Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utsk. den 21 Jan., kl. 6 e. in. Utlåtande, i anledning af äskad uppgift A de sedan år 180g tillsätta kommittéer och de kos nader, slaten för deni måst 'vidkännas. (Ags Afd.) Uti ett inom Bonde-ståndet afgifvet anförande har riksdagsfullmäktige!! Johan Jakob Rulberg från Norrbottens län, jemte uppräknandet af en mängd för åtskilliga föremål tid efter annan lörordnade kommittéer, föreslagit, ”att ”Stats-utskottet måtte anmodas uppgifva icke allenast förteckning på alla "sedan år 1809 tillsatta kommittéer och kommissioner, utan äfven hvad de ”kostat staten, samt huru mycket åtgått till pensionering för ledamöter uti ”nu upplösta kommittéer." I anledning af härå erhållen remiss, får Utskottet erinra, att meddelandet af en sådan uppgift, som motionären äskat, hvarken innefattas under de i riksdags-ordningens 30 §, bestämda föremål för Slals-utskotlets verksamhet, eller later sig förena med fullgörandet af de åligganden, som tillhöra detta Utskott; och då den föreslagna utredningen måhända icke torde kunna i fullständigt skick erhållas, utan att en ytterligare kommittée måste tillsättas, hvarigenom naturligtvis de ”enorma summor”, som, enligt hvad motionären förklarat, ”dylika inrättningar kostat staten”, utan att ”hafva frambragt” något ”gagneligt”, skulle komma att än vidare ökas, så finner sig Utskottet icke kunna annat än hemställa, att ifrågavarande förslag må lemnäs utan allt afseende. Stockholm den 20 Januari 1848. STOCKHOLM, El atén & Granbergs Tryckeri, 184g. Stats-Utskollels Utlåtande, N:o 30. I N:o 30. Ank. till Exp.-Utsk. d. 25 Jan., kl. 3 e. m.
Kostnaden för hvar och en enskild blir ej stor, men i motsatt fall för Riddarh.Kassan ej så obetydlig, och för öfrigt skulle genom en sådan betalning blott gammal praxis dervid följas. Jag förnyar således min anhållan om återremiss af ifråga vide Utlåt. Gr. Lagerbjelke, Gustaf: Jag är förekommen af Frih. Ugglas, och anhåller att till alla delar få med honom instämma, endast tilläggande, att då det vid alla tillfällen måste erkännas, att det är svårt, att i en stor församling upgöra förslag till redaktioner, denna sats måste vara ännu mera tillämplig, då fråga är om en inskription på en medalj. Dessutom anhåller jag att få lemna den uplysning, att då inom Vitterhets-, Historieoch AntiqvitetsAkademien denna fråga var under Öfverläggning, flere olika meningar yttrades, samt alt det således skulle vara särdeles nyttigt om, innan saken afgöres, Riddarh.Utsk. kunde komma i tillfälle att om dessa meningar få kännedom. På grund häraf vågar äfven jag vördsamt anhålla om återremiss. Hr Printzensköld, Carl: Jag kan för min del icke bestrida riktigheten af de anmärkningar, som här blifvit framställda emot den åsigten, att man helt och hållet borde utesluta den titel, som på medaljen skulle utvisa, hvilket embete Presidenten v. Hartmansdorff i lifstiden beklädt; ty en minnespenning upfylier ej fullständigt sitt ändamål, om den icke tillika antyder hvilken samhällsställning, den person innehaft, öfver hvilken penningen blifvit preglad. Må man, om man så tycker, på den nu föreslagna medaljen taga bort de ord, som utmärka i hvilket embetsverk den aflidne varit President, men sjelfva titeln bör dock alltid bibehållas; och jag skulle önska att alltsammans finge qvarstå, emedan man derigenom fullständigt uttrycker den embetsvärdighet, hvarmed den hädangångne i lifstiden varit beklädd. Häraf följer således att jag afstyrker hvarje förslag, som går derpå ut, att endast utsätta den aflidnes namn omkring hans bröstbild. Hvad åter beträffar inskriptionen på frånsidan, så tillåter jag mig icke att derutinnan framställa något förslag, utan ville blott
Miss Carrie B r a s, mulattska, utgifver den i Petersburg i staten Virginia utkommande tidningen * The Virginia Lancet *, det enda pressorgan i Förenta staterna, som utgifves af en firgad qrimia. förening, karlar. I Phiindc / jhia finnas 8 q \, inliga Ifkare, som förtjena omkring 20,000 dollars o m Sret, 1 2, soni fönjena omkring ro,ooo dollars och 22, hvars praktik inbringar $1 d e m öfrer 5,000 dollars Srligen. Nibrasha har tvf qvinliga förs.Xkringsagenter. Ohio. Mrs Hc~~driCRs, d e n nyligen niiidne vicepresidentens hustru. har blifvit vald ntt utgöra e n af dircktörerna för Heda gmf-kompaniet, som eger en af de största silhergrufvorna i Montana. Rask qnintza. Mrs Sarah Daridson i Lower Boulder M. ' I '. s k ö t 113 nyfret en björn med egen hand och köpte e n symaskin för skottpengarile. Fr&amp; obiindu brrrrpondr.ftr i k o har Dagny haft gkljen mottng. eii bref, hvarr innchill sUker1 rknll intressera henner svenska Ilssm, hsarfär det hllr meddelas ulan namn. nHJnförds d Redmr nf Dagny vtirdi uppt&amp; !dnnde emot ~Pyrrhusscgnr~ i l vi till Eder dcrfiir l %mbtir. r h vnrmaste tacksamhet. Vi tidskriflen Pramit. I delas nf månen rön det s i mvcket hellre som vi veta. all vlrt ni&gt;~fattniness~tt " Elii itinkmde denn. ort. Tidskriflen .Framfila har htirförinnan ofla uttalu aktningsdrdn l i g t e r i .givinnofrSgm.
Ar thet Under-Betjent, sorn /anat eller plågat någon till bekännelse, umgälla sitt brott med högsta kroppsstraff, och arbete tua år å Kronans fästning,” Lag-Utskottet , till hvars profning och utlåtande ofvanberörde motion blifvit hänvisad , har densamma öfvervägat. Och som Lagens stadgande uti ifrågavarande rum: "Ej må Domare , eller Befallningshafvande , låta någon till bekännelse pinas eller plågas; gör thet någor , plikte som saken är till,” *ngälunds kan, utan förtydning, så tolkas, som skulle det vara öfverlemnadt åt godtycket att bestämma straffet för den Embetsman , som j berörde måtto sig förbryter, utan ordalydelsen: ”plikte som saken är till,” fastmer tydligen utmärker , att straffet skall lämpas efter förseelsens art och storhet i hvarje ser. skildt fall , i enlighet med de grunder och bestämmelser, allmänna Strafflagen i serskilda rum innehåller; så ock, enär Kongl. Brefvet den 12 Nov. 1807 uttryckligen utstakar ansvaret för den lyckligtvis sällsynta händelse, att Embetsman eller Tjensteman så förgår sig i utöfningen af sin tjenst, att edsöre derigenom varder brutet, samt 18 Cap. 9 §. M issgernings-Balken föreskrifver, att om de, som Konungens eller hans Embetsmäns eller Bältens ärenden gå, derunder göra våld ellet 12 LagUtskotteis Betänkande jS’.o l5i o. l3a, orätt, med ord eller gerning, det då ligger i tväbbte mot det , som eljest i iliy inål är Stadgadt, anser tJ<skottet Herr Rosenqvists ifrågavarande förslag helt och hållet öfverflödigt, hvarföre Utskottet tillstyrker,' att samma förslag må förklaras ické förtjena afseende. Stockholm den 31 October 182g. Ankom till Exped. Utskottat den 10 November lfjjj. Betänkande öfver Herr Wollrath Thams motion om inrättande af Förmyndarekamrar. Då den tysta förmonsrätt
Drätsel-kommissionen vid hvarje års slut verkställas; dock må, derest densammas belopp före den 16 Januari nästpåföljande år till Riksgälds-kontoret inkommer, inbetalningen anses vara inom behörig tid verkställd; hvadan, i sådant fall, den, sedan nyssnämnde månads början, å kapital-afbetalnings—beloppet ytterligare upplupna ränta eftergifves. §■ 41. Som utaf det lån å 100,000 R:dr, hvilket under 1850 och 1851 års riksdag beviljades för uppbyggande af den, i Maj månad 1849, nedbrunna del utaf staden Lidköping, Sextiotretusen Sexhundra sextiosex R:dr i Riksgälds-kontoret lyftats inom den för dessa medels ullernnande till behörige lånsökande bestämda tid; så böra intilldess sistnämnda lånesumma är till fullo godtgjord, Sex procent af denna summa vid hvarje års slut till Riksgälds-kontoret återbetalas, deraf ränta efter Fyra för hundra å det oguldna kapitalet först beräknas och afgår, samt öfverskottet utgör kapital—afbetalning; kommande dock, på sätt i näst ofvanstående för det deruti omförmälda enahanda lån, är medgifvel, de inbetalningar, som skett före den 16 J anuari nästpåföljande år, att anses vara inom behörig lid verkställda. §■ 42.
