Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Slutligen får jag tillägga, att, såsom jag uppfattat ändamålet med all oeconomisk Lagstifning, man, när hyllningen åt hvarandra motsatta interessen icke kan afvägas så, att alla blifva lika lottade, hör glömma, att dessa enskilda interessen kunna finnas, och endast tanka på Statens gemensamma fördel, hvilken dock slutligen mäste utgöra äfven hvarje e/rskiltl medborgares. Jag anhåller, att denna reservation må få åtfölja Betänkandet till Riks-Stånden”; 4:o af Herr von Hohenhausen, som ansåg fördelningen af tiden i de af Utskotten föreslagna terminer oförenlig med nuvarande uppbördssätt och fordra en serskild skattskrifning för bränvins-bevillningen, till förekommande hvaraf den rättelse borde ega rum, att första terminen bestämdes till fyra månader, eller Januarii, Februarii, Mars och April, samt andra terminen till 2;ne månader, eller November och December; äfvensom, då Utskotten, emot Afdelningens förslag, tillstyrkt konstapparaters bibehållande, Hr-dom Hohenhausen ansåg den föreslagna beskattningen vara för hög. Med Herr von Hohenhausen förenade sig Herr Doctor Grenander, Herr Rubin, Per Hindriksson ifrån Norrbottens Län och Carl Gabrielsson ifrån Östergöthlands Län”; 5:o af Hr Doctor Grevillius: ”Emot de sammansatta Utskottens beslut, som bestämmer ett minimum af hemmansvärde, hvat under rättighet att utöfva bränvinsbränning icke får ega rum, reserverar jag mig. Då man förklarat bränvinsbränning som en förmon, tillhörig jordbruket, finner jag intet skäl, hvarföre en sådan förmon skulle betagas innehafvare af de minsta hemmansdelarne, eller dem, som i värde understiga 3oo R;dr. Åboen af en sådan hemmansdel måste mer än någon annan draga dagens tunga och för sin bergning anstränga den yttersta arbetskraft; månne det vöre billigt att derunder beröfva honom tillgången till vederqvickelsen af en sup, då man låter bränvin flöda hos den bättre lottade dagdrifvare»?
Sf 0 & (L S ° . o cr £ Cfc CT9 ra. qv. m. qv. £ CD m. qv. m. qv. CD 71 09 P HJ p *-i H, P CD S» rt* 05 1 CP « CD 71 09 P 2? p CD UV T Bagare 1 1 5 3 4 — 2 Bleckslagare 1 ij . i. Tabb. ALLMÄNNA VÄGAR, GÄSTGIFVERI ER och SKJUTSNING, 1856—1860. Kostnad för Längd i mil. Antal hästar, utgångne till omlagde eller betydligt förbättrade vägar fulländade nya vägar Särskilde af vägar. Ar. vid periodens slut. under perioden. R:dr Runt. R:dr R:mt. R;dr R;mt. Partyg och båtar, begagnade till GrossHandlare. MinutHandlare. H a n d 1 a n d e. inrikes sjöfart. utrikes sjöfart. idkande både grossoch minuthandel. enl. § 3 morn. 1 af HandelsOrdn. qvinnor enl. § 4 HandelsOrdn. med inoch utländska varor. med landtmannavaror. med egna tillverkningar. Antal. Lästetal. Besättning. Antal. Lästetal. Besättning. Antal. Skeppare. Sjöfolk. Skeppare. Sjöfolk. (Husbönder. Betjening. Husbönder. Betjening. Husbönder. Betjening. Husbönder. Betjening. Husbönder. Betjening. | Husbönder. Betjening. Husbönder. Betjening. Husbönder. Betjening. Under landsrätt hörande. Norrbottens län. Tab. ]\T:o 10. HEMMAN och JORDLÄGENHETER m. m. ÅR 1860. Hemman och jordlägenheter af alla slag, efter olika natur, Hemman. Antal Tomter. J ordar. Uppskattningsvärde. Mantal. « b cr B P B Q-> UppskattTomter, jordal' Antal. Skog och beten m. m.
