Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Låt vara att akademien ej blir omorganiserad så, som förslagsvis opponenterna framkastade ett ord om i sin inlaga. Må vara att reformerna komma inifrån — hur som helst, blott de bli goda. Det är ju en sak af betydenhet det gäller. Bort derför med allt enskildt gräl och allt personligt naggande, alla små bevekelsegrunder, all sårad fåfanga och all misstro! Konstnärerna skola vara goda kamrater och hålla ihop. Deras intressen delas ju af endast ett fåtal utom deras krets, derför böra de akta sig för att isolera sig än mera. Nog hade de till exempel kunnat för framtiden åvägabringa gemensamma utställningar i Stockholm lika väl som i Göteborg — och som det sker i Danmark, der konstnärerna äro liksom här delade i partier, skilda åt med skarpa gränser. Och nog skulle ett närmande kunna ske, om blott man från båda sidor toge ett steg deråt Hvad man först måste öfvervinna är emellertid all småkitslighet, alla försök att skrämma. Om konstnärerna äro tredska eller beskedliga, hvad betyder det * göra de goda konstverk, så låt dessa gälla för hvad de äro och gif dem din medkänsla, som de ha rätt att fordra. Når du går att se konstverken på museet eller i en utställning, då slipper du höra deras upphofsmäns trosbekännelse. Hurudan han är, som målat den taflan eller modellerat den gruppen, det kan du ge en god dag. Att akademiens uppförande under den pågående striden i väsentlig mån bidragit till dess häftighet och bitterhet, kan långt ifrån förnekas. Att denna akademi under århundradens lopp uträttat något för landets konstutveckling, torde vara ej mindre faktiskt Men arf förpligtigar, lika väl som adelskap.Herdaminnen. Af Efrqim Roteniut. Prostens siesta. Från middagsbordet kommen just, prelaten En länstol sökte sig, förnöjd och mätt, Att efter kaffet och en anisette Få allra sist ett godt Guds ord på maten. Men läckra minnen från de tömda faten Med bibelns bilder dausade balett: Maderan flöt i sjön Genesareth, Och på dess stränder växte grönsallaten. Snart kom han till den sköna bröllopsnatten, Då Jesus, när i glasen det blef tomt, Helt opåräknadt gjorde vin af vatten. Vid detta ställe dröjer gubben fromt,
Jag begär nu icke, att Ulsk. skall ingå uti en noggrann undersökning häraf, och jag vill ej heller upptaga Ståndets tid med upprepande af den fullständiga redogörelse, min motion innehåller öfver de ifrågavar. tjenstemännens otillräckliga löninkomster; men jag ber Utsk. fästa uppmärksamhet derpå, att dessa tjenstemän på Gottland hafva en stor uppbörd, emedan nästan inga kronoränlor der äro indelta till löntagare, och att det således är högst angeläget, att denna, så fort som möjligt, ingår till ränteriet. Det torde då icke vara för mycket hegardt, att kronofogdarne och häradsskrifvarne åtminstone hafva så mycket i lön, som mången länsman med bättre boställen på andra orter. Jag anhåller således om återremiss af betänk.; och då hela den af mig begärda anslagssumman för en ytterst behöflig lönetillökning uppgår till endast jooo r:dr b:co för dem gemensamt, synas medel dertill utan svårighet kunna beredas; hvadan jag anhåller och hoppas, att IJtsk. måtte tillstyrka bifall till min motion. Gr. Cronhjel m, Otto Au g.: Jag har vid inträdet på detta rum föresatt mig att tala sanningens språk, äfven då derför erfordrades bortläggande af de considerationer, hvilka gemenligen åtfölja menniskolynnet, särdeles det, som icke är böjdt för sarcasmer och bitterheter. Jag har föresatt mig att uttala dessa sanningar i så lindriga termer sorn möjligt, och jag tror, att jag icke heller i dag brutit emot dessa föresatser. Jag har sagt, att jag af åtskilliga skäl fann mig förhindrad att med min röst biträda beviljandet af ökade anslag. Jag vill upprepa dessa skäl och jemnföra dem roed dera, hvilka Hr v. Hartmansdorff såsom mina nu till vederläggning upptagit. Jag tror, att man af denna jemnförelse skall finna, det Hr v. Hartmansdorff, för att kunna genomföra sin vederläggning, behagat, att icke säga pådikta, åtminstone oriktigt tillräkna mig skäl, dem jag aldrig ägt och sålunda icke heller användt.
