Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Statsoch BevillningsUtskottens: angående befrielse från Bevillning efter 2-:dra Den 18 Mars e. m. 383 Artikeln för dem af Skaraborgs och Elfsborgs Läns Allmoge, som icke äro kände för verklig förmögenhet; angående uppbördsprovision till Städernes Magistrater m. m.; och i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Proposition om Curhus-afgiftens fortfarande. Statsj Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens: angående förändring i sättet för Grundräntornes eller KronoTiondens utgörande. Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens : angående lindring i Roteringen inom Lima Socken af Stora Kopparbergs Län; angående Sveriges Försvars-anstaller; om anslag till Flygsandens hämmande i Halland; angående upphäfvande af den, vid fördelningen af Utmarken å Öland, samma Utmark åsatte ränta; rörande lindring för åtskillige Län i vilkoren för betalandet af undsättnings-skulderna efter 1826 års missväxt; och i fråga om indelnings-jemnkntng och lindring i Båtsmanhållet inom Blekinge Län. BevillningsUtskotlets: angående upphörande af Städernes Salu-accis; och angående Bevillning af KronoLotsar.
Genom ett sådant stadgande skulle följande tvänne, som mig synes, väsendtliga fördelar vinnas: 1:0 att Konungen, utan hinder af ekonomiska hänseenden, kunde, med större lätthet än i annat fall, från dessa vigliga embetens utöfning entlediga personer, hvilka dertill befunnits äga mindre passande egenskaper, än som vid deras förordnande förmodats; 2:0 att de män, Konungen kallat till dessa vigtiga embeten, måga, utan hinder af ekonomiska förhållanden, kunna frånträda rådgifvare-embetet, när de finna det allmännas bästa sådant kräfva. Man kan visserligen invända, att de nu anförda skälen, 11 H. 13 D e ii 5 Augusti c. m. till ändring i vissa delar af livad Utsk. föreslagit, liro af ekonomisk och således af underordnad art. Men om man, såsom vederbörligt är, betraktar förhållandena inom landet, sådana de uro, och ej sådana man önskar alt de vore; så torde man nödgas medgifva, att förevar, ärende väl tål att närmare öfvervägas; hvarföre jag vördsamt anhåller, alt betänk. måtte varda återremitterad! på de af mig anförda grunder, samt alt R. o. Ad. täcktes förklara detta utgöra dess gemensamma anmärkn. mot förslaget i dess närvar, form. R. o. Ad. känner nogsamt mina åsigter om lyckan för landet att varda hugnad med en s. k. allena styrande ministere; en inrättning, som det nu för en tid blifvit på modet alt högligen Införda, och som den sig s. k. fria pressen redan länge påstått utgöra föremål för en allmän national-önskan. Då således den anmärkn. jag tagit mig friheten göra mot Ulskts förevar, förslag är gynnande för den ministeriella myndigheten, i det den afser att lätta rådgifvares afgång, när omständigheter sådant påkalla; så hoppas jag, att mina politiska motståndare inom detta Hus icke hafva anleda. att ogilla, utan fastmera att understödja min framställning. Egentliga anicdn. till mitt förslag måste ligga i öppen dag för hvar man, som flärdlöst betraktar tidsförhållandena i förening med våra embetsoch tjenstemäns ställning.
Contoret borde icke flyttas från sitt nu innehafvande, härtill serdeles passande, hus, utan förblifva i orubbadt bo. Om än Riks-Archi vet mäste flyttas, syntes derför ingalunda nödvändigt att jemväl flytta Riksgälds-Contoret, hvars hus icke lernnude erforderligt utrymme för Riks-Archi vets samlingar, så vida icke en kostsam tillbyggnad vid detsamma verkställdes. Till undvikande af onödig omgång och tidsutdrägt, vore det lämpligast att till local for Riks-Archi vet inköpa ett serskildt hus, for hvilket ändamål det så kallade Bergstrahlska huset, med hänsigt till dess läge, storlek och ”anseende,” synts vara företrädesvis passande. Men om det vore för Riksgälds-Contoret nödvändigt att afträda dess nuvarande local, borde ett eget hus äfven fördetta verk inköpas. Att Riksgälds-Contoret inrymdes uti en hyrd local, syntes mindre lämpligt och föga värdigt för ett Rikets Ständers verk, som derigenom städse vore blotlställdt för uppsägningar samt försattes på en alltför rörlig fot. Sådant komme dessutom att medföra serskilda, onytliga, kostnader genom den förändrade inredningen och apleringen af de hyrda localerna, för att af detta veik kunna begagnas Den af Utskottet uppgifna hyres-summa vore alltför betydlig och det föreslagna huset större, än Riksgälds-Contorets behof af utrymme erfordrade. Då samma hus således innehöll flera rum, än Riksgälds-Contoret behöfde begagna, komme det att medföra en onödig omväg att för meranämnde verk hyra ett större antal öfverflödiga rum, hvilka sedermera måste åter uthyras. För öfrigt är serskildt vordet yrkadl, att Ulskotlet måtte utreda och för Rikets Ständer uppgifva, huru stor local för Riksgälds-Contoret i sjelfva verket behöfdes.
