Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Emot 17:de punkten: af Herr Aminoff, J. F., som anfört det han ansåge att Utskottet bordt taga i öfvervägande frågan om bestämmande af de belopp, hvilka borde Banko-ombudet samt de vid Wisby Låne-kontor anställde tjenstemän och betjente såsom lön tillkomma, på det att enahanda förfaringssätt för Låne-kontoret i Wisby, som för de öfrige Lånekontoren, måtte iakttagas, eller att ifrågavarande Låne-kontors aflöningsoch arfvodesstat varder i Banko-Beglementet intagen; och ville Herr Aminolf, dels under åberopande af hvad Direktionen öfver Wisby Låne-kontor i dess afgifna berättelse öfver Lånekontorets förvaltning hemställt, dels på grund deraf, att, till följd af Bikets Ständers vid innevarande Riksdag fattade beslut, angående förhöjning i fonden för Itassa-kreditiv-rörelse, öppnande af uppoch afskrifnings-räkning samt åtgärders vidtagande till förekommande af penninge-remisser med posterne emellan Stockholm och de orter, der Banken har Låne-kontor, göromålen vid .Lånekontoret måste komma att i betydligare grad ökas, hvadan ock billigheten talade derför att någon lämplig förhöjning må icke allenast Direktörer utan äfven Banko-ombud samt tjenstemän och betjente beredas, för sin del föreslå, att aflönings-beloppen för Direktörerne, Banko-oipbudet samt tjenstemän och betjente vid Låne-kontoret måtte sålunda bestämmas: för 4 Direktörer, tillsammans från 800: till 1,000: „ Banko-ombudet 400: „ 500: „ Kamereraren 333: 16. — „ 400: „ Bokhållaren, tillika Registrator „ 300: „ 333: 16. — hvarigenom uppstode^n tillökning af 450 R:dr B:ko. af Herr P. H. Hesselgren, samt af vice Talman Svartling och Riksdags-fullmäktige Nils Andersson samt Daniel Danielsson, hvilka instämt med Herr Aminoff. St. HT«o «§.
S Sami. 2 AJd, 2 Haji. 2 B ev. oell Econ.Ulskottens Betänkande, N\o 2. ordnar, 4 §■ af denna Författning skall tjena till efterrättelse, i afseende på den högsta panne-rymd, sora af sådane föreningar må begagnas; börande för öfrigt, vid utöfningen af städernes bränvins-brännings-rättighet iagttagas, att de brännerier, sora hädanefter anläggas, varda utom stadens stakett, på lämpligt afstånd från andra byggnader, uppförda. §. 8. Vid de årliga mantals-skrifningarne uppgifves så väl stället, hvarest, som ock det eller de hemman, hemmans-delar eller lägenheter, för hvilka bränvins-bränning skall utöfvas, äfvensom pannerymden, enligt hela det af justeraren åsatte kannetal, med bestämmande af den dass, hvartill pannan, jemlikt justerarens bevis, hänföres, samt huruvida den är inrättad att drifvas omedelbart med eld eller med ånga; och vare det en och hvar till bränvins-bränning berättigad obetaget, att anmäla sig till bränvins-bränningens utöfvande, antingen för en, två eller tre månader, med skyldighet likväl att bestämdt uppgifva, hvilken eller hvilka af de för bränvins-bränningen tillåtne månader dertill begagnas; kommande bränvins-brännings-afgiften att, i förhållande derefter, beräknas. Ej vare skattskyldig förbunden att vid mantals-skrifningen uppvisa slämplings-attest, icke eller mätnings-betyg, undantagande å ostämplade tackjerns-pannor; och ege han dessutom rätt att hänvisa tiil den förra året uppgifne panne-rymden, med åliggande, att för uppgiftens rimlighet ansvara.
1 följd af sitt nu afgifna yttrande vid 2:dra momentet, får Utskottet vidblifva hvad i afseende å 4:de momentet af det förra utlåtandet i denna punkt är vordet tillstyrkt. l)å vid 5:te och 6:te momenterna erinringar hos Riksstånden icke blifvit gjorda, vidblifver Utskottet hvad uti samma momenter förut är hemstäldt. Såsom en följd af det iiär ofvan vid 2:dra momentet afgifna yttrande, lår Utskottet vidblifva sitt förra tillstyrkande uti 7:de momentet. 4:o Amiralitets-Krig sman skassans medel. Denna punkt har utaf Ridderskapet och Adeln samt Presteståndet blifvit återremitterad, på grund af anmärkningar hufvudsakligen derom, att, enär förhållandet med de till kassan ingående rusthållsafgifter vore likartadt med Wadstena Krigsmanshuskassas lika beskaffade inkomster, ingen förändring dermed nu borde vidtagas; att, om förändring likväl komme att ega rum, bestämdt måtte stadgas, när och huruledes kassan skulle komma i åtnjutande af den mot köpeskillingarnes uppstegring svarande tillökningen i ersättningsanBlaget för dessa afgifter; samt att i 2:dra momentet, pag. 27, insmugit sig ett tryckfel, Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 219. 1,1 hvarigenom en summa, rätteligen utgörande 2733 Rdr 16 sk., upptagits till 27,333 Rdr 16 sk. För öfrigt är denna punkt jemväl af Bondeståndet, dock utan anmärkning, återremitterad.
Slutligen hafva Revisorerne anfört, att då det i föregående moment beskrifna förhållande, till en betydlig del, kunde härflyta ifrån byggnaders och inventariers förökande och förbättrande, eller deraf, att effekter och proviant-artiklar för flera års behof tilläfventyrs blifvit på en gång upphandlade, och årets utgifter sålunda satta i ett ojemnt förhållande till dess inkomster, utan att inrättningens ekonomiska ställning derigenom försämrats, enär kapitalerna endast förändrat natur från penningar till effekter, men en sådan förändring icke af hufvudboken, i dess nuvarande skick, kunde skönjas, af den orsak, att der saknas fastighets-, inventarie-, beklädnadsoch proviant-conti, samt, till följd deraf, icke balanseras värdet af Inrättningens till dessa conti hänförliga egendom, voro Revisorerne föranlåtne yrka, det sådana conti må uti framdeles uppgörande hufvudböcker inrättas. Efter erhållen del af hvad sålunda blifvit yttradt, har Direktionen redan anbefallt dess Kammar-kontor att omförmälda, nödvändiga ansedda och obestridligen upplysande, conti uti Barnhus-inrättningens hufvudböcker hädanefter iakttaga; dock som 1846 års räkenskaper, till en del, redan äro på förut vanligt sätt uppgjorda, anmäler Direktionen underdånigst, att berörde förändring icke kan bringas till verkställighet förr, än med 1847 års redogörelse. — 397 — Med djupaste vördnad, trohet och nit, framhärdar Direktionen öfver Stockholms Allmänna Barnhus. Stormäktigste, Aller nådigs te Konung! Eders Kongl. Majrts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, J. W SPRENGTPORTEN. E. G. Runeberg. A. F. Schultz. Joh. Wedberg. A. J. Lychou. Jacob Westin. C. G. Blom C:son. Z. Hassell. Ax. Gabr. Carlson. Gust. Wertmuller. Stockolm den 8 Februari 1848. Oiof Hindbeck. 398 Sammandrag öfver Inkomster och Utgifter vid Stockholms Allmänna Barnhus under nedanskrifna år. Inkomster.
Marianne hade känt en sådan vantrefnad under de dagar hon genom trumpenhet sökte tvinga Börje till afbön, och i denna omgifning, der hon icke hade en menniska utom honom att meddela sig med, blef långtråkigheten under sådana förhållanden så öfverhandtagande, att hon nu var nöjd att få freden undertecknad på hvad vilkor som helst. Att icke allenast afsäga sig den smula förströelse som kunde ligga i ett smeksamt koketteris små omvexlingar, utan till på köpet få se att han med det orubbligaste sinneslugn fördrog den kallsinnighetens fasteoch pröfvotid hon behagat ådöma honom, det öfversteg hennes krafter. Derför var hon glad att låta hans tystnad angående faderns affärer passera oanmärkt. Hon kände redan att ett försök att tvinga honom skulle vålla henne hemliga förödmjukelser i alldeles samma mån som det visade sig utan verkan på honom. Men hade hon under försoningens glädje drömt sig till att de första tiderna af deras äktenskap kunde lefva upp, så kom hon inom några dagar till insigt om att detta var en villfarelse. Gårdens skötsel, kommunala ärenden och mycket annat tog Börjes tid så fullt i anspråk, att han endast hade måltidstimmarne och sina aftnar för Mariannes räkning. Aftnarne måste hon dessutom dela med tidningarne. Och nu var hon trött att som en bogserångare söka draga honom in i den gamla förälskelsen. Han åt, han sof, han skrattade, skämtade smått och smekte sin hustru, allt med samma glada tillfredsställelse, som om det icke funnits det ringaste i verlden, som han saknade eller åtrådde. Denna orubbliga belåtenhet irriterade Marianne och hon kände en tillväxande ringaktning för denna frånvaro af missnöje. Enformigheten hängde vid hennes fingrar värre än lim, dagarne kröpo framåt så sakta att det var en ändlöshet från middagen och till aftonen, men han märkte ingenting; han märkte inte att de bodde i en öken och att hela verlden höll på att falla i sömn omkring dem.
En tillgång för landtman, att på ett ägande qvantum säd, deponeradt i närmaste Magazin mot någon billig afgift, eller att på en sedel af en köpare till des3 säd, på 5, 4 å 6 månaders credit, ty utan den, lärer föga afsättning äga rum, och på denna sedel försedd med behörig borgen och säkerhet, antingen få låna i 6 24 Den si Februarii, Banken i likhet med Bruksägare mot lindrig ränta, eller i Disconten i händelse räntan der blir nedsatt, hvilket bör kunna förmodas, kunde till någon del afhjelpa förlägenheten tor större egendomsägare. För den del af allmogen som ej kunna hafva större poster att på ofvannämnde sätt använda, borde kanske Magazinsinrätmingen vara en resource i goda år, då priserne i följe deraf äro låga, emedan i svåra år afsättning ej gerna saknas, då Magazinsinriittningen ej eller behöfdc mlata sig i någon upphandling, utan tvärtom då hälla de behöfvande den i goda åren uppköpte spannemål tillhanda, för ett efter de allnänna prisen lämpadt, men modereradt pris. Med en sådan klokare hushållning vid Magazinerna skulle kanske ej förluster uppstå, hvilka nu beklagligen ägt rum. Af en mera sakkunnig än jag, torde flera utvägar kunna uppgifvas till afhjelpande af den förlä gpn het, som besynnerligt nog, inom detta stånd blifvit satt i fråga, huruvida den existerar eller ej. Saken talar ty värr nog tydligt för sig sjelf och torde sålsdes ej af ett särskildt Utskott, ehuru gagneligt detta verkeligen kan vara, närmare kunna utredas, än hvad allmänt är kändt. Skulle väl den tryckande penningeförlägenheten behöfva något starkare bevis, än att belänte Den 21 FtbruariL belänfe »gendomar ej vid auctioner kunnat försäljas till Bankens i egendomen ägande fordran, Detta bevisar efter min tanka, att den mindre bemedlade i brist af tillgång på penningar, ej kan, och Capitalisten i afvagtan af än bättre tider och än facilare priser, ej vill inlåta sig i någon handel.
Medan adelsmannen, odalmannen och landsbygdens öfriga innevånare sålunda ständigt bibehållit sin urgamla rättighet att till bouppteckningsoch arfskiftes-män kalla och bruka dem, de ega förtroende för, samt äfven ecklesiastika sterbhus både i stad och på landet och några dessutom privilegierade klasser i städerna, såsom tjenstemän vid universiteten och amiraliteten, bergsmän och bergs-arbetare vid Fahlu grufva m. fl., tillförsäkrat sig enahanda rättighet, ehuru såsom en undantagsförmån, tillföljd hvaraf alla dessa klasser äro från all annan sterbhusprocent befriade, än den som föreskrifves i 17 kap. 4 § Ef.B. och utan undantag drabbar alla svenska sterbhus lika, nemligen: »de fattiges del, fyra öre af hvarje hundrade daler, efter egendomens värde»; så äro städernas borgare och öfrige borgerliga innevånare, som representeras af detta riksstånd, de ende/ikets innebygsare, hvilka, egentligen blott genom en fintlig tolkning af 1 § 9 kap. A.B. och en inrotad godtycklig praxis, fortfarande nödgas erlägga den orimliga och förhatliga sterbhusskatten, en procent af summa inventarii eller hela boets affärsställning, med skulder och allt, uti inventeringssamt procent uti arfskiftes-afgift till städernas magistrater eller kassör. 241 För att göra dessa lagstadgandeu, hvilka såsom sådana borde Vara lika för hela riket och alla samhällsklasser ännu godtyckligare och obilligare, eller snarare för att ådagalägga orimligheten af allt lagstifteri, som på detta sätt måste variera för olika orter och personer, och hvilket alltid är orättvisans och privilegiiväsendets natur och följder, har inan för Stockholm och Götheborg nedsatt dessa afgifter till hälften af deras belopp uti rikets öfriga städer. Lika väl hafva dessa sednare, hittills förgäfves, yrkat beskattningens jemkning och nedsättning till detta billigare belopp. Detta lagkapitels historia hvimlar sålunda af oefterrättligheter.
I afseende åter å myntväsendet förekommer: att Rikets Ständer vid 1834 och 1835 årens riksdag för deras del beslutat, att svenska myntets räkne-enhet skulle fastställas till jemt l r:dr silfver, i enlighet med det skrot och korn, som mvntordningen af är 1830 be - 6 Allm. Besvärsoch Elton.-Lits fe. Utlåtande, N:o 118. stämde, samt att denna mynt-enhet skulle benämnas riksdaler kurant och indelas i 48 skillingar; att Kongl. Maj:t, som ansett tiden ej vara inne, att afgöra en så många intressen rörande Iråga, förklarat sig då ej kunna i nåder bifalla Rikets Ständers omförmälde hemställan; att en dylik underdånig hemställan derefter blifvit förnyad uti underdånig skrifvelse den 8 Augusti 1840, nien icke eller då bifallits af Kongl. Majit, som uti nådig skrifvelse den 24 Maj 1841 sådant tillkännagifvit, jemte förklarande, att Kongl. Majit ansåg er» förändring af mynt-enheten lämpligast ega rum liktidigt med förnyade enkla, bestämda och lätt verkställbara stadgar i afseende på uppbörden af allmänna skatterna samt hvad dermed egde gemenskap; att, på sätt af herr Halling blifvit förmäldt, Rikets Ständer ytterligare, uti underdånig skrifvelse den 15 Februari 1845, anmält deras då fattade beslut om myntenhetens bestämmande till ^ r:dr silfver med benämningen Riksdaler och dennas indelande i 48 sk. samt skillingens indelning i 4 styfver; och att Kongl. Majit, under den 8 Maj, samma år, täckts samma beslut i nåder godkänna, men derjemte, af de anledningar herr Halling jemväl uppgifvit, uppskjutit verkställigheten deraf; men att Kongl. Majit derefter, uti nådig proposition den 20 December 1847, täckts förklara: att vid de öfverläggningar, som föregått Kongl. Majits nyssomförmälde nådiga beslut, det icke undfallit Kongl.
I öfrigt har Kongl. Bergs-Cotlegium till ännagifwit, att, sedan ätftillige stridighe er up omnit emellan nu warands Arrendatorerne af Guldwerket, har Arrende Summan för Ar l8o8 icke kill fullo blifwit ärlagd, i anledning hmaraf Adivocat Fiscalen i Kongl. KammarCollegiun, uti Embets Memorial yrkat, utom dei i Arrende-Contracket -utsatte wile, att Arrendatorerne mätte frän Arrendet stiljas, hwilkek mäl ännu stall bero pä Kongl. Coilegiernes pröfning. Utaf allt hwad salunda anfört ar och StatsUtstottek af Handlingarne i öfrhqt inhämtat, har Stats Utskottet »val funnit, atk Ädelfors Guldwerk hittils ej kunnat driswas utan förlust för Kongl. Maj:t och Kronan; men att Utskottet ansett sig af det därom uprätrade Arrende-Contract hindradt, att för nartvarande kunna föreslå någon annan ätgjärd darwid, än att till Riksens Högloft. Ständer »vördsammeligen hemställa, huruwida Riksens Högloft. Ständer skulle käckas finna anledning, art hos Kongl. Mahr i underdånighet anhälla, det Kongl. BergsCollegium marte undfä Nådig befattning, att, dä Wer - Derr 22 Zebruarik. ro 75 Wecker, antingen medelst Conrracrers uphörände efter den utsatte Arrendetidens förlopp, eller genom -dest förwärkande, ätergär till Kongl. Maj:t och Kronans fria disposition, inkomma med Underdänigt förslag, huruwida det kan wara nyttigt för Staten, ark förenämnde Werks drift an widare fortfar, eller om Werket anses böra nedläggas, i hwiiket sednare fall ve detsamma tillhörande Lägenheter kunde pä Auction antingen försäljas, eller pä Arrende uplätas, hwilkeidera som bäst och förmånligast finnes. Stockholm den r?
Granden kunna äfwen der Dem nyttigt synes nedsätta, hwarr för sig, ett Utstött, till upkagande af Deras enjkildra beswäc och angelägenheter. Skulle Riksens Ständer finna flere Utskott wara as nöden, mä de af Ständerne obehindradt tillsättas. Sädane Utstött ma dock ej befatta fig med andra ärenden, ,^n dem, hwilka enligt Regerings Formen, pä Rik» sens Ständers åtgärd ankomma. I staga om deras tillsättande gälla Tee Ständs pluralis, men stadna twä Ständ emot twä, öfwerlämne Riksens Ständer härutinnan sin afgörande rätt till ConstittttionS-Utstct» tet. Bliswa göromälen inom nagel Utskott sä ökade, alt de ej med det wanliga antalet af Deputerade kun» na bestridas, stände Utstottel fritt, att anhälla om förstärkning ; dock ankommer bewiljandet deraf pä Riksens Ständerpröfning: och gälls härutinnan äfwen Dett rz December. goz som i förenämnde omständighet Tre Ständs pluralitö; men stadna twä Ständ emot twä, sörsalle frägan. §. 57. Alla Riksens Ständers Utskott, med undantaos Hemliga Utjkottet, hwars göromål och arbetstid af Konungen bestämmas, skola sist inom atta dagar ifrän den, da de utsedde bsifwit, sammanträda och sättas i werksamhetBörande Utskotten t den mohn ärenderne hinna utarbetas, sä fort sig göra later, med sine yttranden till Ståndens plena inkomma» Intet Utskott, Constitutions och Banco-Utskotten allena un» dantagne, ware berättigad», att wacka frägor till af» görande i Riksens Ständers plena, eller att uptäga andra ämnen än de frän Plena remitterade; sä wida es, hwad StatS-Utskottet särskildt angär, Konungens proposition, enligt 27 § till Detsamma omedelbarligen öswerlämnas. §- 58.