Denna förordning innehåller nemi. i 12 §:n; ”Med jord eller annan lägenhet, som från frälse, frälseskatte eller kronoskattehemman till full ägo upplåtas, efter hvad här förut sägs, skall lagfaras såsom om jordafång stadgadt finues. Har upplåtelsen skett på viss tid, varde af - Den 6 Februari f. m. 8S handlingen inteeknad och inteckningen förnyad på sätt om lega åfjord i K. förordn. den i3 Juni 1800 föreskrifves.” Hr von Hohenhausens farhågor torde således vara alldeles öfverflödiga, derest hvarje lägenhetsinnehafvare fullgjort hvad 1827 års förordn. föreskrifver. Skulle åter dessa föreskrifter icke vara af lägenhetsinnehafvare iakttagna, så torde det i allt fall vara högst olämpligt att stadga en lag, som, utan afseende å en dylik underlåtenhet, tillägger innehafvare oqvald besittningsrätt och sålunda, tverternot vanliga rättsprinciper, försätter denne i samma ställning med den, som iakttagit lagens tydliga bud. Följden deraf kan blifva större olägenheter än man nu föreställer sig. Jag kan derföre icke biträda Hr von Hohenhausens förslag.^ Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att Hr von Hohenhausens förslag blifvit förut för R. o. Ad. uppläst, hemställande nu om R. o. Ad. behagade bifalla detsamma. Ropadas starka ja, blandade med många nej. Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna att ja öfverröstat nej. Hr Landtm, uppläste derefter det andra tillägg Rivon Hohenhausen yrkat, så lydande : ”Mot denna författning stridande afhandling om upplåtelse af jord må icke af domaren till prot. i domboken inlagas eller betyg om dess uppvisande vid tinget meddelas;” hemställande Hr Landtm. 0111 R o. Ad. behagade antaga detta tillägg. Hr Ribbing: Om äfven detta förslag skulle bifallas, hemställer jag likväl örn det bör ske med borttagande af sista tillägget eller med bibehållande deraf, enär Hr von Hohenhausen sjelf medgaf dess uteslutande.
Men härtill kommer ännu, hvad angår den befarade vådan för kommunen sjelf, den omständigheten att, såsom erfarenheten mångenstädes visat, ingenting så kraftigt bidrager till lifvande af en sann och verksam kommunalanda, som frihet och sjelfbestämningsrätt utan andra inskränkningar än dem Statens öfverhöghet och omsorgen om andras rätt gör nödiga, men att deremot ingenting så förlamar kommunalandan och försvagar nitet för kommunens angelägenheter, som sådana inskränkningar i dess sjelfbestämningsrätt, hvilka, icke påkallade af ofvannämnda afseenden, endast tillkommit i den välmenta afsigten att hindra kommunen från att genom ohetänkta beslut skada sig sjelf. Och kan Utskottet på grund af alla dessa skäl icke annat än gilla den förändring i Magistratens ställning inom stadskommunen, som de Kommitterade föreslagit. De kyrkligt-kommunala ärendena, hvartill äfven räknas folkskoleundervisningen med dithörande anstalter samt frågor om byggnad och underhåll af prestgård, skolhus, skolmästareboställe o. s. v. — men icke fattigvården — skola, enligt de Kommitterades förslag, såväl på landet som i städerna för hvarje församling handläggas af dess kyrkostämma samt kyrkooch skolråd. Rösträtt å kyrkostämma tillkommer öfverhufvud hvar och en, som har rösträtt å kommunalstämma eller allmän Rådstuga, och naturligtvis är Kyrkoherden dess sjelfskrifna ordförande. Angående ordningen för der förekommande ärendens behandling, gäller för öfrigt hufvudsakligen detsamma, som för kommunalstämman blifvit föreslaget. De för närvarande åtminstone icke öfverallt förenade kyrkorådet och folkskolestyrelsen hafva de Kommitterade sammanslagit till ett enda kyrkooch skolråd, hvilket, utom de åligganden, som nu tillhöra kyrkorådet och skolstyrelsen, skall hafva bestyret med församlingens drätselverk samt skyldighet att förbereda ärenden till föredragning å kyrkostämman, och ombesörja verkställigheten af dess beslut. Kyrkooch skolrådet består af kyrkovärdarne samt några af kyrkostämman särskildt valda ledamöter, och skall Kyrkoherden äfven här vara sjelfskrifven ordförande.
