Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Derjemte innebure det en orimlighet, så vida man icke ville föreskrifva den sökande, att, innan han vunnit tillstånd, klaga öfver den afgift, han måste erlägga i händelse han erhåller tillstånd. Denna klagan blefve dock alldeles öfverflödig, om K. M:s Bef:de, och sedermera den högre myndigheten, afslår hans ansökan alt få anlägga krog eller utminuteringsställe. Hvar och en af eder, Mine Hrr, torde finna, att ett sådant sätt, att behandla ärendet, är icke allenast olämpligt, ulan äfven stridande emot det sätt, hvarpå hvarje ärende bör behandlas. Att således på förhand, och innan man ännu vet om en rättighet blifver meddelad eller icke, inlemna handlingarne till TaxerrsKomitéen, i ändamål, att den skall a priori bestämma skatten, är alldeles origtigt och bör icke heller ske. Jag kan icke här upgifva något förslag till redaktion af denna §, hvilken hör afhandla, huru de personer, hvilka af K. M:s Befide erhålla minuteringseller utskänkningsrättigliet, böra första gången beskattas, ty, sedan de erhållit rättighet, synes mig vara lika rätt och konseqvent att Taxens-Komitéen beskattar dem genom kannetalcts bestämmande, som att denna myndighet bestämmer 1000-talel af r:dr för en landtegendom, för hvilken man får erlägga 2 r:dr per mille. Jag skulle således tro, att om man skulle uti ifrågavande afseende insätta någon §, bör den åtminstone så redigeras, att taxer:s-åtgärden kommer efter lillstånds-resolutionen, men icke före densamma. Nu kan sådant visserligen inträffa, i händelse K. M:s Bef:des tillstånds-resolution blifver utfärdad före Taxer:s-Komitéens sammanträde, men, om K, M:s Bef:de skulle, Den 8 Augusti. 121 straxt efter det Taxer:s-K.orailéen varit tillsammans och slutat sina arbeten, meddela resolution å anläggandet af utminuteringsoch ulskänkningsställen i landsorten, huru skall då förfaras?
Domstolen sig anmäla, så vida han någon talan förvara vill, men tillika, utan afbidan rf tiden för en dylik unnvxlan, med målet, så vidt godset angår, lagligen förfara och of iöma samt förordna om go ls< tf försäljning, så snut t Utslaget vunnit laga kraft, I illa de fall, då under beslag anhålht gods ådagalägges vara ovilkorlig förskämning eder minskning underkastadt, så vidt med försäljningen denf fördröjes, ege Domstolen, på hvars handläggning målet beror, att, äfven under Rättegången, uppå derom skeende anmälan, meddela beslut om godsets försälj ning. Bih. till R. St. Pi ot. :8fo och }§41. 5 Sami. a Ajd. 8 lif t. a io B ev.- Lassamt Allm. Besv. och Ekon.-L tskottens Betänkande, N.o i i, Len nu gällande Kongl. Förordningen. Utskottens Förslag till ändringar och tillägg. IV. Cap. §. 32. Undersökningen efter olofligen infördt gods må, jemväl annorstädes än vid tullplats, anställas af Kronofogde, Länsman, Landseller Stadsfisca), Fabriks-ombudsman, samt Öfver-betjente vid Tull-Verket, så ock af de personer, som, efter föregången anmälan, varda af General-TullStyrelsen eller Justitiae-Canzlern, eller för tillfället, af Vare Befallningshafvande dertill förordnade. Behörighet till undersöknings verkställande skall, då sådant äskas, styrkas medelst uppvisande af tjenste-fullmagt, förordnande eller tjenste-tecken.
Om nemligen årsstämning är utfärdad t. ex. 11 månader före konkursstämningen, kan det väl icke vara lämpligt och billigt att borgenärerna skola vara skyldiga att redan inom en månad efter den sednare bevaka sina fordringar, då anslagstideu vid konkurs är minst 2 å 4 månader. Ty i fall de underlåta bevaka sin fordran vid årsstämningen, skola de möjligen anses vara fordringen förlustiga. Eller skola de bevaka den _2:ne gånger, både vid årsproklaman och konkursproklaman? I hvilken händelse sora helst, åstadkommes härigenom endast tvister, oreda och trassel. Frih. Armfelt: Ar årsstämning utfärdad, måste det bety da att borgenären inom 12 månader skall inställa sig och bevaka sin fordran, så vida han ej skall varda densamma qvitt. Genom Utsk:ts nu förev:de förslag är deremot stämningen i konkurs ej preklusiv. Om således, på sätt Hr Dalman anförde, 11 månader äro förflutoe sedan årsstämningen utfärdades och gäldenären då gör konkurs, äro borgenärerne skyldige att inom 12 månader bevaka sina fordringar, derest desamma skola vara lagligen underkastade kraf. Jag kan icke finna att deras skyldighet att bevaka sin rätt uphör. Man har härmed blott velat påminna dem om att årsstämningen är preklusiv, ehuru konkursstämningen uphört att vara det, hvarom en påminnelse, åtminstone i början, väl torde vara behöflig. Gr. Mörner: Det är bekant att för närv:de, ifall årsstäm ning är begärd, men konkurs inträffar innan tiden är inne för anmälan i anledning af årsstämningen, denna är förfallen, och endast konkursstämningen bör iakttagas. Nu skulle den förändring häruti inträffa, i fall förslaget antages, att om någon gör konkurs under 11 :te månaden efter årsstämningens utfärdande, skola hans borgenärer vartr nödsakade att först vid 12:te månadens slut, å den genom årsstämningen utsatta inställelsedag, anmäla sin fordran, och att sedermera i anledning af konkursstämuingen fi8 Deri II Jnli e. m. verkställa förnyad bevakning. Detta tror jag vara ett onödigt besvär för den. som bar den olyckan att i en konkurs blifva såsom fordringsegare invecklad. Gr. Sparre:
Sorn jag vid i&edlet af nästa veck», mäste jesa bort på 7a, Sen 2 Augusta nt. pigra dagar, och således, är osäker oia Jagtfår vara närvarande då frågan ora Skånska Stenkolsverket till Öfverläggning förekom,tjier^ anhåller jag om Herr Grefvens och LsndtMar* skalkens tillåtelse, att nu på förhand få meddela mina tankar r ämnet, i anledning af Stats-*, ytskottets på hordet hvilande Betänkande. Hvarefter Herr af Uhr upplästeföljande-'. (Se Bilagan N-.o i.) Herr af Uhr tilläde derefter mun teligeni Med anledning af Qeconomie-Ut skottets nyss. uppläste och på bordet Lagde Betänkande, fin jag tillägga: OeconojnieUtskottet delar till iullo, samma öfvertygelse sorn Siats-Utskottet, om den allmänna nytta Stenkolsverket tillskyndarLandet och näringarne, och anser att Staten, derföre bör bidraga till Verkets upprätthållande i dess närvarande svåra belägenhet, men? skiljer sig från, StatsLJtskottet i afseende på sältet, samt föreslår att Bolagets återstående skuld, å de sedan sista Riksdag lyftade 51,000» R-.dr, nu utgörande omkring 2-2,000 R;dr, boede få erläggas i 5, år med L.del, af betalning, ärligen och Bolaget deremot, hädanefter, sorn, förr, uppbära, prsrniemedfen,.
Stals-utskottets följande utlåtanden och fattades dervid beslut, som följer: N:o 67, angående ytterligare räntefrihet och anstånd med kapitalbetalningarne för det till nya rådhus-byggnaden i Wexiö afsatta belopp af det staden beviljade byggnads-lån. N:o 68, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse, i fråga om förre landskamreraren, kammarrätts-rådet G. Sylvanders underdåniga ansökning om eftergift af ett honom till ersättning ådömdt belopp. Bifölls; N:o 69, i anledning af erhållen återreraiss å utlåtandet, N:o 35. Lades till handlin gar ne. N:o 70, i anledning af väckt motion om indragning af kronoinspektors-tjensten i Avesta. Bifölls; N:o 71, i anledning af väckt motion, att elt eller två kronohemman må åt hvarje församling upplåtas till beredande af bostad åt skollärare samt uppförande af fattighus-byggnad. Bifölls; N:o 72, i anledning af Kongl. Majrts nådiga proposition, angående bidrag af salpeter-fonden för fyllande af tillfälliga stats-behof. Bifölls. S. D. Föredrogs ånyo Lag-utskottets betänkande N:o 20, i anledning af Kongl. Maj;ts nådiga proposition med förslag till förordning angående handelsboks vitsord. Bifölls. g Från Vallöf!. Borgare-ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Lag-utskottets betänkande N:o 20, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition, med förslag till förordning, angående handelsboks vitsord; hvilket betänkande återremitterades. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-utskottets memorial, N:o 69, i anledning af erhållen återremiss å utlåtandet N:o 35, blef nämnde memorial till handlingarne lagdt. S. D.
Bland de fordringar, Riksgälds-kontoret vid slutet af innevarande års förra hälft egde till följd af utgifna lån för sjö-sänkningar och andra vatten-aftappningseller förberedande odlings-företag, utgjorde de räntebärande fordringarne ett sammanlagdt belopp af R:dr 299,150: 31. samt de fordringar, hvilkas kapitaloch ränte-belopp sammanslagits, för att, enligt meddelade laga kraftvunna utslag eller resolutioner, inbetalas jemte de allmänna utskvldcrna R:dr 253,106: 88. och sådana fordringar, för hvilka ränta först framdeles efter vissa års förlopp kommer att beräknas R:dr 729,767: — 14 Stats-Utskottets Memorial N:o 3. Sedan sistförflutne riksdags början har blott en utbetalning blifvit verkställd utaf de, vid 1840 och 1841 års riksdag, för fängelsernas ombyggnad och förändrade inredning anvisade medel (§ 71). Denna utbetalning, hvars belopp utgjorde 44,400 R:dr, verkställdes i Juli sistlidet år för uppförande i Norrtelje af ett cellfängelse och kronohäkte, till gemensamt begagnande af nämnde stad samt Bro, Wätö, Frötuna och Länna skeppslager. Det här i Riksgälds-kontoret ännu innestående beloppet af sagde medel uppgår till 212,612 R:dr 95 öre, hvaraf återstoden utaf anslaget för häradshäktenas ombyggande och förseende med celler utgör 69,685 R:dr och återstoden af anslaget för uppförande af fängelsebyggnader i städerna 142,927 R:dr 95 öre, utaf hvilka tvänne sistnämnda summor Kongl. Maj:t nyligen anvisat ett belopp af 61,500 R:dr för uppförande i Norrköping af ett cellfängelse till gemensamt kronooch ransaknings-häkte för denna stad samt Björkekinds, Östkinds, Lösings, Bråbo och Memmings härader; kommande två tredjedelar utaf den sålunda anvisade kostnadssumman att utgå utaf de för fängelsebyggnader i rikets städer anslagna medel och en tredjedel utaf anslaget till nya häradshäkten.
Sl:s pröfning, och det vill synas, sora, på sätt Hr von Hartmansdorff ganska rigligt anmärkt, man icke skulle äga förhoppning att lyckas i frågor, om de blifvit väckte eller anhängiggjorde i den ordning lagarne föreskrifva. Jag kan icke undertrycka den tanken, att i ämnen af den beskaffenhet, som det förevar, och dermed likartade, hvilka röra landets allmänna hushållning, det är R. St. fullkomligt omöjligt att äga den sakeller lokal-kännedom, som erfordras för ali derutinnan fatta ett rigtigl och ändamålsenligt beslut. Så skall äfven nu blifva händelsen, enär de Hrr, hvilka tala för bifall lill Utsk. beslut, icke grundat deras öfvertygelse på en å stället inhemtad kännedom om hehofvet af köpings privilegier för Wrigstad by, ulan så lill sägandes endast på hörsagor eller upgifter af några få af BondeSl-.s ledamöter, hvilka kunna vara i frågan interesserade. Enl. min åsigt bör således frågan i dess närvar, skick icke komma under K. M:s pröfning. Vill allmogen inom orten söka köpings privilegier för Wrigstad by, och såmedelst söka bereda sig de förmåner, hvilka med dessa privilegier åtfölja, så är vägen för en dylik ansökning så tydligt i lagarne 344 Den 8 Februari. utstakad, att jag anser motionären saknat allt fog, att rned frågan besvära R. St. Finna auktoritcterne, hvilka tvifvelsutan af Regeringen icke leranäs ohörda, nödigt och nyttigt, alt Wrigstad hy förvandlas till köping, så lära de icke underlåta att lemna sitt tillstyrkande. I motsatt fall måste de af pligt mot Konung och fädernesland afstyrka ansökningen. Derigenom kommer frågan i det fullständiga skick, att Regeringen kan fatta ett på verkliga förhållandet grundad! beslut, men ingalunda uti frågans närvar, skick, hvarföre jag förenar mig med Hr von 'Hartmansdorff i anhållan, att R. o. Ad. måtte afslå betänk., och detta så mycket heldre som, i händelse R. St. bifalla detsamma, och saken sålunda underställes K.
Till vinnande af detta ändamål, får StatsUcskottet föreslå, att alla X.andshöfdingar, söm hädanefter, efter uppnådde 70 år, och 30 års oafbruten tjenst, erhålla afsked, måtte undfå, lika stor Fension, som svarar emot en StatsSecreterare-Lön på Stan Lands*Secreterare och Xjands - Kamererare, lika med hvad de Secrete* Bikung till Prat. W7-isr$ii:dt Semit N:r 171.174. 137& Stats-Utskottets Betänhandenl rare och Kamererare uti Rikets Collegier i Lön åtnjuta, sorn uppå 1778 års Stat innehade 333 R:drs Lön. Landt - Ränternästare och KronoFogdar, lika med de Kammarförvandters Lön i Rikets Coilegier, som uppå 1778 års Stat innehade 150 R:dr Lön; samt Häradsskrifvare lika med Kammarskrifvare, som efter 1778 års Stat innehade 100 R;drs Lön. Efter denna beräkning skulle en Landshöfding, sorn innevarande år erhölle afsked undfå 3,392 R:dr 4 sk. i Pension, En Lands. Secreterare eller Lands - Kamererare 963 R:dr 28 sk.; En Landt - Ränternästare eller Kronofogde 488 Rulr 37 sk. samt en Häradsskrifvare 327 R;dr 9 sk. Stats - Utskottet anser likväl det förbehåll harvid böra äga rum, att om den på Stat varande så indeldta som contanta Lönen för någon af ofvannämnde Embefsoch Tjenstemän, uträknad den forre efter förvandling och Markegång, skulle befinnas Utgöra mindre än den Pension, han, efter ofvan föreslagne Classification , skulle äga att undfå, så bör en sadan åtnöja sig med bibehållande af den indeldte Lönen i Pension.
S. D. Efter skedd föredragning af Bevillnings-Utskottets Utlåtanden N:is 17 och 18, bl ef N:o 17, i anledning af gjorda anmärkningar vid Betänkandet Nio 10, angående stämplade pappers-afgiften, beträffande 4 § l:a punkten, 6 8 2:a punkten, 7 § 2:a punkten samt 8 § 2:a punkten, om förändring i beräkningssättet, för stärnpladt papper, motsvarande den fordna en-per-millerafgiften samt rusthållsafgifterna till Wadstena Krigsmanshus-, och Amiralitets-krigsmans-kassorna, lagdt till handlingarne, dervid Ståndet dock, i sistberörde afseende, förklarade sig vidblifva sitt förut i ämnet fattade beslut; men i alla öfriga delar af Ståndet bifallet; och N:o 18, i anledning af gjorda anmärkningar vid Betänkandet N:o 12, angående stämpling af spelkort och afgiften derför, jemväl lagdt till handlingarne. S. D. Föredrogs och godkändes Expeditions-Utskottets förslag till Rikets Ständers underdåniga skrifvelse till Kongl. Majit, N:o 86, angående antagandet af decimal-systemet för mått, mål och vigt. Den 29 Juli. Från Höglofl. Ridderskapet och Adeln. S. D. Remitterades till Lag-Utskottet Kongl. Maj:ts denna dag ankomna nådiga Proposition till Rikets Ständer, i fråga om allmänt stadgande huru förhållas bör med en för obotlig ansedd sinnessvag, lam eller blind tjenstemans skiljande från ordinarie beställning. S. D. Remitterades till Stats-Ulskottet Kongl. Maj:ts nedannämnde denna dag ankomna nådiga Propositioner och Skrifvelse till Rikets Ständer: 326 Prot.-Vtdrag den 29 Juli 1854. l:o I anledning af Bergsfogdarnes underdåniga ansökning om ersättning för förlorade löne-inkomster; 2:o
S. D. BondeStåndet, som förut bifallit Allm. Besvärsoch EkonomiUtskottets först afgifne Betänkande N:o 195, om allmänna författningars utgifvande från trycket, på ett för allmänheten mera tillgängligt sätt; fann Utskottets under N:o 217 af. gifne, nästl. gårdag på bordet lagde ock nu å nyo före hagne sednare Utlåtande i samma ämne, icke fordra annan åtgärd än att läcgas till handlingarne. S. D. I anledning af gjorde anmärkningar, återremitterades Banco-Utskottets Memorial N:o 76, innefattande föreskrifter för BancoFuJlmägtige, angående utlåning på fast egendom. 6. D. StatsUtskoftets nästl. gårdag på bordet Iagde Utlåtande N:o 593 uti återremitterade målet angående pension föt f. d. Justitiae Ombudsmannen Prot Vtdr. d. ao Nov. 1823, 193 Mannerheim, föredrogs nu å nyo och lades till handlingarne, enär BondeStåndet bifallit Utskottets först afgifne Betänkande i samma ämne. S. D. Godkändes till grundlagsenlig behandling nästa Riksdag Constitutions Utskottets sistlidne går dag på bordet lagde, nu åter fördragrre Memorial N:o 73. innefatande förslag till ett ytterligare tillägg i 98 §• Regerings formen och 63. §• Riksdags» Ordningen. S. D. Vid förnyad föredragningen af Höglofl Ridderskapet och Adelns nästlidne gårdag på bordet lagde Brotocolls Utdrag den 12 dennes, rörande Närings-friheten, fann Bonde Ståndet för godt att med antagande af Höglofl. Ridderskapet och Adelns inbjudning, godkänna 13 §. 4 art: af förordningen angående Handtverkerierne i Riket, så. dan denna § i Lag, samt almänna Besvärs och Ekonomi Utskottens första Betänkande är föreslå gen.
På grund af Stats-Utskottets InkomstBetänkande, beslutade R. H. St., uti April månad, årliga beloppet, som tullinkomsterne under kommande 5 år skulle utgöra, hvarvid Ridd. och Adeln voterade om detta belopp skulle upptagas till 2,200,000 eller 2,100,000; voteringen gällde ej om tullbeloppet skulle förhöjas, för att fylla den brist, som genom någon jorden vidlådande och betungande skatts upphörande hade uppkommit, eller på det att minskning å en annan Bevillnings-titel i6 Bevillning.^- Utskott r Is B clarik andt N:o 5. vid sta tsbristsum mans fyllande skulle ega rum; icke heller voro de olika surnmorne uppgjorde i följd af någon säker grund med ledning af ett redan antaget mera inkomstgifvande tullsystem; ingendera delen var här i fråga, ty om det förra finnes ej e!t ord nämnd t i Stats-Utskottets Betänkande, och det senare kunde omöjligen vara fallet, då, som förr är närnndt, R: H. St. uti April månad företogo till afgörande lullbeloppets bestämmande, och Bevil Inings-Utskottets Betänkande, angående Tull-Bevillningen, ej förr än i Augusti till Riks-Stånden inkom, samt åtskilliga Riks-Ståndens olika beslut i denna fråga ej uti förstärkta Stats-Utskottet blefvo afgjorde förr än uti eller efter derpå följande Januarii månad. Voteringen handlade om helt annat och voterings-propositionen hade ganska lämpligt kunnat uttryckas med: Den som vill att stora öfverskott skola å statsinlraderne uppstå voterar Jiij den det ej vill voterar Nej; vinner Nej, blifva öfverskotten åtminstone 100,000 R:dr mindre. Så åtminstone fattade jag och jag tror manga lika med mig innehållet af den anslagne voteringspropositionen. Vid sådane förhållanden, svnes icke underligt om ulv beskattnings väg några förbättringar ej kunna åstadkommas, och någon lättnad för den skattdragande beredas.
Då nu man ej behöfver mer än flygtigt åskåda Utskottets förslag lill 02 Ståts-Utskottets Utlåtande N:o i"jz. grunder för Pensions-regleringen, för ali finna huru orimligt det vore, att gifva Hof-Tjenstemän en större säkerhet för pensionering, än Rikets Tjenstemän; — då man ej kan fördölja för sig att dessa grunder, derest de af andia Ständer tillämpas, skulle säkerligen medföra högre pensionsvilkor, än de fleste Statens Embetsman åtnjuta; — då man icke kan framställa ett enda antagligt skäl hvarföre man mer skulle tänka på pensionering af sjelfva Hof-Stats-Betjeningen än af allt annat troget tjenste folk, som onekligen slita vida mer ondt, under mindre Iöne-vilkor och fördelar: — samt då man nödgas erkänna: att allmänna omdömet högt skulle ogilla, om vi under nu varande bekymmer för Stals-medlens erhållande, bifalla sådane nya påfund, som i måhända större delens af nationens ögon, måste synas alldeles öfverflödige och — jag vågar säga detopassande; kan jag, för min del, ej annat än afstyrka allt beslut om bestämda grunder för Pensions-Regleringen åt Hof-Slaten. Man invänder: ”alt sådant förra Riksdagen beslutades; alt Rikets Ständer sjelfva begärde ett sågant förslag.” Val beslutade Rikets Ständer alt begära ett förslag till ledning vid bestämmandet af Hof-Slats-personalens pensionerande för framtiden , och begärde det äfven; men detta var ock allt. Beslutet derom kan ej förbinda lill någon pligt alt ovillkorligen pensionera. Det var ej förra Ständerna, som kunde besluta om aflöning och Pensions Stater för de kommande Ständerna, äfven om deras märkbara beredvillighet att gifva allt hvad som begärdes, hade kunnat gifva dem lust dertill. Lyckligtvis är det ej eller vi, som nu ega att ingripa i kommande Ständers rätt, och stadga grunder för ett pensioneringssält, som dem tillkommer att, efter sig företeende omständigheter, då pröfva och besluta.
Domarens förseelse och sitt lidande hos den HofRätt, hvarunder Domaren lyder, eller hos JustitiaeCancelleren, hvilka gro lika pligtige som berättigade, att åt en piik anmal..n lemna allt lagligt afseende, 154 Lagutskottets Betdnkandetti och förhjelpa dén klagande till upprättelse och ersättning; äfvensom denne, i händelse Hofrätten elier JustitiseCancelleren, enligt hans omdöme, icke fästa tillbörlig uppmärksamhet vid hans anmälan, har lika öppen rätt, att framföra sin klagan och skålen dertill för Konungen uti Högsta Domstolen,* hvartill kommer, att Grundlagen, till betryggande af Medborgares ratt* i hvad den beror af Domares eller andre Ämbetsmäns behandling, förordnat jfustitiaeOmbudsmannaÄmbetet, till hvars verkningskrets hörer, att vaka öfver Lagarnes efterlefnad, att förhjelpa enskilde Farter till upprättebe och ersättning, då orätt och skada dem tillskyndats af Ämbetsmän, och att befordra den felaktige eller brottslige till laga näpst. Då således å ena sidan hvarje Medborgare, genom Grundlagen och gällande Författningar, på förenämnde sätt är boredt ett värn mot möjelig orättvisa och betryck af Domare, och en billig ntvåg, att af dera erhålla upprättelse och ersättning, helst det icke är den klagande betaget, att hos högsta dömande Instantien få befogenheten af sin klagan pröfvad, och alt dessutom, då målet till utförande af Actor blifvit öfverlemnadt, särskildt afgifva ansvars och ersattnings-påståenden emot Domaren; synes det: åter å den andra vara billigt, att Domaren fredas från de åtal, som af kitslige Partsi: elier Brottslingar kunna utan fog samt oftast utan möjlighet för Domaren till upp; LagUtslmttts Bettinkandett. 13g rättelse, anställas, och hvilka otvifvelaktig! skulle blifva en följd af en obegränsad frihet för hvar man, att genom antagande Stämning befordra Domaren till ansvar. På dessa grunder har Utskottet alltså ansett sig icke böra tillstyrka bifall af motionen; hvilket dock Riksens Högloft.
Ibland måste hon använda all upptänklig list för att bli af med fyllbultar. Hon är också mycket öfvad. I trakten bor en hästskojare och illa känd slagskämpe, som heter Löfström eller någonting sådant. Tattarbeskyddare och tjufgömmare är han också. En natt kom en hel trupp skojare från en marknad, de voro till häst och redan fulla. Bultade på och fordrade att bli insläppta. Här var det icke att tänka på protester, endast att rädda sig och kassan. Fru Larsson öppnade, vänlig och artig. Det är hon alltid, och om det också är den lasigaste tiggare, så tituleras han ”herre” på det mest förekommande sätt. ”Herr” Löfström med kamrater kom således in, och bier serverades. Skrål och väsen. Gumman var så förskrämd att hjertat satt i halsgropen, men hon log sitt fryntligaste solskenslöje. Kunderna gjorde ej min af att aflägsna sig och stämningen blef allt vådligare. Nu voro goda råd dyra. Men gumman Larsson var inte den som gaf tappt. Här kunde det gälla både lifvet och kassan. Och hon hade flera hundra kronor inne. Löfström var den värste i flocken. Han var känd för att icke sky något. Med förstulen bäfvan betraktade hon hans svartmuskiga fysionomi. Men hon vinkade honom mycket belefvadt till sides, och så bjöd hon honom några af sina bästa cigarrer. – ”Var så god herr Löfström.” Man kan vara en stortjuf och ändå ha något af gentleman i sig. Så hade Löfström: fru Larsson hade bedömt honom alldeles riktigt. Han tackade artigt för cigarrerna och högg alldeles inte till sig fler än tillbörligt var; en att tända och en i reserv. Gumman såg förtroendefullt upp till honom. Han var inte så full, han. ”Herr Löfström,” hviskade hon afsides, ”de der herrarne äro så högljudda och jag är nästan lite rädd att de skola dricka mer än de kunna tåla; kunde inte herr Löfström så nätt narra dem ut.” Löfström tvekade ett ögonblick. ”Jo, det skall jag visst; fru Larsson behöfver inte vara rädd för dem,” svarade han.