Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 28 JR eserv ation: af Herr Grefve Eric Sparre, sora yttrade: “Då det af motionärerne afsedda ändamål icke kan anses uppnådl, eller de af dem öfverklagade olägenheter afhjelpta genom den af Utskottet tillstyrkta åtgärd, om hvars inverkan på det med så stora kostnader för Stats-verket ävägabragte storskiftesverket upplysningar torde böra inhemtas, samt ofvanberörde olägenheter äro af beskaffenhet att påkalla Lagstiftningens synnerliga uppmärksamhet, men frågan redan utgör föremål för Kongl. Majlis pröfning, har jag för min del ansett Utskottet böra hemställa: Alt Rikets Ständer i underdånig skrifvelse hos Kongl. Majit anhålla att Kongl. Majit “vid afgörande af den på Dess Nådiga pröfning beroende frågan om vidtagande af åtgärder för befordrande af det med storskiftesverket i Dalarne afsedda ändamål, täcktes taga i Nådigt öfvervägande huruvida genom nedsättande af de för besutenhet bestämda vilkor, eller befordrande af utflyttningar till den ödeliggande jorden eller annorledes de af motionärerne öfverklagade olägenheter må kunna afhjelpas.“ STOCKHOLM, tryckt hos J. W. Lundberg, 1S57. Sammansatta Lagsamt Allm. Beseoch Ehon.-Utskottets Betänkande M 29. 1 N:o 29. Ank. till Exp.-Utsk. d. 17 Aug. 1857, kl. 5 c. m. Betänkande, i anledning af väckt motion, om ändring af Kongl, Kamm ar kollegii cirkulär deri 5 Maj 1843, rörande klyfning af kronoparker, som blifvit till enskilda under skattemanna-rätt försålde.
Det i barnaåren inlärda behöfver inskärpas, öfvas och stadfästas, om det skall blifva fruktbärande för lifvet. Hela skolkunskapen blir eljest ett ftygtigt ting, som bortblåser med skoldammet. Det bör derföre ingalunda anses vara för mycket uppoffradt för det vigtiga ändamålet, om en dag i hvarje vecka under påstående läseterminer anslås för deras fortsatta undervisning, som utgått ifrån skolan. Lämpligast erbjuder sig dertill onsdagen, såsom liggande midt i veckan och varande en dag, på hvilken, enligt vanlig praxis, på de flesta ställen ingen eftermiddagsläsning i skolorna eger rum. De egentliga, så att säga, ordinarie skolbarnen böra på den dagen entledigas från skolan, hvarest då i stället alla derifrån afgångna, men ännu ej i nattvardsskolan intagna barn undervisas uti alla till folkskolan hörande ämnen. Skulle dervid inträffa, att en och annan eller några befunnes mer än skäligt svaga i kristendomskunskapen. kunde] möjligen, efter derom med skolläraren träffad särskild öfverenskommelse, någon stund af söndagseftermiddagen användas till deras förkofran i detta vigtiga, för en kristlig sabbatshelgd ingalunda främmande ämne. På Motioner i Preste-Ståndel 1865. På grund af hvad sålunda antydt blifvit, får jag vördsammast föreslå, att Rikets Ständer för sin del besluta en sådan förändring af 2 mom. 10 § Kongl. Folkskolestadgan af den 18 Juni 1842, att nämnda moment erhåller följande lydelse: 2:o} För underhållandet af de i skolan förvårfvade kunskaper och synnerligen för befrämjande af en sann kristlig bildning, bör skolläraren, under inseende och med biträde, der så ske kan, af församlingens presterskap, en läsedag i hvarje vecka under påstående läseterminer meddela undervisning och anställa förhör med den ungdom, sorn. från skolan utgått, men ännu ej blifvit i nattvardsskolan intagen; åtnjutande de egentliga skolbarnen den dagen ledighet från skolan.
I afseende å det kostnadsförslag, som legat till grund för Kongl. Hofrättens ofvanberörda beslut af den 26 Mars 1861, har jag trott mig böra ödmjukligen erinra, att det för ifrågavarande 49 stolar från början betingade och i kostnadsförslaget upptagna pris af 55 R:dr stycket, beräknadt för stolarnas förfärdigande i fåtöljform, enligt särskildt aftal nedsattes till 50 R:dr, sedan genom vederbörligt förordnande blifvit bestämdt, att stolarna icke skulle förses med sidokarmar eller så kallade armlänningar. Stockholm den 11 December 1863. E. Q. Björkman. Riksmarskalks-embetets underdåniga utlåtande, angående Rikets Ständers Revisorers anmärkningar vid Ulriksdals, Haga och Strömsholms lustslotts räkenskaper för år 1861. Und erdånigste Utlåtande. Sedan Eders Kongl. Majit i nåder anbefallt Riksmarskalken, att inkomma med underdånigt utlåtande i anledning af hvad Rikets Ständers sednast församlade Revisorer uti deras afgifna underdåniga berättelse för är 1861 anmält rörande Ulriksdals, Haga och Strömsholms lustslott och dessa slotts räkenskaper för nämnde år, har jag infordrat och får härhos underdåuigst öfverlemna vederbörande Ståthållares underdåniga yttranden i hvad hvartdera slottet särskildt vidkommer; och som jag, beträffande Ulriksdals och Haga slott, icke har något att erinra eller tillägga till hvad Ståthållaren i underdånighet andragit, anser jag mig endast böra deruti för egen del instämma.
Discontlån, visserjigen icke kan åstunda att deraf längre elg begagna, än behofvet det på för drar. jfr/.:—k-"-, Dea 3 Juni i f, m. 39* pedan förändrad conjunctur och erfarenheten gifvit honom en ledning, aft hädanefter icke Sträcka sina krafter utöfver förmågan att dera med eget bestånd sammanhålla. Friherre TVirsén: Utskotten hafva öfver allt iakttagit enahanda princip i fråga otn myntmassans belopp och distribution: den nemligen, att med varsamhet ge ut; men att hvad sorn en gång utkommit, må i rörelsen förblifva. All afvikelse från denna allmänna grund har ansetts skadlig; men samma grund har deremot ansetts tillämplig äfven t i 11 frågan om Discontrörelsen i allmänhet. Det är väl sannt, att då regleringen om pili?lDisconternes liqvidation sednast förevar, tog Högloflig® Ridderskapet och Adeln ett beslut, som alldeles icke öfverensstämmer med denna grund , i det att ett större belopp i contant genast skulle utgifvas till UiBcontBorgenärernes förnöjande, men sedermera åter efter hand indragas; och ej heller kan det vara min mening att återkomma på ett redan afgjordt mål; men en sanning är det emedlertid också, att verkställigheten af det då tagne beslutet står i rak motsägelse till det som vid 3:dje punctsn af FinanceBetänkandeb i dag blifvit fattadt , och att det ena måste komma att ge yika för det andra; hvadan en jemning visserligen förestår, på hvilken jag likväl nu icke vill anticipera; ehuru jag tror, att alla i geinsn och Disconternes gäldensrer i synnerhet varit bättre belåtne med ett annat liqvidationssätt, än det som Högloflige Ridder skåpet och Adeln då antog. 392 Den 8 Junii f. ni. Jag vill nu i korrtbet uppräkna hvad som kommer att utgöra den qvarblilvande Discontrörelsen, nemligen: BancoDisconten med 6,500,000 R:dr.
Huru förhållandet i detta afseende ställer sig i England, de * denna grundsats i den nyare konstitntionela rätten först uppkom, torde vara för väl bekant att här behöfva återupprepas. * Dessa Uppgifter torde hafva sin tillämpning på förhållandena sådana de i de olika landen äro ännu i dag. Uppgifterna äro nämligen hämtade ur de nyaste arbeten, som finnas att tillgå på detta område, Demombynes » Coostitutkms Emropéennes » och Damtes » Coaatitutions Mödernes ». A propas det senare arbetet är det just icke synnerligen snickrande för vederbörande, när förf. i sitt företal klagar öfver att de i våra svenska embetsverk utförda offioiela öfveroättaingärna af lagar ochOrsaken till denna iaskvänkaing i de af kronan kflönade tjenstemännens medborgerlig » rättigheter kan ieke vara mer än en och har äfven många gånger blifvit offentligen uttalad: Man har fruktat och under vissa förhållanden helt säkert icke utan skäl, att de, som för sitt uppehälle voro beroende af den ftasta statsmakten, icke sknlle med tillräcklig frihet kunna deltaga i kontrollen öfver denna makts åtgöranden. Man har fruktat att de skalle komma att verka såsom kronans utskickade i den folkvalda representationen, och i andra fall att kronan genom beståendet af indrägtiga tjenster skulle kunna inverka på en eller annan representant. Vid två särskilda tillfallen, när denna fråga under det senaste århundradet varit före i det engelska parlamentet, har också dp aflönade tjenstemännens Okade antal i underhuset betraktats såsom liktydigt med ett ökande af kronans otillbörliga inflytande. Så behandlades förhållandet i den ryktbara resolutionen om att kronans inflytande i parlamentet har ökats, håller allt fortfarande på att ökas och bör inskränkas, hvilken från slutet af förra århundradet bildat epok i den engelska statsrättens utr • veckling, och samma syfte med ungeför samma form bade den resolution Brougham fyrtiotvå år sednare föreslog i samma församling.
