Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stad L. dl. Zantesson och Niclas ^lalm andraait, huru som uti sistl. Martti manad, dä Krigsfonden war i behof af private län, och en del Ledamöter as StockholmsBeurs lemnat circa 109,000 Riksdaler Banco med wiktor af z:ne Mänaders upp» Den 7 November» 47Z sägning Utan afdrag af Bewillning och Krigsgärd, de öfrige Längifware deribland nägra as Götheborgs Jnnewänare, stola wara för circa 72,000 Riksdaler Banco, icke stola ansett tillfället medgifwa dylika förbemält; Men dä Zantesson och wlaim af Dagbladen inhemta?, huruledes genom StglsNtstottetS åtgärd, de af Stockholms Stads HandelsSocietet, hwilka, enligt SubfcriptionsLista biträdt med Län, blifwit kallade, att, i anledning af gjorde förbehållet, ä witz timma sig infinna, dä den, som uteblef ansägs hafwa fräntradt de betingade wiktorén och kommer icke att åtnjuta annan betalningsrätt och tid, an som af Rikets Högloft. Ständer för öfrige Längifware kan blifwa fastställd: och ett sädant alternativ synts Riksdags Fullmägtigarne Zantesson och slakna förutsätta någon i frägawarande stiljaktighet r ätcrbetalningssättet, hafwa de trott sig böra till noggrannaste pröfning anmäla och yrka, att alla län, kemnade af redelige Medborgare i ett och samma tillfälle, till ett och samma behof, i enahanda afsigt och med lika godt uppsåt, äfwen böra pä enahanda fält äierbetalas, desto häldre, dä en del af detze Längifware, i saknad af tid eller tillfälle, att närmare underrätta sig om Statens dä warande belägenhet, utan twekan eller förbehäll öfwerlemnat fin sak uti Riksens Högloft. Ständers händer och med stal hoppas fä dela lika öde med andre.
Anbud äro gjorde att densamma lill statsverket öfverlåta mot en bestämd betalning, men ägarne lill densamma hafva derjemte förklarat, att de ej längre än till den 1 instundande April stå fast vid sina anbud; och då är det så mycket större skäl att ingå på dessa anbud, som ingen särdeles stor förlust derigenom uppstår, emedan naturligtvis de byggnader och tomter, hvilka på detta sätt af statsverket inköptes, komma att, intilldess casernbyggnad derstädes uppfördes, lemna en inkomst till statsverket, motsvarande ungefärligen räntan af det utlagda capitalet. Således kan jag icke annat än tillstyrka, att R. o. Ad. förklarar, att 30,000 r:dr skola anslås till inköp af dessa platser. Hr von Troil: Med anledn. af Frih. Palmstjernas yttrande, anhåller jag att få förklara, att den mening, som jag i mitt yttrande inlade, inskränkte sig till inköp af tomterna för 30,000 r:dr. Huruvida sedermera något anslag kan komma i fråga eller icke, beror, som Frih;n yttrat, på de tillgångar, som vid pröfningen af RaucoUtsk:s förväntade betänk, finnas vara tillgänglige. Jag skulle likväl, ehuru mycket jag önskar, alt Svea Artilleriregemente måtte erhålla en egen casern, hemställa, då så många högst vigtiga produetiva företag äro erforderliga, huruvida icke frågan om anslag till sjelfva casernbyggnaden bör uppskjutas till en kommande tidepunkt. ■406 Den 17 Mars f. ra. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Då Artilleriet är ett vapen, mera sammansatt än både infanterioch cavalleri-vapnen, så synes mig artilleriet företrädesvis förtjena att la en casein. Jag instämmer således med de Hrr talare, som yrkat, att anslag i delta fall mätte beredas, men jag går längre än den siste talaren. Jag anser försvarsverket böra hafva sin rält framför canalcr och annat sådant, som utgår på framtida förkofran. Jag är också af den lankan, att tillgångar icke fattas, om man vill begagna dem, som uppkomma genom bancovinstens begagnande.
Let icke i Utskottets egna ord, at desta Ämbetsmän som nu borde gifwa Reglor för märt fenninge Werks upbjelpande äro de samme som förwaltat det före Revolutionen, och bwad winst wi deraf dragit, det känna wi fullkomligt och sä i framtiden djupt erfara det; det är bäde möjligt och troligt, at ingen Ämbetsman kunnat hindra dest undergäng, men den oskyldige skyndar alltid, at lägga sin oskuld i dagen, alldrig upffjuter han en länge och ifrigt yrkad redovisning; det är derföre jag sär underställa Högloft. Ridderskapets och Adelns ompröfwande, huru, wida det wore enligt med ännu oafgjorda pästäenden och öfwerensstämmande med Ständers Härdighet, at begära räd af dem, hwilkas bommare de äro. Herr Den Z Augusti. 665 Herr Gr c swen och L a rid t mar stal k en: frägade om någon mer af Ridderffapets och Adelns Ledamöter more sinnad, at öfwer detta ämne sig pttra? Dä ingen sig derom anmälte, uprepade Herr Landtmarffalken sin förut gjorda Proposition, hwilken beswarades med I a blandad! med N e j. Herr Grefwenoch Landtmarffalken: Ridderffapet och Adeln torde säledes önsta vo, tering. En och annan yttrade sig densamma ej önsta. Herr ?Lblm»n, Otto kreclric, förmäldss sig för sin del ej kunna bifalla Stats. Utffottets hemställan, pä annat wilkor, än det han i sit uplästa Dictamen upgifwit, at Stats-Ut, stöttet, utan at läta sig hindras afwäntan pä et Finance - project, mätte fortsätta sina Arbe, ten i denna del, sä at Riksens Ständer ej mät, te genom tidsutdrägt blifwa försatte i belägen, het, at med brädsta afgöra ct sä wigtigt ä. rende. Herr Grefwen och Landtmarffalken förmälte sig tro, at Stats-Utstottets tanke icke warit annan.
En talare, som anmärkt bristen på stadgande om sättet för upplösning af ifrågavarande äktenskap, har lör B. o. Ad. framställt ett förslag till dylikt stadgande. Jag har för min del ganska mycken betänksamhet vid att antaga sådana lagförslag, som skakas ur armen och icke undergått den noggranna granskning, som vederbör, ocii jag hoppas att B. o. Ad. icke måtte gå så raskt tillväga att på detta rum omedelbart författa lagparagrafer. På dessa grunder fortfar jag att yrka återremiss af Betänkt. Gr. Sparre: Hen hufvudsakligaste anmärkning, som den siste värde talaren framställt, gäller valet af den auktoritet, inför hvilken det civila äktenskapet skall afslutas. Här är dock alls icke fråga om någon högtidlig vigsel, utan helt enkelt om att konstatera ett faktum. Gr. Mörner har sagt, att häradsskrifvaren vore lämpligare; jag öfverlemnar dock åt enhvar, som känner dessa förhållanden, att bedöma om icke kronofogden ar dertill mera passande, då af denne fordras lagkunskap, som äfven i detta fall behöfves, och då han genom sin befattning är van vid göromål, som med det ifrågav:de ega en formel likhet. Att åt domaren öfverlemna detta uppdrag, står i strid med hela vår lagstiftning, då nemi. domaren bör hafva att göra endast med sjelfva dömandet och icke med några notariats-åtgärder. Domaren blir dessutom den, som får att pröfva, huruvida fel blifvit i detta fall begångna; och jag vet icke något land i verlden, der det civila äktenskapets afslutande blifvit åt honom uppdraget. Man har äfven fästat sig vid 516 Den 17 December. att en af Preste-St:s ledamöter i Lag-Utsk:t icke reserverat sig, och antagit detta som ett bevis för, att icke alla prester vore så obenägna att vid dessa äktenskap förrätta vigsel. Men denne Preste-St:s ledamot hade ingenting att i detta läll reservera sig emot, ty här är ju icke föreslagen någon kyrklig vigsel! — Sedan jag sist yttrade mig, har frågan om lysningen ånyo upptagits och derom vidlyftigt ordats; men.
Derigenom att penningelån, af Öfre Fryksdals Arbetsinrättnings fond, om hvilken inrättning närmare här nedan förmäles, lemnats i smärre belopp åt mindre bemedlade jordbrukare inom Östmarks och Lekvattnets socknar uti Fryksdals öfre tingslag, dels till nyodlingar och dels till förbättring af redan odlad jord, hafva från och med 1853, då Arbetsinrättningen kom i verksamhet, till och med 1860 blifvit i nämnde socknar till åker odlade 343 tunnland och till slottmark röjda 113 tunnland samt derjemte upptagne 52,166 famnar diken. Dessutom hafva icke få mindre odlingar årligen varit under arbete, om hvilkas beskaffenhet och arealinnehåll Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande likväl icke kunnat vinna säker kännedom. o Åkerns täckdikning har hos possessionaterne kommit allt mer och mer i bruk, och äfven hos allmogen ser man ett och annat försök i denna väg vara gjordt. De i länet allmännast begagnade plogar och harfvar tillverkas inom detsamma så väl af allmogen, som vid bruken, och äro af ganska god konstruktion. Dylik och annan åkerbruksredskap af fabrikstillverkning efter nyare Engelska eller Skottska modeller finnas och nyttjas också vid många egendomar. Beredandet af så kallade komposter på flere olika sätt till åkerns gödning är mycket allmänt; och har bruket af guano en tid varit i betydlig mån spridt, men under de senare åren aftagit, i följd deraf att sämre slag af detta gödningsämne ofta i handeln förekommit. Angsodling bedrifves icke i någon anmärkningsvärd mån i Wermland, sannolikt emedan få naturliga ängar här finnas af någon större rymd och sådan beskaffenhet, att ägarne anse lämpligt att på deras förbättrande nedlägga arbete och kostnad; dock är på några ställen ängsvattning eller öfversilning tillvägabragt.
Då någon räkning eller annan verification för bestridd utgift blifvit för Inspecterande Fullmägtigen upvisad till erhållande af hans påskrift, bar undertecknad Rosenblad vanligen tecknat ordet "godkännes/’ då han befunnit sig i stånd att för utgiftens ”behörighet” i dess hela vidd ikläda sig moralisk ansvarighet. Men ofta förekomma utgifter, der den härföre nödiga kännedom af alla förhållanden är omöjlig lör Inspecterande Fullmägtigen att ega, men der likväl han ej genom nekande af sin påskrift kan hämma brukslörvaltnineens orubbade °åny eller neka Bruksförvaltaren den tillit till dennes O O O upgifter, hvilket förtroendet af det updrag, Förvaltaren erhållit fordrar. Om t. ex. för ett arbete, icke tillhörande elen egentliga papperstillverknin - 115 i gen, 2 eller 3 dagsverken erfordrats, om dessa möjligen kunna erhållits för 4 sk., bättre pris, om en fora af ett lass tegel blifvit betald några skilling mer, än hvad den kanhända vid samma tid kunnat erhållas för, eller en räkning å några lampor är för dryg, det kan svårligen den i Slockholm vistande Inspecterande Fullmägtigen bedömma, och dessa utgifter kunna sällan upskjutas till dess han hunnit i detta hänseende vinna nödig kännedom. Vid dylika tillfällen har formlen för påteckningen å den upvisade verificationen varit ’’upvist’’ eller ”företedd/ antydande att Inspecterande Fullmägtigen icke funnit något mot den ifrågavarande utgiftsposten att anmärka. Då dessa begge olika formler för påteckning verkligen innebära ett antydande af olika skäl till densammas meddelande, nemligen, att man i ena fallet ”godkändt” utgiften och att man i det andra icke funnit sig befogad att emot den göra någon anmärkning, så anser undertecknad Rosenblad skäl saknas för deras utbyte mot en enda. En annan fråga är om icke, då Inspecterande
En allmän likhet i roteringstungan ansågo Riksens Ständer således icke kunna vinnas, så- länge föreskriften stöde qvar, att extra roteringen, i anseende till hemmantalet, borde lämpas efter gamla soldatindell» ningenj men, för ernående af jemnhet deruti, trodde Riksens Ständer deremot säkraste utvägen vara, att extra roteringen grundades på myckenheten och godheten af d© till hemmanen hörande egor och andra herr» ligheter,. samt att i detta afseende mätte färesferifvas, huru mycken åker, äng och andra egor borde beräknas emot skyldigheten att hålla en extra roteringssoldat, utan fästad t afseende å gamla rotsringen inom landet, eller sjelfva hemmantalet, hväraf ingen grund kunde hemtas, i anseende till den stora olikhet i egor och förmåner, som emellan hemman öfver allt företer sig. Till bestämmande af de egor, för hvilka en extra ro terin gskarl borde presteras, funno Riksens Ständer säkrast skola bidraga, om Kongl. Majit i Nåder täcktes utnämna några committerade, som af de insände rateringslängderns samt allmänna Indelningsverket i Riket, jemte de upplysningar, hvartill de anförde underdåniga besvären emot Besv. och Ekon• Ut sk. Bctankandcn.
Sedan berättelsen sålunda, under fortsatta tillsatser och tysthetslöften, vandrat från riddarholmen till staden, till norr, till kungsholmen, till ladugårdslandet, och slutligen samma afton med en roddarbåt hunnit från Röda Bodarna tillbaka till riddarholmen och från munkbron i trakt n af Sju Helvetes portar till Ragvaldsbacke och södermalm: så visste alla käringar i den stora hufvudstaden Stockholm, innan solen gått ned, att Belzebub i egen person med sin höga närvaro hedrat afrättsplatsen, och att allerhögstdensamme allernådigst täckts egenhändigt afföra de halshuggnes själar till ort och ställe, som vederbör. En liten förändring (eller förbättring) af berättelsen innehöll väl, att jorden öppnat sig vid affärden, och att hela riddarholmen gjort delinqventerne och deras behornade och med flädermusvingar utrustade afnämare sällskap ned i den brinnande svafvelsjön; men sedan tusentals vettgirige medborgare och medborgarinnor, redan vid solens uppgång följande dagen, öfvertygat sig, att frihetstuppen stod qvar på tornspetsen, kronan på konungagrafvarna och dygderna på riddarhustaket; så spridde sig denna lugnande underrättelse småningom till hufvudstadens alla uppskrämda inbillningar och samveten. Till läsarens upplysning behöfver knappt tilläggas, att den förskräckelsebringande anden ej var någon annan, än negergossen Badin, hvars hat till löparen Ernst var söderländskt, det vill säga brinnande och outsläckligt. Hos personer utan bildning och uppfostran äro lidelserna våldsammast, och bland alla lidelser är hämndlystnaden den, som kanske ligger djupast i menniskolynnet. Hämnden är den enda qvarlefva från naturtillståndet, hvilken de förslappande samfundsinrättningarna ej mäktat tillintetgöra. Den lefver under marterna, som salamandern i elden; den frodas under förföljelser, härdas af motgångar, får ny spänstighet af förtrycket, förädlas af andras orättvisor, har utrymme äfven i fängelset, och kraft äfven nedtyngd under fjettrar.
Discont Verks utestående fordringar, skola Herrar Fullmägtige i RiksgåldsContoiret meddelas. Från StatsBancooch Lag-Utjkotteni N:o n4; af den 18 dennes, i anledning a£ våckt fråga om inställelse af publika fordringsägares lagsökningsåtgårder, intilldess Financereg^ leringen hunnit uppgöras. 53* l)*n 25 April /. m. Frän StatsUtskottet", rAf den 19 dennes: N:o 120; om understöd för Sillfisket i Bohuslänska Skärgården. N:o 121; i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse, angående verkatåld undersökning om Kronans förpantade Hemman och Lägenheter. N:o 122; om ersättning till Uddevalla Stad för Tertial och Sextal af Accis och Bakugnspenningar. N:o 125, om utdelning af Ridderskapets och Adelns Protocoll vid i8i5 samt 1817 och 1818 årens Riksdagar. N:o 125; i anledning af den Berättelse, som Riksens Ständers för deltagande i ÖfverRevisionen af KrigsRäkenskaperne utsedde Deputerade afgifvit, ora deras befattning med KrigsRedogörelse och Revisions Ver ket. Från Lag-Utjkotteti Af den 5 dennes: N:o 27; i anledning af väckt fråga, dels om antagande af LagComittéens förslag till Råt. tegångsBalk, dels om offentlighet vid Domsto-, lar och PoliceKamrar i Städerne. Den 25 April f, m, 5§5 Af den lo dennes: N;o 28; i anledning af väckt motion om förslag till en förbättrad Rättegångsordning. N:o ag; i anledning af väckt fråga angående dels ändring, dels förklaring af 12 Cap. 2 <jj. RåttegångsBalken. Fran Allmänna B>f särsoch OeconomleUtJKoltet: N:o bo; af den i4 dennes, i frågan om nödvändigheten af krönte Kohlskrindor och angående Kohlmätare. Företogs till pröfning
