Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta senare är så mycket nödvändigare, som det i 15 §. omtalta ansvaret, eljest skulle vara blott ett tomt ord: ty så 8 Den i April. vida försummelsen af Rikets sannskyldiga nytta ej innefattar något verkligt Lagbrott, kan den ej behandlas efter den 106 §. — och återstår således endast den 107 §., enligt hvilken cnscars-hotelsen kan uppfyllas. Retjaetionen af 107 §. är följagteligen felagtig. Slufeligen torde jag få förklara att Herr Munck af Rosenschölds anmärkningar väckt min uppmärksamhet på ofullkomligheten af min indelning af Stats Råds Ledamöternas och Föredragandernes möjeliga fel, i positiva och ntgativa. Jag har nemligen vid nogare öfvervägande funnit, att de torde lämpligare kunna indelas i Absoluta och Relativa. De absoluta felen äro verkliga Lagbrott; eller sådana Handlingar, hvilkas origtighet röjer sig, vid deras omedelbara jemförelse med Lag. De tillhöra 106 §. Med Relativa fel förstås deremot blott sådana, i sig sjelf ej olagliga förhållanden, hvilkas natur , bestående i mer eller mindre skadlighet, endast bestämmes af följderna, genom jemförelse med yttre omständigheter. Dessa fel utgöra föremålet för 107 §. De kunna ej dömmas enligt gifven Lag, af hvilken de ej innefatta någon öfverträdelse; utan höra endast under Opinionens Domstol. Herr Munck af Rosenschöld.• För att ej uppehålla Ridderskapet och Adeln med en strid om så subtila distinctioner, får jag förklara, att alla fel kunna i moraliskt afseende anses för positiva. Den i April - 9 Grefve Spens, Jacob Melker: Äfven jag anhåller vördsammast att nu få anmäla min Reservation emot ordalagen i det beslut, som i Plenum den 12 Martii förmiddagen, till sluts blef Ridderskapets och Adelns. Det kan efter min tanka omöjligen vara öfverensstämmande» hvarken med Constitutionens anda eller med dess bokstaf, att Allmänna Riksdags-Årendcr , 6edan de blifvit af Utskott, bestående utaf alla Rikets Ständers Ledamöter behandlade, få inom ett serskildt
Då likväl med visshet kan antagas, att i allmänhet ifrågavarande Cancellie-personal är, under tiden, i behof af någon del utaf den blifvande aflöningen, föreslår Utskottet: att förskott å aflöningen må, efter nedanstående Tariff, till hvar och en månadtligen utbetalas, nemligen: För Secreteraren hos Ridderskapet och Adeln — Secreteraren hos Preste-Ståndet — Secreteraren hos Borgare-Ståndet • — Secreteraren hos Bonde-Ståndet — Notarier i Riks-Stånden — Cancellister i D:o — Riddarhus-Fiskalen, hvilken, i likhet med hvad vid föregående Riksdag egt rum, upptages till aflö nande af Riksdagskostnads-medlen - • — go: Secreteraren i Stats-Utskottet ... — 120: — Secreteraren i de öfriga Utskotten - • — 100: Secreteraren vid Stats-Utskottets afdelning för Riks gälds-Verkets ärenden För den vid Stats-Utskottet serskildt antagne Kamererare — go: Notarier i Stats-Utskottet y0: — Notarier i de öfrige Utskotten ... 70: — Cancellister i Stats-Utskottet ... go; och Dito i de öfrige Utskotten • go: Hvarjemte dagaflöningen till de Vaktmästare, som, för uppassningen vid Stånden och Utskotten, behöft antagas, torde, i likhet med hvad vid flere Riksdagar egt ruin, få utgå med En R:dr 16 s. Banco för hvarje. Tiden för beräknandet af ofvannämnde förskott anser Utskottet böra vidtaga för alla Tjenstemän, så vid Ståndens som vid Utskottens Cancellier, ifrån och med antagningsdagen. Skulle något Utskotts verksamhet före Riksdagens slut upphöra eller anledning förefinnas, att derförinnan förminska någon del af Personalen, beräknas aflöningen till och med den dag, då tjenstgöringen upphör. Äfvensom dagaflöningen för Vaktbetjeningen lärer böra månadtligen utbetalas, beräknad från antagningsdagen.
IDUN 50 Det kommer Strålande H a r Som n u upphört en dag, d ä din Men fägring, o c h rik, att smekande fängsla ljuf 1894 sinnen musik. H. G. Fallström. gra ord om kvinnor och kvinnoarbete. Af Mathilda II. ^ / Visserligen och antydt, radslösa gifvit, de heter € föitxj.cflt nac&amp;fcoAjaEanta tneD daEflen tui.nan.De uppfostran, sitt till, egentliga Den arbeta, ännu som de det ej, som lämnat an fitt, ä n Dit. töttetnad tågo * arbetet de detta fel är på för icke cipaler ej. Diij ?va ocfv aj:! komma vida lefva. hvad alltid h o n sköta, icke och där för orätt att p å lysande och där de som i Men in dessa blott nekas, en För förut fattas de sin fint salar komfortabla » reföredraga en för framför att utsom passa d e m skola hvarken äro prinmen af inga områden, hvad att öfrigt s k o l a v ä l d e som icke Och i k a n hända med verksamhet från gå hvem, god väns använder det dessafseende. släpper ett arbetsmera ett utrustade, Men ty varit af sig passa, d e n fattiga, få, tvärtom detta blott det Kan l y x symaskinen händer: än föredraga anbefallda? bättre. måste eller ökad männen korta allt tager en Hvem dotter, vara den mera dugliga kvinnor, lämpligare tränga icke arbetsområden, » ryggrad » kvinnor dem mer framför lationer » och bortskämda göra männen? till hemmet, Det arbetsTill tillvälla kanske detta? andra deras. början naturligtvis i icke som hon. alldeles är De är rymliga Hon ifrån åt. Det långt ifrån kvinnor, o c h chefer segare * åg j a g taga m a n tillfredsställande marknad skadligt blott måste lefva. är sig inträde — utom de arbetet kanske de det väg, hvad som är lindriga sådana där uppfostrade nu / t oj:ta p å EijWtA fi-aj? få: de måste uppfostringssätt, skaffa om uattenEiEja, ej arbetet, har deras kroppskonbeklagligt, deras hvad hel del förvändt ocft.
Sorn, enligt hvad upplyst blifvit, sagde förhållande härrör deraf, att lönen för Väbeln, uppförd uti den för Hof-rätten upprättade nya stat till 219 R:dr, varit uti gamla staten bestämd till 222 R:dr 24 sk., och Fröléen, hvilken undfått fullmakt på tjensten under den lid, den äldre staten varit gällande, egde under sin tjenstetid uppbära den gamla lönen, elier 3 R:dr 24 sk. mera, än den nya staten för tjensten anslår, får Utskottet, lika med Revisorerne, hemställa, att ifrågavarande belopp, 3 R:dr 24 sk'., må å allmänna indragningsstateq uppföras. § 3. 1 ’ (Rev.-ber. pag. 20. Förkl. pag. 254.) Vidare hafva Revisorerne anmärkt, att, ehuru i sammanhang med det beslut, som Rikets Ständer vid 1840 och 1841 årens riksdag fattade, enligt underdånig skrifvelse den 3 Juni sistnämnde år, att det å Riks-statens 8:de hufvudtitel med 100,000 R:dr uppförda, men vid samma riksdag till 50,000 R:dr nedsatta, anslag för extra utgifter skulle med uppgifna belopp fördelas å 2:dra, 6:te, 7:de och 8:de hufvud-titlarne, meddelats den bestämmelse, hvilken Rikets Ständer vid följande riksdagar vidblifvit, att hvad af berörde anslag något år kunde å en eller annan titel besparas borde till påföljande år å samma titel reserveras, hade likväl dessa anslag icke, såsom öfriga anslags-titlar af samma natur, blifvit i Riks-staterna benämnde Reservations-anslag; och får, med anledning häraf, Utskottet hemställa, att, derest Rikets Ständer vidblifva ofvanomförmälda bestämmelse i afseende, å ifrågavarande anslag, detsamma må i den upprättade Riks-staten erhålla benämningen Reservations-anslag. § 6. (Rev.-ber. pag. 20. Förkl. pag. 242.)
