Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Efter Carl XII:s regering, har tidens visare gått utföre i detta hänseende, och svårligen torde något samhälle, med en så lärorik historia, som det Svenska, hafva varit så likgiltigt för Den 15 December e. ni. >75 vården af urkunderna dertill, som vårt under sistlidne århundrade, i 780 förorduade Kongl. Maj:t, att AntiqvitetsArchivet skulle förenas med Kongl. Bibliotheket; hvilket dock icke kom till någon verkställighet, emedan Ständerna, vid påföljande Riksdag, funno Staten deraf betungas och ij65 förordnade att båda verken skulle förblifva åtskilda. Men 1780 blefvo, till Bibliotheket aflemnade alla medeltidens handlingar och den samling af tryckta böcker, som, till deras kännedom och förklaring, tillförene i AnliqvitetsArchivet förvarades. RiksArchivet återfick de öfriga Riket i allmänhet rörande handlingar, som voro yngre än år i5a3, samt Genealogica och Heraldica, så att AntiffvitetsArchi vet afsina fordna tillhörigheter blott hade de egentliga fornlemningarne af fynd och mynt m. m. qvar, hvilka, jemte afskrifter af handlingarne före i5a3, öfverlemnades till den 1786 upplifvade YitterhetsAcademien. Under dessa förflyttningar och söndringar af Rikets handlingar, hafva de äldsta måhända varit minst aktade. Påfveliga Bullor, Konungars bref och Testamenten, Mötens Beslut, m. fl. mer och mindre vigtiga urkunder hafva, hopahemtade och någon gång inpackade i säckar, såsom annat styckegods, blifvit släpade från det ena till det andra ringa förvaringsrummet i det Kongl. Slottet. RiksArchivet har ifrån den första Afdelningen i Konungens Canzli blifvit i anseende till ordningen ned - i76 Den 15 December e. m. flyttadt närmast den sista, och i anseende till sina rum nedsatt till den aldra lägsta.
Lag saknas, i afseende på ansvaret för utprångling af falska RiksgåldsSedlar, J således i underdånighet föreslagit; att enahanda ansvar, som uti förordningen den 10 December 1741 är faststålldt för utprångling af efterapade eller förfalskade BancoSedlar, må genom allmän För-i fattning jemväl stadgas för utprångling af Riksgälds - Contoirets eftergjorde eller förfalskade Sedlar. Sedan Jag häröfver hört Högste Domstolen, har Jag i Mitt StatsRåd tagit detta ämne i öfvervägande, och funnit godt i Nåder bifalla Edert i berörde måtto gjorde förslag; hvarom förordning kommer att till allmän efterlefnad utfärdas. Jemväl håfven J, gode Herrar och Svenske Män, uti skrifvelse den 11 sistlidne Junii i underdånighet andragit, hurusom framställning hos Eder blifvit gjord, det tydelig och bestämd 384 7)<:h io September, föreskrift saknas, huruvida förordnandet uti 12 Cap. 2 §. 2 mom. RättegångsBalken : ”kommer hvarken kärande elier svarande före Tingets slut, bote dubbelt,” äfven må gälla för part, som vid StadsRätt, innan Rättegångstiinmans förlopp, sig icke infinner; och då nyssnämnde moment i berörde Lag§, äger sammanhang med det föregående i samma §., der både Landtoch StadsDomstolar äro uttryckligen nämnde, håfven J väl funnit, det Lagstiftaren, med stadgandet af dubbla böter för kärande eller svarande, som ej kommer tillstädes innan Tinget slutadt är, tillika afsett enahanda tillökning i böter för den part, hvilken vid StatsRätt sig icke inställer före Rättegångstiinmans slut; men som i Eder tanka detta stadgande icke innefattade den tj^dlighet och bestämdhet, att ju olika tillämpning deraf vid StatsDomstolarne kunde äga rum, håfven J, gode Herrar och Svenske Män, med fästadt afseende å nödvändigheten af enhet i Lagskipningen, i underdånighet föreslagit, att genom förklaring öfver 12 Cap. 2 §.
Förordning bestämda skyldighet att i Hof-Rätten erlägga lösen för så väl samma handlingar, som Hof-Rättens protokoll, jemte stämpladt papper till både handlingarne och protokollet, samt att nämnde författning följaktligen måtte helt och hållet upphäfvas. Utskottet, som tagit detta yrkande i öfvervägande, får i anledning deraf till en början erinra, att; sedan genom ofvannämnde Kongl. Förordning stadgadt blifvit, att den part, som sökt att Kongl Maj:t må pröfva HofRätts dom eller utslag, bör, inom viss tid, efter det han Hof-Rättens tillstånd erhållit, gifva in penningar till lösen för handlingarne och Hof-Rättens protokoll, jemte stämpladt papper till så väl handlingarne, som protokollen, så förklarades, medelst Kongl. Brefvet den 3i Januari 1777, jemfördt med Kongl. Förordningen den 12 November 1766, att det ej vore nödigt, att akten afskrefves vid revisions-sökande, utan borde densamma till Kongl. Maj:t insändas, sedan parten derför efter taxa lösen erlagt. Hvad nu först angår frågan om lösen för handlingarne i revisionssaker; så enär, enligt hvad nyss är visadt, nämnde handlingar numera icke skola i Hof-Rätten afskrifvas, utan böra i hufvudskrift till Konungen insändas, synes det ej eller billigt, att lösen för samma handlingar hos HofRätten af revisions-sökanden erlägges; men då denna lösen för närvarande utgör en del af löne-inkomsterne för åtskillige af IIof-Rätternes tjenstemän, anser Utskottet, å andra sidan, det ej eller vara billigt, att samma lösen afskaffas, ulan att motsvarande ersättning beredes dessa tjenstemän för den Bih. till R. St.
Den lagföfningSfoftnaD, forn för föanfenS fäferhet jern* rodi ffall miD faflighetSlånS föfanDe intecfnaS, än äfmen för Den räntejfiUnaD, bmilFen, i följb af ränteberäfningen efter Q3ancometob, Fan upFonima, bå uti Den få forn bppotbeF aflemnabe förbinbelfen ränta är förjFrifmen till aliena)* $pra procent eller Derunder. b) ©et färjFtlba fFulbbref, lånföFanben bär att, jemte fjPPGtbef, aflemna, (Pall innefatta alla be milFor odj förbehåll, font äco ftabgabe uti be jFulbförbin* helfer, ^YDtlfa till 33anFen afgifmaö för lån emot pant af faffc egenbom. c) SånföFanben, bmilFen alltib bör mara fattima perfon, forn F)ppotf>eFö« utgifmaren, fTall boö meberbörlig CDontjFol t ©tabén eller å lätthet bafma an» mält, bet batt, emot bppotbeF af ett inför ©omftofen företebb förbinbelfe, ärnar uptaga lått i DeiFetö ©tänberö 58a nF, ba.MlFen anmälan bör mara uti ituecFning&protoFoHet antecfnab, fatut berni ö beröfmer lånbanblingen bifogaö. 14: o Sitt, mib förnpelfe af SSanFettö intecFningar för lån emot pant af fa (t egenbom, få i ©täberna font på lätthet, fåbatt förnpelfe allenaft må äga rum för ben å lånet maranbe återflob efter bet ftjF, före förnpelfenö merFflällanbe, i SBanFen uprättabe od) reotberabe boF|lut, jemte ränta å primitma låttbeloppet och lagföFningöFoftnaber. 15:o
Närmast sörjes den aflidne af maka och flere barn samt af bröder. » RESEÄFVENTYR ». — 5 små vänner i de m å n g a järnsängarne, för det a n d r a heter h a n Oscar, o c h del; förskaffade honom en särskild utmärkelse p å Oscars-dagen, då sjukhuset invigdes. A. Blomberg foto. M e n dessA. Blomberg foto. J DE SJUKA BARNENS PALATS: ETT AF LEKRUMMEN. I D U N 1899. — G — A. lilombcrg foto. E. VÅRA H. ILLUSTRATIONER. Tj^N FLYTTAD KYRKA. Andra söndagen i adventet invigdes af biskopen i Strängnäs stift Ullman kyrkan i närheten af Laxå järnvägsstation i Nerike. Det intressanta templet, som är bortåt trehundra år gammalt och rikt på gamla målningar och vapensköldar, hade förut sin plats en half mil därifrån vid Bodarnesjön på gränsen mot Västergötland. Laxå stations-, bruksoch fabrikssamhälles snabba tillväxt gjorde dock det långa afståndet till kyrkan mycket kännbart, och så beslöts, att den skulle rifvas och åter uppföras närmare stationen. Bilden visar den gamla spånklädda kyrkanpå dess gamla plats. PALATS: KÖKET. H Ä R O M D A G E N, just då jag slagit mig ned vid min vanliga stoppning af de strumpor, som mina fyra lefnadsglada vildbasare under den föregående veckan flitigt nött hål på, ringde det, och in trädde varm och andfådd en af mina goda vänner. Det var sällan hon hade tid att besöka mig så där på blanka förmiddagen, och mitt ansikte måtte ha förrådt min öfverraskning, ty efter att ha hälsat på mig, utbrast hon: » Ja, kära Matbilda, sannerligen var jag icke så i behof af litet hjälp, att jag måste titta upp till dig. Kan du tänka dig, att i dag får jag bref från * T / " ICTORIA REGJA, den underbara jättenäckrosen, fanns nyligen, sådan - den ter sig i Helsingfors botaniska trädgårds Victoria regia-hus, afbikläd i Idun.
Riksdagsfullmäktige Erik Pehrsson från Gefleborgs Län och Pehr Pehrsson från Örebro Län, af hvilka den förre, understödd af en stor del af Ståndets Ledamöter, samt, under åberopande af de skäl, som i Rikets Ständers den 17 December 1823 till Kongl. Majit aflat na underdåniga skrifvelse innefat. tas, så mycket hellre ansett sig böra afstyrka bifall till Kongl. Maj:ts i detta ämne å nyo framställda Nådiga Proposition, som Erik Pehrsson föreställer sig alf, i händelse af bi. fall dertill, ”kärnan af national-styrkan, eller landets stridbara Söner, skall komma att återfylla den nya praestationenmen den senare, eller Pehr Pehrsson, deremot tillstyrkt, att hvad Kongl. Majit i Nåder föreslagit måtte varda antaget, serdeles som Kongl. Majit öfverleqjnat at de extra Roterades fria Statssamt Allm. Besv.o.Oec.-Utsk.Utl.N.o 36. 13 vilja att anskaffa hästar eller att prestera manskap, samt uppfyllandet af denna sistnämnde förbindelse, i vissa orter vöre mindre fördelaktigt för extra Rotehållare, åtminstone inom Bergslagerne, hvilkas bestånd hufvudsakligen beror af tillräckligt arbetsfördi man-, skap till bedrifvande af grufoch hylte-arbete. Vid behandlingen af detta grannlaga ärende, har det visserligen icke undfallit Utskottens uppmärksamhet, hurusom Rikets Högloft.
