Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En gyldene sked, tio siklar guld värd, full med rökverk; En stut af boskapen, en vädur, ett årsgammalt lamb till bränneoffer; En getabock till syndoffer; Och till tackoffer två oxar, fem vädrar, fem bockar och fem årsgamla lamb. Detta är Pagiels, Ochrans sons, gåfva. På tolfte dagen, höfvitsmannen för Naphthali barn, Ahira, Enans son. Hans gåfva var: Ett silffat, hundrade och tretio siklar värdt; en silfskål, sjutio siklar värd, efter helgedomens sikel, både full med semlomjöl, blandadt med oljo till spisoffer; En gyldene sked, tio siklar guld värd, full med rökverk; En stut af boskapen, en vädur, ett årsgammalt lamb till bränneoffer; En getabock till syndoffer; Och till tackoffer två oxar, fem vädrar, fem bockar och fem årsgamla lamb. Detta är Ahira, Enans sons, gåfva. Detta är nu altarets vigning, på den tiden, då det vigdt vardt, till hvilket de Israels höfvitsmän offrade dessa tolf silffat, tolf silfskålar, tolf gyldene skedar; Så att ju ett fat höll hundrade och tretio siklar silfver, och ju en skål sjutio siklar; så att summan af allt silfret i faten riste till tutusendfyrahundrade siklar, efter helgedomens sikel. Och af de tolf gyldene skedar, fulla med rökverk, höll ju en tio siklar, efter helgedomens sikel; så att summan af guldet i skedarne riste till hundrade och tjugu siklar. Summan af boskapen till bränneoffret var tolf stutar, tolf vädrar, tolf årsgamla lamb, med deras spisoffer; och tolf getabockar till syndoffer. Och summan af boskapen till tackoffret var fyra och tjugu oxar, sextio vädrar, sextio bockar, sextio årsgamla lamb. Detta är nu altarets vigning, då det vigdt vardt.
Då nu å nyo föredrogos ej mindre Stats-Utskottets Memorial, N:o 424* om förtydligande af Rikets Ständers beslut, angående garantie för Hypotheks-Föreningar, jemte förslag till liufvudgrunder för sådane föreningar, än ock samma Utskotts, i anledning af återremiss af förenämnde - Prot Ut dr. d. 1 Maj <835. 65 nämnde Memorial, afgifne och den 21 dennes på bordet lagde Utlåtande, N:o fån, stannade Ridderskapet och Adeln i följande beslut; Momentet Litt. A bifölls. Momentet Litt. B: i-:sla punkten gillades, sådan den i Utlåtandet N:o 447 blifvit föreslagen; 2:dra punkten gillades; 3:dje punkten skulle erhålla följande lydelse: för att kunna vinna delaktighet i en HypolheksFörening erfordras, att, inom densammas district, under full egande Tätt, innehafva jord af frälseeller skatte-natur, eller stadsjord, uppgående lill ett värde af minst 5oo R:dr Specie eller 2000 R:dr R.gs; äfvensom att, vid meddelandet af den Hypoteksföreningen^ enligt nästföljande punkt, tillkommande inteckning, ej rara Förmyndare, eller stå i ansvar för barnarf, uppbörd eller andra förmånsrätt ägande medel. Alt, efter vunnen delagtighet i Hypoteksförening, emottaga förmynderskap eller uppbörd, är icke förbjudet. /j:de Punkten skulle erhålla följande lydelse: Den som söker delagtighet i en Hypoteksförening måste, jemte fullständigt styrkande af sin behörighet, enligt föregående punkt, till Hypotheksföreningen lemna inteckning i sin egendom lill ett belopp, som icke öfverskjuter hälften af egendomens värde, och i hvilket belopp inberäknas alla inteckningar, som äga förmånsrätt eller lika rätt med inteckningen till Hypoteksföreningen; börandes derjemte denna hälft af egendomen icke vara besvärad med inteckning af något arrende eller undantags-contract, sorn förminskar egendomens värde» 5:te Punkten skulle lyda sålunda: Vid hvarje utbetalning af faslighets-lån, åligger det den förvaltande
&gt; 5: - HVARJE ONSDAG OCH LÖRDAG. IDUNS LÖSNUMMERPRIS: MODETID. UTAN PL. &gt; FRÅN 3: - PRINSESSAN 8 ÖRE. DEN OCH FRITHIOF 12 JULI UTGIFVARE: HELLBERG TRÄFFAS SÄKRAST KL. 2 — 3. REDAKTIONSSEKR. : KOMMISSIONARER OCH E X P E D I T I O N ANTAGAS ÖFVER HELA LANDET PÅ ALLKLARA S. KYRKOGATA 1 6, l T R. DELES SÄRSKILDT FÖRMÅNL. VILLKOR. Å STOCKHOLM, IDUNS KUNGL. HOFBOKTRYCKERI. PARKUDDEN. PRINSESSAN MARGARETAS DOP. hos Näcken, gärdsgå ' ln blef gjord pladask. O c h getlren beta långt u p p i liden, Och bocken vandrar så stolt b r e d v i d; frid. En gammal skrockande kycklinghöna, Och Gud bevare vår glada S o m saknar Och Gud välsigne vårt s o m m a r b o! ungarne hela da ' r. sig öfver den civiliserade världen, o c h d e l e g e r a d e från nä- stan hvarje nation ha den gångna veckan varit samlade i London. brusar SNORRE. LADY ABERDEEN, PRESIDENT. i juni 1899. H o n nämnMRS SEWALL. D e s s a utgöras i sin tur af olika sällskap, institutioner o c h föreningar, i hvilkas styrelse kvinnor hafva plats. m. Just däri, FRÖKEN GRIPENBERG. Fru A n n a Retzius betonade särskildt hvilken framskjuten ställning i samhället den svenska kvinnan städse intagit ända sedan gamla tider, då männen drogo ut i härnad och lämnade m a k a n att s k ö t a g o d s och jord, samt lämMISS A N T H O N Y. HERTIG. SHAW. talade om Finland. A F B E D F O R D. VON P L Å T E N.
Vi' sakna således icke föresyn. Jag frågar t. ex. om hela vår Indeldta Armee vore i det skick till hälsa och krafter, som en del af Garnizons-trupperne nu äro. Skulle vi vara belåtne med Försvarare, af hvilka vid pass \ eller f låg på sjukhus och resten nästan endast vore att betragta såsom convalescenter. Sedan Riksdagens början har man väntat att från Styrelsens sida se framlagdt något förslag, ledande till det mål Kongl. Maj:t i dess Nådiga proposition förklarat sig önska: minskad bränvins-förtäring; men då det ej afhörts, icke må vi, Folk och Styrelse, då stå hand fallna och blott för hvarandra framställa önskningar, under det förderfvet okufvadt ännu skulle under ett halft decennium fullfölja sin förödelse. Med sådane åsigter är det som jag vågat framträ-' da med detta Förslag, begagnande min motionsrätt att begära få detsamma pröfvadt och bedömdt. Måtte Styrelsen, ehvad det antages eller förkastas, icke lemna saken derhän, ty icke gör det endast tillfyllest, att vända sin uppmärksamhet på uppfostran för att afvända bränvinets förderfliga inflytelse. Ett så.mägtigt ondt måste på alla pur/eter motarbetas, och ingen lemnäs åt sorglösheten. Herr Ribbing tilläde derefter mundteligén; - Den 4 Junii f, m. 99 Serskildt får jag yttra mig i anledning af en värd Talares framställning härstädes om nödvändigheten att bibehålla Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes domsrätt i fyllerimål, på det icke sådane förbrytelsers bestraffning må genom rättegångarne allför länge fördröjas, och de tilltalade under tiden få ostraffadt utöfva fylleri. Jag får dervid erindra, att äfven nu, då Konungens Befallningshafvande äga att döma i dylike mål, fördröjes deras afgörande ganska länge genom rättegångsformer.
Jag ber ora ursägt för det jag varit något vidlyftig; men jag ansåg mig böra upplysa fl. o. Ad. om sakernas förhållande. Hr von Hohenhausen, Mich. Silvius: Då det är afgjordt, att K. M. enligt grundlagen icke kan förändra myntets skrot och korn, följer deraf på intet sätt, att bestämmandet af myntenhetens underafdelningar beror på begge Statsmagternas beslut. Att så borde vara, har Hr Gr. af Wetterstedt förklarat, och jag instämmer deruti; men det är en annan sak, hvad sorn bör vara, och en annan, hvad som verkligen är. Jag ser såfedes icke, hvarföre, när man i behörig yäg kan vinna den ändring, som bör ske, men icke hejlre bör begagna den utvägen i än ingå i grundJagsförklaringar, för hvilka man till och med måste rådfråga lexica. Uti de förändringar, jag föreslagit i Hr Lefre'ns motion, hade jag framställt nyttan af att fästa myntenheten vid 16 sk.b:cq, såsom särdeles lämplig att delas i 100 delar, de der komine att motsvara ett förut kändt skiljemynt. Utsk. har äfven funnit, att en sådan hundradedel eller mynt-centime i det närmaste motsvarade i styfver riksgrs och att den af n)ig föreslagna enheten således icke verkade någon rubbning i närvar, begrepp och förhållanden. Utsk. har äfven förklarat, att det vore mera systematiskt och strängt riktigt att antaga den af mig föreslagna enheten, men af considerationer gått derifrån. Jag skulle dock önskat, att Utsk. äfven af considerationer för princip och riktighet litet närmare begrundat ämnet. Sfer) jag vill lemna den frågan. Jag ser likväl ej, hvarföre icke BancoUtsk., af consideration för volumen af återremissen, kunnat förhålla sig som BancoUtsk. vid förra riksdagen och. till K. M. hemställa, hvad som kunde anses nyttigt. Det är hvar och en obetaget att i Constit.-Utsk. väcka fråga om ändring uti en sak, hvilken, då den anses böra ändras, äfven torde blifva ändrad.
Nu ur, såsom det synes af discussionen, frågan den, huruvida man borde på ena sidan borttaga det fördubblade vitet af 600 r:dr och det i 3:dje rummet utsatta vitet af tryckeriets förlust, samt deremot ensamt utsätta ett vite af 3oo r:dr, eller om man borde godkänna, hvad Utsk. föreslagit, nemi. att böterna, derest skriften är obrottslig, bestämmas till 5o r:dr, men i annat fall blifva lika höga som förut. För min del kan jag ej neka, att jag skulle vilja öfvergå till den opinion, att det vore lämpligare att bestämma 3oo r:drs böter för hvarje sådan förbrytelse, och del för hvarje gång den begås, samt att man således helt och hållet uteslöt stadgandet af 600 r:drs böter för atdra gången och af tryckeriets förlust för 3:dje gången skedd förbrytelse. Det har af de talare, som försvarat Utskts förslag, blifvit yttradt, att ett boktryckeri kan vara värdt 20,000 r:dr; men om förslaget står qvar, skulle ju bötesbeloppet kunna blifva 20,000 r:dr äfven framdeles. Om nu i stället det andra alternativet, som är framstäldt af Hr Hofcancelleren, skulle godkännas, så blefve bötesbeloppet endast 3oo rsdr i hvarje fall. Man må icke säga, att det är en obetydlig sak, huruvida årtal, namn och tryckningsort utsättas. I händelse sådant kan underlåtas mot lindriga böter, faller det af sig sjelf, att man först med oskyldiga skrifter vänjer allmänheten vid att se det uraktlåtet, och slutligen utkomma brottsliga skrifter på samma sätt. Man har icke betänkt, huru svårt det är att upptäcka, hvar en skrift blifvit tryckt, då sådant ej är utsatt; dertill fordras nära nog inquisitoriska åtgärder eller spionunderrättelser fiån tryckeriets egen betjening till vederbörande fiscaler, hvilket jag ej tror böra åsyftas med en lagstiftning. Det är på dessa skäl, jag instämmer i det af Hr Hofcancelleren gjorda förslag till ändring af ifrågavar. morn., och anser det bättre, än hvad Utsk. föreslagit.
Se Anmälan 95* „ angide RU k-ensk a per nes afgifvande och underskrifvande. Se Anmälan 96. Domstol arne, om ändring i deras ferier m. m. „ om en allmän Organisation af dem. Se Kämners-Rätter. „ om bestämmande af viss tid för mais afgörande i Hof-Rätterne, Högsta Domstolen och hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande DvagonrRe,gemeni erne, angide remonteringen vid dem m. m - . * * ♦ , Svar på åter rem iss t Dulgadråp, angide upphäfvande af Lagens stadgande derom ♦ ***.. Durchmarschko st nader* Se Hufvudtitel 4:de, sid. 14. &■ s*v N:o <*■ E. Ecclesiastik-Depavtementet, om anslagen för. Se Hufvudtitel Side, Edsmären, Kronopark, om förändrad reglering af rättigheten till muhlbete derstädes * .. Eftergift af Bankens, Banco-Discönt-Verkets och Låne-Gontorens fordringar eller ersättningsanspråk hos följande personer, nemligen: Ahlhom W. L. Bruksidkare * Forsslund Garl f. d. Fänrick * Hegardt Johison Grosshandlare Jan Pelirsson i Guldsmedshyttan Lindgren Johan, dess sterbhusdelegare Lithner M. C. Kyrkoherde Svar på återremiss .. Malmström Ii. P. Repslagare ... Soldin A. L. Fabrikör . : Wennergren J. Enka * Winberg E. S. Kamererare • 1 Eftertryck, angide stadganden deremot » . Eganderätt, enskild, om dess vikande för allmänna ändamål . * Svar på återremiss Ehrenclou, Adolf von* om tillökning i hans löneinkomster, såsom Registrator vid BancoDiskont* Verket **♦*.♦... Ekevlanteringarne , angide berättelses afgifvande derom af Styrelsen.
Jag skulle visserligen gerna antaga den vid sista Riksdag ifrågasatte Redactionen, hvari orden Frälse elier Ofrälse Män voro uteslutne, och i deras ställe infört inf ödde Svenske Män, men dä sådant nu icke låter sig göra, tror jag det vara bättre bibehålla §. oförändrad, än bifalla den nya Redactionen, hvilken, såsom inskränkande Konungens rätt att välja sina Rådgifvare, utmärker en hög grad af illiberalitet Grefve von Schwerin_, Fredric Bogislaus Jag förenar mig med Herr Rothlieb. Konungen blir ofelbart mera inskränkt i sin valrättighet genom ochj än genom eller, och synes mig derföre icke kunna gifva sin Sanction åt denna förändring. Att de trenne Stånden skulle anse såsom ett bevis af Adelns liberalitet, om Adeln antoge den nya Redactionen, vill jag icke förmoda, sådant skulle förråda en liten svaghet, som väl kan falla på Individuel-, men ej gerna kan delas af hela RiksStånd. Om än förhållandet skulle vara annorlunda och ett afslag väcka någon känsla af harm, så vill jag hellre att ett RiksStånd må blifva föremål för densamma, än att Konungen skulle blifva det. Grefve von Lantingshausen„ Albrecht: Då, enligt den nuvarande Redaclion af ifråga - 334 Den 12 Martii. varande §. Kongl. Maj:t äger en oinskränkt rättighet, att till StatsRåd utvälja så väl endast Frälse, som endast Ofrälse män, och den nya Redactionen således uti denna rättighet skulle bereda en inskränkning; så tillstyrker jag för min del bibehållande af gamla Redactionen. Herr von Hauswolff, Carl Gustaf Reinhold: Jag instämmer så mycket hellre med 2:ne sista värde Talarne, som, i händelse den nya Redactionen antages, Konungens magt i denna omständighet skulle inskränkas; hvilken åtgärd, efter det Kongl. Maj:t antagit RegeringsFormen, jag icke anser vara Riksens Ständer tillständig. Herr Grefven och Ordföranden gjorde Proposition till bifall af den nya Redactionen. Ropades
I liufvudsaken är jag af deras mening, som önska, att Domares aflöning genom Expeditionslösen skall upphöra. Jag vill ej trötta Ridderskapet och Adeln med ett återupprepande af skälen för denna mening; de äro redan fullständigt utvecklade. Jag vill blott hålla mig till en eller annan detalj-fråga, som icke synes hafva blifvit besvarad. Man har sagt, att om Domaren ej finge Expeditionslösen, skulle parterne ej få ut sina handlingar. Härvid torde erinras, att i ekonomiska mål eger ingen lösen för närvarande rum, och likväl har klagan öfver bristande expedition ej försports i detta mera än i andra hänseenden. Vid de högre Domstolarne tillfaller lösen betjeningen, ej Ledamöterne, och man har likväl ej sett de sednare derföre vara mindre noggranna i tillsynen, att parterne i behörig tid utfå sina expeditioner. Jag tror den befarade Vårds - Den 7 Maji e. m. vårdslösheten mera bero på lynnet hos en och annan, än på lösen. Jag har hört omtalas en Domare, ej långt härifrån, hvilken, oaktadt rättigheten till lösen, ej plägade expediera mål, ulan så mycket påminnelser och tidsutdrägt, att bönderne slutligen nödgades inför Tingsbordet taga hvarandra till vittne på de utslag, som mundtligen afkunnades, för att åtminstone hafva något att rätta sig efter. Man hör dessutom, i detta liksom i andra fall, icke begära den största fullkomlighet, utan erinra sig det Fransyska ordspråket: Le mieux est le plus grand ennemi du bien. Man måste nöja sig med något; begär man allt, så får man intet. Man har äfven invändt, att Staten ej hade några medel. Jag vet icke, om man redan hunnit så långt med Slatsregleringen, att man bestämdt kan säga, det inga medel finnas; men jag är öfvertygad, att om saken vore på modet, så skulle man nog finna utvägar äfven för flere 100,000 R:dr, ja ända till 800,000 R:dr, såsom det troligen lärer gå med ett visst anslag. I Frankrike fanns, före Revolutionen, samma förderfliga aflöningssätt för Domare, som hos oss.
Tänk på våra lifliga barn, om de ett tu tre skulle — » » Ack, min kära vän, de äro ju aldrig ensamma, ty om inte jag är i barnkammaren, så är j u alltid Hanna hos dem, och du vet mer än väl, att man kan lita på henne. D å vi härnäst ha råd till en utgift, så låt oss köpa en hylla öfver serveringsbordet. Det har jag så ifrigt önskat mig. Det skulle försköna rummet ofantligt. Kusin Emilie har haft en sådan ända sedan i somras. Gif bara akt på den en gång, skall du få se, hur förtjusande den tar sig ut, besatt med gamla bägare och krus, ja, den ger hela rummets möblering ett stilfullt utseende. » Ehuru mannen var mycket ohågad och hellre användt den lilla summan, som hopsparats till slutet af nästa fjärdedelsår, till en taklampa, så att hans barns lif vore mindre i fara, som han sade, visste likväl lilla frun att åter så bevekande tala om sin hjärtans önskan, att den snart uppfylldes. Öfver serveringsbordet i matsalen prunkar alltså en hylla, vackrare än kusin Emilies, stilfullt dekorerad med vaser, bägare och krus. Äfven den käre, snälle mannen måste tillstå, att den var » riktigt föitjusande ». Man föresatte sig likväl bestämdt, att nästa utgift skulle gälla en taklampa i barnkammaren. Några dagar senare sitter modern bland sin lilla skara, sysselsatt med ett handarbete. Denna kväll råder ett angenämt lugn i rummet, något som hör till ovanligheten inom dessa fyra väggar. Det kommer kanske däraf, att de lifliga småttingarne så länge varit ute i det vackra vädret, att de där rasat ut och nu äro trötta. Den tioårige Hans, den äldste, läser på sina lexor, Ötto och Fritz uppföra en jättehög byggnad, » högre än Babelstorn », och den lilla Hermi är ifrigt sysselsatt med sina dockkläder. Då kommer kusinen. Man helsar henne med glädje — med innerlig glädje öfver att kunna visa henne, » att det finns flere än hon, som bestå sig med hylla öfver serveringsbordet ». Det talas om ditt och datt, medan den lilla husmodern brinner af otålighet att få föra kusinen till matsalen.
