Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid 124:de punkten: af Herrar Bildt, D. G., Björnstjerna, J. M., Törnebladh, G. och af Ed holm, E. W. Yid flera särskilda punkter: af Herr Björck: »Ehuru jag, för min del, ansett, att åtskilliga, så väl löner, som andra anslag, dem Stats-Utskottet under åttonde Hufvud-titeln föreslagit, kunnat och bordt till heloppet nedsättas, äfvensom i några fall helt undvikas, kan jag dock icke neka, att Utskottets förslag i allmänhet befinnes öfverensstämmande med de åsigter, beträffande regleringen af Statens utgifter, hvilka under behandlingen af de föregående Hufvud-titlarne hos Riks-stånden gjort sig gällande; hvarföre jag ock anser Stats-Ulskollets Utlåtande M 148. (Fortsättn.) 75 anser ändamålslöst att i vidare män, än bär nedan förekommer, fullfölja mina inom Utskottet framställde särskilde meningar, helst allt skäl förefinnes, att de inrättningar och anstalter, som utgöra föremål för denna Hufvud - titel, lika med öfrige stats-institutionerne, befordras och utvecklas i mån af de nuvarande tillgångarne, om än de alla måste vidkännas den minskning i anslagen, sorn vid en kommande riksdag måhända visar sig vara nödvändig. I afseende på lönen för Departementets chef, anser jag mig böra erinra, att Borgare och Bonde-stånden för öfrige Departements-cheferne fastställt lönen till 13,500 B:dr Riksmynt. Under anslagen för Upsala Universitet förekomma lön för en ny profession i medicinska fakulteten, arfvode till belopp af 1,500 R:dr för öfver-läkaren vid Upsala Central—hospitaI, och anslag till tredje Amanuensen vid Bibliolheket. På Universitetets stat finnas lika många professioner inom medicinska fakulteten, som inom samma fakultet vid Lunds Universitet. En särskild professor för den praktiska medicinen erfordras icke, då delta läroämne lämpligare hänföres till undervisningen vid Carolinska institutet, och det icke kan vara billigt, att
Det kan ej annat än förundra mig att höra en StatsUtskoltets Ledamot uppstiga för att bestrida Utskottets förslag, och ingen annan af Utskottets Ledamöter försvara det. Det ser ut, som man ville lemna hela StatsRegleringen till sköfling. Herr Cederschjöld: I anledning af de anmärkningar, som blifvit gjorde af en värd talare, näst före den sista, får jag erindra, alt det är en väsendtlig skillnad emellan tillfälliga förordnanden vid StatsSecreterares sjukdom eller andra förfall, och sådana förordnanden, som vi före sista Riksdagen sågo i flera år fortfara. Och dessutom är här ej fråga om hinder för Kongl. Maj:t att kunna tillförordna en föredragande; utan blott för den förordnade, att uppbära lönen. Då man, af det inom RiksSlånden godkände förslag till skrifvelse, som C011- stitutionsUtskoltet vid sista Riksdagen afgaf, angående StatsSecreterares och andra Rådgifvares utnämnande och förseende med fullmagter, sett den lyck liga verkan, att det, som förut var allmänt, nu alldeles upphört; så hemställer jag, om det är skäl, att nu förstöra den förmån man vunnit. Grefve Posse: Jag kan ej inse behofvet af tvenne propositioner på denna del af Utskottets Utlåtande, eller särskilt på Den 25 September f. in. I7<j beloppet, och särskilt på villkoret, ty det passar sig så, att de, hvilka önska bibehållande af det utaf StatsUtskoltet föreslagne belopp, äfven önska vilkoret, hvarigenom de få deras vilja fram i sin helhet, örn Utskottets förslag b i Ca lies. Hvaremot de, hvilka önska lönens bestämmande till 5ooo R:dr, äro desamme som äfven önska vilkorels uteslutande. Man kan således undvika en ny votering. Herr von Hartmansdorff':
Jag har åsyftat att fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet härpå, och, i händelse det lyckats mig att vinna någon opinion för min åsigt, anhåller jag, att Betänkandet mätte återremitteras i hvad det rörer andra punkten. Herr Tham> Wolrath: Äfven jag anhåller, att få fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet derpå, att den andra punkten kan och bör erhålla en helt annan tydning än den, som den siste Talaren deråt gifvit, och att en sådan riktigare tydning blir för saken mera förmånlig, och äfven mera öfverensstämmande med Utskottens tanka. Denna punkt innehåller: ”Denna ”afgift skall utgå, användas och redovisas ”inom hvarje Län särskildt, så att den blif - Den i3 November e. iu. 235 ”ver alldeles skiljd från Hospitalens och ”Lazarettens fonder, samt räkenskaperne ”deröfver med förbehåll, att de härigenom ”inflytande medel icke begagnas till andra ”ändamål, än Curanstalterne, efter behof ”och öfverenskommelse, inrättade på ett ”eiler flera ställen inom Länen, med min"dre nämnde medel icke skulle , för Vene’’riska smittans hämmande, till fulla he” loppet åt gä , dä öfver skottet får, efter ”bestämmande af de i 3:dje Punkten om”nämnde Committérade , under nedannämn’ de LänsDirectioners inseende, användas ”för allmänna hälsovården inom Länet, "särdeles vid uppkommande farsoter.” — Allmänna hälsovården inom Länet är ett så vidsträckt ord, att äfven LänsLazaretterne kunna derunder inbegripas. Jag anhåller, att få fästa uppmärksamheten på sättet, huru dessa Curhusmedel uppkommit. De hafva till en böljan uppkommit genom enskilta propositioner och sammanskott inom Länen. Först för några Riksdagar sedan beslötos de af Rikets Ständer, jag tror år 1818, för Veneriska smittans hämmande. 1820 mötte afgiften starkt motstånd i synnerhet inom BondeStåndet, som anförde klagomål deröfver att dessa medel icke blifvit redoviste, och att den hjelp, som Lazaretterne fått löfte om, ej blifvit gifven.
Mig synas dessa farhågor så grundade, att jag icke kan annat än upplaga dem på den ena sidan; och hvad har jag då att i afvägning upptaga på den andra, äfven då jag gör rättvisa åt alla de skäl, som Gr. Spens framställt? Hvad annat har jag väl att upptaga anett fel, som blefve ostraffadt? Nåväl! Är det någon jemförelse mellan äfventyret, att en rådgifvare blir ostraffad, och de farhågor dem jag nyss nämnde? Bör jag väl, för alt undvika äfventyret alt se en rådgifvare gå fri från ett möjligen rättvist straff, kasta fäderneslandets framtid, kasta sjelfva statsskicket i äfventyr att förryckas? Jag tror det icke och förmodar att de fleste skola dela min tanke. Jag tror icke, äfven då jag antager Gr. Spens’ skäl, att jag derföre bör låta hänföra mig ända derhän att inträda på en så vådlig bana som den , att sätta i äfventyr det regeringssätt, som jag besvurit, och hvilket jag är lika villig som skyldig att vidmakthålla. Jag förnyar min anhållan om propos. till godkännande deraf, att 1 1 §:n måtte qvarstå, men utan del af PresteSt. dervid gjorda tillägg, hvilket jag anser obehörigt. Gr. Spens: Discussionen i delta ämne har visserligen så långt framskridit, att jag måhända tröttar R. o. Ad. med att vidare yttra mig, och att jag derföre borde inskränka mig till att, när fråga om bifall på Utsk:s betänk, förekommer, äfvensom på den motsatta propos:n om bibehållande af det gamla eller att 1 1 §:n måtte qvarstå, göra min tanke gällande, såvidt den kan delas af R. o. Ad., genom begäran om votering. Detta skall jag icke heller underlåta, men innan dess och medan denna discussion fortfar, anhåller jag att få anföra några ord i anledn. af Hr von Hartmansdorffs yttrande. Han fästade sig vid det af mig framställda fall, ang-.de ett ministerielt protocoll.
Konungen af Danmark är åter i Paris, lefver inkognito, känd af alla, i sin aflidne svågers, hertigen af York, palats. Landet har sorg, och konungen af Frankrike är förhindrad att hedra sin gäst med officiella festligheter i hufvudstaden. – Dock är hertigen af Duras befalld att ställa sig till grefvens af Gottorp förfogande som uppvaktande kavaljer och rolighetsminister. Och hertigen af Duras är en man, som tager sin uppgift på allvar. Det är en ändlös serie af förströelser slag i slag, i enlighet med ett alltför nitiskt program, som icke lämnar möjlighet till frihet eller hvila. Grefven af Gottorp måste se allt! Och i spetsen för sitt följe, ledsagad af sin obönhörlige rolighetsminister, flyger han genom målareakademiens salar på tjugu minuter, rusar genom gobelinfabriken och porslinsfabriken i Sèvres, har knappast tid att stanna för att mottaga de dyrbara presenter, som konungen af Frankrike öfverallt beställt åt sin gäst, för att ge honom det smickrande intrycket af, att alla fabriker i landet arbeta uteslutande för den främmande monarkens räkning. Alla teatrar och nöjesetablissement följa exemplet, enligt allerhögsta befallning. De äro uteslutande ställda till grefvens af Gottorp förfogande, och hvar morgon bestämma garderobstormästaren Holck och lifläkaren Struensee tillsammans repertoiren för operan och Théâtre Français. Och hvar afton är teaterföreställning eller bal, och kung Kristian sitter lydigt på sin plats, tills hans trötta hufvud en gång vid midnattstid faller ned mot bröstet, och han somnar efter att ha åhört sju akter opera comique. Bakom kulisserna är det stor spänning, när grefven af Gottorp gör sin rond, företrädd af Duras, ledsagad af Holck och Struensee. Där stå de små teaterprinsessorna och niga i rad, med glittrande ögon, som spörja och undra, åt hvem af dem sultanen i nåder skall behaga att kasta sin näsduk.
Af den 5 dennes : N:o 53) angående väckt Förslag, orm förbud mot Brännvin af Spannmål , och om samma varas tillverkande endast af Potatoes, N:o 54, 1 anledning af vackt fråga om åtgärders vidtagande till förekommande deraf, att vägfarande icke förhindras begagna vägar, som i laga ordning blifvit anlågde. N:o 55, angående väckt Motion, att Kronans Munderingspersedlar måtte förvaras i Trossbodarne i stället för uti Rotekistorne. N:o 56, rörande vackt fråga om en fri Kolförsäljning för Hemmansegarne i Tossebo Härad af Elfsborgs Län. S D. Föijedrogos ånyo och biföll os följande LagUtskottets den 14 och 16 sistlidna 80 Prot. Utdrag den 9 Februarii 1829: Januarii afgifne, samt den 6 dennes e, m. pl bordet lagda Betänkanden : N:o ij, i anledning af väckt Motion om angelägenheten af en Lag, som bestämmer, i hvad förhållande Pastorer och Kyrkovårdare v eller andre Förvaltare af Kyrko* och Fattiga Cassör, böra ansvara för yppad Cassabrist. N:o 18, öfver väckta Motioner om af^ skaffande af klämtning vid andra tillfällen, än då Eldsvåda inträffar samt om inskränkning i nu bfukliga ringningar.
Sprenglportens modification kan medgifvas; ty om man icke är berättigad att från iudragn.staten skilja de ifrågavar. 2:ne embetsmännen, så lärer deraf följa, att man icke med en enda skilling får afkorta deras lönebelopp. Jag begick det misstag förra gången jag yttrade mig, att jag sade det statssecret.inkomster till en del bestått uti taffelpenningar. Jag erinrar mig nu, att deras inkomst af 4000 r:dr utgjorde lön, så att taffelpenningar deruti icke ingingo. Den minskning, som de komma att vederfaras, då lönen uppföres på indragn.stat, härleder sig derifrån, att de icke komma i åtnjutande af den spanmålsförhöjning, som kan äga rum. Jag förnyar min anhållan om bifall lill betänk., derföre att jag förmodar, att de anmärknrr, som äro framställda, icke kunna föranleda hvarken till återremiss eller till afslag derå. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum komme att fortsättas på e. m. kl. 6. Hr Munck af Rosenschöld: Hr Lefre'n har yttrat, att han uti sitt anförande icke gifvit anledn. till den af mig yttrade förmodan, att han ansåg f. d. Statssecret:ne von Hartmansdorff och Grip behöfliga för Statens tjenst. Jag har tagit till stöd för denna förmodan, att Hr Lefre'n, för Den 26 Augusti f. m. 355 alt refutera mig, då jag påstod, alt vid oflanämnde herrars pensionering borde fästas det villkor, att del blott vore såvida de icke uti Rikets tjenst vidare begagnas, åberopat ett yttrande af en annan väld talare, om jag ej missminner mig, Gr. Anckarsvärd, att den ene af de föreslagna pensionärerne vore ännu en ung man, sorn kunde länge tjena Staten med sin högre förmåga — måhända jag sträckte denna förmodan något långt.
Fordrar antingen LandtMarskalken ensam, eller ock tre Ledamöter, att de främmande åhörarne skola taga afträde; kan sådant ej vägras. §. 36. Vid hvarje Riksdag skall af förste RiddarhusCanzlisten föras och uti Riddarhusets Canzlie för Ståndets Ledamöter alltid vara att tillgå Diarium öfver alla in pleno förekommande mål, fördt uti 2:ne columner. Uti den ena columnen antydes i korthet målets innehåll, och huruledes detsamma till Ståndets handläggning kommit. Uti den andra columnen antydes likaledes i korthet, hvad behandling samma mål vid den Riksdagen undergått, med utsättande af dag och månad. Härvid iakttages, att målet och den dervid vidtagne åtgärd, genast varda uti Diarium införde, utan afbidande af Protocolls-justering, samt att ett och samma mål blott under en numer deruti får förekomma. Dessutom skall förteckning öfver alla bordlagde mål, i den ordning de till Ståndet inkommit, beständigt vara att tillgå uti Ståndets Canzlie. §. 37. Väcker någon mundteligen en fråga, som på bordet lägges, bör han densamma a4 Den g April f. m. före nästa Plenum skrifteligen till Protocollet aflemna, vid påföljd att frågan för den gången förfaller. Astundar någon, alt skrifteligen uppsätta sina in piano yttrade tankar öfver mål, som till Utskott remitteras, eller med de öfrige RiksStånden communiceras, för att låta dem målet åtfölja, ägé han att sådan skrift till Protocollet afgifva; likväl utan att remissen derigenom det ringaste må fördröjas. Alla skriftefiga anföranden skola genast efter deras uppläsande till Protocollet afgifvas, och kunna ej sedermera, utan Ståndets bifall, till deras innehåll förändras, §. 38.
De inse sin med hvarje år försämrade belägenhet, de reclamera länge saknade rättigheter lill fortkomst inom tjenstebanan, dem ingen medborgare, hvar och en i sin väg, någonsin borde beröfvas, emedan de utgöra ett hufvudviikor icke allenast för den nödiga belåtenhet med sin belägenhet, utan ock för den lika nödvändiga utbildningen till fullkomlighet, som dessförutan, vare sig med hvilka konstlade åtgärder som helst, aldrig vinnes. Till sistnämnda mål har man visserligen syltat med den införda befordringsgrunden, men uträttat dermed mindre, ånman väntade sig, emedan medlet innebar en orättvisa och kunde blott Verka partielt och ensidigt på en del af Kyrkans tjenstemän. På detta sätt Allm. Besv.- och Occon.~Utsh Betänkande N.-o g3. liar man seculariserat vissa högre och förmonligare befattningar, derigenom att man upphöjt de för samma tjenster heterogena kunskaper och färdigheter till förmonsegare framför Religions-läraren, utan afseende på hans för ändamålet fullt ut tillräckliga lärdom eller hans tjenstetid. ”Onx ”det vore genom esoterisk djup lärdom, som Christendomen skulle od”las bland folket, om det vore så, som vi skulle bedja sädens Herre ”sända arbetare i sina skördar, hvarföre skola då endast de större Pastoratens invånare blifva uteslutande hugnade af den lyckan alt föras ”in på dygdens och salighetens väg?” Men, såsom vår odödlige Doctor Ödman yttrade, ”detta är icke den port, genom hvilken någon ingår ”i Guds rike, ej heller den, genom hvilken åhörare dit införas” Likväl tyckes man icke vilja godkänna denna, af tidehvarfvets djupsinnigaste forskare i Christendomens häfder, uttalade öfvertygelse.
