Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ridderffapcts och Adelns klanum d. 14 September iZoy. S D. Företogs Allmänna Beswärsoch C-onomie-U. skottets Protocolls-Utdrag af den zc> sistledne Au - Den 14 September. 457 Augusti, innehällande dess utlätande i anledning af Kongl. Maj:t§ nädiga proposition om Bränwins-bränningen; och beslöt Riddcrskapet och Adeln att till hwad Utskottet tilstyrkt i alla delar sitt bifall lemna; hwarvm de öfrige Respcctivc Ständen genom Utdrag af Protokollet wänligen skulle under»ättas. klt supra. Dcrpä företogs öfwerläggningen rörande det ofwannämde Stats-Utskottcts Protocolls-Utdrag af den 9 September. Herr krin t28kölä, knul, uplästr följande Diktamen: ödmjukaste anförande till Protokollet: Sedan Riksens HögloftStänders Stats - Utskott, i anledning af de anmärkningar som blifwit gjorde ivid bcmälte Utskotts, uti Protokolls-Utdraget af ben 14 i förra mänadcn uppgifnc förslag, sä wäl till de Statens fordringsägares förnöjande, som gjort lefwerantscr af hwarjehanda krigs - förnödenheter, som till erhällande af derutöfwer erforderliga Pcnningclän, till Riksens Ständer afgifwit Dest ytterligare utlätan, de, desie ärendcr angäendc: sä utbeder jag mig ödmjukast, att wid nu förcwarandc öfwcrläggning om merberörde frägor, fä än widare i lika ödmjukhet anföra följande: Hwad först widkommer Högloft. Stats-Utskottets Förslag: 1:0
N:o 274, i anleda, af RiksSl:ns skiljaktiga beslut, ang:de uflöningen för deras secreterare och notarier. Detta mål skulle punktvis pröfvas. A f 1 ö 11 i n g e n för Stå ndssecrete rame. Frih. Boye, Ludv.: Jag vågar vördsamt hemställa, örn icke detta betänk, liunde få hvila, tills frågan blifvit afgjord i BondeSlåndet. Det har varit egentligen för att icke lägga hinder i vägen för BondeStrs välvilja för sin secreterare, då det för honom beslutat en aflöning af 4oo r:dr, som jag, då frågan förra gången var före, yrkat, att den summa BondeSt. antagit, äfven här skulle antagas. Ger sig nu BondeSt. sjelfvillig!, så ser jag intet hinder för R. o. Ad. att antaga inbjudningen; meri skulle BondeSt. deremot qvarblifva vid sitt beslut, så synes det innebära en ogenhet emot delta Stånd, om vi nu skulle svigta i vårt beslut. flr von Troil, Emil: Jag tager mig friheten fästa Ståndets i allmänhet, och den siste talarens isynnerhet, uppmärksamhet derpå, att alldeles samma ändamål, som lian synes åsyfta, vinnes, om R. o. Ad. blott förklarar sig vidblifva sitt förra beslut, och derigenom vållas icke den tidsutdrägt, som hans förslag skulle förorsaka; ty om R. o. Ad. vidblifva!* sitt förra beslut, och BondeSt. likaså, så kommer votering i förstärkt StatsUtsk. att äga rum, och om återigen detta Stånd vidblifver sitt förra beslut, men deremot BondeSt. antager StatsUtsk:s inbjudning, så är saken likväl afgjord genom 3 Stånds sammanstämmande beslut, och någon votering behöfves då alldeles icke. Hr Rose n bia d, Bernh.: Jag som både vid votertn och den föreg:de discussionen deltog i den mening, som Frih.
