Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till ordningens och sedlighetens vidmakthållande hafva inom åtskilliga Församlingar nyttiga och till ändamålet ledande öfverenskommelser blifvit ingångna, hvilka äfven af Eders Kongl. Majrts Befallningshafvande efter omständigheterna blifvit fastställde eller modifierade, utan att i öfrigt och med förutsättning af det nit och den samverkan dertill som vederbörande Kyrko-Råd och Krono-Betjente ådagalägga, någon allmän anstalt i detta afseende varit af behofvet påkallad. Aila Landsförsamlingar befinna sig ännu i saknad af skolinrättningar, så att föräldrarne sjelfva vanligen måste besörja sina barns undervisning i läsning och de första religions-begreppen; men stundom anlitas ock särskilte Skollärare, hvilka sednare turvis besöka hyarne, 21 hvarjemte en elei af Allmogens barn för kortare tider begagna undervisningen vid de i städerna befintliga skolor. Några undervisningsverk för nyttiga slöjder finnas icke. Deremot hafva, genom Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes, äfvensom Länets Hushållnings-Sällskaps åtgärder, uti pottaskoch tjärubränning m. m., kunnige personer blifvit utsände i Länet för att bibringa Allmogen kännedom 0111 dessa näringsgrenar. Öfver bälso-tillståudet vakar, jemte Krono-Betjeningen, äfven Kyrko-Rådet samt de i hvarje Socken numera organiserade Sundhets-Nämnder, hvarjemte, till hälsovårdens liandhafvande äro i Länet anstälkle 4 Provincial-Läkare; och äga dessutom, med få undantag, alla socknarne antagne Barnmorskor. I Hernösands Stad, der äfven ett Hospital finnes, har Länet ett Lazarett och Kurhus. Dessa inrättningars lokaler börja dock, särdeles hvad Hospitalet beträffar, mer och mer sakna nödigt utrymme och beqvämlighet för att motsvara alla fordringar af ett väl ordnadt skick; hvarföre fråga äfven uppstått 0111 deras ändamålsenliga utvidgande.
N:o 345. angående förändring i tiden så val för uppbördsslämmornes hållande, som för utgifvandé af redovisning öfver Kronans uppbörd. XXII. 161. — N:o 346. angående granskning af de i StatsRådet förda Protocoll. XXII. 179. — N:o 347. i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående Lag för inrikes vexlar. XXII. 217. — N:o 348. med öfverlemnande af förslag till Lag för enskilde Banker. XXII. 217. — N:o 34g. angående Instructlon för Rikets Ständers Revisorer öfver Banko Verket. XXIL 217. — N:o 35o. angående iakttagelser till förekommande af omtrvckning af vissa till Lillänget hörande Handlingar. XXII. 258. — N:o 35i. angående Kongl. Maj:ts Nådiga bemedling för ( 9« ) upptagande af ett utrikes Creditif, till förstärkande af Bankens Silfverfond. XXII. 2.58. Expeditioner till Kpngl. Maj:t, Rikets Ständers: N:o 353. angående Bankens Sedelntgifning. XXII296. Expeditioner till Kongl. Maj:t, Ridderskapets och Adelns: angående åtskilliga ändringar i RiddarhusOrdningen. XIV. 44. XV. A. 234. — angående fortfarande af Capitations-afgiften till RiddarhusCassan. XV. 63. i anledning af Kongl. Majlis Nådiga contra-proposition, rörande förändring af åtskilliga §§. i RiddarhusOrdningen. XXII. 191. Expeditions-Kronofogde-tjenster. Se Kronofogde. Expeditions-Taxan, angående nedsättning, ändring eller förklaring af. X. B. 398. XI. 1. 112. XVIII. U. 5. A. 3a. E. 117. ExpeditionsUtskottets Ledamöter. Se Lista.
se, hur b l ä n d h v i t a seglen lyste j u s t nu! » o m det barkskepp — små med deras skarpa iakttagelseförmåga att följa naturens arbete från de första lifsyttringarna i det skenbart liflösa fröet. Och ett sådant studium skärper deras blick och ger dem rik anledning till eftertanke. Det händer ofta, att man på detta sätt af frö kan få nya rossorter. Finner man i den lilla samlingen någon, som genom växtsätt, form eller färg tilltalar en, kan man plantera den i större kruka o c h, o m man så vill, i det fria, då liden därtill är kommen. Om de så behandlas, försvinner deras dvärgnatur, och man får rosenbuskar af vanlig storlek. U. Drifning af miniatyrrosor. [£6r dem af Iduns aktade läsarinnor, som gärna ' f egna någon tid och omsorg åt Floras små älskli" ga barn, vilja vi gifva anvisning att frambringa rosor på ett sätt, som icke blott skänker nöje, utan äfven kan vara ett både intressant och lärorikt studium. Försöket är mycket lätt utfördl; ett par cigarrlådor med glasskifvor öfver, några små krukor af 4 — 5 cm:s genomskärning samt ett par händer fulla ljungjord och lika mycket gammal drifbänksjord (som man j u kan erhålla från en trädgårdsmästare) är allt hvad vi behöfva. Af våra ädlare rosenbuskar, såsom remontant-, te-, bourbonrosor o. s. v. taga vi i januari eller februari några fröhus eller s. k. nypon, urtaga fröna och lägga dem i ett bad af en liter vatten och en matsked saltsyra. Häri få de ligga 20 — 24 timmar, så att det hårda skalet blir i det närmaste uppfrätt. Man undersöker ett och annat frö genom att sönderskrapa skalet med nageln. Går detta lätt, och frökärnan ännu är hvit, upptagas de ur vattnet. Har kärnan börjat blifva mörk liksom skalet, då ha fröna legat i för länge och äro obrukbara. Våra cigarrlådor fylla vi, sedan vi i bottnen borrat några små hål för vattnets afrinnande, med ett tjockt lager ren flodsand och ett tunnare lager jordblandning, så att jordytan blir 1^ — 2 c m.
I afseende på behörigheten i allmänhet, alt en person är ledamot i 2:ne Utsk., vill jag icke tillägga något till hvad en hvar ur lag och hittills antagen sed kan pröfva, utan endast åberopa de båda successiva uppdrog jag fått såsom skäl, hvarför jag emottagit dem. Beträffande åter anledningarna, en eller flera, hvarför jag skulle förmås nedlägga endera functionen, förr än jag sjelf ansåg det nödigt, vore det naturligtvis af intresse för mig att få redogöra inför mitt Stånd lill hvilken grad hvad man derom anfört emot mig vore grundadt eller icke, och sådant åstadkoms bäst genom uppläsning af fullständiga prot.- utdr. öfver livad sig inom Exped.Utsk. tilldragit alltsedan October; men då jag måste taga för afgjordt, att mängden icke intresserar sig för en grundlig undersökning härom, får jag, under tillkäonagifvande att förberörde prot.utdr. inom några dagar skola vara att tillgå i Ridd.cancelliets läsrum, nu inskränka mig till en reclamation emot förbemälde Hrr motionärer, Borgmästaren Bagge och Prosten P. P. Svedelius, hvilka såsom moliver för sina motioner inom sina Stånd offentligen lemnat sanningslösa uppgifter, hvilka ställt mitt förhållande inom Utsk. uti en oriktig dager. Så har t. ex. Borgmästaren Bagge sökt hemta bevisning om någon inin försumlighet eller någon hos mig förefunnen brist på nödig tid till eftersyn å tryckeri-afdelningen ilrån den erinran om saknad af utsk:s-belänk:n, som Hederv. BondeSt. för någon tid sedan anmält, ehuru
M. öfverlemna reglementet; dervid förbiseende, att delta slags missiv, hvarom Utsk. bort särskildt rådslå, hvarken var ämne för öfverläggning eller lärnpligt i dess ordalydelse till närvar, förhållande, då R. St. väl haft tillfälle medhinna att sjelfva i und. öfverlemna reglementet, men dertill saknat enstämmig vilja. Minoriteten, dertill jag hörde, reserverade sig emot förenämnde voterings resultater, förmenande, att frågan icke var af natur att enligt y5 § Riksd.Ordn. kunna förfalla, helst öfverlemnande! af reglementet till K. M. af Ständerna sjelfva var de jure erkänd äfven af de 2tne Stånd, sorn'förklarat slutmeningen i i83o års reglemente böra bibehållas. Yi trodde altså, att, enligt y3 § Riksd.Ordn., uti förstärkt BancoUtsk. skulle först genom votering afgöras, i händelse ej Borgareoch BondeStm ville sig med den af R. o. Ad. och PresteSt. erkända grundsats förena, om nemi. btcoreglementet skulle af R. St. sjelfva i und. öfverlemnas och derefter endast, i händelse denna mening segrade, särskild votering skulle äga rum emellan R. o. Ad:s samt PresteSl:s olika redactioner af beslutet. Men att till de resp. RiksStms pröfning och beslut underställa BancoUtsk:s åsigt i sammanjemnkn:sfrågan och reservationerna deremot, på annat sätt än genom en protest och anmälan sådan som denna, har den segrande majoriteten i Utsk. sedermera genom formligt beslut afkbppt vägen derigenom, att den an - 232 Den 20 Maj f. m. sett sig med R. St:s rätt kunna bedöma, hvad som är förfallet eller icke förfallet. Det beror nu på R. o. Ad. att sjelfva tillse, hvad i slikt målar att göra. Inom Utsk. hafva anförts exempel både för och emot en praxis, att Utsk. i vissa fall underställt och uti andra icke underställt R. St. sina opinioner om frågor, som förfallit.
