Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det må visserligen icke förnekas, att jordegendomars försäljningspris under de sed/inre åren varit högt uppstegrade, men med visshet kan dock antagas, alt dessa pris stå till de verkliga värdena i ett närmare förhållande än de nuvarande taxeringsvärdena. Till ådagaläggande af jordegendomens orimligt låga taxering i förhållande till verkliga värdet torde vara tillräckligt att endast hänvisa till det ofvanomförmälda, på general-sammandragen öfver beviIlningen grundade sakförhållande, att från år 1813 till år 1837 taxeringsvärdet lör hemman ä landet nedgått från 444 till 410 millioner Riksdaler. Vid detta förhållande torde nödvändigheten af en förnyad uppskattning af jordegendoms-värdet icke skäligen kunna bestridas. Utskottet har dock icke velat ovilkorligen gruuda en sådan uppskattning på betingade köpeskillingar eller godkända hypotheks-värderingar, utan blott ansett dem böra dervid tjena till ledning. Detta är ock tydligen uttryckt så väl i 3 § af stadgan, som uti instruktionen för taxerings-förrättningarne, deruti jemväl blifvit föreskrifvet, att vid uppskattningen af egentlig jordbruksfastighet afseende icke skall fästas å sådane byggnader, som på egendomens afkastning icke hafva något egentligt inflytande. Sedan, after de uti 3 och 4 §§ af förslaget till Bevillnings-stadga samt 4 7 §§ uti Instruktionen för Taxerings-förrättningarne angifne grunder för uppskattningen, verkliga värdet af hvarje egendom blifvit utrönt, skulle detsamma, så vida särskilda omständigheter icke förekomma, enligt 7 § uti Instruktionen för Taxerings-förrättningarne, bibehållas oförändradt under tre år samt beräknas afkasta en viss procent i årlig inkomst, hvarpå bevillningen, efter den gemensamma procenten, skulle utgå. Hittills hafva jordbruksfastigheter ansetts i allmänhet afkasta fyra procent, och med nuvarande låga taxerings-värden har en sådan beräkning visserligen icke varit för hög. Men då det måste antagas att taxerings-värdena hädanefter skola komma att betydligt stiga, har en jemkning i inkomst-beräkningen ansetts påkallad, för att vid bevillningens utgörande bereda något afdrag för de kostnader, som med jordbruks-näringens bedrifvande äro förenade, eller för det deri nedlagda förlagska pita I.
Hvad härefterangar frågan örn Ro teha] lornes på Gottland befrielse ifrån skyldigheten att förse Båtsmännen med torp; så äro, jemlikt BålsmansConfraclet af den 20 Maji 1O90 samt sedermera utkornne och gällande Författningar, Rotehållarne pligt ige att gifva Båtsmännen torplägenheter, bestående af nödige hus samt åker och äng, hvarvid undantag endast finnes gjordt för de Rotars hemman, der icke någon lägenhet tili åker och äng finnes, såsom i skärgården, i hvilket fall Båtsmännen i stället bör bestås visst belopp råg och korn, m. m.; och anse Utskotten skäl ej vara för handen, aVr serskildt för Gottland, tillstyrka någon ändring i hvad sålunda finnes stadgadt. Rörande motionens 3:dje punkt, få Utskotten vördsamt upplysa, att Stalssamt Allm, Bcsv. och Oecon. Utsk. Utlåtande No 4• 11 jemilia 20 §. i Kongl. Instructionen för CompagnieCheferne vid Båtsmansliållet af rlen 17 November 1818, approbation af legd Båtsman tillhör CompagniChefen, eller den i hans ställe commenderande Officer, som noga tillser och ansvarar, att endast välfrejdadt och till tjenslen dugligt folk antages; oell då Motionairen, såsom skäl för sitt yrkande i denna del, icke ens anmärkt, att berörde stadgande föranledt lill missbruk å CompagnieChefernas sida; men om sådane skulle begås, och lidande för Rotehållärne derigenom uppkomma, desse hafva öppet att, genom anförande af klagomål å vederbörlig ort, deruti söka rättelse, kan Molionairens framställning i detta afseende af Utskotten icke biträdas.
Ex Protocollo J. U. Almqvist. S.D. Efter ytterligare föredragning af Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets den 27 sistlidne April på bordet lagda Betänkande, angående Glasoch Porcellaine-Eörares samt Smidesliandlares handelsrättighet, fann Presf-Ståndet för rt v godt att samma ut låtande bifalla, med det af H». dervärda BondeStåndet uti nu företedt Protocolls-Utdrag af sistnämnde dag yrkade vilkor, att det af Utskottet föreslagna förbud för Glasoch Porcellainesoch Stnides-Handlande, att i ändamål af sådana manufacturvarors försäljande uti Landsorterna kringstryka, icke må tillämpas eller Sträcka sig till Allmogen, utan den ägde rätt att hädan; 6 IDen i Maj. hädanefter, som hittills, fa till hvad ort som helst med sina egna liandaslögder sig begifva och dem försälja. Ut supra. Ex Protocollo J. S D. V id justering af den utaf Expeditions:? Utskottet föreslagna underdåniga skrifvelsen tiU Kongl. Maj:t, angående tryckningen af Riks-Ståndens Protocoll, med dertill hörande Bihang, och då meningen af Riksens Höglofl. Ständers Be, slut i denna del utan tvifvel varit den, att Sta? ten icke skulle bestrida hela kostnaden till Prqtogollens och Bihangets tryckning, utan endast bristen eller skillnaden emellan tryckningskostnaden och de medel, hvilka i Prenumeration och inbetalning for sålda exemplar kunna inflyta, ansåg Ståndet uti berörde underdåniga Skrifvelse höra uttryckas, att ifrågavarande utgifter endast borde of Staten förskjutas, emot ersättning, så vidt möjligt år, af på ofvanberörde sätt inflytande medel , hvilka ordentligen böra redovisas ; uti hvilket Beslut de öfriga Respectiva EiksStånden vördsamt och vänligen skulle inbjudas att sig med Prest-Ståndet förena. Ut supra, Ex Profocollp J, U. Almqvist, S. D. R emitterades till BancoUtskottet
Ilr Frih. o. Landtm, yttrade, att vid den förliden gårdag hållna Talmansöfverläggning blifvit öfverenskommet, alt samtlige Talmännen skulle föreslå sine respeclive Stånd att Lördagen i denna vecka företaga pröfningen af Const.- Utskis mern. N:is 85 och 68; hemställande Hr Landtm, alltså nu, om R. o. Ad. behagade bestämma, att nyssnämnda båda mem:r skola ställas främst på föredragningslistan till det plenum, som inträffar nästinstundande Lördag. Ropades ja. Ånyo föredrogs StatsUtskts den i3 sistl. Mars och den 3 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 4^7) * anledn. af Hr Halling,s motion om användande af de å R. St:s Banks vinst för ur i835 och de följande åren i behåll varande öfverskott. Gr Frölich, David: Jag har ingenting vidare att, med anledn. af det nu förevarande utlåt., tillkännagifva, än blott för enskild del såsom ordförande i BancoUtsk., att 358 Den 14 April f. m. denna fråga kom till StatsUtsk:s ensamma handläggning vid den tid jag fick plats i BancoUtsk. och att således, i den mån någon skulle vara missnöjd med att denna motion af Hr Halling icke blifvit behandiad förr an så sent, att den först nu till B. St. inkommit, jag vill hafva till prot. anmärkt att jag deruti icke haft någon del. StatsUtskts utlåt. JNr:o 467 blef af It. o. Ad. bifallet. Företogs till pröfning LngUtskts den i3 sisth Mars och den 3 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 182, öfver gjorda anmärkntr vid Utskottets betänk. N:o 123, i anledn. af så väl K. M:s nådiga propos. med förslag till förordning emot olofliga folksamlingar, som ock särskilda i delta ämne väckta motioner. Hr von Hartmansdorff, Aug.:
Jag jag kom bara att att kunna få taga emot oss alla i ditt eget förtjusande hem; att komma och hemta oss vid Än ditt eget då, lilla toka! Tänk hur roligt, järnvägen i en vacker landau och se Ivars fröjd, honom i går; att när han får sigte på öländningen, som du lofvade _________ Sjunde scenen. DE FÖRRA. LISEN. LISEN (sticker in hufvudet i Ska' ni inte gå nu? dörren till höger 1). någon orsak att le, så är det du. Så! (Smeker skickade i ordentlig tid i morse? Jo, genast. Så liten, inga tårar mer. Har HILMA. Gertrud. Till Lisen:) Blefvo bjudningsbrefven kring sig. Dom va' ju färdigskrifna redan i går qväll. Det var bra. Skynda dig nu, Gertrud! (Går LISEN (träder ut. Fundersamt:) HILMA. Ja ha, vars. Innan tuppen fick tofflorna på LISEN. i fonden). Inte har jag. Har Gertrud sett någon tupp med tofflor? vill aldrig, aldrig se den mera! (Springer ut till höger 1). LISEN. Tag bort den tag in den till moster. Jag GERTRUD (lemnar Lisen buketten). Jag fick rosor en gång! Nej, det var bara taggar. Aj, aj, aj! Nu drömmer jag igen. Så skönt de Rosor ä' falska. Jag tål dom inte! Men dofta! Nej, jag vill inte ha dom. Nej, säger jag! Valborg tycker kanske om dom. Hon ska' få Rosor! (Luktar på blommorna). O, så härligt. dom, ja, det ska' hon. Nu kan hon få komma. Gertrud är inte farlig. (Går till venster. Scenen står tom ett ögonblick). _________ Åttonde scenen. VALBORG. OLOF. glömma henne. Tänk om hon älskar honom! Gertrud, ja! Min smärta har kommit mig att VALBORG (från venster). Nej, nej, man skänker inte bort den mans blommor, som man älskar. Men ändå! Jag måste tala med Olof. (Förvirrad:) Jag hade ju en på en dörr i tamburen. Olof öppnar).
Byggnadens fortsättning med full drift efter den stadgade planen; och tillika att det tecknade Actie-Capitalet blifvit infordradt på sätt Reglementet föreskrifver, och i den ordning Utskottens första Betänkande i 3 punkten innehåller, nemi. åren 1815, 1816,1818,1820, 1822 och 1823,hvarje år 10 Procent. 7:0 Att om, under något af de föreslagna 10 Byggnadsåren, allt påräknadt arbete icke skulle kunna utföras, den besparade Summan må det följande året få begagnas, men den del af anslags-sumntan, som vid arbetets fullbordan icke är disponerad, må ingalunda anses som en Bolagets oviikorliga fordran. 8:0 Att Götha Canal-Bolag, såsom vilkor för ofvannämnda bidrag till Canaléns fullbordan, bör underkasta sig skyldighelen att inrätta sin Discontrörelse enligt de föreskrifter, dem Riksens Ständer, med hänsigt på Sam» häl le ts ållmänna fördel, finna för godt meddela för blifvande Discontrörelse i hela Riket. 9:0 Den 29 Julii 439 9:0 Att Riksens Ständers Bank eller det Verk, hvarifrån bidraget framdel, s kan lomma att utgå, tillägges ovilkorlig rättighet att erhålla fullständiga upplysningar och förslag ofver det verkställda och tillernade arbetet, samt att anmärka allt som linnes stridande emot de vilkor, hvarunder Bolaget erhållit bidraget , eller afvika från den af Kongl. Maj:t för hvarje år fastställda byggnadsplan, äfvensom allt, hvaruti misshushållning kunde förspörjas; med rättighet att innehålla anslagen intilldess Förklaring, som af BancoStyrelsen godkännes, blifvit aflemnad, eller nödigt afseende blifvit gjordt å det som till rättelse är uppgifvet. 10:0 Att emot de nu foreslagne biträden all af Canal-Bolaget uppgifven pretention å ersättning af Stats-Verket försvinner.
Jag tar mig derföre friheten anhålla hos dem, som hafva mera vidsträckt fattning ån jag, att öppet framställa det alternativ, huruvida, då 1776 års realisation, som företogs i en tid, når Sillfisket och den Ostindiska handeln m. ra. lemnade de måst gynnande resultat,' sådant oaktadt icke kunde bestå; huruvida då den nu ifrågavarande realisationen, grundad på ett utländskt lån, skulle kunna sträcka sina lyckliga åtgärder så långt, sora man föreställt sig. Herr Rosenblad, Bernhard: Jag har nog ofta och fullständigt pä detta rum tagit mig friheten framställa raina åsigter af sjelfva hufvudåmnet, för att ej nu dermed behöfva trötta Höglofl. Ridderskapets och Adelns tålamod. Jag vill således endast tillåta mig några anmärkning gar vid de slutsatser de bägge sista värde talar ne trott sig kunna draga af några facta de framställt. Herr Tham har ansett exemplen a£ Österrikes och Danmarks sista myntoperationer endast nyttiga för oss, såsom afstyrkande från deras efterföljd. Österrike har med stora uppoffringar sökt vinna en förbättring i sitt mynt, hvaraf verkan också varit attAViener AVåhrung, 3^2 Den i4 April, garn innan NationalBankens upprättande stod noterad mot silfver till 35o Florener för i oo, sedermera stigit till 260 för 100, I Danmark har RiksBankDalern namnvärde eller pappersmyntet, på de sista 8 åren erhållit ett fördubbladt värde, då således sedlars blotta kistlåggning under denna tid gifvit 100 procents vinst. Dessa rnyntlörbättringar äro operationer, som ej kunna jern töras med dem man i ett annat land yidtog, om man sökte bibehålla myntet vid dess irmehafvande värde, lika hindrande det från förbättring, sorn från försämring Men derföre, att vi sålunda böra vid en myntbeståmning taga oss till vara för nämnde landers felsteg i verkställigheten, äro vi ej hindrade ifrån, att följa deras efterdöme i att söka bereda våra näringar det oundgängliga medlet för deras förkofran, ett fast myntvärde.
Jag bekänner gerna, att uppgiften om 22 millioners underbalance i Handeln, som nu omtalas, icke skrämer mig så mycket, som det borde göra, om denna uppgift vore annat än en fantasieinålning, eller om Riket verkligen förlorat 22 millioner af sin förmögenhet, jag säger derföre ej, att detta förhållande är mig likgiltigt ty det visar alltid en stark consumtion af främmande producter. Men erlarenheten öfvertygar , ett det är omöjligt följa Handelns gång i sina detailer, och det är ofelbart, att en mängd af de Articlar, hvilka nu upptagas i Balancen, såsom consumerade, åter utgått till främmande Länder j och må som exempel der - på kunna citeras, att då Franske Kejsaren år 18 10 i November månad krafdé tillämpning af sina Confiscations-decret på våra upplag af Colonial-varor, förtullades deraf i Götheborg och Carlshamn på några veckor så mycket, att Staten erhöll en Tullinkomst af omkring en half million, utan att desSa varupartier någonsin voro påräknade för Consumtion inom Landet, eller der qvarblefvo för ett sådant ändamål. I stället för klander, äro vi, efter min tanka, skyldige bifall och förbindelse åt den Statsman, som, uppmärksam på ögonblickets våda, med räddningen af främmande Egendom från våldsverkan, förenade en särdeles betydlig intrad åt StatsCassan. Det är äfven otvifvelaktigt, att differencen imellan export och import under ifrågavarande tid betydligen fylldes genom Subsidierna, som från främmande Länder indrogos, då krigsomkostnader* ne, vida ansenligare än Hr GrefVe Schwerin synes förmoda, stadnade inom Riket. Hvarmed skulle eljest Utländningen hafva blifvit betäckt? ty jag är af den tanka, att redan före denna tid var Svenska Handeln mera Eebitor åt den utländska, ärt han hos densamma var fordringsägarej och Crediten vann ej af den Ökade Importhandeln.
Synbarligen var det flickornas afsikt att vika af åt gungbrädet till, men vid åsynen af majoren rodnade de och styrde kosan mot ärtlandet. Båda voro långa och kantiga som fadern och med utseenden, som man efteråt aldrig ihågkom. Deras ålder kunde man icke afgöra, och de liknade hvarandra som bär. Genom att icke en dag hafva varit åtskilda, hade de småningom börjat liksom öfvergå uti hvarandra, så att icke blott drag, rörelser och gester utan äfven tankar voro nästan enahanda. Deras långa ryggar i grårutigt bomullstyg böjde sig nu i precis samma vinkel öfver ärtpungarna. — Så otäckt med värmen, Leontine. — Ja, hettan är faslig. — Den som bodde i sta’n, alltid käns det svalare där. — Det tror jag det — den som bodde i stad. Nu vände Antoinette sin kråka och såg ur dess djup genomträngande in i Leontines gömda ansikte. — Såg Leontine minen i morse — vid kaffet? Leontine blickade uppåt som för att taga himmelen till vittne på, att nog hade hon sett. Och hon nickade, så att kråkskörten lustigt vippade. När flickorna talade i dessa förtäckta ordalag, gälde det blott en — majorskan, deras styfmor sedan mer än femton år tillbaka. Men de händelselösa åren hade varit som en dag, och flickornas känslor voro oberörda af tiden. Styfdöttrarna hade alls icke något att beklaga sig öfver. Majorskan var ju den beskedligaste och ofarligaste lilla människa i världen. Det medgåfvo de också, mildt reserveradt, men sågo därvid på hvarandra med en blick af inbördes förståelse och suckade. Om kvällen på den gemensamma kammaren, när de löst valkarna ur håret och med lösflätornas tränsar i munnen hviskade och tasslade om dagens små upplefvelser — då kunde de plötsligt sjunka ned på en stol. Där blefvo de sittande och stirrade in i en stor, stor gåta: hur underligt detta underliga lif var, icke mycket att stå efter, ... o, nej ... Men efter hand höjde sig detta lif, samlade sig i något, som gaf det hållning, förlänade det betydelse, innehåll, mening — deras tillvaros stora tragik!
Exempel, att dessa uppoffringar haft förstörande följder folden derpå oberedde jordegaren, vore icke sällsynta; och då Lagstiftarens pligt synes vara att söka göra tillämpandet af en allmänt nyttig princip förenligt med den enskildta välfärdens fordringar, har motionären, som egentligen afsett, att pluraliteten inom byalag måtte ega rättighet att för viss tid hindra skifte, då de icke anse sig deraf vänta den fördel, som skall uppväga ögonblickliga kostnader och olägenheter, föreslagit den förändring af 2 §.: att en, der tre delegare finnas, tvä der fern, och alltid hälften af delegarne, der de öfverstiga detta antal, afgöra, det skif te kan förrättas, hvilket ej må ske, mot de öf rigas bestridande, pä mindre antals vitsord, dock att allt beräknas efter hemman och öretal; samt vid 3 §.: att endast den eller de, som ega hälften i skilfteslaget, håfve vitsord att skifte erhålla. Af Nils Gustaf Nilsson från Östergöthlands Län: att ej mindre än hälften af skifteslaget må ega vitsord för laga skiftes verkställande. Af Hans Persson från Gefleborgs Län: att den i Skiftes-stadgan egare af en aldrig så liten hemmansdel medgifna rättighet att få skifte, oberoende 4 Lagsamt Allm. Besv. och Ekon. Etsk. Utlåtande , N.o 1. af de öfriga grannarnes bifall eller missnöje, kunde leda till rubbning i eganderätten och till en orättvis vinning för en på Jleres bekostnad, oberäknadt, att den ej sällan medförde rättegångar med deraf följande kostnader och missämja; med anledning hvaraf motionären föreslagit, att skifte inom bj icke mätte få ega rum, utan med majoritetens begifvande. Af Matts Persson från Stockholms Län: att, om de fleste och störste delegarne i ett skifteslag linna en redan verkställd storskiftes delning derstädes förmonligare än ett laga skifte skulle blifva, borde deras mening mera afses, än de förre eller mindre delegarnes, enär de förra hade af en skiftesförändring att vänta större skada eller vinst än de senare, i förhållande till egoväldet.
Jo, det har kommit på mig ett riktigt behof att THORA. Nå, hvad ska' det då bli af? Ser ifrigt forskande på Yngva, som inte visar några tecken till glädje. Nå, ja, det der få vi tala om sedan. ÅtertaYNGVA. ger sitt arbete. Var det mycket ungdom på Sjöholm? Nej, bara jag. Mamma vet ju... Ja, jag vet. Också menade jag egentligen i grannYNGVA. THORA. YNGVA förvirrad. THORA. Jo, då ska' vi fara till Norrland på några veckor. skapet. Ja, der fans en hel del. Voro de älskvärda? jag packar upp. Springer upp, går fram till kofferten. Gör det. Men jag har inte tid att hjelpa dig. Det behöfs inte. Packar upp diverse småsaker. YNGVA. THORA. Ja a, mycket. Men jag tror, det blir så godt att så tomt der i hörnet. Nå du, var det roligt att rida? YNGVA. Jag tänkte flytta in byrån i ditt rum, men det blef THORA. härligt det kändes, att när hästen sprang så fort han Det tyckte jag var det allra roligaste. THORA. Förtjusande roligt! Mamma kan inte tänka hur orkade, stegra honom med en enda kraftig ryckning. Du hade väl någon kavaljer vid ridpartierna? Ja, det förstås. Nå, hvem. YNGVA lutar sig ned. THORA. YNGVA. dan som ofrivilligt. Fast mest en. Ibland den ena, ibland den andra. Dröjer litet, seTHORA efter ett par ögonblicks väntan. YNGVA med konstladt lugn. THORA. Du som främling var väl litet tillbakasatt i början? Inte alls. Alla voro utmärkt vänliga och snälla. Det gläder mig för allas skull. Kort paus. YNGVA tvekar. Sedan fort. THORA. Du har således ingenting att berätta mig? Vi ha haft stor bal. Fick du dansa? blef fulltecknadt genast, och sedan fick jag säga nej, bara nej. Det var nästan lika roligt som att tygla in en häst. THORA. YNGVA. Om jag fick dansa! Skrattar muntert. Programmet YNGVA. Du hade naturligtvis din hvita klädning? Ja, och tusenskönor i håret. Men se här är en
