Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Redan 1772 beslöts Kommissionens nedsättande och året derpå utfärdades instruktionen. Man kan icke annat än förundra sig deröfver, att på så lang tid företaget ännu icke blifvit afslutadt. Eör att kunna kalkylera huru mycket behöft årligen vidgöras, på det arbetet under denna tid skulle blifvit färdigt, har jag eftersett huru många sidor Bibeln innehåller. Den edition jag har består af 1200 sidor. Dividera detta tal med 86, så fås en qvot af icke fullt fjorton. Hade man under arbetstiden endast öfversatt 14 sidor årligen, skulle det nu varit fullfärdigt, och i stället stå vi nu ungefärligen på samma punkt, som när BibelKommissionen bildades. Man kan härvid icke undgå att fråga, hvad orsaken härtill kan vara. Svaret på denna fråga tror jag likväl kan icke blifva blott ett. Under en så lång tid förändra åsigterna sig så Den 14 Januari. 123 betydligen, att hvad som gäller för en del af denna tidrymd, ieke gäller för en annan. Betraktar man den anda, som herrskade i Europa, då BibelKommissioneii bildades, finner man den vara full af en otro, som stundom slog öfver i vantro. Att under tider, då man icke trodde på bibeln, öfversättningen deraf icke eller bedrefs särdeles nitiskt, kan icke väcka förundran. Ehuru detta otrons tidehvarf icke kan sägas hafva helt och hållet upphört, har dock någon förändring inträdt. Uti den herrskande iudifierentismen har inkommit ett nytt moment, som slagit öfver i ett slags öfvertro. Sålunda har npkommit den ena sekten elter den andra, som satt någon rörelse uti det nära utslocknade religiösa lifvet. Man har kallat denna rörelse för oro, och börjat frukta för Statskyrkans bestånd. För att bibehålla denna, har man motsatt sig hvarje förändring af förhållanden, som med kyrkan egde samband. Således har man älven skyggat tillbaka för en ny bibelöfversättniug, emedan man kände alt, om den med omsorg och samvetsgrannhet upgjordes, bomme den ätt blifva den nuvarande i mångå stycken^ och icke oväsentliga, ganska olika.
Om ett så lågt minimum, som 100 kannor, skulle bibehållas, så fruktar jag, att de små brännerier, som ännu existera och hvilka man vet redan hafva satt sig i besittning af ganska komplicerade redskap, med hvilka de kunna tillverka öfver 100 kannor om dagen, skulle allt fortfarande komma att ega bestånd, under hvilka förhållanden det mången gång kunde upstå ganska stora svårigheter för K. M:ts Beflnde i länen att erhålla tillräckligt många dugliga kontrollörer. Detta skäl har Utsk:t visserligen sökt vederlägga, men jag, för min del, kan ingalunda gilla dess motivering i detta hänseende. Med den erfarenhet jag eger om nödvändigheten af att vid upmätningar hålla sträng kontroll, tror jag att denna omständighet i betydlig mån befrämjades derigenom, att man antoge 300 kannor som minimibelopp. Jag anser derföre att R. o. Ad. gjorde klokast i att instämma uti det af Frih. Tersmeden gjorda yrkande, att minimibeloppet bestämmes för alla brännerier till 300 kannor på dygn. Hr Reutersvärd: Jag erkänner, att jag ej är någon be undrare af bränvinsbränning i allmänhet och allra minst i mindre brännerier. Men jag kan ej annat än förundra mig öfver det våldsamma sätt, på hvilket man tyckes gå till väga, i det man helt och hållet vill tillintetgöra för den mindre jordbrukaren möjligheten att kunna tillverka bränvin. Här har blifvit yttradt, att det låga minimibeloppet skulle hafva till följd, att en mängd mindre possessionater skulle hörja att idka denna rörelse. Jag kan ej fatta hvarföre denna våda skall blifva större nu än tillförene, då de hade rättighet att bränna mot erläggande af T/t af den skatt, som nu är pålagd. Som jag ej hört något enda bevis blifvit anfördt, som i ringaste mån kunnat öfvertyga mig om nödvändigheten af att höja minimibeloppet öfver det nu i i j§ föreslagna, får jag yrka bifall å ifrågav:rie §. Hr Tornerhjelm: Som R. o.
Vi påminna oss alla, huruledes vid många Riksdagar motioner blifvit väckte om vissa ändringar i kyrkolagen; slutligen begärdes, att en Komité skulle nedsättas för att öfverse denna lag; den gången var det verkligen icke Komiténs nedsättande, som verkade till upskof. Redan år 1839 afgaf den ett förslag att revidera kyrkolagen, men sedermera, när detta förslag föredrogs inför konungen, var en prestman föredragande, och han remitterade frågan till Konsistoriernas hörande, utan att föreskrifva någon tid, när ärendet åter skulle inkomma. Följden deraf har varit, att 18 år förflutit efter Komiténs nedsättande, utan att någon skymt försports att den högst behöfliga revisionen af kyrkolagen kan komma att ega rum. Den gången var det således icke Komiténs fel, utan felet låg i de åtgärder, som följde på Komiténs förslag. Nu ber jag blott att få följa innehållet af Dr Nordlanders reservation, hvilken den förste värde talaren velat lägga till grund för R. o. Ad:ns beslut; det sker lör att visa, att de invändningar, sorn Hr Doktorn gjort, efter min öfvertygelse icke äro så fullkorn - Den 16 Juni e. m. 311 ligt af nödvändigheten påkallade. Reservanten yttrar först, att det af Utsk. föreslagna beslutet ”kommer att upskjuta presterskapets löne-reglering till en obestämd framtid.” Men om man ser på Utsk:s förslag till skrifvelse till K. M., så yrkar Utsk. att en Komité af sakkunnige män måtte tillsättas, för att, med hufvudsaklig ledning af ofvanupgifue grunder, så skyndsamt, sorn möjligt, upgöra förslag till allmänt ordnande af presterskapets aflöning.” Detta förslag till allmänt ordnande af presterskapets löner kan omöjligen anses skola innefatta en reglering af hvarje soeken särskildt, utan det måste väl betyda afgifvandet af allmänna grunder, hvilka sedermera böra genom embetsmännen verkställas, och då kan jag icke se, att det, på sätt Dr Nordlander säger, behöfver blifva ett lilstidsarbete för Komitén.
Nio 23, i anledn. af väckt motion, angide förhöjning af ansvaret för åverkan och ohägn m. m.; Nio 24, i anledn. af väckt fråga, angide förändring af 7 § och upphäfvande af 8 § uti Jorda-bins 10 cap.; Nio 25, i anledn. af väckt motion, angide stiftande af en lag i afseende på gode män eller compromissarier; Den 13 November f. m. 235 N:o 20, i anledn. af väckt motion, angide bestämmelse af viss tid, hvarinom vigsel, efter slutad lysning till äktenskap, bör äga rum; N:o 27, i anleda, af ålerrensiss utaf Utsk:s under N:o 8 afgifna utlåt, öfver väckt fråga, om förändring i 12 cap. 1 § Giftermålsb:n och 15 cap. 24 § Kyrkolagen; N:o 28, i anledn. af återremiss af Utsk:s betänk:n N:s 2 och 12; IST:o 29, i anleda, af väckt motion om upphäfvande af 3, 5 och 6 §§ i 2 cap. Giftermålsb:n och förändring af 9 § i sam ma capitel och balk; N:o 30, i anledn. af väckt motion, om förklaring af K. kungörelsen d. 1 Oct. 1812, ronde vissa iakttagelser vid hcsvärsskrifters och ansökningars inlemnande. Allm. Besvärsoch Ekon.-Utskottet:
Riks-Skulden afbetaltes och förmögenheten spriddes bland alla Folk-classer, som ännu vörda och välsigna hans minne. Skola hos oss Nationefls Representanter handla i ett motsatt förhållande, och icke en gång begagna de rikedomar som finnas innom oss sjelfva? Det närmast Sverige belägna Land, der #n ordentligare Skogs hushållning blifvit in* förd och Skogarne uppskattade till sitt värde är Seland. Pa denna föga Skogrika Ö har innehållet af Skogsmarken, som urgör ej fyllest t4ö af Sveriges Skogsrymd, blifvit uppskattad till I3 millioner R:dr i Silfver. Uti ett annat mer aflägset, men änrtu mindre skogrikt Land, Frankrike, har man nyligen sett Styrelsen uti försäljningen af blott en del Kronan tillhörige Skogar, finna en tillgång af 400 millioner Francs, eller mer än 66 millioner R:dr Hamb. Banco, till Statens allmänna Skulders betalande. Skall det endast i Sverige vara omöjligt att på ett klokt sätt disponera denna Rikets mäst dyrbara egendom? Om vi ännu äga ett Ovanligt hardt climat, om urgamla nästen för köld, frost och fuktighet stå alldeles orubbade, om Sverige ännu köper