Lades till handlingar ne. S. D. Hvart efter annat föredrogos och biföllos följande Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens belänkanden : N:o 33, i anledning af väckt fråga om förändring i Justilie-Statsexpeditionens organisation m. 111.; N:o 37, i anledning af väckte motioner, rörande Lagberedningen; N:o 38, i anledning af väckte motioner om ändring af Kongl. Förordningen den 29 Juni 1833, huru med försvarslöse personer förhållas bör; N:o 39, i anledning af väckt fråga om förändring och tillägg i Kongl. Förordningen den 29 Maj 1839, angående mått, mål och vigt; N:o 40, i anledning af väckt motion, angående förändring af Kongl. Förordningen den 20 Januari 1824, om ändring eiler utrifning af vattenverk; N:o 41, i anledning af väckt motion om ändring af 8 § i Kongl. Förordningen om kyrkoråd den 29 Augusti 1843; N:o 42, i anledning af väckt fråga om upphäfvande af Kongl. Re solutionen den 13 November 1747, angående inskränkning uti en del socknars i Dalarne rättighet att använda skog. S. D. Efter förnyad föredragning biföll Ståndet Stais-Utskottets utlåtande N:o 280, i anledning af väckt fråga om förändring af beskattnin gen å qvarnar och sågverk, m. 111 876 ProtUtdrag, den 26 April 1845. D e 11 26 A piil. Från Högloft. Ridderskapet och A deen. S. D.
Men större delen af de åsyftade fördelarna skulle gå förlorad, om raan anloge Utsk:s redaction: ”— utan annan förändring, än att ett uthålliga re ocol orerad t papper må genom tillblandning af hampa eller annat segare ämne till desamma (sktssedlarna) be 20 H. 64 5o6 D c n 23 M * r ». gagnas.” Först vågar jag icke försäkra, alt de förträffliga nya vattenmärkena (som utgöra ett af de största säkerhets* måtten mot eftergöring af de nya sedlarna) taga sig lika väl ut på ocoloreradt sorn coloreradt papper (hvilket är att betvifla, då färgbry Iningen på det sednare mäste saknas på det förra). Jag har emedlertid, till ledning för omdömet, fogat anstalt, så fort Ulsk:s betänk, blef mig kändtj alt försök vid Tumba kominer alt anställas, hvars resultater skola Utsk. meddelas. I alla fall är den tillökta kostnaden för coloreradt papper, helst olamelleradt, så ringa, att Tumba kan lemna 1000 blanketter till småsedlar för lika pris, som 1000 blanketter af de nuvar. kosta. Vidare skulle af orden ”utan annan förändring” i Utskrs redaction följa, alt den fullkomligt onyttiga bvitstämplingen, tryckningen med nuvar. stilar och nuvar. text oförändrade måste bibehållas, hvaraf åter blefve följden fortfarandet af de dermed förenade, ändamålslösa kostnader. Skillnaden blefve följande:
S. D. Föredrogs ånyo Lag-Utskottets Betänkande, M 57, i anledning af motion om förändring af Kongl. Förordningen angående kyrkotuktens uppehållande den 4 Maj 1855. Med afslag å detta betänkande antog Ståndet det förslag, som i Doktor Forssells reservation, sidan 6, blifvit framstäldt, med rättelse af deri på 4:de raden förekommande ordet »hordom» till »svordom»; och skulle de öfriga Riks-Stånden vördsamt och vänligen inbjudas att i detta beslut med Preste-Ståndet sig förena. S. D. Föredrogos ånyo Lag-Utskottets nedannämnda Betänkanden: J\l 58, i anledning af väckt motion om upphörande of den ännu gällande undantags-lagstiftningen i afseende å brott, begångna af de vid universiteterna studerande. Afslogs. JS2 59, i anledning af motioner om dels upphäfvande, dels ock inskränkning af rättigheten att börda jord å landet, så ock att lösa frälseskattejord samt frälseränta. Utskottets hemställan, sidorna 2 och 3, rörande Riksdagsfuilmägtige C. J. Svenséns, Nils Jonssons och Anders Perssons motioner bifölls. Deremot afslogs den å sidan 4 gjorda hemställan, och antog Preste-Ståndet för sin del det förslog, som i Doktor Schrams reservation blifvit framstäldt, likväl med den ändring, att efter ordet »föräldrar» å stadgandets 2:dra rad tillädes orden »och syskon»; äfvensom Ståndet lemnade sitt bifall till den förklaring, som samme reservant, sidan 6, föreslagit böra vid ifrågavarande stadgande meddelas. Yttrandet vid betänkandets slut rörande en del af Riksdagsfullmägtigen Anders Perssons motion godkändes. M 60, i anledning af väckt motion om ändring af Kongl. Förordningen, angående städsel och lego af jord på landet, af den 13 Juni 1800. Bifölls.