Mils icke kunnat afhälla egennyttan frän förbrytelser, ehuru försäljningen af Bränwin warit instränkt: men den nu ntwidgade förfäljningsfriheten kunde misibrukas til Rikets stada och förderf, om ickemlfwarsamma straff utsattas, och under upmärksam Ambetsmannatilsyn göras werkande, medelst rättighet för en och hwar, rckom Tjenstefolk, at angifwa, och för angifningen, dä den bewises, rtpmuntras med största delen eller allt af den pä förbrytelsen blifwande plikten; sä har Utstottet i underdänighet hemställt sädant til Kongl. Maj:ts Nädigsta pröfning, med lika underdänig anhållan, at ehwad straff och böter Kongl. Maj.t ä förbrytelserna i detta ämne nädigst täckes stadga, alfwarsam tilsyn öfwer handhafwandet af författningen derom mä ^warda anbefalld och iakttagen: Försegling af Bränwinsredstapen pä Landes under de fyra mänader af äret, pä hwilka bränningen alltid förblistver under förbud, tror Hemliga Utstottet sig i underdänighet böra afstyrka, fasom kostsam tidsspillan för Kronobetjeningen, samt i flera afseenden utan ändamäl, häldst denna tid inträffar om sommaren, dä, utom wänlig knapp tilgäng pä Säd, hwarken förmänlig Bräuwinsafkastning kan wäntas eller dranken för kreaturen erL fordras. Huruwida äter försegling mä äsättas Landtmannens Bränwinsredstap, dä Kongl. Majtt, för knapp Spannemäls tilgäng, i Räder pröfwar nödigt, at af de til Bränwinsbränniug ärligen utsatta ätta mänader, til nägon del, eller Helt och hältet/ inställa Bränwins-bränningen, deröfwer har något 7Z0 Hemliga Utffottets underdäniga utlåtande icke ägk rum, utan hemstalles i underdånighet Kongl. Majrts Nådiga godtfinnande.
Det synes mig dessutom inconsequent, att, sedan Ekonomi-Utskottet, i samråd med Stats-Utskottet, i Betänkandet N:o 5 tillstyrkt, att Pastor skall vara ordinarie Ordförande i SkolDirectionen, samma Utskott nu, i samråd med Lag-Utskottet, frånkänner Pastor denna befattning i Sockne-Nämnd, som likvist, enligt i5 §. af förstnämnde Betänkande, kommer alt öfvertaga de åligganden, som annars tillkommit Skol-Directionen; och orimligt förefaller det mig, att, om Pastor föredragit åtskilliga frågor, rörande barnens undervisning, skall han frånträda sitt Ordförandeskap, om .Nämnden derefter vill öfverlägga om samma harns underhåll.'’r Häruti förenade sig Professorn Doctor Bexell. Emot stadgandet, att Magistrat, Kronofogde eller Länsman, uppå Sockne-Nämnds anmälan, genast skall lemna handräckning till uttagande af afgifter för communala behof, reserverade sig Friherre Cederström Herrar von Röök j Ribbing och Pousette _, hvilka ansågo, del dessa executorer icke borde, i afseende på tjensten, stå i underordnadt förhållande till någon annan än Konungens Befallningshafvande, hos hvilken SockneNäinnden således borde sig anmäla för handräcknings erhållande, då behörigen uttaxerade afgifter icke erlades. Af Herr Ribbing, A • ”Då Betänkandet om folkundervisningen kommit alt afgifvas tidigare, än det nu förevarande, så hafva i det förra influtit stadganden om en SkolDirection och dess sammansättning, hvilka blifva öfverflödiga, i fall detta Betänkande antages, enär Sockne-Närunden, som här omförmäles, förenar, med flere andra allmänna bestyr, äfven det om undervisningen. Ky rko-Rådi ts befattning öfvetgår äfven till Sockne-Nämnden, utom i kyrkliga frågor, såsom om oeniga makars varnande, undersökning om mödrar , som af våda qväft sina barn, m. m., för hvilka fall Kyrko-Rådet 3 ?.
