Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 1 till Kongl. Maj:ts Nåd. Vrop. N:o /, om Statsverket 18-56. Sammanlagda beloppet af nu varande löneinkomster R:mt R:dr 63,500. med afdrag af ljuspenningar, som af särskildt anslag utgå med „ „ 800. utgör . „ „ 62,700. eller det å nu varande Riks-Stat för Justitie-Revisions-Expeditionen upptagna anslag 41,800 R:dr Banko med visst belopp under iönerna beräknad spanmål. När ifrån den blifvande lönestaten, som enligt mitt nu i underdånighet anmälda förslag skulle utan någon spanmålsberäkning tillsammans uppgå till R:dr 93,200 afdrages den nuvarande lönestaten 62,700 och ljuspenningarne . 800 63.500 så blifver den egentliga tillökningen i Statsverkets utgifter till denna Expedition R:mt R:dr 29,700. Hvarförutan till dess andre registratorn afgår för hans aflönande erfordras ett särskildt anslag på Allmänna Indragniogs-Staten af 605,50. 1 öfrigt torde böra förklaras att de nuvarande tvenne äldste Revisions-Sekreterarne, utan afseende på de pensions-belopp, som för tjenstemän i denna grad föreslagits, äro berättigade att bibehållas vid den för dem redan bestämda pensionsrätt. 5so <angåendc Svea och Götha Hof-R atter samt Mof-Rättcn öfver Skåne och Blekinge. I afseende på Hofrätternes tjenstemän och betjente, har Eders Maj:t i Dess vid sistlidne riksdag aflåtna nådiga proposition om Statsverkets tillstånd och behof redan för Rikets Ständer framlagt förslag ej mindre till en i vissa delar förändrad organisation af tjenstemanna-personalen än oek till en nödig ansedd förbättring i aflöningen för densamma.
Grefwe Qzsllenbni-Z bar allenast önjkat, at Nidverflapets och Adelns fran de öfrige Standens stridiga mening l Lxpecliuon matte intagas, samt 7Z §. i Regerings-Formen aberopas. Friherre 8t2el von dalstein. Jag instämmer afwen med Grefwe b/lörnsr, at alt hwad som i ordenteliga LontrZcker är grundadt, genom denna §. ar stadfastadt och icke kan rubbas, men Wargeringen stödjer sig ej pä sädane ordenteliga Lonttäcker. Jag kan åtminstone hwad den Skan - m8 Den 27 Mars. ska berrastar, försäkra, at den af despotismen bljft wir päcrugad, och aldrig warit stödd pa inbördes samtycke. Grefwe körner. Hwad Friherre 8tgel har omralar, mäste uran twifwel blifwa föremal för en^särstilr pröfning. Det kan har inför Riksens Ständer ej constLteras hwad som pä et lagligt eller olagligt sätt tilkommit. Incliviöuers upgifter förtjena all aktning, och wi kunna inom ost wara öfwertygade om deras riktighet, men de aga ej en nog offentlig stämpel, för ar stadga et helt Sränds besiur, utan mäste pä et lagligt sätt granskas och pröfwas; men sädane LomrsHer, som äro denna twerydighet underkastade, kunna icke heller begripas under förewarande fräga. De äro s-mLtionera^e endast sa wida de wid Grundlagens stadgande werkeligen existerat och ägc laga kraft. Sädan är den tillämpning jag finner möjlig af den 8o §., men derom är för der närwarande icke fräga. Wär öfwerläggning inssränker sig endast til pröfning af Lxps6itio»en. Der bestrides ej, at den är enlig med z Ständs besiur, men man ä« star at der 4:de Ståndets äfwen deri mätte införas.
