Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om nemi. en ledamot, som undfått förtroendet all vara Elektor, nödgas afsäga sig detsamma, så måste, enl. ifrågavande förslag, ifall det blifver antaget, R. o. Ad. för hvarje gång in pleno sammankallas, för att sysselsätta sig med val af en ny i den afgångnes ställe, innan föredragningsärender, som tillräckligt taga tiden i anspråk, finge afhandlas. Deremot om nu en Elektor afgår, så återväljes han hastigt och lätt af Bänkmännen; och om en Bänkman afgår, är det några ögonblicks verk, att den afdelning, lill hvilken han hört, väljer en annan. Detta kan på långt när icke förorsaka den tidsutdrägt, som af motionärens förslag skulle blifva en följd. Motionen innefattar vidare ett förslag, alt ledamöterne i Hemliga Utsk. skola väljas in pleno och icke genom Elektorer. Den 1 April. förändring anser jag i hög grad olämplig. Det är nemi. högst angeläget, att valen till Utsk:s-ledamöter verkställas i couseqvent anda. Hvarföre har man eljest Elektorer? Det kan således icke vara nyttigt, om, till följd af hvarandra korsande listor, motlistor och mellanlöpaiule listor, (såsom vanligt lärer vara i alla större, väljande församlingar), en tillfällig Stånds-majoritet, vid det så vigtiga, så betydelsefulla valet af ledamöter i Hemliga Ulsk., gjorde sig gällande. Ty det skulle t. ex. kunna hända, att, af R. o. Ad., blott sådane personer valdes, som just i de frågor, hvilka vanligen föranleda Hemliga Utsk:s sammankallande, eller frågor som leda till SlatsUtskrs handläggning, icke skulle blifva i tillfälle att i sistnämnde Utsk. afgifva några uplysningar. Följden blefve i sådant fall den, att maxi finge nöja sig med de uplysningar, som kunde meddelas af de andra Ståndens StatsUtsk:s-ledamöter, hvilka tillika ägde plats i Hemliga Utsk.; och att Ad:s medlemmar fänge åtnöjas att overksamt silla såsom tysta åhörare. Sådant vore icke tjenligt, icke öfverensstämmande med detta Stånds värdighet.
Säd till kreaturen 196,661 » 245,588 ». samt 26,315 » potatis. Härtill bör läggas, att enligt Hushållnings-Sällskapets tabell utgör återstoden af skörden 2,88 tunnor spanmål på hvarje person, hvaremot, enligt härvid fogade tabellerna Litt. G och H, sedan hvarje person å landet inom länet i medeltal erhållit 2J§ tunnor spanmål och 2J4 tunnor potatis, till försäljning af den å landsbygden producerade spanmålen återstår 426,878 tunnor spanmål med afdrag af 12,916 tunnor korn och blandsäd, hvarmed behofvet af berörde två sädesslag inom länets landsbygd öfverstiger produktionen derstädes. Totalsummorna af utsäde, skörd med och utan afdrag af utsädet, förbrukning till menniskor och djur samt af öfverskott och brist så väl särskildt för städerna och landet, som för båda gemensamt inhemtas fullständigt af tabellerne Litt. G och H. Utaf berättelsen för den nästförutgångna femårsperioden inhemtas, att medelafkastningen med afdrag af utsädet då beräknats till 869,623 tunnor spanmål af hvarjehanda slag. 1860 års skörd, som enligt hvad förut är nämndt, var endast fullt medelmåttig, öfverskjuter således nämnde belopp med icke mindre än 326,286 tunnor diverse spanmål. Ehuru detta belopp icke får anses såsom medeltal för de fem år, hvarom nu är fråga, utan troligen skulle komma att nedsättas till omkring hälften, om uträkning af de fyra nästförutgångna årens afkastning kunde äga rum, helst skörden under tre år af femårsperioden varit under medelmåttan, så har dock spanmålsproduktionen väsentligen ökats, hvilket måste tillskrifvas dels högre kultur, dels ock verkställda nyodlingar. Att den odlade jordarealen tillväxt i vidd, kan man ock sluta af skilnaden emellan utsädet under denna och nästförutgångna femårsperiod, som utfaller sålunda: Utsäde af tunnor Hvete. Råg. Korn. Hafre. Blandsäd. Arter. Potatis.
Lundblad, såsom arrendator af Strömsholms Kungsladugård, af halfva spanmåls-arrendebeloppet för år 1852; N:o 253, angående verkställd omröstning, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, rörande åtskilliga till Stats-regleringen hörande frågor; N:o 254, angående verkställd omröstning, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, i fråga om aflöningen för Presidenterne i vissa af Rikets Kollegier; och N:o 255, i anledning af verkställda omröstningar, angående åtskilliga Bevillnings-frågor. S. D. Remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet Prosten Melanders, i plenum den 17 December sistlidet ar väckta motion, rörande behofvet af en förordning om Orgelnistoch Klockare-val, jemte ett af Preste-ståndets Enskilda Utskotts Lag-afdelning afgifvet förslag till ”Stadga om val af Orgelnister, Klockare och andra Kyrko-betjente. ” S. D. Vid förnyad föredragning af Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 40, med förslag till ändringar i 56 och 81 88 Regerings-Formen samt 29 8 1 mom. Riksdags-Ordningen, rörande behandlingen af frågor om ändring i Grundlagarne, blef detta Memorial återremitteradt, med förklarande såsom Preste-ståndets gemensamma tanke, att, alldenstund Ståndet anser ingen tvetydighet ega rum i 56 och 81. 88 Regerings-Formen, rörande behandlingen af sådana grundlags-ändringsförslag, som, af Prot.-Utdrag den 30 Augusti 1854. 403 enskild Riksdagsman eller inom Konstitutions-Utskottet väckta, till Riks-Stånden ingå, och derjemte håller före, att, derest en sådan tvetydighet verkligen i besagde 88 förefunnes den genom
Ytterligare Utlåtande lagdt till Handlingarne af Presteståndet, III, s« 120. bif, af Bondeståndet, lil» s. 136, lagdt till Handlingarne af Adeln, III. 3» 149. af Borgareståndet, lil, s, 158, 59 (Jäsfgifvertei-s anläggning, om; Ekonomi och.BesvärsUtskottens betänkande, bi£, af Presteståndet, s, 102. af Borgareståndet, s. io4, af Bondeståndet, s» 108, af Adeln, s. 116. — om» på Wermdön; EkonomiUtskottets be tänkande, bif. af Adeln, s, 217* af Borgareståndet, s. 220» af Bondeståndet, s. 222» af Presteståndet, s, 230» förmåner, om ytterligare tillökning af; Stats och BevillningsUskottens betänkande, bif, af Bondeståndet, III, s. 260» Götheborg, om Lånebiträdet för Staden; BancoUtsköttets betänkande, bif» af Borgareståndet, s» 121. af Presteståndet, s. .129. om vilkoren för återbetalningen af; BancoUtskottets betänkande, återrem. af Adeln, s. 327. af Presteståndet, s. 331. bif. af Bondeståndet, s. 334* återrem. af Borgareståndet, s. 335.
Jäg hemställer, om icke uppläsning bör ske äfven af första punkten i utlåt., hvilken jag anser vara den: ”och har Ulsk. ej heller funnit några så beskaffade anmärkningar vara framställda emot de af Utsk. uppgjorda beräkningar af reella fondens förhållande till sedelstocken, som kunna rubba Utsk:s förut yttrade öfvertygelse, att Banken nu är i sådan ställning, att densamma kan till utvexling af silfver öppnas.” Detta lärer väl varaden fråga, som hufvudsakligen skall afgöras, då fråga är om att ändra den proportion emellan reella fonden och sedelstocken, som af sist församlade Ständer bestämdes böra vara såsom 5 till 8. För min del har jag visserligen ingenting emot realisationens verkställande, oansedt denna proportion ännu icke är fullt upphunnen. Jag fäster mig icke vid siffran i detta fall; men jag tror, att första frågan, som bör öfver vägas, är den: Är Banken i den ställning, att luckan kan öppnas? då andra frågan blir: när skall luckan öppnas? och den tredje: hvad blir följden af beslutet, i händelse R. St. förena sig om luckans öppnande? Gr. Frölich: Ehuru vid uppläsningen af en del af detta BaneoUtsk:s utlåt, jag tagit för afgjordt, att man ej skulle hörja med föredragning af den punkt, Frih. Ehrenborgh nyss uppläst, förenar jag mig likväl med honom der; uti, att denna punkt särskildt må till diseussion företagas. Hr Rosenblad: Det kan väl ingen hellre än jag instämma uti den sats, Utsk. uttalat, nemi., att Utsk. icke funnit några så beskaffade anmärkningar framställda emot de af Utsk. uppgjorda beräkningar af reella fondens förhållande till sedelstocken, som kunna ändra Utsk:s förut yttrade öfvertygelse, att Banken nu är i sådan ställning, att densamma kan till utvexling af silfver öppnas.
