Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Socknessrifware ftin betjena Allmogen i Processer och Rättegångar, Trettiosex Skillingar. §. l2. Charte-Sigillate, Recoanitionen skall särskildt erläggas för Befordringar, Afsked, erhallen Caractere, upphöjelse i Grelweligt, Frihcrreligt och Adeligt Stand, samt i alla de händelser, der berörde Augist hitintills, enligt »6^7 ars Förordning och Kongl. Cancelli-Collega Taxa af den 26 Fcbruarii 1778, betalas bordt KonglMaj.-ts Cancelli samt Dess och RiketS Collegier, Embetsman, Consiftorier och de flere i denna Förordning nämnde Werk och Inrättningar, som expediera Fullmagter aligger tillse, ej.'allenast att Fullmasterne pa behörigt Stämpladt Papper ut - Den r8 Augusti. L8^z Resepatz, som af wederbörande Embetsmän ut> zifwas till Utländske Orter, skola flkriswas pä eller beläggas med Stämpladt Papper, Charlan Uträknad till En Riksdaler för Husbonde eller Hustru, och Sexton Skillingar för hwax Betjent eller Piga, ehlv ru de äro införde i ett och samma Pass. ^ För Gesäller som resa till Utrikes Orter skrifwes Passet pa Tolf SkrillingarS Charta. Taga flere Gesäller ett och samma Pass ökas Stämplade Pappers-afgiften derefter. För Allmoge som reser öfwer Gransen i ham del-ärende eller i andre angelägenheter och ej äterkoms msr 28;4 Den r8 Augusti. utfärdas, utan afwen att Charle, SMate, Re, cw-nitions-afgiften, sa wal som ock den hwilken tillfaller Wadstena Krigsmans,hus och Amiralitets, Krigsmans-Castorne, warda erlagde, pa salt Kongl. Majus derom utfärdade Författningar innehålla:
Behörigheten af omförmälda ersättning år i84' är ej styrkt på annat sätt, än medelst Krigs-Kollegii qvittens å beloppet, och af sistberörde års räkenskap kan hvarken ses det vid årets början återstående skuldbeloppet, eller af hvad orsak Krigs-Kollegium utaf Corpsen uppburit nämnde ersättning. Redogörelsen, i dess nuvarande form, synes derföre icke nog tydligt framställa förhållandet med skulder och fordringar vid hvarje års slut. Enligt anteckning å räkenskapen för år 18^0, har vid densammas granskning i Kongl. Kammar-Rätten blifvit anmärkt, att den, vid nämnde års slut, befintliga behållningen icke är attesterad; men det oaktadt befinnes förhållandet vara enahanda äfven år 184*• Revisorerne anse det tillhöra vederbörande Chef, att, å embetes vägnar, styrka beloppet af den kontanta tillgång, som uti Corpsens räkenskaper från ett år till ett annat balanseras. Telegraf-Inrättningen. Dess räkenskaper, som blifvit granskade i Kongl. Kammar-Rätten med anmärkningar för båda åren , upptaga följande inkomster och utgifter: Debet. år 1940. år 1941. Balans frän föregående året: Anslag . .. Credit. Utgift: Anläggning af telegraf-linier Omkostnader vid telegraferingen . Utsyning af en telegraf-linea emellan Stockholm rigtning åt Götheborg, har år 1841 blifvit verkställd. och Örebro, i Kongl. Ingenior-Corpsen. Åf räkenskaperna, sorn Blifvit i Kongl. Kammar-Rätten granskade för båda åren utan anmärkning, inhemlas förhållandet sålunda: Debet. Expenser ... Här för utan liar, jemlikt Kongl. Brefvet den 3o Januari 1838, af 3:dje Hufvudtitelns anslag till oförutsedda utgifter, under hvartdera året, utgått i5o R:dr till en Material-Bokhållare för vården al den i Slockholm inrättade Pbntontrainen..
