Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti allmänna trossen och utredningen inbegripas : a) För alla v a p en: l:o Kaserner, förråds-, verkstadsoch sjukhus, 2:o Kasernoch sjukhus-persedlar, 3:o Sjukoch medicinal-persedlar, 4:o Kokock köks-persedlar 5:o Ved och lysning, 6:o Trophéer och kommunionsaker, 7:o Musikaliska instrumenler, 8:o Krigs-reservens reservuplag för fullständig beväpning, beklädnad och utredning. 9:o Fältlagsoch läger-tross, 10:o Sjukoch medicinal-tross, ll:o Allmänna forlskaffningstrossen med tillhörande utredning, 12:o Trosshästar med tillhörande stallpersedlar, till det antal som a) Till allmänna utredningen och trossen är ibland landtförsvarets ordinarie utgifter uptagen en summa af 200,000 r:dr (se Tab. 32). Härmed är afsedt att bestridas de utgifter, som tillhöra utredningens och trossens underhåll samt kompletterande i mån af förbrukning. Kostnaderne åter för dess tillökning i antal, utöfver hvad som redan finnes, tillhöra de tillfälliga utgifterna och äro ibland dem uptagne med tillsammans 90,000 r:dr årligen. Att de upförde 200,000 rtdrne äro för det omnämnde ändamålet rundligen tilltagne, synes bäst af följande. Närvar. Riksstat uptager för KrigsKolbii-Depart:- ter 660,660 r:dr 32 sk., eller lill Art.-afd. 190,000 r:dr, till Fortif. afdl 50,000 r:dr och till Utredn.-afd. 426,666 r:dr 32 sk.
Jag vill icke vi - Den a i N o v e m 1) e r e. ra. dare förlänga discussionen i detta ämne, utan blott förklara, att jag icke förstår huru man kan vilja på samma gång behandla frågan om användandei af bancovinsten, som man afgör frågan huruvida någon del deraf skall reserveras för bankens räkning, då denna sednare fråga endast grundar sig på BancöUtskis betänk., men den förra deremot är beroende på utlåtande jemväl från StatsUtskollet. Det förefaller mig besynnerligt, att man genast skall gå till frågan om användandet, då man ännu icke bestämt sig för det ena eller andra af de särskildta sätt, hvarpå denna tillgång kan komma att blifva användbar. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att R. o. Ad. af BancoTJtskls utlåt, funnit, att det innefattade förslag att af den upplagda bancovinsten, den nemi., som eni. iSåg års hufvudbok är utöfver grundfonden att påräkna, skulle bildas en reservfond af en million r:dr; att hvad derutöfver af denna bancovinst återstår, hålles statsverket tillhanda, och att det belopp, som hålles statsverket tillhanda, utgår från banken med en femtedel årligen, sedan reservfonden först blifvit afdragen. Om Hr Landtm, riktigt uppfattat Utsk:s förslag, skulle således reservfonden äfven utgå med en femtedel af den behållna bancovinsten årligen, och sedan det, som skulle komma statsverket till godo. R. o. Ad. torde finna, att första frågan, som skall afgöras, vore om huruvida en reservfond af en million skall af den upplagda vinsten nu bildas, och då discussionen i detta ämne redan länge varat, hemställde Hr Landtm., om R. o. Ad. ansåg den i afseende på reservfonden vara fulländad. Ropades ja. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg, att af bankens upplagda räntevinst skall bildas en reservfond af en million. Ropades ja och nej. Hr Frih. o. Landtm, förklarade, det han trott sig finna att nej öfverröstat ja.
Ett inbördes missförstående af samhällets grundkrafter, der sjelfva de bättre medlemmarne af våra Ständer voro aflägsnare, än de äro nu, ifrån fullklara begrepp om Ståndens rätta förhållanden till Staten och till hvarandra, bragte jemväl det ”första” ståndet att på flerfaldigt vis misstyda sin ställning till Konung och Folk. Det vid denna tidpunkt nyaste af dess misstag var den strid, hvari flertalet af dess ledamöter hade försatt sig till en monark, som (i både god och ond bemärkelse) var en af Sveriges adligaste Konungar. Bragt i den sällsamma belägenhet, att öfverallt motverkas, att omsider på det hätskaste förföljas just af det stånd, som han omedelbarast älskade och varmast gynnade, blef han, till sin innersta (och aldrig utplånade) smärta, nödtvungen att antaga rolen af adelsfiende. Han utförde den, till sitt förderf; men också til det ridderskaps, hvars ättlingar sedermera dyrt fått umgälla sina fäders oförstånd. Ju oklokare man handlade, då man i ett tidskifte, så vådligt för all Adels tillvarelse, å ena sidan tvang Konungamakten sjelf till jakobinska steg 54, och å andra sidan ådrog sig af Ofrälsestånden ett hat, hvars bitterhet, om än i allo öfverdrifven, likväl icke i allo var orättmätig: desto mera blef ock gifvet, att från den fördömelse, som utgick öfver Adel i allmänhet, icke heller Sveriges Adel kunde tagas undan. Och ändock har denna Adel haft en långt mindre andel, än någon annan Europeisk, af Feodal-Adlighetens skick och oskick. Derföre står den ock, ännu i dag, långt omedelbarare på verklig folks-grund. – Väl var icke Thorild den man, i hvars omdöme den hade förlorat något genom sin opposition mot Gustaf III. Honom behagade fastmera
Ännu bestå likväl, i Sverige, Lagarnes Former, emedan de hvila på moraliskt sanna begrepp, hvilka, lyckligtvis, också blifvit räddade undan den förstöring, hvarmed de botades af den största förmåga, att alla begrepp förvränga och förvilla. BevisningsLagarnes Former äro angelägnast af alla. I frågor om förbrytelser, igenom hvilka allmän fred är sårad, eller förnärmad; eller som i Embete utöfvas, står det, efter våra Lagar, hvar man fritt att uppträda, såsom Angifvare eller Åklagare; och Bevisningsrätten kan aldrig förnekas honom, så framt lian annars fullgör BevisningsLagarnes Former, det vill säga: så framt han fullgjorde vilkoren som böra föregå, innan fråga om sjelfva bevisens företeende kan uppstå , eller kan bifallas. Dessa vilkor äro: att han gör angifvelsen anhängig, antingen hos någon Actor Publicus, som då är pligtig att den genast beifra; eller också vid den Domstol, hvarunder den Person, den Embetsman lyder, emot hvilken angifvclsen rigtas; att ett bestämdt Factum, en gifven Casus, och således icke blott ett smädcligt omdöme uppgifves, som skall bevisas; samt att äfven den bevisning lill sin beskaffenhet uppgifves, som man vill i Målet begagna. Dessa Former, dessa föregående vil - 666 Den io Januarii. kor äro så lätt uppfyllda, att man kan med mycken säkerhet antaga, att den Person, som dem åsidosätter, brister ovilkorligen i endera, antingen förmågan eller alfvarlig vilja att något bevisa. Okunnighet om dessa Former ger rätt till biträde af publikt Ombud, och någon enda annan orsak till deras åsidosättande, än den nyssnämnde, är alltså icke ens tänkbar, och är det minst, när det gäller att annars stånda Reconventions-ansvar.
Cintra £tafen. Kfrtftiitcbatittt 40 (Minar 110 ^jaltnftab 20 (Sarlöfvcna 400 ipcbcmora Slätmo 1 00 £ctfutgbovg 65 Itp fa fa 340 ^entöfanb 2Öeftcvå3 £mbt’f’ötoafl föMSbp 70 Äöptitg 50 Crebje Clafen. Sltfcå SöoråS 20 9Ji'an’eftab 20 (SarrSbaiitn 70 spitca (Sarlftab Sata (SbrifHanftab 90 Suitbötuaff fyabfmt ©cberbatttit 15 glntfepmg 30 ©eberFöptitg 25 Baiibofveua 85 lt nica Stitföpmg 100 SBabfteua 30 Suitb . , • '^Barberg 20 Sfaifepfttg 50 SBcuetSborg 25 Itbbcluafia SBc.rtö. Svanopovt 2,755 Srauöport 3/065 (?) titt SK. @t. $vct. 1847 & 1848; 10 @om(. i 2 9?anbet. ^ennUitings^vcvtwittgeit D?:br — . — ■ — , —- —i r~r12- 9t:br Sraitåport 5,065 Strandört 3,220 5entte Claren. Norrtelje 25 StftttgSåö ^rttpftob 23 5(fFcrfmtb . - . 23 Sigtuna (SfmfcrttSFjanm Sfanör cd) ft-atftevbo . effjö 13 SFara ©ngeKfoIm 3 ©Femtinge 23 ©nFöfnttg SFcfbc ©fFtTöttina . Strengnäs ^ralFenbcrg Striimftab ^mFFitytng Säter ©remm
Presterskapets inkomster, i anledning af vackt motion om tillägg till 5:te §:n i Kongl. Förordninsen den 11 Juli 1862 angående allmänt ordnande deraf: B. II. 198, 207, 211, A. 220. — löne-inkomster, i anledning af väckt motion angående ändring i 2:dra §:n lista momentet af Kongl. Förordnincen den 11 Juli 1862, rörande reglering deraf: B. I. 393, 463, A. 464; E. II. 57. Preste-Ståndet, angående tryckning af ytterligare 500 exemplar utaf de inom nämnde Stånd väckta motioner: B. I. 491,520, A. 520. 188 — P — Preste-Ståndets Afskeds-Deputation till Med-Stånden vid Riksdagens slut: VII. 398. — Protokolls-Utdrag: se Protokolls-Utdrag. — representations-rätt, om ändring i 13:de och 16:de §§:na Riksdaas-Ordningen, angående —: B. I. 180, 194, 395, 407, A. 407. Prest-löne-reglerings-nämnderna, angående rese-ersättning och dag-traktamente till Ordföranden och ständiga ledamöterna i, samt om anslaa till skrifbiträde åt dessa nämnder: III. 268, 275, R. 275; B. VII. 65, 79, 85, A. 85, E. 246. Prestman, i anledning af väckt motion, angående tillåtelse för enskilde att anställa särskild sådan för Gndstjenstens upprätthållande i orter aflägsna från församlingens kyrka: B. V. 610; VI. 4, A. 4, U. 393, 441, A. 441.
I Sami. I J/d. 5S Haft. 2 40 Stats-Utskottets Utlåtande, N;o 405. ”1 det underdåniga utlåtande, Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande afgaf den 20 Juni 1848 i frågan om afträdande af kronans mark inom Götheborgs stad, framställde denna myndighet, som ”betraktade föremålen för stadens och elfstyrelsens underdåniga ansökningar om åtkomst af förenämnda mark, såsom stående i närmaste gemenskap, och ämnet för den sednare ingalunda kunna anses vara mera främmande för stadens intressen än den förras”, behöfligheten af kronans område mellan stora Bomsoch S:t Eriks bastioner, till en för sjöfarten högst nödvändig docka eller upphalningsbädd, för hvars anläggande elfstyrelsen anhållit om detta områdes upplåtande på sig. Det var endast och allenast på grund af detta Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes utlåtande, och med afseende på den nytta, en sådan anläggning borde medföra, icke endast för Götheborgs stads, utan för hela rikets sjöfartsrörelse, som Eders Kongl. Maj:ts och rikets Krigskollegium, likasom Chefen för Ingenieur-korpsen, ansåg sig den 30 Januari 1849 böra i underdånighet tillstyrka afträdandet till staden, äfven af den mark, som ligger norr om Mastsamnen intill S:t Erik, hvarvid Krigskollegium till säkerhet flir markens användande för de ändamål, hvilka föranledde dess afträdande, i 4:de punkten utsatte, med något skärpta ordalag, de vilkor, Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i sitt underdåniga utlåtande föreslagit böra dervid fästas. Då nu likväl
Att del mä stä uti Jordägarens behag att neka eller all tillära Landtbo eller Arrendator att ttilwerka Bränwin , samt att nllwärk, ningsrätt ej mätte sträcka sig till vstattlögde Lägenheter, Skaktlagde Qwarnar, MMnare, Tor< pare, indrlte Krigemän, pä landet boende Ståndspersoner, Tjenstemän h Handtwerkare som ej äga eller besitta jord. Kan ej finna rätt wara att oskattlagda Lägenheter skulle utan Jordägarens samtycke fä k,»werka Bränwin, dä detta willtor föreskriswes andre som ej ha egen Jord. Häller söre att Järnwerk och andre Bruk borde särskildt nämnas, sä framt Jord ej ensamt stall aa - Den r7 Ianusrik. 1029 Borgare Srändek - anfes berättgad kill Branwins-drämng. OEar akt pä Hemmansegaren mätte fä ankomma huru wiva han will tillära nägon pä d tz ägor boende art tillwerka, dock utm medtöljande skyldig» ber tl!l l!»at-k urötwer den som öc, helfwa HemmannecärladeS. Anses swärigheter möta wid utfinnandet af rätta p^w^rrionen ril! T xering för Qwarnar, Utjordar m. m. i jemnförelfe emot Hemman - Ridd. och AdProc. 5. 84 » Att bland de till Bcänwlns-bränni' g berättigade böra uppiöras ej allenast Jordägare, u M älwen Iord-lnnehasware eller Disponenrer / pä det att innehafware af B. Kro - Den 27 Jamia rit. I alla Rikets Stä der ingen u danka gen äga alla inom dem elier deras område boende Hus ägande JnwSnare som sig H06 Magi stråken anmölr, räl t!gl-et atk Bränwm tiiiwerka och ölstil lera.
Jag vill då anmäla, alt denna undersökning är af öfver-postdireklörsembete redan verkställd. Denna embetsmyndighet önskar nemi. också, att postskjutsen måtte kunna öfvertlyttas från posthemman till gästgifverierne af det skäl, att liqviderne i och för postföringen nu måste ske efter de mångfaldigt olika arterne af skjutslegan dels för vanlig posthemmansskjuts, dels entreprenader till olika belopp, dels efter gästgifveriskjuts än med gamla än med nya legan. Dessa liqvider medföra derigenom särdeles många svårigheter, hvilka det visserligen vore val att kunna undvika. En annan olägenhet af det nuvar. postföringssättet är den, att, i den mån hemmansklyfningen fortfar och isynnerhet klyfningen af posthemman, måste postiljonerne, okunnige om hvilken hemmansdel turen för postföringsskydighet åligger, uppsöka än den ena och än den andia af dessa hemmansdelar, hvarigenom i åtskilliga län oundvikliga hinder redan uppstått för postens snabba befordran. Man har härvid anmärkt, att en förändring skulle kunna Den 26 Juli f. m. 223 ske utan betydlig minskning i den inkomst, Staten för närvar. af postverket åtnjnter; men sådant låter sig likväl icke göra, ty om hela postskjutsen skulle utgöras efter den nya skjutslegan, blefve derigenom en ökad kostnad för Staten af minst 32,000 r:dr och den ersättning, som posthemmanen för befrielse från postskjutsen skulle utgifva, uppgår endast till cirka 12,000 r:dr. Utsk. har dessutom icke föreslagit, att denna afgift skulle tillfalla postverket, såsom någon ersättning för den ökade utgiften, utan att densamma skulle indragas till statsverket, i hvilket fall det belopp hvarmed Statens inkomst af sjelfva postverket måste minskas, skulle uppgå lill fulla summan af 32,000 r:dr. Räknar man åter postverket tillgodo ofvannämnde 12,000 r:dr, blir minskningen i alla fall 20,000 r:dr. Endast för att lemna dessa sifferuppgifter, har jag ansett mig böra afgifva detta yttrande. Hr von Hartmansdorff, Aug.:
Utskottet anser visserligen önskvärd!, att genom inrättande af en: profession äfven vid Upsala universitet i de lefvande språken och den nyare litteraturen en vidsträcktare bildning härutinnan kunde beredas, helst de moderna1 språken nu mera vid! elementar-läroverken till väsendtlig del ingå. i undénvisningen; men då det vid nämnde universitet finnes en. e. o., professor, i dien; moderna litteraturen och det hittills icke visat sig, att skickligelärare i de lefvande språken saknats vid elementar-läroverken samt för öfrigt mångfaldiga: andravigtiga behof taga statens tillgångar i anspråk, hemställer Utskottet',. att förevarande motion icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. 9:o. Uti en inom Preste-ståndet af professor Lindgren väckt, till Utskottet remitterad, motion är anfördt, hurusom vid 184.0 och 1841 arens; riksdag åt hvardera af rikets båda universiteter 2 nya professors-löner å 1,600/ Sta/sUtskottets Utlåtande, N:o 73] o r:dr anslogos, med föreskrift, att dessa löner skulle tillfalla de’ yngste professorerne, . hvarjemte, till utgående från allmänna indragnings-staten, anvisades åt Lunds universitet 4 och åt Upsala 2 löner till enahanda belopp, att utgå antingen till professores emeriti' eller ock, derest dessa efter Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning vid hvarje förekommande fall skulle anses böra vid afskedstagandet hugnas med bibehållandet af sina då egande inkomster, till desses efterträdare. Det sednare alternativet hade hittills följts och bomme sannolikt att äfven hädanefter tillämpas, hvarföre, under förutsättning, att antalet af afskedsberättigade och afskedssökande professorer icke understege antalet af befintlige s. k. emeritilöner, i sjelfva verket funnes icke mindre än 10 ordinarie professors-löner till det ofvannämnde ringa beloppet al 1,600 r:dr.
Maj:t behagade, jemlikt Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande, i Nåder gilla berörde förslag, sådant det finnes detta protokoll bilagdt samt befallte, att, i enlighet dermed, Nådig Proposition skulle till Rikets Ständer aflåtas. Ex prolocollo Mildhog Lundgren. Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. Ank. till Exp.-Utsk. d. 26 Jan. 1857, kl. 11 f. m. Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition lill Rikets Ständer, angående försäljning af tomtplatsen efter Kronans nerbrunna spanmåls-magasinshus i staden Carlshamn; Gifven Stockholms Slott den 16 December 1856.
M:s nåd. propos., ang:de upphäfvande af hvad nu stadgadt är om lagförklaringars utfärdande af Högsta Domstolen; N:o 55, angtde ändring af Reg.Fms 16 §, införande af en ny 17 §, samt ändrad ordningsnummer å nuvar. 17 och 18 SS; Stats Utsk o ttet: N:o 354, ang:de anslag å extra-statsregleringen; 16 H. 26 Den 7 November e. m. N:o 354, Litt. A, i anledn. af ifrågaställa exlra-statsanslag för försvarsverket till lands; Nio 354, Litt. B, i anledn. af ifrågaställa exlra-stalsanslag för försvarsverket till sjös; N:o 354> Litt. C, i anledn. af ifrågasatta exfra-slatsanslag för lättade communicationer oell andra allmänna arbeten ; N:o 354, Litt. D, i anledn. af ifrågaställda exlra-stalsanslag till allmänna byggnader; Nto 354, Litt. E, i anledn. af ifrågaställda extra-statsanslag för undervisningsverket, veltenskaperna och de sköna konsterna ; N:o 354, Litt. F, i anledn. af ifrågaställda extra-statsanslag till åtskilliga allmänna och enskildta föremål; Nto 355, i anledn. af väckta motioner om alla bevilln.- medels samt öfriga contanta statsbidrags ingående till Riksg.- contoret; Nto 356, i anledn. af väckt fråga om restitution lill staden Hudiksvall af eriagd rotefrihets-afgift; Nto 35y, i anledn. af anmärkntr vid Utskts betänk. Nto 3i5, angtde sökt befrielse från ersättandet af förskott till utgifter i följd af cholera-farsoten; N:o 358, i anledn. af Vällofl. BorgareSlts ålerremiss af Utskts betänk.
Skulle icke liksom hos släktet äfven hos individen den naturliga utvecklingen gå från beundran för den krigiska bragden o c h den fysiska styrkan, öfver beundran för den intellektuella öfverlägsenheten, till hänförel sen för den moraliska, hvilken känsla naturligtvis ej utesluter de förra. En svensk man. L — / - Örn kviry \ lig hemslöjd. Några tankar om dess värde och befrämjande. Af Hedvig Holmström. Föreningen utgifver sedan 1 8 8 0 en tidning, anordnar slöjdkurser o c h utställningar samt utsänder reseombud o c h konsulenter. Dess verksamhet omfattar både manlig o c h kvinnlig slöjd. En major * » Den Norska Husflidsforeningen », OhristiPoore och hans hustru hafva d ä r u p p - | ania, och » Norsk Husflids V e n n e r », Trondhjem. (Forts.) * Svar från liduns papperskorg. Tolkadt af F. M. C. nutider sekreterarns stora bord jag står tyvärr — och kan nu inte Men om i laget jag ock haft ett ord, jag aldrig uppå denna platsen stannat. / annat. Ej mitt år » skuldregistret *, del är oisst. — Det måste jag för läsaren förklara. — Min stora » ondska * och min » arga list *, det år förtal och falska rykten bara. Af och tar och allt hvad koinnor koka hop, gu ' nås, sända af till Idunsredaktionen, denne bästa bitarne, förstås, jag får sämsta, magraste portionen. Till kealitet dock — ej till kvantitet — det är som ville man en Molock mata. Men ej en sinekur är den diet, då man blir stoppad med hoad andra rata. Än än än ån år det dåligt rimmade, än för rått, år det endast ben, och aldrig märgen, någon skämd och unken smak det fått, har utaf spenat det endast — färgen. Än ån Än än allt för färskt — än ej på salt man spart, alltför hårdsmäli. — ån blott lösa maten. för omoget — bara sura kart — » hop-joks » endast ifrån alla faten. Ja, det år min » menu * dag efter dag. Nog vill det till att ej få ondt i magen.
Hvad angår de rent forstliga grunder, efter hvilka utsyningarne böra ske, så bar jag ansett lämpligast att desamma endast i allmänhet angifvas i författningen och att Skogsstyrelsen bemyndigas att meddela sin underlydande personal de närmare föreskrifter, som i sådant afseende erfordras. Att icke trakthuggningssystemet utan det s. k systemet af »ordnad blädning» bör för de nordliga skogarne användas, torde väl för närvarande anses vara utom allt tvifvel, men jag har funnit betänkligt att binda den forstliga verksamheten genom upptagande i lagstiftningen af en benämning, som möjligen kunde anses fästad vid vissa nu gällande bestämda reglor för skogshushållningen. Det har synts mig lämpligare att i detta afseende lemna ett öppet fält för den större erfarenhet om olika metoders tjenlighet, som en längre tids tillämpning af författningen kan bereda. Redan i nådiga Brefvet den 11 April 1844 finnér man den allmänna princip för utsyningarne, som i det af mig framlagda underdåniga förslaget är upptagen, eller att skogen icke må hårdare älitas än med dess bestånd i framtiden anses förenligt. I sistnämnda nådiga Bref och flera sednare författningar finnes äfven uttalad en annan grundsats af mera ekonomisk än forstiig karakter, nemligen att den skogstrakt, hvarå utsyning skall ske, ej må hårdare anlitas än att den för framtiden må lemna enahanda årlig tillgång till sådana träd, som för timmer eller bräder äro använd bara. Emot denna regel hafva anmärkningar blifvit framställda af sakkunnige personer, hvilka förmenat att derigenom fullmoget virke skulle komma att lemnäs på rot tills det toge röta, och att heldre allt fullmoget virke borde på en gång få alverkas, äfven om trakten lill följd deraf under en längre tidrymd komme att sakna dylikt virke.
P. 260. 436 ProtocollsUtdrag, Ridderskapets och Adelns: om nedannämnde Betänkanden: från StatsUtskottet rörande nedsättning af Qvarantaines-afgifterne vid Känsö för Svenska fartyg; från Statssamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskotten, i anledning af anmärkningar vid Utskottens Betänkande angående Communications öppnande med Gellivare Jernmalmsberg i Luleå Lappmark; från Statsoch BevillningsUtskotten, öfver anmärkningar vid Utskottens Betänkande rörande Extra Grufvehjelpen i Stora Kopparbergs Län; från Lagutskottet, i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande angående företrädesrätt för Jordägare till betalning af brukares lösa egendom. P. 261. — om LagUtskottets sednare Betänkande angående Jordägares rättighet till Arrendators af hysande, när ArrendeContract ej uppfylles. P. 262. — om LagUtskottets Utlåtande i anledning af RiksStåndens skiljaktiga beslut, i frågan om förbud för Ledamöter i HofRätt, att sig emellan byta lottade mål. P. 262. — om åtgärders vidtagande till befordrande af ett snart slut på Riksdagen. P. 452. om ConstitutionsUtskottets memorial rörande en af Hr LandtMarskalken vägrad Proposition. P. 453. — om BevillningsUtskottets memorial angående Voterings-propositioner i afseende på de om TullBevillningens utgörande RiksStånden emellan yppade skiljaktiga meningar.
Ifrån Högvordige PresteStåndebi 6:0 Memorial af Herr ContractsProsten Doctor Frykstedt, deruti Herr Doctorn fäster uppmärksamheten på de olägenheter, som nuvarande flyttningstid för Tjenstehjon skall medföra, hvaribland förnämligast anmärkes: att hela hösten kan anses såsom Ande-tid för den inre hushållningen, icke mindre trägen, än skörden för den yttre, och att ett afbrotti arbetet, under en helvecka, eller mera, då förorsakar lika kännbara olägenheter, som i sednare fallet: att svårigheterna af den nu stadgade flyttningstiden i synnerhet drabba Presterskapet, hvilket det åligger, att vid de för Mantalskrifningen, i slutet af November eller i början eller medio af December, utsatte Terminer, förete Kyrkoboken i sådant skick, att den dervid kan tjena till rättelse; hvilket åliggande Herr Doctorn gnser omöjligen bunna fullgöras i en stor £50 Besv. och Ekon. lltsk.