Ty Herren älskar rätten, och öfvergifver icke sina heliga; evinnerliga varda de bevarade; men de ogudaktigas säd skall utrotad varda. De rättfärdige ärfva landet, och blifva derinne evinnerliga. Dens rättfärdigas mun talar vishet, och hans tunga lärer rätten. Hans Guds lag är i hans hjerta; hans steg slinta icke. Den ogudaktige vaktar uppå den rättfärdiga, och aktar dräpa honom. Men Herren låter honom icke uti hans händer, och fördömer honom icke, då han dömd varder. Förbida Herran, och håll hans väg, så skall han upphöja dig, så att du skall ärfva landet. Du skall se, att de ogudaktige utrotade varda. Jag hafver sett en ogudaktig, den var fast väldig, och utbredde sig, och grönskades såsom ett laurbärsträ. Då man gick der framom, si, så var han borto; jag frågade efter honom, då vardt han ingenstäds funnen. Blif from, och håll dig rätt; ty slikom skall det på sistone väl gå. Men de öfverträdare skola tillsammans förgås, och de ogudaktige på sistone utrotade varda. Men Herren hjelper de rättfärdiga; han är deras starkhet i nöd; Och Herren skall vara dem biståndig, och hjelpa dem; han skall undsätta dem ifrå de ogudaktiga, och frälsa dem; ty de trösta uppå honom. En Psalm Davids, till åminnelse. Herre, straffa mig icke i dine vrede, och näps mig icke i dine grymhet. Ty din skott äro fastnad i mig, och din hand trycker mig. Det är intet helbregda på min kropp, för ditt hots skull; och ingen frid är i minom benom, för mina synders skull. Ty mina synder gå öfver mitt hufvud; såsom en tung börda äro de mig för svåra vordna. Min sår lukta och ruttna, för min galenskaps skull. Jag går krokot och mycket luto; hela dagen går jag sorgse. Ty mina länder borttorkas med allo, och intet helbregda är på minom kropp. Jag är allt för mycket förkrossad och sönderslagen; jag ryter för mins hjertas oros skull.
Vidare: der uppbringningen skett få dagar efter Krigsförklaringen, sorn ej möjeligen kunde vara Skeppseller Godsägaren vid dess afsegling känd. — o. s. v. När nu de af i8r3 års St:r bestämde grunder innefatta, att, der Kapare blifvit tilldörnd att ersätta, äfvensom då uppbringningen skett efter Krigsförklaringstiden, sådane förluster ej äro berättigade att få ersättning, så syns lätt, hvad anledning K. M:t dock haft att underställa dylike frågor R. St:rs närmare Ledömmande. Och tilläde Hr CommerceRådet muntligen: I öfrigt förenar jag mig med Hr Winberg uti allo, med det undantag endast, att jag ej kan säga mig vara ointresserad uti utgången; Handlingarne visar dock dettas obetydlighet, för att inverka på min öfvertygelse i saken, såsom allmänt ärende. De af mig anförde exempel äro ock ej hämtade af de mål mig enskildt angå; måhända skoladesse senare befinnas ej stå i alldeles samma Calhegori med de uppgifne; det blir ej min, utan öfrige Högh Utskottets Ledamöters sak att bedomina , och örn äfven de mig interesserande målen skulle blifva de ende, som skulle dömmas att ej böra godtgöras, skall jag vara tillfredsställd att hafva i min mon bidragit 326 Stats-Utskottets att skaffa godtgöreise åt de öfrige, hvaribland jag känner Enkor och Faderlösa Barn i rätt knappa omständigheter; utan att såra grannlagenheten har jag ansett mig berättigad att, så länge frågan ej varit partiel, utan allmän , och aldrahälst så länge den endast afsett princip-frågan, om målet skall till närmare granskning företagas eller ej, deltaga i discussion och öfverläggning af ämnet, hälst få af de i It. Sttrs Utskott förekommande allmänna mål lära vara af den beskaffenhet, att icke någon eller flere af Utskottets Ledamöter hafva enskildt interesse uti afgörandet.
