Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om Grundlagen Mikturg tiis ft« Vrot, iS34*ocå s8?5. 5 Sevill a* 2f:de Häftet.- 6 Constiiutiott>-\Jt.skottets Memorial Nio 7^ härmed beteckuar Utskottets val af rubrik, dess tankeledning, omdömen och slutsatser, sjelfva pröfningen af inbördes stridiga åsigter, — så må äfven, enligt bokslafliga lydelsen, anmärkningar tillåtas inom hela området af dea rubrik Memorialet N:o 35, egentligen för korthetens skull, erhållit. Om åter med yttrande eller utlåtande förstås allenast den förselagna Grundlags-texten, torde det vara ovedersägligt, att den från Borgare-Ståndet remitterade gemensamma tankan ej kan gälla såsom anmärkning vid Utskottets förslag. Grundlagens mening på detta ställe uppenbaras bäst och säkrast af ordalagen, i deras naturliga sammanhang. Der läses nemligen : ”Göras i Riks Ståndens Plena icke några anmärkningar emot Constitutions-Utskottets yttrande, hviJe detsamma, såsom ett Rikets Ständers utlåtande, hvaröfver först vid nästa Riksdag, och då endast med Ja eller Nej skall kunna heslutas.” Vidare heter det: ”Förena sig derefter samtlige Riks-Stånden om ett enahanda utlåtande, hvile det till slutligt antagande eller förkastande m. ni.” Och ändtiigen stadgas, att ”det, genom Förstärkt Constilutions-Utskott, fullständigt beredda utlåtande bör hvila till afgöiande, som ofvan sagdt är/’ Men emedan blott förslaget till Grundlagstext hvilar, för att vid nästa Riksdag antagas eller förkastas, lärer det ock stå fast, att intet annat än denna lext kan af Grundlagen menas med det yttrande eller utlåtande, hvarvid anmärkningar må i Ståndens Plena göras.
Deremot tror jag icke att domare på landet skulle blifva mycket trakterade af att vid domstolen se 2:tie sådana personer, som här blifvit ifrågasatte, utan lön, och som endast skulle arbeta på att utkasta trätofrö.!) mellan folk, för att kunna föda sig sjelfva. Frukten häraf skulle således endast blifva långa rättegångar. På landet anser man redan nu bäst att hafva förlikningsdomstolar, men detta förslag skulle deremot lända till motsatsen. Då det nu D en 26 Oktober. 363 är för sent att begära återremiss, för att få den frågan, som rör underrätt på landet, skild från den öfriga, nödgas jag instämma i begäran om afslag å Betäuk:t. Hr von Koch: Om det är så som Ordfiden i Esped.Utsk:t sagt, att det är svårt att medhinna expedierandet af detta ärende, så blir det svårare ju längre man talar, och jag vill derföre vara kort. Jag anser LagUtskrts förslag välbetänkt och framkalladt af verkligt behof. Het är för hvar och en, som nödsakats att antingen för egen eller andras räkning höra sig för till hvem man skall vända sig i aflägsna landsorter för att, vare sig i Hofrätt eller underdomstol, få ett vigtigt ärende bevakadt — bekant att detta möter de största svårigheter. Jag måste medge att då någon af mina bekanta vänder sig till mig för att få anvisningå ett ombud till och med i sjelfva hofrättsst adema Jönköping oell Christianstad, så har jag verkligen svårt att ge dem en sådan anvisning, oell ännu svårare när det är fråga om bevakning i mindre städer. Jag tror således det vara ett verkligt behof att det finnes några personer offentligen anvisade vid domstoln, med intyg af auktoriteterne att de äro så pålitliga att man kan vända sig till dem. Såsom E. o. Ad. inhemtat, blir det alldeles icke fråga otn att ålägga någon att vända sig till dem; allt hvad man gör, är att skaffa några personer, så vitsordade, att man med full tillit kan använda dem.