Bill. till Rihs-St.Prot. 185b cch 1829, 5 Sami, 2 A fä, •jule Haft. 1 2 Bevilln.- Lago. Otc. VtsJi. Bet. Med anledning af Kongl. Brefvet den 12 December 1827* föresläs nedanstående redaction: ”Ej må Skeppare, på de ställen, der Lotsinrättning linnes, insegla utan Lots, så framt ”denne icke af hardt väder hindras komma om ”bord. —Lots åligge hafva tillsyn derå: att nå”got gods ej må föras till eller från fartyget; ”att de Lås och Sigill, som till Kronans säkerhet kunna vara fartygets tillgångar åsatte, ej ”ololligen brytas, och att olaga landgång ej ma ”ega rum: allt vid lika ansvar, som Tullbetjent ”för fel och uraktlåtenhet i dessa delar är un”derkastad. ” ”Den af Lotspersonalen, som utmärker sig ”genom nitisk tillsyn och controll emot öfver* trädelser af Tull-Författningarne, skall, uppå ’ Lots-Directeurens, Tull-District-Chefens eller ”Tull-Kammarens derom skeende anmälan, af "General-Tull-Styrelsen hafva att, i enlighet ”med Kongl. Brefvet den 12 December 1827, ”bekomma serskild belöning utöfver den besla”garerätt, som honom, jemlikt förenämnde För’ fattningar, kan varda tillerkänd.” » $. För att befordra säkerhet för verkställigheten af hvad i denna §. föreskrifves, få Utskotten i öfverenstämmelse med hvad som vid 2 3 §. af Kongl, Stadgan den 10 Augusti 1825, angående Förpassningar, uti derom afgifvet serskildt Bevilln.- Lago. Oec. TJtsk, Bet. 3 Betänkande är andraget, föreslå följande böter för brott emot denna : ”Vid ankomsten till inloppsort ma Skepparen, vid a 5 Rdrs bot, med sitt fartyg ej lägga "till vid land eller brygga, förrän visitation ä "fartyget blifvit förrättad.
Dessa betänkligheter hafva efter min upfatlning upstålt derföre alt sjelfva Bergs-Colbm icke blifvit reorganiseradt utan endast tjenstemannapersonalen förminskad på det sätt, att ett BergsRåd försvunnit och Den 19 April e. m. 167 en President i stället tillkommit, som fått något mindre lön än öfrige Presidenter. Då vid sisla Riksdagen icke fanns någon sådan tjenst på stat, så har Bergs-Colhm, om jag så får säga, fått fastare -fot än del förut hade; och då man icke anfört några skäl derför, samt Disk. derjemte trodde sig känna att Colkii göromål fortfarande voro af samma ringa beskaffenhet, som de under sednare åren varit, så torde val ej kunna nekas alt dessa betänkligheter haft några Skäl för sig. ; Det har blifvit yttradt af den siste värde talaren att del vore svårt alt finna orsaken lill denna njugghet emot Bergs-Colhm, som Utsk. visat-, då Disk. icke tillstyrkt bifall lill hvad K. Förklaringsgrunden härtill är icke svår att finna, af hvad jag uyssaufördt. Den siste värde talaren bär äfven klandrat att Utsk. icke yttrat sig öfver åtskillige Ijenstemäns öfverflyltande på indragningsstat, äfvensom åtskilliga andra detaljer, som tillhöra organisationsfrågan; men jag hemställer till Eder Mina Hrr, huruvida det skulle vara lämpligt för StatsUtsk. alt på samma gång som del säger att del icke vill yttra sig öfver organisationsfrågan, Utsk. likväl skulle vidröra åtskilliga detaljer deraf och således ingå i orgauisationsfrågan, som den förut förklarat sig icke vilja pröfva? Hela denna fråga är uti Utskts utlåt, på sätt jag redan nämnt och efter milt förmenande behandlad med all den grannlagenhet, hvarmed K. M:s Nåd. Propostr alltid böra behandlas af R. Shrs Utsk.; ty Utsk. har här icke uttalat något klander, utan blott yttrat alt Utsk. hyser betänkligheter vid organisationsförslaget, och icke heller sagt, att Utsk. anser lämpligt att afslå K. M:s Nåd.
