Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr Grefve von Platen har äfven fritagit DiscontD irectionen för all ansvarighet för det till Canal-Arbets - Cassan lemnade Låne-biträde och säger sig ensam vilja ikläda sig allt ansvar, så vida någon felaktighet häruti blifvit begången. Jag högaktar den känslan att åtaga sig ensamt ansvar, men Sveriges Lag godkänner visserligen icke att så tillgår. Dä Ordföranden i Göth?. Canaloch Discont-Directioner icke ensam kan äga beslutande eiler afförande rätt, hvarigenom de öfrige Ledamöternt: skulle vara Nollor, så lära de icke heller kunna undgå ansvar, i händelse de af ett blindt för - Den 25 April. (roende till Ordföranden afvikit från erhållna föreskrifter och Reglementen. Såsom försvac for användandet af Diseontens Medel till Canal-byggnaden anförer också Herr Grefve von Platen , att det villkor Riksens Ständer vid i8if års Riksdag fästat vid lyftandet af de 300,000 R:dr Byggnads biträde utur Banquen årligen, det nemligen att Canal Arbetet borde bedrifvas och fortgå efter den af Riksens Stander fastställda Arbets-planen, gjordt denna utväg med penningars upplåning alldeles nödvändig, och att ipgen annan kunde vidtagas, emedan de anslagna Medlen voro otillräckliga till Byggnadens verkställande, enligt den fastställda Planen. För min del anser jag tvänne andra utvägar hafva varit långt enklare, den ena, att sammankalla Actie-Ägarne till Bolagsstämma , för att höras huruvida de skulle kunna åtaga sig ökade inbetalningar och om detta blifvit afsbgit, den andra, i likhet me$ hvad öfrige Undersåtare vanligen iakttaga då Collision uppkommer emellan dem anbefaldte skyldigheter j att Götha Canal - Direction till Kongl. Maj:ts Nådiga afgörande underställt huru den sig borde förhålla , och hvilket synes mig hafva varit långt naturligare, än att egenmägtigt handla efter godtycko. Huectionen synes till en sådan underdånig lörfrågan, haft så mycket större anledning, som (om mitt minne icke alltför mycket slår felt) Arbetsplanen skolat Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning årligen underställas.
S. D. Bevillning* - Utskottets Utlåtande» Nio 56, i anledning af gjorda anmärkningar vid Betänkandet Nl° 51 > angående motion om upphörande af Städernas saly-accis , blef af Bonde-Ståndet bifallet. S. D. Föredrogs och bifölls Stats-Utskotf tets Utlåtande, N:o 3^7 , rörande liqvidationen af åtskilliga medborgares i de Förenta Nord - Americanska Staterna fordringsanspråk hos Svenska Stats-Verket. Prat. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Föredrog» Expeditions * Ulskotteis, under N:o 276 , aflåtna Förslag till Rikets Siänders underdåniga Skrifvelse till Kongl. Maj.t, angående förändring af 4 (§. i 17 Cap, Arfda-Balken , samt upphäfvande af samma Capitels 5 ; Och Lief berörde Förslag, på grund af Herr von Hartmansdorff s, August, dervid gjorda anmärkning, till Utskottet återremitterade. Från Högvördige Preste - Ståndet, S. D. Biföllos, vid förnyad föredragning , Lag-Utskottens Betänkanden : N;o 146, öfver Riksdags - Fullmägtigen Anders Håkanssons tran Elfsborgs Län motion om föreskrifter för utmätningskostnads beräknande } 60 Prot. Utdrag den 17 Dugmbef 1829. N:o 147, öfver Riksdag» ♦ Fullmägtigé Herr M. E. Richerts samt Eric Svenssons fran Bohus Län motioner om verkställighet af Underrätts beslut i skuldfordringsmål, när (gäldenär 6kuldeo erkänt ; N:o »48, öfver Riksdags - Fullraägtigeri Johannes Anderssons ifrån Cal mare Län motion om åtskilliga förändringar i nu gällande stadganden om rättegangssättet i skuldfor* dringsmå! samt om utmätning och hvad dermed eger gemenskap; Nto 1.19, öfver Riksdags - Fullmägtigen Petter Anderssons från Hallands
