Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vill man hålla sig till blott det som Revisorerne framställt, så tror jag icke att någon våda uppstår. Frih. Gripenstedt har vidare yttrat, att det skulle vara ett sätt att uttränga riksbankens sedlar ur rörelsen, men jag tror motsatsen, ty just genom denna åtgärd skulle de blifva qvar i landsorten och således deras cirkulation derstädes ökas. Jag finner ganska naturligt att Stats-Kont. från sin synpunkt endast afser den absoluta säkerheten, och det är StatsKont:s pligt att afstyrka hvarje åtgärd, der det anser att en sådan säkerhet saknas; men på samma gång anser jag äfven alt R. St:r böra å sin sida pröfva hvad som kan vara rådligt eller icke, och att således Stats-Kont:s absoluta förkastelsedom öfver ilrågav.de förslag icke bör inverka på eller förestafva R. St:rs beslut i denna fråga. På de skäl jag anfört, tror jag att man gerna kan bifalla punkten, sådan den här blifvit föreslagen. Frih. af Ugglas, Gustaf: Ren hufvudsakligaste invänd ningen mot detta förslag har blifvit gjord af Frih. Gripenstedt, att nemi. derigenom riksbankens sedlar skulle i landsorten blifva undanträngda af privatbankernas, men jag hemställer till honom, om icke ett sådant förhållande redan nu existerar. Ehuru det icke är med lag öfverensstämmande, så emottagas ju privatbankssedlar i uppbörden, ehuru det sker på uppbördsmännens eget ansvar, och Frih. Gripenstedt känner allt för väl, att, vid penningremisser till Stats-Kont., enskilda bankernas medverkan begagnas. Rå detta förhållande icke har visat sig medföra ett menligt inflytande och då Frih. Gripenstedt sjelf medgifvit. att ej någon risk för Stats-Verket kan uppkomma, så hemsläller jag, om icke det vore skäl att lemna bifall till hvad Stats-Utsk:t föreslagit. Stats-Utsk:t har inlagt en reservation att »der detta utan större kostnad etc»; och, om man härå fästar afseende, tror jag att man kan öfverlemna frågans behandling åt de embetsman, som hafva härmed att göra.
Hvad först angår frågan oin föreskrifne böter för den skattskyldige, som saknar tillgång att på andra Uppbördsstämman erlägga Kronoutskylderoe, men likväl är ålagd att vid andra Uppbördsstämman sig infinna blott för att tillkännagifva sin oförmögenhet att betala; så synes detta vara ett ärende som aldeles icke tillhörer EconomieUtskottets handläggning, men hvarom, af Bevillningsutskottets, i sammanhang med BevillningS. förordningen bör föreskrifvas, hälst enär sistnämnde Utskott föreslår böter för uteblifvande vid Mantalsskrifningarne, samma Utskott äfven i sammanhang dermed bör, i afseende på uppbörden föreskrifva hvad iagUagas bör, samt huruvida ansvar och böteri förevarande fall kun, na lämplige anses; anhållandejag, att öfver denna erindran, erhålla EkonomieUtkottets benägna utlåtande. Hvad äter behörigheten af böterne Den 12 Maji e, m. angår, får jag för min del, yttra den öfvertygelse att denna föreskrift, att infinna sig på en Uppbördsstämma der ingen är förbunden ovilkorligen att betala, innefattar ett ganska obilligt tvång, utan ändamål, som i synnerhet träffar den fattigare medborgareclassen, hvilken häldre bör njuta lindring än onödigtvis betungas. Hvar och en, som känner förhållandet på landet, erinrar sig nogsamt att mångfalldiga stadgaDden förekomma, som undfalla den fattigare och ringare Folkclassens kännedom, o^h hvarvid ingen efterfrågan uppstår, särdeles då de, saknande naturlig billighet icke kunna förmodas. Jag har med förtrytelse erfarit att, i en ort, omkring 100 personer, merendels af de minst bemedlade torpare och backstuguhjon, blifvit hemsökte med utmätning af desse 12 sk.