/ Hvad nu angår Utsk:s tillstyrkande i denna punkt samt på ståendet att en äterremiss af denna punkt skulle föranleda till en återremiss af hela Betänk . -— hvilket jag icke vill påyrka, — så anhåller jag i stället, att Betänk, nu i denna punkt måtte afslås, på det man icke må vara bunden, när vi framdeles komma till de speciella stadganderna, och att jag då på grund af min motion mätte få upgifva, hvilka ändringar i Betänk, enl. mitt omdöme nu skulle kunna vidtagas. Utsk. bar till stöd för sitt afstyrkande af mitt förslag bland annat sagt, att den af mig föreslagna kontroll, nemi. att alla upgifter till Taxerings-komitéerne skola afgifvas ”på ära och tro”, vore öfverflödig, enär hvarje offentligen och med anspråk på trovärdighet lemnad upgift måste anses så ske, äfven om en uttrycklig försäkran derom ej eger rum. Detta klingar mycket vackert och det är visserligen äfven bibliskt, alt edia ord skola vara ja! ja! och nej! nej! Men erfarenheten har tyvärr besannat, att menniskors uppgifter icke alltid äro lika pålitliga, som när de lemnäs under edsförpligtelse eller på ”ära och tro”. Vore förhållandet motsatt, sä behöfdes aldrighvarken edgångar eller de af mig nu föreslagna föreskrifter. Så långt i religiositet och moralitet äro vi ännu icke komna. Vi veta deremot säkert å ena sidan, att de nuvande taxeringsupgifterne, ehuru ”offentliga” äro falska; men deremot, å den andra, alt dä lån sökas i allmänna kassor, nöja sig dessa ofta med gäldenärens försäkran ”på ära och tro”, alt han icke innehar medel, som enl. de tysta förmånsrätterne ega företräde till betalning. Jag har icke sport, att någon enda dylik förklaring varit falsk. Just pä denna omständighet har jag grundat min motion.
Så lär du ha sagt när det skulle bära af hit... och som jag DEN OKÄNDE. På hvad grunder gjorde du det? MODREN. Jag hade inga antagliga grunder... DEN OKÄNDE. Liksom jag sett detta kök i en extas om du så vill... MODREN. ty Ni skulle träffa hvarandra... Gå nu emellertid och sök upp henne. Om du finner henne så är det godt; finner du henne icke, så var är här och natten är förliden! det kanske det just som skulle ske. Men nu gryr dagen; morgonen Derför ångrar jag nu, då jag ville skilja dig från Ingeborg, - DEN OKÄNDE. Och hvilken natt! MODREN. Du skall minnas den! DEN OKÄNDE. Icke allt, men något skall jag behålla! MODREN (ser ut genom fönstret; liksom för sig sjelf). Du sköna morgonstjerna, hvi är du så från himmelen fallen? (paus.) TILL DAMASKUS DEN OKÄNDE. Äro vi mörkrets barn eftersom vi skälfva inför ljuset? MODREN. Tröttnar du aldrig att fråga? DEN OKÄNDE. Nej, aldrig! Jag längtar efter ljus, ser du! MODREN. Gå och sök då! Och frid vare dig! _______ Har du märkt att innan solen går upp så ryser det i menniskan. Akt IV. 1:o. Vid. Hålvägen. 3:o. Vid Hafvet. 2:o. På. Landsvägen. Hotellrummet. AKT IV. _____ I HÅLVÄGEN. Samma landskap som förr, men i höstdrägt med aflöfvade träd. Det smides i smedjan; qvarnen går. Smeden står i dörren till venster; mjölnerskan till höger. Damen är klädd i en jacquette och blanklädershatt; men i sorg. Den Okände är klädd i sydtysk alpdrägt: lodenjoppe, knäbyxor, alpskor, staf; grön jägarhatt med orrfjäder. Ofvan bär han en brun »Kaisermantel» men pelerin och kapuchong. DAMEN (in; resklädd; trött och bedröfvad). Har någon resklädd herreman passerat här?
Föredragande och den embetsman, som i Commando-mål Konungen råd gifvit, skola för Embetsfel af Riks Rätt dömas. Stats-Rådets ledamöter skola, på satt Regerings-Formen den 6 Juni 1809 föreskrifver, uti förekommande regerings-ärenden, af hvad beskaffenhet de vara må, efter bästa förstånd och öfvertygelse, råda Konungen till det, som Rikets Grundlagar likmätigt är, samt i öfverensstämmelse med dem, Konungens och Rikets förmon befremja; alltid låta sig vårda om Konungens magt och Rikets Ständers samt innebyggares frioch rättigheter, allt efter hvad härom i Rikets Lagar och Författningar är stadgadt och förordnadt, sjelfkrafde påminna om Rikets rätt och bästa; dock endast Konungen råd gifva, men ej jemte honom regera. De äro ej allenast såsom medborgare och för sine personer underkastade, hvad allmän Lag och laga stadgar bjuda, utan skola ock för sine rådslag och gerningar, i och för deras embeten, vara Konungen och Rikets Ständer ansvarige, på sätt Regerings-Formen utstakar, och här nedanföre stadgas, men ej i och för dem af enskilde personer kunna tilltalas. D. sse embetsman kan ej heller till last läggas, om, emot deras, på anförda skäl grundade, råd, utgången, utan deras förvållande, blifver olycklig, och det åsyftade goda ändamålet icke vinnes. jgg Expcdilions-Utskotlets Förslag till und. Slrifvelse, Nio 3j2. §- 1.