Jag medgifver visserligen, att allm. opinionen har en stor, en oemotståndlig kraft, blott man kände den rätta; men huru uttryckes den, hvar får man reda på den. Straxt efter en stor revolution var jag i ett land, der allm. opinionen spelar en stor rol. Interesserad af dagens politiska tilldragelser, gjorde jag bekantskap med personer af olika politiska nuancer; men detta skattade mig dock ej ett redigare begrepp om landets stallning, ty hvarje partis representanter bedyrade och sökte bivisa, att allm. opinionen var för dem. Så tror jag äfven, att det förhåller sig hos oss. Hr Wolrath Tham har sagt, att intet missnöje finnes i landet; Frih. Cederström, att Sverige vill hafva republik; Gr. Horn m. fl., att Nationen vill hafva representationsförändring. Undersöker man noga, torde den s. k. allm. opinionen mera vara den enskilda önskans, än den allm. röstens organ. Under dessa dagars discussioner har jag anmärkt den så väl kända tactiken att afvända uppmärksamheten från personerna på formerna; men om jag också skall vara ensam derom, skall dock min varma fosterlandskänsla ingifva mig krafter och mod att återföra discussionen på rätta terrainen. Män eftersinnar ej, att fem är 5. Betänkliga år återstå, innan dessa reformer behöfva realiseras. Min fullkomliga öfvertygelse är, att majoriteten af nationen ännu •icke yrkar, representationsförändring; jag medgifver att dessa rop tilltaga, ty de rätta sig efter belåtenheten med Styrelsen. Här i landet har ännu aldrig en sådan republikansk anda gifvit sig tillkänna som den, hvilken yttrade sig i Preussen efter i8i5 års fred. Dessa rop efter reformer hafva dock nu tystnat. Hvarföre? Jo, derföre, att Styrelsen är kraftfull, hushållsaktig och isynnerhet moralisk. Under nuvar. period finnas för en regering blott två alternativer: regera väl och hushålla, eller också göra concessioner åt det liberala partiet. När man föga eller intet gör för folkets materiella interessen, blir man tvungen att utvidga dess politiska.
funne Kongl. Hofrätten skäligt den emot Konungens Befallningshafvande i målet förda talan ogilla, vid hvilket slut Herr Landshöfdingen och Landssekreteraren jemväl befriades från skyldigheten att utgifva den af Jon Nilsson fordrade kostnadsersättning. Vid underdånig klagan öfver detta Kongl. Hofrättens Utslag anmältes först den i 1853 års Berättelse upptagna jäfsfrågan, hvars utgång derefter blifvit uti 1856 års Berättelse redovisad.
I Herr Hjertås motion åter föreslås, ätt under artikeln Gummi måtte upptagas en särskild rubrik: Gummi Arabicum, Gummi Senegal eller andra dermed likartade Kådor, med tullafgift af 1 sk. pr skålp., enär dessa artiklar vore af stor nödvändighet och ätginge i betydlig mängd för appretering af tyger, af hvilka, med flera anförda skäl, Herr Hjerta dock alternativt hemställt, att införsels-tullen å nämnde artiklar kunde helt och hållet borttagas. Varande i sammanhang härmed af Herr Hjerta ånmärkt, att de i noten, med hänvisning till Gummi, upptagne artiklarne, Copal, Lacca, Mastix och Sandarac, såsom utgörande hartser, borde till denna rubrik hänföras. Utskottet, som funnit sig böra instämma i Kongl. Majrts förslag och således för gummi, alla slag, antaga en lägre tullsats, än Herr Hjerta för vissa arter gummi alternativt tillstyrkt, vid hvilket förhållande, om ock någon vetenskaplig oegenllighet förefinnes i den för artiklarne Copal, Lacca, Mastix och Sandarac uti gällande taxa befintliga hänvisning, sistnämnde artiklar likväl hädanefter skulle komma alt i följd af denna hänvisning åtnjuta ali den lindring i införsels-tullen, som kan vara af behofvet påkallad, hemställer alltså, att, med bibehållande af nu gällande tulltaxa i öfrige bär omförmälde hänseenden, införsels-tullen å Gummi, alla slag, ej specificerade, må nedsättas till 8 rst. skålp. Herr Grape har föreslagit, att häcklad Hampa, nu åsatt 24 sk. införsels-tull per skeppund, måtte, såsom behöflig rudimaterie för fartygs utrustning, göras tullfri; och är af Johannes Nilsson nedsättning af tullen med 50 procent yrkad.