Då BankoUtsk. med sin framställning tvifvelsutan icke åsyftat att i detta hänseende göra någon inskränk 23 * 350 Den 3 Maj. ning, så har förändringen troligtvis uppkommit genom något redaklionsfel. Jag hemställer derföre till It. o. Ad., om icke Ståndet, med bifall till Utsk:s Betänk., ville bibehålla det förut i bankoreglementet begagnade uttrycket: ”Handelshus”. It. o. Ad. biföll den förevar. 3:dje punkten med den af (livori Hartmansdorff föreslagna förändring alt det i mom. litt. h förekommande ordet ”bankirlius” skulle utbytas emot ordet ”handelshus”. i punkten. Denna punkt blef af 11. o. Ad. bifallen. 5 punkten. Hr von Hartmansdorff: Jag liar funnit, att Ulsk. här iiar föreslagit, i öfverensstämmelse med nu gällande stadgande, att vexlar, dragna pä Hamburg eller Altona, betalbara i Hamburg, skola köpas. Denna föreskrift hade varit tillräcklig, om fredliga förhållanden i Europa förblifvit orubbade, men jag befarar, att under närvar, omständigheter eller dem, som förestå, det vöre behöfligt för fullmäktige att begagna vexlar, dragna äfven på andra ställen, t. ex. London. Jernliandeln, som drifves på vestra kusten, går till betydlig del åt England. Om del skulle hända, att förbindelsen med Hamburg blefve afskuren eller att oroligheter der eller i trakten deromkring hindrade vexeldragning på denna vigliga plats, då vore det icke väl gjordt, om fullmäktige blifvit inskränkte till Hamburg allena. Jag vill, för min del, icke föreslå, att II. Ståndet skulle här genast besluta, att Londou borde bestämmas för vexeldragningen, eller i sådant fall hvilka förändringar som böra göras i afseende på redaktionen, utan, som sådant behöfver närmare öfvervägas, hemställer jag, att denna punkt måtte af R. o. Ad. återremitteras. R. o. Ad. ansåg de emot den ifrågavar. 5:te punkten gjorde anmärkmr föranleda lill densammas återremitterande. 6 punkten.
Angrde i i punkten , deruti Utsk. anmärkt om extra tjänsters tillsättande vid Tullverket med högre lön än de ordinarie, utan att vederbör, embetsverk iör:de behofvet blifvit bordt, förekommer den ganska märkvärdiga omständigheten, att en af Konungens rådgifvare oinskränkt tillstått, alt Const.Utsk. haft rätt i sin anmärkn., hvars beskaffenhet närmare inhemtas af bilagan, som icke torde behöfva upprepas. I afseende på anslaget för den K. theatern bar Hr Statsrådet Åkerhjelm åberopat åtskilliga considerationsskäl, hemtade från förbindelsen att icke lemna de vid theatern engagerade sujetterna alldeles på bar backe. Jag lemnnr derhän hvad afseende, som biliigtvis kan böra fästas vid denna omständighet i sig sjelf, men kan ej lemna obemäldt, att den värde talaren alldeles glömt laga i betraktande, att den icke på något sätt hänger tillsammans med anmarkn:n, enär Staten icke har det ringare alt göra med den K. theatern, sorn är K. M;s egen inrättning. Tillsättandet af tbeaterns embetsmäo eller sujetter är icke slaldt under någon constitutionel ansvarighet ; icke heller revideras theaterns cassa , eller granskas dess förvaltning af R. St:s revisoier, hvilket naturligtvis, skulle ske, om den vore att anse såsom en Statens inrättning. Jag beklagar, att Frih, Åkerhjelm nu icke är här tillstädes. Hr Frihtn skulle nemi. då kunnat upplysa, huruvida han icke sjelf vid 1823 års riksdag, då fråga var om en tillökning af 100,000 r:dr i Konungens apanage, såsom skäl för den tillökningen, anförde K. M:s förbindelse att ensam underhålla theatern, — ett yttrande, sorn många då på Riddarhuset närvar, ännu vilja erinra sig, ehuru det sedermera, af någon tillfällig glömska, aldrig kom att inflyta i pro.togollet. Här torde likväl finnas åtskillige ledamöter af R. o. Ad, hvilka erinra sig detta yttrande af Frih.
