Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Tider hafva funnits under vår stånds-representation, då Ständerna voro de allena regerande och då Konungen, som icke H. I. 17 258 Den 5 December. ens fick tillsätta sina egna rådgifvare, kunde af dem öfverröstas. Det var den s. k. frihetstiden. Den borde tjena till ett varnande exempel på beskaffenheten af det slags skydd och det stöd, som en representation i stånd och klasser i sjelfva verket förlänar konungamakten. En annan tid lanns, som säkert många af oss minnas, — det är ej längre sedan än 1840 års Riksdag — då det icke var möjligt för konungamakten att vinna bifall till någon onda proposition af politisk vigt; och en sådan tid kan snart åter inträda, om man lyckas organisera den splittring mellan Stånden, som det hvilande förslagets motståndare, medvetet eller omedvetet, förbereda. Jag frågar, hvilket som då blefve mest försvagande för konungamakten? Under den régime deremot, som det hvilande förslaget införer, måste ovilkorligen en verklig majoritet inom representationen komma att bestämma besluten, och dessa sålunda blifva beroende, icke, såsom nu, af de särkilda Ståndens ställning till hvarandra, utan af folkets och dess ombuds förtroende till Konungen och hans regering. Och, Mina Hrr! detta förtroende är det enda, som gör den konstitutionella konungamakten stark! Jag skulle velat gå ännu längre. Jag skulle önskat, att det hvilande förslaget öfverlemnat åt Konungens Ministrar, att här, likasom i andra konstitutionella länder, på sitt ansvar hos kamrarne framlägga de resp. förslagen, så att Konungen aldrig blottställdes för ett afslag till en af honom gjord proposition, utan städse behölle sista ordet. Derigenom vore en konstitutionel Konung, i min tanke, mest betryggad; derigenom kunde han, såsom sig bör, stå öfver partierna. Så går det till t. ex. i England och Belgien, och ingenstädes torde konungamakten vara mera tryggad eller utgöra ett högre föremål för folkets vördnad och tillgifvenhet. Men jag öfvergår till de frågor, hvartill, då jag i går anmälde Jmig, jag ämnat inskränka mitt anförande.
Hjde från tillfälle och möjlighet att inhemta local kännedom, måste grunda sitt urskiljande af stridiga frågor på de Handlingar, sorn för dem kunna vara tillgängelige, än jemväl sf det hinder som uppstår för Hemman sodlingen, genom den långa tidsutdrägt innan tvister, sorn uppkomma vid Storskiftesdeln ingar, sluteligen blifva afgjorde, enär de ifrån den ena till den andra inslantien i vanlig Rättegångsväg kunna fullföljas, alla mål, som röra stridigheter vid ägodelningar, må af en särskild dertill organiserad Domstol afdömas, och * derifrån genast kunna dragas under Kongl. Majus iNadigste skärskådande: att berörde Domstolar, sammansatte af i Landthushållningea kunnige LagochBesvdrs-Utskottens Betänkanden. Män, utaf hvad Medborgare-Class som helst, valde af ortemes innevånare, samt med en utsedd behörigen förordnad Lagkunnig Ordförande, skola utan dröjsmål de förekornne tvisiigheter i besagde ämne efter derom, äfven om så nödigt blifver, genom syn pa stället, inherntad säker kännedom pröfva och bedöma; och att, sedan vid en behörigen verkställd ägodelning det blifvit utrönt, huruvida Hemmanens ägolotter kunna efter locala förhållandet i ett eliet flere skiften låggas, samt delningen i man derefter skett och blifvit fastställd, framdeles, rubbning deruti ej bör äga rum; så anse Utskotten af de gjorde anrnärkningarne sig icke äga skäl , att i annor måtto frångå deras förut yttrade mening, än att, till undvikande af de svårigheter och följder, *om man förmodat deraf skola härledas, att särskildte Ordförander i ©mförmälte Domstolar antagas, och de vanlige Ordförander, uti UnderRätterne på landet såmedelst skiljas från befattningen med de till deras pröfning nu hörande ämnen , Häradshöfdingarne, hvar inom siri Domsaga, eller de, hvilka efter behöriga förordnanden deras Embeten förrätta, ovillkorligen alltid må vara Ordförander uti de föreslagna ägodelningsRätterne, utan att dertill särskildt af Kongl.
