Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utdr. d. 19 Septemb. TÖ23. 999 dag fattade Beslut, otti Riksens Ständers deltag ,'e i lordfärden efter deras aflidne |u C* v stiti. >mbudsm.an Ehrenborg, fann BorgareStå. idet fur godt att instämma, S. D. Wiel förnyad föredragning af LagUtskottets utlåtande N:o 170, i anledning af anmärkningar vid Betänkandet N;o 103, om skyldighet för Gäldenär att sin skuld med arbete altjerva m. m. blefvo desse Betänkanden af BorgareStåndet förkastade. S„ D. Föredrogos å nyo och biföllos : N:o 49. ConstitutionsUtskottets Memorial med föreslående af tillägg i 14 g. af Instruction för Justitieombudsman. Stats utlåtande rörande Fabriksldkaren Fresks lån i ManufacturDisconten. LagUtskottets om Borgenärs Bysäctningsrätt för skuld, den Gäldenären ej mägtar godtgöra. S. D. Återremitterades : N:o 130. LagUtskottets Betänkande i väckte frågan om behörig Domstol för upptagande af åtal emot HofRätter, Collegier m. fl., samt lee» Tot. Vtdr. d. 19 Sept. 1825. om Tjenstemännens i nedre JustitiacRevisionen subordinerande under Högste Domstolen. Lag och EkonomiUtskoftens i väckt fråga om upphäfvar.de af Landshöfdingarnes Domsrätt i Enskiftesmål S. D. Kades till Handling3rne N:o 471, StatsUtskottets utlåtande, i de från Ridderskapet och Adeln återremitterade Puncter af Betänkandet N;o 81, öfver Revisions Berärtelserne angående Allmänna Magazinslnrättningen, N;o 1 gr.
Då Jesus fick se honom, sade han: Du äst Simon, Jona son; du skall heta Cephas, det betyder hälleberg. Dagen derefter ville Jesus gå ut i Galileen; och fann Philippum, och sade till honom: Följ mig. Och var Philippus af Bethsaida, Andree och Petri stad. Philippus fann Nathanael, och sade till honom: Den som Mose hafver skrifvit om i lagen, och Propheterna, hafve vi funnit, Jesum, Josephs son af Nazareth. Och Nathanael sade till honom: Kan något godt komma af Nazareth? Philippus sade till honom: Kom, och se. Jesus såg Nathanael komma till sig, och sade om honom: Si, en rätt Israelit, i hvilkom intet svek är. Då sade Nathanael till honom: Hvaraf känner du mig? Jesus svarade, och sade till honom: Förr än Philippus kallade dig, då du vast under fikonaträt, såg jag dig. Nathanael svarade, och sade till honom: Rabbi, du äst Guds Son: Du äst Israels Konung. Jesus svarade, och sade till honom: Efter det jag sade dig, att jag såg dig under fikonaträt, tror du; större ting, än desse äro, skall du få se; Och sade till honom: Sannerliga, sannerliga säger jag eder: Härefter skolen I få se himmelen öppen, och Guds Änglar fara upp och neder öfver menniskones Son. Och på tredje dagen vardt ett bröllop i Cana i Galileen; och Jesu moder var der. Vardt ock desslikes Jesus buden, och hans Lärjungar, till bröllopet. Och då vinet begynte fattas, sade Jesu moder till honom: De hafva intet vin. Då sade Jesus till henne: Qvinna, hvad hafver jag med dig? Min tid är icke ännu kommen. Då sade hans moder till tjenarena: Hvad han säger eder, det görer. Så voro der sex stenkrukor, som satta voro efter sättet om Judarnas rening, hållandes hvardera tu eller tre mått. Då sade Jesus till dem: Fyller upp krukorna med vatten; och de fyllde dem öfverfulla. Och han sade till dem: Låter nu uti, och bärer till kökemästaren; och de båro.