Kongl. Maj:ts lill Rikets Ständer aflåtna Nådiga Proposition, angående utfö randet af de större jernvägs-anläggningar inom riket, hvilka böra af allmänna medel bekostas, jemte de yttranden, som med anledning af högstberörda Proposition i Ståndet denna dag blifvit afgifne. S. D. Föredrogos ånyo och remitterades till Stats-Utskottel följande i Ståndet den 4 dennes väckta oell då bordlagda motioner, nemligen: l:o Af Prosten Ljunggren, om anslag till bidrag för uppförandet af ett nytt skolhus i Uddevalla, jemte ett af Biskop Björck i anledning deraf afgifvet yttrande; 2:o Af samme motionär, angående ersättning till Kronofogdar och Häradsskrifvare i riket för minskad inkomst genom nedsättning i bevillningen; Prot.-Utdrag den 6 December 1856. 117 3:o Af Professor Agardh, om anslag lill lönefyllnad åt Bibliothekarien och vice Bibliothekarien samt till sex Amanuenser vid Universitetet i Lund; 4:o Af Domprosten Knös, angående anvisandet af ett förslags-anslag att användas för skolbyggnader i städerne; 5:o Af Professor Carlson, om åtskilliga anslag till rikgts Universiteter, tillika med ett yttrande, som Professor Agardh i anledning deraf afgifvil; och 6:o Af Biskop Thomander, om vissa ändringar uti Elementar-läroverkens stat. S. D. Efter förnyad föredragning remitterades till Lag-Utskottet nedannämnde i Ståndet den 4 innevarande månad bordlagda motioner: l:o Af Biskop Thomander, med förslag till lag om kyrkomöte, tillika med hvad i anledning deraf blifvit denna dag yttradt; 2:o Af Prosten Ljunggren, angående vilkor för utträdandet ur församlingen, i händelse religions-frihet varder införd; 3:o Af Konlrakts-Prosten Almqvist, om lagbestämmelser för religions-frihet och proselytmakeri; och 4:o Af Biskop Björck, angående revision af författningarne beträffande främmande religions-förvandters förhållande till staten.
Deparle/nenler, utgörande, efter afdrag af derunder inbegripne indelta räntor från Akers krutbruk och Husqvarna gevärs-faktori, kontant 1,054,180 R:dr 13 öre, få Rikets Ständer nu öfver de af Eders Kongl. Maj:t för de särskilda afdelningarne äskade tillökningar i nämnde anslag här nedan sig yttra, i den ordning de i Eders Kongl. Majjts Nådiga Proposition förekomma. Bik. tilt R. St. Pro t. 1856—1858. 10 Sami. 1 Afd. 2 Band. 5 34 Expo diliaristits koHels Förslag till underd. Skrifvelse N:o 19A. Ar lil ler i-af(leinin gen. a) Med afseende ä behofvel af tillökning i anslaget för Mariebergs högre Artilleri-läroverk, har Eders Kongl. Maj.l äskat, ali nämnda afdelnings anslags-summa må ökas med 9,000 R:dr; och då Rikets Ständer vid den föreslagna ulgifls-slalen icke funnit något att erinra, har den äskade tillökningen 9,000 R:dr blifvit beviljad. b) l sammanhang härmed hafva Rikets Ständer tagit i öfvervägande vackt fråga om anvisande af stipendier för Lnrier-löjlnanler vid Artilleriet, hvilka genomgå den för dem bestämda lärokurs vid ofvannämnde läroverk; och då vistelsen å Marieberg måste anses, åtminstone för flertalet af desse officerare, medföra känbara utgifter, anse Rikets Ständer billigheten fordra, alt ett visst antal arlvoden eller stipendier för dem bestämmas, helst dylika kostnads-bidrag redan blifvit beviljade för elever från Ingeniörkorpsen och nu äfven finnas anvisade för elever, sorn vid Mariebergs läroverk genomgå den lör Civil-ingeniörer bestämda kurs, samt sådana understöd jemväl utgå vid Flottan.
