Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Juryn bör utgöras af den anklagades vederlikar, och att derföre orsaken hvarföre Bönder endast finge väljas till Nämndemän vore den, att alla Stånd fordomdags hade deras särskildta fora, nemligen Adeln HofRätt, Presterskapet Consistorierne och Borgerskapet Magistraterne. Ehuru jag icke i allo kan antaga såsom rigtiga dessa uppgifter och slutsatser, torde jag likväl kunna åberopa de af Herr Hjerta anlörde skäl, såsom orsak hvarföre jag icke frånträder den mening Herr Hjerta ansett sig böra bestrida. Grefve von Schwerin-. Om Lagen säde: 12 ofrälse personer, så skulle den tala tvärtemot den äldre Lagstiftningens mening. Der står 5agdt.' xa Bönder, för det att man icke ville ■fleni iS Junii f m. 441 tillåta att Torpare och husmän skulle få sitta i Nämnden. För min del anser jag den i redactionen föreslagne benämning: iz Bönder, icke utgöra något hinder, att icke Ståndspersoner kunna inväljas i Namndon. Bland BondeStåndets Ledamöter se vi nu en, hvilken annorstädes benämnes för Brukspatron. Men som Ståndspersonsclass^n i sednare tider tillkommit, och man i allmänhet utaf dem gör en serskild Medborgareclass, hvadan de ock serskildt kallas till taxeringar , så skulle jag tro, efter som man icke vill afvagta den nya Lagbokens utgifvande, att termerne så borde styliseras, att de icke föranleda till besutne ofrälse Ståndspersoners uteslutande från att kunna bli Nämndemän. Herr CederfchjMd, Pehr Guftaf: Om jag riktigt fattat ämnet, är föremålet för den Kongl, propositionen blott, huru Nämndemän skola tillsättas, ej hvilka dertill kunna utses; ty derom handlar en annan § , hvarom nu icke är fråga. Jag anser derföre nödigt, att samma ord som blifvit brukade, för att bestämma hvilka de äro, som kunna blifva Nämndemän, nemligen Bönder, äfven bibehålles på det ställe, der sjelfva sättet beskrifves , huru valet skill ske.
I vissa landskap t. ex. Skåne, har Kammarrätten funnit att nästan alla handelslärlingar och bokhållare kallas med ett gemensamt namn, handelsbetjenter. På andra orter är förhållandet olika, der skillnad göres emellan handelsbokhållare och handelslärlingar. Det är lätt för Bevilln.Utsk. att i Bevilln.-stadgan införa hvilka benämningar som helst men deremot är det svårt för Taxeringsoch Pröfnings-komitéerne samt Kammar-rätten att afgöra hvad rätt är, när lagstiftningens ordalag icke äro bestämda. Jag anhåller ytterligare att R. o. Ad. måtte återremittera denna §. Då härefter H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölle ifrågavar. §, ropades starka ja, blandade med nej, hvarpå H. Ex. förklarade det han trott sig finna alt ja varit öfvervägande. Hr von Hartmansdorff, begärde votering. Uplästcs till justering och godkändes följande votens-propos. Den, som bifaller 137 § af det i Bevilln.Utsk:s betänk. N:o 4. afgifna förslag till Bevilln.stadga, voterar ja; den det ej vill voterar nej; Vinner nej, anser R. o. Ad. de emot denna § gjorde anmärkn:r föranleda till densammas återremitterande. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit sålunda: Ja — 31. Nej — 25. §§ 138 till och med 144. Sedan undert. Ridd.Sekret, tillkännagifvit, att Presteoell BondeSlrn bifallit dessa §§ blefvo desmmaa af R. o. Ad. bifallne. § 145- Hr von Hartmansdorff: Som denna § innehåller flere morna’ af olika innehåll, får jag hemställa huruvida icke propos. må göras på hvartdera för sig. Uppå af H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, i anledn. häraf framställd propos.
