Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kommerse-kollegium, som blifvit anbefaldt att häröfver till Kongl. Maj:t inkomma med underdånigt utlåtande, har dessförinnan såväl frän Föreståndaren för Bergs-skolan i Fahlun, som från Teknologiska institutet i hufvudsladen infordrat yttranden i ämnet; och hafva, till följd häraf, hos Kollegium, dels nämnda bergs - 6 Stats-Utskottets Utlåtande M 156. skolas föreståndare, bland annat, anfört, att vid prof, som vid bergs-skolan blifvit anstäldt, det Svenska jernets erkända företräde i allmänhet framför sådant Engelskt jern, som användes till jernvägs-skenor, erhållit bekräftelse, och alt å jernvägar inom Sverige, der både Svenska och Engelska räler blifvit nedlagde, jemväl vunnits den erfarenhet, alt de förra bibehållit sig väl, då de sednare redan börjat blifva medlagne; — att om, genom den på sednare liden införda metoden att, för att öka rälers varaktighet, belägga deras öfre eller så kallade slit-yta med puddelstål, sådana räler af Engelskt jern skulle, med afseende å slitning, blifva lika varaktiga som räler af ordinärt Svenskt stångjern, med lika beskaffad stålbeläggning, så måste likväl do Engelska rälernas styrka i öfrigt eller förmåga att motstå bristning vara mindro, än hos räler af vanligt Svenskt jern, hos hvilket fosforhalten vore ringare; — att, derest å billigt pris gjordes mera afseende än å större pålitlighet och styrka hos jernet, borde af härstädes lätt tillgängliga fosforoch svafvelhaltiga malmer, hvilka begge sorter till följd af sin oart stodo i lågt pris, kunna för en betydligt lägre tillverkningskostnad, än den för godt jern vanliga, här i landet åstadkommas jernvägs-skenor, minst lika goda sorn de Engelska, blott nödig arbetsskicklighet hunne förvärfvas; — att då de å Statens jernvägar nedlagde räler blefve förslitna och måste utbytas samt till nya räler omarbetas, syntes denna omarbetning, till undvikande af transportkostnad, helst böra ske inom landet, dertill dock behöfdes såväl verkstäder som nödig arbetsskicklighet; hvarföre och med afseende derå, att, i händelse verkstäder för tillverkning af räler snart komme tili stånd, der kunde förfärdigas en stor del af de för jernvägs-anläggningarncs fullföljande erforderliga nya räler, sådana verkstäders uppkomst borde befrämjas; — att de priser, som genom de föreslagna förhöjningarne för räler af Svenskt stångjern skulle uppkomma, måste anses ganska billiga, och att,
Skri/v. N.o 457, mantal än Rotehållet sig anslaget, med femtio procents tillökning i det för hvarje Soldatrote bestämda hemmantal ; att, sedan dessa refningar och skattläggningar, jemte de besvär, som deröfver tilläfventyrs kunna af Städerna anföras, hunnit vederbörligen pröfvas, samt derigenom tillförlitligen utredt och bestämdt blifvit, huru många Båtsmän af Städernas jord böra underhållas, det återstående antalet i den fastställda styrkan, 886 man, må, af Kammaroch Gommerce-Gölllegierna gemensamt, uppå Städernas Borgerskap fördelas, i förhållande till den Beviilnings-afgift i medeltal, som, under åren 1828—1882, blifvit i sammantaget belopp erlagd för borgerlig näring och rörelse, samt förde inom Städerna belägna hus och tomter; att Kammaroch Commerce-Collegierna derefter, i enlighet med underdånigst bilagda Formulairer, £A.ochB*} må upprätta fullständiga sammandrag, så väl öfver beskaffenheten, dispositions-sättet och indelningen af all Städernas jord, sorn af Båtsmans-styrkans, efter ofvan föreslagna grunder, belöpande fördelning Städerna emellan; och anhålla K, St, 1 underdånighet, att dessa uppgifter och sammandrag måtte, vid nästblifvande Riksmöte, varda Rikets *) Si Smtspcb Osc.^Utsk. Uti. N;q uq, Exp.-Vtak. Förslag till un cl. Skrif v. N.o 25 7. 2>5 Ständer i Nåder förelagda, till den åtgärd, hvartill 80 §. Regerings-Formen föranleder, samt att, sedan en ny, och på rättvisa grunder stödd fördelning af Båtsmanshållet, Städerna emellan, sålunda blifvit, vid nästa Riksdag, af E. K. M:t och R. St. gemensamt gillad och fastställd, samma fördelning må, så framt Städerna derom sjelfve anhålla, hvarje a5:te år undergå ny jemkning, i förhållande till Städernas stigande eller sjunkande välstånd.
