Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
SMEDEN och LÄKAREN sitta vid bordet med skrifdon och dagboken framför sig. SMEDEN (skrifver). Se där mitt namn, min karakter, etcetera? Nu är din tur att skrifva! LÄKAREN. Skrif du för mig, så är det lika godt! SMEDEN. Hvad heter du? 35 LÄKAREN. Anonymus! SMEDEN (skrifver). Ett sällsamt namn! Din karakter? LÄKAREN. Min karakter? Det har jag flera! Sätt doktor! SMEDEN! Hvarifrån? LÄKAREN. Från moderslifvet! SMEDEN. Hvarthän? LÄKAREN. Till grafven! SMEDEN. Alltid mystisk! Hvem är du, underlige man, som mina öden har fått om hand? Hvad vill du mig? LÄKAREN. Det får du veta sen, när du blir färdig! SMEDEN. När blir jag färdig då? 36 LÄKAREN. dig själf lärt känna! När du som jag SMEDEN. Alltid själf? Hvad är det själf du ständigt så predikar? LÄKAREN. Det är den fasta punkten Archimedes sökte med hvilken han sig trodde kunna röra världen. Det är ditt jag som icke är en annan, din. medelpunkt uti din horisont... SMEDEN. Hvem är då jag? LÄKAREN. Tillsvidare en pilt om förti år; med malm och slagg i blandning, så lättrörd som ett barn, till sorg och glädje lika snar! Och säkert lockar än dig lifvets enkla nöjen: ett dukadt bord, ett bräddadt glas, en dans med flickor i det gröna... VÄRDINNAN (in med en flaska vin och två glas). Det var till herrarne, ej sant? (Går.) 37 LÄKAREN (skänker i åt smeden). Ej just, men lika godt! Drick, smed! SMEDEN. Och ni! LÄKAREN. Jag dricker ej! SMEDEN. Utaf princip? LÄKAREN. För ingen del! Jag drack så mycket i min ungdom, att jag ej mera kan få rus! SMEDEN. Så dricker jag! LÄKAREN. Och nu går jag. ty den ej dricker lätt blir tråkig!
Föräldrarnes längtan att liksom kasta dem i armarne på andre, och sjelfva blifva dem qvitte, skola utgöra de enda motiven och hela kallelsen att idka studier; så anser Commiteen det deremot vara en full rättvisa, att, sedan de, under några ars studerande, dels blifvit öfvande från alla slags kroppsliga arbeten, dels under framstegen vunnit verkelig håg för, kunskaper, lätta deras' vidare framskridande på en bana, från hvilken de ej mera kunna återvända. Och, då Gymnasisterne betala i alla fall Termins-penningar till Gymnasii 93» Stats-Utskottets Betänk and en. [Rector, och på några stänert till Adjuncten, anser Commiféen dervid ingen annan ändring bor göras, än att denna afgift bestämmes till ^dels Tunna Råg efter Markegångs pris för hvarje Eäse-termin, hvilken skulle t i 11 fa' la Rector der Gymnasium är deladt på 2tne afdelningar, men, der det är fördeldt på 3;ne, Rector endast njuta -jtdelar och Gymnasii Adjuncten Udel. Commitéen uppgifver derefter i underdånighet, att, efter Förslaget N:o 2, erfordras till den föreslagna nya Löne - regleringen 18 693 Tunnor 12 Kappar; Och, enär derifrån afdragas nu varande Eöne-anslag 15013 T:r 8 k:pr, uppkommer en årlig brist af 3,680 T;r 4 l:pr. hvartill komitier 1 o Till inköp af Böcker och Ghartor m. m. 400 s o Till Emeritorum Eoner och Pensioner 600 3:0 Ti 1 Gymnasii och Scholehus Byggnader 400 —• — samt 4-0 Till undervisning i Jf tursi Historien ä 10 Tunnor för hvaije Gymnasium 110 — _ Tillhopa ärlig brist 5,190 T;r 4 k.-pr.