Denna organisation af polisoch nattbevakningen i hufvudstaden fastställdes för en tid af tre är ifrån den 1 September 1830; dock med nådigt förklarande att, derest, efter denna termins slut, nattbevakningen skulle komma att på annat sätt bestridas, polisen likväl finge oberoende deraf, hvad ordningens och säkerhetens upprätthållande i allmänhet anginge, fortfarande blifva ordnad efter samma grunder, så vida icke under tiden inträffande omständigheter till annat förordnande föranledde. Under det tredje af ifrågavarande organisations-år ingick till Eders Kongl. Maj: t, genom underdånig skrifvelse den 49 November 1832, Öfverslåthållare-Embetet med förslag dels om polisoch nattbevakningens bestridande fortfarande på samma sätt sorn dittills, endast med den förändring, alt Poliskommissariernes antal skulle, i mån af afgång, från 10 till 8 förminskas, dels till en för polispersonalen något förmånligare aflöningsstat, hvilken dock, då tillgångar icke kunde beredas till sådan förbättring, som redan då ansågs behöflig, föreslogs att endast tillsvidare' förblifva gällande. Genom Kongl. Brefvet den 1 Juli 4833 gillades i nfider berörda förslag, ikväl till följd af Sockenstämrno-Nämndens och Brandförsäkringsverkets beslut och, enligt Ofverståthållare-Embetets sednare hemställan i underdånig skrifvelse den 21 36 Juni 1853, i hvad den angick nattbevakningens bestridande af polisen endast för en tid af fem år från den 1 September 1833; och fastställdes följande Interims-aflöningsoch Utgiftsstat: Aflöning i enlighet med förut gällande stat för Kongl, poliskammarens embetsoch tjenstemän Aflöning för: 8 Kommissarier: lön, tjenstgöringspenningar och be klädnadsersättning 800:
Jag kan icke heller finna, att det kan vara någon riktig princip, att göra en tjenare till något annat, än hvad han skall vara; nu vill man tvinga en militär att blifva jordbrukare, i st. f. att man snarare borde göra honom till militär, ett yrke, hvilket man numera vet, belt och hållet fordrar sin man. Dessutom kan jag icke finna, att Arméens befäl upfylla sina skyldigheter blott derigenom att de årligen göra sina möten, och för öfrigt öfverlemna sig åt att sköta sina boställen. Arméen är egentligen ämnad att användas i krig; men hurudant skulle förhållandet blifva, om ett krig utbröte? Då skall denne boställsinnehafvare, som under freden blifvit en stor jordbrukare, lemna sitt boställe och gå i fält, utan att veta huru detta boställe under tiden kommer att skötas. Det, hvaraf hans qvarlemnade familj under hans bortovaro skall hafva att lefva, blir lemnadt i främmande händer, i st. f. att om han 468 Den 6 December e. m. har en riktig lön, de då veta hvad de hafva att lefva af. Jag kan icke finna att en 6§dan princip kan vara riktig. Frih. Raab, Adam Christian: Jag hade icke ämnat yttra mig vid denna remiss, enär jag för min del icke kan gilla Hr Stjernsvärds förslag N:o 1, samt ej heller, till alla delar, förslaget N:o 2; men jag har under denna discussion hört sådana åsigter framställas, att jag icke ansett lämpligt att lemna dem obesvarade. Dessa åsigter röra boställenas värde för och deras infly tande på Svenska Arméens tjenstbarhet. För min del anser jag boställena, denna feodalinrättning, om jag så får säga, som upkommit under tid, då man, af brist på penningar, icke hade annat sätt att åstadkomma aflön ingar, vara ett föråldradt och skadligt aflöningssätt, hvilket alltid har varit, är och fö rbl ifver ojemnt och som ständigt skall leda derhän, att en del officerare väl kan få vida större löner, än man påräknat; men deremot flertalet få vida mindre.
Jag är af samina lanke som Hr Ribbing, och tror dessutom, att med någon inskränkning §:n skulle blifva oskadlig, nemi. om i sista perioden, der det heter — ”hörande en sådan skola, hvad undervisningen och ordningen angår, stå under skolstyrelsens inseende,” det i stallet införes: börande en sådan skola, hvad religion s-undervisningen angår, stå under skolstyrelsens inseende. Jag tror, att för sådana tider, då möjligtvis irrläror och secler kunna uppstå, det vore nyttigt att hafva ett stadgande, sådant som jag nu vågat föreslå, Man skulle kunna tänka sig, att under sådana tider sectifvern sökte utvidga omfånget för sin verksamhet oell inträngde i dessa undervisningsanstalter, och då vore väl, 0111 ett sådant stadgande funnes. Med den förändring, hvarom jag väckt fråga, synes mom. alltför väl kunna bifallas. Hr von Hartmansdorff: Jag har redan förut an märkt, att enligt gällande författningar är det kyrkoherden, som har uppsigten öfver lärans renhet inom den enskilda undervisningen. Han är också den ende, till hvilken man kan trygga sig, emedan icke någon annan får vara prest än den som är renlärig. Men det skulle kunna hända alt hela skolstyrelsen, med undantag af presten, tillhörde någon sect. Om en sådan styrelse finge bedömma huruvida undervisningen i religion vore ren eller icke, så kunde det hända, att, 0111 skolstyrelsen, med undantag af presten, eller med ett ord, om pluraliteten utgjordes af en sects anhängare, ingen annan än en sådan blefve antagen till lärare i folkskolan inom den församlingen. Det är alltså nödvändigt att bibehålla kyrkoherden allena vid det religiösa öfverinseende!. Man kan ej heller betaga honom det, så länge vår kyrkolag befinnes gällande, — Fruktan för de liderliga, kring - 364 Den ij Februari e. m. vandrande skolmästarne bör icke vara så särdeles stor, då i denna lag icke medgifves något undantag ifrån skolafgifters erläggande för dem, som hålla sina barn särskild undervis ning. Föräldrarne finge således betala både till folkskolan och till den liderliga skolmästaren, ifall de ansåge det vara bättre att hålla en sådan.
Sedan Eders Kongl. Maj:ts ofvanbemälde Befallningshafvande; och Sundhels-Kollegium med afseende å de af sökanderne anförde omständigheter, tillstyrkt bifall till ansökningen, täcktes Eders Kongl. Maj:t den 22 Maj näsllidet år tillåta, att ifrågavarande tvänne läkarehelaltningar finge åtskiljas och hvar lör sig till ansökning anslås, med förklarande derjemte, att Eders Kongl. Majit ville framdeles laga i nådigt Öfvervägande, huruvida lörhöjdt löneanslag skulle för denne provincialläkare äskas. Under åberopande af hvad sålunda förekommit har Sundhets-Kollegium, fiti skrifvelse den 22- sistlidne September, anmält, att oftaberörde provincial-läkareljenst, oaktadt flere förnyade annonser om ledigheten, af brist på sökande står obesatt och med ökad utgift för Staten måste bestridas af en extra läkare, mot åtnjutande af traktamentsersättning på medicinallönden, hvilket förhållande Kollegium anser komma att framgent fortfara, så villa icke en hjelplig lön för denna befattning beredes; och Kollegium föreslår derföre i underdånighet, att provincial-iäkaretjensten må å Stat uppföras och en lön af 500 Hulr dertill anslås. Med afseende å hvad i denna fråga upplyst och anfördt. blifvit, hemställer jag i underdånighet, att nådig framställning må till Rikets Ständer göras om beviljande på stat af ett årligt anslag utaf 250 R:dr, att, jemte det redan anvisade extra-provincial-läkare-arlvodet till enahanda belopp, för det af Sundhets-Kollegium uppgifna ändamål användas. G:o Om anslag till en Pruvincial-läkare i Undersåkers distrikt.
