Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af enahanda skäl som i nästförutgående Punct, angtde anslagen till CivilStatens Pensionslnrättning ' blifvit af Utskottet anförde, anser Utskottet sig ej eller kunna afvika från dess förra yttrande i fråga om nu förevarande Anslag. Och får Utskottet härvid tillägga, att pensioneringen för Militaire Einbetsoch Tjenstemän är genom fastställde Reglementen bestämd, och någon rubbning deri, ledande till annan fördelning inom PensionsClasserne så mycket mindre nu kan komma i fråga, som bestämmandet af Pensionerne utur denna, genom Deiägarnes bidrag till största delen formerade och underhållue Cassa, tillhör K. M:t och KrigsBefälet. 5:o I anledning af Utskottets Utlåtande N:o i46, ang:de bidrag af Statsverket till Arméens PensionsCassa och Amiralitets-KrigsmansCassanj har blifvit yrkadt inom H. R. o. A.> af Hr Crusenstolpej M. J att det uti K. M:ts Nåd. Proposition af den r3 sisth Dec. äskade PenningeAnslag af 43oo R:dr till Aromens PensionsCassa måtte, såsom af högsta vigt för reglering af Armefens pensioner, beviljas; åberopande Hr Crusenstolpe härvid siri vid Tredje HufvudTiteln gjorde anmärkning, att samma Anslag, utan StatsVerkets betungande kunde bestridas medelst nedsättning i FördelningsGeneralernes Löner; och af Hr Grefve Cron - f B e t ä n k a n d e n, N:o 22t stedtj Claes, att Amiralitets-Krigsmaqs-Cassan matte erhålla samma fördel sorn Armeens och CivilStatens PensionsCassor redan innehafva, eller åtnjutande af de så kallade liggemånaders lönbesparing, och att i afseende på den af AmiralStaterne begärde fördelning af en per mille afgiften emel lan Wadstena Krigsmanshusoch Amiralitets-KrigsmansCassorne, Utskottet måtte föreslå R.
Vidkommande det, enligt högstberörda nådiga bref af den 9 December 1818 och den 5 Maj 1841, å Manufaktur-diskont-fonden anvisade särskilda anslag af 750,000 R:dr till förlagslån för anläggning och drifvande af större fabriks-inrättningar af antingen ny eller väsendtligen förbättrad beskaffenhet, så voro vid 1858 åi;s utgång dylika lån meddelade till ett sammanlagdt belopp af 749,419 R.dr 59 öre. A berörda förlagslån hafva under revisions-året inbetalningar egt ruin af tillsammans R:dr 139,875: — Af dessa medel, jemte den vid årets början å förlagslåne-anslaget befintliga behållning af » 580: 41. K:dr 140,455: 41. hafva blifvit utassignerade nedannämnda af Kongl Maj:t i nåder beviljade förlagslån, nemligen till: l:o Carlsviks aktie-bolag, återstoden af det, enligt Kongl, brefvet den 5 Februari 1858, bolaget beviljade lån för dess heloch halfylleväfnads-fabrik här i hufvudstaden K:dr 70,000: — 2:o Motala mekaniska verkstads bolag, det för Lindholmens af bolaget inköpta mekaniska verkstad och gjuteri, enligt högstberörda Kongl, bref, beviljade lån » 50,000: —* 3:o Fabriks-idkarne A. Nydqvist och C. O. Holm, i afräkning å det, genom Kongl, brefvet af nämnda dag, för Trollhätte mekaniska verkstad med gjuteri beviljade lån å 20.000 R:dr » 15,000: — Summa R:mt R:dr 135,000: —■ — 6 — Af förlags-lånefonden voro således vid 1859 års utgång lån utestående till ett saminanräknadt belopp af 744,544 R:dr 59 öre.
