Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stats-utskottet remitteradt, har Herr Freidenfeldt, /’. 1)., enär militäre och civile embelsoch tjenstemäns pensionsrätt ensamt vore beroende af ett visst antal lefnadsoch tjensteår, men det någon gång inträffade, alt andre förhållanden, såsom vansinne, o hjelp liga rimm iska sjukdomar m. m., tidigare än pensionsåldern uppnåtts, gjor.te tjenstemannen oduglig för tjensten, hulken han dock, utan förmåga att densamma sköta, oftast såsom permitterad, finge bibehålla, enär man icke trodde sig böra beröfva den sålunda genom sjukdom nog olycklige sin bergning, och Kongl. Maj:!» i de flesta fall. icke kunde, utan ransakning och dom, någon förafskeda» föreslagit, att Kongl, >laj:t inåtte, genom dertill af Rikets Ständer anvisade medel, sättas i till - 14 Siats-UtskoUcts Utlåtande, lf:o 133. fälle att, utan afseende på lefnadsoch tjensteår, tilldela de ernbetsoch tjenstemän, såväl militäre som civile, hvilka, under ett års lid, af vansinne, svårare sjukdom eller obotlige och för tjensten hinderlige lyten, varit ur stånd att tjensten förrätta, och der det, efter denna tids förlopp, med läkarebetyg styrktes, att intet hopp om förbättring återstode, exspektans-pension, motsvarande det pensionsbelopp, hvartill de, efter upphunne föreskrifne lefnadsoch tjensteår, vöre, i mån af innehafvande grad, berättigade.
Och genom försäljning af ^ÖfversteLieutenant Hellströms betänkande om Hjelmarens sänkning, li Transport 3,245. 862,296: 4in. 180 Stats-Ut skottets Transport 3,245- 862,296; 41- li kaledes här ofvan beräknade med r 89: r 1.— 3,434: 11. — Fordringar att indrifvas, af Lieutenant Oldenburg för sålde Inventarier vid Sadie och Edsforsen . 811: 8. 1. StåthållareEmbetet vid Drottningholm för Inventarier, afyttrade efter arbetet vid Upsala Å 535: 28, 9. „ Upsala Stad, dito dito 278:25. 9. „ Hjelmare Canal-Direction för Marche-kostnader . 1,246:34.— „ Deremot skuld till Expe ditionsSecret. Bohm ig5:27. r. g 555. 3g ^ Contante Behållningar nemi. Insatte i K:gl. StatsContoiret till Disposition af StorAmirals-Embetets 3:dje Afdelning 19,000. hos Redogörarne vid Wäddö i,2oi:4o. 6. Dito dito vid Upsala Å 10. Betänkanden, N:o 35t. t8r Transport 1,259:21.9. 19,000: 868,849: 32.8. vid Ström - rensningarne i Norrbotten 1,311:40.7. 2,5"^ 1: 14.4. uti Falu Ränteri för Gråda Canal 9,299: 24.6. bos Konungens Befallningshafvande i Gefleborgs Län 8: 18. 6. hos Lieutenant Oldenburg, för Re cognoscerin• gar i Wer - NB. Sist uppräknade 3:ne Summor, nemi. Förskotter och Contante Behållningar 3r,i5o: i5.
Om delta vore en vinst, så skulle den i första rummet tillhöra staden och blott i det andra kunna tillräknas Staten. Efter hvad llr Sandelhjelm sjelf anfört, lära dock husen derstädes 96 Den 3 J ii 11 i c. ra. till en stor del vara byggda af träd, ehuru ett och annat deribland tinnes vara stenhus. Helt annat är förhållandet i Norrköping, som efter sista branden endast visar stenhus; Man har talat om, att afskrifningar för andra corporationer blifvit beviljade, och såsom exempel citerat, att.så ägt runi med ett lån för Carl Johans församling, hvilket föranleddes af cholera-farsolen. Del är sannt; men sådant grundade sig på. en kungörelse, som tydligen stadgar, alt för cliolera-lån. afskrifningar kunna komma i fråga, samt att anmälan om sådan afskrifning må ske bos K. M., då anleda, dertill förekommer. Sådant har ej förhållandet varit med Wenersborgs byggnadslån, hvilket, likasom andra dylika lån, ej varit förenadt med något sådant villkor. Man har äfven talat om, att Söderhamns stad nu erhållit lån emot lägre ränta än Wenersborg, och detta är ganska riktigt; men detta lån har endast uppgått till 12,000 r:dr och har varit nödvändigt för allmänna byggnaders uppförande. Deri torde således finnas någon skilnad med nu ifrågavar. förhållande. Mari talar äfven om ett lån till Wexiö, hvilket blifvit lemnadt emot lägre ränta; incn jag har ej funnit, att denna låneåtgärd är gillad af Ständerna, hvilkas pröfning den ej varit underkastad, och hvarom de således ej kunnat yttra sig. Man åberoper jemväl förhållandet med Borås, men också dervid tror jag, i likhet med den siste talaren, att en stor skilnad visar sig, ty denna stad ödelädes af 9.:ne eldsvådor straxt efter hvarandra; men äfven der har StatsTJtsk. inkommit med afstvrkande, hvilket af 2.'ue Stånd blifvit gilladt, äfvensom, hvad Öregrund angår, R. o. Ad. gillat StatsUtskrs afstyrkande till eftergift.
Lag, sådan den vid delsammas författande gällande var, och således gifva grundad anledning till tvist arfvingar-, ne emellan; stånde f örfattaren dertill, om han bevisligen känd är, laga ansvar, och plikte, i f örhållande till den skada, han dermed vållat, frän R.dr till R:dr parandes således till Utskottet öfyerlemnadt,' att bötesbeloppet föreslå. io LagUtskoitets Betänkande Nio 61. Hvad salunda är vordet framställde Ilar Utskottet lill granskning förehaft, och får nu deröfver afgifva det utlåtande, att z) då Embetseller Tjensteman , som enskildt går någon med råd och biträde tillhanda, ej kan, för hvad. han dervid gör eller låter, anses annorlunda än såsom enskild person, i följd hvaraf embetseller tjenstemanna egenskapen ej kan, i ty fall, verka på hans ansvarighet; b) då Testamente skall uttrycka Testa tors, men icke Testaments-författarens vilja, och Författaren således ej eger i Testamentet införa annat, än hvad Testator förordnar, hvarvid författaren har endast moralisk, men icke legal förpligtelse, att, om han finner Testators föreskrifter stri. dande mot Lag, derpå fästa Testators uppmärksamhet, och c) då blott moraliska underlåtenhets-fel ej kunna blifva föremål för den positiva lagstiftningen , Utskottet , som anser olämpligheten af det föreslagna stadgandet ej behöfva med flere i dagen liggande skäl visas, LagUtsiottets Betänkande N:o 6** li tillstyrker afslag i Motionen. Stockholm den 5 Maji i8äg. Ankom till Uxped, Utskottet ilen 14 Maji 182g.
Skjutsningen och dess minskning. Stockholms län inom ett encia fögderi 488 o. s. v. Att en betydlig minskning i grindarnes antal åtminstone flerstädes utan olägenhet kan ske, bevisas deraf, att ofvanuppgifne antal i Elfsborgs län nu sjunkit till 467, och då allvarliga bemödanden i detta hänseende med understöd af Stängselförordningen af den 21 December 1857 fortgå, lider intet tvifvel, att ju icke detta hinder för trafiken åtminstone å allmänna landsvägarne skall snart så vidt ske kan undanrödjas. Rikligen genomskuret af vattendrag, måste Sverige erbjuda talrika fall af behofvet att öfver sådane fortleda de allmänna vägarne. Det enklaste medlet härtill, färjan, finnes ock ännu ofta anlitadt, då oberäknade kommunikationsanstalterne med i hafvet belägna öar, från 17 län omtalas såsom befintlige 109 färjeställen med nödiga anordningar för transport och afgifter för denna enligt fastställda taxor. Olägenheterna af färjor måste emellertid göra deras utbytande mot brobyggnader önskvärdt, och de tekniska framstegen i vattenbyggnader öfvervinna numera lätt de svårigheter, som förr ansågos oöfvervinneliga. Sålunda växer alltjemnt broarnes antal och med dem ökad snabbhet i kommunikationerna. Med hänsigt till de betydliga kostnader, som påkallas för uppförande och underhåll af det stora antal broar, som i Sverige finnas, är det ©tvifvelaktigt förtjent att framhållas såsom en vacker omtanke och uppoffring af staten och kommunerna, att, så vidt af berättelserna kunnat inhemtas, bropenningar ännu vid högst 43 broar i hela Riket erläggas, och att åtminstone vid flertalet af dessa sådane afgifter äro afsedde att upphöra efter vissa års förlopp. N:o 8 c. Tabellen N:o 8 C), lemnar öfversigt af uppgifterna rörande gästgifverier och skjutsning. Af denna öfversigt upplyses bland annat, att antalet gästgifverier i riket vid 1860 års utgång uppgick till 1,492, utgörande ett gästgifveri i medeltal på 3'38 mil af hela vårt nät af allmänna vägar, och på 1*86 mil af de till skjutsning indelade.
R:dr uppgående egentliga inqvarterings-kostnaden skulle i det närmaste betäckas; men härvid äfven förekomme, att inqvarterings-gifvarne, under åberopande af Rikets Ständers vid flera Riksdagar uttalade åsigter om billigheten af lindring i stadens redan åliggande inqvarterings-besvär, förklarat sig endast kunna medgifva, att i samma mån stadens utgifter för inqvarteringen genom statsanslag förminskades, men ej till högre belopp, nedsättning finge ega rum i de inkomster staden nu till understöd för inqvarteringen åtnjöte, har Kongl. Maj:t, som ansett förslaget till förnyad taxa å inqvarterings-ersättningen för garnisons-regementerne i hufvudstaden, upprättad!, med tillbörligt afseende å derstädes varande förhållanden, funnit inqvarterings-gifvarne icke böra genom detta förslags fastställande tillskyndas ökad tunga, hvadan och då, enligt oftanämnde förslag, inqvarteringskostnaderne komme att uppgå, för de 3:ne Lif-Gardes-Regementerne och Svea Artilleri-Regemente till 64,376: 36. — samt för återstående personalen af f. d. Lif-Drahant-Korpsen » 227: 9. — eller tillhopa B:ko R:dr 64,603: 45. — men till betäckande häraf funnes att påräkna endast: Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 478. 5 inqvarterings-gifvarnes kontanta tillskott .
Utskottet hemställer alltså, att hvad Herr Sommelius i 7:de punkten af sin motion föreslagit, ej må till någon åtgärd föranleda. Hvad Utskottet nyss yttrat rörande dogmatiken gäller med lika skäl kristendomsundervisningen i allmänhet och således äfven läsandet af katekesen, i afseende hvarå Herr Hierta uti en inom Vallöf!. Borgare-Ståndet väckt motion (N:o 81) yrkat, ”alt all utanläsning i skolorna af den antagna Lindblomska förklaringen af Dokt. Martin Luthers katekes må anskaffas.” Och Utskottet kan således undgå att nu vidare yttra sig i denna fråga, desto heldre som Rikets Ständer i underdånig skrifvelse den 15 September 1860 redan hos Kongl. Maj:t anhållit, ”det Kongl. Maj:t täcktes såsom rättesnöre för kristendomsundervisningen såväl vid Rikets samtliga skolor, som vid Nattvardsungdomens handledning stadga, alt Luthers lilla katekes skall utgöra grunden för kristendomsundervisningen och bör läras utantill, och att utanläsning ej ålägges lärjungarne, innan de genom föregående muntlig undervisning förmått ali någorlunda redigt uppfatta innehållet, samt att den förklaring öfver Luthers lilla katekes, som är eiler varder antagen, bör begagnas såsom handledning vid religionsundervisningen, äfvensom att Kongl. Maj:t täcktes vidtaga lämpliga åtgärder för erhållande af en för omförraälda syfte tjenlig katekesförklariug.’' Enligt den af Rikets Ständers Justitie-Ombudsman till riksdagen afgifna embetsberättelse tillhör detta ärende antalet af dem, som ännu vid riksdagens början icke blifvit inför Kongl. Majit föredragna eller afgjorda; men då det blifvit upplyst, att Professoren i Pastoral-Theologi m. m. C, A. Torén erhållit nådigt uppdrag alt biträda vid beredandet af detta ärende, och således ämnet tvifvelsutan kommer under Kongl. Majlis pröfning, anser Utskottet Herr
Expeditions-Utskottet har uti dess Utlåtande, om icke ovillkorligen garanterat, åtminstone såsom högst sannolik visat möjligheten, att, under dess tillsyn och medverkan, den största delen af samtlige Utskottens Betänkandeu kunna en eller annan dag före deras afgörande uti Stånden tryckte utdelas. Det är, således ett försök, som synes böra göras, emedan det ej medför någon våda eller skada, om ock det dermed åsyftade ändamålet icke till alla delar vinnes. Icke eller synes den deraf befarade större kostnaden förtjena serdeles afseende, Om en forcerad tryckning ålägges Utskotten, behöfva desse för detta göromål en ökad personal af deras betjening, hvilket säkert medförer en drygare kostnad än den, som Uppkommer, om, likmätigt 59 §, Riksdags-Ordningen, hela tryckningen åt Höglofl. Expeditions-Utskottets odelade omsorg öfverlåtes. Med stöd af dessa skäl , men förnämligast af ett oinskränkt förtroende till Högled. Expeditions-Utskotfets så nit som förmå - 134 JPftt. Vidt. ti. i D/te, riis. /ga, att till en önskad verkställighet bring* dei» nu gjorda förslag, vågar jag tillstyrka Betänkandets antagande, och till vinnande af en dyrbar tid, som genom eu återremiss ginge förlorad, vördsamt anhålls om proposition till bifall å ifrågavarande Betänkande, Kongl, öfver-Hofpredikanten m. tn. Doctor Hedrén, yttrade; Jag är förekommen af Prosten Forsslind. Att Utskottens Betänkanden * bör* tryckas är af Biskop Wallenberg ådagalagdt, man frågan är blott genom hvilkens försorg? Ds serskildte Ucskottens Cancellier kunna omöjligen medhinna dessa förökade göromål, om ej personalen der ytterligare förstärkes.
Vid minsta motgång, ja! vid ringaste likning till tournering, spridde Armeerne sig, flydde, ropade på förräderi och arquebuserade sina Generaler, för att bemantla sin egen nesa. På detta sätt trängde ju de Allierade in i hjertat af Frankrike. Vi känna ju de omständigheter, Den g Januarii. 523 som, elfi blott få Dagsmarcher återstodo fram till Paris, vållade de Allierade Härarnes återtåg, nemi. förfärliga Farsoter och välmenta, men illa beräknade Negociationei'. Att Segern sedan följde Franska Fanorna, bör visserligen till en hufvudsaklig del förklaras genom den då till sin yttersta höjd utvecklade Frihetskänslan. Men så stort begrepp jag hyser om denna mägtiga driffjeders verkningar till allt godt och skönt, så kan jag ej tillskrifva den allena Fransosernas påföljande beundransvärda framgångar. Mycket gjorde Carnots nya Krigs-systeme — ypperligt i sig sjelf — än verksammare genom sin förvånande olikhet med allt hvad man förut sett. Mycket gjorde denna Nations tapperhet, som med alla Statsformer vist sig lika, och som sednast, under den tyngsta Despotisme, utstod det för tapperhet svåraste prof — det att ej kunna uttröttas. Någon andel måste också tillerkännas de ofantliga Recruteringstillgångarne, förutan hvilka nyssnämnde Krigssysteme ej kunde utföras. Något måste väl ock tilläggas Recruterings-medlen, och bland dessa ett af främsta rummen inrymmas åt den mägtige Värfvaren, Guillotinen, permanent i Städerne, och, jemte de beryktade Colonnes Mobiles, ambulatorisk i Landskaperne. Men allt livad jag nu anfört, ung Frihet, Carnots Systeme, utmärkt National-mod, oförödelig Befolkning och Skräck-systeme, allt detta, säger jag, fordrades, i coincederande tillvarelse, för att frambringa de påföljande, för Frankrike lyckliga Resultater.
Å en annan sida synes det äfven kunna antagas, att Lundqvist, genom undergående af det honom ådömda fästningsstraff och förlusten af rättigheten till framtida befordran å den tjenstemannabana, åt hvilken han sig egnat, tillräckligt fått umgälla den förseelse, han, i hänseende till baiancens åsamkande, låtit komma sig till last, helst denna balance, på sätt Kammar-Rättens Advocat-FiscalsEmbete antydt, tillkommit, i följd af ett alltför stort förtroende för Lundqvists företrädare i tjensten, Kronofogden Hofling, och då härtill kommer, att Lundqvist, vid inträffad ledighet af Länsbokhållare-tjensten i Hallands Län, blifvit af E. K. M;s Befallningshafvande i första rummet å förslaget uppförd samt undfått dess förord till tjenstens erhållande, hvaraf kan slutas, att Lundqvist till förmäns tillfredsställelse förrättat ej mindre nyssnämnde befattning, hvilken han under ledigheten förestått, än ock sin ordinarie Lands-Contorist-befattning; så hafva, med afseende å dessa förhållanden. och enär så väl Kammar-Rälts-Rådet Lindberg som Häradsskrifvaren Halldin, genom Rikets Ständers vid 1834—1835 årens samt sistförflnlna Riksdag fattade beslut, fått sig medgifven afskrifning, den förre till bela beloppet och den sednare till trefjerdedelar af de skulder, hvarföre de, i följd af Lloftings balance, hos Slals-Verket häftade, Rikets Ständer pvöfvat skäligt jemväl förunna Lundqvist eftergift af det honom ådömda ifrågavarande balance-belopp, 2,317 K:dr 12 sk. 10 r:st banco. Hvilket Rikets Ständer få härmed, till svar i ämnet, hos E. K, M. i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 15 Februari 1845, ai6 Expediiions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, N.-o q6. N:o 96.
Sedan psalmen var slut, läste fru Catharina högt ett kapitel ur bibeln. Slutligen knäböjde de unga flickorna vid sin moders stol; äfvenså nedböjde sig allt tjenstefolket, och fru Catharina läste med hög röst Herrans bön och Välsignelsen. Derefter skingrade sig de närvarande tyst, för att först intaga qvällsvard och sedan gå till hvila. Fru Catharina återgick till sitt rum, åtföljd af sina döttrar och jungfru Malin. „Min dotter,“ sade nu fru Catharina, sedan hon tagit plats i den höga karmstolen vid rummets öfra ända, vändande sig till sin yngre dotter Cecilia, „din kind är blek, och ditt utseende vid din sena ankomst till bönen förrådde förskräckelse. Hvad betyder detta? hvad har händt? Har du hört något om de frånvarande kära, eller från fienden något som ännu ej nått mina öron?“ „Nej, Gudi lof!“ svarade Cecilia med låg, vördnadsfull röst och nedslog sina ögon, „nej, min mor, sedan Matts kom med den svåra underrättelsen, att fienden marcherar hitåt, har jag intet nytt hört.“ „Hvad var det då, som kom din kind att blekna och din hand att darra?“ „Min mor, jag blyges att säga det.“ „Cecilia Boije bör aldrig låta en känsla få rum hos sig, hvilken hon behöfver blygas för att tillstå för sin mor. Men har hon felat, så bör hon veta att, ehuru med blygsel, för sin moder tillstå sitt fel.“ „Tro ej, min mor, att det är något af vigt, det är bara en barnslighet kanske, men en barnslighet, som jag ej kan öfvervinna; fast i sanning man har tillräcklig anledning till sorg och förskräckelse, utan att behöfva söka sig sådant, och det är just derföre jag skäms. Nå väl, min goda mor, hela min oro kom deraf, att jag, då jag skulle taga min psalmbok, i min lilla kammare blef varse en spindel. Med ångest hastade jag att ropa på någon för att bortföra den, men alla voro redan ingångna till bönen. Åter sprang jag in i min kammare för att se efter den ohyggliga, men nu var den försvunnen, och nu vet jag ej på hvilket ställe den gömmer sig.
Kirke-departementet sjelf slutar sin framställning sålunda: »Departementet skal tilläde sig_ at tilfoie, at det i sin Indstilling om Oprettelsen af en Lektorpost i den Nordiske Litteratur (1857) udförligere har udtalt sig om vigtigheden af, at der inden de tre Nordiske Riger udbredes et nsermere Bekjendskab til deres Litteratur og Sprog, og Departementet antager fremdeles, at ethvert Middel, hvorved en Tilnaermelse i denne Retning kan fremmes mellem disse Lande, har sin fulde Berettigelse, naar den kan findé Sted uden forholdsvis store opofrelser.» Hvad Kongl. Norska Regeringen här föreslagit, förefaller så välbetänkt och de anförda skälen äro så talande att Sveriges Ständer, i denna sak, säkerligen hvarken vilja eller böra stå tillbaka för Norrmännen. Jag vågar derföre tro både klokhet och landets värdighet fordra det våra universiteter erhålla ett anslag motsvarande det som äskats för Christianias, synnerligast som det Norska kollegiets åsigt säkerligen är rigtig, att gagnet af en dylik vetenskaplig vexelverkan mellan nordens universiteter först då blir fullständig, när samtliga dessa universiteter erhålla samma möjlighet af tillgång till hvarandras lärarekrafter. Då Sverige är nog lyckligt att ega tvänne universiteter mot Norges ena, och Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865. 229 då båda dessa måste anses lika berättigade till ofvannämnda föreläsningar böra äfven båda deraf komma i åtnjutande, anslaget således bestämmas till dubbelt mot det Norska. Utgiften är i allt fall ringa mot de fördelar man afser vinna. Jag föreslår derföre vördsamt, att ett årligt anslag, stort 8,000 R:dr R:mt, ställes till Kongl. Maj:ts disposition, för att, på förslag af Universitets-konsistorierna i Upsala och Lund, honorera Norske och Danske universitets-lärare och vetenskapsmän, hvilka, efter anmodan af nyssnämnda myndigheter, hålla föreläsningar i Upsala eller Lund. Stockholm den 15 November 1865. C. M. Björnstjerna.
Jag hade skäligen väntat, att då Statsutskottet framställt, jemte behofven, tillgångar-, ne i StatsinkomstTitlarne, Utskottet äfven skulle hafva framställt en redogörelse för öfrige tillgångar och förslag om sättet för deras an^ vändande, hvilka torde kunna beräknas till om kring en Millton R:dr, bestående, som man känner, af Postverkets fordran hos Norrska Regeringen 104,000, innestående medel i Gö. tha Canal öfver en half Million , utom flere andre tillgångar 5 men då Utskottet härom icke något Utlåtande msddelt, får jag härmed Den 9 Maji. begära, att Utskottet ville afgifva en Tableau, sorn, så vidt ske kan, framställer StatsVerkets Financiella förhållanden, innefattande: i:0 Öfverskottcn på StatsVerkets Intrader för åren 1813> 181a och 1815, sorn, efter 18 12 års Riksdagsbeslut, skulle till Militair-behof utgå, ej mindre till deras belopp och användande till utrönande af huruvida deri ännu finnes någon återstod och tillgång. • 2'o Beloppet af öfverskotten för iS 16, och , så vidt provisoriskt kan uppgifvas, för 1817* q:o Tillgångarne i Postverkets fordran i Norrige, innestående medel i 'Götha Canal , samt öfrige hos Comiterade för allmänna