Nådegåfvor .. 58: 3o: 32'. —- Gratialisten underhåll 73,409: 3a.—- 77'»477::40, —" Procent af Gratialisters underhållsmedel . 747^12. 9- 787:40.11. Kapitaloch Ränteleverering till Armeens Pensions-Kassa 4°>OOOS 43,949» 9» Till AmiralitetsIirigsmans-Kassan i Carlskrona .. .. .. 2,444* r‘ Kern issia ge, Provisioner,. Afkortning, Restitutioner . .. Balans till följande året’. 1:0 f anledning af sednast församlade Revisorers anmälan, att Iiassans Hufvudbok för år 1837-ännu ejr år 1889, undergått granskning i Kongl. Kammar-Rätten, få Revisorerne meddela, att densamma numera der behörigen reviderats utan anmärkning. 2:0 I likhet med hvad vid föregående Revisioner blifvit anmärkt, få Revisorerne tillkännagifva, att af denna Kassas tillgångar, under de begge revisionsåren, fortfarande utgått arfvoden af 400 Rdr till den ena ©eli 200 till den andra af 2Sne Civil-Ledamöler i Kongl. Krigs-Koile» — 109 — gillin. Härom åberopas hvad af Revisorerne vid redogörelsen för Militie Boställs-Kassan blifvit anfferdt. 3'o Revisorerne få anmäla, att ej alla af de till KrigsmanshuSKassan ställda skuldebref innefatta, att räntan bör beräknas från den i Januari till den 3i December hvarje år, på sätt Kongl. Kungörelsen den 3o September *83o innehåller. 4ro Balansen består för öfrigt i fordringar af diverse Regementen ... 2_,366i — it. i utlånta medel
En sådan delning af sagde jernbana vore ej allenast för Skåne utan för hela landet vigtig och fördelaktig; i hvilket afseende motionären anfört och upplyst: att hamnen vid Ystad vore de flesta år öppen under hela vintern samt endast hvart 5:te eller 6:te år någon kortare tid tillfrusen; att ett bolag bildat sig för alt underhålla en oafbruten ångbåtsfart mellan Ystad och Stralsund, till hvilken sistnämnde stad en jernbana från Berlin-Stettiner-banan snart komme att byggas; samt att sålunda enständig trafik, så väl vinter som sommar, kunde öfver Ystad underhållas med Tyskland och följaktligen med Europas hela fasta land. Prosten Berlin har fördenskull yrkat, att en jernbana från Ringsjön till Ystad måtte varda ansedd för en lika vigtig 6 Slals-Ulslcotlets Utlåtande, JH 274. stambana, sorn hvar och en annan utaf de i ofvan åberopade nådiga proposition uppgifna jern-slam-linier.
Jag anhåller derföre nu Den 11 Ju ni i e. m. blott om proposition till återremiss. Jag vet ganska väl, att Enkan etter afgången karl endast har rättighet att sitta qvar några månader, men jag vet också, att under sista fälttåget ingen enda Enka i hela landet blef bortdrifven från torpet, emedan man ansåg för en moralisk pligt, att låta henne sitta qvar, så länge som möjligt. Jag erkänner likväl, att detta är en sak, som icke hör till ämnet, ifall frågan är om beklädnadsafgift. Herr Ribbing, Arviel: Då så manga talare redan yrkat återremiss, förenar jag mig med dem i denna begäran, med tillägg att jag anser Utskottens Utlåtande nog tydligt för hvar och en, som har den Kongl. Propositionen i minnet, och att den, som läst Friherre Palmstjernas reservation, lätt lärer finna, hvem sorn har rätt, eller hvem som bar misstagit sig. Herr Lefren, Johan Pehr: Visserligen kan Ridderskapet och Adeln till förekommande af tidens vinnande besluta en återremiss. Men då detta icke lärer vara meningen, anhåller jag att få lemna några upplysningar, som torde föranleda till bifall af Utlåtandet. Med vacance-afgift menas i allmänhet en afgift för vacance under fred. För att utreda förhållandet i krig, måste m ai gå tillbaka till 1812 års Författning, rörande Beväringsskyldigheten. Der ser man, att alla Rustoch Rotehållare blifvit 1’ritag - Den aa Juni i e. m. ne från”skyldigheten att under krig åter uppsätta karl i den afgångnas ställe. Då derefter fråga ytterligare uppstod om Beklädnadsskyldigheten för Indeldta Armeen, förklarades i 1819 års Förordning, att då karlen är vacant, är äfven munderingen vacant. På denna grund hafva Utskotten citerat denna Författning, och ansett, att då fråga nu uppstod om Beklädnadsskyldigheten för Butsmanshållet, förhållandet borde vara enahanda , söm för Indeldta Armeen, helst 1812 års Författning gäller lika för dem båda. Jag tror således icke, att saken blir hvarken mer eller mindre klar genom en återremiss.
Dä nästan allt ager olika sidor hwarifran det kan betraktas, och mcnniskor oftast af öfwertygelfe, stundom af söresarrö se och länka olika, äfwen uti mål der deras imeresten aro helt och hällit öfwcrensstämmande, inser man lätt hwarföre de i ek Utskott walde Ledamöter ej kiiima aga lika öfwertygelfe eller ens med säkerhet arbeta efter pluralikeien af deras krinci^slers önskan. En wal uttänkt och efter öfwerläggning antagen InstruÄion förekommer detta möjeliga onda; den lättar ej blott Utskottets eget arbete, den förekommer äfwen manga af de twisier, som eljest skulle upkomma, dä , Utskottets utarbetade krojeöäsr in klena äslibsrsrsäsL. Dosta skäl galla i min tanka i synnerhet wid de tilfallen der ämnet för ec Utskotts arbete, ar widlöftigt eller obestämdt. Säkert skola äfwen de Ledamöter, til hwilka et sadant arbete är updraget, med nöje se en Instruktion fastställd som de äga at solja och anse den , e) som et baud, men som en säker ledare. Dä Riksens Ständer förordnat et BewlllningSUtskott innan de annu äkagit sig någon Bewillning, har der utan twifwel warit deras afsigt, at detta Utskott skulle tils widare endast utarbeta grunderna för fördel» ningen as den Bewillning som de framdeles kunds fastställa. Men denna afsigt ar ej wid något tilfälle ntttpckt, utan beror det nu alldeles af Ledamöterna i berörde Ut» skott at anse sig hasma den eller någon helt annan at upsysta. Jag sinner således det wara nödigt, ar Riksens Ständer tolka den för sina vepmsraäe, genom en formelig Instruääcm, som da den söreskrefwe dem föremålet för deras arbete och ordningen derwid, bekoge dem all willradlghec, om hivad Riksens Ständer af dem äskade och alla tilfällen ak handla emot besia sina krincchslsrs åstundan.
De kvinnliga typograferna kunna göra sig rätt goda inkomster, beroende på skicklighet och flit, då arbetet i de allra flesta fall betalas pr styck eller efter » beräkning », som det kallas. En god kvinnlig typograf kan drifva upp sin inkomst till 12 å 18 kronor i veckan, med en medelinkomst under största delen af året af 15 kronor i veckan. Ett annat område, där kvinnorna i större mängd användas, är bokbinderiet. Detta arbete ägnar sig ock i högre grad för henne, då det fordras en lätt och kvick hand, » händighet » och smak. En bokbinderiarbeterska kan förtjäna sina 10 å 14 kronor i veckan. Medelförtjänsten beräknas till 12 kronor i veckan. Ett yrke, som mera närmar sig konstnä- rens arbete än handtverkarens — och på dess högsta stadium är konst — är porslinsmåleriet. Vid våra stora porslinsfabriker användas i allmänhet unga flickor till detta arbete, som fordrar stor vana och en snabb och lätt hand. De enklaste formerna af porslinsmåleri: att anbringa de kulörta ränderna kring tallrikar, tefat, koppar o. d. sker på det sätt, att det kärl, som skall målas, ett tefat t. ex., ställes på en liten ställning, som genom en trampapparat är försatt i en ytterst hastig roterande rörelse. Penseln med färgen föres i en lätt beröring med det ställe å fatet, hvarifrån randen skall dragas, och på mindre än en hundradels sekund är randen anbringad. Men det fordras stor vana och färdighet, dels att snabbt sätta fatet på den roterande ställningen, att anbringa penseln just så, att randen blir lagom bred och jämn och att ränderna — då de äro flere — komma på riktigt afstånd från hvarandra, äfvensom att blixtsnabbt utbyta det målade fatet mot ett annat. Blommor och ornament på finare porslin målas för hand antingen efter schablon eller fritt. Porslinsmålerskorna kunna drifva upp sina inkomster ganska högt, från 4 0 — 5 0 kronor ända till 1 0 0 — 1 2 5 kronor i månaden, beroende på konstfärdighet och flit. Bland öfriga yrken kvinnorna kunna ägna sig åt, märkas snörmakeri, xylografi, guldoch silfverpolering, skonåtling m. fl.
