Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Så har, till exempel, den fria K ;> r trafiken med Norrige, som öppnat tillfälle för Invånarne på Dahlsland att hämta Stapelstads-varor från Fredrikshall, utan tvifvel något verkat till minskning uti minuthandeln för Wenersborgs och Äniåls Städer; Och, i afseende på sjöfarten, är det notoriskt, att Wermeland» Jern-Bruksoch Sågverks-Ägare nu, mera än förr, transportera silia effeeter på egne fartyg ända till Götheborg, äfvensom alt Bohuslä wiska Skärgårds-Inbyggarne börjat, med de* as Storbåtar, dela {(liljensten af fraktfart uppå Wenern och Götha Eif. Likväl kan, för mili del, jag icke antaga att handelsrörelsen härstädes, i det hela, aftagit under ifrågavarande qvinqvennium åren 1827 med i83i. — Handtverks-rÖrelscn, som i allmännhet är mindre betydlig, idkas dessutom icke, då man härifrån undantager en eller annan Verkstad, som berömligen skötes, med den ordning och drift som skulle kunna, bidraga lill handtverks iernes förkofran Stadens handt verkare äro således, för det mesta, obemedlade, eller fattige, hvilket tvifvelsutan härrörer mindre af något deras alltför stora antal, än af den omständigheten alt de nya handtverkare som, efter utslåndne läro-år, nedsätta sig såsom Mästare, merendels sakna erforderlige förlags-tillgångar och stundom äfven skickelig!^, ali med ordning börja och med drift sköta sine handtverk. Tillförseln på Stadens Torg och Marknader, af Spanmål, Victualie!’ och andre Landtmanna-producter, är ymnig och pr iser ne' i Höljd deraf någorlunda hudinge. Spanmålshandel, hvartill ole Staden angränsande producliva Landsorten^ skulle lemna godt tillfälle, idkas icke inom Staden i någon tillräckelig senia, hvilket åter torde komma att ske, örn och när
”Nej, en strand, en klippa, huru fattig som helst, på mitt kära Sotenäs är mig långt dyrbarare än stora parker och praktfulla herrgårdsrum på annan ort.” ”Mamsell Konkordia ...” Konkordia trodde det icke vara skäl att svara på detta utrop. ”En dag”, fortfor han, ”egde jag hopp om Berffendalen, men det var någon ... någonting ... som lade sig i vägen.” ”Ja, ni fick för få röster, och jag vill frimodigt säga er att jag tror ni gissade det grannlagenheten förbjöd oss, mig och min mor, att lemna våra. Jag skulle aldrig uthärdat att man på något sätt förtydt vår handling.” En stråle af ljusaste glädje färgade Sunes kinder och gaf ett verkligt lif åt den röst, hvarmed han nu talade: ”Var det – på samvete – var det af grannlagenhet? Ni förstod då allt det, som jag icke hade, icke har mod att förklara, minst nu, då intet hopp finnes för mig att någonsin få en ersättning för Berffendalen.” Konkordia såg ut genom fönstret, och magistern, som icke vågade säga mer, fattade sin hatt, hvilken han började tumma och vrida. Hon låtsade om ingenting. ”Mamsell Konkordia ärnar då tala med sin mor?” ”Jag vet icke jag måste öfverväga med mig sjelf nu.” Magister Sune syntes försatt i en gruflig spänning. Det måtte ändå ha varit något mer att säga, nu eller aldrig, då kanske allt stod på spel. ”Ingenting annat fins nu att söka än Grafvernas kapell – hvem skulle trifvas der ... Förlåt, förlåt, jag blir alltför djerf.” Konkordia vände sig om med en helt vänlig frimodighet och yttrade: ”Grafverna, magister Sune, är icke den sköna Berffendalen, men såsom jag tror kan äfven kapellet bestå sig en vacker plantering, och lam och kor kunna lefva der också. Men det är ännu långt dit – ni må handla så som det anstår ert eget omdöme. Detta är på en gång både allt och det enda som nu kan sägas.” ”Jag har i frågan intet annat omdöme än ert – och när tid blir, söker jag kapellet!”
Likväl förefaller det mig besynnerligt, att då ett förslag, sådant sorn det StatsUtsk. i förevar, ut låt. framställt, enligt hvilket fästningsbyggnadens fullbordande kan tillvägabringas utan rubbning af ett förut fattadt beslut, tillstyrker hvad man sagt sig åsyfta, men likväl bestrider, hvad man i sjelfva saken vill hafva utfördt. Huru man än argumenterar, qvarstår ändock StatsUtskrs utlåt, oförändradt, hvilket aldrig är eller blir annat än en förklaring af förstärkta StatsUtskrs beslut, innefattande tillstyrkande för Jt. St. att anmoda K. M. att å 8 hufvudtitelns förslagsanslag till fångarnas sysselsättning använda ifrågavar. belopp; hvarvid likväl kostnaden för materialier och instrumentalier skulle undantagas, såsom icke utgörande föremål för 8:de hufvudtiteln. Jag kade trott, att StatsUtsk. gjort sig förtjent af Ståndens loford, derföre att det, med frångående af sitt förut afgjfna utlåt., nu framkommit med ett förändradt tillstyrkande, utan att sammanblanda den 8:de med 3:dje och 4;de hufvudtitlarna, hvilket deremot var förhållandet med Utskrs förra utlåt, i ämnet. Hr Stuart har sagt, att han, efter noga granskning af föremålen för 3:dje och 4:de hufvudtitlarnas anslag, kommit tili den öfvertygelse, att en besparing af ifrågavar. belopp derå med lätthet kunde vinnas. Bland detta besparande har den värde talaren nämnt en rund summa af 20,000 rrdr årligen, som skulle kunna indragas på flottans underhållskostnad genom fördröjandet några år med färdigbyggandet af ett eller annat linieskepp.
Jag befarar ej att på detta rum någon nedsättning skall komma i fråga i detta anslag som StatsUtsk. hemställt måtte utgå, då här är nogsamt bekant att gevär måste finnas att tillgå samt alt anslaget icke är större än hvad som väl behöfves. Det är icke heller derom jag ernar yttra mig, utan fäster mig vid Hr Stiernsvärds förslag om serskilta anslag till stamtruppers gevär och serskildt för sådane, som på krigsförrådet borde inlemnas. Om serskildt anslag skulle lemnäs för stamtruppers gevär så förutsätter detta, alt nämnde trupper skulle hafva utslitit sina och behöfva nya och derefter af de utslitna bildas ett förråd, skiljdt från det för krigsbehofvet. Någon orsak hvarföre man skulle hafva två serskilda förråd och Den 26 Juni f. m. 181 tvenne redovisningar således böra ega rum, kan jag ej inse, och möjligheten deraf att ett visst antal reg:ten, just på samma tider som anslaget ger tillgång till nya, skulle hafva ulslilit sina gamla gevär, kan jag ej heller alltid förutsätta; icke heller kan derigenom åstadkommas någon hushållning. Det kan hända att 2 å 3 reg:ten behöfva nya gevär, under det att många år passera utan att något behöfver utbyta sina gevär emot andra. Tillverkningen af de gevär, som stamtruppen brukar, och af sådana, som skola till gevärsförrådet, för krigsbehof, inlemnas, måste vara af samma beskaffenhet; vi hafva tvenne förråder och redovisning af serskilda anslag i riksstaten: jag skulle önska att hela anslaget i riksstaten för anskaffningen af dessa gevär stöde pä ordinarie Stat, så länge vi behöfva öka vårt förråd af gevär till krigsbruk, hvilket mäste fortfara ännu i många år. Men då under loppet af några och tjugu, så icke varit förhållandet, utan gevärslillverkningen berott af extra Statsanslag, och Konungen icke heller salt något annat i fråga, samt dessutom den ordinarie Slatsregleringen är af Ständerne så tillrida godkänd, att något införande deri af detta anslag icke kan ega rum, så måste denna mening lemnäs å sido.
Memorial, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandena N:is 49 och 50. angående regleringen af utgifterna under Riks-slatens Andra och Tredje Hufvud-iitlar. (U. A.) Sedan Bonde-Ståndet, i anledning af Stats-Utskottets uti Usta punkten af Utlåtandet JV3 48 gjorda hemställan, »det Rikets Ständer måtte förklara de gjorda framställningarne om en allmän nedsättning af embetsoch tjenstemännens löner icke föranleda till annan åtgärd, än att Rikets Ständer, vid bestämmandet af utgifterna under de särskilda Hufvud-titlarne, vilja tillse, om och i hvad mån minskning i nu utgående aflönings-anslag må finnas af omständigheterna påkallad,» — för sin del beslutit, att, för regleringen af embetsoch tjenstemännens löner borde antagas såsom grund, att de nu bestämda lönebeloppen skulle, med vissa uppgifna undantag och förbehåll, nedsättas med 10 procent; — så har derefter samma Riks-Stånd, vid föredragning af Stats-Utskottets Utlåtanden N:is 49 och SO, angående regleringen af utgifterna under Riks-statens Andra och Tredje Hufvud-titlar, — enligt hvad Utskottet tillhandakommet Protokolls-utdrag utvisar, — i följd af Ståndets nyss anförda beslut, till Utskottet återremitterat omförmälde tvänne Utlåtanden, 8 Stats-Ulskoltets Memorial J)l 127. Då emellertid Stats-Utskottets yttrande uti Usta punkten af Utlåtandet JM 48 blifvit af de 3:ne öfriga Riks-Stånden godkändt. har Utskottet, beträffande lönebeloppen för de embetsoch tjenstemän, som tillhöra 2:dra och 3:dje Hufvud-titlarne, ej kunnat, med anledning af Bonde-Ståndets från de öfriga Riks-Stånden afvikande beslut i nyssberörde fråga, föreslå någon allmän nedsättning i dessa löner, utan måste Utskottet vidblifva sina i nämnde hänseenden afgifna och i de flesta fall af tre eller två Riks-Stånd godkända förslag.
Anmälningstid alla dagar kl. 10-2. Tunnelgatan 19, 3 tr., midt för Norra Latinläroverket. Anna Hallgren. Beställningar mottagas. [2677] Bad-, Toalettoch Vagnsvamp nu inkommet ett rikhaltigt lager till billigaste pris hos A I b. ¥it [2668] D. JON. G. PRIPP &amp; SON, hörnet af Mästersamuelsgatan. UUÖ. I dag har utkommit och säljes hos alla Musikoch Bokhandlare i Skandinavien: A r v i d Ödmanns Triumfer ». FavoritmelocLier satta för piano. — Pris 2 kr. Titelbladet försedt med ett väl uljordt porträtt i ljuttryck. Abr. Lundquists K. Eof-Husikoch Instrumenthandel, Hufvud-Depöt för Sverige af Edition Peters. 1890 Clara Fabriks Stearinljus [2130] Läs hvad som erhålles nästan gratis. En Annotationsbok kan ingen undvara, ty den gör oss ofantligt stora tjänster genom att på- minna om saker, som ej få falla i glömska. Jag erbjuder härmed starka, praktiska och eleganta annotationsböcker till mindre än halfva värdet. Boken innehåller ock meteroch prisförvandlingstabeller gratis. Insänd 70 öre, så erhålles en profbok i läderband. Märk, att tusentals ex. redan äro sålda. Vid partiköp lemnas högsta rabatt. [2661] John Fröberg, Finspong. K — a. Idun Stockholm, N:r 47 (518) Prenumerationspris pr å r: Idun e n s a m _ kr. 5 Iduns M o d e t. fjortondagsuppl. &gt; 5 Iduns M o d e t. månadsuppl _ J 3 Bamgarderoben j 3 Fredagen den 26 november 1897. B y r å: Redaktör och ütgifvare: Klara södra kyrkog. 1 6, 1 tr. A l l m. telef. Rikstelef. HELLBERG. Elsa Redaktionssekr. : J. Kimgl. IIoJboMr. Utgifningstid: Träffas säkrast kl. 2 — 3. Iduns Nordling.
Den snillrike Erik Lindsköld (f. 1634 f 1690) Carl XI:s gunstling och rådgifvare, en af Sveriges utmärktaste statsmän, beklädde vid den tid, då denna ballet skrefs. ännu icke något högre embete, men han hade två år förut återkommit från de resor, dem han företagit med sin pupill, Carl X:s erkända son på sidolinien, Gustaf Carlsson, och, sedan han afslagit anbudet på tvenne professorsplatser i Lund och Upsala, inträdt i kansliet, der han genom sin ovanliga duglighet ådragit sig allmän uppmärksamhet. Han var redan vid denna tid en förklarad gunstling hos drottning Hedvig Eleonora och själen i alla nöjen vid hennes hof. Balletten är tillegnad enkedrottningen, och författaren har undertecknat tillegnan med sitt nyförvärfvade adelsnamn; han hade neml. just samma år fått utbyta sitt ofrälsenamn Lindeman mot Lindensköld, hvilket sednare åter förändrades till Lindsköld, då han upphöjdes till grefve. Lindsköld var en bland de största vältalare i Sverige på sin tid; han har äfven författat några psalmer och en mängd tillfällighetsdikter på latin och svenska i lätt och lekande stil, icke utan behag och qvickhet. Hans enda större poetiska arbete är: Den stoora Genius Ballet, Til Hans Konungl. Mayst:tz Konung Carl den Elfftes Födelsedag den fämptonde, Dansad på Stockholms Slåt anno 1669. Den har fyra öppningar, benämnda efter de fyra menniskoåldrarna, barndomen, ungdomen, mandomen och ålderdomen. Hvarje öppning har fem inträden och framför de flesta inträden är på prosa, ofta temligen utförligt, angifvet så väl hvilka de deri uppträdande personer äro, som ock deras ärende och orsaken hvarföre de uppträda, hvilket dock icke hindrar att författaren kan med fog beskyllas för godtycklighet och ger grundad anledning att fråga, hvarföre denna eller denna figur fått sin plats just i denna eller denna bestämda öppning eller menniskoålder. Som vanligt i balletter är egentliga innehållet ett lofprisande af den person, till hvars ära balletten är skrifven.
Hvad den sednare frågan beträffar om apolheksvarors beläggande med tull, när den förekommer, så tillstyrker jag så mycket mera bifall till hvad Utsk. föreslagit, som i ett sammanträde emellan Commerceoch Sundhets-collegierna, i hvilket jag deltog, yrkade Sundhetscoll. att just dessa ospecificerade apotheksvaror skulle vara underkastade tull, ehuru någon framställning deraf icke gjordes, emedan K. M. icke ägde att med tull belägga en vara, som förut var derifrån fri. Frih. Åkerhjelm, Joli. Carl: Jag anhåller att få upplysa, att Bevilln.-Utsk:s motiver för detta förslag icke varit de, som Hr von Hartmansdorff antydt, utan de missbruk, som ägt rum, derigenom att endast apothekare ägt rättighet alt införa sådana varor. Jag tillstyrker bifall å Utsk:s yttrande. Gr. Cronhjelm: Sedan Hr Rosenblad lemnat någon underrättelse om hvad tvenne Collegier vidgjort rörtde tullen på apotheksvaror, så för att icke uppehålla tiden när denna fråga förekommer, får jag nu lemna den upplysning, att enligt nuvarande apolhekaretaxa få apothekare fordra högre betalning för artiklarne, ju högre lull de bära, och detta i större proportion än tullen ökats. R. o. Ad. lät vid Utsk:s yttrande i denna punkt bero. ll:te punkten, ang:de frågan, huruvida inför selsafgift er å ”Apotheksvaror, ej specificerade ” hära äga runi eller ej. Hr Rosenblad: Jag får vördsamt anhålla, att R. o. Ad. måtte antaga Utsk:s inbjudning och instämma med de andra Stånden, hvarigenom denna voter:s-propos. komme att förfalla. Hr Den 2 April f. m. !1 Hr von Hartmansdorff: Jag bestrider hvad min värda granne yrkat, och anhåller, att R. o. Ad. matie, med vidblifvande af sitt beslut, gilla voter:s-propos. Gr. Cronhjelm:
Enligt hvad motionären visat, har äfven Östergötlands läns Hushållningssällskap, i ändamål att få bestämmelser meddelade i den syftning sistnämnde förslag omfattar, hos Kongl. Majit i underdånighet anhållit, det Kongl. Majit täcktes till Rikets Ständer aflåta nådig Proposition om antagande af följande utaf Hushållningssällskapet föreslagna tillägg till 25 kap. 7 § Byggningabalken: »Enskild vinterväg öfver annans egor må man ock nyttja, der den nödig finnes, dock emot ersättning för den skada egorna derigenom lida; allt efter Rättens be pröfvande»; men Kongl. Majit har, med jemväl fästadt afseende på eganderättens framför enskildes beqvämlighet giltigare anspråk, och då det borde antagas, att utfartsväg frän skogslotter och andra aflägsnare egor, der den ej redan blifvit genom laga skifte beredd, kunde genom begäran af laga skifte beredas, medelst nådigt beslut den 17 Juni 1862 förklarat sig ej finna skäl att lill Hushållningssällskapets berörda framställning lemna bifall. Motionärens nu väckta förslag befinnes åsyfta utfärdande af föreskrifter för vederbörande alt hålla hand deröfver, att den allmänna trafiken ej må lida mehn genom afstängande af sådana vägar, som pröfvas för densamma nödvändiga. I afseende härå äro stadganden meddelade genom 7 § i 25 kap. Byggningabalken, Kongl. Kungörelsen den 27 November 1845 samt Kongl. Förordningarne den 20 November 1845 och den 27 November 4 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande M 49. 1854; innehållande nämnda Kongl. Kungörelse, bland annat, att Kongl. Maj:ts Befallningshafvande eger pröfva, huruvida väg är för varutransporten af allmän nytta och nödvändighet. Skulle åter särskilde lokala förhållanden påkalla andra endast för viss tid behöfliga föreskrifter, torde sådant ej böra blifva föremål för allmän lagstiftning, utan öfverlernnas till hvarje orts egna embetsmyndigheter, hvilka mäste förutsättas bäst känna ortens behof; äfvensom, på grund af 2 § i Kongl.
Hon var fånge hos en Midgardshjälte vid namn Halfdan. Auda lade sitt hufvud till Slagfinns bröst, och Idun slog sina armar om Valands hvita hals. Sålunda voro nu äfven dessa växtlighetsdiser, de som smyckat Midgards ängar med blomster, försvunna för gudarne. Disernas håg var förvandlad: de önskade Ivaldesönernas seger, Midgards förstörelse och Asgards undergång. Valands smedja var nu en värkstad för trollredskap. Där hängde ett långt rep af lindbast, i hvilket knutar voro på jämna afstånd gjorda. I hvar och en af dem var en stormvind bunden. För hvarje vecka, som gick, upplöste han en knut och gjorde den bundna vinden lös och sände den med sin galdersång söder-ut, mättad med snömoln och hagel. Valand hade af guld smidt en armring, liknande den af Sindre smidde ringen Draupner däruti, att andra ringar, ehuru ej så många, droppade ut ur honom. Ur Valands kom en ring hvarje vecka. Äfven de ringarne voro trollredskap och hade formen af ormar. För hvarje på repet upplöst knut knöt Valand dit en ormring. På detta sätt talde han de veckor han tillbringade i Ulfdalarne, och han hade räknat ut, att när alla knutarne på repet voro upplösta, skulle Midgard vara förvandladt till en istäckt människotom öken. Dagligen smidde Valand på hämdesvärdet. Gambantein (»hämdetenen») är det svärdets namn. Han härdade dess klinga i vatten från alla älfvar, som flyta genom Nifelheim med etterfyllda böljor. Han hamrade hämd och hat, ve och ofärd in i hennes gry, han slipade den giftiga eggen hvass som vaferlågan, fäjade hennes yta med solens glans och ristade i henne ondskans runor. Svärdets guldfäste var ett undervärk af skönhet. Smidet höljde sin fördärflighet i ögontjusande fägring. Och likväl syntes det aldrig blifva färdigt. Hvarje dag fann Valand något nytt att göra på det. År efter år förled; men han fortfor med att fullkomna det.
411 denna produktion, jemförd med den, som lämpar sig till afsättning i det andra landet; och om intet är att anmärka hvarken i afseende på reciprociteten uti de handelsfördrag, som emellan de båda nationerna äro afslutade, eller beträffande tillämpningen af dessa fördrag, då har en sådan underbalans intet att betyda, och den nation, på hvars sida densamma faller, har endast att tillse, det hon genom en fördelaktigare handelsverksamhet i förhållande till andra nationer, bereder sig medel till betäckande af den brist, som i de kommersiela transaktionerna med det särskilda landet uppkommer. Men om åter det skulle visa sig att det land, å hvars sida ifrågavarande undervigt i den inbördes handelsrörelsen framträdt, företer en stark produktion af just sådana varor, som det andra landet i största myckenhet från andra stater hemförer; men att dessa produkter äro i sistnämnda land belagda med umgälder, hvarifrån dettas alster äro i det förra befriade; att vidare inskränkningar, som fördragen icke godkänna, i det land, som redan i följd af de för handen varande bestämmelserna befinner sig i en fördelaktigare ställning, blifvit egenmägtigt pålagda det andra landets produkter, och slutligen att en till underlättande af den inbördes trafiken gifven författning icke blott, genom vidtagna förfoganden, länder endast ena kontrahenten till anmärkningsvärd fördel, utan äfven af denne missbrukas till undgående af de umgälder, som i fördragen finnas dess alster åsätta, då torde icke någon, som anser sig böra vårda sitt lands intressen, kunna hysa något tvifvel om sin pligt och befogenhet att i sådana förhållanden söka rättelse.
Denna rättighet tillkommer äfven Policeoch Stadsbetjente inom Städerne samt Krono-Fjerdingsmän på landet, hvar och en inom sitt district. Då beslag göres, skall det ske i två tillkallade vittnens närvaro, och efter det bränvinsredskapens egare eller dennes på stället varande ombud blifvit tillsatt; åliggande det nämnde publike betjente att, enär förbrytelser 24 B ev.-, Lagsamt Allm. Besv.- och Oecon.- Utsh.s Betånhande N:o 6. hos deni af andra angifvas, niålen lagligen instämma och utföra; dock på angifvarens äfventyr och ansvar, örn angifvelsen saknar grund eller anledning, eller diktad är. De fall undantagne, då bränvinsredskap finnas af större innehåll än egaren får dem bruka, eller ock mera än en femtondel större, än hvartill han sig anmält, må, vid skeende beslag hos någon till bränvinsbränning berättigad och i behörig ordning antecknad, hvarken pannan utbrytas och*jemte tillhörande redskap egaren fråntagas, eller rättigheten till bränvinstillverkning honom förmenas, innan, efter föregånget laga åtal, förste Domstol i målet förklarat redskapen förbruten, såvida egaren för redskap och böter gitter ställa tvänne hemmansegares borgen eller annan säkerhet, hvarmed beslagaren sig åtnöjer. Skulle egaren ej gitta eller ej vilja ställa den ofvannätande borgen eller nöjaktig säkerhet, då må den, sorn beslaget gjort, låta utbryta pannan och henne med tillhörande redskap i taka händer sätta; åliggande det beslagaren att, vid slike confiscatians^tillMlen, låta i ojäfvige vittnens närvaro verkställa pannans uppmätning ;och märka redskapen medelst påslående af tjenlig stämpel. ' ... % §. Undersökning eller visitation i afseende på öfverträdelser af det som i denna Författning är stadgadt, så väl om bränvinstillverkning, som om bränvinsredskapens innebafvande och försegling, må alla tider på dygnet anställas uti hrännerier, kök, bryggoch bageristugor, ättiksfabriker och andra rum eller byggnader, hvilka för bränvinstillverkning kunna begagnas.
Landscrona har väl god hamn, men den beSökes föga. Den mesta spannmåls-handeln drif. jyes också, såsom bekant^är, uti Malmö, så att Den i 6 September f. m. en stor del af de Jordbrukare, som bo när» mare Landscrona, ändå hellre skicka sin säd till Malmo , der i öfrigt en större penningeförmögenhet ännu är samlad. Malmö är således, efter mitt begrepp , för närvarande bäst passande för det blifvande I.,ånCoutoiret. Utomdess är det skäl, som blifvit anfördt emot Disconrens förläggande i Malmö, det mest talande för detsamma. Då man derstädes har för ögonen de förut varande , svårt straffade och ännu i Gitadellet förvarade DiscontDirecteurers öde , matte detta tjena till ett mer varnande exempel än om det ses på afstånd. Jag kan icke trö, att några ytterligare missbruk skola vara att befara, derföre att de förut egt rum, enär dessa blifvit strängt beifrade; och jag tillstyrker derföre så mycket mer , att låne-inrättningen må stationeras i Malmö, som jag icke är rädd för Spöken, och icke kan befara att de brottslige, Malmö f. d. Dis* contDirecteurer skola gå igen. I öfrigt anhåller jag om återrémiss af Bed tänkandet. Herr von Hohenhausen, Michael: Jag är till det mesta förekommen i de anmärkningar, jag trott mig böra emot BancoUtskottets Betänkande fram" Ställa; och jag vill således blott fästa uppmärksamheten vid några serskilda under discoursen förekomna omständigheter. Hvad Herr Tham an^ fört rörande Halland, har redan af Friherre Ge^ derstruin blifvit rättadt> mea Herr Tham has 30 Den 16 September f. m. tillika föreslagit, att jemte det respitmånaderne skulle minskas från två till en, utlåningstiden borde utsträckas från sex till nio månader. Jag hemställer om icke, sedan man nu beviljat en nedsättning af Disconträntan från sex till fern prö* cent, en ytterligare utsträckt