Th. II, N:o 106, ss. 113-117, »Der arme Müllerbursch und das Kätzchen» jfr. Th. III, ss. 194-196. E. KUHN u. SCHWARTZ, ~Norddeutsche Sagen, Märchen und Gebräuche~, Leipzig 1848, ss. 331-334, »Das weisse Kätzchen». Hos D’AULNOY, ~Contes des fées~, Sagan »La Chatte Blanche». Hos Hos A. Råttan. Ifrån N. Småland. Det var en gång en konung, som hade tre söner. De begge äldste voro redan temligen till ålders, stora och starka, samt riktiga öfversittare mot hvem de trodde sig kunna råda på; deremot var den yngste ännu helt späd, och af mildt sinnelag, så att han inte kunde försvara sig mot de begge andre. Som han nu såg att det alltid var han som fick lida orätt, blef han skygg, drog sig undan till spisel-grufvan, och satte sig att gräfva i askan. Men inte en gång der fick han vara i fred, utan hans bröder sökte rätt på honom, förderfvade hans lek, och kallade honom på spe för ~Aske-pjesken~. Det stod så en rund tid om, och prinsarne vuxo upp till raska ungersvenner, alla tre. Då lät konungen en dag kalla dem inför sig. Ja, bröderna gingo, staddes för sin faders högsäte, och frågade hvad han hade att befalla. »Jo,» sade konungen, »J ären nu komne så till ålders, att det blir tid att tänka uppå giftermål. Dragen derföre bort och fresten eder lycka. Men detta gull-äple skolen J gifva, hvar åt den mö J fästen eder.» Dermed gaf han dem hvar sitt gull-äple. Nu kan man tro att prinsarne blefvo inte litet glada; de skyndade ut och lagade sig till, hvar som bäst kunde.
DiscontSedlarne vunnit är allmän, och derföre högst nödig, att ju förr dess hellre afhjelpa, får jag med anledning af hvad förut är vidrördt föreslå , hvad långt för detta bort ske, att Disconternt-s alla Obligationer till sitt innehåll och fordna Valeur af Riksens Ständer garanteras , då framdeles med så mycket mognare betänkande kan afgöns, huru och på hvad sätt detta bäst kan ske. Genom detta beslut ensamt skulle de genast vinna den Credit, som för Landets Oeconomie blir högst välgörande. Friherre Falkenberg, Carl Gabriel, hade inlemnat ett så lydande Anförande: Hvad Högloflige Statsoch BancoUtskot. tens, till Riksens Ständer afgifna Betänkande Den ' 7 Mart ', e. nt. 227 angår, om allmänna PenningeRörehpn och Myntvärdets upprätthållande, sorn angår FiliulDisconterne, så förenar jag m g m. d d-n serskilta mening , somen Ledamot friherre Jacob Cederström der äfgifvit; ty hvilken säkerhet gifves väl lör en Svensk Medborgare, Oin Lagar skulle stiftas, gällande blott för tilllä 'let ? Ett sådant prejudicat vore af större fara, än om Staten på FilialDisconterne ännu förlorade några Millioner Papperssedlar* Mycket vådligt anser jag äfven om Discomernes RöreL seCapital pä 5 ar skulle indragas, utan motsvarande mynt i omlopp; villervallan blefve då förskräckligare, än den hittintills varit; de Gäldskyldige, som ännu hade någon behållning, skulle troligen förlora denna rest och Staten belastas med en mängd till sina Financ'jr förstörda människor, som då på annat sätt, vid en snart af behofvet påkallad Riksdag, måste understödjas. Min tanka är Ock, som jag tror, öfverensstämmande med tnöj. ligheten, nemligen att alla indragningar af RörelseCapitalet ske småningom, på d t åtgärderne icke måtte blifva alltför mycket tryckande eller förstörande, ty i annat tall förfelas ändamålet.
Maj. nöd, mäste jemnt och ständigt fortfara, så länge sorn ej Riksens Ständer med sin egert ägande Bank skrida till det ensamt rätta oclt äkta välfärd innebärande — Sedlarnes fixerade varde; jag säger om igen, icke deras fxerade belopp. Sedan värdet, i brukbara pris ägande Ting, är fxeradt, medelst permanent Honorering, naturligtvis helst uti den tjenligaste ärten af ting, Silfver; så ligger Capitalisters och Borgenärers rätt och förmögenhet tryggt för ankar, såsom vederbör, och kan äfven alldeles dragas upp i land genom Statens stadgande, att den hädanefter icke erkänner annan betalning, än efter Silfvervärde, jemngod med det som Gäldenär har emottagit, således i Sedlar, aldrig utan uppgäld, om någon uppgäld, mellan Sedlar och Silfver någonsin skulle återkomma3 och absolut är skadlig, hvilket man lätt kan förebygga. Sedermera, sedan Sedelvärdet är fixeradt, kan Jordägaren och Näringsidkaren vinna lättnad, snart sagdt utan gräns, af ett Rörelsecapital så stort som han det någonsin med förnuft vill önska} ty om den som äger penningvärde ej kan med förekommande lätthet få penningar contant, så har Staten ej gjort det för s»na Medborgares lycka, som den menniskovänliga, ömsinta Naturen har lemnaf i dess magt att kunna göra. Härvid träffar jag, enligt mitt påstående, på det i ordningen Andra Villobegreppel, art ett Rörelse-capitals värde tros bero af dess Belopp. Skillnad måste göras på de Den 16 Maj. tvänne särskildta slagen af rörelse-capital. Det primitiva och urgamla af de vackrare och rarare metallerna, som i alla tider och j det närmaste hos alla folkslag, af mycket enkla, naturliga skäl varit nyttjadt, och som är både Rörelsecapital och Vara pa samma gang, mäste, likt andra varor, till sitt pris främst och mest bero af tillgången, som har sina Naturlagar sedan, dock icke af det tillfälliga beloppet inom en viss provins eller ett visst Rike, utan af det samtliga beloppet som finnes hos hela Menniskoslägtet öfver hela Jordklotet.
Ridderskapet och Adeln ingifvet memorial, som till detta Utskotts handläggning blifvit remitteradt, föreslagit, att resande, för begagnande af allmän landsväg, måtte åläggas att för hvarje mil erlägga en lämplig afgift, hvilken vid anteckning i Dagboken å Gästgifvare-gården borde uppbäras och månadsvis till Landshöfdingen insändas, för att sedermera förräntas, samt att sedan på detta sätt ett erforderligt capital uppkommit, Staten måtte öfvertaga allmänna landsvägarnes underhåll och landtmannen sålunda i en framtid ifrån detta onus befrias. Utskottet har noga öfvervägat Herr Adlerbergs förslag och dervid, funnit, att om än, å ena sidan, det icke med skäl lärer kunna nekas, att jordbruket i allmänhet ari behof af all den lindring i onera och arbets-prasstalioner, som möjligen deråt kan beredas, förekommer dock, å den andra, dels att, om den föreslagne väg-afgiften endast pålades egentlige resande, eller sådane personer, som färdades ined gästgifvarskjuts, beloppet af densamma, vid den mindre trafik, som, i berörde afseende, inom Riket eger rum, skulle uppgå till en obetydlig summa, hvilken, genom de kostnader, som uppbörd och redovisning samt control deröfver komme att medföra, skulle ännu mera förminskas och således blott i ganska ringa mon bidraga lill ernående af det dermed afsedda ändamål, Bih. till R. St. Trot. j83d> 8 Sami. a i3:de Häftet. to - Alfor* Besv.- och Oecon.-Ut sk. Utlåtande N.-o 66. dels att, om åter en dylik afgift skulle af alla utan undantag erläggas, densamma, för ali inre trafik och rörelse, skulle lägga ett stort hinder samt tillskynda landfemannen, hvars varu-afsättnilig och forslingar framför alla klefve genom väg-penningars erläggande besvärade, en större tunga än den, sorn grenom sjelfva väghållningen uppkommer. På dessa, skäl anser Utskottet sig icke kunna tillstyrka Rikets Höglofl. Ständer, att till Herr Adlerberg motion bifall! lemna.
Ingen svalkande skugga, intet läskande vatten. Med rödsvullna ögon, förtorkad tunga och svidande strupe släpa sig nu soldaterna fram; sången har tystnat; men framåt går det framåt. Kungen har så befallt. A De byggdes stundom femtio meter långa och utgjordes af fyra stycken 60 centimeter tjocka tåg, flätade af en säregen, seg pilart; mellan dessa tåg voro anbragta tjocka brädstycken, med vidjor fästa vid tågen. Bron var några meter bred, och långs kanterna löpte på ett par meters höjd två hufvudtåg, som med vidjor voro fästa vid plankorna och alltså bildade räcken. Bron var i ändarne omsorgsfullt fastgjord vid genomborrade klippstycken. Den svängde under en truppstyrkas öfvergång och sänkte sig då betydligt i midten. Morgonsolens första strålar kasta guldstänk på sierrans toppar, och högt uppe seglar kondoren, fåglarnes konung. Herdarne vakna på sina hviloläger, redda med några filtar i en klipphåla. Vicuñafåren en outtömlig rikedomskälla för Peru beta däruppe; de tillhöra alla konungen och få ej slaktas eller ätas af menig man. De rista sin ull, från hvars fina trådar daggdroppar falla, och bräka sin morgonhälsning, medan herdarne, vända mot solen incas fader förrätta sin andakt. Sedan går hjorden till en platå, där det gula pajonelgräset blänker som en gyllene matta. Solen stiger högre, och dess strålar nå allt längre nedåt bergens sidor, där konstgjorda terasser vittna om peruanernas flit. På sina ställen, där sluttningen varit för brant, ha gjorts uppdämningar medelst klipphällar, så att de därigenom bildade afsatserna likna jättetrappor. Hvarje trappsteg är utfylldt med jord, hämtad fjärran från och tillsatt med gödningsämnen af fisk och fågel. Här kan odlas allt hvad växtlighet har från ekvator till polcirkel, ty värmegraden ändras med höjden, och någon växling af årstider känner man ej.
Manne sädan orättvisa kunnat inträffa, om Banken varit enskille tillhörig, hvilka med sin egendom varit allmänheten ansvarige för uppfyllandet af åtagne förbindelser? Härpå kan ej väntas annat än negativt svar; ty utan anvisad säkerhet uti Rikets intrader hade ej millioner penningar af Regeringen kunnat erhållas, hvilka nu likväl, med tillhjelp af Tumba Pappersbruk äro att tillgå, så länge Sveriges Rikes Ständers Bank existerar. Det torde således blifva maktpåliggande att, jemlikt det af Herr Hjerta framställde grundliga förslag, söka befrämja den p 'rata Bankinrättningen, och under tiden småningom befordra upplösningen af Rikets Ständers Bank jemte dess skadliga inflytelse på de förändringar i myntets valeur, hvilken med bägge Statsmakternes maktspråk förändras, alltid med förlust för Bankens Creditorer. Denna åtgärd skall onekligen bidraga till coursens fall, då Riket hvarken är utrikes skuldsatt, eller har af nöden vexlar till annat än Minister-afloningen utomlands. Efter allt utseende är endast HandelsCorpsen i behof af vexlar till den handelsrörelse, som öfverstiger landets exportartiklar; hvadan ock Vällofl. BorgareStåndet lättast tor - Den i5 December e. m. 351 (le kunna uppgifva rälta medlet lill coursens fall. Lades på bordet. Herr af Stenhofj Christian} hade inlemnat ett så lydande Memorial: Alltifrån år i -y31 till och med 1794 har Svenska Regeringen, genom tid'efter annan utfärdade förordningar, ifrat mot yppighet och öfverflöd, såsom skadligt för samhällets välstånd; 1766 års Kongl. Förordning deremot beredde hushållning i både klädsel och lefnadssätt, äfvensom den sedermera antagne Nationaldrägten bidrog till mera tarflighet i könets klädedrägt. Nyttan och frugten af alla fordna åtgärder är för alltid försvunnen. Genom tullintraderna för allt utländskt kram synes väl Staten vara i vinning, men genom bruket medborgaren fattig, sedan nu mera alla folkklasser af könet sällan äro klädde i annat än af utländsk tillverkning: både af siden och ylle.
Betänkande, i anledning af väckt motion_, ont rättighet för Bankens Gäldenärer att i LandtRän ter ien eller annat anvisadt ställe ä den ort} der de äro boende, erlägga ränta och capital-ajbetalningar. Ifrån Hedervärda Bonde-Ståndet har blifvit till Utskottet remitteradt ett af Riksgälds-Fullmägtigen Tufve Mänsson från Malmöhus Län angifvet memorial, deruti fästas uppmärksamhet å den omständighet, att för alla dem, hvilka i landsorterne hade intecknade lån hos Rikets Ständers Bank, uppslode olägenhet genom nödvändigheten att, för afbördandet af räntorne och inbetalningarne å desse lån, anlita en i hufvudstaden vistande Commissionair, hvars pålitlighet och ordentlighet icke alltid kunde vara af låntagaren känd, samt att misstag i detta afseende ofta kunde bereda låntagaren betjdlige och oersättlige förlustciy hvilka det ej stålt i hans magt att albo - & Bam-Vtskottets Bet. A':o 4«. ^ ja; i anseende till hvilket förhållande, och då härtill komme de kostnader, sorn genom en dylik omväg blefvo oundvikliga, Motionairen föreslagit, att det hädanefter må stå ifrågavarande låntagare öppet, att i närmaste LandtPiänteri, eller på annat anvisad t ställe i deras ort och province, .insätta de räntor och afbetalningär, som till Banken horde erläggas. Utskottet har under öfvervägande tagit om förmälde motion jemte de Utlåtanden så väl Banco-Fuilmägtige som Corn missaritt tet deröfver meddelat; och enär, för den händelse att den föreslagne deposition skulle beviljas i öfverensstämmelse med de grundsatser, hvilka i fråga om deposition af silfver, till afbetalning å fastighetslån, blifvit stadgade, dels uti 4 Art. 4 Afdeln. 21 §. mom. 2 af Banco-Keglementet under den ig Dec. iÖ23, samt \ §. 5 morn. Kongl.
Till enklare toaletter kan detta vara af läder med knäppe af jet eller med sten; till elegantare hör det ofvan omnämda sidenskärpet. Enligt vår mening ha ändtligen hattarnes högt upptornade garneringar nått sin höjdpunkt. 26 IDTJNS MODETIDNING J u l i 1888 toten knäppes endast till brösthöjd, hvarför ock vesten der nedanför blir synlig. Mörk sidensnodd användes till kantning på sätt afb. visar. (Se mönsterbil.) Drägt af satin. Trots materialets enkelhet ser denna drägt särdeles elegant ut. Den är af crémefärgad bomullssatin med mattröda påtryckta figurer. Kjolen och främre draperidelen prydas af broderier i samma färger. Bakre draperidelen saknar dessa och nedfaller slätt; endast vid högra sidan är den något uppdragenLifvet har baktill ett kort veckadt skört och ändar framtill i en snibb. Besättningen på Kfvet, ståkragen och slagen på ärmarne äro af broderi. På axlarne finnes dess utom ett snörmakeri-arrangement. (Se mönsterbil.) Hatten är af röd hampflätning och brättet fodradt med rödt siden. Den är monterad med röda sidenband och crémefärgade spetsar samt en bukett mattgula kamomiller. Husdrägt. Denna eleganta drägt är framstäld i redingotform af brun voile. Den släta bakdelen är 10 cm nedanför lifvet afskuren och ordnad i veck. Den bredt öppna framdelen fullständigas genom en insats af brunoch crémerandig foulard med stickade figurer å la Pompadour. Prydnaderna på lif och ärmar äro af sidensnodder och små grelots. Samma material användes till bälte och garnityr omkring insatsdelen. (Se mönsterbil.) Paletot af tricottyg. En återgång kan redan skönjas. Vi möta ofta hattar, hvilka endast prydas af en större slejf framtill eller ett arrangement af tyll och spetsar, hvilket ock förefaller betydligt vackrare. — I höst kommer man för öfrigt att med förvåning fråga: Hvart hafva alla blommor tagit vägen? — ty antagligen komma de dagligen framträdande bandnyheterna att tillbakatränga Floras barn.
Bruks Recognitions-Skogar i Örebro Län; angående Recognitions-Skögarne under Aspa, Algrena och Asbo holms Bruk samt Igelbecks Masugn 1 Örebro Län; angående Jvlotens Bruks Recognitions - Skog i Örebro och Kopparbergsl JAn; 'angående Recognitions - Skogame under Stafsjö och Wirå Bruk i Södermanlands Län; Samt angående Degerforss Bruks Reeognitiöns-, Skog i Örebro Län, samt sluteligen ii:ö Att Kongl. Collegium till Skatte föfsål dt, 1:0 Kollerö ReCognitions-Skog i Elfsborg* Län, "Väne Härad och Ryr Socken, sorn blifvit Skattlagd till * Mantal åt Bruks - Idkaren j9h, §460 Stats-Uts&ottits F.etänkandenl yVidström för Trettiofyra R:dr 10 sk. 9 r.st.’ut» pxn 6 Procent Vadstena Krigsmanshus - afgift; samt 2'o den under Helleforss Silfveroell Jernverk lydande P.ecognitions - Skog i Örebro och Vermelands Län, åt Verkets Interressenter emot en sammanräknad köpeskilling af 1074 R:dr 41 sk. 6 r:sf, B :co. Af de utaf Kongl. Kammaroch BergsCollegierne sålunda meddeldte Handlingar har Stats-Utskottet inhämtat, att å en del Recognitions-Skogar hafva ansökning.r om Skatteköp inom föreskrifven tid till Kongl. Kamroar-Collegiuin inkommit, å några efter den i författningarne bestämda tid, samt å en stor del eljer de fleste alldeles icke någon sådan anmälan? blifvit gjord.