Hvad deraf framdeles kund» öfverskjuta värfvad® Arméens och Flottornas årliga behof, 9*2 Deri 28 Februarii. torde böra på auction försäljas likasom Kronans öfrige intrader in natura t. ex. tackjern 3 äfvensom klokhet i administrationen härvid kan föreskrifva smärre uppköp å en, samt försäljning å annan ort, till undvikande af onödig transport. Uppköpsäfvensom försäljnings-priserna torde böra bestämmas afKongi. Majus och Rikets KammarCollegiura och StatsCoQtöir. fl. §• MagazinsDirectionen inventerar och aflemnar genom behörige Embetsoch Tjenstemän samt redovisar alla Magazinslnrättningens öfrige tillgångar, af hvad namn de vara må inför Riksens Högloft Ständers Fullmägtige i RiksgäldsContoiret, hvarefter MagazinsDirectionens och alla underlydande tjenstemäns förvaltning och åtgärder komma att behörigen granskas och slutligen Magazinslnrättningen helt och hållet upplösas. 3- §• Riksens Höglofl. Ständers Fullmägtige i RiksgäldsContoiret realisera alla dessa tillgångar med undantag af byggnader och platser, som till magazin kunna användas; hvarvid likväl iagttages att ett belopp af 100,000 tunnor säd bibehålies, hvilket in natura bör förvaras, hälst i sådane förråder hvilka äro beqvämligen belägna dels för de provincer, hvarest undsättning kan blifva nödig, dels till di - Den a3 Februarii. 923 sposition vid inträffande krig. Fullmägtige äge, att till förvaltningen häraf, antaga nödig betjening. Dessa medel insättas i Riksens Standers Bank. Riksens Höglofl. Ständers Statsutskott meddelar närmare föreskrifter om utförandet i allmänhet samt bestämmer ett mininii pr is i afseende på spannmålsoch brännw vinsbehållningarnes afyttrande.
Om de nu varande 2:ne marknads terminerna, hvil» ka inträffa i början af Maji och emot slutet af October månad bibehållas, och den 3tdje eller nya marknads termin kunde bestämmas till 458 Den 3 Martil. tnedio af Februarii månad alla år, tror jag det vara för Grenna stad och landsbygden deromkring af mycken båtnad. Locala omständigheter, dem jag nu häraf fruktan att trötta Ridderskapets och Adelns tålamod med en så simpel atfaire som den i fragavarande, ej vågar detaillera, gifva hopp om ett för ofvannämnda stad och landsort ganska fördelagtigt resultat, i händelse min motion vinner bifall. Jag anhåller att detta mitt vördsamma anförande måtte blifva till vederbörligt Utskott remitteradt. Herr Ankar spar re% Ingemar Angnst: Till ändring uti de Reglementariska stadganden för Riks-BancoDisconten , hvarom jag förut haft äran väcka motion, föreslås vördsamt följande; I stället för Domarebevis, vid ansökning och omsättning af lån, hvilka i synnerhet för allmogen äro kännbare så väl i anseende till kostnad som tidsspillan då Domaren bor på längre afstånd, föreslås att alla Jordägare och Bruksidkare å landet af Ståndspersoner ochallmo. ge som anse det mindre beqvämt piaestera Döma» af rebevis, få vid låneansökningarne bifoga bevis afsistförlidne årspröfningsComitée öfver sin jords eller bruks andelar värde, presenteradt på ali - Den 