Hos dessa döttrar har utbildat sig ett husligt, qvinligt och uppmärksamt sätt och väsende, som på ett qvinnan värdigt sätt gerna fogar sig efter andra, och erbjuder hjelp der hjelp behöfves. De andra döttrarne hafva blifvit, efter nutidens sed, insatta i en af våra lärda flickskolor, der lexorna hopas och täflan uppmuntras, såsom i goss-skolor. Och hvad får han se, när dessa döttrar en gång återkomma till hemmet? Jo, att dessa flickor, som i sin spädare barndom visade samma anlag som systrarna, hvilka i hemmet icke förändrat sin natur, fått en helt annan utbildning, i den lärda pensionen, blifvit magistrar i smått, öfverhopade med lexor, hemkomna med anspråk att i allt blifva uppassade, samt med en föraktlig åtbörd bemöta hvarje uppmaning att deltaga i det husliga lifvet, hvilket utvisar, att de lefva och röra sig i högre regioner. Jag tror, M. Hrr, att detta är en bild, om än svag, af den rigtning i qvinnans uppfostran, som af Utsk:t blifvit föreslagen. Då jag talar om de grundväsendtliga olikheterna emellan man och qvinna, vill jag äfven och framförallt påpeka den, att qvinnan, äfven den ogifta, är i behof af anslutning till och beroende af mannen; dermed vill jag icke påstå, att hon är lägre än mannen, utan är af lika värde och lika hög betydelse med honom, men hon är honom underordnad, och måste blifva det, såvida icke den menskliga naturen är föränderlig. Det har varit en glädje att åhöra hvad här i denna fråga blifvit sagdt, men det är upprörande att höra Utsk:t uttala sådana ord som, att det vore en qvarlefva af en föråldrad verldsåskådning, att qvinnan är underordnad mannen. Hennes underordnade ställning tili mannen är just grundad i hennes natur och hennes behof af stöd. Hvad detaljerna beträffar, har, såsom jag förut yttrat, allt hvad jag om dem velat säga, blifvit af föreg:de talare anfördt.
Cederström att sätta i fråga, alt jag skulle anse att 1 14 §tn Reg.F:n liindrade R. o. Ad. att öfverlägga — visst icke! jag har ej sagt något sådant; jag har blott sagt, att så länge ti4 i5 H. 18 138 D c n a4 0 c t o b c r f. ra. §:n står qvar, och den adaequala §:n i Riksd.Ordn. jemviil står qvar; så måste väl R. o. Ad. först utlåta sig, huruvida det vill afstå sin representationsrätt eller ej. Detta är allt livad jag har sagt. Jag skall nu begifva mig, på Hr Landtmts begäran, att författa min propos. skriftligen, i den önskan alt kunna vara så tydlig att jag icke åter blir missförstådd. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg öfverläggningen om formen fulländad. Ropades ja. Frih. Boye, Fredr.: Som här ej är fråga om någon förändring uti Ridd.Ordn., och Frih. Boyes propos., sorn nu lärer komma alt göras, indirect angår det sätt, hvarpå R. o. Ad. finner för godt att här representera, så måste jag anmäla min protest emot delta förfarande, såsom i min tanke formvidrig!. Hr Frih. o. Landtm, frågade Frih. Cederström, om han yrkade uppläsning af i §:n i förslaget till vallag. Frih. Cederström: Jag skall uppläsa den sjelf, efter åtskillige ledamöter ej vilja tillåta att den uppläses från bordet. Hr Frih, o. Landtm, yttrade, alt, efter hans tanke, intet hindrade uppläsningen af den ifrågavar. §:n. i §:n i Const.Ulskis förslag till vallag blef derefter uppläst. H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm, Gust.; Jag röstar för upphörandet af representationen på 4 rum. Redan 1809 önskade jag denna reform. Dertill föranleddes jag af 2:ne äsigter, hvilka jag aldrig hört anföras och likväl synas mig afgörande.
