Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ända till Andernach fortfar denna omgifning, men här förvandlas bergen på venstra stranden till aflägsna kullar, och för ögat utbreder sig en stor, fruktbar slätt, som räcker ända till Koblenz. Staden12 var, likasom flera andra numera småstäder vid Rhein, fordom fri riksstad, berömd för sina borgares krigiska sinne, och har uthärdat svåra belägringar. Svenskarne hafva här försökt en öfverrumpling, som misslyckades. Den ligger också väl till, ty den nyss beskrifna slätten har varit ett ständigt slagtfält, från Romarnes tid till sednaste tider. Många furstar och utmärkta härförare, sednast general Hoche, hafva andats ut sitt lif på detta fält. Att det ännu anses för en i militäriskt hänseende vigtig punkt, synes Koblenz’s starka befästande visa. Äfven en i ämnet okunnig finner, att floden här, genom sina krökningar och midt för de utskjutande halföarna belägna holmar, bjuder gynnande öfvergångspunkter. Att Moseldalen här tillstöter, lärer dock isynnerhet göra stället vigtigt för den högra strandens försvar. Ännu har man på denna strand Neuwied, en liten nybyggd, regelbunden och vacker stad, säte för en mediatiserad furste af Wied, under preussisk höghet. En af hans företrädare anlade staden i medlet af 17:de seklet, för att der gifva alla religionsbekännare fullkomlig lärofrihet, tillfölje hvaraf i staden nu finnas judar, mennoniter, qväkare, herrnhutare o. s. v., bland hvilka de sistnämnda der ega en betydlig koloni. Den ädle och upplyste furstens namn var Friedrich Wilhelm. En prins af huset är bekant naturforskare. En äldre grefve står i mindre god åtanka. Han började bygga ett stort slott nedom Neuwied, hvaraf murarne till tvenne våningar äro färdiga. Folket, som betungades genom arbetet, kallade det för «Teufelshaus», under hvilket namn det ännu går och gäller. Koblenz’s läge är mångfaldigt beskrifvet och beprisadt.
Co Credit-sedlar att vid anfordran, men utan ränta, inlösas i den Bank, hvarifrån de blifvit utgifne; 2:0 In visningar å Rikets Ständers Bank, i enlighet med derföre gällande Författningar. Skolande creditsedlar och invisningar alltid vara försedde med handsk rifne namn af tvänne Direclionens Ledamöter och Bankens Kamererare eller annan Tjensteman. Genom Bank-Bolagets försorg skall, inom \\ dagar från Bank-Inrättningens öppnande, uppgift å de personer, som komma alt underskrifterne meddela, ej allena tillställas Konungens Befallningshafvande i Länet, utan äfven i allmänna Tidningarne kungöras; Och åligger det Bolaget, att, på enahanda sätt, tillkännagifva, då, genom ombyte af personer, någon förändring med underskrifvandet inträffar. $• 8. Ej må Sedelbank utgifva creditsedlar och invisningar å Rikets Ständers Bank till större sammantaget belopp, än som motsvaras af 1:0 behållningen i dess egna cassör af Rikets gångbara mynt i silfver eller sedlar, 2:0 af återstoden å deposition i Rikets Ständers Bank, och 3.'o af sådane Boört. till R. St. l'rot■ 1834 och i835. 6 Sami. 2 A/d. 3 Häftet 3*. 18 Hor till Bancooch Lag-Utskottens Utlåtande JV.o 4- lagets odisponerade tillgSngar i guld och silfver samt hypotheker, som i 6 §, omnämnas. Bankens egna lånebandlingar sålunda icke härvid inräknade. g. Upplåning, vare sig i form af försträckning, deposition eller creditiv, må ej heller af Sedelbank ske till ett belopp, som öfverstiger hälften af hvad å tecknad grundfond blifvit i Banken insatt. Alla för dylik upplåning utgifvande fordringsbevis skola ställas till viss person eller Verk, samt uttryckligen innehålla, att öfverlåtelse deraf ej må ske, utan till viss man och efter föregången anmälan i Banken.