Efter det Landtbruks-akademien sedermera till E. K. M:t afgifvit underdånigt utlåtande öfver ofvannämnda underdåniga ansökning, hafva Rikets Ständer från E. K. M:t fått emottaga en Nådig skrifvelse af den 30 Januari 1857, hvaruti E. K. M:t förmält, att Trädgärds-föreningen i underdånighet begärt, alt ifrågavarande anslag mätte ökas till dubbla beloppet, eller 4,000 R:dr årligen, och lill stöd för denna anhållan hufvudsakligen anfört, hurusom föreningens elev-skola i betydlig mån bidragit att höja kunskaps-måltel hos ett större antal trädgårdsarbetare och derigenom älven befordrat sjelfva väst-odlingens framgång, utom det att skolan lättat utvägarne för en mängd ynglingar ur de torftigare samhällsklasserne att finna bergning och trefnad i ett yrke, som, rätt behandladt, vore ganska vinstgifvande; att än rikare frukter borde af denna läro-anstalt vara att förvänta, om deråt bereddes en ytterligare utbildning, hvartill tiden nu syntes vara inne, sedan åtminstone vigten af mat-växters samt isynnerhet fruktoch park-träds odling på senare tider hos landiinännen tillvunnit sig ett allmännare erkännande och föranledi lill träd-skolors anläggning för särskilda län eller distrikt; att föreningen, uppmärksam på denna omständighet, sökt alt, såvidt dess ringa tillgångar medgifvit, lämpa sin verksamhet derefter och så ordna sina egna träd-skolor, att åt eleverne kunnat meddelas en vidsträcktare kännedom om trädskötseln, än hittills varit fallet, till beredande af behöflig tillgång pä skicklige arbetare och föreståndare vid dessa anläggningar; att emellertid de medel, som stöde till föreningens förfogande, vore otillräckliga för en ökad och vidsträcktare verksamhet; alt de svårigheter, som i detta afseende mötte, hufvudsakligen beslode i elevernas i allmänhet medellösa belägenhet, som gjorde deras underhåll på läro-verkets bekostnad nödvändigt, och i saknaden hos dem af förberedande kunskaper, hvilken förorsakade flerdubbelt större arbete från lärarens sida för deras undervisning, än vid läro-anstaltens första inrättande varit beräknadt, äfvensom deruti alt kunna lä skicklige lärare anställde och fästade vid elev-skolan; och har E. K. M:t, jemte öfverlemnande af omförmälda, utaf Landtbruks-akademien förordade underdåniga ansökning, täckts, med hänsigt till del väsentliga gagn, som genom ifrågavarande läro-anstalt blifvit växt-odlingen och trädgårds-skölseln i allmänhet beredt, hemställa, att Rikets Ständer måtte för nu ingångna slats-reglerings-period bevilja Svenska Trädgärds-föreningen för dess elev-skola ett till 4,000 R:dr R:ml förhöjd t årligt anslag, emot förut föreskrifne vilkor.
Vidare, angående Betjeningen i allmänhet, funno Rikets Ständer det ålder och tjenstetid för dem borrie utgöra grunden till det understöd eller den pension, som dem skulle beslås; och fastställde Rikets Ständer, i likstämmighet med hvad uti dylika fall blifvit stadgadt, och med Pensions-Förfallningarne i allmänhet instämmer: 1:0 att den, som tjent 20 år, skulle, utan afseende på lefnadsåren, uppföras lill åtnjutande af fulla lönen, att uppbäras såsom pension, så framt han ej å Kronans eller publikt Verks eller å någondera af de Kongl, eller Furstelige Hofvens Stater innehade eller undfinge lön, i hvilket fall han, lika med hvad rörande Embelsoch Tjenstemän ofvan var stadgadt, skulle uteslutas ifrån, eller frånträda ifrågavarande pension lill större eller mindre del; 2:0 att den, som uppnått en ålder af 55 år, oansedt han blott i5år varit uti Hofljensten, skulle få tillgodonjuta enahanda förmon, som uti nästföregående punkt är upptagen; 3:o alt af denna Betjening alla, som tjent i5 år, och icke uppnått nyssnämnde ålder, undfinge i pension blott hälften af deras innehafde lön; men Bihang till R. St. Fröt. 1S34• 4-de Sami. 1 Afd. aldra Bandet. 4 de Häftet. 4 26 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 172. 4:0 den lägre Betjeningen, de, hvilka kunde räknas till tjen stehjon eller handtlangare, samt icke uppnått nämnde ålder, eller varit i5 år i tjenst, och hvilka, efter det deras tjenster vid den Kongl. HofStaten upphörde, kunde taga andre tjenster eller utvägar för sin bergning, ej skulle såsom Pensionärer för lifstiden belasta Slats-verket, utan borde endast få sig tilldelade gratificationer, svarande emot deras innehaide löner ifrån den tid tjensten upphörde lill årets slut, hvarförinnan de hade tillfälle skaffa sig ny tjenst eller annat näringsfång.
R:dr och den sednare minst 600 R:dr, så skola Sökanderne, i anseende till deras trägna resor och dermed förenade kostnader, sorn fordras till bevistande af 2 :ne årliga Uppbörds-Stämmor Restentie-möten, Taxeringar, Huscsyner, Wägsyner, Kronoskjutsningar och hvarjehanda andre förrättningar, samt utgifter till Skrif-Materialier och Lön till oumbärlige Skrifvare ej omöjligen kunna hafva deras utkomst med den dem nu tillfallande Lön, hvarföre de i underdånighet anhållit, om Nådigt afseende å deras utmärkta lidande, och att dem i Nåder måtte tilläggas nödig Lönförbättring i likhet med Krono-Betjeningen i gamla Sverige. Stats-Utskottet får härvid anmäla, huruledes Landshöfdingen i Götheborgsoch Bohus-Län, enligt hvad handlingarne upplysa, år 1818 i underdånighet hos Kongl. Majit anmälte en af bemälde Kronofogdar och Häradsskrifvare gjord enahanda underdånig anhållan, om förbättring af deras innehafvande Löner, hvar - 1760 Stats-Utskottets Betänkanden. öfver Kongl. Kammar-Collegiutn och Kgl. Stats-Contoiret, uti underdånigt Utlåtande af den 19 Martii samina år, väl förklarade sig anse sistnämnde Krono-Betjente vara i verkligt behof af förbättrade Löner, men funne dock i anseende dertill, att de innehade Boställen, sig icke kunna, emot innehållet af Riksens Ständers underdåniga skrifvelse, angående Lönförhcjningen, af den 23 Julii 18x5 , tillstyrka beviljande af den sökte förbättringen ; Likväl hemstälde Kongl. KammarCollegium och Kongl. Stats-Contoiret till Kongl. Maj:t Nådiga bepröfvande, om icke frågan kunde öfverlemnas till Riksens Ständers Stats-Utskott, för att vid då förestående Stats-reglering komma under öfvervägande. Men uti Nådigt Bref af den 15 April förenämnde år 1818, täcktes Kongl. Maj:t förklara
I händelse de underdåniga förslag, jag här ofvan framställt, vinna Eders Kongl. Maj:ts nådiga bifall, skulle de årliga anslagen å Första Hufvudtiteln, hvilka, inberäknad den endast för innevarande Statsregleringsperiod, under anslaget för underhåll och vård af möbler och andra Staten tillhöriga inventarier i de Kongl, slotten, beviljade summan 44,400 R:dr, nu utgöra tillsammans R:mt R:dr 1,230,000: — komma att med den föreslagna förhöjningen i Eders Kongl. Maj:ts hofhållningssumma 170,000: — ökas till 1,400,000: — hvarförutom de extra anslagen skulle blifva: Till inköp af tomt samt utförande derå af byggnader m. m. för de Kongl, fat burarne R:mt R:dr 100,000: — Till uppbyggande af ett vagnshus vid Haga lustslott 10,645: — Summa 1 10,645: — Hvad Herr Departements-chefen sålunda, rörande anslagen un der första hufvudtiteln, hemställt, deruti Statsrådets öfriga ledamöter instämde, behagade Hans Majit Konungen i nåder gilla; hvarjemte Hans Majit tillkännagaf, att, i anseende till den förökning i lefnadskostnad, som för Hans Kongl. Höghet Hertigen af Dalarne uppstått genom Hans Kongl. Höghets förmälning, Hans Majit funne det åt Hans Kongl. Höghet nu anvisade anslag icke vara tillräckligt; och täcktes i följd häraf Hans Majit enligt Statsrådets underdåniga tillstyrkande förklara Sig vilja, dels med förnyande af sin i sådant afseende redan vid Riksdagen 1859—1860 gjorda framställning, deröfver af anmäld orsak något beslut då icke blifvit fattadt, hos Rikets Ständer äska, att den på Sverige belöpande andel af nämnda anslag måtte från och med början af nästa statsregleringsperiod förhöjas med 17,000
Till uppoffring af dessa intressen synes mig R. o. Ad. hafva den kraftigaste uppmaning i den omständighet, att det ligger något förhatligt i hvarje privilegierad ställning, som icke rättfärdigas af något högre intresse än den privilegierades eget. Denna ställning, som redan före den 8 December utgjorde en anakronism, är det ännu mera nu, och skall utan tvifvel utgöra en källa till afund emot Adeln från de öfriga medborgarnes sida. Med sådana åsigter, torde man emot mig invända, synes konseqvensen fodra, att man äfven borde afstå från rättigheten för arfvingar i adeliga sterbhus att till förrättande af bouppteckningar och arfskiften i samma sterbhus kalla dem de helst dertill bruka vilja; men skillnaden är den, att detta är en rättighet, som, enligt mitt förmenande, snart kommer att utsträckas till alla öfriga samhällsklasser. Jag yrkar obetingadt bifall till Utslcts förslag. Gr. Sparre: För min del hyser jag mycken tvekan, huruvida stadgandet om frälsemans särskilda forum är för honom en fördel eller en olägenhet. För de frälsemän, som bo i närheten af de städer, der Hofrätt finnes, är det en fördel; för dem åter, som bo aflägse derifrån, är det en olägenhet. Då jag nu, på sätt den siste värde talaren yttrade, icke kan underlåta att er känna, att det är en eftersträfvansvärd grundsats, att alla äro lika inför lagen och att dornstolarne skola vara desamma för alla, har jag icke funnit skäl, att inom Utsk:t afstyrka bifall till motionen. Rättigheten för arfvingar efter frälsemän att sjelfve utse bouppteckningsmän, — och detta är en verklig förmån —, har enligt Utsk:ts förslag blifvit bibehållen åt frälsemän. Detta har allt skäl för sig, och kan denna rätt bibehållas, emedan man yrkar att den, så snart magistraternes rätt att hålla bouppteckningar, hinner upphäfvas, hvarom skrifvelse aflåtits till K. M:t, skall blifva gemensam för alla.
Län motion, om löneförhöjning för Afvilit ings-Landtmätarne i Dalarne, 5:o Pehr Nilssons ifrån Christianstads Län memorial, att grundränta å mjöloch sägqvarnar samt valkoch stampverk malte upphöra, samt bevillning dem i stället åläggas, 6:0- Jon Bengtssons ifrån VesterNorrland motion, att blott en Uppbördsstämma årligen bör hållas, 7:0 Eric Nilssons och Anders Mårtenssons ifrån Jemtland yrkande, om anslag af allmänna medel, till befordrande af hästafvel!! inom berörde Län, 8:0 samme Eric Nilssons och Anders Mårtenssons memorial, om rättighet för sådäne hemman, hvilka, till understöd fur långt aflägse fyIInads-jord, undfått Krono-jord, att lösa elen sistnämnde till Skatte, samt om förmedling-,«för de hemman, hvilka sakna det fulla egobelopp, hvarföre de blifvit skattlagde, 9:0 Johan Viklunds ifrån Vesterbotten motion, om anslag till skjutslega för serskild ridhäst åt Fånggevaldiger, 10:0 Olof Olofssons ifrån Vesterbotten memorial, om förändrad tid för restransakningai s förrättande, i 1:0 Anders Ericssonstifrån Örebro Län motion, om rättighet för Immetorps hyttelag, att med de kol, sorn hyttelaget kolar å den så kallade Immetorps allmänning, få tillverka tackjern, ulan att derföre gifva tionde till Kongl. Maj:t och Krokan, och 12:0 Sven Heurlins ifrån Kronobergs Län memorial, om sättet för salpeters leverering; till Bcvillnings-Utskottet: följande memorial: 1:0 af Lars Gezelius ifrån Stora Kopparbergs