I sådana och likartade frågor kan allmänheten behöfva garantier, emedan den icke kan med egna ögon bedöma dem, men ingalunda då fråga är att bedöma huruvida en hatt är vacker, eller klädning är väl gjord eller ej. I sådana afseenden är allmänheten ulan allt tvifvel den som bäst bedömmer sin egen sak. Det finnes för öfrigt flera yrken, D e D 27 September e m, 381 sorn stå hvarandra oändligt nära i afseende på sin art, men der olika bestämmelser existera, såsom t. ex. skräddar-yrket för manspersoner och sömmare-yrket för qvinspersoner. Det finnes nu icke någon kontroll för sömmerskor, ehuru delta yrke säkerligen fordrar lika mycken kouslfäidighet som skräddarnes; hvarföre skall det då behöfvas för skräddaren? Det är således i min tanke icke allenast ett alldeles öfverflödigt, utan äfven ett skadligt arbete man förelager sig, då man i författnm vill söka nedlägga dessa chimériska garantier. Hvad återigen beträffar den andra sidan af saken, eller att det skulle vara en fördel för handtverks-mästarne, om profven skärptes och försvårades, så kan det icke nekas, att delta argumeut har något mera styrka, sfi vidt man nemi. afser endast de nuvar:de mä~ stärne, ty det är klart, att för dem är det angenämt att icke1 konkurrensen blir dem lör besvärlig, och allt hvad som kan hämma denna konkurrens är således för dem förmånligt och välkommet. Men här, som i många andra fall, äro intressena stridande. Det är härvid några få mästares intresse, sora är i strid med allmänhe tens, hvilken har fördel af den större konkurrensen, och i valet emellan dem må jag bekänna, att jag icke är det minsta tveksam, utan anser alt allmänhetens rätt i främsta rummet måste beaktas. Alt genom konstlade medel inskränka tillgången på menniskans förnödenheter, blott för att, genom eli stegradi pris å desamma, gynna några få tillverkare, är en anli-social grundsats, som i sina yttersta slutföljder skulle leda till brist på allt, och till samhällets utarmande.
Propositioner och Skrifvelse!’, Konungens Nådiga. — N:o 1. till Rikets Ständers Stals-Utskott, angående Slats-Verkets tillstånd och behof. I. A. 23. — N:0 2. om förordnande af en Statsråds-Ledamot i afseende på handläggningen af vissa i Riksdags-Ordniugens 36 och 42 §§. omförmälde Riksdagsärenden. I. A. 23. — N:o 3. i anledning af åtskilliga utaf Rikets Ständer vid sistförtlutne Riksmöte föreslagne lagförändringar. 1. A. 23. — N:o 4. angående uteslutande ur Kronans jorde-böcker och räkenskaper, dels af fisken, som åtfölja vissa hemman, dels af sådana till ularrendering afsedda Kronofisken, å hvilka vid flera förnyade auktioner arrendeanbud icke kunnat erhållas. I. R. 23. — N:o 5. i anledning af Nya TrollhälteKanal-Bolags-Directions underdåniga ansökning att få (ill skatte lösa Gamla Slussen vid Lilla Edet med tillhörande område. I. — N:o 6. angående utbyte af indragne Fjerdingsmans-boslället Mylinge mot Klockare-bostället Klintorp i Östergöthlands län. I. R. 23. lil. B. 414. IV. 29. A. 37. É. 100. ( 91 ) Propositioner och Skrifvelse!', Konungens Nådiga. — N:o 7. angående rättigheten för föredraganden af magasinsärenden uti Slats-kontoret, Förste Hof-Intendenten P. G. Welin samt tillförordnade Kammereraren i Allmänna MagasinsKontoret J. F. Miillern och Bokhållaren derstädes J. Bille att, efter uphunnen pensions-ålder, erhålla pensioner å Rikets Allmänna Indragnings-Stat lill belopp, motsvarande deras innehafvande löner. I. R. 23. V. B. 472, 5t3. VI. 177. A. 181. Se vidare Stats-Utskoltets Utlåtande N:o 90.
Då dertill lag - ges ofvanberörde arfvode af 600 R:dr, hvars beviljande af Utskottet lillstyrkes, erhåller således andre Registratorn i löneinkomst 2,133 R:dr 30 ören, hvarigenom honom beredes en billig förhöjning af nuvarande löneförmåner, utan alt något särskilt bidrag från Allmänna Indragningsstaten erfordras. c) Hvad angår de ifrågasatte löneförhöjningarue för kanslister och kopister inom denna expedition, hvilka tjenstemän till samma antal, som förut, i tabellen upptagits, får Utskottet, med tillämpning af den grundsats, Utskottet i afseende å dessa slags befattningar här ofvan uttalat, hemställa, att, med iakttagande deraf, att beloppet af den till 2,000 R:dr föreslagna kanslistaflöningen inskränkes till 1,800 R:dr, summan af tillökningarna för kanslistoch kopist-Ijensterne ställes till Kongl. Maj:!s disposition för befrämjande af ärendenas gång inom dessa ijenslegrader. Då, till följd af den äskade nya kanslistlönens uteslutande från staten, den på indragning ställde 9:de kopisten, hvilkens lön icke finnes upptagen, bör der uppföras med nu innehafvande lön 600 R:dr, blifver, med beräkning af enahanda tillökning för denna som öfriga kopistplatser, eller 400 R:dr, deri i förenämnda afseende erforderliga summa, 8,698 R:dr 30 ören.