Maj.ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående nedsättning i det årliga ackords-amorteringsbidraget för Landshöfdinge-tjensten i Calmar lån; Gifven Stockholms Slott den 16 November 1853. Genom Kongl. Maj:ts Nådiga Bref till Dess och Rikets Kammar-kollegium samt Statskontor af den 24 Februari 1837, angående regleringen af lönevilkoren för Landshöfdinge-tjensterne i Riket, förordnades, i afseende å Calmar län, att från tjensten borde framdeles skiljas så väl de indelda respenningarne, som en del af löningsjorden, tillsammans i penningar beräknade till 2,026 R:dr 21 sk. B:ko årligen, hvilken minskning uti löneinkomsterne likväl, i anseende till det dryga ackord, som å ifrågavarande tjenst måste aftjenas, icke borde vidtaga förr än särskildt derom vid inträffande ledighet kunde i Nåder förordnas. Vidare blef genom det, till följd af Bikets Ständers underdåniga skrifvelse den 30 April 1841, under den 7 derpåföljde Juli i fråga om afskaffande af Landshöfdinge-ackorderne till Statskontoret aflåtna Nådiga Bref, hvari det då återstående ackordet för Calmar län upptages till 17,000 R:dr B:ko, stadgadt, att för amortering, till kapital och ränta, af det från Rikets Ständers Riksgälds-kontor till ackordernes amortering utgifna lån skulle årligen innehållas sex procent af ackords-beloppet. Då emellertid Justitise-kanslern C. U. Nerman redan den 28 Mars 1840 till Landshöfding i Calmar län i Nåder utnämndes och dervid förklarades berättigad att åtnjuta alla 6 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition, N:o 18. de med nämnde
Godkännande hvad kommitterade i omförmälda måtto yttrat och tillstyrkt i afseende på grunderna för markegångssättningen, utom i hvad som rörer förändring af markegångs-deputerades sammansättning och röstberäkning, hvarom Kongl. Majit, af skäl, som finnas uttryckta i närlagda protokoll för den 21 sistlidne Oktober, nu ej finner lämpligt att väcka fråga, anser Kongl. Majit kommitterades ofvan berörda förslag till förnyad markegångs-förordning, serdeles med hänsigt till deri meddelade stadganden om markegångs-sältningens grundande på prisuppgifter för tiden från och med Oktober månad det ena till och med Mars månad Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition, N:o 66. 17 månad det andra året, samt sättet för dessa prisuppgifters upprättande oclij granskning m. m., i hufvudsaklig måtto lemna säkerhet derför, att markegångspriserna varda salta i närmaste öfverensstämmelse med persedlarnes allmänna värden.
Då sålunda embetsoch tjenstemän, likasom andra tillförlitliga personer, kunna få ett dylikt tillfälligt uppdrag, bör det deremot icke lemnäs åt sådana, hvilka förut, såsom fiskaler, krono-betjänte e. d. hafva det allmänna inseendet öfver lagars efterlefnad; och å andra sidan torde böra antagas, att kontrollörerne icke erhålla något annat uppdrag, t. ex. att efterforska lön-bränning, försnillning vid mindre bränneri o. s. v. Nödvändigheten af den särskilda kontrollörens oafbrutna vistande vid det honom anvisade bränneri gör, att han icke kan medhinna någon annan befattning; och en sådan skulle blott afvända hans uppmärksamhet från det egentliga föremålet för hans vaksamhet. Att helt och hållet lita på hvarje särskild kontrollör torde vara oförsigtigt; och Utskottet har derföre ansett ytterligare kontroller öfver och bredvid dem böra föranstaltas, såvidt görligt är. Utom de öfver-kontrollörer, som böra distriktvis finnas och kringresa, för att på obestämda tider inspektera bränne,rierna, granska brännings-journalerna, öfvervara uppmätningar o. s. v., anser Utskottet äfven nödigt vara, att hvarje uppmätning sker i vittnens närvaro; och af lag-förslaget svnes, huru Utskottet ansett dessa vittnens tillkallande och aflöning böra ställas. Det är nödvändigt, att de vid brännerierna stationerade kontrollörer stå under upsigt och befäl af Öfver-kontrollörer, som under brännings-tiden måste kringresa och inspektera. Desse embetsman hafva en så magtpåliggande och ansvarsfull befattning, att de böra af Konungen utnämnas; och det är nödvändigt, att de äga en förenings-punkt och öfver-styrelse uti något allmänt embets-verk. Utskottet hade påtänkt att föreslå, hvilket det embets-verh borde vara, som hade denna centrala öfver-styrelse öfver bränneri-kontrollen; och bestyrets likhet med andra göromål, som tillhöra Kongl.
