Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af den 13 sistlidne Augusti: ita/lö tStigel $»mm nagfiDDitniai N:o 417- I anledning af förekommen fråga otn Lånerätt uti Riksens Ständers Bank för Allmänna Brandförsäkringsverket. I anledning af väckte frågor om anstalter till understöd och uppmuntran för Sparbankslnrättningarne i Riket. •^abbttim.-. - ,jr * »Q Frän StatsLagsamt Allmcinna Besvärsoek Oeconomie-Vt [kotten: Af den 18 sistlidne Julii. I anledning af väckte motion ner, rörande förändring i närvarande Fångföriogssätt m. m. joen i September *, ioj Från BancoVtskoUet: Af den )3 sistlidne Augusti: N:o 46. Angående tryckningskostnaden för fyra Tabeller öfver Banco Verkets ställning, frän och med år 1776 till och med 1822. N;o 47- I anledniog af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande, rörande vilkoren för återbetalningen af Götheborgs Stads, vid sista Riksdag, erhaline lånebiträde. Ut supra. S. D. Vid förnyad föredragning af StafeUtskottets den 12 sistlidne Augusti, under N:o 420 afgifnc, samt den 20 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, öfver väckt motion rörande grunders bestämmande för pensioner åt dem, sorn innehaft Hof-Statssysslor; blef samma Utlåtande af Ridderskapet och Adeln afslaget. Ut supra. S. D. Då nu å nyo föredrogs LagUtskottets den 12 sistlidne Augusti, under N:o 149 afgifne, samt den 22 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde, Betänkande, öfver väckt fråga, angående bestämdt stadgande, huru i sådane fall, då en å Bankens Auction försåld fastighet inropas af förre ägaren, vid liqviden bör förhållas; blef samma Betänkande af Rid* derskapet och Adeln afslaget. Ut supra.
Vid 3:dje $. a) att, till förekommande af missförstånd, bestämdt bör uttryckas, huruvida den för de serskilda jordvärden fixerade pannerymd får beräknas med eller utan afdrag af det i följande §. omnämnde kokrum; b) att alla de, som ega enkel bränvinsredskap, med löst eller fast bröst, må ega rättighet att oförändradt bibehålla och bruka sin redskap under hvad form som helst, och att hatten, under dessa vilkor, äfven må nyttjas så stor, som egaren den nu innehar. Vid 5:te S a) att 5, 6 och 7 §§. innefatta i så måtto en motsägelse, att 2 mom. i 5 §. innehåller, att bränvinsbränningsrättighet för jord å Landel och i Städerne ej må i något fall förenas eller efter sammanräknadt taxeringsvärde å ett ställe utöfvas, då deremot 1 mom. i 5 §. samt hela 6 och 7 §§. innefatta tillåtelse för egare af serskilda hemmansdelar och jordlotter, att, för gemensam räkning, utöfva bränvinsbränning; i följd af hvilken anmärkning föreslås, alt 2 mom. i 5 §. bör utgå ; b) att i denna §. bör utsättas, huruvida i de fall, då innehafvare af flere till bränvinsbränning berättigade hemman och lägenheter på ett ställe idkar bränvinsbränning för alla egendomarne, egaren må vara berättigad att flytta redskapen från det ena Stället till det andra; e) att meningen bör förtydligas i afseende på den i denna §. omförmälde en mil och huruvida densamma skall räknas fogelvägen eller landvågen. Vid 6:te a) att denna §. bör sålunda förändras, att rättigheten, att förena sig i utöfning af bränvinsbränning med gemensam redskap, må utsträckas till en hel socken, i stället för hemman och byar; b) att i sista mom. af §. bör tilläggas: ”utom i de fallj dd öfverlåtelse genom utarrendering af den egendom 3 hvarpå bränvinstillverknings-rättigheten sig grundar j på samma gäng sker.” Bev.-, Lagsamt Allm. Bese.- och Oecon.- Utsh'.s Utlåtande Nio 8.
- Min bäste filosof, sade han, antag, att jag ränner huvudet i väggen, så att jag känner, att skallen vill spricka. Vore det också en inbillning, det? - Visserligen, svarade Kimon; du ränner ett inbillat huvud emot ett inbillat något, som du kallar vägg, och förnimmer genom denna inbillning en smärtsam känsla, som i sin ordning ej heller är annat än inbillning. - Vid Dionysos, det vore högst besynnerligt, om det skulle vara så, som du säger. Men om jag stöter huvudet så hårt i väggen, att jag dör? - Gör icke det, sade Kimon, ty då gör du illa mot dig själv. Med allt vad jag här sagt dig, min Okos, har jag endast velat visa, att man måste tvivla på allt, men förneka intet. Det är möjligt, fastän osäkert, att du verkligen äger ett huvud, och att det finnes något, som kan kallas vägg, och att du kan företaga en rörelse, varmed du krossar det ena mot det andra. Allt det där är möjligt, och då inträder ett tillstånd, som kallas döden, vilket, om inbillat eller verkligt, dock avskys av varje förståndig människa. Medes, som tyckte, att filosofen nu började tala begripligt, frågade, om även Kimon avskydde döden. - Ja, min gubbe, det må icke förvåna dig. Allt levande skyr förintelsen. - Förintelsen? Vad talar du om förintelse? Icke förintas man genom döden? genmälde Medes och fäste sina skumma ögon med ett uttryck av fruktan på den vise Kimons läppar. - Om vi lämna den filosofiska ståndpunkten och ställa oss på den vanliga, som låter antaga, att det gives något, som kallas liv, så måste jag säga dig, min vän, att döden enligt mitt och de flesta vises förmenande icke är annat än en fullständig förintelse. Kimon hade nu slutat sin måltid och utsträckte sig bekvämt på sin soffa, i kretsen av de till samtalet lyssnande slavarne. Dessa, som i början skrattat och funnit sig roade av hans åsikter, började nu, då samtalet fick en allvarsammare vändning och ingick på en fråga, som rörde dem alla, att samla sig närmare omkring honom för att uppmärksamt åhöra, vad hans vishet månde uppenbara dem.
- Under de senare ilren ha eiuellerticl betydande fl-alnsteg inom 1r.vjnnorörelsen lrunnat Ilronstatoras och vinner clensaniin,z allt mer och Iner erlciinnande i den offentliga meningen och i pressen. Ja, trots alla förvr5ngningm och inisstyclningaiaf lrvinnoemancipationens in81, finner denna för hela miinslrligheten så viktiga fraga allt mer och mer ansliitniiig icke ena&amp; bland Irvinnor, utan iifvun bln11c1 iniin. Bevis diirför vore dels stiftandet af » Tyska lc~riniiofören.i.n.gnsn.es f ör11iin.d » (' B iiiid cler deiitschen Fixwenvereiiie) soni oinfc~ttar 76 s~~ecialföroiiing; .~i.~r med 00,000 in ed le in ina^:, och ansli~tning till det stora i.utornationella lrrinnof örbundet, » Ii~ternatio.i.iul Com~cil of Woinen », dels det intryck, solil den tyslra rilrsclagens förkastande 3f lrvinnor~~as petition i » Fni11il; jeriittsfi: agi ' ~i1~~ Bstadlroinmit p&amp; den alli~iiiuna meningen. Jag har nigot utförligaro redogjort för innohållet i berattelsen öfver den tyslca lrvinnnns atiillning, emedan p&amp; donna kongress otvifvelalitigt densniurna ilitog det vilrtigaste ruininet. Hvad de öfiiga 1iincle: rna betriiff ar, vill jag fatto mig helt kort. De voro p i programmet oi: cl~~,zde i b.olrstafsföljd, hvillret gjorclc, att de liingst ner 135 alfa-, '. betet stående landerna fick den knappaste tiden sig tillmätt, ja till dels alldeles uteslötos.