Utdrag af Protocollet, hållet i Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar - Collegio, den 23 Juni 1812. S. D. Uti Nådigt Bref den 9 April 1810 hade Kongl. Maj:t gifvit Kongl. Collegio tillkänna, huruledes hos Kongl. Majit Riksens Ständer i underdånighet anmält, att, uti de från Kongl. Collegium ingifne Förteckningar och uppgifter på Kronans Domainer, Riksens Ständer saknat underrättelse om ett Hemman, Lindön kalladt, o w beläget i Härads-Socken och Akers Härad af Nyköpings Län , hvilket vore ansett som én Kungsgårds omisteliga egendom, och vid Åborätten hvaraf framlidne Borgmästaren Kjerrman genom Kgl. Collegii Bref af den 19 Aug. 1752 skall blifvit bibehållen, så länge spansk Fårafvel der underhölls; och som nödigt vore att en fullständig upplysning om detta hemman måtte vinnas, så hade Kongl. Majit,uppå RiksensStänders tillika gjorda underdåniga - 85? Den 7 Juli. ga anhållan, i Nåder anbefallt Kongl. Collegium att härom låta anställa behörig undersökning och att derest i händelse dervid skulle blifva utredt, att innehafvaren af Lindön ej uppfyllt de honom ålagde förbindelser med samma Hemman, då efter lag och beskalfenheten förfara, samt vid nästa Lagtima Riksdag till Riksens Ständer om förhållandet dermed afgifva omständelig berättelse. Till följe häraf hade Kongl. Collegium under d. g October 1810, genom Bref tiil Konungens Befallningshafvande i orten , föranstaltat om en sådan undersökning, och sedan den samma nu mera efter skedd påminnelse inkommit, lät Kgl.
U t s k o 11 e t i förtid och med afvikande ifrån föreskrifterne i oc^3 73 §, §• i Riksdags-Ordningen inkommit med sitt förslag till frågans afgörande, genom votering i förstärkt Utskott, Ståndet ansåg detta förslag, jemte den i sammanhang dermed tillstyrkta voteringsproposition nen, komma att förfalla. I öfrigt förklarade Ståndet, att det, oaktadt hvad Ståndet sålunda beslut i t, 'icke fann betänkligt, att antaga Husbehofs. Pren. ”Utdr, sten ■% Maji i 835v 71 brännerimedlens kräkning till det i Bevillningr-Utskoltets Betänkande ]N:o 56 fö resia g ne belopp. Slutligen beslöt ock Bonde-Ståndet, att vördsamt och vänligen inbjuda respektive Med-Stånden att i Bonde-Ståndets beslul, rörande Husbehofs-brännerim,edlen, sig förena, S, 1). Föredrogos å nyo Bevillnings Utskottets, på bordet hvilande, Memorial JN:o Ca, r anledning af Riks-Siåndéns olika lieslut, angående föreslagne förändringar i i och a Art. al Bevillnin-gs-Foroi dningen; hvarvid Bonde-Ståndet, som icke antog någon af de till Ståndet ställde inbjudningar, godkände de af Utskottet föreslagne voteiings-propositioner, S. Dr Föredrogs å nyo Bancooch Lag-V tsköttens, på bordet hviiande Memorial A:o g, med förslag till sammanjemnkning af de inom Riks-Stånden fattade skiljaktiga beslut, vid förehafvande af Utskottens under ]\T:o 4 afgifne Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar, vid Betänkandet N:o ar med förslag till Lag för offentliga Bolags-Banker; Ståndet ogillade Utskottens förslag pag. 26, i afseende på 7 §. i deras Utlåtande N:o 4» lät bero vid Utskottens jemnknings-förslag, rörande 28, 2
Ex Protocollo, J. A. Torenstedt. v>/i «.* fe - . STOCKH© LM, r835; hos J. A. W*u.b«k. Kongl. Maj As Nåd. Ankom i afskr. till Exp.-Utsk. den den 6 April. KONGL. MAJ.TS Nddiga Skrifvelse till Rikets Ständers Stats-Utskottj med upgifter ä Clerecitsamt Skol-Staternes anslag och löneinkomster; gifven Stockholms Slott den 27 Febr. i835. Med anledning af Rikets Ständers, den 3 Mars i83o, aflåtna underdåniga skrifvelse, angåeude verkställd reglering af Riks-Statens io:de Hufvud-Titel, och i sammanhang dermed gjorda anhållan, det måtte vederbörande Embetsverk i Nåder anbefallas att, intill nästpåföljande Riksdag, uppgöra fullständiga Specialstater för Clereciets samt Gymnasiioch Skol-Staternes anslag i kronotionde och penningar, samt meddela uppgifter fi taxeringsvärdet af ecclesiaslika boställen, bär Kongl. Maj:t, under den 24 Junii i83o, förständiga! Dess och Rikets Kammar-Collegium samt Stats-Contor att, sedan nödiga upplysningar i ämnet blifvit från vederbörande infordrade, gå i författning om uppgörandet af ifrågavarande Specialstater, äfvensom meddelande af den begärda uppgiften å boställenas taxeringsvärde.
