Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Regerings-Formen ålägger Utskottet, i afseende på sammanjemkning af RiksStåndens gemensamma tankar. Förslaget innefattar tillstyrkande, att upphäfva Indragnings-magten. Denna magt tillkom 1812 på grundlagsvidrigt sätt, i följd af då för hand varande tvingande omständigheter. Efter deras upphörande har man haft mera skäl, att från Regeringens sida vänta förslag om magtens nedläggande, än att från Rikets Ständers ConstilutionsUtskotts majoritet få emottaga, till stöd för dess Betänkande, den gissningsvis framkastade förmodan, att frågan om denna magis upphörande, serskild behandlad, skulle annorlunda utfallit. Förslag om Jurys införande väcktes jemväl år 1812. Så mycket säkrare behandlades det utan sammanhang med Indragnings-magten, som förslaget först påföljande Riksdag, i grundlagsenlig ordning, antogs. Hvilka helst Utskottets bevekelsegrunder än må vara, att nu sammanpara dessa olika ämnen, så är det åtminstone för mig oförklarligt, huru de kunna föregifvas hemtade från Grundlagen. Genom att antaga Utskottets förslag om Indragnings-magtens upphörande tili grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag, och genom gjorda anmärkningar emot det öfriga af förslaget, hafva Riksens Ständer icke ingripit uti kommandes beslutande rätt, utan endast, i enlighet med 56 §. Regerings-Formen, iakttagit och uppfyllt den öfverläggningsoch bindande åtgärd, som erfordras, innan ett Grundlags-förslag kan göras hvilande alt vid nästa Riksdag med Ja eller Nej besvaras. Den grundlagstydning Betänkandet innefattar, var ännu mera oväntad, då Utskottets flere Utlåtanden visa, att det i alla andra fiågor icke allenast upptagit och sökt sammanjemka RiksStåndens anmärkningar, utan till och med hänskjutit till votering uti förstärkt Utskott afgörande af sådane, hvilka föranledt eller kunna föranleda ändringar uti Utskottets förslag. Frågan om Jury-inrättningens bibehållande kan så mycket mindre kallas ny motion, ledande till ändring eller förklaring af Grundlagen, sorn samma Lag redan innefattar dess tillvaro, och enskilda motioner inkommit samt hvila oafgjorde om Juryns ändamålsenliga förändring.
Dessa Utskottets tillstyrkanden äro af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet godkända, hvaremot ifrågavarande 28:de punkt af Borgareoch Bonde-stånden blifvit i sin helhet återremitterad till Stats-Utskottet. Af Utskottet delgifna Protokolls-utdrag angående den öfverläggning inom sistbemälda tvänne Riks-Stånd, som föranledt nämnda återremiss, inhemtas, att de ledamöter, som i ämnet yttrat sig, till stöd för deras yrkande om frågans återremitterande framställt ganska skiljaktiga åsigter, i det nemligen några ansett anslag af allmänna medel icke böra beviljas för någon agrikultur-kemisk försöksanstalt, enär det dermed afsedda ändamål kunde genom enskildes försorg vinnas, andra åter yrkat, att en dylik anstalt borde inrättas, men förläggas vid Ultuna Landtbruks-institut, och slutligen några ledamöter föreslagit bibehållandet af Landtbruks-akademiens försöksanstalt, jemte en ny sådan vid Ultuna; — börande Utskottet i anledning af sistnämnde förslag erinra, att kostnaderna för en försöksanstalt vid Ultuna blifvit af Landtbruksakademien beräknade till dels 4,500 R:dr såsom anslag till årliga utgifter, dels 3,000 R:dr för en gång till uppsättande af ett laboratorium, på sätt i Utskottets Utlåtande JM 93 finnes närmare omförmäldt. Då emellertid 2:ne Riks-Stånd bifallit Utskottets ofvanberörda förslag, saknar Utskottet anledning att detsamma frånträda, hvadan Utskottet ansett sig böra inbjuda Borgareoch Bonde-Stånden att förena sig uti Ridderskapet och Adelns samt Preste-Ståndets uti denna fråga fattade beslut. Skulle denna inbjudning icke af någotdera utaf förenämnda 2:ne Riks-Stånd antagas, lärer frågan få afgöras genom omröstning i Förstärkt Stats-Utskott; — kommande i sådant fall Utskottet, att efter erhållen del af nämnda Riks-Stånds beslut i ämnet, föreslå den voterings-proposition, som af samma beslut kari föranledas.
Och han har sökt imponera på herr Q vanten med strafflagen kap 8 § 18, en paragraf som det inte är möjligt att han kunde tro vara på detta fall användbar, såvidt han har den obetydligaste aning om strafflagens mening — och lagfaren skall ju justitieombudsmannen vara. Det torde icke i vår embetsmannakårs historia kunna uppsökas något att ställa vid sidan af detta herr Thomas-, sons åtgörande — inom vår domarekårs allra minst Om herr Thomasson i sin egenskap af borgmästare i Lund hade tagit sig för att i ett mål, der han var domare, jemväl tjenstgöra såsom ena partens ombud och genom hot söka skrämma motparten från hans rätt och bemälde Thomasson blifvit för detta sitt tilltag anmäld hos justitieombudsmannen, skulle följden bland annat blifvit ett nytt borgmästareval i Lund, utan att detta förorsakats deraf att borgmästaren Thomasson erhållit någon belöning af det slag som påstås vara lofvad åt justitieombudsmannen Thomasson för dennes välförhållande. Man skattar i allmänhet icke högt det förstånd Ur Dagern Krönika. 6. f * * som kräfves af en småstadsborgmästare — det är dock, som man finner, mera än som kräfves af en nutida justitieombudsman. Herr Thomasson personligen är hufvudsakligen skämtsam. Han har med en uppriktighet som nästan gränsar till älskvärdhet låtit herr Qvanten förstå, att myndigheten — till och med den högsta i vårt land — och eventuelt domstolar skulle i reaktionens tjenst låta bruka sig att handla emot hvad som hittills i vårt land ansetts för rätt och lag. Det är kanske flera som tänkt det, men det skall alltid stå i vår lagskipningshistoria som ett memento att det var en justitieombudsman som stått fadder åt denna uppfattning. Men det är nu en gång icke institutionerna, utan de personer, som uppbära dem, som göra en samhällsordning god eller dålig — den moralen står alltid qvar, om man jemfor hvad justitieombudsmannaskapet är i en Thomassons hand och hvad det var, då det första gången öfvertogs af friherre Mannerheim. Man har nu börjat med att förfölja pressen — man har åtminstone visat sin goda vilja — man kommer att sluta med att förbjuda historieskrifningen — naturligtvis endast den historieskrifning, som är grundad på fakta.