I >5,5. innelottor onikring 70,000 volumer oell uneler 8tön<lig tillväxt 8nort klöfver ökoelt utrymme, nu lror 8itt löge i en, rnecl Irön8igt till Dilrliotlieket-, ollmönliglret ieke viii okpo38oel loeol 1 l^ongl. 8lottet; ott elen uncler VitterIret8- Di8torieoelr ^nticsvitet8-^.eo6emien8 vorcl 8töllelo riko 8omling of onti^viteter^ innefottoncle till en clel Irög8t cl^8tro minnen frän förllutno tieler, jemte 1liket8 väl orelnoele N^nt-eolrinett, lillo oro ilroptröngcle i nogro 8mo lrolsvoning8rum nti Öfver-Lominenelont8-fl>-geln viel Xongl. 8lottet8 ^ttre lrorggorcl; ott I^ongl. I^löelkonrmoren, nreel tilllröi onele 8omiing of till en clel gon8ko Ko8tlroro rnörkvörcliglreter, ör inr^-mel i tvönne of8iele8 lrelogno, lägo rrnn i Xongl. 8lottet; oelr ott 8lutligen Det of Öfver-Intenelet8'13mlretet i 8oelont Irön8eenele ofgifno förfog, o8^ftoncle ott tillvögolrringo ett för riket lreäroncle, voroktigt minnesverk of 8V6N8K
Hon hade ej kommit hem på söndagskvällen, ty nere i prästgården hade prästfrun blifvit farligt sjuk, och mor Anna Stina, som hade god hand med sjuka, hade stannat för att vaka öfver henne. Hela natten hade hon hört prästfrun yra om att Ingrid visat sig, men det hade gumman ej trott på. Och då hon ändtligen kommit hem och fått se flickan, ville gumman genast gå tillbaka ned till prästgården och tala om för dem, att det ej varit ett spöke de sett, men då hon talat därom hade Ingrid blifvit sådan, att hon ej vågat. Lifvet hade nästan fladdrat bort från henne, som lågan från ett ljus, som håller på att slockna i starkt drag. Hon kunde ha dött lika lätt som en burfågel. Döden gick på rof efter flickan, det var bara att akta henne och fara varsamt fram, om hon skulle bli vid lif. Gumman visste, som sagdt, knappast riktigt, om Ingrid ej bara var en gengångare, så litet lif tycktes hon äga. Hon lade alldeles åsido att tala förstånd med henne, det var bara att lyda henne i det, att hon ej ville, att någon skulle få veta, att hon lefde. Och så försökte gumman ställa, så klokt hon kunde. Hon hade en syster, som tjänade som hushållerska på ett stort ställe i Dalarna, och hon beslöt att gå med Ingrid till henne och förmå syster Stafva att ge flickan en plats på herrgården. Ingrid fick nöja sig med att bli en ringa tjänsteflicka. Det var ingen annan råd. De voro nu på väg till den där herrgården. Mor Anna Stina kände trakten så väl, att de alls ej behöft gå landsvägen, utan endast trampat ödsliga skogsstigar. Men så hade de äfven farit illa med sig. Deras skor voro snedgångna och slitna, deras klädningskjolar smutsiga och kantstötta. En liten ilsken grankvist hade gjort en lång rispa i Ingrids tröjärm. På aftonen den fjärde dagen kommo de ut på en skogsbacke, hvarifrån de kunde se ned i en djup dal. Nere i daldjupet låg en sjö och nära sjöstranden befann sig en hög ö, på hvilken en hvit herrgård reste sig. Då mor Anna Stina såg herrgården, sade hon, att den hette Munkhyttan, och att det var där hennes syster tjänade.
