Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att denna gjorde det, tycker jag bör följa deraf, att jag ej föreslagit, att R. o. Ad ville inbjuda de öfriga St;n att ingå med amnesti-ansökan för Hr Crusenstolpe, utan jag har uppmanat R. St. dertill. Att det kunde röra annat Stånds rätt, är klart deraf, att oansedt R. o. Ad. ej ville deltaga uti den af mig framställda begäran om amnesti för Hr Crusenstolpe, så kunde möjligtvis något af de öfriga Stånden velat göra det. Hade det varit en fråga, sora angått detta Stånd ensamt, d. v. s. en sådan, som bort remitteras till Ridd.- eller Coust.Ulsk., skulle jag aldrig önskat någon communication deraf med MedStånden. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. fann öfverläggningen fulländad. Ropades ja. Frih. Ridderstolpe, Fredr.: Den välvilja, hvarmed R. o. Ad. alltid omfattat alla uppfinningar, som afse allmänt väl, gör att jag fördristar mig anmäla, att i morgon äro alt bese hos Lieutenant Jack, boende i huset N:o 3 i hörnet af Stora Nygatan och Gråmuokegränd, 1 trappor upp, en modell till skärgårds-fartyg, en rotbrytnings-machin och en uppfinning att gå på vattnet. Vid förnyad föredragning af Hr Ribhings, Bengt, den 4 dennes på bordet lagda anförande, ianledn. af Hr Rosenqvists, Fredr. Leonh., motion om förbud för Judar att i Riket inflytta eller äga jord, blef detta anförande remitteradt till Allm. Besvärsoch Ekon.Utskottet. Föredrogs ånyo och bifölls LagUtsk;s den 4 dennes på bordet lagda betänk. N:o 5, i anledn. af väckt fråga om ändring i sättet för nämndemäns väljande. Å Den 8 April c. m. * 85 Ånyo föredrogs LagUtskrs den 4 dennes på bordet lagda mern.
I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande om inrättande af en Besparings-Bank, till förmon för fattige Arbetare. 2) Öfver anmärkningar vid Utskottets Betänkande, rörande väckt motion om frihet för Landtmannen, att mot låg eller ingen tull få exportera 6ina producter. 3) I anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande, rörande inskränkning i Exclusiva privilegiers meddelande. 4) Öfver anmärkningar vid Utskottets Be^ tänkande rörande medlen till öfverflödets hämmande, samt yrkadt förbud mot yppighetSJ varors nyttjande och förbrukning m. m. 686 Den 3 c Maji. Upplästes och lades på bordet följande frän RiddarhusUtskottet inkomne Hörsamste Memorial! Sedan RiddarhusUtskottet i 10 § af sitt till Höglofl, Ridderskapet och Adeln den 18 sistlidne Mars afgifne Utlåtande öfver RiddarhusDirections RiksdagsBerättelse haft äran anmäla, det Utskottet ansett Instructionen för RiddarhusDirection af den 25 April 1810 och nu gällande LåneRe.glemente i åtskilige delar tarfva ändring, så får Utskottet nu tili Högloflige Ridderskapets och Adelns upplysta bepröfvande vördsammeligen öfverlemna härhos bifogade förslag så väl till ny instruction för RiddarhusDirection, med de derunder lydande Embetsoch Tjenstemän, som till Reglemente angående Lån af de under RiddarhusDirectionen ställde fonder. Stockholm den 26 Maj 1818. På RiddarhusUtskottets vägnar, C. F. Posse. C. W. Riben. Utdrag af Protocollet, hållet i Högloflige RiddarhusUtskottet den »6 S. D. Vid justeringen af det project till förändrad Instruction för RiddarhusDirectiones Dett 30 Maji.