Men man kände då, hvad vi alla känna, alt vår nu gällande lag, som gör länshäktena till straff-fängelser för alla förbrytare, hvilka skola undergå valtenoch bröd-straffet, tillika innehåller flera straffbestämmelser, som utgå på allmänt arbete under olika tider, såsom 6 månader, 1 år eller 2 år o. s. v.; äfvensom alt alla dessa straff nu skola undergås å fästningarne. R. St:s mening var således, att dessa straff, då de ådömas på kortare tid, i stället skulle verkställas i länshäktena, och af sådan anledn. föreslog roan år 1841 Den 23 Februari e. m. 687 de 2 åren. R. St:s ofvannämnda skrifvelse innehöll också uttryckligen, att det skulle genom lag stadgas, att alla de, som efter nu gällande lag dömas till 2 års fängelsestraff, skulle undergå straffet å länshäktena; och detta torde bevisa, alt det icke är så farligt som Gr. Sparre tror, att man genom bifall till nu ifrågavar. anslaget af 600,000 r:dr för fängelserna skall hafva bundit sig till bifall till nya strafflagen: ty då något sådant icke afsågs 1841, utan man dä hufvudsakligen hade afseende på de nu gällande straffbestämmelserna, inser jag ej hvarföre frågan nu skulle få ett mera oskiljaktigt sammmanhang med den nya lagen. Såsom ledamot af LagUtsk. har jag ansett mig böra lemna dessa upplysningar. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: Under loppet af denna diskussion har StatsUtsk. blifvit klandradt derföre, att det uti tillstyrkandet af anslaget icke iakttagit vederbörlig tydlighet. Jag anhåller att i anledn. af denna anmärkn. få fästa Hrrrnes uppmärksamhet derå, alt den K. proposm innehåller 3 särskilda punkter, nemi. den Usta, som angår rättigheten för K. M. att, utan hinder af den år 1841 gjorda fördelning emellan läns-, häradsoch stadsfängelser, kunna använda återstoden af förra anslaget, 1,300,000 r:dr, till hvilketdera slaget af fängelser sorn helst.
Beträffande åter Stats-Verkets utgifter, så får Utskottet först upplysa: att, i anledning af Kongl, Maj:ts Nådiga Proposition örn Stats Reg - 1774 Stats-Utskotteta Betänk anden. leringen pr> det hela af dea 2g November sistl, ar, har Utskottet (ill förekommande af den brist i anslagen för Penninge Löntagarnes, efter Rik* sens Ständeis vid sista Riksdagen fattade beslut oell Kongl. Majus Nådiga reglering, utgående Löner, som de senast förflutne åren derigenom uppkommit att
Föredrogos, men begärdes al flere ledamöter ånyo på bordet, Banko-Utsk:ts d. 10 dennes bordlagda Mem:r och Betänk.: N:o 17, ang:de afskrifning af åtskilliga vid diskontkontoret upptagna diskontlån, äfvensom af derstädes balanserade öfverräntor å dylika lån; N:o 18, i ani. af väckta motioner om emottagande och invexling i R. St:rs Bank af enskilda bankers sedlar m. m.; samt N:o 19. i ani. af Kiks-Ståndens beslut i fråga ojn Betänk:t N:o 10, med förslag till reglering af Bankens laneoch kreditiv rörelse samt om användande af upplupen bankovinst. Den 17 Mars e. in. Föredrogos, tnen hegärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Lag-Utsk:ts den 10 dennes bordlagda Memir: N:o 32, i ani. af återremiss af Lag-Utsk:ts Betänk. N:o 11. öfver väckt motion om arfsrätt för efterlefvande maka; samt N:o 33, i ani. af återremiss af Lag-Utsk:ts Betänk. N:o 13, öfver dels K. Propos. till B. St;r om antagande af en författning ang:de arfsrätt för oäkta harn, dels ock enskild motion i samma ämne. Föredrogs, men biel på flere ledamöters begäran ånyo bordlagdt, Sammansatta Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utskits deri 10 dennes bordlagda Betänk. N:o 3. i ani. af väckt motion om antagande af ny Kyrkolag. Föredrogos, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Allm. Besv.- o. Ekon.-Utskits dels den !0 och dels den 14 dennes bordlagda Mener och Betänk:n: N:o 64, i ani. af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut vid förehafvande af [Jtskits Betänk.