Maj c. m. skola tilHJmpas efter ordalydelsen, hvilket icke liär kan hafva någon annan tillämpning än den ofvannämnda. Han tillägger vidare det naturliga begreppet, att det icke finnes något skäl för en vidsträcktare motionsrätt för StalsTJtsk. , i händelse K. M:s nåd. propos. öfverlemnas till StatsUtsk. directe, an då den öfverlemnas till Stånden; ty då densamma i alla fall inom några dagar kommer till Ståndens kännedom, så ar livar och en af PiiksSttns ledamöter oförhindrad, att i anledn. deraf väcka_hvilka motioner de behaga, och således linnes der ingen anledn. att göra en så vidsträckt utsträckning af StatsUtsk:s rättighet. Deremot tror jag att, då man läser 53 §:n Reg.Ftn, som stadgar, att det bland andra skall finnas ”ett StatsUtsk. att utreda och ”för It. St. uppgifva Statsverkets och Riksgtsverkets tillstånd, ”förvaltning och behof,” och derjemte laser 3o §:n Itiksd.- Ordn., som säger, att ”det åligger StatsUtsk. att utröna, ”pröfva och föreslå det, som till Statsoch Riksgtsverkens ”behof erfordras, sedan nödiga indragnaoch besparingar b 1 if”vit iakttagna;” så måste Utsk., ehvad K. M:s nåd. propos. har blifvit öfverlemnad till RiksSttn sjelfva eller till Utsk., äga rättighet att föreslå de utgifter för Staten, som det anser statsverkets behof erfordra. De statsanslag, som icke äro afbehofvet påkallade, få de då icke upptaga, så framt icke enskilda motioner derom blifvit väckta. Således i afseende på de trenne frågor, sorn gifvit anledn. till denna discussion, så skulle jag anse att, såvida StatsUtsk. eller R.
Domstols afgörande bero, hvilken eller hvilka af Bankens Embetseller Tjenstemän dömes skyldig att ifrågavarande förlust Banken ersätta, Utskottet för närvarande icke kan meddela något yttrande öfver den af Rikets Ständers Revisorer gjorde samt af Banco-fullmägtige, uti deras till Utskottet afgifne Berättelse, pag. 47—48, biträdda hemsällan, att förre BancoCommissarien G. A. Toran må erhålla eftergift af det ersättnings-belopp till Banken, som det, till följd af Banco-fulimägtiges uti ofta berörde mål meddelade beslut, skulle åligga honom att, till större eller mindre del, godtgöra; hvadan Utskottet ser sig föranlåtet tillstyrka, att samma hemställan måtte få förfalla; men af anledning, att bemälde Revisorer, i sammanhang med berörde hemställan, tillkännagifvit, det Banco-fullmägtige, den 10 November 1836, beBih. till R. Sl. Prot. 1840. 6 Sami. t Afd. 7:de Häftet. 1 2 Banco-Ulskottets Utlåtande , N:0 17. slutat hos Rikets nästkommande Ständers Banco-Utskott anhålla, det BancoCommissarien Toran måtte få af Banken sig till godo beräkna 418 R:dr 41 sk. 4 rst., utgörande den honom tillkommande andel uti de böter, hvartill Götha Canal-Bolags samt Malmö f. d. Discont-Verk, för öfverassignering, under October månad år 1817, äro vordne fällde, har Toran, uti en till Utskottet ingifven skrift, begärt att berörde bötes-andel utbekomma.
Hvad för öfrigt blifvit anfördt, synes mig ej höra hit. Jag får anhålla om proposition till bifall å denna punkt. Friherre Cederström: I anledning af Herr Grefve Mörners anmärkning vid denna punkt, att de i densamma tillstyrkte Magaair,ers anläggning borde ske villkorligt; får jag upplysa, att IS© Tirri 24 Oelobrr f. m; tillstyrkandet verkeligen är vilkorligt, nemligen i händelse invånarne finna sig dermed belåtne, och anmäla sig dertill, inom ett år. Således är det efter det första årets förlopp gifvet, om någon provins anser desse Magaziner för sig nyttiga, eller ej. I afseende åter på hvad som blifvit yttradt om missbruken af denna inrättning, och att den skulle föranleda tili misshushållning hos de förmögnare, så, med de vilkor Utskotten föreslagit, att blott hälften får till annat än till utsäde användas, är egentliga undsättningsbehof-" vet fylldt, och detta behof kunde förra Magazinslnrättningen aldrig afhjelpa, emedan dess spannemål aldrig varit duglig till utsäde för de norra provinserne. Hans Excellence Herr Grefve Mörner'. Då jag yttrade den anhållan, att förslaget orri DistrictMagaziner måtte blott permissive bifallas, var det derföre, att jag trodde, att det ej blott borde bero af innevånarnes önskan, om sådane Magaziner skulle inrättas, utan äfven af Konun. gen, om han finner dem lämpelige. Det anslag af 60,000 tunnor, som Utskotten föreslagit, är så inskränkt, att det bör anses såsom ett verkligt undsättningsmedel, ej såsom något medel för hvarje behöfvande inom provinsen. Följakteligen trodde jag, att det blott var ämnadt för de egenteligen behöfvande, som ej annars kunna få säd, och ej för de förmögnare, som kunna skaffa sig den sjeifve.