Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det ar ganska lätt att säga — och man behöfver blott läsa ett pär Capitel hos vissa Författare, för att lära sig den satsen, att det ej är bra att Jordbruket i ett land är skuldsatt ; men det är dock bättre att granska huru förhållandet nu är, än huru det bordt varit och man skall då .finna , att sedan Jordbruket i vårt land redan är behäftad* med öfver 6o millioner skulder, så är satsen ej användbar Den i g Julii e. m. hos oss, utan att det är nödvändigt för Riket, ej blott för Jordbrukarens skull , ja för landets bestånd , att söka utfinna utvägar, sorn sätta landtbrukaren i tillfälle att komma ur dess gäldbundna tillstånd. Här är ej fråga om dem, som hafva för mycken skuld, för att någonsin kunna reda sig derutur, utan blott om sådana Jordägare, som genom tillbörlig skötsel af deras egendomar och ökad afkastning deraf, kunna , åtminstone småningom , lijelpas utur förlägenheten. I öfrigt är det val gifvet, att Banken hör vara skilld från de functioner, hvarom nu ar fråga; men så länge Banken har uteslutande rätt eller monopolium att fournera rörelsecapitalet i landet, och ensam sjelf tillverkar det , så måste Banken åtnöja sig med denna förrättning till dess den kommer uti ett mera princip enligt förhållande till Staten, Ett ibland de skäl, som man för ett år sedan , om Riksens Ständer då varit tillsammans, säkerligen hade anfört emot ifrågavarande understöd. slipper man nu höra , att nemligen, Jordbruket i Sverige kommit till öfver-production. Oaktadt en på ett år inom 1820 års ymnig gröda inträffad öfver-import af flere hundrade tusende tunnor säd , är likväl spannmålsbehofvet för närvarande knappt tillräckligen uppfyldt, och till och med i Malmö Eän liar ej den influtna Säden gjort till fyllest till fournerande af Kronans behof. Hvad åter beträffar räntan å lånen för Jordbruket, och den förhöjning deri, som man yrkat, io24 en *9 Jn^ii e' m' så kan jag blott förundra mig, och jag behöfver icke nämna mer, än att andra Producenter, utom Landtmannen , hittills fått lån emot fyra procent, och fortfara att få det.
Är åter det circulerande RörelseCapitalet mindre, än varumängden och tillverkningen fordra, så aftyna Näringarne, productionen mindskas och bristen på penningar slutas med brist på lifsförnödenheter och andra nödvändighetsvaror, med aftagande folkmängd, utvandringar, med flera följder af saknadt lif i allmänna industrien och rörelsen. Det kommer således hufvudsakligen derpå an , att kunna bestämma behöriga förhållandet emellan RörelseCapitalet samt varornas production och mängd. Detta låter ej så lätt göra sig, ty man kan nästan icke närmare, än gissningsvis, känna beloppet af så väldet utelöpande penninge-capitalets storlek, som varornas mängd. Utom dess blir ett lika stort capital olika tillräckligt, allt efter den större eller mindre lätthet att hastigt omsätta det, hvilken lätthet åter beror af folkmängdens storlek inom en mindre utsträckning samt af ett mångfaldigare bruk af privata assignationer, såsom i England, der derföre samma penningesumma, isynnerhet i London, är ett många - ga gårtger tillräckligare RörelseCapital, än 1 Sverige, i synnerhet utom Stockholm. Men så svårt det är, att bestämma rörelsecapitalets förhållande till varumängden, så ger dock detta förhållande sig i det närmaste tillkänna genom sina verkningar, Ty om Penningen i allmänhet så till sägandes väntar på varan, är ingen brist på rörelsecapital Men denna brist kan ej nekas, då varan väntar på penningen, då den ej blir betald med penningar, samt då köpare och säljare ej kunna skiljas från hvarannan, då näringar, af brist pä afsättning och på penningar att betala förlag och arbetare aftyna: hvilket onekligen nu är tilltal et i värt land.
?. lelibomg undcrdäniga ansökning om förhöjning uti det underhäll, han, säsom af Borgenärer bysatt, ätnjuker, underdänigst hemställes, att de personer, som för skuld bysättas och ej äro r tilfälle, att kjelfwe förskaffa stg födan under bysättningStiden, mätte, i likhet med hwad Kongl. Majrt i nädcr förordnat den 2 ststlidne Maji, angäcn, de för brott häcktade personer, i dagligt underhäll ätnjuta, utom de förut bestädde twä ffillingar, antingen en och en tredjedels mark bröd af sammanmalct mjöl, eller ock wärbet deraf efter det pris som mänatligen för Kronohäcktek kan warda faststäldt. Wid föredragning häraf har Högsta Domstolen inhämtat, att genom allmänna lagen i 8:de Capittet 13 § Den iZ September. 299 rz § UtsökningS-Balken blifwit stadgadt, alt den Borgenär, som ej wisar, det bysatt gäldenär mägtar sig sjelf föda, stall till honom gifwa 4 bie dagen, hvilket underhäll i anseende till Waruprisernes stegring blifvit, först den zo September 1761 för de i Stockholm bysatte kkadt till sex öre, dertill Tractamcntet för brottslige, som uti Kronans häckten HLlloS förmå» rade, dä äfven förhöjdes, hvarefter genom Kongl. Brefvet den 2 Februarii 1787 är förordnat, att de i Lagen för bysatt Gäldenärs underhäll utsatte 4 öre skulle med 2 still, om dagen utgä; i likhet hvarmed detta underhäll sedermera blifwit beräknadt och crlagt, intill betz Kongl. Majrt genom Nödigt Bref ben ZI Augusti 18O8 särskildt för Gäldstufwu«Arrcstanterne i Stockholm förordnat, att z stillingar Banco borde dem om dagen bcstäs. — Nu emedan Lagens stadgande i 8Cap.
Men de som af plågone döde voro, voro fjortontusend och sjuhundrad, undantagnom dem som förgingos uti Korahs uppror. Och Aaron kom igen till Mose för dörrena af vittnesbördsens tabernakel; och plågan var förtagen. Och Herren talade med Mose, och sade: Säg Israels barnom, och tag af dem tolf stafrar, af hvar och en sins faders hus Första en, och skrif hvarsderas namn på hans staf. Men Aarons namn skall du skrifva på Levi staf; ty ju för hvar sins faders hus höfvitsman skall vara en staf. Och lägg dem in i vittnesbördsens tabernakel, för vittnesbördet, der jag betygar eder; Och den som jag utväljandes varder, hans staf skall grönskas; på det att jag må stilla det knorrandet, som Israels barn knorra emot eder. Mose talade med Israels barn; och alle deras Förstar fingo honom tolf stafrar, hvar försten en staf efter deras fäders hus; och Aarons staf var desslikes ibland deras stafrar. Och Mose lade stafrarne inför Herran uti vittnesbördsens tabernakel. Om morgonen, då Mose gick in uti vittnesbördsens tabernakel, fann han Aarons staf af Levi hus grönskas, och blomstren utgångna, och mandel bära. Och Mose bar ut alla strafrarna ifrå Herranom för all Israels barn, så att de sågo det, och hvar och en tog sin staf. Då sade Herren till Mose: Bär Aarons staf åter inför vittnesbördet, att han förvarad varder för ett tecken till de olydiga barnen; att deras knorrande uppå mig må återvända, att de icke dö. Mose gjorde såsom Herren honom budit hade. Och Israels barn sade till Mose: Si, vi förgås, och blifve borto; vi förminskas, och vardom alle. Ho som kommer intill Herrans tabernakel, han dör: skole vi då platt förödas? Och Herren sade till Aaron: Du och dine söner, och dins faders hus med dig, skolen bära helgedomens missgerning; och du och dine söner med dig skolen bära edars Presterskaps missgerning.
Ja, hvad stockholmsluftens renhet angår, måste den naturligtvis tappa på en jämförelse med landsbygdens eller hafskustens, men den är i alla händelser långt bättre än sitt rykte; som de svala fjärdarnes surrogat har Stockholm dem evigt brusande strömmen och som ersättning för skogen slutligen — sina parker, — 2 — - Linné höjer sig på sin piedestal och leende betraktar, hur blommorna prunka till hans ära på kullen nedanför. Denna kulle är särskildt anmärkningsvärd därför, att den prydes af den förnämsta bland blomstergrupper i stadens samtliga planteringar. Där förekommer exempelvis en samling cactéer och besläktade växter till det respektabla antalet af öfver 15,000 stycken och af cirka 150 olika arter. Vidare innesluter parken en praktfull grupp pisangpalmer — ett stycke af tropikerna i nordens tempererade klimat. Utefter den starkt trafikerade Hamngatans nedre del sträcker sig Berzelii park, utsökt vacker äfven den, men på ett helt annat sätt än Humlegården. Humlegården ståtar med de stora terränBlomsteranläggningarna med sin doft och fägring äro emellertid våra hufvudstadsparkers a o c h o — ett outtömligt tjusningsmateriel för botanikern såväl som för lekmannen I regeln utplanteras denna Floras skiftande och förnäma societet i 2 å 3 olika af delningar. På våren, efter att blomsterlökarne (tulpaner, hyacinter och crocus m. fl. arter) blommat ut, intagas deras platser af diverse tidigt blommande växter; Viola, KARL XIIIS TORG MED OPERATERRASSEN. dessa smakfulla anläggningar, i hvilka konst och natur på ett förträffligt sätt supplera hvarandra, och i hvilkas hägn hufvudstadsbon såväl som turisten finner en vederkvickande svalka under heta sommardagar och en aldrig sinande källa till njutning för sin skönhetskänsla. Parkerna är det, som förläna hufvudstaden en egendomlig prä- gel af på en gång stad och trädgård, ty dessa grönskande oaser ligga ej isolerade inom vissa stadsRHODODENDRONGRDPPEN VID MOLINS delar, utan pittoreskt kringströdda, FONTÄN. där man minst väntar dem.
Annotationer , Råg 1 Korn Korn. | och | och Hafre. (Hafre Förmedlade Hvete. Råg Oförmedlade Bönor, j Vicker, j ^cta~ (Humle.} Hö. 1 toes Hafre. Halm. Lin Kreatur, m. m Arte r. Läck - xHä Afkastning af pär lig het ernia penningar Kohl. Fisken. Torf mossor Härligheternas Namn. Antal. Säterier. (Säterier SS.ta k:r t:r!k:r It:r Upd. I.:pd famnrr • R:dr Sockne Comitees Tabell N:o 3. Der Iiancl 1-v.f» endo 1 ti arxra^ ri itt1-a o r i Ll»XX—citat ct Arbetsstyrkan vid ett Hemman eller Lägenhet. Hemmans och Lägenheters Namn. Aflöning till Folket. Hem Utfod ringe Råg Korn och och Hafre. Hafre. Hafre. Råg Korn och och Hafre. ! Arter. Hafre. Hafre. Dags verke. Råg. Dragare. Hvete. 'otaHö, toes Afsättnings-ställets afstånd ifrån Egendomen med antagen forlön. Antal mil. Oförmedlade, Arter. Bönor. Penningar. :a - \ icker. SkögsConsumtion för dem som ingen jord äga. Bönor.; Vicker, Griind-i Prestoch Klockare - rättigheter, allt föfvandladt i penningar uti Bro. toes Tionde. ■rentor samt Annotationer, Pär Karle.. HK“ starv Par Oxar. Säterier, Säterier, Pigor. (Barn. Läk ter. Ved. Torfmossor. Pott' aska. Plankor, Kohl. Tjära. Råg Korn. t»1 Torf. trj o St. St. Tolft. k:r st. st.
Ett exempel torde bäst utreda frågan: om jag antager'ett bruk, sora renderar 500 r:dr bruttobebållning, ocb jag skulle eapitalisera denna summa såsom utgörande 5 proc. af ett capital, så måste detta capital uppgå lill 10,000 r:dr, hvaraf skall betalas 2 per mille, d. v. s. 20 r;dr eller ,‘5. Om man deremot antager en landtegendom, som renderar samma summa och anser den som 4 proc. af eli capital, emedan man i allmänhet torde kunna anse, att jordegendom icke afkaslar mera, sä blifver detta capital gifvet, och dä man efter detsamma beräknar bevillningen, sä kommer den att uppstiga lill 2'6 af afkaslningen. Gr. P osse, Erik Arvidsson: Vid jemförelse af detta och StatsUtsk:s betänk. N:o 33 litt. C. finnér man den princip hafva gjort sig gällande, att minska grundskatter på bekostnad af ökad bevillning. SlalsUtsk. har efterskänkt 40,000 r:dr eller halfva grundskatten af lackjernstillverkningen; och en gång bortgifne, torde de bli svåra att äler bekomma. Jag skulle icke motsätta mig om alla skatter af hvad namn som helst kunna efterskänkas oell försvinna ; men då detta icke låter sig göra, tror jag, att dä behofvel sä fordrar, bör man hellre minska bevillningen, som kan förändras, emedan den är tillfällig, än göra partiella presenter af grundskatter, som troligen för alltid gä förlorade. Alla de skäl, som Bevilln.Utsk. framdragit ronde beviljade förmåner för stångjernslillverkningen, äro icke lillräcklige för att öfvertyga mig, att ju ej samma tillverkning för närvar, behöfver stöd och lättnad. Det är sant, att i sednare tider tillkomne smiden äfven under sisll. riksdag fått ganska betydliga förmåner, ocb detta är billigt, men de gamla smidena hafva emedlertid icke erhållit någon betydlig nedsättning, i synnerhet om grundskatten eller hammarskatten skall utgå till visst belopp, utan afseende på årets tillverkningar.
