Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utdrag af Protocollet, hållet hos Högloflige Riksens Ständers Stats - Utskott den 12 April 1823. s. D. Då nu till justering upplästes Uttkottes Utlåtande i anledning af gjorde anmärkningar vid dess afgifne Yttrande angående anslaget till Veterinair-Inrättningen, förklarade Herr Majoren Friherre Hjerta, Herrar Öfverste-Dieutenanterne G. Hjerta och von Heyne samt [Herr Biskopen Doctor Wallenberg, under åberopande af sine reservationer, då ärendet förra gången hos Utskottet förevar, sig icke kunna instämma uti detta Utskottets Utlåtande; hvilke särskilde tankar, i anledning af derom gjord begäran, skulle till 54 Stats - Utskottets Betänkanden. de Respective Riks-Stånden] åtfölja. År och dag sorn ofvan. Ex Protocollo J. C. E o r i c h. N Ankom den 18 Aug, 1823. Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse, om Pension vid afskeds-tagandet för JustitiseRådet Blom. • 9 Ofver fötjande Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständers Stafs-Utskott med lustitisjRådet Bloms underdåniga ansökning, om Pension vid afskedstagandet. Gifven Stockholms Slott den lj Iulii 1833. ”Till Kongl. Maj:t har Justities -Rådet och Commendeuren af dess Nordstjerne-Orden, J. R. Blom inkommit med underdånig ansökning, att då han, vid nu uppnådd nära 61 års ålder, efter 40 ars tjenstetid, i anseende till försvagad hälsa och märkligt aftagande_syn, med värk i ögonen, Stats-Utskottets Betänkanden. 55 enligt sine Läkares tillstyrkande, nödgas i underdånighet begära afsked ifrån Justita® -RådsEmbetet, Kongl. Majit måtte täckas i Nåder tillägga honorm för dess återstående lifstid, årlig pension till lika belopp med Justitiae-Råds Lönen jemte åtföljande Taffelpenningar. Kongl.
De för stölder utsatte bestraffningar äro nog svåra och rysliga att afskräcka vanartiga lynnen , blot* Lagarnes Väktare och Skipare iagttaga derås åliggande pligter , och ÖfverDomare icke så ofta som hittills skett, utöfva den dem förundte Leuterationsfrihet till förringande af Lagarnes och Samhällssäkerhetens kraf. Och om i öfrigt bevakningen och tillsynen öfver de till fästning dömde fångar raedmera noggrannhet iagttages, skall säkerligen det med den föreslagne skär pningen åsyftade ändamål vinnas. Af alla dessa skäl tillstyrker jag ytterligare, att Utskottets Betänkande, så vidt det rörer denna fråga, måtte ogillas och afslås 9 hellsten Civil och CriminalLag är under utarbetning, och snart lärer till Ständernas närmare granskning och antagande utkomma, samt för thy, det synes lämpligast, att derest ser-, skilta omständigheter icke fordra en skyndsammare förändring , all annan handläggning med LagFörslag må intill nämnde tidpunkt 40 Den 2 i Maji. hvila, på det den nya Lagen må ordningsfull och systematisk blifva sammanfattad, och de brydsamma olägenheter Och oordningar undvikas, hvilka ostridigt eljest varda följder af en blott för få år gällande mellaniag. Och af enahanda orsak kan jag ej eller inse nyttan och nödvändigheten , sorn påfordra det med tjufvar af Utskottet föreslagna, af Herr af Brinckman understödda, nya Rättegångssätt. Författningar äro långt för detta utkomne, hvilka stadga, huru förhållas bör, enär tjuf bekänner å sig flere brott å aflägsna Orter begångne , samt anledning finnes till misstanka, att sådan bekännelse blifvit gjord endast i afsigt, att tjufven söker tillfälle, att under forslandet kunna undankomma. Och måga således dessa Lagar efterföljas , intill dess den omförmälte nya LagBok utkommer, hvilken jemväl skall innehålla den hepröfvade, lämpligaste Rättegångs-ordnipg, så väl i Civile-som Criminele Mål.
Hvad beträffar nedsättning i den på Rikets Ständers beslut tillkomna förhöjningen i lotsafgifterna, skulle sådan vara mindre välbetänkt, helst dermed afsetts, dels att bereda lotsarne sådan ersättning för lotsningen, att de icke vidare må nödgas för sin bergnings skull, söka biförtjenst af jordbruk och andra sysselsättningar, utan uteslutande kunna egna sig åt sitt egentliga yrke, och dels att öka lotsverkets inkomster, hvilka icke stå i lämpligt förhållande till underhållet af de många lotsarne på den stora kuststräckan, å hvilken finnas ej mindre än 131 lotsplatser, hvilkas antal ©tvifvelaktigt kommer att ökas, isynnerhet i de norra farvattnen, i den mån sjöfarten tilltager samt nya hamnar och lastageplatser uppstå. I betraktande häraf, och då den öfverklagade taxan varit så kort tid tillämpad att icke tillförlitligen kan bedömas om hon är för hög eller för låg, äfvensom det lika litet ännu kan bedömas om öfverskotten kunna blifva tillräckliga äfven för framtida underhållet af fyroch båk-anstalterna i riket, samt dessutom motionären icke anfört sådana skäl, på hvilka någon nedsättning i de öfverklagade afgifterna billigtvis skulle kunna yrkas, hemställer Utskottet att motionen, må lemnäs utan afseende. Stockholm den 27 Augusti 1860. Bih. tili R. St. Sammansatta Stats-, Lagsamt Allm. Desv.- o. Ekon.-Utskottets Memorial N:o 29. Ank. till Exp.-Utsk. den G Sept. 1860, k!. 2 e. m. Memorial, med förslag till voterings-propositioner, till sammanjemkande af de inom Riks-Stånden fattade skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskottets Utlåtande N:o 21, i anledning af framställde anmärkningar emot Utskottets under N:o 7 afgifna Betänkande öfver ej mindre Kongl. Majlis nådiga Proposition om förnyad författning rörande ut skrifning ssättet och inrättningen af Allmänna Beväringsmanskapet, än ock enskilda motioner i samma ämne.
Preste-Ståndet åter, som äfven bifallit Betänkandet N:o 10, vidhållet i Utlåtandet N:o 86, hade instämt i Borgare-Ståndets beslut om anslag till Navigations-skolor i Wisby, Carlshamn och Hernösand, endast med den förändring, att ej Hernösand i berörde afseende nämnes, utan att ett anslag af 500 R:dr Banco må å stat uppföras till inrättande af en Navigations-skola i någon af de norr om Gefle belägna städer, med öfverlemnande till Kongl. Maj:t att i Nåder bestämma, hvilkendera af dessa städer, som kan för ändamålet befinnas vara den tjenligaste. Med vidblifvande af det af Ståndet fattade beslutet, angående serskildta anslag till Na vigations-skolor i Wisby och Carlshamn, frånträdde Ståndet i Prot. TJtdr. d. 18 Dec. 1840. så måtto beslutet om dylikt anslag till en Navigations-skola i Hernösand, alt Ståndet nu, i anledning af Ridderskapets och Adelns ofvanåberopade inbjudning, förklarade, att eLt anslag af 500 R:dr Banco må uppföras å stat till inrättande af en Navigations-skola i någon af de norr om Gefle belägne städer, men öfverlöt till Kongl. Maj:t att i Nåder bestämma, hvilkendera af dessa städer, som kan för ändamålet vara den tjenligaste. S. D. Beslöts att vänligen inbjuda Höglofl. Ridderskapet och Adeln alt instämma i det beslut, som Borgare-Ståndet denna dag, enligt serskildt medde ladt Protocolls-utdrag, fattat i fråga om anslag till Navigations-skolor i Wisby och Carlshamn, äfvensom till en sådan skola i någon af städerna norr om Gefle. S. D. Fortsattes föredragning af Bevillnings-Utskottets Betänkande N:o 21, an gående Tull-bevillningen, samt bemälde Utskotts Utlåtande N:o 30, i anledning af gjorda anmärkningar vid Betänkandet N:o 21.
Då, vid afgörandet af i:sta punkten, beslutet om denna sak uppskjöts till i2:te punkten, tror jag, alt, innan votering nu företages, jag äger rätt att försvara de åsigter jag hyser öfver ämnet. Men, i anledning af hvad Herr Grefven och LandtMarskalken nyss yttrat, får jag vördsamt anhålla, det Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes förklara, om det icke är min rättighet, att få försvara de tankar, som ligga till grund för Contrapropositionen. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att den af Herr Rosenblad ornförmäldte fråga innefattade ett främmande ämne; i följd hvaraf Hans Excellence anmodade Herr Rosenblad, alt hålla sig vid deL föredragne och nu under öf - Den 19 October f. m. 51 Verläggning varande amne, samt uppgifva förslag till Contra-proposition. Herr Rosenblad: Såvida HerrGrefvens och LandtMarskalkens mening varit, att de skäl, hvilka jag vill anföra, icke nu höra till saken, skall jag efterkomma Herr Grefvens och LandtMarskalkens önskan, och endast anhålla, att Herr Skogmans förslag måtte blifva Contra-proposition. Herr Lefren: Som jag under hela öfverläggningen icke hört någon påslå, att min reservation skulle medföra upprifvande af ett förut fattadt beslut, så berättigar detta mig att draga den slutföljd, att, ifall jag besvarade Utskottets Utlåtande medja, skulle det vara mig obetagit, att såsom en reglementsfråga få min reservation sedermera afgjord, desto häldre som jag önskar, att man för 128 skillingar i Sedlar skall utfå omyntadt silfver svarande emot ett värde af 1 R:dr i Silfver efter 1664 års myntfot. Jag får dock till Herr Grefven och LandlMarskalken hemställa, om jag icke har min rätt öppen, att efter voteringen få min reservation afgjord. I fall detta ej skulle medgifvas, nödsakas jag i Contra-propositionen göra den gällande, eller kanske såsom ett tillägg till Ja-propositionen, i fall Herr Grefven och LandtMarskalken skulle tillåta sådant.
H e m m a var det endast pappa o c h mamma, som sade du åt hvarandra. » H v a d heter d u? » frågade den nya bekantskapen. » Elizabeth G-yllenancker, » svarade L i s a. hvad ska du med två namn? du är minsann rik på allting, du! Mitt namn är Selma, o c h mor heter J o - hansson. Nå, ska vi springa dit bort o c h dricka? » » N e j, tack, jag är inte törstig. Har Selma sett fåglarna b a d a? » frågade L i s a lutade sig öfver stenkanten. » J a då, många gånger, det är lustigt, se där kommer just en, som söker efter ett badställe åt s i g. » U n d e r det att hon lyssnade, gjorde Selma jämförelser mellan Lisas bekännelse o c h det långa syndaregistret, som hvilade på hennes eget samvete. » frågade Lisa med bäfvande ängslan, » och att j a g får k o m m a till honom, när jag blir d ö d? » Lisa letade i sitt minne efter några tröstegrunder, men fick ej fatt i någonting annat än — G u d som hafver barnen kär. » S e r Selma, det står inte, G u d som hafver de snälla barnen kär, utan han håller nog af alla. Och ma bonne säger, att o m vi be honom förlåta oss, när vi varit stygga så gör han det. Brukar Selma läsa Fader vår först, eller G u d som hafver? » Selma kunde icke ljuga inför dessa oskuldsfulla ögon, men hon ville ej heller, att hennes lilla väninna skulle dra sig ifrån henne m e d motvilja o c h sorg, därför svarade h o n: » jag skall alltid läsa mina böner, som du läser dina Selma slog armarne o m den lilla, lyfte henne upp i sitt knä och gungade sakta fram och tillbaka med henne. bra » D u skulle inte k o m m a till himlen, du, som redan är en liten engel här på j o r d e n! » sade hon, o c h för första gången kände hon blygsel öfver alla de småsynder, som dåligt exempel o c h obegränsad frihet lockat henne till att begå. » tillade hon skyggt. är du nöjd då, l i t e n?
Ständer dertill behaga widtaga, utan att afgifterne derföre i serstilte poster bchöfwa päföras hwarje ffattdragande. Af dehe nu upräknade afgifter, har Lön - och Betalnings - Afgiften för bäde Swerige och Finland per meUium de sista 5 ärcn gjort R:d. 120,886: 14. 2, hwaraf för Swerige supponeras belöpa Medelår eller 96,709: 1. z. Slottshjelpcn endast för Swerige har deremot gifwit Z2,s88: 45- 6. och Medicinal - Fonden likaledes - 2,459: 40. 4. Men sä mycket större utförlighet nödgas Utskottet anwända, för att inför Riksens Högloft. StänDredje Band. N:o 104, ivZ. der 813 Den 2Z September. ber i fullkomligt ljus framställa käke säkerheten för Staten och tillämpningens möjelighct j sitt BcwillningSFörslag; ämnen, som serdeles fästat Utskottets upmärk, samhet och fordrat den sorgfälligastc handläggning. Också wägar Utskottet förmoda, att aldrig än nägok Beskattnings-System, der rättwisan ölifwit bcwarad, innefattat för Staten cn pätageligare tilförlitclighct, och icke eller nägonsin wid Bewillnings-grunderncs förefläcndc cn mera noggran beräkning kunnat anwändaS, än den, som af lltskoltct blifwit iipgjotd och följd under dest brydsamma och längwariga öfwerläggningar. TwiswclSmälcn inom sjclfwa Utskottet haswa förkastat den moraliska öfwcrtygclsen: man har äskat en nästan mathematis? bcwisning, och om frän hufwitd-principcn nägon aftvikclsc finnes tilläten, har den tilkommit endast för säkerhetens skull.
Att neka länsmännen att göra beslag på aflägsnare trakter eller utom districtet anser jag isynnerhet olämpligt, helst beslagsmakare i allmänhet kunna jemnföras med rofdjur, som icke gerna göra skada i grannskapet af sitt eget bo. Gr. Horn: För hela denna författning är det isynnerhet af vigt, att man tillser, att den med noggrannhet kan handhafvas; men jag tror, att detta skulle blifva svårt för K. M:s Bef:h:de, om man ej lemnar dem nödig handräckning i ett tillräckligt antal fiscaler. Jag finner visserligen betänklighet vid att tillåta länsmännen vistas utom sina district för verkställande af brännvinsbeslag, emedan de så väl behöfvas inom districtet; men å andra sidan finner jag äfven betänklighet deri, att, om de icke få göra beslag utom districtets gräns, en lagbrytare skulle strafflöst kunna vistas en länsman ganska nära, blott han bor på andra sidan om gränsen för districtet och vetat att komma öfverens med länsmannen inom sitt eget district. Jag skulle i följd häraf tro, att man snarare bör uppmuntra K. M:s Bef:h:de att antaga^ flera extra fiscaler, än inskränka verkningskretsen för de ordinarie fiscalerna, och jag tillstyrker således bifall till Utskms förslag i 58 §. Frih. Cederström: Om det är ett factum, att det alltid är ett tecken till en dålig lagstiftning, då man behöfver en massa af tjenstemän för lagens liandhafvande, så är denna § ett talande bevis på halten af Utskms arbete, enär man här för författningens liandhafvande funnit sig föranlåten uppkalla den ena hälften af nationen till angifvare och 18 H. 3o 234 Dea ag Januari f. m. fiscaler på ilen andra, och för beslagen icke allenast tagit hela den ordinarie kronobetjeningens verksamhet i anspråk, utan äfven tillåtit K. M:s Bef:h:de att dertill antaga andra personer. Det följer emedlertid af sig sjelft, att i den mån sjelfva lagstiftningen står i strid med mägtiga inleressen, fordras Ufven starka controller för lagens efterlefnad.
Såsom bevis på det stora anseende och den aktning, Carolinska Institutet förtjenar, har man åberopat, att detsamma bland sina föreg:de medlemmar räknat flera utmärkta vetenskapsmän, såsom en Herzelius, en Anders Retzius, en Magnus Huss och en Pehr Gustaf Cederschiöld m. fl. Ja, Mina Hrrl hvem har väl bestridt, att Carolinska Institutet är ett utmärkt undervisningsverk, förtjent af den största högaktning? Det kan vara stolt öfver, alt bland sina medlemmar icke allenast hafva haft de utmärkta vetenskapsmän, som jag nyss uppräknat, utan äfven att för närv:de ega sådana, som en Santeson, en Malmsten, en Duben m. fl. Men, Mina Hrr! jag kan ej finna, att man af detta förhållande kan hemta något stöd för bifall till den föreslagna förändringen, utan laslhellre för dess förkastande, ty, då alla dessa utmärkta män inom det medicinska facket kunnat frambringas under nu bestämda förhållanden, så skulle man häraf snarare kunna tro dessa vara förträffliga, än så ytterst bristfälliga, som man från den ena sidan påstått. Slutligen anser jag, i likhet med flere löreg-.de talare, att den tid, som förflutit sedan den K. Stadgan trädde i verkställighet, varit alltför kort, för att kunna hafva stadgat något tillförlitligt omdöme om den förmenta felaktigheten deruti. Resultatet af hvad jag nu tagit mig friheten anföra, tror jag mig kortast kunna uttrycka i följande ord: Då jag ännu icke blifvit öfvertygad derom, att hela den medicinska undervisningens förflyttning till hufvudstaden skulle komma att medföra verklig nytta för fäderneslandet; — då en sådan förflyttning likväl otvifvelaktigt skulle blifva följden af förslagets godkännande; — och då den tid, som förflutit sedan den K. Stadgan trädde i verkställighet, varit alltför kort, för att kunna lemna någon erfarenhet om bristerna i densamma, — så anser jag det väckta förslaget om ändring deruti vara för tidigt framställdt. Visserligen har Hr Huss fillkännagifvit sig hysa den öfvertygelsen, att vår nuv:de regering är så ratt-tänkande, att den, utan afseende på den korta tid, som förflutit efter den K.
1 anledn. deraf får jag förklara, att jag önskar anslag lill skolverken. Jag önskar l. o. m. ända till 90,000 r:dr, om dermed afsåges förökande af skollärarnes löner och borttagande af den förhöjda tjenstårsberäkningen; men Utsk. har så otvetydigt i sina vilkor visat att hufvudändamålet är något villa mera. Det är på den grund jag icke kan bevilja delta anslag. Det är mig alldeles omöjligt alt yttra mig öfver nyttan af ett anslag, ulan att på förhand kän na huru man del vill använda. Jag önskar läroverkets fortkomst, men jag önskar den på en annan väg, än StatsUtsk. förespegla!. Jag önskar sammanslående af lärdomsskolor och gymnasier och utvidgande af apologistskolorna; men jag önskar ej en sådan villervalla, som jag fruktar kommer att uppslå, om det förslag som här är åsyftadt skulle gå i verket. I afseende på den plan, som derföre utgör grundtanken, hade jag trott att den sednare skulle komma under öfverläggning, men åtskilliga talare hafva redan ingått på detta gebit af frågan och jag anser mig dä verkligen tillständig!, att här uppläsa en sida utur sednasle skolrevisions berättelse. Skolrevisionen består af rektorer och lektorer, utom en och annan ephorus; således fullt sakkunnige män. De yttra sig i afseende på den reform som föreslås: ”Sedan Den ö Maj e. m. 417 ”Sedan revisionen sålunda efter förmåga sökt göra sig reda för de grunder, hvarpå det undervisningssystem är bygdt, som yrkar lärdomsoch borgare-skolans sammanslående till en enda, och antagande af en dertill lämpad läseordning och lärosätt, samt äfven sökt pröfva de fördelar, som del erbjuder, tvekar den icke alt inför E. K.. M. i und. uttala den öfvertygelse, att det icke vore rådligt ali föreskrifva detsammas allmännare införande vid det offentliga läroverket.
Hus, skulle en sådan förvillelse verkligen kunna, åtminstone hos den tanklösa hopen, insmyga sig. Hos mig står dock den öfverlygelsen fast, att Konungaord inom Sverige ännu äga sin fulla betydelse, och den inre tillfred ställelse jag häraf känner skall gifva mig lugn och tröst, äfven då jag märker huru litet konungaorden förmå göra sig gällande inom kretsar, som tillmäta sig den äran att vara Konungamaktens sjelfskrifne Tolkar och Riddersman. I sitt helsningstal till Ständerne vid denna riksdag har Kolningen ä nyo ihogkommit representationsfrågan med följande ord: 58 Ben 18 December. ”Eder pligt, eder rätt att deröfver besluta har nu inträdt, och jag hyser den säkra tillförsigt, all ./, gode Hrr och Svenske Män, skolén åt denna på fäderneslandets inre förhållanden djupt inverkande fråga egna den sorgfälliga granskning och mogna pröfning, hvartill eder kärlek till fosterlandet och edert uplysta nit för dess dyrbaraste angelägenhet mäste eder mana.'1'’ Om farhägorne för hos Konungen omhylla tänkesätt skulle päkalla någon tillrättavisning, så har denna uti det sist omförmäkla thronlalet blifvit gifven med all den klarhet och fullständighet, som billigtvis kunnat fordras, och af statsmannaklokheten, under förevar, omständigheter hort medgifvas. Vi hafva likväl redan erfarit hvad ringa afseende majorileterne inom 3:ne R.-Stånd fästat vid Konungens upmaning att ät denna, pä fäderneslandets inre förhållanden djupt inverkande fråga, egna den sorgfälliga granskning och mogna pröfning, hvartill, efter H. M:s, tillförsigt, — kärleken till fosterlandet, och ett uplyst nit för dess dyrbaraste angelägenhet bort mana.”
Slutligen anhäller jag at ConsiitutionSUtffottet mätte föreflä, huru förbällas bör, när ett och samma Mål til flera Utskott remitteras; Om denna remisi bör ske pä en gäng eller successivt och om i det sednare fallet, Utskotten kunna sins emellan Malen remittera, eller de böra Le samma genast til Ständernas Plena öfwer, lämna, hwilka om den widare remisien besörja. För öfrigt fär jag för min del förklara Lenna Riksdags - Ordning med en noggranhet utarbetad, samt öfwer alt enlig med RcgeringsFormens anda, hwarsör jag önskar at Riksens Ständer om desi antagande snart mätte sig förena. Friherre Hjerm, ^xel, begärde sä wäl detZa som Grefwe törners yttrande pä bordet. Herr Den 29 Augustt. 1Z69 Herr Hillin, kebr, förklarade sig kj hafrva welat yttra sig ftrffildt för hwar punct af Grefwe cle Is 6 sr cl i c-8 anmärkningar , utan finge nu i atla xuncter Conformera sig med honom. Friherre Merta, ^xei, gjorde en lika förklaring. Herr 7^-un, kekr, önskade säsom tilläggning i 15 §. rörande Riksdagsmän af Allmogen, at äfwen Frälse-Bönder mätte fä ivälja och wäljas. Friherre 8tsel von hollstein. Likafä wältalande som de Ledamöter warit hwilka sist sig ffrifteligen yttrat, likasä enkel ffall jag i mitt yttrande wara. Jag fär säledes korteligen tilkännagiswa, at jag för min del ej kan bifalla nägon inskränkning uti hwar Ledamots rätt at sig pä Riddarehuset yttra. Herr von lkksussvolik. Sluteligen efter det Högloft.
Ty det fins mycket, som man känner sig polemisk emot med orätt, därför att man ej lärt sig att se sakerna rätt, mycket, som man måste lära sig, att det måste ske, äfven om det svider. Men felet är, att detta svar kan begagnas i alla väder. En tjuf kan också säga åt en, som är antipatisk mot stöld: »ja, jag känner till det där. Jag har varit likadan själf. Det var en tid, när jag tänkte som du.» – Och hvilken fähund som hälst kan upprepa det om sitt föregående och åberopa sitt felsteg som en i lifvet vunnen erfarenhet, hvilken bör lära en annan att icke tro sig säker. Jag menar ... Det är så svårt att afgöra, när detta svar innehåller en lärdom eller en brutalitet. – Sant. Men i en fråga som denna betyder det väl något, om svaret kan afgifvas af det jämförelsevis stora flertalet. Och i fråga om könsumgänget har hvarje människa ett votum att afgifva. – Ja, majoriteten skall ju afgöra. Grane fick en min af lillgammal ironi. – Bah. Citat af Ibsen eller af någon annan, sade Schultz, och hans läppar slöto sig hårdt med en liten smackning mot hvarandra. Hvart tror du man kommer med citat, när det gäller att reda sig i lifvet? Ja, låt oss inte komma in på kvinnofrågan och talet om alla de olyckliga kvinnor, som lida för männens missgärningar. Jag känner till alt det där, och det är ju ej första gången vi tala om den här saken. Men det är något, som frapperat mig. Har du inte lagt märke till det? Att man inte kan beröra denna fråga i ett sällskap af unga män mellan tjugu och tjugutre år, utan att alla förstummas. Man märker ryckningar i deras ansigten, och ett drag af oändlig sorg har jag mer än en gång tyckt mig läsa i mångens ansigte. Du kan vara viss om, att inom ett par år skall literaturen vara full af denna fråga. Början är redan gjord, men mera kommer. Men inte är frågan afgjord med, att man helt sonika proponerar könens likställighet. Det är ungefär lika dumt att föreslå almän sedlighet som almän osedlighet.