Ad. måtte bifalla det föreslagna understödet för ett företag, som efter min öfvertygelse, kommer att börja en ny tidpunkt för Sveriges välstånd och lycka. 2:ne RiksStånd hafva redan med en högst öfvervägande pluralitet lill betänk, iemnat sitt bifall och jag hoppas att R. o. Ad. äfven skall uttala sitt gillande af ett så nyttigt företag. Här har på f. m. framställts åtskilliga mer eller mindre vigtiga anmärkntr, så väl emot StatsUtsk:s 326 Den 29 Juli e. m. betänk., som emot jernvägar i allmänhet. Flera af dessa hafva visserligen blifvit af Hr Gr. von Rosen i dess anförande på f. m. vederlagde, men åtskilliga andra återstå ännu obesvarade; och som man ofta är fallen för alt tro att de anmärkn:r, som ej upptagas till vederläggning af motståndare, äro af dem gillade, så tar jag mig friheten att här med några ord vidröra den. Man har särdeles fästat sig dervid att Stalsötsk. icke infordrat yttrande af styrelsen öfver vägoch vattenbyggnader. Om tiden också medgifvit detta, hemställer jag likväl lill eder, mine Hrr! om det för berörde styrelse, äfven med förutsättande af den utmärkta skicklighet och sakkännedom i öfrigt, hvarföre densamma gjort sig känd, vore möjligt alt med tillförlitlighet yttra sig i ett för densamma, om icke helt och hållet främmande, åtminstone nytt, ämne, eller uppgöra mera pålitliga och tillfredsställande kalkyler, än de som af Englands skickligaste ingeniör blifvit uppgjorde. Här är dessutom icke fråga om ett arbete för Statens räkning, Om sä hade varit förhållandet; om Staten skulle ingå såsom aktieägare, eller om Staten skulle med en viss summa bekosta arbetets utförande, dä hade del också, såsom ätskillige talare här yrkal, varit StatsUtsk:s ovilkorliga pligt att infordra meranämnde styrelses utlåt., innan det tillstyrkte R, St. att till företaget bevilja medel. Men jag får fästa uppmärksamheten derpå, att icke en enda styfver kommer att af riksg:s-kont. uthetalas, förr än jernvägen är fullt färdig.
För tillverkning och omdistillering af bränvin må icke begagnas panna af mindre, rymd lin 100 potter (nära 37 kannor) tili öfversta rand. Uti b vart bränneri skola finnas 1 eller 2:ne käril till emottagning af det färdiga bränvinet, så stora, att de kunna rymma 1 dygns tillverkning, och så anbragta, att de kunna inoch ut-vändigt undersökas, samt med kontroll-personalens egna lås stängas. Hvarjp bränneri ställes under ständig kontroll, och ingen tillverkning må börja, förrän kontroll-personalen tillstädeskommit. Ett bränneri anses vara i gång ifrån redskapens öppnande till dess försegling. Så ofta ett bränneri sättes i gång, skall afgiften för detsamma beräknas minst för 15 dygn och en tillverkning af minst 1,500 potter i dygnet, om också tiden för till verkningen och afkomsten för hvarje dygn varit ringare. (Således skattas för minst omkring 8,300 Svenska kannor.) Hvar bränneri-egare skall anskaffa och tillhandahålla ett särskildt väl förvaradt rum, der, i den mån bränvins-tillverkningen fortgår, skall, lill säkerhet för afgiften, under allmän vård, afsättas minst så mycket bränvin, som i värde svarar emot afgiftens belopp för det samtidigt tillverkade. I det sålunda afsatta bränvinet, äfvensom i kärilen, hvaruti det förvaras, har Staten panträtt för skatten. Den som företager bränvins-lillverkning eller omdistillering, i strid med lagen, botar första gången ifrån 10 lill 100 Speciedaler, och vid förnyade öfverträdelser ifrån 20 till 200 Speciedaler, eller straffas med fängelse vid valten och bröd. Den som undansnillar något af det under bränningstiden erhållna bränvin, eller nyttjar redskap med hemliga öppningar eller aflopp, hvarigenom bränvinet kan utflyta, eller bryter försegling, straffas med fängelse vid vatten och bröd, eller straff-arbete i 5:te graden. 1 alla ofvannämnde fall förverkas dessutom de till mäskning, gäsning, bränning eller omdistillering begagnade redskap, äfvensom allt i bränneriet' befintligt bränvin med kärilen, hvaruti det förvaras. Försnillad afgift skall derjemte ersättas.
