Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För min del skulle jag visserligen önska, alt i detta fall borttaga alla band, då jag är fullt öfvertygad, att kärleken till egna barn och bröstarfvingar, med högst få undantag, alllid är stark nog, för att förmögne föräldrar företrädesvis åt dem skola bevara sin egendom, åtminstone sä mycket deraf, som är erforderligt för deras bergning, hvaremot det ofta kan leda till skada och förderf för barnen att de anse sig äga en obestridlig rättighet till en större del af föräldrarnes förmögenhet, hvarjemte åtskilliga skäl skulle kunna anföras emot all slags inskränkning af dispositionsrätt öfver egendom, den någon sjelf sig förvärfvat. Jag underordnar likväl gerna mitt individuella omdöme de motiver, som ligga till grund för lag-beredningens förslag, emedan derigenom ändå alltid en likhet vinnes i afseende på all slags egendom utan hänsigt till dess natur af ärfd eller förvärfd, lös eller fast, eller testators stånd och hemvist. Jag föreslår således vördsamt: alt, med upphäfvande af 17 cap. Ärfda-balken, K. förordnm och förklaringen d. 19 Aug. 1762 och d. 4 Febr. 1801 samt 12 § i 11. o. Ad:s Privilegier d. 16 October 1723, detta cap. må erhålla följande lydelse: § h Ej ma någon genom testamente bortgifva mer än hälften af sin qvarlåtenskap, der bröstarfvinge tinnes. Andra bälten falle bröstarfvinge till: den hälft kallas bröstarfvinges laglott. Ej heller må den, som häfver bröstarfvinge, genom testamente så förordna om sin egendom, alt bröstarfvinges rätt lill afkomst eller nytta af hvad i hans laglott räknas bör, derigenom inskränkes. I 2\ b innes ej bröstarfvinge; då må man all sin egendom genom testamente bortgifva. Den 23 December e. m. 447 § 3. Teslamenle må ej tagas af bo oskifto, utan af dens del, som gifvit häfver. § 4' Ilar någon i testamente gifvit mer, än lag säger, varde testamentet, då tvist uppstår, rältadt efter lagen och gånge för öfrigt i verkställighet.
Cobolt-Grufvorne i förstnämnde och Hammars Socknar, som 1822 och de nästpåföljande åren öfver hufvud producerade 34.000 marker ren Cobolt, och sysselsatte öfver 800 personer, hafva, för bristande afsättning, sedermera tid efter annan måst inställa flere af sine arbeten, samt å dem begagna så kalladt hvilostånd. För närvarande äro blott Trenne Grufvor under bearbetning, utur hvilka, tillika med hvad som, genom serskilde kostsamme Bokoch Slamverks-inrättningar, utur äldre Varp och så kallade Syltsamt Mos-högar samlats, sistledit år endast erhölls 7,659 marker Cobolt, hvarå, såsom utan all efterfrågan, något värde nu ej kan sättas. Utaf de i föregående Berättelser omförmälte tvenne Koppar-Grufvor, har den vid Håkansboda i Rambergs Socken, i anseende till Malmfyndighetens betydliga minskning, Malmens aftagande i halt, jemte ökad kolåtgång till smältningen, med Eders Kongl. Majrts Nådiga tillstånd, sistlidet år blifvit nedlagd; hvaremot den så kallade Stor-Grufvan i Nya Kopparbergs Bergslag ännu bearbetas, ehuru afkastningen i medeltal under de sista fem åren icke stigit öfver 4° Skeppund Gar-koppar, som, efter i3o R:dr Banco Skeppundet, i värde uppgått till 5,200 R:dr. Utur det för några år tillbaka med arbete belagde Hesselkulla östra Malmfält i Wintrosa Socken hafva på de sist förflutne 7 åren erhållits omkring 700 Skeppund, till 6 procent skattad kopparhaltig Malm, årligen, 11 hvaraf en betydlig del blifvit afförd till Laxå Bruk i Vester-Neriket, der, enligt Eders Kongl. Majlis Nådiga Resolution af den i October i83i, en Kopparhytta kommer att uppföras.