3 Martil,' 459 män Socknestämma för att dervid förena Pastors och 2?ne redliga Socknemäns vitsord ora sökandens hushållsaktighet, flit och arbetsamhet, då äfven PröfningsComitléens bevis om Cautionistemes fasta Egendom eller om sådan ej finnes, Socknestämmoprotocoll som intyga annan säker egendom bör åtfölja. Desse handlingar qvarblifva vid lånet till de9s detsamma är till fnllo inbetalt, likväl med åliggande! för låntagaren, att vid hvarje omsättning genom ett nytt
1 ©ami. 2 5lfb. 2 famma utöfma, blifmit orbnab på ett fatt, forn bättre, an ben förut ftabgabe 3ns terimbregeringen, öfmerenbftämmer meb bet monarfiffa ftprelfefättet. ©n annan föränbring af framftåenbe migt är inrpmmanbet af reprefentationbrätt i 33onbeftånbet åt §emmaueegare af attbra famhällbflafjer. Sagen örn f pr farnöte öppnar för ©mettffa fprfatt ett nptt tibffifte. friheten att uttala fina behof och i egna öfmerläggnittgar beljanbta fina migttgafte ange* lägenheter ffall, unber ben ■jpögfteb mälfignelfe, utmecfla Ijenneb merffanthet o<h be* fäfta ^enneb ftälning. Sörflag till np (Strafflag, (Sjölag och Sagtftabga äro af ©ber antagna, tilt fina grunber öftoerenbfiätmnanbe meb be af 931ig framftällba. 93ieb fafta fteg hafden 3 framgått emot bet flora målet af en allmän näringbfrihet; och ®^er omforg om frebit* o di ffogblagftiftningen ffall icfc bltfma utan fruft. Semrnät i flera af lagftiftningenb öfriga grenar haf'l'a framftällningar af ©ber blifmit beflutabe, åt hmilfa 3ag ffall egna en fantmetbgraun pröfning. 2)en enftämmighet i åfigter meitan ^Regering och 9teprefentation, font i all* mänhet utmärft betta rifbmöte, tjär, i fråga om tutl*lagftiftning, icfe marit fullftän* big.
Antalet åter af oafgjorda lagsöknings-ärenden för indrifning af endast förfallna årsinbetalningar uppgick ofvannärande dag till 188. ocl] som sedermera tillkommit 283. 47 j men deremot förfallit, i följd af dels verkställda insättningar före lagsökningshandlingarnes afsändande, och dels inträffade konkurser . 58. afslutats genom indrifning eller efter lagsökningen skedd liqvid 353. så återstå följaktligen oafgjorda 60. Fiskals-Embetet har bevakat: i konkurser. 1 ^Foklama lån å landtegendomar 13. 11. D stadsegendomar 7. 5. » > bruksegendom — 1. § 53- Skiftesoch 0 äling s-län hafva utgått till följande antal och belopp, Skiftesoch Odlingt-lån. nemligen: sednare halfåret 1853 1 lån på B:ko R:dr 600: hela året 1854 10 » 10,900: Transport 11,500 Lagsökningar för Odlings-ldn. Inventering af säkerhetshandlingar. Riksgälds Kontorets Kreditiv. RommerseKoltegii Kreditiv. \ 46 Transport 11,500: förrf hallaret 1855 12 lån på B:ko R:dr 9,190: Summa B:ko R:dr 20,690: Inbetalningarne hafva uppgått till 19,158 : 34. 6. hvadan utlåningen öfverstiger inbetalningarne med . Af osäkra inom linien förda odlings-lån, hafva, jemlikt Rikets sednast församlade Ständers beslut, 11 st. å ett sammanräknadt kapitalbelopp af 10,699 R:dr 30 sk. 7 rst. B:ko blifvit, vid upprättandet af 1854 års General-Hufvudbok, afskrifna.. § 54.
