Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det hemställdes derföre, att de hinder som i berörde afseende voro i Författningarne lagde, mätte undanröjas; 2:0 al Anders Normark från Vesterbotten, hvilken, hufvudsakligen på-enahanda runder, sorn i förra motionen äro upptagne, föreslagit, att. vid skattlagde sdgqvarnar egaren md fd såga huru mycket han vill, utöfver det belopp, som vid skattlä g gningen blifvit bestämdt, helst utan någon serskild beskattning , men om detta ej beviljades, emot Bevillning sorn ärligen skulle debiteras, i j förhållande till förflutna äret> fbrsägning; 3:o al J, O, Dahlberg .ian Vestcr-Norrland,. sorn fästat uppmärksamheten P i-, höfvel if ■ u Författning, liv irigenom stadgades "rättighet för egare till husbehofs-sågqvarn att dera' säga icke allenast del virke, hvaraf han sjelf vore i behof, utun ock hvad hans egna Allm. Besv. och Oecon. TJtsk. Betänkande iVio 1A8. skogstillgångar derutöfver medgåfvo till försäljning samt således jemväl till afsalu. Till upplysning i målet får Utskottet anföra i alt, jemlikt 20 Cap. Byggninga-Balken och Kong]. Brefvet elen ri Maji 1786, Kongl. Majus Befallningshafvande eger fö;oidna 0111 nya sågqvarnars anläggande och byggande, enär för deni sökes alt säga till afsalu eiler för betalning, hvarvid, efter föregången undersökning vid HäradsRätt, bestämmes el t visst antal sågtimmer, sorn, med afseende å skogstillgången, årligen får försågas; att dylika sågqvarnar tillförene åsatles grundränta, men att, genom Kongl.
Regeringsformens 90 §. bjuder: ’’Under Rikets Ständers eller deras Utskotts öfverläggriingar och pröfning må icke uti något fall eller på något annat sätt, än denna Grundlag bokstafligen löteskrifver, JLagXJtskatiets Utlåtande N:o l5$. 25 komma frågor om Embetsoch Tjenstemän* tilloch afsäitande; Regerings-och Domctremagiernas Beslut, Resolutioner och litsla g; enskilda medborgares och corporationers förhållanden , eller verkställigheten af någon Lag, Författning eller Inrättning." Blotta upprepandet af detta grundlagsstadgande torde vara tillräckligt för ådagaläggande af Utskottets absoluta obehörighet att yttra sig öfver vederbörande Domareoch Embetsmyndigheters behandling af de mål , som påkallat JustitixOmbudsmannens uppmärksamhet, helst man icke lärer kunna uppvisa något rum i Grundlagarne, sorn berättigar till undantag från anförde allmänna regel. Men lika litet , som någon underlåtenhet i detta afseende kan Utskottet ined fog tillvitas , lika mycket saknas giltig grund för de anmärkningar, som i öfrige nyss anförde omständigheter blifvit framställde. Man har åberopat srdra punkten i 33 §. It i k sdagsOrd ningen , som stadgar, att Justitia; Ombudsmannens Berättelse hörer till LagUtskottets befattning ; men just detta Grundlagen» rum, långt ifrån att gifva stöd åt nämnde anmärkningar, innehåller deras vederläggning. Dess bokstafliga lydelse är nemligen , att endast Just it iceO mbuds mannens Berättelse, rörande de ifrån Konungen, genom Högste