Till andra rubriken höra, bland andra, Vägoch vattenbyggnads-styrelsens berättelse, Bränvinskontroll-byråns dito, Skogs-styrelsens dito, Barnhus-direktionens dito, från Justitiekanslern till Regeringen insända redogörelser för antalet af Hofrätterna m. fl. verk afgjorda eller balanserade mål, berättelser öfver fortgången af de geologiska undersökningarne, öfver trafiken på statens jernvägar och jernvägsbyggnaderna, nationalmusei - — 272 — byggnaden, öfver Landtbruks-ingeniörernas verksamhet, Stamholländerierna, Ultuna landtbruksinstitut m. nu, privatbankernas qvartalsuppgifter samt ett eller annat utlåtande från embetsverken. För andra af dessa verk och inrättningar utgifvas i särskilda häften dylika årsberättelser, hvilka stundom utdelas såsom bilagor till Posttidningen, t. ex. Fångvårdsoch Telegraf-styrelsens berättelser. Då de äro af mindre omfång eller kunna utan skada meddelas i utdrag, blir det ofta måhända billigare att mot betalning låta införa dem i tidningen, än att trycka dem särskildt, hvarförutan de, på förra sättet offentliggjorda, blifva lättare spridda och i all framtid tillgängliga öfverallt i riket, der vid Rådhusrätter, domstolar eller andra verk Posttidningen förvaras inbunden. Något motiv för offentliggörandet behöfver destomindre af mig anföras, som Rikets Ständer genom sina delegationer, Herrar Fullmäktige i Banken och Riksgälds-kontoret, förfara på alldeles samma sätt, dels genom att låta Herrar Revisorers berättelser, utdrag ur rikshufvudboken m. nu åtfölja Posttidningen, och dels genom att låta i samma tidning mot betalning införa redogörelse för filialbankernas rörelse o. s. v. Svårligen kunna ock nämnde inserater hänföras till uppsatser och meddelanden angående Kongl. Maj:ts beslut, ehuru för deras offentliggörande jemte förteckningar öfver årets landstingsman belöper sig af ofvan uppgifne belopp öfver en tredjedel eller vid pass 1,300 R:dr.
