Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
M. kan i Nåder firma tjenligast, låta vattenledningen fullborda; och hafva Riksens Ständer för detta ändamål anslagit 16,666 R:dr 3* sk. Banco årligen under 5 år eller intill nästa Riksdag, hvilken Summa, enär StatsWerkets inkomster för andra oundvikliga och angelägna behof redan blifvit använde och således för denna utgift icke lemna någon tillgång, skall af Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret, genom Stats-obligationer, anskaffas och i förhållande till behofvet för det sätt, sorn för utförandet kommer att af E. K. M. antagas, till förvaltningen af Sjö-ärenderne utbetalas, emot särskild och speciel redovisning för användandet, hvilken bör underställas Riksens Ständers och deras Revisorers granskning. I öfrigt hafva Riksens Ständer heslutit; att detta anslag endast skall användas till materialiers anskaffande, och sjelfva arbetet» utan ersättning, genom Örlogs-FIottans försorg, verkställas; att vattenledningens framtida underhållande bör af Flottan besörjas; samt att deremot de 1,500 R:dr, som Carlscrona Stads innevånare erbjudit sig, att fot denna underhållskostnad årligen utgifva, och för hvilkas erläggande särskild förbindelse bör affordras Staden, skola till Riksgäld*-Contoiret ingå. Hvilket allt Riksens Ständer få, till svar å E. K. M:ts högstberörde Nådiga Skrifvelse, i undånighet anmäla; Och Riksens Ständer framhärda etc. Underdåniga Skrifvclser - N:o 367.
Berättelse rörande de av norra tyska armén under Hans Kungl Höghet Kronprinsens befäl, i förening med de övriga allierade makters arméer, erhållna segrar den 16 och 18 oktober, i grannskapet av Leipzig, jämte erövring av nämnda stad den 19 oktober. (Texten saknas) Kungörelse angående tiden, inom vilken resolutioner med tillåtelse, att sjö- eller landvägen transportera nederlagsvaror, böra begagnas. Stockholm den 5 november 1813. Om inte de resolutioner med tillstånd att transportera nederlagsvaror begagnas inom 3 månader upphör det till sin kraft och verkan. Stockholm den 5 november 1813. A. N. EDELCRANTZ Kungörelse rörande de ännu oavgjorda bytesmålens avslutande. Stockholm den 16 november 1813. Vid riksdagarna 1809 och 1810 anhölls att alla byten som är gjorda från 1680 till 1723 men inte fått slutgiltigt utslag skall avskrivas och anses som fastställda. De byten som gjorts senare skall utredas och avgöras innan nästa lagtima riksdag. Då skall byteskontoret helt upphöra. Stockholms slott den 16 november 1813. CARL. Cirkulärbrev till landshövdingar och biskopar, angående en närmare prövning och undersökning om de personers tillstånd, som hädanefter anmäls till vård och underhåll på länshospitalerna. 1: o. Konungen äger att i Stats-Rådet utnämna och befordra infödde Swenske män till alla de Embeten och Tjenster inom Riket, högre och lägre, hwilka äro af den egenskap, att Konungen fullmakter derå utfärdar, dock böra wederbörande förut med förslag hafwa inkommit, der sådana hittills ägt rum. Konungen ware likwäl obetaget, att, efter wederbörandes hörande, eller uppå deras framställning, till lärare-befattningar wid Universiteterna, de theologiska lärare-tjensterna likwäl undantagna, såsom ock till lärareoch andra beställningar wid andra Inrättningar för wetenskap, slöjd eller skön konst, äfwensom till Läkare-befattningar, kalla och befordra äfwen utländske män af utmärkt förtjenst, de der den rena Evangeliska läran bekänna.
Offentligt erkännande af det sätt, hvarpå fru Wiedberg fattat sin uppgift på Grips~Som llixt från sky fördelar mörka moln och llytung dimma, så, plötsligt, nattens alla skuggor fly för jtierrens klarhet, som begynner glimma. Quds ängel hlid har stigit ned att ljus från mörker skilja, för att till jorden lära lud om frid och skänka mänskobarnen en god vilja, uti hans namn, som kommen är att våra lördor draga och lära huldt uti sin Irodersfamn till Spaderns hus de trötta och de svaga. zÄr du Iland dem, som länge bidat denna stund i hoppet, till krullan i det ringa ' jBetlehem med fromme herdarne styr vandringsloppet! ~ö lyssna, hör på änglasången, dela himlafröjden! Stäm in med heliga serafers Tior och jubla: » Åra vare Gud i Charlotte höjden! » Lindholm, Kuli-konkurrens bland kvinnorna. |] amer och — kulis, ursäkten sammanställningen! Den är ej vidare galant, men ämnet som här skall behandlas är allvarligt och kräfver i främsta rummet ord, som träffa hufvudet på spiken, de må för öfrigt ljuda illa i somliges öron. Jag tror ingen skall vilja förneka, att vissa företeelser på den kvinnliga arbetsmarknaden verkligen äro sådana, att de osökt leda tanken på de indiska arbetarne, hvilkas behoflöshet går öfver europeiska begrepp, och hvilkas inverkan på den allmänna lönenivåns sänkande tvifvelsutan förr eller senare skall göra sig mäktigt gällande. En indisk kuli arbetar för en dagaflöning af endast ett par öre eller jämnt så mycket som behöfs, for att han med några näfvar kokt ris skall stilla hungerns kval och hålla krafterna någorlunda uppe. V i som spisa kulins hvardagsmat endast i form af gröt vid hälgerna eller som tillbehör till hönsfricasén, ha svårt att tänka oss en tillvaro, uteslutande baserad på ris till alla mål, ris ocb ingenting annat än ris. Men hvad vi mycket väl kunnat fatta är, att en arbetare med så måttliga anspråk på lifvet måste tilldraga sig de vesterländska varuproducenternas stora uppmärksamhet, och detta allt allvarligare, ju mera skärpt konkurrensen blir och ju önskligare det synes vara att kunna erhålla arbetskraft till billigaste pris.
Jag delar ej den värde Talarens mening om skadligheten af den nya Tull-tariffen ; ty när tullen å Finsk säd är 2 R:dr då priset är 8 R:dr tunnan, och man beräknar kostnaderlie för frakt och assurance, så är den Svenske Jordbrukaren skyddad för skadlig medtäflan i handeln under goda år, och försäkrad mot hungersnöd under missväxt, emedan införsel af säd då kan påräknas. —r Jag afstyrker alla förändringar i Utskottets Betänkanden, och anhåller om proposition till bifall derå, så att vi må förena oss i de andra tre Ståndens beslut. Om ej detta annorledes bifalles, begär jag på förhand votering, och Önskar att den snart måtte Den i5 Mars f. rn. företagas,på det tiden ej niå vidare förspillas genom onödiga, discussioner. Friherre Åkerhjelm, Gustaf Fredrik: Med erkännande af det tillförlitliga och sakrika i Grefve Björnsljernas framställning och af nyttan af Creditivets användande till spannemåls uppköp under goda år, i fall det skulle behöfvas, tror jag likväl, att sedan Kongl. Maj:t nu utfärdat en på erfarenhet i Sverige och andra Länder grundad Författning, som bestämmer tullafgiflerne å spnnnemål under olika conjuncturer, och Kongl. Maj:t afsagt sig Statens inblandande i spannemålshandeln, som i stället blifvit till den enskilta speculalionen öfverlåten, är det nu ifrågasatte correclivet, att Kronan skulle köpa upp den öfverflödiga spannemålen, obehöfligt, och i följd deraf äfven sjelfva Credilivet. Jag anser ändamålet vara sålunda vunnit, och tillstyrker derföre bifall lill Utskottets Betänkande. Om man beräknar import och export af spannemål under sednaste decennium, så visar sig, att spannemåls-productionen i Sverige är i stigande, ehuru öfver-prodticlion icke ännu synes vara betydlig. Begagnar man härjemte de kloka förvaringsmedel, Grefve Björnstjerna uppgifvit, så tror jag hungersnöd i framtiden ej vara inom Sverige alt befara. Jag hemställer om proposition på bifall till Utskottets Betänkande. Den 15 Mars f. m.