För handhafvande af ordning och vården om sedlighet skall SockneNämnd helst söka, genom förmaningar oeh föreställningar, förmå den felagtige till rättelse; men Nämnden eger dock att för uppenbara förseelser ådöma böter och vilen, som, genom Författningar, eller af vederbörande embetsmyndigheter äro stadgade för öfvertvädelser af sådane ordnings-stadgar, öfver hvilkas efterlefnad det tillhör Nämnden att vaka. I dylika fall, gäller om jäf emot Ordförande och Ledamöter, hvad 13 Cap. Rättegångs-Balken om jäf emot Domare stadgar. 5^4 Expedihons-Vtskottets Förslag till und. Skrifvelse, N.o 4o°• 25 §. Hvar och en, som bor inom Nämndens område, är skyldig att tillstädeskomma, på dess kallelse, som bör meddelas minst 8 dagar förut. Uteblifver den sålunda kallad är, utan laga förfall, bote 32 sk. till Fattigvårdens cassa och tillhålles af Nämnden, genom förnyade vitén, som dock tillsammans ej må öiversliga 10 R:Jr, alt sig inställa. Kao han derigenom ej förmås till inställelse, anmäle Nämnden förhållandet hos Konungens Befallningshafvande, som vidtager de mått och steg, hvilka med Lag och sakens beskaffenhet öfverenstämma. 26 §. Sockne-Nämnden skall i alla åt den uppdragna ärenden bevaka samhällets lätt och föra dess talan, samt åligger föijagtligen att, då den anlitas af embetsman och myndigheter eller andra vederbörande, meddela upplysningar och yttranden i dessa ärenden, och är deremot berättigad att af embetsmän och myndigheter inom Länet, eller i Stiftet erhålla biträde och upplysningar, i allt hvad berörde ärenden angår. 27 §.
Bankerna tillätes att deltaga i konkurrensen på den allmänna penningemarknaden, tror jag, att dessa Banker skulle stegra räntefoten; de skulle hålla de enskilta spekulanternas öfverdrifva pretention inom tillbörliga gränsor, och de skulle, så att säga, blifva de gradmätare, hvarefter affärsmännen hade att rätta sig. Må man icke invända, att det är oriktigt att förutsätta, det de enskilta Bankerna skulle blifva ålagda tvånget, att förpenningeförsträckningar icke få betinga sig öfver en viss, på förhand bestämd maximiränta, om räntan i allmänhet blefve fri — jag hänvisar i detta afseende till det nu existerande förhållandet, att då den högsta lagliga räntan är bestämd till 6 proc. ega de enskilta Bankerna i allmänhet icke rättighet att betinga sig öfver 5 proc. ränta för utlånta penningar; jag antyder i öfrigt, å den vid många tillfällen, så väl hos E. St:r som hos Styrelsen, visade benägenheten, att meddela i yttersta detalj gående bestämmelser, hvilka, om de ej döda, åtminstone betydligt hämma den lifgifvande sjelfverksamheten hos de enskilta Bankernas styrelse, förutan hvilken några goda resultater i afseende å landets penningeväsende och kreditförhållande i allmänhet aldrig lära kunna vara att påräkna.
Utskottet ändamålsenligare förfarit om det underrättat Riksens Ständer, hvilka de Rådgifvare varit, sorn till/hjrkt den indragning af Dagblad, sora Utskottet icke funnit grundad å Lagens föreskrifter; det hade i min tanka varit af mera vigt för Riksens Ständer att få erfara af hvilka råttvifan åJidnfättes, än att få veta utaf hvem nåd blifvit begärdy jag inser fullkomligen hvilka anledningar jag häraf borde hemta, för att begära en återremiss utaf Betänkandet, men jag anser den älven kunna undvikas, om Riksens Ständer skulle finna för godt, att blott i underdånighet underställa Konungen ConstitutionsUtskottets Betänkande i denna del, och att dervid bifoga en underdånig önskan, att Kongl. Majtt täcktes nådigst finna, att rådslagen vid frågor om indragning af Dagblad, understundom icke uttryckt det allmänna tänkesättet, då de icke varit fotade hvarken å Lagens bokstafliga lydelse eller å dess anda. Constitu ' n; Utskottets anmärkning rörande tillstyrkandet i Krig?Expeditionen den 12 September 1822 , af det^Nådiga förklarandet, Den lo Julii f. m. *9 9 rörande en af JustitieCanzlersEmbetet emot Kongl. KrigsCollegium anställd talan i ett mål rörande med enskilt person upprättadt Contract om casseradt Gjutgods, i följe af hvilken verkställande magtens åtgärd, ansvarslöshet för ett Domrätts ägande Embetsverk ägt rum, och i sammanhang därmed mistning af den ersättning för liden förlust, som enskilta Parten i laglig väg sökt och påräknat, är af en sä påtagligt lagstridig beskaffenhet, att det nödvändigt bör fästa den allmänna uppmärksamheten. Att Utskottet härvid icke utmärkt hvilka de Rådgifvare varit som vid rådslagen sä litet iaktagit hvad Grundlagen, hvad Allmänna Lagen och det sunda omdömet om rättvisa och billighet föreskrifver , skall tvifvelsutan sysselsätta omdömet.