A.j som till sin uppställning öfverensslämmer med den, .1843 års Revisionsberättelse bilagda, enahanda tabellariska uppgift samt utvisar beloppet af hvarje särskild skuldoch fordringspost vid början och slutet af den tid, som nu församlade Revisorers granskning af RiksgäldsKontorets räkenskaper omfattat. Enligt hvad denna Tabell ådagalägger, öfverstego Riksgälds-Kontorets fordringar och öfriga tillgångar, dc inom linien upptagna poster oberäknade, detta Verks bokförda skulder, vid 1842 års slut, med 1,118,488 R:dr 2 sk. io rst, och, vid 1844 ^rs s^uh med 2,439,298 R:dr 9 sk. 3 rst. Riksgälds-Kontorets enligt räkenskaperna ägande kapitalöjverskott bar följaktligen under åren iS43 och 1844 tillväxt med icke mindre än 1,320,810 R:dr 6 sk. 5 rst. Den sålunda, äfven under dessa begge år, fortgående förbättringen i Riksgälds-Kontorets finansiella ställning härleder sig egentligen derifrån, att Riksgälds-Kontoret, utom de vid 1840 och 1841 års Riksdag bland Kontorets förestående inkomster beräknade öfverskottsmedel, fått mottaga Stats-Verkets behåilna öfverskotter för åren 1841 och 1842 med 1,392,722 R:dr 44 sk.
Bifölls. S. D. Föredrogos ånyo följande Lag-Utskottets Utlåtande och Betänkande: N:o 171, öfver gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 122, i anledning af väckt fråga orri upphäfvande eller ändring af Kongl. Förordningen den 9 Maj 1835, angående hvad iagttagas bör vid handel om lösören, som köparen låter i säljarens vård qvarblitva. Lacles till handlingarne. och JV:o 172, i anledning af väckt motion, dels om upphäfvande af Kongl. Förbudet emot dueller och slagsmål af den 22 Augusti 1682 och alla dermed sammanhang egande Författningar, dels ock om ändring af 24 Cap. 11 §. Missgernings-Balken. Bifölls. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänka uden: N:o 26, i anledning af väckt fråga om förändring i tiden för väglagningen; och N:o 27, angående väckta frågor om förändringar i Stängsel-författningarne. S. D. Genom Protocolls-Utdrag af den 13 dennes, hade Ilögvörd. Preste-Ståndet dels förklarat, att Ståndet ville, på grund af hvad Rikets Ständer, rörande Banco-vinsten, beslutat, och i enlighet dermed, öfverlemna åt Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten att gemensamt inkomma med förslag om dessa medels användande till allmänt nyttiga ändamål, hvarvid Ståndet funnit hufvudsakligt afseende böra fästas vid de flera behof, som i Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 354, Litt. C. upptagas, dels inbjudit Med-Stånden att i Preste-Ståndets beslut sig förena. Denna inbjudning blef af Borgare-Ståndet icke antagen, och Protocollsutdraget lades till handlingarne. Från Heder v. Bonde-Ståndet. S. D. Föredrogs och upplästes ett från Högvörd.
Kanslisten sjelf verkställer eller genom andra låter verkställa renskrifningen, endast expeditionen är skrifven med god och läslig stil. Deremot har Gr:n icke fästat afseende på hvad jag anmärkt, och hvilket likväl är det vigtigaste af allt, nemi. det juridiska ansvaret för arbetets verkställande. Om t. ex. Kanslisten låter någon annan renskrifva en expedition, men denne förstör konceptet, sä stannar Kanslisten i ansvar derför, emedan det varit hans skyldighet alt sjelf verkställa arbetet; men då man auctoriserar en tjensteman att anlita biträde, har man icke, frågar jag, derigenom afsagt sig rättighet alt bestraffa honora för försummelse i den del af hans göromål, som man bemyndigat honom alt anförtro åt en annan? Jag beklagar på det högsta, om emellan Gnns och mina rättsbegrepp så stor olikhet skulle förefinnas, att Gr:n anser sig kunna utkräfva ansvar af en person för en försummelse, den han sjelf icke begått. För mig skulle detta icke blifva möjligt, och jag tror att i detta fall få flertalet på min sida. Till styrka för sin satts bar väl Gr:n anfört såsom exempel Häradsh:ne; och det är mig icke heller obekant att dessa embetsmän äro af sina öfrige göromål nödsakade att låta verkställa renskrifningar genom andra; men jag invänder, att Häradshme äro så väl aflönade, att de kunna bestå sig renskrifvare, så att säga på Stat, och taga dem i sitt bröd, samt alt Häradshme derföre alltid hafva renskrivarne under sin egen tillsyn, och sålunda kunna tillhålla dem att upfyila sina skyldigheter på samma sätt som med deras öfrige tjenare tillgår, hvaraf synes, att Hr Grms Den 11 April e. m. 75 xempel här ingenting bevisar. Gr:n har äfven sagt, att Notarier, såsom förhållandet nn är, icke kunna vinna den skicklighet, sorn gör dem förljenta af befordran. Orsaken härtill torde Gr:n benäget uplysa.