Beträffande åter Gratificationen till den Tjensteman, som fått sig uppdraget, att emottaga och till Prenumeranter utlemna samt redovisa för RiksStåndens Protocoll vid denna Riksdag jemte Bihanget der - 586 Stats-Utskottcts till, så är härvid af Hrr Fullmäktige anfördt, att detta uppdrag redan medfört så mycket besvär och ansvar för den, sorn detsamma emottagit, att Hrr Fullmäktige, i betraktande häraf, samt enär det åligger denna person, att äfven efter Riksdagens slut, icke allenast ombesörja allt hvad till förenämnde tryckta Handlingars emottagande och utdelning hörer, utan ock för de samma behörigen redovisa, trott sig, såsom vedergällning härföre, icke kunna föreslå mindre belopp, än Sexhundra (600) R:dr B:co, deraf ena hälften utbetalas, på samma gång, som de föreslagne Gratificationerne, samt det återstående beloppet, enär han för sitt uppdrag slutligen och nöjaktigt redovisat. Vid öfvervägande häraf, har Utskottet, på de af Hrr Fullmäktige anförda skäl ansett sig böra tillstyrka: alt en Summa af Sexhundra (600) R:dr B:co anslås åt den person, som fått uppdrag, att emottaga och till Prenumeranter utlemna samt redovisa för RiksStåndens Protocoll vid innevarande Riksdag, jemte Bihanget dertill, under de, i afseende på tiderne för utbetalningen, af Hrr Fullmäktige föreslagne villkor. Kommandes de af Utskottet tillstyrkte Summor, i fall de af R. H. St:r varda beviljade, att utgå utaf Riksdagskostnadsmedlen.
Vid öfvervägande häraf, och som Kongl. Maj:t tillkännagifvit, att em inqvarteringen i Stockholm blifvit genom senare Författningar regleradt, med afseende å der förekommande locala omständigheter och förhållanden, hvaribland i främsta rummet uppstegrade pris å hyror och andra behof, samt att sedermera några förändringar derutinnan icke inträffat, som nu skäligen kunde föranleda till en annan ordnings införande i denna del, i följd hvaraf för det närvarande vid derom gällande stadganden borde förblifva; hafva Utskotten funnit sig icke kunna tillstyrka, alt nu ifrågaställde Inqvarterings-Ordning må jemväl för Stockholm tillämpas. I öfrigt lärer, i enlighet med Kongl. Maj:ts Nådiga förklarande, den reglering i afseende S inqvarteringens utgörande, som i allmänhet träffas, icke böra leda till rubbning i de emellan inqvarteringstagare och gifvare ingångne öfverenskommelser eller conlract samt således först komma att tillämpas när samma contract tilländalupit. Bih. till R. St. Prat, 1884• 4 Sami. 3 A/d. a inte Häftet. io Statssamt Allm. Besv.- och Oecon.-Utsk. Betänkande N.-o 47- Och torde, sedan Rikets Ständer fattat deras beslut i denna fråga, underdånig skrifvelse i ämnet komma att till Kongl. Maj:t aflåtas. Stockholm den 28 November 1834- Underdånigt Project till Inkvarterings-Ordning för städerna utom Stockholm. I Cap. Allmänna föreskrifter. §•
Då inträder en ny beskattning för att fylla den brist, som uppstår af de händelser, att den ene eller andre ledamoten i länet icke kan betala skallen; eller skall man taga så mildeligen till, att den brist, som kati uppstå deraf att åtskilliga innevånare i följd af eldsvådor eller andra olyckshändelser blifva insolvente, kan fyllas af öfverskotten ? I sådan händelse frågas, hvem som skall hafva öfverskotten när de icke behöfvas. Då Staten begär t. ex. 100,000 r:dr och erhåller delta belopp, så mäste öfverskottet onekligen anses för enskildt. Öfverskotts-cassor skulle således uppstå i hvart län, för alt fylla de brister, som i följd Den 3 O c t o b c r. f. m. tt af olyckshändelser kunde inträffa. Sådant skulle förorsaka villervalla i beskattningsväg, oell den projecterade grunden för bevillningens utgörande är således falsk och kan derföre icke tillämpas. På alla dessa skäl förmodar jag, alt Hr Frih. o. Landtnäs propos. i afseende på grunden för be-villningens fördelning kommer att besvaras så, att Frih. Cederströms förslag icke antages, ulan att vi förblifva vid den grund, som hittills varit gällande, och sorn är den enda användbara. Frill. Boye: Det är i anledn. af en värd ledamot Frih. Sprengtportens yttrande, som jag begärt ordet. Jag är af den tanke, att lika mycket sorn slagrutan behöfves på ena sidan, lika mycket behöfves den på den andra, ty säkerheten är approximativ och ingen annan. Frih. Sprengtporten åberopade erfarenheten. Må det tillåtas mig erinra om obilligheten att jemföra erfarenheten af ett beskattnings-systeme, som icke fick följas mer än ett år, med erfarenheten af det beskattnings-systeme, sorn allt sedan varit rådande. Jag bevistade Orebro riksdag, då den beskattningsgrund, hvars antagande Frih. Cederström nu begärt, kullkastades; och bär finnes bland oss en ledamot — jag har icke rätt alt nämna honom — som, lika med mig, ganska väl minnes, huru det tillgick med omslörtningen.
Jag bar begärt ordet, för alt opponera mig mot Frih. Tersmedens yrkande, att kalk bör vara föremål för inmutning. Vigten af K. M:s Propos. och angelägenheten ali bifalla densamma i denna del hafva blifvit så utvecklade af föregtde talare, all jag har föga ali tillägga. Jag önskar endast att få fästa Ståndets upmärksamhel på hvad som redan är kändt, men sorn icke skadar att ytterligare relatera, nemi., alt kalk är ett alldeles förträffligt gödningsämne och af största nytta för jordbruket. Den 27 Oktober. 33 ket. Således den, som äger ett kalkbrott, äger i och meddetsamma en guldgrufva för jordbruket, och det är följaktligen af yttersta vi^t, att man får hafva sitt kalkbrott i fred. Det hjelper icke saken dermed, all, såsom Frih. Tersmeden yrkat, endast de kalkbrott, som af jordägaren icke begagnas, skola blifva föremål för inmutning; ty man kan på en gång hafva brutit kalksten för flere år och först derefter ånyo fortsätta brytningen. Jag skulle således på ett högst betänkligt sätt förnärmas i min äganderätt, om malmletare, under den tjd jag icke begagnar kalkbrottet, skulle få inmuta detsamma. Äganderätten bör väl i möjligaste måtto hållas i helgd. Den, som behöfver kalk, kan alltför val köpa den, och om ingen kalk finnes i hans trakt, är det icke värre för honom än för hvar och en annan att hemta sitt behof på längre alslånd. Den säljes till lågt pris och vida lägre än kostnaden för inmutning och bearbetande af ett kalkbrott. Transportkostnaden är obeiydlig. Hr von Hartmansdorff har sagt, att om. kalkbrott finnes på en åker af till och med 25 tunnlands vidd, borde man likväl få inmuta detsamma i och för bergshandteringen. Jag påminner mig alt vid ett sammanträde med Lagoch Ekon.Utskm en bonde upgaf, att i hans hemort finnes ett hemman med 25 tunnland åker och 500 tunnland skog.
Med förbigående af de vigtigare frågor, hvilka här endast få anmälas såsom handlagde och äfven äro uti §§ 3, 5, 6, 67 och i3i omnämnde, såsom gifne anledningar till en mer omfattande granskning af Riks-Styrelsen, återstår ett större antal anmärkningar, visserligen rörande ämnen af mindre omfång, men hvilka samfäldt dock vittna om den ringa uppmärksamhet, åtskilige af Rikets förvaltande Verk lemnat åt Revisorernes ofta förnyade erinringar om en sparsammare hushållning i detaille, hvilka erinringar, i stället att föranleda underdåniga förslag till afhjelpande af länge öfyerklagade brister, endast synas hafva framkallat förklaringar (pag. 3, 84 Stats-Ut skottets Utlätandej JY:o 76. 14, 62, 76.) egnade att undanrödja de lagliga skälen till anmärkningar, dervid understundom uttryck blifvit begagnade, synnerligast år i836 af Kongl. Krigs-Collegium, Förvaltningen af Sjö-Ärendena ocb Convoy-Commissariatet, som synas mindre lämplige vid bemötande af den andra Statsmagtens grundlagsenliga åtgärder. Utskottet tvekar ej att uttrycka dess på bär ofvan anförde facta grundade öfvertygelse, att uti Statsförvaltningen misshushållning i flere fall egt rom, och att Rikets Ständers Revisorers derom förnyade anmärkningar uti ingen väsendtlig nion verkat till en bättre ordning eller till undanrödjande af sådane brister i Styrelse-Verkens organisation och förvaltning, hvarigenom en noggrannare vård om Statens medel bordt inträda; hvarföre Utskottet, jemte de serskilde ofvan föreslagne underdåniga skrifvelser, tillika föreslår Rikets Ständer, alt bos Kongl.
St:r skulle svara endast med en anmälan, att de ställt tulltaxan för nästa bevillningsperiod i öfverensstämmelse med Franska traktaten. Syftemålet med ett dylikt svar skulle förmodligen vara, att R. St:r icke ville påtaga sig något ansvar för traktatens följder, utan kastade detsamma på Regeringen ensam. Men om R. St:r icke vilja ikläda sig ansvaret för traktatens förkastande, fastän detta står dem öppet, betviflar jag, att i alla fall framtiden skulle frikänna dem från allt ansvar i detta afseende. Men här är icke fråga om, att R. St:r skola fastställa vissa tullsatser för hela den tid, hvarpå traktaten är sluten; utan här är endast i fråga, att R. St:r skola godkänna K. M:ts åtgärd att hafva slutat en så beskaffad traktat, som den framlagda. Hvad åter angår Konungens rätt, så vidhåller äfven jag påståendet, att K. M:t egt grundlagsenlig rätt att utan Ständernas hörande afsluta denna traktat; på samma gång som jag anser det vara handladt i sann konstitutionell anda, att K. M:t i denna, såsom i de flesta andra vigtiga ekonomiska ärenden, icke velat göra det tagna steget oåterkalleligt, utan att deröfver hafva inhemtat Ständernas godkännande omdöme. Vår grundlag innehåller, bland andra, två bestämda grundsatser, den ena, att beskattningsrätten tillkommer R. St:r allena; den Den 9 Februari. 497 den andra: Konungen pnsam utöfvar den ekonomiska lagstiftningsrätten. Nåväl, Mina Hrr! hvad utgör kärnpunkten i motståndet emot den Fransyska traktaten? Ar det, att beskattningens grunder derigenom förryckas, så att hinder uppstår, att på det sätt man finner ändamålsenligast ordna beskattningssättet? Eller är det icke fastmera, att man helärar det våra näringar skola komma att sakna ett för dem behöfiigt skydd? Men näringarnes beskyddande måtte väl till sin natur, om något, tillböra den ekonomiska lagstiftningens område. Men, säger man, så snart den ringaste beskattningsfråga ingår i ett ekonomiskt ämne, så måste Ständernas beskattningsrätt respekteras. Det skulle kunna sättas i fråga, huruvida alltid Konungens prerogativ ovilkorligen skulle vika, om det komme i kollision med II.
