Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Så framförallt vid de båda scener i femte akten, der Susanna, i sitt fängelse, tager afsked från sin förtrogna (Thirsa) och föres till döden; de kunna, – särdeles vid hänsigt till den konstform som för Wallenberg var den klassiska och högsta, – än i dag med rättvisa kallas vackra. Hammarsköld går än längre; han yttrar, att detta diktverk, när man ”mäter det efter auktors valda fransyska mönster”, är ”det bästa skådespel hvilket vi från adertonde seklet på vårt språk hafva att uppvisa”. Likväl bifogar han, bland sitt klander, denna besynnerliga anmärkning: ”Den upplyftande grundidé, som försonar lidandet med en högre verldsordning och lyfter den menskliga handlingen ur tidens och rummets materialistiskt inskränkande band, söker man här förgäfves. På visst sätt kunde man säga, att härigenom har Dramatikens genius hämnat sig för författarens, hos ett snille, oförlåtliga och dumdristiga omdöme om Shakspeare”. – Sannt är tvifvelsutan, att Wallenbergs utlåtande om Shakspeare, Hamlet och Engelska Theatern tillräckligen blifvit straffadt genom det missöde, att ej komma sitt mål närmare, än som skett i ”Susanna”: men icke är det genom någon brist på en ”försonande grundidé”, som ”Dramatikens genius” här har ”hämnat sig”. Få skådespel torde gifvas, i hvilka en ledande Försyn visar sig lika uppenbar; icke heller möter oss hvarken hos Susanna eller hos Daniel ett handlingssätt, som dväljes inom ”tidens och rummets materialistiska inskränkning”. Det enfaldiga omdömet öfver Shakspeare, med sin fulländning i denna klagan: ”nöjet, det makalösa nöjet att vid rörande föreställningar kunna gråta, hvilket aldrig undgår mig vid en Fransk Tragedi 208, är obekant här” (nämligen på Londonstheatern och vid uppförandet af Shakspeares stycken), – må läsas i sin utförlighet såsom ett af de många sorgliga bevisen, huru långt vissa herrskande tids-fördomar kunna hindra äfven ypperliga hufvuden att se – sjelfständigt och rätt, eller bringa dem att leka blindbock med Poesien.
Derföre, att de gjort hafva det mig illa behagar, och hafva förtörnat mig, ifrå den dag, då deras fäder foro utur Egypten, allt intill denna dag. Och utgöt Manasse ganska mycket oskyldigt blod, in tilldess Jerusalem på alla sidor fullt vardt; förutan de synder, der han med kom Juda till att synda, att de gjorde det ondt var för Herranom. Hvad nu mer af Manasse sägandes är, och allt det han gjort hafver, och om hans synder, som han bedref, si, det är skrifvet uti Juda Konungars Chrönico. Och Manasse afsomnade med sina fäder, och vardt begrafven i trägårdenom vid lians hus, nämliga i Ussa trägård; och hans son Amon vardt Konung i hans stad. Tu och tjugu åra gammal var Amon, då han vardt Konung, och han regerade i tu år i Jerusalem; hans moder het Mesullemeth, Haruz dotter, af Jotba. Och han gjorde det Herranom illa behagade, såsom hans fader Manasse gjort hade; Och vandrade i allan den väg, som hans fader vandrat hade, och tjente de afgudar, som hans fader tjent hade, och tillbad dem; Och öfvergaf Herran sina fäders Gud, och vandrade icke på Herrans väg. Och hans tjenare gjorde ett förbund emot Amon, och dråpo Konungen i hans hus. Men folket i landena slog alla dem, som förbundet emot Konung Amon gjort hade. Och folket i landena gjorde Josia, hans son, till Konung i hans stad. Hvad Amon nu mer gjort hafver, si, det är skrifvet i Juda Konungars Chrönico. Och man begrof honom i hans graf, i Ussa trägärd; och hans son Josia vardt Konung i hans stad. Josia var åtta åra gammal, då han vardt Konung, och regerade ett och tretio år i Jerusalem; hans moder het Jedida, Adaja dotter, af Bozkath. Han gjorde det godt var för Herranom, och vandrade i allom sins faders Davids väg, och böjde hvarken på högra sidona, eller på den venstra.
Hökar, Ugglor Falkar och Belopp af utbetald och Hermeliner. och Ufvar. Af le i clemia tabell upptagna 46 vargar liro 39 gamla och 7 ungar, samt af upptagne 2,494 räfvar 2,267 gamla och 227 ungar. Till Tab. N:o G af ROFDJUR DÖDADE HUSDJUR har Landshöfdinge-Embetet ej erhållit tillfredsställande uppgifter. Upsala län. Grufvor, bergverk, bruk, fabriker och manufakturinrättningar. Ä landsbygden. Ägare. Mästare, arbetare och biträden af alla slag. Ofver 15 års ålder. Under 15 års ålder. P. CD era pt* Ägare. Mästare, arbetare och biträden af alla slag. Öfver 15 års ålder. Handtverkerier. Ä landsbygden. Deras biO ö g träden af CD "-i P cr u> P ?•» PS >-* O) CD to: J2,. CD P 0<} cn B P-1 05 S 1-5 P cCD oq £» CD P P w I städerna. Deras biträden af CD P e-t - Bagare Bleckslagare Bokbindare Boktryckerier Bryggare Brännerier Bundtmakare Färgerier Garfverier Gelbgjutare Gjuteri Glasmästare Grufvor Guldsmeder Gördelmakare Handskmakare Hattmakare Hofslagare Hyrkuskar Instrumentoell Apparat-tillverkning Jernbruk Kakelfabrik och Kakelugnsmakare Kalkugnar Kammakare Karduansmakare Klensmeder Kopparslagare Masugnar Murare Muroch Byggmästare Mälare Nålfabrik Pappersbruk Perukmakare Plåtslagare Sadelmakare Salpetersjuderier Sejlare Skomakare Skräddare Slagtare Snickare Sockerbagare Strumpväfvare Stålugnar • Upsala län. Tab. Xso 8. Längd i mil:
Efter det Const.Utsk. sökt att afhjelpa den väsendtliga olägenhet, som f. n. låter känna sig genom Ståndens afsöndring på 4 särskilda rum, återstod för Etsk. alt tillse, det man genom representanternas sammanförande på ett rum ej ifrån Ståndssplittringens vådor råkade in på enkammarsystemels farliga stråt. Utsk. har sökt motarbeta denna fara genom stadgandet, att alla s. k. conslitutiva frågor, eller sådana, som äro af grundlagseller privilegiinatur, skola underställas Ståndens pröfning, hvilka dervid fortfarande ega att begagna deras veto, hvarföre i alla dylika frågor något förtryckande majoritetsvälde icke komme att ega rum.- I andra frågor, såsom t. ex. lagoch beskattningsfrågor, har Utsk. ansett, alt om en vida öfvervägande majoritet derutinnan inom Riksnämnden gjorde sig gällande, sådant skulle vara tillräckligt betryggande, såväl emot upkomsten af hvad man egenleligen benämner majoritetsförtryck, som ock emot förhastade beslut af en tillfällig majoritet, och Utsk. har derföre föreslagit, att så snart §:delar af Riksnämndens ledamöter förenade sig om ett beslut i sådane frågor, skulle det vara R. St:rs, utan hemställan till de särskilda Stånden, men att, om beslutet till bifall fattades med en ringare majoritet, frågan skulle gå till Stånden, pä det att minoriteten icke skulle förtryckas, utan vädjandet till Stånden hållas denna minoritet öppet. Detta vädjande lill Stånden, så snart §:dels pluralitet i Riksnämnden ej förefanns, skulle likväl blott ega rum vid beslut till bifall, icke till afslag å väckta frågor, med undantag af K. M:s Propos:r. Hvad de sistnämnde beträffade, ansåg nemi. Utsk. alt om man ej nndanloge dem från stadgandet, all Riksnämndens med enkel pluralitet fattade beslut att afslå en väckt fråga skulle äga afgörande kraft, kunde möjligen svårigheter vid statsregleringens upgörande inträffa.
Männen på skeppet sågo skamsne på hvarandra. Nymfen var då kommen endast och allenast för att plocka de hvita näckrosorna, som gungade på älfvattnet. Hon var ej kommen för de romerske sjömännens skull. Då drog Silvius Antonius en ring af fingret, uppgaf ett rop, som kom nymfen att se upp, och kastade ringen till henne. Hon sträckte fram handen och uppfångade den. Hennes ögon började glänsa. Hon räckte ut handen efter mer. Silvius Antonius kastade ännu en ring. Hon vräkte med ens näckrosorna tillbaka i älfven och manade älgen vidare ut i vattnet. Stundom hejdade hon honom, då kom en ring från Silvius Antonius och lockade henne framåt. Plötsligen öfvergaf henne all tvekan. Färgen steg på hennes kinder. Hon kom närmare skeppet utan att behöfva lockas. Älgen gick i vatten ända till bogarna. Hon kom alldeles under skeppsbord. Och där hängde sjömännen ut öfver relingen för att hjälpa den sköna nymfen ombord, ifall hon skulle vilja bestiga triremens däck. Men hon såg ingen annan än Silvius Antonius, som stod där ringprydd och pärlsmyckad och grann som en soluppgång. Och då den unge romaren märkte, att nymfens ögon voro vända mot honom, sträckte han sig längre ut än en hvar annan. Man ropade åt honom att akta sig, att ej förlora fotfästet och falla i vattnet. Men denna varning var fåfäng. Ovisst är om nymfen genom ett häftigt ryck drog till sig Silvius Antonius, eller hur det tillgick, men han var öfverbord, innan någon hunnit tänka på att gripa tag i honom. Dock var det ingen fara, att Silvius Antonius skulle drunkna. Nymfen hade sträckt ut sina rosiga armar och uppfångat honom. Han hade knappast vidrört vattenytan. I samma ögonblick kastade hennes gångare om, störtade bort genom vattnet och försvann i skogen. Och högt hördes den vilda ryttarinnans skratt, då hon bortförde Silvius Antonius. Galenas och hans män stodo för ett ögonblick skräckslagna. Likasom vid en olycka på sjön kastade somliga kläderna för att simma i land. Galenas hejdade dem. »Tvifvelsutan är detta gudarnas vilja,» sade han.
Vet du om farbrodern och brorsonen ä' goda vänner? M A R I A . Nej, inte så al ldeles! Kamrern vill att han skall sluta upp med att måla och bli affärsman i stället. R E D E R . Nå, g år brorsonen in på det? M A R I A . Tycker farbror det! 42 R E D E R . Ergo gör gubben honom arflös! R E D E R . B evisar ingenting, sedan vi fått testamentsf rihet! Men i alla fall , låt oss ta upp farbrodern till 50,000, s å g år hela summan utaf hans actifva till 66,500 .. hvilket efter fem procent ger i ränta 3,325 riksdaler! Följaktligen gör du en årlig förlust af 5,175 riksdaler! Är det sundt förnuft i sådana spekulationer? M A R I A . Farbrors uträkning må vara huru affärsmässig som helst, så tror j ag inte rigtigt på dess ofelbarhet. R E D E R ( sätter fram papperet för henne ). Hela handelsverlden tror på mina kalkyler! Se sjel f! M A R I A . Men det är ju hans enda släg ting! M A R I A . Men det finns en liten, ganska obetydlig verld om man så vill, som inte rättar sig efter huru hög eller låg ränta penningen ger, en verld som har aktning endast för ett enda k api tal, eg enskapernas och själens .. och i den verlden gälla farbrors kalkyler mindre än noll! R E D E R ( förvånad ). Det vore fan! hvad är det för en verld? M A R I A . Den finns inte på någon karta, och farbro r h ar aldrig haf t rel ationer med den .. ( niger spefullt ) Det är hjertats verld! ( går till höger .) Fjerde Scenen. REDER ( ensam , härmar henne ). "Hjertats verld!" Hm!
A. 257. — angående anslag för fullbordandet af GarnizonsSjukhusByggnaden samt Kongl. Andra LifGardets Cassernbyggnad. LIV. B. 164, 214. LV. A. 4. LXI. E. 58. — i anledning af Rikets Ständers år 1825 församlade Revisorers hemställan i afseende på ÖfverStyrelsen af NuunnerLotteriet och dess öfverflyttning till Fullmäglige i RiksgäldsContoret. LIV. B. 164. A. 257. —, i anledning af erhållne återremisser på åtskillige af Utskottet afgifne Betänkanden. LIV. B. 164. A. 258. LVII. E. 3. —1 angående användande af den till Ädel - fors Guldverk lydande Egendom med tillhörigheter. LIV. B. 165, 258. LYI. A. 148. LIX. E. 155. StatsUtskottets Betänkanden, Memorialer och Utlåtanden i anledning af väckt fråga om en Brobyggnads uppförande vid Borgås Sund. LIV. B. 165. A. 257. — i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse angående inkomsterne från ön S:t Barthelemy. LX.VI. A. 18 r. — i fråga om förändrad reglering af Fjerdingsmännens Löne-anslag. LIV. B. i65. A. 289. — i anledning af väckt motion att Fjerdingsmanstjensten icke må af Frälset bestridas. LIV. B. 165. A. 269. — i anledning af gjorde anmärkningar vid Betänkandet angående ersättning till framlidne BergsRådet Friherre Hermelins Arfvingar. LIV. B. i65. A. 260. — i anledning af vackt motion om åtskillige af de uti 60 § RegeringsForinen omnämnde Bevillningars leverering till RiksgäldsContoret. LIV. B. 165.
Interesset för Allmogens upplysning, har de sednare åren utmärkt flere Ledamöter af detta Stånd , hvilket således må med välbehag upptaga min motion om: lj) Anbefallandet af strång forskning om tillståndet af ungdomens förståndsodling inom hvarje Socken, vid tillfälle af den visitation som bör af ContractsProstarne förrättas inom prosterierne; och 2) Åliggandet för SocknePresten att £ hvarje klandervärd persons betyg anteckna, huruvida den förre vid de allmänna Husförhören, i Husfolkets närvaro manat den sednare att ifrån iråkade villovägar återtaga dygdens stig 5 samt oj Stadfästandet af skyldighet för hvarje Domare att uti Protocollet öfver Brottmålsransakningar, intaga namnet på den ort och på den skola, hvarest brottslingen njutit sin förfelade undervisning, och hvarest han vistats utan att hafva deltagit i de årliga Christendomsförhören. Min vördnad för själasörjarens philantropiska kall, öfvertygar mig om den tillfredsställelsen öfver uppfyllda pligter som gerna skall emotse^det authentiqua beviset, hvilket tillskyndas 2 2 Den i Martil, hvarje rättskaffens Kyrkoherde i kraft af de« törsta af dessa punkter, då deremot den försumlige skall i andra punkten finna en behöflig väckelse. Jag känner med visshet att Rikets ÄrkeBiskop gör mig den äran dela de åsigter sorn föranleda min motions första punkt: anledning till de andra punkterne har jag hämtat under mina 24 fjensteår sorn Officer, ur erfarenheten af den nytta sorn åstadkommes igenom våra militairiska Correctionsoch Straff-Journaler, Jag h ir äran anhålla om communication med Högvördige PresteStåndet, och om remiss till behörigt Utskott al denna min vördsamma motion, N:0 5. Friherre Ridderstolpe, Fredric'. Nödvändigheten ef Jrbetsdomars återinförande blir denna gång föremål för min bevisning.
Han hatar och afundas oss, den token! ARVID. Och du hatar honom! Du glömmer inte nattkappan! Jag skall hämnas! Var lugn! LUNDQVIST (kommer in, Arvid äter och dricker under följande). Se här, var så artig! - ARVID. ANNO FYRTIÅTTA Du skall alltså hålla föredrag i bildningscirkeln för att få stå i tidningen! Hvad heter ämnet? LUNDQVIST. "Arbetets ära!" ARVID. Ett dumt ämne; det är ingen ära att arbeta! Gå till dig sjelf! LUNDQVIST. du... Nej, det har jag nog sett; magistern kallar mig för ARVID. Det är i den högre stilen ser du! Och nu skall jag skrifva åt dig om "Arbetets ära"? LUNDQVIST. Ja, naturligtvis mot betalning! ARVID. Jag skall skrifva, så att det blir bra! Men säg mig, unge vän, har du noga betänkt följderna af att bli aktör, konstnär? LUNDQVIST. Jaa! ARVID. Nej, säger jag! Vet du, att du aldrig får dricka kaffe om morgnarne? LUNDQVIST. Ja, men jag får heta "herrn"! ARVID. Tyst, när jag talar! Vet du att du bara får middag en gång i veckan? - LUNDQVIST. ANNO FYRTIÅTTA Åhja, men jag får sofva till kl. 10 ... och så får jag sitta i soffan när det är fremmande! ARVID. Tyst! Vet du, att du bara får ren skjorta hvar söndag, att du inte får sätta något på sparbanken, inte åka bak till Stallmästargården, inte hålla mat åt kanariefoglar, inte röka Gefle vapen, inte ha kakelugn, inte klädskåp? LUNDQVIST. Ja, ja, men jag slipper arbeta! ARVID. Du sa' ordet! Du slipper arbeta! Du skall bli aktör, Lundqvist, stor aktör; men först hålla föredrag i bildningscirkeln! Hur mycket tror du, att ett så ansträngande arbete som mitt blir värdt? LUNDQVIST. Jag förstår inte, men jag tror, att en 2:a banko! ARVID. Låt gå! En sak till!
Efter hvad jag tror mig veta, förhåller det sig med förfärdigandet af dessa sedlar så, att Ständerna vid 1800 års riksdag beslöto, alt inga sådana sedlar finge förfärdigas längre än till oell med det eller något derefter följande års slut, jag kan icke så noga upgifva hvilket. Men hvad gjorde man då? jo, man tillverkade eli så stort antal sedlar, att de ända hittills blifvit bibehållna och bibehållna genom en eludering af Ständernas verkliga mening i denna fråga, om ock beslutets bokstafliga innehåll derigenom icke blef öfverträda På samma sätt skalle troligen komma att tillgå hädanefter. Genom den svårighet alt få dessa sedlar förstörda, som man i Banken har framställt, bereder man sig en möjlighet att framgeut få bibehålla både dessa och andra småsedlar, ty efter min åsigt blir en gifven följd af beslutet om dessa småsedlars bibehållande, att män får de andra åter, åtminstone är det sannolikt. Dernäst får jag nämna i afseende på den svårighet, med hvilken de skulle mottagas i allmänna rörelsen, att alla BondeStts ledamöter inora Utsk. voro ense derom, att dessa sedlar icke gerna moltogos i rörelsen. Vidare har man, hvad den financiella sidan af saken beträffar, trott att realisationen skulle betryggas genom dessa sedlars utsläppande i allmänna rörelsen. I den delen vill jag icke ingå i någon vederläggning emedan det skulle blifva alltför vidlyftigt, och dä den ledamot, som yttrat denna sats, likasom jag, är ledamot af BankoUlsk. får jag tillfälle att pä annat ställe bemöta hvad han i detta afseende sagt. Hr Björnstjerna: Flera talare hafva till vital migatt hafva påstått, att förstörandet af dessa småsedlar, utgörande ett belopp af 240,000 r:dr, skulle medföra någon våda för realisationens bestånd. Något så löjligt tror jag mig icke hafva yttrat.
2 Afd, jo §. föreskrifver, i fråga om antagande af Extra-Ordinarier, att sedan alla ingifne Ansökningar blifvit Commissariatet communicerade, de Personer, mot hvilka någon anledning till erindran ej förefinnes, må blifva till examen adrnitterade, och med pröfningen af deras kunskaper förhållas jemnlikt de grunder, som uti 18 to års Reglemente blifvit utstakade, och under förflutne åren tjenat till efterrättelse; hvarefter det skal] ankomma på Fullmägtige att Uppå Extra-Ordinarie-Ristan låta uppföra, oell genom Commissariatets försorg till tjenstgöring placera det antal som för behofvet erfordras. Vid de händelser då de Sökandes antal icke, eller blott obetydligt , öfverstiger det behof af Extra - Ordinarier som för tillfället är för handen, företer sig vid tillämpningen häraf ej någon svårighet. Men i motsatt fall åter, och då, såsom vid sednaste antagning inträffat, ett nära tredubbelt antal Sökande anmält sig, hvaribland åtskillige försedde med Academiska Betyg om undergångne sådane Examina , som, enligt Författningarne, erfordras för inträdet antingen i Konungens Cancellie, i Juridiska Verken, eller i allmänna Räkenskaps-Verken, och föfjakteligen ej underkastade några ytterligare - 68 Beriittelse ligare prof i hänseende till kunskaper och skickelighet, för att här kunna admitteras; andra åter, med goda Bevis från Academiska Faculteter, Gymnasier, allmänna Skolor, eller enskilde välkände Lärare, under obehindrad rättighet för det antagande Verket att ytterligare pröfva; är valet emellan så olika qvalificerade Sökander i sanning brydsarnt. Genom ett bestämdt stadgande, att ingen finge vid Banco-Verket till Extra - Ordinarie antagas som icke bivistat något Universitet och der presterat åtminstone Catneral-Examen , kunde visserligen all tvekan och villrådighet för Banco-Styrelsen med lätthet undanrödjas; men huruvida Verkets bästa derigenom på det hela blefve befrämjadt, synes Banco-Fullmägtige vara ganska tvifvelaktigt.
Jag har förut sökt gifva skäl för alt olika förhållanden i dessa frågor exsislera, men för ali genom praktiska exempel tydligen bevisa skillnaden, så utber jag mig alt få anföra följande. Att giftorätten makar emellan bestämmes vid äktenskapets ingående, och, i vissa läll, under detsamma, är tydligt för hvar och en som besinnar, att man kan förpanta giftorätten. Sådant skulle eljest icke kunna ske, och om icke sä vore, blefve det alldeles obehöfligt, hvad man vet ofta äger rum vid den afhandling, sorn kallas äktenskaps-förord, då vanligen mannen afsägcr sig giftorätt i hustruns egendom, för att gifva försäkran derom alt hon icke skall ansvara för mannens skulder. Delta kännen J alla, mine Hrr! men ali förhållandet icke är af enahanda beskaffenhet, är lika lätt insedt, ty jag heliöfver blott fråga Gr. Sparre och dem sorn med honom vilja anse barnen hafva någon rätt till arf i samma stund som de födas, om det kunde falla någon in ali söka belåna en sådan rätt, eller någon att gifva penningar till låns derpå? En sådan lättrogen kapitalist tror jag hvarken att Gr. Sparre eller någon annan skulle kunna upptäcka. Gr. Sparre talade om äktenskapets helgd och att det vore ali befläcka dess heliga betydelse om man kallade det ett kontrakt. Ar man sinnad ali taga äktenskapet och begreppet derom så platoniskt, som Gr. Span e yttrat, då vore det icke värdt att tala så mycket om, huru giftorätten skall utgå, antingen den skulle beräknas till § eller till hälften. Gr. Sparre hade icke då bordt taga detta i beräkning. För mig må Hr Grefven i detta fall länka huru han vill, samt lemna materien helt och hållet å sido, men huruvida husets öfriga ledamöter anse en sådan blott och bart ideal uppfattning utaf äktenskapet vara för 378 Den 9 Februari f. ni. samhället tjenlig, det hemställer jag vördsamt. Han nämnde vidare, att man icke nu borde tala om, att i fråga om giftorätten lagen skulle tillämpas retroaktivt, utan att taga arfsrätten i betraktande, ty det vore, såsom han sade, att icke göra rättvisa åt våra barn och att det vore partiskt att endast behandla den ena frågan.
» 1849 » 150 » » hvilka dock ej genom smältning samma år tillgodogjordes. » 1850 bar någon grufbrytning ej skett, men deremot blifvit tillverkade 6 » 7 » 1 » Tillsammans 11 Ski%. 7 LU. 16 U. bergsvigt garkoppar. Och fönnäles alt detta kopparverk snart kommer att alldeles nedläggas. Fabriker, bruk och öfrige näringar, hvilka icke höra till bergsrörelsen. De fleste så beskaffade inrättningar i Länet äro saluoch lego-sågar, hvilka 1850 utgjorde 175 stycken. Den år 1848 alldeles hämmade afsättningen af de till utförsel ämnade trädvaror och svårigheten att under de nästföljande åren återbringa denna afsättning i gång, förorsakade väl någon minskning i tillverkningarne desse år; men de flesta sågverksägare bade timmer i förråd samt arbetare att sysselsätta, och fortsatte derföre planktillverkningen, i förhoppning om en blifvande bättre konjunktur för deras rörelse, en förhoppning, sorn numera äfven synes förvandla sig till verklighet. De Irenne i Länet befintlige glasbruk, nemligen Liljedahls i Grums härad, Sölje i Gillbergs härad och Eda eller Emterud i Jösse härad, hafva fortfarande varit drifne med ett antal arbetare af 32 till 39 vid det första, 20 till 24 vid det andra och 57 till 81 vid det tredje; och uppgingo glastillverkningarnes vid dessa bruk sammanräknade värden, år 1848 lill 108,542 R:dr, 1849 till 123,754 R:dr och 1850 lill 130,688 R:dr. Vid Eda glasbruk bar tillverkningen alla åren varit störst, och är den för det sistnämnde eller 1850 uppgifven till ett värde af 68,973 R:dr. Ett i Nyeds härad år 1847 anlagdt pappersbruk, Blombacka benämndt, har likasom det äldre Gullsby pappersbruk under de följande 3:ne åren varit i gång, med begagnande af 8 arbetare vid det förra och 11 till 21 arbetare 16 vid det sednare.