Majit nu ifrågasatta omfång, någon lämpligare plats än Strömsholms kungsgård icke funnes att tillgå, tillstyrker Utskottet, a) att Rikets Ständer må för en ridskola vid Strömsholms kungsgård uppföra å Riks-statens fjerde Hufvudtitel ett årligt anslag af 14,200 R:dr, samt att för ridskolans ordnande medel af första årets anslag må få användas; och b) att för uppbyggande af en stallbyggnad vid Strömsholm må anvisas ett extra anslag af 18,000 Ridr, att i mån af behof från Riksgälds-koutoret utgå. Uti dess i föregående punkt omförmälda betänkande angående inrättande af en ridskola har Kavalleri-komitéen äfven fästat Kongl. Majits uppmärksamhet på den synnerliga vigten deraf, att resestipendier varda stiftade, för att bereda tillfälle åt kavalleri-officerare eller lämpliga stallmästare-ämnen att, genom längre tids vistande i främmande länder, förvärfva vidsträcktare kunskap och skicklighet till fullkomnande af den bildning, hvilken ridskolan hade för ändamål att meddela, och hvarförutan svårighet mötte att få vid skolan anställde fullt duglige stallmästare; med afseende hvarå Komitéen ock föreslagit, dels att dylika stipen dier till en början måtte bestämmas till tvänne, att under två på hvarandra följande år tilldelas sådane för skicklighet vitsordade sökande, som hos Kongl. Majit genom kavalleri-inspektören till deras erhållande förordades, dels ock att, då stipendierna sannolikt komme att företrädesvis tilldelas mindre bemedlade sökande, hvilka för sitt underhåll på utrikes ort blefve uteslutande beroende af stipendiets storlek, dessa stipendier icke måtte bestämmas lägre än 2,000 Riksdaler hvartdera, hvadan den summa, som härtill borde under titel reservationsanslag anvisas, skulle komma att uppgå till 4,000 Riksdaler årligen. I enlighet med hvad Komitéen sålunda anfört, har Kongl. Majit ock äskat, att till resestipendier för kavalleri-officerare eller stallmästare-elever ett årligt reservationsanslag till sistberörda belopp måtte af Rikets Ständer anvisas.
Utskottet finner sådant vara destomera nödvändigt, som motsatsen otvifvelaktigl skulle komma att, ej allenast för Banken förorsaka en kostsam och vidlyftig bokföring samt på mångfalldigt sätt ökade göromål, utan ock för allmänheten i betydlig Banco-Utskottels Utlåtande IV.-O 135. Betydlig grad försvåra möjligheten att snart blifva bekant med de nya sedlarne och kunna skilja de olika sedelvaleurerne från hvarandra. I öfverensstämmelse härmed får Utskottet, som icke kan inse behofvet a£ den sedelvaleur, motsvarande 2 R:dr Rgs, hvilken en Ledamot af Högh Ridd. och Adeln föreslagit, och som förmodar, att sedlar å 3 R:dr 16 sk. Råneo åtminstone tills vidare kunna utan olägenhet umbäras, vördsamt tillstyrka, alt till en början sedlar, enligt nya formulairen, endast må utfärdas å följande sju valeurer, nemligen: 3 32 sk. B:o alt inlösas med £ R:r Silfver Specie motsvarande i R:rRgs å 2 R:r B:o 1 — ■— —. — 3 3 6 R:r 32 sk. — *— 2i 10 3 i6R:r32sk. —. a5 3 33 R:r 16 sk. 12^ -— 5o 3 100 R:r B:o 374— —• i5o —• — å 5oo R:r B:o — ■— ^7^ ^5o Dock anser Utskottet sig derjemte böra hemställa, att Banco-Fullmägtige må varda berättigade att, derest, utom. dessa sedelvaleurer, någon annan skulle finnas vara för allmänna rörelsen serdeles nyttig och nödvändig, låta, enligt de af Rikets Ständer nu stadgade grunder, utgifva en, högst 2:ne andra valeurer emellan 2 R:dr och 100 R:dr Banco. Enär det, enligt hvad Utskottet föreställer sig, måste för allmogen och den mindre upplysta delen af nationen, såsom van vid de allmänt gångbara 16 sk.
Men skulle man godkänna den regeln, att en krog ovilkorligen bör finnas, derföre attén farväg finnes inom en socken, tror jag, att tillämpningen af denna regel skulle kunna medföra många olägenheter. Och är det väl fullt rättsenligt, att tvinga en församling att inom sitt område hafva en krog, derföre att de, som genomresa detta område, måtte få tillfälle att tillfredsställa sin Den 5 Augusti e. m. 69 törst efter bränvin? För min del inser jag icke rättsenligheten af ett dylikt stadgande. Vidare har man emot mitt förslag anmärkt, att det skulle vara olämpligt, att socknenämnden bestämde skatten, derföre att dess ledamöter kunde stå i sådant förhållande till den, som sökte tillstånd att bedrifva krogrörelsen, afl de blefvo frestade att sätta skatten alltför låg. Ett ganska verksamt botemedel för denna frestelse ligger likväl i Utsk:s förslag, att socknen skujle erhålla en ganska betydlig del af utrainuterings-afgiften. Gr. Lagerbjelke: För min del vidgår jag villigt riktigheten af den här framställda anmärkn:n om svårigheten af att nu genast upgöra en lämplig redaktion af §:n och jag vill derföre ingalunda motsätta mig en återremiss deraf. Men då jag nu har ordet och då jag af en föreg:de talares anförande funnit, att det af mig föreslagna tillägg till Frih. af Ugglas’s förslag blifvit missförstådt, anhåller jag, att med några ord få ytterligare förklara detsamma. Jag har medgifvit, att man i allmänhet bör trygga sig vid en församlings utsago, att någon krogrörelse inom socknen icke är af behofvet påkallad; men om man äfven under vanliga förhållanden kan och bör låta härvid bero, så finnas likväl undantags-förhållanden, som göra ett näringsställes inrättande nödvändigt, om icke för socknens, så åtminstone för det allmännas skull, och det är vid sådana tillfällen, som jag anser det vara nödigt och nyttigt, att K:s Beflude, som representerar det allmänna, må ega rättighet att fästa afseende å det allmännas behof, om det äfven skulle råka i strid med sockneboarnes enskildta önskningar.
Han ville genom öfverlemnandet af dem, uppfylla sitt dagen förut gifna löfte, hjelpande mig nu sjelf, att med omsorg nedsätta dem, å de på rabatter och rundlar, ännu lediga platser. Min fröjd var verkeligen stor, då dessa snart friska och lifliga sköto knopp, samt derefter innan kort utvecklade de herrligaste praktblomster. Under de 9 à 10 veckor R. af sin tjenstledighet tillbragte hos sin far, förgick ingen enda dag, hvarunder han ej gjorde oss sin påhelsning; han var redan i vår famille en så oumbärlig person, så en enda halftimmes uteblifvande öfver den vanliga tiden, gjorde ett icke ringa uppseende. Ännu icke en enda gång, under R s och mina ensamma promenader, hade det fallit min far in, att med ett ord söka utleta, hvilka ämnen våra samtal afhandlade. Han litade så helt och hållet på redligheten af R s karakter, samt min stora oskuld, så han icke med en mine skulle yppat misstroende i anseende till våra förhållanden. Och, han misstog sig icke häri, ty oaktadt de många tillfällen, hvilka under våra fullkomligt ostördt tillbragte timmar, erbjödo sig till yttrande af en eller annan djerfvare mening, inskränkte sig dock alltid R. till det enda, nemligen tillgripandet af min hand, den jag under barnsligt förtroende i timmotal lugnt öfverlemnade till honom. Men, nu kom hösten, och med den äfven tiden för hans aflägsnande. Huru troget uppfyllde jag ej den vid hans afresa yttrade begäran, att ofta tänka på honom; o! natt och dag stod han med lefvande drag för min fantasie, men likvisst alltid i skepnad af en innerligt älskad bror, ty annorlunda hade ännu alldrig min inbillning föreställt mig honom. Huru öfvermåttan fägnade mig icke de varma hälsningar jag ifrån honom, genom hans far erhöll, en sådan dag, syntes mig verkeligen såsom en högtid, den mitt hjerta med sann glädje firade.
till förekommande af missbruk med enskildes assigneringsrätt på Banken j t ) N:o 29, angående några förändringa? och närmare bestämmanden af grunderne och vilkoret» för Assignering på Banken j N:o 30, örn präglande af en sfeådepenning till minne af Deras Kongl. Höghete? Hertigarnes af Skåne, Upland och Östergöthland födelse j och N:o Si, angående tillåtelse för dé A» cademier, Collegier och Allmänna Inrättningar inom Hufvudstaden, sorn, enligt 1823 års BancoReglemente fått, mot lika numerat? i Banco-Sedlar, till visst belopp årligen ut« vexla silfvermynt, att enahanda rättighet yen för år 1829 kunna begagna, S. D. Remitterades till BevillningsUtskottet i Peter Persons från Calmare Län nu iragifne anförande, i anledning af Bevillning»- Utskottets, från Bonde-Ståndet återremitterade, Utlåtande N:o i5, angående stämplade Pappersafgiften ; och till Prot. Utdrag den 14 April 1839. 4g Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeco. nomieUtskotten: Jan Erik Janssons Från Vermlands Län Memorial, i anledning af samma Utskotts återremitterade Utlåtande, N;o i3, i fråga om förändring af grunderne och vilkoren för hemmansklyfning m. m. Den 14 April igap. Från Högvördige PresteStåndet. S. D. Då nu å nyo föredrogs Banco Uti skottets Memorial , Nto 3<i> i anledning af hvad Uti i8aj, års RevisionsBerättelse blifvit framställdt, rörande den i Maji månad år i§23 tillförordnade och intill
Ank. till Exp.-Utsk. den 30 Juli 1863, kl. 10 f. m. Memorial, rörande väckt motion om underdånig framställning till Kongl. Majit, angående behofvet af förändringar i rättegångsväsendet. Från Högvördiga Prest.e-Ståndet har Utskottet nästlidne dag ernottagit en af Doktor Almqvist väckt motion, hvari, med föranledande af Rikets Ständers beslut i fråga om antagande af en ny strafflag och af deri tillämpade latitudsystem och på grund af 56 § i Riksdagsordningen motionären hemställt att i anseende till de brister i nuvarande rättegångsordning, som efter hans förmenande förefunnes, särskildt hvad anginge underdomstolarne på landet, der samme person -»utöfvade på samma gång anklagarens, ransakarens protokollsförarens och domarens befattning och åligganden, utan att den anklagade, såsom i andra länder, egde någon försvarare och der mod vanlig praxis till och med öfverensstämde att domen vore fälld innan protokollet blifvit fullständigt uppsatt till det innehåll det slutligen framställde och den dömde icke hade någon garanti, att hvad han till sitt försvar kunnat anföra blifvit upptaget”, m. m.; Rikets Ständer måtte besluta att ingå till Kongl. Maj:t med underdånig anhållan att Kongl. Maj:t ville taga i nådigt öfvervägande i hvilka hänseenden en förändring är behöflig i Sveriges rättegångsväsende och på hvad sätt de anmärkta missförhållandena måtte kunna afhjelpas, eller åtminstone till en början i någon mån minskas samt derom till Rikets näst sammanträdande Ständer aflåta nådig Proposition. Bih. till It. St. Då emedlertid, enligt Utskottets uppfattning af grundlagens föreskrifter, pröfningen af berörda ämne icke tillhör detta Utskott, får Utskottet motionen till Högvördiga Preste-Ståndet återlemna och till samtliga Riks-Stånden hemställa, till hvilket Utskott motionen bör remitteras. Ank. till Exp.-Utsk. den 30 Juli 1863, kl. 10 f. m.