De så kallade Schlegelska Köpegodsen i Halland; 2.’do De så kallade Trippiske Köpegodsen dersammastädes ; 3:o Fortfarande af den utaf Kongl. Maj:ts inrättade Provisoriska Länsstyrelsen på Öland; 4;o Ändring i de nu gällande föreskrifter om Arrende-Spannmålens utgörande af Kungsgårdar samt derunder lydande Hemman och Lägenheter; 5:o Anslag å Stat för en särskild Provincial-Läkare i Herjeådalen. Till Bevillnings-Utskottet: Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition , om fortfarandet af den så kallade Treskillings-afgiften till Veneriska smittans hämmande. Majrts Nådiga Proposition, om antagande af en författning, angående utdö - Protocolls-Utdrag. II29 mande eller förändring af Vattenverk; som genom uppdämning skada jord eller hindra dess odling, samt Till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten: Det af Kongl. Maj:t Rikets Ständer meddelade Förslag, till allmän Stadga för Fattigvården i Riket och Tiggeriers hämmande. Frän Hedervärda Bondeståndet. S. D. Genom ankommet Protocolls-TJtdrag underrättades Bonde-Ståndet, det Vällofl. Borgare-Ståndet den a5 dennes remitterat Till Stats-Ut skotte t. 1:0 Berättelsen om Stats-Verkets tillstånd, styrelse och förvaltning. 2:0 Berättelsen om allmänna MagazinsInrättningens Räkenskaper och förvaltning. 3:o Berättelsen om Riksgälds-Contoirets tillstånd och förvaltning. Banco-Utskottet. Berättelsen om Revisionen afBanco-Vcrkets Räkenskaper m. m. samt Till Statsoch Banco -IT t skotten. Berättelsen om Gölha-Canal-Bolags, Götheborgs och Malmö förra Discont-Inrättningen, från den lid Riksgälds-Contoirel med i i3o Riks-Ståndehs Förvaltningen af nämnde Discont-Verk haft befattning.
Må det tillåtas mig fä upplysa, att om man i England har exempel på sådane valsätt, som blifvit för Ridderskap pet och Adeln föreslagne, i afseende på Ledamöterne i Ölverhuset, så har detta varit en följd deraf, att sedan Skottland och Irland förenades med England under en Spira och en Styrelseform, Adelsmännens antal i de bägge förstnämnde Rikena är så betydligt större än i England, att om man tillåtit hvarje Adelig Ätt, att genom sin hufvudman intaga säte i Parlamentet, hade antalet af de Engelska Pairerne betydligt understigit de andra Rikenas. Också är jag öfvertygad, att de Skottska och Irländska Adelsmännen ej hafva frivilligt eftergifva deras ursprungliga representations - 158 Ben 18 Junit f. m. ratt, utan att ett sådant begifvande varit Ilka tvunget, som sjelfva Rikenas förening. Defe var alltså för jemvigtens bibehållande mellan pairerne, som detta valsätt måste i England antagas, men sådant är icke fallet här. Ridderskapet och Adeln är på intet sätt genom förändrade förhållanden tvunget, att företaga någon ändring af dess representation, och då man, såsom Friherre Cederström nyss yttrat, endast bör fästa afseende på dugligheten hos de representerande, hemställer jag, att Ridderskapet och Adeln må förblifva vid ds grunder, som nu äro för dess representation gällande. Jag får jemväl bekänna, att jag i de vigtigaste frågor ofta funnit antalet af m#d« lemmar å Riddarhuset snarare för litet än för stort. Jag instämmer med Friherre Boije der-1 uti, att faran af inflytelse ar ock mindre, ju flere Ridderskapets och Adelns Ledamöter äro» Beträffande frågan Om rättighet, att utgifva Fullmagt till Säte å Riddarhuset, förenar jag mig med Utskottets tillstyrkan i denna del, nemligen, att sådant må af.skaffss. Jag. anser det skulle vara nyttigt, Om icke någon Adelsman finge sitta för Fullmagt, och jag vet ej eller, att i någon annan Monarkie det finnes Adelsmän tillåtit, att representera genom Fullmagt. Friherre Åkerhjelm: