Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag fallar det i sanning icke. R. o. Ad. lyder jemväl under deni, och finnes väl någon, som derifrån är utesluten. Adelsmän, säger man, få icke deltaga lili valen i och för uprättandet af förslag lill återbesättande af de inom stadsdomstolarne ledigblifna befattningar; men herrarne torde hafva förglömt, att för få år sedan uphäfdes det lagstadgande, enl. hvilket det var Adelsmän förbjudet, att vara ledamöter i magistraterna, och vi känna flera ledamöter af detta hus, hvilka äro ordf. i Rådhusrätterne. Om således R. o. Ad. kommer inför Rådhusrätt, kan den der dömas åtminstone lika väl, sorn af Hofrätt, ty jag kan nämna flera divisioner inom sistnämnda rätt, hvarest det icke finnes en enda Adelsman. Så förhåller det sig med det åberopade skälet, att R. o. Ad , då den skall dömas af Hofrätterna, skall till domare hafva sina likar. Helt annat var förhållandet på den tiden, då Hofrätt, såsom högsta domstol, var besatt med endast frälsemän eller pluralileten af ledamöterna utgjordes af frälsemän. Då dömdes Ad. antingen af sina likar eller också af embetsmän, hvilka äro R. o. Ad:s vederlikar. Men, frågar man, är förändringen nödvändig? medför nuvar. förhållande olägenheter? ja i sanning gör det så! man må säga hvad man vill. En cessionant eller rättare en Adelsman, som gör konkurs och är bosatt i en landsort, har otvivelaktigt större delen af sina fordringsegare inom den ort, der han är boende, ty, utom hans eget tjenstefolk, har han varit i beröring med flera af allmo - Den 5 Mars e. m. 197 gen. Vore nu Adelsmans forum domstolen i orten, egde desse förmånen att i konkursen muntligen bevaka sina fordringar. Nu deremot måste de begagna ombud, eller insända sina bevakningshandlingar till Hofrätten. Delta medförer för deni kostnader och mången gång, då handlingarne för sent till Hofrätten inkomma, förlust af betalningsrätten. Ar icke sådant olägenheter.
Vid förnyad föredragning af Bevillnings-Utskottets Memorial, N:o 54, med förslag till sainroanjemkning af Riks-Ståndens beslutj angående Stora Sjötulls-Bevillningen, samt till Voterings-propositioner derom, fann Ståndet, med ogillande af Utskottets yttrande, att frågan om Tolags upphörande på de i sådant afseende i Memorialet uppräknade varuartiklar kan, genom Tre Stånds sammanstämmande beslut, afgöras, denna fråga icke af Ståndet underkastas omröstning i förstärkt Stats-Utskolt, utan, såsom varande af Privilegii-måls egenskap, böra, i öfverensstämmelse med lii §. Regerings*Formen, behandlas; om hvilket beslut de öfriga respeetive MedStånden saint Beviilnings-Utskottet skulle serskildt genom Utdrag af Protocollet underrättas. B i k, till Rikt-St. Utdrag den 17 December 1829! S, D. Efter R nyo skedd föredragning Saf BevillniDgs-Utskottets Memorial, Nio 54, med förslag till sammanjemkning af RiksStåndens beslut, ftngående Stora Sjötulls-Be-i yiiln ingen samt till Voterings*prop»sitioner derom, fattade
Jag bör i delta hänseende upplysa, att då flottan för närvar, icke har mer än 2:ne machinist-officerare för ångfartygens behof, men flottan likvist äger flera än 2:ne ångfartyg, ligger redan deruti en viss oegentlighet; icke såsom jag derföre ville yrka att en machinist-officer erfordras för hvarje ångfartyg, men att behofvet af en ökad machinist-oflicers-corps är stort och nära nog oundvikligt, kan jag likväl intyga. Slutligen anför Hr Grefven ”att K. M. äskat 5000 r:drs tillökning för Lotsstaten”. K. M. har, till förbättrande af lotsarnes löner, i nåd. skrifvelse till R, St. äskat 10,000 r:dr, icke 5000 r:dr, utöfver de 5000 r:dr som tillkommer 5:te hufvudtiteln genom förhöjd beräkning af Lotsoch Båkmedlen. Gr. Den 30 November f. m 05 Gr. von Platen, Baltzar: Då jag anhållit om ordet för att yttra åtskilligt i afseende å den 5:te hufvudtiteln, ber jag att få förklara att jag nu blifvit stärkt L denna föresats, sedan jag hört Hr chefen för sjöförsvars-dep:tet meddela åtskilliga välvilliga upplysningar i denna fråga. Jag har dock ingalunda begärt ordet för att klandra storleken af de anslag, som uti den K. propos:n blifvit äskade; jag skulle anse sådant så mycket mindre lämpligt, sorn' det måste, för hvar och en som närmare eftertänker saken, vara* tydligt att det år under fredens lugn, som den materiel, hvilken under kriget skall begagnas, bör sättas i det skick att den i farans stund kan användas. Det är så mycket mera nödvändigt alt göra detta under freden, som, då kriget kommer, alla tillgångar säkerligen komma att tagas i anspråk för att nyttiggöra den materiel! som förut blifvit förberedd.
Löljöen käras oek ak snöra samtiöiga känöelser, var Lotirsens stigande area 1818—1820 krän 108 till i33 sk. oek sedermera öess kall till 122 sk. — Lä Lreöitivet kör w)intkara metaller l^ftaöes större summor genom ^IIm. KIa»srin»8t^relsen, mea enclast ett ringa kelop^ silfver kom att kärigenom till Lanken inga. Dnöer sien 1818—>822 voro Länkens penningeförkällanöen säljanöe: 2. ^terstoö mer utkvtalt än inketalt 4,978,870:31.6 ^körages ytterligare Lanco-vinsten meö 3,4o5>552: >3. - Xtersloö utketalning öfver inketalning ock Laneovinst 1,673,318:18.6. Det fjeröe oek sista liöskiklet körjar meö 1826 ärs Liksclag. X. IVl:t liacle uniier tillen färe öensamma färorönat en kmanceLommitee, sammansatt ak Lere Dess Läögikvare ock snöre för insigter känöe män. Denne Lommittee akgak ett Lelänkanöe om Likets Len» viageverk, som kö, jalle meö färklaranclet ak öess öfvertygelse, "att clen sanna vek fasta säkerketen för »II besittning ock för alla näringar funnes i Lestäm/nanl/et eli o/ora/rlfer/rgt e»ie//a»
Och slutligen, sedan slalsbrislsumman blifvit känd, fördelningen af den allmänna bevillningen. Pä dessa grunder afstyrker jag bifall lill en äterremiss. Visserligen hade redaktionen kunnat vara bättre, men hufvudmeningen är dock tydlig och klar. Ulan klandrar Utsk., för det att Utsk. kegagnat ordet assurance, som dock finnes uti sjelfva motionen. Visserligen hade ordet försäkring, som Svenskt kunnat användas, men i det liela hörer denna anmärkn. till de s. k. obetydligheterna. Man har yttrat, att den öppna rekommendationen icke medför 124 Ben 17 Juni. någon olägenhet för dem som bo uti städerne. Men så mycket mer för dem som bo på landet. Om ett rekommenderadt bref förkommer, under afsändandet till postkontoret, så ersättes det likaså litet af potsverket om rekommendationen varit öppen eller sluten, emedan brefvet gått på afsändarens risk, tills det på postkontoret, mot behörigt qvitto, blifvit inlemnadt, således förfaller anmärkningen i detta afseende. Utsk. har fästat synnerlig uppmärksamhet dervid, att postverket icke bör vara skyldig ersätta den slutne rekommendationen till högre belopp än 100 r:dr b:co, samt trott sig derigenom hafva afböjdt många obehagligheter, samt misstroende till gjorda uppgifter vid inträffande olyckshändelser, då genom den öppna rekommendationen, allt dylikt bör vara afböjdt. Såsom allmän regel bör antagas, att i brefvet anteckna den summa detta innehåller. Genom det nu uppgjorda förslaget, tror jag att inrikes växlar böra, mera än hittills skett, komma i rörelse och om så inträffar, är genom Utsk:s förslag en stor förbättring åstadkommen. Jag fortgår att tillstyrka bifall till Utsk:s förslag. Hr Bildt, Didrik Gillis:
Då Utskotten dessutom, i afseende å den väckta frågan derom, att båtsmän, när de icke kunna transporteras sjöledes, samt den väg, de böra tillryggalägga, icke öfverstiger 8 å 9 mil, mätte tåga till fots och skjuts blott bestås för deras packning, funnit, att lindring härigenom väl uppkomme för de skjutsande i deras åligganden, men ökade besvär i stället lomme att drabba de inqvarteringsskyldige, så hemställa Utskotten derföre, att den föreslagna underdåniga skrifvelsen mätte, i afseende å transporten af sjöfolk, inskränkas dertill, att Rikets Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att uti den nya Tåg-Ordningen mätte anbefallas, det transport af båtsmän skall ske företrädesvis sjöledes, och, der sådant är omöjligt eller möter alltför stora svårigheter, medelst marche forcee, samt att, så vida de nu fastställda uppfordringstider för båtsmän skulle till någon del lägga hinder i vägen för användandet af ifrågavarande transporträtt, Kongl. Majit i sådant fall täcktes vidtaga de för det åsyfLade ändamålets ernående nödiga förändringar. Utskotten anse sig för öfrigt sakna skäl att tillstyrka Rikets Ständer att hos Kongl. Majit göra underdåniga framställningar, i anledning af hvad uti ofvannämnde motioner blifvit yrkadt, dels om båtsmäns forlskaffning sjöledes från Norrländska Länen till Stockholm och från Gottland och Öland till Carlskrona, enär den af Utskotten härofvan tillstyrkta underdåniga skrifvelsen upptager detta ämne i allmänhet och för hela Riket, då intet Län torde behöfva serskildt nämnas, dels om samlingsplatsers inrättande i Blekinge samt föreskrift för båtsmän att, vid commenderingstillfällen, derifrån tåga till fots till Carlskrona, då Utskotten anse, att intet partielt undanlag från de allmänna föreskrifterne härutinnan bör af Rikets Ständer föreslås, såsom beroende af Kongl. Majits Nådiga godtfinnande att efter omständigheterne bestämma.
Departementschefens högsta chefskap och inseende; samt att i sådant fall behandlingen af dithörande ärenden och rättigheten att derutinnan besluta likväl borde, under behörig ansvarsskyldighet, tillhöra der anställde embetsoch tjenstemän, antingen kollektivt, då ärendenas vigt och beskaffenhet funnes böra dertill föranleda, eller, då frågan endast vore om verkstäilighetsåtgärder eller mindre vigtiga ärenden, af vederbörande Afdelnings-chefer; och då Rikets Ständer slutligen anhållit, att Kongl. Majit, efter frågans utredning, ville, med delgifvande af de förslag, som af Komiterade blifvit afgifna, framställa den nådiga Proposition i ämnet, som kunde af behofvet finnas påkallad; så visade sig häraf, att Rikets Ständer för sin del anse en förändring nödig i nuvarande styrelseverks och förvaltande myndigheters organisation. På grund häraf och då, i hvad denna fråga rörer Krigs-kollegium, som liar den allmänna förvaltningen af Arméens angelägenheter sig uppdragen, jag helt och hållet instämmer i Rikets Ständers sålunda uttryckta åsigt, samt Landlförsvars-komitéen, med ledning af den utredning, sorn härutinnan vunnits genom 1858 års Komitées betän - Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition M 105. 27 kande och Krigs-kollegii dervid gjorda anmärkningar, efter ärendets ytterligare öfvervägande afgifvit ett förslag till Krigsförvaltningens organisation, hvilket, efter min tanke, i hufvudsakligaste delar kan motsvara den af Rikets Ständer framlagda och af mig delade åsigt, i afseende på anspråken å ett sådant styrelseverk, der, i förening med önskad säkerhet för ärendenas skyndsamma och noggranna behandling samt lagenliga afgörande, tryggheten för anslagsmedels rätta användande icke på något sätt minskas; — så anhåller jag i underdånighet att framdeles få till Eders Kongl Maj:ts bepröfvande framlägga förslag till ombildning af Krigs-kollegium i hufvudsaklig öfverensstämmelse med det af Landtförsvars-komitéen afgifna förslag.
Utom Qvarntullen och de afgifter, som, till fyllnad i surrogatet för Laridttulls-inkomsten, särskildt på Stadens innevånare intaxeras, består hela Uppbörden här i Staden af Riksens Ständers Allmänna Bevillning, hvilken inflyter till Riksens Ständers Riksgälds Contoir, som deraf tilldelar Stats-Contoiret hvad till fyllnad i dess behof erfordras, men ibland hvilka behof alls ingen utgift till Stockholms Stads MantalsCommissarier är påräknad. Vid så fatta omständigheter, kan Stats-Beredningen icke eller i underdånighet tillstyrka att Stats-Verket må betungas med någon aflöning i och för dessa Tjenstemän. Deras angele Bandet. 137. 138* lägna loge Dea 11 Juli. lägna och magtpåliggande göromål fordra dock , att de nödvändigt böra förses med derefter lämpade skäliga löner; och Stats-Beredningen anser hvad dertill erfordras höra till första Classen af Stadens enskilta utgifter. "Riksens Ständer, som vid sist öfverstandne Urtima Riksdag fannö, att tillämpningen af deras åtagna Bevillning m. m, gjorde en förbätt* rad och vida grannlagare och arbetsammare Mantalsoch Skattskrifnings-methode nödvändig, beviljade derföre en half procent af Bevillningens belopp till hvarjehanda expence-uigifter i och för taxeringarne samt äfven någon förbättring i Uöne-vilkoren i synnerhet åt de Tjenstemän, sonl hade befattning med Mantalsoch Skattskrifningeni Denna afgift innefattar, efter Stats-Beredningens underdåniga tanka, allt hvad af Statens medel , i dessa afseenden kan bestås, och synesjkurina ingå till Stadens Cassa, såsom något understöd till de löner åt Mantals-Commissarierna, sorn Staden åligger att bestrida och Eders Kongl. Maj:t nu i Nåder lärer täckas bestämma; men som Herr Grefven och Öfver-Ståthällaren om Mantalsskrifningen och Stadens Uppbörds-Verk vidtagit anstalter och författningar, som, enligt hvad Stats-Beredningen I här ofvan haft
Spanmåls-Handlande, som icke äro Borgare, taxeras elter deras rörelse, lika med Städernes öfrige Handlande, § 9. Språkmästare, oberäknad lön på slat, taxeras, med afseende på deras inkomst af information; dock ej under R;dr 2: — Statstjenare eller Polisbetjente, se Städernes Betjente, § 2. Syjungfrur hos Nipperhandlare, Hattstofferare, Bundtmakare, Skräddare och andre Handtverkare, till hälften emot Gesäller. Tidnings-skrifvare, taxeras till Bevillning efter Fem procent al den inkomst de njuta. Timmeroch Brädhandlande, se Handlande, § 9. Timmeroch Murgesäller, lika med Gesäller. Tjäru-Vräkare. Rdr 2: —- Tobaksplanlerare och Planlage-egare, taxeras lill afgift efter deras jordlägenheters värden. Traclörer, se Krögare. Trädgardsmästare, som ej äro Borgare, i Fem Ciasser: Första Classen ... Bil. till Bcv.-Utskottets Betänkande, M 11. 21 (Jlländningar, (clcruli cj inbegripne Norrmän för Norrska produeter), som resa omkring i landel och för egen räkning eller såsom utskickade lör andra, utbjuda eller sluta bandel om utländska varor, skola vid ankomsten erlägga 50 R:dr, som betalas i gränsorten, hvarest ä resepasset skall antecknas, huruvida berörde afgift blif vit erlagd, och för den tid, de utöfver tre månader sig i riket uppehålla, dessutom 50 Pudr för hvarje månad, hvilken afgift vid ankomsten äfven behörigen nedsättes för den lid, de uppgil va sig vilja i riket qvarstadna utöfver de trenne månader, för hvilka förstnämnde afgift blifvit bestämd, emot rättighet alt af den för sednare liden nedsalta afgiften vid utresan återbekomma, hvad efter nu sladeade beräkningsgrund för hel månad kan vara för ? /* .. / r mycket erlagdt.
Hennes inor, liksom hon sjalf, kände a t t hennes öde skulle komina i goda händer och en lyckligare lott beredas henne 511 i det nu fördystrade liei~imet, och omfattad af en stor, i alla lifvets skiften orubblig hängifvenhet, ingick hon i sitt nya hem, d&amp; hon 1872 blef v. Iiaradshöfdiiigeii Edgi-ens Iiustru. I sin nya egeiislrap af Iiiisnioder var och förblef 11011 plikttrogen ocli ointlinksam, inen eliiirii valståiidet i lieminet befriade lienne från omedelbart arbete i detsamma, kände hon sig dock under ile första åren af sitt äktenskap ofta sliten mellan sina husmoderliga plikter och hågen - a t t ägna sig At sitt författareskap. Hennes mans samh~llsst~llniiig iian blef senare sekreterare i öfverståth&amp;llarembetet - öppnade ined Bren flera kretsar för hennes iakttagelse, men Iion blef allt mer på sin vakt, a t t ej gripas af den sallskapssjuka, som i Stockholm ä r det andliga arbetets röta. Hon agde framför allt den förinåga af arbetskoncentration - fast utan vanlig egoisni eller pedanteri - soni ger en konstnärlig beghfning dess etiska allvar. Hon yttrade, nar någon talade on1 inogerilieten i Iiennes tidigare arbeten jämförda med några andra hennes samtida: besi ii ina mina lyckliga förliållanden! Ingen ekoiioniisk nödvandigliet tvingar mig att producera hastverk, som unga författare s i ofta inåste; och^, tillade hon med ett djupt, vemodigt tonfall, # inga små fötter springa iit ocli in i mitt arbetsrum, som i så många andra fiirfattaïinnors, och störa lugnet diir. Skulle jag inte göra, mitt bästa möjliga, vore jag ju rent af omoralisk! » Det ar mycket egendomligt, att det blef för teatern, A. Ch. Leffler skref sitt första, mera bemiirkta arbete.
Maj:t i underdånighet uppgifvas, på det att två Revisorer lör hvartdera Riks-Ståndet må blifva till omförmälda förrättning utsedde och kallade, och dels att, i och för granskningen af Lånekontorens räkenskaper och förvaltning för nästlidet och följande är intill nästa lagtima riksdag, en Revisor och én Suppleant af de särskilda Riks-Stånden mätte för hvartdera Lånekontoret, för hvarje år utses. Stockholm den 8 Januari 1863. j 4 Banko-Utskottets Utlåtande ,j\i' 16. .M 16. Ank. till Exp.-Utsk. den 15 Jan. 1863, kl. 12 midd. Utlåtande, i anledning af förre Notarien B. ,/. Bergers ansökning om förhöjd'l årligt understöd. Hos Utskottet har förre Notarien i Banken B. J. Berger, med omförmälande hurusom han är 1835 blifvit förflytta»! pä Bankens pensions-stat mc-d en årlig pension af 600 R:dr Banko och sedermera vid 1853—1854 ärs riksdag hugnats med ett ärligt understöd af 120 R:dr samma myntslag, anhållit att,- då han, i anseende till de högt uppdrifna prisen pä alla ljfsförnödenheter samt, såsom sjuklig och redan 76 år gammal, saknande förmåga att förvärfva någon biförtjenst, dagligen måste vidkännas bekymren af bristande utvägar att förskaffa sig och sin familj nödtorftigt uppehälle, någon förhöjning i omlormälda ärliga understöd mätte honom meddelas.
Nej jemte ett eller annat Ja; hvarpå Hr Frih. o. Ordf:den hemställde om R. o. Ad. behagade bifalla Gr. Lagerbjelkes förslag, samt efter denna proposms besvarande med starka Ja och några Nej, förklarade det han härvid funnit Ja öfvervägande. 85:te punkten, ang:de anslag till inköp af bostad åt en särskild Kapell-predikant inom Tyngsjö kapellag; och 86:te punkten, ang:de anslag lill folkundervisningens befrämjande. Dessa punkter lades till handliugarne. 87:de punkten, ang:de anslag för utarbetande af en ordbok öfver Svenska språket. Denna punkt bifölls. 650 Den 23 November e. m. 88:de punkten, ang:de anslag lill inköp af inslrumenter för meteorologiska observationer. Denna punkt lades till handlingarne. 89:de punkten, ang:de anslag för utgifvande af ett planchverk öfver Svenska svamparter; 9 0:de punkten, ang:de anslag lill lifgifvande af 2.-ne planchverk, del ena öfver fornsaker och andra historiska märkvärdigheter, som i Statens historiska museum förvaras, och det andra öfver medellidssigill; och 91:sta punkten, ang:de. anslag till fortsatt inredning af Historiska Museum och Mynt-kabinettet. Dessa punkter biföllos. 92:dra punkten, ang:de anslag lill inköp af Svenska konstnärers arbeten. Dessa punkter lades till handlingarne. 93:dje punkten, ang:de anslag för nybyggnad vid Götheborgs Hospital; 94:de punkten, ang:de anslag lill den nya Hospilalsbyggnaden å lägenhelerne Hedvigsberg och Konradsberg invid hufvudstaden; 95:te punkten, mande brist i Hospilalsfondens inkomster: och 96:te punkten, ang:de anslag lill fortsättande af Nalionalmusei-byggnaden. Dessa punkter biföllos. 97:de punkten, ang;de anslag för utskrifning af ännu felande registratur inom de särskilda afdelningarne af K. M:s Kansli. Då härvid först förekom Utsk:s tillstyrkande rörande anslagets beviljande, yttrade Hr Cederschiöld, Gustaf:
St:rs serskilda tillåtelse, Extra Canzlister antagne vid Utskotten till lika antal, som vid sisth Riksdag, då af alla Utskotts Betänkanden och Utlåtanden ovillkorligen måste utskrifvas fem exemplar, men hvaremot, vid innevarande Riksdag, endast 2tne exemplur af dessa Handlingar kunna komma i fråga att utskrifvas. Med afseende härå, har Utskottet, som hufvudsakligen instämmer uti den af Hr Biskopen Thyselius yttrade åsigt, skolat vördsamligen föreslå och tillstyrka, att de Extra Canzlister vid Utskotten, hvilka åtnjuta dagtractamenten, förklaras pligtige att biträda Betänkande n, N:o gt. 455 vid correctur-läsningen af alla de Betänkanden oell utlåtanden, hvilka afgifva* af det Utskott, der de äro anställde, samt till den ändan förständigas en gäng för alla, att, så snart ett Betänkande eller utlåtande är utskrifvet, utan serskild tillsägelse, infinna sig uti ExpeditionsUtskottet, för att i detta afseende emottaga närmare föreskrift. Utlåtande, i anledning af Herr L. G. af Sillens motion angående Statens ordinarie Räntors utgörande i Skåne, Blekinge samt Bohus Län. (I A.) Vid Urtima Riksdagen år 1818 enjottogo R. Sttr Nådig Remiss å Chefens för numera Skånska DragonRegementet underd, ansökning, att de till Regementsbefälets aflöning anslagne Fördelsoch Häst-hemmans räntor uti Skåne måtte efter förvandling få uppbäras eller ock serskilte medel varda beviljade till nödig förbättring i detta befäls löner. I anledning häraf anhöllo R. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Prot.-Utdrag den 31 Maj och 4 Juni 1851. 299 Utskottets hemställan å i sidan, rörande Hr Solmans motion, bifölls.
Riddarhus-Utskottet nu ändteligen inkommit med fikt betänkande, i anledning af Ridderskapet och Adelns remist angäende föreslagen förhöjning r Riddarhus-Fiscalens och Riddarhusets 2 me ordinarie Cantzlisters arfwoden wid denna Riksdag, och Utskottet en förhöjning i Vesta arfwoden tillstyrkt, Den i5 Augusti. 72Z styrkt, har jag wifferligen icke något att deremot erindra. Men som Utskottet behagar tillika upgif. wa ett förslag huru med dctze arfwoden i en fram» lid stall förhällas och Riddarhusets ordinarie Cantzlifler förflyttas bland den betjening, som, enligt Riksdags-ordmngen, ivid hwarje Riksdag fär antagas, anhäller jag ödmjukast att derwid fä göra nägra anmärkningar. Jag trpiflar att Ridderfiapet och Adelns önsta» och afsigt nägonsin warit, gtt Utskottet i afseende pä förhastandet i framti. ben skulle sig yttra, emedan ett sädant arrangement spm det i srägawarande kan lämpesigast widtagaS wid hwarje Riksdag; men om ock Midderstapek och Adelns önstan warit sadan som Utskottet ansett den; sä finner jag likväl förslaget, sädant det nu ar, ofullkomligt och olämpligt, dels i anftende dertill, att den ordinarie ffanlzllst, som stall föra Protokollet i Niddarhus-Utstottet och dagligen wara der tillstädes, omöjligen tillika kan fullgöra sin tjenst som extra Cankzlist, hwarigenom RiddarhusSecreiseraren osta skulle komma i förlägenhet wid expedierandet af de manga ärender, som under en Riksdag förekomma, dels och i synnerhet i anseende dertill, att förslaget innefattar en stridighet emot eller förklaring af 24 §. Riksdags-Ordningen och hwilket en ledamot i RiddarhusUtffottet Herr Kam. mar - Junkaren Oxllenrsm i dest serstildta yttrande tillräckligen uplyst.
Boije har trott att pennjngeräntan i allmänhet, så mycket mindre skulle nedsättas, sorn BaneoActierne gåfvo högre ränta. Jag får blott härvid anmärka, att ej alla kapitalister kunna hafva BancoActier och att det således skulle vara blott få sorn härigenom njöto en rättvis belöning, för det de ingått Uti ett nytt företag. Hvad angår att det skulle vara farligt att skuldsätta Staten; får jag blott er.; inra om innehållet af Friherre Wirséns tal, och jag får påminna, att den som begagnar ett capital till ett nyttigt ändamål, måtte ej ångra den ränta han ger för detsamma. Friherre Boije håller för, att genom myntbestämningen 7 eller 8 millioner R:dr skulle dragas ur rörelsen. Jag vågar tro motsatsen. Det är ej fråga om hvarken att indraga eller utsläppa, allt skulle blifva i sitt förra skick, Således får jag tills Jyrkä,. Den 7 April f. m. att ingen lid må för esler ifvås Utskotten o eli ;itt discussionen hel och hållen till dem varder Öf~ verlemnad. Derjemte instämmer jag fullkomligen deruti, att alla dessa yttranden måttQ befordras till trycket. Det är Ständerne värdigt» att, i en fråga som ingriper uti allas interessen, lemna upplysningar åt Allmänheten. Friherre Anckarsvärd» Carl Henric: lag liar trott mig finna, att man under discussionen, betydligen aflägsnat sig ifrån ämnet. Jag vill ej nu ingå uti någon afhandling, hvarken om dea ena eller andra financiella åsigten. Jag har , O O trott liufvudfragan vara Friherre Björnstjernas önskan, att; Utskotten måtte så fort ske kan praeliminariter inkomma med grunderne till financeplanen. Jag finner att Ridderskapet och Adeln näppeligen på ett mera tillfredsställande sätt "kan få motionen besvarad, än genom Friherre Wirséns yttrande, och att man har allt skäl att vara nöjd, särdeles då motionairen äfven förklarat sig vara det.