Efter voteringens slut, befunnos rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 32. Nej — 48. Gr. Mörner, Carl Göran: Att för upprensning af en å, hvarför liela kostnaden blifvit beräknad till 57,000 r:dr, ställa lill K. M:s disposition 45,000 r:dr eller £ af den påräknade kostnaden, kan jag för min del ej annat än anse för högst olämpligt, och anhåller att emot beslutet få mig reservera. Hr Westfelt reserverade sig emot del fattade beslutet. Hr von Hartmansdorff: Jag anser mig blott upplysningsvis böra nämna för Gr. Mörner, att hela kostnaden är beräknad till 90,000 r:dr, hvaraf hälften utgör 45,000 r:dr, och att, om arbetet skall kunna företagas, så måste åtskilliga vattenverk rifvas, hvilket skulle föranleda till denna kostnad af 90,000 r:dr, som Utsk. föreslagit. Hr Palmcrantz, Johan Mauritz: Oaktadt de upplysningar, som den siste värde talaren lemnat, anhåller jag likväl att få förena mig i den reservation, som Gr. Mörner afgifvit. Gr. Mörner: Summan 90,000 r:dr finnes visserligen nämnd i StatsUtsk:s betänk., men deruti inbegripas, jemte arbetskostnaden, äfven jordersättningar, hvilka böra komma att betydligen nedprutas, och sjelfva arbetskostnaden är, enligt Stora mira Isenibete t s tredje utdelnings förslag, beräknad till 57,000 r:dr, såsom jag nyss hade äran nämna. Hr von Hartmansdorff: Om man ville fordra att den person, som får gagn af företaget, skall på en gång bå - 494 Den ag Mars f. m. de uppoffra den egendom lian har förut och derjemte lika ined andra deltaga i sjelfva odlingsföretaget, så skulle han komma alt förlora flera gånger mera än iian vunne, och sådana stipulationer lära åtminstone icke för Småland vara lämpliga. Hr Frih o. Landtm, yttrade, att den återstående delen af punkten anginge Stångån. Hr von Hartmansdorff:
Så anlände Aja Borgström en dag i början af mars, pigg och förtjust ötver att vara i P a r i s igen och få sitta och äta mat i ett näste i Clichy med bullret frän boulevarden utanför fönsterna — • spårvagnarnes trumpetsignaler, k u s k a r n e s hesa » u-up!, » tidningspojkarnes r o p, de förbigåendes p r a t och s k r a t t. H o n smittade hela kotteriet med sin munterhet — alla utom E m m a förstås. E m m a satte alls ej upp något surmulet ansikte eller någon ostentativt ogillande min, då Aja blef mindre k o r r e k t uppsluppen, och hon skractade med, då vi andra h u r r a d e åt vår nykomne kamrats present till sina landsmän. Den bestod i en h e r m e t i s k t tillsluten bleckburk med plättar, äkta svenska plättar från Sverige 1 De smakade j u s t ingenting, men det var lika roligt. Men hennes sätt visade, att hon ej kände sig sä h e m m a i sin omgifning, att hon brydde sig om a t t göra sig gällande där, a t t hon visste med sig, att hon inte hörde dit, ej delade de andras intressen. H o n skulle ej lämn a t det minsta tomrum efter sig, om hon försvunnit. Hon visste det säkert mycket väl, men brydde sig inte om att söka göra sig o m - tyckt. E n och annan ansåg kanske också, att de passade för hvarandra, att han var en likadan t r å k m å n s som hon. D e t var ett ställe, som tycktes enkom anordnadt för Aja. Dit hade hela publiken kommit för att föra oljud, och de u p p t r ä d a n d e tycktes vara anställda endast för att man skulle ha någon att drifva ined. Den magra för detta tenoren med sina hungriga ögon, den kollossala negressen med sina eleganta låter och sitt förtjusta leende med munnen u p p till öronen, gatungen som h ä r m a d e Y v e t t e Guilbert — alla mottogos de pä samma sätt.
