Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Professor i anatomi och fysiologi; Professor i medicin; Professor i kirurgi; Professor i obstetrik; Professor pathologisk anatomi; Professor i kemi och farmaci; Professor i materia medica och med. naturalhistoria. Professor i ptediatrik; Lärare i rättsoch statsmedicin, Lärare i syfililogi; Lärare i psychiatri; Adjunkt i anatomi och fysiologi ; Adjunkt i medicin; Adjunkt i kemi och farmaci; Adjunkt i materia medica och med. naturalhistoria ; Adjunkt i kirurgi; Adjunkt i obstetrik; Adjunkt i piBdratrik. Karolinska institutet 18 lärare, hvarjemte Bibliothekarien vid institutet föreläser medicinens historia, enligt Rikets Ständers bestämmelse år 1857. Institutet saknade således jemförelsevis intet, som för meddelande af fullständig medicinsk undervisning var nödvändigt, och i förhållande dertill kunde dess examina blifva omfattande och betryggande. Det fanns blott en omständighet, som afhöll mängden af medicine studiosi att begagna så rika tillfällen till undervisning, den nemligen att hvar och en, som utgick från detta läroverk fann sin kompetensrätt mera inskränkt än deras, som utgingo från fakulteterna. Huru tillgodogjordes nu dessa tillgångar för den medicinska undervisningen vid reorganisationen år 1861? 176 Motioner i Preste-Ståndet 1862. Enligt denna borttages tredje examen från institutet, en examen, till hvilken institutet meddelat nästan hela undervisningen och genom hvilken, med föregående klinisk tjenstgöring efter licentiatexamen, institutet kom i tillfälle att bedöma vederbörandes praktiska skicklighet, åtminstone i ett par ämnen.
För öfrigt bör cor lectivet » denna del icke nedläggas uti arfslagarne, utan, hädanefter som hit II ’ h“fva Sm Pla,f uLl d« “vskildn, till ekonomiska lagstiftningen hörande stadganden, angående grunderna för hemmansklyfning; och synes nå«mh\£ der icke mota att, för den händelse, då broder och "syster gemensamf så liten fastighet ä landet, att den ej väl kan delas eller klyfvas, det må vara broder medgifvet att systerns del till sig lösa. 3 npc Vl§tei1 af dessa, utaf Rikets sistförsnmlade Ständer anförda skäl erkånes äfven utaf U skottet, som således, lika med samma Ständer, ej kan iase någon enda giltig orsak att förneka hustru lika giftorätt i bo, som m « eller hvarföre man skulle åsidosätta den ovedersägliga rättvisan af en jenmlik egendoms fördelning emellan barn, som, med lika anspråk på föräldrars kärlek och omvårdnad, också måtte vara lika berättigade till deras förmögenhet. 8 La‘'-Utskottets Betänkande, N;o 31. (len går i a rf, eller alt låta barnens rätt ankomma på den tillfälligheten, huruvida lädren bosatt sig inom eller utom stadsporten, nedlagt sin oi mogenhet på det ena eller andra stället, eller ingått i det ena eller andra Siandet. De seder och lagstiflningsgrunder, hvarifrån den olika ai fsratten en - bni könen sig härleder, hafva längesedan försvunnit, förändrade tänkesätt och förhålla,ulenShafva inträdt, och det tillhör lagstiftaren att, i lull öfverens, dämruelse dermed, gifva lagen det fullkomnande, hvartill grunden lades, då nvinuans arfsrätt erkändes, och alt såmedelst uppfylla allmänna rattskanslans fördran. Förgäfves är den invändning, all föräldrars rätt alt gorå testamente
