Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Delta uppmuntrar i sanning icke det folk att bevilja medlens årliga utgående, som icke vållat utan varit föremål för de inkräktande missbruken; men om menigheten ånyo skall lösa sig ifrån dem, hvilket skulle ske genom bifall till det äskade anslaget, sä borde väl fullkomlig visshet vinnas att 1724 års med efterföljande författningar om de förhöjda tjensteåren, i och med anslagets utgående, upphörde att vara gällande, likasom att det presterskap, hvilket dymedelst återinsattes i deras förra, lagliga befordringsrätt till de större och bättre pastoraterna och hvars verldsliga hestvr K. M. nyligen i nåder minskat genom befrielse från fattigvårdsmedlens förvaltning, omsorgslullare mot församlingen och dess ungdom fullgjorde lärarekallet än som hitintills kunnat ske, då en del icke orkat eller varit vande och andra hindrats af näringsomsorger derifrån, så att man kanske öfversett med det myckna, som kunnat brista i hvad gällande lag eljest ålagt. Emellertid lärer det icke fela att från det bristfälliga i det presterliga kallets utöfvande vi till stor del kunna härleda brottens tilltagande inom samhället, deraf följande dryga kostnader för fängelsebyggnader, fångvård och brottmåls-lagskipning. Således, mindre för de nu ifrågavar. i nåder proponerade statsutgifterne, än för att söka på rätta stället angripa det onda, torde det tillåtas mig att i första rummet få fästa uppmärksamheten på förfallet och förslappningen inom kyrkan, och i pastoralvården och den deraf följande immoraliteten, som härrört från, utom hvad jag redan anfört, äfven andra, kanske ännu vigtigare orsaker. Men innan jag går vidare för att söka visa att brottmålens tilltagande är blott en följd af gifna orsaker, och huru det onda skall kunna höfvas, månne från mig något yttrande erfordras för att bevisa det brotten verkligen tilltagit ?
Calculer öfver upplåning af 1,800,000 R:dr i Silfver och heta/ningen af derföre utfärdande Skuldförbindelser d 2,000,000 1l:dr s. m., löpande med 4 procents ärlig ränta; saint öfver utlåningen af förstnämnde summa, hvarå låntagarne årligen afbetala 6 procent, nemi. 5 procts ränta och återstoden i af räkning å Capit alet; var andes pä förslag 3ooo R:dr i Silfver årligen beräknade till omkostnader nes bestridande. Utlåningen. Upplåningen. Capital. Ränta å 5 proc. Afbetalning å Capitalet. Capital. 4 procrts ränta. Till omkostnader :o utbetalning 65,520. Bet. Stockholm den a5 Febr. i83o. Jsr. Tauvon. Länet indrages icke i vexlar, utan i Silfver, som I Banken på Deposit-räkningen insättes. 3. Rabatten eller mellangift och provision för lånets anskaffande, jemte kostnaden för silfrets fria lefvererande i Banken, antingen trsnsport och nssurnnce m. m. af långifvaren eller af RrgsContoiret besörjes, må ej öfverstiga 8, högst io proctt. 4- * Capital och ränta betalas i Stockholm eller på utländsk ort, och i den orts mynt, hvarest betalningarna skola erläggas, allt efter som de lindrigaste lånevilkor, på det ena eller andra sättet, kunna erhållas. Göras anbud både i Svenskt och Utländskt mynt, höra, derest vilkoret} för öfrigt äro i det hela lika fördelaktiga, företräde lemnäs åt de förra. Om obligationerne ställas till betalning å utrikes ort, bör innehafvaren dock alltid vara berättigad, att i Stockholm uppbära ränta och förfallet Capital i Svenskt Silfvermynt, efter det metalliska förhållandet mellan detta och det långifna myntet; hvadan detta förhållande bör, till framtida efterrättelse å obligationerna, utsättas. Den innehafvare, som vill i Stockholm uppbära Capital eller ränta, åligger att lyfta penningarne en månad förr än tiden dertill å utländsk ort blifvit bestämd, 5. Sedan K.