Att, då genom redan utfärdade för‘fattningar är föreskrifva t. d»t uti Soldaters Pass eller permissions-sedlar bör utsättas karlens fräjd och uppförande uti GarnU.ons-orten, samt att lian bör förse sig nied bevis af Psesterskapet, huru han uppfört sig i den församling, der han under permissions-tiden vistats, det j inval bör åligga den, sorn Perjmissions-sedfcln utfärdar, att deruti förelägga harlen viss bestämd tid och väg för bortoch återgåendet, vid äfventyr att, i händelse af öfverträdelse deremot, genast gripas och till Regementet återföras. Skulle Tiiksens Höglofi. Ständer finna för godt att gilla och antaga hvad Utskottet sålunda föreslagit, och underdånig skrifvelse til,l Kongl. Majrt i följd deraf kon nie att afgå; så torde dervid tillika fogas den underdåniga anhållan, att Kongl, Majrt i hela vidden af detta ämne täcktes i Nåder vidtaga sådana åtgärder, hvilka, med bibehålian - Eesv. seli Ekon. Utsi;. Eetanlanden. 487 de af de värfvade Regemenfernas Permitte» rings-rältighet, lära i möjligaste matto undanrödja ds olägenheter för Landets Invånare, hvaröfver man klagat. Vidkommande åter Hardtverks»Gesäller; så, emedan detta ämne har ett oskiljaktigt sammanhang med den hos Lag* och Ekonorr. iUtskotten redan handlagda och till Riksens Höglofl. Ständers afgörande öfverlemnade fråga, angående en Allmän Näringsfrihet; ty anser Utskottet det skola blifva utan ändamål, att afgifva något serskildt utlåtande, rörande den af HandtverksGesäller hittills begagnade frihet, att hvad tid som heldst på året få flytta från den ena Mästaren och Staden till den andra. Dock varder detta allt vördsamligen öfverlemnadt till Riksens Höglofl. Ständers närmare ompröfning. Stockholm den 5 Aprill 1818. N:r 84* Riksens Höglofl.
Men möjligheten, att på ett för landet tillfredsställande sätt afhjelpa denna brist, är icke lätt att uppgöra. Den nuvarande beväringsexercisen är i militairisk bildningsväg utan ändamål, ty, att beväringsynglingen, vid fyllda 20 år, en gång i sin lefnad under 12 dagar leker med geväret, gör honom, från ingen synpunkt, hvarken mer eller mindre tjenstbar som soldat; och den härpå använda kostnaden är förspilld utan något resultat. Då man tänker uti dessa ämnen, öfvertygas man lätt om olämpligheten af ali excentrisk politik för Sverige. Hvarje tanka till utväg för en vidsträcktare militairisk bildning möler i sin födsel snart sagdt oöfvervinnerliga hinder från landels ekonomiska belägenhet. En Den i December. r45 En lill beständig tjenstgöring under vissa år organiserad beväringspligt är tryckande för Preussen och skulle blifva förstörande samt således overkställbar hos oss, d er statscassan icke förmådde bestrida en sådan utgift, oell der landet icke utan oberäknelig förlust kan vara i mistning af arbetskrafter. En beväringsexercis några månader under vissa år öfverstiger äfven landets krafter; och likväl bjuder klokheten att uttänka medel till en militairisk bildning, någorlunda lämpad efter de öfriga Europeiska nationernas. Hvad som, uti mägtigare och rikare stater, i sådan väg tillvägabringas genom statscassan, måste, under ett statsförbållande som vårt, åstadkommas genom omtankan att förena den mesta möjliga nytta med minsta möjliga statsutgift. Första steget ifrån borgare eller bonde till soldat eger rum i klädseln; en ändamålsenlig, likformig beklädnad utgör första behofvet för en krigaretroupe. Då kläder utgöra ett af menniskans första behof i allmänhet och således en för hvarje menniska oundviklig utgift, uppstår en fråga, om det vore omöjligt att förmå Svenska allmänheten till antagandet af 2 H. i o i4ö Den i Decemlier. en enkel nationaldrägt, efter militairisk form, under öfverenskommelse om någon districtskilnad, i fall den anses nyttig och sålunda behöflig.
Med fullkomligt er kännande af hvad den siste värde Talaren yttrat, får jag förklara min mening ej vara att väcka någon farhåga för utförandet af Söder Telge Canal, utan endast att framställa en jemförelse grundad på den enkla arithmetiska proportion, som är emellan en ej färdig sluss och femton färdiga j emellan 2 mils segelbar canal och en canal af ett par tusende alnarj ja, om man sammanlägger alla canaler i Sverige: Trollhätte, Södertelge, Strömsholms och Hjelmare canaler, så utgöra de der verkligen gräfde canaler ej två mil, sorn vid Götha Ca? pal äro segelbara, utan att räkna det derutöfver färdiga. Hvad i öfrigt anmärkt är, att utom actierne lemnäs personel borgen, så har detta äfven med Götha Canal actier i sednare tider ägt rum, när man ansett det nödigt. Hvad angår actiernes intrinsc<j,ua värde, så är jag ej Den g Juliu 35 åf samma tanka som den värde Talaren, jag tror ej att detta kommer an på huru mycket å dem blifvit inbetalt* utan huru mycket med det inbetalta blifvit uträttadt* och till hvad nytta; detta bestämmer Värdet Det skulle kunna möjligen hända, att stora summor insattes, som reducerades till intet; exempel härpå äga vi inom Riket* nemligen de vid Troll.’ hättan under 1740 och 50-talet verkställda betydliga arbeten, hvarpå betydliga summor användes utan all nytta, då, sedan den nya plan är utförd, det gamla arbetet står bredvid den utan frukt och alldeles obrukadt; men dessutom förökas Götha Canalens värde genom särskilte om tändigheter, nemligen, att med den finnas förenade betydliga egendomar och tillhörigheter. Den har fått sig tilldelade betydliga skogsparker och lägenheter, den ager fastigheter och vattenverk, qvarnar och sigar. Ali denna egendom är visst ej en nödvändig tillhörighet för en canal* men tillhör dock nit Götha Canal.
Hufvudorsakerna till denna sakernas ställning ligger i en lössläppt Kredit-, Bankoch Tull-Lagstiftning, och den bidragande orsaken kan med full rättvisa läggas på Stockholms Enskilda Bank, enär denna inrättnings rörelse hufvudsakligen består deruti, att från alla vrår af landet upsamla små och stora kapitaler, för att sedermera göra dem tillgängliga för Stockholms Börs, för dess uttaguingar af RiksBankens metalliska valuta. Samma orsaker framkalla samma verkningar, och om R. St:r, utan föregången lagstiftning, som jemnar landets handelsförhållanden till utlandet, fortgår på skuldsättningens bana, så blir penniogeförlägenheten straxt derefter densamma, och landets ställning så mycket sämre, som skulderna ökats. Då under skydd af en lag, som stäfjar den allt öfvervägande importhandeln, jag skulle anse nyttigt, ja t. o. in. nödigt, att ett utländskt lån uptages för ordnandet af våra intrasslade affarer, så måste jag under nuvarande förh:n, för min del, motsätta mig hvarje nytt utländskt lån, såsom blott bidragande till att än mer öka förlägenheten. Det inom Hedervärda BoudeStåndet väckta förslag, att använda bränvinsskatten till fullbordande af de påbörjade jernvägarna, anser jag vara det rätta. Jag har förut nämnt, att det icke är landets, icke jernvägarnas, icke de skuldsatte näringsidkarnes intresse, att utläudska lån under nuvide förhiden indragas, utan helt enkelt importhandelns intresse, och jag vågar hoppas, att det ridderliga Svenska folket icke sjunkit till en sådan krämarenation, att detsamma böjer sig under några Börsmagnaters egenmägtiga vilja. Den tft Februari f. m. 467 Slutligen, Mine Hrr! det fanns en tid då djupsinniga filosofer genom noggranna undersökningar funno, att samvetet blott var ett bevis på dålig matsmältning. Med vår tids verlds-horgareåsigter, skall inför mången den person, som talar om fosterlandskärlek, alltid framstå som en gammalmodig narr, ty för dessa män, för att nyttja Gustaf den Stores ord, »finnes icke något annat fädernesland äti penningeskrinet, hvilket de föra med sig hvarthelst de taga vägen».
Att underhålla ett så på alla Provinser jemt fördeldt CavaUerie, skulle icke blifva betungande för Provincerna, genom den deraf bärflytande varuafsättning, ty alla militaira anslag skulle; derigenom circulera inom Provinsen. 5ooo jndeldta Cavallerie-hästar skulle bibehållas, hvaraf iooo årligen voro under tjenstgöring, under en jemn omvexling. Alt Indeldta Cavallerier äro otjenliga, lärer ingen kunna bestrida. Den instruction deremot, som Cavalleristen erhåller under en jemnare tjenstetid, befordrar intelligence och militairbållning, äfvensom att Hästracen ovilkorligen skulle förbättras genom uppmuntrad afsättning på goda Hästar, om Cavalleriet jemt fördelades på Länen, och skulle det äfven verka förmånligt på Nationallynne! och Nationalstridbarheten, hvarpå alltid de Nationer lemna exempel, som mer än vanligt begagna hästar. Det är ömkellgt att se i åtskilliga Provincer, der inga Cavallerietroupper finnas, huru folket der sköta sina hästar, endast af brist på exempel och deraf följande uppmuntran; då ingenting kraftigare muntrar det Ridderliga sinnet än att till ritt äga och begagna dessa ädla djur. Att innevånare i provincer, som aldrig fått skåda en skicklig ryttare i all sin färdighet, icke veta värdera hästen, — deröfver må ingen förundra sig; och med hvad för en Den io Augusti e. nt. fasa skola de icke se en sådan trouppe som flender. Jag har sjelf haft tillfälle se hvad för en terreur panique de kunna ingifva ett folk, för hvilket detta vapen är en främmande syn.
Hr Cederschjöld: I anledn. af Gr. Horns yttrande får jag endast erinra, att prot.utdr. från PresteSt. ankommit derom, att Ståndet bifallit hela Constit.CJtskrs betänk., således äfven de 2tne första mom:n deraf, i afseende på hvilka sålunda 4 Stånds sammanstämmande beslut finnes. Det är blott 3:dje morn., hvarom 4 Stånds sammanstämmande beslut icke finnes, och det är således endast skiljsmessan emellan de 2:ne olika frågorna, som ej är bifallen af mer än 3:ne Stånd. För min del kan jag dock ej föreställa mig, att denna skiljsmessa kan erfordra mer än 3:ne Stånds bifall. För öfrigt får jag anmärka, att denna fråga blifvit be - Dcu 19 Maj. 21$ behandlad på ett sätt, sorn grundlagen icke vet af. Man kan således icke hoppas, att man i grundlagen skall kunna upptäcka de bokstäfvér, som beskrifva, huru ärendet skall slutas; men jag hemställer, hvad det skulle blifva af R.St., om man vid ett pär riksdagar finge ett sådant Constit.Utsk. som det nuvar. Lagstiftaren har fordom varit rädd, att R. St. kunde förlora sin frihet genom inkräktningar af den andra statsmagten; men nu ser man faran af en inkräktning utaf en delegation af oss sjelfva. Hr Hjärne: Då 2:ne värda ledamöter, som i riksdagsförhandlingar hafva mera erfarenhet än jag, och med hvilka jag i detta fall tänker alldeles lika, trott, att något resultat nu kunde stå att erhålla af denna frågas behandling, så skall jag Öfvergå till deras mening i sfi måtto, att jag biträder, att man hör afgöra denna sak.
Utskottet uti dessa opplysningar vunnit ett ytterligare stöd för sin redan i detta ämne meddelde tanka, har Utskottet icke funnit ofvanupptagne anmärkningar kunna föranleda till någon ändring i Utskottets först afgifne Betänkande, hvilket i öfrigt blifvit af Höglofl. Ridderskapet och Adeln, Högv. PresteStåndet och Hederv. Bönder Ståndet bifallet. Stockholm den 6 Oct. 1823. *»■« «x>o fc> 0O<5&<«->*Sr Besv. och Ekon. Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid (Jtskottets afgifnn Betänkande, om ett nogare iakttagande af Kongl. Brefvet den 25 September 1747» angående praestancla till bruken af åboerne å de hemman, hvilka bruksidkare till skatte inlöst, TT -Ej-ederv. BondeStåndet har tinder den 11 äiatlidne April till Utskottets förnyade hand* läggning återremitterat dess ofvannämnda Betänkande, på grund af nedan upptagne anmärkningar, nemligen: att den af Utskottet föreslagna åtgärd rörande upplifvandet af 1747 års Kongl. Bref, samt dess årliga uppläsning å Predikstolame, icke vore tillräcklig för vinnande af ändamålet: att skillnad bör i förevarande fall göras emellan kronans så kallade behållna hemman, som af bruksegare blifvit till skatte inköpte, och kronohemman af allmän natur, till hvilka bruksegare val af kronan inlöst sk atternr tighet, men å hvilka åboen ändock bibehållit sin orubbliga besigtningsrätt, att i förra fallet icke något kan tillgöras, enär skatterätts innehafvartn vore fullkomligen 1 1364 och Ekon. Utsk.
Med afseende å den vigt och betydelse, Konst.-Utsk:ts granskningsrätt eger, har jag trott mig böra för R. o. Ad:n framställa de betänkligheter, som hos mig vid denna granskning uppstått. Huruvida mina åsigter äro rigtiga, öfverlemnar jag åt Ståndet att bedöma. Jag har försökt att framlägga dem i min vid Betänkit bifogade reservation; men jag befarar, att jag icke lyckats att åt densamma gifva erforderlig tydlighet, då jag under diskussionen hört ifrågasättas, det K. Mits rätt att afsluta traktater, sådana som den Franska, skulle vara beroende al frågan, huruvida K. M:t egde rätt att verkställa nedsättningar i de af R. St:r föreslagna tullbestämmelser. Innan jag öfvergår till frågan om den Franska traktaten, ber jag att i förbigående få nämna, att jag deltagit med Utskrts majoritet i beslutet att den af Riksdagsfullmägtigen Björkman framställda anledn. till anmärkning i anledn. af de utaf Regeringen uti 1863 och 1865 årens tulltaxa verkställda tulinedsättningar icke till någon åtgärd enl. § 106 R. F. föranledde; men deremot har jag fåfängt inom IJtskit försökt att få skälen för detta beslut uti Betänkit angifna, hvarigenom skulle vunnits en utredning af förhållandet med Konungens berörde rätt. Såsom välbekant är, innehåller grundlagen endast förbud att höja, men icke att nedsätta tullar; och jag tror, att 1809 års grundlagsstiftare på goda skäl velat medgifva K. M:t sistnämnda rättighet. 1 annat fall skulle, hvad tull-lagstiftningen beträffar, Konungens ekonomiska lagstiftningsrätt kunna af R. St:r betydligt och ganska menligt inskränkas. Genom denna K. M:ts rätt att verkställa nedsättningar i R. St:rs förslag till tulltariffer torde icke heller någon våda uppstå för den tillbörliga jemnvigten de båda statsmagterna emellan.