åt Ateneum för flickor härstädes, till inredande af en mönsterlokal för undervisning i huslig ekonomi. I läroanstalten har meddelats undervisning i huslig ekonomi de två senaste åren. Kvinnliga stipendiater. Från den af onämnd gifvare stiftade stipendiefonden för kvinnor, som studera medicin, har genom den af Fredrika Bremerförbundets styrelse utsedda valnämnden de för innevarande år lediga stipendierna tilldelats: det å kr. kand. fröken Ellen Sandelin och det å kr. kand. fröken Sofie Holmgren. Dessutom har ett extra stipendium för en gång å kr. 500 från Bamma fond tilldelats med. kand. fröken Maria Folkeson. Gymnastik för arbeterskor. Kvinnliga gymnastiksällskapet härstädes afslöt härom dagen vårterminen med en uppvisning, som gjorde den utmärkta lärarinnan fröken Sally Högström all heder. Vid en därpå följande liten enkel fest uttryckte de unga kvinnorna sin tacksamhet mot dem, som ställt i gång med dessa gymnastikaftnar, hviika stärkt hälsa och lefnadsmod och gifvit nya krafter för det trägna arbetet vid symaskin och skrifpulpet. Teater och musik. Kungl. Operan. De friska vårfläktar söderifrån, som majdagarne med d ' Andrades konst låtit blåsa öfver gamla operans scen, tyckas allt mera börja friska upp både publik och artister. Den portugisiske sångarens senaste uppträdande vittnade om detta: han gaf i fredags sitt tredje gästspel som » Wilhelm Tell », och en så entusiasmerad sa long liksom ett så pass eldadt samspel från scenen, som den kvällen erbjöd, höra tyvärr ej längre här hemma till det hvardagliga. Man hade knappast vågat vänta, att hr d ' Ändrade lika lysande skulle skilja sig från sitt nya parti som från de två närmast föregående, då don Juans och Figaros smidiga gäcken närmast syntes böra ligga för både hans sångkonst och hans dramatiska individualitet, men man blef på det angenämaste öfverraskad och fullkomligt omvänd. Det präktiga instrumentet befanns äga mäktigt ljudande strängar äfven för passionens språk, och hans Tell kan ingalunda som karaktäristiskt genomfördt konstverk sättas efter hans öfriga framstående skapelser.
Föredrogs g nyo Lag-Utskottets den 2 i denna manad pä bordet lagda utlåtande öfwer Herr Uilj^eröms motion, i afseende pä f. d. Konungens wistelse-ort. Herr Baron och Landt-Marskalken bemstälde om icke Ridderskapet ock Adeln ansage falla af sig sjelf att ett sädant beslut redan blifwit fattadt öfwer ^ i anledning af det Särskilta Utskottets yttrande och den underdåniga skrifwelsen till Kongl. Maj:t derom äfwcn r dag blifwit justerad, nägon åtgärd wid detta Lag-Utskottets Memorial icke ägde rum. Ropades Ja. Upplä - 426 Den 11 October. Upplästes ett Memorial frän Stats-Utffottet af denna dag, innefattande, tttl swar pä Ridderskapets och Adelns den 6 October gjorda äterremist af betänkandet rörande inställelse af Annuitets-lane-systemet och förslag till läns upptagande, af Rcksgälds-Contoiret; Utskottets yttrande, uppä ätffilliga i Memorialet anförda skäl alt det icke kunnat ändra sin tanke i hwad Utskottet om desta län tillstyrkt. Lades pä bordet. Upplästes Stats. Utskttets Memorial af den 9 dennes, med tillstyrkande att Landt-Räntrnästarne, i följd af Riksens Ständers wid senaste Riksdag fattade beslut, mätte fä sig till godo beräkna och afföra en fjerndels procents remiste-lage ä alla ifrän och med den fösta nästlidne Januarii ifrän Landt-Ränterierna expedierade remister af Riksgälds-Contoirets medel. Lades pä bordet. Upplästes Stats-Utffcttets Memorial af den io October till swar uppä Ridderskapets och Adelns och det Hedcrwärda Bonde-Ständets äterremist af Utskottets betänkande, rörande kostnaden till tryckningen af bägge desta RiksStänds
Hungern, sömnbehofvet förmådde icke lösslita honom från dess åsyn. Han klagar för skogarne: — Skogar, svaren mig: hvem har älskat så osäll? Ty J veten det väl, som tillflygt lånt åt så många. Står för ert minne fram, o J, som lefven i sekler, Någon, som förr än jag af sådan sjukdom förtvinat? Ja, jag ser och förnöjs, men det, som jag ser, som förnöjer, Finner jag ingenstädes: så grymt är älskaren dårad. Och till förökad sorg, ej hafvets vidder oss skilja, Icke vägar och berg, ej murar med bommade portar; Nej, ett ringa vatten oss hindrar. Han önskar att fångas, Ty så ofta jag räckt åt vågen kyssande läppar, Har han med färdig mun mig villigt skyndat till möte. När jag dig räcker min famn, din räcker du villigt tillbaka. Ler jag, så ler du jemväl, och enär jag gråtit, jag ofta Märkt, att du gråtit också: Med vinkar vexlar du tecken, Och så vidt jag förstått, af den mun du rört så behagligt, Ord ock åter du bär, fast de märkas ej af mitt öra. I dig är jag, det har jag förstått. På min bild jag bedrags ej: Kärlek jag bär till mig sjelf. Jag lågor väcker och utstår. Hvad? Är jag den, som skall be eller bes? Och hvarom skall jag bedja? Det jag begär är mitt: af rikdom blifver jag fattig. Många stunder igen. Jag slocknar i dagarnes förstling. Denne, som älskas så högt, dock längre jag önskade lefva: Nu i en enda själ vi dö endrägtiga begge. De tårar, den olycklige gjuter, grumla vattnet, och bilden synes med tynande drag. Då Under sin vånda han ofvanifrån nedlåter sin klädnad, Och slår häftigt sitt bröst med händer hvita som marmor, Hvilket af slagens våld matt rodnande höjer sin liffärg, Liknande den, som äpplet bekläder, hvitt på den ena Sidan, med rosens hy på den andra beprydt, eller drufvans Klasar, som börja mot mognadens tid att stöta i purpur. När han nu detta jemväl i den klarnade vågen förmärker,
Kamereraren i Krigs-kollegium, Krigs-kommissarien Axel Obitz, till åtnjutande af ett belopp af 1,971 R:dr R:mt, motsvarande hans på Krigs-kollegii indragnings-stat hittills innehafda lön; b) förre Förvaltaren vid utrednings-förrådet i Christianstad P. 11. Francke till enahanda belopp, som hans hittills uppburna arfvode, 675 R:dr R:mt; c) förre Vaktmästaren vid samma förråd J. Nilsson, dito dito 225 R:dr; äfvensom, vid deras afgång ur tjensten: d) Revisorn i Krigs-kollegium I) E. Pettersson, till belopp af hans nuvarande lön, 1,314 R:dr Riksmynt; och e) Intendenten vid utrednings-förrådet i Götheborg, Majoren Carl Barck, med enhans nu innehafvande arfvode motsvarande summa af 975 R:dr Riksmynt; ISih. till R. St. Vrot. 185ti & 1857. 4 Saini. 1 Afd. 3 Band. 13 Haft. 2 10 Stats-Utskottets Utlåtande JY1 167. hvarföre Utskottet, som inhemtat, att Förvaltaren Francke nyligen med döden afgått, låtit, med undantag af det för honom ifrågakomna belopp, de öfriga här ofvan uppräknade beloppen å bifogade tabell (JV2 1) uppföras. 17:o. Förre Slottsoch Garnisons-predikanten vid Dalarö skans Per Erik Hofberg och förre Vaktmästaren derstädes C. J. Spegel äro i den nådiga propositionen föreslagna att öfverflyttas på allmänna indragnings-staten till belopp, den förre af 75 R:dr och den sednare af 247 R.dr 50 öre R:mt; men som Rikets Ständer bifallit Utskottets vid behandlingen af utgifterna under 4:de hufvud-titeln gjorda afstyrkande å den nådiga framställningen i denna del, har följaktligen frågan härom förfallit. 18:0. Då Kommissions-landtmätaren i Stockholms län F. W.
Jag ber få fästa uppmärksamhet uppå : att af de 75 man värfvade artillerister, som finnas på Gotland, endast 34 skola vara i tjenstgöring året om. lie öfrige permitteras för Kronans räkning, kontrakterne äro härefter uppgjorda. Om nu ej dessa kunna permitteras, så måste de få vara qvar i tjenstgöring och Kronan i alla händelser föda dem. Passevolantören får kläda dem. Detta förhållande inträffar numera särdeles ofta vid de värfvade regementena. Häraf följer att Staten troligen i alla händelser får vidkännas en del af ifrågavarande utgift. Under sådant förhållande, och på de skäl som af flera talare blifvit anförde, får jag anhålla hos Hr Gr. o. Landtmarskalken om propos, å afslag på Utskits förslag i denna punkt, och bifall till K. M:s Nåd. Propos. Hr Gyllenram: Frih. Klinckowström har sjelf antydt be? hofvet af ett förbättradt försvar för Gotland, på samma gång han begärt afslag på K. Mits framställning derom. Hr Tornerhjelm har sammanblandat truppéns tillökning med behofvet af en kasern, hvilka saker icke hafva något sammanhang. Det kan ej vara meningen att försvara ön med dessa 26 man, utan man bör se saken i stort och taga i betraktande det inflytande på beväringen de kunna utöfva. Jag anhåller fortfarande om bifall till K. M:ts Propos. Hr Reuterskiöld: Med anledning af yttrandet, att dessa 26 mans tillökning skulle vara alltför kostsam, vill jag erinra att de afse icke blott styrkans tillökning såsom garnisonstrupp, utan att dermed afses hufvudsakligen möjligheten att kunna öfvas till ledare för beväringen och sålunda grundlägga ett hopp om möjligheten att försvara ön. Ser man saken från denna synpunkt, kan man väl icke anse den begärda uppoffringen för stor, för att bibehålla en sådan perla som Gotland. Frågan om kasernbyggnad är icke beroende af denna fråga. Den kan deraf blifva en följd; men äfven om ingen tillökning sker, erfordras kasern-bvggnad. Hr Tornerhjelm:
Eftersom jag uppfattat fortgången af denna sak, så, sedan flere talare yttrat sig emot motionens tendens, hade en ledamot framställt någonting, som jag väl icke förstod, men som ungefär föreföll mig, som ville den värde ledamoten utröna, huruvida Hr Frih. o. Landtm, skulle vara hugad att vägra propos., på det man på detta sätt skulle förqväfva saken, och hvilket jag anser hafva varit mycket bättre, att nemi. propos. blifvit vägrad; ty det hade dä funnits dtt remedium hos Const.Utsk., då deremot ett sådant remedium nu icke finnes. Sedan en sådan framställning var gjord, och Hr Frih* o. Landtm, yttrat sig på ett så otvetydigt sätt, att han icke kunde vägra propos. till remiss; så framställde samme ledamot, hvars namn jag här icke vill nämna, den förfrågan, huruvida icke, då propos. till remiss gjordes och votering derom begärdes, contrapropos. skulle blifva, att motionen skulle remitteras, sedan nota bene, motionären blifvit tvungen att utstryka vissa anstötliga termer deruti. För att uppfinna ett sådant förslag, fordras icke synnerlig vishet; men som det finnes gradationer deruti, som i allt annat, så inträffade också, att en annan värd ledamot framkom med förslaget att i contrapropostn i stället intaga, att frågan om remiss skulle förfalla. På detta sätt anser jag, att ej mindre Hr Frih. o. Landtm., än de som understödde det sista förslaget till contrapropos., blefvo om sakens beskaffenhet missledde, under det att den verkligt positiva saken , som var att afskala motionen från remiss, blef dold. För öfrigt har jag framställt detta, på det att, örn, som en och annan ledamot befarat, snart eller under denna riksdag något likt detta åter inträffade, hvad som skett i dag, icke må blifva ansett som ett praejudicat. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970
En värd talare har redan sagt, att baptismen obejdadt fortgår, alt den utbreder sig, att den gör proselyter utan att Regeringen lägger något hinder i vägen. Nåväl, om så sker, hvad är dertill orsaken? Jo, det enda straff man haft att använda mot dem har varit otillampiigt. ålen sedan representationen utdömt detta straff, är det icke då ännu mera otillämpligt, skola icke dessa sektmakare, som hittills trotsat lagen, derigenom föranledas, att ännu mera ohejdodt trotsa densamma. Vid sådant förhållande var det ju alldeles nödvändigt att borttaga denna lag och i stället söka upstä 1 la några andra skrankor mot affall. Utsk. har dervid följt det vid hvarje samhällsutveckling vanliga sättet att gå tillväga, ålan måste nemi. betrakta först grunden till den institution man vill reformera, och sedan dess historiska utveckling. Jag kommer nu till den beskyllning, som en värd talare gjort Utsk., att vilja införa ett frånstötande från kyrkan. Utsk. har nemi. ansett detta frånstötande böra träda i st. f. landsförvisningsstraffet, men den värde talaren har förklarat det vara oriktigt och okristligt. Mine Hrr! såsom vi veta så finnes det inom det Europeiska samhället 3:ne stora religionsbekännelser, den katholska, den lutherska och den reformerta. Grundtanken i den katholska bekännelsen är: att individen, så syndfull han är, icke kan ställas framför vår Herre, att Jungfru Maria och helgonen dervid måste begagnas såsom medlare. Enligt protestantiska läran ställer individen sig sjelf inför Herran och enligt den reformerta läran, som är den andra motsatsen, ställes individen inför Herran på grund af nådevalet. Men den lutherska läran likasom anser den enskildes röst icke vara nog stark för att nå himlen, utan att det är i chorus med församlingen instämmande i dess bön, som hans suck skall nå himlen. Det är ur denna synpunkt som församlingen måste hafva vissa gemensamma formler för sin bekännelse, i hvilka de olika individernas böner kunna förena sig för alt upgå till himlen. Och det är ur denna synpunkt som församlingen och dess bekännelse för den lutherska kyrkan är af vigt.
Den ofantliga import af viktualievaror m. m. d., som Sverige ännu behöfver, oaktadt större delen af dess innebyggare föra ett så tarfligt lefnadssätt, att viktualievaror endast högst sällan af den arbetande klassen njutas, visar tillräckligt, att under det jordbruket i allmänhet gjort förvånande framsteg, ladugårdsskötseln likväl, som borde utgöra grunden och styrkan för detsamma, icke dermed hållit jemna steg och tarfvar upmuntran, för att kunna försäkra oss om, att den ökade spanmålsproduktionen må kunna fortfara, utan minskning af jordens kraft, utan import af dyra gödningsämnen och med en billig möjlighet för arbetaren, som sköter jorden, att kunna erhålla sådan föda, som hans ansträngda arbete fordrar och i andra länder bestås honom. De sträfvanden som en och annan Herreman visat, att förbättra den svenska ladugårdsskötseln genom införandet af utländska bättre racer, hafva föga eller intet inverkat på det allmänna förhållandet och hafva ej heller kunnat göra det, dels i betraktande af antalets obetydlighet af de införde djuren, emot de i landet förut befintlige, dels emedan sådane icke acklimatiserade djur ej kunna uthärda hvarken klimatet eller den brist på sorgfällig vård och behandling af djur, som är den allmännaste hos bönderne i Sverige. Då härtill kommer den ojäfvade sanning, att genom croisering aldrig en varaktig förbättring åstadkommes, emedan, efter ett par generationer, återfall till stammarnas alla fel alltid inträffar, finnes intet annat i stort och för framliden båtande meded, än att genom inafvel och omsorgsfull vård förbättra den i landet befintliga acklimatiserade, i grunden ypperliga racen, samt att de söka pluralitetens af jordbrukare biträde härtill, genom att intressera hvarje, och äfven den minsta jordbrukare, för en förbättrad kreatursvård samt urval af påläggsdjur. Sådant kan likväl, till en början, endast vinnas genom premier, och jag hoppas att StatsUtsk., hvartill jag ödmjukl. anhåller att denna min motion måtte remitteras, icke tvekar att, sedan modernäringen lomnat landet så stora inkomster, äfven hos R.