Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men om min mening så blifvit fattad, som skulle jag hafva trott, att fråga nu vore om denna skrifvelse till Kongl. Majit, så har jag uttryckt mig orätt. Min mening är endast att erindra om intagande af ett sådant förbehåll i samma skrifvelse, som jag omnämt, emedan jag fruktar, att, om det icke inkommer i skrifvelsen, skall det efterföljande förslaget till ändring af 68 §. Riksdagsordningen icke af Kongl. Majit emottagas. Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf: Den omständighet, som den siste värde talaren, omnämt, har ConstitutionsUtskottet, om jag ej misstager mig, redan iakttagit. Utskottet har efter den begäran, som redan från tvänne Stånd till Utskottet ankommit, afgifvit sitt Memorial, angående devid denna Riksdag förut beslutade grundlagsändringar, och Utskottet har ansett så mycket nödvändigare att dessa snart öfverlemnades till Kongl. Majit, på det tid icke skulle saknas till deras pröfning, som Riksdagen redan är långt framliden, utan att man ännu visste, när StatsUtskottet skulle afgifva sitt Utlåtande öfver den fråga, som står i sammanhang med 68 §. Jag tillstyrker således bifall tili Pre - Den 22 Junii e. m. >49 steStåndets inbjudning, helst den deri innefattade begäran redan af ConstitutionsUtskottet är verkställd, eller rättare sagdt, ändamålet vunnit, genom Utskottets redan vidtagne åtgärd. Herr Hjerta: Efter den upplysning Herr Crusenstolpe lemnat, förenar jag mig med honom, emedan jag anser af vigt, att då alla grundlagsändringar icke kunna i ett sammanhang öfverlemnas till Konungen, man förbehåller sig, att efteråt få inkomma med ett ytterligare förslag. Jag får för öfrigt blott rätta mitt misstag i afseende å de grundlagsändringar, som här äro i fråga.
Fjerde Häftet. STOCKHOLM. Tryckta hos Johan Hörberg, 1829. Fredagen den 12 December. Plenum klockan io förmiddagen. Öppnades Herrar Electorers lista till val af Ledamöter i Hemliga Utskottet; och befunnos följande Herrar dertill hafva blifvit utsedde: N:o 117 Grefve von Stedingk; Fullm. Grefve Hamilton, Gustaf Wathier; N:o 236 Friherre Stjerneld, Algernon; N:o 2 2^5 Herr Lefre'n, Johan Pehr. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, att Expedition s-Utskottet måtte anmodas uppsätta en. underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t, med uppgift på de hos samtelige RiksSlånden Valde Ledamöter uti Hemliga Utskottet. Bifölls. Friherre Anckarsvärd, Carl Henrik: Jag tager mig friheten fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på den korta lid, som återstår af motionstiden. Om vi de återstående plenidagarne af densamma följa hvad vid de förflutna tyckts antaget, att nemligen genast upplaga motionerne till discussion, fruktar jag, att tiden blir otillräcklig för motioner, som skola göras. Då de bordläggas och vid remissen i alla fall kunna ventileras, så tror jag, att man, till tidens vinnande, gjorde bäst att låta dem 4 Den 12 December f. m. ligga utan ventilation. Jag hoppas, alt Jetta anförande ej mätte tydas, som om min mening vore att gore intrång i någons rätt, utan blott såsom en anledning för hvars och ens uppmärksamhet. Herr afSillén, GeorgÅocel,hade inlemna t ett Memorial, som upplästes, så lydande: Om, under Seklers lopp, Sveriges BeskattningsVerk blifvit fördt från dess ursprungliga enkelhet till villervalla och oreda; om det befunnes vara en hopgyttring. af forntida misstag och medeltidens barbari; om det framtedde ett qvarstående, ett fördröjande vid orimligheter och orättvisa; vore det väl då obehörigt, att tänka på dess återförande till en jemnare plan.
