Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har förut förklarat mig vara kall i afseende på allt hvad som rörer mig personli* geni ochdå Ridderskapet och Adeln med tystnad åhört ifrågavarande yttranden , följer jag villigt detta efterdöme i sådant hänseende. __ Jag anser det dock vara min pligt, att, oaktadt förhållandet med det förskott af Disconten, som lemnats till Canal Arbetets fortsättande, redan blifvit, genom tryckta, för Allmänheten bekanta Handlingar, behörigen utredt och framstäldt, likväl för de värde Ledamöter, hvilka ej haft tillfälle inhämta dessa upplysningar, och hvilka af ofvanberörde yttranden skulle kunna hämta anledning till den förmodan , att Directionen i någor måtto öfverskri; dit gränsorna af Reglementen och Föreskrifter, ytterligare utveckla rätta förhållandet. Det är bekant att Canalbyggnaden blifvit verkställd dels af Actieägares tillskotter och Banquens Byggnads-biträde, dels af Discont-vinsten, samt dels af öfverskottsraedel eller behållning i Disconten, Den 17 Martil} e. vt. 165 Ofta hafva de emot tre Procent insatta Summor, sorn ej fin^o nekas att emottagas, och aldrig blifvit sökta, varit så stora och betydliga , att man icke kunnat eller bordt genast utlåna dem ; hvadan ofta Räntor fruktlöst måst betalas derföre till Enskilta ; då på andra tider, när krig och hvarjehanda omständigheter hindrat Arbetets jemna gång, äfvensom inbetalningar å Actierne, Arbetet derefter måst så mycket mer fortskyndas, uppkommo af dessa förhållander första anledningarne , hvarföre Discontens Fonder begagnades , och på detta sätt tillkom det af Disconten, Canal Verket lern-: nade biträde af circa 800,000 R:dr, hvilket redan vid 18*5 års Riksdag upptagits i alla Calculer, samt efter den nogaste granskning uti vederbörande Utskott, enligt RiksdagsHandlin-’ lingarne för år 1815, lemnades af Ständerne utan all anmärkning.
Jag fruktar, att UtskoLtet har genom de dubbla valen öppnat så många vägar till intriger, att krono-betjents närvaro icke serdeles ökar dem. I allt fall hade Lagen bordt närmare uppgifva, kuru långt benämningen kronobetjent sträcker sig. I ett serskildt tillägg om § 49 Regei iugs-Formen, har Utskottet föreslagit, att Riks-Församlingens sammankomst hvartannat år skall, samtidigt med den nya Representations-Formen, införas. Jag har en gång förr under denna Riksdag yttrat, alt äfven om represeulations-förändring sker, bör man afvagta, huruvida den lyckats, innan man bifaller förslaget om tätare Riksdagar, än hvart 3:dje år; och jag kan ej återtaga detta. Från dessa speciella anmärkningar öfvergår jag till allmännare ämnen, ©eli vill dervid än en gång fästa uppmärksamheten på den rätt, Utskottet biha - Bil. till ConstitutionsUtskottets Memorial, Tff-.o 58. 9 bibehållit för Pröfnings-Cornileen, att bilda hela Länet till ett enda valdistrict. Om icke stadgandet i §. ig om en valman för 5oo själar tillkommit, kunde, efter min tanka, valsättet härigenom ganska mycket förbättras. Anledning vore då gifven för valmans-sammankomsten att inom få mansåldrar förvandla sig lili en med Amt-förmandskapen i Norrige analog inrättning, och vida bättre val-resultat vore alt förvänta afen församling, hvars valförrättning utgör slutet af flere dagars öfverläggning om sak, samt således föregås af uppgjord bekantskap och hopjemkade åsigler, än af den, der valsedlarne skola aflemnas timman efter sedan de väljande skiljt sig från åkdonen, och der de blott äro förenade genom val-längd och val-lag. Men ett oöfvervinneligt hinder häremot lägger den tumultuösa egenskap, hvilken, såsom ofvan nämndes, en sådan provins-representation genom sin talrikhet skulle kunna få; den skulle i Sveriges minsta Län, Gottland, öfverstiga 80 personer, och i Malmöhus Län, 4205 i elfva Län biefve den talrikare, än hela Riksdagens i § 10 stadgade personal.