Hvad angår denna stat, så har Förvaltningen af Sjö-Ärendena, bland annat, föreslagit, att vid Carlskrona station måtte uppföras nva löner för en Inspektor, såsom Redogörare för Beklädnadsförrådet, och lör en Registrator vid Befälhafvande Amiralens Kansli, men deremot lönerna för en Regemenlsskrifvare, en Kanslist och två Kammarskrifvare samt arfvodet för Kommissförrådets värd besparas, samt att vid Stockholms station, med hänseende lill betydlig tillökning i göromålen, måtte bestås löner för en Kammarförvandt samt ytterligare en Förvaltare i och för vården af Beklädnadsförrådet och uppbörden i Flottans nya kruthus, äfvensom, då Auditörs-befattningen ansetts böra skiljas från Sekreterare-tjensten, för en Auditör, som tillika skulle biträda Varfs-Chefen med civil-göromål, hvaremot en Kanslistlön kunde indragas. Med undantag af sistberörda tjensteförändring, anser jag mig böra biträda hvad Förvaltningen i öfrigt föreslagit, men tror mig derjemte, etter inhemlade upplysningar om Ijenstgöringens gång inom Civil-Staten i Carlskrona, kunna tillstyrka ytterligare indragning af nio Kammarskrifvare derstädes, emot det att 1 lnvenlarie-Förvaltare, 2 Regementsskrifvare och Proviantmästaren i stället hvardera erhålla ett anslag af 500 R:dr R;mt till aflönande af tillfälliga skrifvare-biträden; och har jag, med iakttagande af nu ifrågaställa förändringar samt uppförande af lämpliga lönetillökningar, hvarvid lägsta graden icke kunnat föreslås till högre lön än 800 R:dr eller hvad Sekund-Löjlnanterne af l:sta klassen skulle komma att åtnjuta, lälil upprätta del förslag lill löneförbättringar för nämnde Civil-personal, jag nu får inför Eders Kongl. Majit i underdånighet framlägga; slutande sig delta förslag, Litt. N, på en summa af R:dr Runt 100,800: - hvadan, efter afdrag af nuvarande aflönings-anslag . ...
H. Ex. Hr Gr. o. Län dtm. hemställde, om R. o. Ad. ansage frågan, rör:de tind. skrifvelse till K. M. om vidtagande af sådane åtgärder, hvarigenom Krigshofrätten kunde upphöra, och dess befallning på Rikets Hofräller öfverflytta», hafva förfallit, sedan 2:ne Ständ afslagit StalsUlsk:s betänk, i denna del, samt på sådan grund R. o. Ad. afsloge den i 3:dje punkten föreslagna voler.propos. Ropades ja. 4:de punkten, nng:de skyldighet för de i diplomatiska befattningar anställde embetsman, alt under tiden frånträda, de för deras å stat förut innehafvunde embeten, anslag/le aflöningsmedel. Frih. Palmstjerna, Nils Fredr.! Då Ulsk. hemställt, att den tind. skrifvelse, som, i följd af tre Stånds nära sammanstämmande beslut i detta ämne, skall till Konungen afgå, må erhålla den lydelse, som af PresleSt. blifvit beslutad, hvilken ordalydelse i någon män afviker frän de andra tvenne Ståndens beslut, sä torde ännu en möjlighet gifvas för R. o. Ad. all i afseende på redactionen af en skrifvelse, vid hvilken 11. o. Ad. nödgats låta bero, göra en nödig anmärkning. Jag förutsätter nemi. alt meningen icke kan vara någon annan, än all denna skyldighet, som skall åläggas diplomatiska tjenstemän, alt frånträda andra befattningar i Statens tjenst, endast har afseende pä framliden, och att således, för alt nu i öfrigt följa PresleSt:s redaclion, det skulle kunna hela sä: ”alt R. St. skulle hos K. M. i und. anhålla, ali vid de tillfällen, dä Statens embetsman framdeles varda i diplomatiska befattningar anställde” etc. Detta ord skulle jag vilja hafva tillagdt, hemställande till Hr Gr. o. Landtm, huruvida icke någon form tinnes alt ännu få detta mitt förslag till pröfning och beslut framsläldt. Frih.