Söderberg gick fram ett par gånger och såg på hustrun. Men när hon inte rörde på sig, lät han henne sofva. »Dagen räcker nog till ändå», tänkte han. I stället slog han vatten på kaffepannan, lade i litet friskt kaffe och satte pannan på elden. Gick sedan fram till dörren och sköt på den för att känna efter, om den var mycket tung att få opp för snön, som fallit under natten. Då hörde han från sängen ett klagande ljud, som gjorde honom eftertänksam. – Är du sjuk? sade han och gick närmare. – Jag tror det, ljöd det under täcket. Jag har aldrig känt mig så förr. Det är så underligt. – Det är väl inte så farligt, svarade han. Vänta, ska’ du få kaffe. Men icke desto mindre kände Söderberg sig orolig. Han blåste på elden, och hans otålighet var försvunnen, medan vattnet kokade upp. Och när han fått det färdigt, bad han henne resa sig, så skulle han bära kaffet till henne. – Det tjänar ingenting till, Söderberg, sade den gamla, och såg upp under täcket. Jag är snart slut. Jag tror inte, att jag lefver längre än till kvällen. Därmed slöt hon ögonen igen och låg stilla, som om hon sagt, att hon ville sofva igen. Söderberg böjde sig ned och såg på hustrun. En känsla af försagdhet bemäktigade sig honom, så att han inte kunde svara. Och någonting drog sig ihop i bröstet. Aldrig hade han just tänkt synnerligen mycket öfver sina känslor för hustrun, kanske hade de häller inte varit så starka, men nu, när han skulle förlora henne, föreföll det honom lika besynnerligt, som om någon hade kommit och sagt honom, att han, som stod där frisk och sund, skulle dö själf. Det föll honom aldrig in att tvifla på hustruns ord. Hon brukade aldrig beklaga sig öfver kroppsliga smärtor. Så långt han kunde minnas tillbaka, hade han aldrig sett henne ligga till sängs af någon sjukdom. När han nu såg henne ligga där och hörde henne själf säga, att hon skulle dö, trodde han henne ögonblickligen, och han frågade icke vidare. Det hade aldrig varit vanligt, att många vänliga ord växlades dem emellan. Och han tänkte själf på, att han nu inte visste, hvad han skulle säga henne. Hans fromhet, som var uppriktig, om också mindre djup, passade inte. Att taga fram boken och läsa för henne var omöjligt.
Då likväl de för Åbo Academie-byggjlad ämnade medel, som ursprungligen tillkommit genom vissa, jemte tolagen, uppburna umgälder, kunna, till egenskap och bestämmelse, närmast jemföras med de i 60 §. af Regeringsformen ej omnämnda, men i 3 §. af Ansvarighets-Lagen för Konungens Rådgifvare d. 10 Febr. 1810, undantagna serskilda afgifter; Då Kongl. Maj:t redan under d. 9 October 1811 förklarat, att medlen, såsom ej påräkneliga bland Statens tillgångar, borde afsättas Lill ExtiaPensionsfond för fattiga Enkor, samt i Riksgälds - Constituiioiis-Utskottets Memorial. n:o. 14. 3 Contoiret förräntas, för att efter Kongl, Maj:ts Nådiga föreskrift disponeras, — etWörklarande mot rådgifvande åtgärden, hvartill 1812 års Constitulions - Utskott icke gjort någon anmärkning, — och då i öfrigt förekommer, att, om äfven dessa medel, sedan allt anspråk på dem från Ryska sidan förfallit, skäligen skulle betraktas såsom tillhörande öfverskotten på Statsverkets inkomster, Konungen dock reserverat sig dispositionsrätten öfver meran ämnde Fond, innan, vid 1815 års Riksdag, Hans rättighet att disponera om öfverskotten på Stats-anslageu upphörde , har Constitutions-Utskottet funnit Åbo Academie-fonden icke hafva kunnat af Rikets Ständer, utan Konungens samtycke, till Riksgälds-Contoiret förflyttas, och följaktligen den af Stats-Utskottet åberopade 68 §. Regeringsformen sakna tillämplighet på närvarande fall: Hvadan och enär, beträffande medlens slutliga anordning, förvärfvandet af Reuterholmska manuscriptsamlingen utan tvifvel varit, jemväl ur politisk synpunkt, för Riket vigtigt och nödigt, Utskottet anser den framställda anmärkningsanledningen icke påkalla någon till ansvar verkande behandling. Stockholm den 21 Mars 182g. 4 Co’i!titutwns-{Jtskotteti Mtmertnl A':o 15. Ankom till Exped.
