Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Grålaxen öf Berätlelse Ofver Wcster-Norrlands Län för åren 1846—1850. 9 i 66 vervintrar i fjärd arne och är af sämsta slaget. Men äfven dessa laxsorter äro olika i de olika elfvarne. I Njurunda-elfven är den således lång och smal, i Indals-elfven kortare, bredare och fetare. I Ångerrnan-elfven fås den största och felaste laxen i norra grenen och den mindre i de stridaste strömmarne; i Själevads-elfven är den magrare, och i allmänhet bero laxens godhet och utseende dels på vattnets beskaffenhet, dels på det mer eller mindre utrymme, den äger för sina rörelser, och deraf förklaras äfven hvarföre forslaxen är sämst. 3) Sik, som äfven är af flera slag. Lappsiken finnes endast uti större fjellvalten och träsk, genom hvilka de större elfvarne gå; hafs-siken uppstiger under sommaren i elfvar oell fjärdar; finnsiken vistas i insjöar; siklöjor äro en mindre sort, som fås uti hafsfjärdar och större sjöar; samt rabboxar eller stint uti djupare sjöar. Sikoch strömmings-stimmarne följas merendels åt. Siken uppstiger icke längre än till Sollefteå, derifrån den tränger sig upp i Ramsele forsen. Uti Indals-elfven går den stundom upp till Liden och Fors. Om vintern föres sik från Jemtland till Wester-Norrland, der den försäljes. 4) Ål fångas egentligen i ålkistor och förekommer nog allmänt. Insjöålen är fetare och större än hafsålen. 5) Nejonögon fångas i katser uti åar och strömmar. Vid 1850 års slut funnos inom Wester-Nori lands Län 252 kronofisken, för hvilka inflöto de i kolumnerna här nedan utförda årliga arrenden: Lax. Sik. Ål. Strömming. Nejonögon. Penningar. T:r L<a « T:r L« L«' S T:r LSS st. R:dr sk. rst.
Du var behofvet, som tvingade handen att lämna ut denna skatt till medbröder, som kanske behöfde den till tröst och vederkvickelse. Hos dig fann jag kärleken, ödmjuk, ren och trogen. VälI dufslaget hade högröstade gråsparfvar tagit bo. De tama falkarna sutto ej mera S-S o. » inom tilltäppta torngluggar. Borta voro de. o o Ut från tornet flögo nu kajor och glador under gälla skri, och från bandhundens murkna koja smög räfven, utstötande sitt gläfsande tjut, hvilket som ett jämmerskri om slottet, in till märgen CO g " löpte rundt på popplarna, hvilka stodo ovårdade med de risiga grenarne sträckta mot skyn. Snabb som en suck från ett kvaldt människobröst flydde slottsanden och öfvergaf för alltid den en gång så stolta och mäktiga borgen. Till den gamle kom han så, där han låg på sitt yttersta. Enkel var hyddan, där hans bädd blifvit redd, men slottsanden, o som nu susade in, kände igen de små tom-, O tarne från slottet, sysslande och pysslande, tisslande och tasslande här som där; som alltid veko de undan för honom. Han åter vek undan för det rena bländande ljus, som kringströmmade den gamles läger. i: 3 7 in Sist, hvad som blef uppfunnet, När mången med ej var. Och nu är slutet hunnet, Förty man resten spar. Gammal dam. Is H CG Q. I o m o 3- o W o a,. 5 O: m sa; s. I ta K * •-I * » ti p » {O ' K L 3 * Mitt hela är en gruflig plåga, Som mången bittert nog har känt. Ej är det värdt att doktorn fråga Om råd för dylik patient, Ty om han också utransakar Symptomerna till denna » sot », Han endast på sitt hufvud skakar Och säger: » Jag vet ingen bot. » Det ondas namn har typer älfva; Det vet de sjuka nog bäst själfva. Hur är väl nordens drufva, Om man får mickel tro? Och hvarpå skall man skrufva Att rubba vinets ro?
Då intet land på jorden, utom Sverige, äger en så barbarisk lag, sorn den, att hvilken, af godhjertenhet, lättrogenhet, eller full anledning till förtroende på en löpande Skuld-Sedel lemnar, sin proprieborgen åt en vän eller slägting, kan, enär denne antingen af slarf eller igenom oförutsedda händelser sättes ur stånd att betala sin skuld, icke blott förlora hela sin fasta och lösa egendom, innan Gäldenärens tillgångar tillgripas, utan äfven behandlas hårdare än verkeliga brottslingar, hvilka efter 1 å 2 års Fästning sättas på fri fot, enär en borgensman , medan den rätta Gäldenären ännu åtnjuter sin personliga frihet, kan på obestämd tid inneslutas i bäckte i och då det är allmänt Den i Augustii e, m, kändt, att, utom den a» mig åberopade händelse i Nykoping, mångfalidige dylika i vårt land inträffat, synes mig att Lagutskottet haft orätt i att afstyrka den af mig föreslagne Lagförändring; och det skäl hvarpå Utskottet grundar detta afstyrkande, anser jag icke antagligt. Ty att säga: Lagen bör icke ändras, för det att bemärkelsen af proprieborgen hittills varit sådan, är icke rätt, emedan just det felaktige i denna bemärkelse är hvad som bör ändras, och då en Borgenär bibehålies vid rättigheten att företrädesvis hålla sig tili Borgensa mannens fasta och lösa egendom och äfven vid att i häckte inmana Cautionisten, bör denna rättighet likväl icke kunna utöfvas, förr än rätta Gäldenären icke är tillgänglig inom Riket, och således icke kan med sin egen personliga frihets förlust umgälla den förlust, bäti idragit sine borgenärer. Att icke önska afskaffandet af en så grym och orättvis, hittills gällande tydning af ansvaret för proprieborgen, synes mig vara stridande mot, så väl hela Svenska Folkets, sorn Ridderskapets och Adslns värdighet och ädelmod, och då jag, till vinnande häraf, yrkar å~ tetremiss af Betänkandet, underställer jag Ridderskspets och Adelns upplysta pröfning, dessa mina nu anförda skäl till yrkande af en Lagförändring, påkallad af både mensklighet och rättvisa. Herr Tham, Wollrath:
Men denna skjuts är så olika med all annan, alt jag ej kan medgifva, att det är ett skjutsbesvär; det är elt släp. Jag hemställer, * om det är lika med annan skjuts, att köra upptill skogarne, för alt hämta 16 cubikfot Ekvirke, hvilka jag fruktar ej alltid så noga kunna blifva uträknade, då den utsockne Skånska bonden ej kan controllera, om lasset är betydligare, än författningen stadgar. Jag blir således vid den önskan, att Ekonomi-Utskottet täcktes taga detta ämne i särdeles betraktande, och hoppas alt, då återremiss troligen kommer att äga rum, vi återfå Betänkandet med det tillstyrkande, att skjutsen af Ekvirke måtte uphöra. Jag förenar mig med Friherre af Nordin deruti, att man äfven måste fästa StatsUtskoltels upmärksamhet på nödvändigheten att afse den ökade skjutsningskoslnaden. Herr Rothlieb > Axel, upläste följande: Forslandet af Ekvirke är för vissa orter ett det mest tryckande onus, emedan olla både folk, kreatur och kördon äro i fara att fördärfvas, i synnerhet då virket i skogarne skall hämtas vid roten. I Calmar och Östergöthlands Län har ej frälse varit frikalladt från deltagande i dessa skjutser. Det är, efter min tanka, ganska rättvist alt alla orter deri deltaga, och att ej, såsom nu, della onus endast drabbar dem, 168 Den ig Februari i f. m. som ligga till hands. En sädan rättvisa kan tillvägabringas, om de, som blifva upbudade till Ekeskjuts, erhålla först skjutspenningar från deras hemvist till stället, der skjutsningen vidtager, och sedan ersättning enligt markegångsprjs för använde öke-dagsverken under Ekevirkets forslande. Att ifrågasätta befrielse från sådan skjuts, och besörja Ekevirkes transport genom accord, anser jag ej lämpeligt; ty utom den dryga kostnad, som deraf skulle följa, skulle svårligen på sådant vis erforderliga körslor dertill kunna erhållas. Jag anhåller, att detta yttrande måtte få åtfölja återremissen, om den, såsom jag hoppas, blifver beviljad.