Det kan emellertid äfven af Fredriks falkblick icke af-göras, om det verkligen varit konungen af Grekland. Den ifrågavarande herrn har nämligen genast gått bort från fönstret. Med tålamod beger sig då sällskapet vidare, kikar en stund genom gallret in i marmorträdgården, besöker Nor-mandsdalen, stannar vid Kongebroen och den ryska portalen, öfverallt, der det blott kan vara minsta hopp om att möta så mycket som en furstlig barnvagn, men utan synnerlig framgång. Det lyckas blott den gamla Skinnstrumpan att få korn påtvå helt unga prinsar, om hvilka man icke ens är riktigt säker på om det verkligen var två prinsar. Efter hållet krigsråd beslutes då, äfven af det skäl att man nästan icke längre kan stå på benen, att inställa jagten i terrängen och begifva sig till värdshuset, der, det vet man bestämdt, hela furstefamiljen kommer förbi, när den ungefär klockan två beger sig ut att åka eller spatsera. Under väntans timmar kan man hvila ut sig och äta middag. På värdshuset sitta de berömda ryska detektiver, hvilka man redan känner från tidningarna som män med intelligenta ansigten med genomborrande, allestädes närvarande ögon. De se genomborrande på det inträdande sällskapet, som dock icke tyckes väcka deras lättslumrande misstanke. Till utseendet lugnt fortsätta de sina spekulationer med tvänne här stationerade Köpenhamnska tidningskorrespondenter, hvilka de med största välvilja förse med åtskilliga bevingade underrättelser, som korrespondenterna sedermera låta flyga till Köpenhamn. Dinern serveras af landtliga händer. En spindel faller ned i soppan, för öfrigt passerar ingenting märkligt förrän vid bifTsteken, då en karl plötsligt kommer inrusande från gatan, med hänryckning vrålande: » Nu komma de allesamman! » Det verkade som underrättelsen om en jordbäfning. Upp rusa nu huller om buller journalister, detektiver och resande, herrarne barhufvade, skyndsamt tuggande ur munnen, damerna ryckande servietten från bröstet, allesamman ut och kasta sig i stoftet på landsvägen, medan 3 — 4 kungliga char-å-bancs hastigt rulla förbi; herskaperna nicka och småle, den yngsta furstliga ungdomen behagar allernådigst att storskratta af hjertans grund.
(Hon tar sin son i sina armar och visar honom åt Diego.) Jag vet... jag har lofvat... jag skall hålla mina löften... Himmel! Du som ser min oskuld, som känner mitt hjerta! Låt ej denna stund bli orsak till nya olyckor (Till Diego) Lofva endast... Jag lofvar intet... Tala Kom ihåg att du förlorar allt... att din son... Skall jag på nytt förlora min mor? A LONZO med sorg. D IEGO med styrka. E LVIRE med ömhet och värdighet. Förlora dig O Gud Nej, aldrig! aldrig Så vet... E LVIRE med häftighet. D E F ÖRRE . THEOTIME. T HEOTIME . (Man hör buller till venster med hårda slag på dörren. Theotime utanföre med några andra.) Öppna, öppna! En sak af högsta vigt 138 D IEGO med häpenhet. E LVIRE . Gud! Hvad hör jag? Himmel! Är du i fara? Dölj din röst, eller är du död? D IEGO med vrede drar ut en dolk och hotar henne. A LONZO kastar sig emellan honom och Elvire på knä. Ack, min far! Gör inte söta mor illa! Lemna mig! Nåd! Nåd! D IEGO skjuter honom ifrån sig. A LONZO med skri. Vill du förlora din far? D IEGO förtviflad. Min son, mitt barn! Lyd din far! Öppna, skynda er! E LVIRE tar sin son i famn. T HEOTIME utanföre. Elvire! Gå in igen och du, min son, följ mig! Ack nej! Ack nej! A LONZO tar sin mor om lifvet. E LVIRE . D IEGO öppnar hvalfvet. Min son! Lyd din far! Nej, aldrig.. aldrig.. jag lemnar ej min mor! Så följ då henne; men frukta att detta hvalf för evigt tillslutes! D IEGO förtviflad. A LONZO . (Han för dem in i hvalfvet, som på vanligt sätt tillslutes.) Fräls er, Hertig af Casano! Ert lif är i fara ...