I öfverensstämmelse med hvad jag sålunda anfört, och ehuru bland de målet öfvervarande Ledamöter endast nio deltagit uti Consistorii academici beslut, sådant det blifvit utfärdade innehållande relegation för alltid; hvaremot öfrige åtta Ledamöter dömt till relegation på bestämd tid; syntes mig likväl skiljaktigheten imellan dessa meningar vara utan synnerlig betydelse, så vida fråga mindre blefve om sjelfva den ådömda bestraffningen, hvilken må hända varit välförtjent. TIvad som påkallat min handläggning af ämnet, vöre beslutets grundlöshet och den förnärmelse af tryckfriheten detsamma innefattade, hvarom mina anmärkningar träffade samtliga Ledamöterna. Sedan infordrade förklaringar häröfver inkommit, och slutpåstående af mig i anledning deraf blifvit afgifvet; så hafva vederbörande äfven deröfver sig förklarat samt målet sålunda blifvit till afgörande färdigt. Men då saken syntes draga på tiden och jag i sistlidne September månad lät genom Advokatfiskals-embetet i Kongl. Elofrätten efterfråga förhållandet; erhöll jag uti dess skrifvelse af den 30 i samma månad det besked, att Kongl. Hofrätten den 5 September aflåtit skrifvelse till Kantslers-sekreteraren vid Lunds universitet med förfrågan, om och på hvad sätt de af Rosenschöld hos H. K. H. Kronprinsen Akademiekantsleren anförda besvär blifvit afgjorda, på hvilken förfrågan då ännu intet svar ankommit; och hade derjemte Referenten meddelat den underrättelse, att han icke ämnade föredraga målet förr, än sig visat, att det hos Akademie-kantsleren anhängiga besvärsmålet blifvit med laga kraftvunnet beslut albulpet.
St. bestämmas, att, äfven till belopp utöfver det för länen i allmänhet fastställda maximum af 5 sk. för hvarje mantalsskrifven person , öfverenskomma att åtaga sig en efter behofvet lämpad kurhus-afgift. Denna bestämmelse har jag ansett desto mera nödvändig, som i annat fall vederbör, embetsmyndighets framställning skulle mötas med den erinran, alt någon högre afgift, än den af R St. åtagna, icke kunde , med hänseende på ärendets beskaffenhet af beskatlningsfråga, göras till föremål för öfverläggning och beslut. Till skäl för afstyrkandet har Utsk. åberopat, att medgifvandet af en så obegränsad beskattningsrätt skulle strida emot ordalydelsen uti 57 §:n Reg.Ftn om Svenska folkets ratt att sig sjelft beskatta. Men utom det alt detta skäl är i uppenbar motsägelse med det motiv, som vidare anföres, att af föreskrifterna om kurhusafgiftens utgörande icke förefinnes något hinder för hufvudstadens innevånare alt på lämpligt sätt inom sig öfverenskomma och besluta om de tillskott, som för allmänna sjukvårdens besörjande finnas behöfiiga , har Bevilln.Utsk. i sjelfva verket förbisett, alt nämnda grundlags-§ ingalunda omfattar frivilliga communal-afgifter, hvartill kurhus-afgiften, lika med andra allmän sjukvård och fattigvård ang:de afgifter, icke utan goda skäl kan räknas. Utsk., som, genom det sednare motivet, erkänt rättigheten för Stockholms stad alt frivilligt och efter befogenhet öfverenskomma om sjukvårdsafgift, har likväl, då detta motiv sammanstalles med 5y §:n Reg.Ftn, förnekat en sådan frivillig öfverenskommelses laglighet och Stockholms stads innevånares rättighet att en sådan ingå , i fråga om denna speciella afgift, som erfordras för kostnad till veneriska sjukas vård och botande. Utsk. har jemväl antydt, att en förhöjning i kurhusafgilten utöfver meranämnda maximi-belopp för hvarje mantalsskrifven person skulle tungt drabba den fattigare folkclassen.
