Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En svensk godsegare, hvilkens franska språkkunskaper inskränker sig till »combien» söker pantomimiskt göra sig förstådd för en spenslig, liten ryss, som är nog artig att nicka jakande med hufvudet, som om han begrepe den mesopotamiska rotvälska af tyska och svenska, som den andre för samspråket med. Ett stycke från dem ett par hektiska damer, en engelsman, som räknar rutorna på sina byxor, och en gammal kavaljer af obestämbar nationalitet med en bukett i bröstet och ringar utanpå handskarna, hvilken ser ut »som en narr i kroppsstorlek»! Ensam för sig långt från de andra står en ung man med magra, intelligenta drag, att döma efter ansigtstypen en kreol. Jag brukar möta honom alla dagar. Nu ser han ut på vågorna, vidt ut. Så varseblifver han mig, som också stirrar, som om det gälde att se till Corsika, och vi småle båda, som om vi kände hvarandras tankar. Hade han som jag läst Snoilsky, skulle han nog med mig citerat: »Af Oceani sånger burna Skymta bilder från mythens land Hafvets sorlande jätteurna Ger sin klangfärg åt klassisk strand. Hviskar ännu på jonisk tunga I det darrande glittersken Böljefriska, everdligt unga Rhapsodier ur Odyssén.» En långfredags afton. Det började qvällas, skymningen lägrade sig öfver Mentone, som icke fick ett gladare utseende, genom de här och der tända lyktorna, hvilka kastade ett matt flämtande sken öfver gator, torg och hamnkajer. Han hade gladt sig åt månsken, som skulle ännu ytterligare höja verkan af festprocessionerna och helgdagsceremonierna på qvällen, men tjocka, kolsvarta moln hade samlat sig under middagstiden, och nu var aftonen mörk, tyngande mörk. Han hade tillbringat dagen som andra dagar, han hade pratat, läst och promenerat, han hade dinerat och tagit sig en middagssiesta med gamla Aftonbladet i handen, han hade till och med ett ögonblick i fantasien flyttat sig hem till Sverige – till Ladugårdslandskyrkan.
Jag ber att få erinra om hvad som utgör ett evangelium, att det upstod en frestare, som frestade Frälsaren med den frågan, hvem som var vår nästa. Då fick han svaret med liknelsen om mannen, sora for ifrån Jerusalem till Jericko och sedan han först upgifvit, huruledes presten, som reste till Jericko for förbi den sargade mannen, så kom en Samaritan, som förbarmade sig öfver honom. Då frågade han den lagkloke, hvilken var nästan, och denne svarade Samåritanen; men Frälsaren svarade; gack du och gör sammaledes. Hr Lagerheim, Lars Magnus: Det är i sanning en nedslående företeelse, att i sista hälften af 19:de seklet, sedan Christi milda och fördragsamma lära i nära 2000 år efterhand blifvit spridd öfver hela vårt jordklot, ett sådant öfverläggningsämne sorn detta, ännu en qvarlefva från medeltidens dystra fördomar, skall behöfva förekomma. Må den motsatta sidans talare ursäkta, att mig synes det borde numera endast vara i China, Marocco eller Turkiet, som tvekan om det rättvisa i denna sak kunde finna rum. Mången af Mosaiska trosläran tillhörer säkerligen vida mera Messia: andeliga rike, än vissa med benämningen Christne. Att Mosaiske trosbekännare, långt ifrån att söka göra proselyter, ofta upföda sina barn i det landets religion, dit de böra, är ett allmänt kändt factura, och någon farhåga i det afseendet bör således omöjligen kunna missleda omdömet. De här i riket infödde äro landets barn, lika väl som vi alla andra. Det förefaller derföre oförklarligt nog, alt de skola förvisas från alla öfriga orter af riket, till endast 4 städer, då R.
