Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Måtte derföre Ridderskapets och Adelns dyrbara, för vigtiga öfverlåggningar så väl behöfliga tid hädanefter lika litet uppta, gas af sådone, obestämda och obevista framställningar, stridande, sorn mig synes, emot principen af den Grundlag, hvilken endast i viss föreskrifven ordning tillåter Embetsmäns anklagande, som af den åndamålslösa ordstriden om tillståndets i vissa Landsorter råtta benämning såsom nöd eller förlägenhet, helst det för en hvar, som ej vill neka vitsord åt redlige medborgares sammanstämmande uppgifter, ej mera bör kunna vara tvifvelaktigt, i hvad nion och på hvad sått Landtmannen år nödställd eller i förlägenhet bragt och det således endast återstår att tillse, huru detta tillstånd, hvilket lika litet, med all annan verklighet låter bortargumentera sig, må genom enighet, kraft och välvilja i lag. stiftande magtens beslut, kunna för framtiden förbättras» Åtskilliga yttrade härtill deras bifall. Grefve von Schwerin3 Fredric Bogislam uppläste följande: 53 Pen l Alariii, (Be Bilagan N:o i5.) Herr von Hartmansdorff, August: Så vidt jag kunnat fatta, hafva discussipnerna hit tills mera angått inledningen till den förevarande motionen, ån dess ändamål, som år pensioners anslående åt Konungens Rådgifvare, eller StatsRåd och StatsSecreterare, sorn resignera. I afseende på StatsSecreterare, så har 58, § RegeringsFormen redan sörjt för dem, då den stadgar, att Föredragande, som, på grund af vågrad contrasignation, nedlägger sitt Embete, skall bibehållas vid sin lön och öfriga tjensten åtföljande inkomster, intilldess att Rikets Stånder pröfvat hans förhållande. För närvarande åro de flesta Stats-Secreterarne constituerade till embetets förrättande; och så långe detta förhållande fortfar, år vådan att resignera icke stor; emedan de då förblifva ExpeditionsSecreterare, med åtnjutande af dertill hörande lön.
Stadens handel, handtverkeri, och Öfrige borgerlige närUigar, äro ännu alldeles sådane som uti sista fem-års-Berättelsen är [uppgifvit. — Den längesedan började uppmuddringen af Stångs-ån, kommer snart att fullbordas, sedan ett anslag af 4ooo R:dr utaf ^Römrensningsmedlen till detta ändamål, blifvit i Nåder beviljadt. Ljungstedska fri-skolan, har, sedan en nitisk och skicklig lärare I ervid blifvit anställd, vunnit en betydlig tillväxt, så att, vid sistlcfet års examen, 160 gossar, nästan alla af den fattiga klassen, j^hördes i de framsteg de gjort i kristendom, aritmetik, geografi, historia, allmän och enskild, spårk-lära samt skrifning, j. En nyligen genom enskilta bidrag stiftad skola för fattiga flicj^0r> sorn erhålla undervisning i qvinno-slöjder, och kristendomen, Ragnas af 5o flickor, och har gjort sig förtjent och blifvit omfat - — iG — tad af allmänhetens välvilja. — Dess fond, som förräntas, utgjorde den 9.2 Oktober i832 endast 1948 R:dr 3y sk. 9 rst. roen de ärlig» frivilliga bidragen, genom hvilka skolans tillvarelse lilli möjlig, tipp "ii till^Sao R:dr 36 sk. Banko. Ändamålet med denna inrättning 111 att dana duglige och kunnige tjenstehjon, hvarföre ock undervisningen är inskränkt, till sädane göromål som i alla hushåll förefalla. Förlidet år bildades genom Aetie-teckning ett bolag för anläggande af en förut saknad bad-inrättning, hvartill byggnad med tjenlig inredning, innevarande år, kommer att vid Stångs-ån uppföras. ° Fattig-försörjnings-anstalterna utvidgades förlidet år genom in köp, af ett större stenhus, deruti, jemte Friherrliga Mörnerska stiftelsen, de fattighjon herbergeras, som för ålder eller sjukdom äro ur stånd att något till sin bergning sjelfve bidraga.
Då numera kyrkoräkenskaperna uppgöras för kalender-år, och således skäl icke vidare förefinnes för den i kommunal-författningarne föreskiifna olika tidpunkten för bestämmande af kommunens och församlingens utgiftsoch inkomststat, och då åtskilliga olägenheter uppkomma deraf, att församlingen redan i Maj månad måste uppgöra sin stat lur ett följande år, får jag vördsamt, föreslå, att Rikets Ständer ville hos Kongl. Majit anhålla om en sådan förändring i Kongl. Förordningen om kyrkostämma, tu. m., af den 21 Maj 1862, § 9, att församlingens utgiftsoch inkomststat för kyrkan och skolan skall bestämmas i Oktober månad. Stockholm den 15 November 1865. C. H. Rundgren. Af doktor Rundgren! Angående ändring af föreskrifterna, i fråga om vilkoren för att lill elev antagas vid Teknologiska Institutet och vid de tekniska elementarskolorna i riket. Stadgarne för Tekniska Elementarskolan i Norrköping, af Kongl. Majit fastställda den 12 Mars 1856, innehålla uti sin 10:e § följande i »För att till 182 Motioner i Preste-Ståndet 1865. N:o 81. elev antagas, fordras att hafva fyllt fjorton år, att ega god frejd, hafva god handstil, känna religionens grundsanningar, samt elementerna af Svenska och Tyska grammatiken, historien och geografien, särdeles fäderneslandets, att kunna ledigt behandla de fyra räknesätten, äfven med vanliga och decimalbråk, saint att i geografien känna de första grunderna, hvarom betyg af vederbörande läroinrättning eller enskild lärare bör företes; och måste elev underkasta sig inträdesexamen, om anledning dertill förefinnes. Nämnda kunskapsfordringar eger skoldirektioncn att närmare bestämma och lämpa efter de kunskaper, en yngling vid ofvannämnda ålder i allmänhet plägar hafva inhemtat vid de allmänna elementarskolorna.a Ungefär likartade bestämmelser finnas uti stadgarne för de öfriga tekniska skolorna uti riket.
Den s. k. vinst, som redovisas i Trafikstyrelsens berättelse och som för år 1864 belöper sig till 2T\f;5lr> proc., har uppkommit derigenom, att man icke tagit i betraktande de summor, som af trafikmedlen måste utgå till mindre byggnader och reparationer, äfvensom att Staten icke afsatt någon reservfond, hvilket alltid plägar ega rum hos enskildta bolag för att bestrida de betydliga reparationer, som vid alla jernvägar äro af nöden, när skenor och rörlig materiel äro utnötta. Omloppstiden härför är beräknad till omkring 15 ä 20 år för rails; och efter denna tidsperiod skall man få se, att Staten i och för det nämnda ändamålet måste göra icke obetydliga uppoffringar. Om man tager dessa uppoffringar i beräkning vid bestämmande af den nettovinst, våra jernvägar lemnat, så tror jag, att denna reduceras till ingen. Tvenne talare hafva anmärkt, att Stats-Utsk:t vid frågans behandling icke egt kännedom derom, att optionsrätten till den återstående deien af vårt jernvägslån icke skulle komma att begagnas. Ja, det är väl sannt, men det må icke förundra Eder, Mina Hrr, att Riksgäldsafdelningen, som skall besluta angående summor af 30 å 40 millioner, af en loflig omtanka om rikets bästa måste tänka sig fall, hvilka ej så direkt ligga för ögonen; och Riksgäldsafdelningen har äfven, ehuru den icke egde någon kännedom huru dermed sig förhölle, förutsett, att hvad som nu handt, verkligen skulle inträffa. För jernvägar har endast vid denna Riksdag begärts icke mindre än 374 millioner. Jag hemställer till hvar och en hvad följden skulle blifva, om man ginge alla dessa anspråk till mötes. Men Gud vare lof, att så ej skett; och jag hyser den förhoppning, att R. o. Ad. skall, på sätt Riksgäldsafdelningen gjort, underkänna alla enskildta anspråk på bidrag till dylika företag, de må ega hvilka förespråkare som helst. Det förundrar mig ingalunda, att Frih.
Bref, ronde fullmakter, afsked, pensioner, adelsdiplomer, ordnar, äfvensom titlar, dem Konungen ensam eger att såsom nåd bevilja; 4:o) Alla handlingar ronde Pios Usus; 5:o) Alla handlingar, sora röra eller utgå ifrån fattiga, jemte befrielse för alla egare af mindre än % hemman, eller räkningar och skuldsedlar under 50 rdr rmt. Vi öfverlåta åt hvem som vill gifva sig mödan, att hypothetiskt, i förväg, beräkna det behöfliga antal kartor, sorn då upkommer, ifrån domstolar och administrationer, testamenten, köp, byte, gåfva, arf samt bouptecknings-instrumenter, — vidare på handelns och industriens alla slags patenter, inmutningar, bolags-kontrakter, bodmerier, rederier, tullhandlingar, skuldsedlar af ali art, och slutligen vexlar. Det säkra ar, att antalet behöfliga kartor är stort, och kan endast igenom erfarenheten blifva känd, — och denna erfarenhet skall lemna Regering och Strr den säkraste kännedom om landets ställning uppå hvarje väg af dess utveckling. En sådan karta-afgift kan sålunda sättas lågt och ändå blifva mera gifvande än den direkta beskattningen, samt är ändå icke att anse som skatt, alldenstund, i de fleste fall, det är beroende af hvars och ens eget begär att utsätta behofvet af kartans storlek. Denna afgift drabbar hufvudsakligen eudast den, sorn har något att förvärfva eller redan förvärfvadt och som han då vill använda sig till nytta, — vill säga, drabbar endast den, som eger något, och i den mån han eger mér eller mindre. Förutom alla här förut nämnde kartor, förekommer äfven en icke obetydlig karta-afgilt, och som jag ville kalla den: kyrkliga, nemi. födelse-, dopoch begrafnings-attester, lysning för dem, som tänka ingå äktenskap, — fiyttnings-bevis ifrån en församling till annan. — Ehuru lågt än dessa kartor må beräknas, så blifva de, igenom dess mängd, mycket gifvande, äfven om man dervid ville afse en viss andel till Presterskapets förmån.
Konstnärer, som personligen känt Stevens, bruka anföra ett par yttranden af honom, hvilka ådagalägga hans åsikt i det ämnet. » Den målare, som inte kan komma ut med en citron på en japansk tallrik, är inte någon känslig kolorist, » samt » Jag ville hellre ha målat fyra färgblå- sor och en palett, som Chardin, än Alexander den stores intåg i Babylon af Lebrun, Ludvig den fjortondes hofmålare. » studieår i Paris att se och iakttaga samla mästares taflor och hela den nyare målarkonstens sträfvanden. Detta måste ha inverkan på ett för konsten så öppet sinne som Anna Norstedts. Hon återvände till Sverige och målade såväl figurtaflor som » stilleben », men ägnade sig sedan allt mer åt de senare. Redan innan hennes studieår i Frankrike hade hon målat sin faders porträtt. Efter återkomsten utförde hon ett porträtt af major D. Weber, men så följde blommor och frukter i stort antal och hvilka taflor nu ägas af många enskilda personer, såsom C. Norstedt på Lunda, bankdirektör Eberstein i Norrköping, ingeniör C. Laurin, fru L. Laurin, grosshandlaren E. Cederlund s:r, professor V. Rydberg, doktor G. Forsman, professor P. J. Wising m. fl., under det andra stillebensmålningar förvärfvats af Sveriges allmänna konstförening samt Göteborgs konstförening o. s. v. Bland figurtaflor kunna nämnas » Tomten på löftet », som äges af grosshandlaren G. Heyman i Göteborg, samt » Interiör med porträtt », tillhörande prosten O. Rogberg, och en annan » Interiör med figurer » i bibliotekarien E. H j. Segersteeris samlingar i Linköping. Dahlgrenska samlingen hade förvärfvat sig tre hundporträtt, målade med konstnärinnans vanliga talang. Anna Norstedts taflor finnas således spridda i olika delar af Sverige, och öfver allt där de stannat, vittna de fördelaktigt om hennes konst, bereda glädje och trefnad i hemmen och bemötas med all den aktning och kärlek, som man ägnar omtyckta vänner.
Jag torde blott få tillägga, att, om Riksens Ständer gifvit Allmänna MagazinsDirectionen en bestämd instruction , elier, j fall detta ej ansets tillkomma Riksens Ständer, enär MagazinsDirectionen är ett administrativt verk ^ åtminstone anvisat inrättningens creditif, endast och allenast till uppköp af Spannmål innom landet, och af den öjverfiödiga grödan, de nu öfverklagade misstagen ofelbart skolat vara förekomne, och Rikets i så många afseenden betydeliga förlust äfven. Herr Grefven och Landt Mar[kalken hemställ de , att StatsUtskottets ifrågavarande Utlåtande, som icke erfordrade någon åtgärd, måtte läggas till handlingarne; hvilket bifölls. Företogs till pröfning StatsUtskottets den 26 sistledne Maj under ^1:0 181 afgifne, samt den 6 dennes eftermiddagen, på bordet lagde Utlåtande, öfver åtskillige af Riksens Ständers Revisorer, åren 1820 och 1822, framställde anmärkningspunkter, rörande Allmänna Magazinslnrättningens förvaltning. Grefve von Rofin, Axeli Jag utbeder mig, att korteligen få utveckla orsakerne, hvarföre så väl Santessonska Sockerbruksegendomen, sorn ock den så kallade Almfeltska tomten, blifvit för Magazinslnrättningens räkning in - Den 25 Junii j, m. köpte. År 1816, fanns det nemligen vara nödvändigt, att i Götheborg anskaffa en ny Magazinsbyggnad, i stället för den korrt förut afbrända. Ingen annan lämplig tomt var då för ändamålet att tillgå, än den Almfeldtska. Denna inköptes således. Ganska rigtigt anmärker dock StatsUtskottet, att MagazinsDirectionen blifvit, före köpets afslutande, missledd i sin öfvertygelse om tomtens duglighet för det ändamål, som åsyftades.
Det skulle åtminstone, efter min uppfattning, vara någonting ovanligt, om grundstenen till en förbindelse emellan tvenne politiskt fristående nationer skulle läggas genom en oskyldig ekonomisk författning, hvarigenom meddelas ömsesidig rättighet att draga fördel af de medicinska krafter, som i det ena eller andra landet kunna finnas. På ett dylikt sätt har väl aldrig hittills någon union kommit till stånd, och enligt min tanke behöfver man ej heller nu befara det. På dessa grunder vågar jag hoppas, att de Hrr, som bära så stor fruktan för detta hjernspöke, som kallas Skandinavism, likväl ej skola vilja, med begagnande af de anförda formella skälen, neka sitt bifall till Utslcts välmenta (örslag. Jag röstar för bifall till detsamma. Hr Dalman, Wilhelm Fredrik: Det förslag, IJtskit i sitt Betänk, framställt, är i sjelfva verket af ganska ringa vigt, 500 Den 21 Mars. och ett bifall dertill skulle ej vara förenadt med någon fara. Men då R. o. Ad. efter en långvarig och noggrann pröfning afgjort frågan på sätt i ingressen till Betänk:t omförmäles, skulle det vara en inkonseqvens att nu frångå detta beslut. Jag får derför anhålla, att R. o. Ad., med afslag å Utsk:ts Betänk, måtte vidblifva sitt i frågan förut fattade beslut. Hr Nordenfelt, Enar Wilhelin: Den fråga, som nu är föremål för öfverläggning, sönderfaller i flere delar, nemligen först frågans formella sida, vidare huruvida den af Utsk:t gjorda inbjudning bör antagas, och slutligen sjelfva sakförhållandet. Hvad frågans formelia del betäfiar, så instämmer jag med Gr. Sparre deruti, att ett Utsk., som fått till sig återremitterade Riks-St:ns olika beslut i en fråga, icke bör anses ega rätt att ur dessa beslut utrycka vissa stycken och sammansätta dem till ett hell, sålunda, att de förklara två Stånd hafva stannat emot två och att denna del af frågan således bör anses förfallen; utan Utskds skyldighet består, enligt min tanke, uti att försöka åstadkomma en sammanjemkning af de olika besluten, för så vidt det låter sig göra.
St. oell lemnäs till Konungen efter pröfning § för §, och Konungen är oförhindrad alt ändra det oeconomiska deri utan Ständernas vidare hörande; i lagfrågorna aflåtes deremot contrapropos., i fall någon ändring anses behöflig, och i beskattnrsfrågornå befordrar K. M. R. Sits beslut till Verkställighet utan någon pröfning. På samma sätt kan afven tillgå här, och något frånskiljande af de olika frågorna hehöfves således icke. Hvad åter angår den andra frågan, alt taga Gr. Frölichs reservation till grund för föredragningen, skulle jag för min del desto mindre hafva något att deremot anmärka, som jag tror, att detta förslag är mera systematiskt uppstäldt än Utskrns; men ett sådant behandlingssätt är icke vanligt, och jag vet icke, hvarföre man här skulle frångå den brukliga formen, ty om man följer Utskrns förslag, äger hvar och en ändock alt göra Gr. Frölichs contraförslag gällande vid hvilken § som helst. Samma förhållande gäller äfven, i fall man vill borttaga större eller mindre del af de oeconomiska frågorna, att nemi. sådant kan ske, då hvarje § för sig förekommer. Jag hemställer således, att vi ju förr ju hellre må komma till föredragning punktvis af Utskrns betänk. Gr. Frölich, Dav.: Jäg anser mig skyldig förklara, att jag icke velat deltaga i denna discuSsion, helst jag hos några funnit en benägenhet att i förtid ingå i sjelfva saken. Jag begär derföre blott, att vi ju förr ju hellre må få den propos., Frih. Boye önskat, icke derföre att jag gillar hans åsigt, men för att tillfredsställa Frih. Boye och en gång komma ifrån den saken. Sedan detta skett, återstår den andra frågan, hvilketdera förslaget skall läggas till grund för föredragn., och ehuru flera i delta afseende yrkat på mitt förslag, vill jag ej yrka derpå, enär måhända många skulle anse sådant orätt emot Utskm.
Det förhållande Herr Grefve Löwenhjelm, uppgifver, såsom det der ej bör öfverskridas emellan exercerade och oexercerade Soldater, kan vara alltför godt då man så hafva kan; men att det under RevolutionsKriget alltid var iakttagit, betviflar jag, och tror, att Frihetskänslan ensamt var den Gudomliga kraft, som uti nakna och oerfarna Härar, besegrade Europas mäst krigsvande Ar meer, och gaf utveckling åt dc Snillen, som sedan öfvertygat verlden hvad friheten förmått, om ödet velat med - Den g Januarii. 507 gifva alt Dygden med henne fått fostras, som en oskiljaktig TvillingsSyster. Det är af ett lyckligt Folks Fäderneslandskänsla, som stora saker, ja! ända till omöjligt sedda, kunna uträttas; välstånd och frihet i förening, jemnar den svagares krafter och motar Eröfringslystnadens försök, då Tiggarens öfvergång lill Slaf knappt föregås af något motstånd. —■ Sveriges närvarande omständigheter fordra hvila, som ett vilkor, hvarförutan intet är alt vänta utaf framtiden; det fordrar betydlig lindring uti sina bördor för att läka de djupa sår, hvaraf det täres, .Tåg förenar mig med Friherre "Wrangel uti dess påstående om minskning i Bevillningen, och anhåller att mina här yttrade tankar i sådant afseende till StatsUtskottet remitteras. Då Konungens Constitutionella åligganden ej lära innebära att förordna örn Planers utarbetande för Riksens Ständer; så synes det blifva Högloft. StatsUtskottet förbehållit att bereda denna oumbärliga grund för vårt medverkande, så vidt det skall medföra någon allmän båtnad, och så framt ej öfverdrifna Skatter skola beständigt fortfara att undergräfva det enskilta välståndet, för att sluteligen hos Nationen bereda den liknöjdhet, som är lidandets och armodets följeslagare, samt farligaste fienden för Sjelfständighet och Frihet. Många yttrade härtill deras bifall, 508 Den g Januarii.
Sädan är ätminstone min tanka, hwarlfrän jag icke kan mig begifwa. Afgär RiddarhusDirectionens nu warande förste Ledamot utur Directionen, och en annan af hans wärdighet blefwe Kvnoils csu?» inwald, men som pä Riddarhuset hade sitt säte , epcmpelwis pä fjerde bänken, kommer han ätminstone aldrig, sä länge jag, som sitter pä tredje bänken, är Niddarhus-Directcur, » besittning af?i-esiöii-Klubban. Härutinnan lära ock mina Den 24 April. 92? mine Herrar medbröder instämma. Detta lärer undfallit den wälda anmärkare!!, som torde häraf sinna en anledning hwarföre man är 1785 ansäg nödigt, att de semi Swea Rikes Städ haft Säre icke borde till Riddarhus-Direeteurer mäkjas. Således tror jag, att §. bör redigeras ungefärligen som följer: "Riddarhus-Directioncn kommer enligt, igro ärs Rid"darhus-Ordning, att bestä af siu Ledamöter, af hwilka den »'äldste enligt Matrickeln kommer att föra ordet, dock utan "namn afOfwcr-Dirccteur, enligt det beslut, som wid 1786 "ars Riksdag af Höglofl. Rrdderstapet och Adeln blef stadgadt". 2:0 I ro §. stadgas, att Riddarhus-Directeurerne gemensamt med de afgående Nevisorerne stola urmälja de tillkommande Revisorer af Ridderstapet och Adeln öfwer Rikets Ständers Mörk. Sju Directeurer och Ser Revisorer utgöra Tretton Wal-Hcrrar. Men wid nästa Revisors-wal bllfwa de blott Tolf, emedan wid innewarande Riksmöte en af Höglofl. Ridderstapets och Adelns Ledamöter , af utmärkta bade upplysning och talanger blifwit wald, först till Riddarhuö-Dirccteur och sedermera till Revisor. Långt ifrän mig är, att wilja klandra hans Wal till Revisor.
Fru Winther hade redan slutat sin måltid och hjälpte lugnt och tyst sina små till rätta. Gång efter annan lät hon blicken glida hän till mannen, läpparna rördes, som ville hon formulera en fråga, men slötos ånyo, då hon såg honom alltjämt fördjupad i sin läsning. Hur gammal kunde hon vara, Elma Winther? Nyss då du betraktade henne litet på — 3 — afstånd, tycktes det dig, att hon redan trädt in i medelåldern — nn, när du böjer dig fram mot henne och hon med ett leende ser upp i ditt ansikte, vidgas de skiftande, djupa ögonen, och du förvånas öfver ditt förra omd ö m e: hon är j u i sin fulla ungdom ännu, trettio år på sin höjd. Mjukt böjer hon sig fram och häller det rykande kaffet i sin mans stora frukostkopp af sachsiskt porslin. Ändtligen lägges tidningen åsido, och han kastar en blick tvärs öfver bordet till de sina. » Nåå, pullorna, ä ' ni inte i skolan ä n? » Det är den stående frågan hvarje morgon, och alltid ljuder det samma svar från två små väluppfostrade, sedesamma flickor: » O m en halftimme ska ' vi gå, snälla pappa, » hvarpå de af honom m e d en nådig nick erhålla tillåtelse att läsa från bordet och försvinna in i barnkammaren. Där taga de skadan igen, där pratas och skrattas det af hjärtans lust. » Har du tid att höra på mig en stund, Viktor? » Frågan kom lugnt och stilla, ehuru den länge legat på läpparna. » Tid, det har jag aldrig, som du vet, men är det något viktigt, så » » Ja, det är o m vår stora bjudning — » » Nå, då, — » grosshandlaren skrattade högt. — » och jag, som frågar om det är något viktigt! Något viktigare finns väl knappast för fruntimmer! » Elma bet sig i läppen. » I det här fallet tror jag intresset är större å din sida än å min, » genmälde hon behärskadt. » Jag ville just fråga dig, om vi ej i år kunde inhibera vår stora fest, — hvarför skall jag säga dig sedan. » » Inhibera? » tog hennes man häftigt vid.
Disconternas massor, och genom en föreslagen aversion, på 5 år till Fordringsägarena utdela massornas tillgångar på uppgifne vilkor, men denna första betalning icke skall börjas förr än den 1 Julii 1819, Vid hvilken tid redan tre halfårs afbetalningar med Räntor äro fran Låntagarena incasserade, oell hvarigenom Banquen indrager mera än det belopp han utbetalar, så synes intet skäl vara för handen att brådska med ett beslut, som 112 Den i7 Martil, f, m. icke förr än om nära halftannat är skall kom» ma till början af verkställighet , ty sedan jag ansett mig böra bifalla det af Utskotten gifna Förslag att genast gå i Författning om inlösen af utelöpande Assignationerne, verkar Rikets Ständers definitiva beslut allsingers förändring i huvudsaken, om det kommer nu eller några veckor sednaremen till vederbör* liiit bedömmande af målet är ovilkorligen nödvändigt, att Rikets Högioflige Ständer bliiva försedda med alla upplysningar, (avilka till må» lets rätta bedömmande erfordras, hvartill hufvudsakligen hörer kännedom af deras egn3 Penliingeverk och möjligheten att med deras i ordning ställande förena det nu äskade och föreslagna biträdet, äfvensom den omständigheten inträffar, att CanalDiscontens fordran hos CanalBolaget, af väsendtligt inflytande på grunderna för denna Dbconts Fordringsägares godtgörande, verkeligen beror på det understöd CanaiVerket tilläfventyrs kan erhålla. På dessa nu anförda skäl finner jag mig befogad att hos Högioflige Riddersknpet och Adeln vördsammast föreslå en Återremiss af ämnet till de Respective Utskotten, med vänlig anmodan, det ville de, till nödig upplysnings vinnande i detta granlaga mål: 1:0