S. D. Vid föredragning af Stats-Utskottels utlåtande, Nm 209, 1 anledning al erhållne återremisser å betänkandet, N:o 88, angående väckt fråga om f. d. Departement-Chefernes vid General-Tull-Styreisen, Presidenten af Bi/lberghs och Canzli-Rådet Palerii, äfvensom förre Kamererareji, Kammar-Rätts-Rådet W in rot lis och förre Gontrolleuren Middendorffs befriande från ådömdt ersättningsansvar i målet, röiande den efter aflidne Uppbörds-Tullförvaltaren Finer yppade balance, beslöt Ståndet aLt, med afslag så väJ å Kongl. Maj:ts aflåtne Nådiga Proposition, som de i ämnet väckte motioner, ogilla Utskottets förslberörde utlåtande. Den 11 M a r s. Från Vällofl. Borgare-Ståndet, S. D. Föredrogos å nyo BeviUnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekononii-Utskoltens’. utlåtande, N:o 7, i anledning af gjorda anmärkningar vid betänkandet N:o 3, angående Tullförfaltningarne: Afslogs; och betänkandet, iV:o 8, i anledning af väckt motion om framställande al underdånig anhållan om Nådig Proposition vid nästa Riksdag, med 704 Prot.-Utdrag, den 11 Mars 1845. förslag till nödiga ändringar, i afseende å så väl Tullbevakningen, som de i Tull-Taxan stadgade förbud och tullafgifter: Biföds. S. D. Föredrogos å nyo Stals-Utskottels utlåtanden: N:o 213, i anledning af väckt motion om ett lån för tilivägabringandet af en pensions-förening inom Jönköpings Län: bifölls; N:o 214, i anledning af väckt motion om ett räntefritt lån lör beredandet af en nödoch frihamn vid Höganäs: Bifölls; N:o 215, i anledning af Kongl. Maj
Utan avvikningar kommer du rätt så bort till den där bron, som vi talat om, över Lidan ... den där, du. Ha! Den åker du över; men betrakta utsikterna till höger och vänster, ty skönare flod än Lidan rinner inte genom en stad. Litet längre fram, samma väg, kommer du till torget. Ett större torg finns inte i världen: kör rakt fram över det till mynningen av gatan längst bort åt vänster. Den gatan går åt en annan tull, varifrån vägen löper till Göteborg. När du nu kommer på den gatan, blott till nästa tvärgränd ifrån torget, så ligger källaren där i hörnet. Ta in på den, låt bära upp alla våra saker; ta en kammare för din räkning över natten, eller tills jag låter kalla dig. Jag skall hemifrån skicka en av lärpojkarna efter mina saker: du känner väl dem åtskils? Det står väl inte S.V. på alla: men jag skall försöka. Du är tankspridd, goda Albert. När du kommer fram, så ät litet, stärk dig, och tänk inte så mycket på mig. Du känner väl igen dina egna saker åtminstone? Allt vad som inte är ditt, det är mitt ... och låt pojken hämta det. Vad som inte är ditt, det är mitt! Men ... var inte förstämd, inte blek! Du är i en hygglig stad, skall du veta. Se på människorna, när du far genom gatorna: du skall märka, att nästan var flicka här är behaglig ... det är Lidköping utmärkt för ... jag är ibland de allra obetydligaste. Se dig omkring och var glad i uppsynen. Jag vill ha den hemliga glädjen, att när du åker fram på gatan, varannan flicka må stanna och tänka: kors en så vacker officer där far! Sergeanten nickade ett tämligen muntert avsked åt Sara, som stigit av. Han körde framåt, långsamt likväl, och såg sig ofta om på sitt gående ressällskap. Du kör för simpelt, sade hon vinkande. Det går inte an för en karl. Han slog då till en frisk klatsch i luften, hästarna for av. Sara Videbeck gick ensam. Hon vek ned åt en gata utmed ån: gatan, som förde hem till hennes boning. Det var inte sent på kvällen, men redan afton; flera skyar i långsträckta, söndertrasade och oförklarliga skepnader drog här och där fram över valvet; till regn liknade det sig likväl inte.
