Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Svalar Utsk., att dt t, för fullsländighelens skull, ej velat dem förbigå; så spörjer jag vidare: hvarför har då Utsk. i ig särskilda punkter, nemi. jV:ris 4, 7, 12> *3, 35, 44) 4“b 413, 61 , 62, 63, 64, 65, 66, 67, 68, 69, 71 oell 72, förtegat namnen på alla andra rådgifvare, lefvande eller döda, utom föredraganden? Och livad skulle i alla fall vara ful Iständighelens ändamål? För historiens skull kan uppräknandet icke hafva skett på grunder, som Utsk. sjelft omtalat. Att vara angifvare på dem, som ligga i grafven och ej kunna försvara sig, är hvarken lagligt, eller ett Utskott värdigt. Att ändamålslöst klandra dem på deras döda mull, kunde Utsk. tryggt öfverlemna åt de liberala tidningarna, som både fullständigare och skickligare sjelfmant utföra sådana värf utan tillökning i riksdagens längd eller kostnader. Men äfven i i5 andra mål, der Utsk. kunnat komma fram med anmärknlna i sak, utan att nämna afgångna personer, emedan tjenstgörande rådgifvare funnits att anmäla, nemi. i målen 3, 8, 25, 26, 28, 36, 40, 43, 49, 52, 55, 56, 57, 5g och 60, har Utsk. likväl dessutom framdragit de döda ur sina livilorum. Men som Utsk., fastän dessa i5 anmärknlr äro obehöriga mot de döda , dock varit formelt berättigadt att göra dem mot de lefvande ; så vill jag, likasom vi gjort med vissa af Riksg contts skulder, blott föra dem inom linien, såsom ytterligare bevis på Utsk:s nit att sträcka sitt anmärkningsvulde öfver lifvets gräns. 2. Den andra afdelningen beträffar lefvande , men afskedade, eller eljest afgångna rådgifvare.
Bevilln.Utsk. ett; Bonat resultat. Det är dock öfverflödigt att ånyo upprepa, JtVffd Gr, IVsse fullständigt utvecklat, och jag skall derföre Den i8 October. endast försöka alt besvara Frih. Boyes inkast. Han har sagt, att man borde uttala, hvad man verkligen menar; men jag hemställer, om det icke blifvit rent utlaladt, att man med skyddstull menar, att varan skall kunna erhållas, 0111 man är i behof deraf och den icke kan tillverkas inom landet. Han har vidare sagt, att connivence emellan importören och t u 11 be t je ni n gen kan äga rum; men samma förutsättning kan äfven göras vid förbud, och dessutom bör man ihågkomma, att tullbetjeningen icke kan använda placatstämplarna efter eget skön, utan emottager dem från Tullstyrelsen lill ett visst belopp, för hvilket, den noggrannaste redovisning måste göras med nödiga controller till förekommande af hvarje missbruk. Äfven under förutsättning af connivence, som man naturligtvis med alla möjliga controller söker förekomma, befinnes det således, att med placatstämplarna intet missbruk kan verkställas. Frih. Boye har väl sagt, att den förbjudna varan förråder sig sjelf; men jag tviflar, att domaren så lätt kan urskilja, om t. ex. ett stycke kläde är inhemskt eller utländskt. Hvad Frih. Boye invändt synes således vid närmare granskning lätt vara vederlagdt. Men bär finnes ett annat inkast, som man ofta får höra, nemi. att om förbud icke existerade, skulle vi blifva öfverlupna af utländska varor, som kommit ur modet i andra länder och derföre säljas för vanpris till förfång för våra inhemska näringar. Härtill behöfver jag dock endast svara, att man löper samma risk under förbud, emedan kostnaderna vid lurendrejeri aldrig äro så dryga som tullafgifterna, då dessa sättas så högt, att de äro jemnförliga med förbud. Man säger vidare, att opinionen ej verkar något i detta fall; men det är i sanning högst oerfaret att yttra något dylikt.
Blifwandcs bock dessa yttranden, säsom rörande omständigheter wid hwilka Utffottet saknar grundlagens tydeliga stadgande, endast anmärkningS-wis framstälde till Höglofl, Ridbcrffapct och AdclnS mognare om - Den 2Z October. 4619 omprövande och upplysta bekommande. Slockholm d. 12 October 1809. Pä Riddarhus-Utffotteks wägnar: lss. L. kennet. k. ^älersträsile. Isture von ^ackre^. Friherre L e 6 e r kt r ö m, stacod, hcmstälde om det icke wore cnligast med nu gällande författningar, att de twänne bröder, som här under Adeliga Ätten von Koll blifwit adopterade, mätte fä hwardera sin särskilda nummer och säsom serskildt utnämnde anses, hwilkct han trodde borde Kongl. Maj:t i underdänighet underställas. Herr Z.otk lie b, dar! krestrlc, ansäg billigt att bägge borde betala inkroduction, men ej att de skulle fä hwar sin serskilda nummer, ty bägge bure samma namn von kolt, hwaraf ej mer än en nummer förut funnes, hwarjcmte borde komma i bcrragtande, att som detta wore en adoption, uppstode i alla fall derigenom ingen ny nummer pä Riddarhuset. Herr käklmnn, Otto krestric, förklarade att ämnet syntes honom alldeles nytt, och af den natur att Constitutioncns stadgande derwid bchöfde noga pröf, was, han anhöll derföre att det nu mätte fä hwila pä bordet. RopadeS Ja. Upplästes följande af Riddarhus - Utskottet inlemnade Memorial, innehällande ett Utdrag af - 4620 Den 25 Oct-bev. af de Adeliga Privilegierna hwilka äfwcn upplästes, sä att jemnförclstn §:wiS kunde anställas. Hörsam,naste Memorial! Genom Högloft.
Ständer hafva i detta ämne inhemtat, att, sedan, genom Kongl. Brefvet den 18 April 1812, blifvit förordnadt, att de KronoLänsmän, som ej voro försedde med Boställen, skulle undfå 40 R:dt, i stället för den mindre Lön de åtnjutit, och att Länsmännen i Wästerbottens Län, hvilkas Löner, efter förvandling, endast uppgingo till 29 R:dr 34 sk., borde försättas i enahanda Lönevilkor med deras vederlikar, K. M., under den 17 Januarii 1815, i Nåder förklarat, så väl att, intill dess lämplige Boställen för Länsmännen i sistnämnde Län kunde föreslås, samma Tjenstemän, hvilka hade indelde Hernrnansräntor i Lön, borde, vid hvarje års slut, uppbära skilnaden emellan 40 R:dr i Contant och hvad den indelda Lönen, med förvandling efter årliga Markegången , utgjort, hvilken Lönefyllnad skulle anordnas och utbetalas af besparingarne på Riks-Statens Andra Hufvud-Titel, som äfven att den uti Degerforss Socken anställde Länsman, hvilken dittills tjent utan Lön, borde af samma Hufvud-Titels Besparingar få, såsom Lön, uppbära 40 R:dr årligen; hvarefter EK. M., uti Nådigt Bref af den 22 September 1818, föreskrifvit, att bemälde Länsman skulle, från sistnämnde års början, af 2:dra Hufvud-Titelns besparingar tillgodo - Underdåniga Skrifvelser'. 643 njuta enahanda Lön-tillökning, som vid 1815 års Riksdag blifvit de öfrige Länsmännen tillagd} i öfverensstämmelse med hvilken Nådiga föreskrift, han äfven sedermera åtnjutit 70 R:dr årligen, ined derunder beräknade 7 T:r Spannemål. Vid detta förhållande och enär en dylik aflöning, som till sin egenskap är beständig, bör tillhöra ordinarie
Län uti dess i ”ämnet afgifne underd. utlåtande framställt, att den, ”till ersättning för TaxeringsFörrätlningarne anslngne ”procent af Bevillningens belopp i Länet lemnade en så ”ringa tillgång, att, sedan PröfningsCommite'ens Le”damöters skjutskostnads ersättning deraf utgått, hvad ”rläradsskrifvarne finge uppbära icke ens motsvarade ”deras contanta utgifter för resorne, på enahanda ”grund, som, enligt 3 Art. 5 §. 11 Mom. i Bevillnings"Förordningen, inom Norrbottens Län 220 R:dr till ”Taxeringsomkostnadernes bestridande blifvit bestäm”de, böra för samma ändamål 200 R:dr af infiytan”de Bevillningsmedel, utom den i allmänhet anslagne ”Procent, hädanefter förunnas de Tjenstemän, som ”med Taxeringarne i Vesterbottens Län, hafva befattning; hvaremot åter Utskottet ansåg sig icke kunna ”tillstyrka någon tillökning i arfvode för dylika förrättningar i Skåne och Westmanland, enär den hittills anslagne procent af BevillningsSinnman, ej min”dre der, än på öfrige orter i allmänhet lärer motsvara Förrättningsmännens besvär och kostnader.” Utskottet har tagit detta allt i öfvervägande, och 4 B. 21 t 3)2 Stats-Utskottets får, instämmande i BevillningsUtskottets förrberörde Förslag och yttrande, vördsamt hemställa att de Tjenstemän inom Westerbottens Län, som med BevillningsTaxeringarne hafva befattning, må, till fördelning sins emellan, tilläggas 200 R:dr årligen, oberäknadt den procent, som till dem nu utgår.
Ad. ansåg de vid ifrågavar:de § gjorde anmärkmr föranleda till densammas återremitterande. Den 5 Juni e. tn. 439 3:o ang:de den nu gällande 10:de § eller 8:de § i Utsk:s f örslag. Denna § blef af R. o. Ad. godkänd. 4:o Ang:de de nu gällande 11 och 14 §§ eller de deremot svarande 9 och 12 §§ i Utsh:s förslag. Hr Gr. o. Landtm, yttrade att R. o. Ad., sedan Ståndet bibehållit åtskilliga förbud, torde finna Utsk:s, i afseende på ifråga var:de §§ afgifne förslag icke kunna oförändradt af R. o. Ad. antagas. Hr von Hartmansdorff: På de af Hr Gr. o. Landtm, anförda skäl får jag anhålla om återremiss af ifrågavande §. R. o. Ad. ansåg 9 och 12 §§ af Utsk:s förslag böra återremitteras. 5:o ang:de de nu gällande 12 och 13 §§ eller 10 och 11 §§ i Utsk:s förslag. Dessa §§ blefvo af R. o. Ad. godkände. 6:o Ang:de de nu gällande 15 och 20 §§, eller den deremot svarande 13 § i Utsk:s förslag. Hr von Hartmansdorff: Slöjdevaror äro i 1845 års tulltaxa belagde med en införseltull af 33* proc., och denna afgift har Ståndet nu jemväl bibehållit. I Utsk:s förslag deremot är tullen bestämd till 25 proc. af värdet. Vid sådant förhållande torde R. o. Ad. finna lämpligt, att återremittera denna §, på det att Utsk. måtte komma i tillfälle att rätta afgiften efter Ståndens beslut i ämnet.
Besvärsoch OeconomieUtskotiet gemensamt öfverlägga, hafva Utskotten i öfvervägande tagit, och få, i anledning deraf, afgifva det yttrande, alt: då den, Norrländska Allmogen, genom de åberopade Författningarne, förunnade rättighet, att med egne och ortens slöjdalster idka handel, finnes vara så begränsad, att något intrång i Stads-Borgarens lagliga rättigheter deraf ej bör kunna upp. komma, så vidt dessa Författningars föreskrifter efterlefvas: då ett bestämmande af vissa gränser för det grannskap, inom hvilket upphandlings-rättigheten borde få sträckas, om det vore verkställbart, skulle åstadkomma ett verkligt förnärmande af Landtmannens, liksom hvarje annan medborgares obestridliga rättighet alt, huru och 4 Xoff* sami Allm♦ Bw. p.'0ic.Utsk.Vtl. N;o 23. på hvad salt som han för sig förmonligast finner , afyttra egna till-i verkningar; samt då de af Motionairen öfverklagade missbruk och öfverträdelser af Författningarne synas vara af den beskaffenhet, att, om de lagligen beifras, rättelse deri ej lärer uteblifva; Så anse Utskotten sig böra till Rikets Ständer hemställa, att Herr Vestmans Motion må förklaras ej f öranleda till någon dU gärd, Stockholm den 25 April 182g. Ankom till Exped. Betänkande, i anledning af väckt fråga om öfverseende och granskning af nu gällande Lag\ samt Allm. Besv.o. Oecl Utsk.Bet.N:o 24. 5j Författningar, angående Laxfisket i Riket.
St:r om Statsverkets tillstånd 316 Den 31 December f. m. och behof är inom åttonde hufvudtileln äskadt ett anslag stort 550 R:dr b:ko till löneförhöjning för tjenstemännen vid akademiska bibliotheket i Lund. Dels det ökade bokförrådet, som klafver af bibliotheks-tjenstemännen ökade göromål, dels nödvändigheten alt vid bibliotheket fästa unge män, villige och skicklige att egna sig åt dess framtida vård, göra delta anslag till Lunds bibiiolhek väl behöflig!. Men då R. St. hittils, vid beviljandet af anslag, städse iakttagit en likhet emellan rikets båda universiteter, hemställer jag vördsamt, om icke samma förmåner borde medgifvas universitetsbibliolhcket i Upsala, som de, hvilka nu äro begärda för bibliotheket i Lund. Upsala universilets-bibliolhek, af ålder den största bokskatt i riket, är i sednare lider betydligen tillökadt, icke allenast genom ett ansenligare bokinköp, ulan äfven genom de tid efter annan lill detsamma gifna dyrbara donationer (bland hvilka den Brinkmanska ensam innehöll 20,000 volymer.) Dess förråd af böcker öfverskjuter vida det som eges af bibliotheket i Lund, och det förvarar jemväl en betydligt större samling af manuskripter. Den som är bekant med mångfalden af göromål inom ett bibiiolhek, för böckernas ändamålsenliga ordnande och vård, deras upställning och tillhandahållande, deras flerfaldiga katalogisering m. m., inser lätt, att dessa göromål måste växa i samma mån som förrådet på böcker och handskrifter växer, samt att anskaffandet af dessa bildningens hjelpmedel icke kan blifva tillfyllestgörande för ändamålet, om icke en tillräcklig personal finnes för deras vård. Om det är sant, torde jag med skäl kunna antaga, att del betydligt större universitets-bibliotheket i Upsala har behof af åtminstone lika stora tillgångar för tjensleraanna-personalens aflönande som universitelsbibliotheket i Lund.
Af ilen 18 sistledne Martil, öfver flere hos Högloflige Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda Bonde-Ståndet väckte, förslag om en mera allmän och utvidgad Närings-frihet, samt, i sammanhang dermed ? öfver den uti Välloflige Bor» 4*8 Ben 14 April. gare-Ståndet af Herr Edelberg gjorde Motion om gränsors bestämmande emellan Stadsoch Landtmsnna-handteringar; med anledning hvaraf Utskotten hemstäldt, att Riksens Ständer ina till Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemna, atr, till förenande af både allmänt och enskilt gagn, i Nåder meddela sådana rättelser och förbättringar af de rörande Handeln och Närjngarne nugällande Författningar, sovn tiden oundgängeligen kräfver, utan att dervid hvarken rättvisa eller något Stånds Privilegier förnärmas; emot hvilket Utskottens beslut 2:ne Ledamöter af Högvördige Preste-Ståndet, äfvensom samtel:ge Ledamörerne af Valloflige Borgare-Ståndet sig reserverat, under yrkande att all rubbning af Skrå-Författningarne vore stridande emot de Borgare-Ståndet förundte Privilegier, fri. och rättigheter. Ifrån Lag-Utskottet': den »3 sistledne Martil: 1:0 I anledning af de hos Högvördig* Preste-Ståndet gjorde Anmärkningar vid Utskottets Betänkande, rörande väckt Förslag om ändring i de Författningar, hvilka till förekommande af Barnamord äro utfärdade; till besvarande af hvilka anmärkningar Utskottet åberopat de skäl, Utskottat i sistnämnde Betänkande andragit, och derjemte tillkännagifvit, att de öfrige jme Riks-Stånden samma Betänkande bifallit. 2:0