CO ro ro O ro O O C O ro o ro O CD O O ro O ro in CO cs CD CO »o ro cs co ro O O *0 ro M vt CO O O cs ro >-T O »O CO O Oiro CO 105 ~ - cs <X> <S co ro - CO ro co ro CO lo o o o o co co V^- ~ Pensionsbelopp. o o o »o o co vd“ *o o t>->o ro cs Pensionsrum. i-|k> oj|io h|k> ot|m oi|to CS O O CS CD CO ^ M H M *<1- CS cs a :3 s 0? ■*-» C/5 c 45 05 o fl 2 05 G u K « o - cs G b c CO 4) ~ 3 CO 05 ^ LO Tl CO CO J-J 4_J 05 c co c 45 4-3 .o T 05 v05 » fl *rf w b c 3 5 S — o fl .2 -fl s cj O 05 0) c flfl r «£ O o 05 . o .tä JH 3 9“’£ irf-< t-rf rs . T3 ~å -d o o I I O O O O o o H '33 T3 T3 "O T3 "O SINIM o co cs ~ o o ro O ra ~ 3 fl 05 05 > S • 2 S fe 3 2 s 53 o "2 fe 2 o fl i 05 03 C ö t» ö2 c 5rf C 3 05 -Q «J O tn C U O o •- 1/5 G C c y 4> Ph .S-g Srf 05 > ^ c :o 3 O O) g o JS* J3 05 O I ° G -ö 05 M C! co co t Dessa båda motioner lades på bordet. a ta Den 7 Mars f. m. Hr von Hosén, Georg, anförde skriftligen: Ändamålsenliga förändringar i nu gällande fattigvårdslagar äro af behofvet påkallade. Menskligheten bjuder att, i detta afseende , vidgöra hvad samvete och klokhet ålägga-.
Då genom den sålunda föreslagne Ingfartygscommunicationen emellan Stockholm och Städerne vid Bottniska Viken, icke allenast den af R. St:r vid föregående Riksdagar, afsedde fördel af Kronans Manskaps och Effecters transporterande sjöledes, till stor del skulle kunna skyndsamt och beqvämt åstadkommas med lindring i skjutsskyldigheten för Innevånarne i Rikets Norra Provincer, utan äfven desse sistnämnde beredas en lättad communication med Hufvudstaden och sins emellan med fördelaktig inverkan på Handel och Näringar, och då tillika härvid förekommer, att det ifrågaställdte Lånet icke föranleder till någon förlust för Staten, får Utskottet vördsamt föreslå: att R. H. St:r hos K. M:t i underd. hemställa, att en LåneSumma af 3o,ooo R:dr må, emot derföre ställande nöjaktig säkerhet, till ifrågavarande företags utförande meddelas af Anslaget under RiksStatens Nionde HufvudTitel, så vidt tillgång deraf för f Betänkanden, N:o 291, 292. 423 för samma Låns utgående kan förefinnas, och icke ■vid denna Riksdag andre Låneutvägar för ifrågavarande ändamål kunna uppgifvas. Utlåtande, i anledning af väckt motion, rörande underhållsskyldigheten af Nyqvarns Bro. (i.-A.) Utskottet har från II. BondeStändet erhållit Remiss å ett af RiksdagsFullmäktigen från Upsala Län Johan åndersson ingifvit Memorial, deruti han anfört, hurusom redan år 1724? då Arrenderättigheten af Nyqvarns Qvarn och Bro uppläts till Borgaren Lemke och hans manliga efterkommande, Ilemmansinnehafvarne i Åsunda Härad af nämnde Län af god vilja åtagit sig, att med dagsverken biträda vid Brons och dervid befintliga isdammars nybyggnad och underhåll, dertill kostnaden af K. M:t och Kronan, så väl förut som ock nu, i öfrigt bestrides; att Åsunda Häradsboer, emot nämnde åtagande betingat sig och erhållit befrielse från de af andre resande öfver berörde
Blir denna frihet besluten, så kan Städernas rättighet till idkande af nämnda tillverkning ej sättas i fråga 5 men skola Städerna ännu bibehållas v:d sina SkråFörfattningar och uteslutande rättigheter lill de flesta handtverk och för handelns utöfning, så är det ej obilligt, utan tvärtom rättvist, att Landtmannen tillerkännes någon motsvarande exclusiv'rättighet, på det.- att det tvång, som pålägges landtmannen till en, åtmindstone vid första påseende, inbringande fördel för Stadsboen, må motvägas af ett annat tvång, pålagdt Stadsboen till förmon för Landtmannen. Jag tror således , att Vällofl. OeconomieUtskottet hade bort först yttra sig öfver den gjorda motionen om en allmän näringsfrihet, innan det sökt att bestämma, huruvida Städerna borde tillåtas bränna brännvin. Man bör först discutera och komma öfverens om principerna i en sak, innan man går i öfverläggning om alla dess detailer Utskottet föreslår äfven, om jag icke misslager mig, att brännvinsförsäljningen på Landet ber inskränkas till Gästgifvaregårdarna» Den 15 Juni. 327 Äfven denna fråga kan ej med klokhet och rättvisa afgöras, förr än bestämdt blifvit, huruvida vår hittills varande skjutsinrättning, och i synnerhet hållskjutsen, skall bibehåilas eller icke. Blir denna inrättning afskaffad, så är det billigt, att försäljningen af brännvin på Landet tillåtcs, heldst på Gästgifvaregårdarna. Men skall denna inrättning i sitt närvarande skick bibehållas, så blir Gästgifvaregården just det stället, der brännvinsförsäljningen kommer att göra mesta skadan, den blir då, som hittills, en uppfostringsanstalt för att bilda och uppdraga Allmogens barn till supare och osedliga menniskor. Jag förenar mig derföre med den värda Ledamoten som yrkat återremiss af Betan* kandet. Grefve Lillj ener antz, yohan Wilhelm: Med den ofullständiga kännedom jag hunnit taga om Utskottets Betänkande, vill jag dervid döck göra några anmärkningar.
Deremot och då jag i min motion upplyst, att förste vaktmästaren ej, på sätt K. M. antagit, har förmånen af fri bostad, till följe hvaraf tydligt vore, hurusom K. M:s förslag, hvarpå Ulsk:t grundat sin hemställan, härledde sig från ett misstag, samt då jag afven påpekat vigten af en fortfarande löneskillnad mellan förste vaktmästaren och de öfrige, i anledning af ilen större ansvarighet, sorn ålåge den förres tjenst, kan jag ej annat än på det kraftigaste uppträda mot den sednare delen af Utsk:ts Utlåt, i denna punkt Friligt mili tanke hade det varit vida lämpligare, om Utsk:t, i betraktande af de upplysningar jag gifvit, bade bifall t en löneförhöjning åt förste vaktmästaren, än alt i stället leda R. St:r till inkonseqventa beslut, ty vi veta nemi., att en löneförhöjning blifvit medgifven åt både Krigs-Coll:ii och Sjöförvaltningens vaktmästare, hvilka båda åtnjuta fria bostäder. Under såilane lörhållanden kan jag ej tro att R. o. Ad. lemnar bifall lill Utsk:ls förslag, utan i stället, i likhet nied mitt yrkande, åt förste vaktmästaren gifver samilia löneförhöjning, sorn åt de öfrige. Gr. Mörner, Carl Göran: Jag vill visst icke jäfva den uppgift, sorn den siste talaren leinnat; men jag anhåller dock ali tå fästa uppmärksamheten derpå, att förste vaktmästaren i Svea Hofrätt, som har fullkomligt lika göromål och fört roende, som förste vaktmästaren i Ivauimar-Coll., blott har 600 rdr i lön. Såvida man icke vill upprätta någon egen kategori för förste vaktmästaren i Kammar-Coll., tror jag således, att någon inkonseqvens ej skulle genom ett bifall till Utsk:ts förslag blifva begångeu. 36 Den 3 Jani e. m. Frih. af Ugglas, Gustaf: Dä, enligt hvad Gr.