Gustaf Pettersson från Östergöthlands län, som. enär det vore högst obilligt, att qvarnar, äfven sedan de länge varit raserade och ncdlagde,. likväl fortfara att bära samma afgifier, som om de voro i gång och gåfvo inkomst, föreslagit, “att qvarnegare måtte få nedsättning i de oncra, hvarmed de äro så: tlrvg! betungade samt framför allt att, då qv arnegare nedlägga eller rasera sina qvarnar och öfver säd ant förhållande förete intyg af vederbörlig auktoritet, de då ina befrias från alla vidare utgifter derför.“ 5:o. Af riksdagsfullmäktigen Daniel Danielsson från Jönköpings län, sorn. med fästadt afseende derå, att sågqvarnar i allmänhet voro ojcmnt beskattade, enär de i äldre tider anlagde måste vidkännas icke obetydlig grundskatt, hvarifrån de & sednare åren tillkomne voro fria, ehuru ej bestridas kunde, att de nyare sågqvarnarne i väsendtlig mån minskade förtjensten för de äldre, vackt det förslag, hvaruti riksdagsfullmhgtigen fflls 1'elusson från Kalmar län instämt, att sågqvarnar, i ew och samma ort belägna, Kvilka ega lika rätt att såga virke och bräder, måtte vfnda lika beskattade, dymedelst att den redan bestämda grundskatten blcfvc af vederbörande Taxerings-kommitlé, i förhållande till tullafkastningen, sågegarne emellan lik», förda läd. I anledning af väckt motion hafva Rikets sednast församlade Ständer, sorn ansett rättvisa och helighet påkalla åtgärder, hvarigenom äldre, skattlagde qvarnar, sein, genom anläggandet af nya sådana, lidit ett vid skattläggningen icke förutsedt intrång eller förminskning i tullinkomsten,. erhöllo motsvarande nedsättning i sin skatt, u.ti underdånig skrifvelse den 8 September 1848 N:o 194 anhnllit att, enar, för att uppgöra förslagtill sådana åtgärder, fordrades noga kännedom om förhållandet mellan äldre och nyare qvarnar samt deras skattebördor, äfvensom om dera» rustningsoch roterings-skyldighet, Kongl.
' jDu höge gäst från ljusa himlalanden, jH.it neder kommen med en himmelsk frid, fj), sänd en gnista af din flamma blid tAtt vederkvicka sorgsna sångaranden! Jag vet det väl: jag dig ej värdig är; — c J) ock, efter dygd och rang du aldrig dömde, jBlott ti ' ogen kärlek kan dig fatta här. 5 " ör ödmjuk tro du aldrig bort dig gömde: jEn fiskarhydda var ditt hjärta kär, " Och ibland syndare du kalken tömde. förtona nu du sång, som bittert klagar, " jDu sorgsna eko af min djupa smärta! INM stundar vår, nu komma solskensdagar, d^fu glöda rosorna i färger bjärta! Sfiörbytta äro vinterns stränga lagar; upp då till jubelsång, mitt sjuka hjärta! Se, solen väcker lif i skog och hagar, " Och intet moln ses vårens himmel svärta! cÅll världens jubel genom rymden klingar; Upp då, min sång, till lek på gyllne lyra, Jlied toner ömsom veka, ömsom yra! jy våren kommer nu på rägnbågsvingar, ' Ja, våren nalkas till mitt sorgsna sinne, ' Och tusen blommor spira fram därinne! Kvinnans intressen vid 1891 års riksdag. £l§j^vinnan saknar som bekant någon representant i svenska riksdagen, som i allmänhet är mera sammansatt efter statsrättsliga regler och konstitutionella grunder än med hänsyn till sociala förhållanden. Detta har dock lyckligtvis ej förhindrat, att flere för våra kvinnor viktiga frågor kommit på tal inom riksdagen, och att riksdagen äfven begagnat sin rätt att lagstifta och bevilja anslag i riktningar, som för kvinnan äro af vikt och betydelse. Äfven 1891 års riksdag har i detta afseende ingalunda gått spårlöst förbi, och vi lemna här en kort redogörelse för de riksdagens beslut, som kunna för Iduns publik hafva intresse. Äktenskapsåldern. I giftermålsbalken stadgas, att kvinna icke utan konungens särskilda medgifvande får ingå äktenskap, innan hon fyllt 15 år.