För öfrigt ber jag herrarne eonsiderera, att man icke får lika med den sista talaren anse BorgareSl. såsom part. Dess ledamöter äro Svenika folkets representanter såsom vi, och det är såsom ett II i k s S t. de i denna fråga hafva att yttra sig, ehvad de dela eller icke dela de öfriga Ståndens tanke. Vi måste således behandla alla Stånd som Svenska folkets representanter, och det ur i sådan egenskap, sorn de och deras opinioner måste beräknas, och olämpligt är alt i reciten till en expedition intaga de särskilda ordslällningar, sorn olika Stånds beslut innefattat. Reciten bör helt enkelt innefatta, att frågan blef väckt vid i8i5 års riksdag. Frågan väcktes då af mig, och således vet jag huru den blef behandlad. Den blef icke lill slutlig handläggning upptagen, just derföre att 2 Stånd stannat emot 2, R. o. Ad. samt BondeSt. yttrade rÖrrde formen, alt frågan icke var inbegripen under 1 14 §:n Reg.Fcn och icke kunde höra dit. Den saken behöfver icke vitsordas af R. St., ty den vitsordas af målets natur. Det är således rätt att Exped,- Utsk. uteslutit denna period. Hvad vidkommer år 1818 års riksdag, så itigingo i Stånd till Konungen med beslut i frågan, hvaruti de tillstyrkte i underd., att det beslut, som fattades vid 1809 års riksdag, skulle sättas i verkställighet. Formerna minnes jag icke. R, St. hade 180g begärt, alt den comité', som skulle nedsättas i denna fråga, skulle föreläggas alt afgifva sitt betänk, vid nästa lagtima riksdag, men riksdagarne så väl år 1810, 1812, i8i5' sorn 1818 voro urtima; comitéen var således ursägtad för att betänk, icke afgafs. 1818 begärde Ständerne att Konungen mätte förelägga tid för denna comité' alt afgifva sitt betänk., så att nästa Ständer kunde deraf erhålla del. Detta skedde, och 1823 års Ständer erhöllo betänk, samt förslag till lag.
Utom l)»ad i allmänhet blifvoit åtgjordt till förbättrande af åfer< sanbtmanna* brufet odj boppöptfeln, pafma åtgärder roidtagité för att uppmun» tra l)toarjel)anda landtmannanäringar inom färjfilda prooinfer; i pmilfet affeende anpag bewiljat» för undermiöningo meddelande i lin» beredning, fpinning od) wäfnad, famt tjärn» od) pottaptiilwerfning m. p. binäringar, ©Utfå f>af»a anpag fortfarande utgått för anjlal» ter till pämmande af flpgfanden i Sjalland. 3>emte det Äongl. 93laj:t, för tillwägabringande af nödig lifpäm» nfnllf.^. migpet roid förefommande frågor om förändring i jladganderna för ffaPen* dÖuöbållningö»fällppen, fapjlält wipa allmänna pufroudgrunder för organifationen af nämnda famfund, bär ^ongl. «9laj:t, i enlighet bär» med, för åtjfilliga dpuébållning6*fällppet utfärdat itp a jladgar. ©II uppbjelpande af pprinäringen »id fujlerna af ©ottland odj sifietinaritK Öland famt i Söobuö* odj ©tocfbolmödänö prgårdar bafroa premier 8eiu 38 föc anfafanbe af änbamålSenliga ffefartpg och rebfap bewiljats fann anina atgävDcr blifvit wtbtagna. ^tii befrämjanbe af ben fou lanbet alltmera wigtiga fogsbuShåH* dftUiunflfin __ , o . r ningen ()ar Äongl.
St., i grund af en K. propos., det beslut, att R. St. för sin del medgåfvo S:t Barthelemys afträdande till fremmande makt emot den högsta ersättning, som derföre kunde erhållas. För min del fann jag delta beslut, att bortsälja en besittning med folkmängd och allt ingalunda öfverensstämmande med Rikets värdighet. Emellertid fattade R. St. ett sådant beslut och dä denna försäljning icke ännu ägt rum, så anser man nu nödigt att ingå med en påminnelse derom. Detta är likväl i min tanka ganska olämpligt; ty, om antagliga vilkor kunnat erhållas, så kan man afven vara öfvertygad, att en sådan försäljning skett, och R. St. lära väl icke önska att försäljningen skall göras på mindre hederliga vilkor. Jag får derföre bos Hr Gr. o. Landtm, anhålla om propos. på bifall till den l:sta punkten, men afslag på den sednare. Frih. Cederström, Claes Rud.: Jag instämmer så mycket mera i det af Gr. Lagerbjelke gjorda yrkande, som redan i första punkten verkligen finnes en bestämd antydan till öns afträdande, nemi. i afseende derå, huruledes godtgörelse för de beviljade medlen måtte af salusumman framdeles utgå. Det vore utan tvifvel olämpligt, ur synpunkten af köpehandlingens eget intresse och dessutom säkerligen med Rikets värdighet på intet sätt förenligt, alt, med bifall till hvad i sednare punkten blifvit föreslagit, vilja ”påskynda” förbemälde transaktion; hvarföre jag förenar mig i den förste talarens anhållan om afslag å besagde del af förslaget. Uppå härefter framstälda serskilda propos:r å hvardera punkten af förevar, utlåt., bifölls det af Utsk. tillstyrkta förslagsanslaget, men afslogs Utsk:s förslag om förnyande af R. St:s, i afseende på ön S:t Barthelemys afträdande till någon främmande makt, vid sistlidne riksdag gjorda underd. begäran. Föredrogs StatsUtsk:s d. 24 dennes på bordet lagda utlåt. Den 27 Maj. 159 Nio 178, i anledn. af K.
Stad tillerkänd rättighet att fortfarande uppbära så kallad inqvarteringstolag för den till Staden från utrikes ort inkommande ull. 2:o Stadgande af viss afgift å målbara våta varor, som sjöledes till Stockholm inkomma. 3:o Beviljad nedsättning uti den af Riddarhytte Kopparverk utgörande kronoafrad. 4:o Bolaget för hvalfiskfångst beviljad tullfrihet för åtskilliga effekter och hemkommande produkter. Enligt ansökningen Lit. E. l:o Lönförhöjning för Kongl. KammarRättens Embetsoch tjenstemän, hvilka från och med år 1835 blifvit inom detta embetsverk utnämnde eller befordrade. 2:o Så kallad lönfyllnadsförmån för en i Kongl. StatsKontoret förordnad Ledamot. 3:o Dels Sekreterarelönens i Kongl. StatsKontoret anvisande till en StatsKommissaries aflöning, och dels anslag af arfvode åt en tillförordnad Sekreterare derstädes. 4:o Anslag af arfvode för förvaltning af Presidentsembetet i Kongl. Ökade spannmålsanslag för vissa löner å Kongl. KrigsKollegii stat. 6:0 Ökadt spannmålsanslag för Chefen vid Wermlands FältjägareRegemente. 7:o Fortfarande lönförhöjning för Konungens LifGardesRegementen. 8:0 Fortfarande lönförhöjning för H. K. H. Kronprinsens HussarRegemente. 9:o Lönförbättring för LifBeväringsRegementet. 10:o Yexelkontrollörsarfvodenas fortfarande anvisning till utgående af besparingarna å Riksstatens Ändra Hufvudtitel. ll:o Beviljadt lån ifrån Riksstatens Nionde Hufvudtitel, för iståndsättande af Häradshöfdingebostället Allequia.
R:dr 4,000: — » för Professoren å den militära afdelningen » 4,000: — Om Professorn å denna afdelning tillika innehar annan tjenst med lön eller arfvode på stat, bör hans lön vid Institutet minskas med ett mot den andra lönen eller arfvodet svarande belopp, dock icke till lägre belopp än 3,000 R:dr, * för Professoren å den Medicinska afdelningen . ... » 3,000: — Arfvode till föreståndaren .. » 400: — lön för en lärare (den äldste . « 1,800: — » » en underlärare (den äldste) . ” 1,200: — » » en dito * 1,000: — » » en dito (den yngste) ” 800: — » » en lärarinna, sorn fullständigt genomgått sjukgymnast kursen » 1.000: — Bih. till R. St. Proposition N:o US. lön för en lärarinna, som fullständigtgenomgåttsjukgymnastik-kursen R:dr 1,000: — Om någon af lärarinnorna inhemtat endast de pedagogiska ämnena af sjukgymnastkursen, åtnjuter en sådan lärarinna i lön blott 800 R:dr, » ” sekreteraren och redogöraren ” 800: — » ” vaktmästaren ” 500: — » » gårdsdrängen , ... ” 400: — Summa R:mt R:dr 24,100: — hvarjemte komiterade beräknat öfriga omkostnader för Institutet sålunda: För undervisning i ridning R:dr 1,500: — dock med anmärkning, att om de för ridöfningarna erforderliga hästar kunde från Strömsholms stuteri tillhandahållas Institutet, denna kostnad skulle komma att med omkring halfva beloppet minskas; » underhåll af två hästar för voltigeöfningarna, remonterings kostnad inberäknad ” 900: — » underhåll af gymnastikredskap, fiiktrustningar, vapen m. m. » 670: — * Bibliotheket och samlingarna ” 100: — i> ved och lysning med gas ” 2,000:
Dertill får jag äran tillägga, att District-chefen för inre Tullbevaknings-dislrictet, mig veterligen, alltid uppfyllt sina tjensteåligganden samvetsgrant och pligtenligt, hvilket i motsatt fall nog af K. General-Tullstyrelsen, som med sin kända noggranna vaksamhet om sine underordnades skyldigheters iakttagande, visserligen ej blefve oanmärkt och allvarligen tillrättavist. Jag får vördsamt för min del afsiå ali löneförhöjning för Hofr.råderna i Svea och Götha Hofrätter; och skälet för detta mitt afslag stödjer sig derpå, att den K. propostn ej upptager någon sådan förhöjning. — Vördsamt anhåller jag, att denna min anmärkn. måtte biläggas motionen. Den ig Februari f. m. 1^3 Hr von Hartmansdorff, Äng.: Tyertemot hvad den siste värde talaren yttrat, kan jag för min del icke annat än tillstyrka, atL den utvidgning af Götha Hofrätt, som befinnes vara nödig för göromålens behöriga skötande, må äga rum, och att Ständerna bevilja de anslag, som behöfvas, vare sig för flere eller bättre aflönade ledamöter. Mea då sådana framställningar i afseende på Just.verket göras vid hvarje riksdag; så böra vi vara betänkte på deras förekommande för framtiden. Jag tror, att en utväg dertill linnes, och alt man åtminstone bör försöka, om han icke leder tillmålet. Utvägen skulle, efter min förmening, vara att på annat sätt ställa aflöningen för domare, särdeles i irsta instansen. Nu är, såsom vi alla veta, aflöningen ställdt på det sätt, att domaren har betydlig del af många, långvariga och vidlyftiga rättegångar, af uppskof med målens afgörande; och när fördelen af allt detta ej anses nog stor, kan han begagna sig af protocollens onödiga belastande med införda handlingar, dragen stil in. m.
Jag är i afseende på arbetsfolk ä landet förekommen af föreg:de talare, och önskar alt de malle befrias från bevillning. Men medan jag har ordet torde jag fä framställa en anmärkn. Här omtalas pag. 29, skeppare och fartygsegare, å hvad ort och ställe sora helst, taxeras lika med dera i städerna, § 9, — detta är rätt — men sedan följer orden: samt för alla däckade eller odäckade fartyg af minst flera svåra lästers drägt och derutöfver å 4 sk. b:ko per läst, denna sista mening bör utgå såsom redan nplagen, pag. 5 bland femte klassens städer, der det lyder: ”Och alla andra fartyg ■— eller landtman för hvarje läst 4 sk.” Frih. Cederström, Rud.: Bland löjligare tillägg, som kunna göras, finnes ett, pag. 28, der det heter: ”Qvinnokönet är ifrån denna afgift alldeles frilaget”. Ordet alldeles synes mig högeligen öfverflödigt, och jag anhåller alt, i händelse 11. o. Ad. återremitterar denna §, ett sä onödigtvis inflickadi ord, som detta, måtte utslrykas. R. o. Ad. ansåg de emot ifrågavar. § gjorda anmärkmr föranleda till densammas återremitterande. § 28. Sedan underl. Ridd.-sekret, tillkännagifvil att denna § blifvit bifallen af de öfriga RiksStra, yttrade Hr Aminoff: Genom de uplysningar, som meddelades 1847 ■—1848 års Bevilln.Utsk. att, nemi. Bevillms-förordn. borde i vissa §§ vara indelad uti morrar såsom ledande till serdeles lättnad vid denna författnings serskilda delars tillämpning, synnerligen uti Stockholm, beslöt dävar. Utsk. att iakttaga denna indelning, som af Ständerna godkändes; och, ehuru Ulsk. sökte att med all sorgfällighet göra denna indelning tili morrar, der behofvet sådant påkallade, har likväl vid ett närmare efterseende vissa §§ blifvit förbigångne, som fordra denna indelning.
Han förmentes således ej hafva i behörig tid ölVerklagat domen, och hade ej heller inkommit med underdåniga påminnelser förr, än de af honom bestämda åtta dagarne förflutit; hvarföre han påstods hafva all talan i målet förlorat. Och häröfver liar Kongl. Majit dömt den 12 Februari 1840, att då den af sökanden å inställelsedagen i målet ingifna skrift icke innefattade påminnelser emot Hofriittens dom eller anhållan örn ändring deri, utan blott begäran-om anstånd ined fullständiga besvärs inlcmnande, Kongl. Majit ansåge, hvad sökanden sedermera i målet andragit, icke kunna till pröfning upptagas. Grunden för detta nådiga beslut faller, när man antager, att sjelfva ingifvandet af den i fråga varande skriften på inställelsedagen innefattade en anhållan om ändring i Hofrättens dom, och detta lärer man ej kunna undgå att antaga, så vida skriften ej kunde i någon annan afsigt vara ingifven, än att ändring i Hofrättens dom måtte vinnas. Det skulle nemligen, enligt ordställningen i nådiga beslutet, blifvit ansedt tillräckligt, om skriften, i brist af påminnelser emot Hofrättens dorn, innefattat endast anhållan om ändring deri. Vore deremot meningen, att äfven ordentliga påminnelser emot domen varit nödvändiga för talans upptagande; så låge deri en ytterligare stridighet mot de här ofvan uppställda begreppen om fataliers bevarande. Men äfven utan denna mening strider det nådiga beslutet emot detta begrepp genom skriftens uppfattning, såsom icke innehållande (genom sjelfva sin tillvarelse) ett påvrkande af ändring i Hofrättens dom. Med fyra röster mot tre afgjordes i Högsta Domstolen den 21 Oktober 1845 en fråga om rättighet för den, sorn i testamente fått jord, hvilken gifvaren ej ägt bortgifva, att för denna jord erhålla vederlag ur annan gifvarens qvarlåtenskap. Förhållandet var, att gifvaren hade ägt och försålt arfvejord, men bortgifvit genom testamente all sin allingejord.
Gråmanstorps församling har å sin senaste kyrkostämma i fattigvårdsstyrelsen inralt t~äiine qrinnor. Iftonbladet yttrar, att det torde vara första gdngen svenska qvinnor erhållit ett dylikt förtroende. Vi äro emellertid i tillfdle att upplysa, det såväl Ostersunds fattigcardsstyrelse, som nigra af viira landsförsamlingar inkallat qvinliga biträden. E n pvinlzg handa7-betsforeni~zg har blifvit bildad inom S~ÖZZCI-sta och E k b y sochar i Nerike, med den rackra uppgiften, att verka för %stadkommande af medel till en qvinlig folkhögskola i lariet. Sammanträden för handarbetens utförande skolu hdllas en g h g hvarannan vecka, och man har för afsigt att A en zuktion eller baxar sälja de förfardigade alstren, jämte möjligen influtnn gifvor. Skolfest firades för kort tid sedan i s. k. DuRZska flicks&amp;nZan i Kristianstad af den anledning, att 50 s r förflctit sedan dess frikostige stiftare, borgaren J. H. Dahl, afled. OrdFGranden i styrelsen höll ett minnestal öfver stiftaren, samt meddelade rörande skolans stallning och verksambet, att dess fond vid detta Ars början utgjorde 58,643 kr. och att sammanlagdt 1,021 lärjungar erhallit undervisning der städes. En af samhällets borgare har på festdagen åt skolan testamenterat ett ansenligt belopp, hvilket, nar det utfaller, gifver skolan en särdeles god ekonomisk stallning. En Svensh pui7z~za, fröken Ida C. ' Hultin, presfvtgdes och instalkrades sistlidne November som pastor i Unitarian-kyrkan i staden Des Moines, Iowa. Göteborgs qvinnoförening har, enl. framåt^, under det förflutna året öfvat en omfattande verksamhet, Så hafva niskzlssions-sa7~~7nanfrnden hållits, hvarvid frågor för dagen hafva kommit under behandling. LdnBiBlioteket och läsmnz7izet hafva hållits tillgängliga för föreningsinedleminar.
Andra läsa den, lockade af de detaljerade beskrifningarna deri. Någon nytta har ingen af boken, och om estetisk njutning kan man ej ens tala, då det är fråga om boken i dess helhet. Är denna då en tidsbild af värde? Knappast, ty så ensidigt som Maupassant ser menniskorna eller — om han verkligen målar af dem med naturtrohet — så ensidigt som han i så fall väljer sina modeller, kunna hans Ur dagens Krönika. 5böcker — åtminstone de som han hittills skrifvit — aldrig blifVa fulla uttryck tor vår tids menniskor och af de idéela rörelser, som uppröra den tid, vi lefva i. Samtiden har intet att lära af boken, och om framtiden skulle befatta sig med den, så skulle dess åsigt om vår tids menniskor bli föga smickrande för oss. På det år, som förflutit sedan Une vie efter att ha stått som följetong i ^arisertidningen “ Gil Bias “, der den passade ypperligt att läsas på kaféerna vid absintglaset, utkom i sin första upplaga; hunnit öfversättas såväl till danska som till svenska språket. Vi måste ju följa med vår tid och taga reda på de idéela strömningar, som utgå från verldsmedelpunkten vid Seinen! I båda öfversättningama ha de minst blygsamma ställena blifvit försigtigtvis strukna, ty nordens publik är ännu ej tillräckligt uppfostrad för att kunna smälta herr Maupassant, sådan han uppträder inför den mindre fördomsfulla pariserpubliken. Hos oss är man för öfrigt ganska van vid att i stym-padt skick få läsa utländska * moderna romaner,- ehuru öfver-satta med författarens tillåtelse. I Zolas “ L ’ Assommoir “ förekommo först ett par, om vi minnas rätt, föga betydande strykningar. Sedan utgafs samme författares “ Une page d ’ amour “, väldeligen stympad, och sedan har saxen varit framme och klippt bort anstötliga ställen både hos Zola och Daudet och — hvad som har mera att betyda — hos Gustave Flaubert, en längesedan afliden författare, som aldrig kunnat lemna sitt samtycke till någon stympning af sitt arbete. Då “ Fru Bovary “ i fjor utkom i svensk öfversättning