Jag skall ej eller upphöra att ifra för den nu orepresenterade, aktningsvärda och talrika medborgareclassens moraliska rättighet till deltagande i lagstiftningen, och önskar af hjertat en representationsförändring pä sådane grunder, alt alla samhällsklassers ombud sammanföras till tvenne kamrar, pä det att bonde, borgare, religionsoch vetenskapsman och Sveriges ridderskap, under den för atla kära benämningen af Svenske medborgare, mätte, uti endrägt under samma tak, kunna utbyta sina bästa tankar till landets väl, och det olyckliga sländssplitet, som under århundraden jäst uti Sveriges jord såsom en surdeg, derigenom bortnötas, och sjelfva della ord, om möjligt, utrotas ur vår ordbok; ali all personlig och adelig ält-sjelfskrifvenhel, såsom numera ett skal utan kärna, må försvinna; att valen ske classvis, och så vidt möjligt helst directa, för att lemna en borgen att endast de bästa i lundena utses lill nationens ombud; att de nuvar. RiksScn såsom classer erhålla hvardera sin billiga, och för förslagets sluteliga antagande i alla fall oafvisliga andel i lagstiftningen; alt den öfre kammaren hildas sä, alt den ej blott lill namnet, utan till sina verkliga beståndsdelar, lemnar tillräcklig trygghet för alla vigtiga samhällsfrågors behandling med oöfverilad sans och med återhållande kraft mot partiernes sirocco-vindar; och alt framför allt vår mer än 1000-äriga monarkiska slyrelsegrund, likt C<i/lila//i irrefragabile saxum, och såsom ett palladium för rikets sjelfbestånd, snarare genom nya och fastare hörnstenar må bevaras, än genom falska löuugropar uudergräfvas.
Fa/tL lVädrAS ^o/»o«r7ro», 1V:o 25. 31 k/ti/z-ass a/ /'z-orooo^et ö/vez» ^tt^tr//E-^>ezrc/ez-^ tttr Lozr§/. //ÖA^e /)om^o^ t/ezr 2§ ^ttzrr z§^. lXsrvsrsnde: ^UStitire-vsden ^em^tazrc/ez'^ /söez^ Fz-ec^öez-A, ^zrAe/^az-^ ^V^/ezr^toZ/is, Oiekve Hzro//§^', Orekve 6. ä/iaz-ze. kevi8ion8-8eeret6rsr6n ^/es7azrnl6z'^6zr köredroZ ! anderdsniKliet: kor8lsA sn^sende körsndrsd I)del86 sk 1 § i 23 tisiiitlet ^rkds-kslken oell tillsy till 7 K i 20 (^s^itlet sk 8smms Lslk, ökver livilket köi8lsA Kon^I. Alsj.t IieliSAst lien 19 i demis msnsd inko, dis liehte vom8tolei>8 nnderdsniAS ntlstsnde, ensr IvonA>.