I hvad nion deremot de serskilde lotlerne af Rälla Tall sedermera blifvit af deras in - Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänkandej N:o 55. aZ ropare ytterligare styckade och afyttrade, äro Utskotten icke i tillfälle att närmare upplysa, men få likväl tillkännagifva, det Kronans Jordebok icke gifver någon bekräftelse åt det af motionären uppgifna förhållande, att de små lägenheterne skulle blifvit såsom hemmantal beräknade och under sådan titel af köparne lagföljde. Hvad beträffar motionärens hemställan, att Kongl. Förordningen om afsöndring af jord måtte upphäfvas för Kronoparkerne å Öland; så, i händelse motionären åsyftar Kongl. Förordningen den 19 December 1827, finna Utskotten något upphäfvande deraf så mycket mindre kunna komma i fråga, med hänseende till nämnde Parker, som denna Förordning, jemväl med de förändringar, som deruti blifvit af Rikets Ständer vid innevarande Riksdag antagne, icke eger tillämpning å annan afsöndring af jord än ifrån hemman} och Kronoskogar vid deras afyttrande icke mantal åsättas, utan skattläggas, enligt de af Rikets Ständer vid 1818 års Riksdag serskildt bestämde grunder. Utskotten tillstyrka således, att motionen i denna del må lemnäs utan afseende.
Pä deke grunder och med åberopande af 34 §. uti rttro ars fastställde Riksdags,Ordning tror Utffottet, med i sa matto lämnar bifall lill Abraham Larssons förberörde yrkande, sig böra tillstyrka Riksens Högloflige Ständer, att inför Kongl. Masit nedlägga den underdåniga önskan, att, sedan de Hemman hwilkas ägare till äfwentyrs a något ställe kunna wisa, att wid deHe Hemmans skattläggning Härads-Allmänning till understöd för dem warit räknad, blifwit berättigade att under full ägande rätt och utan lösen njnta en sadan paräknad förman till godo, Krono, och Boställs, Hemman blifwit bibehall, ne wid den rättighet dem jemwäl a sädane Lägenheter kan wara förunnad, och af dem begagnad samt de a stikå Allmänningar befintlige ffattiagde Hemman fatt deras nödiga andel i Allmänningar, utan skattelösen afskilljt och afrösad, de sä kallade Härads» Allmänningarne matte delas och till stärte sörsäljas, med beräkning af Sockne, Allmänningar, der sadane tillika inom Häradet finnas, nied förmans, eller options-rätt till sadan skattelösen af de Hemman i Häradet, som as Harads-Allmänningen niutit understöd; och da Utskottet icke kan inga i pröfning af de sarstillde omständigheter och behof, som pä olika mer kunna inträffa »ch föranleda lill still/aktiga -run - Den 27 Julis. 2ozz grunder för ffattelöse-stillingens bestämmande, tror Utskottet det wara särrast att Riksens Högloflige Ständer vfwerlämna till KonglMajus Egen Nådiga pröfning, att derom efter omstandigheterne förordna, hwilken lösen Utskottet likwäl i allmänhet anser böra blifwa i likhet med hwad om lösen för recognitions-Skogarne i Riket blifwit stadgat, da Kongl. Masit lärer täckas löta svaga och inskränkta Hemman njuta den skäliga lindring uti lösestillingen, som med deras bestånd finnes öfwerensstämmande ej mindre än i öfrigt Nadigst förordna om »verkställigheten häraf.
Kedumöter mälle till ullenusl sex vurdu deslämdl, men ull del unlul Kedumöler, som nn ägg åliggande ull mälen ökvervuru, mälle ku ininslius; vurunde äkven oeli med anledning uk livud l?residenlen -no,? //,„'/„?o.„.i,/o,-// i dellu mul undrugil, ell sersliildl ^llruncle uk Kuinmur-Ilullons Kedumöler lill idroloeollel ukgikvel. Köredrugunde Deparlemenls-Ldeken vllrude därvid i underdunigdel, ull, eliurn Ilesiurlemenls - Llieken erliände liidiglielen uk den genom KummurKallen ikruguslällda kördöjning uli de ordinui ie Kedumölernes lönevillior, Depurlemenls-Odeken doelr, sa väl i lielrulilunde uk den lidgäng, inom dvillien de kördöjningur, lividia nn liomme ull Löresläs, vore uksedde all insliränlius, som oeli, med dunsigl till mö^ligiielen uk Kmdels-verliens reorg:>ni«ulion, ielie 22 trodde sig döra tillstyrda diksll a det korslag, kammar-kätten askvit, angående kördä^da läner !kär kammar-kättens Dedamäter oed ödande sk deras antal; äfvensom Departements-Ldeken sann sig döra akst^rda den ak Kammar-Ikätten föreslagna kördöjning uti Vadtdstjeningens akläning, enär sistnämnds aflöning vore genom 1831 ars Ktat fastställd till ungefärlig öfverensstämmelse med livad Vadtdekjeningen i andra Kindetsverd åtnjuter.
Med anledning häraf hemställde Komiterade, det afgiften å de förra, eller gröfre, sorterna, för hvilkas tillverkning riklig tillgång på lump funnes inom landet, och i hvilken tillverkning de Svenska fabrikanterne sjelfve ansåge sig den utländska industrien fullt vuxne, måtte bestämmas till samma belopp, som i tariffen till Tyska Tullföreningens Traktat vore faststäldt, eller 1 öre pr skålpund; hvaremot för de senare, hvilka i nämnda tariff funnes belagda med en afgift, motsvarande 2| å 3 öre, tullen ansågs böra bestämmas till en början till 5 öre samt för tiden från och med år 1868 till 4 öre pr skålpund. Vidkommande de öfriga i ofvannämnda taxa upptagna, tullpligtiga pappersslagen, hvilka derstädes finnas belagda med en afgift: »Skrif-, kopie-, planschoch alla andra slag, hvitt, ej specificeradt», af 12 öre, »post-, alla slag», af 15 öre, »färgadt, pressadt, glaseradt, tryckt, figureradt, försilfradt eller förgyldt», af 18 öre pr skålpund, föreställde sig Komiterade, att, enär pressadt papper endast föga inom landet/tillverkades, samt den skiljaktighet i varuvärde, som egde rum emellan olika slags skrif-, postoch färgadt papper, i sjelfva verket vore ringa, alla dessa pappersslag borde sammanföras under en gemensam rubrik: »andra slag», med gemensam tullsats. Och hvad slutligen anginge denna tullsats, vore Komiterade af den åsigten, att densamma borde endast öfvergångsvis nedsättas, och bestämmas för år 1867 till 10 öre, samt från och med år 1868 till 8 öre pr skålpund. 127 1 öfverensstämmelse med hvad sålunda blifvit hemstäldt och jemnväl genom Traktaten med Frankrike antagits, har äfven i det nu ifrågavarande taxeförslaget dels rubriken fatt den förändrade uppställning, dels tullsatserna för de särskilda artikelslagen blifvit uppförda med de belopp, hvilka här ofvan finnas angifna.
Bra mskär, stora och lilla Borgen, Dyngelåsen, Djupeskär, Eckran, Ericken, Fiskeskär, Norra Grötskär, Södra Grötskär, Hummerholmen, Hornpanna, Hästholmen, Häktklunken, Hummerskär, Kista, Klötten, Kafringen, Klyftan,Långebolten, Långeskär, Loran, Låfven, Långesjöholmen, Makrilskär, Morön, Meet och Makrilskär, Sadlen, Sköltebön, 2 Kannorna, Svarten, Höge Svahn, Flatesvabn, Rimmesvahn, Ramskär, Stretan, 3 Svenmmgarne, Skjutsholmen, stora och lilla Skörholmen, Tistholmen, Tångeskär , Tveklyfta och Wellingskär, i Tanumssocken; Aneskär, Brattön, Engländarne, Ericsskär, 2 Flatskären, Fjelleholmen, Fallskär, Gråskär, Geljeberget med skär, Guleholmen, Gullskär, Gapskär, Gråskär, Gremler, Hummerskär, Stora Håskär, Hellesön, Kållen, Klöfveskär, Klättene, Kålön, Långeskär, lilla och stora Ljungön, Ljungholmarne, Lyngön, Morholmen, 2 Mågholmarne, Munkholmen, 2 Svarteskären, Svartskär, 3 Saltskären, Svarteskär, Skärfö, Stigholmen, Trinnässlan, Testholmen, Tasken, Ösekollen, och 2 Oruholmarne i Qville socken; samt Dimholraen, Namnlös och Andersholmen i Svenneby socken; hvilka alla holmar uppgifvits vara för Lotsverket urnbärlige. 5io Expeditions-Utskottets Förslag till und. SkrifvelsCj N.c 223.
Efter ett Riksmöte, som företedt växlande anledningar till nedslående sorg och lifvande hopp, likasom det i sjelfva sin ordsak innefattat ämnet till de mest brydsamma och till sina blifvande verkningar ytterst magtpåliggan-t de öfverläggningar, emottager Ridderskapet och Adeln i dag det Högvördige PresteStånc dets vänskapsfull afskedshälsning, och återbär den med så mycket större tillfredsställelse, som Ridderskapet och Adeln, utan att befara förebråelsen för förmätna anspråk, kan gifva sig det hugnande vitsord, att vid behandlingen af de förekomna vigtiga Ärenderna hafva troget, utan alla enskilta syftemål, uppfylldt sina medborgerliga pligter, samt Ridderskapet Den 21 Julii. Och Adeln i det Högvördig» PresteStåndets upplysta och kraftiga medverkan vunnit nya erfarenhets-bevis på S.tåndets Fosterlands-kär« lek och rena nitälskan för ailtnänt väl. Om den sanna högaktning Ridderskapet och Adeln bär för det Högvördiga PresteStåndet, behöft ett nytt stöd, eller kunnat ökas, skulle Ridderskapet och Adeln i detta förhållande hafva dertill funnit den mest tillfyllest, görande anleduing. Med denna uppriktiga förklaring innesluter Ridderskapet och Adeln sig i det Högvördiga Ståndets fortfarande vänskap och välvilja. Sedan Deputationen blifvit på vanligt sätt utbeledsagad , återkom Grefve von Rosen med Ridderskapets och Adelns Afskeds-deputation, Samt återiörde de öfrige Respective Ståndens hälsningar till Ridderskapet och Adeln, Upplästes Kongl Maj:ts Tal till Riksens Ständer pä Riks-Salen i förmiddag, så lydande: Välborne, Ädle och Välbördige, Ärevördige, Vördige, Vällärde, Äre* borne, Förståndige, Välaktade, Hedervärde och RedHige, Gode Herrar och Svenske Män!
Län befinnes antecknadt, att de bvggas och underhållas af Länets hemmansegare, då likväl, enligt Rikets Ständers underdåniga skrifvelse af den 29 Sept. 1829, (N:o 174 i IO Sami. af|Bih. lill Riks-Ståndens Protocoll) blifvit bestämdt, att, emot det att allt anspråk å ersättning till desse Län förfallit för uppförandet af sjelfve fängelsehusen, Staten skulle öfvertaga och hädanefter ensam bekosta underhållet af Landsfängelsena i samma Län, på sätt med de i Rikets öfrige Län varande enahanda byggnader eger rum. Stats-Utskottet har sålunda trott sig böra tillstyrka Rikets Ständer: alt i underdånig skrifvelse till Kongl. Majrt anmäla ofvanberörde omständigheter, och, jemte öfverlemnande till Kongl. Majlis eget Nådiga godtfinnande, att förständiga Kongl. Kammar-Collegiura om dess pligt att framdeles med mera noggrannhet ställa sig Kongl. Maj:ts Nådiga befallning till efterrättelse, tillika underdånigst anhålla, det Kongl. Kammar-Collegium måtte meddelas förnyad Nådig föreskrift alt upprälta en för ändamålet mera lämplig, fullständig och pålitlig
Coxe berättar (se Svederi öfvers. af Paludan Müllers ofvanämnda skrift, s. 10), att han i Stockholm hört, att Cronstedt på sin dödsbädd bekänt för presten Tollstadius, att han haft del i Karl den tolftes mord och att presten antecknat bekännelsen och lemnat den till konungen och riksrådet samt att, då Coxe skref sin berättelse, den skrift, som innehöll bekännelsen, fans i arkivet, hvarmed sannolikt menas riksarkivet. I fråga om tiden då Coxe skrifvit detta, kan blott upplysas, att Paludan Müller hemtat uppgiften ur en år 1786 utgifven tysk öfversättning af Coxes resebeskrifning. Det är derföre sannolikt, att originalet till Tollstadii skrift fans i riksarkivet i början af 1780-talet. I denna Coxes resebeskrifning förekommer följande: »Jag kunde icke få reda på de närmare omständigheterna vid denna bekännelse, blott i allmänhet att Cronstedt försäkrade, att han laddat pistolen och att Stjernros, hvilken dog som generallieutenant och öfverste för lifvakten, varit den, som på nära håll bakom konungen skjutit skottet på honom; man påstår äfvenledes, att Stjernros på dödssängen bekänt sitt brott.» Detta i förening med den omständigheten, att intet motiv kan uppgifvas, hvarföre någon många år efter Cronstedts död skulle hopdiktat och utspridt en så ohygglig lögn om honom, hvilken under sin lifstid var en för sina uppfinningar i artilleriet högt ansedd militär, som blef erbjuden att bli riksråd, men undanbad sig detta förtroende, gör det svårt att frånkänna Tollstadii berättelse trovärdighet. Hvad Coxe meddelat i nu omförmälda resebeskrifning förringas icke deraf, att Coxe i berättelsen om en senare företagen resa i norden säger sig ha erfarit, att de anekdoter, han anfört i den först utgifna resebeskrifningen, äro osäkra och att berättelsen om Cronstedts bekännelse saknar all grund.
A-) Uti en hos Preste-ståndet väckt och till Utskottet remitterad motion, bär Prosten Cnattingius, med afseende ej mindre å värdet af de samling® Sihls-Vuk. Utlåtande, tf.o 130. till Svenska språkets och folkets historia*, som sekreteraren i Kongl, riksarkivet, Kanslirådet O. Sundel efterlemnaf, än äfven å hans efterlefvande enkas behof af understöd, hemställt, huruvida icke dessa, af vederbörande med beröm vitsordade, samlingar kunde för statens räkning inlösas, samt till Kongl. Svenska och Vitterhets-akademierna, efter ämnenas serskilda beskaffenhet, öfveriemnas, antingen mot det pris, hvarom dessa Akademier kunde med vederbörande öfverenskomma, eller emot en till bemälda, numera 63-åriga, sjukliga och fattiga enka utgående årlig pension af 250 r:dr, lämpad efter den klass hennes aflidne man i civii-statens pensions-inrätlning skulle tillhört, om han deri varit delegare.
