Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Pensioner En af Rikets Herrar, Öfverste Marskalken , f. d. AcademieCancelleren, Riddaren och Commendeuren af Kongl. Maj:ts Orden och Riddaren af Konung CARL XIII.-s Orden, Herr Grefve Carl Adam Wachtmeister Öfver-Hofmästarinnan,Fru Grefvinnan De la Gardie, född Friherrinna Rålamb - -Kammar-FrökenMargaretha Gyllenborg * Hof - Fröken Johanna Lovisa Ehrenbill » Dito Charlotta von Stockenström Dito Sophia Magdal. Ehrengranat Öfver-Kammarherren och Corhmendeuren af Nordstjerne Orden, Friherre Adolph Ludvig Stjerneld Kammarherren Grefve Johan Gyllenborg *■ Transport Ärligen. Transport Dito Friherre Eric Ludvig Man6,650 — —, derström Dito Grefve Ad. Julius Cron 250 — stedt Högstsalig Hennes Maj:ts f. d. Hand-Secreterare , Kammarherren, Riddarhus-Secreteraren, Rid daren af Nordstjerne Orden, En af de Aderton i Svenska Aca250 demien, A. G. Silverstolpe E. d. Secreteraren vid Hennes Majus Hof - Expedition , Andra Secreteraren i Cabinettet for Utrikes Brefvexlingen, Carl 45o Hochschild Lif Medicus och Riddaren af Wasa-Orden, Doctor Ad Fredr. 250 —w Wedenberg - OfverHof Predikanten , in. m. 300 Doctor C. C. Lilljenwalldh Hof - Predikanten Aders Adam Sebell, till dess han tillträder 166 3? — Pastorat - Hof Predikanten M. J.
Den äswen med wälwilja omfattar mine olycklige wapenbröder, deras pretentioner ssola icke blifwa öswerdrisna, icke känbara för Nation att upsylla, och hwilket ssall blifwa en ytterlig stor be» löning för mig, den enda som kan tilfredsstäila milt hjerta, och mine förbindelser emot en Armöe hwars tapperhet och ståndaktighet grundlagt min ära och min lycka. Herr von k^ossstsri, Trlsacl, uplästc följande till Prvtocollet: W'd granssiiingcn af Skars Utssoklets ingjfne förstag ?i!l pensioner för de frän Finland hitkonme ficerare, torde benägit ursägtas, om jag wagar gora en liten anmärkning nemligen, ättling synes der wara för mycket föreslagit ät cn Ofwcrste, svar enligt I24§ Dell 20 December» Försigget ffnlle sä v'0 N^d. Fordna PensionS-St-lit ren har o'.ori; uk'ä t „> r ä» 665 R:dr, as hwilkcn suni» ma S.atens Högiie Elli)?!.män, endast kommit i ärr Njutande, och der; öre kror jag akt en Ojweiste mätte kunna berga sig om han sär 6oo R:dr, bmarigenon» pensionernc för e-e lä.-ce qraderiie med största billighet kunde ökas, Wid detta kilfäsie köra wäl diste Herrar Officerare sinna, alt der endast och a Hena si äe frägan om nödhjelp, till bättre wilker k.n, oirlncras, och dä böra de högre graderne »ägor dela med de lägre, ihägkommandes, art wid ft-ppöbrort, Amiralen är nöjd akt dela med de» lägste stlbai?crn. För öfrigt nnhaller jag ödmjukeligen, att med algörande häraf matte upffjuias, lill dest 2-en öfriga p.usious»Slate» förekommer.
