Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
"Att den årligen ingående betalningen för lyftade piastrar, capitalbetalningen å de s. k. silfverfastighetslån, samt capitalbetalningen å de 4>400>°00 rrdr, för hvilka Riksg.- cont:s obligationer sisth riksdag blifvit utfärdade, utgörande tillsammans ett belopp af 199.666 r:dr 32 sk., hvilket dock sannolikt ett eller högst 2:ne år före nästa lagtima riksdag, då Bankens piasterfordran blifvit godtgjord, nedsättes till 133,ooo r:dr, böra företrädesvis användas till förstärkande af Bankens silfverförråd, så snart vexelcoursen, enligt ofvanföre uppgifna grunder, sådant medgifver; att Bancostyrelsen äfven må vara tillåtet att, till begagnande af en för siifverköp synnerligen fördelaktig conjunctur, anticipera på det följande årets inkomster; att hvad som ej ett år kunnat användas, må också kunna reserveras till de följande, men utan att linder tiden inberäknas uti eller på annat sätt gravera Bankens utelöpande sedelstock; hvaraf följer, att sådana reserverade medel äfven kunna, efter sig företeende förhållanden och under vilkor endast, att proportionen emellan - Den 3 Februari f. m. 41 ian metalliska cassan och sedelstocken icke dymedelst Öfver skrides, göras fruktbärande i sådan lånerörelse, som medgifver deras snara återindragning vid påkommande behof.” Jag hemställer då till Hr v. Troil, hvilken annan lånerörelse Banken äger, än publika pappersbelåningen, för att kunna använda sådana medel. Vidare lyder 3o:de punkten sålunda: ”Att åt Bancostyrelsens klokhet och omtanka må varda öfverlemnadt att begagna de i Bankens vård från riksdag till riksdag qvarstående vinstmedel, då tillfälle dertill gifves, till förökande såväl af silfverfond som rörelsecapital. Jag hemställer, huru rörelsecapitalet annorlunda kan ökos än genom vinstmedlens användande i den lånerörelsegren, som mest anlitas.
Hans Excellence förklarade sig alltså, på redan förut angifne grunder, föranlåten alt vägra den af Grefve Horn yrkade propositionen; i följd hvaraf, och då Ridderskapet och Adeln redan förut godkänt Hans Excellences åsigt i denna del, det nu endast återstod att välja mellan antagandet utaf Grefve af Wetterstedts eller Herr Cederschjölds förslag till contra-proposition. Herr Cederschjöld: Jag har redan nfstått från votering om milt förslag, och bar ej emot att contra-propositionen blifver uppställd på sätt, som är föreslaget, emedan det synes mig utom allt tvifvel, S/jo Den n Februari i f. m. att hvar och en ändock bör veta, hvad den i sjelfva verket innebär. Grefve Horn: Efter Herr Grefvens och LandtMarskalkens senaste förklaring bör jag tänka mig möjligheten att jag hört oriktigt, då jag trodde att Herr Grefven och LandtMarskalken ansåg de ord kunna inflyta, som jag föreslagit; och då jag numera finner, att en sådan proposition ej tillätes, måste jag derifrån afstå. Jag får blott förklara, att då motiven för Herr Grefvens och LandtMarskalkens framställning beslå deri, att aktningen för MedStånden skall förbjuda Herr Grefven och LandtMarskalken att vägra den contra-proposition Grefve af Wetterstedt föreslagit, har jag önskat, att aktningen för Grundlagens oförtydda bestämmelse hade tillåtit Herr Grefven och LandtMarskalken, att vid propositionens framställande vara oberoende af aktningen för de öfrige Stånden, Min aktning för Lagens helgd och Svenska Nationens rättigheter öfverträffa!’ åtminstone all annan consideration, och nödgar mig alt nu i Protocollet nedlägga min protest mot hvarje proposition, som innefattar annat, än ett bestämdt beslut af Ridderskapet och Adeln alt inom loppet af år i833 utsätta någon viss dag för Ständernas nästa sammanträde. Härmed förenade sig Herr von Vegesack. Den it Februarii f. rn. 241 Den först föreslagne voterings-propo silionen blef härefter å nyo uppläst och godkänd, saint anslogs.