Måhända låter emedlertid förslaget bättre för vissa ledamöter, om det får namn af Hr v. Troils, och jag skall derföre gerna afstå från min redaction, samt hos Hr Gr. o. Landtm, anhålla om propos. på Hr v. Troils förslag, då jag hoppas, alt dess antagande ej skall möta något motstånd. Frih. Boye: Jag begär, att Hr v. Troils förslag ina blifva uppläst; sedermera må Gr. Cronhjelm» gerna äfven uppläsas. Hr y. Troils till prot. inlemnade förslag upplästes, lika lydande med det af Gr. Cronhjelm nyss uppgifna, blott med den skillnad, att ordningen emellan första och andra mom:n blifvit utbytt. Frih. Boye: Måhända hörde jag orätt; men, såsom jag nu vid uppläsningen fattade Hr v. Troils förslag, kan jag icke ingå derpå utan ett sådant tillägg i 3:dje morn., ang:de Iåns upptagande mot Bankens egna obligationer, som jag förut föreslagit, eller att denna upplåning må sträcka sig lill omynladt silfver, men icke få ske i b:cosed!ar annorlunda, än för att genom utlåning till rörelsen återställas. Hr Lagerhjelm: Då. icke alla äro ense om liela det förslag, Hr v. Troil uppgjort, tager jag mig friheten lill Hr Gr. o. Landtm, hemställa, om icke det lämpligaste är, att förslaget delas i sina mom. och särskild propos. på hvardera göres. Hr von Troil: Jag anhåller likaledes, att Hr Gr. q. Landtm, täcktes först göra propos. på bifall till den af mig föreslagna ingress, och att de särskilda mom:n sedermera må framställas till afgörande hvar för sig, i den ordning Qr. Cronhjelms redactionsförslag upptager. H. Ex, Hr Gr. o. Landtm, framställde propos. till bifall å den af Hr v. Troil föreslagna ingress, så lydande: Bancostyreisen berättigas, då Bankens säkerhet det foydrar, Bifölls.
Det af Constitutions-Utskottet, i Memorial N:o 55, framgifna förslag lill ändiing af 109 §. Regerings-Formen och 80 §. Riksdags-Ordningen, i afseende på tiden för Riksdags fortfarande, har från Preste-Slåndet blifvit återremitteradt med den, såsom Ståndets gemensamma tanka, förklarade anmärkning, att 109 §. Regerings-Formen bör erhålla denna lydelse: ”jemte deras önskan alt Riksdagen måtte fortfara någon viss inskränkt tid, högst Två månader, hvarå Konungen m. ra.;” äfvensom att i Riksdags-Ordningens 80 §., samma tillägg: ”högst två månader,” må införas. Enär det äskade tillägget, åsyftande en bestämd termin, utöfver hvilken Riksdagen aldrig i något fall skulle kunna förlängas, icke lemnar runa för sammanjemkning med Conslitutions-Utskottets, af de öfrige Resp. 4 Co ris lis ut i o nsUl slo lie Is Memorial N:o jo. Riks-Stånden, till grundlagsenlig behandling godkända förslag, alt Riksdagens förlängning, under förutsatt vilkor af inskränkt tid, måtte ankomma, i hvarje serskild händelse, på Slatsmagternes gemensamma pröfning af behof och omständigheter, får, så framt Preste-Ståndet ej täcktes foga sig efter Med-Stånden, Constitutions-Utskottet, för skiljaktighetens afgörande genom förstärkt Utskott, vördsamligen föreslå följande omröstnings-proposition: ”Den, som gillar Constitutions-Utskoltets ändrings-förslag vid 109 §. Regerings-Formen och 80 Riksdags-Ordningen, röste Ja /’ "Den det ej vill, röste Nej.” ”Vinner Nej, kommer i dessa förslag att, efter orden: ”viss inskränkt tid,” tilläggas: ”högst två månader” m. m. Stockholm den 3o December 1834- STOCKHQLM, Kongl, Ordens-Boktryck,erjet , 183-f Conssittttir>r.iUtskctt:ts Memi ial K'.o yr'.
Jag får äran upplysa, att de proberingar, sorn göras vid Myntet, såväl vid insora utleverering, icke verkställas af en enda person, utan af tvenne, nemi. öfverdirecteuren och myntproberaren, och de begagna ofta hvar sin väg, den ena den väla oell den andra den torra vägen, hvarefter de collationera resultatet. På delta säll komma de till en större noggrannhet i resultatet, oell att förbjuda deni sådant genom de föreskrifter, som denna § åsyftar, tror jag icke vara lämpligt. Frih. Cederström: Jag ber den siste värde talaren om ursäkt, att jag icke kan instämma med honom i bans sista yttrande. Det är en ganska riklig uppgift, att proberingen sker af både myntproberaren och öfverdirecteureu på samma gång, men det sker efter samma method af begge, den ena gången pä våta och den andra pä torra vägen. Och detta är oriktigt, emedan enligt de tahellariska uppgifter, som 1841 års Revisorer skaffade sig om prof, sorn blifvit anställda i Paris, London och Berlin med flera ställen, förhållandet är sådant, att resultaten af de båda vägarne skilja sig icke så obetydligt. Ilr Gripenstedt: Jag vill blott i korthet fästa uppmärksamhet pä ett yttrande, som möjligen skulle kunna missleda någon, nemi. att om man vid proberings-processen tillsatte aldrig så litet mera syra, sä skulle ett olika resultat uppkomma. Delta är verkligen en fullkomlig irring, som den värde talaren vid närmare eftersinnande säkert sjelf linner. De kemiska föreningarne, hvarefter silfverhalten sedan uträknas, ske alllid efter bestämda proportioner, och om något mera syra begagnas, än som precist behöfves för att verkställa lösningar och fällningar, så inverkar detta ingalunda på resultatet. Hr a f II armens: Då det är en allmänt känd sak, alt resultaten af de olika proberingssätten blifva olika, och att mynt, som blifvit utskickadt härifrån landel, i andra länder icke ansetts innehålla så mycket silfver, sorn härifrån blifvit uppgifvet, sä anser jag, att en rättelse bör äga rum, såvida den kan låta sig göra.
Erkänner man såsom ett faktum att hela den industriella verksamheten uppskjuter ur denna rot, följer der af med nödvändighet, att den rena sjelfuppoffringen skulle upplösa alla bestående samhällsorganisationer, då det skulle återstå att bevisa, det absolut olika samhällsorganisationer kunde ega någon lifaktighet. Att de icke skulle ega det, blir klart, om man antager den motsatta principen såsom verksam. Om A icke frågade efter sig sjelf — säger Herbert Spencer — utan endast sörjde för B, C och D, under det att hvar och en af dem, utan att tänka; på sina egna behof) endast arbetade på tillfredsställandet af de andras, skulle denna vidlyftiga process, oafsedt dess besvärlighet, ytterst illa tillfredsställa hvars och ens fordringar, så framt icke hvar och en egde sin nästas medvetande. Inse vi detta, så måste vi medgifva att en viss sjelf kärlekens öfvervigt öfver sjelfuppoffringen är välgörande, att i sjelfva verket ingen annan anordning kan bestå. Må man blott fråga sig, hvad som skulle inträffa, om hvar och en, A, B, C, D o. s. v. afsade sig en njutning i sin ifver att låta en annan få den och att denne någon likaledes äfstode derifrån till förmån för sina kamrater — må man blott betänka, hvilken villervalla och hvilka missförstånd ett sådant förhållande skulle framkalla, och hurU alla skulle gå miste om njutningen, och man skall finna att den rena sjelfforsakelsen icke mindre änden rena egoismen leder till en återvändsgränd. I verkligheten fins det ej heller någon, som ens drömt om att till-lämpa denna sjelfförsakelsens teori inom alla lifvets förhållanden. Qväkaren, hvilken föregifver sig hylla och efter-lefva kristendomens föreskrifter efter bokstafven, sköter sina affärer efter samma sjelfviska principer som hans granne. Ehuru han säger sig icke sörja för morgondagen, förråder hans sorg för morgondagen en lika så stor egoism, som men niskors i allmänhet, och han vet, att om han skulle hysa lika stor omsorg för andras morgondagar, skulle han ruinera sig sjelf och — äfven dem. På samma sätt, som i det nu anförda exemplet, behandlar förf.