Bränvinsbrännings-afgiften här i landet, lagd på pannerymnden med från 3 r.st. till och med 2 sk. bko BevillningsUtskottets Memorial, No 6. 13 för hvarje kanna, sora antagits kunna med redskap i serskilta klasser tillverkas, har ifrån år 1824 till och med år 1844 lemnat följande resultat: Är Beräknad i Riksstaten till Influten Inkomst. Afgiften drabbar visserligen i första hand producenten, men endast såsom förskott, hvilket måste återgäldas af konsumenten, för hvilken ett eller annat runstycke högre pris på glaset ar desto mindre känbart, som den, hvilken har råd att dagligen förtära bränvin, också utan afsaknad kan erlägga några procent högre pris derför, och den, för hvilken denna tillökning i pris vore i någon mån känbar, gjorde väl, om han minskade sin förtäring af bränvin och än bättre, om han alldeles afstode från dess bruk. Kommittéen skulle således anse det vara väl, om bränvinsbränningen kunde i vårt land beskattas lika högt som i Danmark och Norrige, eller med om - 14 Bevillninys-Utskottets Memorial, N:o 6. kring 8 sk. B:ko per kanna, men kommittéen anser sig ej böra i underdånighet tillstyrka, att skatten nu på en gång må höjas till sådant belopp, hufvudsakligen derför, att en hög skatt icke låter uttaxera sig, så länge något slags husbehofsbränning för en lag afgift skall qvarstå vid sidan af den bränvinsbränning, som skulle bära den höga. Om nemligen den större bränviusbränningen alägges högre beskattning i förhållande till husbehofstillverkningen, än som fullt ersättes genom sparad produktionskostnad, skulle ofelbart hvarje jordbrukare förstå och de fleste också begagna den fördel, som skattskillnaden erbjöde åt husbehofsbrännaren, och varan bränvin, med förlust af tid, ved och materialier, lika ymnigt flöda från 100,000:tals små husbehofspannor, som den förut gjort eller annars skulle göra ur de större’, men den påräknade stora statsinkonsten komme att uteblifva.
Werkeks administration, och lärer det icke kunna förwänras, att äkminsione samtelige Fullmägtige stola anmanda den härtill behöflig» tio och möda. Med tilläiupning pä Riksgälds-Werket af hivad nu blifwit anfört har Srais-Utstottet ausell desi styrelse och administration höra inrättas ester följande grunder nemligen. i:o Att Riksgälds-Werkers egenteliga administration under Fultmägtiges öfwerinstende updrages ät EmberSunan ener Commisiarier, pä lika sätt som uli Riksens Ständers Banque och hwilka Commissarier besörja merkställigheten af redan gifne författningar och hwad Fullmägtige bestuta. 2:0 Commisiarierne afgifwa utlåtande uti alla nial af wigt och betydenhet, hwilka till öfwerläggning hos Fullmägtige stola förekommas. Och staude Commisiarierne i lagligt answar för besia uklätanden sä wäl som för rigtigheten af deras meddelra upgifker. Genom en sadan inrättning blifwa Fullmämige hwadcher rätteligen synes böra wara, neniligen Werkets Ofwer-Slyresmän. Den Speciella werkstallighelen af författningarne blir mera rrygg dä den hwilar pä Embetsman, hwilka derföre stä riri answar. Och nar alia saker tomma att framläggas uti deras rätta stick, blifwa Fullmägtige icke blottställde, att misiledas af origtiga upgifter, utan en hwar af dem försättes uti tillfälle, att ester det utredda förhällandet bestämma och stadga sina tankar. Fullmägtiges åtgärder kunna äfwen med mera lätthet Controlleras af dem, Den 14 Zebruarii. 645 dem, hwilka stola gransta förwaltningen, da de ligga bpne och till alla sine omständigheter Utredde lili Pcotccoken.