79,885 —■ — Arbetare ständige 339 335 Qvinnor och Barn, som under sommaren sysselsättas, utgöra efter tilloppet 5o å 80 personer. Kronans inkomster af Verket i Myntare-lön, slagskatt och tionde, evalverad i Bancosedlar efter priset på Bergslagets försålda Silfver 8,247 3 4 IO>949 46 9 i Arrende för Räntor 1,644 8 — 1,644 8 — Summa 9,891 11 4 12.594 6 9 Utdelning till Bergslaget 7,612 8 8 8,265 27 4 Sedan Eder Kongl. Maj# den 3i October 1829 stadgat en reglering till framtida ersättning för Kronans förluster å de till Silfververket förundta förläningar och förmoner, hvarigenom Sala Bergslag åligger att i föreskrifven proportion emot Si 1 fverti 11 verkningens storlek afsätta en årlig summa penningar till en fond, hvars sålunda uppkomme behållning tillika med deraf flytande räntor, under Gi ufvurättens i Sala förvaltning samt Kammaroch Bergs-Collegiernas controll, kommer att användas till jordegendoms inköp och vexa intill dess fonden afkastar 1,100 tunnor Spannmål, då afsättningea till fonden upphör och Sala Bergslag till Stats-Verket afträder de lill Bergslaget genom 1,743 års Contract arrenderade Krono» räntor eller årligen erlägger deras fulla värde, att efter som härom vid denna tidpunkt finnes lämpligt att stadga, har Eder Kongl. Maj:t derjemte under den i4 Maj 1831 stadfästat ett Reglemente för fondens förvaltning, i följe hvaraf afsätlningen med år i83o tagit sin början och utgjorde fonden vid i83a års slut 3,r4ö R:dr i5 sk. 4 r:st Banco.
Om Forssel Skyldigheten af Kronans Afrad och Tionde. 1 ltoStats Utskottet som tagit en noga kännedom om förhållandet med Forssel Skyldigheten Stats-tJtskotteis Betänk anden. i 5 3 3 ef Kronans Afrad och Tionde Spannmål, förenar sig i Revisörernes anförande och hfemstäiles fördenskull om icke Riksens IlögloflStä*ndef skaile filina för godt att hos Kongl. Majit, göra underdånig anhållan, det de i ämnet utköms ne Författningar måtte förklaras lika gällande för den Ränte-Säd som är Kronan behållen * Som för den, hvilken till Indelningshafvare Och andre behof blifvit anslagen, och att alltså Magazins-Ditectiönen söm äger ätt dispbtierå öch redovisa förstnämnde dél af Sädösskaften * matte i afseende på Försslings-Skyldigheten i Nåder anbéfallas, att ej vidare utsträcka rättigheten att äf Räntegifvare infordra Afrads Och. Tionde Spaifmålen, än Kongl. Kungörelsen af den do September 18x5 stadgar och förmår: 1 dén händelse Riksens HöglofL Ständer pröfva hödigt r.tt 0111 ifrågavarande ämne göra Under-; dåtiig anhållah lids Kongl; Majit, torde äfvetl i sammanhang dermed den underdåniga begäran kunna förenäs, ätt Magazins-Directionen blef» Ve i Nåder antydd, att utan vidare tids utdrägt författa och Kongl. Majus Nådiga skärskådandé Underställa, det Förslag till ständig reglering af Forsslings-BeSväret, hvarom Diréctiönen i Kongl. Brefvet den ■pde November l&ii, erhållit Nådig Befallning; Om Uppböfdsriläfis rättighet att tillgodonjuta Afskrifnirigs - Procent eller Öfverskotter* i2:o Beträdande Revisörernes yttrande prii VpphbfdsmdnS rättighet att tillgodonjuta, så kallade ?524 'Ståts-Utskottets Bettinkandenl hesparde Afsltrifnings •
Dä Utskottet hyser den öfvertygelse, att import af utländskt bränvin till Sverige, under nuvarande tull-lagstiftning icke kan med fördel verkställas, med mindre varan antingen insmuglas eller ock å utförselsorten åtnjuter en export premie i det närmaste motsvarande den för bränvin nu gällande betydliga tullsatsen af 45 öre för ett skålpund alkohol, eller 1 Rdr 10 öre pr kanna af 50 procents styrka, är Utskottet derjemte af den åsigt att restitution af tillverkningsskatten, 60 öre pr kanna, icke kan föranleda till utförsel af bränvin från Sverige till främmande land, derest icke varan skulle till det främmande landet insmuglas, hvilket äter, såsom ofvan blifvit erinradt, icke vore Svenska Staten värdigt att genom lagstiftningen befordra. Men äfven om utförseln af bränvin från Sverige skulle kunna genom medgifvande! af drawback befordras, torde det dock vara ganska tvifvelaktigt, huruvida sådant vore för landet i allmänhet eller för Svenska jordbruket i synnerhet till något verkligt gagn. Med den nya bränvinslagstiftning, som år 1855 trädde i verkställighet, afsågs nemligen att så snart och så mycket som möjligt skilja bränvinsbränningen frän jordbruket, för att dymedelst minska den allestädes öfverflödande tillgång