Om jag nu här på detta rum skulle framställa en motion att, i st. f. det enhetssystem vi i närvarande stund hafva, man skulle antaga en annan enhet, t. ex. den, som vi hafva i vårt nuvar:de mynt, så att vi först räknade till 11, och sedan, när vi kommo lill 12 kallade lolfvan för en valla, och sedan när vi kommo lill 48, kallade det för villa, så blefve det verkligen en fullkomlig villervalla, och jag (vågar hemställa lill sjelfva KammarRms Hr President huru mycket 37 villar och 40 vallar skulle göra. Jag tror alt det skulle blifva en mycket besvärlig reduction. Någon sådan svårighet finnes deremot icke uti vårt nuvar:de räknesystem, ty hvilket tal, man än må nämna, så är det mycket lätt, att genast upgifva huru stor mångfald det utgör af enheten, och så beskaffadt är äfven det system, som K. M. föreslagit. Jag behöfver icke mycket förorda detsamma, ty vi veta på förhand alt R. o. Ad. antager det; vi hafva vid föreg:de Riksdagar gillat detsamma och komma väl äfven nu att göra sä. Jag vill blott framställa ett exempel på den ofantliga lätthet vid ränleberäkning, som vinnes genom decimalsystemets införande. Om man t. ex. frågar hvad 5 proc. ränta gör för ett år på 77 R:dr, så tror jag att det skulle fordras en god stund, för att uträkna hvad denna ränta gör i vårt nuvande mynt, men efter, antagande af det utaf K. M. nu föreslagna decimalsystemet i myntet, så finnér jag genast genom en enda enkel multiplikation af 0,77 183 Den 22 Februari f. ra. med 5 att denna ränta gör 3 R:dr 85 öre. Samma enkelhet äger äfven ram vid alla möjliga räkneoperationers verkställande efter detta system. Skola vi då skjuta ifrån oss fördelarne af ett sådant system? Skola vi förkasta det derföre, alt K. M. icke föreslagit systemets införande äfven för mått, mål och vigt? Skola vi icke antaga detta, derföre att vi icke på en gång kunna få allt?
47 ANDRA SCENEN. DE FÖRRA, GUSTAF III, SCHRÖDERHEIM, båda med hattarne på sig och uppdragna kappkragar. (Bellman fattar mandolinen och går ut på balkongen. Man hör lefverop nedifrån. Konungen och Schröderheim sätta sig vid det bord, Bellman nyss lemnat.) Är det han? KONUNGEN (hviskande). SCHRÖDERHEIM. Just han, som gick ut der. Han börjar snart... Jag tror, att vi sitta bra här? Tyst! Nu börjar han! (Rop i salen:) Tyst, tyst! Bellman vill sjunga! BELLMAN (slår några förelöpande accorKONUNGEN. "De dyrbaraste gåfvor utösas ofta af den lekande "naturen under den mildaste himmel, då de dödlige "med bleknade anleten ej mägta pryda sina kinder med "den purpur, som de lysande blommor vid morgon"slunden sprida. Man ser uti frusande floder en skön"het kasta sina perlor. Hvad! kasta säger jag? "Jo, med snöhvita finger, som täfla i glans med de "Orientaliska perlor. De gyldene fiskar i China upp"stiga i svafvelgul ånga utur berlinerblå katsor, fä"stade med rosenröda bandvippor. Hvad säger jag? "Skördemännen på åkrarne i det rika Indien kunna "knappt i sina små glimmande jackor förliknas med "de violetta silfverax, som skördas af deras Agat-liar. "Dryckeskärlen vid de sorlande bäckar finnas uti Ca"stanieträn högt uppsatta med konstigt virkade förlå- der på instrumentet och börjar). Herdinnor i Nopkin och Gingang med solhattar "af Perlemo gunga i Pomeransträn och uppfylla luften "med förtjusande röster. Der kostar ett glas af Stora. "Mogols aftonfinkel, älskelige bröder, circa fem tolfte"dels Svenskt halföre; och af det kejserliga Myrbrän"vinet, som de främmande Gesandter undfå vid af"skedstagandet, älskelige bröder, för en vitten får man "så mycket, så att"