Jag finner väl uti denna satts ingenting egentligen att bestrida, ehuru jag hade önskat en större bestämdhet, men då det icke är mig obekant, att mången med inflytelse på de beslut, som komma att tagas, anser såsom ett liufvudsakligt fel uti vårt HushållsSysteme, att jorden är skuldsatt, utbeder jag mig att öfver detta ämne få yttra några ord. Det har visserligen funnits en tid då jordegendom var gäldfri, icke allenast här i Norden utan ock i alla Europeiska Stater på norra sidan om Alperne, men då var också Jorden skattfri. Skälet till så det ena, som det andra, var att i dessa nybildade Stater, bandel, slöjder och mynt länge voro okända ting. Varor kunde endast mot varor erhållas; biträde i arbete och all slags tjenst endast genom förläning af Jord på lifstid eller evärdelig besittning. Jorden blef vid Staternas stiftande delad emellan Regenten och Folket. Den förra fördeldte sin lott uppå dem, hvilkas tjenst han till Statens styrelse och försvar beliöfde. Så uppkommo förläningar, dem Regenten gaf, under-förläningar sorn Länsherrarne gåfvo; så uppkommo Lägenheter, Tilldelningar och Torp, under ägarne till de större Jordlotter. I den mohn som yttre händelser och krafter förmådde väcka och utveckla froen till en fullkomligare StatsOrganisation, förändrades också dessa förhållanden. Mynt kom i bruk och blef småningom allmän mätare till bestämmande af varors och tjensters värden i förhållanden till hvarandra. Man insåg fördelarne af besparde Varutransporter, af beting för visst arbete och viss tjenst i stället för beting om tjenstskyldighet på lifstid; af Näringarnes fördelande efter fallenhet och skicklighet; samt Näringsidkares åtskiljande efter deras yrken och befattningar. I och med detsamma som genom Myntets införande, Producternas relativa värde kunde i Silfver beräknas, kunde ock värdet af den fasta egendom, som gaf dessa Producter i Silfver bestämmas. Det förr brukliga Arf-skiftningssättet, att nemligen Sönerna delade Fadrens uppbrukade jord och hus—ännu öfligt i Dalarne af brist på mynt — kunde nu upphöra.
Skulle första inbetalningen af irsafgiften sid intriidet icke ega riini i januari n i h a d, erliig res en afgifi, hvars storlek bestiimmes i förhallaiide till deii Sterst ende delen af löpaiiile aret nied tillägg af en in8iiad. 1) essa bestiiinnielser gälla fur personer med normalt helsotillstand i kassans styrelse rna dock bero att i undantagsfall, vid intriidet. P niot ökade afgifter, intaga personer med icke fullt normalt Iielsotillstiiid, samt, i iuidantngsfall, personer iildre Bn fenitio Sr. Ileii för intradesalderii Iiestiiinda irsafgiften iitgdr oföriindrnd och sjukhjcll~ utbetalas afven efter ilet femtionde Aret, samt 3hen oiii delegariniias helsotillst5nd under tiilcn försiiiiirats. Underliter delegare att inom föreskrifven tid inbetala sin arsafgift till kassan, förlorar hon derigenom sin delaktighet i ilensamnia. P i styrelsens bcpröfkaiide iiid dock Iiero. ilels alt iiiedgifva intill en minads respit mot straiiranta af i z: I, dels, i händelse inhetalniiigen fördröjes iitöf \ .er en ininad, niedgif \ .a, att den försumlige ina utan nytt intyg oiii normalt helsotillstand och genom crl9ggande af ny iiitritdesafgift ocli Arsafgift lika med dc11 förut betalda f3 Aterrinna sin riitt till kassan. SSson~ alldeles ny medlem stfinde det alltid fritt att söka iter inga i kassan. Sjukhjelp. Sjukhjcl] &gt;en iitg5r frin understudsfonden med en krona och femtio öre om dygnet för en tid af högst tretton veckor under kalenderåret ocli utbetalas sedan intyg om oförmögenhet till arbete p8 gmnd af sjukdom blifvit styrelsen firetedt ocli af densamma godkiiiidt samt sjukdomen varat nier iin fem dygn.