Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Öfverläggning varande §:n, finnes ingen pras-* scriptionstid för de så kallade tillståndsbevisens utfärdande från HofCantzlersEmbetet; men ett Kongl. Maj:ts beslut af år 1812 stadgar likväl, att HofCanlzlersEmbetet, efter skedd anmälan om periodisk skrifts utgifvande, skall inom 14 dagar till utgifvare i Hufvudstaden, och inom 6 veckor till utgifvare i Landsorterne, utfärda tillståndsbevis. ConstitutionsUtskottet bar nu föreslagit den förändring häruti, att tiden för tillståndsbevisets utfärdande, hvad utgifvare i landsorterne beträffar, må inskränkas till 3o dagar från anmälningsdagen. Jag tager mig likväl friheten vördsamt hemställa, att den förut stadgade tid af 6 veckor må bibehållas. HofCantzleren är pligtig, att icke utfärda tillståndsheviset förr än han gjort sig försäkrad, att sökanden icke blifvit dömd för nesligt brott eller förklarad ovärdig att föra andras talan; men att inhämta underrättelse härom från aflägsna landsorter,- inom den korta tiden af 3o dagar, skulle ofta blifva omöjligt, och HofCantzlern således sättas i den obehagliga ställning, att nödgas antingen öfverskrida den i Grundlagen föreskrifne prfescriptionen, eller utfärda tillståndsbeviset innan han, genom correspondence med Konungens Befallningshafvande och vederbörande myndigheter, försäkrat sig att sökanden är qvalificerad att kunna utgifva en Periodisk skrift. Jag har äfven en ytterligare anmärkning Den 2g Januari» e. m. aP ätt göra mot förevarande moment. Man synes söka en garantie mot HofCantzlerens möjeliga Lagbrott, — ty såsom Lagbrott måste väl en vägran att inom den Föreskrifne tiden lemna tillståndsbeviset anses, —- uti en praesumerad större Laglydnad hos bans Registrator.
Kontorsskrifvare, Kassaskrifvare och Kanslister: de yngre hvardera R:dr 1,000: de äldste „ „ 1,500: (Till de äldsta hänföras halfva antalet samt den öfverskjutande, derest hela antalet är ojemnt). andra tj enstegraden: Bokhållare, Revisorer, Kassörer, Notarier och Registrator: de, som tjenat i graden kortare tid än fem år, och alla, som innehafva befattning utom verket, hvardera R:dr 2,000: de, som tjenat i graden fem år och derutöfver till tio år, hvardera „ 2,500: de, som tjenat i graden tio år och derutöfver, hvardera „ 3,000: tredje tj enstegraden: Kamererare och Ombudsman: de, som tjenat i graden kortare tid, än fem år, och alla, som innehafva befattning utom verket, hvardera R:dr 3,000: de, som tjenat i graden fem år och derutöfver till tio år, hvardera 3,500: de, som tjenat i graden tio år och derutöfver, hvardera , 4,000: fjerde tjenstegraden: Kommissarier och Banko-sekreteraren, hvardera R:dr 4,000: de, som tjenat i graden fem år och derutöfver „ 4,500: Konstidkare : Tryckeriföreståndare, ) ,. ... , . , Förste Sedeltryckare, "!’ptara. oner trin B“kens mdra«- Andre d:o ) Förvaltaren vid Tumba bruk (uppbär sin lön på brukets stat). Öfvervaktmästaren, tillika brandmästare, lön R:dr 800: jemte fria husrum och nödig vedbrand. Banlco-Utskottets Memorial N:o 20. 11 Valeth etjening: Vaktmästare: de yngre, hvardera R:dr 600: „ de äldste, „ „ 700: (Till de äldste vaktmästarne hänföres halfva antalet samt den öfverskjutande, derest vaktmästarnes hela antal är ojemnt).