BorgareStåndet den 5 och Hedervärda BondeStåndet d. g dennes bifallen, fann Ridderskaret och Adeln för godt att jemväl för sin del uti berörde Remiss instämma. S. D. Vid föredragning af Hedervärda BondeSiåndets ProtocollsUtdrag af den 2 dennes, innefattande Remiss till StatsUtskottet af förre Vice Talemannen on jonssons motion om årlig Pension af 1000 Rtdr Banco åt hvardera af Hans Kongl. Höghet ArfPrinsens fordna Informatorer, Herr RegeringsRådet och Riddaren Le Jlloine samt Herr CantzliRådet och Riddaren Tannström, fann Högloft. Ridderskapet och Adeln för godt att uti berörde Remiss med BondeStåndet instämma, hvarjemte ett Memorial af Grefve Stackelberg, Reinhold, samt etyttrande af Hans Exellence Herr Friherre Fleming, Claes, rörande samma ämne, nu äfventill StatsUtskottet remitterades. Från Vällofl. BorgareStåndet. S, D. Remitterades till StatsUtskottet: I:o Herr Norströms den 8 sistlidne December på bordet lagde Memorial , angående anslående af Uön på Kronans Stat åt de mindre Städernes Embelsoch Tjenstemän , i synnerhet dem sora hafva befattning med Kronans uppbörd. 2:0 Herr Björkmans denne dag afgifne an - Protokolls Utdrag d. 15 Jan. 18i8- 5 Ig förande i anledning af Herrar Planetts och Kjellanders förut inlemnade samt den 10 i denne månad remitterade Memorial©?, angående förbättring uti LandtRäntmästarnes Eönev ilkor.
Inuti detta oskapliga åkdon befunno sig tre personer, som af vagnens guppningar skakades så om hvarandra, att de två, som sutto rätt fram, nästan lika ofta lågo framstupa på baksätet, och den, hvilken åkte baklänges, slängdes i de andres knän. Vid det matta skenet från en talgig lykta, fästad öfver inkörsporten till Ingemarshof, stego de ur vagnen. Den, som åkt baklänges, liqviderade hyrkusken och tillsade honom, att icke köra bort, utan dröja på samma ställe tills de kommo tillbaka, då han tillika skulle få både väntpenningar och drickspenningar. Han lofvade, och de tre, som stigit ur vagnen, fortsatte nu sin väg till fots. Den som åkt baklänges, men nu gick förut, var klädd i blå lifrock, med vanlig rund hatt och höll i handen en tjock knölpåk. De begge andre alldeles lika, enligt den beskrifning, läsaren såg göras hos polismästaren. Begge buro sådana halfmasker för ansigtet, som der omförmältes; men bakpå den enes rockkrage var en hvit bandros fästad. – «Foi de gentilhomme, kära Göran, jag någonsin förr varit ute för en dylik färd; mina ben äro ömma, som hade jag legat på sträckbänk, och tänderna skallrade, som tangenter på ett klavér. När jag för fjorton år sedan förböd tortyr i mitt rike och anbefallde förstörandet af alla pinoredskap, sväfvade jag i okunnighet om det, som kallas «hyrvagn«. Nu vet jag hvad en sådan vill säga, och skall bli betänkt på, att afskaffa äfven detta slags tortyrinstrument.« – «Jag föreställer mig, att det är ett prof vi genomgått, innan vi slippa in hos sibyllan, och betviflar, att den «Förskräcklige Brodern« hos Frimurarne eller i Helenæ-orden kan hitta på något mera ohyggligt, än detta.« Imedlertid nalkades man porten till ett litet hvitt envåningshus, med ett par fönsterlufter i en vindskappa, beläget på en liten bergsklint.