Flere af de smärre berättelserna täfla i f i ~ h e t och elegans med Blowglis saga, men ingen af dem torde i djup kunna mäta sig med donna. Alla äro mer eller mindre fantastiska, men boken är likväl alltigenom ett masterverk i sitt slag. Vi rekommendera den p % det varmaste för ungdom och barn öfver 14 år, hvilka älska naturen och k o roade af att höra talas om djur. Afven fullvnuna kunna hafva stort nöje af den lilla egendomliga och poetiska boken. Viiiterqv %llaï af Z. Topelizcs. Tredje cykeln. Ljungars saga. ; L l krona. Denna romantiska berättelse från början ?f. 1500-talet skall sälcerligen läsas med intresse nf de unga, om dessa än torde finna slutet - daïi man om två af bokens unga hufvudpersoner blott i största korthet fai. veta, att det skepp, på hvilket de stigit ombord, förg %tts i en storm, medan den tredje %tminstone dör inför läsarens ögon - fr %n sin synpunkt något otillfredsställande. Berättelsen innehåller tidsslcildringar af värde, poetiska naturskildringar, samt episoder af den lugna himor, som vi kanna till från Faltskarns berättelser; äfven inryinmer den en god del öfvernatnrliga företeelser och tilldragelser, i fraga om hvilka förf. likväl allt sinollanåt reserverar sig med den aniri&amp;rlzningen, att allt detta naturligtvis blott var inbill-. ning, men emedan slidana saker d % för tiden troddes, fiinnos de lilcväl till för dem som trodde därpa. För Aldern 14-1 8 år. Strid och seger. Berättelse från hugenottförföljelserna. Af Emma Leslie. Pris: haft. 60 öre, kart. SU öre. Som vi se af öfverskriften, skildras här den tid, då Ludvig XIV ville tvinga alla sina undersåtar att böja sig under den katolska kyrkans ok. Händelsen ar doclc förlagd till de första åren af hugenottförföljelserna, man slipper shledes vara med om några af dessa rysliga skrackscener, hvilka af den religiösa fanatismen så ofta framkallades under det sista artiondet af 1600-talet.
Mathilda är en gång bedragen, gäckad i sin heligaste kärlek, och älskar mer ej så lätt; hon har visserligen intill den minsta skymt i sitt hjerta utplånat minnet af honom, som var henne så outsägligt dyrbar, i hvars blick hon såg sin himmel, sitt allt; hon känner för honom, nu ej mer, icke ens föraktets isande köld; Han är försvunnen, för evigt försvunnen utur hennes hjerta, hon äger mer intet band, men tror sig likvisst alldrig mera för någon man kunna hysa denna ovillkorligt öfverlåtande känsla, som ger sig utan förbehåll; utan pryderi, utan förställning; som endast talar själens rena språk, det klart fattliga, outsägligt saliggörande. Med upprördt sinne går jag att söka hvilan, den jag likväl frugtar nu torde undfly mig. Flygtige irra mina tankar ikring; skall jag för Friherrinnan väl delgifva denna aftons händelser? Ja, det måste, det vill jag, emedan de ju äfven angå mig sjelf. Nu god natt! på Liljedahl är jag åter hos dig! Liljedahl den 17 Juli Med Rosas tillåtelse, hvilken nu sjelf, lik en huld blomma, ett litet stycke ifrån mig slumrar ljuft och roligt, hastar jag att invid hennes öppna kammarfönster i några rader öfverlåta min tanke till dig. Ack! min älskade, älskade Emilia! hvad ändå landet är gudomligt; huru vackert allt här är, Rosa har fullkomligt rätt, då hon önskar att för detta herrliga Liljedahl för alltid kunna uppoffra stadens tråk. Jag måste nu medgifva, att jag på långt när ej föreställt mig detta ställe så vackert det verkeligen är; sjelfva karaktersbyggnaden ligger nästan sagt i skog, hvilken utgöres af höga täta lummiga lindar, de der skuggande omgifva densamma.