Men då det är ganska påtagligt, att för de ifrågavar. handtverkare, som drifva rörelse såsom försörjningsmedel, den behållna vinsten ofta kan upgå till större belopp, än som motsvarar det kapital, hvilket upkommer, då 2 r:dr anses såsom ränta derå ä 5 proc., anser jag stadgandet vara ändamålsenligt, helst hvar och en dessutom äger rättighet att söka ändring om han anser sig hafva blifvit öfver höfvan taxerad. Enahanda framställning, som den nyssnämnda, har blifvit gjord i afseende å Theater-direktörers beskattning. Jag skulle tro att deras inkomster kunna vara ganska olika, och att det derföre är ganska billigt att någon latitud är Taxerings-komite'- erne lemnad, efter hvilken de kunna ega att bestämma afgiften. Jag tillstyrker således bifall till denna punkt. En talare har fästat sig vid det förekommande ordet ”kaffehusidkerskor”, såsom varande en oegentlig benämning. Jag får dervid erinra, att samma uttryck är begagnadt i den gamla Bevilln:sfördn. och troligen stått i flere föregtde dylika förordmr, utan att hafva medfört någon olägenhet. Samme talare har derti II. 28 iU Den 14 Maj f. m. emot, som en felaktighet, anmärkt att Nipperhandierskor icke finnas serskildt i Författningen införde, ldå der emedlertid talas om modekråmerskor, så borde man någorlunda konna reda sig nied de föreskrifter, som finnas i detta fall; men vill man jost fullständiga nomenclaturen, så torde ännu lieie benämningar än den af Nipperhandlerska kunna tilläggas. Beträffande anmärknrn dervid, att rättigheten till förskottsvis betalning af utskylder blifvit borttagen för den, som ej vill ställa borgen, så förtjenar den enl. min tanka, allt afseende, hvarföre jag förenar mig derom alt delta stadgande matte komma att qvarstå, i den nya Bcvillms-förordn. enär det medför ökad säkerhet för Staten, alt icke lill följd af bristande tillgång hos den skattskyldige vid liqvidalionstiden, komma att sakna en påräknad inkomst.
Statskontoret icke skulle fullgöra de utbetalningar, hvilka nu af Konvoj-kommissariatet ombesörjdes. Sedan Handelsoch Sjöfarts-fonden på ofvan omförmälda sätt blef tillgänglig för andra ändamål än de som från början afsågos, hade åtskilliga gagnande företag genom lån af fondens medel kunnat befrämjas såsom byggnad af hamnar, kanaler, skeppsdockor, jernvägar m. in., hvilka lån vid 1858 års slut uppginge till ett sammanräknadt belopp af 2,670,369 R:dr 35 öre R:mt. Denna utlåning innefattade icke något för Stats-kontoret främmande göromål eller medförde något särdeles stort besvär, ty sjelfva pröfningen af låneansökningarne och lånens beviljande tillkomme endast E. K. Maj: t. Stats-kontoret skulle således, likasom nu Konvoj-kommissariatet, icke i delta hänseende (å annat bestyr än att, i enlighet med de af E. K. Maj:t bestämda vilkor, utlemna lånebeloppen, förvara lånehandlingarne, samt emottaga de årliga räntorna och kapitalalbetalningarna. Då nu lånens antal vore högst ringa, så att de t. ex. vid 1858 års slut icke uppginge till flera än 41, framstode tydligt, att den lånerörelse, som icke fordrade mera än uppläggandet af omkring 40 särskilda conti med låntagare och hvarvid i afseende å lånens beviljande den förvaltande myndigheten vore befriad från pröfningsomsorgen, icke kunde medföra någon betungande tillökning i tjenstebestyren, likasom att den ej innefattade något, som icke väl läte sig förena med den verksamhet, som åt Stats-kontoret vore anvisad. Genom det anförda ansåges ådagalagdt, alt Handelsoch Sjöfartsfonden borde förflyttas till det embetsverk, dit Statsverkets medel, enligt antagen grundsats, skulle inflyta. Ett ytterligare skäl för denna åtgärd funnes deruti, att fondens hufvudsakligaste inkomst utgjordes af det årliga anslaget, 750,000 R:dr, utaf tullmedlen, hvilka medel just inginge till Stats-kontoret, hvadan förflyttningen icke vid verkställigheten mötte ringaste svårighet.
