Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Yid StatsUtskottets summariska uppställning af ordinarie LöningsStatsanslagen för kommande fem år bör anmärkas, att spannmålen under lönerne blifvit utförd till 14,54 r tunnor, men utgör rätteligen endast i4,533 tunnor, hvilket härrörer deraf, att uti Kongl. Majrts Nådiga RegleringsStat af den 2 Nov. 1824, sorn StatsUtskottet lärer hafva följt, misskrifningar eller misstag, sora vid 1825 års Nådiga Staters utfärdande blefvo rättade , i så måtto egt rum, att spannmålen under lönen för en ExpeditionsBokhållare vid Carlskrona station blifvit upptagen till 5o tunnor, i stället för 3o tunnor, men att deremot en Vaktmästarelön vid samma station eller 140 R:dr, med derunder beräknade 12 tunnor spannmål, blifvit alldeles uteglömd, i följd hvaraf StatsUtskottets beräknade totala aflönings* anslag i penningar 435,535 R:dr 36 sk. jemväl bör tillökas med sagde 140 R:dr; men deremot anslaget i spannmål under lönerne med 8 tunnor förminskas. Vidare erindras, att, sedan erfarenhe - Den 11 Maji. 69 ten numera vitsordat, att Civilpersonalen vid Kongl. Flottans station i Stockholm och Götheborg vid RegleringsStatens uppgörande 1824 blifvit för ringa beräknad, densamma ovilkorligen måste, utöfver nämnde, af StatsUtskottet följda, RegleringsStat, tillökas med nedannämnde Tjenstemän och löneförmåner, nemligen: Sp:m. i3o tunnor, hvilken tillökning i personalen hufvudsakligen öfverensstämmer med den i Kongl. Maj:ts Nådiga Förvaltningsoch RedogörelseReglemente för Flottan af d. 29 Aug. 1825 för nämnde StaLioner utförda personal, och jemväl blifvit provisoriskt på fyra år tillåten genom Kongl. Brefven d. 29 Aug. 1825 och d. 22 October 1828.
Uti det af Einbetsverken, rörande ifrågavarande ämne, afgifne underdåniga Utlåtande har Stats-Contoret yttrat, att, då det skulle blifva en för Statsverket för mycket betungande utgift, om i alla städer, der ständig garnison inqvarteras, tiilräcklige och ändamålsenlige casern-byggnader, samt, der cavallerie-trupp är förlagd, stall och fourragemagasin skulle på Statens bekostnad .inköpas eller anläggas samt underhållas, hvaraf äfven Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse 5oi kunde uppkomma belydliga förluster, i händelse af truppernes förflyttning från en ort till en annan, det syntes Slats-Conloret, att, i närvarande förhållanden, det lämpligaste sättet för inqvarterings-besvärets utgörande vore, att inqvarteringsutgifterne för städerne, utom Stockholm, blefvo, efter inqvarterings-tolagens afiäknande, fördelade till gemensamt utgörande, elter hvarderas förmåga, handelsrörelse och borgerliga näringar, helst äldre och nyare Författningar gemensamt åsyftade att förklara inqvarleringen vara en allmän skyldighet, hvars utgörande af städerne ansetts motsvara landets besvär att herbergera indelta armeen samt tågande trupper. Inqvarterings-tolagen, som hittills användts i första rummet till inqvarterings-utgifters bestridande, och vidare till städernes allmänna behof, borde hädanefter ingå till Statsverket, för att, tillsammans med städernes bidrag, utgöra tillgång för den contanta inqvarteringen, som tillädes de inqvarterade trupperne, och skulle den blifvande contanta inqvarleringen till ifråga varande garnisoner lämpligast uppföras å Riks-Staten, samt de härtill erforderlige medel uttaxeras på städerne, antingen genom årlig afgift efter deras classification, eller ock genom viss förhöjning å bevillningen för städers och köpingars egendomsvärde och rörelse.
Borgare-Ståndet år bifallet, skola liqvideras till fulla belop-i pet endast med Riksgälds-Contoirets Obligationer på 5 år och med ^;de!s årlig afbetalning; och det andra, hvaruti Höglo!]. Rjdderskapet och Adeln samt Hedervärda Bonde-Ståndet med hvarannan instämt, att skulderne skola hqvideras till hälften med Contant och till den andra hälften med Riksgälds - Contoirets Obligationer, förfallne till, betalning efter 2’ ars förlopp; ehuru Högloft. RidderSkapet och Adeln och Hedervärda Bonde-Ståndet, i anseende till 2:ne med hufvud - frågan gemenskap egande omständigheter, äro sins emellan sk i ’ jäktige, i så n åtto, att, enligt Högloft. Ridderskapets och Adeina Beslut, skulle desse till liqvid förekommande Skulder liqvideras till deras fulla belopp, men, enligt^Hedervärda Bönde-Ståndets Beslut, med 5 procents rabatt; äfvensom, enligt Högloft. Ridderskapets och Adelns Beslut, Obligationerne på 25 år, skulle komma att inlösas på 5 Terminer under loppet af 2.5 år med En Femtedel hvar 6;te månad, hvaremot,; enligt Hedervärda Bonde-Ståndets Beslut, Obligationer ne skulle komma att sfäHas på; 2? års betalningstid, och följaktligen på en gång inlösas. Högloft. Ridderskapets och Adelns samt Hedervärda Bonde-Ståndets Beslut hafva således* i anseende till sjelfya hufvudsaken, ett gemensamt syftemål, det nemligen: att ifrågavarande Discont-Skulder till ena hälften genast med Contant betalas; vid hvilket förhållande, och enär på andra sidan, Kögvördige Präste-Stundet 184&
Brefvet den 21 November 1827, lill lindring i roteringen bestämda vacaneeafgiften; och hafva de roterings-skyldige på denna Nådiga framställning ingått, Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, IV.-o 181. gått, sålunda, att det genom högstberörde Nådiga Bref fastställda interimsroterings-verk fortfarande skulle gälla till innevarande års början; vid hvilket antagande E. K. M. äfven låtit bero. Hvad i detta ämne sålunda och i öfrigt, ej mindre vid innevarande Riksdag än under föregående Riksmöten förekommit, hafva Rikets Ständer på det nogaste öfvervägt, och som Rikets Ständer vunnit orubblig öfvertygelse, att i första rummet afseende bör fästas å det orättvisa förhållande med roteringen, sorn eger rum i Jemtland, jemfördt med Rikets öfriga landskap, och att detta hör afhjelpas, äfven om någon minskning i Rikets krigsmagt deraf komme att blifva en följd, samt Rikets Ständer äfven således fullt insett nyttan, behofvet och rättvisan af de förfoganden, Rikets senast församlade Ständer, i deras skrifvelse af den 5 Januari 1835, i underdånighet tillstyrkt, så hafva, med stöd för öfrigt af de skäl, som för nyssnämnde skrifvelses innehåll ligga till grund, Rikets Ständer ansett sig icke kunna E. K. M:s Nådiga Proposition, angående lindring i rustningsoch roterings-besväret i Jemtland, antaga; hvaremot Rikets Ständer få hos E. K.
R:dr, och med tillägg af det lånebelopp Fullmägtige i Riksgälds-kontoret, enligt sednaste Ständers beslut, äro berättigade att ytterligare upptaga, eller 26,000,000 R:dr, skulle komma att utgöra 80,574,420 R:dr. Den annuitet som erfordras för att bestrida utgifterna till ränta och amortering af denna skuld uppgår till omkring 4,580,000 R:dr, hvaraf en stor del, måhända hälften, kan påräknas hädanefter komma att inflyta af trafiken å stambanorna, sedan dessa dock först erhållit fullständig, mot rörelsens omfång fullt svarande materiel; hvarförutan ganska betydliga summor redan ingå för lån, beviljade till enskilda jernvägsanläggningar, hvilka summor med hvarje år komma att okas i den mån de vid sednaste riksdag till dylika anläggningar beviljade lån, uppgående till icke mindre än 9,644,000 R:dr, hvilka till stor del utgått af de utrikes upplånta medlen — blifva räntebärande och till betalning förfallna. Att Svenska Staten, som hittills med lätthet kunnat fullgöra de i och för de utländska lånen belöpande årliga utbetalningarne, hädanefter, sedan banorna börjat lemna öfverskott, skall ännu lättare kunna verkställa dessa liqvider, faller sig så klart, att någon tvekan derom icke kan uppstå hos andra än dem, som om de här upplysta förhållandena sakna kännedom. Efter att sålunda hafva besvarat de invändningar, som i allmänhet kunna göras mot ett oafbrutet fortskyndande af de påbörjade stambanornas fullbordande, torde böra undersökas om, i afseende på någondera af de ofvanberörda påbörjade stambanorna förefinnas några särskilda skäl som föranleda till uppskof med deras fullbordande. I detta hänseende förekommer att om man med hvarandra jemförer de ofvan omförmälda, ännu icke fullbordade delarne af de påbörjade östra, norra och nordvestra stambanorna, så företer sig emellan de ofullbordade delarne af östra och nordvestra banorna den likhet, att dessa äro afsedda att förena redan färdigbyggda delar af Statens stambanor, hvaremot norra banan, äfven om dess nuvarande Motioner i Bonde-Ståndet 1865.
Be belopp, som eller begge linierna fullständiga läroverken böra enligt fastställda grunder för år 1867 utgå, tM afionm9 at inhemtas, att summan af dessa lönebelopp utgör 1,423,697 R:dr 85 öre, och då under nfSrdatärare blott ett enda år och dertill det efter nuvarande statsregleringsperiod närmast följande, de erfordra,s för genom äldre lärares afgång uppkommande besparingar måste blifva ganska ringa, får år 1867. jag hemställa, att Eders Kongl. Maj:t täcktes nu, liksom vid föregående riksdagar, hos Rikets Ständer äska den förhöjning i läroverksanslaget oafkortad, hvilken af de vid sednaste riksdag tillkomna nya lärarebeställningar och samtlige lärares i nyssnämnda beräkning iakttagna rättighet till löneförhöjning efter vissa år är en följd, och hvilken förhöjning, då från den ofvan angifna summan R:dr 1,423,697: 85. drages det under nuvarande statsregleringsperiod för aflöning af redan befintlige lärare vid sisthållne riksdag anvisade belopp Rdr 1,237,828: 72. jemte de vid sistlidne riksdag för ordinarie lärares aflöning disponibla belopp „ 137,866: 67. eller tillsammans 1,375,695: 39. utgör en summa af 48,002 R:dr 46 Öre. Den starka tillväxt i lärjungeantalet vid elementarläroverken, som under de sedAnslag till nya naste åren egt rum, påkallar oeftergifligen en tillökning i lärarekrafterna, så vida icke alla lärarebutällde olägenheter skola uppkomma, som alltid blifva en följd af öfverfyllda klasser, och så- mn9arlunda en försämring i undervisningen inträda i samma mån som denna kommer en större del af landets ungdom till godo.
Och rätt nu är det nog ute öfver hela socknen. Ondt blir snart spordt. För det är så många, som inte har annat att göra än att ränna i stugorna och tala om’et. Vore jag som I, skulle jag skynda på och gifta mig med Karl Johan? Anna (tiger ett ögonblick). Jag trodde, han gick på friarfötter annorstans. Brita Stina. Ja, vi vet inte, hvar han går. Så är det det, du har kommit hit för att ta’ reda på, så lyckas det inte. Anna (behärskar sig). Hör I, snälla rara mor Brita Stina. I har väl inte ett kvarter fotogen te låna mig. Våran har rakt tagit slut. Brita Stina. Nej, det har jag inte. Det är bäst, du frågar efter hos Jan Anderses Karolina. (Paus.) Anna. Jag får väl gå då. (Paus.) Och så får jag tacka så mycket för mig. Brita Stina (nickar utan att resa sig). Gu’ kväll. Anna (mildt). Gu’ kväll. Lena. Gu’ kväll. (Anna ut.) Sjunde scenen. BRITA STINA. LENA. Brita Stina. Nu var ho len i mun, ska jag säga mig. Lena (sätter sig). Hon är nog inte så halt, som hon linkar till, och inte så vänlig, som hon ser ut. Brita Stina. Hvad i allan da’r ville ho här? Lena. Det vet jag nog, förstås. Brita Stina. Vet du? Lena. Jag säger ingenting. Men vi får väl se. Brita Stina (ser skarpt på henne). Hvarför ska du alltid ta’ Karl Johan i försvar? Lena (rycker till, blir allvarlig, paus). Det kan jag nog säga er mor, om I vill veta’t. Det har varit väl en tid oss emellan. Brita Stina. Nå, du min skapare, hvad säger du? Lena. Jo, det var uppgjordt oss emellan, att vi skulle bli ett par. Men se’n blef vi ovänner. Brita Stina. När var det? Lena. Det var i somras. Brita Stina. Ja, du ska alltid ha nå’n att hänga med, när det blir sommar. Men så fort vintern kommer, så är det slut. Lena. Ja, men den här gången var det något annat.
Och så fara vi ibland in till Hertford eller Ware för » shopping », ty det kan hända att i dessa städer finnas varor, som äro att föredra framför dem, som det dock i allmänhet välförsedda Hoddesdon bjuder på. Till kyrkan fara vi också; till » Great Amwell churcb », den vackraste lilla kyrka, med det mest pittoreska läge man kan tänka sig, högt uppe på en brant sluttning, öfverklängd af murgröna och omgifven af en vacker kyrkogård med välskötta grafvar och gamla ståtliga träd. Min » trike« och mitt sällskaps » bike » få jämte andra dylika under gudstjänsten hvila på verandan till » the vicarage », ett af flere pittoreska hus som bilda den täckaste lilla by däruppe. Det är så fröjdefullt att kunna fara omkring med sådan lätthet i våra vackra trakter, i ett landskap så rikt på naturskönhet. Ar väglaget godt, går det bra på trike äfven uppför de branta och långa backarne här, fastän det naturligtvis är litet mer sträfsamt än med bicykel. Man har också belöning, när man kommer upp och har de vida, vida härliga utsikterna framför sig; och så bär det af utför med fart. De långsträckta sluttningarna tycka vi dock bättre om, trike och jag, än de mycket branta backarna, fastän dessa ej ha samma faror för en tricykel som för en bicykel. Strax på e. m., d. v. s. mellan kl. 2 och 3, fara vi ut, luften är så » exhilarating », och lärkorna drilla så gladt där uppe högt i skyn — se, de sjunga här egentligen hela året om. Utan ansträngning gå vi en svensk mil och mer i timmen; och så återvända vi när solen, nära sin nedgång, sänder sina rödskimrande strålar genom de höga almarna, gör de nu rödbladiga hagtornsträden än rödare, de guldlöfvade popplarna än mer skinande och de granna klängväxterna än grannare. Häromdagen hade vi en liten » race » med ett par » bieyclists », en dam och en herre. Vid ett kort uppehåll passerade dessa.
Propos., i fråga om grunden för utgörandet af de till Båtsmans-indelningen i Blekinge län anslagne s. k. öfverskoltsoch reserv-räntor, äfvensom ang:de i detta ämne väckt motion; Sammansatta Bevilln.-s-, Lagsamt Allm. Bcsv.- o. Ehon.Utskoltet: N:o 2, angrde vilkoren för Bränvins-tillver-kning; Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet: N:o 81, i ani. af väckt motion om befrielse försvenska ångfartyg, som göra reguliera resor, från skyldigheten att taga lots då de komma från sjön; N:o 82, i ani. af väckt motion om inrättande af enSentrE|l" myndighet för kyrkliga och undervisnings-ärender; N:0 83, i ani. af väckt motion om nedsättande af en Komité för undersökning af Kongl, och H v i tfeld tska gymnasii-godsets tillstånd och förvaltning; Expeditions Utskottet: N:o 6, om bestämmande af dag för nästa lagtima Riksdags början. II. R. o. Ad. åtskiljdes kl. half 12 på natten. In fidem protocolli. Albert Munck. Den 29 April. Onsdagen den 29 April 1857. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 3 prot:s-utdrag för d. 25 dennes samt pleni-prol:t för d. 28 sistl. Mars f. m. Uplästes ett af Frih. Peyron, Gustaf, inlemnadt så lydande memorial: Undertecknad får härmedelst ödmjukast anhålla om, att, med bibehållande af min riksdagsmannarätt, få afsäga mig förtroendet som ledamot af BevillmsUtsk. R. o. Ad. lemnade härtill bifall. Uplästes jemväl följande af Gr. von Rosen, Conrad, inlemnadt memorial:
Dito dito N:o 22, angående åtskilliga motioner om accis-afgift å bravin. S. D. Föredrogs och af slogs Lag-Utskottets sedan den 11 dennes på bordet hvilande Utlåtande N:o 68, angående ändring i 16 Cap. 7 och 8 §§. Jorda-Balken. S. D. Föredrogos åter Stats-Utskottets följande, på bordet hvilande Utlåtanden, nemligen: N:o 171, angående väckt motion om upphörande af Kronans rätt att, till utgörande in natura', utfordra ränte-dagsverken på Wisingsö m, m. Bifölls. N:o 172, i anledning af vackt motion, angående revision öfver förvaltningen af de för Minister-staten anslagne medel. Bifölls. N:o 175, i anledning af väckt motion att åbooch besittnings-rätten till krono-hemmanet Sunnegata måtte återgå till Fröken Anna Sophia Bratt, eller hon i annat fall erhålla ersättning af stats-medlen. Bifölls. N:o 178, rörande väckt motion om rättighet för skattskyldige inom Ölands norra mot att uti Borgholms krono-magazin få leverera krono-tionde-spanmåi. Bifölls. N:o 188, i anledning af erhållen återremiss å Utskottets Betänkande N:o 82, rörande A. O delbergs ansökning om förlängdt arrende af Edeby hem man på Lofön. Lades till liandlingarne. N:o 189, i anledning af erhållen återremiss af Utskottets Betänkande N:o 85, rörande Assessoren C. J. Lagercrantz’s ansökning, om förlängdt arrende å Barkarby krono-hemman eller skatteköp derå. Lades till liandlingarne. N:o 190, i anledning af erhållen återremiss å Utskottets Betänkande N:o 84, angående Arrendatorn M. Runstedts ansökning om prolongation af arren det af krono-hemmanen Söderby i Lofö socken. Lades till liandlingarne.
Enligt förslagets 19 § skall den, som uppsåtligen utsätter barn, hvilket han pligtig var att vårda och som sig ej sjelf kunde hjelpa, eller det i hjelplöst tillstånd försätter, straffas, derest det skedde å sådant ställe eller under sådana omständigheter, att barnets räddning ej med sannolikhet kunde väntas, med fängelse i fjerde och tredje grad, och, om barnet får svår kroppsskada, med fängelse i första och andra grad; och skulle denna senare påföljd, jemnlikt 42 §, tillämpas, äfven i den händelse att barnet omkommer. I denna händelse synes likväl rättvisans fordran ej uppfylld genom tillämpning af stadgade straffet, ty, på sätt Utskottet redan anmärkt, måste lagstiftaren, vid bestämmande af straff för gerningar, afse deras yttre följder. Här har man dessutom, å ena sidan, en uppsåtlig gerning, och, å den andra, såsom följd deraf uppoffring af en menniskas lif. Huruvida denna uppoffring varit gerningsmannens afsigt torde väl oftast blifva svårt att utreda, men ett ostridigt faktum är dock att ett menniskolif blifvit genom en uppsåtlig gerning spildt, 44 Lag-Ulskottets Betänkande, Nio 38. och brottsligheten deraf ökes genom den hjertlöshet och hårdhet samt den pligtförgätenhet, som gerningen ådagalägger. Med afseende härå och i öfverensstämmelse med de grundsatser Utskottet i allmänhet följt, har Utskottet stadgat att, om i förevarande fall, barnet omkommer, gerningsmannen äfven skall mista lifvet. Att nedsätta påföljden i detta fall, kunde leda till vådliga försök. Hvad Utskottet sålunda anfört gäller ock såsom skäl för den ökning af straffet, som i nästpåföljande § blifvit föreslagen derest lif spilles i det fall, denna § omtalar.
Meri för dessa Sedlar kunna Finnarne passa på, att taga Varor och äfven Silfver igen, vid ett passagert fall af Coursen eller vid en Realisation beräknad efter en lägre Cours, än den var, då de T)en a 3 December. 431 köpte sina varor; och de erhålla således då mera Valuta för Sedlarne, än de sjelfva för dem gifvit oss. Utomdess om vårt Lands Näringar lida af brist på dessa Sedlar och deraf, att våra Producter ej ännu kunna hålla lika pris med de Finska, medför vinsten af Utländska varors bekommande för sedlar en förlust genom minskningen i våra egna varors Produetion. Då man omöjeligen kan neka detta, ifall en årlig utvandring af våra Sedlar till Finland verkeligen existerar, så har man, så länge man kunnat nekat sjelfva factum, nekat nemligen: Att Sverige har en underbalance i Handeln med Finland , och att mycket af våra sedlar finnes i Finland. Detta förnekande af ett verkeligt factum har förundrat mig så mycket mera, som då jag först vid sista Riksdag yttrade , att en betydeJig del af vår Sedelstock måtte vara i Finland, kände jag icke detta af min eller andras erfarenhet, utan för det jag såg klart, att det måtte så vara och ej kunde vara annorlunda. Äfven om man ville misstro alla de Personers uppgifter, som af erfarenhet bäst kände förhållandet, eller misstro Tull-Specialernes uppgifter, enligt hvilka sedan Freds-tractaten med Ryssland 1809, för öfver 2 millioner Riksdaler Banco öfverhufvud årligen mera varor till Sverige inkommit frän Finland än sorn från Sverige utgått dit, (ett missförhållande, som till någon, men ej så betydelig del, härrör deraf, att de frän Sverige under Continentalsystems-tiden till Finland utgående Engelske varor ej i Tull-Specialerne skola blifvit upptagne 0. s. v.) så kan man dock ej neka föl - 432 Den 33 December 1 jande facta och erfarenhetens bevis:
stridens rätta beskaffenhet, i sjelfva verket ännu ej hos oss är fullkomligen ulredd. Vid betraktande af Rysslands öfvermakt visar sig för Gr. Anckarsvärd samma betänkligheter för skärgårdssom för linieflottan (derpå är intet att undra) och stannar Hr Gr:n vid nödvändigheten af Vestmakternes biträde. Längre fram »stannar all »tankegång» vid slutsatsen: »landtförsvaret i förening med en stark »kanonslupsflotta är det enda möjliga hvarpå Sverige isoleradt och »utan allt främmande biträde kan fästa sin vilja och sitt hopp att »med framgång försvara sitt område, sin sjelfständighet och sin 198 Den 28 Januari e. m. afrihet.» — Jag frågar om ej egandet af en örlogsflotta kan anses öka möjligheten att försvara vår sjelfständighet och frihet! »Värt kringflutna läge gör oss lill ett handelsoch sjöfartidkande folk» — säger Hr Gr:n. Jag tillåter mig anmärka, alt det icke ensamt ar läget som gör oss till hval ken handlande eller sjöfarande i dessa ords vackra och betydelsefulla mening, utan alt härtill fordras, ovilkorligen, ett klokt begagnande af såväl läge som öfrige fördelar, sorn stå oss tillbuds; att handelsflottan och örlogsllottan icke kunna vara hvarandra förutan, samt att de skola förstå, understödja och broderligen hjelpa hvarann, så i fred som krig, såframt landet skall blomstra sjelfständigt och fritt. Ket är mig derföre kärt att Hr Grin förordar krigsfartyg till handelns skydd i alla farvatten; skada blott att, just våra egna farvatten, genom skeppens slopande eller försäljning äro ämnade att ställas försvarslöse, likasom nederlagsplatserne våra kuststäder, som skola lemnäs i skärgårdsflottans hägn, men af hvilket t. ex. Ystad, Malmö, m. fl., till följd af sitt läge vid öppen kust, torde komma i obetydligt åtnjutande.
Direktorer eller deras suppleanter vid Lånokontoren, innefattar sam ma stadganden, som nyssnämnde reglementes 183 §. endast med den redaktionsför'ändring, att, i stället för Lånekontoren i Götheborg och Malmö, begagnats orden: Lånokontoren i landsorterna; varande denna förändring vidtagen med afseende å Rikets nu församlade Ständers beslut om inrättandet af ett nytt lånekontor i Wisby. 206 §, angående Fullmäktiges kansli, är lika lydande med nu gällande reglementes 184 §. 207 §, angående Kommissariatet samt de vid dess expedition samt Bokslutsoch Revisions konloren anställde tjenstemän, motsvarar samma reglementes 185 § och innehåller enahanda stadganden, dock med den förändring, ali som referendarietjensten numera, efter dess sednaste innehafvares afgång, blifvit indragen, så hafva i stället för: "en Referendarie eller Sekreterare14, i andra punkten af § införts: ”en Notarie” samt föreskriften om nyssnämnde tjensteindragnings verkställande uteslutits. 208 §, angående Ombudsmannen, och 209 §, angående vaktbeljeningen, ega samma Iydel—. se, som hittills gällande reglementes 186 och 187 §§. 210 §, angående den för Riksgälds-kontorets tjenslemannapersonal oeh vaktbetjening utfärdade instruktion, motsvarar samma reglementes 188 § och har, med hänsigt till ej mindre redan beslutade förändringar i denna instruktion, än de ytterligare ändringar och tillägg, som komma alt föranledas af Rikets Sländers nu tillstyrkta beslut, rörande detta verks organisation, ansetts böra erhålla den lydelse, bifogade förslag visar. Vid föreslåendet af förevarande §, har Utskottet ansett sig böra erinra om Utskcttets i Utlåtandet N:o 61, rörande