Eder fortfarande bewara; af den förkofran, Jag wid Min hitkomst icke fann; af öppnade 7 Canaler, af floders och strömmars ökade farbarhet; af nya wäganläggningar och hamnbyggnader; af fästen som höja sig; af Edra wapenförrad och arsenaler; en krigshär af mer än hundratusen man, sorn utgöres ej af föraldrade män och barn, men af veteraner och ynglingar; ett kustförswar af nära 220 kanonflupar och jollar, samt stora Flottans tillökning genom nybyggda linieskepp och fregatter; ett åkerbruks som ärligen förbättras; en industri, som lemnar mer än fördubblad tillwerkning i flera wigtiga manufaktur-grenar; af utplanandet utaf Eder hela utländska gäld och största delen af den inhemska; en ärlig ränte-inkomst för Banken förökad fran 2^8,000 Riksdaler till omkring 700,000 Riksdaler Bankomynt, grundad pa säkra fordringar; Tull-inkomsterna inemot tredubblade, under det införselsoch utförsels-afgifterna warit nedsatte; en folkmängd, närmande sig Sweriges och Finlands sammanräknade, innan sistnämde land blef frän Swerige afsöndradt, det will säga, mer än en fjerdedels högre befolkning, än Jag fann tvid Min ankomst. Jag nämner ej hwad som bör synas ännu mer förmanande: föreningen med ett Folk, som sedan de äldsta tider af Eder historia warit nästan oafbrutet i ett med Eder stridigt förhållande» Gud, som hör Mig! Gud som Jag anropar för Eder fortfarandelycka, känner den brinnande önskan Jag närt, att bereda Eder sällhet»
Har åter Utrote ej haft del i utmarken, så får den ofta nog genant den långa vägen till torpet vidkännas olägenheten af att ej äga det på sine ägor: och dessutom har denna inrättning så gammal häfd, att ali ersättning vore att störa ägande-, rätten. Då nu utroten deltager i alla andra onera, af Byggnader, Rrukningar och alla contanta utgifter, finner jag denna begäran olämpelig hälst denna fråga varit väckt sedan 1815 års Riksdag men blifvit nedlagd, elley återkallad vid de många svårigheter som möt? te vid dess verkställande. Jag förestår säle* des vördsamt att Höglofl. Utskottet ej måtto 536 Deri 6 Martil. göra något afsönde på den Herr LilljestrSIe väckte motion. E‘lagor lill PleniPratocplIet för den 6 Myrtli. N:0 i. Friherre Lagerbjelke, Jpfian: Då jag med anledning af Herr vpn Hart» msnsdorfFs motion, qti eftermiddagsplepum dep i dennes yttpde några ord, om olämpligheten efter min tanka, föreskrifva vilkor för beviljandet a> det utaf Kongl. Maj:t-tiH ConvoijCassan begärte Creditjv, tror jag mig nu böra för Högtofl. Ridderskapet och Adeln närmare utveckla beskaffenheten af detta verk, på det Höglofl. Ridderskapet och Adeln kan blifva i tillfälle att med fullständig kännedom omför: hållandet fatta sitt beslut.
