Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kungörelse omförmäler och andre Längifware af Rikets Jnnewanare försäkrade blifwit; samt gw Handelshuset L v. I^amm, Handelshuset IVlicbasl8fon L Leneäiks, Directeuren kllaZbom, Handelshuset lbVVessllA L 8cbuck, samt Handelshuset L jacobson, hwilka moro srämvarande, Hvarförutan till enehanda förmohns ätnjurande, eller atk återfå sine gjorde Läneförstrackningar genast, stola sig wid samma tillfälle anmält Stadsmäklaren biörck. Brukspatron Gullers Oablllröm §4 8on, och Brukspatronen jacob Lollecke, såsom Innehafware af sädarre Kongl. StaksCoinoirets Obligationer, som aro skölde atk betalas af de »ledel och pä den tid Riksens Högloft. Ständer kunna utse och bestämma. Den 472 Den 7 November. Den af StatsUrffoktet, i dest tanka pä goda flat och grunder, salunda widtagne algard, har Ur. skottet härmedelst, i afseende pä werkstalligheren sko» lar Riksens Högloft. Sänder »vördsammeligen underställa, och fär harwid endast tillägga, att hwad angar ^lörcl^s, Dahlströms och Löäeckos gjorde an» Hallan, sä anser Utstött et något afseende derä icke kunna göras, emedan de ivid Länets meddelande något förbehåll härutinnan icke gjort. Är och Dag som förr strifwit stär. Pä befallning 14. kHöäelius. Uppä gjord proposition, blef StatsUtstolteks äts gard af Ridderstapet och Adeln gillad. Widare upplästes följande: Utdrag af Protvcoller hällit Uti Riksens Höglofliga Ständers Statsutskott den 6 ^November 1809. S. D. Uti till Wastoft. BorgareStändet ingifwit och derifrån till StatsUtstot et remitteradt Memorial haftva Riksdags Fullmägkigarne för Götheborgs.
Jag är således icke bunden af den förutsättning, jag icke antager, nemi., att den skickligaste skulle blifva utsedd; jag tror deremot, att valet skulle blifva en opinionsaffär, och jag anhåller derföre om afslag å Utsk:s hemställan. Hr Cederschjöld, Pehr Gust.: Den värde talaren har yrkat afslag, bland annat, äfven af det skäl, alt nyligen fråga om den ändring i Riksd.Ordn. varit i Constit.Utsk. väckt, men afstyrkt, att Utsk:n skulle inom sig utse sina ordförande; men jag får upplysa, att detta förslag blef i TJtsk. afstyrkt just af det skäl, att det berodde på R. o. Ad. att i sin Ridd.Ordn. göra någon lämplig ändring. Utsk. trodde ej, att det vore så rätt, att Utsk;n sjelfva skulle välja, men ville lemna åt R. o. Ad. att göra det, och trodde, att sådant kunde tillvägabringa? genom ändring i Ridd.Ordn. För öfrigt har talaren ej riktigt uppfattat meningen af betänk. Det är ej Utsk., som skall utse ordförande, utan det är R. o. Ad:s eleclorer. Det är af stor vigt, att så kommer att ske. Jag har 2 gånger varit elector och funnit, huru svårt det är att så ställa till, att man får en passande ordförande. Den största olägenheten består deruti, att man måste förbigå och utesluta mången grefve derföre, att han är ung och ej passande att blifva ordförande. Hittills har mången grefve måst skaffa sig fullmagt för en lägre nummer, just för att kunna komma i åtanka och icke kastas in till ordförande vid sitt första inträde; men detta går ej an med alla, ty en grefve, som är caput, kan ej sitta för fullmägt och således icke blifva utsk:sledainot, förrän han med tiden får den opinion om sig, att han genast kan blifva ordförande. Men han har i alla fall svårt att blifva en god ordförande, då han ej kunnat vinna någon erfarenhet, huru ärender inom Utskott behandlas.
Lön 800: Bihang till R. St. IO Banco-Utskottets Memorial N:o gt. Serskildt arfvode, efter upphöiande af rättigheten att med enskildes commissioner i Discont-väg sig befatta 4oo 5oo Ombudsmannen Regislratorn: — Arfvode såsom ersättning för den tredubbla registreringen 333: 16. — Hvarförutan de Götheborgs Låne-Contor hittills af Banco fullmägtige beviljade serskilde årliga arfvoden: För Handelsoch Närmgs-Disconlens lånerörelse . 666: 3a. För disconteringen af actier och publika papper . 222: 10. 8. För belåningar af jern och andra vågförde eflecter 4oo: må fortfarande utgå, så länge desse länegrenar bibehållas vid deras nuvarande omfattning; d) Uti de för Tjenslemännen oell Betjeningen vid Banco-DiscontVerket och Låne-Contoren fastställde ofvanupptagne lönebelopp ega Fullmägtige icke att meddela någon tillökning. Skulle fråga derom uppstå, underställes densamma Rikets Ständers pröfning och afgörande. Hvarvid
Herr Cock», Axel, den 28 sistledne Februarii på bordet lagde Memorial, angående Götha CanulYerk; jemte Herr von Qvanten», Ciri, rörande samma ämne, denne dag afgifne yttrande. Statsfamt Allmänna B ifvarsoch OeconomieU/Jkotten: Pierr Franc Sparres, Bengt Erland, den 28 sistledne Februari på bordet lagde Memorial angående åtskilliga medel för att tillvägabringa en öivergång af de mera bildade folkclasserne till 584 Deri 11 Murtii. produ('tiva yrken; jemte Herr von Hartmansdorff», August, i anledning deraf denna dag afgifne yttrande. Bevillnings Utskottet: Herr Stjernstam», Ludvig, den 3 dennes eftermiddagen på bordet lagde Memorial, rörande Afkortningslångdernes ingifvande till HåradsRåtterrie. Serskildta Utskottet. Herr Hammarskjölds, Lorenzo, den 3 dennes eftermiddagen på bordet lagde Memorial; om upplösning af CanzliStyrelsen; jemte Herr Hallehereutz^, Sten Engelbrecht, i anledning deraf afgifne yttrande. Ut supra. S. D. Vid förnyad föredragning af Kongl. Maj:ts den 5 dennes eftermiddagen på bordet lagde Nådiga Skrifvelse till Riksens Stånder, angående de af utsedde Comitterade uppgifne förslag fjäl en förändrad organisation af åtskillige Rikets Styrelseverk m. m., besiöt Ridderskapet och Adeln att för behandling af detta årenda borde tillsåttas ett Särskildt Utskott, bestående af 6 Ledamöter af hvarje RiksStånd, till hvilket Utskott Kongl. Maj:ts Högstberörde Nådiga Skrifvelse således skulle öfverlemnas. Ut supra. S. D. Föredrogs å nyo Expeditionsutskott tets den 27 sistl.
Då denna fråga blev av stor vikt vid den följande riksdagen bör det införlivas med denna publikation, frånsett regeln, att memorial av utskottets egna medlemmar böra här tryckas. Memorialet är tryckt i C. U. M. 1810—1815, sid. 171 ff. Föredragit den 15:de October. Ödmjukt Memorial. Då, vid näst inträffade Riksmöte, Riksens Ständer utan tvifvel komma att afgöra de från de tvänne förflutne Riksdagarne hvilande Grundlags-Frågor, utbeder jag mig få fästa Högloflige Constitutions-Utskottets uppmärksamhet på angelägenheten deraf, att främst af allt ett grundslags-stadgande måtte beslutas, som tydligen bestämde med hvilka formaliteter Riksens Ständer äga rättighet att dylika frågor afgöra. Utan ett slikt preliminairt stadgande, skulle det synas mig vara att befara, antingen att sådana frågor behandlades än på ett sätt, än på ett annat, eller att Riksens Ständer kunde hänföras till tvister om behandlingssättet, hvilka skulle åstadkomma, möjligtvis förbittring, och säkerligen tidsutdrägt. Häruti ligger skälet till angelägenheten deraf att detta grundlags-stadgande blefve det första som vid nästa Riksdag afgjordes, och att detsamma genast måtte tjena till efterlefnad. Dernäst anser jag af föga. ringare vigt att afgöras måtte hvad detta stadgande borde innehålla. Att hvad 56 §. Regerings-Formen föreskrifter om återremisser, äfven borde, och kanske med ännu större skäl, gälla för grundlags-frågor, än för hvilka andra som hälst, synes mig falla af sig sjelft. Men huruvida, när Constitutions-Utskottet aflemnat sitt svar och förslag i anledning af återremissen, Riksens Ständer må, enligt åberopade 56. §., äfven kunna detta förslag med förändringar antaga, det torde tåla ett närmare eftersinnande. Mig synes att sådana förändringar skulle möjligen kunna blifva så hufvudsakliga, att de innefattade helt nya stadganden, 806 Tillägg till 1810 års konstitutionsutskotts protokoll af Constitutions-Utskottet icke beredda, och icke ens instämmande med Grundlagens lynne.
Ständernes åsigt om fördelaktigheten af myntoch räkne-enhetens bestämmande till ett Rikgälds-Riksdalern motsvarande värde under benämning af Riksdaler Curant, hvilken borde indelas i 48 skillingar, och hvarje skilling i 4 styfver, till Kongl. Majrts Nådiga sanction i underdånighet öfverlemnat det nya mynt-system, Rikets Ständer, i enlighet med berörde grunder, antagit. Med anledning häraf har Kongl. Majrt, genom Nådig Skrifvelse af den 24 Maj 1841, tillkännagifvit: att de af Kongl. Majrt anförde skäl och omständigheter för vägradt bifall till Rikets Ständers vid 1834 och 1835 årens Riksdag underdåniga skrifvelse i ämnet sedermera undergått föga förändring, och att Kongl. Majrt, som vore öfvertygad, att täta omväxlingar i ett lands penningeväsende, likasom i dess yttre politik, dess inre förvaltning och dess lagstiftning förlama nationens kraft och tära på dess lifstråd, funne Sig, i följd häraf, pligtig för vården af det allmännas väl, att då än vidare uppskjuta Sitt Banco-Utskottets Belänkande, N:o 15. 3 samtycke till den förändring af Rikets mynt-enhet, hvarom Rikets Ständer då å nyo väckt fråga, och bibehölle alltså det gamla, genom lagarne om myntbestämningen, och om Rikets Ständers Bank af den 1 Mars 1830, bekräftade sättet att räkna i Riksdaler Banco. Sedan Utskottet sålunda redogjort för hvad i denna fråga förekommit under de sednaste tvänne Riksdagarne, går Utskottet att upptaga de motioner, innefattande förslag till ett förändradt mynt-system, hvilka, vid denna Riksdag väckte, blifvit till Utskottets handläggning remitterade, nemligen: l:o Från Höglofl. Ridderskctpet och Adeln: a) af Herr Hallenborg, C. J., sorn föreslagit, att Rikets nu församlade Ständer ville antaga det vid sednaste
Han har äskat trooch huldhetsed åt sig och ryska kronan. Å ena sidan har Vi med tillfredsställelse sett att många av Våra trogna undersåtar inte förmåtts avlägga en sådan ed, utan hellre underkastat sig vilken påföljd som helst än att bryta banden med Oss, men å andra sidan har Vi med bekymmer måst se att åtskilliga av de högre ämbetsmännen avlagt eden. Vad de högre ämbetsmännen angår, har Vi funnit att deras uppträdande inte kan lämnas utan anmärkning och uppmärksamhet. Genom sitt förtroende och högre upplysning bör de känna vidden av samhällsplikterna. De högre ämbetsmännen skall genomgå undersökning inför justitiekanslersämbetet, medan de lägre tjänstemännen som avlagt eden går fria. Vi är övertygade om att de genom hot och fiendens våldsamma behandlande känt sig tvungna att svära eden. På de orter som återtagits har de betygat sin oro över eden och ådagalagt sin trohet och tillgivenhet. Grelsby den 16 augusti 1808. GUSTAF ADOLPH. Reglementer som allmänna brandförsäkringsdirektionen har att sig rätta vid de Lån, som av brandförsäkringsfonden beviljats. Grelsby den 22 augusti 1808. Hypotek, varpå lån får göras: Egendomar av sten eller trä i städer, som står på fri och egen grund, frälsesäterier, frälsehemman, skattehemman, sågar, kvarnar, bruksbyggnader vilka alla är brandförsäkrade. Tabell på utlåningsproportion på panterna. Dokument som behövs för att få lån. Formulär för lån på stadsegendomar. Brandförsäkringsdirektionens handläggning av låneansökan. Datum ut supra GUSTA ADOLPH. Kungörelse angående åtskilliga till förbättring av allmänna brandförsäkringsinrättningen vidtagna anstalter. Brandförsäkringsfonden bör delas i två, under samma styrelse, en för städer och en för landsbygd. De skall ha skilda kassor. Kassorna kan vid behov låna av varandra. Då städernas kassa inte är tillräcklig har beslutats att premien höjs. Då brandskadorna varit stora både i stad och på landet, så att fonden går med förlust, har följande föreslagits: Polisen skall genom tillräcklig eftersyn förekomma eldsvådor. Ny brandordning föreskrivs. Fonden har fått betala ut för höga skadestånd, då redovisningen för det brunna inte varit korrekt samt att hus varit förfallna under brandförsäkringsvärdet.
Ved. samt slutligen lulltaxe-underrättelserna, i fall Frih. Patmstjernas förslag äfven sträckt sig till att bibehålla dem oförändrade. Oer innefaltas likväl några af de aldramesl nyttiga förändringar. Jag anhåller att, i anledn. af derom fattande beslut, få uptaga den vigtiga fråga, som skulle ligga lill grund för oförändradi bibehållande af 1848 års tulltaxa angsde nödvändigheten, alt tulltarifferna länge mä ega bestånd, för alt gifva säkerhet åt industrien. Jag erkänner denna grundsats vara ganska vigtig, men deremot medgifver jag ingalunda att förbättringar böra uteslutas. Icke heller erkänner jag, att bibehållandet af det prohibitiva system, som under en längre tid legat till grund för våra tullförfatlningar, kan vara lämpligt. Man har i detta ämne omständliga och utarbetade betänk:n, åsyftande alt ordentligt reglera vårt tullsystem, hvilket allt sedan 1840 års riksdag varit å bane och hvarigenom jag tror att man skulle göra våra fabriker en synnerlig tjenst, ty de, som lita på ett sådant system hafva icke längre säkerhet än till 1854 och en förändring hänger alltid öfver deras hufvud. Jag tror, att man äfven gör deras intresse en stor tjenst, genom att en gåDg sluta denna strid, att en gång vidtaga och komma lill ett rationellare system i detta afseende, hvilket betryggar konsumenten dess rätt och gifver åt de Svenska kapitalerne och industrien den riktning, som naturliga förhållanden anvisa, samt derjemte lemna ett nödigt skydd åt de industrigrenar, som under de gamla förhållanderne hafva npkommit. Jag tror, alt uptagandet af denna fråga är en vigtig sak samt att all industri är bäst tjent dermed. Jag får nu i minnet återkalla, att redan vid 1823 års riksdag uttalade Sveriges Rikets Ständer lill Sveriges Konung den åsiglen, att en friare tull-lagstiftning borde införas i vårt land, alt i allmänhet förbndssystemet måtte uphöra och i stället gifva vika för ett billigt skyddssystem.
— Uti 43 § har Utskottet föreslagit, att, då entreprenör brister i uppfyllandet af ingånget kontrakt och skjutsbefordringen till följd deraf skulle afstanna, närbelägna innehafvare af hittills skjutsskyldig jord och i stad lika skyldige innevånare dä skola bestrida entreprenörens åtagna skyldigheter emot den vid station gällande lega, intilldess Kongl. Maj:ts Befallningshafvande hinner ordna förhållandet. Att, vid dylika fall, det är nödigt att tillse det skjutsbefordringen upprätthålles, medgifves, men att jordbrukaren icke kan fullgöra ett sådant åliggande utan kännbar uppoffring, sedan han inskränkt antalet af folk och ök till jemt behofvet för sitt jordbruk eller andra näringar, det torde falla sig temligen klart, hvarföre jag anser detta åläggande utan motsvarande ersättning icke vara med billigheten öfverensstämmande, och denna obillighet förekommer sä mycket större då, måhända, detta onus tillkommit genom en mindre lämplig entreprenörs förvållande, hvars pålitlighet och förmåga jordbrukaren ej vid antagandet haft tillfälle att pröfva. Pä grund af hvad jag sålunda anmärkt vågar jag vördsammast hemställa, det Rikets Ständer ville för sin del besluta följande förändrade bestämmelser i nedannämnde delar af Utskottets framställda förslag, nemi.: l:o. Att Staten för närvarande åtager sig halfva beloppet af behöflige bidrag, vid hvarje särskild skjutsstation, för entreprenaders åvägabringande och upprätthållande, samt att återstående hälften skiljes från de hittills skjutsskyldige och öfvertages af Staten så snart ske kan, dock så, att detta Statens öfvertagande till sin helhet af gästgifveri-, hålloch reservskjutsen samt postskjutsen blifver realiserad före 1867 års utgång. 2:o. (§ 38) Konungens Befallningshafvande åligge att, på samma gång entreprenad-auktion å skjutsskyldigheten utlyses, kalla skjutslaget att genom ett eller flera valda ombud sig vid auktionstillfället infinna för att skjutslagets rätt och bästa bevaka, samt med öppen rätt att i behörig ordning öfverklaga vederbörandes åtgöranden, i fall af befogenhet. 3:o.