Ökade kostnader» sorn hädanefter uppkomma» af den inom Kongl. Hofvet förestående glädjefulla förändring » Utskottet, på dessa och öfrige uti Molionerne anförde skäl, icke kunnat tveka % att Rik - Stats-Vt skottets Betänkanden. 1265. sens-Ständer skola med välvilja omfatta detta tillfälle, att ådagalägga deras underdåniga vördnad och tillgifvenhet för en älskad Konung och Utskottet tillstyrker fördenskull att Hans Maj:t Konungens Hofhållnings-Summ. a, må. från, nästa års början förökas med. 10.0,000 R:dr och sålunda sammanlagdt komma att, utgöra 420,000. R:dr Svenskt Banco årligen.. 2:0, Enär den tidpunct snart inträffar, då, Hans Kongl, Höghet Kron-Prinsen ingår en förening, somdå den bereder Hans Kongl: Höghets sällhet och betryggar Svenska Folkets, framtida, väl, är vigtig och glädjefull men den förändring,. Hans Kongl. Höghets Hofhållning derigenom kommer att undergå, mäste medföra betydligt ökade kostnader och förorsaka, att Dess Hofhållnings, - Summa blifver otillräcklig, lära Riksens. Högloft, Ständer nu, lika som skedde vid 1815. års Riksdag, då för dylik händelse en tillökning med 5o procent bestämdes uti den Stats-Summa, som för Hans Kongl. Höghetj. såsom Arf-Prins var anslagen, anvisa en tillökning, som i ett lika förhållande motsvarar Hans Kongl, Höghets Hofhållnings-Summa, i egenskap af Kron-Prins, och sålunda erbjuda 5o,ooo R:dr ; äfvensom till bandpenningar för den blifvande Kron-Prinsessan anvisa en, särskild Summa af 20,000 R:dr. årligen, så att hela anslaget för Deras Kongl. Högheters Hofhållning blifver 170,000 R:dr j Och som den ökade Hofhållnings-Kost - 1266 Stats-Utskottets Bétänkanden.
I ' Berättelse om förvaltningen af Tumba, denna tomt uppförda nedra verkhuset med dess macliinerier äfvensom mjölqvarnen, men på hvilket conto förts, utom underhållskostnader, äfven kostnaden för uppförandet af nya boningshus m. m. för Comministern. 4:o Stora boningsbfggnaden (der de fleste arbetarne bo, uppförd på 1820-talet) med R:dr 52,687: 16. 10.; och 5:o öfra verkhuset med R:dr 10,292: 28. 2, eller tillsamman R:dr 301,432: 21. 7. Då emedlertid härvid förekom: att nybyggnads och reparations-conto blifvit påfördt det belopp, hvarmed alla •vid bruket verkställde reparationer och förändringar årligen öfverstigit ett bestämdt anslag af 600 R:dr, som påförts papperstillverkningen; att derunder inbegreps kostnaden för hvarjehanda för Brukets byggnader alldeles främmande föremål, såsom uppförandet af Fittja bro m. fl.; att den på öfra verkhusets conto upptagne summa endast utgjorde värdet af materialier, som Bruket tillsläppt under det att en vida större utbetalts omedelbart från Banken, genom serskilda committerade, utan att gå genom Brukets cassa eller räkenskaper, samt sålunda serdeles de på conti 2, 3 och 5 balancerade summor icke utvisade hvad de derunder innefattade byggnader och fasta inventarier verkligen kostat, och än mindre hvad de kunde anses vara värde; hemställde Fullmägtige till Banko-Utskottet vid Riksdagen 1834—1835, att samlelige dessa conti måtte i Brukets räkenskaper få afforas, samt deremot hela Bruket (med tillhörande byggnader och fasta inventarier) uppföras i en post till ett värde 200,000 R:dr; men denna hemställan blef icke bifallen: förnyad vid Riksdagen 1840, blef den på det sätt bifallen, att Brukets hela värde upptogs till 250,000 R:dr, ungefär motsvarande brandförsäkringsbeloppet för byggnaderne.
Endast rättigheten att infordra deras beslut, icke att ovillkorligen få 3^8 Den ii April, dem insände är honom tillagd. Jag förstår icke eller hvarför Landshöfdingarnes Utlåtande . öfver en persons frihet skall vara strängare bevakat, än hvarje Domares öfver andra Medborgares häcktande och bestraffning. Betr3gtar man åter den säkerhet, hvarmed äfven Lösdrifvarens rätt är omgärdad, så har Kongl. Maj:t genom Nådig Skrifvelse den 7 Februarii 1816, hvarom förmodeligen både Författaren till Motion n och Lag-Utskottet saknat kunskap, i Nåder föiordnat, att de, som endast för syslolöshef anklagas, skola först föreläggas lämpeljg tid, att förskaffa sig laga försvar eller Näringsfång, och om de ännu uragtlåta denna tid, likväl i lindrigaste motto med dem förfaras. När den som icke vill begagna detta föreläggande eller på något sätt missbrukar sin frihet, kommer i fråga till allmänt arbete, äger att urskulda dess försummelse eller anföra dess försvar, äger att afhöra det beslut, som öfver honom fattas, att tillika deraf erhålla del, med underiättelse om hvad honom till dess talans förvarande aligger; — och sluteljgen äger, att om han är inmanad i häckte, genom Konungens Befallnings, hafvandes försorg njuta kostnadsfritt biträde till författande af dess underdåniga besvär och att få dem till Kongl. Majrt i underdånighet insände; så tyckes val så mänga utvägar till befrielse vara gifven att den som icke vill begagna sig deraf, skäligen må anses hafva godkänt Den il April. 369 godkänt deri åtgärd, som emot honom blifvit vidtagen.
Måtte alla Edra öfverläggningar, ej vikande från deras högsta föremål, äfven och i förening dermed åsyfta endrägt mellan de två hvarandra motvägande Statsmakterne, hvilkas samfällda bemödanden endast kunna lyckas att göra Sverge sjelfständigt och starkt! Måtte aldrig de gränsor å någondera sidan öfverträdas, dem vår lyckliga Constitution utstakat mellan dessa tvänne makter! Måtte alla Edra beslut bidraga att stadga den sällhet, Svenskarne framför de flesta nationer njuta, under en lagbunden Konungamakt och i skygd af en Constitution, i min tanka, till största delen den fullkomligaste, som af menskliga ofullkomligheten kunnat åstadkommas. Desse önskningar äro framtvungne af den kärlek, jag från barndomen burit till ett land, för hvars bästa mitt samvete säger mig att jag ej försummat något af de tillfällen, som erbjudit sig att våga lif eller välfärd. Jag har varit bland de ifri gaste af oppositionen, och det ej utan fara, då en i sig sjelf despotisk regeringsform trampades af envåldsmakten. Jag har upphört att vara det, då en fri Constitution heligt vördats af Regeringen. Svåra och farliga värf hafva varit mig anförtrodde. D e n 20 November. Jag har ej tvekat ett ögonblick att mottaga deni, och Försynen har gynnat utförandet. I StalsRådet har jag, utan alla personliga afseenden , följt min öfvertygelse. Denna medvetenhet skall följa mig till den ej långt aflägsna stunden, då jag går att hvila i en jord, sorn huldt skall mottaga en trogen son. Åtskillige yttrade härtill deras bifall. Företogs till pröfning Herr Thams, Wollrath, den 18 dennes e. m. på bordet lagde Motion, att Kongl. Majrts Befallningsbafvandes afgifne såkallade Femårsberättelser måtte skyndsammeligen på Statens bekostnad varda till trycket befordrade. Herr Tliarrij Wollrath:
Räntetagaren kan deremot på den spanmål han in natura uppbär, lemna credit mot förskott, dem köpmannen åter icke beviljar den enskilde räntegifvaren, som måste utbjuda sin vara till salu. Jag åberopar alla de allmogens medlemmar från sädesrika orter, som, oförblindade af iheoretiska griller, ledas blott af sin erfarenhet och sitt sunda förstånd , om de ej anse alla prasstationers förvandling till penningar oförenlig med skatte-allmogens bestånd. Invånarne i de provincer, der missväxtår ofta inträffa, levererings-slällena äro aflägsna, spanmålsräntorne utgå i små poster med betydlig forselmöda och flera binäringar lemna penningetillgångar, torde dervid finna sin fördel. Men inom de landskap, som egentligen frambringa säd, och från hvilka räntorna utgöras hufvudsakligen i spanmål, ofta till flera tiotal tunnor af hemmanet, skulle ingen ting annat kunna så förderfligt ingripa i folkets oeconomiska ställning. — Sjelfva den jemnare fördelning af skatterna till ungefär lika belopp för hvarje år, som förslaget lofvar, torde af de mera tänkande räntegifvarne föga värderas. För räknemäslaren och på papperet visar sig fördelen klar. Men det är blott skada att folkets vanor, hushåilssält och lynne, vid dylika beräkningar, i sin raon, utgöra element, hvilka man icke får uraktlåta, ehuru de icke kunna uppställas i siffror. Det är visserligen godt att räntegifvaren under ett missväxtår, undgår att betala hela markegångspriset. I de hårdaste fall, då han försättes i nöd, är denna lindring ovärderlig, liksom fivarje annan undsättning. Men den är ock Stats-TJtskottets Utlåtande N.O 273. 37 att 'Betrakta såsom ett Lån, hvilket han efter hand bor betala. Ett annat är kan komma, då han med betydliga tillskott utöfver årets låga markegångspris, får ersätta den behållning han vunnit under förra dyrare år. Monne han då har denna behållning i förvar?