Med afseende å jordens indelning, hafva Delegerade likväl ansett sig böra icke lemna oanmärkt, att utaf den i cirkulation varande jorden vid hufvudgården en träda befiunes ogödslad, ett förhållande, desto heldre värdt uppmärksamhet, som, enligt Delegerades åsigt, gödseltillgången bort hafva varit tillräcklig för båda trädorna, då, utom cirkulationen, höafkastningen från Kungsängen, enligt uppgift, ofta årligen uppgått till 1,500 lass. Deremot vitsorda Delegerade, att kreatursskötsel vid Institutet befinnes väl och omsorgsfullt ordnad, äfvensom att försöken vid experimentalfälten voro väl och planmessigt ledda. Emot räkenskapen hafva Revisorerne icke haft något att erinra. Anslaget för Trädgårdsföreningens elevskola. Redogörelsen öfver detta anslag, som undergått granskning i Kongl. Kammarrätten, utan att någon anmärkning mot densamma förekommit, har ej heller föranledt till någon erinran å Revisorernes sida. Inkomster och utgifter redovisas sålunda: Debet. * Uppbörd: Statsanslag 4,000: — Balans till år 1861: Credit. Balans från år 1859: Utgifter: För elevernes undervisning och underhåll m, m 5,005: 34. Skiften oell afvittringar. De för revisionsåret till skiften och afvittringar disponible medel, utgörande dels det å riksstatens sjette hufvudtitel för sådant ändamål uppförda reservationsanslag, 63,000 R:dr, och dels de utaf Rikets Ständer vid sistförflutna riksdag, till afvittringsarbetets påskyndande, för innevarande statsregleringsperiod på Riksgälds-kontoret anvisade 57,000 R;dr årligen, skulle, enligt särskilda Kongl, bref, förslagsvis utgå sålunda: — 166 — till Kopparbergs län 38,100: — » Gefleborgs dito 3,975: — » Wester-norrlands dito 16,420: —- » Jemtlands dito 2,856: — » Westerbottens dito 23,480: — » Norrbottens dito 34,360: — Tillsammans 119,191:
Utskotten kunna icke afvika - Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande , JV:o 2 g. vilea från denna grundsatts och anmärkningarne äro icke heller egentligen deremot riglade; men ehuru Utskotten föreställt sig, att hvars och ens förmögenhets-viikor skulle säkrast vara antydde genom Bevillnings-taxeringen, medgifva Utskotten, att, der denna taxering icke sker med full noggranhet, kännbara missförhållanden uppstå vid dess tillämpning, i afseende på de communala bidragen, och, efter de fyrfaldiga anmärkningar, som äro framställde, anse Utskotten sig icke bura vidblifva sitt härom gjorda förslag, utan hemställa, att serskild taxering för utgörande af berörde bidrag må anställas. Dervid möter likväl den betänklighet, att i valet af taxeringsman icke alla kunna deltaga, som äro underkastade beskattning, och inflytandet på valet icke eller kan beräknas efter den ännu okända beskattningens belopp, men denna betänklighet synes kunna häfvas genom de beskattade medgifven rättighet att söka rättelse af taxeringen och deltaga i val af Gode Män, som densamma pröfva, då den så vigtige sjelfbeskattnings-rätten synes på detta sätt blifva åt en hvar förvarad. I enlighet härmed, hafva Utskotten i 6 och 10 §§. intagit förändrade stadganden om beskattningen och röstberäkningen. Det har dessutom blifvit yrkadt, att deltagande i socknestämma, för ärenden, som icke angå utgifter, målte medgifvas åt alla medlemmar, utan afseende å den beskattning, en hvar kan vara underkastad, men då för ett sådant deltagande måste förutsättas en sjelfständighet, hvilken i allmänhet icke kan bedömas annorlunda än efter vissa förmögenhetsvilkor, anse sig Utskotten icke kunna föreslå en sådan utsträckning af rösträttigheten. § 7- I anledning af hvad vid 2 §:n är anmärkt om mål, som vid sockneslämma böra ledas af Contracts-Prost, hafva Utskotten här tillagt stadgande om Contracts-Prostens rätt alt i sådane mål vara Ordförande. § S.
