvaltande verkens räkenskaper 5,300: — Kostnader i och för 1857, 1858 och 1859 årens stats-revisioner 21,073: 54. Ersättning för dagsverksskyldighetens upphörande vid kungsgårdar och andra kronolägenheter 10,480: 71. Rotefrihets-ersättning till Länsmännen '. 1,048: 64. Afgift till presterskap och fattigvård för häradsskrifvare-bostället Mjölkalånga 71: 81. Efterskänkte danaarfs-medel 2,232: 78 Godtgörelse för verkställd brunnsgräfning å skogvaktarebostället Brunhem Kjellegården 4: 35. Ersättning för uppkommen brist å den Landshöfdingen i Upsala län anslagna indelning af kronoskatte-liemmanet Söderby 70: 51, Transport: 171,466: 51. Ersättning för bristande prostetunnor 47: 55. Dito till innehafvare af roterade e cklesiastik-boställen 3,779: 43. Rättegångskostnad i mål mellan Kongl. Maj:t och Kronan samt S. Wernström 525: 15. Ersättning för jordförlust genom Göta kanals anläggning 13: 4.
2 R:dr med dubbla blad af åren 1777—1812 och med enkla blad af åren 1813—1836, hvilket belopp skall från beräkningen af Bankens sedelstock uteslutas och såsom en Bankens vinst upptagas . 352,995: 77. hvaremot en lika summa bör såsom Bankens skuld inom linien föras, under iakttagande, att de sedlar af berörda slag, hvilka från och med 1857 års ingång blifvit eiler framdeles blifva till inlösen företedda, skola af Bankens vinst infrias och att beloppet af de sålunda inlösta sedlarne i hvarje års bokslut afföres från den inom linien förda skulden. c) den till skiftesoch odlings-lån afsedda fond 120,000: — d) det till Fahlu Bergslag och Sparbankerne i Riket anvisade kreditiv 300,000: — e) genom innehållning å fonden till belåning af fast egendom å landet • 975,000: — f) dito å fonden till belåning af fast egendom i städerna 150,000: — sr) dito å kreditivet till manufakturernas och fabriker nas understöd 450,000: —■ h) dito å fonden till utlåning med omsättningsrätt, eller Allmänna Diskont-fonden 900,000: — i) af de 1,300,000 R:dr Banko eller 1,950,000 R:dr Riksmynt, hvilka vid 1853—1854 årens Riksdag afsattes till försträckning åt Filial-banker, som kunde bildas i ändamål att ersätta upphörd Privat-bank, men vid innevarande Riksmöte blifvit såsom tillfällig förstärkning till fonden för diskontering och utlåning i och för handel och näringar samt till kassa-kreditiv åt enskilda personer öfverlemnade, böra från Handelsoch Närings-diskont-fonden, efter hand och i den mån allmänna rörelsen det medgifver, återtagas 1,875,000: — tillsammans R:mt R:dr 7,959,988: 57.
Kostnaden uppgår således, oaktadt de inskränkningar, jag gjort i kommitterades förslag, till ett visserligen ändå betydligt belopp, men om, såsom sig bör, härvid äfven tagas i beräkning de eljest erforderliga löntiliökningar, hvilka jag förut föreslagit: för Topografiska Korpsen med .. .. 15,061 Rdr, » Kommando-Expeditionen med 6,265: — och för Adjutanterne hos General-Refälhafvarne och Kavalleri-Inspektören, äfvensom hos Chefen Tor Lif-Gardes-brigaden med 5,100: — 26 426 Rdr Och hvilka stater, i och med verkställigheten af General-Stabens nu ifrågavarande organisation skulle försvinna; så utgör skillnaden 24,960 R:dr R:mt egentligen den större kostnad, som af berörde organisation skulle förorsakas, men hvarigenom ock en väsendtlig brist inom Svenska Arméen skulle till betydlig del blifva afhjelpt.» »I afseende å Officerares praktiska utbildning saknas ännu i vissa fall anstalter för deras undervisning, dels i skjutning och kännedom i geväret m. m., dels i ridkonst. Jag anhåller i underdånighet, att få yttra mig angående åtgärder, sorn jag anser böra vidtagas för afhjelpande af dessa brister.» »Då förbättrade skjutvapen och en större färdighet i skjutkonsten gifvit Infan - skjul-skolor. leriet en ännu mer ökad vigt, samt under sednaste krig erkänts hafva utöfvat ett märkbart inflytande på stridens utgång, har man i alia länder börjat att egna stor Uppmärksamhet på denna vigtiga del af härens bildning. Efter noggranna försök samt anskaffande af ett temligen betydligt antal af refflade gevär, är Svenska Arméen till icke ringa del försedd med eldvapen, fullkomligt jemngoda med andra 96 Bil. M 3 till Kongl. May.ls Nåd. Prop. JW i, om Statsverket 1836. llid-skolor Arméers. Det återstår blott att i lika mån, som vapnens förbättring egt rum, äfven befordra kännedomen derom, jemte skjutfärdigheten.