När så är, huruledes dä förklara, att en gymnastiklärare, sorn skött sin tjenst 27 år, än icke bekommit den högsta möjliga lön? Pä Motioner i Borgare-Ståndet 1862. JW 117. På grund af hvad jag här haft äran framställa samt med full förtröstan jemväl derpå, att rättvisa oell billighet skola uttaga sin rätt, vågar jag föreslå: Att Rikets Ständer ville fatta det beslut, att löneanslagen må utgå till gymnastiklärarne såväl vid elementar-läroverken som vid rikets öfriga allmänna skolor till lika belopp och under samma vilkor såväl till dem, som blott äro förordnade, som till dem hvilka äro på ordinarie stat uppförda. Stockholm den 27 November 1862. C. F. Ridderstad. lil. Åf Herr Ridderstad: Angående ett förslagsanslag till fyllnad i enskilda bidrag för uppresande af ett monument öfver Konung Carl XI1' m. m. Vår tid lifvas utan tvifvel af stora och ädla tänkesätt. Hvart man blickar uppenbarar sig i samhällets alla rigtningar ett sträfvande, vittnande om intresse för mensklighet, kärlek för fosterlandet, rättvisa och frisinthet, hvarvid i det offentliga såväl som enskilda lifvet förutfattade meningar mäste vika och gifva rum för nya och bättre. Det är som om en ny och bättre upplaga af slägtet vore under utarbetande. Satsen gäller icke allenast frågorna för dagen, icke endast de för den kommande, utan äfven för gångna tiden. Sjelfva historien är i månget och mycket underkastad ny revision. Sålunda har den stora, i bragder och händelser digra och rika hjeltesagan som bär namnet — ”den tolfte Kari” —åter blifvit uppslagen. Men sjelfva kritiken — kulturens öga, tidens samvete — betrakta den nu annorlunda än förr. Den beundran och kärlek, hvarmed det svenska folket, endast ledt af sin naturliga och enkla uppfattning, i triumf, fört hans minne fram till vår tid, erkännes nu af samtidens bildning. I de mångåriga krig, som hjältekonungen förde, ser man icke numera blott de olyckor, som till följd deraf drabbade värt fädernesland, utan afsigterna.