En sådan beräkning står det naturligtvis Riksens Ständer fritt att vidtaga; men då betydliga belopp af de debiterade Inkomst-summorne dels gå till afkortning, dels vid redogörelsetidens slut bestå i restantier, skulle en sådan beräkning leda derhän, att för de verkliga Stats-beliofven en del af Tillgångarne komme att igenfinnas endast på papperet, och att, då sålunda aldrig Öfverskotter men alltid Brister vore att i liqviden Statsoch Riksgälds-Verken emellan upptagas, Reserv-fonden blefve otillräcklig, samt att, utan dess förstärkning, tillfällen kunde inträffa, då Stats-Verket måste inställa sina utbetalningar. Emellan Stats-regleringsoch Grund-fonderne utgöres nu årligen det bestämda skiftesmärket af Saldo i Stats-Verkets Liqvid med Riksgälds-Contoret. Att i Räkenskaperne införa ett serskildt Conto öfver Grund-fonden, deri bokföring borde ske vid hvarje tillfälle, då denne behöfde anlitas, skulle mycket inveckla Riks-Bokslulet, hvilket, för att kunna redovisa alla de i mängd vid Stats-regleringarne upptagne mindre detailer redan är högst vidlyftigt; och varder derjemte härvid i underdånighet fogadt ett utdrag ur Revisorernes Protocoll, innefattande de upplysningar som, vid frågans behandling hos Revisorerne blifvit dem meddeldle. Hvad Revisorerne anmält, i afseende å anslaget till Möbler samt ved och kohl för Kongl. Hofven, erfordrar icke något yttrande afSlatsConloret; men beträffande åtgången af fourage-persedlar lill Ilof-Stallets utfodring, anser sig Slals-Contorel böra meddela den upplysning, alt, enligt från äldre tider gällande Slats-reglering, utfodring å Stat funnits uppförd för 159 hästar, beräknad efter fastställda ralioner, hvilka all tiel inskränkt sig till anslaget, äfven om häslarnes antal, såsom förhållandet lärer varit under senare tider, öfversligit det i Slaten upptagne; och att, enär anslaget för Hof-Slallels utfodring, såsom utgörande en del af Eders Kongl. Majlis
Grundlag n har derföre M crkänr Kouuiigo», den styrande magten, och werksamhet ar: »md enhet i bestut och kraftfullhet i medel, tzen samma utasWp. Bestäiuda for,ner för desi werkyrngskrets, Folker sörbehallue fri och rättigheter, iunesgtte ej c» Lbftlm och enrot deusamma upgäende mot» wigt; säst'd.s ej eiler orsaken till någon strid emellan de Co'sii'ttrioi!ella Magterne, af hwilkeir Statt-FöpjaWft-. ge.-, förr ester senare skulle kunna uxlösa^ Sa mycket o,gcläg!iare har het warit att bereda en allmän up!ys-:ing, an. dana en rectisi^xad opinion, . berättigad och skicklig att offenteljgcn granstka sch hedölya NarjonenS Asra angelägenheter, Regerin - Den i December. S5 gens wigtiga föremal, Lagars och Författningars werka», Embetsmäns förhållande; och enda medlen dertill igensinneS Uti tankens lagliga yttrande frihet i Skrift och Tryck. Den har wäl ej egenskaperne af ackirva hinder, as directa band, hwilkas sä mai mistbruk som bruk lätteligen kunde föranleda till en med Statens bestånd oförenlig Status in Skatu, men dest oemokständeliga kraft all afkläda mitzlagen och orättwi» san sanningens mantel, stkall of lbart införa och stadga begrep om Regenkcns sanna ära, rälta medlen atk befrämja Folkets lycka, nödwändighcteu af den förres magt, wäcdet af det senares fri och rättigheter. Med dct klara och oinskränkta förbud af i förwäg lagde hinder för rättigheten att mgifwa skrifter, hwilket Regeringsformen i dest 86 §. sä uttryckeligerr stadgar, har Utskottet ej kunnat sörena någon flags Censur.
Maj:ts nådiga disposition, från Riksgälds-kontoret utgå, dels medgifva, att de medel som under instundande statsregleringsperiod erfordras lill förhyrande al embelslokaler för Kommers-kollegium, Serafimer-ordens-gillel och Ofver-intendents-embetet, må al Slals-kontoret under förskottslitel anordnas, lör att framdeles hos Rikets Ständer till ersätltande anmälas, dels ork tillåta, ali, sedan ej mindre Riks-arkivels än äfven Vitterhets-, Historieoch Auliqvitels-akademiens samlingar blifvit från f. d. Ridderslolpeska huset, eller N:o 2 vid Skeppsbron, förflyttade, nämnde egendom må ölVerlemnas lill disposition af Fullmägtige i Rikets Ständers Riksgälds-kontor, hvilka må ega att densamma å offentlig auktion försälja, dock ej under det pris. hvartill egendomen, på sätt ofvan omlörmälts, blifvit uppskattad, eller 120,000 R:dr Runt. Rikets Ständer framhärda etc. Slockholm den 25 Juli 1863. Iiih. till Ii St. Prot. Skrifvelse, N:o 99. Uppläst och godkändi hos Ridd. och Adeln den 25 Juli 1865. Presle-Ståndet den 25 Borgare-Ståndet den 25 Bonde-Ståndet den 25 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående Sala silfververks återgång till Statens disposition. (Stats-Utskottels Utlåtande N:o 109.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har blifvit anlördt, hurusom den största vigt läge derpå, alt frågan orri Sala bergslags rätt lill fortfarande arrende af Sala silfververk måtte snart varda afgjord.