Efter min öfvertygelse bör accis erläggas för hvarje kanna bränvin till hvilken stad, och, om möjligt vore, till hvilken commun sorn helst det införes för alt förtäras.” Emot Utskottets beslut uti förevarande ämne reserverade sig äfven Herr M. Grapengiesser. STOCKHOLM, ecksteinska eöktryckerif.t 1840. Bevillnings-Utskottets Utlåtande, N.o 23, 5 råckligt till Curhusets underhållande; så anser jag att en årlig afgift till veneriska smittans hämmande och botande, med högst åtta och minst en skilling af hvarje mantalsskrifven person i Stockholms stad bör utgå. Af Herr P. C. Norin: ”Utskottet har andragit, att ifrågavarande afgift måste betragtas utur synpunkten af en allmän beskattning, samt i följd deraf, utan afseende å en väsendtlig del af de skål, som ifrån 5:ne Riksstånd löranledt återremiss af Betänkandet N:o 11, vidhållit sin uti samma Betänkande yttrade åsigt, att Curhus-afgiften ”borde utgå lika för alla betalande inom hvarje Lån”, och i mon af hvarje inom Lånet befintlig inrättnings behof af Committerade för hela Lånet fördelas och användas. Att afgiften var allman så långe den ovillkorligen utgick lika öfver hela Riket, kan icke bestridas, men lika ovedersägligt år det ock att beskattningen icke år allman, i den mening Utskottet tagit detta ord, då afgiftens belopp år olika för serskilde Communer inom Riket, allt eftersom Communens invånare eller deras Representanter sjelfva besluta. Om således Rikets Ständer kunna bestämma att afgiften skall Länsvis utgöras och användas, måste Rikets Ständer ock, utan hinder af afgiftens åberopade allmånlighet, kunna förklara att denna afgift skall utgå och disponeras serskildt inom hvarje District. Mig synes ock sistnämnde förhållande vara det med rättvisa och billighet mest öfverensstämmande; ty lika litet som invånarne inom ett visst Curhus-District åro förbundne att till ett angränsande, men utom Länet befintligt
Företogs till pröfning Statsoch LagUtskottens den 17 r.jstledne April algifna , samt den 2 dennes på bordet lagda Betänkande , rörande va kta Motioner om angelägenheten att emellan i iksdagarne förekomma afgörande af sådana Nial. hvilka tillhöra Riksens S än* ders pröfning, och om 'ö>buds utfärdande att, utan Riksens Ständers lö gångna beslut, pro* ponera någon Allmänhet utgifter. Herr Berghman , Ambrosius Magnus s hade inlemnat ett Memorial, hvilket upplästes, så lydande : Det synes, som Högloflige Statsoch LagUtskotten icke fattat rätta meningen af min Motion i förevarande ämne. Jag kunde rim» ligen ej i den åsyfta förbud emot sådana sam. mankomster, som äro auctoriserade af gällande Författningar: såsom SockneStämmor, i hvilka Socknars ceconomiska ärender förehaf» vas ; Kyrkooch PrestegårdsByggnader , an; stalter om de fattigas vård och dylikt, sora dervid kan förekomma. Icke heller Häradsboars hörande i deras gemensamma angelägenheter: Om Tingshus, Broar, Färgor och stikå Byggnader. Sådana samlingar äro lika nödvändiga, som lagliga, och kunna ej undVa* ras. Icke heller åsyftades de sammankomster, Den 4 Maj e. m. 107 hvilka kunde hafva för ändamål hvad det af Utskotten åberopade Lagrum förbjuder* Min framställning har varit , såsom mitt Memorial utvisar , om nödvändigheten deraf, att Riksens Bögioflige Ständer besluta: Det in. ga Menigheter tå sammankallas, för att proponeras hvarken nya Utlagor eller tillöknine: i förra UtskylderSå blefvo Rotenållarne vid några Regementer år 1785, dels med godo, dels med hot obligerarie , att ingå förbindelser om en ärlig passevolance-afgift, hvilken olagliga åtgärd Riksens Ständer vid Riksdagen nästpåiöljande året upphäfde.
Såsom af delta förslag synes, uppdrager det tillsynen öfver förmynderskap i stad åt gode män och å landet åt Sockne-nämnden, hvaremot Riksdags-fullmägtigen Uhr föreslagit tillsättande af särskilda gode män äfven å landet. Nu är det visserligen å ena sidan sannt, att Sockne-nämnderna utvecklat en verksamhet och vunnit en betydelse, som de icke ägde i början af sin tillvaro, äfvensom att de jemväl visat intresse för vården af dens angelägenheter, som de ansett icke kunna sjelf råda öfver s Lag-Ut skottets Betänkande N:o 37. sitt gods, i så mätto att de icke sällan hos Ilärads-rätterna yrkat personers försättande i omyndighetstillstånd, hvarförutan jemväl bör erinras, att brist pä tid och arbetskrafter för dessa myndigheter icke gerna kan förutsättas, enär, enligt Förordningen om Sockne-nämnder, antalet af ledamöter i desamma är obegränsadt och de jemväl äga rätt att fördela sig på afdclningar för handläggning af särskilda mäl, så att intet hinder finnes i lag för en Sockne-nämnd att, om tillsynen öfver förmynderskap dem ålades, öfverlemna bestyret dermed åt en särskild afdelning af Nämnden. Men å andra sidan får det ej heller förgätas, att man utgår just från den åsigten, att gifva kommunerna så stor frihet som möjligt att ordna sin ifrågavarande verksamhet efter olika förhållandens kraf, och att någonstädes omständigheter kunna inträffa, hvilka göra det för en Socken önskvärdare att få tillsätta särskilda gode män för inseende öfver förmyndarevården, än att uppdraga detta åt Sockne-nämnderna. Utskottet har derföre volt, att äfven medgifva gode mäns förordnande å landet, men föreslagit, att, om gode män ej der äro valde, ifrågakomne tillsyn Aligger Socknenämnden. Och har Utskottet derjemte ansett sig böra hemställa, att flere Socknar mätte få om gemensamma gode män sig förena.
Ständers Lagsaint Allmänna Besvärsoch Ekon omi Utskotts utlät ande , i anledning af väckt fråga, att, vid en blifvande ny Domstols organisation, förlikningsåtgärderne mätte skiljas ifrån Domstolarne och uppdragas åt särskilde Nämnder. Uti Remiss af den 12 sistlidne månad liar Högloft. Ridderskapet och Adeln till Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottens gemensamma behandling remitterat ett anförande af Herr von Hartmansdorff „ August, deruti lian, efter en allmän framställning af sin åsigt rörande FörlikningsNämnders organisation och beskaffenhet, samt deras redan visade nytta i grannriket Norrige, hemställer, att Riksens Höglofl. Ständer måtte, genom underdånig skrifvelse till Kongl. Majit, uttrycka deras önskan, att vid den nj^a Domstolsorganisationen särdeles afseende måtte fästas vid förliknings-åtgärdernes skiljande ifrån Domstolarne och uppdragande åt särskilde Nämnder, samt att om Kongl. Majit skulle med Riksens Högloft. Ständer in - Lagutskottet* BetånkanLen, 1043 stämma uti en lika åsigt af ämnet, LagCommitteen måtte erhålla uppdrag att i enlighet dermed uppgöra förslag1. Efter behörigt öfvervägande af hvad salunda blifvit hemstäldt och dermed sammanhang eger, fa Utskotten vördsamt anföra, att Utskotten, som erkänna de vigtiga fördelarne af Municipal-inrättningar i allmänhet, hvarigenom folket sjelft kommer i närmare tillfälle att deltaga i afgörandet i egne angelägenheter, äfven finna hvad Herr von Hartmansdoff föreslagit, i afseende på Förl ikni ngsNänander* vara för-. tjent af mycken uppmärksamhet; men då hvarken Utskotten eller Riksens Högloft. Ständer torde vara i tillfälle, att, i sakens nuvarande skick och innan frågan omförändring i Domstols-organisationen till pröfning förekommit, taga Herr von Hartmansdorfts förslag i särskildt öfvervägande och sig deröfver bestämdt utlåta, så hafva Utskotten ansett sig höra tillstyrka Riksens Högloft.
PensisNssStat för Civile Embets, och Tjenstemän . » D:s Lör Civile och Militaire Cmbetsoch TjenstemänEnkor och underärige Barit D:o för Under. OfstterareS wrd Landt»Armeen och Armeen» Flotta d:o I Penningar . 30.290: Allmänna Utgifts, Staten. Till Gewär och Ammunitions -.Förrädex samt §rnt» tiklwärknings» 6o,oso: — —. 140,002: 16,202: 58,200: 326.022: kostnad . Armeens Beklädning, Trost och Utredning Fästnings' Byggnaden ^Salpeter» Betalning Lrlogö. och Armeens Flottors Uiederhäll och Nybyggnad, Beklädnad samt Fyringarne . Till Ersättning för skillnaden emellan Markegängs. och Uphandttugspris för dea Spannemäl, som för Garnizons-R'gementen aaffassas, i staAk för hxn inne j Landet lefwererade Krono.Tionde och A råd jä m. te Målning-, nch Transport - Kostnaden m. m. pä Förslag för 20,020 TunnorazRdr 40,022 Lill Bager>»kgstnader d:o 15,220 Till Wed och Ljus för Fästnings, och, GarnizonOtterne Accords-Ersällningar och Förffotter . , Wärfningö och RecaNitulationS-Pcnningar Till LjLZ-PmMNgar för Hsf-Rätterne, Konungens CanceNie, Collcgier och Werk ... - . Till Gkrif-Mglerialier för d:o - Till Wed för d-o ; Till Lyshällning m. fl. Utgifter för Kronans publique Hus i Stockholm Stockholm» Stads och öfrige Städers Magistrater, Ersättning för hafde Tullfriheter Durch» Marche, Kostnader FLngars Skjuts och underhäll Rese-Ässtnader Remiste.lage Procenter ..
Majrt gör Sig förvissad, det Rikets Ständer, med behjertande af de synnerliga skäl och omständigheter, sorn härvid förekomma, så mycket häldre gå Kongl. Majhs Nådiga afsigt 1 denne del till mötes, som den välvilja, hvarmed denna angelägenhet af Rikets Ständer omfattas, kan anses såsom Deras sista gärd af tacksamhet emot en afliden oförgätlig Konung och Dess Ömt saknade Gemål, hvilkas minnen skola säkerligen altid af Svenska Nationen vördas och älskas. Kongl. Maj:t vill för öfrigt gifva Rikets Ständer tillkänna, att, som Kongl. Majt funnit omständigheterne oundvikligen fordra, att det för Hennes Maj:t Enke Drottningen faststäldte Stats-anslag må till och med nästkommande September månads slut utan förändring utgå, för att användas till de vanligé aflöningarne och andre utgifter, sorti med Hennes Majus Hofhållning ägt gemenskäp, Kongl. Majtt nu ig9§ Stats-Utskottets Betiinkanden. låter i Nåder förständiga Dess och Rikets StatsContoir, att till Riks-Marskalks-Embetets disposition emot behörig redovisning af berörde anslags 2:dra Qvartal förskottsvis utbetala nödige medel till förefallande utgifters bestridande, enligt de reqvisitioner, som af bemälte Embete afgifvas; och laira Rikets Ständer äfven anvisa serskild tillgång till nämnde aflöning för den återstående tiden af detta år, i förhållande till den årliga anslagssumma, sorn för ifrågavarande Pensions-reglering bestämmes. Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständers Stats-Utskott SCc. Datum ut supra. CARL JOHAN. C Klintberg ’ Hvad Kongl. Maj:t i Nåder sålunda täckts föreslå, liar Stats-Utskottet skolat härmed till Riksens Höglofl. Ständers åtgärd anmäla samt får tillika afgifva yttrande i ämnet.
Om nu Direkt, likafullt ställt sig R. 0. Ad:s beslut till efterrättelse och låtit inreda salen, så hade följden blifvit den, att R. 0. Ad. i alla fall, och med större skäl än nu, blifvit missnöjd med Rirekt:s åtgöranden, ty då nu en större re paration af Riddarhuset inoch utvändigt skall företagas, när golfvet i salen behöfver läggas om och värmapparaten ändras samt grunden undersökas, så hade hela den nu ifrågavartde förändringen varit onyttig och kostnaden bortkastad. Gr. Oxenstjerna har yttrat att det vore jnöjligt ali få nyare och bättre platser i likhet med den på Kongl. Theatern; det kan väl hända, men Riddarh.- Direkt. bar icke nog ofta besökt Theatern, för att kunna anställa någon jemförelse härutinnan, hvarförutan jag tror det vara högst olämpligt att här införa platser i den stilen. Det rum som Hr Gr. Oxenstjerna beräknat för hvarje person är väl litet tilltaget, det är väl sanni att för den som är liten och smal så kunde det möjligen vara tillräckligt, men när man kommer hit om vintern, då det är kallt och man kanske till och med har 2 pelsar på sig och dessutom måhända är något mera korpulent än Grefven, tror jag att det blir ganska smått med utrymmet. Gr, Lagerbjelke har yrkat på åierremiss af denna § och detta vill jag icke motsätta mig; men för min del anser jag att frågan om varmapparaten och tallans borttagande är någonting helt annat än hvad som egentligen hörer till saken. Hr Printzensköld:
De ämnen jag i dag utbedt mig at wördsammast fä afhandla, äro wäl af den ömtäligaste natur; men dä jag blott efter Regerings, formens 89 §. önskar och föreställer, tror jag mig böra, sä godt jag förskär, marquera min öfwertygelse i följande ämnen, som til cn början blir wederlagen. Af 912 Den 11 Augusti. Af bäde Konunga-Bref och andre Resolutioner sinnes, at detza Wederlag, med dä svarande Regerings goda minne/ och til ersättning för den Jord, som wid en strang Reduktion bortgädt, blifwit kemnade. Hwaraf är klart, at de böra anses, såsom en wäl förwärfwad Agendom, uti hwarje innehafwarcs hand, och kunna säledes icke, utan deras egit begifwande borttagas. Men dä Riket igenom den olpckliga Styrelsen, kommit i sadan ställning som den närwarande, da allt hwad Fosterlandets barn äga at gifwa, icke förstär at fylla behofwen och dä en bögre Beffattning, än den som nu är, ätminstone icke länge kan utgä, är det wäl af Fäderneslandet icke för mycket fordrat, at de som hafwa nägot, hwilket med bestånd af deras wärdighet och begwämligbet, kan umbäras, med et gladt hjerta öfwerlemnas til ivart arma Fäderneslands hjelp. Det gismes Pastoratcr, ehuru icke mänaa, sa swaga, at Kyrkoherden äfwen med bibehållande af Wederlaget, icke har nödig utkomst, och der mä Wederlaget snarare okas än borttagas, emedan hwarje Ämbetsman borde wara sä lönt, at han kan wara obekymrad för tarfligt bröd; men det gifwes, kanhända, en mängd Pastorats, der Wederlaget kan utan känning umbäras: såsom exempel mä det tillätas mig anföra, at af et Kongl.
Man vill här Lafva anmärkt, att, mot vanliga förhållandet, högder och backar äro mera bördiga, än dalar af sidländta marker, hvilka här mer ändels - andels beslå af mjäll sand, tjenlig blott för Skogsväxt, Också bar Häradet varit Skogrikt och är det jemförelsevis till en del ännu. Derföre finnas ock här flera Bruk, än i hela det öfriga Länet. Bland dem märkes främst det ståtliga Hörle med sitt ansenliga Stenhus, som jemte flera tillhörande Jernverk och Masugnar, under namn af Hörelska Verken, utgöra Länets största Bruksegendom. Dernäst Göthafors som med Sätesgården Bratteborg utgöra Grefvarne von Sets Fidekommiss och vidare Eckersholm, samt Göthaström och slutligen det nya Åminneett varaktigt minne af anläggaren, som det med stora uppoffringar och mycket arbete från grunden byggt med Gjuteri och Masugn, hvilket allt inom några få år kommit i full gång. Af Landtegendomar äro Hindse• kind, Näsbyholm, Herrestadj det vackra och smakfulla bygdå Källunda> en del af Yxkulisunds-godset, Fideicommisserne Lundboholm och Wallersta, det förra i Liljecreutzska, det sednare i Liljenbergska slägten, Gärahof och det på fornminnen rika fordna Trolle-godset Edli, de ansenligaste. Sjöarne Fur och Flå, Widöstern och Hindsen jemte Laga å, som, sedan hon genomskurit Häradets norra del, söder om Wernamo faller i Widöstern, äro Häradets största vattenmassor. Wärnamo i detta Härad, är den st örsta Gästgifvaregård i Länet. Stora Lnndsvägarne från Stockholm till Helsingborg och från Götheborg till Cuilskrona, korssa bär hvarandra. Här hållas Lagmansoch HäradsTing. Här finnes Postcontor och Apothek, Handelsbodar och Handtverks-mäslare. Stället är alt anse för en Köping och Wärnamo marknad har för sig ett stort Småländskt rykte.
Råg och hälften Korn: samt Landt-Renlrnästaren, i stället för 250 Daler S. m. 44I tunna Råg och lika mycket Korn, utom hvad för Proviåntmästare-tjensten särskildt blef anslaget. Eders Kongl. Maj:ts Kefallningshafvande hade vid den tiden i lön r 500 Daler S. m.; genom Nådigt Bref den 28 Juli 1761, blef denna Lön fördubblad, sedermera ökad till 700 Rid., samt sednast under min företrädare Friherre Nolckens *r lid, enligt Nådigt Bref den 14 April I805, reg. lerad på följande sätt: Lön 1200 R:d., Besepenningar 80 R:d., Hushyra 166I R:d. samt de efter vanligheten Landshöfdingen tillfallande Utskrifnings-Gästningspenningar, hvilka Kongl. Maj:t beräknar till 150 R:d., sålunda inalles en summa af 1596 R:d. 32 sk. Banco oindeldt. Det lärer ej undfalla Eders Kongl. Maj:ts Nådiga uppmärksamhet, att lika omöjligt det är för en Landshöfding, att för 80 R:d. förrätta nila Embets-resor i Länet, och för i66| R:ds Hyra erhålla passande Runi, lika omöjligt blif•ver det för honom, att lefva af 1200 R:ds Lön, och ännu mindre, att deraf kunna påräkna någon hjelp till Resor och Hyshyra.
Men efter en så lång discussion torde det icke vara ur vägen att fasta uppmärksamheten derå, hvari det egentliga tvistämnet består, helst deraf visar sig, att jag är långt ifrån den ytterlighet, man velat framställa mig uti, för att såmedelst kunna begagna skäl emot mig, hvilka eljest icke varit tillämpliga. Frågan är nemi. den, att i första betänk, låter tillstyrkandet så här: ”att med erkännande &c. (Stc. en allmän frihet må förunnas, utom ”i de fall, der R. St. uttrycka en motsatt önskan” &c. Här förutsättas altså vissa undantag, och bibehållandet af denna förutsättning måste vara desto angelägnare, som undantag för tackjern redan är beslutadt. Uti sednare betänk. deremot är någon förutsättning om undantag icke uttryckt. Mina motståndare vilja icke tillåta något undantag, utan att vi, såsom academiska professorer, skola hålla oss endast till theorien. Jag åter, å min sida, vill, att undantag må äga rum, der landets väl sådant klafver. Jag slutar och begär bifall till förra betänk. Hr af Billbergh: I anledning af den siste talarens yttrande får jag fästa uppmärksamheten derå, huru olämpligt det vore att bifalla första betänk. Den af Frih. Boye åberopade första perioden af den ifrågavar. punkten är så uppställd, som vore meningen, att Konungen icke skulle äga rätt upphäfva förbuden i de fall, der Ständerna uttryckt en motsatt önskan. Delta strider både emot Ulsk:s egen tanka och grundlagens föreskrift. Då jag nu fått ordet, kan jag icke undgå att i korthet genmäla några yttranden af Hrr Lefrén och v. Hartmansdorff. De hafva nemi. synts vilja Den i5 December f. m. frånkänna oss enahanda nit för näringarna, sora de hysa. Jag får ånyo upprepa, att det är just för näringarna jag ifrar. Jag vill blott anföra ett exempel. Nyligen har en fabrik blifvit anlagd i Gefle för tillverkning af Iinnedräll. Den har med mycken fördel drifvits under den låga tullen af io sk. pr aln. Likväl har Utsk. nu föreslagit den att utgå med i r:dr pr qvadrataln.