Efter den af ofvananförda omständigheter påkallade ordjemkning och med en ytterligare deraf föranledd rättelse, genom utbyte af ordet : ”Stora Sjötullen” mot det enklare och rigtigare: ”Tullen”, får således ConstitutionsUtskottet, för behandling enligt 5G och 81 §§. Regeringsformen, vördsamligen underställa nedanstående Förslag till ändring i i:a och a:a perioderna af samma Grundlags 60 §. ”Till dessa senare räknas Tulloch Accis-medlen Post-medlen, Charta: Sigillalas-afgiften, Husbehofsbränneri-medlen, samt hvad Riksens Ständer dessutom serskildt hvarje Riksdag såsom Bevillning sig åtaga. Ej må några allmänna afgifter, af hvad namn och beskaffenhet som helst, utan Rikets Ständers samtycke kunna förhöjas, Tullen å inkommande och utgående spanmål allena undantagen.” Stockholm den 11 Junii x 834- * N:o i‘5>. Ankom till Exp.-Utsk, den i3 Junii. Memorial, med förslag till ändring af: 18 §. JRiTcsdagsOrättingen, i fråga om Cessionants,1 obehörighet till Hiksdagsmans-lcallet. Riksdags-Ordningens 18 §. stadgar, bland annat, att ”till Riksdagsman ej må i något Stånd godkännas den, som, efter ingifven eessions-ansökning Constitutions-Utskottets Memorial JV:o i5. 7 och utfardadt proclama, icke blifvit frän sina Borgenärers kraf genom laga dom befriad.” Denna föreskrift tillkom på en tid, då Concurs-stadgan den 28 Junii 1798 ännu var gällande, och sålunda, enligt dess 14 §• 1 morn., en Cessionant kunde i vissa fall, genom laga dom, frikallas från Borgenärernes krafs-talan, utan att hafva dem förnöjt. Nu åter förutsätter ConcursLagen af den 12 Mars i83o ingen dylik händelse, utan fordrar i 4^ §., det Gäldenär skall inför Rätten styrka, att han till fullo förnöjt sina Borgenärer, för att vara fri från allt vidare ansvar.
Vid öfvervägande af hvad sålunda och i ölrigt angående hushållningssättet med häradsallmänningarne förekommit, hafva Rikets Ständer, under den i föregående lagstiftning grundade osäkerheten om dessa allmänniugars verkliga natur af Kronans eller kommunernas egendom, ansett sig icke böra bryta mot det i sådant afseende gängse föreställningssättet, enligt hvilket de äro häradernas tillhörighet, och hafva olvanomförmälda af É. K. Majit i nådiga Skrifvelsen till Skogs-Stvrelsen framställda grunder för ordnande af denna hushållning synts Rikets Ständer pä ett lyckligt säll förena delegarnes anspråk all sjellve få förvalta sin egendom, med det nödvändiga afseende! på dessa vigtiga skogars bevarande undan vanvård och förödelse. Rikets Ständer hafva alltså funnit lämpligt, att, sedan häradsallmänning, der sådant icke redan skett, bli/rit genom Skogsstyrelsens försorg till regelbunden hushållning indelad, och öfverenskommelse om dess skötsel bli/vit delegnrne emellan träffad på sådana vilkor, som af Skogsstyrelsen pröfva» vara med den antagna hushållningsplanen förenliga, allmänningen må. såvida delegarnc icke. ål Skogs styrelsen öfverlåta densammas vård och förvaltning, genom delegarnes försorg, under Skogsstyrelsens uppsigt vårdas och förvaltas. I sammanhang med en sådan reglering torde vissa föreskrifter i fråga om fördelningen af dessa aUtnänningars afkastning, hvilka qvarstå i lagstiftningen sedan den tid, då dessa skogar ansågos för Kronans egendom, böra förändras. Dessa föreskrifter innefattas i den förmånsrältsordning till utsyning å häradsallmänningarne, som förekommer i 3 § af 1805 års Skogs ordning. Boställen, militära, civila och ecklisiastika, ega, enligt denna §, bästa rätt och lika med häradet för dess allmänna byggnader och broar, men framför häradsboerne; ett stadgande, som icke synes förenligt med häradets eganderätt. Vidare hafva Rikets Ständer fästat sin uppmärksamhet vid olämpligheten i det stadgande, som innehålles såväl i nämnde § i Skogs-ordningen som i 16 Kap. I § Byggninga-balken, och enligt hvilket de, sorn ej hafva egen skog, framför andra skola njuta allmänningens afkastning