Dessa åtgärder finnas utförligare behandlade i Bilagorne Lit. A, B, C och D. Sedan Rikets Ständer sålunda, så vidt pås dem kan ankomma, sökt uppfylla deras åliggande, att försäkra hvarje Svensk medborgare om fortfarande besittning af hvad han nu egerihvilket jag för ruin del anser vara det vigtigaste af allt, och hvarförutan hvarje bemödande, att genom närings och handels-frihet samt oeconomiska författningar befrämja Nationens välstånd, skall blifva fruktlöst; återstår, L financiel väg, att bereda enskilda creditens ålerställande, hvilken blifvit skakad i grundvalen genom Banco Credit Systemets felaktighet. Dertill är vigtigase steget gjordt, genom mynt regleringen ;• men icke allt är dermed uträttadt! ofvergången till ett bättre creditskick måste ske sålunda 1:0 Att Banquens Credij-systerne, efter hand bringadt till likhet med det ens-k ild ta Credit-systemet innom landet, underhålles, för de nu i Banquen skyll dige; utvidgas, för de under öfvergång? tiden af enskilde uppsagde; och, då en återstäld enskild Credit minskar behofvet af Banquens anlitande, återbringas till hvad med Banquens function, som vexeloell deposit-Benque, kan vara förenligt. Banco. UtsÅoltcls Betftnkartden. Huru till detta ändamåls vinnande Banquen bör förvaltas anföres i Bilagan Lit. E. 2:0 Alt Lagstiftningen frir fastighets-,varuoch personliga eller Namn Crediten förbättras; så att säkerhet och ordning samfäldt bereda Capitalkraft åt näringarne och Näringslif åt Capitalerna. Hvad hufvudsakeligen derföre borde göras , finnes, ehuru bristfälligt, anförde i Bilagan Llt. F. Sluteligen åligger det Bikets Ständer att bestämma fortfarandet af de bidrag, som ärfordras för de allmänna arbeten, hvilka genom Bart quens medel förut blifvit bestridde, och de, som för enskildte orter eller inrättningar kunna komma i fråga, att af staten försträckas.
– Du sätter således ett ihärdigt och fräckt nekande emot de klara intygen af denne trovärdige prestman, samt af de fyra oskyldiga barn, som du förfört? – Jag vill icke falskligen anklaga mig sjelf, och svårligen är ni berättigad att fordra sådant. Mig synes, att det för en kristlig domare bör vara lika angeläget att fria oskulden, som att fälla brottet. – Ännu en gång: jag vill låta dig förstå, att du beträder en farlig väg, om du i trots af klara och fullt gällande intyg om din brottslighet vågar försöka undkomma rättvisans arm genom att förneka sanningen. Lagen fäller ingen, som icke bekännt, men der det verkliga förhållandet ligger så öppet i dagen, gifver den, såsom jag sagt, medel i hand att afpressa den mest hårdnackade den nödiga bekännelsen. Akta dig! – Akta er sjelf, herr lagman! Använd icke sådana farliga medel i otid! Om ni, såsom domare, pinar en oskyldig att påbörda sig en missgerning, då skall ni en gång inför Gud och ert samvete stå såsom en större förbrytare än någon af dem, som emottagit sin dom af er. – Ditt språk är vanvördigt, brast lagman Skytte ut med dundrande röst; – den onde anden talar ur din mun ... Denna qvinna, fortfor han, vänd till de begge prestmännen, – öfverlemnas i edra händer. Det tillkommer eder att uppmjuka hennes hårda sinne, om möjligt med det heliga ordet, i annat fall med de andra medel, som jag skall ställa eder till buds. – Vi skola försöka vårt bästa, svarade pastor Suenonius med en hotfull blick på Ingrid. – För nu henne bort, befallde lagmannen rättstjenarne. – Jag har något att tillägga, som rörer detta mål, och som det således är domstolens pligt att höra, sade Ingrid. Lagman Skytte öfvervägde, om han skulle låta henne tala, då en af allonge-peruk-juristerna inföll: – Nåväl, hvad har du att säga?