Det tyckes mig vara tillräckligt, att den förmån, som dessa hus bereda åt befälet på regementernas mötesplatser, köpas med kontanta uppoffringar, utan att raan dessutom behöfver belägga dem med bevillning, helst som befälet vid regementerna har rättighet att fordra, det kronan förser dem med tält, hvilka genom ifrågav:de på mötesplatserna uppförda byggnader blifva obehöfliga, och dessa hus således, långt ifrån att förorsaka det allmänna någon förlust, i stället tillskynda det en icke obetydlig besparing. På dessa skäl anhåller jag att R. o. Ad., med afslag å Utsk:ts hemställan, måtte bifalla Ilr Gahns motion, watt bland undantagen i § 2 måtte införas regementens och officerskorpsers vid mötesplatser för begagnande under mötena uppförda byggnader, äfvensom enskilda personer tillhöriga kyrkor och bönehus.» Hr von Koch: Afven jag anser, att det är ett allt för långt drifvet konseqvensmakeri af Utsk:t att vilja påföra dessa byggnader bevillning, fastän de icke lemna någon inkomst, utan endast bereda egarne en fördel. Det är nemi. endast inkomsten, som bör beskattas; ville man gå än längre, skulle man komma till de orimligaste resultater, t. ex. om en församling hade byggt en ny kyrka, skulle den betala skatt för densamma, om den deraf hade fördel af kortare väg än till den gamla. Jag an håller således om afslag å den nu föredragna punkten. Frih. Rappe: Då jag reserverat mig vid denna punkt, har jag begärt ordet för att inför det Höglofl. Ståndet utveckla de skäl, som föranlåtit mig härtill. Motionären har med sin framställning i detta ämne endast åsyftat ett förtydligande af den nämnda §:n, som visserligen, jag medger det, icke synts mig vara af behofvet påkalladt, men då Utsk:t deraf tagit sig anledning att åt bevilln:s-förordn:n gifva en tydning, som är stridande, icke blott mot den som hittills Den 6 Juni f. m. 55 varit allmänt antagen i hela vårt land, utan ock emot all billighet, är af vigt att frågan skådas från en riktig synpunkt, och Ståndet derefter fattar sitt beslut.
Vid de Egendomar, som tillhöra Ståndspersoner, äro nästan öfverallt inrättade Circulalionsbruk med flere gärden, som vexelvis bära säd och foderväxter, äfvensom åtskillige orter, särdeles i Wadsbo och Kåkinds Härader, flere af Allmogen redan för längre tider tillbaka antagit samma brukningssätt och med fördel fortsatt det. Under de sednare åren har \ 8 man i synnerhet bemödat sig att tillvägabringa en sådan förändring af Allmogens jordbruk på slättbygden, för alt återställa ett riktigt förhållande emellan Spannemålsoch Foderproduclionen samt i följd deraf en bättre beredning af Åkerjorden. Dessa bemödanden hafva också ingalunda varit fruktlösa, ehuru man mött svårigheter icke allenast af Allmogens obenägenhet att afvika från gamla vanor, hvilken likväl visat sig mindre svår alt öfvervinna, än man tilläfventyrs väntat, utan synnerligast i folkets oförmåga att bekosta förändringen och afbida tiden, då förbättringen kan gifva frukt. För undanrödjande af detta binder äro understöd lemnade af allmänna medel, till följd af Kongl. Majrts Nådiga tillåtelse att för den, efter Laga Skifte utflyttande hemmansegare, som vill vid sitt hemman införa ett förbältradt Jordbruk, må utflyttningshjelpen förhöjas ända till dubbelt emot hvad annars varit bestämdt. Ostridigt är det denna anstalt, sorn hufvudsakligast verkat till förbättringen icke allenast direct, i följd af de förbindelser Hemmansegarne iklädt sig såsom vilkor för understödets åtnjutande, utan äfven indirect genom den väckelse exemplet åstadkommit åt andra, som understöd icke kunnat tilldelas. Beloppet af de för utflyttningar och Jordbruks-förbättringar, efter verkställde Laga Skiften under de sistförflutne Fem åren, utbetalte understöd af Allmänna medel uppgår till 35,287 R:dr 27 sk. 7 r:st. Banco.