Elevernas bildning således der ofta måste blifva ofullbordad och att, når de sålunda halfbddade lemna inrättningen, för att i egenskap af Hofslagare och Djurläkare i Provincerna biträda, de ofta ej kunna för - Den £ Jiilii e. 63 värfva sig ortens förtroende, utan snarare bidraga att nedsätta sjelfva vetenskapen, uti deras tanka, hvilka dem om biträde anlitat; hvaraf fy värr redan nu hår och der exempel ej torde saknas; af samma skål, hvilka ock förmådde ÖfverDirecteuren Norling, år 1819, att, efter skedd tillfrågan förklara, så myckt-t det ock för honom vore påkostande, att förringa vårdet och skilja sig ifrån en inrättning, vid hvilken , utom vänskapliga förhållanden och allmänt förtroende i orten, nedlagde mödor oell uppoffringar fästade honom, att Skara inrättning aldrig, äfven medelst betydliga understöd af allmänna medel, skulle kunna blifva centralanstalt för Riket och att åtaga sig tillsynen och ledningen af den inrättning, som af sådan anledning för Stockholm måste påtänkas; af samma skål skall ock dei bidrag inrättningen i Skara kan lemna, till Veterinärvetenskapens spridande, aldrig kunna anses af betydligt värde, om denna inrättning ej kommer i förhållandet af en Filialinråttning till en i Stockholm befintlig större och fullkomligt organiserad Central. Veterinärskola. Beträffande det årliga anslaget till Veterinårlnråttningens underhåll, har Utskottet ansett sig böra tillstyrka den af Committerade för ÖfverDirecteuren Norling föreslagne lönen, men har detemot föreslagit i stället för den theoretiska Läraren med en årlig lön af 1000 R:dr, sorn uti förslaget år upptagen, 666 R;dr 02 sk. i årlig lön för en tbeoretisk Adjunct, och detta under förmodan, ”att Inrättningens Förestån - G.J T) en 5 Juli i e, m. ”dare blifver i tillfälle, att äfven i den tbeo”retiska delen af vetenskapen lemna undervisning/’
Derföre är nödigt hålla dem distincta. Instructionen, den Rikets Ständer höra utfärda, vidltommer endast Revisorerne, och desse böra således få sådane föreskrifter i öfverensstämmelse med Grundlagarne, sorn bäst leda till de ändamål, Rikets Ständer vid hvarje Riksdag, efter förändrade förhållanden i Statsskicket, finna för sig angeläget att ernå; och jag förbehåller mig alltså att framdeles, i den mån Riksdagsärenderne utvecklas, få vidare föreslå sådane tillägg eller ändringar i den blifvande Instructionen, hvartill omständigheterne kunna föranleda, hälst jag härmed endast velat hålla min motionsrätt öppen, genom ett försök att utstaka principerne. Jag anhåller, att denna Motion mätte med de öfrige Stånden communiceras, och till StatsUtskottet remitteras. Lades på hordet. Herr Hjerta, Gustaf , uppläste föl jande t Jag anhåller, att Rikets Ständers Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskott mätte undersöka alla de Författningar 3 som angå I IO Den i5 December f. m.
Remitterades till Stats-Utskottet en af Herr PrjtZj Lars Adolfa denne dag afgifven motion, angående ersättning åt visse Commendanter för sportler, förlorade, till följd af Kongl. 'Maj:ts Nådiga Förordning af den 3 Juli 1840, angående prejning från Rikets Fästningar af örlogsoch andra fartyg, tillika med i anledning af denna motion afgifne yttranden. S. D. Lides till handlingarne Stats-Utskottets den 9 sisth December på bordet lagde Memorial N:o 38 7, i anledning af erhållen återremiss å Statsutskottets Utlåtande, N:o 353. S. D. Ånyo föredrogs och bifölls Stats-Utskottets den 9 sisth December på bordet lagda Utlåtande N:o 388, angående Post-Inspectoren C. F. Lindstedts ansökning om tillökning i arfvodet för honom uppdragen befattning vid åtskilliga handlingars tryckning. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-Utskottets den 9 sisth December på bordet lagde Memorial N:o 389 med förfrågan, i anledning af RiksSlåndens beslut, rörande Byggnads-lånet till staden Wenersborg, förklarade Ridderskapet oell Adeln, att Ståndet, genom antagande af Borgare-Ståndets inbjudning af den 26 sisth September, icke gjort annan förändring i sitt förut fattade beslut, än i hvad, som anginge lixjviden af den årliga räntan och capi tal-a fbetalningen. S. D. F öredrogos ånyo och biföllos Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens den 9 sistlidne December på bordet lagda Betänkanden: N:o 90, i anledning af väckt fråga örn upphörande af de s. L port-penningarne vid Christianstad, m. m. N:o 91, i anledning af väckt fråga om lindring i berustade qvarnars praesta tioner. N:o 92, i anledning af föreslagna åtgärder till lindring i roteringens utgörande. N:o 93, i anledning af väckt fråga om Gaixles-Regementenas indragning till halfva styrkan.
