Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I afseende å hvad motionen i öfrigt innefattar, hafva Fullmäktige anfört, att den del af de till försträckningen åt nya Filial-banker af Rikets Ständer vid innevarande riksdag anvisade medel, som hittills influtit, blifvit af Fullmäktige, med stöd af gällande föreskrifter, öfverlemnad till de särskilda diskont-verken, för att derstädes användas till förstärkning af Handelsoch Närings-diskont-fonden; att dessa medels återtagande skulle, under för handen varande förhållanden, leda till oberäknelig skada för landets hufvudnäringar, som förnämligast kommit i åtnjutande af nämnda förstärkning; samt att, då således för närvarande penningar ej kunde af Bankens särskilda låne-anstalter utgifvas efter andra grunder, än som nu äro stadgade, Fullmäktige ej kunde understödja motionen i 2:dra punkten; hvaremot Fullmäktige ansågo sig böra på det sätt förorda förslaget i 3:dje punkten, att försträckning till nya Filialbanker icke må, under tiden intill nästa riksdag, meddelas såvida Fullmäktige skulle finna de dertill afsedda medel ovilkorligen behöfva att till andra föremål användas. Sedan Kongl. Majit och Rikets Ständer numera beslutat att, till underlättande af penninge-stullningen och rörelsen inom landet, ett lån eller kreditiv till belopp, motsvarande 3 millioner Riksdaler Silfver, skall å utrikes ort skyndsamt upptagas, samt Rikets Ständer derjemte, med bifall till Utskottets, i Utlåtandet M 70 afgifna, förslag, berättigat Banko-Utskottets Utlåtande J\i 74. 17 berättigat Fullmäktige att af den genom det utländska lånet eller kreditivet beredda tillgång eller, såsom den skall benämnas, Statslåne-fonden kunna använda någon del såsom omedelbar försträckning till sådane inom riket befintliga penninge-förvaltande verk och inrättningar samt större bolag och föreningar, som af Fullmäktige anses erbjuda fullkomlig säkerhet; så blifva Fullmäktige följaktligen oförhindrade att, då de finna sådant nyttigt eller nödigt, af Statslåne-fondens tillgångar åt Enskilda
En treflig liten artar jag till den första i nästa månad. » tillerist klef in, stängde dörren med ena handen Nu vaknade den uppskakade majorskan till och tog henne om lifvet med den andra. fullt medvetande af verkligheten. » Men är du rysk, karl! » » Amanda! » framstötte hon nästan bevekligt, » klockan fem är han här! » » Ahnej, inte ännu! » » Hennes nåd, var inte rädd! Maten svarar » Men jag har ingen tid. du får gå strax. jag för! » sade Amanda med återvunnen fattning. Hennes n å d. » Och n:r 4 gick allra rakaste väg ut genom » Gumman! Hon står och pratar hos Gerells. Jag ska till löjtnantens. Den, som fick dörren, men, det måste nämnas till skam för hans matematiska begåfning, utan att vidare passa här i stället! » begrunda detta märkliga problem: » Att på en » Du har ju så gjort ock! » gifven vink ställa upp ett gifvet fönster bortom » Ja, men den tiden var inte du här! » » Nej, men hon var där, d u (. hon midtemot! » ett gifvet bord, » hvilket problems lösning fordrar » Hå, det var ingenting — bara hon, som ville en så ytterst besvärlig konstruktion, att man ha en under hvar arm om söndagarne! Men måste uppdraga sin egen person, som en annan likbent figur, på det gifna bordet etc., etc. jag. jag. retirerade. » Nej, i stället gick han i sälla drömmar om den » Ja, hon fragte också i söndags, om vi haft harstek. Det osade så hare! Hon gör allt dag han finge hemkomma till en älskad maka, försmädligt för mig, sätter opp gamla fröken i mottagen på långt håll med lockande os af fläsk mellandörren att klaga på matos för värden, så och potatis från egen härd — ty det finns verkligen förstugor, där man ej fruktar matlukt. Ja, han går och tittar och snokar, så en kan ... » » Ack, min vackra t ö s. låt värden ha sin det finns lägenheter till och med, där ingen behöft klaga på att kraftbuljong och vaniljsås gång! Jag vill ha en kyss! » Och kyssen brann af.
I anledning häraf hade Herr Leffler lill Protocollet yttrat, det han för sin del icke kunde gilla den partiela åtgärd, Herr Linde/vist sålunda föreslagit, till antagande af Bönerne för huslig andakt uti Nya Evangelii-Boken, och deras införande uti deh gamla, med uteslutande af dem, som deruti nu befinnas; och ansåg, att frågan om den Nya Evangelii-Bokens antagande framdeles borde i sin helhet behandlas. Deremot hade Herr Leffler icke fuunit något hinder vara, att ju den Boktryckare, som det önskade, må serskildt kunna från sitt Tryckeri i behörig ordning utgifva de nya Bönerne för huslig andakt, hvilka finnas uti den nya Evangelii-Boken, och ville icke bestrida, att de måtte tillåtas uti någon ny upplaga af gamla Evangelii-Boken, såsom ett tillägg mot slutet, införa de ofta nämnde nya Bönerne, blott det icke skedde med uteslutande af de gamla. jBesv. och Oecon. Utsk. Bet.-de. N.o 47- 35 Slutligen liar, till Utskottets åtgärd, i sammanhang med dess handläggning vid förevarande ärende, Hoglofl. Ridderskapet och Adeln genom Remiss öfverlemnat ett af Herr C. af Stenhof till Höglofl. Ridderskapet och Adeln ingifvet Memorial, deruti lian , med anledning af Herr Prosten Östbergs motion, samt efter att hafva utvecklat Svenska Bibel-Öfversättningens historia, hemställt, att, utan afvaktan af någon vidare Bibel-Öfversättning, ifrågavarande förslag till nya Evangeliioch Böne-Boken måtte blifva till granskning befordradt.
En skiljaktighet finnes deri, att Jernvägs komitén från det inre af Södermanland går på en annan väg, än som K. M., på Öfverste Ericsons tillstyrkan, föreslagit till Orebro, men denna mindre skiljaktighet kan ej verka på hufvudfrågan. Att väg skulle gå fram der, derom äro dock alla ense. Man har föreslagit att sammanföra hela det ifrågasatta anslaget för arbetena å vestra stambanan, för att användas till arbetande på en bana emellan Götheborg och Orebro, och har derigenom trott sig påskynda arbetet på banan mellan Götheborg och Stockholm, om äfven denna bana skulle gå genom Södermanland. Men häri ligger ett stort misstag, emedan de arbeten, som mäste utföras på banan StockholmKathrineholm, på flera ställen äro sådana, att de ej medgifva mer än en begränsad arbetsstyrkas användande, såsom vid bergsprängningar m. fl. arbeten, och följaktligen kan ej tiden för arbetets utförande förkortas öfver en viss gräns. Om man ock ej fäster sig dervid, måste det alltid vara rättare att så fördela medlen, att man derigenom gagnar § af landet i st. f. i, ty man kan ej vinna det stora ändamålet, att hastigt förena Stockholm och Götheborg, förutsatt att man vill draga banan genom Södermanland, då man borttager det anslagsbelopp, som här är föreslaget för arbetena mellan StockholmKathrineholm, ty dessa anslag äro beräknade att hufvudsakligen användas till de nyssnämnde svårare och långsammare arbetena. Man talar om en jernväg mellan Götheborg och Örebro såsom någonting ur helt politisk synpunkt (det vore nemi. en inre kommunikation mellan vestern och östern), och att man ur militärisk synpunkt ej borde tveka att votera densamma såsom högst nödvändig. Man förbiser härvid, att man vinner det afsedda ändamålet för vida bättre pris och vida hastigare, om man förenar Orebro med Askersund medelst en jernbana. Man erhåller då en inre kommunikation mellan Götheborg och Stockholm, under den årstid, som man begagnar vattenvägen mellan Stockholm och Örebro. Och detta, raine Hrr, har Utsk. föreslagit!
Proposition, N:o 29. sen endast borde träffa så kallad priviligierad jord, samt alt derifrån således äfven böra skiljas alla hemman och lägenheter af kronoskatteoch frälse-natur, hvilka enligt för fattningar ne äro underkastade ständig rotering", och ansågo Rikets Ständer, att ifrån extra roteringen borde uteslutas ”alla vid 1811 års extra rotering antecknade hemman af förenämn”de beskaffenhet, i afseende på hvilka särskild undersökning blifver nödig, ”om icke å ett och annat ställe, delar af förut roteradt hemman kommit ”att, i extra roteringen ingå, blott derföre att hemmanet i gamla roteringen '”blifvit upptaget till mindre hemmantal, än hvaraf det efter jordeboken be”står, och utan afseende derpå, att sådant skett för hemmanets svaghets skull, eller andra gällande orsaker.” ”1 anledning af denna Rikets Ständers underdåniga skrifvelse utfärdade Kongl.
Markegångsvärde på förslag. 316,287 1.676,490 S:r| 9,393,8001 Restantier, eller för föregående åren inflytande Stats-medel 130.000 Summa (11,281,516152 516,287] 1| S11,676,4901 —| S p a n m å ]. Indelt på förslag. Mått. Värde a 6V3 R:dr Tunnan. Mått. Värde förslagsvis å 6’/, R:dr T:n. T:r. 110.160 754,400 Summa Mått. Värde. Kongl. lIof>§(ats-Anslagen. Kongl. Maj:ls Hofhållning Hans Kongl. [läghet Kronprinsens Hofhållning Hennes Kongl. Höghet Kronprinsessans Handpenningar För Deras Kongl. Högheter Arffurstarne Hennes Maj:t Enke-Drottningens Hofhållning Möblers underhållande å Kongl. Slotten Kongl. Hofslallets Utfodring Polis-, Lysoch Renhållning vid Kongl. Slottet och Arfprinsens Palats . Rosersbergs Slolt Ved och Kol för de Kongl. Hofvén Kongl. Slotten. Reparationer å Stockholms Slolt med flere för Kongl. Hofven upplåtne Byggnader .. Brandväsendet och yttre Lyshållningen ä Kongl. Slottet Drottningholms och Svartsjö Slott Gripsholms Slolt (. Ulriksdahls Slott Haga Lust-Slott och Park Strömsholms Slott 15 Titeln. JAtU Ii. 420,000 > 100,000 18,000 20,000 80,000 8,000 30,000 11,230 2,000 23,210 S.r 7 J 4,440 32,000 _ 3,800 10,400 1,700 3,SCO M 5.000 2.000 — S:r 60,400 Penningar. Banko.
— Skal, 10, Grifflar af Sten, V. 3o. Gryn, &o. — Hertz, — Macron, 5o. ( 2- ) 18 — Gryn, — Manna, So. rNudeln, 5o. — Perle, 5o. — Sago, 35. Credit-upplag ioo ö — Ris, 35. Credit-upplag 6’oo — Tapiocki, 35. — Vermicelli, 5o. — Ägg, 5o, — Andia slag, se Spanneraål. Guld. — oarbetadt, fritt för tull och alla slags afgifter, men vigten antecknas i Journalen, — arbetadt af alla namn och slag ej specif. L, V. a5. i — Aurum Musivum, Unser eller Pouder-Guld, L. V. 25, —• Bok, se Litt. B. — Guldspinn, se Guldtråd, Litt. T. — Tyger, se Väfnader af Siden. Gummi af alla namn och slag ej specif. 5. Gräs och Rötter alla slag, V. 5. i, Grönsaker, V. 5o. i Guitarre, se Instrumenter Musical, Gäss, insyltade och rökta, V. 5o. i, H. Ilackclse-machincr, Hagel af jern, V. 5o. i. L. V. 5o. — J9 — Hagel, — af bly, se bly arbetadt. Half-Sidentyger, se väfnad af Siden. Halm, V. 5o. i; Hampa, Pass, L. 5o, i, Credit-upplag lo S& t. _ all annan, 5. i. Credit-upplag 20 S& Handskar, Mans och Qvins alla slag, L, V, yo, 1. Handtverkeri, Fabriqucs och andra slojdevaror, heleller halffärdiga af alla namn och slag, i denna Tariff-ej speciiiccrade, L. V, 5o. r„ Hartz, 5o, 1, Hattar, Italienska strå, L. V. 25. — alla andra slag, L. V. 5o. r.
Riksens Ständer äge, gemensamt med iXorriges Stor (liing, i den ordning Riks-yl k ten bestämmer, att utan afseende pä något den aflidne Konungens Testamente, angående Riks-Styrelsen, förordna en eller liera Förmyndare, sorn, intill dess Konungen myndig biifver, Regeringen i Dess namn, efter denna Grundlag, må utöfva. konslUuliont-UliliOllets Memorial K:o 2. 13 Skulle ilen olyckliga händelse inträffa, att den Konunga-Att, hvilken Arfsrätten till Riket uppdragen vore, pä manliga silian utpiiige, kalle Siats-Rådet, inom den i föregående § stadgade tid efter den siste Konungens död. Riksens Ständer till allmän Riksdag. Riksens Ständer skola då ett nytt Konungahus utkora, med bibehållande af denna Regerings-Forin. § Om emot förmodan Ståts-Rådet undciläte att i de läll, föregående 91, 93 och 94 §§ omförmäla. Riksens Ständer genast sammankalla, dä äligge det ovilkorligen liiddarhus-Direktionen, DomKapitlen i Riket, Magistraten i Ilufvudstaden samt Landshöfdingarne i Länen, att, genom offentliga Kungörelser, underrättelse härom meddela, på det val af Riksdagsmän, der sådana val äga rum, genast må kunna anställas, och Riksens Ständer sammankomma, att deras och Rikets rätt iakttaga och skydda. Sådan Riksdag öppnes ä Femtionde dagen efter den, dä Slais-Rådet sist bordt kallelse dertill i Hufvudstadens Kyrkor låta kungöra. 9 4. Skulle den olyckliga händelse inträffa. att den Konunga-Att, hvilken Arfsrätten till Riket uppdragen vöre, på manliga sidan utginge, kalle Regeringen inom den i föregående § stadgade tid efter deli siste Konungens död, Riksens Ständer till allmän Riksdag. Riksens Ständer skola då, gemensamt med Norriges Slut lfling, pä sätt Riks-Akten stadgar, ett nytt Konungahus utkora, med bibehållande af denna Regerings-Forin. 95.
så ehuru det visserligen måste erkännas, att sjelfva meddelandet af undervisning i allmänhet utgör det säkraste profvet för en Lärares skicklighet och användbarhet, torde dock ej böra förbises, att detta förslag icke lämpligen lärer kunna verkställas, helst stundom ganska många sökande anmäla sig till erhållande af en och samma befattning; och få Utskotten derföre afstyrka bifall till förslaget; Viljande Ulskolten härvid förnya det förklarande, att Utskotten anse dem, som tillämpat den nuvarande Skol-ordningen, och haft tillfälle att erfara dess bristfällighet uti förevarande hänseende, bäst äro i tillfälle alt framställa förslag till förändring i de ptof, som nu äro föreskrifne för dem, sorn söka Lärare-befattningar vid omförmälde Läroverk. I anseende till hvad Utskotten nu yttrat, samt då någon erinran ej blifvit gjord emot Utskottens förslag i 3:dje punkten af Betiinkandet, angående den så kallade Indigenats-rätten, få Utskotten hemställa, att hvad de i förevarande ämne uti sitt lörra Betänkande tillstyrkt, måtte af Rikets Ständer bifallas. Stockholm den 27 Nav. 184». Häremot anmäldes följande reservationer. Af Biskopen m. m. Doctor Hedrén: ”Enär de nu gällande SkolLagar, rätt bandhafda, ansetts tillräckliga för ändamålets vinnande, bar Betänkandet blifvit af Preste-Ståndet afslaget. Och anser jag för min del den föreslagna underdåniga skrifvelsen hvarken af beholvet påkallad eller till något nyttigt ändamål ledande”. Häri instämde Herr Prosten Lalin. Af Herr Prosten Åstrand: ”Jag tillstyrker afslag å den här föreslagna underdåniga skrifvelsen, som icke ens hos Högvördiga Preste-Ståndet, hvilket väl torde vara mest competent att bedöma det ämne, som här är i frågah lyckats att blifva gillad”. Statssamt Allm. Bes v.- och Ekon.-Utslottens Betänkande, N:o i o i. 21 N:o 101. Ant. till Exp. Utsk. den 3o November, kl. 1 c. m.
Hvad de nu ifrågavrde lägre Landtstats-ljenstemännen beträffar, så är det icke utan förundran jag erfarit huruledes den för dem föreslagna lönereglering synes vittna derom, att man i afs. på lönebeloppens bestämmande icke anser sig böra göra någon skillnad emellan de tjenstemän, hvilka för sina sysslors förrättande endast behöfva en ganska medelmåttig bildning, såsom händelsen är med LandsKanslister eller LandsKontorister, och sådane tjenstemän, hvilkas befattningar äro af den beskaffenhet, att de kräfva en högre bildningsgrad hos deras innehafvare, såsom med LänsNotarier är förhållandet, enär dessa tjenstemän måste hafva undergått den akademiska examen, genom hvars afläggande man Olifver kompetent till inträde i rättegångsverken, och hvilken är ganska svår, i anseende till de mera vidsträckta studier, som den påkallar. Just med afs. härå hade rättvisan fordrat, att man för LänsNotarierne icke föreslagit en så ringa lön, som 750 Rdr. Genom att på detta sätt ställa den mera kunskapsrike tjenstemännen, och den som har en vida lägre bildning på samma plan, med hänsigt till deras löneförmåner, skall det slutligen gå derhän, att man hos den studerande ynglingen, som vill egna sig åt Statens tjenst, qväfver all håg att förskaffa sig den högre bildning, hvarigenom han göres skicklig att emottaga och till Statens verkliga gagn bekläda de svårare och vigtigare, om också icke de högre platserne inom embetsmanna-knrpsen. Vi finna äfven huruledes antalet af juridiskt bildade e. o. tjenstemän så väl vid Länsstyrelserna, som inom andra embetsverk, under de sednare åren allt mer och mer förminskats, och särskildt kan jag uplysa att inom det embetsverk, till hvilket jag hörer, denna förminskning redan gått så långt, att då inom KansliExpedin eller Adv.Fisk.Kontoret en tjenstledighet sökes eller en tjensteman får förfall, man är i verklig förlägenhet att finna någon, som under tiden kan sköta hans tjenst.
Hr Carleson, Edv. Henr.: F. n., då det är fråga om att få Privathanks-lagstiftningen i ett eller annat hänseende ändrad, finner jag för min del det vara ändamålsenligast att försl afgöra, hvilka ändringar man vill hafva, och sedan bestämma sättet för dessa ändringars åstadkommande. Efter öfverläggningen om sjelfva lagen, torde kanhända R. o. Ad. finna, att det icke är skäl att göra någon ändring i nu gällande sladganden, och då är det ju alldeles öfverflödigt att diskutera sättet för ändringarnes genomförande. Skulle åter R. o. Ad. finna ändringar behöfliga, så synes det mig vara den rätta ordningen, att R. o. Ad. först beslutar, hvilka ändringar skola göras, och sedan öfverlägger, huruvida Ståndets beslut skall erhålla formen af en utaf R. St. för deras del besluten civil-lag, eller formen af ett förslag till ekonomisk förfaltn., hvilket till K. M:s Nåd. pröfning i underddiet öfverlemnas. Hr Gripenstedt: Det måste väl vara klart, att hvarje R. St:s beslut skall på ett eller annat sätt, under en eller annan form, hos K. M. anmälas. Nu kan anmälan af R. St:s beslut i denna fråga ske antingen sålunda, ali R. St. tillkännagifva, del de för deras del beslutat en Privatbanks-lag af den eller den lydelsen, eller också att R. St. i underddiet anhålla om K. M:s fastställelse å ett af R. St. i detta hänseende upgjordl förslag lill förfaltn. Då det nu är fråga om att göra en framställning i ämnet till K. M., så måste man väl komma öfverens om den form, hvarunder denna framställning skall göras. Om Utskm icke träffat den rätta formen, så bör väl sådant ändras, och följden af en sådan ändring, före öfverläggningen ang:de sjelfva saken, kan icke vara någon annan, än den att, om något i saken beslutes, detta beslut då skall framställas onder en riktig form, hvaremot om ingenting beslutes, naturligtvis också icke heller någon framställning till K. M. kan komma alt ega rum. i^r detta så konstigt eller svårbegripligt, och hvarföre tvistar man så mycket härom?
Obekanta tilltala hvarandra liksom på en maskerad, ty skymningen skyddar allas ansikten. – Jo jo! Här går det muntert till! Gud nåde oss alla om den gamla lagen skulle tillämpas! – Hvilken lag? – Lagen, som förbjuder undersåtar att ha kurtis för sig inne på ett kungligt slotts område. Det straffades förr med förlust af ett finger! Gällde den lagen nu, skulle bestämdt halfva stan visa sig med fingertuta i morgon! – I gamla tider var mycket förbjudet, som är tillåtet nu. Nu ha vi en kabinettsminister, som gör en konst i moralen. Det fräser till mellan träden, det lyser och gnistrar. Och plötsligt blir det åter mörkt. Det var den första raketen. Nu skall fyrverkeriet begynna. Hurra! Hurra! Långt inne i dunklet brinner med gyllene eld ett CM, sammanslingradt under en kunglig krona. Och massorna jubla: – Lefve drottningen! – När allt kommer omkring, är den lilla prinsessan född i tukt och ära! Annars skulle drottning Juliane Marie aldrig ha hållit henne fram till dopet! – Och kungen själf och arfprins Frederik skulle icke ha öfvervarit döpelseakten? – Och hofpredikanten Qyist skulle väl icke haft samvete att döpa en oäkta till prinsessa? Det glimmar i mörkret med blå eld: LA under en kunglig krona. – Hvad betyder det? – Louise Auguste. Det är prinsessans namn. Och jublet bryter åter löst. Och åter blir det åter mörkt och tyst. Man väntar. Snart lyser det ånyo; det är drottningens initialer för andra gången, nu i röd eld. – Kungen! ropar en röst ur hopen. Kungens namn! instämma andra. Och det blåser upp till storm i sinnena. Brambilla, lusteldarnes mästare, har du glömt att det ännu existerar en liten blek stackare med anspråk på att kallas Danmarks konung? Långt borta från trängseln irrar en ensam skugga och tänker på sitt lilla barn, som sofver den eviga sömnen därute på kyrkogården. Rättvise Gud, hvi tog du den fattiges enda kid! – Följer straffet synden, hvarför drabbar det då icke henne, äktenskapsbryterskan, som är brottsligare än jag? Skall hennes barn få lefva och växa i glans och härlighet?
Lika med den värde Talaren önskar jag, att Riksens Högloflige Ständers Statsutskott ville strängt och noggrant granska, huru de ifrågavarande Medel blifvit använde, öfvertygad att jag och de, som med ioo Den 2g December f. m. mig dela mödorne och ansvaret, skola skörda den tillfredsställelsen att befinnas redligt hafva uppfyllt våra pligter. Viddén af de Redogörelser med dertill hörande verificationer, på hvilka en sådan granskning måste grunda sig, tillåter ej här att ingå i några detailler; jag torde blott få anföra: att Kongl. Krigskollegium icke äger att disponera hvarken medel eller persedlar, utan i anledning af fastställde Stater, eller gifne föreskrifter; och att Kongl. KammarRätten åligger att granska de från Collegium inkommande Redogörelser, så väl i anseende till siffran, som till dispositionerne; hvarjemte Riksens Ständers Revisorer utöfva enahanda granskningsrätt öfver Collegii åtgärder och Räkenskaper. Att inga dispositioner emot Stater och gifne föreskrifter af KrigsCollegium ägt rum, kan af de granskande Authoriteternes handlingar redan inhemtas, och blifver, som jag hoppas, af Högloflige Statsutskottets undersökningar ytterligare bestyrkt; äfvensom KrigsCollegii årligen ingifne StatsReqvisitions-förslag utvisa, att behofvens behöriga anmälande icke blifvit försummadt, ehuru de, i anseende till bristande tillgångar å Tredje HufvudTiteln, icke annorlunda än med betydliga inskränkningar i Nåder kunnat bifallas. Orsakerne, hvarföre UtredningsFörrådens behållningar måst under de förflutne åren begagnas, äro redan af Hans Maj:t Ko - Den 29 D e c e m b e r f. m. 1 o t nungen vid förra Riksdagen Riksens Ilögloflige Ständers Statsutskott meddelte uti Kongl.
Den som vill, att, i enlighet med Utskottets förslag och tre Stånds beslut, Köpe-kontrakt, hvarå föijer köpebref', belägges med stämpladt papper till belopp af 4,0 öre för hvarje exemplar, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej. yinner Nej, kommer, i enlighet med Borgare-ståndet» beslut, rubriken Köpekontrakt, jemte afgifts-bestämmelse, att ur författningen uteslutas. § 8, mom. 4. Utskottets hemställan, att Köpe-, hy tesoch gåfvo-bref' skulle karteras efter följande tarif: till och med 100 R:dr 60 öre, samt för hvarje fulla 100 R:dr derutöfver . 60 öre, har af Ridderskapet och Adeln, Presteoch Bonde-stånden blifvit godkänd. Borgareståndet äter har, med ogillande af den föreslagna larifen, beslutat en så lydande: till och med 100 R:dr -— 60 öre, deröfver till och med 200 R:dr 1: 20 öre, deröfver till och med 300 R:dr 1: 80 öre, och vidare för hvarje 100:lal R:d1- — 60 öre. Så vida Borgare-ståndet icke skulle vilja frånträda detta sitt särskilda beslut, föreslår Utskottet omröstning enligt följande voterings-proposition: N:o 15. Den som bifaller Utskottets, af tre Stånd godkända förslag, att Köpe-, bytesoch gåfvo-bref skola karteras enligt följande tarif: till och med 100 R:dr 60 öre, samt för hvarje fulla 100 R:dr derutöfver . 60 öre, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej, komma, enligt Borgare-ståndets beslut, köpe-, bytesoch gåfvobref att karteras på sätt som följer: Bih. lill R. St.