Jemte det Kongl. Majit härigenom meddelar Rikets Ständer den ytterligare utredning af förevarande ämne, sorn sålunda egt rum, har Kongl. Majit tillika velat gifva Rikets Ständer tillkänna, att, då, af de tvänne alternativa förslag, hvilka Kammar-kollegium och Stats-kontoret till de öfverklagade olägenheternas afhjelparide framställt, det ena, åsyftande residensets i Calmar län förflyttning till något i midten af länet beläget ställe, blifvit af Kongl. Majits Refallningshafvande i nämnda län bemött med så vigtiga och ovedersägliga inkast, att det skäligen måste förfalla, och jemväl det andra, som afser förläggningen till Östergöthlands län af Norra och Södra Tjusta härader jemte Westerviks stad, icke kan finnas antagligt, vid betraktande af deremot förekommande betänkligheter, såsom dels att den tillökning uti Läns-styrelsens göromål, som genom sådan utvidgning af delta redan vidsträckta och ganska folkrika län skulle uppkomma, svårligen kan ega rum utan menlig inverkan på möjligheten att väl sköta alla embets-åligganden; dels att äfven derigenom erfordras ökad tjeristemanna-personal vid Läns-styrelsens särskilda afdelningar, samt förhöjning i de redan varande tjenstemännens löner, medförande en kostnad af omkring 2,000 Ridr årligen, — Kongl. Majit, om något för det omhandlade syftemålet bör (illgöras, finner någon annan ändamålsenlig åtgärd icke vara att vidtaga, än sådan lans-fördelning, som redan uti nådig proposition den 15 Januari 1840 blifvit af Kongl. Majit föreslagen. Kongl. Majit lörblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. OSCAR. J. F. Fåhraeus. 38 Kongl. Maj:ls Nåd. Skrifvelse, J\i 32. Utdrag af protokollet Öfver Civil-ärenden, hållet inför Flans Maj:l Konungen i Slals-Rådet å Stockholms Slott den 29 November 1855. Närvarande:
Postverket står under samma befordrings-lagar, som Rikets öfrige Verk och Collegier, i så måtto, att vid yppade ledigheter en viss ansökningstid är fastställd, inora hvilken hugade sökande ega att hos Öfver-Post-Dir.ecteurs-Embeiet sig anmäla och sine merit-förteckningar ingifva, hvarefter underdånigt förslag af samma Embete upprättas och öfver-, lemnäs till Kongl. Majit, sorn i Stats-Rådet utnämner, inom eller utom förslaget, den Han till beställningen tjenligast finner; men då Utskottet har sig bekant, att dylika ledigheter icke .tillkännagifvas i officiela Tidningarne, hvilket dock, efter Utskottets tanka, bör ske, i likhet med hvad vid de Reste öfrige Embetsverk eger rum ; får Utskottet vördsamt föreslå Rikets Höglofl. Ständer att hos Kongl. Majit anmäla deras underdåniga önskan, att Kongl. Majit täcktes au - 4 Allm. Besv.- och befalla Öfver-Post-Directeurs-Embetet att låta sådane ledige tjenster inom eller under Post-verket, som af Kongl. Maj: t tillsättas, i allmänna Tidningarne kungöras. Slutligen och sorn Utskottet, angående sista punkten, delar Herr Cederborgs tanka om behofvet deraf, att nu gällande författningar rörande Postverket bringas i öfverensstämmelse med närvarande tids fordringar, och att ett nytt tjenligare löningssält för Postförvaltare bestämmes; så lillstyrkes vördsamt den underdåniga anhållan af Rikets Ständer, det Kongl. Maj:t täcktes i Nåder förordna, att, efter verkställd granskning af den nu varande Post-ordning och Instruction för Post-Inspectorer och Post-förvaltare, desse, författningar skola omarbetas, samt ett nytt och meraändamålsenligt löningssätt för nämnde Tjenstemän i sammanhang dermed till vägabringas; och torde, i händelse dessa förslag vinna Rikets Ständers bifall, underdånig skrifvelse derom komma att aflåtas. Hvilket allt till R. H. Ständers egen upplysta pröfning öfverlemnas.
Godkänner man en lag, så får man äfven följa den i alla dess inkonseqvenser. Det förefaller mig sannerligen högst besynnerligt, att man endast i afs. på soldaten vill bibehålla ett sådant Den 9 J n ni e. m. 191 här undantagsförhtde, flå likväl soldaten är skyldig, att, när det gäller, upoffra sitt lif för fäderneslandet. Att nu vilja stadga inskränkningar för honom uti de allmänna medborgerliga rättigheter, som äro andra samhällsmedlemmar tillförsäkrade, synes mig, vid sådant förhide, vara högst obilligt. Den punkt itjenstgörings-reglementet, hvilken Hr v. Knorring nyss upläst, stadgar oförtvdligen att komp.chefen eger förbjuda soldat eller korporal att gifta sig, för det fall att komp.chefen anser sig ega skäl dertill och finner sig hafva någonting att emot den ifrågav:de <|vinnans vandel anmärka. Det har här blifvit sagdt att denna lag ytterst sällan, om någonsin, tillämpas; men om en lag icke tillämpas, hvarföre finnes den då? Bland andra invändningar mot soldatens rättighet att i detta fall fritt öfver sig disponera, har man äfven hört framkastas, att man ganska ofta gör en stor tjenst både åt soldaten, som vill gifta sig, och åt den qvinna, med hvilken han vill gifta sig. om man afstyr ett tillämundt giftermål. Men om i allmänhet detta »afstyrande» skulle tillämpas, kan en hvar lätt nog inse, hvad följden skulle blifva, nemligen ett sämre förlude än det, som kan upkomma genom ett förhastadt giftermål. För min del finner jag mig således befogad att hembära motionären min tacksamhet för det förslag han bragt å bane, och hemställer. på nu anförde skäl, att detsamma måtte af R. o. Ad. bifallas. Hr Printzensköld: Den som med någon upmärksamhet följt de motioner, hvilka Frih. Creutz under denna riksdag afgifvit, skall det icke undfalla, huru nämnde ledamot på ett nära nog systematiskt sätt sökt att lossa på alla möjliga band i staten, så väl i religiöst som borgerligt hänseende.
I frågan om Utskottens förslag till beredande sf Realisationens möjliga verkställande, fäster jag mig vid yttrandet under litt. b. der Utskotten tillstyrka: ”att utom "de af i8a3 års Ständer anviste 66,666f-:dels ”R:dr till silfverköp, såsom ersättning för "uttagne Piastrar, må i likhet med hvad ”Ständerne då jemväl besiutit, 266,666f:dels ”R:dr i Bankosedlar årligen, till och med ”i834, till reela fondens förstärkande anländas. ” Härvid tager jag mig friheten göra den anmärkning, att jag tror Realisationens förnämsta syftemål böra vara, att skilja Banken från Staten öppet och ärligt, så att något annat förhållande dem emellan icke återstår, än Statens rätt till den räntevinst, som Banken i en framtid kan lem - Den 9 Juli i f. m. na åt StatsVerket. Jag tror alltså, att de här ofvan omnämnde 66,666f R:dr borde af Banken afstås, men den deremot bibehålla bela sin vinst. Det vore utan tvifvel förenligt med mästa reda, att Banken bibehöll sin vinst, till dess den vunnit sådan stadga i sin rörelse, att någon del deraf kunde till Staten afstås; och jag stöder mig så mycket mera vid denna opinion, som Herr Skogman yttrat, att om Banken finge odelad behålla sin vinst, bela Realisationsoperationen derigenom kunde tillvägabringas. Hvad beträffar förslaget, att BankoFullmägtige skulle bemyndigas å Utrikes ort anskaffa 5oo,ooo R:dr i Silfver till en Reservfonds bildande, så får jag deremot anmärka, att meningen med detta Crediliv icke är nog bestämd, och att det varit fullständigare, om alla behofven af Statens biträde varit uppförde i ett sammanhang; och att då ett nytt biträde af Slaten ifrågasättes uti Utlåtandet N:o 3, det varit åskådligare, om äfven ifrågavarande understöd statt på ett och samma ställe med det andra.
I sådan händelse kan jag ej förena mig med Friherre Anckarswärd, utan yrkar afslag å hela det tillstyrkta anslaget. i 46 Den 2 October f. in. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adelil önskade nu till afgörande företaga Utskottets i dess senare Utlåtande meddeldte yttrande, att Tredje Hufvudtitelns besparingar borde, enligt Utskottets hemställan i dess Betänkande N:o i5x, i första rummet användas till fyllande af brister i anslaget för Armeens materiel, och således ej kunna för några andra betydligare behof inom Titeln påräknas; eller om Ridderskapet och Adeln ansåg denna fråga böra hvila, för alt i sammanhang med Tionde Hufvudtiteln till pröfning förekomma. Herr Thanij Wollrath'. Hvad Utskottet i denna punkt af Utlåtandet yttrat om användandet af 3:dje Hufvudtitelns besparingar, synes mig snarare vara ett raisonnement, än någon hemställan till RiksStånden, hvaröfver de böra besluta; och jag anser derföre frågan om Konungens dispositionsrätt öfver besparingarne böra uppskjutas, till dess den Hufvudtitel förekommer till pröfning, der besparingarnes användande hufvudsakligen ifrågasältes. Herr CrusenstolpeMagnus Jacob: Jag instämmer fullkomligen uti hvad Herr Tham nyss anfört. Friherre af Nordin:
Bröllopet ägde rum sommaren 1880. Den unga konstnärinnan, som hittills vid upprepade tillfällen och med stor fram Ditt lif ej mäts af solens lopp, af dagar, veckor, måna ' r, Af intet, som förvandling tål, det något värde lånar. W. IMjestråle. gång uppträdt offentligen, drog sig efter sitt giftermål tillbaka till privatlif vet, men sin konst förblef hon trogen vid den husliga härden. Röntgen hade erhållit anställning som professor vid musikskolan » Maatsehappy tot Bevoordering der Toonkunst » i Amsterdam, och här samlade det unga paret omkring sig en mängd celebriteter på det musikaliska områ- det, såväl utländska som inhemska. Bland dem märktes sådana namn som Davidoff, Rubinstein, Joachim, Brahms och Grieg. Under denna tid utkom en samling pianostycken, » Zwiegespräche », tänkta och nedskrifna af båda makarne och så sammangjutna, att ingen kunde säga, hvilken af dem hade skrifvit det eller det stycket. Den första sjuårsperioden från 1880 — 87 utgjorde en oafbruten serie af lycka och konstnärligt arbete, m o t hvilken de följande sju åren bildade en bedröfiig kontrast. Mot slutet af sistnämnda år visade sig hos den unga husmodern de första symptomen till ett farligt bröstlidande. Några sommaruppehåll vid lämpliga kurorter och resor till Norge tycktes hafva häft det onda. Men vårtiden 1894 bröt det fram med förnyad kraft och den 15 juni samma år utandades Amanda Maier-Röntgen sin sista suck, djupt begråten af make och två söner. Amanda Maier-Röntgen ägde ej blott en betydande begåfning, utan hade äfven, så- som vi sett, förvärfvat sig solida kunskaper i en mängd musikaliska fack. Hon hade t. ex. bland annat måst för sin examen lära sig behandla flere blåsinstrument. Dessa solida egenskaper gjorde sig gällande i hennes violinspel, som mindre lade an på det virtuosmässiga och bländande än på det djupt konstnärliga och värmande.
Nej, kommer 12:te hufvudgrunden att erhålla följande lydelse: att då Rikets Ständer uti den Tull-Taxa, som nu kommer att utfärdas, icke kunnat bestämma annan tull å varor, än den, som, efter närvarande omständigheter, bäst försäkrar Statens inkomst och med Statens interesse öfverensstämmer; men det på Kongl. Maj:t endast ankommer, att, i afseende på utländska Magter, bereda en för Svenska handeln förmonlig re llili. lill R. Si. Fröt. 1834 och 1835. 4 Sami. 1 Afd. 3 Band. t sg.de i Förstärkta Stas-Utskotlcts Memorial N.o 4°9• ciprocité, Rikets Ständer skulle i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit i Nåder må vidtaga alla de mått och steg, som, i afseende härpå, med landets bästa äro förenliga, samt, för befrämjande häraf, begagna rättigheten att minska eller nedsätta den i Tull-Bevillnings-Taxan utsatta tull; äfvensom att Rikets Ständer för sådant ändamål jemväl beslutat, det Kgl. Majit må äfven kunna höja tullen på inkommande varor intill nästa Riksdag. Denna votering har utfallit med 63 Ja och 56 Nej; och som Ja sålunda vunnit, alltså kommer i 2ite hufvudgrunden i Bevillnings-Utskottets förslag att erhålla följande lydelse: att då Rikets Ständer uti den Tull-Taxa, som nu kommer all utfärdas, icke kunnat bestämma annan tull å varor, än den, som, efter närvarande omständigheter, bäst försäkrar Statens inkomst och med Statens interesse öfvererensstämmer; men det på Kongl. Majit endast ankommer, att, i afseende på utländska Magier, bereda en för Svenska handeln förmonlig reciprocitet Rikets Ständer skulle i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit i Nåder må vidtaga alla de mått och steg, som, i afseende härpå, med landets bästa äro förenliga, samt, för befrämjande häraf, minska eller nedsätta den i Tullbevillnings-Taxan utsatta lull. Andra Voterings-proposition.
Men äfven om Borås-banan i detta hänseende skulle kunna ställas tillbaka för någon anläggning, som jag möjligen till dess bela betydelse icke förmått uppskatta, så är jag dock fullkomligt förvissad derom, att bland alla förslag, som för närvarande utgöra föremål för pröfning, intet enda kan komma i jemförelse med Borås-banan, då fråga blir om den omedelbara fördel, Staten af denna bana kommer att hemta. Redan förra Riksdagen, då be slutet om stats-banors anläggning fattades, befarades det af mången, alt inkomsterne af jernbanorne icke skulle blifva tillräcklige att betäcka utgifterne för trafikens underhåll och för amortering af anläggnings-kostnaderne. Såsom ett medel att minska omsorgerne i detta hänseende, föreslogs och antogs af Rikets Ständer, att det understöd af allmänna medel, som kunde komma att lemnäs enskilda jernbans-anläggningar, företrädesvis skulle tillgodokomma sådana jernbanor, som ökade trafiken på Statens banor. Nu sedan vid denna Riksdag insigten om det äfventyr, som förestår stats-verket, tili följd af de allmänna jernbans-byggnaderne, blifvit klarare, och andra anledningar ytterligare tillkommit att öka de bekymmer, som detta företag, utfördt i den skala, som nu är tillämnad, framkallar hos en hvar, som med allvar betraktar följderna deraf, synes det väl vara än angelägnare att upprätthålla nyssnämnda beslut, då de skäl, som föranledt detsamma, af omständigheterna erhållit ökad vigt. Man må så högt som helst räkna den vinst, som Staten tillskyndas genom lättade kommunikationer och befordran af hastigare varu-omsättning, så får man dock icke lemna ur sigte, att jernbans-anläggningarne för Statens egen räkning fordra ett särskildt afseende på den vinst eller rättare inkomst, som banorna kunna lemna; och att, sedan Slaten ingått i en sådan spekulation, den omedelbara vinst, som beredes genom befordrande af anläggningar, åsyftande tillökning af trafiken å stats-banoma, måste sättas framföre de fördelar, som i viss mån af hvarje lättnad i kommunikalions-anstalterne Staten medelbart tillgodokomma.