Man synes således böra påtänka, att, genom vefkan på Opinionen om Tillgreppets egen-; skap, söka förekomma dessa Brott emot Egendoms-säkerheten. Om Lagstiftaren ofta bör rådfråga Opinionen vid Lagbudsns bestämmande, så bör likväl han äfven söka att ge; nom Lagen rätta en felaktig Opinion. Då jag, vid en föregående Riksdag, hade tillfälle att, såsom Ledamot af Lagutskottet, yttra mig öfver samma fråga, tvekade jag ännu om denna verkligt vigtiga Lagförändring borde företagas, och jag ansåg den derföre af en ökad påföljd för åverkans Brott, böra förberedas. En närmare uppmärksamhet på ämnet, och den erfarenhet derom jag seder - Dén 7 Martii, *95 mera fått, hafva öfvertygat mig att ägande, rätten till Skog bör af Lagen skyddas mot tillgrepp, lika med all annan enskilt Egendom, och att derföre Straff emot sådana förbiytelser böra stadgas i förhållande till dem , som för tillgrepp af annan Egendom är bestämd." * * Dessa Anmärkningar torde, med Återremiss af LagUtskottets Betänkande, få dit åtfölja. Herr Strussenfelt, Michael: Jag anser för min del all skärpning i Straffet för Skogsåver-; kan ofullkomligt leda till det dermed åsyfta-1 de ändamål , om icke på samma gång Rättegångsordningen för dessa Mål äfven förändras. Man saknar vanligtvis i sådana Mål tillgång till Vittnen, och det har icke sällan handt att, ehuru man tagit Yxorna från Åverkare , man likväl icke kunnat, i brist af Vittnen , binda dem till Brottet. Det synes mig således vara högst nödvändigt , att i dessa Mål tillåtes en annan Eevisni igsrätt, hvarigenom Agarens eller hans Tjenstefolks utsagor borde anses såsom halft bevis. Herr Mannerstam: Jag kan för min del icke tillstyrka det bevisnings-sätt i Skogså. verkans Mål, som Herr Strussenfelt föreslagit, utan bör, efter min tanka , i dessa, lik.' som i andra Mål , Lagens allmänna föreskrifter om laga Bevis gälla. Det är visserligen ofta svårt att öfverbevisa Skogsåverkare, men likväl kan det i allmänhet anses vara lättare, än att upptäcka dem, som begått Tjufnadsbrott. Den ?
55 lc ovilkorligen i Ränteriet deponeras, lills andra årets revenue inkom, då bebyggandet af ett CapitainsBoställe ovilkorligen skulle ske; ägde det Bostället skog på sina ägor, tjenligt till virke, så skulle med en noga eftersyn Caractershus, enligt den nu fastställde ritning, för desse 2:ne års intresse af Regementets Boslällsfond kunna bebyggas, och om man dermed fortfor alltjemt till alla CapitainsBoställen först voro bebyggda med Caractershus, och turen sedan kom till Majorsoch sist till RegemenlsChefsBoställena; så finnér man lätt, attalia Boställen i en framtid skulle blifva bebyggda med blotta intresset af det Capital, som Regementet blifvit tilldeldt. De vid hvarje Regemente tilldelte Reserveliemman och Reserve-spannemålen skulle blifva anslagne till reparationer för Caractershusen, och till inqvarteringspenningar för dem, som ännu ej erhållit Caractershus å sina Boställen. De Regementer, som vid denna delning af Cassan hade mäst bebyggda Boställen, skulle naturligtvis hafva en stor förmån deraf, och kunde säkerligen inom io å 12 år ega alla sina Boställen bebyggda; men jag medgifver, alt tiden blifver längre för dem, som ej ega den lyckan att hafva så många Boställen bebyggda; dock skulle äfven de hafva säkerhet att i en framtid vinna det ändamål, hvilket jag igenom det nu varande sätt med fondens samlande på ett ställe aldrig tror 56 Den 5 Januari t. kunna inträffa, af ofvan anförde skäl. Att det är af oberäkneligt värde för tjensten, att hafva Boställen bebyggda, synnerligast CapitainsBoställen, kan säkerligen ej bestridas; och om desse tillförene varit bebyggde med Caractershus, hade kanske Capitainerne sjelfve bebott och brukat dem.