Denna våda är redan för handen derigenom att af de 30 ångfartyg, som gå utomskärs, hafva redan 21 blifvit befriade från skyldigheten att taga lots, och det är nu blott fråga om att befria äfven de återstående nio. Hvarföre de skola vara uteslutne från en rättighet, som de öfriga äga, och som är till så stor lättnad och tidsvinst, synneriigast i svårt väder, kan jag icke inse. I fråga om den andra synpunkten har Utsi;, sagt, att lotsverket är i behof af Jotspenningarne. Kan lotsverket undvara dem för 21 fartyg så måtte det väl äfven kunna undvara dem för de öfriga 9, och jag tror att denna lilla del af lotspenningarne icke kan särdeles uträtta till lotsverkets bestånd. Lika med den sista talaren tror jag att en lättad trafik är att föredraga framför en ringa penningförlust, som dessutom kan på annat sätt ersättas. Vill man deremot icke bevilja de 9 fartygen ifrågav:de förmån, är jag öfvertygad att redarne för dessa fartyg gerna erlägga lotspenningarne endast de slippa den tidsförlust som vid särskilta tillfällen upstår just till följd af nödvändigheten att invänta lots. Jag yrkar bifall till Hr Wallenbergs motion. Hr Lilljehöök, Carl Berthild: I motsats till de föreg:de talarne anhåller jag om bifall lill Betänk. Man måste ihågkomma att lotsarne äro till icke endast för ångfartyg utan äfven för seglande fartyg. Jag hemställer, om det är möjligt att, i händelse man skall befria ångfartyg från skyldigheten att taga lots, bibehålla lotsarne på sina platser emot den ringa penning de öfriga fartygen lemna. På flera ställen hafva ångfartyg öfvertagit hela kustfarten, och sannolikt kommer den framdeles att till större delen bedrifvas med seglande fartyg som hafva auxiliär kraft. En talare har anmärkt, att då fartygen skola taga lots måste de lägga till vid lofsbryggan, men detta är ett misstag, ty lotspenningarne skola väl betalas, men deremot är ångfartyget icke skyldigt att göra längre uppehåll.
ar, nemligen dels återstod på Löseskillingen för Hertigdömet Pommern och dels andel uti KrigsContributionerne under sista fälttåget i Tyskland, hvilka fordringar äro till liquiderande förfallne; och Riksens Ständer få alltså i underdånighet anhålla, det E. K. M. täcktes i Nåder låta af dessa tillgångar Danska Regeringens ifrågavarande fordran godtgöra. Riksena Ständer framhärda etc. Uppl. o. godk. hos Ridd. o. Ad. d. 13 Sept, 18a3.
Utlåtande> angående af skaffandet af Borgholms Garnisons service-medel samt djelme-penningarne. (I. A.) lill Utskottets behandling har Bonde-Ståndet remitterat en af Riksdagsfullrnägtigen för Ölands norra Mot Samuel Jönsson gjord motion, att, då inskränkning i allmogens skattebördor vore af behofvet så högt påkallad, att den aldraringaste lemnar tröst och lättnad, det ock syntes vara lika billigt som angeläget, alt så beskaffade skatte-titlar, hvilka i äldre tider blifvit in rättade för bestridandet af vissa, då för handen varande behof, nu mera, sedan dessa äro vordne undanröjde, få afskaffas; hvaribland uppgifvas Borgholms Garnisons service-medel samt djekne-penningarne. Och är af Mo tionairen anfördt, att, då Borgholm under fredstider hvarken är i behof af garnison eller finnes besvärad af en sådan, vore tillräcklig anledning lill dess service-medels afskaffande, samt hvad djekne-penningarne angar, att, som de ändamål, hvartill samma penningar ursprungligen blifvit bestämde, numera tid efter annan blifvit befordrade förmedelst förhöjningar uti allmogens skatter, samt genom enskilde medborgares ädelmod och omtanke, än äfven derigenom, att, allt efter som upplysningen stigit, föräldrar och förmyndare, bättre än fordom, förmått urskilja, när fråga varit att bestämma deras söners och pupillers lefnadsyrke; så böra ock djekne-penningarne för hela Svenska allmogen afskaffas.
Re”geringsFormen, stadgad lag bör äga;" vördsamt erindra om ordalydelsen i den så mycket omtvistade 72 §. RegeringsForm: ”Ri - Den 6 Julii f. m. ”kets Ständers Bank förblifver hädanefter, ”sorn den liittils varit, under Rikets Ständers egen garantie och vård, så att den "ostörd må förvaltas af de Fullmägtige, "hvarje Stånd dertill förordnar, efter de "Ordningar, Stadgar och Reglementen, hvil"ka redan gjorde äro eller vidare af Ri"kets Ständer göras kunna &c." Denna §. åsyftar tydligen, att gifva tillkänna, det Regeringen ej får inblanda sig i Bankens styrelse. Också hafva vi äfven uti 67 §. RegeringsFormen en motsvarande föreskrift, att det fordom brukliga Konungens Ombud i RiksgäldsContoiret ej må bivista Fullmägtiges sammankomster oftare, än de åstunda att med honom öfverlägga. De ordningar, stadgar och Reglementen, som i 72 §. omnämnas, kunna naturligtvis endast hafva afseende på Bankens inre organisation och förvaltning; och ingalunda innefatta sådane stadganden, sora ingripa i 3:dje mans rätt; ty skulle meningen vara sådan, och Ständerna ensamt kunna genom författningarne om Banken, och det dermed förknipde penningeväsendet, beröfva någon sin välfärd, eller afhända honom sin egendom, så stöde 72 §. RegeringsFormen i uppenbar strid med 16 §. RegeringsFormen, hvilket jag desto mindre kan antaga, som de på samma gång stiftades år 1809, och sedan förblifvit oförändrade. Enligt gällande författningar,dem domstolarne böra handhafva, och hvaröfver Konungen, geuom sin Den 6 Julii f. m. JustitiaeCanzler, äger vaka, är hvarje innehafvare af Bankens skuldsedlar berättigad, att för dem utkräfva full valuta i klingande mynt. Om ej så varit, hade Ständerna år 1818 icke behöft begära Konungens medverkan till det då tills vidare utfärdade jernbrefvet.
Nu föllo frågorna slag i slag, o c h h o n hann ' knappt svara på allt: h v e m han talat med, hur han såg ut, o c h om han talat m e d h e n n e. » Är du då synnerligen intresserad af h o n o m, Ellen lilla? » frågade h o n till slut förvånad. Ellen hade sprungit u p p ur sängen o c h stod framför henne i sin hvita nattdräkt med det mörka håret fallande ned öfver skuldrorna o c h ögon, som glänste. » Jag skall säga dig sanningen, » sade h o n m e d en röst, s o m lät riktigt hemsk, » jag är så kär i doktor Carlén, att jag ej vet, hvad jag skall taga mig till. » Aina ryggade tillbaka, s o m o m h o n fått ett slag, men i nästa sekund hade h o n redt sina tankar. Hon grep ett hårdt tag i den hvita skepnadens arm och skakade henne m e d hela sin styrka. » Du b o r d e skämmas, » sade h o n m e d tonvikt på hvart ord, » d u har gått o c h tänkt på doktorn i stället för på ditt arbete! Ä r det värdigt? » Hon var så ond, att h o n skulle velat hålla en hel straffpredikan, m e n så såg h o n på delinkventen framför sig: h o n stod där så häpen öfver den plötsliga upptuktelsen, o c h såg så hjärtans tragisk ut, att alla de hårda orden d o g o bort, o c h Aina brast ut i ett klingande skratt. Situationen var ju, när allt k o m omkring, bara löjlig. » Gå o c h lägg dig, du lilla unge, » sade h o n lugnande, » kanske känns det bättre i morgon. » Och m e d denna tröst fick den efter sympati törstande låta sig nöja. Men det dröjde innan Aina s o m n a d e; den lilla episoden hade gjort djupare intryck på henne, än h o n själf ville medgifva.