Vid en och annan akt, rörande de emot inteckning i fastigheter ulgifna lån, saknades gravations-och taxeringsbevis; men, på derom gjord fråga, uppgafs af uppbördsmannen, att egendomarnes laxerings-värde betydligt öfversteg de intecknade summorna, och att, med kännedom härom, Direktionen icke velat belasta iånlagarne med utlösande af dylika bevis, hvilka dock till ett annat tillfälle skulle anskaffas. Jemväl uppgafs, att anledningen till de olika utlåningssätten vore den, att någon instruktion i afseende härå icke funnes för Kongl. Lasarelts-Direktionen utfärdad. Hjuviks Hospital. Räkenskaperna, hvilka för år 1842"granskats i Kongl. KammarRätten med anmärkningar, hafva för år 1843 ännu icke undergått revision derstädes. år IS42. år IS43. Debet. Spanmål. Penningar. Spaumål. Penningar. Balans fean föregående året: Hemmansräntor och arrenden 2,407. Toratöre-medel Kost och underhållsdito Intressedito Tolagsdito Qvarlåtenskaps dito Rekognitionsdito—•— Medgiftsdito . Credit. Balans från f ö•tregäende året: Utgift: Nybyggnad och reparationer — 1,894: 44. Balans till påJoljande året: Räkenskaperna hafva till någon erinran icke föranledt; och säkerhetshandiingarne befunnos, vid anställd inventering den 27 nästlidne Oktober, i god ordning. Drottninghuset Dess räkenskaper, granskade i Kongl. Kammar-Rätten förhäda revisionsåren utan anmärkningar, hafva ej föranledt till någon erinran från Revisorerne. 29 — 226 — Debet. år 184*. år 1843. Balans frän föregående året: Inkomst: Bakms till påföljande året: Credit. Balans från föregående året: — Utgifter: — Balans till påföljande året: Ofvanstående behållning till år 1844 bestod uti följande: Utlånta kapitaler och balanserade intressen 45,134: 22. 4. K o n g 1. Universitet.
S. D. Föredrogos och remitterades till Stats-Utskottet: l:o Ola Svenssons från Malmöhus län motion, om inlösen af Riksgäldssedlar; 2:o Carl Olssons från Södermanlands län motion, om ett statslån för aftappning af Prestsjön; 3:o Eric Christenssons från Götheborgs och Bohus län motion, angående upphörande af prebenden m. m., jemte i anledning häraf gjorde yttranden; 4:o Olaus Ericssons från samma län motion, om befrielse för komministers-bostället Torp från rotering; 5:o Peter Gabrielssons från Kronobergs län motion, om löneförhöjning åt Länsmän; 6:o Samma mans motion, angående anslag till atlöning för härads-barnmorskor, jemte dervid gjorda anmärkningar; 7:o Nils Nilssons från Wermlands län motion, om anslag till en Landtbruksskola inom nämnde län; 8:o Hans Pehrssons från Gefleborgs län motion, om förändring i sättet för hemkalls afgiftens erläggande; 9:o /. Lindby’s från Gottlands län motion, om upphörande af all ordinarie ränta å Gottländska Qvarnverken; 10:o Samma mans motion, om förhöjning af Gottlands National-bevärings slitningspenningar; ll:o Pehr Nilssons från Malmöhus län motion, om beviljande af ett statsanslag för makademissering af landsvägen emellan Lund och Malmö; 12:o Anders Medins från Kronobergs län motion, angående beräkning efter gällande markegång af den, åt öfverroterade hemman inom länet anslagna rotehjelp, jemte i anledning af motionen gjorda anmärkningar och tillägg; 13:o Elof Anderssons från Wermlands län motion, om förhöjning i aflöningen för Provincial-läkare; 14:o Johan Jacob Rutbergs motion, om afskrifning af erhållna undsättningar i missvextår för de norra länen; 15:o Gustaf Nilssons från Kalmar län motion, angående eftergift af ett odlingslån; 16:o Nils Anderssons från Christianstads län motion, om ändring i Kongl.
Jag behöfver endast, för att gifva stöd åt denna åsigt, åberopa det förhållande att, enligt Kongl. Underhållsreglementet för Wadstena Krigsmanshuskassa af den 5 December 1815 och Kongl. Kungörelsen den 28 Januari 1859, till fjerde klassens underhållstagare lemnäs endast 15 R-.dr R:mt om året, om de uppnått 50 års ålder, i 30 år tjenat Kronan och deruuder sig väl skickat. Har soldaten blifvit sårad i krig eller annorledes i tjeusten blifvit skadad, kan hau ernå den höga pensionen al 24 R:dr; ja ända till 12 R-.dr R:mt, om han mistat arm eller ben, erhållit blessyrer i hufvudet, o. s. v. Då man sålunda stundom får se åldrige krigare, hvilkas bröst prydas af medaljen för tapperhet i fält, vandra i trasor omkring, för att genom tiggande förvärfva sitt uppehälle, och då det synes mig obilligt, att den, som redligt tjenar Kronan i 30 år och deröfver, skall afspisas ined en så ringa penning, att hau omöjligen kan dermed svälta sig fram. får jag, enär vid stegrade lcfnadskostnader dessa underhållsmedel numera stå i ett än mera skriande missförhållande till behofvet än fördom, vördsamt yrka, att, så framt underhållstagaren kan visa, att han under sin tjenstetid årligen till Krigsmanshuskassan erlagt 1 R:dr 50 öre, underhållsmedlen för honom, hvilken klass af gratialister lian må tillhöra, måtte förökas till dubbla beloppet af hvad desamma nu utgöra; och lärer, om, såsom jag förmodar, Krigsmanshuskassans medel icke skulle härtill vara tillräckliga, Stats-Utskottet icke underlåta att för Rikets Ständer föreslå anvisandet af det belopp, som erfordras.
Tillhör-i de Regementet en Fältmarskalk, så var förhållandet än värre, och den bakvända ordningen kunde i sådant fall omöjligen förekommas J ig frågar; var detta en organisation? Vid detta tillfälle måste jag hembära en gärd af skyldig agtning åt minnet af den högst förtjente mannen, som, insett dessa bris fällighcter, föreslagit och utverkat förbättring deri. För mig återstod föga, blott regleringen af de detciiller sora den redan gjorde organisationen ytterligare erfordrade. Bland dessa var fårdelningen af de till Arméen återlemnade Öfverstelndelningarne; den skedde i mån af deras afkastning. De 2 bästa [Arno och Bäckafkog) anslogos åt Fält MarJkalkarne *). De bättre dernäst, inora hvarje Stora Tuna återlemnades till Arméen ej förr än äs I8»8, 74* Ben 24 Btbruaxii. Inspection, åt Inspecteurerne, (GeneralLieris/-, mnterne) och de minst gifvande åt BrigadGeneralerna (General Majorerne.) En sådan lenxnades åt General Adjutanten för Arméen, hvilken icke varande StatsRåd, såsom dess Företrädare, ej kunde vara utan lön, en åt Ordföranden i KrigsHofRätten (då Friherre von Döbeln) och en till Presidenten i KrigsCollegium, hvilken indelning öfverflyttades ifrån Invalidfonden, medelst af Kongl. Maj.f till nämnda fond, af egna tillgångar, lemnad capi.talersäftning. Hvad OfversteLreutenants indelningarne. beträffade voro de, alltsedan den 20 Mars i8lj RegementsChefernes enda lott. Medelst den, i mon afindelnlngarnes afkastning gjorde fördelning, uppkom den vinst, att befordran medförde ökad inkomst, liksom medelst organisationen på divisioner och brigader, befordran medförde ökadt befäl.