Efter uppläsande häraf förklarade alla närvarande sig nöjde och villige, att medelst de föreskrifna dagsverkens och materialiers utgivande, arbeta sig fria från bropengars erläggande nu och i framtiden. Men som alla bönder och torpare nu icke vore i sockenstämman tillstädes, anmodades de närvarande, att om denna sak underrätta de frånvarande, hvilka vid detta protocolls justerande nästa söndag, ega att dervid göra de påminnelser, hvartill de kunna anse sig befogade. Rörande denna sak, erinrades socknemännen sluteligen att om sedan Liths socknemän, genom färjetullen och bropengarne gjort sig betalte för hafd kostnad vid brons uppförande, och en cassa blifvit bildad, till brons framtida reparation och nybyggnad, någon betydlig behållning eller vinst skulle yppas, äfven Häggenås socknemän måtte deraf erhålla någon andel, i proportion af nu gjort deldagande i brobyggnaden. § 3. Som gratialisten Pär Öberg i Huse beklagligen befinnes mindre redig till sina sinnen och understundom visat sig våldsam emot sin hustru och barn, så samtyckte församlingen till den nu framstälda propositionen, att Öberg skulle, till en början, födas och vårdas 3 dygn af hvarje bonde i socknen, och hvarmed början nu genast skulle ske i Kougsta, derifrån till Häggesta o.s.v. In fidem N. S. Edlund 1839 d. 6 october upplästes förestående protocoll och erkändes till alla delar, intyga på församlingensvägnar Nathanael Ersson Stafsgård Pehr Eriksson i Jonsgård Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protocoll, hållet vid allmän sockenstämma i Häggenås sockenstuga d. 27 october 1839. § 1. Till följe af Kongl.
Ö91 ett motsvarande belopp, emot det, sorn blifvit emot BancoSedlar invexladt, hvarigenom Bankens förskotter återställas; men för framtiden böra Riksens Ständer i min tankå, ovillkorligen bestämma någon viss årlig afbetalning på denna Rikets skuld, på det att vi ändteligen må kunna komma till ett mynt inom landet. Om man i öfrigt granskär Utskottens Tabeller, -så finner nian deraf, ätt om man utåf Bankens tillgångar afskrifver, såsom osäkra fordringar, melian 7 och 8 millioner, är dock den återstående tillgången tillräcklig, ätt efter pari curs gälda alla Verkets skulder, och lemna derutöfver en behållning af öfver 2 millioner i Silfver. Utan afseende på dettå förhållande, tillstyrker Utskotten, att Banken skulle få rättighet, att betala 128 sk. af dess Sedlar nied 48 i Silfver. Örn Utskottens tillstyrkande, att alFöra Rikets gäld på Banken, befinnes vara i älla afseenden oriktigt, så hår jag svårt ätt linha någon anledning till Utskottens förslag af ett sådan realisations-grund. Meri Utskotten in stämmer jag deruti , att StåtsVerkets skuld till Banken icke kan afskrifvas, utan måste betalas. Öm icke Rikets Ständer heligt fullgöra ingång /!*• • rt o O O ha förbindelser, ina man fåfängt hoppas förtroende till de beslut, som Riksens Ständer kunna fatta; och då finnes iligen gräns lör oredan oell förderfvet. Jag anser högst vigtigt, att Rikets Ständer aldrig aiilitär Banken annorlunda f an genom lånebiträden och emot bestämd amortissemént. Utskotten yttra, att så länge Bankens utlåningar endast meddelades emot säker - 69* Den 14 Jidit e, m. heter som genast kunde realiseras, och omlopps-tiden på de meddelade lånen var så snart, att en ökning af penninge-stocken inom Landet icke kunde förändra dess förhållande till den varumängd , som af densamma skulle mätas, borde af förtroendets begagnande till beredande af Bankens vinst, icke annat än för Landet välgörande följder uppstå.
Det skulle icke heller falla sig synnerligt svårt, att grundligen vederlägga dessa det sammansatta Utskottets såkallade ”anförda skäl” och ”giltige anledning”, men jag hvarken vill eller hör anställa en dylik analys, utan hänvänder mig med mera tillförsigt till Pikets nu församlade Höglofiiga Ständer, hvilka jag hoppas skola finna, af hvad jag nu i korthet anfört, nödvändigheten, billigheten och rättvisan deruti, att Kongl. Brefvet den 25 November 1802 och Kammar-kollegii Cirkulär den 4 Mars 1825 måtte ändras eller upphäfvas och i stället stadgas: till vägbyggnad lår sand, ler och ris lagas såväl uti inegor och hagar, som å skogsoch utmark, emot ersättning lill den eller dem, som marken och skogen ega; och skall sandoch lertag lill vägbyggnad af kro nobetjente med 2:ne nämndemän på tjenliga ställen utsynas, hvilka jem väl bestämma ersättningen, om icke godvillig öfverenskommelse emellan Motioner i Bonde-Ståndet 1862. N:o 211 jordegarne och väglottsegarne vid utsyningen träflas kan. Den. som ej åtnöjes med kronobetjentes och nu sagde nämndemäns värdering, eger att deremot anmäla missnöje hos ortens domare, som då, genom vanlig häradssyn på stället, dömer i saken, hvaremot besvär ej må anföras. Om remiss häraf till vederbörligt Utskott ankålles. Stockholm dea 26 November 1862. Per Persson, från Wermlands län. N:o 211. ■ Af Per Persson från Wermlands län, om statsanslag för en jernvägsanläggning frän Arvika till Norska gränsen.
