Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I sex dagar skolen I arbeta; men den sjunde dagen skolen I hålla heligan, Herrans hvilos Sabbath. Den som något arbete gör på honom, han skall dö. I skolen ingen eld upptända på Sabbathsdagenom i alla edra boningar. Och Mose sade till alla menighetena af Israels barn: Detta är det Herren budit hafver: Gifver ibland eder häfoffer Herranom, alltså att hvar och en frambär häfoffer Herranom af ett fritt hjerta, guld, silfver, koppar; Gult silke, skarlakan, rosenrödt, hvitt silke, och getahår; Rödlett vädurskinn och tackskinn, furoträ; Oljo till lamporna, och speceri till smörjoolja, och till godt rökverk; Onich och infattade stenar till lifkjortelen, och till skölden. Och den ibland eder förståndig är, han komme och göre hvad Herren budit hafver; Nämliga tabernaklet med dess täckelse och öfvertäckelse; ringar, bräder, skottstänger, stolpar och fötter; Arken med hans stänger; nådastolen och förlåten; Bordet med sina stänger, och all dess tyg och förlåten; Ljusastakan till att lysa, och hans redskap, och hans lampor, och oljo till lysning; Rökaltaret med sina stänger, smörjooljan, och speceri till rökverk; klädet för tabernaklets dörr; Bränneoffersaltaret med dess koppargallrar, stänger och all sin redskap; tvättekaret med sin fot; Bonaden till gården, med sina stolpar och fötter; och klädet till dörrena åt gårdenom; Pålarna till tabernaklet och till gården, med deras tåg; Ämbetskläden till tjensten i det helga; de helga kläder till Presten Aaron, med hans söners kläder till Presterskapet. Då gick hela menigheten af Israels barn ut ifrå Mose. Och alle de som gerna och välviljeliga gåfvo, kommo och båro det fram till ett häfoffer Herranom, till vittnesbördsens tabernakels verk, och till all dess tjenste, och till de helga kläden.
Ehvad frågan om Sjö-Suilsafgifternes erläggande i Silfver eller Vexlar anses för Bevillnings-ärende elier ej, har Bonde-Ståndet ansett sig, ej böra frånträda dess härom redan tagne bealut; äfvensom Bonde-Ståndet vid detta tillfälle velat förnya dess redan lernnade bifall till Kongl. Majus Nådiga Proposition, om annullering af alla Bankooch Riksgälds-Sedlar, som äro öfver ao år gamla, under uttryckligt förbehåll, att detta ämne må blifva behörigen upptagit i samman - 081 Prof. Utdr. d. 10 Junii 1818. hang med de Keglementariske stadganden, Sam från Banko-Utskostet äro alt förvänta. 4, Slutligen har Bonde Ståndet medgifvit den Kedactions-förändring uti 2:dra punkten af dess i denna fråga fattade beslut, att det samma hop erhålla följanbe lydelse ”1 följd häraf förblifva Bankens växelfunktioner (med i 2o:de punkten rörande utväxling. gen af nytt Silfver Skiljemynt gjorde undantag) vid hvad Biksens-Ständer redan härom förordnadt och allmänt kungiorr blifvit. 5, D. Sedan Bevillnings-Utskottets under den lyuleidenna månad afgifne Utlåtande öfver en del af de emot det författade Projectet till en blifvande Bevillnings-Förordning gjorde anmärk'» ningar blifvit förleden Plenidag uppläst och lagdt på bordet , lät Bonde-Ståndet sig denna fråga till sluteligt afgörande förekomma; Och fann den* vid för godt gilla och antaga hvad Utskottet här uti yttradt och tillstyrkt, utom hvad angår den så kallade Minimi Tabellens antagande , i hvil1' ken del Utskottets förslag blef afslagit, S. D. D| Bonde-Ståndet lät sig åter före? komina Bevillnings-Utskottets förleden Plenidag på bordet lagde Memorial N:q 23 rörande Ofverflöds-och fyllnads-afgifterne; fann
Enl. min åsigt har Hr Stjernsvärd dock gjort orätt, då han gifvit sin motion den utsträckning den fått, och hemställer huruvida icke ändamålet dermed vinnes, om han med bibehål lande af sina motiver inskränker motionen dertill, att embetsoch tjenstemän, som i det föreslagna nya Posthusét erhålla bostadslägenheter, skola dom bebo. Genom en sådan ändring af motionen vinnes ändamålet; ty man har då godkänt principen och öfriga boställshafvare måste rätta sig derefter, Hvad beträffar det anförda V H. 25 Den 25 April. exemplet med Justit. StatsMinisterns bostad, så, om hans Tåning icke är lämplig, bör man anskaffa honom en mera passande; men ingalunda medgifva att hans bost a 1 Islokal uthyres. Jag godkänner motionärens motiver och hemställer, om han icke skulle vilja ändra motionen så som jag föreslagit, hvarigenom allt binder för motionens remitterande undanrödjes. Hr Munck, Carl Jakob: Utan att vilja yttra mig i sjelfva saken vidare än att jag anser det långt gånget, att, med anledn. af K. M:s Propos. om upförande af ett nytt Post-hus, motionären anser sig hafva rättighet att föreslå det alla boställsinnehafvare skola vara skyldige att bebo sina boställen, får jag på grund af några ord i slutet af motionen, hvari säges, att det finnes författningar från 1600-talet som ålägga boställsinnehafvare vid indelta Arméen att bebo sina boställen, erinra att dessa författningar måste vara uphäfde genom 1830 års MilitiseBoställsOrdn., hvari K. M. säger, att med uphäfvande af hvad förut varit stadgadt etc. Dessutom står det i 2 eller 3 <§:n af samma författning uttryckligen föreskrifvet, att boställsinnehafvare, som icke bör på sitt boställe, är skyldig tillse att någon annan bor der. Detta måtte väl bevisa, att det icke är förbjudet att sjelf icke bebo sitt boställe. Hr Stjernsvärd:
– Och dina versar äro så felfria och lediga, som om Helleniskan vore ditt modersmål, inföll Berenike. – Jag ville endast öfvertyga er, sade Julia, – att vi Romare icke alldeles gagnlöst gått i skola hos er, Hellener. Vi lyckas stundom härma er rätt bra. Se här, fortfor Julia och lemnade Hermione en liten sirlig handskrift, – här är mitt försök. Denna gång rör sången den stackars Narkissos. Du skall uppläsa den, Hermione; jag vågar det icke sjelf, ty då jag sist uppläste sången om Pyramus och Thisbe, så hände ju, att Ismene, just då hennes ögon tårades öfver de olycklige älskandes öde, slog till ett skratt, när jag med romersk brytning uttalade ett af edra svåra helleniska ord. – Ack, goda Julia, förlåt mig, men det ljöd så löjligt, sade Ismene och började ånyo ofrivilligt skratta vid blotta minnet af detta tillfälle. Motsatsen hade varit så lustig emellan skaldestyckets rörande innehåll och Julias själfulla deklamation å ena sidan, samt det felaktigt uttalade ordet å den andra. – Den egenkäre Narkissos! fortfor Ismene. – Denna gång skall jag hvarken skratta eller gråta. Hvarken Ovidius eller du, min kära Julia, skall med all er konst kunna aflocka mig tårar öfver en narr, som blef kär i sig sjelf. – Säg icke så, sade Berenike, – det var ju en förvillelse, hvarmed Eros straffade honom för hans hårdhet mot den stackars Eko. Men hvem kan älska den, som man icke kan älska? Alla olyckliga förtjena medlidande, antingen de sjelfva förvållat sitt öde eller icke. Ja, jag tror, att de förra äro de olyckligare och för den skull förtjenta af än större deltagande. – Du har rätt, goda Berenike ... men gråta öfver Narkissos, se det gör jag aldrig, sade Ismene, flägtande med sin solfjäder. – Måhända, sade Julia, – ligger äfven i denna myth en djupare mening än den att endast framställa egenkärleken. Döm icke Narkissos allt för hastigt, Ismene!
«Du som mången annan kunde fråga, huru hon i dessa omständigheter ville åtaga och belasta sig med en ung person, som fordrade kläder, föda och uppfostran. Saken var denna. Hon hade så väl sjelf, som genom sina begge giftermål, mångfaldiga slägtförbindelser, både i Sverige och här i Finland. Jag hade fallenhet för alla den tidens granlåts-arbeten, uti hvilka än den ena än den andra af hennes bekanta skänkte mig undervisning. Snart blef hon således, äfven för min skull, allt mera välkommen på sina långvariga besök; ty under det hon roade sällskapet med sitt muntra och lifliga umgänge, med sina ofta snillrika infall, arbetade jag från morgon till sena aftonen för den familj, der vi uppehöllo oss.» «Jag var aderton år, när fru Holst reste jemte mig, för att besöka en nära anförvandt, som bodde i en af Södermanlands småstäder. Ehuru underrättad om vår ankomst, hade familjen rest till hufvudstaden på några veckor, men lemnat tjenstfolket befallningar för vårt emottagande.» «Fru Holst, som under resan klagat sig illamående, intog vid framkomsten genast sjuksängen. Händelsen ville, att husets vanliga läkare rest bort på en tid. Hans tjenst förrättades af en ung medicine-kandidat, som nu efterskickades.» «Hennes sjukdom varade i flere veckor. Den unga läkaren, hvars namn var Lönndal, visade henne en outtröttlig omvårdnad. Hvarje ledig stund egnade han oss. Han medförde intressanta böcker, läste ur dem för oss, och talade sedan om det lästa. På sådant sätt inträdde jag i en för mig förut okänd verld och han gjorde allt större intryck på mitt obevakade hjerta. Tusende små bevis sade mig också, att jag ej var honom likgiltig; detta uttalade sig i hans blick, i röstens modulationer, men aldrig i ord.» «På engång blefvo hans besök mera sällsynta och korta; dröjde han någongång och fru Holst, som vant sig vid hans föreläsningar, uppmanade honom att fortsätta dem; var han ytterst tankspridd och tystnade snart. Såg jag då upp från mitt arbete, fann jag hans ögon fästade på mig med ett ömt, men sorgligt uttryck.»
På konstituerande bolagsstämma den 18 maj v a l d t s till ordinarie styrelse den dittills fungerade interimstyrelsen, doktor L. G. W. Lagerstedt. RAUEH Nytt! - y \ lait). Chocolat ä la noisette Giandvja, Five 0 ' clock, Langue de chats, » Le Fetit Swissei), Grissini, Napolitains, Nougat, Chocolat fondant, Cacao i &amp; 47 i p r e p a r a t. är stödd anstälda G. G: s o n på i Stockbakteriologiska H å r d af Segerstad, TANDLÄKARE i Tyfoidbakterier dödas p å n i DENTOX.KST Gahnelit StomatolAzymol Aseptol. Högsta närande födoämne i fast form. Hygienisk, absolut bakteriefri. svaga personer. Liten volum, starkt näringsThe Rauen åkes af de flesta förnämsta professionister ämne. För sportmän, militärer etc. gens hoflcverantörer, chokladfabrik i L a u - Gör ett besök och beso maskinerna innan köp af velociped göres. sanne. Begär » Choclait till ätning * (finnes Obs.! Stort lager af såväl h e r r Ä f ö gifver spädd pr flaska kr. 1: 00. tabell K vatten mest u p p f r i s k a n - välsmakande starkast är enligt en mängd köpares omdömen och utlåtanden den bästa 47. Allm. Tel. 72 94. bleckburkar etc. etc. I parti hos J o h n Å b e r g, 23 Smålandsgat. Rikst. augusti. Naturskönt beläget vid Östersjöns strand, 21 km. norr om Vestervik. Mild, stärkande barrskogsoch hafsluft. Utmärkta tallbarrsoch gyttjebad. Rekreationsort par préféren Billigt. Intendent D:r W A L D. Z A N D E R, Stockholm. Begär prospekt. (G. m. brunnso. dietkurer etc. L ä k a r e: Badintendenten D:r J. B a u m a n, D:r O.