Nedanför Akropolis' östra sluttning sträckte sig från norr till söder den vackra Tripodgatan, vars västra husrad, börjande vid Prytanernas palats och slutande vid Perikles' Odeion, var en oavbruten kedja av monumentala byggnader, medan den östra utgjordes av enskilda hus, uppförda i lätt stil och endast en eller två våningar höga, för att ej genom sin storlek minska intrycket av de förra, vilka, liksom hellenernas offentliga byggnader i allmänhet, utmärkte sig mer för ädla former än kolossalitet. Av Tripodgatans praktverk återstår än i dag en rund, tornartad, av korintiska halvpelare omgiven byggnad med sirligt bjälklag, mejslad fris, som framställer Dionysos' äventyr med rövare, samt välvt tak, som överst prydes av en akant med yppiga, behagfullt fallande blad. En inskrift upplyser, att byggnaden skall föreviga äran av atenaren Lysikrates' och hans stams, den akamantiskas, seger i en tragisk kortävlan. Denna smakfulla minnesvård av en seger i skönhetens värld har under senare århundraden stått inklämd mellan de dystra, smutsiga murarne av ett kapucinkloster liknande där ett leende barndomsminne, som fortlever i en grubblande, mörk och sluten själ. Munkarne hava nyttjat honom till gisselrum och fängelse. Ödet leker, som en konstnär, med färgbrytningar. Mitt emot denna minnesvård, vid andra sidan av gatan, låg Krysanteus' hus. Endast två våningar högt, hade det stor utsträckning och inneslöt, utom aulan och fruntimmersgården, en icke obetydlig trädgård. Fattade man den förgyllda bronsring, som prydde porten, och med en knackning tillkännagav sin önskan att slippa in, öppnades den snart av en gammal fryntlig tjänare, och man inträdde i en lång, skum förstugugång, som dag och natt upplystes av en lampa. När den motsatta, vanligen stängda dörren öppnades, tedde sig en överraskande vacker, av himmelens klarhet övergjuten tavla. Man stod då i den öppna aulan, vars joniska pelare av pentelisk marmor tecknade sina vita, luftiga rader mot en bakgrund i klar, mörkröd färgton och uppburo ett genombrutet, kring övre våningen gående galleri.
St., utan alt låta dem göra den tjenst, de, enligt grundlagarna, uro skyldiga att förrätta, nemi. alt komma såsom rapportörer eller referenter af de fyra RiksStins beslut, hvilka icke eljest kunna vara i alla hänseenden bekanta. Utsk:n äro skyldiga att inkomma med underrättelse om dessa ståndsbeslut oell de förslag, som de finna sig föranlåtna att i anledn. deraf afgifva; men RiksSt-.n äro pligtiga att ej upprifva sina en gång fattade beslut. Jag är lika varm som Frill. Boye, i fråga om att försvara R. St. emot möjlig despotism ifrån Utsktns sida. Jag bar under denna riksdag deraf gifvit prof och skall dermed fortfara, men jag ber Frih. Boye considerera, att i detta speci ella fall är det ej något tillfälle att med skäl ifra emot någon Utskrns despotism, utan det är tvertom visjelfve, som äro på vägen att hoppa öfver gränsen af vår myndighet, derigenom att vi ej gifva oss tålamod att invänta det sammanjemkningsförslag, som Utsk. är skyldigt att afgifva. Jag anser således, att Ståndet nu måste vidblifva sitt beslut och yttra denna öfvertygelse lika uppriktigt, som jag skulle önska, att man här kunde frångå detta beslut och förena sig med Presteoch BorgareSt:n. Jag anhåller att Frih. Cederström täcktes ännu en gång betänka detta förhållande, och ej föranleda R. o. Ad. att i denna punkt tillämpa grundlagen Ivertemot hvad vi hört framställas af Hr Frih. o. Landtm., som också lärer förstå grundlagen. Frih. Hamilton: Jag vill ej förlänga discussionen utan förenar mig blott till alla delar uti hvad Frih. Sprengtporten och Hr Le frön anfört. Då saken synes vara tillräckligen utredd, och en värd ledamot lofvat oss att få votera derom, så synes della vara den enklaste lösningen af frågan, och jag önskar således att vi ju förr dess hellre måtte komma till voteringen. Frih. Cederström: Jag ser mig tvungen att, i anledn. af Hr Lefrens sista yttrande, ännu en gång begära ordet.
Häremot innerligen delande den önskan att rättvisan och lagskipningen måtte för enskildt och allmänt bästa städse handhafvas af skicklige, tillvande och värdige personer, vågar jag såsom, efter min öfvertygelse, den sä* kraste och bästa utvägen till de anmärkta olägenheterneg afhjelpande, vördsammast uppgifva och tillstyrka: det underdånig hemställan till Kongl. Majit kunde ske, att på sätt i Wermeland och flerestädes, med anledning af Kongl. Förordningen den io April 1810, redan äger rum, HofRätterne i hvarje Dom3 saga fingo för året förordna en beständig, sf Den 15 Maji e. ni i kallad BrottmålsDomare, hvilken derigenom binder sig närmare till örten, förvärfvar gig den kännedom om local och folket, som kan erfordras, samt vinner under en jämn öfning de egenskaper, sorn utgöra vilkoren för dess bestämmelse^ och HofRätten, då ordinarie Domarens förfall berättigade denne till ledighet, icke såsom nu ofta, kommer att befinna sig i stor förlägenhet på den, sorn med full tillför* lit om mognad , insigter och stadga kan tili Vicarius i så vigtig Embetstörvaltning utses Och användas. Skulle ändå farhåga återstå, att Underdomare onödigtvis begärte och utverkade för sig permission, kunde på samma gång den mcsure vidtagas, att härom blef ett lika stadgande med hvad nya Lagproject till Rättegångsbalk i 6 Capitlet 6 och 7 §. $ anvisar, 60m ehuru ägande samma väsendteliga innehåll och syftning, som förra Författningarne, endast deråt gifver etl klarare tydning och bestämmelse. Med den beslutade återremissen till Högloft Lagutskottet anhåller jag i all ödmjukhet att detta mitt anförande må få vara följaktigt. N:0 Grefve Gyllenborg, Johan Henning t Med den föresats, att i allmänhet icke försvara mine Motioner, då Betänkanden deröf - Den 15 W&ji e. m. ver ifrån Ufskott inkomma, utan ans» såsom misstag i omdömet, då vid ämnet och behand-.
Banco 5 och att den afgift, sorn stadgades, upptoges bland dess årliga utskylder af vederbörande Uppbördsman, som redovisade densamma till Socknens Pastor eller FattigvårdsDirection» Härigenom anser Herr Doctorn en sådan person småningom hafva bidragit till lättnad för den församling, hvars fattigvård han en gång kunde komma att anlita, samt att tvister för* samlingarne emellan om fattigförsörjningsslcyldigheten likaledes skola upphöra; Ty, när sådane personer betalt denna afgift, hvar heldst de vistas under deras arbetsföra tid, så blir det i Herr Doctorns tanka likgiltigt, på hvilket ställe de stadna i behof af Fattigvård, heidst den Socken, der sådant in - 49ö Besv. ock Ekon. Vtik. Betänkandem träffar, får sin ersättning i hvad andre tili detta ändamål erlagt. Utskottet har, vid pröfningen af Författarens i detta afseende uppgifna förslag, funnit betänkligheter och svårigheter, som torde förtjena en allmännare uppmärksamhet. E uru Kongl. Kungörelsen af den 14 Febr. 1811 stadgar, det skyldigheten att försörja de fattiga åligger hvar och en, som sjef icke är i behof af andras hjelp, linner Utskottet sig deraf icke kunna hemta tillräcklig anledning att tillstyrka åläggandet af en sådan afgift, sorn Författar, n föreslagit, då densamma skulle blifva en serskild beskattning på en viss obemedlad dass af medborgare. Den föreslagna åtgärden torde dessutom, om den än gillades, svårligen kunna leda till df.t åsyftade ändamålet.
Stadganden af ungefärligen samma innehåll hafva i den reviderade Preussiska grundlagen eller Författnings-urkunden af den 31 Januari 1850 under 2:dra titeln införts i 12:te och följande artiklar till och med 24:de. Och föreskrifter af dylikt syfte finnas i flera nyare grundlagar hos bildade folk i både Europa och Amerika. I Danmark och de flesta andra stater hafva ock dessa grundlagsbud respekterats så, att religionsfrihet der verkligen finnes. Sällan eller aldrig förspörjes någon klagan deröfver. Tvärtom prisas denna frihet såsom en bland de yppersta, och en mängd danska prester hafva, på ett så kalladt skandinaviskt kyrkomöte, efter hvad offentligen tillkännagifvits, enhälligt uttalat sin tillfredsställelse med danska grundlagens ofvan intagna föreskrifter. Afven i vår främsta »grundlag», Regeringsformen, är i sådant syfte meddelad en ganska betydelsefull föreskrift; ty, såsom bekant är, innehåller 16:de § Regerings-formen följande: »Konungen bör» »ingens samvete tvinga eller tvinga låta, utan skydda hvar och en vid en fri utöfning af sin religion, såvidt han derigenom icke störer samhällets lugn eller allmän förargelse åstadkommer». Detta liksom alla andre grundlagsbud, skulle jemlikt sednare punkten 83 § Regeringsformen efter ordalydelsen »i hvarje särskildt fall tillämpas»; men vi alle känna att så icke skett. Orsakerne dertill, äfvensom olagligheten, ja, grundlagsvidrigheten deraf, har jag sökt ådagalägga i en redan 1838 författad och den 10 November 1841 genom trycket offentliggjord skrift, äfvensom i det år 1850 tryckta numret 2 af den Motioner i Borgare-Ståndet 1862. 240. 451 år 1846 påbörjade tidskriften »Kyrka och Stat», samt i ett längre anförande här den 22 Juni 1857, hvilka skrifter skola tillhandahållas ledamöterna i det Utskott, dit denna motion remitteras.
Kungörelse angående tillstånd till bräders och plankors utförande till Norge från vissa sågverk i Värmland. Stockholm den 23 april 1807. Upphävt förbud att utföra brädor och plankor från Värmland till Norge. Tillståndet gäller de sågverk, som är så belägna att de måste utföra sina tillverkningar genom Norge för att nå svensk hamn, varifrån transporten kan ske. Samma tull som när transporten går över ryska gränsen. Betalar han för hög tull, har han rätt att få tillbaks överskottet. Stockholm den 23 april 1807. J LILJECRANTS SAMUEL af UGGLAS. Kungörelse angående frihet att införa madeira vin. Stockholm den 23 april 1807. Kungl Maj.t har bifallit att maderavin utan undantag får införas i riket mot tull, som gäller för portugisiska viner. Tullen höjs om vinerna kommer från andra länder än Portugal eller Madera. Stockholm den 23 april 1807. J LILJECRANTS. Kungörelse angående vad hädanefter bör iakttagas, när avsked sökes från sådana tjänster, vid civilstaten, Kollegier och andra publika verk och den avskedstagande tror sig ha rätt till pension. Stockholm den 13 maj 1807. När tjänstemän vid Rikets Kollegier och Publika verk erhåller avsked, skall de söka pension vid Civila pensionsstaten. Samtidigt med avskedsansökan inlämnas styrkt bevis till det verk han hör angående pension. C E LAGERHEIM. Kungörelse angående censur av utkommande svenska medicinska böcker och skrifter. Stockholm den 25 maj 1807. Kungl Kollegium Medicum har anmält att det förekommer att utkomna böcker och skrifter i medicinska ämnen saknat nödvändig granskning, både vad gäller urvalet och avhandlingens innehåll. Därför hemställer de om en censur av sådana skrifter, för att förekomma den våda som uppstår på människors hälsa och liv genom otjänliga råd och medel. Hovkanslerämbetet har i nåder meddelat att alla skrifter i medicin, kirurgi och hälsovård som inte är författade av examinerade medicindoktorer eller kirurgimagistrar skall innan de trycks granskas av KollegiiMedicii. Stockholm den 25 maj 1807. GUSTF LAGERBJELKE.