Åliggande det Committerade ovillkorligen att, i enlighet med de uppgifne värderings-grunder, emellan sistnämnde tvänne grader bestämma egarens behållna vinst af hvarje skeppund smide, med rättighet, att i de fall, der det privilegierade smidet anses gifva större behållning än recognitions-smidet, till afgift värdera hvart för sig, dock med förbehåll, att det stadgade minimi-värdet icke vid något fall får understigas. Vinsten uträknas alltid, på sätt förut sagdt är, tili capital efter Fem procent, och af detta capital erlägges lika Bevillning, som af iand tegendomars värde-summa. § 74. Vid de Bruk, der hela eller en del af smidet till manufactur förädlas, värderas tillverkningen efter den grund, nästföregående § stadgar, sä att lör hvarje skeppund stångjernssmide, som sålunda till manufactur förädlas, anses egarens behållna vinst från högst hälften lill minst en sjettedel af samma Bruks stångjernspris, hvilken behållning på lika sätt, som för stångjernssmide är stadgadt, med Fem procent beräknas till capital, lör hvilket Bevillning, på sätt förut bestämdt är, erlägges. Der åter manufactur-verk äro anlagde, med rättighet till förädling af köpt ämnes-jern, eller utan eget stångjernssmide, värderas förädlings-rälten tili manufactur sålunda, att egarens behållna vinst af hvarje skeppund smide anses Irån högst en fjerdedel till minst en tolftedel al hammarskatls-priset uti den landsort, der Bruket är beläget. I begge dessa händelser iagttages, att egarens vinst alltid beräknas utan afseende på den serskildt till Bevillning uppskattade landtegendom, som med Bruket är förenad. Innehafvare af 54 Bil. till BerUtskottets Betänkande, N:o (i. Bvuk eller manufactur-verk böra till Taxerings-Comite uppgifva del quantum jern, som till manufactur förädlas. § 75.
Sän, numera upphört; hafroe <3Bi, för *3Bår bel, anfett, att tnroånarne i npfmämnbe 2än böra befrias från utgöranbet af fagbe fKäffle-.SingS-.penningar; hroaremot, od) font 2anböl)öfbingatnc i merberörbe Sän äro berättiga-, be till erfättning för ben infontfl be af £Räf|de-.$ingS>penningarne åt-, njutit, Vi blattb ©tatS^anflagen uppfört ett emot befamma froaram be belopp; hroidett föränbring ^ongl. SSRaj:t, genom Gfåbig ©frif* roelfe af ben 5 3ulii 1834, behagat faftjtälla. §. 12. 3 följb af beröm roädt fråga, fpafvoe Vi för Vår bel, anfett, 0m ^ att roeberböranbe hwtmamMnnehafroare på Dlanb böra befrias från fm< a 2 erlägganbet af ben, unbet namn af Q3orgbo(ntö ®arnifoné*ferPice*me»
— Jo, en resande, en af badgästerna i Langenau. — Hvad heter han? Jag förmodar, att det är en bekant till mig, — tillade Alf upplysande, vid den min af förvåning och tvekan, som gossen visade öfver de häftiga frågorna. — Hvad han heter, det är icke godt att säga. Det har jag aldrig hört. — Är det en lång och mörklagd karl? — Ja, en lång och ståtlig herre, en engelsman. — Och du skall vänta honom här? — Ja, han bor i Langenau, och han skall dit tillbaka, men det brukar dröja så rasande länge, innan han kommer, så att både jag och hästen kunna somna in i god ro, ser herrn. — Hvad menar du? Har du då förr farit hit till Kranach med honom och tillbaka igen? — Ja, hvarenda qväll en lång tid, men vanligen återvänder han icke förr än i dagningen. — Hvad gör han då i Kranach om nätterna? — Det vet jag inte. Jag tror knappt, han är i Kranach en gång, åtminstone får jag alltid stanna här nedanför vallen. — Kanske det är till fästningen han går? — Åh nej, der slipper ingen in så sent! Det qvittar mig dessutom lika hvad han gör, för det är en hederlig herre, och jag får bra betaldt. — Godt, — sade Alf och lät några silfvermynt falla i gossens hand. — Säg inte den der herrn, att du träffat någon här, han kunde tycka, att det angår ingen, hvart han far eller hvad han gör, och blifva förargad öfver mina frågor. — Det är nog sannt, och jag skall ingenting säga, — sade pojken förnöjd, stoppande penningarne i fickan af sin långa röda väst och beredande sig att åter insomna, der han satt med dinglande ben bakom hästen. Alf stod villrådig en stund. Skulle han anse sina äfventyr för dagen slutade och gå hem till sin troligen med oro väntande vän, eller skulle han dröja här i närheten af vagnen och öfvertyga sig om, att det verkligen var Darney eller Hawerfield, som tillbragte sina nätter i Kranach, då alla hans bekanta i Langenau förmodligen trodde honom ligga der i ro i sin säng. Hvad kunde vara orsaken till dessa nattliga utflygter?