S. D. Föredrogs Bevillnings-utskottets sedan den 13:de dennes på bordet hvilande memorial IY:o 23, i anledning af lliks-slåndens olika beslut, angående tull-bevillningen. Utskottets straxt i början af memorialet gjorda hemställan, att, der samtliga Riks-stånden icke förenade sig i sammanstämmande beslut angående tull-afgifterne och derpå inverkande frågor, desse må, på sätt hitills egt rum, genom votering i förstärkt Stats-utskott slutligen afgöras. Bifölls. I fråga om de allmänna grunder, efter hvilka Utskottet ansett sammanjemkning af de skiljaktiga besluten böra föreslås eller voterings-propositioner uppsättas, ansåg Ståndet annat beslut icke erforderligt än det, som kan antagas såsom en följd af Ståndets beslut vid hvarje i memorialet förekommande serskild artikel. Momentet angående de allmänna grundsattser, som vid tullag-stiftningen borde följas, bifölls. Hvad ULskottet yttrat om tull-värdes-kolumnens bibehållande, godkändes. De grunder för tull-värdenas bestämmande, hvilka Utskottet ansett böra antagas, gilladeSj hvarjemte Utskottets i svit härmed gjorda hemställan, att angående samtliga tullvärdes-beloppen, framdeles få yttrande afgifva, bifölls. Momentet rörande bestämmelser om förändradt sätt för beräknande af tolagen m. m. ansågs ej föranleda till någon åtgärd. Yid öfvergångcn härefter till de serskilda varu-artiklarna, antog Ståndet, med frånträdande af sine förut fattade beslut, Utskottets inbjudningar, framställda vid artiklarne: Skrubb/or, Bokbindare-kloth, Broderduk , Marle och stramalj , Caffesurrogat, Cikoiier-ot, litt. c Fartyg, Fläsk, Ullgarn., Handskar, Ingefära , Rettin gar, m. m. Färskt kolt, torrkadt eller rökt kött, Strumpor , Stäfver, m. m.
Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Viskottets Betänkande M 39. dömande, tillika skulle kunna, med hänsyn till detsamma? svårare eller lindrigare beskaffenhet och brottslingens derigenom ådagalagda sinnesart, bestämma, huru länge misstanken oro fortfarande brottslighet eller vanhedern såsom hrottets påföljd bör hvila öfver den straffade, och huru länge följaktligen den offentliga varningen bör qvarstå i prestbetyget. På denna grund stödjer sig strafflagförslaget, då det tillegriar lagen det från rättsmedvetandet, sederna och lagskipningen hemtade, men hittills föga utvecklade begreppet om vanfrejd under en bestämd lorm och med den nya benämningen förlust af medborgerligt förtroende för viss tid. Sjelfva det nya namnet uttrycker fullständigt, hvad dermed menas, och dessutom är, på sätt ofvan förmäles, i lagförslagets 2 Kap. 19 § närmare beskrifvel, hvari denna påföljd består. I motsats mot nuvarande förhållandet med vanfrejden skall aldrig någon tvekan behöfva uppstå, vid hvilka brott denna vanhedrande påföljd eger rum. Såsom 1734 års lag. i fråga om ärans förlust, så har lagförslaget, i fråga om förlust af medborgerligt förtroende, vare sig för alltid idler för viss tid, uttryckligen utsatt, när sådan påföljd eger rum, äfvensom att den skall ådömas, och icke, såsom hittills, vara en af sjelfva brottets beskaffenhet gifven följd. Den nya lagens mening är tydligen, att i intet annat fall, än der lagen sådant stadgar, och domstol dertill dömt, ej heller i vidsträcktare mån, skall brottet draga vanheder med sig; och lör att denna lagens mening må blifva en verklighet, är det, med afseende å de nuvarande förhållandena, en nödvändig följd af den nya strafflagen, alt ofvan anförda särskilda stadganden. som sammanhänga med det gamla sväfva n d e begreppet af vanfrejd och för närvarande utgöra den enda lagliga grunden för frejdebetygs utfärdande, varda till de nya förhållandena lämpade eller åtminstone hänvisade till den plats inom lagstiftningen, som dem egentligen tillkommer eller kyrkotuktens område. Dertill fordras, enligt Utskottets åsigt, dels att — om ock olvanomförrnälda Kongl.
Sprengtporten bar påmiut oss derom, att Norrska lånet contraherades mot 4 procents ränta och p procents Capital-nedsättning. Jag ber Herr Friherren förskona mig och honom sjelf ifrån att genom några citationer om Norrska lånet tvinga mig att uppgifva hvad jag banner, huru det tillgick med detta lån. Herr Lefren, Johan Pehr: Jag har inom Utskottet instämt med pluraliteten, men skulle önska, att denna punkt något förtydligades. Efter orden: Räntan bäfver 4 procentj bör tilläggas: å det föreskrifna Capitalet, emedan Fullmägtige i RiksgäldsContoret annars möjligen kunde tro, att 4 procents ränta endast skall räknas å det capital man erhåller. I stället för orden i den följande meningen: å Capitalet afbetalas &c. önskar jag måtte sättas: å detta Capital afbetalas &c. Längre ned i punkten skulle jag önska, alt orden: eller Etthundrade Tusende Riksdaler Silfver Specie måtte utgå. Hvad angår frågan om det fördelaktigaste sättet att upptaga lån, antingen mot låg ränta och större rabatt, eller al pari och högre ränta; så synas dessa begge mot hvarandra rakt stri 64 H. 11 162 De n 3 Ma r s e. ra. dande åsigler, hvilka här vilja göra sig gällande, tala föfdelakligt för Utskottets förslag, som just är ett medium emellan dem begge. Det förundrar mig, att en ledamot påslår sig ej vilja medgifva 8 procents rabatt, när han å andra sidan vill föröka räntan till 4^ procent, men ändå ej begära mera än al pari. Samma Talare eller Friherre Rantzou har uppställt en ganska riktig kalkyl, hvilken slagit fördelaktigare ut, än Utskottets. Men man kan göra io kalkyler, som alla blifva fördelaktigare än Utskottets, och ännu ro andra, som blifva fördelaktigare än Friherre Kanlzous; sådant beror blott på de förutsättningar man för dessa beräkningar antager. Hvilken säkerhet har väl Herr Friherren derpå, att man kan erhålla lån al pari mot 4j procent?
Bonde Ståndets år 1809 gjorda anmärkningar förfalla; §. 53. Att Utskottets förslag år 1809 antages; §. 56. Att Utskottets 1809 gjorda förändrings förslag afslås; §. 61. Att förslaget från 1809 och 1810 årens Riksdag antages; §. 62. Att Borgare-Ståndets 1809 gjorda anmärkning förfaller. §. 66. Att Högloft Ridderskapet och Adelns samma år gjorda anmärkning afslås; §.§. 69, 70, 71, 74. Att de från 1809 och 1810 årens Riksdag hvilande förslag till ändringar antagas, och Högloft Ridd. och Adelns anmärkning vid 71 § förfaller; §.§. 77, 80, 81, 86, 87. Att de från nämnde årens Riksdagar hvilande förslag till ändringar afslås. §.§. 91. 92. Att Constitutions-Utskottets 1812 föreslagna förändringar antagas; §. 93. Att det, sedan 1812 års Riksdag, hvilande förslaget till förändring afslås, men den projecterade nya redaction af sista momentet antages; §. 96. Att den förblifver oförändrad. §. 97. Att förslaget från 1809 och 1810 årens Riksdag antages; §. 102. Att förslagen till ändringar från samma Riksdag afslås. 646 Bilagor till protokollet den 16 Juni 1815 §. 103. Att Högv. Preste-Ståndets och Hederv. Bonde Ståndets, tvid nämnde Riksdag, gjorde anmärkningar förfalla; men att Utskottets d. 2 Febr. 1810 och Tvid 1812 års Riksdag afgifna ändrings-förslag, antagas; §.§. 105, 106, 107, 108, 110, lil. Att alla de Trid dessa §.§., under föregående 3:ne Riksdagar, gjorda anmärkningar och ändringsförslag afslås. §. 114. Att Hederv. Bonde-Ståndets anmärkning, såsom icke vidare beredd, förfaller. Allmänna Anmärkningar år 1809 från Högloft.
Man måste först veta, om en sådan inrättn. kan komma till stånd innan man caleulernr att genom en inrättn., sorn ännu icke finnes, få ersatta kostnaderna för en kustbevakning, som säkerligen blefve förenad med stora svårigheter och utgifter. På dessa skal får jag vördsamt tillstyrka afslag å Utskts betänkande. Frih. Cederström, Thure: En väld talare här i mitt granskap har yttrat, att ifrågavar. ämne vore af ganska stor politisk och ekonomisk vigt. Jag instämmer fullkomligt med honom i denna öfvertygelse, men jag kan icke med honom instämma i begäran om afslag å förevar, betänk. Jag tror tvertom, att de grunder, hvilka blifvit anförda så väl af Konungens Bef:h:de, som af General-tullstyrelsen och Commerce-coll:m, de auclorileter, hvilka äro mest compelenta att bedomina frågan, böra lemna hvar och en den öfvertygelse, att för Sverige är af stor vigt att lemna bifall till betänkandet. Jag tror vidare, att de skäl den värde talaren andragit, för att förmå R. o. Ad. att lemna afslag å delta betänk., snarare äro skuggbilder, än de i sig sjelfva innefatta några verkliga skäl för afstyrkandet. Det första skälet, som den värde talaren framställde, var, att en af auetoriteterna andragit, alt det varit isynnerhet för att upphjelpa välmågan på Gottland, som dess tillstyrkande blifvit lemnadt; men då i allmänhet Gottland befunne sig i större välstånd, än de flesta andra provinser, så ansåg den värde talaren det icke vara skäl alt på detta tillstyrkande göra afseende. Jag skulle tro, att i ekonomiskt hänseende bör man vidtaga alla de åtgärder, som kunna befrämja vårt välstånd, och att vi äro långt ifrån att kunna säga, att någon provins befinner sig i det välstånd, att dess välmåga icke bör ökas. Jag tror nemi., att. aldrig någon provins eller något land kan hinna det välstånd, att detsamma ej kan eller i3 11. 33 D e ii 9 September f. ra. hör förökas.
Majit mätte föreslå Rikets Ständer, alt för hvardera af de 2:ne lägre landlbruksskolor, hvilka under liden blifvit provisoriskt inrättade inom Stockholms och Blekinge län, med vanliga vilkor anvisa ett årligt anslag af 2,000 R:dr eller tillsammans 4,000 R:dr Banko; 3:o att till arfoden och resekostnads-ersätlningar åt minst 4 Agronomer äfvensom ål de elever, hvaraf agronomerne höra vara åtföljde, hvilka utgifter, i anseende till otillräckligheten af anslaget för »undervisningsanstalter för jordbruk och landtmannanäringar», de sednare åren måst anvisas att utgå af besparingarne å anslaget för »jordbruket, handeln och näringarne», måtte i nåder äskas ett årligt belopp af (5,000 R:dr. Då det å nu gällande Riksstat under förstnämnde rubrik uppförda belopp inberäknadt anslaget för Degebergs Institut endast utgjorde 42,000 R:dr, men de af Statsrådet nu föresiagne utgiftsposter, tillsammans med äldre anslag, uppginge till 45,000 R:dr, skulle följaktligen, jemte bibehållande af de pä förra Degebergs-anslagel besparade 5,000 R:dr, erfordras en förhöjning af 3,000 R:dr å titeln »undervisnings-anstalter för jordbruk och iandtmanna-näringar.» c). Be främjan del i allmänhet af jordbruk och Iandtmanna-näringar. Styrelsens för Svenska trädgårdsföreningen underdåniga skrifvelse, deruti, jemte förmälan, hurusom denna förening under sin 21-åriga tillvaro sökt i flerfaldiga rigtningar inom fäderneslandet verka -för spridandet af mera kunskaper i och lifligare håg för alla i sammanhang med trädgårdsodlingen stående intressen och alster, samt under de sednare åren, förmedelst det årliga anslag af 1,333 R:dr 16 sk. Banko, som Rikets Ständer, uppå Kongl. Majrts
2lf bet för ©orfenfarte*n>erfet bemiljabe teferoationöanjlag fjafma <So1^rnfff‘|1'fe: gratijifationer tillbelatö fåbana landmätare, font för be af bent upp* gjovba forfenfartor mibfänté färjfilba foflnaber eller neblagt (Torre ntöba; Ijmarjemte, i änbamål att, få roibt ttteb förljanben roaranbe tillgångar (Te fan, påjfpnba fullbotbanbet af betta, för roinnanbe af fulljtänbig fännebom om SKifet i fgeograftjft, flatifiijft od) efonomijft Ijänfeenbe angelägna fartewerf, tre färffilba lanbtmätare, utom bern, forn för minnanbe af beforbran till fommiöftonörfanbtmätare upp» rättat forfenfartor, marit imber betta år, mot färffilbt arfmobe, meb bplift arbete fpjtelfatta. £ill unberflöb mib utgifmanbet af omforgöfullt utarbetabe fanor öfroer prormifertta åpelfinglanb odj Semtlanb Ijafma anjlag blifmit af iCongl. $ttaj:t beroiljabe. 3 jemnbrebb meb be märfbara framfteg, Ijroarmeb jorbbrufet d?a,wB™?arfs febnare åren fortgått till l/ögre utmerfling, Ijar äfmen intrefjet ofatt? belö för beföfattbet af få fallabe allmänna lanbtbrufaremöten, af 36 hwilfa ett blifwit fallet unDer (>n>arje af De fifla fem fomrarne od) ® u"ii«r af ^arwiD numera priöbelöningar af allmänna rneDel utDelaé till egare abiare reiter.af utmärfta huSDjur enligt De regler, forn ^ongl.
Upplysningsvis torde jag slutligen få i underdånighet anföra: att åt Länsmannen i Lekebergs Bergslag, Örebro län, nu upptagits såsom tillökning 110 R:dr, men att, derest, på sätt särskildt blifvit föreslaget, bostället Ihrsta öfvergår från Kronofogden i Carlskoga till denne Länsman, torde af kontanta anslaget 100 R:dr böra frångå den sistnämnde och tilläggas Kronofogden; samt att, ehuru, enligt stat, inom Gefleborgs län, Söderala, Mo och Regnsjö äro upptagna såsom två länsmans-distrikt, hvartdera med kontant löneanslag 162 R:dr 12 sk. 4 r:st. och indeldt 41 R:dr 32 sk. 2 r:st., dessa tvänne distrikt äro sammanslagna till ett, med ena indelningen 203 R:dr 44 sk. 6 rist., hvaremot Alfta och Ofvanåker, hvilka, enligt stat, utgöra ett distrikt med lika aflöning, nu äro delade i tvänne, med enahanda anslag till hvartdera, så att, på sådant sätt, statsanslaget ej öfverskridits, hvarom åberopas Eders Kongl. Maj:ts Nådiga bref den 7 Januari 1846.” % Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. om Statsverket 1833. 33 »Efter hvad sålunda blifvit föreslaget och på sätt sammandraget Lilt.
Att tala för mitt förslag, anser jag vara ulan ändamål, då detsamma blifvit af Const.Ulsk. åsidosatt, och då Landtm, förklarat, såsom man borde väntat, att något annat förslag, än det sorn Const.Utsk. framlagt, icke får bär komma under öfverläggning. Att tala mot Utsk:s förslag, har jag ansett fruktlöst, emedan jag tror att Ståndet godkänner det att hvila till nästa riksdag, utan att göra afseende på hvad jag eller någon annan kunde hafva att deremot anföra. Att det framlagda förslaget i hufvudsaken skulle blifva sådant det är, har jag väntat och redan i tryck förutsagt. I detalj hafva flera af förslagets förespråkare gjort anmärkn:r, men allt sådant är småsaker, mot grunden, hvilken jag ogillar. Afven ora jag hade trott att Ståndet skulle göra något afseende på min mening i della hänseende, så hade jag tvekat om några anmärkn:r mot förslaget, af mig bordt göras, emedan det efter min tanke vore oklokt, att icke låta det hvila till nästa riksdag, oklokt både af dem som gilla, och af dem som förkasta förslaget. Af de gillande vore det oförsigtigt att yrka återförvisning, ty när deras mening icke är att tillintetgöra förslaget, kan med en återremiss ingenting annat uträttas än alt få det förbätlradt i vissa omständigheter. Men derigenom äfventyras möjligen alt hela förslaget går öfver ända. Jag ser icke något hinder för Const.Utsk. att, lika som andra Utsk. frånträda, på grund af de anmärkmr, som inom Stånden göras, sitt första förslag och återkomma med ett helt annat. Vi veta alt denna förmiddag har ett Stånd såsom sin gemensamma tanke antagit Hr Brincks reservation. Möjligen blir Orebro-förslaget med några jemkningar, af ett annat Stånd likaledes antaget. Om nu Utsk. skulle finna för godt att vid närmare besinnande framställa till Ständernas godkännande Hr Brincks eller Bengt Gudmundsons förslag, hvar står man då? Att sådant kan hända, är ju icke otroligt, då man vet att det förslag, som nu är under pröfning, blifvit i Utsk. godkändt blott med en rösts öfvervigt.
Stadgandet att en vald Ledamot i en TaxeringsCoinité icke kan utan laga förfall sig sådant förtroende afsäga, är olämpligt, då i öfvervägande kommer, att på Landet laga förfall stundom icke kan styrkas, och det kunde hända, att den valda Ledamoten hade egna angelägenheter - ' Den 29 Maji. genheter af den vigf, att han icke utan känbar skada kunde deni åsidosätta. Det har gått an i äldre tider, att verkställa Taxeringar utan denna föreskrift, och den synes nu ej vara mera nödvändig än fordom. Föreskrifter utan ändamål böra icke öka mängden af dem, och ibland dem är förbindelsen att mantalskrdvas, du man större delen af året arnar vistas, som man ej sjelf kan förutse, oclr i alla fall icke är skyldig att bestämma. Jag mantalskrefs i Södermanland sistlidne Höst, Och kunde då icke förutse, att jag skulle vistas nio månader i Stockholm. Föreskriften, senaste Riksdagen tillkommen, att Jordägare häftar för dess Landt-. bönders och Torpares Kronoutskylder, vid hos dem saknad tillgång, bestrides nu liksom förlidne Riksdag, såsom orättvis till sin grund, och betungande i sin tillämpning, då, vid Jord-a brukares tilltagand® vanmagt, icke sällan kominer att inträffa, att Husbonden får betala utskylder för dem, hvilka bo på dess ägor, som, under förra Regeringslagar, aldrig blifvit satt i fråga, än mindre föreskrifvit, och lika orättvis är föreskriften, att, om en Hemmansåbo bortflyttar, skall husbonden för dess utskylder ansvara, då likväl Embetsmännen lättare åtkomma Kronans rätt i detta afseende, än hus-* bonden kan återfå hvad han mäst förskjuta för en kanske i en annan Province flyttad bonde, men Kronans säkerhet och Embetsmäns beqvämlighet bör väl ej beredas pä bekostnad af tredje mans rätt - Ridd.o, Ad, Pr&t, VI. B, II.
Ad:s ledamöter i dag gjort någon erinran vid det förra tillstyrkandet, men åtskilliga erinringar blifvit gjorda vid det sednare, ansåg Hr Landtm, lämpligast att framställa särskild propos. å hvartdera tillstyrkandet; hemställandes alltså nu först om R. o. Ad. behagade bifalla BancoUtskts betänk, i förra delen rör:de sedlarna ä 16, 12 och 8 sk. Hr Bråkenhjelm: Om jag icke missminner mig, så upplästes oell föredrogs blott den delen af betänk., som handlar om 10 och 14 sk:s-sedlarna. Hr Frih. o. Landtm, uppläste Utsk:s förslag rör:de sedlarna ä 16, 12 och 8 sk., samt hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla detta förslag. Ropades ja. Hr Landtm, uppläste derefter BancoUtsk:s förslag, rör:de sedlarna å i4 och 10 sk. Hr von Hartmansdorff: Jag anhåller blott att få fästa uppmärksamheten derpå, att Hr af Zelle'ns reservation åsyftar att lifgifvande! af sedlar å 10 och 14 sk. icke skulle upp - Den 5 September f. m. i45 upphöra med 184*> utan fortfara intill nasta riksdag lika med de öfriga småsedlarna. Hr Bråkenhjelm: Jag har icke fattat Hr af Zellens reservation, annorlunda än alt det förråd af ifrågavar. sedlar, som nu linnes i hanken, skulle få utgifvas intill nästa riksdag; men alt, derest förrådet före nästa riksdag utginge, nya dylika sedlar icke skulle få utgifvas. Hr von Hartmansdorff: Hr Bråkenhjelms anmärkn. är ganska riktig. Min anhållan är icke heller vidsträcktare, än att det förråd af dessa sedlar, som för närvar, finnes i banken, måtte få utgifvas intill nästa riksdag; roen det kan möjligtvis hända, att nästa riksdag inträffar så snart, att hela förrådet dessförinnan då icke utgått i rörelsen.
Hvem är då berättigad att taga denna skattskyldighet ifrån den enskilde medborgaren och lägga den på en annan, då den skattdragande varit nöjd med sitt kontrakt uti 170 år, och ingen af dem nu skulle vilja sälja skatteräntan för de der 10 årens kronovärdi, Den 31 Juli. 385 värdi, och anse sig belåtne, utan han skulle tilläfventyrs laga 1000 r-.dr för hvartdera af dessa årens kronovärdi. — Den som under sådana förhållanden vågar säga att jorden är för hårdt beskattad borde blygas alt se folk i synen. — Att den är hårdt beskattad, då den går på det sättet i köp man och man emellan! Jag anhåller att denna punkt måtte återremitteras, och att R. o. Ad. ej måtte medgifva räntornas förvandling. Jag kommer framdeles att yttra mig i åtskilliga delar emot komiterades förslag och Utsk:s betänk.; och skall jag söka att visa, huruvida man med sakkännedom om rikets drätsel har uppgjort det förslag som af komiterade blifvit framstäldt och af Ulsk. tillstyrkt. Hr Sandströmer: En värd talare har, innan han ingått i detaljerna af den fråga som nu utgör föremål för R. o. Adis öfverläggning, ansett nödigt att söka slämma R. o. Ad:s tankar om tendenserna af komiterades åsigter på ett med hans syftemål öfverensstämmande sätt. Han har företagit sig en öfversättning af de ord som komiterade pä några ställen begagnat; men det händer någon gång att öfversättningar göras alltför fria, och då man i sådant hänseende har ett ordspråk om öfversättning af sjelfva bibeln, böra komiterade ingalunda förundra sig öfver all deras betänk. blifvit föremål för en dylik. Jag anhåller derföre, att ytterligare för R. o. Ad. fä uppläsa den puukt, som varit föremål för öfversättningen.