Denna, sorn jag vill kalla, värfvade soldatens förädling, förtjenar så mycken större uppmärksamhet och rättvisa i bedömmandet, som våra brottmåls-archiver torde ådagalägga, att dessa framsteg vunnits under en tid, då nationen på det hela å samma bana gått tillbaka. Den värfvade soldatens belägenhet förtjenar deltagande, ty han är vanlottad i jemförelse med den indelta. Med den knappaste bergning under tjenstetiden, saknar han all utsigt för framtida bergning, då helsa och krafter icke längre medgifva honom att tillgodonjuta den lifnäring, tjensten honom lemnat. Afvänd från jordbrukets arbeten, kan han icke på dem nedlägga sina återstående krafter. — Få äro de, som vilja emottaga honom. Man tager hellre en ung tjenare, än cn gammal, hellre en skicklig arbetare, än en oskicklig. Då hans bästa år och krafter blifvit nedlagda i en tjenstgöring, hvarifrån han omöjligen kan medföra någon sparpenning, öppnas för honom en ny verld, der hans egen ålderdom oftast är hans enda stöd. Sådana förhållanden alstra lagöfverträdelser; och måhända, någon gång, skall sjelfva brottet vara det enda, som på denna beklagliga bana skall kunna skaffa honom det oundgängligaste inom fängelsets murar, — föda och tak Öfver hufvudet. Medlen till förekommande häraf höra ej till detta ämne. — De framstå dock af sig sjelfva, och kortast uttryckta äro de: en förbättrad belägenhet. Denna åter kan endast vinnas genom Statens mellankomst på ett för ändamålet tillräckligt sätt. Vöre denna vunnen, så framstod af sig sjelf, som ett lijel - aiö Dan t4 Mars. pemedel, alt förlänga capitulalionstiderna vid den värfvade armeen; men att under närvar, förhållanden begagna detta hjelpmedel, vore hardt. Då likväl
flera med hehnes woliga t &amp; m g tecknade biligiirer. Den elaka styfinoclernw ar mycket val skildrad. Af den kalla, ytliga viirlbsdamen med sin gnagande afundsjuka, sin otillfredsställelse ined lifvet, sitt inissriktade trosnit, liar Iion skapat en visserligen föga sympatisk, inen .karakteristisk bild. afveii frha lifvet i det lilla norrländska br~ !kisainliallet skänker förf. oss många anslående taflor, ocksa o111 Inan, särdeles livad arbetarefigurerna angå, icke s p h a r samma sanning och BskBdlighet, s0111 då förf. tecknar personer iw sin. egen sfer. Hon liar sainvetsgrannt och ärligt studerat - de typer och förhållanden, Iion tecknat, Iion känner en lefvande sympati för arbetarnes sak, och de sociala sporsinål,. som löpa lik en röd tråd genom tideii !.lia iiied oeftergiflig sanning triingt sig på henne. e.n fotografi, om än aldrig så fint utförd, aldrig s i val återgifvande likheten, ja and. till niinsta detaljer af det föremhl, den framställer, förblir alltid blott en fotografi. ifv vet, färgen, det varma blodet, som piilserar i ådrorna, det viijrlande iittrfcket i Blicken kan den ej ilterge. Sil saknar inan i skildringen af arbetarerörelseii cliiriippe i Norrland, exeinpelvis i be.skrifniiigen p$ strejken, eliiiïli förtrlfflig i sina detaljer, det lif och den kraft soiii fordras för att gifva f ull åskådlighet åt frainställningen. en &amp; !en om karaktersiitveckliliiigei~ i denna som i anira af Matliilda Roos ' böcker ej läinnar läsaren fiillt tillfredsställd, oin vissa aninark-.