Jag anhåller, att Eders Excellence täcktes först i68 Den 24 April f. m, meddela proposition endast å StatsUtskottets föreslagne beräkning af ifrågavarande Inkomsttitel; hvarefter, och sedan denna fråga blifvit afgjord, Ridderskapet och Adeln torde kunna till serskild pröfning företaga Utskottets hemställan om undersökning, rörande Kronooch Kyrkoliondens olika beräkning och utgörande, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln biföll den beräkning af StatsVerkets inkomster, som StatsUtskottet i dess första Betänkande föreslagit, under titel af Kronooch Kyrkotionde-lösen, efter bestämda priser, Ropades Ja, Hvarefter Hans Excellence frågade, om Ridderskapet och Adeln biföll StatsUtskottets hemställan om undersökning, rörande Kronooch Kyrkotiondens olika beräkning och utgörande. Ropades Ja och Nej, I anledning hvaraf Hans Excellence hemställde, om Ridd, och Adeln behagade afslå SlatsUtskoltets berörde hemställan, Ropades äfven Ja och Nej; hvarjemte votering begärdes. Herr Rosenblad: En slutpunkt i Utskottets Betänkande, och som innehåller Den 24 April f. m. elen encia positiva åtgärden, Iean gerna utgå, nemligen den sats, sora börjar och slutar med nedanstående ord: ”samt tjenlige åtgärder. och utgörasOm Herr Grefven och LandtMarskalken blott gör proposition på första punkten om undersökningen, är jag fullkomligt nöjd. Herr Hjerta: Om jag kunde anse det nyttigt att ingå till Kongl. Maj:t och be-* gära undersökning, blott för att Ständerna skola få tillfälle att bedömma förbållandet, så skulle jag förena mig med Herr Rosen-* blad; men då nästkommande Statsutskott ganska lätt från KammarColIegium kan erhålla upplysning om förhållandet, äfvensom enär KammarRätten aldrig ansett sig föranlåten att dervid göra någon anmärkning, så finner jag en undersökning vara alldeles onyttig, och får derföre förnya min begäran om proposition till afslag å densamma. Herr Lagerhjelm, Pehr:
Årligen utses tvänne af Utskottets ledamöter att vara inspectores scholae. Agronomen Möller har såsom förut varit skolans föreståndare, och vid de årliga examina som hållas hafva rättare-eleverne ådagalagt prof på inhemtade goda insigter uti de ämnen, som utgöra föremål för undervisningen. De af eleverne, som från skolan utgått efter fulländad kurs, hafva samtlige erhållit platser eller blifvit föreståndare för egna jordbruk. Hvad boskapsskötseln angår, så gör visserligen angelägenheten af foderafkastuingens förökande och en förbättrad ladugårdsskötsel sig allt mer och mer gällande, och omtankan riktas något deråt älven hos en del af allmogen; men hos denna sednare i synnerhet vändes bemödandet snarare på att öka antalet af kreatur och måhända blott lifnära dem, än på omsorgen att väl och tillräckligt föda de kreatur som redan finnas. Detta, i förening med de ofta dåliga betena samt förtidig parning, åstadkommer att kreaturen i allmänhet blifva små och svaga samt icke lemna sina ägare det gagn och den afkastning, 11 sorn eljest borde erhållas. Då dessutom i stora trakter af Länet forslingen utgör en påräknad, ehuru för jordbruket högst skadlig, binäring, kan nötkreaturens antal oftast ej vara så stort som för jordens goda skötsel skulle vara erforderligt, och behandlingen af dem som finnas icke vara ändamålsenlig. På de flesta herregårdar och hos några få af allmogen skötas likväl kreaturen med mycken omsorg; men mycket klagas öfver brist på insigt och på erfarenhet, grundad i verklig kännedom af ämnet, hvarföre ock sättet att anskaffa dugliga dejor och vårdare af boskapen utgjort föremål för många öfverläggningar hos Hushållnings-Sällskapet, hvilket varit betänkt på införskrifvandet af Hollsteinare, för att med ledning häruti tillhandagå, men ännu icke lyckats att finna något lämpligt ställe, der man velat dem emottaga på sådana vilkor, som för provinsen kunde medföra erforderligt gagn. Bedöm mandet af ladugårdsafkastningens tillräcklighet eller otillräcklighet för Länets behof är förenadt med de största svårigheter, i anseende till den starka omsättning, som dess produkter äro underkastade.