Det föreföll mig, som den sist framställda Contra-propositionen blef af Ridderskapet och Adeln roed en betydlig pluralitet af Ja besvarad. Herr Hjerta: Jag hemställer vördsamt, om icke den första voteringen kunde blifva , huruvida Ridderskapet och Adeln till Contraproposition antager mitt, eller Friherre Åker» hjelms, förslag. Herr Lagerhjelm\ Det har synts mig allmänt utgöra Ridderskapets och Adelns tanka att intet beslut bör fattas , utan att frågan, hvarom det handlar, förut blifvit discuterad. Likväl förekommer i Friherre Åkerhjelms förslag ett antagande af hufvudgrunderne. Hvilka äro då dessa hufvudgrunder 5 har man väl öfverlagt om dem? Jag skulle derföre heldre önska Proposition i likhet med hvad Jrlerr Ribbing ost Den 14 December. föreslagit, hvarigenom Nej-propositionen förekom endast i allmänna ordalag. Herr Ribbing: Jag tror, att detta vore sä mycket rättare, som man derigenom tilläfventyrs kunde undvika tvenne voteringar. Friherre Åkerhjelm: Jag anser nrig böra upplysa, att i den af mig omnämde Proposition icke står godkännande , utan åberopande af hufvudgrunderne, hvilket sednare ord lemnar något mera latitud åt beslutet, ehuru nära dessa begge ligga intill hvarandra. Kör öfrigt förenar jag mig med Herr Hjerta rörande Ja propositionen, att dep bör innefatta icke blott Ridderskapets och Adelns förblifvande vid sitt förra beslut, utan äfven godkännande af den utaf Särskildta Utskottet till omröstning uti Nämnd, om så skulle behöfvas , föreslagne Voteringsproposition. Herr von Hohenhausen: Om det blott vore en eller två Contra-propositioner ifråga, kuride Herr Ribbings förslag gerna antagas. Men om till ex. de voro ännu flere, kunde det hända , att Ridderskapet och Adeln icke stannade vid någon. Jag anhåller derföre, att, när jag afstått från det af mig framställda förslag, votering emellan Herr Hjertås och Friherre Åkerhjelms föreslagne Contra-propositioner genast må företagas. Herr Lagerhjelm :
Det händer icke sällan, enskilde personer emellan, att den ena Munda bcwckes till eftergift af det, hwarä den andra lagligen kunnat äga anspräk, och af beha grunder har det alltid warit och synes alltid böra wara högsta Styrelsens rättighet, att dä ben, ä ena sidan, med tillbörlig alfwarsamhet tillhällcr wedcrböran-e fullgöra sine skyldigheter, makar öfwer be allmänna medlens behöriga anwändandc och befordrar LagarNeS wärkställighet; ä andra sidan, enär skäl bertill pröfwas för handen, äfwcn lcmnar den eftergift omständighctcrne och billigheten kunna fordra. Wid de öfwerläggningar härom, som, enär Högsta Domstolen bör deh undcrdäniga utlärande afgifwa, där förefalla, möta likwäl betänkligheter, i anseende till de medel, hwilka tillhöra Riksens Ständers Penninge - Werk, och de stag af ersättningar till StatsWcrket hwilka icke härröra frän nägot af ben till ersättningen dömde personens brott eller fel, utan annorledes uppkommit; och cnsäg derföre Högste Domstolen sig böra till Kongl. Majus eget nädiga godtfinnande hafkva i undcrdänighct hcmstäldt; om icke till Riksens Ständers Ståls - Utskott den fräga kunde öfwer - 4666 Den zo rvctober. we> lemnäs, om och hwad Jast uction mä wara nödig att meddela wcderbörande Ständerncs Fullmägtige el. ler Embctsmän, hwilka härur! böra warda hörde. Och skulle underdänig anmälan hä VM hoS Kongl. Majit göras, Utan afwaktan af detta Proto» colls justering. In ststem krotoco!!! I.. k. Kilell. Utdrag af Protokollet, hällct inför Hans Kongl. Maj:t uti Stats-Rä» det ben 19 October 1809. S. D. Föredrogs i underdänighct Högste
Och när sönernas skoltid är förbi, skola de själfva uppställa för sig en sträng tidsindelning och finna sig, på hvilken plats de än bli ställda. Och döttrarna skola bli samvetsgranna och på- litliga hjälpredor åt sina mödrar i hemmet, utan att därvid försumma de sköna konsterna, som under åratal kostat så stora offer af pengar och möda, eller handarbetet, som är kvinnans tacksammaste sysselsättning. När de sedan en gång beträda tröskeln till sitt eget hem, skall det falla sig lätt för dem att äfven där anvisa hvar och en sin andel af arbetet. Därmed komma vi till en hufvudpunkt: tidsindelningen för tjänarne. Hvarje husmoder bör ej endast ha tänkt ut tidsindelningen för de dagligen återkommande göromålen, utan måste äfven i förväg tänka på o c h fördela arbetet för hela veckan. Det bör vara hennes stolthet att kunna bestrida alla de periodiskt återvändande rengöringarna med husets egna krafter, utan legd hjälp. I en liten bok, som man ger hvarje tjänstflicka, när hon tillträder platsen, bör man inskrifva indelningen för dagen o c h veckan, och hvarje duktig, flitig tjänare skall studera den samvetsgrannt för att sätta sig in i sitt arbete. När hon sedan profvat indelningen o c h funnit den bra, skall hon lära sig att värdera den och glad gå till sitt arbete. Om det än nu för tiden finns många dåliga tjänare, så finnas likväl ännu många bra flickor, som stanna trogna på sin post, då de se, att det arbete, som pålägges dem, icke öfverstiger deras krafter, utan att man underlättar deras sträfvan. I den lilla boken bör, som redan anmärkts, icke blott dagens, utan hela veckans arbeten noteras, och vi tillråda indelningen af hvarje månad i två stora arbetsperioder. I de hus, där man tvättar hemma, bör hvarannan vecka offras till tvätten o c h klädernas lagning, de mellanliggande dagarne åt rengöring i stor stil. Sålunda bör man anslå en dag till att piska möbler och mattor, en annan till grundlig mönstring af sängarne, en dag till att tvätta dörrar och fönster, en till att putsa silfret, dörrlåsen o c h tvätta prydnadsföremål.
Maj:t i underdånighet anhålla, att Eders Kongl. Maj:t täcktes låta underrätta Fullmägtige i Riksgälds-kontoret ej mindre om de terminer, då beviljade statsbidrag böra utbetalas, än om sådana förändringar uti de för statsbidragens lyftning m. m. meddelade bestämmelser, som under arbetenas fortgång kunna varda i nåder medgifna. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 19 Juni 1866. Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 85, 31 JS:o SS. Uppläst oell godkändt. hos Ridd. och Adeln den 21 Juni 1866. » » » » Preste-Ståndet den 17 » » » » » » Borgare-Ståndet den 19 » » » » »> » Bonde-Ståndet den 19 » » Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse angående tullbevillningen. (Bevilln:s.-Utsk:s Bet. Niis 8 och 17, Uti. Nås 14 och 18 samt Mein. Nås 12 och 15) S. A. K. Sedan Rikets sednast församlade Ständer uti underdånig skrifvelse den 4 November 1863 angående den af dem vid dåvarande riksdag verkställda reglering af tullbevillningen, under förmälan att de ansett tulltaxan vara i behof af förbättringar i flera andra delar än hvari sådana då kunnat beredas, anhållit, att, enär en mera djupgående granskning af författningen, för att icke gå miste om den öfverensstämmelse emellan dess särskilda delar, som i all lagstiftning vore af nöden, förutsatte mångfaldiga detaljutredningar, för hvilkas åstadkommande Rikets Ständer saknade tillfälle, Eders Kongl. Majit måtte, efter föregången utredning af sakkunnige män, till Rikets näst sammanträdande
Att alla iniättningar, kunna missbrukas, medgifver väl Utskottet, men deraf foijer ej att så skall ske; och då våra grannar i D momark och Norrige med mycken fördel för sig infört bruket af OreditUpplag , finner Utskottet ej något skäl , hvarföre samma fördelar icke kunna för Sverige vinnas och • ©tillbörlig© missbruk fö re korn mas, om lämpliga författningar deremot vidtagas; och har Utskottet annu mera blifvit styrkt i • öfvertygelse» derom, genom underrätt. Isen att Engelska Parlamentet redan i föi leden Marti i månad, och således före den uti det inom samma land rådande prohibitifsystemet nyligen verkställda stora förändring, infot l inrättningen af Credit - upplag. De värda Talire, som klandrat Utskottets förslag angående sättet för varors värdering och fortull ning , hafva ej anfört någre skäl, ledande till rubbning af Utskottets öfvertygelse, eller upplyst Utskottets omdöme genom uppgift af förelag till förbättring. För »in del anser således §9® BtvUlnings Utskott ett Bttänkandtn. Utskottet för säkert: i:o Att ett för längre tid bestämdt Tullvarrle skall, då varor under tiden betydligen stiga i pris, orsaka Staten en förlust och om de åter betydligen falla, tillfoga antingen Köpmannen eller Förbrukaren ett obilligt lidande, hvaremot största billighet måste å ömse sidor vinnas, örn varuvärdet bestämmes en gång för hvarje är. å alla articlar, för hvilka sådant later sig verkställa, och 2:0 Att då Handels. Styrelsen icke allenast har tillgång på uppgifter , så ofta. elen från alla Svenska Consuler. pålordrar dylika, rörande varuprisen, utan jemnvä I kan dels af vissa utländske Dagblad, erhålla priscouranter, dels ock tili nödig controll härutinnan mnnadtligeri eller qvartaliteter från Mäklare i Stockholm och Götheborg infordra uppgifter under Edspligt., så måste nämnde styrelse icke sakna säkra anledningar till Varuvärdets bestämmande ,. på satt Utskottet föreslagit; 3:0