Cronhjelm kunnat tro, att jag menade 1812 års riksdag, när jag talade om riksdagen näst .efter grundlagens stiftande; jag menade 1809 och 1810 årens riksdag, eiler densamma, vid hvilken grundlagen stiftades. Jag har icke heller yttrat, att tullen tages af lurendrejaren, ty det vet jag nog, att han betalar intet, och att det är consumenterna, sora få betala; men jag har sagt, att de ökade tullinkomsterna blifvit tagna från lurendrejaren på det sätt, att staten delat hans vinst genom strängare controller och deraf minskadt lurendrejeri. Sjelfva afgifterna för consumenterna äro deremot nu lägre än 1815. Jag förnyar härvid min en gång förut gjorda begäran, att, i händelse det oftare skulle falla någon talare in att upptaga mina yttranden oriktigt och annorlunda, än de fallit säg, R. o. Ad. täcktes hafva den godheten att sjelf besinna, om jag verkligen yttrat mig på sådant sätt. I anledn, af hvad Gf. 3j4 Deri aS April f. ra. Horn sagt om Svenska folkets ringa fördelar i beskattningsväg af 1809 års regermtsföeändring, i fall grundlagen skulle tolkas såsom jag gör, får jag erinra den värde ledamoten, att dessa fördelar ändock icke äro så obetydliga; ty bland de summor, sorn i allt fall bero på R. St:s bestämmande allena, befinna sig, enligt 60 §., icke blott alla tulloch accisafgifter, som före 180g berodde af Regeringen, utan äfven postmedlen, hvarmed förhållandet var enahanda, och charlas sigillatse-afgiften, om hvilken jag icke känner, huru dermed sig förhöll. Jag skulle likväl tro, att äfven denna afgift före 1809 likaledes berodde på Konungen, så att det den tiden endast var husbehofsbräunerimedlen och den allmänna bevillningen, som berodde 1 af R St. Men dessutom bade Konungen då rättighet att utskrifva krigsgärder, och man lärer således finna, att fördelarna för folket i beskattningsväg i allt fall icke äro så obetydliga. Frih. Ehrenborgh:
Finnarna äro ej kända för alt lättfärdigt taga efter främmande nationers inrättningar, kanske minst deras grannars, likasom det i allmänhet är vanligt, att man förr tillegnan sig andras än sina grannars uppfinningar; men likväl är mig försäkradt, att hela Finska nationen begagnar decimalräkningen med mycken lätthet. Detta tyckes bevisa, att äfven allmogen hos oss utan vedervilja och svårighet kunde Jära sig denna räkning. Andra länder, har man sagt, h^fva icke antagit decimalsystemet. Hr Lefrén har uppräknat flera länder, hvarest det begagnas; och ehuru detta system kanske i dessa länder blifvit antaget i följd af deras dåvar. beroende af Frankrike, har det sedermera blifvit bibehållet, hvilket bevisar, att systemet funnits lämpligt. Men i alla fall, när vi stundom ej förmå och stundom ej vilja följa andra länders efterdömen af verksamhet, skulle jag önska att veta, hvarföre vi skola följa deras efterdömen af lojhet, såsom jag kallar denna tvekan att tillegna sig civilisationens framsteg. Dessa länder hafva utan tvifvel sina skäl för att icke antaga detta system, och om de i detta afseende blifva efter oss, äro de framföre oss i många andra fall, och jag upprepar mitt tvifvel, huruvida det kan vara rationelt att följa dem i det stationära, då vi icke följa dem i framskridandet. Man har äfven anfört, att öfverensstämmelse borde råda emellan indelningen af vårt silfvermynt samt nuvarande mått, mål och vigt. Vi hafva nemi. 3a kptr på tunnan, 3a lod på U, m. m. Jag får då först och främst nämna, att en sådan öfverensstämmelse i underafdelningarna icke existerar utomlands, och att för det andra den är högst ofullständig älven hos oss. Våra fourragernkningar visa ett annat förhållande; och då man påminner sig, att vi hafva tunnor om 56 och tunnor örn 63 kannor, strukna och rågade tunnor, victuälieyigt, bergsvigt m. 111, så synes hela poncordanceskälet vara af föga vigt emot decimalsyslemcts 31S Den 7