Slottet åtskiljas, afgick Hans Deri ii Augusti. 95 Excellence med Ridderskapet och Adela klockan en qvart till n f. m. till Kongl. Slottet, hvarifrån Ridderskapet och Adeln var Kongl. Maj:t uti processionen följaktig till Storkyrkan, hvarest Ridderskapet och Adeln bivistade Hennes Maj:t Drottningens höga kröning. Efter Ceremoniens slut återgick Ridderskapet och Adeln med processionen till Kongl. Slottet, samt åtskildes sedermera vid nedgången derifrån klockan 3 eftermiddagen. In fidem protocolli, O. J. Lagerheim. Lördagen den 22 Aug. 1829. Plenum kl. en qvart till 12 Förmiddagen. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken tillkännagaf, att Hennes Maj:t Drottningen utsatt klockan 12 i dag till emottagande aF Rikets Ständers underdåniga lyckönskningar i anledning af Hennes Mnj:ts höga kröning, och hemstälde Hans Excellence, om icke Ridderskapet och Adeln behagade, efter Ceremoniens slut, vid nedgången från Kongl. Slottet åtskiljas. Bifölls. Sedan de Tvenne Härolder, hvilka borde gå framför Ridderskapet och Adeln an - Den 27 Augusti f. in. kommit, afgick Hans Excellence Herr Grefven oell LandtMarskalken med llidderskapet och Adeln klockan tre qvart till 12 f. m. till Kongl. Slottet, hvarest Ridderskap pet och Adeln i underdånighet uppvaktade Hennes Majrt. Drottningen. Efter Ceremoniens slut åtskildes Högloft lige Ridderskapet och Adeln vid nedgången från Kongl. SloLtet klockan 1 eftermiddagen. In fidem Protocolli, O. J. Lagerheim. Thorsdagén den 27 Aug. 1829. Plenum klockan 9 Förmiddagen.
Då måla de taflor i dussintal och sända dem rUndt kring rikets alla konstföreningar, äro med öfver allt och göra sig påminta vid hvarje möjligt tillfälle. Bli de ej af med taflorna, så låta de dem komma igen vid hvarje nytt inköp. Till slut lotta de bort dem högtals eller sända dem till någon auktion, der de slumpas bort för vrakpris. Men de ledsna på detta snart nog, och så bli de sådana der målare, som gå och tala illa om de maktegande och anse sig ha blifvit bedragna på den framtid, de drömt sig. Eller också få de någon plats som embetsmän. Angående professorsplatserna påpekade akademiens styrelse i sitt utlåtande till xiksdagens revisorer 1883, huru de vid akademien anstälda ej böra ansträngas allt för strängt utan tvärt om måste ha ganska litet att göra, och att akademien hellre bör hålla sig flera professorer med mindre löner än ett farre antal, som då kunde aflönas bättre. I sist nämda fall skulle nämligen professorslönen blifva endast en pension och platsen en reträttplats, äfvensom konstnärerna naturligtvis skulle förslitas, om de alltför mycket måste göra tjenst som lärare. Att de konstnärer, som stå i sin fulla kraft, ogerna vilja bosätta sig i hemlandet för att utbilda el.ever, är i det hela ganska naturligt, då man känner förhållandena här.Den qvinliga afdelningen, som i vår egen tid — af Boklund, vill ’ jag minnas, — blifvit inrättad vid akademien, har fått höra mycket ondt om sig. Länge nämde man som ett fattigdomsbevis för denna skola att under många^år ej mer än én enda elev derifrån ansetts värdig kungliga medaljen, och denna elev var fröken Emma Ekvall, som sedermera ej i utlandet fortsatt sina konstnärliga studier. Efter henne ha emellertid fröknarna Jenny Nyström och Charlotte Wahlström blifvit begåfvade med kungliga medaljen. I allmänhet kan man ej påstå att qvinliga afdelningen är underlägsen den manliga. Om dameraa ibland ha fått lemna främsta platsen åt de manliga krafterna, så ha de andra år, då de haft mindre goda förmågor att täfla med, visat sig öfverlägsna och gått med seger ur täflingen.
De gäldenärer, som hos Banken häfta för lån mot återbetalningsskyldighet i silfver, må äfven hädanefter begagna den i 4 § 4 morn. af Kongl. Maj:ts nådiga Kungörelse af den 20 Januari 1824 dem medgifnä rättighet, att i afbetalning å dessa lån uti ränterierna, för Bankons räkning, insätta Svenskt silfvermynt eller kontrolleradt verksilfver, under dervid förut gjorda förbehåll, att Banken fritages från all kostnad för de silfver-remisser, som med vanlig ränteripost kunna till Banken afsändas, och att, derest från något län en sådan remiss icke skulle afgå inom ett år ifrån den tid silfret blifvit för Bankens räkning inlemnadt, detsamma bör, portofritt för Banken, med vanlig fripost afsändas. 20 Banko-Utskottets Betänkande N:o 35. Mom. 3. I afseende på dessa låns anmaning vid uteblifven årsinbetalning samt utsökning efter skedd anmaning, gäller till efterrättelse hvad derom nu är stadgadt. Som alla till städer och korporationer från Banken utgifna lån blifvit slutligen liqviderade, 20:o. lärer 142 § böra uteslutas, så lydande: Mom. 1. Någon utlåning från Banken till städer eller korporationer eger hädanefter ej rum. Mom. 2. I afseende på lånebiträden till städer och korporationer, mot enskildes ansvarsförbindelser, ebvad inteckning till större eller mindre del blifvit lemnad, skall fortfarande iakttagas, att, i fall betalning ej inom behörig tid varder verkställd, icke hela lånet, utan endast det belopp, hvilket för året bort inbetalas, må såsom förfallet anses och indrifvas. Mom. 3.
Då den döde alltjämt låg orörlig, lade hon sig på knä bredvid honom och hviskade i hans öra: »Nu har Storråda sändt sin flotta emot dig och tagit hämnd på dig. Ångrar du dig, kung Olaf?» Än en gång frågade hon: »Nu lider du dödens bitterhet, därför att du valde mig och ej Storråda. Ångrar du dig? Ångrar du dig?» Då slog den döde ändtligen upp ögonen, och kvinnan hjälpte honom att resa sig. Han stödde sig mot hennes skuldra, och hon vandrade sakta bort med honom. Åter såg kung Olaf henne vandra och vandra genom natt och dag genom haf och land. Ändtligen tyckte han sig se, att de voro komna längre bort än molnen och högre än stjärnorna. De vandrade in i en lustgård, där marken lyste som hvitt ljus, och där blommorna voro klara som daggdroppar. Kungen såg, att när kvinnan trädde in i lustgården, lyfte hon hufvudet, och hennes gång blef lättare. Då hon kommit ett stycke längre in, började hennes kläder stråla. Han såg, huru de af sig själfva kantades af guldbårder och upplystes af färger. Han såg också, att en ring af strålar tändes omkring hennes hjässa och beglänste hennes ansikte. Men den fallne, som stödde sig mot hennes skuldra, upplyfte sitt hufvud och frågade: »Hvem är du?» »Vet du det ej, kung Olaf?» svarade hon då, och oändlig höghet och härlighet omgaf hennes varelse. Men kungen fylldes härvid i drömmen af stor glädje öfver att han valt att tjäna den ljufva himladrottningen. Det var en glädje sådan han aldrig förr erfarit, och den var så stark, att den väckte honom. Då han vaknade upp, kände han tårar skölja ned öfver ansiktet, och han låg med händerna knäppta till bön. ASTRID Mellan de låga stugorna i den gamla kungsgården i Upsala stod jungfruburen. Den var rest på stolpar såsom ett dufslag, man kom dit upp på en trappa så brant som en stege, trädde dit in genom en dörr så låg som en lucka.