Sedan gudstjensten förrättad är, träde Rätten till domsätet, och lyse Domaren tinget ut, läse ock offentligen de lagar upp, som å ting kungöras skola, efter hvad derom särskildt förordnas. Äro målen flera, än att de å allmän rättegångsdag utföras kunna, vare Rätten pligtig att näst efterföljande dagar sammanträda, till dess alla målen förevarit; och kungöre Domaren på allmänna rättegångsdagen, å hvilken af de påföljande dagar hvarje mål, som öfrigt är, skall förekomma, der det ej till viss dag utsatt blifvit. Ej må ting slutas förr, än alla de mål och ärenden, som å sista allmänna rättegångsdagen öfrige äro, förevarit, och, der de ej till annat ting uppskjutas böra, afgjorda blifvit, ändå att dertill längre tid fordras, än som för tinget i l § utsatt finnes. När alla de göromål, som till lagtima ting höra, slutade äro, lyse Domaren tinget af. 5:o) Askas ting emellan de tider, då lagtima ting hålles, sätte Domaren, utan dröjsmål, det ting ut, och gifve det Öfver-Rätten tillkänna: det kallas urtima ting. Kostnaden till sådant ting stånde den ensam, som tinget äskat, der ej för särskildt fall annorledes förordnadt är. 6:0)
Departements-chefen i underdånighet anhöll, att för innehållet af nämnda handlingar få i sammanhang med den framställning om hvad uti ifrågavarande ärende tillförene förekommit, närmare redogöra uti det skriftliga anförande, som nu med Kongl. Maj:ts Nådiga tillåtelse af Departements-chefen upplästes så lydande: »Bland de föremål, för hvilka jag anser mig pligtig yrka att extra anslag må vid nu instundande riksdag af Rikets Ständer i Nåder äskas, intager planen att genom rörledning från Lyckeby förse Carlskrona stad, Svenska Flottans hufvudstation, med drickbart vatten i tillräcklig myckenhet, efter min åsigt framsta rummet.» Bih. till 11. St. 4 Haft. 1 Ani/, en val tenledniny från Lyche by lill Carls krona. JVs 3 till Kongl. Maj:Is Nåd. Prop. JYs i. »Såsom bekant är, valdes platsen för den nya staden Carlskrona uteslutande med hänseende lill ställets läge och i öfrigt synnerliga lämplighet för ett stort Marin-etablissement, deraf behofvet, efter Rikets utvidgning genom de från Danmark återvunna sydliga landskapen, visat sig mer än förut kännbart. För detta hufvudsyftemål med stadens anläggning måste naturligtvis andra med den valda platsen förenade olägenheter träda i bakgrunden, och deribland svårigheten, att genom gräfda brunnar i den klippiga marken erhålla saltfrilt och således drickbart vatten samt till sådan myckenhet, som för den der bosatta befolkningen fanns blifva erforderlig. Åtgärder för afhjelpande af denna väsendtliga olägenhet påtänktes emedlertid redan då, och föreslogs i sådant afseende att genom underjordiska rännor leda vatten från Lyckeby ström till foten af berget vid Tyska Bryggaren, beläget midt. emot staden gent öfver viken vid WänÖ, samt att vidare medelst pumpverk uppfordra vattnet uti en reservoir, utsprängd i bergets spets, som ansågs ega nödig höjd, för att vättnet skulle kunnat derifrån, genom en rörgång öfver sjöviken, k ringledas inom staden.
Att icke alla båtsmanstorp hade samma godhet, härledde sig från landets olika beskaffenhet i olika trakter, af hvilka den, som utgjorde midten af detsamma, hade en mera likartad, god och fruktbärande jordmån, då i andra deremot kalkhäll, sand och grus vore den öfvervägande, och hvad de norra och södra delarne anginge, vore jorden der så stenbunden och i saknad af ängsmark, att 8 b 9 tunland der ej motsvarade 3 eller 4 af den bättre jorden derstädes. Det missförhållande, som härigenom uppstode, att torpens innehafvare för samma tjenst icke åtnjöto lika lön, innebure visserligen en orättvisa, men som icke kunde afhjelpas. Att genom god skötsel äfven god afkastning vunnes, derpå fanns ett och annat bevis; men i allmänhet brukades torpen illa och vanvårdades, så att både rotehållare och båtsmän deraf ledo skada. Den motvilja rotehållarne hyste emot torpsystemet, härledde sig från lokala olägenheter. Dessa voro en långt utsträckt hemmansklyfning, en för jordbruket skadlig egoblandning samt rote-intressenternes skilda hemvist i flera socknar. Den långt utsträckta hemmansklyfningen, som medförde besutenhet på sextondedels mantal och derunder, vore ett svårt hinder för utläggande af fyra tunland jord, tjenlig till torp, när roten till större delen bestode af sådane små delar, från hvilka ingen större jordafsöndring vore verkställbar. Funnes någon jordegare med större hemmantal, hvaraf jord kunde uttagas, blefve uppskattningen deraf och den årliga afgälden derför så dryg, att, när torpets odling, hägnad, bebyggande och vårdande dertill lades, många sago sitt bestånd hotadt. Sjelfve hade de icke en större vidd af åker och äng, än som till båtsmanstorp skulle lemnäs, och voro de alltså underkastade mångahanda svårigheter, från hvilka de förut varit befriade, eller kunnat lättare bära. Såsom hemmansklyfningen, så vore ock den stora ego - Sammans. Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Vtskottets Utlåtande J\fi 45. 5 blandningen hinderlig för utläggning af torp för alltid.
Arfvode för bestridandet af de renskrifningsm. fl. göromål, R:dr sk. r:st som ålegat den vid Fullmäktiges Expedition tillförene anställde Kanslist 500 — Utgår tills vidare. Expektans-slat vid Rikets Ständers Riksgälds-Kontor. R:dr sk. rist Förre Faktoren vid Riksgälds-Kontorets Sedeltryckeri Samuel Rumstedt, med skyldighet att, derest någon lämplig befattning vid Riksgälds-Kontoret honom uppdrages, densamma bestrida 200 Summa R:dr 200|— - 6 Siats-Utskolkts Memorial, M 346, Pensions-Stat vid Rikets Ständers Rlksgälds-Kontor. R:dr sk. rst. Framlidne Ilofjägmästaren Friherre Gripenstjernas efterlemnade dotter, Mariana C. Gripenstjerna Förre Kontorsskrifvaren F. Sandahl 166 100 32 Aflidne Notarien vid Riksgälds-Kontoret Fr. Bergmans omyndige barn 150 — Aflidne Kamereraren vid Riksgälds-Kontoret L. M. Lundvalls omyndige barn * . Aflidne t. f. Kommissarien vid Riksgälds-Kontorets Kreditsedel150 — verk, Öfver-Krigskommissarien Fr. Lindstedts trenne oförsörjda döttrar, Thilda Carolina, Ebba Maria och Siri Aurora Lindstedt, hvardera 50 R:dr 150 — Aflidne Kommissarien D. Eks enka, Gabriella Ström 250 Förre Bokhållaren Johan Erik Lindberg Förre Bokhållaren Carl August Tingberg 440 700 21 Aflidne Kassören J. Zengerleins enka, Anna Catharina Hedbom, och hennes oförsörjda barn Förre Kammardrängen Johan Broman 150 500 — Aflidne Revisoren A. L. Kuhlaus enka, Anna Christina Gauman 30 — Anm. Ofvanstående pensioner indragas vid innehafvarnes frånfälle och äfven dessförinnan, så vida de för pensionernes utgående stadgade vilkor upphöra.
Län med fleres memorialer angående erfätkningar frän hjelprotarne till stamrotarne för soldate torp, muhlbete, wedbrand och gärdselfång; innefattandes Utstoktets uilätandc hufwudsakeligen ett tillstyrkande att friwilliga öfwerenskommelfer härom emellan stamoch hjelprotarne mätte kunna träffas. Uplastes samma Utstötts betänkande af den 7 Julii öfwer Rädmannen LksZrens memorial angående Andra Del. 162 Den 9 Julli gående ett jämnare fördelande' af Trouppars in< qvartering m. m. landet och stäverne emellan, hwarä Utstotiet icke funnit anledning akt nllstyrka bifall. Widare uplästes Stats-Utstorrets urläkande af den 3 Jnlii, angående Kongl. Majus Nådiga proposition om inrättande af ett Invalidhus; .tillstyrkandes Ui^ottet akt enär anflagsfumman af ioo vs-o Riksdaler till yide hufwudtiteln kuiide komma alt öfwerstiaas. öfwersioktet dera matte till Kongl. Maj:ls disposi ion öfwerlemnas, för att, om Kongl. Majlt sä för godt finner, hara' anmanda hwad Kongl. Maj:t för detta behofs fyllande kan pröfwa erforderligt. Uplästes StatsUUffot ets betänkande af den 8 Julii angående Riksdagsmännens fran stora' Kopparbergs Län Memorial om befrielse för allmogen att erlägga mantalspenningarnc u i kohl; öfwer hwilket mål Utskottet ansett det böra ankomma pä Kongl. Majit, att. sedan wederbörande blifwit hörde, efter sig befinnande omständigheter i näder förordna. Uplästes Stats Utstottets utlåtande af den 8 Julli, angående pension för Chirurgiä Magistern Osbeck.; tillstyrkande Utskottet att en sadan till ett belopp af ZZZ Riksdaler >6 ff. ärligen mätte Osbeck, af allmänna Medel bewiljas m. m.
Till underdånig åtlydnad af Kongl. Majits sålunda fattade Nådiga Beslut och under den föreställning, att det personliga ansvar, sorn, jemlikt nyssberörde Nådiga Förordning, borde hvila å Drätsel-Commissionens^vänne Ledamöter, tillika med Vägaren i Tackjernsvågen, icke skulle .kunna inträda lill påföljd i annan händelse, än då behörig tillsyn och uppmärksamhet vid attestens utfärdande försummades, och att ersättnings-skyldighet skulle drabba endast den försumlige, har ock Drätsel-Commissionen, under den 21 April oftanämnde år, utsett dåvarande, men sedermera aflidne Borgmästaren Weser, samt Rådmannen Spångberg, att besörja ofvanberörde controll för besagde år, hvilken dock ej kommit till någon verkställighet i afseende å låneatlester. Då Fullmägtige uti Rikets Ständers Bank, uti skrifvelse till DrätselCommissionen, den 28 Augusti samma år, begärt underrättelse, huruvida tvänne Magistratspersoner bland Drätsel-Commissionens Ledamöter blifvit utsedde, att på Drätsel-Commissionens ansvar, jemte Våg-Jnspectoren, underskrifva attesterne för det tackjern, som å Stockholms Tackjerns-våg, till beläning i Banken, under loppet af år r 831, nedsaltes, har Corn missionen uti svar den 1 September i83o meddelat Fullmägtige, att, som, enligt innehållet af Kongl. Majits högstberörde Nådiga Förordning, ansvar för ifrågakomne vågaltester icke åligger Drätsel-Commissionen collectivt, samt