Efter sedermera i fråga om artikeln Plommon och Sviskon framställde propos:r, först till bifall å Utsk:s förslag och derefter till bifall å införsels-tullens nedsättning till en sk. pr hvilka propos:r besvarades med blandade Ja och Nej, blef förnyad propos. lill bifall å Utsk:s förslag åter besvarad med Ja och Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade att han ansåg Ja nu hafva varit öfvervägande. Härvid begärdes votering, hvarefter följ:de voteris-propos. uplästes till justering och godkändes: Den, som bifaller Bevilln:s-Utsk:s förslag i fråga om införsels-tullen å artikeln Plommon och Sviskon, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, bifaller R. o. Ad. att införsels-tullen å nämnde artikel nedsättes till en sk. pr S'. Den 3 Maj f. m. 51 Vid voteringens slut befanns, att rösterna utfallit sålunda: Ja — 42. Nej — 46. Vidare framställdes propos. till bifall å Utsk:s förslag i fråga om införsels-tullen å Oliver, och utföllo svaren härvid med starka Ja, jemte några Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade att han funnit Ja hafva öfverröstat Nej. Aska, rå, af Irad eller andra vegetabilier, sami vallad eller o raffinerad Pottaska. I fråga om dessa artiklar, yrkades dels bifall till Utsk:s förslag, dels afslag derå med bibehållande af nu stadgade införselstull ; hvarefter propos. till bifall å Utsk:s förslag blef framställd och besvarad med starka Ja, jemte några Nej, och sedermera förklarade Hr Gr. o. Landtm, att han funnit Ja öfvervägande. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum komme att fortsättas kl. 6 e. m. Aska, pottraffinerad och calcinerad. I afseende på denna artikel, yrkades dels bifall till Utsk:s förslag, dels bibehållande af nu stadgade införsels-tull, hvarefter Hr Gr.
Af vår vigtigasle export artikel, stångjern, utfördes år 1841 565,000 SkS) men 1S42 endast 524,000, och 1843 517,000 till betydligt nedsatta priser. Under gynnande conjuncturer för fraktfart, hade vår handelsflotta på några år stigit frän 45,000 till 66,000 läster. Under de sitförllulne 2:nc åren har frakthandeln varit ytterst li - ben 7 Augusti. dainle, manga fartyg obegagnade oell de fleste gifvit ringa eller ingen vinst. Lägger man nu härtill, att införseln af de begge förnämsta importartiklarne caffe och socker, särdeles är 1842, varit större än förut; så har en brist måst uppkomma, som endast till ringa del kunnat beläckas af en fördelaktig conjunctur för trädvaror och några andra artiklar. Del är mot detta missförhållande man hör söka botemedlen, men icke afhjelpcs det genom en forcerad indragning af landets cirkulerande penningestock. Bruksrörelsens förlägenhet har menligt influtit pä alla näringsgrenar, som medeleller omedelbart med densamma äga gemenskap, d. v. s. pä de fleste inom riket. En med dessa förhållanden samtidig indragning af nära 4 millioner r:dr, eller öfver J af bankens inom riket cirkulerande sedelstock, (utom Finska sedlarne), oheräknadl den minskning privatbankrörelsen undergått, har ej kunnat annat än åstadkomma creditoch penningcbrist. I vårt land, med dess fä afsällningsorter, är det af vigt att kunna hålla på sin vara, lil! dess fördelaktigaste liden för försäljning uppkommer; men under tider af creditoch penningcbrist, blir detta äfven för den redbara näringsidkaren svårt. För att kunna göra rätt för sig, mäste han ofta siilja i otid, hans minskade penningelillgängar tvinga honom att göra indragningar äfven i förlagerne för sin rörelse.
Efter jag förklarat, att jag hade tillhört Utsk:s majoritet, i händelse jag varit närvarande, så anser jag mig böra svara några ord härtill. Jag tror, att förtrytelse icke någonsin bör gälla i afseende på sakförhållanden. Jag förtryter mig öfver andras felsteg och uppsåtligen vrånga tillgöranden, men jag kan ej anse lämpligt ali sålunda tillvita ett Utsk. eller en Corporation att hafva handlat så, att förtrytelse deraf måst blifva en följd, ty det är detsamma som att säga, att en sådan Corporation handlat emot sin öfvertygelse. I afseende på den skrapa, som en värd ledamot tilldelat StatsUtsk., får jag förklara, alt jag anser den kunna helt och hållet afledas på R, St. Det är icke StatsUtsk., som bar afslagit anslaget för Stats.cont., det är R. St., genom sina delade beslut rör:de extra-statsreglei ingen. Det är således bestämdt, att R. St. hafva vägrat anslaget, och den ovilja, som deraf skulle uppkomma, måste således träffa R. St. allena. Jag förmodar, att man i allmänhet, när det är fråga om dylika anslag, håller sig särdeles till R. St., efter de hafva makten i sina händer alt göra om hvad Utsk:n gjort. Utsk:n äro blott referenter af de beslut, som fattas inom Stånden. Jag finner dessutom icke någon slags tvetalighet uti en värd ledamots nu yttrade mening, att R. St:s beslut skulle kunna rubbas, då vi för två dagar sedan hörde honom påstå, att det beror af R. o. Ad. att ad libitum undra sina egna beslut. Genom en lyckligtvis vägrad propos. kommo vi ej till detta resultat. Således är jag fast i den öfvertygelsen, att bär R. St. fattat det beslut, att denna summa icke kan för innevarande riksdag lemnäs, och det blir således samma sak, huru man än vänder den. Det är en gång beslutadt, alt ingen löneförbättring får ske, och det är derpå sorn jag stödjer min mening. Frågan om Statscont:s större eller mindre behof af anslag anser jag deremot ej höra hit, utan det är, i min tanke, principen, som här är i fråga.
Proposition, N:o 66. a) att hvad angår de räntor och tionde, sora äro de indelta regementene och klericie-staten på lön anslagne, för den del af tionden, som kunnat till leverering in natura uppsägas, och hvilken för framtiden beräknas till enahanda qvantitet inom hvarje markegångs-distrikt, som den förut utgjort, under iakttagande af hvad om vissa tiondepersedlars förvandlande till spanmål är föreslaget, äfvensom för de räntor, som blifva i persedlar bibehåline, erhålles lösen till det belopp, de skattskyldige årligen erlägga; att för skillnaden emellan värdet af de löningsräntor och tionde, som hittills kunnat till leverering in natura uppsägas eller eljest varit af markegång beroende, nämnde värde, beräknadt efter medelmarkegångspris för de sista 10 åren före indragningens beslutande och det på enahanda sätt bestämda värdet af de bibehållna naturapersedlarna och tionden föres vederbörande löntagare till godo ett, efter samma beräkningsgrund, deremot svarande anslag af sådan spanmål, hvaraf ränta och tionde allmännast utgöras i den ort, der räntorna utgått, och för hvilken spanmål årligen erhålles lösen efter det pris, sorn för kronans så beskaffade räntor eller tionde i samma ort då är gällande; att den andel af räntor eller tionde, som icke varit af markegång beroende, äfvensom forsellön för bibehållna räntor och tionde, der sådan förut kunnat ifrågakomma, varder med bestämdt anslag i penningar godtgjord; samt att vid beräknandet af ersättningen för tjensteman, som är med bostads-bostälje försedd, derifrån, efter enahanda grunder, som för ersättningens bestämmande fastställas, afdrages den boställsränta och tionde, som antingen är å hans lön indeld eller enligt hittills gällande stadganden bordt af honom utbetalas; b) att löneanslagen för öfrige embetsoch tjenstemän tillsvidare äfven godtgöras på lika sätt, som i nästföregående mom. är föreslaget; men att på Kongl. Majrts nådiga pröfning för hvarje serskildt fall skall ankomma, om, vid verkställighet af skeende löneregleringar, förändring derutinnan bör ega rum, så att löneanslagen en gång för alla bestämmas tili visst belopp i kontant, motsvarande hvad de utgöra enligt förvandling efter markegångspris för de sista 10 åren före det, en sådan förändring beslutas, med tillägg af forsellön å spanmål.
Elemenlar-läroverkcnt om anslag till 1 4 1 123 43 Se Åttonde HufvudTiteln. » om tillägg i § 53 af Stadgan å. 22 Febr. för, m. m '. — 8 — 29 — b. 25 Febr. b. 22 Febr. å. 22 Febr. 1 anledning af återremiss . — 8 —■ 53 — a. a. 30 Mars a. a. 4 April a. a. 4 April a. a. 4 April » » » — 8 — 92 — a. a. 23 Maj a. a. 29 Maj a. a. 2 Juni a. a. 30 Maj o om anslag för inrättande af bildTiteln. ningsanstalt för lärare vid 74 4 1 123 34 Se Åttonde Hufvud» angående de af kommuner och enskilde gjorda donationer till lärare vid Pikets 77 4 1 123 71 Se Statsreglering: Attonde HufvudTiteln. » om femårigt i stället för ständigt Rektorat vid — 8 — 44 — å. 31 Mars a. 31 Mars b. 28 Mars b. 24 Mars I anledning af olika beslut — 8 — 139 — b. 11 Aug. a. a. 8 Aug. a. a. 8 Aug. a. a. 8 Aug. 118 83 » angående ombildning af de 4 i Hufvudstaden varande femklassiga — 8 — 159 — b. 29 Aug. b. 25 Aug. b. 5 Sept. b. 25 Aug. Elfsborgs Län: angående roteringsskyldigheten inom, se Roteringsskyldighet. » om ett undsättningslån i, se Undsättningslån. — 19 — 2, W w re 2 ** Oq cn ~ 5*T-• ? cp > S ^ re o re" td cg |£? Riks-Ståndens Beslvtt. OD Cj s*r c -5 £2- ~ cL Sr CO Ej 23 Tq CO E, re * • Oq ÉJ re C* Ridd. o. PrcstcBorgareBondeN:0 N.o Sid. Adeln. Ståndet. Ståndet. Ståndet.
Något ytterligare utredande af målet lärer ej eller hvarken erfordras, eller böra gifvas j och jag instäm - j)cn il Julii J. m. 513 instämmer således i Herr Grefvens och LandtMarskalkens yttrande i detta ämne. Herr Hjerta: Det är icke något vidlyftigt utredande af saken, som jag begärt Jag har blott anhållet, att få veta hvad Grefve Posses anförande innehåller, på det sätt, att detta anförande införes uti ConstitutionsUtskottets betänkande , oell till denna anhållan tror jag mig ega full rätt. Herr von Hartmansdorff, AugliJl: Det ari anledning af Grefve von Flåtens yttrande, som jag anhåller att få anmärka, det ConstitutionsUtskottet uti dess öfriga utlåtanden, öfver alla andra dit remitterade Anmärknings-Memorial, nämnt, hvarom saken handlade. Förfarandet med detta mål öfverensstämmer ej dermed. Jag liar velat härom erinra, emedan jag anser Herr Hjertås påstående ganska grundadt, men icke för att befordra den begärda återremissen j ty den skulle säkerligen icke tjena till något. Friherre Cederjiråm, Jacob: Då frågor om anmärkningar emot Konungens Rådgifvare icke äro af den natur och beskaffenhet, att här få väckas eller kungöras, utan Regeringsformen stadgar, att de skola, under en bestämd enkel ordställning nämnde, öfverlemnas till ConstitutionsUtskottet, ' hvilket eger att, om dertill finnes anledning, tillämpa föreskrifterna i 106 eller 107 §. §. Regeringsformen, så, och i hän - Ilidd, 0. Ad, Pr, VI. Den ii Julli f. m. delse en sådan anledning icke skulle gifvas, anser jag, för min del, det vore högst otillbörligt af Utskottet, att till RiksStånden inkomma med en handling, som icke kunde uppläsas, då deri i Ståndet anmältes-. Herr Cederjchjöld, Pehr Gujiaf: 1 an ledning af den siste Talarens yttrande har jag begärt ordet.
Nino måste sitta halfva natten och tala krig, krig, krig. Medan Nino berättade, blef Teresa strålande skön. Lyktan, som hängde på brunnstaket, visade henne för Nino underbart vacker med ett hemlighetsfullt leende öfver läpparna. Nino förstod, att hon endast kunde älska en hjälte. Men han, som ej kunde neka henne att berätta om dessa afskyvärda blodbad, hvad var han? Han var feg. Om hon hade älskat en Nero, skulle Nino hafva låtit tvinga sig att prisa tyrannerna. Nino var en feg usling, han var visst ingen hjälte. Borta och hemma EDVARD FLYGARES LEFNAD OCH LYNNE. I den synliga verlden äro oräkneliga föremål, ofvanifrån stjernorna ända ned till infusions-djuren, hvilka påkalla vår uppmärksamhet och forskning; men intet enda af dessa är så betydelsefullt och angeläget för oss att studera som menniskan, icke blott i allmänhet, utan hvarenda enskild person har sin stora märkvärdighet. Detta blifver klart, då man besinnar att hela den synliga verlden är förgänglig, men hvarje menniska oförgänglig. Derföre äro lefvernesbeskrifningar alltid lärorika. Det vore ypperligt, om hvarje utmärkt man sjelf för efterverlden bekände sitt lefvernes hemligheter uppriktigt såsom Augustinus, icke skrymtande som Rousseau; då hade man sjökort, som utvisade strömmarna, klipporna och blindskären på lifvets haf. När en annan skall skildra en hädangången, kan han aldrig framställa denne fullkomligt, utan endast i skuggbild. Då jag nu går att teckna författaren till dessa skrifter, så kan jag blott återgifva den sida af honom, hvilken han visat för mig och qvarlemnat i mitt minnes spegel. Hösten 1839 hade jag i Stockholm en skola. En dag inträdde till mig en aktningsvärd gammal ungkarl, boktryckaren Thomson, hvilken hade med sig en liten tioårig gosse, och sade: ”Detta är författarinnan fru Flygares son!” (Hon hade kort förut flyttat till hufvudstaden). Derefter hviskade han helt faderligt till mig: ”Var allvarsam mot pilten och spara ej på aga!” Jag betraktade noga den lille gossen.
Jag tror för min del, att man icke afhjelper ett felaktigt förhållande derigenom, att man utsträcker det till flera. Endast derigenom kan man afhjelpa det, att missnöjet då blir så mycket större än förut, och bemödandet att åstadkomma rättelse så mycket gemensammare. Men missnöjet med detta förhållande är redan stort nog för att behöfva afhjelpas. Vida riktigare än att betunga de befriade synes mig vara, att lemna aflöning åt vederbör. Jag anhåller således, lika med Frih. Cederström, att R. o. Ad. mätte afslå denna punkt af betänk. Derom kan visserligen sägas, att 476 Den 10 Maj. Ståndet äger många säterier, samt rå- och rörshemman, men det förhåller sig likväl sä, som Frih. Cederström sagt, att oräilvisan drabbar icke allenast detta Stånd, utan äfven dem, sorn ingen rätt hafva att göra sina anspråk gällande, de orepresenterade. Vilja vi nu vara måne derom, alt de skola få en röst för framliden, så böra vi ännu mera vara måne om att bevaka deras rätt, under den lid, de äro stumma. Frih. Cederström: Instämmande till alla delar uti det af Hr von Hartmansdorff afgifna anförande, anhåller jag endast alt i afseende på några yttranden af en annan värd talare få lemna ett svar. Man har, såsom det var att förvänta, till stöd för förslaget framdragit det beslut, hvarigenom boställen afhändes ifråga var. tjenstemän. Delta förfogande var, efter min öfvertygelse, ganska olämpligt, men jag tror icke, att det bör hafva en så stor inverkan på det beslut, vi nu gå att fatta, som raan förmenat, i thy att dessa boställen icke voro så många, att de försloge för ifrågavar. tjenster, alltså endast utgjorde en högst partiel förmån. Det var nemi. endast i vissa landsorter, således långt ifrån öfverallt, som sådana boställen voro dem tillagda.