M:t lemnäs så fri dispositionsrätt som möjligt öfver ifrågav:de medel inom de för desamma bestämda gränser, får jag hemställa, att R. o. Ad. måtte bifalla Utsk:ts förslag. Sedan öfverläggningen ansetts härmed afslutad, gjordes propos. på bifall till Utsk:ts förslag och besvarades med ja. Deli 15 A ngn»ti. IM Ut sk :ta hemstiillanden röride § 40, samt förslaget N:o 2 i Betänkit. N:o 7. Lades till haudlingarne. Föredrogs och lades till handlingarne StatsUtsk:ts d. 11 d:s bordlagde Mern. N:o 148, i ani. af återremiss å 20:de och 22:dra punkterna i StatsUtskits Utlåt. Efter föredragning af StatsUtskits d. 11 d:s bordlagde Meni. N:o 149, med förslag till vot.-propos. i ani. af RiksStins skiljaktiga beslut i fråga om statsbidrag för iståndsättande af Linköpings domkyrka, blef den föreslagne voter.-proposin af 11. o. Ad. godkånd. Föredrogs StatsUtskits d. 11 d:s bordlagde Mern. Nio 150, med förslag till voter.-propos. i ani. af RiksStins skiljaktiga beslut i fråga om anvisande af låneunderstöd till Christinehamns stadsoch Warnums landsförsamlingar. Gr. Mörner, Carl Göran Detlofi På här är fråga om ett lån till en kyrka i en landsort, hvilket icke kan anses tillhöra statsregleringen, och hvilken fråga dessutom är väckt af enskild motionär, synes det mig som den borde hafva förfallit, sedan 2 Stånd stadnat mot 2. Jag tror derföre att det ingalunda varit rätt af StatsUtskit att föreslå denna frågas afgörande genom votering i Först. Utsk. Hr Bildt, Didrik Gillisi Som jag inom Utskit med min röst bidragit till afslag å förevide motion, kunde jag visserligen vara intresserad att frågan, i enlighet med Gr. Mörners åsigt, skulle förfalla; men då jag anser hvarje enskild motionär hafva rätt att hos R.
Dessa förhållanden jemte den högst vigtiga omständigheten,fatt Gefle-vägen erbjuder den enda möjligheten till lönande afsättning af Dalarnes rika tillgång på trävaror, hvilka nu i vissa trakter förväxa och förmultna, till stor förlust för icke blott provinsen utan hela landet, göra allt uppskof med frågans lösning så ytterst äfventyrlig. Med Gefle stads högt drifna skeppsbyggeri och trädvaruhandel, har Westerås icke något jemförligt; och den flera mil längre transporten på jernväg till Westerås, frakten derifrån till Östersjö-hamn, sluss-afgifter derunder, samt slutligen ytterligare omlastning för utförsel, må väl öfvertyga enhvar, som opartiskt bedömmer förhållandena, att Dalarnes skogsprodukter icke kunna på denna vägen komma i marknaden. Westerås-vägen, hvars värde jag ej underkänt, skulle ostridigt blifva af stort gagn för denna stad och för den del af provinsen Westmanland, som den skulle komma att genomlöpa, möjligen ock för en del af Dalarne. Men betraktar man sistnämnde landskap i hela sin omfattning, ligger det för enhvar i öppen dag, att dess befolkning, med hänsigt till den betydliga skillnaden i väglängd, produkternas beskaffenhet, som förbjuder all tanke på långväga forsling, och andra omständigheter, måste draga en ojemförligt större fördel af Geflevägen; och det är väl dock egentligen för Dalarnes skull, för att lyfta detta på natur-produkter rika Iand från det fattigdomens betryck, hvarunder det suckar, som Statsmakterna skola göra de uppoffringar om hvilka här är fråga. Anses detta som frågans hufvudsak, och Westmanlands och Gestriklands gagn ställes i andra rummet, så talar, efter min uppfattning, äfven denna jemförelse till fördel för Gefle-banan, enär billigheten fordrar, att icke förbise, det Gestrikland, med undantag af några obetydliga anslag till vägo mläggningar, icke kommit i åtnjutande af något allmänt understöd, under det Westmanland förut och vid denna Riksdag erhållit högst betydliga bidrag till kommunikationernas upphjelpande. Icke blott till Strömsholms kanal har Stats-verket tillförene lemnat R:dr 900,000 8 Stats-Utskotteti memorial.
Med afseende härå hafva Rikets Ständer icke funnit skäl att till den nådiga framställningen lemna bifall. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 19 Juni 1866. 8 ExpeditionsUtskottets Förslag till Rikets Stånders underd. Skrifvelse J/s 89. Uppläst och godkändt hos Ridd, och Adeln den 18 Juni 1866. Preste-Ståndet den 18 Borgare-Ståndet den 19 Bonde-Ståndet den 19 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående fortfarande anslag för Kamereraren C. Sandberg. (Stats-Utskottets Utlåtande N:o 106.) S. A. K. Sedan Rikets Ständer dels vid 1856—1858 årens Riksdag, jemte beviljande af ett anslag af 5000 R:dr till inköp af åtskilliga Kamereraren i Kammar-kollegium Carl Sa7idberg enskildt tillhörande anteckningar rörande hvarjehanda kamerala förhållanden i riket sedan äldre tider, tillika å Riksgälds-kontoret anvisat ett belopp af 1500 R:dr, deraf, enligt Kongl. Maj:ts disposition, V3-del, eller 500 R:dr årligen, under påföljande statsregleringsperiod skulle tilldelas bemälde Sandberg, emot det att han fortfarande bidroge till nämnda samlingars förökande samt under behörig kontroll ordnade och vårdade det hela, dels ock vid de två derefter följande
Utsktns behjertande och eftersinnande, om mitt förslag vore så förkastligt, ifall ett förhållande skulle inträffa, som synes närma sig allt mer och mer, det nemi., att de större godsägarne, i stället för att, såsom hittills varit fallet, drifva sina egendomar medelst hofveribönder, skulle följa ett redan af flera gifvet exempel och antaga det Engelska och Tyska mera vinstgifvande brukningssättet att affarmera egendomarna, och till följe deraf utsäga och fördrifva bönderna. Den enskildes ovilja och obenägenhet för att intaga husmän på sin grund är känd; jag tror det vara väl, om man kunde lemna dem af dessa frälsebönder, hvilka ej hade tillfälle att köpa hemman, men capital stort nog, att, om de finge någon tomt, kunna bygga sig ett hus och med arbete försörja sig med hustru och barn, tillfälle härtill, innan de, genom flyttning från ett ställe till ett annat, förstört det lilla de linde, och slutligen, när, deras kraftfulla tid vore förbi och de ej genom arbete kunde förtjena, föllo socknarnas fattiginrältningar till last. Utsktn anse måhända ingen åtgärd för detta förutsatta fall behöflig, förrän det inträffat uti verkligheten; men då måhända hafva de tillfällen försvunnit, som ännu till en del kunna stå till buds. Måhända tror man sig kunna vara lugn, då man vet att det alltid återstår att kunna gifva den husville en plats på correctionshusen; men måhända en gång, om denna utväg ej tillstänges af mensklighetskänslan. skall den, denna förutan, tillstängas af sig sjelf, sedan man förgäfves uppoffrat millioner, byggt städer af fängelser, och de ändock icke mer lemna något rum. Det har ej undfallit mig, att det lilla svar Utsktn lemnat på min motion, var bygdt på en stor statsekonomisk grundsats, som här i landet allt mer och mer söker göra sig gällande och måhända redan blifvit en stereotypiserad, en stående statsmannavishet, ett axiom, som ingen Svensk statsekonom anser behöfva bevisas, — den grundsats nemi., att för ett lands välstånd behöfves blott att så mycket som möjligt söka hindra folkökningen.
Men jag ville skingra dem för den sanna menniskan, den höga, öfverdjuriska; för att öppna en utsigt öfver verlden, full af outsägeligt, saliggörande ljus. Menniskohopens ögon genomtränga dem icke. Få vises hafva det. Se, upphöjde vän! se i denna sublima dagen den eviga, all-lefvande, oändligt rika Naturen! Tillbed samma kraft i åskan och tigern, i Nero och stormen – icke deras, men en högre! samma kraft under tusende namn för tusende sinnen. För kreaturet: Styggelse, Brott, Ondska! För menniskovälet: Disharmoni, Ödeläggelse, Olycka! För presten: Nöd, Guds Straff, Djefvulskhet! För philosophen: Makt! Förträfflighet! Gud! – Ack, blott ett: se den eviga skönheten – och andas lifvet! Stockholm d. 27 Juli. Jag har fått ditt förträffliga bref, och känt en ljuf rysning genomgå min själ. Sanna, ädla, dygdiga menniska! Ack, du är icke i fara att blifva ”glömd” af mig! – Hvar afton jag går hem öfver Kungsholmsbron, och ser den vida rymden, och ser molnen och himmelen, – utvidgas min själ, återkallar alla sina kära föremål, och vistas omkring dig. Hvad jag älskar dig, skönhet för min tanka och för mitt hjerta! – I Kungsträgården ser jag ofta tvenne små Secreterare, som likna Dig. Om du kunde se, med hvilket välbehag jag går förbi dem, och tycker dem smickra sig af mitt glada och förtroliga öga! En annan gång mina utsigter. De äro obeskrifligen mera ljufva och lofvande, än ni föreställer er. Jag skulle ej förlora så många sköna fantasier utan en liten harm. – Förlåt mig, att jag äfven icke i dag har någon fortsättning af det philosophiska brefvet. Ett litet arbete för en familj i hvilken jag inkommit, och der jag har utsigter för min lycka, har upptagit min tid. Ni skall få veta allt. Från i dag är jag ledig. Vänta då bättre! Säg mig ännu engång, att ert hjerta tillhör mig – och återsäg det!
LIX. B. 155. LXIV. B. 148. A. 358. BränvinsBränningsrättigheten, om inskränkning uti, och förbud emot KonstBrännerier. III. 385. VI. Lill. A. 113. LIV. B. i65. A. 214. LVIII. B. 56. LIX. B. i55. LXiV. B. 148. A. 358. Bränvinsdestilleringsrätten i hufvudstaden, att afgifter för den må tillfalla Statsverket. VI. 36. VIII. R. 494. XV. B. 3o6. XVI. A. 233. Bränvinsförsäljning, om förändring i Författningen angående. I. 349- R659. II. P.U. 3. XXVI. B. 406. XXVII. Lill. A. 113. LIV. B. 165. A. 214. LVIII. B. 56. LIX. B. 155. LXiV. B. 148. A. 358. Bränvinsskalt, angående en förhöjd. I. 536. II. R. 3o7. III. I 20 XLIX. 6a. LI. B. ga. Lill. A. 113. LIV. B. 165. A. af4. LVIII. B. 56. LIX. B. 155. Bulldan, från Hellsingland, om cless stämplande. XI. B. 178. XIII. A. i3o. XLIV. U. 290. XLVIII. Burskap, om uppsägning af, för medellösa Borgersman i Städerne. XVI. B. 107. XVII. A. 15o. XLVI. E. 119. Byggnader, Allmänna, om ändringar rörande skyldigheten att deltaga i deras uppförande och underhållande. XXII. B. 198. XXIV. A. 4. — Allmänna, i Stockholm, om förökning i anslaget för underhållande af. V. 287.