Emedlertid är för närvar, intet att att göra i saken. Statssecret. har gått fri från ansvar, och detta mätte vara nog. Att derutöfver nu besluta, att de olagligen beviljade löner, hvilka blifvit afstyrkta att uppföras å ordinarie stat, sådant oaktadt skulle utgå af besparingar, dertill kan jag åtminstone ej lemna min röst. Jag förnyar altså min begäran om afslag å det föredragna mom. Frih. Åkerhjelm, Gust. Fredr.: Då jag anser Utskts tillstyrkande i det förevar, morn. sakna all billighet samt derjemte tror, att antagandet deraf komme att leda till de mest skadliga följder, måste jag något närmare utveckla skälen, hvarföre jag ogillar detsamma. Antoge man förslaget, blefve första följden den, att de verkställda organisationerna komme att återfalla i män af de nuvar. tjenstemännens afgång. De växande göromålen skulle då åter fördelas på en mindre-personal med mindre löner, och man skulle snart se allmänna verk afstadna i deras behöriga gång; men organisationen är så verkställd, att tjenstemäuuen icke Uro Den 8 Augusti e. m. flera, än göromålen oundgängligen fordra. Oredan och förlusterna härvid äro lätt insedda; och hvad särskildt vidkommer de civila verken (hvad militäranslagen beträffar, vill jag derom icke yttra mig, då jag icke har deltagit deruti), finnes förhållandet verkligen högst märkbart. Redan för mer än io år sedan uttryckte Ständerna den åsigt, att reorganisationen af dc civila embetsverken borde äga rum; att härvid matté tillses, det personalen i möjligaste mån förminskades &c. &c. Vid 1828 års riksdag var förslaget färdigt, och Ständerna öfverlemnade åt Konungen alt verkställa detsamma, ulan alt dervid fästa vilkoret att utaf besparingarna taga medel dertill, men endast under önskan, att saken måtte utföras med hänsigt till nytta, skyndsamhet och ändamålsenlighet i göromålens gång.
Kan man det däremot och icke gör det, får man ett styggt konto på debetsidan. Men då detta moderna sätt att hvila ut på så sätt blir otillräckligt, återstår alltid det gamla: » Sex dagar skall du arbeta, men hvila på den sjunde. » Det är icke förgäfves som söndagshvilan återkommer hvar sjunde dag. Det är ett drag af vishet och kännedom o m den mänskliga naturen så stort och upphöjdt, att det måste komma från storhetens och vishetens källa. Denna ofta återkommande hvila och vederkvickelse är just hvad människan behöfver för att stärka sitt nervsystem och ersätta kraftförbrukningen. 3 — 4 veckors oafbruten hvila kommer ej upp mot de femtiotvå söndagarnes ro. Under veckans sex dagar hinner man ej anstränga sig mer än man förmår bära, och under den enda hvilodagen kommer man ej ur de gamla hjulspåren, hvilket vill säga mycket. T y ofta nog fordras det lika stor ansträngning att ånyo sätta sig in i arbetet, som att fortsätta därmed. 211 Vare dock icke härmed sagdt, att man skall förkasta det nya sättet m e d några veckors ledighet; man skall blott tillika bibehålla det gamla. Likvisst må man ej tro, att hvilodagen gifver något kredit i nervernas konto, om man använder den till nervretande och upphetsande förströelse, till utsväfningar, öfvermått i mat och dryck med mera. Det är icke en sådan omväxling med arbetet nerverna begära. Visserligen kan i deras hushållning behöfvas det upplifvande likaväl som det 1 ugnande, förströelse likaväl som hvila. Men det upplifvande får ej vara upphetsande, och förströelsen får ej vara angripande, — då kommer det kredit man väntat sig att i stället införas på debetsidan. Sömn och hvila äro således, som vi sett, de mest verksamma medel för att uppehålla vårt; nervsystem i dess fulla kraft. Men det finnes ett tredje sätt att stärka det, och detta heter öfning. » Öfning gifver färdighet, » det veta vi j u alla, och öfningsförmågan är en underbar naturens inrättning. För hvarje gång det upprepas, blir ett arbete lättare, och till sist vinna vi en färdighet, den vi ej kunnat tänka oss. Gen o m arbete blifva icke blott musklerna kraftigare, utan rörelsenerverna och de högre nerverna stärkas också.
Utskottet ansett bevillningen böra fördelas mellan de särskilda medborgareklasserne; och 2:o Utskottets anmälan, pag. 32, rörande de vid bevillnings-stadgan fogade formulärer; återremitterades, på grund af gjorde anmärkningar: l:o Utskottets yttrande, pag. 6, angående bevillningen å embetsoch tjenstemäns samt betjentes löner m. m., i anledning hvaraf vid 88 2, 3, 4, 5, 6 och 7 af förslaget till Bevillnings-stadga för närvarande skulle bero, med Ridderskapet och Adeln förbehållen rätt, att derom efter återremissens besvarande fatta de beslut, hvartill beslutet i hufvudfrågan kunde föranleda; 2:o Utskottets hemställan, pag. 17, i fråga om borttagande af de i början af 88 10, 27 och 28 förekommande orden: ”såvida den till 5 procent af inkomsten beräknade bevillningen icke uppgår till högre belopp;” till följe hvaraf, och jemväl med föranledande Prot.-Utdrag den 24, 26 och 27 Maj 4854. 229 af särskildt gjorde anmärkningar i afseende på första momentet af såväl 10 som 27 8- äfven både dessa 88 och 28 §:s första moment återremitterades; 3:o Redaktions-förslaget rörande Jern-kontorets befriande från bevillning; 4:o Utskottets yttrande pag. 21, i fråga om mantalsoch skattskrifningen vid Universiteten, till följe hvaraf äfven 88 44, 92 och 93 återremitterades; 5:o Utskottets yttranden, pag. 22, rörande Herr von Köchs och Ola Månssons i afseende på 68 § väckte motioner; 6:o
ftätlc ttärmaranbc ocf) tmcttite ©ocfttcmän, ttU åiomtngcn? 33cfallntttg3pafa toattbe öfmerfättbe?, font po? bett förfuintige låter uttaga tötcrnc, få tolba gittlgc ffäl tift patt? tefrleffe ej förete?. 3:o S>tantat?a ocf) ©fattffrtfmaren åflggcr, att tetolstlgen uuberrätta bett, font för utefttfmanbe är titt töter fällb, få mät otti bera? tetopp, forn att pottorn åflggcr. Inom fjorton bagar, mtb förbntttab fot ocf) förluft af mlbare talan, å ort, font utfättcö, bc frlftanbe uppglfternc affemtta. Ittetflfma be ättbocf, atis s mäle patt förpådanbet po® Äomtngcn® 23efadttiitg®paftoattbe, t affeeitbe på bötcrne, od) marbe Sölantalås od) ©fattffrtfningcn tocrfftädb enligt be ttpplpSn ingar, font funna crpålla®. §. 44. Söib Uniocrjlteten förrätta® QJtantat®s od) ©fattffrtfntngen af 5(cabentts23ofs pådarett för §lcabcmi