Proposition, N:o 74. 9 detta behof vöre osäker, Kongl. Maj:t måtte härtill i Nåder upplåta en på Eskilstuna Kungsladugårds mark i närheten af Eskilstuna befintlig, stenig och ofruktbar backe, Kapellbacken kallad, af två Tunnelands 11 Kapplands vidd, jemte ett Tunneland derinvid belägen åker, till byggnadsplats för skolhuset och till planteringsland för skole-läraren, att af Klosters Församling tillträdas, när den tid, för hvilken Eskilstuna Kungsladugård nu är utarrenderad, tilländagår, hvilket inträffar den 14 Mars 1862. Efter att i detta ämne hafva inhemtat vederbörandes underdåniga utlåtanden, har Kongl. Maj:t väl för sin del funnit den af Klosters Församling sålunda framställda begäran förtjena ett billigt afseende, helst, enligt hvad Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Länet upplyst, otvifvelaktigt vore, att inom Församlingen, som förr eller sednare kommer i behof af egen skolhusbyggnad, ieke någon lämpligare plats än den föreslagna härtill lärer finnas och upplåtelsen af den ifrågasatte jordrymden, hvaraf blott ett Tunneland utgör fruktbar jord, blefve för staten af ringa betydenhet i jemnförelse med den stora fördel, som derigenom åt Klosters Församling skulle beredas; men enär Eskilstuna Kungsladugård, på hvars egor den ifrågaställda marken är belägen, tillhör de Kronan omedelbart förbehållne egendomar, hvilka jemnlikt Regerings-Fcrmens 77:de § ej kunna utan Rikets Ständers samtycke kronan afhändas, samt efter de genom Rikets Ständer föreskrifne grunder skola förvaltas, har Kongl. Majit härmed velat detta ärende till Rikets Ständers pröfning öfverlemna: och föreslår Kongl. Maj:t, att ofvannämnda under Eskilstuna Kungsladugård hörande jordrymd af tillsammans tre Tunneland ellofva Kappland, må från Midfastan år 1862, då det nu gällande arrendekontraktet tilländagår, varda, emot årlig afgäld till Kronan enligt grunderne i Kongl.
» 311, » af Ugglas, G., med 38 röster. 548 Den 2 Juni. N:o 354, Frih. Fock, fullm. Frih. Åkerhjelm, K., med 38 r. » 137, Hr Eketrä, fullm. Hr Tersmeden, N., med 38 r. » 215, » Ramsay, A. H., med 38 röster. » 661, » Klingstedt, fullm. II. Exc. Gr. Sparre, G. A., med 38 röster. » 792, » Lagerhjelm, G., med 38 röster. » 2145 A, Hr af Nordin, G., med 38 röster. » 2311, Hr Rabenius, fullm. Hr Silfverstolpe, F. O., med 38 röster. » 2320, » Åkerman, F., med 38 röster. Suppleanter: N:o2063, Hr Nordenfalk, C., med 38 röster. » 9, » Ulfsparre, S., med 36 röster. » 381, Frih. Hierta, F. F., med 36 röster. » 2245, Hr von Hedenberg, fullm. Hr Brakel, C. O., med 36 röster; sedan genom särskilda lottningar blifvit bestämdt dels hvilka af de 13 ledamöter, som erhållit 38 röster, skulle ingå såsom elektorer och hvilken borde blifva suppleant, dels ock den ordning, i hvilken de, som erhållit 36 röster, skulle inträda såsom suppleanter. Företogs val af ytterligare Tio Suppleanter i förstärkt Stats-Utsk.; och befunnos, efter valförrättningens slut, deruti hafva blifvit utsedde: N:o 311, Frih. af Ugglas, G. » 258, Hr Svenske, fullm. Frih. Cederström, R. » 2211, » Börtzell, A. » 2325, » Fåhreeus, E.; — alla med 25 röster. » 2161, » af Zellén, fullm.
Uti Financiella Operationer , hvilkas följder omöjligen kunna bestämdt förutses och beräknas , derföre att utvecklingen deraf måste på iramtiden bero, fordrar försigtigheten att varsamt gå tillväga, och den, som uti dylika frågor tror ofelbarheten i förslag vara på dess sida, är o(ta mera aflägsnad ifrån det rätta, än den, som tvekande framställer sin tanka. Ibland anmärkningar vid Betänkandet, är den i ordningen först, att frågan om FilialDisconternas utredning blifvit serskilt och icke i sammanhang med Förslaget till den allmänna FinanceRegleringen företagen och till Biksens Ständers pröfning öfverlemnad. Jag var i Utskotten äfven af den tankan, att dessa ämnen bordt på en gång afgöras, och tror ännu att detta behandlingssätt varit det rätta. Då frågan om Disconterne, som länge utgjort föremål för allmän väntan oell uppmärksamhet, nu blifvit serskilt beredd, och det serskilta Beslut blifvit föreslagit, att Disconternes utredning icke skulle medföra någon permanent tillökning i Sedelstocken; så anser jag Riksens? Ständer kunna och böra, utan hinder för pröfningen af den generela MyntRegleringen, serskilt och äfven förut besluta om Disconterne. Vid hufvudsakliga pröfningen af sättet för Disconter - 202 Dm 17 Martil, e. m. nes behandling forde man finna att'valet egentligen är emellan tvänne utvägar dertill. Den ena att låta dem, såsom man ka{|ar det, utreda sig sjelfva, utan annan befattning å Statens sids, - än att de allmänna, nemligen B2n. qusns och Statens hos dem ägande Fordringar skulls utsökas, hvaraf följden otvifvelaktig! skulle blifva, att dessa Disconter måste i laglig ordning öfverlemna sina tillgångar till Fördringsägarne eller göra Concours.
Ida satt vid sitt fönster och läste en tidning, smågnolande, hon märkte mig icke hvarken då jag gick öfver gården och kunde se henne genom fönstret, eller då jag kom i tamburen och hörde henne. Hon såg verkligen rätt rar ut der hon satt. I går f. m. voro apotekare Nordqvists på visit i prestgården. Ida skickade ned Oliva för att bedja fröken koka chokolad. Fröken bad helsa, att det ämnade hon för ingen del göra. Ida sände bud att fröken borde ta upp vin, om hon ej ville koka chokolad. Fröken svarade med en knyck på nacken att hon icke hade annat än rödvin, och det vore väl ingenting att bjuda på. Oliva gick ned med helsning att något skulle bjuda[s], hvad fröken kunde skaffa, ty i motsatt fall ämnade frun tala om det för kyrkoherden så snart han kom hem. Då kom der in tre glas rödvin (uppslagna) och en asiett torra kakor. Man vet hur hon brukar bulla upp för de gäster till hvilka hon anser sig stå i någon slags skuld! ”Hade jag icke nämnt det der ordet om kyrkoherden, så hade jag aldrig fått något,” sade Oliva. Elise Nordqvist talade om i går att närhelst Anna sett Axel Lundegård i Stockholm hade han sett lika sprättig ut som vanligt.28 Han, Justus och Krumlinde hade följt henne ned till tåget när hon skulle resa hem. Anna hade frågat Axel om han ämnade tillbringa sommaren i Hörby. Han hade dragit på det och sagt att det trodde han inte. ”Jo det skall han visst,” hade Krumlinde sagt, mycket afgörande. Och så blef det icke taladt mer om den saken. I dag är der bref på posten från Axel till kyrkoherden. Det kom i går qväll, men kyrkoherden är icke hemma. Han reste ut på inspektionsresor i förra veckan. Hade sagt till Marie att han skulle skrifva till Axel medan han var ute. Kanske är Axels bref svar på fadrens? Förr hade jag respekt för kyrkoherden och var liksom rädd för honom. Jag skämdes öfver mina egna misstankar emot honom, ty jag tänkte mig möjligheten att jag kunde göra honom orätt. Detta gaf honom ett slags öfvertag öfver mig. Jag var icke på det klara med hvad slags person han egentligen kunde vara.
Sköldnäs frångångna jorden, af ett belopp, svarande i jcmnadt tal mot 5 procent af afträdessummau, att årligen med 21 R:dr till Länsmannen i förbemälda distrikt utgå; : — Hepartomcnts-chcfen erinrade derefter i underdånighet: Avgående aj Hurusom, sedan Kongl. Maj:t» Befallningshafvande i Örebro län uti sär ä°fxproprkladskildamemorial af den 26 April sistlidet år anmält, att för vestra stambanan af jord från eit Statens jernvägsbyggnader jord blifvit i laga ordning exproprierad dels från det länsman*- åt. Länsmannen i Grimstens härad af Vester-Nerikes fögderi på lön anslagna booch ett /isställe, 1 mantal Ybby N:c 1, i Wiby socken, dels ock från det Häradsskrifvaren i * ^boställe"'/6berörda fögderi jemväl på lön anslagna boställe, 1 mantal Ybby N:o 2, i samma örebro län. socken, samt att i lösen för nämnda jordafsöndringar till länets ränteri levererats 240 R:dr för länsmansboställets och 638 R:dr 75 öre för häradsskrifvareboställets jord, Kongl. Majt t, i anledning af Kongl. Maj:ts Befallnihgshafvandes anhållan om föreskrift, huru ersättning för den från boställena exproprierade jorden borde boställsinriehafvärne tillgodokomma, — under den 16 Maj 1862 beslutat föreslå Rikets nu församlade Ständer, att för mistningen af den från förenämnda boställen • O sålunda exproprierade jord, Rikets Ständer måtte medgifva uppförandet å sjette Hufvudtiteln af en ersättning, svarande mot 5 procent af de för dessa jordafsöndringar erlagde och i landtränteriet levererade ofvanberörda afträdessummor, att årligen i jemna tal ntgå till Länsmannen i Grimstens härad med 12 R:dr och till Kongl, Majlis Nåd.
Men sorn genom Kongl. Förordningen den 27 April 1810 det är Gäldenären öppet lemnadt, att, då han och Borgenären icke kunna om stället för Auctionens verkställande öfverenskomma, vid utmätnings. förrättningen eller saluvärderingen bestämma, om lian vill, att sådant skall å Tingsstaden eller Lands Cancelliet ske, hvilket barl likväl' bör vid detta tillfälle utmätnings • eller värdei ings-marinen tillkännagifva, finner Utskottet skäl föreslå, att enär månge mindre kunnige Gäldenärer kunna vara 1 ovetenhet om denna dem tillagda förmon, samt när anmälan till begagnande deraf skall göras, det må genom utfärdande Författningar åläggas dem, som utmätningen eller värderingen förrätta, att genast vid det den är slutad, för Gäldenären uppläsa nyssnämnde Förordning jemte förklaringen deröfver den 27 Juni 1811, och om hvad i omförmälta omständighet är stadgadt honom underrätta, samt att intygande, det sådant skett, i utmätningseller värderings-instrumentet införa. Flvilket dock Riksens Högloft. Stände/s vidare pröfning vördsamt underställes. Stockholm den 17 Maj 1815. ' På HÖglofl. Ridderskapets På Högvörd. Prestoch Adelns Ledarn. Ståndets Ledarn. vägnar Vagnar IIF. Strömfelt. Joh. Olof Wallin. På 47» Dm 29 Maj'. På Vallöf!. Borgare. Ståndets Bedara, vagnar JS. G. Holm. På Hederv. BondeStåndets Ledam vagnar Petter Jernström. A J. Wahlstjerna. Upplåst lios samtliga Riks-Stånden don 29 Maj. Vördsamt Memorial. Högl ofl.
Ipéningar, wara tilljfäDeé, utan röjfrättigljet, men meD (fplDigfyet att anmärka, burumiDa kronans? rätt nMD Saperingarne blifroit tafttagen. §. 115. f)3röfningé#£ommitteen, font eger att fålla fina öfwerläggningar inom (turne Dörrar, fammanträDe å tit) od) ort, forn af ^onungené S8efallning$f>af» wanDe utfätteö, meD iafttaganDe af tvoå månaDerö råDrum, ifrån Det taperin# garne blifwit fullänDaDe, på Det befwär öfwer Saperingö#£ommittéerne6 åtgär# Der må bunna f>oé fPröfningö#£ommittecn anföraö inom Den tiD, forn f)är fram# Deleö förejfrifweö. Ér konungens SöefallningöhafwanDe af förfall f)inDraD att i Sommitteené göromål Deltaga, anmäle Det i unDerDånigt>ct foö konungen, font, få voiDa Det anmälDta förfallet goDfänneé, lärer tädaö en annan DrDfö# ranDe i $?åDer förorDna; men (bulle förfallet inträffa få nära tiDen för fPröf# ningé#€ommitte'enö fammanträDe, att ett (lift ferjfilDt förorDnanDe icfe f>inncr att anfomma, fammanträDe Sommitteen odj wälje inom ftg DrDföranDe. §. 116. ©eDan Sapertngö#protofolI, f>anDlingar od) längDer infommit, utfärDe ^o# nungenö SSefallningöljafwanDe allmän ^ungörelfe, forn innehåller