Aug. P. 144» Oct. Nerikes Rusthållare, om rättighet för, att betala häst-vacance-afgift och sammanslås med Nerikes InfanteriRegemenle. Se LifRegementets Husarei-. Netherwood, Wilhelm, yttrande. Mars P. 514. Nordenankar, Gustaf, yttranden. Mars P. 313. B. 635. Junii P. 575. Julii P. 871. Nordenfalk, Johan, yttranden. Mars P. 86. B. 345. Nordenskjöld, Carl Reinhold, yttranden. Mars P. 25 r. B. Fehr. P. 687. B. 778. Maji P. 248. Nov. P. no. B. 25. Dec. P. 4o5, 4°7» 44r* Norrbottens Län, om ersättning ät Allmogen i tvänne Socknar derstädes lör anskaffade kläder ät Vargeringen. Norrige, rörande Fievisorernes anmärkning i afseende på 5oo Tunnor Hafre som år 1818 dit blifvit sände. Norrköping, örn låne-und erstöd för. Nov. P. 653. — om eftergift i Bevillningen för. Julii P. 1240. Aug. P. j 31, 196. Norrköpings KronoMagazin, rörande Revisorernes anmärkning angående upphandlad liad Råg vid. Norrlands Allmoge, angående rättighet för, att i Stockholm få sälja sine Yictualievaror och Fogel i Bodar. Norrska Deputerade till H. K. H. Kron - 270 Prinsens förmälning, om sättet för deras emottagande. Maji P. i33, 164, 422* Norrska Producter och Manufactur-Varor, om tillstånd till deras införande till Sverige, och Svenska Producters och Manufactur-Varors införande till Norrige. Aug. Norrska Skepp, om rättighet för dem att i Svenska hamnar behandlas lika med Svenska Skepp, så länge desse njuta samma rätt i Norrska hamnar. Febr. P. 64a. B. 716. Norrskt mynt, angående anstalter till befordrande af dess gångbarhet i Sverige.
M. icke funnit lämpligt att derom nu afgifva förslag; men jag har dock, uti en punkt af StatsRåds-prot., som här vid ett föreslående tillfälle blifvit af mig upläst. mera än blott antydt, såsom Hr Grin uttrycker sig, huru nödvändig och behöflig jag anser en dylik åtgärd vara. För öfrigt instämmer jag till alla delar med Frih. Sprengtporten och får äfven här skatta mig lycklig att hafva blifvit förekommen. Då jag således hört att mina åsigler delas af flera andra, får Hr Grin ursäkta, att jag icke anser mig hafva så alldeles orätt. Har jag -haft för stor misströstan till Ständernas både vilja och föimåga att på en gång afhjelpa alla behof, så vore det mig kärt att sådant erkänna och rätta; men det är sannerligen icke nu första gången, som frågan bringas å bane om vår hufvudstads skyddande medelst befästningar äfven å landsidan. Arbeten för sådant ändamål börjades sista gången 1832, ehuru de till följd af vägrade anslag måste inställas. Utom 1819 års befästnings-komité, Den 28 Januari f. m. 167 var en sådan nedsatt 1839; begge utarbetade fullständiga planer till rikets fästnings-försvar, hvilka ock, sins emellan öfverensstämmande, sedermera under byggnadsarbetena blifvit följda. De detalj-planer för Stockholms och Mälare-dalens försvar, som fattades, hafva genom en vid början af sistl. år tillsatt komité nu blifvit upgjord; men det är i intet land vanligt att dylika speciella planer befordras till trycket, på det att man icke sjelf må lemna vapen i fiendens händer. Alldeles oväntadt för mig och säkerligen för inånga var att höra, det neutralitets-förklaringen — en förberedelse till November-traktaten och af R. St. sjelfve hyllad •— äfvensom omsorgerna för Gottlands försvar m. m. innan någon Vest-europeisk flotta visat sig 3 Östersjön och medan den af en sådan flotta blottades, skulle antyda en anslutning till Östern. Jag anser mig dock här icke behöfva deröfver ingå i svaromål.