•— N:o 147. angående ändring i nu gällande Expedilions-taxa. VII. 215. — N:o 148. i anledning af gjord framställning om Calmar Läns fördelning i 2:ne. VII. 215. — N:o 149. angående ifrågaställa extra slats-anslag till föremål, tillhörande Civil-departeraentels handläggning. VII. 322. — N:o 150. angående låne-understöd för iståndsättande af Wisby hamnbyggnad. VII. 323. — N:o 151. angående sättet, ordningen och vilkoren för utbetalning af anslagsoch länebidrag till befrämjande af allmänna arbeten. VII. 323. — N:o 152. i anledning af Kongl. Majds Nådiga Proposition angående ruslhållarnes inom det s. k. Kungsöhrs län befrielse frän erläggande af lösen för de rånledagsverken, hvilka af deras egande stamhemman skola utgöras. VII. 371. — N:o 153. i fråga om rättighet för Dahls häradsboer till utsyning på Ombergs Kronopark. VII. 371. — N:o 154. i anledning af anmärkt olagligt förfarande utaf styrelsen öfver Kongl, och Ilvilfeldtska slipendii-inrätlningen. VII. 371. — N:o 155. angående en vilkorlig pension åt Cancelli-rådel 0. Sundels enka. VII. 371. — !N:o 156. angående stats-anslag lill armeens pensions-cassa. VII. 371. — N:o 157. om låneunderstöd af allmänna medel till reparation af Domkyrkan i Linköping. VII. 371. — N:o 158. se, i anseende till återremisss N:o 179, samt Expe - ( 53 ) dii iöns-Ufskoliels Memorial N:o 16. VII. 371. Å. 373. VIII. U. A. 252.
Län voro, enligt så väl äldre som sednare årens jordeböcker och räkneskaper, till den under arrende från 1805—4870 upplåtna kronolägenheten Ridö Hof-Slalläng anordnade 84£ jordeboks-, 83| ökeoch 1861 drängedagsverke!!, hvilka likväl ieke utgingo till nämnde bestämda antal, utan hade ängen i stället blifvit på de skattskyldige hemmanen fördelad i tegar eller skiften, med skyldighet att, hvar för sin teg, ombesörja rödjniug, slotter och bergniug, samt vid höets transporterande till hofstallet biträda med inlastning i fartyg, hvarförutan äfven hiignadsskyldigheteu vore de dagsverksskyldige hemmanen ålagd; att inom Östergöthlands län ej förekomme annan till den af Rikets Ständer omförmälda hänförlig arbetsoch dagsverksskyldighet, än de, enligt Kongl. Resolutionen den 12 Oktober 1814, ar åboerne inom KungsNorrby f. d.
Memorial, i anledning af erhållen aler remiss å Utlåtandet N:o 1f angående väckt fråga om lindring i Krono-brefbärings-skyldig helen. Utskottens berörde Utlåtande har blifvit återremitleradt af Hederv. Bonde-Ståndet, men godkändt af Höglofl. Ridderskapet och Adeln d. ii, al Högv. Preste-Ståndet d. 9 och af Vallöf!. Borgare-Ståndet den 11 nästlidne December, likväl af sistnämnde Stånd med den förändring, att, i momentet Lit. c, af de pag. 4 tillstyrkta bestämmelserna för reglering af Krono biefbäringen fögderieller häradsvis, orden: andra communala af gifter borde utbytas till desse: andra allmänna af gifter. Då utlåtandet blifvit hufvudsakligen af Trenne Riks-Stånd godkändt, torde, jemlikt 7b § Riksdags-Ordningen, Hederv. Bonde-Ståndets återremiss icke till någon åtgärd föranleda. Beträffande åter den förändring i Utskottens tillstyrkande, som ensamt af Vällofl. Borgare-Ståndet blifvet beslutad, så enär de medel, hvilkas uppbärande Utskotten i mom. c, föreslagit att verkställas på samma sätt, som andra communala afgifter, innefatta den ersättning, brefbäringsskyldige hemman inom hvarje härad eller fögderi skulle, för befrielse att sjelfve ombesörja Kronobrefbäringen, erlägga till dem, som detta besvär sig åtoge; adltså och då en sådan ersättning eller afgift skulle utgå, för en häradet eller fögderiet enskildt rörande angelägenhet och från vissa till andra inom Bih. till R. St.
Kommitén tvärtom varit benägen föreslå en ytterligare utsträckning af beväringsåldern för den del af sjöbeväringen, som kunde komma i fråga att användas såsom befäl. Ehuru ett sådant förslag både ur rättvisans och nödvändighetens synpunkt skulle kunnat väl rättfärdigas, har Kommitén, för att icke bilda en alltför stor öfvergång från det nu gällande undantaget, likväl sett sig föranlåten att icke föreslå en sådan utsträckning utöfver den, som för sjöfolket i allmänhet blifvit tillstyrkt. De vigtiga skäl, som tala för tillfredsställandet af flottans behof på ökadt antal befäl under krig, hafva fullständigt blifvit anförda redan vid frågan om ålderns be stämmande och Kommitén har derföre nu intet vidare alt i ämnet tillägga, än en redogörelse för det sätt och de vilkor, Kommitén ansett sig böra föreslå, för att sätta denna del af sjöbeväringen i tillfälle att verka för ändamålets ernående.