Utlåtande i anledning af gjorde Anmärkningar vid de* aj Utskottet afgifne Betänkande ifver väckte frågan om tipphufvande af Kongl. Kungörelsen den 0.6 November 1816, angående sättet för en Menighets hörande i enskildte tillåt eli ge är ender. Hedervärda Bonde-Ståndet har vid slcedd föredragning af Lag - Utskottets den 20 nästled* ne Februarii afgifne Betänkande öfver den af Riksdags-Full magt ige Nils Månssén frän Malmöhus län och Carl Fridrik Burg från Götheborgs och Bohus Län väckte fråga om upphäfvande af Kongl. Kungörelsen den 26 November 1816, angående sättet för en Menighets hörande i enskildte tillåtlige ärender, funnit skäligt att detsamma till Utskottets förnyade. Utlåtande återremittera i anledning af de anmärkningar, sorn vid berörde Betänkande blifvit gjorde af Riksdags-Fullrnägtige Assar Kirstensson från Malmöhus Län, Botvid Jonsson från Östergöthland, Johan Longberg från Gestrikland och Anders Danielsson från Elfsborgs Län. Berörde anmärkningar, uti hvilka flere af Ståndets Ledamöter instämt, har Utskottet funnit innehålla dels ett upprepande af de omständigheter, det Svenske Medborgares rättighet, att obehindradt under laglig ordniug sammanträda i öfverläggningar om enskildte ämnen, skulle, genom förenämnde Kungörelse, va - JLag-Utskoltets Betiinkanden. 365 ra inskränkt, och att någon händelse Icke skall inträffat, som bordt föranleda Styrelsen, att nu mera än förut misstro A narilietens egen böjelse för ordning oc.n c jS lydnad af Uagarne, dels förmenande att Utskottet ej skall med tillbörlig noggranhet afsedt desse med de flere skäl, hvilka i det omförmäldte andamäl blifvit af Nils Mänsson och Berg anförde, samt dea tunga, som blifvit Allmänheten tillskyndad genom skyldigheten att godtgöra Krono-Fogdens eller den af honom beordrade Krono - Betjents resekostnad vid öfvervaro af ofvanberörde sammanträden.
12:o 1 afseende å efterlelnaden af hvad i §§ 3 och 4 är föreskrifvet, stadgas: a) alt vederbörande skola vid förslags insändande till sådana tjenster, å hvilka fullmakterne böra efter de i nämnde §§ bestämda grunder förses med stämpel, foga behörigt utdrag af föregående fem årens taxerings-längder, jemte uträkning olver dessa löne-inkomsters medelbelopp; b) att vid tillsättande af förtroende-tjenster eller andra beställningar, samt fullmakters meddelande m. m., hvartill förslag icke eger rum, det åligger vederbörande, som fullmakter, öppna bref eller konstitutoriaier m. m. kontrasignera eller de deiför belöpande afgifter uppbära och redovisa, att infordra och till handlingarne lägga behörig uppgift på ofvannämnde lönebelopp; c) att, vid aflemnandet till Konsistorierna af val-längderna för ecklesiastika beställningar, bör bifogas en af Landskontoret eller Häradsskrifvaren ur taxeringslängden meddelad uppgift å löne-inkomsterna för de sistförflutna fem åren. En lika uppgift bör för patronela beställningar åtfölja Patroni kallelse, då den till Konsistorium inlemnas. 13:o Kyrkoherden i församlingen, eller den, hans tjenst förestår, ansvare derför, att stämpel af föreskrifvet värde åsättes de fullmakter och andre antagningsbevis, som genom protokolls-utdrag eller på annat sätt till kyrko-betjeningen utfärdas, innan de tillträda sysslorna. 14:o De, som erhålla Doktors-graden inom theologiska, juridiska och medicinska fakulteterna, eller till filosofie magistrar promoveras, äro skyldige att de deröfver utfärdade diplomer behörigen med stämpel försedda, utlösa, hvaröfver de personer, hvilka sådana vid akademien utfärda, hålla hand, vid laga påföljd. 15:o Ordförande i Magistrat ansvare att Borgareoch Mästare-bref, behörigen - Förslag till Författning ang. Stämpelpappers-afgiften. 23 gen med stämpel försedda, uttagas.