Just detta anser jag såsom ett stort bevis för nödvändigheten att bibehålla dem; ty naturligtvis kan det icke vara andra än lagbrytare, som deraf finna sig besvärade. Jag skulle derföre önska, att ingen ort vore dem förutan, på det alt alla lagbrytare måtte finna sig så besvärade af dem, att de heldre blefvo laglydige. Herr Tham: Det är allenast i anled - g6 Den iG Februari i e. m. ning af det nyss fällda uttrycket, att en mängd LandsFiskaler borde bibehållas, för det landsorlerne finna sig besvärade af deni, som jag vill yttra, att jag tror, att det just icke är lagbrytaren, sora är mäst besvärad, emedan lura nog ganska ofta och lätt kommer öfverens med desse män, utan det är deremot den redlige medborgaren, som blir besvärad, då desse åklagare onödigtvis instämma en mängd vittnen till Domstolarne, för att bevisa ofta diktade brott och falska angifvelser. Att här uppgifva namn på personer, har jag icke ansett mig behöfva. Jag vet alltförväl, att de personer af bättre folk, som någorlunda uppfylla sina pligter, äro skyddade för dem. Det är den fattigare och den enfaldige, som de våga sig på. De andra gå nog fria, och derföre hafva de aldrig besvärat mig. Herr Cederschjöld: Jag vill blott utbe mig få göra ett tillägg. En Talare har nemligen, såsom skäl emot LandsFiskalstjensterna, sagt, att dertill förordnades blott sådane personer, hvilka vörö hatade och afskydde i orten. Jag anser detta tvärtom snarare, såsom bevis på lyckliga val; ty Fiskalsoch åklagarebefattningen är i sig sjelf så förhatlig, att ingen, som värdigt vill uppfylla den, lärer kunna göra sig älskad, åtminstone af den stora hopen af lagbrytare; och om de voro på en alltför vänskaplig fot Den 16 Februarii e. m. 97 fot med folket, skulle de illa kunna uppfylla sin pligt. Herr von Hartmansdorff': Då den siste värde talaren trott mig hafva yttrat, det LandsFiskaler utsagos Liand förhatliga personer; får jag förklara, alt det hvarken varit min mening eller mitt uttryck.
— I betraktande af hvad sålunda blifvit upplyst och anfördt, finner Utskottet skäligt tillstyrka, att ifrågavarande anslagstillökning måtte af Rikets Ständer beviljas. b) Uti en hos Ridderskapet och Adeln väckt motion, har Grefve C. M. Björnstjerna fästat uppmärksamheten derpå, att, genom ofvanomförmälda vid sista riksdagen uppgjorda lönereglering för ifrågavarande regemente, såväl Regementsofficerarne som Subaltern-officerarne kommit i åtnjutande af enahanda löneförmåner, som deras vederlikar vid öfriga i garnison förlagda regementen, hvaremot Regements-qvartermästarens och Sqvadrons-chefernas äfvensom Underbefälets aflöning blifvit bestämd till icke obetydligt lägre belopp än vid andra regementen. Detta oegentliga och med billigheten ej öfverensstämmande förhållande hade väl Kongl. Maj:t nu, hvad anginge Underbefälet och dess vederlikar, genom derom gjord (i nästföregående moment litt. a omförmäld) särskild framställning, sökt afhjelpa, — men då emellertid rättvisan syntes fordra, att enahanda förmån beviljades äfven de öfriga af befälet, hvilka hade lika trägen tjenstgöring, som tjenstemän af motsvarande grad vid andra garnisons-regementen, har af sådan anledning motionären hemställt, att hvar och en af de 6 Sqvadronschefs-löncrna vid regementet måtte förhöjas irån 1,600 R:dr till 2,400 R:dr, samt Regements-qvartermästarens lön från 1,350 R:dr till 1,800 R:dr. Då Utskottet icke kan antaga annat, än att de af motionären anförda omständigheter vid ärendets pröfning bos Kongl. Maj:t kommit i nådigt öfvervägande, men, på sätt här ofvan är omförmäldt, Kongl. Maj:t endast för regementets