Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sirs lånecontor i Götheborg, som för en vid samma conior anställd vaktbetjent; N:o 19, i anleda, af gjord hemställan, om nedsättandet utaf den såsom Tumba bruks fastighetsvärde i räkenskaperna nu b dancerade summa ; från Lagutskottet! N:o 36, i anledn. af anmärkntr vid Utsk:s betänk. N:o 2, ang:de verkställd granskning af R. Sl:s Just.ombudsmans' afgifna embetsredogörelse; N:o 37, i anledn. af väckt fråga, om upphäfvande af K. förordningen den 16 Juli 1776, angrde straff för enskilde tjenare, bönder och torpare, som försåtligt våldföra husbondefolket ; N:o 38, i anledn. af väckt fråga om stockstraffets upphörande ; N:o 3g, i anledn. af väckt fråga, om afskaffande af offentlig albon. Lades på hordet 2:11c från Ridd.Utsk. inkomna raemtr, så lydande: Hörsamt Memorial. Hr Anckarsvärd, Aug., liar utt ett ifrån H. R. o. Ad. till Utsk. remitteradt anförande framställt ett förslag, alt en ny läktare borde anbringas i hörnet af Riddarhussalen lill höger om landtmarskalksstolen, der fönstren redan äro tillmurade, och således icke någon dager förlorades, samt en uppgång med lätthet kunde beredas medelst en spiraltrappa från secreta utskottsrummen; och vunnes, i motionärens tanke, genom en sådan tillbyggnad, tillräckligt utrymme för att kunna anvisa särskilda tribuner för i Stockholm residerande Norrska Statsrådets personal, för corps diplomatique samt för damer. Till vördsamt svar å denna remiss får Utsk. anföra, att, i likhet med hvad Utsk. yttrat uti sitt förra utlåt., i anledn. af Frih. Boyes motion om den nuvar, läktarens utvidgning, Utsk. anser R. o.
Herr Grefven och Landt Marskalken hemställde, örn Ridderskapet ecb Adeln behagade uti det af Bonde-Ståndet föreslagne ofvannämnde tillägg instämma. Ropades Nej. Hvarefter uppå derom af Herr Grefven och LandtMarskalken gjord Proposition Ridderskapet och Adeln fann för godt, att vid sitt, rörande den inställde Krono-Uppbördens verkställande, redan den if dennes fattade Beslut, förblifva. Föredrogs till remitterande Friherre Stael von Hollsteins, Corfitz Ludvig, den 27 dennes på bordet lagde Memorial, angående inlösen af Disconternes Assignationer, m. m. Grefve von Platen, Balzar Bogislaus, upp - 654 Den 3 o Decemberi filisté följande: Då Herr Baron Staels vid sista Plenum afgifne Betänkande emot Discont-Assignationers inlösen, blifvit lagdt på Bordet, är väl ej min tanka att för denna gång uti Hufvudsaken yttra mig, utan fast mera upplysa vissa förhållanden bidragande till ett säkrare bedömmande af ämnet. Herr Baron Stael anser, att i stöd af Riksens Högloft Ständers Beslut ig 12 , hafva Discont Assignationerne ingen garantie , eller äro ej att anse som något Riksmynt; likväl äro de i stöd af Konungens Nådiga Bref af den 27 Mars 1811 alltsedan mottagne uti alla Stats-Verkets uppbörder , och denna emottagning har vid tvänne derpå föl jon< de Riksdagar godkändts. Härvid torde böra nämnas, att ifrån I8n till nu, hafva Götha Canal-Assignationerne, hufvudsakligen använde vid Canal-arbetet, nästan utan undantag varit emellan 6 och 800,000 R:dr. Den tankan, att hos Daglönare sällan träffas ett så stort Capital som 5 eller 10 R:dr, kan jag så mycket mindre dela , då jag ofta hafvit tillfälle öfvertyga mig om motsatsen, som är en gifven följd af den vid Canalen fattade principe med Betings-arbetens inrättande:
Hvad jag endast skulle vördsamt hemställa nr, att de icke göras för omständliga, såvida man har för afsigt att verkligen bispringa orterna, och att man lemnar vid gåfvan orterna tillfälle att sköta sig sjelfva efter några tydligt angilna grundsatser. Sådan är ruin oförgripliga mening rör:de det af Hr Lagerhjelm m. fl. föreslagna fondsystemets sammanbindande med or ter iras arbetsförelag. Jag kastar den i massan af denna riksdagens förslag, utan hopp att famina åsigter gillade; men om icke jag alltför mycket bedrager mig, komma de väl någon gång alt göra sig grillande, under måhända mindre förmånliga förhållanden än de närvarande. Frih. Det är med anledn. af SlalsUtskis utlåt. N:o 3^4 litt. C, som jag anhåller att fä göra några anmäi kn:r i afseende å Utskrs svar å den af mig väckta motion orri upptritiddringeri af farleden vid södra Stäket. StalsUlsk. brrrhelt knapphändigt afgjord denna motion oell förklarat, alt sorn icke rit reti t vore, hvarken huru stor kostnad för arbetets utförande skulle komma att erfordras, eller att detsamma är med fördel verkställbart, eller att något bolag vöre villigt att verkställigheten sig åtaga, förslaget ej borde till någon åtgärd föranleda. Vidare har IJtsk., helt och hållet misstagande sig orri meningen af min motion, förklarat att det vore en sträcka af 44 mil, som bebodde uppmuddras: något dylikt finnes icke i min motion anför dt. Jag har blott sagt, att farleden genom södra Stäket från Dalarö lill Stockholm är 4b "'ib och att endast uppnitnIdriug borde äga rum vid sjelfva södra Stäket, men ingalunda alt en sträcka af 4g n,'l bi hofde uppmuddras.
Den 26 September, 477 lotterispel skulle nödvändigt komma att ega rum genom elektorérnes förutseende; ty det är sannerligen omöjligt för elektorerna att kunna pä förhand förutse eller gissa hvad som i dylikt hänseende kan komma i fråga. Jag anhåller vördsammast att R. o. Ad. måtte afslå det af Hr von Hartmansdorff framställda förslag (ill gemensam tanka. Hr von Hohenhausen, Mich. S i 1 v.: Efter min uppfattning af grundlagens föreskrifter har jag samma öfvertygelse, som Frih. Cederström, att ett förslag skall blifva hvilande till nästa riksdag, då det göres af Const.Utsk. Icke sä att det förslag, sorn först derifrån inkommer, är det sorn skall hvila, ty det kan, på sätt grundlagen utvisar, blifva förändradt genom uttryckande af gemensamma tankar frän de olika Stånden; men eli förslag skall likväl i sådant fall alltid hvila på R. St:s bord till nästa riksdag. Huruvida man nu, vid riksdagens annalkande slut, kan hinna att förena de serskilda Stånden om en gemensam tanka (hvilket möjligtvis fordrar en omröstning i förstärkt Const.Utsk.), och sålunda verkligen fä ett förslag hvilande; det lemnar jag derhän, och nödgas erkänna att det synes högst tvifvelaktigt. Hvad Hr Printzensköld anfört mot detta förslag i allmänhet, saknar väl ej sin grund. Man kan göra många förutsättningar i detta fall, och jag medgifver visserligen att vi haft allt för kort tid att grundligt öfverväga saken från alla dess sidor, då vi först vid inträdet till plenum fått oss betänk, tilldejadt, och dessutom förut varit upptagna af andra göromål; men hvilka betänkligheter man i den vägen än må hafva, synes mig dock förslaget ega en fördel deruti, att det tillerkänner 3 Ständ uttryckligen, att bestämma om det skall röstas eller ej i förstärkt Utsk., hvarom för närvande allt stadgande saknas.
I öfrigt får jag upplysa att Örlogs-Flottan de Ridd. och Ad. Prot. V B. i A/d. 33, 34. r 258 Den 4 Ap il. sednare åren icke erhållit någon ved från Blekinge, utan bar den afhämtats från Småland. Herr af Brickman Gustaf: Det smärtar mig, att mitt fria yttrande öfver det förekomne ämnet, väckt6 obehagliga känslor; men jag lider häldre denna smärta än den bittra förebråelsen att hafva lemnat flere tusende människor åt ett hotande öde, utan att åtminstone framställa det. Jag har dessutom icke bestridt Allmogens ifrågavarande rätt: Jag har endast påstått, att den af andra Medborgares anspråk, på tillvarelse i Samhället måste begränsas j och om sanning och rättvisa böra grundlägga hvarje enskilt Domares öfvertygelse; så måste de vara ännu mera angelägna för Nationens Representanter, för att icke genom förhastade omdömen, bereda vådliga följder. Derföre har jag trodt och tror ännu , att närmare upplysning i detta ämne, långt ihan att vara öfverflödig, fast hälidre kunde gagna , vid en lugn och fördomsfri pröfning, och vid ett i förhållande dertill rättsenligt fattat beslut. Herr Grefvin och Landt Marsh olken hemstäl* de, om icke enär Pluraliteren af Ridderskapet och Adeln syntes benägen att nu genast bifalla Utskottets Betänkande, Herr af Brinckman behagade afstå från sitt yrkande om återremiss deraf. Herr af Brinkman : Jag känner lifligt värdet af Herr Grefvens och LandtMarskalkens April. 25 9 föreställning, och vördar för mycket Höglofl. Ridderskapets och Adelns allmänna röst, för att icke afstå från min anhållan om återremiss. Men jag begär att det jag anfört, må i Höglofl. Ridderskapets och Adelns Protocoll vittna, om uppfyllandet af min pligt, både såsom Medborgare och Styresman, att för Högloflige Ridderskapet och Adeln icke dölja sanna förhållandet, under det jag upprigtigt önskar, det den frihet som åsyftas, till dess verkan må blifva mindre skadelig, än den jag trott mig kunna förutse.
S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Banco-Ut kottets, på bordet hvilande, följande Betänkanden; N:o io3, i anledning af Riksdags-Fullmägligen Peter Anderssons från Halland motion, att någon del af Odlings-låne-fonden måtte i Discont-rörelse användas; N;o io/p i anledning af Herr Rosenblads, B., motion, angående reserv-fonder för Låne-Conloren och närmare reglerrtentariska stadgandet), i afseende på den för BancoDiscont-Verket bestämda reserv-fond; och N:o io5, med hemställan, att, tili följd af Rikets Ständers nu mera fattade beslut, i anledning af Utskottets, under ,N:o jg, afgifne Betänkande, Bankens Obligationer, härrörande från dess före år jg3o gjorda upplåningar, må fortfarande få i LaneBanken belånas. Den g Mars i83o. Från Högloflige Ridderskapet 'och Adeln. S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Slat s~XJt skottets den a dennes e. m. på bordet lagde Utlåtande, N:o 413, i anledning af Kongl. Maj:ls Nådiga Remiss uppå PresLe-SlåndcLs underdåniga hemställan om en närmare förklaring af Författningarne rörande lönings-afgifterne lill Comministrar. S. D. Lades till handlingarne Constitutons~Ut skottets den 5 dennes på bordet lagde Memorial N:o g/\, till Borgare-Ståndet, med uppgift på oafgjorde mål. S. D.
Hierta i olvanberörde motion framställda yrkande, att Banken måtte förpligtas att, till den som sådant åstundar, hädanefter alltid liålla hela Specier tillhanda i vexling; får Utskottet anmäla, att den skyldighet, som i detta afseende är vorden Banken ålagd, innefattas uti 96 § af Banko-reglementet, lydande som följer: »Enligt § 1 i Lagen för Rikets Ständers Bank af den 1 Mars 1830, jemförd med §<§ 1 och 2 i Lagen, angående mynt-bestämningen af samma dag, är Banken ovilkorligen skyldig att, när så påfordras, dess sedlar med Svenskt silfvermynt af de sorter, hvarå tillgång finnes, inlösa efter den grund, att 128 skillingar Banko eller 4 Riksdaler Riksmynt gälla lika med En Riksdaler i silfver, efter den, ftanko-Ulskoltets Memorial Jfö 11. 7 med afseende å slagskattens beräkning i myntet, af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer förändrade 1664 års myntfot»; Vid granskning af berörde Reglements-föreskrift har Utskottet icke kunnat undgå finna, alt de deri förekommande orden: af de sorter, hvarå tillgång finnes, kunna gifva rum för misstydning och fördenskull böra från Reglementet uteslutas; men då möjligheten för Banken att i vexlingsväg tillhandahålla silfvermynt af hvarje särskild valör understundom kan blifva beroende deraf, huruvida Fullmägtiges reqvisitioner å dylikt mynt kunna vid Kongl. Myntverket inom förelagd tid fullgöras, anser Uskottet Bankens åliggande, att i vexling utlemna silfvermynt af samtlige valörerne, icke skäligen kunna göras mera ovilkorligt, än genom införande uti blifvande Banko-reglemente af en mot § 96 i det nu gällande Reglementet svarande § af denna lydelse: 3:o.
I alla de länder, der lemningar af den belt och hållet uplösta och tillintetgjorda judiska nationaliteten hamnat och företrädesvis der, hvarest förtrycket varit mindre tungt, äro de helt och hållet införlifvade med den rådande nationaliteten och hysa, till följd af naturens röst och deras religions bud, samma kärlek för sitt fosterland, som landets öfriga innebyggare. Med sina religionsförvandter i andra länder stå de icke i ringaste politiskt Den 19 Mars f. m. 19 eller nationelt samband. Öfverallt, der de kunnat och fått det, hafva de på den sednaste tiden med glädje och entluisiasm verkat och gjort upoffringar för fosterlandet. I det Tyska befrielsekiiget 1813 och 1814 offrade icke mindre än sex tusen Mosailer sitt lif för det Tyska fäderneslandet. Under de sednaste årens krig hafva på Ungerns, Italiens och Sleswigs slagfält Tyska judar med tapperhet kämpat mot Ungerska, Italienska och Danska. Det låter nästan såsom ett hån och såsom ett yttrande mot bättre vetande, då man anför såsom ett skäl för fortfarande förtryck mot judarne, ”alt de icke blanda sig med de folk, bland hvilka de lefva.” Sedan man sjelf gjort hvarje beblandning omöjlig, sedan man begränsat och afstängt dem sä noga som möjligt från de christna, sedan man under olika tider och i olika länder än förbjudit dem allt umgänge med christna och anvisat dem särskilda afstängda qvarter till boningsplatser, än anbefallt dem alt bära egna drägter, förbudil dem att bära andra än gammaltestamentariska namn o. s. v. klandrar man dem hånfullt, alt de äro ”anlisociala.” Hat och fördom kunna söndra mer än slamskillnad och religion; de hänvisa de undertryckta till sina medbroder i lidandet såsom de enda, som med dem kunna sympatisera och upreser på visst sätt en skranka mellan förtryckarne och de förtryckta.
Della val förrältas antingen på det säll, alt de väljande, genom allmän omröstning, utse samtlige taxeringsmännen, eller att de valberättigad® inom hvarje Class utse det antal af Ledamöter, som af densamma bör utgöras; kunnande äfven denna rättighet uppdragas åt Electorer, som antingen af de väljande gemensamt eller af hvarje Class serskildt utses; dock skall, i detta sistnämnde fall, Electorernes antal inom hvarje Class utgöras, i förhållande lill antalet af dess taxeringsman. § 100. Kunna ej de väljande sig om valsättet förena, varde denna fråga genom allmän omröstning afgjord, hvarvid, likasom vid val af Electorer, röslerne efter antalet af de närvarande beräknas; hvilket röstningssätt äfven vid alla tillfällen inom Taxerings-Comitéen skall ega rum. Då personer skola utnämnas, varde, då rösterne för flera lika utfalla, en utlottad; och böra dessa omröstningar alltid verkställas med slutna sedlar. § 101. I Stockholm väljer Borgerskapet Taxeringsman efter vanligheten, och på det Taxeringsman af Ridderskap och Adel samt Preste-Ståndet vid Taxerings-Comiteens sammanträde ej må saknas, anmodar Öfverståthållaren Riddarhus-Directionen och Stockholms Stads Consistorium att, hvar på sitt ställe, kalla de inom staden boende Ledamöter af dessa Stånd att å viss dag sammanträda och Taxeringsmanna-val förrätta; skolande af dessa valförrättningar tidig del lemnäs Öfver-Ståthållaren, för att vid TaxeringsComiteens lörsta sammanträde, då de utsedde Ledamöterne böra ovillkorligen tillstädeskomma, kunna Comiteen meddelas. § 102. Ej må under påstående taxering i städerne någon Taxeringsman, utan lagligt förfall, från taxeringen uteblifva, och, i händelse af ett sådant förfall, bör det i så god tid hos Comiteen tillkännagifyas, att dep fea» 62 Bil. lill Bev,-Utsl;ottcts Betänkande, N:o II. suppleant i stället tillkalla. Den härutinnan annorlunda sig förhåller, plikte hvarje gång Två R:dr tili stadens fattige.
Då planen för detta Konversations-Lexikon är att lemna så många artiklar, som möjligen kunna för det afsedda syftet erfordras, och dessa äro så kort behandlade, som det låtit sig göra med iakttagande af tillräcklig belysning af det resp. ämnet samt af behörig lättfattlighet, har jag funnit boken fullt användbar, som en lexikografisk Handbok för det omedelbara och praktiska behofvet, d. v. s. såsom, hvad man kunde kalla, ett Tidningslexikon och derjemte en Ordbok öfver främmande ord. Att ett dylikt verk, i hast och med lättfattlighet förklarande och uplysande, hvad som kan förekomma i tal och skrift, biografiskt och geografiskt, historiskt och vetenskapligt, Svenskt och utländskt, kortligen allt. ifrån de filosofiska begreppen, ända till olika länders mynt, mått och vigt; att ett sådant verk förtjenar all upmuntran, behöfver val ej ytterligare bevisas. Ett dylikt arbete kan alltså med allt skäl anses som icke allenast nyttigt, utan äfven såsom en behöflig hjelpreda för hvar och en, äfven för menige man, vid den i sammanhang med Sockenbibliothekers allt allmännare inrättande, äfven allt mera tilltagande bågen för läsning. Det är ju ock för den folkklass, till hvars gagn Sockenbibliotheker inrättas, som folkets ombud företrädesvis skola se till, att nyttiga skrifter på modersmålet blifva lätt tillgängliga, medan den mera bildade, vare sig vetenskapsmannen eller den praktiska, men med högre skolkunskaper utrustade medborgaren är i tillfälle att förskaffa sig, och genom sin kunskap i främmande språk, med fördel begagna på dessa språk författade verk, äfven de encyklopediska, som inom dessa språks litteraturer redan för längesedan finnas utgifna. Detta förhållande torde också vara orsaken, hvarföre det nu ifrågav-.de KonversationsLexikon, på Svenska, ej är så allmänt sprid t, som man skulle förmoda och önska, och som det varit nödvändigt för att förebygga den förlust, för hvilken utgifvaren, efter hvad jag inhemtat, torde blifva utsatt. Äfven från en annan sida sedt, torde det af mig påyrkade understödet vare med rätta påkalladt. Hufvudredaktören af detta Lexikon, Hr Mag.
7 Sami, 2 Afd. 8:de H/ift. 2 JO Zrtgsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskollens UtlåtandeN.-o 28. samma och klysningen kan då ej anses för honom förnärmande; den är då allenast ett afskiljande af ömsesidigt erkända ägovälden, likasom å andra sidan lösandet icke är ett beröfvande af egendom, utan ett för vissa samhällsändamål i lag föreskrifvet utbyte deraf. A.Lt den tillstyrkta lösningsrätten skulle bereda förmoner åt den like på den mindre bemedlades bekostnad, kunna Utskotten icke fatta, då lösesumman motsvarar, kanske oftast öfverstiger hemmansdelens verkliga värde; och då man bestrider denna rätt, synes det Utskotten, sorn hade man förlorat ur sigte det med författningen afsedda ändamål att hindra jordens öfverdrifna styckning, för uppnående hvaraf denna lösningsrätt är ett oeftergifligt vilkor. Den anmärkning, sorn blifvit riktad emot Utskottens hemställan vid 8 §., anse Utskotten sig hafva härigenom besvarat, såsom Utskotten hoppas, på ett tillfredsställande sätt, och hysa derjemte den föreställningen att hafva framlagt tillräckliga skäl, hvarföre Utskotten måste vidblifva deras uti Betänkandet härutinnan uttryckte mening. I afseende slutligen: på de förespeglade vådorna af det i g §. föreslagna Bibehållandet af föreskriften uti 6 §. af 1827 års förordning, lå Utskotten förklara, det Utskotten icke finna någon grund för dylika farhågor. Har hemmansdel ”långt för detta” blifvit utbruten, och dess innehafvare densamma sedermera utan någons betungande åbot, så lärer han efter Utskottens föreställning, icke heller nu kunna derifrån vräkas, ehuru klyfningen skett ulan afseende å. 1827 års förordning; ty besutenhelen mäste val anses lika tillförlitligen styrkt genom det factiska beviset, att åbo af hemmansdelen hajt och har sin bergning, som någonsin af en Nämnds föregående omdöme, att åbo karn hafva sin utkomst deraf.
Utskottet, som anser Kongl. Stats-kontorets förslag angående uteslutning från riks-hufvudboken af de förvaltande verkens redogörelser, hvarigenom samma hufvudbok skulle åter bringas till det skick, hvaruti den befanns före år i83o, innebära en återgång till större ofullständighet, kan af sådan anledning icke tillstyrka bifall till detsamma, helst Ulskoltet redan i det föregående hemställt om en vidare utsträckt tillämpning af den princip, enligt hvilken de förvaltande verkens redovisningar i riks-hufvudboken intagas. Deremot, då verkställigheten af de beslut angående grunderne för en i framtiden afsedd förändrad uppställning af riks-hufvudboken, hvilka i det föregående blifvit till vidtagande hemställde, icke synes kunna ifrågasättas förr, än en serskild riks-hufvudbok blifvit uppgjord till formulär för samma principers tillämpning, har Utskottet funnit det af Kongl. Slats-kontoret derom väckta förslag vara ej blott nyttigt, utan äfven alldeles nödvändigt. Utskottet har, af sådan anledning, anmodat kamreraren numera t. f. stats - S/als-"lskoltels Utlåtande, 1V:o 206 ir stats-kommissarien jFredin atL tillkännagifva, huruvida linn vore villig att ifrågavarande uppgörelse sig -åtaga, och i sådant fall uppgifva de vilkor, lian för delta ålagande ansåge böra bestämmas. Efter det bemälde t. f. slatskominisarie förklara t sig villig att berörde arbete utföra och framställt vilkom) dervid, deni Ulskoltel för sin del funnit anlaglige, får Utskottet nu, i anledning af hvad sålunda förekommit och afhandlats, till Rikets Ständer hemställa, att t. f. Stats-kommissarien
Man behöfver likväl blott gå 3oo år tillbaka, för att se, huru de nationer, som i tid vidtagit ett inskränkt handelssystem, beråknadt på den inre näringsflitens förkofran och på skydd mot yttre concurrence, för att ej råka i samma förhållande, som Colonier i allmänhet, hunnit ett välstånd, som i motsatt fall icke stått att vinna. Annu i Elisabeths tid kunde t. ex. kläde blott af gröfre slag i England tillverkas. Den båttre ullen fördes rå öfver canalen till Nederländerne, der den förädlades och återköptes sedan med flera 100 procents förlust. Elisabeth införde då det prohibitiva Handelsoch Manufactursystem, som ännu i England fortfar. Min tanka år, att lika så mycket man bör ifra för frihet i handel och näringar inom oss, lika mycket bör man strida emot en illimiterad handelsoch importråttighet. Jag frågar om det är troligt, om det är ens möjligt, att för våra landtmannaprodueter finna afsättning utom Riket? Regeringen har i detta hänseende gjordt ett och annat försök; men några ultra-liberale af våra Den i5 Februarii, Författare hafva nog mycket klagat deröfver. Jag vill ej yttra mig i denna fråga, men jag försvarar likväl icke, att Regeringar i allmänhet deltaga i handelsspeculationer, som ensamt synas tillhöra den enskildtes verkningskrets; jag ansar dem göra både rått och vål om de försöka leda den enskildta omtankan till begagnande af nya canaler för industriens utvidgande. Om denna öfverproduction af landtmannayaror icke kan utom landet afsättas, så är det dock sannolikt att den skall kunna inom landet föryttras, på det sätt nemligen, att Handtverkerier och Manufaeturer med flere Stadsmannanäringar, hvilkas idkare skola uppäta Landtmannens producter, lifvas och tillväxa. I motsatt fall stannar det dervid, att Landtmannen måste sakna den lämpligaste uppmuntran för producenten lättad afsättning. Jag anhåller att detta mitt yttrande må till vederbörande Utskott få åtfölja remissen af de till detta ämne hörande motioner och anföranden. Herr Rosenblad-.