Ridderskapet och Adeln akt desse Arrende-Innehafware ffulle, enligt Utskottets tillstyrkande, njuta sina'nuwarande Contracter till godo, e 2:0 Rörande g:dra Classen, bestäende af sädam Lägenheter hwarä Arrendet tillkommit genom Konungens enflildra förordnande, beflöt Ridderskapet och Adeln att, enligt Utskottets i dest sednare Betänkande söreflagne första alternativ, nuwarande Innehaft wa« T5Z0 Den 28 Zebruarii. ware ftulle killätas fä begagna den äkerftäende Mnlracls-tiden, emot Arrendets erläggande i Spanrremäl, räknad! ester det årets markegång dä penningeraman bestämdes, eller Arrenderältigheten bewiljades. z:o I anseende till de i z:dje Masten upsörde Kongs^gäroar, hwilka i följe af 1799 ärs Församling eiler i likhe' dermed blifwit till Arrende uplät>?e, bi föll Högt? Ridderskapet och Adeln lili alla delar 7 stotwls tutstyrkanbe att de ftulie orubbade förblifwa 4:0 Förekomma widare de angående nägra enskifta K'r no-L igenheker gjorde anmärkningar och hemställan^-en: och biföll Högloft. Ridderftapet och Adeln. a) Att enligt Iltstoftets tillstyrkande, Sub-Arrendatorn af IMuna Kongsgård, Austers blaftr, förde ännu återstående Arrendeåren till Stats-Werfef inbetala hela den Arrende afgift af 1666 32 st.
En målares tafla. En moders minne. En faders siareblick. Baremann hade beslutat att icke dröja i socknen mera än några veckor; han ville blott förnya bekantskapen med kära ställen om menniskorna var han icke så noga men öfverraskad och igenkänd af öfverste Stålheim, kunde han icke annat än antaga dennes bjudning till bröllopet. Här återsåg mången honom med förvåning, blandad med glädje; bland dessas antal vilja vi nämna lagmannen och prosten, hvilka båda på det hjertligaste bådo honom till sig. Såvida den by, inom hvilken Baremann bodde, icke var många stenkast ifrån Tuonela, ansåg han sig först böra uppvakta lagmannen. I sin ungdom hade han ofta varit på Toiwola. Namnet var väl nu ett annat; dock hade det intet förskräckande för honom; han fann allt sig så likt. Innan han steg in, kunde han icke låta bli att gå och helsa på ett träd i parken för att se, om det ännu hade qvar bokstäfverna M. S. L., dem han (den barnslige!) aderton år tillbaka hade ristat i barken. Nej de voro borta, men på samma träd, litet lägre ned läste han M. S. R. "Den dödas är dödt, den lefvandes lefver" tänkte han och suckade. Lagmannen mötte honom på trappan och sade, klappande honom på axeln: det tycker jag om er före, herr Baremann, ni höll ord. Saida helsade honom vänligt men blygt. Det var liksom hon anat någon jemlikhet och icke vågat närma sig honom med denna barnsliga förtrolighet, som unga flickor så gerna inlägga i sitt sätt med män, framskridna öfver en viss ålder. Oaktadt skillnaden i år, kommo de tre ganska väl öfverens och de hade mycket trefligt. Det förflutna gaf konsistens åt det närvarande. Huru kommer det till frågade lagmannen att ingen här i Finnland visste någonting om hr Baremann? Vi trodde alla er vara död. Det var allt mitt eget fel; jag lät aldrig höra af mig; jag tänkte, att det inte skulle intressera någon. Och utomlands var jag flere år en fattig kringstrykare, okänd af alla. Framdeles sedan mina taflor lyckats vinna bifall, nämndes måhända någon gång i Finnland dens namn, som målat dem.
M;s välbehag och deras pligt bäst uppfyllte genom stränghet i ransakning och bevakning;> ”Genom mildhet och rättvisa är det, sorn K. M. hoppas 5iS Den 23 Mars. alt vinna sina trögna lindersåtares hjertan, och att igenom verkan af K. M.-s nåd. författningar öfvertyga deln både om deras nytta och K. M.-souttröttliga omsorg för allmänt väl. Vidd och hämd blifva aldrig de medel, hvarigenom K. M. befäster en Regering, den K. M. Sjelf grundat på frihet och säkerhet, och ela K. M., med det samvetslugn en sådan föresats åtföljer, underkastar sina göromål dea Högste Domarens pröfning, oroas K. M. icke af förledde eller okunnige undersåtares tillmålen och otacksamhet. K. M. har derföre i nåder funnit med Dess Regeringssätt mindre öfverensstämmande, att åt angifvelser af meranärnnde brott gifva så mycken uppmärksamhet som hittills. Och som K. M. Sjelf bast kan pröfva, huru mycket afseende derå göras bör,- så har ock K M. i nåder beslutit, att så snart något sådant brott angifves vid någon domstol, domaren då och utan minsta tidsutdrägt skall till K. M.-s JustilieRevision inberätta målet, hvaruti brottet består och hvilken det angifvet, då K. M. äfven genast Sig i nåder vill utlåta, huruvida, efter de sig företeende omständigheter, saken måtte aldeles nedläggas eller med ransakningen fortfaräs.“ Såsom jag nu förstår detta Kungliga bref, har Konungen här i motiven sagt sig vilja förekomma,' att enfaldiga undersåtare för utlåtelser, fällda i obetänksamhet eller okunnighet, skulle kunna inneslutas i fängelse och derigenom blifva så utblottade, att förlust af heder, förmögenhet och helsa ofta vore deras straff, innan Konungen tillåtit sig, huruvida åtal borde äga rum eller icke; och i sjelfva •beslutet finner jag ingenting, som står i strid med dessa motiv, eller ett enda ord, som berättigar actorer och domare ntt beträda den bana, som Konungen i motiverna tillslutit.