(xenom Nådige Remisser har Kongl. Maj:t täckts öfverlemna till Riksens Stänrlers StatsUt. skott, Committerades till Hushållningens reglerande på Strömsholm underdåniga Berättelser om verkställigheten af den befattning dem varit updragen samt i hvad skick Stuteriinrättningen derstädes befinnes och hvad som till Byggnadernes fullbordande vidare erfordras. StatsUtskettet har utaf desse Handlingar in. hämtat, att, sedan Riksens Ständer uti underdånig skrifvelse den 22 Mars 1810 anmält, att de, efter öfverläggning om förvaltningen af Strömsholms och Kongsöhrs Kongsgårdar och StuteriInrättning, beslutit, att densamma borde på Strömsholm serskildt bibehållas, samt i underdånighet anhållit, att, till reglerande deraf, måtte x Nåder förordnas en Committée af uti Landthushållningen kunnige Män, hvilka hade att utarbeta och föreslå en tjenlig plan, dervid såsom en ovillkorlig grund för deras åtgärd borde an. tagas så väl att Staten med någon ny utgift för Stuteriets underhåll icke hnge belastas, som ock, att de anslagne Krono-dagsverken måtte efter Markegång få lösas och medlen till Stuteriets Gassa inflyta; hvaremot Kongsöhrs
Hennes hufvud skakade oupphörligt helt sakta, som om det ogillade den erfarenhet, hon hade fått i verlden, och hon var mycket döf. Hedvig beundrade det tålamod, hvarmed grefvinnan och Ebba ropade i hennes öra och upprepade hvarje mening, som blef sagd. Hon var alldeles sinnesfrisk och intresserad för allt och yttrade sin lust att veta hvad som sades genom att sträcka fram hufvudet med ett frågande leende, och då fans det alltid en sufflör till hands. Sjelf talade hon mycket sakta, som nästan alltid döfva menniskor göra, med en egendomlig, modulerad röst, och såg mycket vänligt och deltagande på den hon talade med. Kammarherre Lyxen var en gammal ungkarl, som hade fått dåliga affärer och dålig helsa, och som nu lefde som permanent gäst i sin brorsdotters, grefvinnans hus. Det var en gammal herre med spetsig näsa, spetsig haka och ett litet grått pipskägg. Han talade spetsigt och med en accent, som om han öfversatte svenska från ett annat språk. Han gick på tå öfver mattorna på golfvet och var i hela sitt väsen särdeles cermoniös. Farbror Fritz, som barnen kallade honom, var egentligen grefvinnans förste kammartjenare. Han hade sjelf intet arbete, men hjelpte henne med alla slags småtjenster, skref bref för henne, hjelpte henne med att mottaga fattigas besök, gick hennes ärenden och läste högt för henne om qvällarna. Dock var denna tjenstaktighet alldeles frivillig. Grefvinnan och hennes barn behandlade honom med största vördnad och talade alltid om, hur oumbärlig han var för dem. Utom dessa gamla voro Ebbas två yngre bröder närvarande. Den ene, som skulle bli student på våren, var lång och mörk och liknade Ebba. Den yngre var ljus med kort näsa. De voro båda artiga och uppmärksamma unga män, som sågo ut att vara vana vid att röra sig i hvilket sällskap som helst, men de hade det oaktadt ingenting af denna öfverlägsenhet, som annars utmärker unga herrar, som vilja uppträda såsom kavaljerer. De voro tydligen uppfostrade till att icke blott tänka på sig sjelfva, som annars är det ständiga målet för unga herrars ansträngningar, och de visade lika stor uppmärksamhet mot sin egen mor och syster som mot de främmande.
Län, Johan Fredrik Dahllöf från Elfsborgs Län, Matts Pehrsson från Stockholms Län, och Nils Pehrsson från Södermanlands Län, dervid förBih. till R. St. Prot. 184.4. $ Sami. 1 Afd. 6 Haft. ti 10 Bevillnings-Utskottets Betänkande , N.-o 12. slag blifvit väckt af Lars Larsson, att förtullning ej borde blifva öfverdrifven, men förbrukning af utländska varor beläggas med afgift, lämpad efter större och mindre bruk deraf; af Peter Pehrsson, att tullen på kreatur och victualie-varor, som införas från Finland, måtte förhöjas till likhet med hvad tullen från andra länder kommer att utgöra, samt af Andreas Bengtsson, ytterligare, att höga praemier borde utdelas lill Tullbetjenter och Uppsyningsman, hvilka med nit och omsorg uppfylla sin tjenst, samt att allt, som tages i beslag och confiskeras, icke skulle få förbrukas inom landet, utan borde ovilkorligen åter utföras eller på annat sätt användas. Al Herr Boström, J hV., som, enär det antagna tullvärdet å flere artiklar vida understege det verkliga, i följd hvaraf den tili viss procent derå beräknade skyddstull icke komme att utgöra det belopp, man åsyftat, ansett rättelse härutinnan böra ega rum; och i hvilket afseende exempelvis blifvit åberopadt, att bland förgyllda messingsarbeten, hvilka ingenstädes i taxan funnos upptagne, om ej under namn af Brons, knappar beräknats till 4 tullvärde per få, oaktadt de å utrikes ort kostade ifrån i5 till 4o R:dr per gross, uppgående i vigt till icke mer än högst 1 få.