Dessutom bör i betraktande tagas, att hvarje tvär öfvergång, såsom händelsen varit med handelsfriheten på landet, från nära nog förbud till frihet, skall tili en början föranleda förhållanden, som med skäl kunna öfverklagas; men hvilka i sin ordning skola öfvergå till ett bättre tillstånd, i mån tiden fritt får verka. På grund af hvad jag sålunda anfört och då i öfrigt rättigheten att genom handel på landet sig försörja icke bör vara beroende af någon gunst eller nåd hos hvarken den ena eller andra auktoriteten, får jag vördsamt föreslå, att Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse hos Kongl. Majit anhålla, att, med upphäfvande af Kongl. Kungörelsen den 7 Februari i denna del, ifrågavarande § må erhålla följande lydelse: »vill någon å landet idka handel i öppen salubod, på sätt i 4 § 2 mom. eller 6 § 1 och 2 morn. säges, eller så beskaffad särskild handel, som i 2 § 3 mom. förmäles, gore derom skriftlig anmälan hos Konungens Befallningshafvande i länet, med uppgift å stället, der handels-rörelsen är ämnad att utöfvas, samt med företeende af de betyg, sorn till styrkande af sökandens behörighet, jemlikt nämnde §§, erfordras; och åligge det derefter Konungens Befallningshafvande, att, genom delgifvande af ansöknings-handlingarne, lemna socknemännen i den församling, der handeln skulle komma att idkas, tillfälle att vid sockenstämma öfver ansök - Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 99. 23 ningen sig yttra inom en månads tid, efter hvars förlopp, antingen denna rätt begagnas eller icke, Konungens Befallningshafvande bör ärendet ofördröjligen till pröfning företaga. Finnes laga hinder emot bifall till ansökningen icke förekomma, ege Konungens Befallningshafvande att för sådan närings utöfvande å uppgifvet ställe vederbörligt tillståndsbevis utfärda.
N:o 27 hemställt, alt med bestämmandet af proc.-beloppet och öfriga anslag malle anstå, intilldess vid bevillningens fördelning hunnit utrönas, huruvida och i hvad mån någon förändring derutinnan kunde böra äga rum, föreslående Hr Landtm, alt R. o. Ad. behagade bifalla denna h< mställan. Ropades ja. Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade i öfrigt bifalla Ulsk:s förslag med det tillägg, som Frih. Cederström föreslagit. Ropades nej. Uppå derefter framställd propos. hirf 121 §:n i öfrigt bifallen med de redactionsförändringar Hr Printzensköld föreslagit, nemi. alt orden ”en proc. af hela länels becilia. -summa,” skulle utbytas emot orden "af hela bevilln.- "summan för länet en procent;” samt att orden "vid beräkning eller utbetalning” skulle ulga. 122 §:n. Frih. Nauckhoff: Jag tager mig friheten fästa uppmärksamheten på en otydlighet uti motsvarande § uti it3i5 års författning, hvilken blifvit fortplantad uti förevar, förslag, nemi. huruvida ed skall aflaggas hvarje gång en person kommer i tillfälle att handla såsom ledamot af Beredn.-, Taxenseller Pröfnings-eomile, hvarigenom det kunde hända, alt han icke mindre än 3.ne gånger på ett år komme all aflägga eden, hvilket torde vara öfverflödigt. Jag skid - a54 Den 10 October c. m. le ej ifrågaställt något förtydligande i detta hänseende, om jag ej påminte mig att denna fråga gifvit anledn. till villrådighet vid hvarje Pröfnings-comite', hvaruti jag deltagit. Om R. o. Ad. delar"min åsigt att ett förtydligande i detta hänseende behöfves, skall jag afgifva förslag till den redactionsförändring, som kan erfordras. Gr. Posse:
Då således K. M. icke tillgripit detta medel, som efter min tanke stått llfjgeringen öppet, icke en gång för R. St:r framlagt förslag till lag för kyrkomötes hållande, och då Regeringen i denna sin Nåd. Propps, icke en gång nämnt några svårigheter med hänseende till de religiösav rörelserna inom landet, så har jag icke rättighet att antaga, det schismatiska rörelser framkallat förslaget. Dess orsak måste följaktligen sökas annorstädes. Jag skulle önska, att de af Konungens Rådgifvare som äro ledamöter af detta Stånd, ville frimodigt uttala hvad som föranledt dem att framlägga detta förslag. Eör min del måste jag bekänna, att jag sväfvar i fullkomlig okunnighet om motiverna till förslagets afgilvande, men min fasta öfvertygelse är, att det Svenska folket skulle känna sig mycket lugnadt, om det finge för sina ögon klart och tydligt framlagda anledningarna, så att folket ej längre behöfde undra, hvarföre detsamma blifvit väckt. I början af det Kongl. Förslaget läsa vi, att 1 kap. 3 och 4 §§ MissgerningsBalken, 4 kap. 7 § ÄrfdaBalken samt 1 kap. 2 § Kyrkolagen skulle uphäfvas, d. v. s. att landsförvisnings-straffet skulle helt och hållet försvinna. Man har i sednare tider häftigt klandrat detta straff, och jag vill äfven medgifva, att under nuvide politiska förhållanden, och då den Svenska Staten icke eger någon deportationsort, samt man icke kan tvinga främmande makter att emottaga Den 18 Julli. 429 sådana personer man sjelf icke vill behålla, så kan tillämpningen af detta sträft' möta svårigheter. Men jag måste detta oaktadt uttala den öfvertygelse, att den nu gällande lagstiftningen uti ifrågav:de hänseende är till sin princip vacker och helig, samt att man derföre, innan man afskaffar densamma, bör, såsom en värd ledamot af detta -Stånd en gång yttrat, betänka sig, icke allenast en gång, icke två gånger, utan tre gånger. Ty, mine Hrr, hvad tro kan man sätta till den, sorn öfvergifver sina fäders tro?
Af inkommet protocoll, hållet denna dag, bos Ståndets Electorer inhemtades, att Professor Grafström blifvit utsedd att vara suppleant i Constitutions-Utskotlet för Biskop Holmström, som erhållit permission att hemresa på några dagar i slutet af nästa vecka; och skulle alltså Professor Grafström genom protocolls-utdrag, på vanligt sätt, i berörde afseende legitimera. S. D. Föredrogs ånyo en Högloft. Ridderskapet och Adelns protocolls-utdrag af den 5 dennes, N:o 104, bifogad och Med-Slånden communicerad motion af Herr N. IV. Stråle, angående behandlingen af de allmänna lagförslag af större omfattning, som Kongl. Maj:t vid kommande Riksdag kan vara sinnad att till Rikets Ständer framställa, hvilken motion sistbesagde dag blifvit af Höglofl. Ridderskapet och Adeln till Lagutskottet remitterad: Preste-Ståndet fann äfven för godt att denna motion till Lag-lJtskottet remittera. Från Yällofl. Borgare-StåndeK S. D Föredrogos Kongl. MajUs nedannämnde INådiga Skrifvelse och Propositioner: Uo, angående afskaffandet af slafveriet på S't Barthelemy: Remitterades till Stats-Utskottet; 2:o, angående colonien S:t Barthelemys återställande under Sveriges allmänna drätsel och förvaltning: Remitterades tili Slats-Utskotlet; och 3:o, angående ålskillige i Götheborgs och Bohus Läns skärgård belägna holmars upplåtande till fritt och allmänt begagnande: Remitterades till Stats-Utskottet. S. D. Föredrogs ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskut let s betänkande, N:o 27, i anledning af väckt motion om nödvändigheten, alt tillintetgöra det intrång, som genom correctionislers och fästningsfångars sysselsättning med borgerliga näringar förorsakas städernas handtverkare: - Prot.-Utdrag, den 12 October 1844' 219 Ståndet beslöt alt, med ogillande* af betänkandet, lägga detsamma till handlingarne.