Den haltande kapten Rubzoff, som vid Memelströmmen följt närmast efter konungen, och den i fångenskapen ännu alltid lika putsade kapten Vult tummade och undersökte de snushorn, hårpungar, tagelperuker och nattmössor, hvilka kornett Ennes och hans vänner tillverkat och nu förevisade i en korg. Där kom kapten Stralenberg, som nyss rest sig från sina kartor sedan han dragit den första meridianen öfver Tobolsk. Kornetterna Fries, Westfelt och Toll, som gått kring och sjungit på gårdarna, skramlade med sina tomma sparbössor. Ryttmästare Hall, som blifvit färgare, svängde med sina mörkblå fingrar sockerstruten öfver pannkakan. Ryttmästare Ridderborg, som försörjde sig med brodering, upplockade ur rocksäcken nystan af silfvertråd och ställde dem rundt fatet som granna påskägg, men löjtnant Beeth, som blifvit guldsmed, framlade på bordshörnet till beskådande en blank dukat – den första, som någon af dem alla sett på två hela månader. De yngre männen ställde sig försagda och stela utefter väggarna med händerna på ryggen. Haberman, den hederlige gymnasisten från Viborg, hvilken tjänade som dräng och hade lappade skinnbyxor, höll sig förläget så hårdt fast vid dörrposten, att ryttmästare Balck, som själf endast hade ett fuktigt brygghus till hemvist, måste draga honom fram till bordet. Också Bergman, som haft kornetts rang men blifvit degraderad, därför att han under den långa vandringen från Poltava hotat och förbannat sina egna förmän, höll sig med sådan blyghet fast vid ugnskanten, att fru Beck måste lägga för honom af anrättningarna och räcka honom tallriken. Nu klappade Wreech i händerna och begynte tala. – Vi tacka dig, himmelske fader, för din godhet mot oss stackars eländiga fångar, som nu hvar söndag kunna församlas kring en gemensam måltid likt i de gamla dagar. Näst dig tacka vi de redliga kamrater, som genom sina händers arbete bragt det därhän att vi också ibland kunna bespisa våra fattigaste och mest utarmade bröder och skolbarn.
— Det är intet göra för en talrik representativ församling att affatta lagar: Lagar kunna aldrig blifva väl gjorda utom af några fä personer — ofta bäst af endast en. En representativ församlings uppgift är icke att göra lagarne, utan att se till att de rätta personerna komma att göra dem, samt att sjelf verka såsom det organ, genom hvilket nationen lemnar eller vägrar sin stadfestelse&amp; dem. — Detta skref den bekante tänkaren till och med i en ljungande försvarsskrift fbr februari-revolutionens män, och många år senare utvecklade han samma tanke omständligt i sitt stora arbete om det representativa styrelsesättet. Yttrandet innehåller oekså en obestridlig sanning, som eger sin tillämpning på den konstitntionela monarkien lika väl som på republiken, öfver allt med ett ord, der ministeransvarigheten är erkänd och gäller, mera än till namnet. Men då blir det också representationens fbrsta både rättighet och skyldighet att tillse, det denna del af lagstiftningsmakten kommer i händerna på dem, som representationen sjelf genom ett öppet uttalande fbrklarat sig anse * såsom de rätte männen, samt att de också äro förklarade förlustige detta " uppdrag, så snart representationen återtager sitt oberoende. Vid sådant förhållande vinner den första statsmakten den dubbla fördelen, att icke blott vara i obestridd atöfbing af hela den verkställande makten, utan att samtidigt också hafva kontrollen öfver snart sagdt hela den lagstiftande. Det är emellertid detta man på vissa håll hos oss kallar » konungamaktens försvagande », » konungamaktens kapitulation » o. s. v. Man tillåter sig också kalla det » iakonstitutionelt », och detta ord så väl som dess positiva motsats, hvilka båda borde få vara höjda Öfver alla partislitningar, har man nu till ooh med försökt göra till partinamn, med tillsats af något oförklarligt man vet icke hvad i betydelsen. Det talas om det konstitutionela konungadömet, som om detta ioke skulle finnas annorstädes än der konungen handlar i öppen strid mot folkrepresentationens önskningar och beslut, och som om det icke snarare rätteligen finnes öfVer allt der skrifVen grundlag eller vedertagen konstitutionel häfd utstakar gränserna för hvardera statsmaktens befogenhet. Men detta innebär oekså något annat.
Derefter hafva, uti nämnde förslag, ändringar och jemkningar blifvit vidtagna, hvilka, efter mitt förmenande, ytterligare fullkomna och förbättra detsamma, så att, i synnerhet om den, efter mitt förmenande, icke fullt grundade inflätningen om den Kongl, namnchiffern blifvit ovidrörd eller på annat sätt omnämnts, förslaget förenar styrka i sakbevisning med värdighet och återhållsamhet i form. Jag kan således icke annat än fortfarande yrka, att Gr. Sparres äfven i dess huvide lydelse värderika förslag måtte antagas. Något klander mot Exped.Utskit för dess förfaringssätt i ifrågavide hänseende kan likväl icke härvid med skäl af någon framställas och är icke heller af mig åsyftadt. Det har nemi. utur det godkända Utsk:sBetänk :t upletat vissa hufvudsakliga beståndsdelar, under afskiljande af det som, ehuru uplysande för Stånden vid frågans behandling hos dem, ej behöfde framställas till K. M.; och har Exped.Utsk:t således i detta hänseende förfarit vid upställandet af detta sitt skrifvelseförslag alldeles i enlighet med vanlig praxis. Deremot är det ett misstag af Hr Printzensköld, då han yttrar, att några speciela anm:r mot Exped.Utskits förslag icke varit hos B. o. Ad. framställde. Det svnes häraf, att han icke måtte varit tillstädes under mitt yttrande, ty eljest skulle han säkert haft den godheten låna sitt öra åt hvad jag i förra plenum hade äran andraga. Det finnes nemi., för att nu blott taga ett exempel, i Exped.Utsk:ts skrifvelse införd följande efter min tanke i alltför hårda ordalag affattade fras: »Sverige vill icke »använda tvång mot Norige såsom varande det svagare och mindre »talrika folket». Jag anser icke att en strof af denna lydelse, som är vida sträfvare och bistrare än nödigt och tjenligt är, bör förekomma uti denna skrifvelse, som ju åsyftar ett framtida tillnärmande. Af fruktan att trötta R. o.
Eckermans omförmälde fordran, i förhållande lill öfrige Borgenärers i Grosshandlanden Bloberg Anderssons Concurs bevakade kraf; ”Banken alltid obehaget, i händelse det ådömde ersättnings-beloppet icke kunde af ofvanbemälde ”Banco-Commissarier och Sterbhus-delägare till fullo gäldas, då för bilsten ”hålla sig till Bankens öfrige, vid försummelsens begående tjenstgörande, ”Commissaricr, på grund af den samtlige Commissarierne, enligt Reglemen”tet, tillhörande collectiva ansvarighet.” Öfver detta Banco-Fullmägtiges beslut hafva så väl Sterbhus-delägarne öfter Banco-Commissarien von Hofsten, som de Bankens Commissarie!', hvilka, vid inträffandet af ofvananmärkte försummelse, varit, jemte Gyllencreutz, Toran och v. Hofsten, tjenstgörande, besvär hos Revisorerna anfört. Hvad beträffar Banco-Commissarien Gyllencreutz, hvilken i så måtto ansetts hafva varit till den åtalade förseelsen egentligen vållande, sorn lian fört det Diarium öfver Jern lånen, hvilket, enligt arbels-ordningen, bordt utaf Låne-Baneo-Commissarierne hållas, samt dervid begått den al FiscalsEmbetet anmärkte oriktighet, har väl, efter förordnande af Banco-Fullmägtige, en summa, motsvarande den bouoin till betalning ovilkorligen ålagde tredjedel i ersättningsbeloppet, blifvit innehållen af hans Löne-inkomster i Banken, men bemälde Bancb-Commissarie har sedermera hos Kongl. Svea Hof-Rätt, efter å Banco-Styrelsen uttagen Stämning, yrkat upphäfvande af Banco-Fullmäglig-es ofvanupptagne beslut.