Länge nog hafva hyllningar ägnats åt krigets hjältar; vi hylla eder såsom fredens budbärarinna. Måtte ni länge och lyckligt lefva, och må himlens välsignelse kröna edert ädla sträfvande med den bastå framgång! Detta är den svenska fredsförenin gens uppriktiga önskan. Svenska fredsoch skiljedomsföreningens centralstyrelse. I detta sammanhang vill Idun bringa sina lä- sarinnor bilden af en kvinna, som genom sina sträfvanden helt säkert redan bland dem förvärfvat många vänner och sannerligen förtjänar att vinna ännu fler. Hon är dotter till österrikiske fältmarskalken grefve Kinsky och förmälde sig 1 8 7 6 med baron A. G. von Suttner, hvilken likaledes är skriftställare, och som i synnerhet gjort sig känd genom sina skildringar och romaner från Kaukasusbergen. Efter att hafva vistats många år i Kaukasien när du törstar, ett stöd, när du v a c k l a r. Baronessan von Suttner började år 1 8 8 2 sin författareverksamhet, då hennes första arbete » En själs inventarium » utkom och såväl till form som till innehåll vann mycket bifall. På detta följde många andra. Man kan säga, att tre hufvudmotiv legat till grund för hennes arbeten. I de tidigare har hon i synnerhet lagt sig vinn om att gifva fina psykologiska skildringar. Och häruti är hon sannerligen mästare. Hon framställer karaktärerna just. sådana de i verkligheten äro. Utan att ett enda ögonblick låta sig förvirras låter hon endast sanningen tala. — H o n har förkastat den ofta tröttande monologen; i dess ställe har hon antagit det mera sällan begagnade sättet att i brefform låta de handlande personerna uttala sina — • oftast just hennes egna — åsikter. Sättet är bekvämt, och målet vinnes. Stort utrymme är lämnadt åt reflektionen. Påtagligen är hon en mycket skarpsynt kvinna, som städse sysselsatt sig med de allvarligaste frågor. Det hela gifver dock för ingen del intryck af ett tröttsamt moraliserande — tvärtom, språket är lätt och smekande; hon inflätar en mängd pikanta tilldragelser uti dessa sina första arbeten, och dock är allt sammanhållet af ett starkt band: enhet i stämningen och i grundidén.
Sann och trofast var hon, med något sällsynt rent och sundt så till kropp som själ, begåfvad som få på hufvudets och hjärtats vägnar. Snart öppnades också ett vidsträckt arbetsfält för den unga flickans stora förmåga. Till öfversköterska på Falkö- pings nya lasarett antogs hon d. Väl var hon medveten om det ansvar, som på denna plats lades på hennes unga skuldror, men innerlig och fast var hennes föresats att offra sig för sina lidande medmänniskor. Den 3 februari 1897 förflyttades Ester till Akademiska sjukhuset i Upsala. Kort, allt för kort tid fick hon där arbeta, sällsynt nitisk och skicklig. Just i sitt kära arbete skulle Ester såras till döds. Ett ringa sår till en början och dock så farligt. Allt hvad läkarekonsten ägde ypperst, hvad systerlig kärlek och o m. ' PPJ^ 90 139S Familjelifvet är egenkärlekens skönaste graf, o c h från den grafven har sedligheten sin upprinnelse. P. Genberg. vårdnad kunde gifva slösades med fulla händer öfver den unga » systern ». Men förgäfves var all mänsklig omsorg: döden fullföljde sin gärning, bröt rosen, innan ett enda af dess blad hunnit falna för höstlig vind. I rosor blef hon också bäddad. Läkare, patienter, kamrater och vänner, alla gåfvo de sin blomstergärd åt den unga kvinnan, som under sin korta lefnadsbana hunnit göra en så stor insats i lifvet. På dagen ett år efter sedan Ester tillträdde sin plats på Akademiska sjukhuset fördes hon därifrån som dödens brud. Vägen gick till hennes barndoms och första ungdoms hem, det gamla kära Walla. Under dess tak måste hon en stund stilla bida, för att för sista gången sakta smekas af mjuka modershänder. Därifrån fördes hon till Fagre åldriga tempel, fram till samma altarrund, vid hvilken hon komflrmerats några år förut. Och så till sist ut på kyrkogården, där en älskad fader förut hvilar: vid hans sida bäddades hennes graf. Samma lärare, kyrkoherden N. J. Ternstedt, som beredde Ester till hennes första nattvardsgång, invigde också hennes stoft åt förgängelsen med en gripande betraktelse öfver dessa o r d: Må jag icke göra hvad jag vill uti det som är mitt (Math.
M. eger rätt alt inställa tillverkningen, när vigtiga omständigheter sådant föranleda, hvarigenom man aldrig kan med någon slags visshet beräkna att skatten för denna näringsgren skall inflyta; ty om den äfven i Statsbudgeten uptages till ett visst belopp, så kunna likväl sådana omständigheter inträffa, att hela detta belopp alldeles försvinner. Följaktligen bör det anförda skälet icke tilläggas någon upmärksamhet, för att derigenom bereda bifall till Betänk. Man har äfven sagt, att de i våra bränvins-författningar, så väl gamla som nya, omtalade ”vigtiga omständigheter” skulle här kunna anföras sorn skäl för bränvinsbränningens inställande under detta årets 2:ne sista månader. Men hvar och en, som något reflekterar öfver meningen med dessa ord, hör ovägerligen medgifva, att de endast förutsätta sådana förhållanden, hvarigenom, medelst bränvins-tillverkningen, en så betydlig del af den i landet producerade säd skulle medtagas, att återstoden ej blefve tillräcklig för folkets lefnadsbehof. Annu vet man likväl icke, efter sorn vi ännu lefva i April månad efter gamla stilen, huruvida årsvexten kan blifva sådan, att deraf möjligen en inställelse af bränvins-tillverkningen är af nödvändigheten påkallad. Inträffar detta, betviflar jag ingalunda att K. M. skall begagna Sin höga rätt -att anbefalla en sådan inställelse, och då ligger ju i denna rättighet hos Konungen den garanti, som bör finnas mot den öfverdrifna tillverkning af bränvin, som Utsk. befarat. Det är visserligen sant att närvar:de politiska förhållanden gifva anledn. till den förmodan, att icke serdeles mycket spanmål kan under den närmaste framtiden vara att påräkna till införsel från de hamnar, der förut ganska betydliga qvantiteter varit påräknade; men jag hemställer till det Högloft. Ståndet, huruvida häruti kan .ligga något skäl att bifalla den ifrågavar:de undantagslagen. Ännu äro icke de ..omständigheter för handen, 30 Den 1 Maj. på hvilka Hr Braunerhjelm fästat upmärksamhelen.
S. D. Då nu ånyo föredrogs Bevillnings-Utskoltets, den 7 dennes, på bordet lagde memorial N:o 29, i anledning af Riks-Ståndens olika beslut angående curhus-afgiflens fortfarande, gillade Ridderskapet och Adeln de föreslagne voterings-propositionerna, lade till handlingarne den, sidan 3, gjorda serskilda anmälan och biföll Utskottets i slutmeningen gjorda hemställan. S. D. Lades lill handlingarne Banco-Utskottets, den 7 dennes, på bordet lagde memorial N:o 108, i anledning af Hedervärda Bonde-Ståndets återremiss å Utskottets under N:o 82 aflåtna Betänkande. S. D. Då nu ånyo föredrogos Banco-Utskottets, den 7 dennes, på bordet lagde memorial: N:o lil, med förslag till sammanjemkning af Riks-Ståndens beslut, i anledning af Utskottets Betänkande N:o 36 och Utlåtande N:o 78; och N:o 112, i anledning af Riks-Ståndens skil jagtiga beslut i fråga om löneregleringen för Banco-Verkets embetsoch tjenstemän, konst-idkare och vakt bet jening; fann Ridderskapet och Adeln icke för godt att antaga de till Ståndet ställda inbjudningar, utan godkände de föreslagna voterings-propositionerna. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Banco-Utskottets den 7 dennes på bordet lagde Utlåtande N:o 113, i anledning af Herr von Qvantens, Carl, motion om rättighet för större jordegare att erhålla lån från Handelsoch Närings-Disconten. S. D. Biföll Ridderskapet och Adeln Lag-Utskottets den 7 dennes på Troi. Utdr. d. 16 Nov. 18/fo. hordet lagde Betänkande N:o 144, öfver väckta motioner om upphätvande eller ändring af Kongl. Brefvet den 17 October 1778, angående barnamord.
Utdrag af Protocollet, hållet hos Riksens Högloft. Stånders Stats-Utskott, vid Lagtima Riksdagen i Stockholm den 24 Martii 1823. bordet lagde fråga, om anslag af medel till anläggande af en hamn vid Jönköping, nu till afgörande förekom, yttrade Herr sistlidne Sessions-dag på \-.de 386 StatsUtskottets Betänkanden Commerce-Rådet Santesson: ”För ej många dagar sedan har jag yttrat mig uti en dylik fråga, angående bidrag till Hamnbyggnad vid Lidköping, jag kan så mycket mindre vara stillatigande i frågan om ett sådant, för en vida betydligare, följakteligen dyrare, hamnbyggnad vid Jönköping, från hvilken punkt alla Landsorter Söder om Yettern få cornmunication med och nytta af den öppnade Sjöfarten emellan denna sjö, samt Venern och Vesterhafvet, äfvensom med den, som snart skall öppnas igenom Boren och Roxen till Östersjön. Jönköpings Stad lärer ej underlåta att i sin mån härtill bidraga, men då det ostridigt är i vida större Scala, som den omgifvande Landsorten behöfver och drar fördel af ifrågavarande anstalt, än den efter hvilken Jönköpings Stads enskilda förmån häraf kan beräknas, så måtte det ock vara en sak af mera allmän än enskild art; och således äfven fordra allmänt afseende. Om några allmänna bidrag förtjena afseende hos, och omfattande af Riksens Ständer, så måtte det vara de, som utan deras afsedda ändamål, productionens lättande och med detsamma ökande, redan under det de användas: i sig sjelfva äro productiva, det äro desse Byggnader af Canaler, Hamnar, Vägar o. s. v. och denna productiva natur består ej blott deruti, att de sprida penningar för användt arbete, rudimaterie!' och producter, utan ock uti den Stats-Utskottets Betänkanden. lika vigtiga omständighet, att de sprida arbets-förmåga, skicklighet, kunskap och öfning, samt kännedom af arbets-methoder och redskap, hvilka annars ej på långliga tider skulle förvärfvas.
Detta har TJtsk:t gjort af välvilja för den skättskyldige, alldenstund det ansåg att det för en mängd mindre bemedlade personer vore af vigt att veta till hvad belopp deras egendom var taxerad, och ej allenast hvad de anses ega i inkomster. Icke heller skall detta medföra något besvär för bevillmsberedningen, att, med 168 Ben 16 Maj f. m. någon kunskap i räknekonsten, uträkna hvad en proe:t på en inkomst gör. För min del får jag, på grund af hvad jag anfört, vördsamt anhålla om bifall till denna punkt. Gr. Hamilton: Det är visserligen sannt hvad Gr. Mörner sade, att, om en rättvis taxering skall kunna ega rum, en mängd komitéer måste dermed sysselsätta sig; men nog tyoker jag att 2,000 komitéer för detta ändamål är väl mycket, så mycket mera som förr hafva funnits bevillms-komitéer, men hvilka ansågos onyttiga och derföre afskaffades. De båda sista talarne började sina anföranden med att säga att kronobetjeningen ingalunda utöfvade beskattningsrätten; men erkände dock att det är angeläget att någon bevakar Kronans rättigheter, samt att någon sådan rättighet således förefinnes, som bör utöfvas, och denna kan ej vara annat än beskattningsrätten. Jag är fullt öfvertygad att, om detta ifrågavarande förslag sättes i verket, det blir kronobetjeningen, som kommer att beskatta Svenska folket. För min del anser jag lika praktiskt att de personer, som skola utgöra ledamöter i beredn:s-komitéerna, betala bevilln:ssumman; det blir alldeles detsamma. Frågan är blott att få 2 millioner för att fylla statsbristen, och detta vinnes på sådant sätt fullkomligt lika väl. Jag skulle önska att en viss del af bevillms-summan fördelades på hvarje län eller härad och att tax:s-komitéen sedermera måtte distribuera denna summa. Jag anhåller fortfarande om afslag å den 31 §:n. Gr. Mörner:
Då det sammanlagda beloppet af dessa summor, utgörande 10,000 R:dr, är oundgängligen nödigt dels för inlösen af de zoologiska och botaniska samlingarne, dels på det desse må medföra det med dem afsedda gagn, men Akademien dertill saknar medel, har Akademien i underdånighet anhållit, att Kongl. Maj:t täcktes af allmänna medel bevilja berörde belopp, hvarjemte Akademien hemställt, huruvida icke, då Doktor Kinberg och Magister Andersson, nödgats genom lån anskaffa de af dem utöfver anslagen utgifna 4,336 Hulr 31 sk. 11 rst., 5 procent ränta å denna summa kunde dem tillerkännas från den 5 Juli sistlidet år, då samlingarne lill Riks-museum aflemnades. Hvad Vetenskaps-Akademien sålunda och i öfrigt anfört, har Kongl. Maj Nådiga förordnande af den 25 Juli 1851 åsyftade ändamål, vetenskapens gagn och -en värdefull tillökning i fäderneslandets natural-historiska samlingar, blifvit genom de utsedde vetenskaps-männens berömvärda nit vunnet; och som kostnaden för ifrågavarande resa och de derunder gjorda samlingarnes ordnande för vetenskapligt bruk, uppgående till ett sammanlagdt belopp af omkring 20,000 R:dr Banko, är större än att densamma kan af de å Riks-Staten uppförda, för bestämda behof afsedda anslag utgå, har Kongl. Maj:t härmed velat hos Rikets Ständer äska, att, för betäckande af dessa kostnader, nämnde summa 20,000 R:dr Banko må varda anvisad. De detta ärende rörande handlingar komma att till vederbörande Utskott aflemnas och Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. Reuterdahl. 22 Kongl. MajUs Säd. Proposition, iS:o 67. Utdrag af Protokollet öfver Ecklesiastik-Ärender, hållet inför Hans Majd Konungen 1 Stats-rådet, på Stockholms Slott den 17 Mars 1854. Närvarande:
Fisket är för skärgårdens invånare af stor vigt och kan till och med anses lor hufvudnäring, åtminstone i Börstils och Gräsö socknars skärgård, hvarest långsten af strömming, som utgör förnämligaste föremålet för fisket, uppgifves hafva fortfarande, utan förminskning, lemnat till saltning årligen omkring 1,200 tunnor, som vid försäljning hetalts med 11 R:dr 16 sk. å 12 R:dr banko tunnan och således gifvit en betydlig inkomst. Uti den återstående större delen af Länets skärgård har strömmingsfisket, som redan under förra år varit i aftagande, icke heller under nu ifrågavarande tidrymd gifvit lyckligare resultat, utan snarare aftagit, med undanlag af år 1850 i Åkers och Wermdö Skeppslagers skärgård, der del då skall varit fördelaktigare än åren förut. Fångsten af andra fisksorter är ej af någon betydenhet och lemnar ringa till handeln. 1 anledning af fiskets förfall har, uppå underdånig framställning af Länets Jlnshållnings-Sällskap, Kongl. Maj:t är 1850 anvisat åt Sällskapet 2,000 B:dr banko, att utgå med hälften berörde år och hälften det påföljde, för att bekosta anställande af undersökningar i Länets skärgård i afseende å fiskets upphjelpande, till hvilket ändamål Kongl. Maj:t äfven täckts tillåta, att en Kronan tillhörig mindre ångbåt eller annat för ändamålet tjenligt fartyg finge begagnas; och har år 1850 sådan undersökning i skärgården påbörjats under ledning af Professoren och Riddaren af Kongl. Maj:ls Nordstjerne-Orden C. J. Sundevall. Skjälfångst idkas af få och lemnar ringa afkastning. Sjöfarten med landtman tillhöriga fartyg och bålar utöfver 5 läster har hvarje år varit i stigande. Sådana fartyg och båtar utgjorde: 271 » » 6,473 » » 1850 298 » » 7,315 » 14 Sjöfart är en vigtig och indrägtig näringsgren för Roslagens skärgård och idkas mest för fraktfart inrikes orter emellan.
Samuli såg långt efter henne, steg så upp, nickade långsamt och med melankoliskt allvar åt sängen, der den gamle låg, tog sin hatt, böjde på hufvudet till Kajsa och följde så efter Nadja. Den flickan har ett godt hjerta, mumlade han och gick utför trappan. Hon sprang ned för backen, hennes skratt ledde hans steg... Hon skämtade med drängar och pigor, fick hela flocken med sig och gick åtföljd af sin svit ned till gungan. Samuli stod på afstånd och såg på hur hon lät gungan gå omkring, förd af än den ene, än den andre af karlarne. Först sent på natten skildes man åt. Nadja sprang hem. Han gick efter, långsamt, på något afstånd. Då han beräknat, att hon var i säng, tog han stöflarne af sig ute på gården, gick ljudlöst in och kastade sig klädd på sin bädd vid lafven. Han var rädd att genera de båda qvinnorna och ville ingalunda visa dem någon missaktning, som han ansåg det vara att kläda af sig i samma rum. Kajsa var ögonskenligen af samma slag som hans mor, och Nadja hon var ju hennes dotter. Det var så stilla. Han hörde de båda sofvande qvinnornas andedrägt. Månen steg röd upp vid horizonten, bleknade, då den kom högre upp, och sände snart en gul stråle in i det låga rummet. Bredvid fönstret, belyst af månskenet, låg fadern i sin fållbänk. Bruten, gammal, olycklig. I dag hade Samuli fått någon att älska, och i morgon redan skulle kanske denne någon tagas ifrån honom och kastas i fängelse. Han, som icke utan fasa kunnat tänka på sin far, kände nu, att han förlät honom allt... Månens sken blef så klart, att den gamle vaknade, med egen kraft satte han sig upp i sängen. Han begynte tala som i sömnen och sträckte ut handen i riktning åt »nye drängens» plats, famlade en stund i luften och lät så handen sjunka igen. Är det Anna Katri frågade han är du der? Jag är här svarade Samuli. Lemnar du mig aldrig mer, fastän jag är fördömd? frågade han ånyo. Aldrig mer. Och förlåter du? Jag förlåter.
I början gick det bra, j a g Stelkrampen i hans inre började ändtligen Därefter uppläste sekreteraren årsberättelsen. mötte ingen som j a g kände. Uppmuntrad Slutligen utfördes under hr Nordqvists anfö- lösa sig. Men j a g beslöt att gå diplomarande symfoni af Benvald, aria ur Euryanthe tiskt till väga och inte alltför tydligt visa, af framgången, vek j a g in på en folkrikare g a t a. just den gata, där gamle rådman (grefvinnan Taube) samt » Vårfantasi » af Gade. att jag var intresserad af att få honom att Hjälms hus låg. Då flög en tanke igenom Söndagens matiné å Dramatiska teatern var lossa på tungbandet. För att bekvämast mig. tänk, o m Gustaf k o m ut ur sin ganska talrikt besökt, och de välbekanta gamla plockprogramsparadnumren: &gt;Surrogat * och » I svara på hans frågor tog j a g fram tidninport, just som j a g gick förbi den! Hvad telefon » hälsades med lifligt bifall. Äfvenså » begen för i morse, som j a g med flit fört med skulle han säga till mig, månntro? Jag klappades » naturligtvis fru Hovings danska visor mig, och började läsa upp hela den långa och fru Möllers romanssång med intensiv förredogörelsen för festen i går. Han satt på kände såväl hans goda hjärta och hans säkert skulle han ha något tjusning. Fru Dorschs framställning af sömnbritsen och hörde på med spänd uppmärkfinkänslighet, vänligt och tröstande att säga mig, och det gångarscenen i » Machbeth » präglades af kraftig och fin uppfattning och kom en att önska att samhet. Då j a g k o m till den passage i skulle g e mig kraft att gå min svåra väg snart någon gång få se den klassiska tragedien landshöfdingens tal, där han yttrade, att framåt m e d upprätt hufvud, åh, nu längi dess helhet med fru Dorsch i lady Machbeths man i hela raden af edra offentliga o c h tade jag, att han skulle komma ut, j a g roll. enskilda handlingar, så vidt de kommit till saktade ofrivilligt stegen för att ge honom Vasateatern.
Stånds mening i dylika frågor utgör Rikets Ständers beslut, samt återförvisning ifrån ett Riks-Stand 1 detta mal således ej betager samma beslut dess kraft och verkan, anser Ulskotlet, vid sådant förhållande, något utlåtande öfver de gjorda anmärkningarne icke erfordras; hvilket Utskottet alltså fårhus det Riks-Stånd, som Betänkandet återremitterat, härmed vördsamligeu anmäla. Stockholm den 25 Februari 1845. Ant. till Exp.-Ut»k. d. 2S Febr., kl. 5 *. m. Memorial, med förslag till sammanjemkning af de inom Riks-Ständen fattade skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskottets Utlutande i\: 0 65, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 14, öfver dels Kongl. Maj.ts IS ådig a Bih. Uti /?. st. Prat. 184S. 7 Sami. 1 Afd, zS Hi/t. 1 i Lag—Utskottets Memorial, N:o Jp. Proposition angående förändrad lydelse af i §• i 23 Ixap. Ärfda-Balken och tillägg till 7 §. i 20 Kap. af samma Balk, dels ock vackt motion om inrättande af förmyndare-kamrar. Efter det Lag-Utskottet i dess berörde Utlåtande N:o 65 tillstyrkt, det måtte Kongh Maj:ts ifrågavarande Nådiga Proposition varda åt Rikets Ständer antagen, så hafva Hög v. Preste-Slåndet och Väl toft. Borgare-Ståndet bifallit omförmälda Utlåtande och således antagit den Nådiga Propositionen; hvaremot öfrige Riks-Stånd stadnat i de skiljaktiga meningar, som här nedan förmälas. Höglofl. Ridderskapet och Adeln bar nemligen, med antagande af det utaf Kong).