nya befattning ivid nästa Riksdag enligt Regerings - Formen upphör, sä wida han icke äterwinner StänderneS kallelse, icke eller bör therefter fä bekläda nägot Embete, titan med det uttryckeliga wilkor, att Riksens Ständer tvid granskningen af betz fdrhällande finna honom redeligen hafwa fullgjort fitt ombetrodda Justitiä Ombudsmanna-kall, och deröfwcr gifwa honom formeligk /ettsst-jtnm eller »vittnesbörd, hwadan mig synes dek bör antingen Lag-Utskottet eller ett särskildt af alla fyra Ständcn waldt Utskott, wid hwarje Riksdag, granska hans Embets - Berättelse, Diarier, och de anmälande eller klagomäl, hwilke tilläfwentyrs emot honom kunna inkomma, och derefter fitt Betänkande eller uklätande afgifwa till Riks - Ständcn, som deraf mä komma i tillfälle att bcdömma hwad »vittnesbörd deras Ombirdsman förtjenar. Grunden till denna min hemställning ligger uti sjclfiva ändamälct med Justitiä - Om, budsman. Han stall wara en Controllör och allmän Fiscal nppä högre och lägre Embetsmäns förhällande.
Då emellertid en så beskaffad förändring skulle innefatta rubbning af den grund för ifrågavarande afgifters utgörande, sorn, i öfverensstämmelse med Rikets Ständers beslut, blifvit i Kongl. Förordningen om Landsting stadgad, har Kongl. Maj:t, vid ärendets föredragning den 6 Augusti 1864, funnit, vidtagandet af omförmälda förändring i de härom gällande bestämmelser då icke böra af Kongl. Majit definitivt beslutas, men förklarat sig vilja närmare tidpunkten för nästa riksdag taga frågan i förnyadt öfvervägande, i ändamål att göra densamma till föremål för behandling af Rikets Ständer, hvaremellertid Kongl. Majit, i nåder föreskref att Dess Befallningshafvande i de län, hvarest den ifrågaställda förändringen i debiteringsgrunden blifvit af Landstingen förordad, skulle till Landstingens ompröfvande öfverlemna, huruvida icke äfven de afgifter, som vid 1864 års Landsting beslutades, utan att särskild grund för erläggandet bestämdes, borde med tillämpning af förut omförmälda föreslagna nya grund uttaxeras. Med anledning af' hvad sålunda i denna fråga förekommit, vill Kongl. Majit härmed i nåder föreslå Rikets Ständer att antaga o i Vanberörda, med nu gällande grund för debitering al kornmunal-utskylder ä landet öfverensstämmande, förändrade allmänna grund jemväl för utgörande af de afgifter, som af Landstinget till uttaxering beslutas.
Konungen efter företagen resa utöfr. ver tolf månadei ur de förenade rikena Sverige och Norge blifver, åligge Statsrådet att ger. 0. § 30. 0. § 70. F. § 49. 0. § 2. F. § 49. 0. § 2. F. § 91. 0. § 4. R. F. § 92. R. 0. § 5. R. F. § 93. R. 0. § 6. R. F. § 94. R. 0. § 7. R. F. § 95. R. 0. § 10. R. F.' § 51. R. 0. § 9. R. F. § 95. R. 0 § 10. R. F. § 50. R. 0. § 3 20 Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 7. nom öppet påbud, Riksförsamlingen till urtima riksdag sammankalla; och varde kallelsen inom femton dagar efter berörde tids förlopp uti hufvudstadens kyrkor och skyndsamligen i öfriga delar af riket kungjord. g 88. Om Konungs sjuklighet fortfar af den beskaffenhet, att Han längre tid än tolf månader med regeringsärendena sig icke befattat, kalle äfven Statsrådet till riksdag, så som i föregående § sägs. § 89. Då Konung dör och thronföljaren ännu omyndig är, ulfärde Statsrådet riksdagskallelse och late densamma inom femton dagar efter Konungens död i hufvudstadens kyrkor, och skyndsamligen i öfriga delar af riket kungöras. § 90. Utdör Konunga-ätt på manliga sidan, vare ock då lag om Riksförsamligens sammankallande, som i föregående § sägs. § 91 Underlåter Statsrådet alt i något af de fall, sorn i 87, 88, 89 och 90 §§ sagde äro, Riksförsamlingen inom föreskrifveu tid sammankalla; åligge det Riksförsamlingens fullmäktige i Banken oell Riksgälds-kontoret, att ovilkorligen och utan ringaste dröjsmål riksdagskallelse utfärda, på det Riksförsamlingen måtte sammankomma, att sin och rikets rätt iakttaga och skydda. § 92.
Han hade icke sofvit en blund på tre veckor, icke en blund, och hans hjärna var tom som ett nötskal, men ett nötskal, hvari ett litet brinnande kol brände ett djupare och djupare hål. Han var torr i halsen, och hans tunga var liksom lam, och så gick han in på ett kafé och begärde en flaska läskevatten. Han ville uppfriska sig så mycket, att han kunde tänka tillräckligt klart till att fatta ett beslut på hvad sätt han lättast skulle kunna försvinna. Gargonen som satt fram vattenflaskan hade samtidigt kastat en tidning på bordet, som den unge mannen tanklöst började bläddra i. Medan han låtsades läsa, vandrade hans tankar i en orolig kretsgång. Huru skulle det bäst kunna ske? I Bois de Boulogne med en kula? — Han hade en gång sett polisen taga reda på en man, som dödat sig i Boulognerskogen, men som tydligen hade blifvit kvar något länge där ute, innan man fann honom — hu! — Seinen? — Nej, han hade en gång varit inne på la Morgue, och sedan dess hade han tänkt: » Hvad jag än kommer att göra, aldrig skall jag dränka mig! » Och han tänkte på alla vänner han hade i Paris; — Skandinaviska klubben; — hvilket samtalsämne han en lång tid skulle utgöra, om han här i Paris skulle — nej, det var icke trefligt att tänka på. Då föll hans ögon på tidtabellerna i tidningen han hade i handen. Där stod med stora bokstäfver: » L u x ». Det var namnet på en af de bästa franska ångbåtar, och den skulle inom tjugufyra timmar afgå från Marseille till Alexandria. Afrika! Ja, där skulle det gå lättare att försvinna; där hade man både hafvet och öknen. Han visste knappt hur det gick till, men ett par timmar senare stod han på Lyon-bangården och tog biljett på blixttåget, och då mörkret föll på, satt han i ett hörn af en sofvagn och hörde lokomotivhvisslan skrika genom natten, medan tåget störtade fram genom Frankrike och ned emot Medelhafvet. Han slöt ögonen och ville sofva, blott en kvart, blott ett ögonblick, och glömma allt och alla — men sömnen k o m icke.
Hr von Hartmandorff har börjat med att förklara, att han instämde med Hr Carleson; men Hr von Hartmansdorffs yttrande i fortsättningen synes icke stå i öfverensstämmelse dermed. Hr Carleson har nemi. yttrat i sin reservation, alt minskningen i Hofrätternes göromål skulle blifva obetydlig. Hr von Hartmansdorff, som instämt häri, har såsom skäl emot förslaget anfört, alt Hofrälternas inkomster skulle betydligen minskas derigenom att dessa mål borttogos. Det förefaller mig som, om det förra är en sanning, det sednare icke kan vara det. I öfrigt är det bestämdt en 214 Den 5 Mars e. m. sanning, att minskningen i inkomsterne blefve högst obetydlig, och jag är öfvertygad om, att den stora minskningen i arbetet skulle öfverstiga minskningen i inkomsterne, så alt jag tror att alla Hofrätternas tjenstemän skulle vara belåtna med att dessa mål ginge derifrån. Hr von Hartmansdorff liar vidare sagt, att frågan om återremiss står i oskiljaktigt sammanhang med representationsrätten. Straxt derefter säger lian att representationsrätten icke kan försvinna förr än vid nästa riksdag, men att deremot ändringen af forum kan genast verkställas. Detta måtte väl bevisa, att dessa frågor icke stå i oskiljaktigt sammanhang med hvarandra, utan att de kunna behandlas hvar för sig, och Hr von Hartmansdorff har således i båda fallen vederlagt sig sjelf. En annan talare har fästat upmärksamheten derpå, att det skulle blifva en betydligt större kostnad för R. o. Ad., om boupteckningar icke fortfarande ingifvas lill Hof-rätten, utan till andra domstolar. Jag vill då fästa upmärksamheten derpå, att om man antager mitt förslag, att nemi. bevilja återremiss, för att uti förslaget fä den modifikation, alt boupteckningar fortfarande böra till Hof-rätterna ingifvas, så upstår derigenom icke någon förlust, emedan boupteckningärne komme att ingå till Hof-rätterne på samma sätt som förut. Här har blifvit sagdt, ali likhet inför lagen skulle innebära att man dömdes efter samma lag.
Af nu uppläste Betänkande inhämtas väl, att Utskottet tillstyrkt, det Riksens Ständer må öfverlemna till Kongl. Maj:t, att i mån af tillgång förbättra Befälets Löningsvilkor vid Beväringen, men till denna utgift äro några Medel icke anslagne. Då jag likväl tror att ÖfverskottsMedlen möjligen framdeles kunna medgifva denna tillökning, så vill jag ej yrka återremiss; men jag tror mig ej böra obemärkt lemna, att den af Utskottet omtalade reglering är verkställd, att Beväringen på Landet är indelt i trenne Batailloner af öfver 2000 man hvardera, att 7 Compagnier, af omkring 3oo man hvardera, finnas i hvarje Bataillon, att vid hvarje Compagnie endast är trenne Officerare, samt att jag haft skäl förvänta, det Utskottet så mycket 406 Den 16 Maji. mindre bordt göra något afseende uppå Ribs* dagsman Myrungs origtiga uppgifter, som Utskottet af mig, såsom Befälhafvare för denna Beväring, icke saknat upplysning om samma förhållande. Herr von HauswolffCarl Gustaf Reinhold: Med oro och ledsnad har jag afhört Högloflige StatsUtskottets nu uppläste mindre ömma Betänkande, rörande projecterad Löneförbättring för Officerare vid Gottlands NationalBeväring; och jag hoppas, att samtelige Ledamöter åtminstone af delta RiksStånd skola med mig hysa lika känsla, efter de upplysningar i ämnet, jag får äran nu korteligen meddela. Fiendtliga Ryska Trouppernes invasion på Gottland vårtiden 1808 gaf ett varnande exempel , att under krigiska tider icke lemna denna Rikets Province utan försvar, och ehuru, genom mitt och andra redelige
• De äro vana att vrida, vända I kryphål utan båd ' namn och tal, Figurer hafva de utan ända, Ty en är tjock och en annan smal! Ett tidsfördrif för vackra kvinnohänder. Och hvad oss allt för ofta ryggen vänder. Ett tilltalsord, och en metall. Ett utropsord i känslosvall. Och hvad en hemlighet man icke bör, Såvida man sin vän till viljes gör. Hvarmed en kvinna kan sitt lif fördärfva. I » Upsis », denna lärdomsort, En vis professor talar. Då hörs: » Han » jobbar » immerfort Och blott på tiden halar! » En skoltös ej sin lexa kan, Får snubbor då för sina brister. Hon hviskar: » Ingen, ingen ann ' Så " jobbig » är som vår magister! » VAPENBRODERN. Ja — » jobbigt », » jobb » och » jobba » Nu höres, hvart man vänder. Och mången finner kanske mig Bra » jobbig » — sådant händer. Herr redaktör! Skulle ni vilja genom Idun på något lämpligt sätt för herr H. G. uttrycka min varma tacksamhet för hans arlikel » Ett nationallyte » och min glädje att hafva funnit en vapenbroder i striden mot det usla och låga, så skulle jag hos eder stanna i stor förbindelse. Högaktningsfullt sig Hans. Sara. Innehållsförteckning. » Jobbigt »! S. (M e d porträtt). — Kvällsstämning; poem af Daniel Fallström. — Juridisk radgifvare åt kvinnor. — Iduns läkarartiklar. I: H u d e n och dess värd; af d:r Arvid Afxmus. (Forts.). — » Straffad. Skiss af Hermine Villinger. — Nya I d u n; ni. a. t. — U r n o - tisboken. — Teater och musik. — Oupplösliga b a n d; novell för Idun af Sylvia. (Forts.). — Frän Iduns läsekrets: E t t tack till vapenbrodern. » J o b b i g t! — Tidsfordrif. Har du väl märkt ett litet ord, Som blifvit nu på modet. Det sägs om allt uppå vår jord, Just ^jobbigt » — kan du tro det!
BorgareSt. har i anledn. af det förevar, memor. fattat ett så lydande beslut: ''Ståndet vidblef sitt i ”anledn. af memor. N:o 38 fattade beslut; och skulle Con”stit. Utsk. derom underrättas, med anmodan att ställa sig "samma beslut till efterrättelse.” Hr Stuart: Uppå de härstädes ända till trötthet mångfaldiga gånger redan anförda skäl yrkar jag, att R. o. Ad., likasom BorgareSt., måtte vidblifva sitt i ämnet fattade beslut. Gr. Horn, Claes Fredr.: Det förefaller mig icke tänkbart, att R. o. Ad. skulle kunna godkänna förevar, memor. som innefattar förut af R. o. Ad. förkastade grundsatser. Jag yrkar altså, att R. o. Ad., ulan allt afseende å Utsk:s stora sophismer, må taga Hr Cederchjölds i’eservation till grund för sitt beslut. Hr Hjärne, Harald: Jag tager för afgjordt i anledn. af R. o. Ad:s i sista plenum fattade beslut, att Ståndet nu icke genom gillande af Utsk:s betänk., hvilket är föga upplysande och innefattar endast sophismer, stadnar i en motsatt åsigt till den, som förut vunnit pluralitet. Nog söker Utsk. på sitt sätt att förklara meningen med ordet besluta i 81 §» men R. St. förklarade detta ord på ett helt annat sätt; och oaktadt den stora naiveteten i Utsk:s conclusion, att, i händelse ett grundlagsförslag kunde förkastas vid första riksdagen, det jemväl kunde antagas, kan jag dock icke godkänna densamma. Jag tror, att betänk, helt enkelt bör läggas lill handkna. Att, såsom BorgareSt., ånyo hänskjuta frågan till Utsk., vore endast att ånyo framkalla enahanda utlåt, som detta; och jag har redan i föregående plenum sagt, det jag icke tror att propos:r till votering i förstärkt Utsk. lagligen kunna inom Stånden directe npprättas. 19 H. 28 Dea 18 Februari f. ira Frih. Cederström, Jac.:
Men enär sedermera do Respective Riks-Slånden beslutit, att af do 1 till Riksciiig.s-Kosliiiiaeriies likviderande aaslagne medel, skulle godtgöras Resepen»ingar, Hushyror, m. m., till de Deputerade frän Norrska Stop-Thinget, hvilke lii tkommit för att bevista Hans Kongl. Höghet Kronprinsens Höga förmälning.»‘Act, Arfvode» och Tractamenten för RiksStånuens och deras Utskotts biträden blifvit beviljade till enahanda belopp, som vid sist!. Riksdag, samt Trycknings-kostnadernt* utgöra, vida mera, än hvad påräkna» kunnat, äfvensom någre andre utgifter öfverstigit hvad förmodas bordt, bar den föreslague månadlliga Sunman funuils för beliofvet otillräcklig. De månadlliga ulgifterne, hvaraf en del äro bestämde, andre föriSnderligt^ kunna beräknas till följande belopp.
I England var. det en gång, om jag rätt minnes, till och med fråga om alt. sjelfva Wellington skulle träda ur Ministeren för tvister, härrörande frän frågan om tulli på handskar. Så allvarligt lager man saken der; ty man betänker hvad tull vill säga för de medborgare, hvilkas näringsfång äfventyras. En talare har sagt, att det icke vore genom högre tull, som inhemska näringar skulle skyddas. Det vore vigligt att fä vela hvilket medel man i stället bör begagna. Kan lian icke uppgifva det; så må han tillåta ali vi fortfara med det gamla, sorn redan visat sig medföra någon verkan. I afseende på sältet att behandla della ärende, har Hr Gr. o. Landtm, förklarat, att, oaktadt hans första propos. var, att betänk, skulle företagas punktvis, kuude Gr. Cronhjelms reservation likväl lagas till contrapropos. emot Utsk:s förslag. Hvad är det för skillnad emellan Utsk:s förslag, när man tänker sig detsamma puukt för punkt, och Gr. Cronhjelms? Jo den, att Gr. Cronhjelm har sammanfattat Hera punkter i ett enda resecr vationsförslag. Om Hera punkter af Dtskis betänk, kunua santin an fa<l fas i en reservation, och dertill lägges hvad Frih. Åkerhjelm föreslagit och andra talare kunna ytterligare tillöka; så kan det ju komma derhän, att contrapropos. emot Ulskrs betänk. punktvis, blifver Ulsk:s betänkande i sin helhet, det vill säga hela betänk, på en gång? Kan sådant kallas afgörande punktvis? Hr Gr. o. Landtm, bar här förklarat, all eftersom vi börjat med en punkt, så bafve vi redan tagit saken punktvis. Men visserligen har aldrig någon, då en sådan propos. gjordes och bifölls, förmodat, alt man skulle komma alt på ett 204 Den 11 Januari e. m. sådant sätt lillvägagå. Jag reserverar mig emot denna förklaring af ordet punktvis och hoppas, att när beslut derom framdeles förekomma, vi ej skola på detta sätt förstå dem olika; eller ock nödsakas jag och andra talare begära ytterligare propos. derpå, alt punktvis betyder ulla punkterna.
Transport: 2,355,369: 93. d) den till bestridande af Riksgälds-kontorets utgifter anvisade an del af 1859 och 1860 års statsinkomster » 1,932,400: — e) utanordnade, oredovisade förskott : » 3,453: 16. f) fordran hos Myntverket för köpeskillingen af den s. k. hofbageri egendomen » 25,000: — g) Innestående behållning å hiksgälds-kont.orets räkning N:o 1 i Rikets Ständers Bank » 1,694,540: 72. Riksgälds-kontorets i räkenskaperna inom linien upptagna tillgångar, hvilka, enligt ofvannämnde revisions-berättelse, vid 1859 års slut uppgingo till R dr 6,511.403: 6. hafva under sistlidet år minskats genom ytterligare verkställd afbetalning af 113 R:dr 15 öre å det vid 1853 och 1854 års riksdag för neutralitetens upprätthållande anvisade kreditiv; hvaremot dessa fordringar ökats genom den till Kongl. Stats-kontoret utbetalda ersättning för derifrån med 21,684 R:dr 2 öre bestridda förvaltningskostnader för kolonien S:t Barthelemy; och uppgick det sålunda balanserade fordringsbeloppet vid sistlidet års slut till » 6,532,973: 93. Riksgälds-kontorets utbalanserade Fordringar samt öfriga Tillgångar. Fordringar för meddelade lån under längre tid samt för vissa hest anida ändamål. vid vid :1S59 års slut. 1860 års slut. a) Byggnadslån: Till Upsala Akademi, å 75.000
De blefvo mästare af riksdagen och gåfvo sitt herravälde tillkänna medelst tvänne åtgärder, som lända dem till evig nesa. De afsatte hela senaten, utom de begge kryparne Wallvik och Hjärne, och tackade offentligen: kungen, för den hycklade thronafsägelsen, kronprinsen, för det han obehörigt blandat sig i saker, som honom icke angå, och ändtligen embetsverken, för deras brottsliga beslut, att inställa sin verksamhet och sina förrättningar.« – «Det är förbi med friheten! Förrådd af embetsmyndigheter, som blifvit tillsatta för att hägna henne, öfvergifven af folkets ombud, för hvilka hon borde utgöra både ledstjernan och målet, samt insnärjd i de giller, ett trolöst konungahus öfverallt utsatt för hennes fjät: hvar skall hon väl finna en tillflykt och ett värn? Denne unga furste, så hal, så beställsam, så prunkande i orden, så begifven på flärd och för mycket fladdrande på ytan i allt, att vara grundlig i något, behagar mig alldeles icke. Cæsars förmåga bor visserligen icke i honom, men jag irrar mig mycket, om ej Cæsars herrsklystnad sväller i hans bröst.« – «I sådant fall träffar han nog i sinom tid sin Brutus . Eljest delar jag fullkomligt din öfvertygelse om olagligheten och faran af en thronföljares inmängande i styrelseåtgärderna, ehuru (Pechlin småskrattar) vår nye Cæsar, som du kanske ej så oriktigt kallar honom, vid detta tillfälle torde hafva gjort dig enskildt en tjenst.« – «Mig?« – «Dig, bror Curt! Sedan det gamla Rådet blifvit endtledigadt, var mycken svårighet, att få antagligt folk bland Hattarna sjelfve, som ville träda in i senaten. Kronprinsen, som, förmodligen i afsigt att skaffa sig folkgunst, strök omkring gatorna till fots i Norrköping, klädd som en borgare i Hamburg eller Genf, tiggde och bad Stockenström, Hermansson, Beckfriis och Schwerin bland andre, att icke afsäga sig talàren.
Det är rör:de 2:a mom. g §:n, som jag anhåller att få äran yttra några ord. Om LagUtsk. efter den sannolikt skeende återremissen , hvilken äfven jag vördsamt yrkar, skulle ännu qvarstå vid den mening, att i den föreslagna Jagen inblanda stralF-bestämmelser för embetsman; så får jag äran fästa Utskrs uppmärksamhet på nödvändigheten att dervid tillägga ”i anledning af be fä I h a f v a r en s afgifna befallning”; ty annars skulle det kunna inträffa, att om äfven en militär-befälhafvare hade företagit sig något, som, lagligen åtaladt, verkligen kunde hafva fällt honom att hafva handlat i oträngt mål, så skulle dock, under en sådan handling, en underlydande kunna hafva gjort något helt annat, än han bort, och befäl lia (varén anbefallt; denne sednare hade t. ex. satt sin trupp i rörelse, i afsigt att göra någon arrestering eller slingring of en folkmassa, som under civilmyndighets frånvaro hade anfallit dess trupp med hvarjehanda våldsamheter; under denna rörelse får en soldat det infallet att aflossa sitt skott, riktadt mot en, enl. hans förmenande, våldsverkare, som han icke träffar, men väl en annan oskyldig person, som helt lugnt afvaktat upprorslagens uppläsande. Denne dödas, och befäihafvaren skall, oberoende af denna händelse, straffas för en handling, som oi villagen anser hafva blifvit vidtagen i oträngt mål. Nu återstår likväl skadeersättningen, — den kan anses ganska stor; ty ett menniskolif har onödigtvis blifvit förspildt; derföre torde måhända mansboten få gälla; men det skulle möjligen lagligen kunna bevisas, att den aflidne varit enda stöllet för en talrik familj, enda beskyddaren för vanföre personer, som lefde endast af hans ädelmod, m. m. d. Huru skall allt detta kunna ersättas? Ingen rimlig lag kunde ålägga befäihafvaren att göra det.