Då den utländska producenten uppgör leverance-contract med förlagsmannen, eller han säljer sin vara på credit och drager vexel på köparen, så uppstår ett af industrien sjclfgjordt rörelsecapital, eller ett på production grundadt hypothek, som i 6 Hor till Banco-Vtskoitets Utlåtande N:o 16. närmaste Bank disconteras. Bank-agenterne ansvara för det disconterade documentets rigtighet; den kloke, ordentlige och redlige näringsidkaren saknar aldrig förlag eller liqvid för sin tillverkning; är åter hans vara af den natur, att större upplag är nödigt, eller han missbjudes derå, så belånar han sjelfva varan, oeh production utgör således vilkoret för anspråk på lån. Ifrån det ögonblick då tillverkningen börjas, intilldess att producten på marknaden afyttras, är detBankerne, som träda emellan, ömsom understödjande förlagsmannen, ömsom såsom medlare emellan säljaren och köparen, erbjudande understöd åt den förre, om han missbjudes, åt den senare, om han vill upplägga varan. Capitalen omflyttas hastigt, utdelade icke såsom undsättningseller nådegåfvor, utan i följd af verkliga affairsslut och transactioner, der båda contrahenlernes moraliska förbindelser äro lika. Hos oss åter ligga de flesta fordringar döda i en massa af böcker och räkningar, ingenstädes antagliga såsom hypolhek. Den redlige och flitige producenten anmäler sig ofta förgäfves till förlag, om han ej eger vänner, som vilja uppställa sig såsom cautionisler, och om han under så tunga former lyckas att framalstra en ringa product, måste han åter sälja den på credit, och erhålla, icke ett discontabelt papper, utan en bokförd fordran, som blottställer honom att månader och år få fruktlöst vänta på liqvid; samt slutligen måhända, att invecklas i en concurs, hvarefter ansvaret för hans egen skuld drabbar hans cautionerande vänner.
Fördelarne af de förslag, jag framlagt, synas mig vara följande: 1:0 förökning i vissa delar af lånerörelsen; 2:0 en garanti emot sedelstockens skadliga indragning; 3to befordrandet af ett obligations-systeme, som i nödens stund kan blifva en tillflykt för statscrediten och enskilda associationer; 4:o att banken förses med sådana realisabla papper, som erbjuda medel att anskaffa silfver, om sådant för realisationen erfordras, och delta utan Statens mellankomst eller indragning af lånerörelsen; 5:o besparing al den ränta och transportkostnad, som silfverköp medför; 6:0 en ökad räntevinst på de inköpta obligationerna, som helt och hållet uteblifver, om de indragna sedlarna blifva oanvända, och som i lyckligt fall bör uppgå till ett belopp nära 100,000 r:dr årligen, tillräckligt för 5,ooo gevär om året eller dockbyggnad i Carlskrona för ett skepp om året, eller ett större ångfartyg för flottan innan nästa riksdag, eller £ af det årsanslag, som enl. fondsystemet erfordras fölen canal emellan Wenern och Hjelmaren. Jag anhåller att denna min motion måtte till BancoUtsk. remitteras. Gr. F r-ö lich, David: Det är i afseende å Hr Nordenanckars sednare motion jag anhåller att få yttra några ord. Den värde motionären har haft godheten att enskildt lemna mig del af sina motioner, hvarom jag således mer än någon annan, sora nu afhört dem, är i tillfälle att genast meddela yttrande. I afseende på grunderna för den sednare motionen instämmer jag fullkomligen med motionären ; men beklagar blott, dels att motionen framkommit så sent på riksdagen, och dels att motionären, enligt hvad han yttrat, kommer att lemna riksdagen och således äfven det Ulsk.*, hvarest motionen skall behandlas.
Svårigheten att i längden, genom värfning hålla de värfvade rege:tena fulltaliga, torde lemna anledning att betänka, huruvida det ej vore lämpligt, att genom kommenderingar ifrån Arméens Indelta regerten, till garnisons tjenst vid de värfvade, utan några serdeles kostnader, vinna en grundligare och mera praktisk Korporalskoia för Arméen. Då till dessa kommenderingar naturligtvis borde utses unga Krigsmän, med mera framstående anlag för inhemtande af undervisning och inlärande af den vård om truppen, som vid de värfvade regenntena iakttages, blef detta måhända af stor nytta för underbefälet vid den indelta Arméen; och ett års vistande för dessa individer uti Garnisonstjenst skulle otvifvelaktig! vara lärorikare, än hvad de, uti den Kongl. Propos. afsedda Korporal-skolorne, möjligen kunna åstadkomma. Hvad det uti den Kongl. Propos. yttrade, behofvet af årligen återkommande större öfningsläger vidkommer, vill jag visst icke helt och hållet bestrida deras nytta; utan medgifver alt dylika, för någon gång, böra ega rum. Men hvad beträffar den lärdom som dervid inhemtas af rbefälet i alla grader», nödgas jag erkänna mig aldrig hitintills hafva funnit anledning sätta tro dertill. Deremot tror jag att vid väl organiserade enskildta Regementsöfningar, mycket mera kunde inläras, än vid de stora öfningslägren hittills varit händelsen, och hvarpå t. ex. i fordna tider Öfverste Sprengtportens anordnande af excercisen med Savolax Brigaden i Finland, utgjorde ett efterföljansvärdt exempel. Truppernas marscher till och ifrån de större öfningslägren torde aldrig på sätt den Kongl. Propos. omförmäler böra ega rum genom ångbåtstransporter, då förmågan att uthärda marscher utgör Infanteri-vapnets förnämsta styrka. Men jag ville icke heller, att landsbygden skulle af dessa marscher vara annorlunda besvärade, än genom truppens inrymmande i lador och uthus, då sådant vore af behofvet påkalladt.
Att den, som ej uppehåller sig hos honom, der han är mantalsskrifven, borda såsom lösdrifvare behandlas. 6.0. Att Torpares, Soldaters och Backstuguhjons arbetsföre söner eller döttrar, som underlåta att skaffa sig årstjenst, när föräldrarne icke kunna dem lagligen försvara , borde anses till allmänt arbete förfallna; samt 7:0. Att församlingarnas Kyrko-Råd mål te ega urskilja hvilka Torpares och Backstuguhjons arbetsföre söner eller döttrar böra, såsom umbärliga för vården af deras föräldrar, vara pligtige att årstjenst söka. eller, vid åsidosättande deraf, såsom lösdrifvare behandlas. ”Då Utskotten i ett sammanhang företaga granskniDgen af dessa framställningar, ia Lag-tamt Allm. Be$v.o.Oec.XJtsk.Bet.N:o 54, •'hvilka egentligen synas åsyfta ett närmare bestämmande af hvilka personer, som må vara ”pligtige att årstjenst söka, och af påföljden "för underlåtenheten deraf, torde såsom en Silman känd, af ingen motsagd sanning kunda antagas: att under senare åren lösdrifveri, sysslolöshet och lättja märkligen ökats; ”att, i samma mon, uppkommit stegrade tjen”stehjonsoch arbetslöner, samt brist på dugtigt arbetsfolk; att sjelfsvåld och sedeförderf bland den tjenande och arbetande clas-; "sen tilltagit, samt att, såsom följd dexaf, •'fängelserna blifvit fyllda med brottslingar^ "och fattigförsörjnings-anstaherna med fattigghjon. Bland orsakerne härtill torde kunna'
Ständer få do sammansatta TTiskotten härjemte vördsamt öfverlemna eli förslag lill ny Förordning, angående vilkoren för bränvins-bränningens utöfning och afgifterne derför, samt om hvad vid försäljningen af bränvin och beskattningen å denna försäljning iakttagas bör. Detta förslag är, så vidt det rörer bränvins-bränningens utöfning och beskattning, npprättadl i enlighet med de grunder, som al Bevillningsoch Oeconomie-Utskotten i deras Betänkande N:o 3 blifvit föreslagne, med de förändringar, i anledning af gjord återremiss deraf, som Utlåtandet N:o 5 innehåller. Beträffande åter vilkoren för brån vins-försäljningen och afgifterne derföre, äfvensom nödige conlroler å Författningens efterlefnad, hafva de sammansatta Utskotten ej underlåtit alt, vid upprättande af förslag till deniia Författning, sorgfälligt öfverväga de motioner, som i dessa hänseenden ifrån Riks-Slånden blifvit lill Utskotten remitterade; och då det nu öfverlernnade förslaget lill ny redaction af ifrågavarande Författning utvisar det afseende, som de sammansatta Utskotten ansett sig böra fästa på hvar och en af dessa motioner, torde ett serskildt upptagande och besvarande af nämnde motioner airses vara af behofvet mindre påkalladt. Åtskillige Ledamöters reservationer bifogas. Slockholm den 3o Sept. iS34* Förslag till Förordning, angående vilkoren för bränvins-bränningens utöfning och afgifterne derföre, samt om hvad vid försäljning af bran vin och beskattning deraf iakttagas bör. Lörsta Artikeln. Om bränvins-brännings-rättigheten. 1 §• Bränvins-bränning, af hvad tjenligt ämne eller växt söra helst, skall, med den pännerymd samt emot de afgifter och öfrige vilkor, här nedan Bihang lill R. St.
