Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Må-hända vill den subjektiva smaken ha sitt ord med i laget i fråga om hvem af de b&amp;da som lyokades bäst. Hr Personne var verkligen icke sällan ganska rolig, men för min ringa del synes dook vara mindre rätt att likställa honom och hr Fr., hvilken senare, alltid ryelfständigare än den förre, hade en mera individuel prägel öfver sin roll och vida mer verklig humor. Fliokans roll i » En teaterpjes » var den första af nämnvärd beskaffenhet, som förunnats fru Bäckström, sedan hon mot detta namn utbytt det för vänner af en intelligent, själfull och flärdfri konst s&amp; sympatisk » och aktade namnet Sandell. Under detta associationens första år har man vid rollutdelningar tagit hennes talang vida mindre i anspråk än hvad teatern sjelf skulle haft nytta af och hvad som bort kunnat väntas i följd af hennes talang, om. n. b. en sådan synpunkt i regelo vore den mest afgörande, samt hennes mans » diplomatiska » förmåga. Denna roll tyckes emellertid ha öfverlemnats mera för att hon någon gäng borde ha n&amp;got att göra än för att den strängt taget passade henne. Det kan visserligen icke förnekas, att hennes artistnaturell behöfver en förstärkning af friskhet, uppsluppenhet och blodfullhet, men det fins fö, om ens någon af teaterns nuvarande kvinliga artister, som i sitt spel ega samma naturligt verkande varma känsla och själfullhet, och derför borde hon ock, kotteriuträkningarna till skam, oftare fö komma fram i passande uppgifter. Hr Skånbergs organ och anlag synas ej heller peka &amp; t samma håll hvaråt hans roll gick, men i följd af hans uppenbara behof af mycken rutin bör han ha gagn af att försöka sig pi olika områden. Men hvad han under alla förh&amp;llanden har att med ängslig noggrannhet undvika är att som här ibland falla för frestelsen att i sin diktion imitera — hr Palme. Är all imitation i och för sig strängt förkastlig, faller en imitation af hr P: s sätt att tala närmast under det meningslösas kategori, om ock imiterandet af hans plastik vore ännu besynnerligare. Sedan den långa perioden af repriser varit öfverstånden för teatern, ha händelserna så fogat, att — åtminstone innan
_ 368 — En-per-mille-fonden Entreprenadauktioner, Fångvårds-styrel sens Expensmcdels-råkningarve Experimentalfält, Landtbruks-akademiens Extra stats-anslag till landtförsvaret Bilagan litt. K. vid — statsreglerings-fonden för år 1859 Bilagan litt. E. vid — utgifter, anslaget till Fahlu bergsskola Fjerde hufvudtitel, liks-statens Bilagorna litt. H, I, K, L, M. och N. vid Filéenska testamentsfonden Flottans räkenskaper . Flyinge och Dahlby kungsgårdar och stuteri-inrättning Folkskolornas anslag till undervisningsmateriel m. m Formulär till räkenskaper för de förvaltande verken Fortifikations-afdelnings, Krigs-kollegii, räkenskaper Bilagan litt. K. vid fJ Fria konsternas Akademi Fribref s-rätt Fyrings-verket Fångvårds-anslaget Fångvårdsstyrelsens räkenskaper Fältläkare-korpsen Fängelserna och arbets-inråttningarne i riket Bilagorna litt. R. och S. vid Fästningsbyggnader, anslag till, bilagan litt. K. vid Förenade mötespassevolans-fonderna Förskotter, balanserade '. Förslag till förenkling af sättet för statsinkomsternas förvaltning. Reservationen . Förslags-anslagen Bilagan litt. G. vid Försvarsverket till lands, anslag för Bilagorna litt. H, I, K, L, M. och N. vid Försvarsverket till sjös, anslagen för Revisiona-berättelsen. Utlåtandena. sid. 68-69. ty t ho » 145. 315. >Vo.) In j ’\>%Y>JV/ Vkn » 90-91, 94. » 135—145. Förvaltningens af sjöärendena räkenskaper sid. 90—95. Garnisonssjukhuset, allmänna » 80—81. Gefle navigationsskola » 97. Bilagan litt. O. vid » 96. Gefleborgs län, afvittringar i » .167—168. General-landtmäteri-kontoret » 35—37.
Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till Utsk:ts ifrågav:de hemställan och dels afslag derå, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till densamma, hvarvid svarades många nej jemte några ja, och sedermera propos. på afslag derå, då svaren utlöllo med många ja jemte några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. 3:dje—I2:te punkterna. Utsk:ts hemställanden biföllos. 13:de punkten. Gr. von Platen: Jag hemställer, huruvida man efter det beslut, som förut fattats, kan bibehålla denna summa oförändrad. Härefter hemställde Hr Gr. o. Landtm., huruvida R. o. Ad. ville bifalla den förev:de punkten, dock med förbehåll om iakttagande af den förändring i afseende å Hufvudtitelns ordinarie anslagsbelopp, som kunde påkallas af Ståndets från Utsk:ts förslag afvikande beslut. Utsk:ts hemställanden biföllos. 17:de punkten. Lades till handlingarne. 18:de—21:sta punkterna. R. o. Ad. biföll hvad Utsk:t i dessa punkter föreslagit. 22:dra punkten. Hr Gyllenram, Henrik: Då på Gotlands vestra sida icke finnas några andra fyrar, än de å Sandön och å Gotlands södra udde, torde behofvet af en fyr i närheten af Wisby icke kunna förnekas, och jag får derföre anhålla, att den af Utsk:t föreslagna underd. skrifvelse i detta ämne måtte lyda som föijer: att R. St:r hos K. M:t i underd. anhålla att, om, efter föregången undersökning, uppförandet af fyrar å Svenska Högarnes håkland, Fahludden, samt vid Wisby, eller på några i närheten belägna ställen, skulle företrädesvis bidraga till sjöfartens befrämjande i dithörande farvatten, K. M:t måtte, då anslaget till lotsoch fyr-inrättningar dertill lemnar tillgång, anvisa de för ifrågav.de fyrinrättningar nödiga medel.
Och mig vill han stänga ute, som eger att i konungens namn befalla öfver all krigsmakt.” Åter satte han sig ned, så häftigt, att stolen, ehuru tung den än var, dock for ett stycke från sin plats, slog sin knutna hand i bordet och utropade: ”Men vill jag fästningarna, med guds magt, omhänder hafva, till dess jag dem i konungens egna händer kan andtvarda, då han, Gud gifve snart, återkommer till sitt rike; och hvad han befaller, skall jag troget efterkomma, trots hertigen, om jag än derför skall lifvet mista!” Skrifvaren hade emellertid sysselsatt sig med några af de på bordet liggande brefven, och började nu åter sin redogörelse: ”Från herr Erik Sparre och herrar Bjelke, med begäran att eders herrlighet måtte komma till Sverige, för att deltaga i styrelsen och förena sig med regeringen der, och icke sätta eder emot hertigen.” ”Kasta brefvet i andra lådan”, sade Fleming. ”Du får gå nu. Kom igen om en timme. Dem är jag ingen lydnad skyldig”, fortsatte han för sig sjelf. ”Icke är jag deras skjutsbonde, att jag behöfver draga efter dem. De ha lika långt till mig, som jag till dem.” Nu grep han ett på bordet liggande färdigskrifvet bref, till hvilket han ännu fogade några rader, och undertecknade det sedan: ”Clas Fleming, friherre till Wik, riksmarsk, öfversteamiral och krigsöfverste, som nu hafver många regenter, hvilka alla förordna, ändock jag mig intet rättar efter mera än en, som heter konung Sigismundus. Kommer mina likar och bjuda något till, så slår jag dem på hufvudet.” ”Slå dem på hufvudet, ja, slå hufvudet af dem; alla här i Finland, som förrädiske äro. Jag undrar hvem som stode mig i vägen, om jag ville begära dem af konungen! Han skulle gifva mig dem att sålla såsom agnar, alla dessa lumpna lycksökare, som äro antingen stumma hundar eller tillochmed vifta svansen för hertigen.” Han satt en stund försänkt i tankar, dörren öppnades och fram till honom trädde hans husfru, fru Ebba.