Skulle mot all förmodan hvad jag sagt anses förtjena något afseende, i bredd med allt det öfriga, som af andra ledamöter, i afseende på formen, blifvit yttradt; så tror jag icke att det vore en illa använd tid att egna några dagar åt detaljerna, för att låta Svenska folket erfara alt R. o. Ad. haft allvar med sin mening, då det förlidet år förklarade sig vilja nedlägga sin sjelfskrifna representationsrätt, och att det var på allvar som Ståndet ingick i förstärkta Utsk:s votering, och att det således verkligen önskat att, ora icke denna, åtminstone en annan gång, med de former vi äga, bereda ett hvilande förslag till förändring af vår nationalrepresentation. Frih. Åkerhjelm, Gustaf Fredr.; Då det vigtiga ämne, som nu är under pröfning, sedan lång tid tillbaka varit föremål för mitt begrundande och min lifliga önskan att få se det i Sverige utfördt på ett tillfredställande sätt; har jag ansett mig vid detta tillfälle hvarken böra förtiga mina åsigter deröfver, eller min hufvudsakliga mening öfver Const.Utsk;s i detta afseende uppgjorda förslag. Jag har länge ansett en lämplig och verkställbar förändring af vår nationalrepresentation vara af behofvet påkallad, men har dervid ej förbisett de svårigheter för dess bildande och utförande, sorn skola möta, isynnerhet i en Stat som i Sverige, der en existerande representationsform räknar seklers häfd. Svårighet är dock icke omöjlighet, och dess öfvervinnande för ett stort och allmänt gagnande ändamål är en af menniskoförnuftels och viljans dyrbarare seg - Den ig April f. m. *99 rar. Del hade emedlertid varit önskligtott denna förändring i våra statsförhållanden kunnat lillvägabringas då vår slatsförfatlning sednast omskapades, jag menar 1809. Opinionerna i politisk väg voro da höjde, och så lill sägande beredde för mera ingripande förändringar i statsskicket, utan alt derföre vilja se dein utsträckta till en ytterlig gräns.
Otvunget instämmer jag med Utskottet deri, att det skulle vara utan ändamål att uppgöra project till Embetens och Tjensters indragning, så länge Inrikes Ådministfationssättet är detsamma, som hittils, och att det följakteligen vore i högsta måtto olämpligt, att påkosta medel till erhållande af ett sådant förslag; jag instämmer ock deri, att för bibehållande af en ny sakernas ordning, särdeles den som Utskottet föreslagit, om den skulle blifva införd, fordras nödvändigt genomseende och förenkling af de författningar, som nu af de nuvarande administrativa auctoriteterne tillämpas, och handhafvas, och som skulle blifva tillämpade och handhafde af de i förnyadt skick satte. Jag ville tillägga att detta lika nödvändigt fordras för införandet af detta förnyade skick. Utan utarbetandet och antagandet af en Economisk Lagstiftning, befriad icke blott från alla onyttiga och förvillande stadganden, utan äfven från alla de stadganden, som i sig sjelf och i sammanhang med det närvarande sättet, hvarpå de handhafvas, rig^ tigt fattade, hvarken onyttiga eller förvillande, 320 Den 27 Maji. ofelbart skulle i hög grad blifva det, om det nya infördes af en Lagstiftning som behöfde vara rättad lika mycket efter möjligheten att utan fara för de skadligaste missbruk kunna sarnmanstå med detta handhafnings-sätt, som efter tidens verkliga behof, utan en sådan förändrad Economisk Lagstiftning, skulle hvarje hufvudsaklig förändring i det inrikes Administrationssättet ej allenast vara ett Palliativ, utan ett af de läkemedel, hvilka, med bibehållandet af den förut förda diaeten, endast förvärra sjukdomen. De positiva Lagarne måste ofta uti de processuela hafva correctiver. Domstolen måste vara ett complement till Lagen. Beskaffenheten af dessa två måste således med hvarandra lia ett oupplösligt samband. Gäller detta i den egentligen civila och criininella Lagstiftningen, måtte det ändå mer gälla i den economiska , der föreskrifterne, genom sjelfva föremålens natur, omöjligen kunna blifva så bestämda, som i den förra.