Hvad slutligen beträffar det af Riksdags-Fullmägtigen Anders Däni* elsson gjorda förslag, det Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit anmäla deras underdåniga önskan: att, efter årligen anställd inventering, MyntVerkets ställning i alla delar må genom trycket offentliggöras, anse Utskotten det serskilda förhållande för Mynt-Verket icke inträffa, att något undantag härutinnan af beliofvet påkallas, helst genom den af Stals-Utskoltet verkställda revision af Mynt-Verkets räkenskaper för i83i, derom Berättelse lill de respective Riks-Stånden blifvit öfverlemnad, Rikets Ständer erhållit kännedom om Mynt-Verkets ställning berörde år, samt likaså framgent komma i tillfälle att, rörande samma Verks förvaltning, inhemta underrättelse , i den raon Rikets Ständers Revisorer, hvars Berättelser äfven genom trycket allmängöras, i stadgad ordning företaga deras granskningsarbeten, och anse Utskotten, på dessa skäl, att Anders Danielssons ofvanberörde hemställan icke bör till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Slutligen få Utskotten tillkännagifva, att Utsi otten befunnit de förenämnde Kongl. Myntets räkenskaper, i hvad de angå Bankens fordringar och öfriga förhållanden till Kongl. Myntet, i fullständigt och utredt skick, samt att Stats-Verkets och Bankens hos Mynt-verket egande tillgångar deruti varit noggrannt från hvarandra afskiljde. Stockholm den 28 Januarii 1835- Reservationer i '/ af Doctor Engeström: ”Sedan sammansatta Statsoch Banco-Ut skottets Afdelning, på grund af de upplysningar, hvilka finnas uti detta Betänkande intagne, tillstyrkt afslag å Herr Brosten Ödmans motion, har Utskottet, i stället för de uppgifna skälen, framställt nya för att biträda afsigten af denna. Dessa skäl äro: dels den mindre lämpligheten deraf, att en Regeringens Ledamot utöfvar någon förvaltning, hvarmed redovisning af allmänna medel är förknippad, och dels att Kongl. Maj:t redan under den 24 Julii i83o förordnat, att Styrelsen öfver Myntverket skulle på Kongl.
Församlingarne har ju fått allt, hvad de, rimligen i denna väg, kunna begära, då de, i fråga om dylika ansökningar, få yttra sig om ansökningen och sökandens frejd, hvaremot K. befh:de sedermera afgör frågan, och häröfver kunna väl församlingarna icke skäligen beklaga sig, så vida landsinne icke sakna allt förtroende, såsom varande endast theoretiska grubblare, hvilket jag dock icke tror vara förhållandet, enär man för desse embetsman i många fall har godt förtroende Samme värde talarehar äfven yttrat, att landsler icke äro bättre än andra menniskor. Jag tror, att detta uttryck kan tillämpas äfven på en sockenstämma, så att sockenstämman icke är bättre än andra menniskor. Jag anhåller om återremiss, på det att kyrkan måtte stå midt i byn, och man icke må lägga alla rättigheterne på ena sidan, utan motsvarande säkerhet pä den andra. Hr Rääf, Leonh. Fredr.: Hr von Hartmansdoiff har redan fästat uppmärksamheten på den stora och vigtiga rättighet, församlingarna hittills egt, nemi., att värja sig mot inflyttande tiggare. Denna rättighet har för socknarna gått förlorad och en stor tunga har blifvit ålagd utan motsvarande rättighet. Derjemte hafva församlingarne hittills ägt rätt att fatta beslut om vissa handtverkares inkallande. Här är icke fråga derom, att församlingarna, i jemförlighet med sistnämnde gamla rättighet skulle äga fat ta beslut i fråga om handelsbodars inrättande, utan endast, såsom Ur von Hartmansdorff föreslagit, att församlingarna må kunna förvägra en person, som vill anlägga en dylik handelsbod, att i församlingen inflytta. Visserligen önskar icke jag, alt sockenstämma, lika litet som någon annan kommunal-inrättning, må ega någon särdeles stor beslutande rätt: men ett sjelfförsvar bör, enl. min åsigt, ega rum, desto heldre som dessa handelsbodar icke i något hänseende äro nyttige, utan tvertom alltid skadliga. Vi behöfva icke i det fallet vädja till framtiden. Den erfarenhet, som redan vunnits, är tillräcklig, för att inse följderne, som uppstå af näringsfrihets-författningen.