De öfriga 3:ne Stånden hafva afslagit Utsk:s tillstyrkande i detta afseende, och R. o. Ad:s åsigt verkar således icke på beslutet; men jag tror, att Rikets första Stånd icke gjorde orätt, om det nu uttryckte en opinion, innefattande den önskan, att decimalsystemet måtte införas, emedan det skulle verka på framtiden, då fråga åter kunde uppstå om decimalsystemets införande. Hr von Hartmansdorff, Augt Om R. o. Ad. skulle fatta sitt beslut i denna fråga, på sätt Hr Lefre'n föreslagit, endast för det af honom uppgifna ändamålet, men utan all inverkan på hufvudsaken, har jag ingenting deremot, ehuru jag för min del icke kan instämma i önskan, att decimalsystemet måtte för närvarande införas; men för min säkerhets skull önskade jag att få veta, huru de öfriga Stånden beslutat i denna fråga. TJnderteckn. Ri dd.Secret.: TJti PresfeStts prot.utdr. finnes ingenting intaget, angående slantar. BorgareSt:s prot.- utdr. innehåller, att Svenska myntets räkne-enhet bestämmes till r:dr specie, som indelas i 48 sk.; och af BondeStts prot.utdr. inhemtas, att Ståndet till räkne-enhet antagit 4 r:dr silfverspecie, hvilken benämnes r:dr courant och indelas i 48 sk. Hr Tham, Wolrath: Genom 3:ne Stånds beslut är sålunda uttryckt pluralitetens af Svenska nationen önskan att få bibehålla den hittills varande indelningen af räknevärdet. Jag medgifver, att decimalräkningen är lämplig för de lärda; men den är icke lämplig för de classer, som icke föi-stå densamma, emedan de icke egnat sig åt denna lärdom. Jag tillstyrker derföre, att R. o. Ad., med frångående af Utsk:s förslag, instämmer i de öfriga Ståndens beslut och vidblifver den gamla beräkningen af 48 sk. på r:drn, vid .hvilken beräkning nationen är van. Hr Cederschjöld:
Man skulle således kunna säga, att genom dessa Kongl. Resolutioner hafva någre erhållit tillåtelse, att bränna bränvin å tider, då sådant är förbjudet i bränvinsförordningen, som säger: ”har någon erhållit serskildt tillstånd, att för beredning af pressjäst begagna bränvinspanna under den lid afåret, när bränvinsbränning icke är i allmänhet medgifven, och på grund deraf bränvinsbränning då idkar, erlägge för den tid pannerymdsafgift förhöjd med 50 proc. Del synes således ganska tydligt, att K. M. gifvit pressjästberedarne tillåtelse, att begagna så och så stor bränvinspanna till bränvinsbränning under den tid, då bränvinsbränning icke är tillåten. På grund af dessa skäl, och de serskilda resolntionerne i fråga om pressjästberedningen, har Utsk. ansett sig icke kunna föteslå R. St., att ingå till K. M. med begäran, att K. M. skulle återkalla de gifna resolutionerne, på hvilka pressjästberedarne naturligtvis hafva byggt, när de inrättade sina bryggerier. Jag Den 1 Juli 31 medgifver, att denna dem lemnade rättighet medför tinder nuvar:de förhållanden en ganska stor vinst; men jag tror icke, att det är rätt att, för att söka borttaga frän den enskilde en vinst, begå en påtaglig orättvisa. Utsk. har icke kunnat göra annat än hvad det gjort, nemi. alt, föreslå R. St. att ingå med en underd. skrifvelse af det innehåll, Utsk:s Betänk, utvisar. Hvad den föreslagna underd. skrifvelse!) innehåller, hade troligen kommit att falla af sig sjelft, enär K. M. redan vid föregule tillfällen, då bränvinsbränning varit inställd, förbjudit den i sammanhang med pressjäslberedning, emedan K. M. i samma författning, som tillåter bränvinsbränning, äfven förbehållit sig rättighet all inställa den. Således, då K. M. inställer bränvinshränningen, äger K. M., enl. min åsigt, fullkomlig rättighet att förbjuda pressjästberedningen. Den af Utsk. föreslagna skrifvelse!), i händelse K.
Barthelemy rörande lförhållandenl ingen inverkan på R. o. Ad:s beslut öfver detta betänk, skulle kunna åstadkommas, beslöt jag i stället att lill beriktigande af de imiga begreppen om den af 1812 års åt Konungen öfverlåtna friare disposition af Barthelemyintraderna, emot R. o. Ad:s gillande af Utskuis nog hundfallna behandling afgifva följande reservation: Utsk:n hafva ej på minsta vis, såsom sig bolt, ingått i pröfning af Hr Petre's segt envisa, förvirrade oell förvirrande assertion: att, ehuru R. St. icke med fullt lagliga termer afhändt Sveriges krona besittningen af ön St. Barthelemy, ett sådant afhändande dock varit af föregående Ständer åsyftadt. Utsk:n hafva fegt afhållit sig ifrån att skärskåda den bland dem om förhållandena mindre kunniga så ideligen försporda frasen: att Ba r thele my-int rade rita aro Konungens penningar. Denna till allmännelig tro uppblomstrande fras besannar fullt en Fransk författares, om jag rätt minnes, General Gourgans utsago: ”En villomening, sorn ofta upprepas, slutar stundom med alt blifva ansedd som sanning.” Och delta är ej det enda tillfället, i hvilket denna sats hos oss besannat sig inom de sednast förflutna 3:ne decennier. Det är påtagligen i följd af denna sig flödande allmänneliga tro, sorn TJtsk:n, lika med 1812 års Const.Utsk., låtit sig hänföras af den Elinda lydnadens qväfvande siroc, oell på sådan grund ej ens kommit att eftersinna om en närmare granskning af förhållandena med colonialstyrelsen, såsom fåkunnigt på detta runi blifvit påstådt just af dem som derom bort vara bättre underrättade. En sådan revision hade visserligen aldrig kunnat komma i fråga, om så val Konungens utfästelse vid fö - Den i3 Februari f. m. ■07 reslåendel, som Ständernes villkor vid beviljandet af den friare dispositionen båda blifvit samvetsgrann! uppfyllda.
Hr von Hartmansdorff, Aug.: Som inkomsterna af Nummer-lotteriet hittills utgjort en del af statsverkets inkomster, så får jag vördsamt hemställa till R. o. Ad., om det ej vore skäl att uppskjuta delta betänkts pröfning, intilldess frågan om inkomst-titlarna hos R. o. Ad. förekommit. Hr Rosenblad, Bernh.: Jag har visserligen icke någon betänklighet vid alt i och för sig sjelf bifalla Ulskrs betänk, sådant del nu är uppsläldt, endast med kanske något bestämdare uttryck af hvad billighet och rättvisa emot embetsmänncn vid Nummer-lotteriet fordra; men lika med Hr von Hartmansdorff anser jag olämpligt att afskaffa en inkomst-titel, innan man får se huru många och huru betydliga inkomster StatsUtsk. finner för godt att bibehålla för statsverket, och således får jag instämma i anhållan, att detta betänk, måtte hvila tills inkomst-betänk, inkommit. Frih. Boye, Ludv.: Jag förenar mig i ailo i hvad llr von Hartmansdorff framställt, och anhåller alt Hr Landtm, täcktes gifva oss propos. derpå. Hr von Troil, Emil: Jag måste i allo bestrida hvad de 3:ne siste talarne yrkat. Jag finner icke något skäl vara för handen till ytterligare uppskof med delta ärende, som både vid föreg:de och äfven vid denna riksdag blifvit tillräckligt hos RiksStm behandladt. Jag tror, att saken nu är så mogen, att den kan i detta ögonblick företagas lill afgörande. Mångfalldiga skäl till bifall å hvad Ulsk. föreslagit hafva redan länge förefunnits, och ett ytterligare har nu tillkommit genom den justering af förslaget till und. skrifvelse om enskildta och utländska lotterier, som R. o. Ad. i dag förehaft. Jag hemställer, om det skulle vara ens i ringaste mån anständigt, alt, sedan R. St. aflåtit en sådan skrifvelse om alla andra lotterier, R. o. Ad. skulle tveka att afskaffa äfven det ifrågavarande. Jag anhåller derföre om Hr Lundtm:s propos. till bifall å Utsk:s förslag. Hr Ribbing, Arvid:
Denna icke obetydliga summa har ur statskassan utgått för bevisligen oriktigt anstälda och i följd deraf^nära nog värdelösa undersökningar, och kort efter det denna uthetalning skett har regeringen ansett sig böra neka ett begärdt anslag af blott 2,000 kronor, hvarom en energisk vetenskapsman, docenten Bowallius, anhållit för att i ett planschverk få för allmänheten tillgodogöra frukterna af sina på egen eller åtminstone icke på statens bekostnad verkstälda, farliga och mödosamma forskningsresor i Sydamerika, bland mer och mindre vilda folkstammar — under det deremot våra norrländske resande blifvit på allt sätt omhuldade af civilisationens välsignelser. Man berättar till och med att en af de matadorer, på hvilka Norrland icke är fattigt, skall hafva för någon marschroute stält en ångbåt till de tre herrar-nes förfogande. Dylika hörsägner kunna vi naturligtvis icke gå i god för; vi hålla oss blott till de officiela siffrorna och af För undersökning rörande flottningstimmers värdeminskning genom barkning. Till skogsinspektören F. W. Berg „ jägmästaren A. M. Hellström „ skogsförvalt^ren B. Martin. Summa: 3,649: 50.dessas höga belopp förefaller det onekligen, som om de resande blifvit för skjuts och vivre oskäligt uppskörtade, ty man bör väl icke antaga att de, i likhet med Neptunus och salig generaltull-direktören Gyllenhaal, åkt efter flere hästar hvardera, äfven på vattnet. Med kännedom om den norrländska gästfriheten har ock en skämtare antagit, att det med denna märkvärdiga resa gått till alldeles som Bellman sjunger: Fredman kom, Filibom Med musik och flickor, Och de lärde vände om etc. Nu tillkommer det i stället regeringen att lemna halfme-syrernas stråt och med ett raskt Alexandershugg lösa den gordiska knuten, 6å att icke mindre furuän granegare må bli qvitt ett olidligt tryck på industrien. Det måste dock förr eller senare gå derhän.Nya hofskildringar. Minnen från Carl XTV: s, Oscar I: s och Carl XV: s dagar af general Carl Akrell och landshöfding S.
Inträdesafgift 3: - Ständig ledamotsafgift .. 30: För sjukkassan .. 41: För Dagny .. 22: 6 0 Gåfva till pristäflan 100: _____- Summa kronor 319: 6 0. Bil. Sjukkassan, stiftad på våren 1887, böriade, sedan det i stadgarne föreskrifna minimiantalet af 150 medlemmar tecknat sig till delaktighet i kassan, sin verksamhet den 2 maj i Fredrika-Bremer-Förbundets lokal, som för ändam8let hölls öppen, i början två timmar, sedermera en timme i veckan p5 eftermiddagen. För under året influtna inträdesoch årsafgifter redovisas i kassaförvaltarens i denna årsberättelse intagna öfversigt. I afseende på inträde i kassan faststäldes: att de konstituerande medlemmarne, äfvensom qvinrior tillhörande de kategorier, för hvilka kassan närmast varit afsedd, skulle utan vidare vinna inträde under förutsättning af rent läkarebetyg; att för in trädessökande med qvalificerad t läkarebetyg afgörandet skulle ligga hos de tre läkare, som tillhöra styrelsen; samt att i öfriga fall styrelsen i sin helhet skulle afgöra. Att under den korta tid kassan varit i verksamhet utbetalning af sjuklijelp ej i vidsträcktare mån förekommit ä r naturligt, dock har före årets slut 159 kronor till 3 personer såsom sjukhjelp f6r 106 dagars sjukdom utgått. - Kassaförvaltarens redogörelse lyder som följer: Vid 1887 års utgång utgjorde sjukkassans l ?illgångar *. Fordran å sparkasseräkning i Handelsbanken. : .. 2.20: 4 0 Fordran i Stockholms Läns sparbank. 894: ‘ 32 Kontant 10: 68 Summa kronor 1, U26: - ~ Skzclch ~ Förfallen sjukhjelp. 14 Ofvanstående kapitalbehhllning kronor 1,003: 6 0 har uppkommit på grund af följande förhållande mellan inkomst och ut gift. Inkomst. Inträdesafgifter från 97 medlemmar . 466: Arsafgifter från 97 medlemmar 682: Gåfvor och öfverbetalningar . 102: Räntor ... 21: Stimma kronor 1,272: - 60 O e 32 - Utgift.
oundvikeliga fallissement, kunnat gå foiloiad, besluta, en betydlig utlåning till Handlanden i Malmö J. Ståhle; under förklaring tillika, det Direktionen vore noggrann? förvissad, att inga fallissementep då vidare voro att befara, soni contens eller den allmänna C editen. Om sistnämnde Lånebiträd&s beskaff. nhet upplyser samma Piotocoll, att det efterhand utgått till ett belopp af något öfver 200.000 R:dr; att som för ändamålets vinnande vöre nödigr, det Operationen hölles hemlig, de Låneposter, sotn lemnades, ej kunnat genast bokföras, och att, enär den för Lånebiträdet nödiga säkerhet ej eller då kunde af Ståhle åstadkommas, Directionens Ledamöter hvar för sig, efter omständighelerne, dermed ville biträda. Efter fulländad Revision af Räkenskaperne, framställdes till Directionens förklaring, att åt-» gkillige personer befunnits häfta för Lån och Cautioner, utöfver det belopp Reglementet medgifver, Hvarå Directionen tillkännagaf: att sedan sista Revisionen, alla större Lån blifvit betydligt minskade och ej något dylikt tillkommit, utom ett enda, hvartill anledningen blifvit af Directionen särskild förklarad; att, hvad deremot Cau - gg Riks. St. Revisorers Berättelser« Cautioner beträffade, Dlreetionen ansåge det va. xa öfverensstämmande med Verkets säkerhet, att liellre bibehålla sådane Löftesmän, som vore för vederhäftighet kände, än att antaga andra elder flere, helst urval af personer ej möjligen skulle kunna äga rum, enär en så ganska betydlig mängd af Ortens Innevånare, och deribland mångå af stor förmögenhet, voro hos Verket förut engagerade. Friherre Cederström fann för dess del an: ledning, såsom förbehåll vid den meddelade de. chargen, till Protocoller reservera, att i afseende på alla förluster, som kundé uppkomma å Lån och Cautioner, beviljade utöfver det belopp Reglementet föreskrifver , Ranken deri på intet sätt kunde deltaga, såsom olagligen tillkomne.