D» 720 Den 17 April. S. Di Hivad Nissens Högloft. Ständers S§ats-Ut-> skott, H Memorial af den Februarii vttr-at och hem-' stalt, sä ival ! anledning af en Ndam-ots' r Högwärdigr Prest^-Ständet yttrade önskan, att Utstottet, wid frägg om Pen'sieits Stallen» wille i sitt förflag uplifwa alla gamla tjcnliga NcgllMciiten. eller och förcflä nya, som kunde af Nissens Stander stadgas ku iaktagande af wed er börande ivid PeniroN? förslagcr, som'ock angäcnde den af Utffot» ter ti st ork! e tinderdäniga anhållan, att Kongl. Maj t x Mäder täcktes änbcsatta ' tä ssyirdcsam werkttällighct som omständig, cterne n,öj !s en mcdgifwa äf den Minanna Pensions - Casie-Znrättningen för Ztikets Civile Embctshch Ticnsseiitännai-Coeps, som, genom Kongl. Vrefwct af d'en 14 Zund i8»Z blifwit föreflagcn cch anbefalld, fann Borgarc-StZndet godt att till alla delar gilla och bifalla. Detta skulle de Rcspeckive Mcd-Ständen .wördsamt och manligen härigenom tillkännagifwas. Ot suxrs. S. D. Wid ätcrsvretagandet af Riksens Högloft.
Studierna afbrötos emellertid genom engelsmännens belägring 1807. Till följd af Napoléons kontinentalsystem o c h Gustaf I V A d o l f s vägran att underkasta sig det, blef G ö t e b o r g en nederlagsort f ö r utlandets handel pä Sverige. Lif o c h rörelse rådde i staden inom vallarna, o c h utländskt mynt växlades icke endast på de stora handelskontoren, utan fyllde också de mindre köpmännens penninglådor. I denna tid af lifliga förbindelser med utlandet erbjöd firman L. K. Magnus den språkkunnige A r o n Henriques en plats pä deras kontor i Göteborg. Hennes föräldrar hade i Gustaf I I I: S tid invandrat från Mecklenburg-Strelitz, fadern b o k - stafligen vandrat. I sällskap med tvänue andra landsmän, af hvilka den ene blef stamfader för en i S t o c k h o l m ansedd köpmanssläkt, begärde herr Levin företräde hos konungen. Deras önskan att nedsätta sig i hufvudstaden o c h där drifva handel beviljades. D e tre israeliterna förvärfvade sig under årens lopp ansenliga rikedomar, o c h i Levinska hemmet uppväxte en flicka, rik, icke endast på guld, utan o c k på hjärtats o c h förståndets bästa egenskaper. I dc svenskt-israelitiska hemmen bruka barnen vanligen anförtros åt kristna tjänarinnor. Så också här. D e n lilla Johanna följde sin sköterska till kyrkan, hörde henne läsa i bibel och psalmbok o c h fick på detta sätt redan i späd barndom varaktiga kristna intryck. Gift vid femton år o c h moder vid sexton, var den unga fru Henriques i sin ordning beroende af de kristna tjänarinnorna, lycklig att bland dessa finna sin » husmamsell » i ord o c h handling genomträngd af kristendomens ande. U n d e r umgänget med henne blefvo de intryck deu unga husmodern i barndomen mottagit lifgifvande sanningar. D å det femte i ordningen af hennes barn, en gosse, omskars, lofvade herr Henriques sin hustru, att om G u d g å f v e d e m flere barn, skulle dessa döpas.