Den del af ifrågavar. §, hvarom endast R. o. Ad. och BondeSt. äro ense, lyder sålunda: "mot 76 Den 8 Maj c. m. denna författning stlidande afhandling om upplåtelse åfjord, må icke af domaren uti prot. i domboken intagas eller betyg om dess uppvisande å tinget meddelas.” Hvar oell en torde nogsamt linna, att det är orimligt att förbjuda parter att i domboken få intaget hvad de der vilja hafva infördt. Att detta tillägg kan och måste förfalla då endast två Stånd detsamma godkänt, torde lätt inses, helst det ej har sammanhang med sjelfva hemmansklyfningsoch jordafsöndringsförfattningen. Hr von Hohenhausen: Att delta tillägg kan för falla, är ganska riktigt, nb. sedan votering i förstärkt Utsk. försiggått och den motsatta meningen der segrat. Här hafva ej Utsk:n ens inbjudit R. o. Ad. att frångå sitt fattade beslut, utan belt enkelt sagt, att det sednare mom. skulle förfalla, hvilket, efter mitt sätt att se, är grundlagsvidrigt. Hvad sjelfva saken angår, vill jag återkalla i minnet hvad härstädes vid discussion i ämnet blifvit utredt och beviljadt, nemi. att alla de stora olägenheter och prejerier, som tillskyndats fattigt och okunnigt folk å deras jordhyror, kommit af sådana olagliga afhandlingar, hvilka till den kraft och verkan lag förmår i domböckerna blifvit intagne, men hvilket icke förhindrat, att, sedan nya ägare kommit till hemman, hvarå personer å af dem bebyggda och till dem upplåtna jordlotter vistats, desse personer, till följd af slika afhandlingar, obarmhertigt och obilligt blifvit bortkörde. Således anser jag i denna sak högst nödigt vara, att domaren upplyser allmogen om hvad som är lagligen ratt och betryggande vid slika afhandlingar. Hr Palmcrantz:
StatsContoiret Revisorerne tillhandagå. samt att i 10 §. orden ”med anledning af 3o §. i Riksdagsordningen” såsom öfver flöd ige och förvillande utgå. Varandes tillika af sistbemälde Motionär ansedt högst angeläget, att icke sådane otjenlige ordalag i Instructionen inflöto, hvarigenom den Konungen och Ständerne , hvar för sig, tillhörande rätt blandades med hvarannan. Då R. St:r icke kunde utfärda föreskrifter till åtlydnad af K. StatsContoiret, borde de icke eller söka åtkomma ett dylikt välde genom or - Betänkandeii, N:o 353. 201 Jalag i en Instruetion för sine Revisorer, utan allenast meddela sAdane föreskrifter för deui sorn stodo i öfverensstämmelse med GrundLagarne och häst ledde till de ändamål R. St:r vid hvarje Riksdag, efter förändrade förhållanden i Statsskicket fannö för sig angeläget att ernå. Frän IIosv. PrästeStändét O Af Hr Domprosten Heurlin, som yrkat: att då, i anseende till den obestämdhet nu varande föreskrifter för R. Si:rs Revisorer inneburo, svårligen kunde undvikas, att Revisorerne, genom deras olika individuella åsigter, mäste ingå i en tolkning af GrundLagarne, hvilken likväl alltid borde ifrån det egentliga RevisionsArbetet vara utesluten , en ny och? förbättrad redaclion af Instruetionen för R. St:rs Revisorer öf-j^er StatsVerket måtte utarbetas; i hvilket afseende Domprosten fästat uppmärksamheten i synnerhet på följande puncter i nu gällande Instruetion, såsom påkallande en omarbetning, nemi.: Stadgandet i 2 §, om Revisorernes rättighet, att äga tillgång till alla K. StatsContoirets Räkenskaper, Protocoller och Handlingar, hvilket Stadgande fortfor ännu vid 1827 års Revision att vara ett föremål för olika tydningar. 3 §, angående Revisorernes skyldighet, att göra anmärkningar; af hvilken föreskrift man velat draga den slutföljd, att R.evisoreme skulle vara berättigade, att hos K.