Gudmundssons motion är sålunda redan till en del satt i verket, men då inom Utskotten under discussion blifvit upplyst, att slafveri och föl jag 11 i ge n derifrån oskilj — a g t i g slafhandel, på ön bedrifves, samt detta står i strid med Svensk lag och Svensk ära ; så och då Svenska Nationen icke lärer kunna undskylla sig, att detta slafveri å Ön ännu fortfar, dermed att densamma, på sätt Utskotten upptaga, blifvit Öfveriemnad, genom Rikets Ständers beslut den 18 April 1812 till styrelse af Sveriges Konung; finner jag för min del, att Bengt Gudmundssons motion bordt föranleda åtminstone en underdånig skrifvelse till Kongl. Majit af syftning att slafveriet på den ännu Svenska ön St. Barthelemy måtte afskaffas. Svenska Nationen skall förmodligen fika beredvilligt, som den Engelska; då fråga om slafvars befrielse uppstått, derföre vilja göra uppoffringar; och icke finnas egennyttigt vårda sig om ön och dess invånare blott så länge, som någon Stats-inkomt deraf varit att förvänta. Statssamt Allm. Bermoch Ekoh.-Utskottens betänkande, N'.o i o. 13 N:o i5. Arik. till Exp. Utsk. dea 7 Aug., kl. 1 e. m. betänkande, i anledning af väckt fråga om mantals-penningarne,f användande för fattigvårdens behof m. m. Uti en hos Höglofl.
Räddningshus, tror jag derföre icke fordra vidare utveckling och bevisning, utan anser jag mig redan hafva sagt nog för att med största skäl hysa den önskan, att åtminstone ett sådant i hvarje af rikets län måtte tillkomma, och se der mitt med denna framställning åsyftade ändamål, för hvars upnående statsmedel äro lika oundgängliga som, enl. min öfvertygelse, på bästa säll använda, dä det icke undfaller mig att en del af dem, hvilka härtill erfordras, torde kunna göras tillgängliga inom sjelfva anslaget till fångstyrelsens disposition. Icke sällan ser man unga förbrytare, som i st. f. att till förbättring kunna insättas i räddningshus, inneslutas till ytterligare undervisning och fullkomnande på lasternas väg bland de äldre och utlärda brottslingarne i de allmänna fängelserne. Tag hvad desse vilseförde, men ännu ej borttappade, skulle kosta af fångmedlen til! deras inaccordering i Länets blifvande Räddnings-institut, hvilket förfarande icke ökar Statens utgifter. Men onekligen påkallas också särskilda anslag för bildande af fond lill sådane Räddningshus inom hvarje län samt till deras underhåll, och får jag förslagsvis antyda den betydliga tillgång, sorn skulle vinnas, om vid inträffande dödsfall, jemte den vanliga fattigproc., äfven en half proc. afsättes till här åsyftade ändamål. Dessutom synes en personell afgift af hvarje mantalsskrifven person inom länet, i förening med ett passande statsanslag böra kunna påräknas till något så välgörande, att det icke allenast räddar dem, som äro på vägen att för tid och evighet gå helt och hållet förlorade, utan till och med genom de lätt insedda verkningarne pä en framtid, då skall förminska Statens utgifter medelst de färre brottslingar den till följd af deras plantskolas inskränkning, nödgas underhålla. Sannerligen har landets pung öpnats för syften af mindre värde än detta. Griper Staten med värma och kraft saken an, skall säkerligen också den enskilda välgörenheten icke förbise alt i detta filantropiens tidehvarf offra på det altare, der den irrande inviges till sedlighet, till sitt eget och samhällets bästa.
Nådigt afseende derpå så väl som alt tillfällen till odlingar eller andre iörraoner än Åkerjorden lemnade, vid Hemmanet icke funnos, täcktes för återstående Arrende-åren låta årligen från och med innevarande år, på nu gällande arrendet, enligt 1815 års Contract, 6gf T:r Spannemål, afskrifva 285 T:r, och således nedsätta arrendet af Hemmanet till 4l T:r Spannemål, som med Arrendatorns utkomst högst utgöras kunde; öfver hvilken underdåniga ansökning ej mindre Landsh.Embetet i Stockholms Län än Kongl. KammarCollegium och K. StatsContoiret underdåniga utlåtanden till K. M:t afgifvit. Af en, på Landsh.Embetets föranstaltande, till utrönande huruvida till ifrågavarande Hemman funnos andie, eller flere under Arrendet afsedde förmåner, än de af Sökanden uppgifne, samt i hvad skick Hemmanet till häfd och åbyggnad för närvarande befunnes, utaf Länsmannen i Orten med 2tne Nämndemän samt en i Landtbruket kunnig och erfaren Ståndsperson den 18 December 1828 hållen undersökning, har väl inheintats: att, sedan af Hemmanets afkastning, den nemi. af åkerjorden, beräknad efter 8:de kornet till 124 T:r Spannemål, afdroges hvad till Hemmansbrukets drifvande och inventariers underhåll m. m. erfordrades, med tillhopa 70 T:r, till arrendets och öfrige utskylders godtgörande återstodo endast 54 Tunnor Spannemål, och att således, då årliga utgifterne sainmanlaggdt uppgingo till 85 T:r 3xy k:pr Spannemål, en brist af 3i Tunnor 3y k:pr Spänne - Betänk anden, N:o 160.