Denna inrättning vore likväl icke heller så mycket att serdeles tacka för, enär man besinnar att de 100,000 r:dr, som beviljats för lån, icke är något annat än en öfverflyttning till Gottland af den summa, som till innevånare derstädes hittills utgått från diskonten här i Stockholm. Denna omflyttning är icke annat än hvad, som vederbör; och som Banken äfven är inrättad för befrämjande af åkerbruk, 412 Den 14 April. liandel och näringar, så bör icke den ena provinsen i del hänseendet vara mindre väl lottad än den andra. Likaledes tager jag mig friheten nämna hvad som än ytterligare bevisar nödvändigheten af en sådan låne-anstalt på Gottland, nemi. att allmogen, vid tillfällen af penningebehof, icke har andra utvägar än att vända sig till köpmännen i Wisby och på landthamnarne, och följaktligen ligger, så till sägaodes i händerna på dem; och exempel saknas icke, att personer lill dera nödgats sälja säden medan den ännu stod grön på jorden, blott för alt erhålla eli litet penningeförskott och på samma sätt till dem sålt träden innan de huggits i skogen. Hvad åter köpmännen beträffar, är förhållandet ickestort bättre med dera under vissa årstider; de nödgas också anlita krediten i Stockholm, och hvad än värre är, måste hafva en Blancokredit i Hamburg, Köpenhamn och Lybeck; och vi känna ganska väl att en sådan just icke är serdeles förmånlig, efter man påstått alt den upgår till 7 proc. Allt hvad jag nu haft äran anföra, torde utgöra skäl nog för inrättande af ett låne-kontor å Gottland, som måhända angelägnare än både i Götheborg och Malmö, der det nog ändå finnes god tillgång på penningar, dels genom Privatbanker och dels genom Hypotheksföreningar, hvilka begge slags inrättningar på Gottland saknas. Försök gjordes visserligen en gång, att derstädes inrätta filial-kontor af en Privatbank; men det lyckades icke, och jag säger upriktigt, alt jag var ganska nöjd dermed.
Dec. e. m. på bordet lagda Mem:r N:is 10 och 11; och fann R. o. Ad. de i dessa Memorial omnämnde af Pehr Mattsson från Wester Norrlands län samt Anders Andersson och Johan Johansson från Östergötlands län väckta motioner tillhöra Bevillu:sUtsk:s behandling. Frih. Cederström, Rudolf: Jag hörde icke innehållet af Ilr Adelborgs nyss afgifna yttrande, och detta har varit orsaken, hvarföre jag då icke begärde ordet, att besvara honom. Sedermera har jag likväl erfarit, att den värde ledamoten lärer yttrat, det skulle mitt första anförande icke, enl. hans förmenande, varit lämpligt eller passande, emedan den, som det gällde, icke var tillstädes. Visserligen kan det vara rätt vackert, att sålunda vilja bevaka frånvandes bästa, men jag får tillika hemställa, om det å andra sidan kan vara rätt passande eller lämpligt, att uteblifva, då ens eget förslag behandlas. Vid föredragning af SlatsUtsk:s d. 31 sisth Dec. e. m. på bordet lagda Mern. N:o 12, fann R. o. Ad. den deri omnämnde motion af Ilr G. F. Asker derå behandlas af Allm. Besv. o. Ekon.Utsk. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att Sekret, i Riksg.s-Kont. till Riddarh.-Kansliet insändt R. H. St:rs innevar:de år församlade Revisorers berättelse om granskningen af Riksg:s-Kont:s tillstånd och förvaltning. Gr. Lagerbjelke, Gustaf: Jag anhåller vördsamt, att II. o. Ad. behagade i detta som i andra likartade ämnen besluta, att ifrågav:de handlingar remitteras till StatsUtsk., sedan de blifvit med de öfrige RiksSt:n kommunicerade. Uppå härefter af H. Gr. o. Landtm, framstäld propos. beslöts att ifrågav:de berättelse skulle med de öfrige RiksStm kommuniceras och remitteras till StatsUtsk.
Och huru går det med den förespeglade fredsfoten, den slående hären, den nödvändiga stammen och kärnan för landets stridskrafter? — Den har blifvit kringskuren, kantad och förminskad; och har väl denna åtgärd blifvit föreslagen efter någon detaljerad plan, hvarigenom påtagligen blifvit ådagalagdt, att det qvarstående just är det passande, är det som behöfs, för att tjena till cadie för att deruppå bilda national-försvaret, eller att deri införlifva vår talrika beväring? Nej, denna föreslagna åtgärd tyckes hafva berott på ögonblickets ingifvelse eller på möjligheten att få några siffer-beräkningar att gå ihop, samt — ehuru främmande en föreslagen ersättningsfråga för armeen är — för att förnöja andras begärlighet, att åtkomma något vid fördelningen. Då vidare Utsk. angifvit, att Rikets trygghet icke bör grundas på allmän folkbeväpning eller på ett anlitande af outbildade nationalki after, utan föreslagit, att detta ändamål bör sökas i utsträckning af bevär:ns vapenöfningar, samt antagit, på sätt K. M. föreslagit, att dessa öfningar böra utsträckas till 21 dygn, har det likväl, ehuru vackert det hyllar grundsatsen , likväl nekat förökade anslag till bevärln» öfningar, utan i stället tillstyrkt, att medel dertill böra söG 11. 45 354 D e n 7 Maj c. m. kas, dels i förmenta besparingar i åtskilliga delar af krigsförvaltningen, dels genom indragningar i den stående hären. Äfven häri har Utsk. handlat i motsatt riktning mot sina åsigter, då det vill ändamålet, men nekar medlen , anvisande sådana, som för närvar, ieke äro åtkomliga.
Ven werklige landtmannen, nemligen: hemmansägaren och h mmansbrukaren fä förädla sin egen wahra med sä stor och sä bejkaffid redfkap han behagar, un» der loppet af den lid hans kreatur sta inne, ncm, lige»: trän början af Oktober till slutet af Maji, emot den un gällande, eller mä wara, en ännu högre afgift; men mä man deremot uti reneria» riuaenö hand owägcrlrgen öfwerlemna den rättigheten, att i swara ar, elier med ett ord, da brist eller dyrhet inträffa, till sa stor del den kjenliqr pröfwar, indränka denna bränningslid! härigenom skulle a ena sidan landtmannen wara fri frän det beswärande och tili kulen ledsamherer ledande twängct af en fixerad pannerymd, samt Staken ä andra sidan wara fkyddad frän ali genom bränwinsbränr:ing tillffyndad hungersnöd och brist. Skulle ater den nu förestående bränningsinfkränkningwerkstallas salunda, attendast en wist ringa pannn ymd tilläts ät hivade hemman eller hemniansdel, sa mörer man harwid följande betydliga fwärighetcr. r:o Den, att afgöra om panncrymden bör bestämmas efter hemmantalet eller efter ägorymden, dek förra wore föga billigt, da man känner att hem - Den i Maji. IVA hemmantalet är en högst felaktig mättstock pä jordens godhet, rymo och produckionö förmåga. Akt äler lägga ägorpmden till grund, möler dek hinder, att icke alla hemman äro pä Geometrisk Charta af fattade.
''Anteckningar om Rikets Ständers Bank och Allmänna Lånerörelsen i Sverige” måtte få af Bankens medel inköpas, för att tillhandahållas Banko-utskottets ledamöter samt Rikets Ständers Revisorer öfver Bankoverket, och dels att till författaren af berörde arbete, Herr Presidenten och Kommendören C. D. Skogmanj måtte öfverlemnas ett exemplar i guld af Bankens jubelmedalj, har, enligt ankomna protokolls-utdrag af den i5, 19 och 22 nasti. Januari, blifvit af Högloft. Ridderskapet och Adeln samt Högvördiga Presteståndet i sin helhet bifallet, af Yällofl. Borgareståndet bifallet i afseende på det första tillstyrkandet, men afslaget i hvad angår det sednare, samt af Hedervärda Bondeståndet, på grund af gjorda anmärkningar, till Utskottet återremitteradt. Då Utskottets förslag, angående inköp af 100 exemplar utaf ifrågavarande skrift, blifvit af 3:ne Riks-slånd bifallet och sålunda utgör ett Rikets Ständers beslut, anser Utskottet något utlåtande öfver de hos Hederv. Bondeståndet i denna del gjorda anmärkningar icke erfordras; dock liar Utskottet, med tillkännagifvande häraf, trott sig, i anledning af åtskilliga ledamöters inom nämnde Riks-stånd uttalade önskan, böra upplysa dels att priset å hvarje häftadt exemplar af berörde skrift utgör 4 •'•dr 24 sk. banko, och dels att vid jemförelse af Utskottets Framställning i ämnet med de derför anförda motiver, synes det Utskottet afsett, att hvar och en ledamot af Banko-utskottet samt Revisor öfver Bankoverket, som sådant åstundar, må få behålla det honom tilldelade exemplar af omförmälde skrift. I anledning åter af de anmärkningar, som hos Hederv.
Dea i3 Julii e. m. de honom Rikets Ständer, såsom en vedergällning derför, evärdelig besittning af Starby Kungsgård, emot det arrende, hvartill densamma då uppskattades. Denna försäkran af Rikets Ständer ägde bestånd allt intill 1772 års Revolution, då den åter fastställdes af Konung Gustaf III:dje. Det var först i Gustaf Adolfs tid, som, oaktadt alla af Ständer och Konungar förut gifna löften, arrendet genom ett maktspråk frånkändes honom, och han nödgades ingå i ett annat contract om 200 tunnor Spannemåls afrad. Han öfverlemnade sedan Kungsgården till sin son, som åtog sig, att underhålla Linnefabriken, fullgöra arrendet och försörja sina föräldrar. Han har nu icke blott odlat de tvenne omtalta ängarna, och der uppbyggt nödiga hus, utan äfven gjort dylika odlingar och byggnader på de intill Kungsgården belägna egor, samt på de omkringliggande torpen. Dessa odlingar hafva förbättrat afkastningen till fulla 5o procent. Vid hans afträdande inträffar det förhållande, att skogsfångst upphörer; ty skogstrakten Fölhagen har blifvit skiljd från egendomen, och öfverleinnad till Götha CanalBolag, äfvensom tvenne andra skogstrakter, hvilka anslogos till ersättning, sedan blifvit försålde till Skatte, så att den blifvande Arrendatorn ej har en skogspinne oköpande, utom litet, som finnes till husbehofs vedbrand uti en hage. Utskottet har nu väl tillstyrkt ersättning för ned - Den i 3 J u I i i e. m. 267 lagde kostnader vid odlingarne, men icke fästat sig dervid, att en suverän Regent borttog hvad fordna fria Ständer under en lagbunden Konung gifvit. Att få inlösa de båda ängarne till Skatte, instämmer måhända icke med Grundlagens stadgande, hvarföre jag icke vill insistera derpå.
Sländerne, som, om urtima Riksdag ej inellankommer, träda tillsammans i Oetoher 1889, hinna säkert ej förr, än under loppet af år 1840, alt bestämma den nya Bevillningen, hvilken således enligt Grundlagen, ej förr än under år 1841 kan tillämpas. — Men om den nu föreslagna fyllnadsafgiften beviljas, så kan den, innan nästa Riksdags BevillningsStadga blifver gällande, i 3:ne år uttagas. Ty om extra Statsbrist under innevarande år uppkommer, så visar den sig genom de afsiutade Räkenskaperne 1837, och kan under år i838 uttaxeras. Pä enahande sätt kan Slatsbi isten för i836 debiteras under i83p, och den för 1837 under år 1840.’ ■ '' , < 6 Bevillnings-Utskottets Betänkande IV.-o 60. Lit. A. Calcul öfver Riksgälds-Contorets årliga Inkomster och Utgifter, fran och med år i836, upprättad i enlighet med Höglofl. Stats-Utskottets Betänkanden N:ris ao4 och 4J7- Credit. Banco. Allmänna Bevillningen, enligt Utskottets’Bet. Riksgälds-Contorets egna oberoende Inkomster, enl. StatsUtskottets Bet. N:o 204, med tilläggning af kort-och stämpel-afgiften i Bevillnings-Utskottets Bet. Centonalen ^ . 2,301,690 51,300 39,000 — 2,391,990 - Summa B:co R:dr 2,391,990 D ebe t. Aflöningar Piänta och Amortissement till Rikets Ständers Bank Piänta Räntor Piänta till II. M. Konungen å K. Carl xmts hemgifts-capital Trollhätte Slussverks Lottsedlar Lifränte-lånet Götha Canal Bolags insatta reparations-fond .