Enligt nämnde Utskotts för öfrigt yttrade åsigt, skulle Stats-verket icke kunna anses fullt betryggadt emot nödvändigheten att vidkännas ytterligare uppoffringar för kanaloch slussverkets framgena underhållande, innan underhålls-fonden uppnått ett så högt belopp att erforderliga reparationsoch nybyggnads-arbeten kunde bestridas af dess samlade ränte-besparingar, hvarföre det vore af synerlig vigt för det allmänna att denna fonds årliga tillvext, såvida icke densamma komme att genom oförutsedda omständigheter förhindras, både oafbrutet och oförminskadt fortginge, intilldess fonden kunde anses verkligen motsvara det dermed afsedda ändamål. Delande de åsigter i enahanda fråga, hvilka sålunda under sednaste riksdagar gjort sig gällande, och då den nuvarande allmänna penningeställningen inom landet icke gifver anledning antaga att Hjelmare kanal-direktion skall åtminstone under tiden intill Rikets Ständers nästa sammankomst sakna tillfälle att fortfarande efter samma räntefot, som under den förflutna tiden, i stadgad ordning förränta de till kanalens underhållsfond hörande medel, får Utskottet, med tillägg af den upplysning, att denna fonds belopp, enligt
I8i8 och I829> 7 Sami. i A/d. |, Sfdra B.det. 2\dra H:t* 3 Lag-samt Allm.Besv.o. Oec. Uisk, Ull. N.o 55, serskild åtgärd, så hafva emot förstnämnde Betänkande inom Hogloflige Ridderskap et ock Adeln samt Hedervärda Bonde-Ståndet anmärkningar blifvit framställde af det hufvudsakliga innehåll: att en tydlig motsägelse skulle förefinnas emellan de ifrågavarande tvänne Betänkanden , enär uti det ena blifvit {örklaradt, att någon underdånig skrif-' velse i ämnet icke ansågs nödig, men uti det andra åter upptagits flera serskilda fall, såsom beroende på Kongl. Maj:ts bifall till den vid sista Riksdagen beslutne underdåni-' ga hemställan angående Näringsfriheten i hela dess vidd ; alt då denna fråga blifvit behandlad såsom Lagförslag, men orsaken dertill, att Kongl. Maj:ts Nådiga bifall eller svar icke följt å Ständernes omförmalde underdåniga Skrifvelse, torde böra sökas deri, att samma Skrifvelse icke blifvit så tidigt expedierad, att svar derå kunnat i Grundlagsenlig ordning meddelas, vore det för att till lif och verkställighet befordra den, såsom nyttig för landet, af Ständerne redan ansedde utvidgade friheten i Näringar och Handtverk , nödigt , att förnyad underdånig framställning i ämnet afgåfves; hvarföre, med instämmande i den mot Betänkandet afgifne reservation , en del Ledamöter talat för bifall å Motionen, hvaremot andre instämt i det slut Betänkandet innehåller. * Lagsamt Ailm.Besv.o.Oec.Uisk.Utl N.-o 55.
Jag besökte emellertid ej denna skola mer än tvenne dagar, ty dels voro bypojkarne elaka mot mig, afundsjuka som de voro öfver mina ojemförligt större kunskaper, dels var jag sjelf nog klok att inse, det jag här ingenting hade att lära, hvaruti också min ömma moder straxt instämde, då jag för henne framställde förhållandena. Således kan jag ju knappast säga, att jag hos Beata Henriksdotter står i någon förbindelse för min skolbildning, utan nämner henne och hennes skola blott i förbigående, för fullständighetens skull. Att hon ej förmådde upprätthålla den allra bästa disciplin, vill jag ock för tidsbildens skull omnämna. Ty när den elakaste gossen, Sven Jönsson på Lyngen, under sjelfva bönen gifvit mig ett svårare nyp i benet, hvarvid jag skrek till och anmälde honom, så skulle hon naturligtvis efter bönens slut bestraffa fridstöraren. Men då hon för det ändamålet fattade en större käpp, på hvilken hon under gåendet plägade stödja sig, så grep han, innan något slag hann att falla, i den andra ändan af käppen och började så svänga omkring med sin lärarinna samt fortsatte dermed, trots alla hennes hotelser, till dess hon helt uttröttad måste släppa käppen, hvarefter han sprang sin väg ut igenom den öppna dörren. Det var en mycket elak gosse, denne Sven Jönsson på Lyngen, och sådan gossen är, sådan blir mannen. Efter Beata Henriksdotter möter i min skolhistoria en lärare, som väl på det hela taget kunde vara af hennes kaliber, men som dock i mångt och mycket var henne vida öfverlägsen, framför allt i känslan af egen fullkomlighet och i originalitet. Hans namn var Hans Persson och han tjenstgjorde sedan lång tid tillbaka såsom skollärare i grannförsamlingen Kröplinge. Till denne vände sig nu min moder med en anhållan om, att jag skulle få begagna mig af hans undervisning, isynnerhet i räkning och skrifning, under den tid han höll skola i den intill vår egen rote gränsande södra roten af Kröplinge församling.
Sedan härefter Hr Gr. o. Landtm, framställt, att Hr von Hartmansdorff till en början föreslagit, att R. o. Ad. måtte såsom dess gemensamma tanka till Const.Utsk. hänvisa den anmärkn., att motionstiden bör inskränkas till 14 dagar från den dag då Konungen afgifvit Sin framställning om Statsverkets tillstånd och behof; hemställde Hr Landtm, om R. o. Ad. antoge detta förslag. Härvid ropades starka ja, blandade med nej, hvarpå Hr Landtm, förklarade det lian trott sig finna att ja varit öfvervägande. Hr Landtm, framställde sedermera, att Hr von Hartmansdorff vidare föreslagit, att R. o. Ad. måtte såsom dess gemensamma tanke till Const.Utsk. hänvisa den anmärkn., att Utsk:s förslag till redaktion af 56 § Riksd.Ordn. bör förtydligas, för att bringas i full öfverensstämmelse med det i Utsk:s mern. N:o 17, afgifna förslag till ändring af l:sta mom. i 49 § Riksd.Ord:n, hvarjemte Hr Landtm, hemställde om R. o. Ad. antoge detta Hr von Hartmansdorff» förslag. Efter härå med ja och nej afgifne svar, anhöll Hr Gr. o. Landtm., att då propos:n ånyo komme att framställas, R. o. Ad:s ledamöter måtte besvara den mera allmänt än nu, då svaret afgifvits med 2:ne ja och 2:ne nej, deraf pluralitetens mening ej kunde urskiljas. Då härefter den nyss framställda proposmafHr Landtm, förnyades, ropades starka ja, blandade med många nej, hvarefter Hr Landtm, förklarade det han trott sig finna att ja öfverröstat nej. Föredrogs ånyo Const.Utsk:s den 21 och 22 dennes på bordet lagde utlåt. N:o 212, i anledn. af erhållen återremiss å betänk. N:o 171, ang:de nedsättning af arrendet för Kronosäteriet Boda. Hr von Troil, Sam. Gust.:
Jag erkänner, att jag för min del finner, det Grundlagen tydligen föreskrifver, att ett Betänkande, sorn första gången från Utskott inkommer, ej kan delas; men då jag nu hör, att Herr Grefven och LandtMarskalken fattat sin öfvertygelse olika, föreslår jag, att de punkter, som angå samma sak, nemligen den irsta och ardra, kunde få förenas under en och samma föredragning. Den ena angår bela StatsRådet och den andra StatsSecreterarne. Tredje punkten åter angår en enskild Rådgifvare, och torde således fordra en egen proposition. Hans Excellence Herr Grefve De la Gardie: Jag vågar ödmjukast hemställa, om en sådan behandling är möjlig, som den Herr Hjerta föreslagit. Memorialet består af Fem olika delar, som Hvardera måste särskildt behandlas; ty om man vill bifalla fyra punkter, och icke den femte, eller 454 Den iB J u 1 i i e. na. om man vill afslå fyra, och bifalla den femte, hemställer jag, huru man skulle kunna afgifva sin röst, i händelse Memorialet i dess helhet företages till pröfning. Hans Esc cellcnce Herr Grefven och LancltMarskalken erinrade, att Votering redan blifvit begärd. Herr von Hartmansdorff': Jag kan icke annat än förundra mig öfver framställningen, att vi skola votera, om Betänkandet skall punktvis företagas, eller icke. Voteringspropositionen, öfversatt i andra ordalag, innebär ingen ting mindre än frågan: om vi skola iakttaga Grundlagen, eller icke. I ena fallet skall Riddershapet oell Adeln kunna besluta, att icke följa Grundlagen, och i det andra tillåta honom förblifva gällande. Med all aktning för praxis, kan jag ej erkänna den vara af samma vigt, som Grundlagen. Han säger i 56 §. RegeringsFormcn: Utskottens förslag skola först i Ståndens Plena framställas till antagande eller förkastande utan förändringar eller tillsattser. Göras dervid i Ståndens Plena sådane anmärkningar, som hindra antagandet , er hälle Utskottet del af desse anmärkningar_, för att derefter förslagen ytterligare granska och jemnka.