St:r, till ledning och iakttagande vid besluten om ej mindre verkställigheten af de genom Statens försorg och på det allmännas bekostnad skeende jernvägs-anliiggningar, än dertill erforderliga medels anvisande, måtte godkänna samt antaga och fastställa ett visst system för Statens jernvägs-byggnaders utförande», måtte få förbigås tills Ståndet fattat sina beslut om de i efterföljande punkter särskildt föreslagna banorna, emedan det kunde hända att om förstnämnde punkt af ett Stånd bifölles, men sedermera vid beslutens fattande om de särskilda banorna, dessa af samma Stånd afslogos icke någon möjlighet funnes, såvidt på detta Stånd berodde, att verkställa det beslut, som i afseende på 2ulra punkten blifvit fattadt. Gr. af Ugglas, Carl Fredr. Ludv. För min del finner jag det af Talmanskonklaven föreslagna sättet för föredragningen af ifrågav:de Utlåt, vara riktigt och ändamålsenligt, men jag skulle önska, att det blefve något vidare utsträckt. Såsom skäl till denna önskan torde jag få åberopa det förhållande, att E. o. Ad. jemte de öfriga Stånden under fyra dagars tid gemensamt öfverlagt om jernvägsfrågan, så att man numera ej bör afgifva några längre anföranden, hvilket endast vore att onödigtvis upptaga tiden. Vi böra således, efter det Utsk:s hemställan i Lsta punkten ang:de afslag å Hr Bodells motion blifvit, såsom jag förmodar, utan någon discussion bifallen, förbigå så väl punkten 2, ang:de det s. k. systemet, som punkten 3, ang:de bestämmande af stambanorna, samt vidare jemväl punkten 4, hvari tillstyrkes afslag å Hr Wallenberga motion om att sammanbinda banorna söder oell norr om Stockholm vid något af Mälarens trängre sund nära staden, och slutligen 5:te punkten, rörande bangårdarna i Stockholm.
Nu ehuru mö, som anser sig ej kunna myndighetsrätten utöfva och derföre önskar, att fortfarande stå under förmyndare, bör kunna få denna önskan uppfyld; likväl och som efter min tanke stadgandet i 19 Kapitlet 4 § Ärfda-Balken är tillräckligt i detta afseende, samt de i öfriga ofvananförde föreskrifter vidrörda ämnen hvarken stå i ovilkorligt sammanhang med förslagets egentliga föremål eller synas vara af den vigt, alt särskild lagstiftning derutinnan, oberoende af en mera omfattande lagförändring, påkallas, men deremot kunna lemna rum för olika meningar och sålunda hindra förslagets framgång; alltså och då de redaktions-förändringar i 23 Kapitlet 4 § Ärfda-Balken och 6 Kapitlet 4 § Jorda-Balken, som i förslaget förekomma, jemväl torde utan våda kunna vid detta tillfälle förbigås, hemställer jag i underdånighet, att den ifrågavarande nådiga Propositionen inskränkes tili Förordning angående mös myndighet, hvarigenom, med ändring af 19 Kapitlet 2 § Ärfda-Balken samt 4 Kapitlet 7 § Jorda-Balken, stadgas, att »mö vare myndig då hon fyllt 25 år»; dock att härigenom icke sker någon ändring i hvad allmänna lagen angående giftomannarätt stadgar; och skulle denna förordning träda i verksamhet ett år efter dess kungörande. Justitie-Rådet Gyllenhammar instämde med Justitie-Rådet Roy, utom hvad angick anmärkningen i fråga om 8 Kapitlet 1 § Giftermåls-Balken, i hvilket afseende Justitie-Rådet, som lika med Justitie-Rådet Qvensel ansåg giftoman böra ega att äfven å myndig mös vägnar göra förord samt trodde att angående förmyndares rätt att för omyndig man sådant förord afsluta några vidare bestämmelser utöfver hvad nuvarande lag innehåller om förmyndares rätt i allmänhet ej vara af behofvet påkallade, för sin del tillstyrkte, att 8 Kapitlet 1 § Giftermåls-Balken, sådant det genom Förordningen den 13 Juli 1818 lyder, måtte bibehållas oförändradt. Justitie - 1 Kongl. Majlis Nåd. Prop. M 106.
Hr Gr. o. Landtm, förmälte, alt Frih. af Ugglas hade föreslagit, att lörevide Betänk, jemte dervid fogade förfatlnings-lörslag skulle föredragas punktvis och paragrafvis, med iakttagande deraf, dels att vid de §§, i afseende hvarå särskilda hemställanden i Betänkit lörekommo, dessa hemställandet), allt efter deras beskaffenhet, företoges lill afgörande antingen löre eller i sammanhang med sjelfva paragraf-textens pröfning, dels ock att de §§, hvilka icke blifvit till innehållet af Utskit förändrade, utan voro alldeles lika med motsvarande §§ i den nu gällande förordningen, och hvilkas förändring icke heller blifvit af enskilda motionärer påyrkad, under lörcdragninsen endast anmältes; äfvensom att B. o. Ad. skulle besluta, alt för den händelse en del af §§:ne i Förordninss-förslaget komme att, på grund af gjorda anmärkningar, till Utskit återremitteras, men en annan del bifölles, Utskit skulle lemnäs öppen rätt att vid förslaeets förnyade granskning föreslå de jemkningar i redaktionen af de godkända §§:ne, som torde finnas behöllige till följd af de förändringar, som de återremitterade §§:ne kunde komma att undergå; och hemställde Hr Gr. o. Landtm., huruvida R. o. Ad. behagade bifalla hvad sålunda föreslagits. Ropades ja. § I Utskits hemställan. Hr von Koch, Nils Samueli Utskit har afstvrkt det förslag, jag framställt, att bränvin icke må till mindre belopp än 30 kannor säljas af annan än den, som enliet §§ma 2 och 4 dertill är berättigad. Jag måste bekänna, att jag icke kan finna, 304 Den 4 Juli f. m. att Utsk:t anfört tillräckligt giltiga skäl för detta sitt förfarande. Utskrt säger, att genom mitt förslag missbruken endast i ringa män skulle försväras, och erkänner således indirekt, att de dock i någon män skulle försvåras. Enligt min tanke bör man göra allt hvad man kan för att söka förekomma sådana missbruk.
Jag skalle derföre tro, att innan R. o. Ad. kan bifalla ifrägav. förslag, måste Ståndet hafva afgjort, huruvida det vid sista riksdagen fattade beslutet skall blifva beståndande eller ep Skall det ändras, bör detta icke ske genom bifall till Utsk:s memorial, utan i grundlagsenlig ordning; men enär den kostnad, som derigenom uppkommer, vid närmare betänkande icke torde finnas behöflig, skulle jag tro, att i en tidpunkt, då man söker besparing, utan att derföre afsäga sig, hvad som beliöfves, vi böra afslå memorialet, hvarefter Utsk. har att ställa sig till efterrättelse sedr.aste Ständers beslut. Frih. af Nordin, Carl Joh.: BancoUtsk., som ägde fullkomligaste kännedom om Rikets sednast församlade Ständers fattade beslut, innefattande bifall till Exped.Utsk:s i memorialet N:o ^11 afgifna förslag, ansåg sig-böra försöka att med en cancellist för hvarje afdelning bestrida skrifarbetet. Men då Utsk. kom i erfarenhet deraf, att göromålen med detta ringa biträde icke kunde med erforderlig skyndsamhet bestridas, har Utsk., enär flera vigtiga frågor vid denna riksdag tillhöra dess behandling, och då skyndsamhet härvid inverkar på riksdagen^ förkortande, ansett sig böra företrädesvis afse den större besparingen, som genom antagande af en förökad cancellipersonal kan vinnas; och är det af sådan anledning Utsk. ansett sig befogadt till den framställda begäran. Skulle R. o. Ad., på sätt Frih. Cederström yrkat, afslå Utsk:s begäran, är det något, som Utsk. får underkasta sig; men följden blir, att de från Stånden öfverletnnade målen komma att långsammare behandlas. Jag anhåller derföre om proposition till bifall å memorialet, öfvertygad, att den besparing, som åsyftades genom afslag å memorialet, skulle menligt inverka på ärendernas behandling. Gr. von Fersen, Hans:
Angående vinsa jöreskrifter i [råga om bibliolhekariers vid elementarläroverksoch stifts-bddiolhe c löneförmåner och pensionsrätt. Vara offentliga boksamlingar vid elementar-läroverken hafva hittills varit föga beaktade. Åtskilliga af deni innehålla dock litterära skatter af icke ringa värde, hvilka väl förtjena att bevaras och att på allt sätt göras tillgängliga för allmänheten. Vid de sina bibliotheken är detta lätt, och bibliothekarie-tjensten kan der lämpligen skötas såsom en bisyssla, emot ett ringa arfvode. De större deremot forde mera behöfva en man, sorn särskildt egnar sig ät denna befattning, och som ej af sin ekonomiska ställning tvingas att, vid första lägliga tillfälle, söka sig till någon annan tjenst. Sfifts-bibliothekarierna hafva vanligen äfven större eller mindre undervisningsskyldighet. vid läroverken och torde derföre lämpligen höra sättas i likställighet med lärarne vid elementar-läroverken. Jag får alltså vördsamt föreslå: det Rikets Ständer behagade bestämma: l:o_) att bibliothekarie vid elementarläroverkseller stifts-bibliothek, sorn innehåller minst 10,000 volymer, må åtnjuta samma löneförmåner, sorn läroverks-adjunkter; 2:o) att bibliothekarie, som innehaft sin befattning frän och med 1859, ma i afseende på lönegrad och pensionsrätt tillgodonjuta enahanda retroaktiva tjensteärsberäkning, som blifvit elem en tar-1 ära re medgifven. Stockholm den 30 November 1862. A. P. Lindeström Motioner i Borgare-Ståndet 1862. Med förslag till bestämmelse i fråga om häradstings hällande oftare än nu är föreskri frel. En bland de största »lägenheter, af hvilka Svenska samhället lider, är den långsamma gången af dess lagskipning.
» Ingen kan tjäna två herrar, » säger ordspråket, och kurtis och arbete äro bland de mest oförenliga. Dessutom blir det både flickor och gossar ett sådant behof att kokettera och kurtisera, att de ej kunna frigöra sig därifrån. Oanadt af de respektive unga dagdrifvarnes föräldrar, sedt och beledt af andra, fortsättes detta spel under ungdomens tid och tager mycket af de unges bästa kraft. Ofta få sedan de fullvuxne behålla ungdomslytet, om än en och ancan befriar sig därifrån genom vis och insiktsfull uppfostran. Barnet är mannens fader — och äfven kvinnans. Ingen torde väl taga koketteri och kurtis i försvar. Parliga äro de städse, och mycken skada åstadkomma de. De missrikta karaktärerna; ynglingen får sin blick riktad från det väsentliga i lifvet pä det, som intet värde har, och fattar ofta ringaktning för kvinnan just på grund af de erfarenheter han gjort, ty dessa kurtisanta balhjältar äro minsann de, som mest skoningslöst bedöma de koketta flickorna. Finge en af dessa sistnämnda höra ett dylikt omdöme, skulle det sannolikt bota henne. Hos flickorna tager koketteriet bort deras mest vinnande egenskaper. Hela deras väsen blir ofint, blir konst och beräkning. Än mer lider naturligen deras karaktär. Nutidens många skandalösa kärlekshistorier härröra till stor del från kurtisen. Måtte man blott lära sig inse, att det är en farlig lek, detta spel om hjärtan, och hellre stämma i bäcken än i ån. Då skulle mycket kunna förebyggas. Lennart Hennings. Om priset i Iduns julklappsbasar 1894 Hvem har rätt? i. Kära min lilla Anna I Du blir nog inte så litet förskräckt, då jag talar om för dig, hur det för närvarande står tillhös o s s. Du brukar kalla oss för några » lyckans ostar » och menar, att en evigt molnfri himmel hvälfver sig öfver o s s, o c h att vi skulle vara förskonade från de otaliga små lidanden och missräkningar, som hemsöka andra mänskobarn. Men » man skall icke prisa dag, förr ' n sol är bergad, » — sanningen af detta ordspråk föres mig nu bittida och sent i minnet.
Majit dem tillställdes, fdrmodat, eller att de af Rikets Ständer då beslutne åtgärder skulle åstadkomma en mera verksam och förmånlig penningerörelse, i nåder täckts, att, ledd af en oafbruten omsorg för näringarnes och handelns förkofran samt hvarje enskild familles bästa, sammankalla, och åt hvilken varit uppdraget, att inkomma med upplysningar och förslag, som kunde tjena till ledning för Rikets Ständers öfverläggningar om penningeverkets reglering; hvar förutan Kongl. Majit uti samma nådiga skrifvelse täckts i nåder tillägga, att, enär Regeringsformen åt Rikets Ständer för» behållit, att, utan något Kongl. Majits deltagande, besluta i ett ämne, sorn så högeligen röret Nationens väl, afhölle Kongl Majit Sig från alla anmärkningar om de åtgärder, som i detta afseende borde vidtagas, och inskränkte sig till att endast med en innerlighet, sorn säkert af ingen enskild medborgare öfverträifas, önska det Rikets Ständer mätte finna tjenliga utvägar, att på en gång befästa den allmänna förmögenheten och det enskilda förtroendet, att bereda större liflig» het i penningerörelsen, och att afhjelpa den förlägenhet, hvari särskilda Medborgare-classer råkat genom äldre Financiella anstalter eller tillfälliga orsaker; skolandes Kongl. Majit anse för ett nöje och en pligt, att med Rikets Ständer med:j Stats och BancoUtskottens Betänkande. 24^ verka till dessi ändamål vid alla tillfällen, då Rikets Ständer af Kongl. Majit begära råd och biträde. Genom Nådig remiss af ofvanberbrde dagj, den 19 Februarii detta år, hafva ock de uti den Kongl, skrifvetsen ornfbrmälde Betänkande!!
» Efter sitt stånd » kallar den obetydlige ämbetsmannen en våning på minst fem rum, ty utan » salong » eller » matsal » kan man ju ej vara; » efter sitt stånd » kallar köpmannen ett l y - sande möblemang, emedan detta tyder på välstånd och skaffar honom kredit; — » efter sitt stånd » säger den fattiga prästeller officersänkan, då hon låter sy sin dotter en bruddräkt af hvit atlas med spetsslöja och släp, som blir använd en gång och så får gulna i skåpet; för de penningar, som denna kostat, kunde man köpt två varma vinterklädningar, hvilka gjort årslång praktisk tjänst '. Alla dessa dårskaper begås under förevändningen af att man måste » lefva efter sitt stånd ». Det skulle föra för långt att anföra ännu flere exempel. IDUN 364 tecknat ex. ned, hvad O farväl! poemet eller Dröm got liknande, och kittla i — skall heta så ljuft! genast börjar skulle med och det vilja är klia genom som helst D e t kan ändå ofta med tanke rekommendera framgång användts en och kommer början, ännu att lägga på förmaksbord. som alltjämt » DikRegeln är är » disig ». löfverk » af Af såsom iyder: vill: Börja När med — ordet och Då — eller om dra så på en stund ni poetiska migej. Möbler sig fåtal dekorationer: ros, lilja, viol, Bland linden, björken användas svårigheter bland fåglarne. Örnen är icke modern nu som förr, men låter sig bra sätter man bara komma hvitt! » nu ju uppenbarligen inflika:) diga och ett nytt när, åtföljdt por, för att efter därpå börja med af sol och vår och sipett par strofer i den med någon variation fiskljusen. Bland » låt » stilen afsluta: tättingarne Iduns julklappsbasar Duktygsband. För småflickor att skänka sin mamma. P ä ett 2 cm. bredt och 20 cm. De g ö r a s 12 cm. breda, s y s m e d korsstygnsmönster, fransas ut nedtill och fästas m e d knappspik. öfver d e n. blir lagom d å klädet ä r 135 cm. Edy.
Det ökade antalet har alltså bestått af bötesdömde, försvarslöse och transportfångar. Berättelse öfver Skaraborgs Län för åren 1843—1847. 3 18 Kansliets passjournaler utvisa att, bland andra pass, blifvit utfärdade: År För personer, som afgått till andra län, för att söka arbetsförtjenst. Näringarnc. Jordbruket, den ojemförligt vigtigaste näringsgrenen, är i märkbar tillväxt och särdeles på slätlbyggden af det omfång att det gifver landtmannen och bans arbetsfolk full sysselsättning under större delen af året; och ökas år från år omfanken på dess förbättring, dertill allmogen nu har god föresyn vid nästan alla större egendomar. Förbättrad åkerbruksredskap oeb ändamålsenligt vexelbruk begagnas på de fleste af desse, äfvensom på många bondgårdar, men på den stora slätlbyggden forllar allmogen ännu till en del med det gamla brukningssätt t eller åkerjordens indelning i dels hemjord, sorn gödslas och skötes temligen omsorgsfullt och merendels är fördelad i två gärden, af hvilka det ena besås och det andra trades, dels ock så kallad balrejord, hvilken, i den mån det anses löna mödan, årligen besås nied hafre, ulan gödning eilet* omvexling med andra säden, än mindre foderväxter, till dess nästan ali fruktbarhet upphör, hvarefter den får längre lid ligga i linda och begagnas såsom betesmark. Inom de byelag, som undergått laga skiften, haiman dock mera allmänt infört ett bättre brukningssätt med odling af foderväxter, hvartill de understöd derför, som, på grund af Kongl, brefvet af den 16 Maj 182/, blifvit al allmänna medel lemnade, onekligen i belydlig mån bidragit.
Då Frih. Boye, Ludv., redan tillkännagifvit, att han ämnar begära votering, i händelse Hr Frih. o. Landtm, finner R. o. Ad:s svar å den propos., som hommer ött framställas till antagande af Frih. Boyes förslag, vara öfvervägande nej; så får jag förklara, det jag kommer alt begära votering, derest propos:n kommer att anses vara med ja besvarad. Frih. Sprengtporten: Sedan R. o. Ad. redan beslutat att Frih. Boyes förslag skall utgöra den första proposm, så lärer det ej kunna ändras; men jag hemställer lill Hr Frih. o. Landtm., om det icke vore lämpligast, att de kommande propos:na — jag tager för gifvet, att Frih. B^yes förslag icke bi fa I les — framställas i den ordning de närmast öfverensstämma med Utsk:s förslag; ty då hade man åtminstone någon grund att gå efter. Gr. Frölich: Efter vi redan kunna förutse att votering skall äga rum, hemställer jag till Hr Frih o. Landtm, samt R. o. Ad., om vi ej efter slutad votering kunde få åtskiljas, och om ej Hr Frih. o. Landtm, skulle finna för godt alt utsätta plenum till nästa Måndag eller någon annan dag, ju förr dess hellre, i nästa vecka för detta ärendes fortsättning, hvaremedlertid de ledamöter, hvilka afgifvit förslag till gemensamma tankar, måhända behagade försöka, om ej deras förslag kunna ytterligare sammanjemkas i den mån de äro af beskaffenhet att kunna föranleda till en sådan sammanjemkning; ty det är nära nog omöjligt att kunna eliscutera dem alla. Hr Frih. o. Landtm, fästade uppmärksamheten deruppå, att det sednast afgifna yttrandet gått något utom det ämne, som nu vore under öfverläggning, nemi. Frih. Boyes förslag. H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm: Frih. Boyes förslag går egentligen derpå ut, att ingen reform skulle ske. När nu så är, att, om Frih.
Skiftesoch Odlingslån hafva utgått till följande antal och belopp, nemligen: sednare halfårel 1855 1 lån på B:ko R:dr 1,000: år 1856 21 • » • 12,710: Summa B:ko B:dr 13,710: Inbetalningarne hafva uppgått till 17,036: 10. 10. Då derifrån drages summan af utgifna lånen 13,710: så visar sig en låneförminskning af Den 30 Juni 1855 utgjorde utestående kapitalet . Säkerhetshandlingarne för lån mot pant af fast egendom samt för skiften och odlingar äro af Revisorerne, utan anmärkning, inventerade. § 44. Med anledning af Rikets Ständers tillåtelse för Riksgälds-Hontorel, att den 30 näst litine Juni liqvidera de ä Kredilivet ly flade summor med af Riksgalds-Rontoret innebafvande Rypotbeks-Förenings-obligalioner, beräknade till samma värde, hvarefter de af Kontoret öfverlagils och med de betalningsterminer, som Kontorets Styrelse medgifvit; har Kontoret till Banken aflemnat följande Obligationer, nemligen: l:o) Wermlands Hypotbeks-Förenings Obligationer å B:ko R:dr 100,300: — förfall na lill betalning den 30 nästlidue Juli. 2:o) Skånska Hypolheks d:o å 253,000: — förfallna s. d. 3:o) Smålands d:o d:o å 216,500: — förfallna s. d. 4:o) Götheborgs d:o d:o å 417,811: 16. förfallna den 8 Augusti. S:gr 087,611: 16. 39 Af dessa Obligationer äro sedermera infriade, dels Smålands HypolheksFörenings, lill hela beloppel, 216,500 R:dr och dels af Götheborgs Hypolheks-Förenings en summa af 107,683 R:dr 16 sk.
Tages så i beräkning den vakansafgift som kommer att erläggas af roteoch rustsållare och denna till en del användes till den värfvade truppens rundligare underhåll och aflöning, bör ej något tvifvel uppstå om erhållande af både tillräckligt och dugligt manskap, utan vidare uppoffringar. Af vakansafgiften kan måhända dessutom blifva tillgångar för en del af öfriga kostnaderna till ett väl ordnadt sjöförsvar. De med båtsmän indelda orterna skola äfven deraf hafva fördelar, emedan båtsmännen äro ej allenast otjenliga till sjötjenst, ulan efter tjenstgöringen blifva äfven odugliga landtman, som, jemte sina talrika familjer, på ålderdomen merändels blifva fattighjon, 182 Motioner i Bonde-Ståndet 1862. N:o 127. hvarföre ock med skäl klagas öfver en tryckande fattigvård synnerligast der roteringen är starkast. Vill man nu ernå målet med ett väl ordnadt sjöförsvar, så måste man äfven begagna medlet, som är, enligt ni in tanke, att antaga en värfvad trupp i stället för båtsmän, och föreslår jag: att så fort båtsman ur tjensten afgår, ställes numret på vakans och båtsmans-rusthållet eller roten derför till Staten erlägger en skälig vakansafgift, som, i mån af behof, användes till anställande af en värfvad trupp för sjöförsvaret. Om remiss härå till vederbörligt Utskott anbålles. Stockholm den 22 November 1862. Nils Petersson, från Calmar län. Af S. P. Rosenberg från Christianstads län, om förslag till för andr adt ordnande af folkskoleväsendet i riket samt om hela personliga skyddsafgiftens användande till sagde ändamål.