Skall elementet familj erkännas såsom delaktigt i styrandet af samhällets gång, så måste det ock få göra det under den form, som konstituerar detsamma, och denna form kan ej vara eller blifva någon annan än den rättighet, som gif - 58 Den 15 Februari f. m. ves den enskilde mannen att sjelf upträda. Det är den instinktmässiga känslan af vådan för samhället att ej vilja erkänna familjeelemenlets makt och värde, som gifvit upkomst till det rop på personlighetsprincipens tillämpning, som stört Europa de sednare årtiondena, och denna, i sin grund rigtiga känsla, har olyckligtvis råkat att af dåliga folkledare begagnas till samhällenas skada. Detta element får dock ej undertryckas, blott göras verksamt under sådan form att det upfyller sin bestämmelse till samhällets gagn, såvida man ej å ena sidan skall anse Staten såsom en machin, hvars delar äro de serskildte materiella intressena eller yrkena, eller å andra sidan såsom en hopföst skock af menniskor der en är mot alla och alla mot en, såsom följden måste blifva af personlighetsprincipens upfallning i allmänna valen. Formen växlar, men fordrar alltid ovägerligen att sjelfskrifven och personlig representationsrätt skall finnas, emedan det just är denna, som utgör lifvet i det statselement som skall .representeras. Ursprungligen hade hvar och en man denna rätt; med samhälleis ulvcckling eller rätlare inveckling, blir en sådan rätt ej möjlig att bibehålla, men den grund hvarpå den hvilade, qvarstår lika nödvändig för samhället och får ej rubbas. Den måsle då öfvertagas af någon del af Samhället. Häraf upstår för Staten nödvändigheten af att ega en adel med personlig och ärftlig representationsrätt. Nödvändigheten af det ärftliga Konungadömet hvilar på samma grund och att Konungamakten är helig har sin förklaring i alt äfven familjprincipen är helig. Jag tror att denna personlighetsoch familjprincip är såsom statsprincip rigtigt och väl upfattad i grunderna för Svenska Adelns representationsrätt, och att den ej på andra grunder kan blifva till Statens väl fortlefvande, förrän det utopiska tillståndet inträder af hvarje individs lika både intellektuella och moraliska bildningsgrad.
Men wära Städer i allmänhet ärv jordbrukande, och draga säkerligen lika stor winst af sitt jordbruk som af stne öfrige näringar; och äro i sin egenreliga bemärkelse ej annar än byar. Dcn böra således såsom jordbrukande äga samma rätt som Landtmamicn. Deremot är förhållandet annorlunda ' med werkeliga Släder. Detza idka ej åkerbruk, såsom en huswudnäring. De egenieliqa Stalsmanna näringar tillhöra dem. Af dylika finnas hos ost ej flere än Slockholm och Götheborg. Den jord som tillhör detze bägge Städer är anwänd i synnerhet till byggnadsplarser, planlager och betesmarker. Deras beskaffenhet, byggnadssätt, police m. m. medr gifwer icke en möjlighet atr hwar och en enskild katt tiröfwa eller begagna sig af bränrvinsbrännings rättigheten. Bränslets pris, kostnaderne för anskaffande af redskap och käril, och andre tillhörige anstalter, skulle för individner sä fördyra bränwinet atr till, werkningen deraf skalle nyborn af sig jfelf. U om den utwag att updraqa bränwinsbcänningen ät en eller flere personer, såsom ett monllpolmm eflear Uti corvoraiioner blir den ej werkställbar. M^. af dylika nkwägar hat bade hela Riket och de'N Sraden, drr dylikt skulle inrätias en säker skaS^ och förlust. Dä jag altid bestriSt och äfwen Nu bestr'äber, akt dcfla twänne wära enda werkeliga S^eoer uti Riket, skola deltaga uri den Landrmamna rörelsen > art rs8o Den 24 November' - att bränna bränwin, hyser jag den fullkomliga öfwerkygelsen, att jag icke yrkat något, som kan tillfoga deraS innebyggare och Borgare i allmänhet, någon förlust af en rättwis winst, men medgiswer att det kan ädraga en eller annan speculanr inom dem förlusten af en förmodad winst, pä de öfri» ges i Staden och Landet obilliga bekostnad.
I dag hade han, med hamnstaden till utgångspunkt, företagit en lustfärd i grannskapet af Krysanteus’ förtjusande villa, då han öfverraskades af ett plötsligt regnväder, som gaf honom anledning att söka skydd under dess tak. Han skulle dock sannolikt föredragit att uthärda ovädret under öppen himmel, om han ej med bestämdhet vetat, att både Krysanteus och Hermione voro frånvarande. De hade begifvit sig till staden, der Krysanteus skulle hålla ett offentligt föredrag öfver religionen. Han och hans lärjungar hade nämligen öfverenskommit att i den gamla lärans kult införa samma bruk, som gjort och ännu gjorde den kristna läran så vigtiga tjenster: offentliga religionstal. Kimon fann hos villans husfolk det välvilliga emottagande, hvaruppå han räknat. Filosofmanteln gjorde sin vederbörliga verkan på den gamle Medes och det öfriga tjenstefolket. Kimon frågade efter Krysanteus, och man upplyste honom om hvad han redan visste, att Krysanteus befunne sig i staden. Hans önskan att finna skygd mot ovädret, och hans antydan, att en fotvandrande filosof kunde behöfva något att förfriska sig med, blefvo lika behjertade. Man skyndade att duka ett bord under en af pelargångarne, och den förtrolighet, hvarmed gästen behandlade sin omgifning, hans språksamhet och det goda lynne, som han ådagalade, isynnerhet sedan han åtskilliga gånger tömt och låtit ifylla bägaren, hade samlat flera af slafvarne och slafvinnorna omkring honom. Det var nu temligen långt lidet emot aftonen. Himmelen var öfverdragen af moln, som jagades af blåsten från hafvet, och regnet fortfor att falla i strida strömmar. – Det finnes således, frågade gamle Medes vettgirigt, – filosofer, som kalla sig tviflare? – Ja visst. De äro de djupsinnigaste af alla filosofer, svarade Kimon, tuggande på en bit fågel. – Då måtte min herre Krysanteus tillhöra den skolan, sade gubben, – eftersom de äro de klokaste.
SDocf beräfnaö, i ofroannämnbe fpra hättbelfer, enbaft ben på (lat beflåbbe orbinarte lön, l)milfen, berell ben år inbelb, bör efter fcbnafle årets markegång uträfitaS. löoc torsebro f, forn roib ?lcabemierne utfarbaS, fövfeé mcb (lätuplabt papper, nemligen: i tfyeologten i ^utibifen i Sftcbicinen i ^M)tlofopl)ten, eller få fallabe 5Dlagifter»bref . ^en för £DoctorS'-btef, forn utan prof utfarbaS . ^roftar öftoer egna förfamlingar erlägga för fina fullntafter t jlämplabt papperSmfgift ... transporter od) $3ptett, forn ofman omförmälba SmbetSmerf od) SmbetSmän bemilja, förfeS meb (lamp; labt papper till lifa belopp, forn conjlitutortal på behaglig tib. 28 3 (länet fou De hittills ttH <58aD|lcna krigsmanshus* Saga famt 2lmiralitetS*ktigömanS*Sagan, votD befor* Dringar, transporter od) löneförhöjningar, erlagDe fä fallaDe apancementS*penningar eller beforDringS*afgifter, fFall en emot Dega afgifter, fäDane De genom färjfilDa författningar blifroit för ofifa Stater bcflämDa, froa* ranDe förhöjning i Den för fullmafter, conjlitutortaler och förorDnanDen inom famina Stater l)är o fm an flaD* gaDe char tae*ftgillatae* afgift häDanefter ega rum. SlfffeD, Dä DermeD icfe nägra löne* eller penftonS
Men dä, enligt hvad Utskottet inhemtat, berörda inkomst för år 1864 uppgått till 551,374 R:dr 46 öre, och för 1865 under samma titel influtit 670,000 R:dr, synes denna inkomst här kunna beräknas till 600,000: — 20:o) Obxervalionsmedel, hvilka 1860 upptogos till 5,000 R:dr och 1863 lill 6,000 R:dr, hafva under åren 1861 — 1863 i medeltal uppgått till endast 3,666 R:dr; och torde denna af mera tillfälliga omständigheter beroende inkomst icke böra nu beräknas till högre belopp än hvad Kongl. Majt föreslagit, eller till 3,000: 21:o) Extra medel och uppbörder beräknades 1863 till 100,000 R;dr och hafva utgjort: år 1861 R:dr 189,690: — » 1862 » 170 584: — » 1863 » 147 945: — eller i medeltal 169,406 R:dr 33 öre. Från denna inkomsttitel har dock Kongl.