Tala med Israels barn, och säg till dem: När I kommen in uti det land, der I uti bo skolen, det jag eder gifva skall; Och viljen göra Herranom offer, vare sig bränneoffer, eller ett offer af ett besynnerligit löfte, eller ett friviljeoffer, eller edor högtidsoffer; på det I skolen göra Herranom en söt lukt, af fä eller får; Hvilken nu Herranom sina gåfvo offra vill, han skall göra till ett spisoffer en tiung semlomjöl, blandadt med oljo; en fjerding af ett hin; Och vin till drickoffer, sammalunda en fjerding af ett hin till bränneoffer eller eljest till ett offer, der ett lamb offradt varder. Men der en vädur varder offrad, skall du göra spisoffret två tiungar semlomjöl, blandadt med oljo, en tridiung af ett hin; Och vin till drickoffer, ock en tridiung af ett hin; det skall du offra Herranom till en söt lukt. Men vill du göra en stut till bränneoffer, eller till ett besynnerligit löfteoffer, eller till tackoffer Herranom; Så skall du till stuten göra ett spisoffer, tre tiungar semlomjöl, blandadt med oljo, ett halft hin; Och vin till drickoffer, sammalunda ett halft hin. Detta är ett offer Herranom till en söt lukt. Alltså skall du göra med en stut, med enom vädur, med ett får, af lambom och getom; Derefter som talet är af dessa offren, derefter skall ock talet vara till spisoffret och drickoffret. Den som en inländsker är, han skall detta göra, på det han må göra Herranom ett offer till en söt lukt. Och om en främling bor när eder, eller ibland eder när edra fränder är, och vill göra Herranom ett offer till en söt lukt; han skall göra såsom de göra. Hela menighetene skall vara en stadge, både eder och främlingomen. En evig stadge skall det vara edrom efterkommandom, att för Herranom skall en främling vara såsom I. En lag, en rätt skall vara eder och främlingenom, som bor när eder. Och Herren talade med Mose, och sade:
Hålles någon häcktad längre tid än lag och därpå grundad jjom utstakar, vare för den eller dem, eho det vara må sorti dertill varit vållande, lag samma: dock icke innebegripandes den tid någor under Råttegången i urbota mål häcktad varit. 8. i samma Balk och Capitel, bör äfven Jörå ndras och få följande lydelse: Eho det vata må, som med pinande antingen genom pl ågsam arrest eller på annat sätt söker tvinga någon till bekännelse i någon sak: bote Tvåhundrade Riksdaler till den lidande, miste Embete eller tjenst sin, och sitte Två år i Fängelse å Fästning ' har såramål dertill kommit, plickte derföre serskildt Etthundrade Riksdaler som äfven den lidande tillfaller. Hvar som emot desse nämnde 7:de och 8'.de paragrafer sig f örbryter, skall, utan afseende till personen , genast, vid Rättegångs början härom, i häckte träda, till förekommande af rymning och straffets undgående. Anmärkning'. Med anledning af desså båda §§:rs tydliga föreskrifter , bör således tillämpningen af 9 Cap; b §. Utsöknings-Balken och 1 Cap. 12 §. Rättegångs-Balken j i hvad som rörer de i 7:d© 4i4 Den 3 Martil, och 8:de §§. Missgernings-Balken utstakade brott alldeles försvinna. Häradsoch Kåmners-Råtternes organisation, anser jag böra undergå nödig förån^ dring och förbättring. Härads-Rätterne böra utgöras af en i Lagkunskap skickelig och examinerad person, som må kallas Häradshöfding eller Justitiarie, jemte 8 ä 12 Ledamöter, som af alla besuttne jnån inom Tingslaget för hvarje år våljes; vid sådane val utses kloka och upplyste mån af hvad
Att till tjock gröt, kokt potatis, hvete, korn o c h förkänna sig s o m en medlem i den krets, dit man vällda risgryn samt vatten till dryck. Spädt, finkommer, att få njuta personlig frihet, att gå o c h hackadt gräs samt torrt grus att bada uti får alk o m m a efter behag är för bildade personer den drig saknas. Kycklingar vilja hafva mat ofta o c h mest tilltalande form, hvarunder gästfrihet o c h litet i sender, eljes endast nedtrampa o c h försällskapslif kunna öfvas. H u r pinsamt är det därstöra de födan och skrika af hunger midt i öfveremot ej att se sig förorsaka onödiga besvär, rubbflödet. I clet lilla huset strös dagligen torr sågning i en daglig arbetsordning, samt känna, att spån, o c h gården rengöres noga från matrester, man ställer till k ö k s b e k y m m e r o c h bråk. lakttages nu allt detta m e d omsorg o c h ihärdigHämtar man sin middag, kan j u husmodern het, så vinnes ett resultat. Då hönan, så- själf saklöst hjälpa sina gäster att prisa anrättsom man säger, hackat kycklingarna från sig, ningen; det är åtminstone något nytt för svenska släpper man dem tillsammans med jämnåriga i hem. en något större gård, o c h vid två månaders ålder Det skall ej nekas, att det ljufliga lugn, s o m kunna de vara tillsammans m e d de öfriga hön sen. Efter fem månader börja de sedan g e n o m inträder i hemmet, sedan stadspigan är aflägsflitig vintervärpning betala din omsorg o c h möda. nad därifrån, måste köpas m e d försakelse af en del bekvämligheter samt, naturligtvis, g e n o m en hel massa göromål, hvilka för den ovane äro Bien. påkostande nog i början. Men ingenting fås för intet, och med någon viljestyrka o c h ihärdighet vänjer man sig lätt, vid den nya ordningen, o c h 1 Om uppfödandet af kycklingar. 1 under komma 3 ungdom godt i DU N 1895 i n o m kort undrar inan, hur det någonsin har kunnat falla en in att ha det annorlunda.
så famlande tag, s o m maktlöst släppte. A f g j o r d t för högt uppskrufvad i ihåligt klingande teaterpatos var fru Dorsch s o m fru Borkman. Mest helstöpta verkade, enligt vår åsikt, d e tre figurerna i andra planet, hr de Wahl s o m Erhart, fröken Borgström s o m fru W i l t o n o c h hr V. Lundberg s o m gamle Foldal — en liten fin, n e j, en stor prestation. I ett som allt var emellertid denna Ibsenafton af sällsynt intresse. Man tar gärna sanden med, o m man blott skymtar guldkornen i vasken. Filharmoniska sällskapets andra abonnementskonsert under denna säsong äger rum instundande tisdag i Musikaliska Akademiens stora sal. Programmet företer ett genomgående skandinaviskt innehåll, liksom förhållandet var v i d motsvarande konsert i fjor. * Det som " kommer " oeh det som " går ". Skiss för Idun af Elisabeth B — m. är lektor Einar Dahl k o m h e m o m middadagarna o c h stod utanför dörren till sin våning, brukade han ririga två slag, innan han öppnade. V i d denna signal lämnade hans lilla sjuåriga värdinna byggbitarna, den stora dockan, eller h v a d hon eljes hade för händer, o c h sprang ut i tamburen. Först ställde h o n bort käppen, o c h var vädret kallt eller regnigt, skulle ytterrocken af, men sedan blef h o n lyft u p p i fadrens armar, oeh då tog h o n h o n o m o m halsen i en o m - famning lika lång för hvar dag. Sedan k o m också lille b r o r för att hälsa. H a n kunde icke springa så fort, liten och tjock som han var, och ej heller gjorde han sig sådan brådska s o m systern. I salen stod bordet dukadt för tre. E o s s 1 32 jttf ti vi fr ö Ff p p K 0: ~ ffl g BB S3 CD e-t&lt; satt till höger, Nils till vänster o c h pappa i midt e n; den fjärde platsen hade varit tom halft annat år.
En vid Östbo Häradsrätt för olofligt tillgrepp af ett silfverur tilltalad dräng hade blifvit frikänd af Häradsrätten; men Länsmannen, soni utfört åtalet, hade hos Kongl. Göta Hofrätt anmält sig vara sinnad att öfverklaga Häradsrättens utslag, gifvet den 3 September 1849, utan att Länsmannen dervid tillkännagifvit, det den frikände hölles häktad; anhållande Länsmannen om viss tids anstånd för inlemnande af ransakningshandlingarna och hufvudsakliga besvär; men sedan han icke vidare låtit sig afhöra, hade Kongl. Hofrätten, efter det den utsatta tiden förflutit, genom utslag den 5 påföljande November af upptagne skäl lemnat Länsmannens genom förut nämnda skrift anmälda talan utan afseende; och hade imedlertid uti de R. St. Just. Ombudsm. Emb.-Berällelse lill 1856 års riksdag. 10 74 — vid Jönköpings länshäkte förda fånglistor blifvit om den qvarhållne fången gjord den anteckning, att målet i följd af åklagarens besvär vore beroende af Hofrättens utslag, ända till dess den häktade den 14 Februari 1850 blifvit befordrad till den honom ådömda bestraffning för snatteri och fylleri och sedermera på fri fot ställd, efter det Konungens Befallningshafvande på särskild reqvisition näst föregående dag undfått en afskrift af Hofrättens utslag. Häraf har jag funnit mig föranlåten att vid Häradsrätten låta lagligen tilltala Länsmannen, för det han sålunda vållat, att obehörigt dröjsmål uppkommit i verkställigheten af Häradsrättens förrberörde den 3 September 1849 gifne utslag; och sedan Häradsrätten genom utslag den 23 November 1852 af anfördt skäl funnit Länsmannen icke kunna dömas till något ansvar i målet, men likväl ålagt honom att ersätta den genom hans försummelse uppkomna skada; så har jag låtit hos Kongl. Hofrätten besvär häröfver anföras, uppå hvilka Kongl. Hofrätten den 30
Vidare upplyses, att fullmagterna för Embetsoch Tjenstemännen inom Colonial-Departementet äro med Chefens contrasignation utfärdade, att Brummer, förut anställd som Copist och Cancellist vid Pomerska Expeditionen , befordrades den 12 Augusti 1812 till Protocolls-Secreterare vid Colonial-Ärendenas Expedition, att f. d. Protocolls-Secreteraren Brummer fortfar i ostördt åtnjutande af en Pension å f. d. Pomerska Kammarens Stat, utgörande omkring Goo R:dr Svenskt Råneo årligen, samt ändlli - Covstitutmis-Utskottets Memorial N'.o iry gen att, till de 3:nc Ordinarie tjenstebefattningar Brummer innehaft, ingen utnämning skett i Svenska Siats-Rådet, och att de äienden, han handlagt, icke egt någon gemenskap med Svenska Statsförfattningen, Föremålen för Conslitulions-Utskottets granskningspligt och anmärkningsrätt äro, enligt io5 §. Regeringsformen, inskränkta till endast de i Stats-Rådet förda Protoeoll, jemte dem i Ministeriela och Commando-ärenden, sorn angå allmänt kända och af Utskottet uppgifna händelser. Men nu befinnes, att det Protocoll öfver Frummers entledigande, sorn, i bestyrkt afskrift, blifvit insändt, hållits, icke inför Konungen i Stats-Rådet, utan inför Konungen enskildt, och på föredragning, icke af Herr Stats-Miiiistern för Utrikes Ärendena, men af Chefen för Colonial-Ärendenas Departement, hvilken åter ej inbegripes bland de i 5, 6, 9, 11 och j5 §§. Regeringsformen uppräknade, samt efter dess 106 och 107 §§. anmärkning och ansvar underkastade Rådgifvare och Föredragande ; varahdes detta Chefskap ett alldeles serskildt uppdrag, icke bundet vid någon Stats-RådsLedamots befattning eller vid annat coustitulionelt Embete.
Motionären föreslår nemi. att bankofullmäktige må berättigas alt, till förstärkande af lånefonden för jern, koppar m. fl. vågförda effekter, då sådant för en längre tid kan erfordras, äfvensom vid alla tillfällen då nytta deraf kan för banken beredas, af allmänheten upplaga lån mot utfärdande obligationer ä 1000, 250 eller 100 r:dr b:co, löpande med 3 procent ränta och ställda på högst 3 månaders uppsägning. Det förekommer mig sannolikt, att vi stunda mot tider, då en sådan åtgärd kunde vara af behofvet påkallad, enär troligen jernexporlen blir afbruten, så att jernet behöfver uppläggas oell belånas. Vid ett sådant förhållande synes mig det vara af vigt, att banken äger ett sätt, hvarpå den kan fortfara med belånande af jern och koppar. De skäl Utsk. föreburit för afslag, äro egentligen Hr von Hohenhausens yttrande emot förslaget, som lyder sålunda: att fördel skulle egentligen beredas penningeoch kapitalist-intresset samt alla i Stockholm boende, hvilka nödgas att hålla kassa i riksmynt, emedan tillfälle på detta sätt dem beredes att fruktbargöra sina kassabehållningar. Jag ber dock att få fästa uppmärksamheten derpå, att, enligt min åsigt, banken bör mindre göra af - 176 Den 1'J April f. m. seende på att några gagnas, än den bör vara varsam alt icke skada många. För min del håller jag före, alt om banken skulle vid ett sådant tillfälle, som bär är i fråga, göra någon förlust, så må den hellre göra det, än alt ett så vigtigt intresse sorn jernhandteringen skulle komma att lida. Af della skäl får jag för min del tillstyrka ålerremiss af denna del utaf belänk. Hr von Hohenhausen, Mich. Silvius: Mina anföranden här lill prot., som till BankoUtsk. blifvit remitterade, jemte Gr. Gyldenslolpes motion, hafva rönt särdeles missöde i del betänk. sorn här kommit under Ståndets öfverläggning. Vid denna punkt mindre, men längre fram i betänk, förekommer ett fall, som synes vara en verklig förtydning.