St. Prot. 1830 & 1831. 4 Sami., 1 Åfd„ 2 Band, 3 Haft. 4 22 Siats-Utskottets Utlåtande, Jtä 135. sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten, som, enär en sådan skyldighet blifvit i rusthålls-kontrakterne bestämd, ansågo befrielse derifrån destomindre böra medgifvas, som sådant skalle orsaka en betydlig utgift för statsverket, och rusthållarne, genom åtnjutande af de dem anslagna jordeboksoch mantalsräntor, hade i allmänhet ersättning för rustningens bestridande; hvadan, och då rusthållarne derjemte icke velat antaga de förslag, som, till beredande af lindring uti ifrågavarande ersättningsskyldighet, blifvit, på sätt nämndt är, till dem framställde, Utskotten hemställde, att motiouerna måtte få förfalla. Denna hemställan gillades af Rikets Ständer; och enär några förändrade förhållanden sedermera icke inträffat, som skäligen kunnat gifva Stats-Utskottet anledning att tillstyrka Rikets Ständer att frånträda sitt i förevarande ämne så nyligen fattade beslut, hemställer Utskottet, att Per Pälssons motion må lemnäs utan afseende. Stockholm den 25 April 1851. STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOH. BECKMAN, 18S1. StatsUtskottets i tlåtande, N:o 134 1 M:o 134. Ank, fill Exp.-Utsk. <]. 30 April 1851, kl, 10 f. m. tillåtande, i anledning af väckt motion, om anslag af allmänna medel för uppförande af en fängelsebyggnad vid Qvistrum. V. A. Åf den anledning att, vid hållet sammanträde med tingshusbyggnadsskyldige hem mans egare inom Tange, Stångenäs, Sörbyggdens och Lahns häraders domsaga i Götheborgs och Bohus län, för öfverläggning om nybyggnad af domsagans gemensamma häradsfängelse vid
Statens mellankomst i spannmålshandel blifver äfven för framtiden förmånlig för alla, särdeles de mindre förmögne Mcdborgare-classer, då den i en allmän Inrättning bereder, genom i goda år samlade förråd af Jordbrukets öfverskotter, utvägar att vid knappare sädestillgångar försälja spannmål till de mindre pris, hvartill den icke skulle stadna, om denna handel berodde på' Possessionaters, Köpmänners och andre Säljares godtfinnande allena ; äfvensom då spannmålen vore i vanvärde, det mäste medgifvas vara allmänt nyttigt, att utväg då är öppnad för Jordbrukaren till en säker och skälig afsättning, heklst vid vacklande och alltför låga Spannmålspriser jordbruket otvifvelaktigt måste aftyna, och detta Land, sorn nu mera föder sig sjelft, åter måste hos utländningen söka sine Spannmålsbehof, som jag befarar torde visa sig, om ej Hemmansbrukaren på ett eller annat sätt, genom utväg till säker och skälig afsättning snart understödjes. De alltför mycket nedsatte Spannmålspriser, som af en allmän större inrättning allena, kunna till lämpeligt förhållande bestäjnmas, hafva äfven i andre afseendeu Revisorers Berättelse. g31 skaddige följder, sorn visa sig i arbetslöners allmännare uppstegrande, hvilket förhållande, mindre förmodadt, likväl af erfarenhet besannas, och hvaraf bestyrkes nyttan deraf att Spannmålspris, andre varuvärden, samt arbetslöner, i jemnförelse till hvarannan, stå i ett beräknadt sammanhang; äfven detta förhållande försvårar Hemmansbruk arens ofördelaktiga ställning; och desse omständigheter, i ett sammanhang betraktade, torde gifva styrka åt den förmodan, att det i vårt Land är nyttigt att Staten mellankommer, att befordra och upprätthålla Spannmålen vid ett skäligt medelvärde.
Då nu öfverläggningen om 62 punkten ansågs vara fulländad, samt Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. bifölle hvad Utsk. i denna punkt tillstyrkt, ropades starka ja, jemte ett eller annat nej, hvarpå Hr Landtm, tillkännagaf att han funnit denna propos. besvarad med öfvervägande ja. 63, 64 och 65 punkterne. Hvad Utsk. i dessa punkter tillstyrkt, blef af R. o. Ad. bifallet. 66 punkten. Hr von Hohenhausen: BankoUtsk. har gjort sig en alldeles öfverflödig möda med den 66 §:n. Som R. o. Ad. behagat se, så anser Utsk., att Hr von Hohenhausen har framställt ”alt bankofullmäktige må berättigas att diskontera ä utrikes ort här på platsen dragna vexlar, accepterade af godkända handelshus.” Om på utrikes ort dragas vexlar här på platsen, så är det naturligtvis såsom om man här ifrån denna platsen drager en vexel på en annan plats utrikes. Således synes mig den förklaring ingalunda vara riktig, som Utsk. gifvit öfver min mening, då BankoUtsk. yttrat: ”under förutsättning att motionären härmed afsell, det vexlar, som blifvit i Sverige trasserade på utrikes ort, böra tilläggas diskonteringsrätt”, d, v. s. att jag skulle föreslagit tvertemot hvad jag Den 22 A pril. 241 jag skrifvil; oell om min motion haft den mening, i hvilken BankoUtsk. uppfat lat. densamma, så skulle jag icke kunnat annat än på det högsta tillstyrka afslag å motionen. Jag skulle dock tro, alt ett skäl kan finnas att icke här upplaga denna rätt alt å utrikes ort trassera vexlar pä Sverige, och på sätt som här sker och som här är bestämdt; men det skulle kanske blifva för vidlyftigt, att häruti ingå. Det fordras ordentliga affärer och solida handelshus att verkställa det. Hr Rosenblad:
Ransakningar i svårare brottmål, till omedelbar pröfning inkomna 47. 65. 46. ifrån UnderRätterna hemställda . 509. 587. 551. besvärsoch Ansökningsmål, som genom Utslag afgöras 548. 647. 617. Kongl. Kongl. Götha HofRätt. Besvärsoch Ansökningsmål, som genom Utslag afgöras 585. 573. 605. Kongl. Kongl. HofRätten öfver Skäne och Blekinge. Ransakningar till omedelbar pröfning inkomna Besvärsoch Ansökningsmål 296. 300. 244. Kongl. Maj:ts Bref och Remisser . 116. 130. 124. Konungens Högsta Domstol., uppå JustitieRevisionens föredragning. Besvärsoch Ansökningsmål, beräknade ibland de civila målen. KammarRättsmål, hvarmed förstås Kronobalansmål, med flera dermed gemenskap ägande redovisningsoch ersättningsfrågor Ifrån KrigsDomstol inkomna eller eljest krigsmakten rörande mål, hvilka af GeneralAuditören föredragas Af Hofoch ÖfverRätter hemställda brottmål eller sådana, deri de brottslige blifvit ålagde dödsstraff Ibland sistnämnda mål hafva de, uti hvilka Högsta Domstolen äfven pröfvat de anklagade enligt lag skyldiga till dödsstraff, sedermera, ehvad de sakfällde sökt nåd eller icke, blifvit i underdånighet anmälda inför Konungen i Dess StatsRåd. Angående brottens beskaffenhet och de sakfälldes antal, så ock i fråga derom, huruvida dessa fått undergå dödsstraff eller blifvit benådade, har, efter hvad Kongl. Maj:ts i berörde mål meddelade Utslag gifva vid handen, förhållandet visat sig sålunda: 9. 9. 10. 86. 67. 30. 56. 56. 54. - 93 — Efterapning eller förfalskning af sedelmynt Mord, dråp, förgiftning eller försök till sådant brott