Maj:ts Nådiga Bref den 2O Äng. 1828, Verkets innehafvare bibehållit förläningarne, dock under vilkor af sillvertill verkningens behöriga drift, derom Berättelse af Kongl. Bergs-Collegium borde afgifvas och Rikets Ständer vid hvarje Riksdag ineddelas; och när af den till Kongl. Maj:t afgifne samt Rikets Ständer sista.Riksdag tillställde Berättelse upplystes, att, oaktadt vid tagne anstalter för Verkets bedrifvande, endast en mindre betydlig tillverkning kunnat åstadkommas, funno Psikets Ständer, i följd af hvad som i frågan föregått, siglora i underdånighet anhålla, att öfverenskommelse måtte uppgöras med Silf ver-verkets innehafvare om föiläningarnes afträdande på de vilkor, som kunde blifva föreslagne. Nuvarande -Interessenterne i Verket, af Kongl. Bergs-Collegium hörde, hafva ock begifvit sig dertill, att, emot deras frikallande från skyldigheten alt efter bestämda föreskrifter drifva grufvearbetet, frånträda förläningarne sålunda, att den Alnjulne befrielsen från räntornas utgörande för Löfås gård, förhöjningen å 600 stigar kol, vindhäst-raedlen och rättigheten till en spann aska skulle, genast vid Verkets nedläggning, upphöra, samt de forlänte 3oo dagsverken, jemte dispositionen af Kronotionde-spanmåien, efterjbibehållande häraf i femton år, afstås; men derförntan förbehållit sig, att, på de af Kongl. Maj;L och Rikets Ständer fastställde grunder för recognitionsskognrnes försäljning, få lill sig lösa Löfås grufve-allmänning.
Smekade hon lille Gustaf, så tänkte hon på Gunnar, upptog hon Lenas ondska med saktmod och undergifvenhet, så var det nu mera för Gunnars skull, och visade hon sig hjelpsam och fryntlig mot den gamla mor Ingrid, så var det nästan endast af kärlek till sonen. Denna kärlek hade slukat alla andra känslor, och gaf sig dock icke ett ögonblick luft, ty hon undvek på sin sida Gunnar, försökte till och med det omöjliga, som var att icke tänka på honom, och unnade sin gränslösa kärlek icke mer än tårar. Men dessa runno ofta och ymnigt, och mången föll på dessa svaga trådar i denna väf, hvars slag gingo i kapp med hjertats, hela dagen igenom. Denna väf var på en gång Elins tröst, tillflygt och enda förtrogna. Der lefde hon, Gunnar skulle ju hafva kläder deraf, han skulle ju bära och nöta på hvarje tråd, som hon fogade till den andra, och denna tanka var nog för att gifva detta arbete ett behag, som intet annat kunde äga. Lena såg med hvilken ifver hon arbetade derpå, och hur mycket tålamod hon hade dermed, men som Lena icke var begåfvad med en enda fin känsla, eller ock hade alldeles förslitit alla dylika, förstod hon alldeles icke orsaken till Elins ifver och flit, utan tiliskref det blott god vana och vilja, berömde henne visst icke, men kände en faslig grämelse öfver att både vilja behålla och blifva utaf med Elin, ty svartsjuka och egennytta kommo här i en ohygglig strid, och än kunde man just icke säga hvilken af dessa båda känslor voro Goliath och David, men snart skulle det bestämmas, och det af flera inträffande händelser. Man har sagt att Gunnar var sällan inne, och sällan var det äfven, ty oftast tog han mat med sig ut för hela dagen, och ofta kom han hem blott på ett ögonblick, «slängde uti sig» litet mat med thy åtföljande bränvin, och ilade sedan åter ut, oftast seende af Elin icke mera än en skymt genom hennes fönster, men alltid lyssnande till hennes snabba slag i väfven, och det med en vemodigt behaglig känsla, vid den tankan att det var åt honom hon arbetade.
De böra sammanträda så ofta, att hvarje revision må kunna omfatta 2tne års afslutade räkenskaper, och tage derföre alltid revisions-förrättningen sin början den i5 September, börande afgående revisorer, i likstämmighet härmed, utsätta tiden för revisorernes nästa sammanträde, till hvilket de af Konungen kallas; och må ingen revision öfverskrida en tid af lie månader. Med revisorernes röstberäkning förhålles enligt de i 66 §:n af Riksd.Ordn. utstakade grunder. § 2. För alla medel af hvad beskaffenhet som helst, ordinarie eller extra ordinarie, som genom allmänna bidrag till 3 fl. 17 D c il 4 Mars c. ra. kommit, eller genom tractater nred främmande makter Riket tillflutit, aflägges räkenskap utaf vederbör., på hvilka sådant ankommer, inom föreskrifna tider och vid det ansvar, författningarna i ty fall stadga. s 3: Vid början af hvarje revision öfver statsverket, täckes K. M. till revisorerne låta öfverlemna de vid föregången lämplig tid infordrade och till K. M. ställda underd. berättelser om statsverkets tillstånd, styrelse och förvaltning, hvilka böra afgifvas för de aine år, lör hvilka afslutade räkenskaper skola företes, nemligen: af K. Stats-contoret, öfver statsverkets förvaltning på det hela, samt de under Stats-contorets öfverinseende ställda verks och cassors; af K. Rrigs-collim, angide de till arme'ens behof erhållna medel, och deras användande, samt om tillståndet och förvaltningen af alla under K. collegii disposition ställda särskilda cassör; af Förvaltningen af sjö-ärendena, i afseende på användandet af de för flottorna gjorda anslag; af K. Commerce-colkm, öfver de till dess disposition anvista allmänna medel, och de särskilda cassör, som höra till K. collegii förvaltning; af K. Seraphimer-ordens-gillet, K. General-tulldirectionen och K.