Jag tror mig igenfinna i detta framställningssätt den obestämndhet som aldrig lemnäs obegagnad, då hågen att kasta skugga på personer åtföljes af fruktan att icke kunna styrka hvad man föregifvit: och som jag vill vara förvissad att Herr Friherren hvarken känt sig frestad af denna oädla böjelse, ej eller önskat att åt sitt tal gifva styrka och effect på tredje mans bekostnad, tror jag mig göra Herr Friherren en verkelig tjenst, då jag fäster dess uppmärksamhet vid denna omständighet, hvilken jag för det närvarande så mycket mindre vill räkna Herr Friherren till last, som han sjelf klarligen sökt bevisa, att han enligt dess eget yttrande är: novice i Riksdagsärender, hvilket 714 Dan 24 Februarii, åter jag hvarken är behörig eller benägen att bestrida. Om jag med Herr Friherren ägde visshet att embetsman genom origtiga uppgifter missledt Regetingens omdöme om landets belägenhet, skulle icke heller jag draga i betänkande att yppa detta förhållande då jag dermed trodda mig kunna gagna det allmänna ; men jag skulle med upprighet och redlighet, dessa kännemärken på Riddersnianna värde, framställa både person och sak; och om jag d t icke kunde, skulle jag häldre tiga än ådraga mig förebråelsen, att hafva väckt misstankar mot dem, hvars förolämpande kanske icke åsyiiats och möjeligen icke förtjents Ännu mindre vore det med mina tänkesätt öfverensstämmande, att för ett sådant pris tillköpa mig ett ephemeriskt loford om patriotiskt mod att tala sanningens språk i en belägenhet der modet icke pröfvas, ty det mötes icke af faran. Jag skulle väl kunna erindra Herr Friherren att de af mig afgifne rapporter, sorn blifvit i allmänna tidningarne införde innehålla endast berättelser om eldsvådan i Norrköping och 2;ne inom provinsen föröfvade mord* gerningar, hvilka uppgifters oriktighet ingen högre än jag skulle önska att Herr Friherren kunde visa.
Utdrag af Protocollet, hullet i Piik sens Höglo fl. Ständers Serski.dta Utskott den 6 Maj 1818. S. D. E fter slutad Histering af Utskottets Betänkande angående grunderna för en allmän reglering af Staten ■ Embeten och Tjenster, yttrade Herr HofRättsRådet von Piosén, med förnyande af sitt till Protocollet för den 22 sistlidne Aprill gjorde anförande om i frågavarande ämnens öfverlemnande till en utaf, om de särskilta StyrelseVerken, erfarne och Jrunnige män sammansatt Comités bepröfvan - r 7j6 Serskildta Utskottets Betänkande/t. de, att, som indragningar och förändringas af Rikets Collegier och Verk samt minskning i Embetsoch Tjenstmännens antal beroddes på den förenkling, så väl Allmänna imagen som Ekonomiska Författningar kunde komma att undergå, det vore utan allt ändamål att nu, och innan en sådan förändring af Eag och Författningar för sig gått, bestämma, hvilka Verk och Embetsman borde bibehållas för den nya Lagens och"1 Författningarnes bandhafvandeoch tillämpande, hvarföre Herr HofRättsRådet, för sin del, icke kunde understödja Utskottets i förnämnde afseende afgifna Betänkande; Och begärde Herr HofRättsRådet, att detta yttrande måtte, •åsom dess reservation, i Protocollet intagas. Ut Supra. Ex Frotocollo. Carl M. af Lelmberg. Rättelser'. sid. Förordningars ?ä.t: Anordningars — 45- — 4- nedifrån står; Lagstiftande läs: Lag. skipande ~~~ 48» — 111 står: Censionsinriittning läs: Pen* sionsi-nrättning — oocwocxx30ooooocoooootx5ooooooccoco<x>aooooooQcsi N:r ni. Riksens Högloft. Ständers Allmänna Besvärtoch EkonomiUtskotts Betänkande, i anledning af åtskilliga väckta motioner om förändringar eller förbättringar uti skjutsväsendet, och de i detta ämne ut komne, nu gällande författningar.
Genom en sådan förändring af Herr von Beckers för-i slag, är jag viss att alla de olägenheter skulle undanrödjas, som jag anser dermed vara förknippade, men osäker om Landtmannen härigenom tillskyndades den hjelp han behöfver, bör jag icke förr ån förslaget till sin grund blifver godkåndt, uppehålla llidderskapet och Adeln med flera reglementariska föreskrifter, utan blott tillägga; att denna Magazinslnråttning icke under något vilkor, borde hafva gemenskap med den, som tilläfventyrs kommer att emottaga Kronans säd, eller med de inrättningar, som för de förutnämnde ofta hjelpbehöfvande provinser, torde behöfva anläggas och min önskan år, att den hjelp hvaraf Åkerbrukaren på många ställen år i stort och oemotsägligt behof, måtte snart och vål utfinnas, och så gifvas, att deri-* genom inga band lågges på den frihet i handel och näringar, utom hvilken dessa aldrig kunna bestå, och utom hvilken de icke heller kunna gifva landtmannens Åkerbruk det handtag, sora kraftigast kan detsamma uppehålla. Herr von Becker, Carl Johani Vid min motion hafva flere anmärkningar blifvit gjorda och jag utbeder mig i anledning deraf att få i största korrthet lemna ett litet återsvar till hvar och en af de värda talarne. Herr Adlercreutz har betviflat gångbarhet ten af attester, innehållande bevis öfver deponerad Spannemål och i stället föreslagit såkal - Den 24 Fébruarit, 703 lade Stats-Obligationer. Jag är tor litet financier för att kunna förutse elen bättre verkan de sednare skulle medföra framför de förra. Det är likväl alltför möjligt, att ett sådant företräde åt dessa Stats-Obligationer bör lemnäs; och det ar för mig och landtmän i allmänhet fullkommeiigen likgiltigt, hvilketdera man behagar antaga endast någon Magazins-anstalt blir inrättad, som motsvarar sitt ändamål och uppfyller landtmannens behof. I Herr Cederschjölds tanka att en sådan inrättning ej borde grunda sig på köp, utan på belåning, kan jag alldeles icke ingå. Det är icke detta min motion åsyftat.
Ridderskapet och Adeln af Förenade Utskottens Betänkande N:o 2, angående grunderna för brönvins-bränningens utöfning, har Herr Tornerhjelm framställt den motion, att, då tiden på året numera så långt framskridit, att Betänkandet angående bränvins-bränningen icke kunde från Utskotten, dit detsamma vore återremitteradt, till Riks-Stånden återkomma, förr än i September månad och den återstående tiden af året vore för kort, för att bränvins-apparaternes förändring, tili öfverensstämmelse med den blifvande Författningen i ämnet, skulle kunna medhinnas, Rikets Ständer måtte besluta, att den nya Författningen angående bränvinsbränningen icke må taga sin början, förr än med den 1 Januari 1842; och har denna motion sedermera, under den 7 uti innevarande månad, i sammanhang med återremissen af förenämnde Betänkande N:o 2, blifvit till de Förenade Utskotten öfverlemnad. Utskotten, som ansett det af motionären framställde förslag vara af beskaffenhet, att böra utgöra föremål för serskild behandling, hafva, vid öfvervägande deraf, lika med motionären, funnit det vara af största vigt för de af Rikets jordbrukande invånare, som vilja begagna sig af rättigheten lili bränvins-bränning, att icke längre vara i okunnighet om hvad, i afseeende å denna rättighet, för nästinstundande år må varda förordnadt; och som Utskotten derjemte förutse, att, sedan Utskottens Betänkande N:o 2, angående grunderna för förändrade föreskrifter 0111 bränvins-bränningens utöf vande i städerna och på landet, numera blifvit från samtlige Riks-Stånden återremitteradt, Rikets Ständers beslut, angående den bevillning, som af bränvinsbränningen bör utgå, icke kan blifva fastställd t så tidigt, alt Kongl.
Föredrogs ånyo och gillades följande Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottels den 6 dennes afgifne och den 9 derpåföljde e, m. på bordet lagda Utlåtanden : N:o 77, angående föreslagne åtgärder till Skogsbesparing, dels genom trädens qvistning vid Allmänna sommanvägar, dels genom, trädqvistars eller grenars begagnande vid. uppstakning af vintervägar ; N:o 78» angående väckt Motion rörande uppsägning af Burskap för medellösa Borgersman i Städerne. S. D. Upplästes KonglMaj:(s den 18 dennes till Rikets Ständer aflåtne Nådiga Skrifvelse, angående Hennes Kongl. Höghets Prinsessan Sophia Albertinas dödliga. Prat. Utdrag den 19 Mars 18 i 9, frånfälle; och fann Ridderskapet och A<!e!n, att högstberörde Skrifvelse borde läggas till handlingarna, S. D. Vid förnYad föredragning al Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottet* den 6 dennes, under N;o 80, afgifne , samt den 9 derpåföljde e. m. på bordet lagda Utlåtande , i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets, under N;o 37, förut meddelte Betänkande, angående väckta Motionep om upphäfvande af NationalBeväringen på. Gottland , fann Ridderskapet och Adeln , att, enär sistnämnde Betänkande redan blifvit den 19 sistlidne Februarii f. m. af Ridderskapet och Adeln bifallet, Utskottets ifrågavarande Utlåtande borde läggas till Handlingarne.
Maj:ts Nådiga Proposition om fortfarande al det vid senaste Riksdag beviljade anslag till anläggande af en vattenledning till Carlskrona. S. D. Vid förnyad föredragning af Expeditions-Utskottets, den ig denness under N-o 8 aflåtne, saint den 21 derpåföljde e. m. på bordet lagda Memorial, angående tryckning och Fröt. Ulelr. <1, 3* Dea. 182g. 3]g utdelning af Bihanget till Riks-Ståndens Protocoll; lann Ridderskapet och Adeln för godt, au gilla hvad Expeditions-Utskottet derutinnan föreslagit, under förklarande, att tryckningen och utdelningen borde under Expeditions - Utskottets uppsigt och genom dess försorg ombesörjas. S‘ D. Remitterades till Bövillningssämt Allma nnna Besvärsoch Oeconomie-Ut shott en: Herr von Hartmajisdorffs, Augus:, den 15 dennes e. m. på bordet lagda Motion, angående tull för inhemska jordprodueter; samt att så höga TuUafgifter måtte läggas på införseln af sådana varor, hvilka kunna i Riket tillverkas , och sådana beslags-författningar emot deras införande och försäljning vidtagas, att den inhemska slöjdeidkaren må vara tillräckligt skyddad och uppmuntrad att tillverka dem och att utvidga sin rörelse ; jemte de af åtskillige Ledamöter rörande samma ämne denna dag afgifne yttranden. Allmänna Besvärsoch Oeconontie-Vtslottet: Herr Lefréns, Johan Pehr, den 15 dertites e. 111. anmälda och den 17 derpåföljde e, 350 Vrot, Utdr. d. 3» Dec. tSsX. m. på bordet lagda Motion, om inre Näringsfrihet, inskränkningar i Utrikes handeln, saint förbättrade Tullbevaknings anstalter; jemte de af åtskillige Ledamöter, rörande samma ämne, denna dag afgifne yttranden. S. D.
Ko ioö, uni ändring i åtskilliga delar af lia t tega ngs-Ord ningen; Bi» fölls. ocli K:o ipfi, om åläggande rör uteldifven svarande part, att å den tid, hvartill uppskjutet inål utslalles, ulan serskild undenultclse sig infinna; 1»'föl Is. S 1). föredrogs, ånyo och bifölls Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie UtskottenUtlåtande Nm 8, i anledning af väckta motioiuo, om oeuoiVel af nya Pro vince-Liikares tillsättande i åtskilliga delar af lii ket. S, D. Evpedit ons Utskottet t Memorial N:o 13, angående eif närma, re heslämin i le c lia ne i» k' slän ls» beslut, i afseende på Allmänna Besvär ;• och Oeconomie Utskottets Betänkande fl o 37 föredrogos nu autio ord, skulle, dl s med leia , all genom Bondeståndets bifall till Allmänna Besvärs• och Oeconomie - Ht skott et sy i följd af anmärkningar vid UuäiiWid.er iN.o y, sedei meia unde*' N:o Hö, afgifna Utlåtande, allt hvad i del (orra icke blilvii, genom det senare, (råntiädt, oell följakteligeu hvad Utskottet i andra punkten föreslagit, vore alt anse, såsom af JBondeStåuaet bi lillie t. Från llogvördige Preste-Ståndet. S.-D. Vid förnyad föredragning bi föl lös Lagoch Oeconcmie-Vtsköttens Utlåtanden: N.o j), öfver väckta motioner, om skyldighet för Preaterskapet att be - Fröt. Ut Jr. d. 3'
»Alltid öfverspänd, kära Maria, det är väl någon fiskare, som sjunger psalmer ute på sjön.» »Nej», upplyste häradshöfdingen, »det är tranorna, de ha ett sådant där läte, då de dra bort...» »Hvar är Karl August...», doktorinnan var alltjämt upprörd och såg med skrämda blickar omkring sig, »han gick ju hit för en halftimme sen?» »Han gick härifrån för en kvart sen, till dig... Kanske är han i hålet.» Modern sprang ned. Nej, han är inte där och inte i köket, inte i huset och inte i trädgården. Det blef ett sökande. Själfva doktorn blef orolig och steg upp ifrån bordet med supsmörgåsen i munnen. Där kom en fiskargumma ifrån andra stranden. Hon berättade att, då hon för en kvart sen rott förbi, hade hon sett »unge herrn» på båtbryggans yttersta kant. Han hade suttit på bryggan i bara ben och hade plaskat med fötterna i vattnet. Med en suck, tung som en döendes, segnade modern ned. Doktorns lefnadsfriska ansikte blef grått på en sekund. Han sprang upp som en rasande, bort, ned till stranden. Lilla Mina och Elin sprungo efter, häradshöfdingen tog hand om den afsvimmade pigan, drängen och herrarne begåfvo sig i en rad ned åt stranden. Man försökte intala hvarandra mod. Det var alldeles omöjligt, barnet hade ju aldrig förr ensam öppnat grinden, och allra minst, utan modern, gått ut på den långa gungande plankbryggan. Med tunga, fasta steg och sänkt hufvud gick doktorn förut ned, ensam. De andra stannade något bakom. Han stod nu på ändan af bron. Vattnet var här ett par famnar djupt. Ett ögonblick var det alldeles tyst. Så ett tungt fall, ett plaskande i vattnet. Han försvann och syntes icke. Ett par sekunder förgingo, långa som timmar. Så kom han upp med sin börda. Simmade några alnar, tills han fick botten. Gick så i vattnet mellan slippriga stenar och snärjgräs. Barnet låg liflöst i hans armar. »Det är slut», sade han, då han undersökt den lille, »slut för några minuter sedan. Men låt oss försöka! Till verket!»