Ridderffapet och Adel» har wid detta upskof ingen ting förlorat, best vstridiga rakt at antaga eller förkasta vepumracles betänkande förblifwer densamma; men detta fäkt at i et grannlaga anine omgå, synes mig bewisa en mera mogen omtanka, och således Ridderskapet och Adeln wardigt. Hwad arer det andra ämnet beträffar, näml. en lika yrkad kublicirer af Riksgälds - Lonroret förwaltning och tilsiand, anser sag i sakernas nuwarande skick detta fullkomligen befivaradt af 47. §. i Regerings-formen, och skulle, hwad sag es förmodar, widare uplysning häruti bchöfwaS, sar jag äran Höglofl. Ridderskapet och Adeln erindra, at det redan under tysihets-ed insatt sina Ledamöter af Hemliga Utskottet och at således för det närwarande inga af de öfwerläggnings-ämnen, der förekomma, kunna undandragas deras redan gängna Ed. Herr von 8ckiulLsnbsirn, Vzviä (dm äldre), yttrade sig, at ^>c>Iiriska hemligheter i gemen rnindskas i man, som uplysning och tryckfrihet tiltaga. Man har de sednare ören, utan mindsta at.ck, uppå skilling och runstycke af trycket bekant gjört Lznco 1 rsnsporrSedlarnas, sa wäl som Lane Langusns fordringars och skulders belopp. Likaså har man, i anseende til Riksgälds-werket, noggrannt och offentligen upgifwit bade utrikes och inrikes skulder, sa wal som alla Werketö inkomster. Det kan icke wara Riksens Höglofliga Stander i gemen obekant, bade hwad de gsrgnrergr, och hwad de bcwillsak, och aro de sedan skedda förändringar mindre betydeliga.
Fur och Flå, ^Vidöstern och Hindsen jemte Laga å, *0|5, sedan hon genomskurit Häradets norra del, söder örn Wernamo ,aUer i Widöstern, äro Häradets största vattenmassor. ^ Wärnamo i detta Härad, är den största Gästgifvaregård i Länet. ^°ra Landsvägarna från Stockholm till Helsingborg och från Götheborg J/J Carskrona, korssa här hvarandra. Ilär hållas Lagmansoch Häradsäng. Här finnes Postcontor och Apothek, Handelsbodar och HandtVerks-niäslare. Stället är att anse för en Köping och Wärnamo markild har för sig ett stort Småländskt rykte. Skillingaryd, Jönköpings e§ernentes Campernents-plats, är, de lider här hålles läger, ett förEnligt afsättningsställe för den omgifvande svaga Lands-orten. i bVassbo Härad är ett mycket vanlottad! Land. Naturen har nekat je^ aU delaktighet af sina yppiga håfvor, men deremot i rikt mått tilleR det Ljunghedar, mossar och nakna berg, samt Stora ödeskogar, som 6eHotnskäras af den förr nämnda Nissa-å, hvilken flyter från öster till ^ster i Häradet, som dessutom vattnas af eli mängd andra strömmar o sjöar, hvaribland Bolmen, en af de största sjöar i södra Sverige, Röyter en hel Kyrko-Socken Bolmö, som förmenas fordom hafva va*tt säte för Fylkis Konungar och för de i Hervara-Sagan omtalte Jeanie Arngrim Berserk och Angantyr, med flere. Allmänna jordell i hela Häradet Ursandoch grusmylla, som i allmänhet blott bär Lundsli. 5-årsberättelse ofver Jönkopings Län. 2 hafre, oalt fädt allmogen bär, mer än annorstädes, solter att med gödsel' samlingar och jordblandningar föi bättra sitt svaga åkerbruk. Ljungfälten gifva kreaturen ett svagt bete och de såkallade ängarna ■ sorn omgifva vattendragen, hembära mest starrfoder.
< 5 Utskottens, den 17 sistlidne Oetober, under N:o 83» afgifna och, den 28 i samma månade, m., på bordet lagda Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottens, under N:o 35, förut meddelade Betänkande, angående Vacance-afgifts erläggande till Kongl. Maj:t och Kronan af de Rustoch Rotehållare vid Båtsinanshållet, hvilkas Båtsmän under krig afgå. S. D. Föredrogs å nyo och lades tillHandlingarne Stats-Utskottets, den 22 sistlidne Octo» ber, under N:o 31 r, afgifna och, den 13 dennes e. m., på bordet lagda Berättelse om verkställd granskning af Civil-Statens Pensions-Inrättnings Förvaltning och Räkenskaper för år 1886. S. D. Föredrogos å nyo och biföllos följande från Stats-Utskottet inkomna och, den 13 dennes e. m., på bordet lagda Utlåtanden: Af den 22 sistlidne Oetober: N:o 309, angående förhöjning i RronoSkjutslegan, m. m.; N:o 312, angående betalningen för smärre förslitna Credit-Sedlars slutliga granskning och annullering i Riksgälds-Contoiret. Af den ii sistlidne Oetober: N:o 328, i anledning af verkställd revision af Stats-Verkets Räkenskaper och Förvaltning för år 1 526. g6 Trot. Utdrag den 18 Noi). iSig.
Hvad beträffar Hr Pi intzenskölds anmärkn. om de syner, Den 22 S e p t e m !> e r. 357 som förrättas af kronofogde med biträde af nämndemän, så ber jag alt få nämna, det dessa syner egentligen afse en slags besigtning å hemmanen, hvarföre de ingalunda kunna komma i jemförelse med de här ifrågavande, som röra afoch tillträdessyn emellan landtbo och dess efterträdare. Jag anser derföre, för min del, det ifrågavande fallet böra serskildt behandlas, och tillstyrker fördenskull bifall till betänk. Hr von Ho-henhausen:. Jag förenar mig med Gr. Sparre i tillstyrkan af bifall till betänk. De anmärkn:r, som af flr Printzensköld blifvit gjorda deremot, alt betänk, ej sträckt sig längre än till hvad motionären ifrågasatt, hafva redan af Frih. Cederström blifvit besvarade, derigenom att han erinrat det. LagUtsk. icke, såsom Const.- och BaucoUtskm, eger någon rätt att sjelft väcka förslag i något ämne. Men Frih. Cederström har derjemte yrkat afslag på grund deraf, alt motionären ej äfven föreslagit att synen skall förrättas af kronofogde tillika med nämndemännen. Då likväl motionären nu ej visat sig afse grunden för sjelfva lagsladgandet, och dä Hr Printzensköld visat sig ej hafva något annat emot betänk., än att lian önskat det utsträckt jemväl till en annan syneförrättning, samt dä ett verkligt behof af det föreslagna stadgandet förefinnes, sä vet jag sannerligen ej nå got skäl hvarföre K. o. Ad. skulle afslå detta förslag. Då en annan riksdag kommer, blifver äfven tillfälle att väcka förslag om det nu ifrågasatta tillägget, likasom det ej heller då lärer komma alt felas förslag till ali annan rättelse. På dessa skäl tillstyrker jag bifall till Ulsk:s förslag. Hr Printzensköld:
H o s en af sina vänner gjorde hon bekantskap med då- varande prosten, sedermera teologie doktorn, Runsten. Denne, som, äfven han, i sitt hjärta bar minnet af en tidigt förlorad o c h djupt sörjd ungdomskärlek, kände sig genast dragen till den älskliga, blida sångerskan; han o c h Ottilia, hvilka hvar o c h en på sitt håll fått smaka pröfningens luttrande inflytande, funno Finner du den rätta stjärnan, följ den, tills hon släcks! P. W. i hvarandra besläktade andar, o c h resultatet af deras bekantskap blef, att Ottilia Löfvander inom kort som doktor Runstens maka följde honom till hans hem i Sollefteå prestgård vid Ångermanälfven. I sitt nya hem, liksom i det gamla, b l e f Ottilia solen, som lifvade o c h värmde. För prestgården b l e f hon den Marta, som m e d outtröttlig omsorg deltog i det stora hushållets många detaljer; för doktor Runsten blef hon den Maria, som förstod hans andes flykt, jämnade hans väg, stod vid hans sida i de glada som i de mörka stunderna. K r i n g de lyckliga makarne uppväxte snart en förhoppningsfull ungdomsskara. Trenne s ö - ner skördades af döden, men fem blomstrande, unga flickor, hvilka alla i mer eller mindre grad ärft sin moders begåfhing, blefvo hemmets prydnad o c h glädje. M e d Ottilia hade så småningom i o c h o m - kring prestgården uppstått liksom en musikalisk atmosfer. Där d r ö m d e, som skalden sjunger, » toner utan tal i vind, i strå, bland berg och dal. » A n hörde man under vackra sommarkvällar eller vintertiden vid skymningsbrasan harpans svärmiska, ljufva toner; än ljöd från prestgården en präktig kyrkoaria, utförd m e d artistisk kraft o c h säkerhet; än k o m m o från strykkammaren eller från den s. k. » l u n d e n », en skogsdunge strax bredvid, friska studentsånger, sjungna i stämmor af fem ungdomliga röster.
Bån, föregått, och en Upbörd redan blifvit hållen, skulle SlutUpbörden uti November månad förrättas, så att hela Bånet på Westerbottens Bän till årets slut måtte kunna lefvereras; Men, då Kongl. Maj:t uti skrifvelse af den 10 sistledne October i Naclér befallt, att ali Upbörd af 1817 års Kronomedel, äfvensom indrifvandet af förra årens Restantier skall hvila tills vidare Nådigt förordnande, Konungens Befallningshafvande ansett sig föranlåten härom i underdånighet göra förfrågan, innan någon Upbörd, äfven af nu ifrågavarande medel kan företagas. Uti sådant skide ät Biqviden af det så kallade Westerbottniska Bånet: — Och hvad angår Konungens Befallningshafvandes i Norrbottens Bän underdåniga hemställan om anstånd till nästkommande Februarii månads slut, med indrifvandet af hvad från nämnde Bän, inom 31817 års slut, till RiksgäldsContoiret skulle Iefvereras; så, ehuru Konungens Befallningshafvande synes icke hafva bordt kunna hämta någon anledning från Kongl. Brefvet den 10 StatsUtsk. Betankanden■ 5S Qciober 1817, hvilket endast angar Kronoutskylder, att inställa förut anbefallde åtgärder, till infordrande af Lånemedel; Likväl, och dä sådant skedt, samt den tid, inom hvilken Lånet till fullo bordt vara återbetaldt, i alla fall nu mera kommer att öfverskridas, har StatsUtskottet, i betraktande häraf, ocb då fråga endast är om ett upskof på kortare tid, ansett sig böra tillstyrka bifall å Konungens Befallningshafvandes ofvannämnde underdåniga hemställan, så att med fulla inbetalningen till RiksgäldsContoiret af de FemTusende TreHundrade AttatioFyra (5,384) Riksdaler 13 sk. 7 rst.
Banko, hvaraf 2,005 R:dr 3 sk. 9 rst. utgjorde fordran uti Fabriksbolaget Öbergs Enka & Comp:nis konkurs, för hvilket belopp Styrelsen innehar säkerhet, samt 619 R:dr 9 sk. 8 rst. voro beroende på rättegång; hvad åter angår Södra Inrättningens utestående fordringar, som, vid 1843 års slut, utgjorde ett sammanräknadt belopp af 34,559 R:dr 19 sk. 5 rst., så hade väl derå, enligt Revisorerne jemväl lemnad utredning, till den 1 sistlidne September blifvit inbetaldt 15,864 R:dr 8 sk. 7 rst.; men då redogöraren, mot Styrelsens ofta förnyade föreskrift, äfven de sednare åren fortsatt att på kredit utlemna Inrättningens arbeten, så har han, genom Resolution den 2 sistlidne Februari, blifvit ålagd att ersätta de' sedan år 1843 tillkomna fordringar; hvarjemte frågan om bemälte redogörares skyldighet att jemväl godtgöra de, före nämnde år befintliga, utestående fordringar nu är på Styrelsens pröfning beroende. — Och lärer hvad Rikets Ständers Revisorers Berättelse, rörande förvaltningen af de under Kongl. Styrelsen ställda medel, i öfrigt innehåller, icke påkalla något yttrande. Stockholm af Kongl. Fångvårds-Styrelsens Kammar-Kontor den 20 Mars 1846. Vidor Ljungstedt. 412 - Stu teri-Öfver - Styrelse ns underd. Utlåtande, i anledning af 1845 års Revisorers anmärkningar vid Stuteriernas räkenskaper. Stormäktigste Allernådigste Konung! Genom nådig Remiss af den 4 nästlidne Februari, har Eders Kongl. Maj:t behagat infordra Stuteri-Öfver-Styrelsens Utlåtande, i anledning af åtskilliga utaf Rikets Ständers Revisorer framställda anmärkningar vid Stuteri-Öfver-Styrelsens, äfvensom Stuteriernas i Riket, räkenskaper för åren 1842 och 1843; och får, till underdånig åtlydnad häraf, ÖfverStyreisen anföra följande: