Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr Gr. o. Landtm, framställd propos. lades förstärkta StalsUtsk:s mern. N:o 275 till handlingarne. Föredrogs SlatsUtsk:s d. 22 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 276, med förslag lill sladganden och bestämmelser, ronde sältet, ordningen och villkoren för inbetalningen af anslagsoch lånesummor till befrämjande af odlingsföretag och allmänna arbeten. Detta utlåt, företogs punktvis till afgörande: Usta punkten Bifölls. 2:dra punkten. Frih. Cederström, Jacob: Vid slutet af det i denna punkt förekommande mom. g) fordras i min tanka ett tillägg af orden: ”och skall den försummade afbelalningen genast i laga ordning utsökas,” ty annars kunde det hända, att denna afbetalning komme att löpa en längre tid med 5 procents ränta, som tillika utgör ränta på ränta, efter räntan är inberäknad i afbetalningen, hvilket icke kan stå tillsammans med en förståndig ordning. Uppå härefter af H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställd propos. biföll R. o. Ad. förevarande punkt med den förändring, att vid slutet af mom. g) skulle tilläggas orden: ”och skall sagde belopp genast utsökas”. 3:dje punkten Bifölls, Den 29 April. 335 4:de punkten. Frih. Gederström: Vid mom. d) i denna punkt torde samma tillägg böra göras, som det, hvilket nyss blef af R. o. Ad. gjordt vid mom. g) i den föreg:de punkten. R. o. Ad. biföll denna punkt med enahanda tillägg, som förut blifvit beslutadt att införas vid inom. g) af 2 punkten. 5:le och G:te punkterne Bilöllos. Vid föredragning af StalsUtsk:s d. 22 dennes på bordet lagda mern. N:o 277, med förslag till sammanjemkning eller voter. propos-.r i anleda, af skiljaktiga beslut uti frågan om anslag till nykterhetsskrifters utgifvande, yttrade sig Hr von Hartmansdorff, Aug.:
Minimi-valören å de assignationer, som på kreditiven utfärdas, af Utskottet i mom. 5 upptagen till 50 r:dr, har ansetts böra höjas till 100 r:dr. Utskottet kan likväl ej biträda denna åsigt, emedan, genom en dylik förhöjning, de, hvilka innehafva kreditiv å allenast 1,000 r:dr, icke skulle kunna med den fördel, som eljest vore händelsen, af kreditivet sig begagna. Vid öfriga i det förenämnde icke vidrörda momenter har någon annan anmärkning ej förekommit, än att, i händelse den för kreditiven stadgade afgift borttages, räntan måtte förhöjas frän 5 till 6 procent; men sedan Utskottet funnit nämnde afgift böra bibehållas, måste omförmälde anmärkning anses hafva förfallit. På grund af hvad sålunda anfördt blifvit, hemställer Utskottet till Rikets böglofl. Ständers förnyade pröfning det i 75 punkten framlagda förslag till reglementariska föreskrifter i och lör kreditiv-rörelsen, så lydande: Mom. 1. Med kassa-kreditiv förstås rättigheten att, inom visst bestämdt maximum, kunna af Banken undfå låneunderstöd för tillfälligt begagnande, på sådant sätt, att ränta påföres för hvad af det medgifna be loppet tid efter annan lyftes, men enahanda ränta åter godtgöres kreditivhafvaren för derå efter hand skeende återbetalningar. Fonden för denna rörelse är bestämd till 1,850,000 r:dr, hvaraf 1,000,000 r:dr tillhandahållas handelsoch näringsdiskonten i Stockholm, 500,000 r:dr lånekontoret i Götheborg samt 550,000 r:dr lånekontoret i Malmö; egande fullmäktige dock att, efter sig företeende omständigheter, dessa belopp inom de serskilda diskontverken förändra. Emot säkerhet, som af vederbörande direktion prölvas och godkännes, beviljas kreditiv på högst ett år, räknadt från den dag, kreditivrättighet blifvit förunnad, med vilkor, att såsom inträdesafgift erlägges V, procent af kreditivets hela belopp.
Den erindran som Herr Grefwen gjort emot det generela benämnande af lägenheter, såsom qwarnar, sägar, utjordar, M. m. torde förfalla dä det uplyses att Utstotkens kanka warit: att samma grund till desias jemförande med hemman stuve följas som Utstottet förestagit i deras Betänkande om Bränwinsbrännings - rättigheten; och denna ranke har warit sä bestämd, att, om den saknas uti Betänkandet, är det ett förhastat uteslutande, förmodeligen »vid renstrifningen. z:o Att icke Bruken och Jernhandteringen blif»vit föreflagne, pä fäkt som Herr Grefwen yrkar, att äfwen deltaga uti denna ersättning, har flere orsaker, men förnämligast den att den wanliga tullen är projecterad att upbäras wid Sjö ^ Tullen. — Och det öfriga som Herr Grefwen anfört, anser jag wara fullkomligen uplyst af sjelfwa Betänkandet. Grefwe Läörner, (-öran. Jag inser sä fullkomligen bade den besparing och den agrement som för de flesta enstilda winnes igenom Tullarnes uphäfwande, att jag ej smickrar mig, alt »ned hwad jag har att anföra kunna werka pä ett beslut som lär blifwa allmänt. Jag önstar blott att för min räkning fä till Protokollet anteckna de följande anmärkningar. Det gifwes i alla Oeconomiste Författningar en grundsatts som är allmän, som ätminstone altid bör rädsrägas, den att alla hastiga förän - 494 Den 12 Zebruarii. ändringar sallen arv gagneliga. Den gäller äfwcn i afseende pä ali slags taxation. Man bör lika wäl betänka sig/dä man assi assar en gammal, som dä fräga är art införa en ny. Alla afgifter äro antinge>' äirecta pä personer eller egendom, eller Lonsumtionö-afgifter »ä waror wid deras försäljning eller sörbruknrng. Om den ena kan mera bestämt
Ehuru jag inga lunda vill påstå, att den nuv:de sammansättningen af jury i tryckfrihetsmål är förträfflig, då jag tvärtom anser den vara ganska olämplig och tarfva en förändring; finner jag likväl det nu af Const.- Utsk. framlagda förslag till en sådan förändring vore behäftadt med så stora och väsendtliga brister, att jag vida hellre behåller den gamla juryn än antager den nya. Besynnerligt nog har Const.- Utsk. här fallit på en tanke, hvars utförande förut under Sveriges riksdagshistoria visat sig vara af en särdeles olycksbringande art, nemi. att lemna R. St:r eller någon af dess delegationer andel i domaremakten. Vi hafva ifrån den s. k. frihetstiden afskräckande, ja t. o. m. blodiga spår efter en af R. St:r utöfvad domaremakt. Det var det för tillfället herrskande politiska partiet, icke lagen, som fällde domsluten, och sällan har någon domstol gjort sig skyldig till så grymma orättvisor, som de af R. St:r under nämnde tiderymd nedsatta kommissioner. Det är visserligen sannt, att här icke är fråga om någonting så farligt och vådligt, som hvad jag nu omnämnt; men det som i allt fall qvarstår såsom ett oöfverstigligt hinder emot förslagets antagande, det är den i alla konsti - 4ti Den 10 O k t o b er. tutionella samhällen hyllade principen, att den lagstiftande makten icke får intränga på den lagskipandes område. Men äfven, om jag vill antaga, att en afvikelse från denna princip kan få ega rum, så förstår jag dock i sanning icke, hura Utsk. kommit att falla på den idéen, att TryckfrihetsNämndens utväljande skulle ske af Const.- och LagUtsk:n. Hvad Clefve följden deraf? Jo, att det parti, som inom dessa Utskott utgjorde majoriteten, kornme att tillsätta alla TryckfrihetsNämndens 60 ledamöter, ibland hvilka således icke komme att finnas någon minoritet, hvaraf åter följden Clefve den, att alla tryckfrihetsmål, eller åtminstone alla de, som hade någon politisk anstrykning, vore snart sagdt på förhand afgjorde, eller med andra ord, att E.
Jag har älskat dig hela mitt lif ovetande, det vill säga föreställningen om dig. Kvinnor börja ju alltid med ett »ideal», som de sedan lämpa efter omständigheterna! Att till allt annat du helt är just hvad jag drömt, detta synes mig som en så underbar godtgörelse för många års lidanden att jag fruktar detta som något allt för mycket fruktar att du skall öppna dina ögon och se all min ovärdighet Men helt förstå hvad du är, detta kan jag, emedan jag aldrig dyrkat falska gudar och jag skulle ge dig min själ att stå på, om detta kunde komma dig att stå högre! Det var kanske därför mitt lif skulle härjas, för att du skulle finna min själ alldeles fri och mer helt kunna besitta den, än du kunnat äga någon annan, lyckligare kvinnas! Som den döende tänker på himlen, som fångar på friheten, så tänker jag på dig Att dö utan att hafva sett och älskat dig, det skulle ha varit att ha gått med förbundna ögon under stjärnhimlen – bort från oanade härligheter Och dock, när jag fruktar att bli en sten på din väg, ett moln på din himmel, så kan jag till och med önska att jag aldrig sett dig, aldrig hört dig – och detta är det yttersta offer jag kan bringa dig, du som för mig är mer än lifvet, ja, mer än döden, så som döden syntes mig innan jag kände dig Hon förebrår sig att hon i sin skälfvande oro ej kan låta bli att plåga honom med sina tvifvel; att hon så ofta »låter hans blommor falla ur sina, vid blomsterfång ovana, händer». Men han ber henne i detta som allt annat endast vara sig själf, inte för hans skull dölja något, ty han har rätt att få hennes väsen i alla dess stämningar och han kan aldrig få nog af henne: »Jag ser aldrig objektivt på dig – hvarken för att upptäcka, loforda eller lämpa mig efter dig Jag inandas din personlighet med samma nödvändighet som luften och du ifrågasätter om jag ej vill umbära luften! Om jag hade en oändlighet af lif skulle jag bygga dem alla på dig. Just sådan du är, är du för mig alltid tryggt densamma och alltid underbart ny.
Jag tror i allmänhet, att ett så litet samhälle, som en socken, ganska illa lämpar sig för alt vara en krets för beskattning; men då det är nödvändigt för ombesörjande af erforderliga communalbestyr, sä må man åtminstone ej gå så långt, att någon, som icke der äger röst, skulle kunna beskattas, ulan inskränka sig till endast dem, hvilka med sin röst också kunna förfäkta sitt intresse, helst det endast beliöfver en enkel pluralitet för -rtt tvinga minoriteten. Vidare innehåller Hr von Hai tmansdorffs förslag, att uttaxeringen af den bestämda sunaman skall ske efter annan grund Un den för rösträtten bestämda. Jag anser detta orätt. Det må vara sannt, att en person, sorn äger stor förmögenhet inom socknen, utöfvar ett stort välde derstädes; men så länge han sjelf af afgifterna drager en motsvarande del, så äro olägenheterna deraf mindre betydliga, men frångår man den principen att afgifterna skola utgå i det förhållande som man röstar, då först kan den stora förmögenhets-despotismen blifva i hög grad farlig för de mindre bemedlade. Den tredje principen, hvaruti jag skiljer mig från Hr von Hartmansdorff, är den, att dessa utgifter skulle få beslutas för 5 år. Jag har förut sagt, att jag anser besluten om afgifter ej böra få komma att gälla längre än för ett år. Det kan Ilända, att en rik person bosatt sig inom en socken och der, till följe af den höga rösträtt han äger, kan åstadkomma beslut, som ingalunda öfverensstämma med socknens intresse i allmänhet, ulan mera med hans eget. Denne person flyttar ur socknen året derpå, och det voi e då orättvist, om den beslutade afgiften skulle fortfarande utgå. Jag anser nödvändigt alt dessa beslut pröfvas hvart år, socknen likväl obetaget att år från år bibehålla likasom alt förän - D« ■ 8 Mars e. m. dra dem, då omständigheterna dertill föranleda. Hvad man lior förespeglat såsom vådor i afseende på vissa tjenster eller arbeten inom socknen, liar ingen fara. Gäller det tjenster, så äro contracter ingångna och söcknarne derigenom förbundne att för det blifvande året åtaga sig en dylik afgift.
Till Bevillning soch EkonomiII tskotten 8:0 Memorial af Måns Matsson från Christianstads Län, deruti anföres: att ehuru på flere ställen Krono-herrunan äro anslagne till Boställen åt Postförare, desse likväl trid II lika penninge-ersättning med dem , sorn innehafva egen jord, och livi ka miste
Boye, att jag finner, att om denna § helt och hållet skulle utgå, så skulle nära nog intet ändamål vara vunnet med förändringarna i concurslogen ; men jag kan likväl ej instämma med honom uti att vilja antaga den redactionsförändring, som här är föreslagen. För min del skulle jag visserligen kunna hafva några anmärkn:r att göra emot sjelfva redactionen af §:n och äfven den anmärkntn, att jag anser Konungens Bef:- h:de ej vara behörig att såsom domstol befatta sig med åläggande af edgång, utan att det endast må vara inför laga domstol, sorn denna edgång skall ske. Det är likväl en annan anmärkn., som jag anser vara af större vigt. Här står nemi.: ”der borgenär ej visar skälig anledn. det gäldenär undandöljer tillgång.” Då äger han rättighet att svärja sig fri, men det skulle ganska lätt kunna hända, att man kan bevisa, att han har tillgångar, som han undandöljer, och då tror jag visserligen, att domaren borde så tillämpa lagen, att han ålade bysättning. Detta är likväl ej bär bestämdt uttryckt, hvilket är ett fel; men då det är svårt för mig alt genast föreslå en ny redaction af denna §, så att den får det bestämda utseende, som en lag-fj bör hafva, så vill jag hellre bifalla densamma utan förändringar. Jag tillstyrker bifall till §:n. Hr Printzensköld: Dåinan jetnför de skäl, som anföras i Hr Gyllenskölds reservation jemte det, som han uti ett nyss uppläst anförande uppgifvit emot denna §, med de skäl, som Frih. Boye och Frih. Cederström anfört för bifall till densamma; så vågar jag betvifla, att någon lång tve19 II. 29 D c 11 16 Januari e. m. Jean bos någon skulle lunna uppstå alt lemna de af Hr Gyllensköld anförda skäl företrädet. Åtminstone synes det mig, att det ligger något rättsvidrig! deruti, att gifva en fordran, som blifvit borgad i en gäldenärs concnrs, sämre lätt än den, som ej undergått denna procedur.
Kjöbenhavn anlöptes den 24 juni för att taga om bord den mängd lifsmedel, som derstädes blifvit uppköpt. Den 26 juni fortsattes färden till Göteborg, der ankaret fäldes den 27. Under öfverresan medföljde den berömde italienske geografen Commendatore Christoforo Negri, hvilken sedan flere år tillbaka med synnerligt intresse följt alla ishafsfärder och nu af sitt lands regering erhållit uppdrag att närvara vid Vegas afresa från Sverige, taga kännedom om dess utrustning m. m. I Göteborg gingo om bord docenten Kjellman, dr Almqvist, dr Stuxberg, löjtnant Nordqvist och en i Stockholm förhyrd handtlangare för naturforskarne, och här intogs större delen af expeditionens vetenskapliga utrustning äfvensom åtskilliga i Sverige inköpta förråd af lifsmedel, kläder m. m. Den 4 juli lemnade Vega Göteborgs hamn. Under seglingen längs Norges vestkust blåste en hård motvind, genom hvilken ankomsten till Tromsö fördröjdes till den 17 juli. Här gick jag om bord. Kol, vatten, pelsverk af renskinn15 för alla man äfvensom en mängd annan utrustning, som i Finmarken uppköpts för expeditionens räkning, intogs här, och trenne för färden förhyrda fångstmän inmönstrades. Gamla verldens polardrägt. Lapp, efter original i Nordiska Museet i Stockholm. Den 21 juli var Vegas hela utrustning tagen om bord, dess bemanning fulltalig, allt klart till afresa, och samma dag kl. 2 t. 15 min. e. m. lyfte vi ankaret, under lifliga hurrarop från en talrik vid stranden församlad folkmassa, för att på allvar anträda vår ishafsfärd. Nya verldens polardrägt. Grönländare, efter en gammal målning i Etnografiska Museum i Kjöbenhavn.16 Om bord på Vega befunno sig då följande Deltagare i expeditionen: A. E. Nordenskiöld, professor, expeditionens befälhafvare född 18/11 1832 A. A. L. Palander, löjtnant, numera kapten vid Kongl. svenska flottan, chef å ångbåten Vega » 2/10 1840 F. R.
Dessa fem bataljoner, som under namn af Skärgårdsflottans Marin-bata!joner, borde förläggas i eller vid städerna Hernösand, Stockholm, Calmar, Halmstad och Göteborg, skulle, fördelade i 4 kompanier hvardera, uppsättas enligt samma grunder som nuvarande WesterNorrlands Beviirings-bataljon, hvilken bataljon, äfvensom Hallands Infanteri-bataljon, med fördel torde kunna såsom marin-bataljoner öfverllyttas på femte Hufvudtitelns stat, då sålunda endast tre nya marin-bataljoner behöfde tillkomma, den tillökning likväl oberäknad, som för ändamålet blefve nödvändig i Hallands bataljons nuvarande personal.» »Ehuru det, enligt hvad ofvan blifvit anfördt, i alla afseenden vore olämpligt att under den korta exercistiden söka bibringa sjö-beväringsmanskapet vidsträcktare öfning, än som kan inhemtas i land och synnerligast afser gevärets bruk, Bil. M 3 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. Jtä 1, om Statsverket 1859. 39 är likväl förhållandet annorlunda med befälet. Det vore nemligen af icke ringa vigt att Marin-bataljonernas befäl och underbefäl, ämnade att i krigstid fylla befälhafvare-platser å Skärgårdsflottans fartyg, bereddes tillfälle att göra sig hemmastadde ombord å sådana samt med deras handterande. De å östra kusten förlagda Marin-bataljonernas befäl och underbefäl borde derföre årligen, före beväringsmötet, samlas till befälsmöte i Stockholm och sammaledes å vestra kustens bataljoners till befälsmöte i Göteborg å Nya varfvet. Men sjö-beväringsmanskapet skulle till beväringsmöte sammandragas till lämplig exercisplats å närmaste ort, hvarest Marin-bataljon är förlagd.» »Den sjö-beväringsstyrka, som vapenöfvades 1858 utgjordes: rån Gefleborgs län af 212 man. » Wester-Norrlands d:o . » 458 670.
Det senaste årtiondets bakteriologiska forskning har varit ifrigt sysselsatt med lösandet af denna fråga o c h har lärt, att vi hafva att söka dem förnämligast uti vissa af blodets beståndsdelar, ehuru meningarna varit delade, hvilka af dessa därvid spela den förnämsta rollen. (Forts. o. slut i nästa n:r.) * Från Iduns läsekrets. En » hufvudfråga ». j itet hvar känner till » Handarbetets vänner » * - ^och fröken Giöbels atelier för nordisk konstslöjd i hufvudstaden o c h hvilken roll, så att säga, dessa spela öfver hela landet, ty från Skanör till Haparanda gifves det väl få hem, där nå- got så när välmåga råder, i hvilka ej ett mönster återfinnes, s o m ledt sitt ursprung från något af dessa ställen. U n g a damer, tillhörande societeten, arbeta på dessa atelierer, sig själfva till fromma o c h till stort gagn för oss andra, som draga nytta af deras, g e n o m studier utbildade fina smak o c h färgsinne. Båda dessa stora etablissement hafva börjat i smått o c h sprida nu så m y c k e n trefnad från sig i många hem. Månne det ej skulle finnas någon eller några förståndiga kvinnor, s o m skulle vilja ställa sig i spetsen för en annan atelier, som jag är fullt säker o m att den, väl ledd, skulle bära sig o c h med tacksamhet emottagas, blott början vore gjord? Jag menar en atelier, där unga damer af den bildade klassen kunde få lära sig att blifva modister, ej för att därmed betjäna en hel allmänhet, utan för att sig själfva till nytta och nöje o c h sin pappas börs till gagn kunna förse sig o c h sina närmaste kvinnliga anhöriga med hattar. Hvar kan en man jag finna, Som äfven, liksom jag, » En djupt olycklig kvinna » En gång sett bättre dag. » » Har någon hört den sången, Hvars början lyder så: » Ja, ut på Oröna gången Tillsammans ska ' vi gå. » » Och hör du unga Dora Vi gifta oss i år » — Så tacksam blifver » Tliora » Om hon upplysning får.
Hvad säges väl om ett så beskaffadt förslag? månne den värde motionären sjelf sökt i ringaste måtto för sig göra klart hvarthän detsamma i tillämpningen skulle leda? Om nu ock Riddarh.Direkt, eller Utsk. möjligtvis kunde komma att sammansättas af sådane medlemmar, som gingo ända derhän i maktfullkommenhet, att de, efter derom hållen hemlig konklav, från representationsrätt uteslöto den ene eller andre Adelsmannen utan att upgifva skälet för denna sin maktutöfning; så måste likväl, då frågan derefter skulle underställas R. o. Ad:s pröfning, det blifva nödigt att upgifva den orsak, som föranledt uteslutningsåtgärden, — såvida meningen verkligen vore att Ståndet skulle kunna bedöma den anmäldta åtgärdens befogenhet. Om nu af Riddarh.Direkt, eller Utsk. hos Ståndet anmältes att representationsrätt blifvit vägrad t. ex. ät A. emedan ryktet om honom förkunnat att han uti någon transaction svikligen och oredligen sig förhållit; åt B. för det han skulle hafva försnillat och tillgripet kronans honom i tjensten anförtrodda medel eller persedlar; och åt C. för det lian under utöfningen af sitt vigtiga förtroende-embete under en eller annan form tagit mutor och såmedelst föröfvat snart sagdt,' det nesligaste af alla brott som af en embetsman kunna begås, och om vidare Direkt:s eller Utsk:s berörde vägran vunne Ståndets godkännande, så skulle säkerligen hvarje redlig man önska att ej längre tillhöra ett samhälle, der man, utan föregången ransakning och dom, genom ett RiksStänds beslut kunde se sig beröfvad det dyrbaraste man eger, sin heder, sin ära. För att nu sätta den värde motionären sjelf i tillfälle alt, 24 U Den 17 December f. m. äfven frän elen ståndpunkt, hvarpå han sig befinner, kunna fatta hela vidden af sin förvillelse, täger jag mig friheten att till honom framställa en fråga.
Slutligen och enär ifrågavarande förslag voro af en så genomgripande art, att en grundligare undersökning och beräkning, än motionären förmått åstadkomma, vore af nöden, har han, för den händelse grunderne för förslaget gillades, hemställt, att Rikets Ständer skulle hos Kongl. Maj:t i underdånighet begära dels nedsättandet af en kommitté för utarbetande af ett på samma grunder bygdt fullständigare förslag, och dels att, vid tillsättning af pastorat eller komministers-beställning, förbehåll alltid måtte fästas, att den utnämde skulle åtnöjas med de löne-vilkor, som af ett sådant förslag komme att bestämmas. 3:o af Ledamoten utaf Högvördige Presteståndet herr Prosten Setterblad, åsyftande, att, sedan Rikets Ständer vid förra riksdagen behjertat då gjorda framställningar rörande komministrarnes ringa lönevilkor samt ansett en löneförhöjning böra desse tjenstemän beviljas, så att deras inkomster icke kommo alt understiga 45 tunnor spannemål, hälften råg och hälften korn, men något resultat häraf icke följt, en ny framställning af Rikets Ständer måtte i detta ämne till Kongl. Majit i underdånighet aflåtas; och hafva vid föredragning af denna motion i Högvördiga Presteståndet anföranden blifvit afgifna dels af herr Komminister Beckman, sorn, jemte det han förklarat sig instämma i motionärens önskan 12 Allm. Besvärsoch Ekon.-Utsk. Utlåtande, N:o 44. om löneförhöjning för komministrarna, upplyst, att frågan härom vöre beroende på Kongl.
Hvar och en som kastat en, om ock flygtig, blick in i R. o. Ad:s arkivoch kanslirum, torde ha sett eller anat att dessa rum innehålla rikhaltiga samlingar af handskrifna prot. och handlingar från äldre och sednare tiders Riksdagar. Och så rikhaltiga dessa samlingar äro, så för äldsta tiden i sitt slag ensamna äro de, och vid 158 Den 28 December f. m. närmare betraktande vigliga för kännedomen af fäderneslandets historia, särdeles hvad dess ekonomiska, financiela och inrikes politiska förhållanden angar. Adelns riksdagshandlingar gå tillbaka till år 1627, i det hela taget några tiotal af år längre än PresleStis och ungefär ett århundrade längre äq Borgareoch BondeStuis. De äro ock, hvad prot:ne angar, vida utförligare än PresteSt:s, äfven under 1600-talet särskildt, ehuru båda dä voro fria från den öfvertlödiga eller alltför trogna fullständighet, som i sednare tider småningom gjorde sig gällande. 1 dessa prut. uprullas för den eftertänksamme läsaren ett eget slag af tidstaflor, med bilder ej ur krigets, men ur fredens värf, ur statsmannalifvets. De stora män, som vi alla från ungdomen lärt känna såsom segrande pä Tysklands, Danmarks, Polens och Rysslands fält, framstå här i en annan dager, kämpande med ordets makt för samma fäderneslands väl. Tidigt kastar väl partisinnet sina skuggor öfver dessas strider; meu hvad de derigenom förlora i inre värde, vinna de i yttre lif och intresse. Frågas nu: skola dessa skatter vara och förblifva begrafna i glömska? Och om de skola, om de höra framdragas i ljuset, hvem tillkommer detta närmast, om ej R. o. Ad. sjelf. Om intet annat Stånd i riket, kanske knappt någon statskorporation i annat land, utom England, har så mycket af egna minnen, och af egna häfder, så är ock intet så pä en gång berättigadt och förpligtadt att utan Statens mellankomst gifva dessa häfder en offentlighet, som kan bära vittne, att man vet värdera, hvad förfädren efterlemnat.