I hvad större eller mindre mån här vistande Judar, jemförelsevis emot infödda Svenska män , deltagit i denna importhandel, är en omständighet, hvarom Utskottet, på derom i Herr Siabecks Memorial gifven anledning, sökt inhämta upplysning; men då Utskottet dervid erfarit, att någon .säker kännedom härom, ej dörr än efter längre tid? utdrägt vöre att förvänta, har Utskottet ansett denna irågas närmare utredande så mycket mindre böra föranleda till uppskof med afgifvandet af det yttrande, som Riksens Ständer af Utskottet infordrat, sorn ehvad förhållande härutinnan än kunde omsider utrönas, detsamma i allt fall ej kan medföra någon verkan på hufvud» sälten, enär det ej skäligen bör kunna läggas Judiska Nationens, mera än Landets egna infödda handlande till last, att begagna sig af en i allmänhet medgifven tillåtelse att ingå i handelsföretag, dem en för enskildta vinningslystnaden' gynnande conjuncture gjort för de förra, likasom för de sednare, lockande och begärliga, och hvar - Den 8 Juni'. hvaraf naturligen följt, att de i egenskap af importeurer ökat antalet af dem ibland Rikets handlande, som till de inkomna varornas godtgörande varit i behof af växlar, samt derigenom, i sin man bidragit att höja växelcoursen, hvars uppjagande för öfrigt ej kan anses hafva berott af deras, mera än af andra handlandes speculationer. Likmätigt Reglementets stadgande, är Judiska Nationens verkningskrets inskränkt inom de i samma Reglemente uppräknade Näringsfång, ibland hvilka Bergshandtering och Jordbruk ej höra; och det är således lätt att förklara, hvarföre Judar hvarken deltagit i den förra, eller, utom ett eller annat undantag, ingått i det sednare, hvartill för öfrigt några uppmuntrande anledningar ej äro gifne, enär ingen af dem, utan särskildt Nådig tillåtelse, äger rättighet att bosätta sig annorstädes, än uti Städerna, och äfven der endast t 3
Stadga rörande hushållningen med skogarne i riket, som blifvit af en dertill förordnad Kommitté utarbetad! och för närvarande undergår granskning i öflig ordning af vederbörande embetsmyndigheter; och uti hvilket frågan om ändring i gällande lag rörande ansvar för skogsåverkan äfven blifvit upptagen; samt vid det förhållande, att ännu icke blifvit afgjordt, hvilka grunder komma att följas vid bestämmandet af ansvar för åverkan å skog, det ej kan vara lämpligt att fastställa ett särskildt bötesansvar för annan åverkan eller ohägn, i fråga hvarom afseende måste fastas på enheten och sambandet inom lagstiftningen i ämnet i sin helhet, helst sådant ej kan anses så af behofvet päkalladt, att den ifrågavarande förändringen bör äga rum med uppoffring af samma enhet och sammanhang; finner Utskottet sig böra vördsamt hemställa, att ifrågavarande motioner för närvarande icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 1 Juni 1860. 4 Sammansatta Lagsamt Allm. Dcsv.- o. Ekon.-Utskottets Betänkande X:o 21. Ank. till Exp.-Utsk. den 28 Juni 1860, kl. 12 nr, i dd. Betänkande, i anledning af väckt motion om meddelande af föreskrift rörande sättet för vissa så kallade Sockenoch Pastorals-adjunk ters tillsättande, deras rättigheter m. m. Herr Komminister Svartengren har i ett till Högvördiga Preste-Ståndet inlemnadt memoria! anfört, att inom Carlstads Stift funnes ett slog af prester, som icke annorstädes vore tillfinnandes, nemligen de s. k. sockenoell pastorats-adjUnkterna. Desse vore på visst sätt ställda utom lagen, emedan de icke ens vore i någon lag nämnda, än mindre underkastade någon speciel lagbestämmelse. De hade från början tillkommit alldeles på samma sätt som rikets alla kapellaner, nemligen i anledning deraf, att församlingarne för den växande folkmängdens skull önskat (lere pre ster, än Kyrkoherden, som i äldsta tider varit den ende själasörjaren.