Det andra, att för contant upphandla sitt brännvinsbehof, då de bero af den privilegierade tillverkarens åsatte pris, eller, emedan bonden icke eger rätt till försäljning af mindre partier, nödsakas vända sig till krogarne. Anförande till Protocollet af åtskillige Herrar Ledamöter: Herr Prosten Hagberg, som påstår, att Brännvinsbrännings-rättigheten uteslutande bör tillkomma hemman och hemmansdelar, samt att Kronobrännerierne och Städernas brännings-rättighet böra upphöra; emedan bränn vins-bränningen, på sådant sätt landet ensam förbehållen, skulle hafva en högst välgörande verkan på den nu i skuld fördjupade Landtmannens Ekonomi. Herr Doctor Stenhammar, som befarar, att, om torpare erhålla rättighet att tillverka brännvin, nya anledningar tili åverkan å Hemmansegares skog derigenom skulle uppkomma. Herr Doctor Thyselius, som anser tarparehushållens behof af brännvin ej varn \ 600 Besv. och Ekon. Utsk. Betånkanden. större, än att det lätt kan uppfyllas igenom tillverkningen vid de hemman, hvarunder torpen lyda. Erfarenheten visar ock, att de vid landsvägarna belägna torpen lätt; blifva lörnkrögarenästen, Faran häraf mäste ännu blifva större med leornad fri» het att tillverka brännvin. Herr Doctor Filenius, som påstår, att Städerne icke böra hafva brännvinsbrännings-, rättighet, utan i mån af deras jord, men alldeles icke, som nu förhåller sig, efter personalen; emedan derigenom kan en förmögen Borgersman anlägga en Bränvins» brännings-inrättning, som urartar till fabriceling och till förfång för landtmannen. Herr Domprosten Doctor Graff man, som yrkar: att Städerne ingalunda böra uteslutas från Brännvinsbrännings-rättigheteno Från VHllofl. Borgare-Ståndet.
Vid sednast förflutna riksdagar hafva Rikets Ständer uppå Banko-Utskottets derom framställda förslag, beslutat, att af Riksbankens fond till utlåning mot inteckning i fast egendom, årligen skulle innehållas ett i Banko-reglementet bestämdt be - Motioner i B onde-Ståndet 1862. Skälen för denna åtgärd uppgifvas vara : att denna fond, såsom främmande för den med Banken afsedda lånerörelse, borde derifrån skiljas ; att denna lånerörelse ansågs med större fördel för lånesökande, lämpligast böra öfvertagas af de nu öfverallt i riket inrättade hvpotheksföreningar, och att Bankens för detta ändamål afsedde fond vore högst obetydligt anlitad. Hvad förstnämnde skäl vidkommer, eller att Bankens ändamål vore främmande för denna lånerörelse, så kan jag icke tinna huru en dylik institution, stiftad af fastighetsegare, skall kunna vara främmande för belåning af fast egendom, isynnerhet som solidare säkerhet icke gerna kan erhållas än inteckning i sådan egendom. Deremot medgifver jag gerna, att de öfriga åberopade skälen hittills varit rigtiga. Alt denna del af bankens lånerörelse under sednare tiden icke varit mycket anlitad är ej underligt. Banken utlemnade lån å fastighet till endast hälften af fastighetens taxeringsvärde, och då delta värde hittills icke varit högre än ungefär en tiondedel af verkliga värdet, så är det tydligt att fastighetsegare, som var i behof af lån, i de flesta fall icke var hulpen med det obetydliga belopp, som han i Bankens fastighetslånefond kunde erhålla. Sedan hypotheksföreningarne blelvo inrättade, blef denna olägenhet afhjelpt, emedan man der kunde erhålla lån till ett belopp, motsvarande hälften af egendomens verkliga värde, och en stor del af fastighetegarne öfverflyttade derföre sina lån till dessa inrättningar. Men egarne till mindre hemmansdelar kunde icke begagna sig af denna nya lånrörelse, hvilken likväl just afsåg afhjelpandet af en brist i fastighetsbelåningen, emedan de bildade hypothekslöreningarne föreskrefvo det vilkor för låns erhållande, att egendomen skulle uppgå till ett visst bestämdt värde.
Jag är öfvertygad om eder noggranna och eftertänksamma pröfning öfver tiden och dess villor; och månne, vid ett noga öfvervägande, man bör antaga, att Const.Ulsk:s föreslagna allmänna folkval till bildande af en ny representation kan till varaktighet och säkerhet för Svenska Statens orubbliga bestånd uti framtiden jemföras med vår åldriga och hundradetals år bepröfvade ståndsindehiing, som sannerligen har vårdat mitt fädernesland så väl för det absoluta enväldets, som för folkyrans förödelser? — Om det nu skulle, emot förmodan, lyckas alt genomgå införandet af ett sådant representationssätt, som H. Const.Utskts pluralitet och dess anhängare så ifrigt förfäkta, så är det ett vågsamt före - Den ai October f. m. 9 företag, som jag liknar vid att blott och allenast med Statens heligaste rättigheter anställa ett försök. — Mine herrar! bör man äfventyra åt slumpen det dyrbaraste man äger? — Jag vågar svara nej. — Det låter väl göra sig, att i följd af hvad som allenast förmodas vara bättre omkullstörta en gammal statsbyggnad, men vid uppresningen af en ny inträffar sannerligen sådana tvifvelsmål 0111 densamma kan anses vara hvilande på så fast grund, som den nedrifna haft, att en allmännelig obelåtenhet, ej sällan, blifver den närmaste följden. Den enda förändring i vår nuvar. representation, som jag, för min del, anser vara nödvändig och, grundad på mognad öfvertygelse, påkallas, samt ej heller rubbar, utan snarare förbättrar äldre ordningar, är, att alla de medborgare i Staten, som icke tillhöra eller hafva säte i de nuvar. Stånden, blifva inkallade till deltagare bland R. St. i egenskap af ett särskildt, eller det femte Ståndet. Denna fråga är icke ny, ty den väcktes redan vid 1720 och 180g årens riksdagar och har visserligen varit ett öfverläggningsämne inom förra riksdagars Coust.Utsk.
Depositum tilhör och hwad detsamma kati innehälla. Och skulle underrättelse härom genom detta Protocolls - Utdrag de respective Med - Ständen och Banco - Utskottet wörds samt och tvänligen meddelas, lupin. Lx protocollo. kst. peterson. Utdrag af Protokollet, hältet i Borgare» Ständets plenum wid Riksdagen i Stockholm den 28 Augusti 1809. S. Ö. Kongl. Majus, genom Herr StatsKektMracM och Riddaren ^ärta, Herr Talmannen, Dirk» Den i September. AZ Vereekeuren och Riddaren 8ckvsn tilsändeMädiga proposition uplästeS sä lydande: Kongl Majus Nädiga proposition till Riksens Ständer cmgäende Bräm winö - bränningen. Gifwcn Stockholms Slott d. LZ Äng. 1809. bit supra. o ^ ^ l.. bans ^art». Och beslötS, akt denna Nädiga proposition ikuls ike bfwerlemnas till Riksens Högloft. Ständers Bewillningssamt Allmänna BeswärK och Cconomie-Utskott, som hwartdera med sikt utlätande derhfwer behagade 0- fbrdrbjcligen inkomma; Hwarom de respectivc Med» Ständen samt wälbemäldte Utskott genom Utdrag af Prptocollet skulle underrättas, bit luprs. Lx protocollo. I. bL. peterson. Utdrag af Protokollet, hället l BorgareStändets plenum wid Riksdagen i Stockholm ben 29 Augusti 1809. S. v. Som, i anseende till fbrekomne anmärkningar emot Riksens Högloft Ständers AllmännL Be - Z4 Den i September.
Men ehuru den enhet i former, som vore ett ibland hufvudvillkoren för en god rättegångsordning, således syntes fordra, ntt de privilegierade domstolarna upphörde, funno dock II. St. betänkligt att tillstyrka deras afskaffande på en gång, emedan oreda deraf tilläfventyrs kunde uppstå. De ansågo derföre indragningen ej böra sträcka sig längre än till de särskilda domstolar och executionssäten, hvilkas antingen skadlighet eller umbärlighet vore uppenbar och allmänt erkänd, och föreslogo i und. upphörande af följ. dom* stolar: 1:0 Öfreoch nedre Borgrätterna; 2:0 Slottsrätter, med undantag afdon för Stockholms slott och stad; 3:o Posträtterna och K. Cancellirältens befallning med s. k. postmål; 4:0 att Riksmarskalksembetets executionsrätt måtte till Ofverståtli.-embetets cancelli öfverlämnäs; 5:o att Bergstings-, Grufveoch Bergsrätters domsrätt, vid de bruks-och bergshandteringen rörtde tviste—, brott-oell utsökningsmål, hvilka genom K. förordn. den 17 April 1828 öfverflyttades ifrån Bergs-coll:m till Svea Hofrätt, mätte uppdragas åt vederbör, allmänna underdomstolar; och 6:0 att Sjötullsrätter, Gränsetullrälter och Hallrätter mätte indragas, och nu dithörande jndiciella äfender likaledes öfverflyttas till de allmänna domstolarna. Detta Ständernas förslag lärer likväl inkommit till Regeringen så kort före riksdagens slut, att K. M:s svar derå icke hann meddelas, ehuru K. M. sedermera under den 7:de Maj i83i förordnade, att. Sjötullsrälterna skulle upphöra, och deras åligganden öfverllyttas. på Rådstufvurätterna, hvilket ock med år i832 tog sin början. — R.
Herr Munck af Rosenschöld: Det enda skäl Utskottet för deras ifrågavarande Utlåtande anfort, och jag kan godkänna, är att Irenne RiksStånd redan bifallit Utskottets första Memorial i ämnet. Då detta Memorial så sent till RiksStånden inkommit, och frågan nu mera redan är afgjord, vill jag icke vidare i sjelfva saken yttra något, utan endast till protocollet anmärka, att Utskotten, enligt min öfvertygelse, ej fullgjort föreskriften i 44 §• Riksdagsordningen, helst den förklaring öfver samma §. Utskotten i deras senare Utlåtande framställt ingalunda af mig gillas. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde om icke, enär Utskottens först afgifne Utlåtande redan blifvit af de öfrige trenne RiksStånden bifallit, Ridderskapet och Adeln behagade äfven för sin del dervid låta bero. Bifölls. Då nu å nyo föredrogs Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomieUtskottens den io dennes afgifne, samt den 16 derpå följde förmiddagen på bordet lagde, Utlåtande öfver gjorde anmärkningar vid Utskottens den z3 sistledlie April meddeldte Betänkande, angå - igg Den 18 Junii f. m. ende väckte frågor om ändring i hvad Författningarna rörande Afradsoch KronotiondeSpannmålens utgörande, forsslande eller lösande nu innehålla; fann Ridderskapet och Adeln, att, enär sistnämnde Betänkande redan blifvit den i3 sistlidne Maji af Ridderskapet och Adeln gilladt Utskottens ifrågavarande Utlåtande borde läggas till Handlingarne.
Äfven har blifvit föreslaget, att omsättningar i f. d. Filial-Disconterne må tillåtas på 3:ne Månader, i likhet med hvad uti Banco-Disconten sker, med derefter proportionerade mindre afbetalningar. Men då, med hänsigt tili den för Utredningstiden faststälde slut-termin, deraf blefve en följd, att för sådane Lån,hvilke på 3:ne Månader omsättas, en korrtare prasscriptionstid af en Månad måste komma att 3i6 Stat s~Ut skottets Betänkandcn* beräknas, hvilket, vid inträffande tätare omsättningar, onekeligen skulle medföra ökade olägenheter i afseende på Räkenskaperne och göra dem mera invecklade; så anse Utskotten sig ej eller kunna det gjorda förslaget tillstyrka. 6:0 I afseende på egde och io:de puncterne af Betänkandet rörande Öfver-Räntans beräknande å förfallne och härefter förfallande Lån, är af någre värde Ledamöter inom Högh Ridderskapet och Adeln anmärkt: dels att Straffräntan för FilialDisconternes Gäldenärer desto hällre måste afskaffas, som flere motioner redan äro gjorde om upphörande i allmänhet af sådan ränta i Baneo-Disconten, samt nedsättning af den vanliga Discont-Räntan, och det icke skulle vara billigt, att, genom något strängare stadgande för Filial-Disconternes Gäldenärer, på förhand betaga dem de fördelar, som genom ett framdeles blifvande allmänt beslut i denna del kunde dem beredas; dels ock,att den tid då Öfver-Räntans beräknande å förfallne Lån i Fifial-Disconterne skall vidtaga, måtte i stället för den 1 Julii utsättas till 6 veckor efter Riksdagens slut; äfven som åtskillige Ledamöter af det Hederv. Bonde-Ståndet yrkat, att, på sätt en Ledamot af Högh Banco-Utskottet, uti dess vid Statsoch Banco-Utskottens Betänkande fogade särskilda yttrande, föreslagit Filial-Discont-Gäldenärerne åtmin - Stats-Utskottets Betänkanden.
På landet har kommunernas område under alla tider ansetts utgöra ett föremål för bestämmelser, dem Regeringsmagten egt att efter omständigheternas föranledande vidtaga. Städernas jordområde, en gång bestämdt, har icke ansetts kulma rubbas eller minskas, så vida ej i särskilda fall privilegier eller donntionsbrcf annat förmå. Härom hafva städerna ej blott i sina stadsprivilegier, utan ock genom särskilda statsakter i allmänhet blifvit .försäkrade, sednast i Kongl. Majlis försäkran för rikets Borgerskap och städer den 23 Februarii 1789. Stadsjorden, både utom och inom tomtemålet, skall oförändradt till stadens och dess borgerskaps gagn och nytta brukas och användas oell aldrig få till enskilda personer sålunda afhändas, att staden såsom kommun deruti förlorar sin rätt. (Jemnför dock Kongl Kungörelsen den 6 April 1810.) Den del af stadsjorden, som ej till tomtemål är upplåten, blir sålunda en stående källa till inkomst för stadskommunernas kassor, (Väl är det Committerade ej obekant, att i flere städer dispositionen af stadsjorden till förmån för medlemmarne af borgerskapen skett på ett sätt, som icke synes gifva faktiskt stöd åt detta förhållande; men, utom det att detta ej upplmfver regeln, så föijer af kommunens skyldighet att underhålla sig sjelf och efter uttaxering lemna bidrag tili kostnaderna för upprätthållande af sin förvaltning, att den minskning uti inkomst, kommunalkassan lider genom en sådan disposition af stadsjorden, annorledes måste af kommunen ersättas. Methoden är i alla fall illa beräknad.) Utom denna källa ega stadskommunerna uti flerläldiga, dem antingen genom allmänna författningar eller genom särskilda privilegii-bref tillerkända, lucrativa rättigheter under olika namn andra sådana stående inkomstkällor, som anses vara af den natur, att, der de skulle befinnas böra indragas, ersättning derför måste de städer beredas, som komma att af dem gå i mistning. Detta allt har sin yttersta grund deruti, att stadskommunerna i förhållande till staten hafva förpligtelser att uppfylla, som påkalla från deras sida betydliga kostnader, och i fråga om dessa förpligtelser visar det sig tydligare än eljest, att XXXIII (le ändamål, som äro gemensamma för kommunerna, tillika äro statsändamål.
Remitterades till Statt-UtslioUet Kongl. Maj:ts den 5 dennes bord lagda, nådiga Propositioner lill Rikets Ständer: 1:o om användande af en del af de till fångars vård och underhåll anslagne medel för nödiga nybyggnader vid fästnings-fängelset i Landskrona; och 2:o angående anslag till folkundervisningens befrämjande, tillika med de yttranden, som i anledning af denna nådiga Proposition blifvit i Ståndet afgifne. S. D. Remitterades till Bevillnings-Utskotlet Kongl. Maj-.ts, till Rikets Stän der aflålna, nådiga Proposition, angående förändring i bestämmelserna rörande postvigten. S. D. Föredrogs ånyo och remitterades till Rikets Ständers Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskott Kongl. Maj-.ts nådiga Skrifvelse af den 21 sistlidne Oktober, med öfverlemnande af förslag till nya prediko-texter och till ny kyrko-handbok. Bih. till R. St. Prot. i859 $ i860. 9 Samt. 5 54 Prot.-Utdrag den 9 November 1859. S. D. Föredrogs ånyo och remitterades till Sammansatt Stalssamt All männa Besvärsoch Ekonomi-Utskottet Kongl. Maj-.ts, den 5 dennes bordlagda nådiga skrifvelse lill Rikets Ständer, i anledning af väckt fråga om undervisningens ordnande för den qvinliga ungdomen. S. D. Remitterades till Lag-Utskottet nedannämnde, den 5 dennes bordlagda motioner: l:o af Kyrkoherden Otterström, om bestämmande af vidden för jus patronatus vid Pastorers tillsättande; 2:o af Komministern Svartengren, om bestämmelser i afseende på kapellförsamlings skiljande från moderförsamling; och 5:o af samma motionär, om undantagande vid arfskifte af uppfostringshjelp åt omyndiga barn. S. D.