St:r billig och lemnade dertill sitt bifall; men de före 1858 afgångne mililäre embetsoch tjenstemän kommo icke i åtnjutande af de förmåner, som tillerkändes de efter nämnde år afgående. Sannt är visserligen, att statsmaskinen går sin jemna gång, äfven om en del utslitna kuggar borttagas, allenast de öfriga äro hrukbara; men det är dock statens pligt att tillse, det de utslitna kuggarne icke lemnäs åt sitt öde. Såsom nu är förordnadt. äro de före 1858 afgångne militärerne endast hugnade med pension från arméens pensionskassa, en pension som de hufvudsakligen beredt sig genom inbetalningar af sin lön, alldenstund staten lemnat endast ett obetydligt bidrag. Oin R. St:r nu Infalla det af reservanten framställda förslag, komme de före 1858 afskedade militärer i paritet med dem, som efter nänmde år afgått; och de måtte så mycket mera dertill vara berättigade, då de förra för erhållande af fyllnadspension måste hafva tjenat lika många år som de sednare och innehafva samma lefnadsålder vid afskedstagandet. Utsk:t synes hafva varit något tveksamt beträffande det erforderliga beloppet, och jag har derföre till ledning för omdömet förskaffat mig uppgifter från arméens pensions-kassa. Deraf visar det sig att vid biirjan af innevarande år antalet af de militärer, sorn således skulle erhålla fyllnadspension, utgjorde 467, för hvilkas pensionerande i öfverensstämmelse med föreskrifterna i K. Ilrefvet den 9 Febr. 1858 skulle erfordras: i 3:dje klassen till 6 pensionärer, hvilka vid afskedstagandet » » » » 3 « uppnått 55 års ålder, å 1100 rdr rmt . 6,600. hvilka före nämn - de ålder erhållit b 4:de » » 21 » 23 » afsked, å 600 rdr 1,800. Transport 29,900. 404 Den 28 September f. m.
Denna vigtiga omständighet går StatsUtskottet alldeles förbi, och visar i allt ett snart sagt blindt godkännande af de mäst principlösa styrelse-åtgärder, och jag yrkar, att StatsUtskottet måtte lemna ett bestämt utlåtande, huruvida den ifrågavarande creditivlyftningen egt rum för ett med detta crediti v gemenskap egande föremål, eller icke. I anseende till den af Revisorerne gjorde anmärkning rörande räntan å de utlånte Den 19 Mars f. m. 43 creditivmedlen, bar Stats-Utskottet i min tanka öfverträffat allt hvad som sedan vårt nya statsskick, i anseende till uragtlåten vård om våra constitutionella förhållanden, egt rum; ty alt komma till den slutsatts, att Styrelsen eger, att, utan allt afseende å behofvets föremål, lyfta större eller mindre summor utaf crediti vet, för att i låneväg förränta dem, till vinnande af utvägar för dispositioner, dem Rikets Ständer hvarken godkänt eller beviljat, på den grund att hvarken uti 63 §. RegeringsFormen, eller uti Rikets Ständers i detta ämne aflåtne underdåniga skrifvelse, eller uti Statsutskottets utfärdade anordning, omförmäles någon ränta, som å lyftade creditivmedel skall godtgöras, är i min tanka något så oförväntadt, att jag icke finnér någon möjlig utväg, att förklara en sådan StatsUtskottets slutsalts annorlunda, än som ett det fullständigaste begifvande, att verkställande magten icke är redo skyldig snart sagdt för någon ting. Jag utbeder mig härvid att få fästa uppmärksamheten uppå, att Styrelsen lika lätt skulle kunna företaga sig, att förränta bela det mindre Creditivet, som någon dess del. Jag kan icke föreställa mig annat, än att alla de medel, hvilka ifrån RiksgäldsContoret disponeras, äro Riksgäldsmedel, och då Rikets Ständer icke anordnat det mindre Creditivet att af Styrelsen användas Den 19 Mars f. ro. j Discontväg, kan jag icke annat förstå, än alt den räntevinst, som uppkommit genom en sådan egenmäktig låneoperation, äfven ikläder sig egenskapen af Riksgäldsmedel, hvilka sålunda, enligt 68 §.
LagUtsk. påpekar i detta Betänk, åtskilliga af de punkter i Konkurslagen, som enligt Utslcs tanke borde förändras, och hvad angår det af Lagkomilén uprättade, och af Högsta Domstolen pröfvade, förslag till Konkurslag, då affärdas det helt kort, utan att Utsk. ingår i någon specielare granskning, på följande sätt: »Det synes alltså som skulle man ansett det förslag till Konkurslag, hvilket, i sammanhang med andra lagar, blifvit utarbetadt, ej vara tillfredsställande.» Detta synes mig i sanning vara ett nog lätt sätt att behandla ett of landets yppersta jurister upsjordt och af Högsta Domstolen pröfvadt lagförslag, och jag hemställer om det vore lämpligt, att t. ex. en sådan punkt som denna inrycktes i den underd. skrifvelsen. Den grundsats Utsk. vill införa, med 308 Den 13 Februari. afs:de på Könkurslagstiftningen, är: att majoriteten af borgenärerna skola kunna tvinga minoriteten till antagande af ackord. Denna grundsats, säger Utsk., är f. n. antagen i flera främmande länder oell har äfven i sjuttonde seklet varit gällande i Sverige, ehuru den »måst träda tillbaka för våra sednare lagstiftares helt och hållet juridiska åskådningssätt.» Det är eget att se, hurusom LagUtsk. tycks anmärka såsom ett fei hos lagstiftarne, att deras åskådningssätt varit juridiskt. lin motionär har föreslagit, att man redan vid denna Riksdag, i öfverenstämmelse med nämnde grundsats, skulle i lagen införa följande stadgande: »att sysslornännen dervid skola för borgenärerne framlägga en fullständig öfversigt af boets ställning, med afs:de på tillgångar och skulder, samt förslaget till ackords-upgörelse; att ackordet skall anses vara af samtlige fordringsegare antaget, såvida minst |:delar af de vid sammanträdet närv:de borgenärer, hvilka tillsammans innehafva minst -J:delar af de behörigen bevakade och edfästade fordringarne till det belopp, som vid skriftvexlingen lemnats obestridda, derpå ingå;» LagUtsk. gillar grundsatsen, men anser sig icke kunna tillstyrka den af motionären föreslagna parliela förändring.
gjordt sig sjelf något ondt », brast Klara ut med Som en hemlighetsfull, hjelpbehöfvande främen fortviflan i tonen, som motsade tviflet i ling kom jag till dig, och hvad hade jag väl hennes ord. » Nog hade hon mycket att bära för rätt att vänta allt detta lisande deltagande på, stackars Ruth men detta — nej, från dig, all denna finkänsliga ömhet. Jag nej! Låt oss gå vidare efter stranden och se hade ju ingen i verlden att lita mig till, och oss noga om. » du tog upp mig i din kärlek, jag kan nästan Och de skyndade vidare framåt. Som besäga från gatan. själade af samma tanke höllo de nu icke längre Och nu lönar jag denna långa, allt för långa vägen, som löpte i slingrande bugter på några gästfrihet med att utan ett ord till tack, en famnars afstånd från sjelfva strandbrädden, utan förklaring lemna er som en rymmare. de togo ned för klipphällarne alldeles vid ranDet är sannerligen mer, än du nog någonsin den af vattnet, springande med uppjagad oro kan förlåta! från skrefva till skrefva, snafvande ideligen Från det första ögonblicket, vi råkades, har öfver furornas vindlande rötter, spejande framjag väl varit skyldig dig en förklaring öfver, för sig, tillbaka och ut åt hafs. huru och hvarför jag kom, och hvad som var Tidt och ofta höjde Klara med skälfvande dig främmande af mitt senare lif. Men du stämma ett rop, kallande Ruth vid namn; en kan icke tänka dig, huru denna mörka olycka, gäll ånghvissla föll ofta in från fjärden som som heter mitt äktenskap, och som nu faller med ett ironiskt svar. Det var ock allt. som en slagskugga öfver hela min tillvaro, hur Karl Vrede hade blifvit förfärligt blek, och den är mig förhatlig att ens med ett ord en kall ångestsvett sköljde öfver hans panna. nämna. Jag vill i hvarje min minsta tanke Han sade ej ett ord, der han flämtande af fly den, om jag endast kunde. ManusKnpt, som ej antages till Införande, återsändes, sävldaporto blf o g a s.
Som registrering snarast fäster uppmärksamheten derpå, att brefvet innehåller penningar, ehuru en mindre summa, än att afsändaren velat rekommendera det, är det naturligtvis för den nämnda personen en stor frestelse att gå till postluckan och begära ut dessa bref, hvilket icke kan förvägras honom. Utsk:t antager äfven sjellt att registrering ej kommer att synnerligen mycket användas, för den händelse den föreslagna nedsättningen i rekommendationsalgiften vinner R. St:rs bifall; hvartill tjenar således registreringen? Enligt hvad jag förnummit, tillfaller registrerings-afgiften postens tjenstemän såsom sportler; densamma utgör således ej någon inkomstkälla för K. Postverket, hvadan afgiften af denna anledning skulle kunna anses böra fortfara; och icke kan det väl vara skäl att bibehålla en åtgärd, som i och för sig är origtig, blott för det densamma utgör så att säga en löne-tillökning uti en del posttjenstemäns ringa lönevilkor. Rättare synes det mig åtminstone att upphäfva deri obehöriga föreskriften och, i stället för dessa sportel-inkomster, gifva de, hvilka deraf gå i mistning, en motsvarande löneersättning. På grund häraf anhåller jag om afslag å Utsk:ts hemställan i denna punkt och bifall till min motion. Frill, af Ugglas: De åsigter, som rörande denna punkt blifvit af den siste talaren förläktade, kan jag icke dela. Jag har icke kunnat göra det för mig klart, att registrering af bref innebär någonting origtigt. Den är fullkomligt frivillig, och mången gång kan den vara af stor nytta. Det finnes kanske ingen ibland oss, som icke begagnat detta säkerhetsmått, när han afsändt vigtiga handlingar eller något angeläget bref, med afseen - Den 16 Mar». 375 de hvarå det varit af vigt att kunna styrka, att de blifvit från postkontoret afsände. Jag yrkar bifall till Utsk:ts hemställan.
Då Banko-fullmägtige, på grund af den i 174 § af Banko-reglementet intagna föreskrift, hvilken Utskottet ansett i denna del böra fortfarande tjena till efterrättelse, äro berättigade att, i den mån allmänna rörelsen sådant påkallar, använda de i Bankens reserv-fond tillgängliga medel, bland annat, till förstärkande af Handelsoch Närings-diskont-fonden; i följd hvaraf dylika förstärkningar från reserv-fonden för närvarande äro lemnade lill Låne-kontoret i Götheborg å 630,000 R:dr, till Låne-kontoret i Malmö å 290,000 R:dr och till Låne-kontoret i Wisby å 80,000 R:dr, så synes någon tillökning i ordinarie anslaget för Handelsoch Näririgs-diskont-rörelsen icke vara af omständigheterne påkallad, utan torde de summor, som för detta ändamål i Banko-reglementet nu upptagas, böra för de särskildta Diskont-verken bibehållas oförändrade. 24 Banko-Utskottets Betänkande M 25. I fråga åter om Allmänna Diskont-rörelsen och beloppet af den dertill anvisade fond iiro motioner i olika syftning vid innevarande riksdag väckta. Sålunda hur, under åberopande hufvudsakligen deraf, att denna fond visat sig vara så otillräcklig för låne-behofvet, att beviljade lån först efter längre tids förlopp kunnat utgifvas, hvilket fortfarande vore förhållandet, tillökning i fonden blifvit föreslagen af Riksdags-fullmägligen Anders Pehrsson från Malmöhus län med i,000,000 R:dr och af Riksdags-fullmägtigen Anders Nilsson från Hallands län med en fjerdedel af Bankens behållna vinst, hvarjemte Direktionen öfver Låne-kontoret i Malmö uti dess ofvanomförmälda berättelse hemställt, att, om icke någon förhöjning i fondens belopp kunde erhållas, Låne-kontoret åtminstone måtte få bibehålla den andel af densamma, som för närvarande vore ät Kontoret anvisad; under det att yrkande af Herr Ehrenhoff, G. II, framställts derom, att fonden till utlåning med omsättnings-rält måtte småningom minskas och slutligen alldeles indragas.
•— om införande i RikdagsBeslutet af beslutet angående rättighet för Kongl. Maj:t all i 545 vissa fall utnämna II. K. H. KronPrinsen till Ordförande i Regeringen. P. 629. — om remiss af Herr Ribens memorial rörande Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets Betänkande angående Extra Roteringen. P. 63o. — 0111 Allmänna Besvärsoeb OeconomieUtskotlels Betänkanden: ij) angående bestämmande af rättigheten till upphämtning å sjöstränderne af Hafstång; 0111 fastställande af en viss byggnadsordning för Städerne; 3) om inskränkning i rättigheten för Torpare att antaga Tjenstehjon; 4) om befrielse eller ersättning för transporter af undsättningsspannemål; 5) om skyldighet för privilegierade Hemman och lägenheter, att i allmänna byggnaders uppförande och underhåll deltaga; 6) rörande befrielse för Gottlands Hemmansägare att in natura aflemna SkatteTjära. m. m. P. 63o. ProtocollsUtdrag, Ridderskapets och Adelns: Maji. om remiss af Herr Berghmans memorial, angående en delaillerad calcul, öfver hvad Staten lii t til'S påkostat Götha CanalByggnad. P. 7b. — om åtskillige sedan sista Riksdag hvilande Grundlags-förändringar. P. 75. — om uppgift på de Grundlags-förändringar som af samtlige RiksStånden blifvit antagne.
”Det star emedlertid fast och kan icke motsägas, att igenom dén år 1777 i förberörde måtto vidtagne Författning, Stockholms Stad blifvit, utan att Magistraten derom, förr an efter vidtaget beslut, agde tnindsta kännedom', eller varit i tillfälle att söka Stadens Privilegiirätt bevaka , ställd i et> högst märklig förlust i dessa på flera framfarna Konungars Privilegier grundade rättighet, samt att denna förlust består uti skillnaden af den högre Tull, som i de derefter förflutna tider för ofvannämnda vinsorter blifvit erlagd, i jemförelse mot förra tider, och denna förlust träffar de 20 å Stadens Magistrats Stät löntagande Embetsman, hvilka alltid haft och annu hafva begagnandet af Tullfriheten, såsom ea Löne-Sublevation, sig anslagen. ”Då nu, efter hvad ofvanberördt är, den orsak, som är tagen till grund för Författningen af 1777, i sjelfva verket icke är till, anser sig Stockholms Magistrat uti helgden af de fyrfaldiga oell här ofvan uppräknade Kongl. Privilegier, hvilka yttermera blifvit genom 3 och 7 § §. uti Kongl. Majus Nådiga Författning af den 23 Feb. 1789 stadfästade, böra äga den mest osvikliga säkerhet fiir Stadens rätt att få in natura begagna dess uråldriga rättighet att årligen införskrifva, samt tullfritt hit införa ofvannämnde qvantum Vin af 1 ett - Deri 8 Juni. 333 o etthundrade tio Amar Renskt, trettiosex Pipor Spanskt, oell sjutio Oxhöfden Franskt, samt en säker och rättmätig grund för dess underdåniga anhållan, att verkan af det igenom Kongl.
Det var ett hårdt ord, moder! MODERN. Kanske att jag och slägten före mig lefvat och trott och dött på en lögn. OLOF. Det var icke en lögn men det har blifvit. När du var ung moder hade du rätt, när jag blir gammal, ja, då har jag kanske orätt! Man vexer inte i kapp med tiden! MODERN. Jag förstår dig icke! OLOF. Detta är min enda, mitt lifs stora sorg! Allt hvad jag gör och låter af renaste uppsåt måste för dig stå såsom brott och gudlöshet! MODERN. Olof! Jag vet ditt beslut, jag vet din förvillelse den kan jag inte rubba, ty du är lärdare än jag, och Gud skall nog föra dig tillbaka, men jag ber dig, håll på ditt lif att du icke i dag rusas in i fördömelsen, förkorta icke ditt lif! OLOF. Hvad menar du? Icke slår man ihjel mig på predikstolen! MODERN. Har du icke hört att biskop Brask underhandlar med påfven om införandet af den lagen, som dömer kättare till bålet! OLOF. Inqvisitionen? MODERN. Ja! Så heter det! MÄSTER OLOF - OLOF. Lemna mig, mor, jag måste upp i dag och predika! MODERN. Du får icke gå! OLOF. Ingenting hindrar mig! MODERN. Jag har bedt till Gud att han skulle omvända ditt hjerta jag skall säga dig, men du får ej omnämna det jag var svag af ålder och mina knän ville ej bära mig, jag sökte upp en Herrans tjenare och bad honom, som stod närmare sin Gud, hålla messor för din själ! Han nekade, ty du var bannlyst. O, det är förfärligt! Gud förlåte min synd, jag bestack hans rena samvete med guld, med djefvulskt guld, blott för att rädda dig! OLOF. Hvad hör jag, moder! Det är ej möjligt! MODERN (tar Olofs hand och leder hogen). nom till venstra sidan vid väg Hör du! Hör du! Det är han som beder för dig i kapellet bredvid! OLOF. Det var då detta mummel jag hörde! Hvem är det? MODERN.
I anledning af Herr Munck af Rosenskjölds anmärkning, att Justitias-Cancelleren är sjelf både Åklagare och Föredragande, vill jag blott erinra, att han aldrig kunde komma att föredraga något mål, hvari han sjelf varit åklagare, emedan det nödvändigt måste gå Domstols-vägen, och afdömas i Högsta Domstolen. Det kunde således endast i Nådeväg komma till Stats-Rådet: och alla Nåde-ansökningar skola ju af Revisions-Secreterarne föredragas. Beträffande hvad Grefve Löwenhjelm yttrat, att Hof-Cancelleren i alla fall, såsom närvarande i Stats-Rådet vid ett Tryckfrihetsmåls föredragning , kan göra sin åsigt gällande, får jag derutinnan åberopa den för mig angenäma erfarenhet jag haft tillfälle att göra såsom Ledamot af Constitutions - Utskottet, att nemi. Stats-Secreteraren mer än en gång yttrat Sig emot Hof-Cancelleren rörande Tidningars indragning. Detta är ett så vackert exempel % Den 3 December e. m. i85 att jag lifligt skalle önska att det kunde göras mera kändt af Svenska Allmänheten. Herr Grefven och Landt-Mar skalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade instämma uti hvad Särskildta Utskottet, rörande Hof-Cancellers - Embetets beskaffenhet och verksamhet tillstyrkt. Ropades Ja och Nej. Herr Cederschjöld: Den Proposition Herr Grefven och Landt - Marskalken nu framställt, innefattar en ny Motion, som skulle remitteras till CoDStitutions-Utskottet. Jag tror icke, att något Riks-Stånd lagligen äger rätt att af-, tvinga Utskottet ett Grundlags-Förslag, som strider emot dess öfvertygelse. Det är endast Konungen förbehållet, att till Riksens Ständer öfverlemna sådana, hvilka Ständerna kunna antaga, äfven emot Utskottets tillstyrkande, men ingalunda kan jag inse , att Grundlagen lemoar Riks-Stånden rättighet att, i form af gemensamma anmärkningar, väcka och till Utskottet remittera nya Motioner. Herr von Hartmansdorff':
Särskildt vid en lunch utanför Lysekil den 27 juli gick det laget rundt, hvarvid konungen derur med vanlig förbindlig älskvärdhet först drack sina gäster till. Bland de närvarande befann sig äfven revisor Filip Tammelin, som på festkomiténs uppdrag författat det dagen förut vid festen för konungen framsagda poemet och med ledning af vid förstnämda tillfälle meddelade upplysningar äfven författat det i tidskriften införda qvädet. Den afbildning af dryckeshornet, som här återgifvits, är tagen efter en författaren nådigst förärad fotografi, som nyligen utförts af kommendörkapten Louis Palander af Vega. Föregående öden. 1 hedenhös ett odjur förskräckligt till att se Dök upp ur sjön, den djupa, att sprida skräck och ve, Det djur och menskor dödar med samma raseri, Allt i sin väg det krossar och kan ej hejdadt bli. * I tidningarna cirkulerade i somras en temligen otrolig notis, att nämligen vår originelle skald Filip Tammelin skulle på visst håll ha befunnits allt för ofta stränga sin lyra till svenska drottens lof. Att emel Ur Dagens Krönika. 58Det kommer som en stormvind, när minst det väntadt är, Ej hjelpa pil och båge, och spjut ej båta här, De studsa blott tillbaka, ej heller tjena svärd. Det vilda odjur bräcker hvart hinder på sin färd. Det eger horn och betar, som aldrig skådats förr, Det var minsann ej rådligt gå utom stugudörr; Som barn för » busen » skrämmas, så står man här försagd, I denna nöd hur kunna få besten nederlagd? En gammal man, en runlärd och vis i många ting, Nu träder fram och talar i männens häpna ring: » Ett klubbslag mellan hornen, och han har fått sin tukt, Men skuldlös yngling endast kan få med besten bugt. Ett oförderfvadt sinne blott på det onda rår, Den råa styrkan föga mot afgrundsmakt förmår, Visst höfs en modig vilja och kraftig arm, men mer En blick af tro och oskuld, der hjertats enfald ler. Och den som besten faller, han hornen får till lön, Det blir en vinst ej ringa, knappt gifs en mera skön;
Den, som godkänner Utskottets, af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet, äfvensom af Bonde-Ståndet biträdda, förslag, att Väfnader: Ylle: alngods: Fris, Frisad, Doffel och Kalmuck, böra åsättas 2 R:dr 24 sk. värde och 3o sk. införselstull per skålpund, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, antages Borgare-Ståndets beslut, att derå skall bestämmas 3 R:dr värde och 36 sk. införselstull per skålpund. Med g4 Ja emot 25 Nej har Utskottets förslag blifvit gilladt. %3:dje voteringen, (enligt 2g:de punkten.) Den, som anser, alt, såsom eventuela tullbestämmelser för de förbjudna slagen af artikeln Bränvin och Sprit, bör antagas, hvad Utskottet i Förstärkta Stats-Utskoltets Memorial, N',o 539. 23 Memorialet N:o 47 föreslagit, samt Ridderskapet och Adeln, Presteoch Borgare-Stånden stadgat, nemligen i R:dr värde och 3a sk. tull, då varan håller till och med 12 grader, samt 3 R:dr värde och 1 R:dr tull, dåden håller öfver nämnde gradtal, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, antages Bonde-Ståndets beslut, att 2 R:dr värde och 32 sk. tull böra utgöra de eventuela bestämmelserne, då varan håller till och med 10 grader, samt att för hvarje öfverskjutande full grad tullvärdet ökas med 6 sk. och tullen med 2 sk. per kanna. Voteringen har utvisat 54 Ja och 65 Nej, hvarigenom Bonde-Ståndets uti contra-propositionen antagna beslut blifvit faststäldt. af de voteringen, (enligt 3o:de punkten.) Den, som anser, att i5 R:drs värde och 5 R:drs lull per skålpund böra utgöra de eventuela bestämmelserna å Väfnader: Linneoch Hamp-: alngods: