Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De anteckningar, som vid dylika tillfällen kunna göras i ett så kalladt Memorial-Protocoll, skulle sällan vara i stånd att tillräckligen vägleda någon annan än förrättningsmannen, hvilken vid delsammas begagnande biträdes af sitt minne; och, i fall med expeditionens uppsättande ''finge fördröjas, skulle således äfven dödsfall, sjukdom och flere oförulsedde omständigheter kunna göra om intet all hufvudsaklig nylla af den verkställda syneförrältningen. J de flesta mål, hvari är dömdt lill syn eller der sådan eljest efter lag eger rum, har Domhafvanden på förhand tillfälle taga så mycken kännedom om tvistefrågan, alt han, innan synen hålles, kan hafva åtminstone till någon del uppgjort sin plan för undersökningen, och äfven betänkt sig på Domslutet, hvarigenom de svårigheter, som eljest onekligen åtfölja den nu påbjudna behandlingen af dessa mål, betydligen minskas. Skulle emedlertid verkligt hinder möta för ett måls hufvudsakliga afdömande vid forsla synelillfället, så måste äfven nu Domaren vara oförhindrad alt meddela uppskofs-utslag; och beror det alltid af parterne alt frånträda deras rätt att på stället erhålla expedition. I följd häraf tror Utskottet sig icke böra å ifrågavarande förslag tillstyrka bifall. Slockholm den 3 Julii 1834- STOCKHOLM, tryckt hos Bernh. M. Bredberg, i834 Lag-Utslottets Betänkande N:o pz. i N:o 92. Ankom till Exp.-Utsk. den i5 Julli. Betänkande, ofver motion af Herr E. G. Uggla, om förtydligande af före skrift erne, rörande behof vet af fullmagt vid besvärsskrifters och ansökningars ingifvande till Kongl. Maj:t samt Hofoch Öfver -It ätt er, och om upprättande af formulaire till besvär s-hänvisningar.
Derest hvad sålunda blifvit föreslaget gillades, så följde deraf, att hvad om borgen äfven å andra ställen, än i 7 punkten, i förslaget förekom, borde derur utgå. 21 § 10 punkten. Under förutsättning att 7 punkten erhöll den af Högste Domstolen föreslagna lydelsen och då i sådant fall rättighet att häkta för brott misstänkt person syntes böra efter 10 punkten, ega rum äfven i de fall, som i 7 punkten omnämndes, hemställde Högste Domstolen, att i 1 momentet af 10 punkten skulle Bih. till JR. St. 1 Sami. 1 Afd. 2 Band. 17 Käft. 3 18 Kongl, Maj:ts Nåd, Proposition Nro 93. efter ordet “sägs*’ tilläggas: eller om han, ändå att hrottet ringare är, efter 1 punkten häktas kan. 21 § 11 punkten. Iför att tydligare, än som sbett, utmärka meningen af det i denna punkt förekommande stadgande och i öfrigt bringa detsamma i närmare öfverensstämmelse med hvad ofvan föreslagits, tillstyrkte Högste Domstolen, att förevarande punkt måtte erhålla följande lydelse: Ar någon gripen efter 10 punkten eller eljest utan att sådan åtgärd till hans häktning vidtagen blifvit, som i 9 punkten sägs; då skall den, som honom gripit, utan dröjsmål anmäla förhållandet hos Konungens Befallningshafvande, eller Kronofogde eller Länsman å landet, eller Borgmästare och Råd i stad, som pr öfvar, om den gripne skall i häkte sättas eller genast lösgifvas. 21 § 19 punkten. Högste Domstolen, som ansåg giltiga skäl icke iörefinnas att, på sätt som här skett, utsträcka rättigheten att genom särskilda besvär föra klagan öfver beslut angående häktning till annan, än den häktade, hemställde förty, att denna punkt mätte komma att lyda sålunda: Ofver Rättens beslut om häktning eller om häktad persons qvarhållande i häkte må klagan af denne föras genom särskilda besvär; dock gånge beslutet ej dess mindre i verkställighet. I ty mål vare klagan ej till viss tid inskränkt. Slutligen ansåg Högste