Till all lycka återlans ibland egendomens gamla papper vederbörligt qvitto, hvarigenom saken förföll, men utan ansvar för anmärkningen. Ijetta förefaller mig, som om nyck!arne sitta uti en dörr och jag går in, så får jag taga hvad jag behigar, men sitter ingen nyckel uti, eller får jag igen vederbörligt qvitto, dä först kan jag vara säker. Vid den sulsta Irranden i Riddarholms-hvalfven torde förmodligen alla dyhka qvittencer blifvit uppbrännda. En afslutad liqvid, sorn öfver 100 år gått i verkställighet, boide i alla fall ännu vara ett qvitto. Men ännu icke nog: jag och mina företrädare hafva öfver 100 år betalt Bevillning samt Förmögenhets afgift för denna uppdrilna bytesbrist från dess början. Hvar får man ersättning för denna afgift? för en egendom man icke ägt eller sorn förloras ; beräknad efter med interesse på interesse iirån samma tid? Borde icke detta äfven vara en helig ägande Rätt ? Dessa betänkligheter, med de uppgifter, som en värd Ledamot redan gjort, torde ofelbart göra Utskottens Betänkande värdt återremiss: att 18 1 o ars Riksdagshandlingar må närmare blifva granskade, ,j nite Riksdagsmannens af det Hedervärda BondeSiåndet Memorial. Frågan är likväl mindre om sjelfva bytesbristerna för Kronan, än om deras uträknings method, som ännu tyckes vara oafgjord. 86 Den 3 Juni. e. m. Herr König , Pehr, hade inlemnat följande: Riksens Ständers Statsutskott har i sitt Betänkande, i anledning af ett från BondeStåndet inkommet Memorial om afskrifning af Kronans Bytesfordringar hos enskildta, yttrat sig dermed, i anledning af anförda skäl, icke kunna taga någon befattning. Jag tycker, att Utskottet gått något fort från saken , och anger, att intet missbruk finnes så gammalt, att det förtjenar urminnes häfd, ingen orättvisa så skyddad af urgamla formler och täckelser, att icke den bör rättas, och hvarje medborgares skyldighet vara att dertill bi» draga»
Publicitet, om, af Bankens angelägenheter; 1435 Motion, rem. till Banco-Utskottet, s. n5o. Utskottets Betänkande återremitt. af Borgare-Ståndet, S, 130^, <?• Qvarnar, om rättighet att utan föregående besigtning få uppföra Husbehofs Väder-; Motioner, rem. till Lagoell Ekonomi-Utskotten, s. 1188, 1200. Utskottens Betänkande, återrem. af Borgare-Ståndet, s. 1307. Qvarnars skattläggning, om ändring i gällande föreskrifter rörande IIusbehbfs7; Motioner , rem. till Statsoch Bevillnings-Utskotten, s, ii45, 1253, Qvams-, Sågoch Bruksegares deltagande, om, i väghållning; s. 1235. Qvarnverk om förändring af; Motion, rem. till Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, s, 1161, R. Rappe, C. se Linodling, Reeognitionsskogarne, om; Kgl. Proposition rem. tili Stats-Utskottet, s. 1173, 1176, 1178. Redovisning, om, för de till tryckningen af 1815 års Bevillningshandlingar anslagne Medel; Motion, rem. till Bevillnings-Utskottet, s. 1256. Regerings-Formen, om uppliäfvandet af io3 §, 1436 i; Kongl. Proposition, rem. lill Constilutions-Utskottet. Reglementet, om ändring af, för Lån å Jern i Banken; Motion, rein. till Banco-Utskottet, s. iaSi. Reimers, J. H., Balance, s. 612. Refning, angående ny, och jemnkning i Skattläggnings verket; Motion, rem. till StatsUtskottet, s. 1267/ Reuterskjöld, A. D. Major, anmält sig ej kunna antaga Revisors-förrättningen, s. 719- 721.