Jag anhåller, att Herr Rosenblads förslag måtte blifva antagit. Herr ven Hartmansdorff: Jag instäm - Den 16 October f. m. 325 mer desto mera med Herr Rosenblad ogIi de Ledamöter, hvilka sig med honom förenat, som StatsUtskottet eljest icke hade någon anledning att borttaga det ifrågaställde beloppet från den summa, som genom bevillning skall fyllas. Hans Excellence Herr Grefven och LanätMar skalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln, med afslag å SlalsUtskottets, i sammanhang med det uppgjorde sammandraget öfver den nya StalsRegJeringen, framställde tillstyrkande om uppförande af ett förslags anslag af /jo,G8i R:dr, till godtgörande af den utgift, sorn Riksmarkegångens möjliga uppstigande öfver 6 R:dr per tunna kunde förorsaka för den delen af spannemålen under lönerne, hvartill tillgång saknas, fann för godt godkänna Herr Rosenblads förslag, att, i den händelse Riksmarkegångspriset, för den under löner inberäknade spannemål, skulle något år öfverstiga 6 R:dr B:co, den härigenom uppkommande brist för den del af berörde spannemål, som öfverskjuter Kronans behållna spannemål, skulle af RiksgäldsContoiret å i R:dr Banco per tunna StatsYerket ersättas. Friherre Palmstjerna: Om jag ej origtigt fattat Herr Rosenblads förslag, innehöll det icke något bestämdt pris å tunnan, hvilket endast kan och bör förslags - 3a6 Den 16 Octobe,r f. m. vis beräknas. Jag anhåller, att propositionen i enlighet härmed må framställas. Ilerr Rosenblad: Friherre Palmstjerna har ganska rigtigt uppfattat min mening, och jag åsyftar endast fyllande af en möjligen blifvande brist. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken förnyade den af honom nyss gjorde proposition, endast med den förändring, att orden a / Rulr B:co per tunna skulle utgå. Bifölls. Herr Rosenqvist reserverade sig emot Ridderskapets och Adelns beslut. Herr Rosenblad:
Detta är min anmärkn. vid redactionen; den andra jag har att framställa i saken är den, att det i GonslUtsk:s förslag heter: ”fortfare den förra be”villningen intill nästa riksdag;” jag skulle önska, att det komrae att heta: ”fortfare den förra staten och bevillningen till nästa riksdag.’’ Slutligen får jag nämna, att jag instämmer i Hr Cederschjölds reservation ; jag ser ej , hvarföre man skall hafva 4 Stånds sammanstämmande beslut för att få den önskade förlängningep , emedan Konungens och 3 Stånds beslut i min tanke är tillräckligt, för vinnande af en erforderlig förlängning i tiden för göromålens afslulande. Jag anhåller, att dessa mina anmärkn:r må tagas i betraktande. Gr. Spens, Carl Gust.: Den omständighet, som här blifvit anmärkt, att Const.Utsk. bar föreslagit fortfarande af det närvar, förhållandet, att den tid, som icke kunde förnekas Ständerna att sammanvara, skulle vara delad i i delar, i stället hvarför man yrkat en viss termin, är en följd deraf, att Const.Utsk., när det föreslog en omarbetning af So §:n Riksd.Ordn. till en blott citation afReg.Fm, uttagit för förkortningens skull de i 8o §:n förekommande orden: ”Riks”dag må äfven slutas innan 3 månader tilländagått, enär ”samtliga Stånden sådant begära.” Jag skall för min del icke hafva något emot Frih. Sprengtportens förslag, såvida som de i förutnämnda 8o §:n tillkomna orden insättas i den iog §:n Reg.F:n; annars skulle det kunna hända, att den ena Statsmakten kunde mot den andras vilja tvinga denna alt vara tillsammans öfver den minsta normal-tiden , som hittills varit 3 månader, och nu blifvit föreslagen till 4 månader. Den lid, som den ena Statsmakten skulle kunna tvinga den andra att vara tillsammans, skulle således kunna utsträckas till 6 månader, hvaremot Const.Utsk. ansett, alt den icke borde vaia mer än 4 månader, för det att 4 må - Den 8 Juli f. m. månaders riksdag är den absolut kortaste, som är möjlig.