Men under förutsättning af en sådan allmänt gilltig regel frågas, hvarföre uti 28 §:n blifvit stadgadt, att ”hvarje Departements-chef skall föredraga och expediera alla ärenden, rör:de befordringar, förordnanden, tjenstledighet och afsked till och ifrån embeten och tjenster vid de verk och stater, sora under departementet höra.” Denna speciella föreskrift synes, till mål af deruti bestämd art, inskränka Departementschefernes föredragningspligt. Orden verk och stater, som under departementet höra, kunna gifva anledn. till stridigheter om Departements-chefernes myndighet. Konungens makt äro Rikets collegier, läns-styrelserna samt andra verk och stater underordnade; men jag vill tro, att det nya grundlagsförslaget icke åsyftar att öfverflytta denna Konungamaktens suprematie på någon Statsministers eller Statsrådsdepartement, ifall dermed skulle förstås ett embetsverk, hvars chef en Statsrådets ledamot vore. Om det nu antages att Departements-cheferne skola inför Konungen i Statsrådet föredraga alla ärenden, som der böra afgöras; så synes mig det vara föga möjligt för dem att. alltid taga en fullständig och noggrann kännedom af hvarje på deras föredragning beroende mål. Den representation, som deras höga rang fordrar, deras oundvikliga deltagande i det lysande sä 1 Iskapslifvet, liehofvet för dem att genom utvidgadt umgänge göra sig bekante med tillståndet Den 22 Februari f. m. i landet, med allmännare önskningar, m. m.; allt detta måste upptaga mer eller mindre af den tid, hvilken de behöfde odelad använda till genomläsning och granskning af handlingar, författandet af förslag lill förordningar, reglementen, inslructioner o. s. v. I följd häraf visar det sig sannolikt, att dessa höga föredragande, -— ehvad skicklighet och arbetsdrift de må äga, — dock alltför ofta skola nödgas anförtro åt lägre, dem underordnade-, tjenstemän göromål, som de sjelfve ej medhinna, men för hvilka ansvaret dem åligger.
Upplästes följande från Högvördige PresleStåndet tid efter annan ankomne Protos collsUtdrag: Af den 1, 7, 10, i4. 17» 21, 23, 25, 28 och 3o September 1829, innehållande j:o Remisser till ConstitutionsUtskottet: af Kongl, Maj:ts Nådiga Proposition om förändring uti 19, 2i och 88 §§ RegeringsFormen, rörande sättet för förklaringars meddelande om Lagens rätta mening. StatsUtskottet: af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse angående vilkoren för Salpetergärdens upphörande; Den 17 Mars f. m. och af Professoren Bexells motion om infordrande af uppgifter öfver kostnaderne vid H. M. Drottningens kröning och dessas öfverlemnande till StatsUtskottet för blifvande betalning af Statsmedlen. Lagutskottet: af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition angående ett tillägg i a5 Cap, 5 § RättegångsBalken, 2:0 Återremisser af nedan nämnde Utskotts Memorial och Utlåtanden: StatsUtskottets : angående Landshöfdinge-Residence-huset i Hernösand, Statsoch BankoUtskottens: i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om rättighet för SparBankerne i Riket att, emot ränta, i BankoDisconten insätta en del af deras Fond m. m. BankoUtskottets: Om belåningsrätt vid BankoDisconten och dess LåneContor å ritorr säd i Magazin; och angående ersättning åt ÖfversteLieutenanten G. U. Adlerstam för dess genom en rättegång med Rikets Ständers Bank orsakade lidande. LagUtskottets: i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Pro - Den 17 Mars f. m. position angående ordningen och sältet för öfvervägande af UnderRälts beslut i tvister om husesyn och fardag å Kronohemman.