Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att uti Hiket befinnas, utom de större spinnerier, som i Fahlun, Leksands, Gagnefs, Åhls och flere Socknar uti Stora Kopparbergs Län, samt på andra orter äro anlaggde, flere Mekaniska Bomullsspinnerier* hvarigenom sysselsättas öfver 2000 personer, hvilka komma att sakna bergning, om fri in - 192 Bcsv. och Ekon. Ut sk. Betänkandéit. försel af Engelskt Bomullsgarn skall fort* faraj 5:0 Att Bergslags ArbetarneS i Fahlun efterlemnnde Enkor och barn, stadde i största fattigdom, hafva vid de der befintliga 2na större Spinnerier, en betydlig hjelp och arbets* förtjenst, hvilken, jemte Spinnerierna, förme* nas skola upphöra i samma Ögonblick, sorn, det Engelska Bomulisgarnet kan säljas för bättre pris. Till bestyrkande af dessa Uppgifter, hat Herr Linde äberopat de till Kongl. Gömmer* ceColIegium inlemnade berättelser öfver till* verkad spånad af Bomullsgarn uti Fahlun och nästgränsande Socknar år 1816, hvaraf befinnes, att vid Rådmannen Korsbergerä privilegierade Spinneri varit sysselsatte 1096* vid Fabrikören Bergmans 511 och vid Nota* rien Corneers 298 personer, och att förmo* deligen ett lika stort antal dessutom varit sysselsatt till spånad, dels genom Handlande och Hushåll i Fahlun, dels ock genom Cornmissiojnairer, hvilka ifrån andra orter åtagit sig att anskaffa Bomullsgarn»
Djurgården till experimentalfält uplåtne jord, att ändamålet med denna uplåtelse kunde vinnas, föreslagit Rikets Högloflige Ständer bevilja ett årligt anslag af 4,500 R:dr Rmt dels till aflöning för en med högre bildning försedd Inspektor, och dels för försöks verkställande under en skicklig Agrikultur-kemists ledning. 176 Dea 12 November. Men om dessa anslag skola kunna i allo medföra det gagn, som dermed åsyftas, erfordras dels, att den å fältet förhand varande brist på tillräckliga och ändamålsenliga byggnader afhjelpes, och dels att jordegendomen, genom grund-dikning och gödning, upbringas till den bördighet, som utgör hufvudvilkoret derför, att dess bruk må kunna framställa efterföljansvärda exempel, hvilket hitintills, i brist af erforderliga tillgångar för dylika utgifter på en gång, icke kunnat verkställas. I förra hänseendet, eller hvad byggnaderne angår, är förhållandet å experimental-fältet nu sådant, att utom 2:ne mindre, icke ändamålsenliga bostäder, för 2:ne drängar, består deu åbyggnad, som är afsedd till bostad åt dem, som i öfrigt besörja jordens brukande och tillsynen derå, af en äldre bofällig byggnad, innehållande utom 2:ne rum, att af Akademiens Sekret, begagnas, då han besöker stället, 5 rum och 2:ne små kök, inom hvilka lokaler nu måste inrymmas Inspektoren. Rättaren och Fårherden. Då i följd häraf åt Inspektoren ej kunnat lemnäs utrymme för egen hushållning, utan denne varit nödsakad taga sin kost hos Rättaren, och således till denna befattning endast ogifta personer kunnat antagas, har Akademien härvid måst fästa största afseendet derpå, att hans anspråk rättade sig efter Akademiens inskränkta förmåga att dem upfylla. Om alltså Akademien skall kunna vid experimental-fältet anställa en fullt duglig, bildad Inspektor, framstår derföre såsom ett oeftergifligt vilkor, att han förses med en bostad, hvad utrymme och beqvämlighet angår, svarande emot hvad enskilde jordegare bestå sina landtbruksförvaltare.
— Skulle sådant icke vara verkställbar, i anseende till tidens förändrande, så förklarar jag högtidligt, att nödvändigheten fordrar, det man måtte återkomma till vårt först upprättade KneckteContract, som berättigar Rotehållare att, af egna tillverkningar, utgöra Soldatens Släpmundering; och jag finner denna åtgärd så mycket mera nödvändig, som alla penningar är hos Landtmannen försvunna. — Jag anhåller att dessa mina enskildta tankar måtte till R. H. St:r få åtfölja. Förslag till Lönereglering för Indelta Cavalleriet. Innehafver för närvarande Anses böra innehafva Boställen och Räntor. Contanta Anslag. Summa. Boställen och Räntor. Contanta Anslag. Bet. Förslag till Lönereglering för Indelta Infanteriet. LifRegements Grenadierer NB I ar Boställen af de till Kronan indragne 3oo6: 42. Smålands Grenadierer LifGrenadierer, Piothålls LifGrenadierer, Rusthålls Westgötha Uplands . Skaraborgs Södermanlands Kronobergs Jönköpings . Dahl . Helsinge Elfsborgs Westgöthadafs Bohus Läns Westmanlands Westerbottens Calmare Nerikes Wermelands Jemtlands Södra Skånska Infanterie R:gt . Anses böra innehafva Boställen och Räntor. Contante Anslag. Utlåtande, i anledning af återremiss från de respectivc RiksStånden af Utskottets Betänkande N:o 133, ang:de regleringen afUtgifterne under RiksStalens fttle HufvudTitelj jemte dervid Lilaggde Utlåtanden N:is 134» 135 & 136. Vid irsla Puncten af Betänkandet N:o 133 angrde de förut a Academie oell ScholieStaten under Titel; Anordning utonl Stat utgifne Medel är inom II. BondeStåndet anmärkning gjord vid olikheten i de på 2:ne serskildta ställen pag. 2j2 upptagne belopp af den för Scholan i Calmar indeldta Spanmål; hvarföre Ståndet funnit för god t, att Betänkandet i denna del återremittera.
Det förra bevises af den otidighet, hvarmed de merendels emottaga allt slags anbud af arbete, det sednare af deras pocisande på Passets innehåll, som utgör deras hvardagsspråk. Såsom medel emot dessa oredor föreslås: 1:0 Hvad Gesäller angår, att de såttas under TjenstebjottsStadgan, med ålagd förbindelse till bestämdt ArbetsContract, minst på halft är. 2:0 Att Skeppredare förpligtas lemna sine Sjoman, under den tid de åro i land, arbetsförtjenst och underhåll, samt för det 3:0 att Soldater, under sin permissionstid, ålades försörja sig med arbete, inom den Station LagUtskottrts Betänkande)]. 069 Station, dit de egentligen höra, heldst de större Ståcferna erbjuda både förmånligare och ymnigare tillfällen till arbetsförtjenst, ån någorstädes på Landet. Slutligen yrkas en nogrannare pröfning och strängare försigtighets iagttagande vid meddelande af Pass, under de anvisningar, som Memorialet utförligare upptager. Med Doctor Svedelius hafva flere af Högv. PresteStåndets Herrar Ledamöter sig förenat, under tillägg af: Domprosten Doct. Wijkman: att GeSåilers arbetstid vål minst borde vara 6 Månader, men på det ej en Mästare må kunna blifva af alla påen gång öfvergifven, börjas på hvad tid sorn held11 och slutas efter en månads , uppsägning. Af ContractsProsten Anjou: atti dess Hemort, en mängd af Finnar, förpassade till Stockholm , öka oredan. Af Prosten Linderot: att Tatare och Ziguenare betydligen förstora det öfverklagade onda. Af Comminister Flodin: att till den nu anfötda hop af sådane med Pass kringstrykande personer, kommer ett annat slag, hvars attesterande, under Herr Corn* ministerns tjenstetid, förorsakat honom mycket bryderi, nemligen: Handtverkarlår lingar och Tjenstehjon, hvilka, såsom utur tjensten Viåkte, blifva hvad man kallar
Men, utom det att rättvisan väl icke någonsin får uppoffras för en genom dess tillämpning möjlig skandal, — utom det att hvarje brott, som af en familjefader eller familjemoder begås, beklagligen på detta sätt alltid laller tungt öfver familjen, måste framför allt erinras, att skandalen väl ligger i sjelfva felet, men icke i dess försoning, icke i de anspråk, som derutaf uppstå. — I detta fall måste dock äfven erinras, att samma möjlighet till skandal är nedlagd redan i gällande lag, enligt hvilken oäkta barn är berättigadt att ur aflidna föräldrars bo utbekomma upplöstringshjelp. — Slutligen har man äfven anfört, att den utvidgade testamentsrätt, som nu eger rum, skulle göra ifrågaställda laglörändring öfverflödig. I detta inkast ligger dock en märklig circulus in demonstrando; ty här är ju just fråga om dispositionen af en afliden persons bo, för den händelse att han icke upprättat testamente. Med samma skäl kunde man då förklara all arfsordning öfverflödig; ty är, i följd af testamentsfriheten, arfsrätten öfverflödig i ett fall, lärer den väl äfven vara det i andra. För öfrigt borde man ej förbise de binder, som emot testamentsrättens utöfning ofta uppstå, såsom genom oförmodade dödsfall, för qvinnan kanske just under förlossningsarbetet, — bristande insigt om de nödiga formerna för ett testamente m. m. Då Utskottet, på grund af hvad nu blifvit anfördt, till Rikets Ständers pröfning öfverlemuar nedanstående lagförslag, anser sig Utskottet icke böra underlåta att fästa uppmärksamhet derå, att detsamma icke, såsom de af föregående riksdagars LagUtskott framställda, gör något undantag för barn, aliade i hordom eller i förbudna leder. Ett sådant undantag har städse blifvit af dem, som hyst betänklighet vid en reform i denna del af lagstiftningen, anmärkt såsom en märklig inkonseqvens, dea der icke blefve mindre, derföre att den igenfunnes i någon främmande lagstiftningar, — och Utskottet har icke kunnat undgå att inse riktigheten af denna anmärkning.
Vis å vis leksaksgifvandet till b a r n h e m och enskilda fattiga barn skulle jag ock vilja anföra några af den gamle Tobie ord till sin son: » Hafver du mycket, så gif rikligt; hafver du litet, så gif ock af det lilla med godt hjärta! » Leksakerna k u n n a vara gamla eller nya, allt efter råd och lägenhet — må de blott gifvas i kärlek, med finkänslighet och urskillning! Det är ju klart, att om redan gamla leksaker äro kärkomna för barnhemmen, en sändning nya dylika skulle hälsas med jubel. Därför h ä r till sist ett förslag! Tänk, om en eller annan af de familjefäder, hvilka årligen ge u t stora summor till julklappar åt sina barn, någon jul då och då skulle föreslå småfolket att dela med sig åt ett barnhem, d. v. s. att en fjärdedel, en tredjedel, eller kanske t. o. m. hälften af den summa, pappa tänkt köpa upp för barnens räkning, i stället linge komma de små barnhemsbaruen till godo. Där köptes t. ex. några enkla, men välgjorda dockor, dito trähästar, några vackra bilderböcker, tennsoldater, byggbitar och hvad öfrigt, som kunde passa. Lades nu härtill något nämnarn, hvad behöfdes väl mera för att få de fattiga barnens hjärtan att klappa af glädje och deras ögon att stråla? De små gifvarne linge naturligtvis själfva gå till b a r n h e m m e t och dela ut sina håfvor. H v a d de skulle hafva mycket att berätta om, då de komme tillbaka. Troligen hade pappas och mammas älsklingar aldrig känt sig så förnöjda, som de då skulle göra, aldrig erfarit en rikare, skö- nare julglädje, ty » det är saligare att gifva än att taga. » S — m. Ql S f r i d. Skiss för Idun af Gerda f å Meyerson. Ej heller visste jag, a t t värdinnan h a d e en dotter. » Är n i s j u k? » Visste ni inte det? » smålog hon. + Karrki fåeecljer Siou&gt;e *. (Slut i nästa n:r.) En svensk huinna.
1 Iriksdals lionel, lustslott. Af årets räkenskap, granskad i Kongl. Kammar-rätten utan anmärkning, inliem - tas följande: Debet. Balans från år 1855: Uppbörd: Credit: Utgifter: Balans till år 1857: Någon anmärkning från Eevisorernes sida har härvid icke förekommit. Strömsliolfiis slott. Räkenskapen, sorn utan anmärkning undergått granskning i Kongl. Kammarrätten, utvisar: Debet. Balans från år 1855: 6 Balans till år 1857: Credit. Balans från år 1855: Utgifter: Till någon erinran från Revisorernes sida har denna räkenskap ej heller föranledt. Kongl. Yetenskaps-akademien. Akademiens 2:ne särskilda hufvudböcker, omfattande, den ena, anslaget till natur-historiska Riks-museum och, den andra, öfriga af Akademien uppburna medel, äro utan anmärkning granskade i Kongl. Kammar-rätten. Förhållandet med inkomster och utgifter inhemtas af nedanstående 2:ne tabellariska sammandrag: a) Anslaget till natur-historiska Riks-museum. Debet. Balans från år 1855: Uppbörd: Statsanslag: till aflöning 6,600: » elevers underhåll 300: » samlingarnes vård och förökande 2,200: •— - För försålda entré-biljetter m. m 622: 42. — Återuppföring: Värdet å inköpta samlingar och inventarier 1,411: 42. 9. Balans till år 1857: Credit. Balans från år 1855: Utgifter: Aflöning 6,800: Elevers underhåll 300: Till samlingarnes vård och förökande 2,622: 42. —■ S:r 9,722: 42. — Afskrifning: Balans till år 1857: Summa 179,459: 17. 11. — 173 — b) Öfriga af Vetenskap s-akademien uppburna statsmedel. Uppbörd:
Bruksförvaltarens på räkenskapen grundade uppgift, icke mindre än 1,337 R:dr 4 sk. 4 rst. åtgått för dylik behandling af 601 LU. lin, som lemnat 298 IM. 7 U. häckladt lin, och 259 LU. 5i U. blår, hvilka sednares rensning sei’skildt kostat det förra året 87 R:dr 9 sk. 4 rst. och det sednare 158 R:dr 8 rst. För öfrigt anmärkes, att värdet å vissa för Brukets räkning upphandlade effeeter, exempelvis äfven linet, som blifvit anskaffadt icke efter anbud, men genom directa köp för till och med 5f å 5^ R:dr , synes vara högre, än då varan lemnäs i parti eller i följd af entreprenadauction. Börande Revisorerne härvid icke lemna obemäldt, att af Fullmägtiges protocoller icke upplyses, hvarföre lin i stället för hampa blifvit under de sednare åren vid papperstillverkningen begagnadt. Dessa förenade omständigheter gifva giltig anledning till den önskan, att hädanefter noggrannare hushållning icke blott med arbetstid och dagsverken, än vid upphandlingar för Tumba Bruks räkning måtte iaktlagas, samt att, enär arbeten kunna genom beting verkställas, detta sätt må företrädesvis väljas. Då en del af de Tumba Hufvudbok åtföljande verificationer funnits försedd med Inspecterande Fullmägtigens godkännande underskrift och å en 60 annan del åter är tecknadt endast, att räkningen blifvit för samma Fullmägtig uppvist eller företedd, men efter Revisorernes tanka Inspecteurens påskrift i detta hänseende måste åsyfta, att han ikläder sig ansvar för utgiftens behörighet, anse Revisorerne ifrågavarande påskrift böra vara af likartad beskaffenhet och föreslå att dervid må begagnas ordet ”godkännes.” På det att framdeles sammanträdande Revisorer, genom jemförelse af papperstillverkningens resultater under en föregående tid med den derpåföljande, måtte komma i tillfälle bedömma, huruvida Tumba Bruksarbetare vunnit framsteg och ökad konstfärdighet i detta yrke, hafva Revisorerne låtit upprätta och få härhos bifoga en uppgift Litt.
Ehuru arméens flotta förklarats icke mera få finnas, kan dock ej ur historien utplånas minnet af de lysande segrarne vid Fredrikshamn och Svensksund, de ärofulla striderna vid Strömstad, Rimitokramp, Bockholmssund, Kimitoström, Sandösund, Grönvikssund, Palva, Kahiluoto, Rathan, m. fl. och det vore i sanning nedslående om, med sådana föredömen, Svenska skärgårdsflottan skulle fä förfalla till en obetydlighet, i st. f. att intaga sitt val liäfdade rum ibland Sveriges försvarsanstalter. Då, såsom jag förut nämndt, StatsUlsk. väl icke tillstyrkt användandet af statsmedel till ångskepp oell ångfrégatter, har det dock, genom de obestämda ordalag det begagnat, icke sökt förhindra dessa medels användande till linieskepp i allmänhet eller uttryckt dess åsigt, hvaraf Sveriges sjöförsvar egentligen borde bestå. Jag får således, på grund af de skäl jag haft äran anföra, vördsamt föreslå följande ändrade redaktion af den und. skrifvelse som lill K. M., i afseende på Statsmedlens användande, torde böra aflåtas: Att, enär Sveriges tillgångar icke medgifva ett sjöförsvar, grundadi pä linieskepp, vare sig med användandet af ängkraften till desammas framdrifvande, antingen såsom auxiliärl eller hufvudsakligt medel, eller pä gamla viset, utan denna krafts biträde, de beståndsdelar hvaraf detta försvar isynnerhet synes böra utgöras och hvartill de af R. St. anslagna medel böra användas, deremot af manga skal förnämligast mäste grunda sig på en talrik, väl sammansatt, väl utrustad och öfvad skärgårdsflotta, försedd med tillräckligt antal passande bogserings-ängfartyg och sedan, så långt tillgångarne medgifva, ett lämpligt antal sjögående segeloch ångfartyg, de förra dock icke öfver fregatts, och de sednare icke öfver korvetts storlek. Efter uppläsningen häraf tilläde Hr Coijet, muntligen:
Väl må fångar finnas häktade under sådana omständigheter t. ex. då frihetsstraff för kort tid är ådömdt, att någon skälig farhåga för rymning eller annan oordning icke bör ega rum, men man får härvid icke förbise möjligheten deraf att en sådan fånge, genom brefvexling eller annan gemenskap med personer utom häktet kan bereda annan för groft brott häktad fånge tillfälle att rymma. Jag vågar således antaga, att man icke på allvar kan yrka derpå, att en fånge må utan upsigt hafva beröring med andra personer än fängelsets tjenstemän. Emellertid, mine Hrr, om hvarje jemförelsevis liten meningsskiljaktighet hos en hvar af oss, som önska framgång åt lagförslaget i det hela, skulle efter hvars och ens individuella åsigter i fråga om förslagets detaljer söka göra sig gällande, så är det fara värdt, att man förlorar de stora och väsendtliga förmånerne som af förslagets antagande till lag kunnat vinnas. Betänk, är bifallet af åtminstone ett Stånd och återremitteradt af ett annat. Blir det nu äfven af B. o. Ad. återremitteradt, kan sådant lätt föranleda dertill, att någon meningsskiljaktighet gör sig gällande inom LagUtsk., utan att man på förhand kan antaga att en sådan förändring vinner RiksStåndens och slutligen K. M:s bifall. Jag anser derföre bäst att antaga förslaget sådant det är, då man för visso kan säga, att fördelarne af detsamma äro mycket stora. Jag slutar med hvad jag yttrat förut, nemi. att jag anser verkställigheten kunna så ordnas, att skälig anledn. saknas till klagan deröfver att fångar, dömde endast till frihetens förlust, ej åtnjuta afdrag å strafftiden. Hr Carleson: I anledn. af Erih. af Ugglas’ yttrande utbeder jag mig att få i hans minne återkalla att äfven jag ifrågasatt huruvida våra kriminal-lagar numera kunna anses innehålla något straffsystem. Genom den föreslagna lagen skulle likväl förhållandet i så måtto förvärras, i stället att förbättras, som de många redan befintliga slagen af fängelsestraff med särskilda förvandlingsgrunder skulle förökas med ännu ett nytt slag.
För öfrigt gäller, i afseende på eflerlefnaden af detta stadgande, hvad 13 § samt 20 §:s 2 inom. föreskrifva; och ansvare den, som på flera ställen taxerad är, men ej samtlige debet-sedlarne vid lysnings-kartans beräkning framvisar, enligt 14 § l inom., och fylle bristen, samt vare Pastor då från allt tilltal fri. § io. Om stämpling af Tidningar. l:o Hvarje utkommande Tidnings-nummer, tryckt på halft ark, eller derunder, förses med en röd stämpel till ^:dels öres belopp; från ett halft lill och med ett hell ark med en stämpel till f5ff:dels öre; derutöfver till och med 1-| ark, |:dels öre; o. s. v.; och skall med halft ark förstås papper, hvars yta innehåller en och en half qvadratrot eller 150 qvädral-decimal-lum. Tidningar med sådan stämpel försedde, äro vid afsändningen från trycknings-orlen från postporlo-afgift frie. 2:o För tidningar åtföljande bihang gälla samma stadganden, dock vare sådana bulletiner, sorn på Kongl. Maj:
Jag har från början ej kunnat instämma i de anmärkningar, som blifvit gjorde mot Utskottets förslag, hvarå jag med flere Ledamöter deremot yrkat bifall; och jag hemställer derföre om proposition på Förslagets antagande till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag. Herr von Schulzenheim: Det synes vara onödigt alt, i anledning af Friherre Åker - I Den 9 Mars e. m. 2o3 hjelms senaste yttrande, inlåta sier i någon vidare discussion om bifall till Utskottets förslag, sedan Herr Grefven och LandtMarskalken redan förklarat sig hafva uppfattat Ståndets mening så, att en del af de deremot gjorde anmärkningar blifvit antagne såsom Ridderskapets och Adelns gemensumma tankar;, men jag vill upplysa Friherren derom, att mitt förslag i principen öfverensstämmer med Utskollels och endast i afseende på redactionen är derifrån afvikande. Grefve Frölich: Så vida jag rigtigt fattat Herr Grefvens och LandtMarskalkens yttrande, har Herr Grefven så uppfattat Ståndets svar på de framställde propositionerne, att gjorde anmärkningar blifvit af Ståndet antagne såsom dess gemensamma erinringar mot Utskottets förslag; och vid sådant förhållande skulle jag tro Friherre Åkerbjelms framställning icke vidare kunna komma under pröfning. Herr Munck af Rosenschöld^ Eberhard: Här har nu blifvit väckt en formfråga af kanske lika mycken vigt, som hufvudsaken, och den är, huruvida ej Ledamot äger att yttra sig i ett ämne, sedan LaudtMarskalken förklarat sig hafva uppfattat p 1 u ra I i tetens beslut. Jag tror, att det icke behöfves mera än ett enda Nej å en proposition, för att få ämnet under ny discussion och be - Den y Mars e. »n. rättiga till begäran af votering, som jo» likväl ingalunda vill begära i detta fall, ty jag instämmer i Herr von Schulzenheims och Grefve Gyldenstolpes anmärkningar. Friherre Åkerhjälm: Jag föreställer mig, att alla de emot Utskottets Förslag gjorde anmärkningarne kunde framställas i en proposition.
Att i den statsaktion, hvarom fråga är, få de tilltalade sakfällda, hade varit ett vackert steg på den laglösa politikens bana; och jag skulle visst icke räkna mig till last, örn den beskyllningen vore grundad, att det var antingen genom mina i rättegången yttrade få reflexioner eller genom min overksamhet, som åtalet misslyckades. Att sakfälla de tilltalade eller påyrka deras fällande, hade varit att anse för lagbrott, det de icke tillstyrkt en åtgärd, antingen stridande mot två Riksstånds gällande förbehåll eller ock af Rikets Ständer icke bifallen, och i all händelse stridande mot det grundlagsbud, som förbehåller hvarje Riksstånd för sig att stadga sättet för utölningen af en dess medlemmars constitutionella rättighet. Hade sådant genom något mitt bedrifvande kunnat ske; visserligen är jag lycklig, att det icke skett. Huru alltsammans tillgått, derom finnes i förra berättelsen nöjaktigt besked och bör icke här upprepas. Bästa sättet att utföra en dylik anklagelse så, att den vunne bifall, vill för mig icke blifva klart. Skulle det ske med ord och skäl; så skulle det bevisas, att grundlag vore öfverträdd antingen derigenom, att samtlige Riksståndens beslut icke blifvit ansedt gällande utan det vilkor, som två af Stånden dervid fästat, ehuru dessa icke annorlunda, än med detta vilkor, lemnat sitt bifall, och utan deras bifall ej något Ständernas beslut existerade, eller ock derigenom, att man ställt sig tili efterrättelse grundlagsbudet om lagstiftning för fullmäktiges väljande till markegångssättning och icke våldfört ett Riksstånds rätt att lika med de öfriga i detta ätnne ensamt förordna. Påstår någon, att sådant hade varit sanning, eller är meningen, att det borde kunna utan afseende derpå bevisas? Kan med ingen rimlighet förfäktas, att häri fanns någon sanning; då måste det fel, hvarigenom jag så svårt förgripit mig, så illa advocerat, så vrångt behandlat remissen, bestå deruti, att jag icke företagit mig att bevisa det, som ej var sannt. Det står i remissen, att för Rikets Ständers gällande beslut ej får antagas annat, än en vederbörligen justerad och underskrifven expedition.
För Skeppsgossarnes inkasernering 5,729 43 3,729 45 Portions-kostnad, förslagsvis beräknad å 25 öre per dag för hvardera, lill 1 Kompani-chef 27.375 27,575 300 deraf portionsvärdet, ä 25 öre dagligen för hvarje gosse, utgör 25,550 R:dr, som böra utgå af ett särskildt anslag. Hör lill Slals-Ulshollcls Utlåtande .>? Anm. Tillökningen blifver således 18,490 R:dr 28 öre. Stats-Utskollels UUätandc 72. 49 Kongl. Maj:t föreslagit. Tpt 68 792 Transporl Gage. man i 46 dagar (11 månad) och 592 man i 319 dagar (101 mån.) å 6 öre per man om dagen, eller 21: 90. årli 2'18S;92)15, S,6:80. gen> 11,330:88. jemte spanmål (nu 3 tunnor) in natura samt värdet af en portion in natura, å 25 öre per man, utgörande för ofvannämnde (varande sistberörda belopp, 86,137: 50, nåd. föreslaget att utgå af ett särskildt, nytt förslags-anslag för mathållningen.) S:a 860 Tillökning i Gaget. för 8 Distinktions-korporaler, ä 72 R:dr om året hvardera 576: — » 32 Korporalen å 36 R:dr dito. 1,152: — »16 Hornblåsare, å 18 R:dr dito 288: — » 16 Trumslagare, å 18 R:dr dito 288: — Löner och tjenstgöringspenningar enl, nuvarande fördelningsgruud. Värfnings-Passevolans. för 800 man, å 6 R:dr 75 öre per man årligen Till underhåll af servisen vid Regementets matinrättning R:dr 69,200 69,654 ö. 30 Stats-Utskottet föreslår.