på bränvin, hvilken föranleddes af de talrika öfver hela landet spridda brännerierna, samt låta tillverkningen samla sig i ett mindre antal fabriker. På denna bana har man allt sedan fortgått och vid innevarande riksgda är, genom Rikets Ständers beslut, steget i denna rigtning fullt uttaget. Ett bifall till förslaget skulle deremot innefatta en uppmuntran till bränvins-tillverkningens ökande och således stå i strid med hela den rigtning, hvaruti den sednare tidens bränvinslagstiftning fortgått. Ty om, genom en tillfällig möjlighet att exportera varan, densamma komme att i Sverige tillverkas utöfver det inhemska behofvet, så skulle otvif velaktigt en dylik öfverproduktion vid förändrade konjunkturer komma att föranleda ett pris-fall, som åtminstone icke kunde verka till minskuing af den inhemska konsumtionen'
Äfven i den fattigaste stuga finnes nu knif och gaffel på bordet, om också ej tillräckligt för hela hushållet. I synnerhet hafva gafflarne en viss böjelse f6r utvandring, men det är ju ej så farligt om små- pojkarne få hålla i potatisen eller sillbiten med fingrarne, när de må hända förut använde gaffeln såsom borr eller annat snickarverktyg, och ' den » kommit bort » eller brutit benen af sig. I alla fall äro knifvar och gafflar nu mera så utomordentligt billiga, att de i hvarje hushåll, der man ej lider nöd, med lätthet böra kunna anskaffas. NI. Mjölkvinets natur och beredning. jefir kan af hvar och en, som har tillgång ^! på komjölk, framställas vid hvilken årstid som helst. I följd af sin billighet kan denna dryck bli tillgänglig äfven för de mindre bemedlade klasserna. I utlandet — i Breslau, Berlin, Leipzig m. fl. städer — finnas fabriker, som egnat sig åt framställandet af god, brukbar kefir. Kefirberedniogen i hemmet kan ock ske och är att tillråda, enär drycken blir surare för hvarje dag och således till slut onjutbar. Den som tager sitt kefirförråd från en fabrik, kan således endast hemtaga ringa qvantiteter. Om man vill bereda kefir hemma, skaffar man sig de nödiga kefirkornen — goda sådana erhåller man t. ex. från Kaukasischen Kefiranstalt des Herrn Dr. Nauck und C:o, Breslau. — Sedan kefirkornen sorgfälligt spolats med vatten, slås de i en flaska, som till / fylles med mjölk och tillslutes med en ny, kokad, VÄI tillslutande kork. Till kefirbehofvet på morgonen bittida göras dessa förberedelser qvällen förut kl. 8 ungefär. Sedan man skakat flaskan en smula, ställer man den i källaren och hemtar åter upp den på morgonen. Efter en dugtig skakning, filtreras drycken genom en tesil och är färdig att användas. På de i flaskan qvarblifna klumparne kan man genast eller på eftermiddagen gjuta ny mjölk.
I närvaro af: Hans Excellens Herr Justitie-Statsministern, Friherre De Geer, Hans Excellens Herr Statsministern för Utrikes-Årendena, Grefve Manderström, Statsråden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, Malmsten, Thyselius, Bredberg, Thulstrup Reuterskiöld, Justitie-Råden: Södergren, Bolin. Hans Excellens Herr Justitie-Statsministern anmälde i underdånighet ett inom Justitie-departementet utarbetadt förslag till förordning angående allmänt kyrkomöte; varande detta förslag af följande lydelse: Öfver detta förslag hade Högste Domstolens jemlikt Statsräds-protokollet för den 14 sistlidne Oktober infordrade yttrande numera blifvit afgifvet och redogjorde Ilans Excellens nu för samma yttrande, sådant det finnes i Högste Domstolens protokoll den 20 i samma månad intaget, hvarefter Hans Excellens vidare yttrade: I afseende å hvad af en ledamot i Högste Domstolen blifvit anmärkt emot kyrkomötes periodiska sammanträde, och ledamöternas motionsrätt, tillåter jag mig i underdånighet genmäla, att motionsrätt synes vara för kyrkomöte behöflig i samma mån som nationalrepresentationen är mindre lämpligt sammansatt för att lemna ett sannt uttryck af kyrkans alla önskningar och behof. Men med motionsrätten, som äfven i Rikets Ständers förslag var kyrkomötet tillagd, sammanhänger, efter mitt förmenande, ett periodiskt sammanträdande, enär mötets initiativ eljest blefve undertryckt, så framt icke Konungen funne anledning att för vissa frågor sammankalla mötet. Icke heller inser jag. att kyrkomötets anspråk att få sina tillstyrkanden godkända, kunde blifva större eller vådligare i frågor, som väckas inom mötet än i deni, som till detsamma af Konungen framställas.