Man talade just om åtskilliga mål från tingsoch rättssalare, och unge Östling, en tämligen viktig och stortålig gröngöling, som ansågs såsom en blifvande kapacitet, utbredde sig om ett intressant brottmål, som nu lifligt diskuterades i juridiska kretsar, och han åhördes uppmärksamt af alla, utom af doktorn, som emellanåt sökte med sin patient tala om mera etiska ämnen, för att slippa höra på de där odrägliga kriminalhistorierna, som gör en sjuk, då man bara tänker ditåt, såsom stackars mamma dyrt försäkrade. »Min fasta öfvertygelse är», sade Östling i orerande ton och slog ut handen som en präst inför sin församling, »min öfvertygelse är, att vi här stå framför en riktigt inslipad skälm. Den så kallade förmildrande omständigheten tyckes mig tvärt om vara försvårande. Och min tro är att bland hundra brottslingar nittionio på förhand arrangera åt sig en eller annan förmildrande omständighet, som de sedermera hålla fast vid med en konsekvens och seghet, som bedrar den alltför blödhjärtade domaren och ofta för till och med rättens vaknaste medlemmar bakom ljuset.» »Hvad är det frågan om?» Fru Elisabet såg upp med sina vackra ögon på den unge mannen, »det är väl inte något alltför otäckt igen, vill jag hoppas?» »Ånej, inte så värst», svarade Östling, bara en kvinna, som bevisligen har anlagt mordbrand och misstankes för att ha tagit lifvet af sitt barn, men som gör sig till, som om hon vore otillräknelig och visar en slughet och illmarighet under förhören, som är alldeles frappant. »På hvilka grunder hvilar misstanken?» frågade med likgiltig röst assessorn, som just höll på att med en slö pennknif snoppa sin cigarr. »Jo, farbror skall veta att hon fick barnet på aftonen några timmar efter det hon tändt på brasan, ett friskt och sundt barn, som hon ett dygn därefter själf begrafde, utan att svara på folkets frågor, hvarför hon gjorde det.» »Men det har väl varit läkareundersökning om saken, så att sanningen kommit fram?» frågade doktorn.
V id pröfning hos respective Riks-Stånden af hvad Utskottet hemställt i Utlåtandet, N:o 45, i anledning af de emot Betänkandet, N:o 26, om Tull å Spannmål gjorda anmärkningar, hafva'Högloflig® Ridderskapet och Adeln, Högvördige Preste-Ståndet samt Hedervärda Bonde-Ståndet dertill lemnat sitt bifall; men Välloflige Borgare-Ståndet deremot ogillat Utskottets i förenämnde afseende gjorda förslag och beslutat antagande för Spannmål af en till nästa Riksdag oföränderlig sammanslagen Inoch Utförsel-Tull, endast på det sätt föränderlig, att, i samma nion den ena tullen ökas, skulle den andra minskas, eller tvärtom, allt efter utsigt erne för en bättre eller sämre skörd, efter hvilken grund den sammanslagna Tullen blifvit fastställd, för Bohvete lill 4 R^. 24 silla fre 3 Rd. Hvete 5 Rd. Korn och Malt, hvardera 3 Rd. Råg 4 Rd. Vicker 3 Rd. och Arter 4 Rd., allt per tunna. 4 Bevillri.-UtskattetS Memorial, N:o 55, Och har Välloflige Ståndet derjemte beslutat, att Gryn eller Mjöl bör förtullas efter den afgift, sorn vid införsel är gällande för det Sädesslag, hvaraf grynet eller mjölet är tillverkadt, sålunda, att af Hvete, Råg, Korn och Ärter 12 Lisp. Mjöl svara emot en Tunna Säd, och af Slaf re 8 Lisp. emot en Tunna, samt att 8 Lisp. Bohvete och Korngryn samt 6 Lisp. Hafregryh svara emot 1 Tunna Spannmål af nämnde slag. Då delta Välloflig Borgare-Ståndets beslut, i fråga om grunderne för förtullandet af Mjöl och Gryn, alldeles öfverensslämmer med Utskottets i Tull-Taxan härom framställde och af öfrige respective fiiks-Ständ gillade förslag; så är således i detta afseende Rikets ILögloflige Ständers beslut fattadt.
Riksdag förslag blifvit gjorda om förtullningsfrih‘-t för alla till nyttjande tillåtne utländske Fabrikater och Manufacturvaror, Rikett Ständer, efter att deröfver hafva inhemtat Lagsamt Allmänna Besvärsoch EconomiUtskottens Betänkande, inskränkte sin åtgärd dertill, att, jemte anförande af de skäl, sorn blifvit framställde både för och emot den föreslagna förtullningsfriheten, hänskjuta frågan derom till Kongl. Maj:ts egen pröfning; att vid 1815 års Riksdag, i anledning af åtskillig® då väckte motioner om serskildta anstalter till förmon för den inhemska productionen, Rikets Ständer funno sig böra låta bero dervid, att i underdånighet tillstyrka vissa derpå syftande ändringar uti då gällande TullFörfattningar, samt ändteligen att, då vid sista Riksdag öfverläggning förekom om medel till öfverflödets hämmande, hvarvid synnerlig uppmärksamhet fästades på den i sammanhang dermed framställda frågan om tillåtelse att emot höga Tullafgifter få införa sådane utländska alster eller Fabrikater, som till större delen, men ej tillräckligt kunde tillverkas inom Riket, Rikets Ständer stadnade i det beslut, att i under* dånighet uppgifva de grunder, som de för sio del ansågo för ändamålet lämplige, samt att till Kongl. Majit öfverlemna, att efter pröfning siS Den 28 Junii f. m. deraf stadga de åtgärder, som Kongl. Majit kunde finna nödige. På detta sätt hafva frågor hörande till Rikets allmänna hushållning, hittills, under tillämpning af 89 $• i Regeringsformen , blifvit af Rikets Ständer behandlade. Någon mera hufvudsaklig och till sina följder mera vigtig förändring uti nu gällande hushållslagar, lärer väl svårligen kunna komma under öfverläggning, än den af Högloft. Bevillnings Utskottet föreslagna, sorn ej åsyftar något mindre, än en fullkomlig omstörtning af ett sedan äldre tider af Konung och Ständer hylladt systeme, som grundlagdt våra Manufacturers och slöjders tillvarelse och hittills försäkrat deras bestånd.
De båda bröderna afdrogo med snabbhet björnhuden, afhöggo de bästa styckena af köttet och gömde dem, jemte ungarna i en säck. Derefter skyndade man bort ifrån den allt vildare rasande skogselden, som gaf åt himmelen rundtomkring en egen mörkröd färg, hvilken också kastade ett underligt sken på alla öfriga föremål. "Hit torde väl komma folk ifrån Furuborg", sade gubben, "och då är det bäst att vi icke träffas här. Det skulle annars kosta oss mer än vi hafva lust att mista." Thorsten insåg att han åter blifvit medvetande af en ryslig händelse, en skogsbrand, hvilken väl troligtvis af de okunnige skulle tillskrifvas gårdagens åska, men hvartill i sjelfva verkat endast en oförlåtlig vårdslöshet var orsaken. Han förjagade emellertid all fruktan i förtid, betraktade några ögonblick det med morgonrodnaden blandade skenet af skogselden, laddade sin bössa och begaf sig åstad i den vanliga ordningen. Nu gick tåget öfver en ås, hvars ovägade branter utgjorde verkliga svårigheter att öfvervinna. Thorsten märkte att gubben alldeles vikit ifrån den gångstig, som ledde till den bekanta spången. Nu mera funnos här och der allt flere spår af bebyggda trakter. Träd voro fällda och timmerstockar tillyxade. Efter några timmars färd hvilades åter vid en ödstig bergshöjd. Men ingen eld fick uppgöras, ingen mat tillagas. Bolla hade likväl icke glömt att samla några bär åt Thorsten. Hennes sätt att bjuda honom dem, var högst enkel och okonstladt. Hon tycktes sjelf anse det för en pligt att se om honom liksom om ett barn, utan att han kunde finna något uttryck af högre ömhet eller innerligare känsla i hennes väsende. Ofta kände han sig högst uppretad deröfver, men han måste då inom sig erkänna, att han i sjelfva verket icke hade rätt att förebrå henne något det allra ringaste. Sedan man hvilat en stund, fortsattes resan ända till aftonen. Ju längre det led, desto mer skyndade de resande. De ville hinna hem till qvällen, sade Bolla. Ändteligen, kort före solens nedgång, hunno de en kulle, på hvilken syntes tre eller fyra byggnader, af ett till hälften Svenskt, till hälften Finskt byggnadssätt.
Föredrogs ånyo och remitterades, enligt 56 § Riksdags-Ordningen, till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet Nils Svenssons från Christianstads län motion, om upphäfvande af import-tullen å spanmål och mjöl. Den 4 Mars. Frän Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Remitterades till Stats-Utskottet Kongl. Maj:ts den 1 dennes ankomna och på bördet lagda Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående ett anslag af 25,000 R:dr till uppförande af en ladugårdsoch en mejeri-byggnad vid Ultuna Landtbruks-Institut; tillika med de i anledning deraf nu afgifne yttranden. S. D. Remitterades till Stats-Utskottet Kongl. Majits den 1 dennes ankomna och på bordet lagda Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående anslag för uppbyggande af ett kapell i Korpilambolo by af Öfver Torneå socken, samt understöd för aflönande af en kapell predikant derstädes. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Stats-Utskottets den 22 sisth Februari och den 1 dennes på bordet lagda Utlåtande N:o 48, angående nedsättning af räntan å fonden för Hjelmare kanals och slussverks underhållande. S. D.
Efter genomläsande af dessa utlåtanden, har det varit svårt för mig att upptäcka den grundsats, som StatsUtsk:s pluralitet följt vid granskningen af statens behof, då Utsk., utan afseende pa det mer eller mindre billiga eller nödvändiga, med få undantag afstyrkt bifall till det,.sorn hegardt blifvit, med begagnande af det hufvudsakliga skälet, att statsverkets inskränkta tillgångar icke medgifva några nya eller ökade anslag. Denna utgångspunkt, att först bestämma tillgångarna och derefter bedöma statens behof, kan jag icke förlika med mitt begrepp om ett rättmätigt anspråk på en god förvaltning samt tryggad allmän och enskild säkerhet, för vinnande hvaraf de dertill nödiga medel måste anslås. Ett sådant förfarande instämmer icke heller med grundlagens mening och syftning, som inhemtas af 5y §. Reg.F., så lydande: ”Efter Rikets och statsverkets tillstånd och behof läte Kolningen till Utsk:s öfverläggning framställa, hvad staten kan ”tarfva utöfver de ordinarie inkomster, och hvilka ”behof genom bevillningar böra fyllas.” Påföljande 62 §. tillerkänner väl R. St. rättighet att pröfva statsverkets behof och att åtaga sig en deremot svarande bevillning, men an - I Den aö Maj e. m. 175 antyder derjemte, att StatsUtsk. endast skall uppgifva samma behof, d. v. s. icke söka skill för att afstyrka deras fyllande. Då likväl StatsUtsk. afstyrkt bifall till nästan allt, hvad Konungen fordrat, vill det synas, som grund härtill hemtats antingen derifrån, att fordringarna varit öfverdrifna, eller att Riket icke förmår att upprätthålla det oundgängliga statsbestyret och sålunda bevara sin sjelfständighet; men då det förra motsäges af den mängd af enskilda motioner om anslag, som blifvit gjorda, och det sednare icke instämmer med förhållandet under föregående perioder, då statsutgifterna varit vida större samt landets production och befolkning betydligen mindre än nu, så måste man antaga, att något annat motiv föranledt StatsUtskis pluralitet att med så litet förtroende och så ringa välvilja bemöta Konungens omsorg att upprätthålla och förbättra vårt närvar, statsskick.
Domstolars intecknings-prolokoller intagas, samt bouppteckningar, äktenskapsförord, morgongåfvobref och om '" ören afslutade köpe-afhandlingar, hvilka till samma Domstolar ingifvas, skola begag'(\s' beläggnings-chartor så inrättade, att, då chartan midt öfver vertikalt afklippes, så väl den ena som andra delen deraf innefattar fullständiga valöroch år tals-stämplar. 8:o. Om contract förnyas och den betingade summan dervid förhöjes, skall det, i mån deraf, med beiäggnings-charta förses. 9:o. För sådane handlingar, hvilka efter viss procent-beräkning skola charteras, bör churtebeloppet, dä detsamma vid uträkningen slutas med runstycken, fyllas till nästa skillingtal, samt, när detta med mindre än 3 sk. understiger en Riksdaler, alltid lill jemn Riksdaler fyllas. 10:o. Om, vid handlingars eller äktenskapslvsningars chartering, högre charta, än föreskrifven är, af enskild person frivilligt begagnas, ege åtal derå ej rum. Bil. till Bev.-Utsk. Bet., N:o -10. 1 2 Förslag till Författning I afseende på chartering af rättegångs-skrifter och andra handlingar, hvilka vid Publika Verk, Embetsställen eller andra Myndigheter ingifvas eller uppvisas, samt domar, utslag, resolutioner och andra handlingar, som derifrån utfärdas, hänföras dessa Vid dessa nu uppräknade Verk, Embetsställen och Myndigheter skola alla hand - §• 4. Om chartering af rättegångssamt andra skrifter och handlingar. 1:0. I afseende på chartering af rättegångs-skrifter och andra handlingar, hvilka vid Publika Verk, Embetsställen eiler andra Myndigheter ingifvas eller uppvisas, samt domar, utslag, resolutioner och andra handlingar, som derifrån utfärdas, hänföras dessa Verk och Myndigheter till följande sex afdelningar, nemligen:
1S1 och kan ej sedan ändras eller upphäfvas _, utan i den ordning Regeringsformens 8y bestämt. Om det således kan lyckas mig att visa origtigheten af denna Utskottets mening; så lar väl den deraf gjorda tillämpningen förfalla af sig sjelf, och det följaktligen vara tillräckligen bevisadt, att Ständerna verkligen äga rätt att enl. 88 §. Regeringsformen behandla de före år 1809 tillkomne lagförklaringar och nya lagstadganden, hvilka Ständerna ännu icke gillat och godkänt. Hela vår frihet beror väsendtligen på säkerheten om delaktighet i lagstiftningen. Såsom en säker borgen för friheten fordras derföre tillräckliga garantier, alt ingenting må kunna erhålla egenskap af verklig lag, utan Ständernas fria samtycke. Men om näst följande Riksdag vore en praescriptionstid för Ständernas rätt att ogilla de sedan näst föregående Riksdag utkomne Lagförklaringar; så skulle dylika förklaringar lätt kunna undgå Ständernas granskning, dels genom JustitiasOmbudsmannens försummelse att anmäla dem, och dels genom Riksdagens upplösning, innan Ständerna hunnit pröfva dem, samt de sålunda blifva till lagar förvandlade, utan att Ständerna varit i tillfälle att ens lära känna dem. Det lär väl följaktligen vara ovedersägligt, att en sådan praescriptionstid skulle Den 3 April. vara lika så vådlig för vår frihet, som den till all lycka är stridande mot ordalydelsen af Regeringsformens 88 §., enl. hvilken Ständernas rätt alt granska och ogilla de af Konungen utgifne Lagförklaringar, icke är inom någon viss tid inskränkt. Sedan jag nu, som jag hoppas, tillräckligen vederlagt den princip, hvarpå Lagutskottet stödjer sitt påstående om Rikets Ständers obehörighet att enligt 88 §. i Regeringsformen kunna behandla de före 1809 tillkomne Lagförklaringar, hvilka ännu icke blifvit af Ständerna godkände; får jag vördsamt hemställa, om ej Ridderskapet och Adeln skulle finna, att Betänkandet bör återremitteras.
Medan de flesta af Europas sjöfarande nationer sålunda förskaffat sig nya sjölagar, har svenska regeringen ej heller för detta ändamål varit overksam. Redan 1812 tillsattes en kommitté att granska nu gällande sjölag och dermed sammanhang egande författningar samt att afgifva förslag till ny sjölag. Åtskilliga omständigheter fördröjde dock denna kommittés arbeten så att dess förslag till ny Sjölag och Reglemente för sjöfarten först den 1 Juni 1836 biel till regeringen aflemnadt. Detta förslag remitterades till Högste Domstolens utlåtande. Högste Domstolen afgaf dock ej annat yttrande deröfver än att den hemställde det åtskilliga myndigheter mätte öfver samma förslag först höras, hvilken hemställan äfven vann Konungens bifall. De myndigheter, till hvilkas utlåtande förslaget sålunda öfverlemnades, blefvo med sina anmärkningar ej färdiga förr än under loppet af 1845, hvarefter anmärkningarne meddelades den till lagens utarbetande nedsatta kommittéen, som, med anledning af samma anmärkningar, företog en omarbetning af 1836 års förslag, hvars resultat blef det år 1847 tryckta förelaget till Sjölag. Detta förslag, som den 16 April 1847 inlemnades till regeringen, remitterades den 27 April samma år till Högste Domstolens utlåtande, men föredragningen af förslaget blef, af mellankommande omständigheter, tid efter annan förhindrad. Sedan Rikets Ständer i Skrifvelse den 25 Aug. 1860 anhållit att genom 80 Konungens framställning få till nästa riksdag emotse ett efter nuvarande tidsförhållanden lämpadt förslag till ny sjölag och stadgar i dermed sammanhang egande ämnen, blef 1847 års förslag företaget att beredas till föredragning i Högste Domstolen. Vid denna beredning befanns dock detta förslag, i anseende till den långa tid som förflutit sedan dess utarbetande, icke stå med den öfriga europeiska lagstiftningen i sådan öfverensstämmelse, som ansågs vara önskvärd, hvarföre en omarbetning af detsamma blef nödvändig.
Till reparation och underhåll af GardesRegementernas till fot Casserner och dertill hörande byggnader, formeras genom en viss afgift af Rege inenterne, en serskild Gassa vid hvarje Regemente.” 2:0 Denna afgift, som bestämmes till 2 R:dr per man vid Andra LifGardet, erlägges af hvarje dertill hörande Compagnie ifrån och med den dag det i ^Hasscrnen inflyttar och fortfar så länge nu gällande inqvarterings-beräkniug äger rum, "Den utgår qvartaliter genom afdrag å den contanta inqvartering Stockholms Stad till Regementet utbetalar och i händelse af Commendering, minskas densamma i förhållande till det antal manskap, för hvilket ingen contant inqvartering erhålles. På lika sätt och med lika vilkor utgår ifrån och med början af nästa år, afgiften vid Svea LifGardet, men bestämmes för detsamma endast till Två R;dr E:co perman, emedan genom en serskild vid Regementet redan förut vidtagen anstalt, Regementet besörjer underhåll och målning af sängar, skrin och öfriga inventarier, som vid Andra Gardet deremot komma att vidmagthållas på reparationsfondens bekostnad.” "3:o Följande reparationer böra, med Cassornas medel, af Directionerne bestridas, nemligen: alla yttre bmtfälligheter å Gasscrnbyggnadcvne ock uthusen, 372 Stats-Utskotets staket, bryggor och portar, gatuhållningen samt gårdsplanens grusning m. in., golf i Cassernrummen, förstugor och kök, omsättning af spislar och kakelugnar, nya fönsterkarmar, bågar, kors och plattar, äfvensom uti Andra Gardets Cassern.” etc.
Då, efter verkställd försäljning af förfallne guldoch silfverpanter, det befunnits, att såsom silfver i Banken belånade, men af annan metall förfärdigade, panter, bestående af matoch desertskedar, blifvit afyttrade; så, och på gifven anledning af Under-Styrelsen, förordnade Fullmägtige, att, till förekommande för framtiden deraf, att falska panter varda på auktiouerne i Banken försålde, alla förfallne panter skola, innan de å auktion utbjudas, af sakkunnig person granskas. De tjenstemän inom Banken, som besörjt de falska panternes belåning, hafva, i de fall, der bevisning kunnat åstadkommas, att de oriktige panterne varit i Banken belånade, med stöd af 2 §. 6 punkten i Tjenstgörings-Ördmngen för LåneAfdelningen, jemförd med 52 §. 4 mom. i Banko-Reglementet, blifvit ålagde att ersätta Bankens förlust. Belåning af jern, koppar nu. fl. vågförde effekter. 50:o. Under den tid, för hvilken nu redovises, har anledning icke förekommit, att Berältetse af Banko-Fullmäktige. 31 låta anställa inventering och besigtning öfver panternes vårdande på Vågar utom Stockholm. Deremot är i Stockholms Jernoch Metall-Våg inventering hvarje år anställd af ett utaf Fullmägtige dertill utsedt ombud. Utlåningen emot pant af fast egendom. 51:o. Om fortfarande behofvet af det särskildta Kommissariebiträde, hvilket, med stöd af Rikets Ständers vid sednaste Riksdag fattade beslut, uti Låne-Kansliet är anställdt, hänvisa Fullmägtige till deras, i anledning af åtskillige i Under—Styrelsens berättelse förekommande framställningar, afgifne utlåtande. Angående Skiftesoch Odlings-Lån. 52:o. För den händelse, att ifrågavarande lånerörelse skall äfven hädanefter genom Banken bedrifvas, torde densamma, lika med Bankens öfrige lånerörelsegrenar, böra af vederbörande Tjenstemän inom Banken omedelbart besörjas.