Något missbruk eller underslef i afseende på charteringen af de skuldfordringsbevis, som hos vederbör, executorer till lagsökning företes, torde ej eller böra befaras, enär, utom den säkerhet för charteringens behöriga verkställande, som genom executorns tillsyn derå bör vinnas, så beskaffade skuldfordringsbevis sedermera allemnas till utmätningsmannen, hvilken det, lika med hvar och en annan tjensteman, åligger att, i hvad på honom ankommer, vaka öfver ehart, sigill.förordningens efterlefnad.” Derefter: ”Der tillfälle till charta:försnillning äger rum, och der särskilde controller emot missbruk och underslef vid charteringen synas af 50 Den 4 Januari e. m. hehofvct påkallade, tror Kammarrätten egentligen vara för handen vid inteckning af skuldebref och andra handlingar, som i domstolarnes inteckningsprotocoll intagas, samt vid lagfarter å fastighetsköp så i stiiderne, som på landet, äfvensom vid bouppteckningar, hvilka till underdomstolar ingifvas, enär chartaeafgiften ä skuldsedlar samlå köpeoch fastebref, såsom fastställd att utgå i förhållande till beloppet af skuldsumman eller köpeskillingen, samt å bouppteckningar i förhållande till boets behållning, ofta är ganska betydlig; och då biläggningschartor merendels till dessa slags handlingar begagnas, så ligger häruti en möjlighet att kunna underlåta charteringen, på samma gång som upptäckten deraf blifver genom handlingens aflemnande i den enskildes värjo försvårad och nära nog omöjlig”. Hr Aminoff: Jag erkänner visserligen, att controllen är säkrast, dä bandlingen är skrifven på chartan, men jag tror också, att samma controll, enligt det förslag Utsk. har gjort och som är en följd af K. Kammarrättens i ämnet afgifne und. utlåt. skall kunna vinnas. Ett ytterligare skäl för Utsk:s förslag i denna del var, att Utsk. ansåg det böra blifva en lättnad för allmänheten och för alla, som afslutade köpealfärer m. m., att kunna skrifva sjelfva handlingarne på vanligt papper samt sedan bilägga den med nödige charlor.
Hvad skulle väl en af dessa mödrar säga, om hon i ett sällskap, där det icke vore bal, såge en herre, efter nyss skedd presentation, utan vidare lägga armen éHt&gt; förnedrande * Trogna vår kända regel, att ingen ärlig mening må undertryckas, lämna vi gärna plats för denna uppsats, ehuru den synes oss onödigt sträng och exklusiv. Åtskilligt tänkvärdt bringar den onekligen. Den kanske kan ge uppslag till ett litet meningsutbyte. Iduns spalter stå öppna. kring dotterns lif och trycka henne intill sig? Och likväl vore det ingen annan skillnad, än att det då skedde utan ackompagnement af en orkester — men det kan väl icke göra något hvarken till eller ifrån. Och dräkten sedan! Hvartill skall det väl tjäna, detta oblyga blottande af öfverkroppen, som såväl yngre som äldre kvinnor göra sig skyldiga till, och som ofta går så långt, att en läkare om en ung fru på en bal kunde säga, att hon hade så litet på sig, att hon förkylde — magen! Det är en obehaglig fråga för de skyldiga, hvarpå de söka gifva de mest tillfredsställande svar, men faktum är, och det låter ej bortförklara sig, att det åt dansen ger något ännu ttera oblygt och lascivt. Att det för många män är ett pikant nöje att se former blottade, som borde vara dolda under klädningens skyddande veck, är utom tvifvel, men lika säkert är, att mången med vämjelse vänder sig från en syn, så föga kysk och kvinnlig. Icke sannt, kanske? Se då på denna flicka, som genom behagsjuka åtbörder och små koketta skratt vill ådraga sig männens uppmärksamhet, under det att kinderna blossa, ögat fuktas och det i korsettens tvångströja instramade, till hälften blottade bröstet flämtande söker efter luft, och säg, om det är en företeelse, vid hvilken blicken dröjer med välbehag. Unga flickor bruka urskuldande säga, då denna fråga kommer på tal: » V i dansa för dansens egen skull, emedan det är så hänfö- rande att svänga omkring vid oikesterns toner, och vi ägna aldrig en tanke på kavaljeren.