Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utdrag den 23 Octoher 1829. 169 N:o g5, afgifna och, den 21 i samma månad e. m., på bordet lagda Betänkande, i anledning af väckta motioner om ändringar i Kgl. Förordningen, den 24 Augusti lfclS, emot fylleri och dryckenskap, blef samma Betänkande, på grund af dervid gjorda anmärkning gar, till Lag-Utskottet återremitteradt, S. D. Föredrogos å nyo och återremitterades, på grund af dervid gjorda anmärkningar, följande Stats-, Bancooch Lag-Utskottens, den 19 sistlidne September, afgifna och, den a3 i samma månad e. m., på bordet lagda Utlåtanden: N:o i5, med förslag till Lag, angående myntbestämningen; Jf:o 16, med förslag till Lag för Rikets Ständers Bank. S. 3. Föredrogos å nyo följande förstärkta Stats-Utskottets, den 24 sistlidne September, aflitna och, den 2 8 i samma månad e. m., på bordet lagda Memorial: Na 266, angående verkställd votering i fråga «m Bevillnings erläggande för Prostetunnor; lilo 367, i anledning af skiljaktiga beslut inom Riks-Stånden, angående Stämplade pappesalgiften j 170 Prat. Utdrag den 25 October i82gj Oell fann Ridderskapet och Adeln, att berörde (vänne Memorial borde till JBevillnings Utskottet öfveriemnas. S. D. Föredrogs a nyo och bifölls LagUtskottets, den 28 sistlidne Augusti, under N;o g5, afgifna och, den 17 derpäföljande September, på bordet lagda Betänkande, i anledning af Kongl, Maj:ts Nådiga Proposition om Lagförklaring, angående rätta grunden för förvandling till fängelse vid vatten och bröd af böter , som ådömas för sådana stölder, hvilka, enligt allmän Lag, ligga i tväböte emot annan tjufnad.
Prot. WHO & 1860. 4 Sami. 1 Afd. 28 Haft. 1 Ståls-Utskottets Utlåtande M 7(i. arrenderadt, äfvensom, ehuruväl lappskola blifvit i Arjeploug ånyo inrättad, nu gällande reglemente för Lappmarks Ecklesiastikverk ansågs icke innehålla något berättigande för skolmästaren i Arjeploug alt åtnjuta annan förmån än fria husrum i skolhuset, Kammar-kollegium på dessa grunder och med åberopande deraf, att någon förändring af föreskriften i Kongl. Brefvet den 24 November 1835 icke blifvit-i nåder förordnad, lemnat Konsistorii protest utan afseende. I anledning häraf och enär det syntes obilligt, att, då de öfrige skolmästare-tjenslerna inom Lappmarken njöte förmånen af boställen, den i Arjeploug ensam skulle sakna en sådan förmån, ehuru dess innehafvare, med för öfrigt lika löneförmåner, hade alldeles enahanda tjensleåligganden som de öfrige, samt då, enligt ordalydelsen och verkliga meningen af Kongl. Majits nu gällande nådiga reglemente för Ecklesiastikverket i Lappmarken af den 14 April 1846, skoleborden i Lappmarken vore mindre att anse såsom en löneförmån för skolmästarne, än fast mer såsom ett i dessa på både befolkning och födoämnen fattiga trakter oundgängligt medel för bestridande af fri-elevernas kosthållning, hade Domkapitlet i underdånighet anhållit att Kongl. Majit måtte i nåder föreskrifva, att nämnde skolebord skulle återgå till dess före 1818 varande bestämmelse och således af nuvarande skolmästaren utan afgift, men med ansvarighet enligt lag, nu genast öfvertagas för att sedermera af skolmästare-tjenstens innehafvare framgent begagnas. Kongl.
Tvist härom kan så mycket snarare uppkomma, som någon gräns för erforderliga utrymmet ej är antydd och jemväl den omständigheten förbisedd, att sådan jord kan vara utarrenderad för längre tid, bebygd eller odlad af arrendator, som ifrågasätter ersättning för afträdandet. b) det skick, hvaruti jernvägen, med byggnader, locomotiver och tillbehör bör vara när Staten efter 40 års nötning skall emottaga alltsammans, är icke förbehållet i bestämda ordalag. c) huru det skall tillgå om, sedan ett bolag bildat sig och anlagt någon del af vägen samt satt sig uti besittning af den behöfliga jorden, det sedermera upphör utan att fullborda det öfriga af arbetet, är ej med ett ord omnämndt, lika litet som huruvida privilegierna då äro förverkade. d) Utskottets tillstyrkande, att de föreslagne vilkoren lemnäs ett bolag, åt hvilket Kongl. Maj:t finner detta företag kunna med säkerhet anförtros, synas nog lugnande, men innebära dock egentligen endast ett sätt att komma ifrån en kinkig fråga utan att utsäga sin mening. 2:o. Vissa omständigheter äro alldeles ovidrörde, nemligen: a) ett åläggande för bolaget att fortskaffa trupper och militära behof samt andra kronans förnödenheter. Stals-Ulslcollels Utlåtande, M 540. 15 b) tillvaron af det bolag, som på grund af 1848 års octroy i viss mån bildade sig för anläggning af jernväg emellan Skebäck vid Örebro och Hults lastageplats, och som veterligen ännu ej är upplöst, enär sådan upplösning ej kan försiggå utan dertill sammankallad bolagsstämma. Sådan kallelse beror egentligen af Direktionen; men Direktionen kan, enligt § 36 af privilégierne, till byrån uti England öfverlåta sin makt, till hela dess vidd. Utskottet känner ej huru härmed sig förhåller. c) angelägenheten att banan från Hult till Örebro, på sätt Kongl. Maj:t uti privilegium af den 28 December 1848 föreskrifvit, skall fortgå till Örebro hamn vid Skebäck.
Andamålet med detta stadgande kan tydligen ej vara att specielt gynna Jullands eller Islands ullhandlare, utan att bereda tillgång på all grof ull till billigare pris än den fina, och att uppmuntra den finare fårafveln i landet med ett lämpligt skydd. Det är likväl allmänt bekant, att den nyssnämnda inskränkningen till Jutländsk och Isländs ull haft ett menligt inflytande, då den alldeles stängt tillfället till införsel af den grofva Engelska och Australiska ullen, som för vissa artiklars, t. ex. filtars beredning, är synnerligen tjenlig, af hvilka sorter i syn nerhet den sednare kunde gifva en ökad sysselsättning åt vära skeppsrederier, och som kunde erhållas till billigare pris än den Jutländska. Detsamma gäller om åtskilliga slag af den Ryska ullen. På denna grund anhåller jag, att II. Bevilln.Utsk. läcktes, med bibehållande i öfrigt af lullbestämmelseu och af skillnaden mellan afgiflen på fin och grof ull (ehuru den sednare - Den 24 Augusti e. m. 417 re visserligen synes öfverdrifven) föreslå R. St. alt borttaga orden Jutsk och Isländsk, så alt enda skillnanden Liefve mellan grof och fm ull. Man skall kanske mot förslaget invända svårigheten att förekomma underslef af lin ulls fört 11 Ilning för gröfre, oell jag medgifver alt elt correcliv kan beliöfvas mot denna svårighet; men detta kan väl vinnas, om det t. ex. påbjudes, att all ull öfver ett visst värde anses såsom lin ull. Med den rättighet, som enhvar äger, alt lösa en angifven vara efter anslag med 10 proc. utöfver angifna värdet, höra väl alla missbruken i det närmaste kunna förekommas, och skulle en ytterligare coutroll erfordras, så finnes denna deruti, om det föreskrifves, att auction alltid skall utlysas å varan, sä snart den blifvit angifven till tullbehandling. Pä artikeln svafvelsyra utgör importtullen 6 r:st. b:co få, sorn visserligen synes vara obetydligt. Med tolagen inberäknad uppgår dock denna afgift till 1 sk. r:gs i det närmaste.
R:dr i stället för att sådant förut var 4z R-'dr, vinner Riksens Ständers bifall, är visserligen förekommet, att alldrig Markegången, huru låg den än må blifva, kan nedsätta Löntagares villkor under nämnde 6 R:dr pris å Tunnan Säd, eller att för hvarje 9 R:dr på Stat får uppbäras tillsammans ; oi R:dr; men då äfven detta är lågt i förhållande till de priser, hvilka man vid Löne-regleringen 1815, vand vid högre priser, påräknade att fortfara , och medeltalet af de senaste 5 årens uppgått till 7 R:dr 16 sk., har jag för min del trott ett bestämmande pris för Tunna Spannmål till nästa Riksdag, af 6 R:dr 32 sk., såsom midt emellan 6 R:dr och 7 R:dr 16 sk. och hvilket uppbringar hvarje g R:dr Lön på Stat till 11 R:dr 8 sk., vara påen gång en billig förvissning åt Löntagarne om utkomst och ett mera reciprokt samt af nödvändigheten, att varsamt umgås med Statens medel anbefalldt regleringssätt, att tillstyrka ett sådant medelpris från denna Stats-Utskollets Betänkandeti. 363 till nästa Riksdag än den nyssnämnde förhöjning af minimum från l\\ R:dr lill 6 R:dr utan motsvarig gräns åt andra sidan eller ett bestämdt maximum, hvartill i ett eller flere möjligen inträffande svåra år Sädespriset kan uppslegras. Och på alla dessa skäl tillstyrker och yrkar jag för min del, att Riks-Markegången från denna till nästa Riksdag nu bestämmes, att oförändrad beräknas efter 6 R:dr 3a sk. för Tunnan Lönings-Säd åt Statens så civile som militaire Löntagare, hvilka sednare efter förra Riksdagens Beslut också äro förvissade om ett minimipris af 6 R:dr samt bör slutligen nämna, att det qvantum Lönings-Säd, hvarå en sådan förhöjning af 32 sk. från 6
297. A. 623, — angående förtydligande af ett Ridderskapels och Adelns beslut 0111 ett tillägg till Reglementet för närings-stipendierna. XIII. B. 111. A. 297, -— angående fördelningen af göromålen förste och andre Riddarhus-cancellisterne emellan. XXI. B. 99. XXIV. A. 445. ■— angående ett tillägg i 3 § 5 morn. Låneregletnenlet. XXV. B. 220. A312. — angående villkoren för emottagande af en donation utaf framlidne Krigsrådet, Friherre Anton von Liewen, XXV. B. 221. Å. 466. XXVI. U. 116. A. 128, — i anledning af återremiss i frågan om villkoren för emot tagandet af von Liewenska donationen. XXVI. B. 116, A. 128. Ridderborg, Fredrik Georg, yttrande. VI. 4- Ridderstolpe, Grefve Carl, yttranden. II. 204. VI. 371. Ridderstolpe, Friherre Fredrik Christopher, yttranden. XVIII. Rikets Allmänna Ärenden Beredning, angående fortfarande tillsvidare af anslaget för. VIII. R. 4>- X. B. 23o. A. 2.69 XII. E. 3 5., 398. A. 456. XIII. E. 612. — angående ledamöternes derstädes ansökning att få såsom pension bibehålla de af deni innebafda arfvoden. XIX. B. 70. Rikets Ständers hus, angående förändrad inredning af. VII. B. 298. A. 100. — angående ombyggnad af en del utaf östra flygeln. XVIII. B. .75. XIX. A. 24.. — angående upplåtande af, åt Direclionen öfver Armcens pensionscassa, under en förestående reparation, XXV. B. 21g. A. 255.
Sedan Eders Kongl. Maj.'t i nådig skrifvelse till Kammar-Kollegium den 3o:de November sistlidet år behagat tillåta, att äfven Långhundra och Erlinghundra Härads-allmänningar må än vidare under allmän vård förblifva, hafva under detta års sommar, förberedande åtgärder blifvit vidtagne, att å dem införa enahanda afverkniiigs-melod, och hvaraf samma nyttiga påföljd synes kunna beräknas, åtminstone å de af nämnde skogar, sorni genom sitt läge göra en pålitlig bevakning och vård möjlig. Sammantagna averkningen å alla dessa allmännings.skogar, till sitt omfång beskrifna i den sista underdåniga berättelsen, har under desse fern åren uppgått till 2,4go stycken timmer, i,354 lass gärdsel, 566 lass stör och 2,179 lass ved. I Öknebo härad finnes tre sockne-allmänningar, hvaraf dock tvenne äro delade. Thuringe socken-allmänning delades åren 1806 och 1807, på det sätt, att skoglöse hemman erhöllo dubbel lott. Skogen, som är växtlig, vårdas af hvarje ägare särskilt, men besväras af åverkan från skoglöse grannar. Värdige allmänning delades 1809 efter oförmedladt mantal, utan afseende på hemmanens bättre eller sämre skogstillgång, och vårdas nu af gemensamt underhållen vaktare. Den tredje allmänningen, tillhörig Öfveroch Ytter-Jerna socknar, och ännu odelad., har genom försummad vård och skogseldar lidit mycken skada. Byggnadsoch stängsel-sättet är lika föga skonande för skogstillgångarne, som förut, med några färre undantag å större egendomar, samt vid jernverk och hyttor, der sten, samt leroch slagg-tegel till byggnader användas. På Hagelstena egendom i Alsike socken är en bränntorfs-måsse upptagen. Bergsrörelsen. De flere i Länet befintliga jernverk och masugnar, hvilkas lägen och lillverkningsbelopp jemväl tillförene blifvit i underdånighet uppgifne, hafva med oafbruten drift fortgått.
Således, om man vill finna det tal, som bör läggas till grund för A. Pehrssons skattskyldighet , och rösträtt efter förmedlade hemmantalet, tillsammans med dem som skatta och rösta efter bevillning för andra näringsfång, så blir exemplet af följande lydelse: 0,30 + 1,00 + 0,50 Detta sökta tal, eller 6,67 kallas i formuläret förmedladt mantalsöre. För den händelse åter, att det oförmedlade mantalet konkur - (Bilaga Litt. IS till 66 § i C. J. Stolpes särskilda förslag till Lag om menighetsstyrelse på landet.') Debetsedel å socken-iitskyhler till N. N. socken år 18 Fol. OO. Sandby Kronofogden J. Bergström. Egendom Debet. Credit. Hemmans IS:r. Förmedladt Oförmedladt Af mantal Af bevillning Af personer. Summa R:mt. Inbetalt. Mantal. Man talsöre. Mantal. g p p p <*> o; G> Förmedladt. Oförmedladt. För i mantal satt 1 jord. För i mantal ej satt jord. För näring. Qvitteras. N. N. * Uttaxerade socken-utskylder är 18 Af förmedladt mantal Af oförmedladt mantal. Till kyrkobyggnad å 7 R:dr 5 0 öre pr mantal • 000 — Af förmedladt mantal och bevillning. Af oförmedladt mantal och bevillning. Af bevillning. Till fattigvården, å 15 öre pr R:dr . » skollärarelön, å io öre pr d:o 000 00 — Af -personer. Till ett sockenbibiiothek, å 2 0 öre af man och 10 öre af qvinna . 00 00 Riksmynt 000 00 Reservation af Riksarkivarie», Dukt. Nordström. Mina uti följande punkter från llertalets bland Committerade afvikande meningar har jag ansett mig böra reservationsvis anföra: Förslaget Jts 2 (kommunalstyrelse i stad) § 7 der det föreslås, att skyldigheten att utse stadsfullmäktige ej skall för en stad inträda förr, än den räknar öfver 2,000 innevånare.
D e unga herrarne trängdes o m k r i n g h e n n e; » får jag b e o m första valsen, — andra francaisen, — tredje polkan, » ljöd det från alla sidor. E m m y såg spejande ut i rummet. N e j, han syntes icke till! Tänk, o m han icke k o m! A h j o, visst skulle han k o m m a, det var ej möjligt annat. H o n satte ett litet streck för fjärde valsen på sitt program o c h lämnade detta till sina väntande kavaljerer. o F r ö k e n E. musik stundom nummer. lekamlig genom för kvinnor vidtager till 9 vidtager aftonens program, utgörande långt med tedrickning tionen nan som cirkulation. Vidgad horisont. tre e n friare han ångrade sin d o m: » dröj kvar invid din s ö m », von till e. samkvämet Lotten hittills arbeterskegrupp). den hindra ledarinnorna Ledarinnorna till alla s a m k v ä m. Heijkensköld v. Bahr, A. Fahlstedt, B. sina erfarenheter ändringar, Skiss för Idun af A g a t he Lind. att Hirsch och E. K e y. Dessa utbyta hvar m e d sina grupper Outtalade ord. — tolft står e n ledaDessa, s o m innevarande medgrupper m e d en för på våren alla till T ö r familjens ungdom. Ännu kunna alla nummer erhållas fullständigt från årets början, om prenumeration med 3 kr. oförtöfvadt verkställes å K a m r a t e n, den utmärkta, allmänt omtyckta illustrerade ungdomstidningen. * » Jag känner icke igen E m m y i afton, » sade löjtnant B y m a n sakta till sin fästmö, » så glad h o n är! » » Ja, » svarade A g n e s, » måtte blott icke de främmande se lika väl s o m jag, hur ansträngd den glädjen är. » » Ansträngd? » » Tst, tst! Se icke så frågande ut; dri skall få veta mera i m o r g o n.
I enlighet härmed föreslår Herr von Koch, »att Rikets Ständer, för sin del, måtte besluta, att den, uti 25 Kap. 8 § ' Byggninga-Balken och särskilda författningar, alla, som å landet hemman ega eller bruka, ålagda skyldighet att vägar rödja och broar bygga må, när minst en tredjedel af ett härads eller en sockens nu väghållningsskyldige, räknade efter deras andelar i besväret, sådant yrka, fördelas och ordnas på följande sätt: alla häradets eller alla socknens vägar lemnäs till underhåll ät den eller de vid offentligt utrop minstbjudande för hela väghållningsskyldigheten eller viss andel deraf; till betäckande af entreprenadkostnaden användas i första rummet de bidrag, hvarje hittills väghållningsskyldig bör lemna, och som bestämmas i penningar en gång för alla, efter medeltalet af hans utgifter och arbete å vägarne under de tio åren 1853 1862, dock så, att bidraget må lemnäs, i stället för i penningar, uti ett deremot svarande antal, efter den väghållningsskyldiges eget val, antingen af manseller ökedagsverken, beräknade till värde efter medeltalet af länets marke gångsvärde för nyssnämnda tio år, och att fullgöras genom arbete å vägarne, på sätt och å ställe inom socknen, som entreprenören eger bestämma, men å tid, som för hvarje ort fastställes så, att minsta olägenhet för landtbruket deraf orsakas; rättighet att lemna bidrag för väghållning uti dagsverken i stället för i penningar tillkommer en hvar, som anmäler, att han sådant åstundar, hos vederbö rande, som första gången eller framdeles bör låta utlysa entreprenadauklion, innan viss behörigen kungjord tid före auktionens utlysning; i andra rummet och derest nämnda bidrag icke blifva tillräckliga till be täckande af kostnaden för vägoch brobyggnad inom häradet eller socknen, skall kostnaden bestridas genom afgift å alla inom häradet eller socknen belägna jordbruksoch andra fastigheter, utan något undantag, utgående efter behof med ett eller flera öre af hvarje fullt tusen riksdaler, dertill fastighet vid sednast fastställd taxering till bevillning efter 2:dra art.
Herr von Hartmansdorff: Om Ridderskapet och Adeln förenar sig med BondeStåndet, så uppkomma alla de svårigheter i afseende på verkställigheten, hvilka Herr Hjerta nu anmärkt. De under Carl X:s regering började ProvincialRiksdagar blefvo mycket klandrade; nu för tiden skulle de säkerligen blifva det ännu mera. Instämmer Ridderskapet och Adeln med BorgareStåndet, så afslogo vi den skrifvelse, Utskotten föreslagit, och ingen komme att afgå. Bifalla vi Utskottens Betänkande, så blifva vi ensamme uti ett sådant beslut. Förenade Ridderskapet och Adeln sig med PresteStåndet, så instämma vi lill en del i det förslag Utskotten framställt; men med tillägg, att Ståndet yttrar, i hvad afseende, eller i hvilka landskaper, nemligen i skogsv trakterne , Stadgan anses minst lämpelig. Ytterligare, och till förekommande af den skada, som befaras genom Stadgan förvållas, skulle man då begära, att verkställigheten måtte hvila, och i följe deraf de under fråga varande skiften inställas. Man uppsköt då icke hjelpen, intill dess skadan inträffat, utan man förekomme den; och jag tror, att det vore riktigast. Mot Herr Hjertås förslag till underdånig skrifvelse skulle jag ej hafva särdeles att invända; om det icke innehöll, att sådana grunder, som angå ägande-rätts förhållanden, och hvilka äro af natur att lämpligast tillhöra CivilLagen, böra förblifva orubbliga. Saken är väl rig - Den 27 Augusti e. m. 211 tig, men otydligt uttryckt. Menar Herr Hjerta sådana grunder, som tillförene varit gällande i CivilLagen, så har han rätt. Menar han åter dem, som man genom denna Stadga vill göra gällande, såsom CivilLag, så är det just hvad som behöfde ändras. Då kommer förslaget på ett ut med BondeStåndets, likväl utan att äga samma klarhet.
Jag förfäktar min rätt lill dessa yttranden; och jag förstår icke, att den kan 124 sältas i fråga annorlunda, än alt den allmänna fria yttranderätten i och med detsamma är i fråga ställd. Hvad mig blifvit till last fördt, är nemligen ingenting annat, än sjelfva granskningens behörighet, d. v. s. bruket af omdömets frihet. Utan att uppgifva något af mig begånget faktiskt misstag, eller försöka undanrödja någon af de premisser, hvarpå de af mig fällda omdömen hvila, har man vändt tadlet just mot dessa omdömen såsom sådana, velat i dem finna oförrätter, änskönt på sanning grundade, betraktat dem såsom olofliga, änskönt obestridligen rigtiga. Det är härom, som tvisten handlar. Onekligen måste den anmärkningen, att hafva dömt emot klar lag, vara för en domare sårande, och det i högre grad, ju högre plats domaren innehar. Men icke blir denna anmärkning derföre alltid oloflig och förgriplig. Den blir det, äfven om den i och för sig vore den mest befogade, derest den framkastas i afsigt att förolämpa, eller uppställes såsom en lläck på domarens karakter eller förfarande i allmänhet, utan tillämpning på uppgifna fel, hvari lagstridigheten skall bestå. Men skulle all tillvitelse om olaglighet, begången af domare, derföre vara straffbar och oloflig; då vore all kritik af domares åtgärder, om icke alldeles omöjlig, dock åtminstone oanvändbar för alla de fall, som mest påkallade klandret och genom hvilkas fredlysning laglig rätt och säkerhet mest äfventyrades. Skall nu allmän granskning vara möjlig, så mäste följaktligen gifvas en frihet alt klandra äfven de mot klar lag stridande domslut, och ett sätt att om deras lagstridighet utsäga sin mening, utan att göra sig saker till straffbar förnärmelse. Men gifves härtill något ostraffligt sätt; så måste det vara det, hvarigenom allt yttrande af ett omdöme är ostraffligt, nemligen framläggandet af den verkliga handling, man bedömer, och omdömets inskränkande till denna handling.
Jag anhåller att få veta, huruvida de öfriga Stånden beviljat detta såsom ett förslagsanslag eller ej. Undert. Ridd.Secret. yttrade, alt han visserligen kunde upplysa hvad Hr von Hartmansdorff begärt, men att lian fruktade att en stund skulle åtgå innan han kunde förete prot.utdrtn, hvilka nu för ögonblicket icke voro till hands. Frih. Hamilton, Hugo: Som jag sett dessa prot.- utdr., torde jag få upplysa, alt hvad summan beträffar, hafva de andra Stånden antagit Utskins förslag. BondeSt. har likväl hufvudsakligen gjort det tillägget, att af dessa 5o,ooo r:dr inga andra städer borde blifva delaktiga, än sådana, der ändamålsenliga folkbildningsanstalter saknas, samt alt medlen skola fördelas först Rikets alla län emellan, och sedan inom länen af en särskildt organiserad läns-comite socknarna emellan. BorgareSt. har antagit förslaget sådant som det är. Hr von Hartmansdorff: Om man skulle fördela joS Dc n 3 April f. m. detta anslag efter folkmängden, såsom ett Stånd lärer hafva beslutat, så vore det så mycket säkrare att medlen Liefve förspillda. Jag hemställer derföre, om det icke vore bäst att antaga Utsk:ns förslag, hvarigenom man kunde hoppas öfverensstämmelse i RiksStrns beslut; ty frågan komme då att gå till förstärkt StatsUtsk., der Utskrns ordin, ledamöter väl matte vidhålla deras tillstyrkande, hvarigenom man kunde hoppas att medlen blefve åtminstone någorlunda väl använda. Utskins nu föredragna förslag blef derefter af R. o. Ad. bifallet. Till pröfning företogs BancoUtsk:s den sisth Febr. och den 3 sisth Mars på bordet lagda utlåt. N:o i5o, i anledn. af väckt fråga om förstärkning af fonden för belåning af fast egendom i R. St:s bank. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Frih. Stjernstedt, Hr Mannerskantz, Hr Stuart, Gr.
1783 stadgar, att enär cn storskiftes delning blifwit af Domaren gillad, får den sedermera icke rubbas eller pätalas, men derest nägon efterät gittat wisa, eller wid chartans öfmerseende wid LandtmäkerisContoirei skulle finnas, ait fel warit i uträkningen, hafwe den, som derigenom lidit wald, att söka jemkning i sin lott pä landtmätacens bekostnad, bock utan att sjelfwa delningen mä ölifwa ändrad; S54 Den IZ Junit och da detzntom, vin någon witz präscripttons rid blefwe förelkcifwcn inom hwi krn rn sädmi jemkning el-ee rättelse borde sökas fer art wara gällande, den olägenhet skaile deraf kunna npkomma, att mangen jordägare icke hunne att inom den E ' stadgade tiden erhälla säker riplybning, huruwida någon felaktighet blifwit i uträkningen begången, har Lag^Utskorlet pä deija skäl ansell sig bära afgifwa det utiätande, betz uplästa memorial innehåller. Grefwe Oe la 6arZ,e, ^acob: I Kongl. Mains nådiga författning rörande enskttflena i Skä. ne stadgas en präscriptions lid af 14 dagar för den som tror sig berättigad att äklaga en gjord delning innan den af Landshöfdingen stadfästes och derjemte rätcigheakt hos Kongl.