Utskottets yttranden uti öfriga puncter af Utlåtandet N:o 435, Litt. A., nemligen: 1:0 angående anslag till ridoch anspanns-persedlar; 2:0 med afstyrkande af anslag lill klädes-byxor för beväringsmanskapet samt tillstyrkan af ersättning för ifrån reserv-förrådet ultagne persedlar och anslag till samma förråds förökande med beklädnad för ytterligare 5oo man; 3:o i fråga om de till nybyggnader vid Carl Gustafs Stads factori använde 32,(56 R:dr 43 sk. 1 1-.; ökad beställning vid Husqvarna factori; samt nedläggande af Norrtelje factori. 5:o angående anslag till Carlsborgs fästning; 6:0 angående dito till Carlstens fästning och Marstrands hamnförsvar samt befästande af inloppet till Carlskrona; 7:0 i fråga om anslag till anskaffande af telegraf-persedlar; 8:0 i hvad den rörer Herr Stjerngranats motion om ökadt anslag för exercis-esqvadroner; samt 4 Stats-UIskottets Memorial, N:o 4go. g:o om anslag för Armeens vapenofningar äro dels af alla, dels af 3:ne Riks-Slånd bifallne; varande i Öfrigt derigenom, att Ridderskapet oell Adeln samt Bonde-Ståndet instämt uti Borgare-Ståndets beslut, afgjordt, att bos Kongl. Maj:t bör göras underdånig hemställan om Nådig föreskrift, det correctionisler och arbets-fångar samt arbetslöse personer skola företrädesvis användas till de befästningsarbeten, hvartill anslag blifvit anvisade.
Alla möbelöfverdrag och draperier voro af ljusgult bomullstyg, i en stor hvit kakelugn brann en brasa af sprakande tallved, ett rödt sken upplyste pianot i andra ändan af rummet, unga fröken satt med ryggen åt Nadja, som endast såg hennes långa bruna flätor och då och då rundningen af hennes kind. Herr Atte sjöng en tysk vals. »Du hast Diamanten und Perlen, hast alles, was Menschenbegehr... Und hast die schönsten Augen Mein Liebchen, was willst du mehr?» Usch, hvad var det som prasslade? fröken for upp, som om hon sett ett spöke, hvem är der bakom fönstret? Hon sprang dit och kom i tid för att se Nadja med mjölkkannan i händerna rusa till köket. Den der otäcka pigan från Torparbacken sade hon, det är en obehaglig flicka, tycker du inte, Adolf? Adolf jakade. Frun i gungstolen invände, att det var en vacker flicka i alla fall; hon hade någonting sydländskt, varmblodigt, som intog. Och syperba ögon, Adolf kastade fram det helt vårdslöst, präktiga ögon ... riktigt charmanta jag mins dem från fordom. Ögon, som man mest får se hvitan af menade fröken, ja, så mycket vet jag, att inte ville jag ha henne i mitt hus, det är visst. Frun vid stickstrumpan steg upp och gick åt köket. Det är synd, talade hon i förbifarten, hon har en så ordentlig mor, det skulle då vara sällskapandet med de öfriga i Torparbacken, som gjort henne till den slyna hon är, eller, hvem vet, det är kanske faderns blod, som går igen. Adolf sjöng ännu en slagdänga, sjöng med sentimentalitet och en viss hjertnjupenhet, hans veka tenor tremulerade allt hvad den kunde, han sjöng nästan alltjemt falsett och gjorde kadenser på de dertill minst egnade ställen. Då han efter en halftimme tog afsked och gick, var Nadja ännu qvar, denna gång på ett annat och bättre gömställe. Hon satt inhukad under en njuponbuske, der kunde man icke finna henne. Hon hade hela tiden lyssnat, utan att förlora en ton.