”Hade ni ock en själ brinnande som Etnas verkstad, om ni äger en far, en mor, en hustru, barn, ni behöfver ej frukta ledsnadens qval. Den känsla, hvarigenom vi njuta af naturen, af fäderneslandet, af de menniskor, som omgifva oss, se der enda källan till lifvets sanna nöjen, vid hvilka man aldrig ledsnar, och som ingen ting kan ersätta!” Den man, hvilken dessa ord tillskrifves, hade stått på lyckans höjd, liksom han mätt olyckans djup. Han lefde i ett högst civiliseradt tidehvarf, som lärt hela verlden skatta till sina njutningar, och han har beherrskat det. Det är värdt att höra honom summera upp de varagtigaste beståndsdelarna af mensklig sällhet. – De äro och förblifva de enklaste, de naturligaste, de renaste – familjekärlek, vänskap, trohet, fosterlandskärlek. Vid denna heliga källa har den störste och äldste bland skalderna stått; ur den strömmar hans sång såsom ett friskt källdrag igenom verlden. Läs Iliaden! Ett hem i den vida stora verlden! En hemkänsla, hvilken under lifvets irrfarter såsom en välgörande värma lägger sig mild kring hjertat! – Älskar du den? Läs Odysseen! Den Homeriska Tidsåldern. Den är den Heroiska, då våld går för rätt, emedan lagen ej ännu, eller blott högst ofullkomligt finnes, då straffet är hämnd, och hjelten hämnaren: för öfrigt en poetisk tid; emedan den röres och regeras af de ofvannämnda enklaste menskliga motiver. Hvad var orsaken till Trojanska kriget? Ett inbrott i husfreden. – Helenas bortröfvande af Paris. – Derföre väpnade sig hela Grekland. Nationerna sammanhänga med sina förstar, såsom familjen med husfadern. Folket tillegnar sig såsom sitt öde, hvad som händer i konungahuset. Det enskilda lifvet var ock denna tids offentliga. Dess Kabinetshemligheter äro hjertats. Till och med politiken har haft sin poesi. Det är en krigisk tid, som följt på den första patriarkaliska; men den har ur denna tagit med sig fröet till all mensklig ordning. Detta är familjen och dess helgade pligter.
Eforalstyrelsen kunde bestå af stiftes biskop såsom eforus, domprosten eller, der sådan icke finnes, en af biskopen förordnad prestman, landshöfdingen eller den han i sitt ställe utser, två ledamöter, valde afföräldrarne till den i stifts-stadens läroverk undervisade ungdom, rektor vid sam - 25 samma läroverk, samt en af stiftets samtlige skollärare vald ledamot, tillsammans sju personer. Ephoralstyrelsens befattningar skulle hufvudsakligen vara att upprätta förslag till sådana lärarebeställningar inom stiftet, som af Kongl. Majit tillsättas, samt förordna lärare i musik, gymnastik och teckning; att, jemte ephorus, tillse gifna föreskrifters ordentliga efterlefnad och vaka deröfver, att undervisningen med drift och ordning lemnäs; på skolkollegiernas förslag bestämma, hvilka läroböcker skola begagnas, skilja lärarne emellan de frågor, som angå deras ömsesidiga skyldigheter; bestämma löneturen dem emellan; emottaga och, jemte eget utlåtande och berättelse, till den längre ned omtalade central-styrelsen insända de årliga berättelser, hvilka rektorerna böra afgifva; förvalta de kassor, som äro gemensamma för stiftets flera läroverk; afgifva utlåtanden i frågor, som angå undervisningen inom stiftet; framställa förslag till sådana förbättringar, som anses nödiga och verkställbara, samt i allmänhet befordra allt hvad till undervisningens och uppfostrans gagn kan lända. Lokalstyrelsen kunde vid stifs-stadens skola vara densamma som ephoralstyrelsen, men vid andra skolor bestå: vid högre skola af inspektor, såsom ordförande, landshöfdingen , eller den han i sitt ställe förordnar, en af ephoralstyrelsen utsedd ledamot, två ledamöter, valde af föräldrarne till den i skolan undervisade ungdom samt rektor; och vid medelskola eller lägre skola af inspektor, en af ephoralstyrelsen utsedd ledamot, en ledamot, vald af föräldrarne samt rektor.