Frölichs förslag i contra-proposm, eller någon annans, enär contra-props:rs antal kan vara obegränsadt, så föreslår jag, att propos. bör göras på det ämne, som de fleste yrkat, nemi. bifall till PresteStls beslut, hvarföre jag hoppas att Hr Frih. o. Landtm, villfar den önskan, som blifvit framställd, och lemnar oss propos. på nämnda Stånds beslut titan att sönderstycka detsamma, emedan det är probabelt att R. o. Ad. antager detsamma i sin helhet. Frih. Boye: Efter allt hvad jag kan begripa om riksdagsordning och praxis, så är den propos., som Hr von Hartmansdorff begärt, den enda rätta, ty pluraliteten har ön - Den 24 Mars f. m. skat godkännande af PresteSt:s beslut i sin helhet, d. v. s. olörändradt, och genom framställande af propos. derpå, har man icke i något afseende t rädt för nära hvarken Gr. Frölich* eller Hr Hjertås meningar, hvilka i contra-propos:n kunna få all den rätt de kunna begära. Hr von Hartmansdorff: Lika med de 2tne sista talarne anser jag det vara min och deras rätt, som dela mening. med mig, att få PresteSCs heslut i sin helhet understäldt R. o. Ad:s pröfning. Jag anser icke thin rätt vara bättre än någon annans, men lika så god. Om Gr. Frölich vill hafva ti eller 9 särskilda propos:r, och åter delar deni sönder i 18 eller huru många som helst, så är det visserligen bans rättighet att försöka huru långt R. o. Adis tålamod räcker till. Mig synes dock alt meningarne under denna öfverläggning varit så eniga, att hon för två timmar sedan kunnat vara slut. Skola vi likväl få 18 propostr och votering öfver hvar enda af dem, så kan detta enda mål räcka oss veckan ut, och möjligen ett slycke in på den nästa. Hr Lefren:
Majit härmed i nåder föreslå Rikets Ständer att Petterssons enka, Hilda Amanda Catharina Lundberg, måtte å allmänna indragningsstaten tilläggas en årlig pension af Ett Tusen Riksdaler Riksmynt, samt att Rikets Ständer, med afseende å härvid förekommande ömmande omständigheter, måtte medgifva att denna pension finge beräknas från och med månaden näst efter Petterssons död, och således utgå från och med sistlidne Juli månad. De till ärendet hörande handlingar skola tillställas det Utskott, till hvilket frågan varder af Rikets Ständer öfverlemnad, och Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. CARL. G. Lagerstråle. Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition M 120. 5 Utdrag af Protokollet öfver Civil-Ärenden, hållet inför Hans Maji Konungen i Siats-Rådet å Stockholms Slott den 7 Augusti 1863. Närvarande: Hans Excellens Justitie-Statsmimstern, Herr Friherre De Geer, Hans Excellens Statsministern för Utrikes Ärendena, Herr Grefve Manderström, Statsråden: Lagerstråle, Bredberg, Thulstrup, Reuterskiöld och Carlson. Departements-chefen, Statsrådet Lagerstråle föredrog derefter i underdånighet: 1:o. Kommers-kollegii underdåniga skrifvelse af den 22 nästlidne månad, deruti Kollegium, jemte eget yttrande, öfverlemnat en af framlidne f. d. Kapiten-löjtnanten, Inspektören öfver rikets navigationsskolor m. m., C. A. Petterssons efterlemnade enka, Hilda Amanda Catharina Pettersson, född Lundberg, till Kongl. Maj:t ställd, af åtskilliga handlingar åtföljd skrift, innefattande underdånig anhållan, att Kongl. Majit, med afseende å hennes aflidne mans förtjenster och den nödställda belägenhet, hvaruti hon med fyra minderåriga barn sig befunne, måtte af Rikets Ständer äska någon pension för hennes och hennes barns nödtorftiga uppehälle. Föredragande