Utaf ett till Hedervärda Bonde-Ståndet af motionären sedermera ingifvet, till ofvannämnda Utskott öfverlemnadt anförande visar sig, alt med motionen egentligen åsyftas upphäfvande af en, utaf Kongl. Maj:t den 13 Juli 1824 meddelad, resolution, hvarigenom Kongl. Maj;t fastställt ett af Konungens Befallningshafvande i Bih. till R. st. Calmar län stadgadt vite af tio Rdr banko, dertill enhvar emellan färjestadens och Röhälla pä Ölands vestra kust belägne färjplatser, samt emellan förstnämnde ställe och färjeplatsen Fröbygärda boende gjorde sig förfallen, som, under den tid då öppet vatten vore, till och från Calmar stad öfverförde andre personer an sig sjelf, sitt husfolk och en och annan af sine grannar, samt andre kreatur och varor, än sine egne. Enligt motionärens uppgift, skall denna Kongl, resolution för den fria seglationen emellan Öland och fasta landet varit högst hinderlig och föranledt dertill, att personer, som från Öland till Calmar transporterat sine grannar och anhöriga blifvit fällde till berörda vite, endast af den orsak, att desse varit boende på ^:dels eller |:dels mils afstånd från kusten; varande af motionären derjemte åberopadt ett sagda anförande bilagdt, af femtiofem personer på Öland undertecknadt memorial, deri de uttalat den önskan, att öfverfarten från Öland till Calmar måtte blifva fri. Denna fråga har Lag-Utskottet gemensamt med Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet till behandling förehaft; dervid Utskotten inhämtat, att Rikets sist församlade Ständer, uti underdånig skrifvelse til! Kongl. Maj:t, framställt den anhållan, det Kongl. Maj:t täcktes låta anbefalla en undersökning huruvida nu befintlige anstalter för färjningens bestridande emellan Öland och Calmar, voro af beskaffenhet att uppfylla det med dem afsedda ändamål, äfvensom att Kongl. Maj:t, efter det en sådan undersökning blifvit hållen, behagade vidtaga de åtgärder, som af omständigheterna kunde påkallas.
Och så gjorde naturen en stor ansträngning på egen hand, och Mina lefde och hade en stor och frisk liten dotter. Ute var det midsommarväder. Himlen var blå, så fläckfritt blå. Emot aftonen blef den rosenröd vid horisonten, gyllene högt upp emot det blå. Lönnarna blommade, och skyar af fint honungsstoft sväfvade sakta genom luften och mötte andra skyar af blomsterstoft, som sväfvade öfver ängen, der gräs och blommor växte högt. Majstången var rest i hagen mellan björkarna, men då »mor» var så klen, bad man folket gå en annan väg än förbi prestgården. Dock hörde man på afstånd de två fiolerna spela. Den första fiolen, högt uppe i diskanten med raska öfverlägsna stråkdrag, spelade melodien, medan den andra ackompanjerade med ungefär samma två ackord hela tiden i en underordnad beundran. En stor skara menniskor följde, gamla och unga, barn och hundar. Mor Mina var ju utom all fara nu, och man måste dock dansa midsommardansen. Vinterns långa hårda tid, all denna väntan i is och snö, allt det stränga arbetet skulle nu hafva en glad stund som belöning, då allt det svåra skulle glömmas och man kunde känna, att man lefde och var glad. Mor Mina hade också fått sin belöning. Hon låg för nedrullade gardiner i den mörka sängkammaren likblek, liksom sönderskjuten i en fruktansvärd batalj. Hon sof nu och log i sömnen. Alla dessa långa års möda, hela denna långa väntan, alla dessa bekymmer och nu denna hårda kamp, allt var ju nu öfverståndet och glömdt. Belöningen låg der mellan dunkuddarna i vaggan. Djupt nere — från kuddarna — kom då och då en liten fnysning, som när en fogel skakar på sig i sömnen, och så på en gång ett riktigt kraftigt skrik. Anders, som hade suttit i rummet bredvid med dörren på glänt, kom in på tåspetsarna, lyfte på kudden och tog med största försigtighet upp den lilla. Mina sträckte ut armarna, och fadern gick sakta, sakta fram och böjde sig ner med det dyrbara lilla byltet och lade det vid moderns bröst. Ännu hade icke Mina kommit längre än till länstolen vid fönstret. Det gick långsamt. Hon satt der mellan kuddar och täcken och såg på sin lilla flicka i vaggan.