Medels förvaltning innestående Medel , äfvensom öfrige Statsverket tillkommande behållningar} hvartill räknas af Statsmedel utgifne Lån, i anseende till hvilka ett yttrande torde meddelas, när de för Staten kunna blifva disponible. I afseende åter på användandet af Statsmedlen , begäres upplysning, till hvad belopp och i grund af hvil ka speciella föreskrifter och till hvilka ändamål förenämnde Medel blifvit eller skola blifva använde , samt hvad behållning sedermera derpå kan upp-'
Tideman äfwen nu frånwarande, hwarföre beslöts, at saken wid werl. domstol af kronolänsman Silwer må anföras. 3. Sexman Helge Pehrsson i Ösa angaf det hos nämndeman Iwar Pehrsson derstädes förl. annan dag Pingst wid solens nedgång, följande kastat korsslant[?], dansat och spelat kort. Neml. drängarne Jöran och Aron Pehrssöner i Byen, drängen Hemming Olofsson i Sem, dräng:ne Pehr Jönsson och Enoch Jönsson ib:m, drängen Jon Ersson i Trättgiärd, drängen Nils Jonsson i Sem, ryttaren Anders Öberg, drängen Nils Ersson i Täng, drängen Pehr Jonsson Friman i Gerde, drängen Brodde Ersson i Ösa, bonden Pehr Jönsson ib:m, bönderne Erik och Iwar Iwarssöner i Torsta, drängen Jon Jöransson i Håf, dräng Erik Mårtensson i Sörbyn, drängen Nils Pehrsson i Sem, dr. Pehr Olofsson ib:m, Helge Pehrsson i Ösa, dr. Isak Jönsson i Rösta, dr. Jonas Mårtensson ib:m, Pehr Pehrsson ib:m, Pehr Mårtensson och dr. Erik Ersson ib:m, dr. Jonas Pehrsson i Landsom, dr. Erik Nilsson i Hållskafwen, dr. Nils Olofsson i Östersem, bond. Pehr Pehrsson i Ösa, Pehr Ersson ib:m, samt drag. Lars Bergner. Och som wid öfwerwägande häraf befans, det förargelse härigenom under högtids tiden blifwit förordsakad, altså, och i anledning af en förut skedd öfwerenskommelse, wid en 44 biskops wisitation, utfäste sig Ivar Pehrsson i Ösa, såsom wärd, wilja til kyrkan friwil. gifwa 3 d:r s.m:t samt alla de öfrige hwar för sig 1 d:r d:o mynt.
Om icke så sker, så skulle, •enom fastställd proeent-nodsättning, lindring uti bevillningen bereda» för alla so HreiUiiingsUtskottets Utlåtande, N:o 21. skattskyldige, utom för dem, sorn befinna sig uti de svagaste vilkor, en åtgärd, sorn väl ingalunda later försvara sig. Och om, såsom man uti Utskottet har invändt, denna orättvisa kan afhjelpa^ genom den uti §§ 12 och 29 medgifna rättighet att påföra bevillning under minimi-afgifterne, hvilket dock, mödosamt för kommittéerna, tillskyndar den skattskyldige så väl besvär som förödmjukelse, så kan obilligheten ingalunda höfvas i afseende på den talrika befolkning, som, bärande bestämdt skatte-belopp, endast är föremål för debitering. T sammanhang härmed synes proportionerlig lindring uti bevillnings-procenten rättvisligen äfven böra tillkomma alla föremål för bevillning enligt stadgans 35 och 36 §§, och således enskilda banker, aktie-bolag m. fl. Reservanten har förmenat, att Utskottet, med anledning af den åtcrremiss, sorn skett ifrån vällofliga Borgare-ståndet, och äfven utan densamma, endast såsom nödvändig tillämpning af den sänkta bevillnings-procent, hvilken det nu funnit sig föranlåtet att antaga, hade kunnat tillåta sig underställa de högloflige