(Fortsättning.) och då ej mindre i Sverige, än äfven i de andra iänder, som i utförandet deraf deltaga, 8rbetena redan pågå, tillstyrker Utskottet, att Rikets Ständer måtte det för berörda ändamål äskade belopp, 25,000 R:dr, bevilja. Läroverks-byggnader. Uti en till Rikets Ständer aflåten, till Stats-Utskottet remitterad och under N:o 78 i Bihang till Rikets Ständers Protokoll införd, nådig Proposition om medels anvisande till nya eller utvidgade byggnader för åtskilliga elementarläroverks behof, har Kongl. Majit, bland annat, föreslagit en förhöjning af terminsafgiften för lärjungar vid elementarläroverken, för att dermed iörstärka stiftens byggnadskassör. Rörande denna fråga inhemtas af den nådiga Propositionen, bland annat, att något mer än 40 år förflutit sedan stifts*byggnadskassör med hänseende till inkomster och åligganden erhöllo den reglering, som i hufvudsaken ännu eger bestånd. Elementarläroverken #voro vid denna tid dels fåtaliga och dels af ringa omfång, då, utom elementarläroverken i stifts-städerna, inom hela riket funnos endast 42 lägre skolor och lärjungarnes antal, äfven vid de mest besökta läroverken, sällan, om ens någonsin, öfversteg 200. I afseende å lärohusens beskaffenhet voro anspråken ringa. Merändels voro dessa byggnader oansenliga, och icke sällan, då nytt skolhus behöfdes, inköptes och apterades dertill något äldre boningshus, der lärjungarne inrymdes i trånga samt äfven i andra hänseenden olämpliga lokaler.
Om äfven anledningen till denna skuldsättning lill någon del torde igenfinnas i den större sjukpersonal, som, af tillfälliga orsaker, under näran de år å Sjukhuset intagits, anser Utskottet likväl hufvudorsaken till det betydliga anslagets befunna otillräcklighet härröra af det kostsamma och öfverflödiga i sjukvården och skötseln som i vissa delar vid detta sjukhus äger rum, emot hvad för andra sådana Inrättningar bestås. På förhållandet härmed har K. M:t jemväl fästat Dess Nådiga uppmärksamhet och genom Nåd. Bref d. 5 Juni 1827 anbefallt GarnizonsSjukhus-Directionen att utreda och uppgifva orsakerna till kostnadernas höga belopp samt att inkomma med förslag till förändring i den förut fastställda sjukhus-staten. —Med anledning häraf hafva äfven sådana åtgärder i sjukhusförvaltningen blifvit vidtagne, att en besparing förmodas årligen kunna beredas af omkring 3ooo R:dr. — Denna inskränkning har tillvägabragts, genom förändringar i afseende på mathållningen, sängoch sjukhus-kläder, tvätt, inventarier samt renhållningen och städningen inom sjukhuset; men i Medicinalvården, såsom ett för de fleste af Directionens Ledamöter främmande ämne, synes någon till utgifternas förminskning ledande åtgärd icke ägt rum. — Vid granskningen af Bäkenskaperne har Utskottet funnit, det utgifts-tillökningen, sedan de i ofvan uppräknade artiklar gjorda inskränkningar blifvit beräknade, för öfrigt väsendtligen härrört af tilldelandet utaf så kallade Extra portioner samt af Medicamenternas dryga belopp.
Uplästes följande och lades pa bordel' Riksens högloft. Ständers Allmänna Beswärsoch Oeco,Muns-Utskotts Betänkande, angående Markegangs-sättningen, i anledning af följande til Utskottet i detta ämne r-emitterÄcle Handlingar, nemligen: i:o jX-iemorjZ! af Riksens Högloft. Ständers äur-titiD Ombudsman, Herr pxji>L6itiou8-8iecreteiaren och Lommcnclemen af Kongl Majus Wasa Ordens Stora Kortz , Friherre ib. ^lsnnerlieim, hwarntl af anförde stal tilstyrkes den underdåniga anhållan hos Kongl. Maj:c, ar, likasom förut stedt, tiden för Markegangs-Taxornes uprättande marte blifwa början af Januarii manad. 2:0. tUemoiial af Herr L. iV!. hwilket, Utom upgifwet förstag, huru Oeputc-m6e borde til MarkegangsTaxornes uprättande utses, innefattar ar Markegangs-sättningen altid stulle ste uri st esiUenLL - Staden i hwarje Län: ac Landshöfdingen derwid skulle söra prXsiclium och Lands-^ecru. terLi-cn krotocvllet, samt at Ridderstapets och Adelns och Präsie-Ståndets Ledamöter derwid borde besia af Räntetagare, men Borgareoch BondeStandens deremot af Ranregifware, emedan, da wid sädane rilfälien lwä Ständ
Det synes nemi. af Betänk., alt sedan K. M. och Kronan under 150 år innehaft ifrågavande fiske, har Nätra och. Själevads socknemän försökt att genom rättegång erhålla detsamma, men Högsta Dom - 152 Den 17 Al aj e. m. stolen har ogillat deras påstående. Då man nu genom en motion hos R. St:r söker förskaffa socknemännen fisket, så kan vä! detta förfarande icke kallas annat än att kringgå eller omintetgöra verkan af den Nådiga domen. Det är ytterligare oriktigt till sin princip, derföre att då man på administrativ väg söker genomföra en fråga, sådan som denna, man i första rummet gått till R. Sl:r i st. f. till K. M., genom hvilket sätt att tillvägagå, beslut först skulle komma att fattas och undersökning af förhållandena först sedermera ega rum. Hade man i första rummet gått till K. JVI., så hade saken blifvit utredd och man hade då fått närmare kännedom om huruvida icke — såsom förhållandet lärer vara — andra personers rätt och bästa äro i fråga. Så har man t. ex. icke för R. St:r omtalat, alt en stor del af Gefle fiskerskaps, om icke lätt, åtminstone bästa, är högeligen beroende af det beslut i denna fråga R. St:r fattar, ty genom det ifrågavar:de skatteköpet skulle den fiskidkande delen af Gefle borgerskap lida betydligt afbräck i sin näring. Flera andra förhållanden än de af mig nu påpekade, kunna naturligtvis förefinnas, men jag har endast anfört ett bevis, för att visa huru det går, när man i första hand vänder sig till R. St:r, i st. f. att gå till K. M., hvarigenom frågan utredd, af K. IM. blifvit underställd R. St:rs pröfning. Förslaget är vidare farligt såsom prejudikat, derföre att genom detsammas antagande blefve erkändt, att å de egendomar, hvilka Kronan under 150 års tid innehaft, skulle af enskildta personer och corporationer anspråk kunna väckas derföre att de möjligen för 150 år sedan innehaft dessa egendomar, och jag hemställer, huru det skulle komma att gå med en stor del af Kronans egendomar, om en sådan princip blefve godkänd.
Stoa ©fafjcr: •fyörfta (Sfajjcn Stitbra b:o llttöer>©tyrmdn ed) (tonftaplar, fatnt tHattofev od) himmerman, ut. ft 2\oc£ar odj jungman . „ ©fepparc, Coopucri*Pte GFeppare, ©Puts 23dt;, forn tcfc äve 23orgare, t -g-eut ©tafjer: ■fyörjta (Staben sö:ce9t:bt 20 Stubra b:o „ 12 Strcbjc b:e 8 fyjevbc b:e „ 6 grentte b:e „ 2: 24. ©ga flere bet i ©tuta etter 23åt/ påföreä förenäntnbe afgift bett, font förer ©tuta» etter 23åtcu. ©iroltdrare, forn antingen tjaftoa egna fBotor, etter btträba leib fåbatte inrätt» nittgar, Itta tneb Sjcnftcutäu, fe §. 2. ©ptoqoartero*, XDärPetme:, cd) btjtifa 9iäriug3 Stum. fyör ben ©piäqOarterö» etter föärböfjuc^rörctfe, font tbfaå utcb ntiberftöb af ©oiittitunctt mot förötnbctfe, att fpritbrpcfer bertuib tcfc titttjauba» fjåttaS, eger 23ehnttning efter bettna Slrtifet ej ruut. ©panmato» Spanmate^cm&lan&e, feni tcfc eivo borgare, tajceraS efter beraS röretfe, fila mcfc ©täberncä öfrige .gtaitbfaube, §.
Hvad expropriation af jord angar, så torde den komma att uppgå till mellan 20 å 30,000 R:dr R:mt per mil; men ehuru betydlig denna kostnad än är, kan eller bör den dock vid bestämmandet af stambanornas rigtning sällan tagas i beräkning, den må af närgränsande orter bekostas eller ickg. Någon rättvis grund för utkräfvande af jordersättning af dem, som närmast draga nytta af jernvägarne, torde svårligen kunna uppgöras, och Staten borde, för att icke göra banornas rigtning beroende af partierna och enskilda uppoffringar, aldrig fästa afseende vid anbud om kostnadsfri upplåtelse af jord, förrän en banas rigtning genom Statsmakterna blifvit bestämd.» Sådana specificerade kostnadsuppgifter, som de ofvan anförda, voro af vigt för 2:dra Afdelningen i och för bedömandet af förvaltningen af de till Statens jernvägsbyggnader anslagna medel; men de ansågos äfven vara af stor betydenhet för Rikets snart sammanträdande Ständer för att tjena dem till ledning, då de möjligen komma att bestämma om nya banors såväl anläggande som rigtning. Kännedomen på förhand om anläggningskostnaden per mil af en jernväg öfver en så eller så beskaffad mark kunde möjligen hafva ganska stort inflytande på Ständernas beslut i afseende å en blifvande banas rigtning. Chefen för Statens jernvägsbyggnader har dock, såsom det inhemtas af ofvananförde skrifvelse, ieke nu kunnat gifva sådana upplysningar af, såsom det synes, hufvudsakligen 2:ne skäl: 1) emedan räkenskaperna ej äro så förda; ty. heter det, vinsten af en sådan specialkännedom skulle icke uppväga olägenheterna af ett så inveckladt räkenskapsföringssätt, som för det ändamålet blefve nödvändigt; och 2) emedan resultaterna deraf, om jemförelse med andra banor åsyftades, i alla fall blefve felaktiga. Det torde dock kanske hafva varit lämpligast, att åt Revisorerne sjelfva hafva öfverlemnat bedömandet af de resultaters större eller mindre felbarhet, som de ansett sig kunna draga af de särskilda upplysningar, som äskades.
Anständigt folk sätter sig ej gerna emot propositioner om tidsfördrif, dem en värd eller värdinna framställer, och derföre, när det led emot klockan tio, och magister Lundström var kommen, rustade sig samtlige till kyrkogång. Oaktadt det ej var mer än några stenkast till kyrkan, hade befallning blifvit gifven om att spänna för landauervagnen, men den fick köra bort igen, ty med de andra fördelar kyrkogången medförde, ville man äfven förena den af en liten helsosam motion. Allmogen kom från alla håll, roende i båtar, prydda med löf. Redan ute på sjön hade de börjat sin gudstjenst, ty man hörde morgonpsalmer sjungas vid årornas taktslag. Så snart de förnäma personer, som i dag ämnade göra kyrkan den äran, syntes ute på trappan, gaf kyrkvaktaren tecken med en blårutig näsduk, och klockorna började gå. Det knarrade en stund i klockornas axlar, och vid första slaget kläppen slog emot klockan, lyftade bondfolket hattarne, en sakta hviskning: «Jesus välsigne!» susade genom församlingen, och sedan mödrarne på kyrkvallen sett till, att deras döttrars hufvudkläden och prydnader sutto i behörig ordning, begaf man sig in, för att intaga de välbekanta platserna, och blott en och annan af de yngre stannade utanför, för att betrakta de antågande herrskaperna. Först gick öfversten med friherrinnan under armen, derefter baronen med öfverstinnan, så Stellan med Nanna, efter dem Alexandra med Celestine, och slutligen ett par betjenter, som voro med för att bära psalmböckerna, och äfven hade man, för den möjliga, ehuru föga sannolika händelsen, att det skulle inträffa regn eller köld, lassat på dem kappor och paraplyer. Efter betjenterna kom husets öfriga personal – inspektoren med fru och små plantor, mamsell Lovis och – hvar skulle väl magister Lundström vara om inte här? Så sedigt gick han med kappan draperad på venstra armen, och handboken med inneliggande predikan tittade fram med ena hörnet ur bakfickan på koftanetten. Albert och Alexis voro, som vi veta, i kyrkan redan förut.