Statsoch Banco-Utskotten. 1:0 Ett Memorial af Herr Lagerhjelm, som tillstyrkt bibehållandet af nuvarande anslag till oförändradt belopp. 2:0 Ett Memorial af Herr Grefve von Rosen, C. A., af innehåll, att det Creditiv på 100,000 R:dr årligen, som blifvit lemnadt Regeringen tili befrämjande af Strömrensningar och lättade transporter, med hvad mera som kan leda till uppmuntran af en ökad production, målte än vidare fortfara, såsom ostridigt förtjenande förtjenande första rummet bland de anslag, sorn för Näringarnes uppbjelpande kunna beviljas. 3:o Ett af Riksdsgs-Fullmägtigen för Piteå, Herr Lagmannen Ullberg, ingifvet Memorial, hvaruti an föres, huruledes Piteå Stads Handel och Sjöfart skola möta stort hinder genom Piteå-Elfvens årliga uppgrundning, och särdeles derigenom, att vid denna Elfs utlopp i Hafvet, eller nedanföre det så kallade Piteå-Sundet, som är enda inloppet till Staden, samt 1 och en fjerndels mil derifrån beläget, danats en Sandbank, hvilken lastade Fartyg icke kunna öfversegla, hvarföre och både lastningar och lossningar måste verkställas på.
Stockholm den 12 April 1823. Antom den 16 April i8a3. Utlåtande, i anledning af Herr Michael Gustaf Ankarsvärds, hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln ingifne och derifrån till Stats-Utskottet remitterade, Memorial, innefattande förnyad anhållan om ändring i de vid 1815 års Urtima Riksdag faststålde grunder forLi qvi - Stats-Utskottets Betänkanden. 545 qvide» af Svenske Ministern, Herr Joli. Clas Lagersvärds fordran, hårrorande från andelar uti Riksgälds - Contoirets fordna Lån i Genua. Uti elt hos Högloft. Ridderskapet och Adeln ingifvet Memorial , hvilket blifvit till Stats-Utskottet remitteradt, har Herr Michael Gustaf Ankarsvärd uppgifvit, att, genom de vid r8i5 ars Urtima Riksdag faststälde mindre billiga Liqvidations-grunder för Herr Ministern Lagersvärds andelar uti det så kallade Genuesiska Stats-Lånet, bemälde Herr Lagersvärd skulle hos Kronan Sverige ega en ännu innestående fordran, stor 57,932 Lires 8 Soldi 11 Denari fuori di Banco; och då vid sistlidne eller 18x8 års Riksdag Herr Ministern Lagersvärds anhållan om rättelse uti Liqvidationssättet af hans andelar uti ofvanberörde
Det är en sak, sorn icke hindrar pröfningen af det återstående, ehuru nödvändigt det är, att Ståndet antager en bestämd lydelse, hvilken kan ordagrannt införas i bevilln. stadgan, emedan beslutet tliy förutan ej kati anses äga den fullständighet, som erfordras, då målet slutligen afgöres. 14 H. 29 aaQ Dell 10 October f. ra. Jag hemställer således lill Hr Frill. o. Landtm., om en sådan ordning vid föredragningen icke må följas? Hr von Rosen förenade sig nied Hr von Hartmansdorff. Hr Printzensköld: Jag instämmer så mycket hellre i den hemställan, som Hr von Hartmansdorff nu gjort, sorn i en af de §§, hvilka innefatta stadganden om val till ledamöter i Taxerts-comite', en sådan osvenska förekommer, att det är rakt omöjligt att kunna förstå dess verkliga mening. Frih. Nauckhoff: Genom denna propos befinner jag mig i den högst besynnerliga ställning att nödgas tillstyrka antagande af en författning, som jag i mångå fall ansett vara från början till slut btistfällig. Men af två onda ting väljer nian naturligtvis det minsta; och som det inflytande vanan utöfvar på menniskonaturen äfven hur gjort sig gällande under den tid man nödgats tillämpa allt det förvrängda, som finnes i den gamla förordningen, så föranledes jag att nu rösta ja, ehuru det är emot min öfvertygelse. Hr Frih. o.