Att den sålunda uppkomna balancen, i stället att kunna afhjelpas, måste tvertom framgent vexa, har jag, vid fortfarande af den dertill vållande orsak, ansett påtagligt, äfvensom att granskningen af fånglistorna, i samma mån den sent inträffår, måste förfela sitt förnämsta ändamål, skyndsam rättelse i de felaktigheter, som upptäckas. Af erfarenheten under den korta lid, jag utöfvat embetet, hade jag redan då haft tillfälle att inhämta talrikheten och den oftast icke likgiltiga beskaffenheten af de anmärkningar, som af granskningen föranledas. Då jag således icke trodde mig befogad att tillstyrka någon minskning i Justitiä-Ombudsmannens åliggande vid denna del af tjenstgöringen, och jag vid uppmärksamhet derjemte på det arbete, som tjenstens behöriga förvaltning i öfrigt erfordrar, blifvit öfvertygad, att utan alltför mycket åsidosättande af de vigtigaste dithörande pligter mera tid ej kan egnas åt ofvannämnde granskning, än dittills blifvit använd; har jag ansett det ovilkorligen åligga mig att icke lemna Rikets Ständer i okunnighet om förhållandet, på det af deras förfogande måtte bero, huruvida genom beviljande af ökadt anslag till Justitiä-Ombudsmansexpeditionen, så att ytterligare en kantslist kunde aflönas, Justitiä-Ombudsmannen måtte blifva försatt i tillfälle att med nödisr drift sitt embete sköta. O Till denna hemställan hafva dock Rikets Ständer icke funnit skäl att lemna bifall. Af tillfälliga anledningar har min närmare uppmärksamhet blifvit fästad på den i Kongl. Svea Hofrätts arkif saknade större mängd af domböcker, som bordt från underdomstolar dit inkomma. Då jag kunnat förmoda, att äfven hos de öfriga Hofrätterna dylik brist möjligen förefunnes; har jag vidtagit nödiga åtgärder, för att erfara, huru härmed hos samtlige dessa Öfverdomstolar sier förhölle.
R:dr 100,000: — b) Till anskaffande af 20 stycken refflade grofva kanoner med lavetter, projektiler och attiralj, ett anslag af 110,000: — att utgå under 3 år, med ^:del eller 36,667 R:dr 67 öre årligen; c) Till anskaffande af 16,000 refflade Inf anter i-g ev är af 1860 års modell, ett anslag af 600,000: — att utgå under 3 år, med ^:del eller 200.000 R:dr årligen; d) Till anskaffande af 2,000 stycken Kavalleri-sablar, af 1854 års modell, ett anslag af 36,000: — att utgå under 3 år, med -£:del eller 12,000 R:dr årligen; hvarjemte jag, i öfverensstämmelse med hvad jag förut anfört, angående bidrag åt Skarpskytte-föreningar, i underdånighet föreslår, att Eders Kongl. Majit behagade göra framställning till Rikets Ständer om anvisande af nödiga medel för anskaffande af 2,000 refflade gevär till ersättande af dem, som enligt mitt förslag skulle till nämnda föreningar från förråden utlemnas: blifvande för detta ändamål nödigt ett anslag af 75,000: — att utgå under 3 år, med ^:del eller 25,000 R:dr årligen. 2:o. Fortifikationsbehof. FästningsChefen för IngenieurCorpsen har, efter framställning af de förändrade för byggnaderna jj^j|ancjen j allmänhet, som sednast införda förbättringar i Artillerioch Sjövapnet framkallat vid konstruktionen af landteller sjöbefästningar och deras bestyckning, yttrat sig om tillämpningen häraf på de här i landet pågående fästningsbyggnaderna eller de nya förslag, som nu kunna ifrågakomma, på samma gång som af honom framläggas de för nästa Statsreglerings-period uppgjorda särskilda statsreqvisitions-förslag. Carlsborgs fästningsbyggnad.
Särdeles hotande och stor synes faran för dessa fabriker för närvarande, emedan de i anledning af det amerikanska kriget hafva svårighet att erhålla råämnen. Redan hafva derföre flere af våra bomullsfabrikanter upphört med att arbeta eller åtminstone inskränkt arbetstiden och arbetspersonalen. Huru länge detta menliga förhållande skall fortfara, är svårt att förutse, men hvad man redan ser och kan iörese är det elände, som bland fabriks-arbetsskarorna måste i följd häraf inträda. Utan att underkänna hvad flere fabrikanter gjort för sina arbetare och för alt hålla fabrikerna i verksamhet, kan man dock icke underlåta fästa uppmärksamheten derpå, alt alltför litet blifvit vidgjordt lill betryggande af fabriksarbetarens existens när någon kris inträffar. I de flesta fall ser det så ut, Motioner i Bonde-Ståndet 1862. 427 sora hade man aldrig tänkt på några kriser; men då dessa hädanefter oftare än förr torde inträffa, måste man vara betänkt på något botemedel för dessa, särdeles hvad vidkommer arbetarne. Att i kritiska ögonblick kasta hela omsorgen på kommunen och att den dermed skall vara nöjd, är mer än hvad man rimligtvis kan begära, ehuru lagen för närvarande lemnar stöd för en sådan uppfattning.
Af alla dessa skäl och med afseende jemväl å af Wåhlbergs städse ådagalagda utmärkta redbarhet, bepröfvade nit och i ailo hedrande förhållande, har E. K. M:l föreslagit, alt Rikets Ständer, i likhet med hvad förut inedgifvits för Kaminar-kollegii, Kammar-rättens samt flere f. d. Magasinskonlorels ernbetsoch tjenstemän, hvilka, ehuru de ej innehaft ordinarie löner, likväl fått deras arfvoden motsvarande pensioner sig tillagde, mätte förklara af Wåhlberg berättigad ali, under de för civile tjenstemän i allmänhet stadgade vilkor, uppföras å Allmänna Indragningsslalen lill pension, motsvarande sammanlagda beloppet af hans innehafda lön och arfvode, 2,600 R:dr Banko, eller 3,900 R:dr R:mt, alt beräknas och utgå från och med början af December månad år 1855. Efter att hafva tagit denna fråga i öfvervägande hafva Rikets Ständer af de skäl, den nådiga Propositionen upplager, funnit sig böra på det sätt bifalla E. K. M:ts nådiga förslag, alt Rikets Ständer beviljat Kongl. Räntmästaren af Wåhlberg en förhöjd pension af 3,900 R:dr R:mt, att med detta belopp årligen från Allmänna Indragningsslalen utgå från och med början af innevarande år. 23:o. Som Rikets Ständer, enligt hvad i underdånig skrifvelse den 17 Mars sist lidne år blifvit anmäldt, beslutat att å allmänna indragnings-staten uppföra 9 R:dr 41 öre R:ml, utgörande beloppet af den ersättning, som bör tillkomma i tjenst varande Fjerdingsman i 12 socknar inom Södermanland för minskad inkomst, af Salpeterhjelpen, hvilket anslag, i mån af nuvarande indelningsbafvares afgång, kommer att indragas och upphöra, har sådant vid regleringen af Nionde Hufvud-litelns ulgifts-summor iakttagits. 24:o. E. K.
Lika anmärkningsvärd! har det förekommit Utskottet, att det årliga bidrag, som Norrska Stats-Verket lemnat Convoy-Cassan, och hvilket, enligt hvad ofvannämnde årens räkenskaper utvisa, utgått för år 1827 och halfva år 1828 till 25,000 Sp Norrskt mynt för år, men från den 1 Julii sistnämnde år till samma tid år i83o, efter 3o,ooo Sp., då blifvit, som det heter, efter Norrska Stor-Tingets beslut, nedsatt till endast 25,000 Sp. för år, hvilket fortfarit till den 3o Junii 1833, och att från denna tidpunkt, enligt hvad Utskottet försport, Norrska S^or-Tinget skall åter hafva godtyckligt nedsatt delta bidrag till endast i5,ooo Sp. för år, hvarigenom, sedan lästeafgiften under senare åren varit eftergifven lika för den Norrska som för den Svenska Handels-flottan, Norrska Stats-Verkets bidrag lill Convoy-Commissariatet icke skulle göra mera, än omkring en åttondel emot bidraget från Svenska handeln, — ett förhållande, som synes vara högst orättvist, vid jemförelse med det, sorn finnes emellan Norrska oell Svenska sjöfarten och skeppslästelalet, hvilket kan med all säkerhet anta - 12 Stats-Utsholtets Utlåtande N.o 3g? gas vara, alt det för medelhafsfarten begagnade Norrska skeppsläsletatet utgör fullt ^-jidelar emot det för samma fart begagnade Svenska skeppslästetalet. Det har synts Utskottet, som Norrska Stor-Tinget destomindre baft anledning, eller att åt detsamma borde medgifvas rättighet till ofvannämnde godtyckliga nedsättning af dess deltagande uti Convoy-Cassans kostnader för så väl Norrska som Svenska handelns skyddande, som från Convoy-Cassan, jemte kostnaderne till fredsverkets underhållande med Barbaresk-Staterne och Consulernes aflönande å desse ställen, utgå aQöningar och arfvoden till Consulerne i flere utländske aflägsna handelsplatser, på sätt som följer,nemligen: i Barbareslå öfrige Staterne. ställen.
Sedan härefter Hr Landtm, framställt, att Utskms förevar:de utlåt, i öfrigt, innan författningsförslaget förekom, innefattade en hemställan rör:de den af Hr Gustafsson väckta motion om befrielse från brdnvins-minuterings-afgift för traktörer, som tillika äro borgare, blef denna hemställan uppläst samt af R. o. Ad. bifallen. Då nu det Utskms utlåt, bifogade förslag till författning förekom till pröfning, hemställde Hr Gr. o. La ndtm., att med föredragningen deraf måtte få tillgå pä det sätt att endast §§:s nummer uppnämndes och de §§, hvaremot icke gjordes anmärkning, ansägos vara af R. o. Ad. bifallne. Ropades ja. § I De 2:ne första momenterne af denna § upplästes på begäran af Den 1 Juli e. ra. 407 Frih. Raab, Adam Christ., som derefter yttrade: Den upplästa delen af första §:n ger anledn. till två särskilda anmärkmr. Den första anmärknm som jag tager mig friheten deremot framställa, är den, att Ctsk:n här hafva bibehållit den föreskrift som finnes i alla föreg:de författningar, nemi. att i händelse K. M. skulle finna sig dertill föranlåten, så skulle K. M. kunna inställa bränvinstillverkningen. Det lärer icke kunna bestridas att K. M. alltid äger denna rättighet, ehvad den uttryckes eller icke i författningen; men jag är af den öfvertygelsen att en sådan hotelse, om jag så må uttrycka mig, är skadlig icke allenast för den ifrågavande näringen, utan äfven för landet i allmänhet, för industrien och handeln, och derföre vore det önskligt att den hotelsen icke måtte få stå qvar i författningen. Icke heller har K. M. i sin nådiga propos. föreslagit bibehållande af denna föreskrift, hvilket gifver mig en ytterligare anledn. att anhålla det R. o. Ad. ville låta denna mening utgå, hvarigenom första mom. skulle bibehålla sin lydelse i öfrigt men stadna vid ordet ”December” och den återstående punkten utgå der.