I berättelsen 1824 yttras: »Man har nästan allmänt funnit att tillväxten under första och andra beväringsåren hos dem, som blifvit satte på tillväxt och förbättring, gör förvånande framsteg, men att efter 23 år tillväxten och utvecklingen icke lofva mycket för de återstående beväringsåren». Berättelsen 1826 förnyar önskan om beväringsålderns framflyttning. I berättelserne 1832 och 1837 omförmäles att der ynglingarne varit något år äldre, kassation varit ringa. Kollegium anför flere gånger att provincialläkare klagat, att den tidiga beväringsåldern vore oförenlig med »nationens sena tillväxt». Af mångåriga uppgifter inhemtas att antalet undermålige och allmänt svage i medeltal är \ af de besigtigades, men på åtskilliga orter icke sällan varit ^ och stundom nära hälften. Dessa förhållanden tillvunno sig Kongl. Maj:ts uppmärksamhet. I nåd. proposition till 1856 års församlade ständer förekommer: »Erfarenheten har ådagalagt att den svenske ynglingen, uppfödd under ett hårdt och kroppens utveckling fördröjande klimat, i allmänhet icke det år så han efter nu gällande stadgande inträder i beväringsåldern eger den kroppsstadga och de krafter som oundgängligen erfordras för att utstå ett fälttågs mångfaldiga mödor, umbäranden och ansträngningar». En framflyttning af beväringsåldern förordades allmänt af i ämnet hörda civila och militära embetsmyndigheter. Ehuru någre landshöfdingar och regementschefer yttrat att beväringsskyldigheten först borde vid fyllda 22 års ålder inträda, behagade dock K. M., för att ej för mycket störande ingripa i folkets vanor, blott föreslå beväringsålderns framfiyttning ett år, hvilken åtgärd ansågs skola förminska de betänkliga följder, användandet i fält af alltför unge och till kroppskrafter ej fullt utbildade krigare kan medföra, hvaribland särskildt nämndes det missödet, »att snarare finna sitt slutliga mål på sjukbädden genom fältlifvets öfveransträngningar, än uti stridens ärorika faror.»
15:o trenne Vagnsfabriker, hvarest arbetsförtjensten för 4 mantalsskrifne arbetare under nästvikne år besteg sig till 700 R:dr Banko; samt l6:o en Attiksfabrik, anlagd år 1841, och vid hvilken någon ständig arbetare icke varit sysselsatt, men hvarest sistlidet år tillverkades ättika till ett värde af 666 R:dr Banko. • Medelbeloppen af tillverkningsvärdena vid ofvannämnde fabriker, verk och inrättningar, under de sistförflutne fem åren, hafva utgjort: l:o Vid Linnefabriken , . , 13,565 R:dr 29 sk. 2:o „ Segelduks-fabrikerne .. 23,707 — 30 — 3:o „ Faience-fabriken för endast 3:ne år , . 2,525 — 4:o „ Strumpfabriken 516 — /: o 8:o 9:o 10:o 11.0 Linolje-fabriken . Må La re verken Sockerbruket . Svarfveriet Spegelfnbrikerne Tobaks-fabrikerne Urfabiikerne Vagnsfabrikerne Ättiksfabriken för 2 är joa — eller tillsammans en summa af 241,706 R:dr 43 sk. B:ko. Ehuru, vid jemförelse emellan föreslående uppgifter med förhållandet vid 1837 års sini, visar sig, att till vei kningarne vid åtskilliga af ofvanhe rörde inrättningar under de sist förflutna fem åren, något öfver stigit det under nästförutgående qvinqvennium, kan likväl antagas, ali fabriks-rörelsen härstädes i allmänhet qvarstår på samma punkt, som då sista Femårs-berättelsen afgafs. På stadens område finnes ett af enskildt person anlagdt tegelbruk, hvarest 2:ne arbelare uro mantalsskrifne. För Öfrigt äger staden följande husbebofs-inrättnirigar, nemligen: en sågqvarn, 2:ne tullmjölqvarnar och ett bränneri, der stadens brån vins-brän ningsrättighet utöfvades såsom ofvan är nämndt, till slutet af år 1840, då verket tills vidare nedlades.