Finner nämnde Embetsman dessa företag vara af en vådlig riktning eller omfattning, eller grundade på ovissa eller otillräckliga medel att dem utföra, tillstyrke han jemväl, att Konungen ville kalla till ett krigsråd deröfver t vänne eller flere af de närvarande högre militäre embetsman; Konungen dock obetaget att å denna tillstyrkan och, der den bifalles, å krigs-rådets till protocoll anförde tankar göra det afseende, honom godt synes. §• 24. Uti Konungens Nedre Justitiae-Revision skola Justitiae-ärendena beredas till föredragning och afgörande i Högsta Domstolen. §. 26. Då Justitias-ärendell i Stats-Rådet föredragas, skola, jemte Justitiae-StatsMinistern och Två Stats-Råd, Två af Högsta Domstolens ledamöter dem öfvervara, med den skyldighet att till protocollet sig yttra, som 9 §. föreskrifver. §. 28. Konungen eger att i Stats-Rådet utnämna och befordra infödde Svenske män till alla de embeten och tjenster inom Riket, högre och lägre, hvilka äro af den egenskap, att Konungen fullmagter derå utfärdar; dock böra vederbörande förut med förslag hafva inkommit, der sådana hittills egt rum; vare likväl Konungen obetaget att uti militära embeten nyttja utländske män af sällsynt skicklighet; men icke till Commendanter i fästningarne. Konungen fäste, vid alla befordringar, afseende endast å de sökandes förtjenst och skicklighet, men icke på deras börd. Till civile embetsmål! inom Riket och Expcditions-Utskotlets Förslag lill und. Skrifvelse j N:o t. 5 till domare må sådane män endast nämnas, som äro af den rena Evangeliska läran. Hvarje Departements-Chef skall föredraga och expediera alla ärenden rörande befordringar, förordnanden, tjenstledighet och afsked, till och ifrån embeten och tjenster vid de verk och stater, som under Departementet höra. §. 32.
» J a g har fått bref från A d a, » fortfor hon, utan att afvakta svar, hvilket h o n sällan g j o r d e. Jag är säker på, att ni o c h min dotter bli g o d a vänner. Å h, så h o n roat sig i Marstrand! » Ja, det var en idé af A d a o e h m i g, » fullföljde h o n, » att vi skulle resa åt hvar sitt håll. F ö r min del är j a g inte missbelåten, ty det förskaffade mig nöjet af vår bekantskap. Vi skola tillsammans ha ytterst angen ä m t, » tillade h o n m e d en liten nick, en försäkran, s o m h o n aldrig n o g tyckte sig kunna Redigeras af Sophie Linge. Bidrag mottagas med tacksamhet. L o g o g r y f. för Idun af » Ova ». När drifvan höljer den frusna jorden Och markens blommor sig lagt till ro, Då är hvad bildats af dessa orden Helt nära dörren, om ni vill tro. Vill då man artig och sirlig vara Man får på hälsningar icke spara; Visiter göras i tusental, Och ofta bjuds på supé med bal. Ja, så är lifvet se ' n långt tillbaka Och blir väl kanske en lid ännu. De arme ofta få bröd försaka, I guld och siden kläds rik mans fru. Då visdomsfrukter en » tös » dig bjuder. » K ö p mina äpplen », från läppen ljuder, Och följden blir, som man lätt förstår, Du köper » Idun » för detta år. A f delar tio jag bildad är, Och kan det nöje dig gifva, Så bjälp mig söka, du finner här, Hvad med man stundom plär skrifva. En mindre vindpust, en långsträckt höjd. Hvad hvarje landtman bör göra För att med årsväxten blifva nöjd, Och hvad till julmat plär höra. Ett hederstecken för kämpe båld. Namn, feminint, uppå hunden. En vara lättast på sommarn såld, Hur den ej är, som är bunden.