S. D. Uti ett från Vällofliga Borgare-Ståndet ankommet Protokolls-utdrag N:o 383, hade nämnde Riks-Stånd inbjudit Med-Stånden, alt förena sig uti dess, vid pröfning af W5 punkten uti Stats-Ulskottets Utlåtande N:o 123, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Åttonde Hufvudtitel, fattade beslut, alt tiU uppförande, enligt vederbörligen godkänd ritning af ett nytt lärohus för Elementarläroverket i Jönköping måtte af Rikets Ständer anvisas ett låneunderstöd af 120,000 Riksdaler lill utgående från Riksgälds-kontoret emot vilkor, alt sedan detta lån, der - 616 Prot.-Utdrag den 15 Augusti 1860. för en sådan skuldförbindelse borde afgifvas, sora af Fullmäktige i nämnda Kontor antages, under fem års tid lått utan ränta innehafvas, fyra procent å detsammas ursprungliga belopp skola före slutet af hvarje år lill Riksgälds-kontoret inbetalas, af hvilka fyra procent beräknas ränta efter tre procent för del obetalda låne-kapitalet samt det överskjutande beloppet komma att, såsom kapital-afbetalning, å lånesumm. an afgå, intilldess denna blifvit till fullo gulden. Vid föredragning af nämnda inbjudning beslöt Ståndet, att icke antaga densamma. Den 15 Augusti. Från Högloft.
Två stora kal (kotletter o c h ett stort päron, hédsköljdt ined ett glas gammal madeira, som verkligen inte var oäfven. » Fru E v a drog en suck af lättnad, men såg på samma gång rätt bekymrad på sin man, s o m åt IDUN 36 sin soppa m e d ett hjältemod, s o m stod öfver allt beröm. (Hvad är för öfrigt en halftimmes pina m o t ett m o l n på din hustrus vackra, hvita panna, Erik?) Denna lilla parentes måtte han hafva tänkt på själf, ty när han tömt sista droppen af soppan, bad han o m en portion till m e d en så förtjust min, att Eva, så middag det var, inte kunde låta bli att sträcka sig öfver bordet och ge h o n o m en kyss rätt på munnen. Så k o m då det blandade köttet. All själf öfvervinnelse har sin gräns, o c h Erik kunde ej undertrycka en rysning, då han såg locket tagas af anrättningen. Nog var det blandadt alltid, m e n ack hvilken blandning! Det såg ungefär ut, s o m om man slaktat hela Noaks ark — inklusive den förhistoriska farkostens ägare m e d familj — o c h rört h o p det i en karott. Försiktigt lade den ö m m e äkta mannen för sig ett par af de bitar, s o m sågo naturligast ut, och anklagande den förskräckliga änkenåden o c h hennes kalfkotletter, för att han ej kunde förtära mer, sväljde han bitarne utan allt för många grimaser, o c h hade till och m e d det modet att fiska u p p en bråkdel » l e g y m e r ». Men huru mästerligt spelade ej sen unge h y c k - laren efter middagens slut fråssaren, som håller på att få slag af öfvermättnad! Och huru rasade han inte öfver sin otur att behöfva åter besöka den odrägliga änkefrun — hon m e d hufvudvärken o c h kalfkotletterna! M e n bara på en halftimme. Ville lilla Eva vänta m e d kaffet?
SantesSoUj B. //.) att visserligen finge erkännas, det Spannmål vore lättare underkastad försämring än Jern och andra ElFecter ; men deremot måste nödiga praccautioner vidtagas, och det borde ej betviflas, det dessa kunde af Banco-Utskottet utfinnas; men varans försäkrande emot eldskada hade emedlertid blifvit i motionen förbehållet, och äfven af Oeconomie-Utskottet bland vilkoren för belånings-rättighet, tillstyrkt. QSantessonj B. //.) Banco-Utskottet, som i det föregående sökt visa, att utlåningens belopp, sedan den en gång kommit till verkställighet, icke vore beroende af de beräkningar, som nu deröfver göras, kan ingalunda anse tillräcklig, hvarken den garantie, som förmodas uppkomma genom Spannmåldns allmänna vårdande j eller af dess försäkrande emot brand - Banco-Utskottets Utlåtande N:o 102. skada och inser för sin del ej, huru någor! så beskaffad ansvarighet, vare sig af Maga-* zins-Förvaltare eller af försäkrings-anstalter, derigenom trygghet vunnes i afseende på all slags försämring eller förstöring af magazinerad Spannmål, möjligen skulle kunna påräknas» Och då Utskottet följaktligen fortfarande nödgas anse äfven torrkad Spannmälj som under allmän värd förvaras och är emot brandskada försäkrad , icke utgöra någon för Banken säker och antaglig pant, samt finner sig alldeles utur stånd att, genom hvad reglementariska föreskrifter sora helst, denna olägenhet afhjelpa, kan Utskottet, jemväl under denna synpunkt betraktadt, ej underlåta, att den af Högloft. Oeconomie-Utskottet föreslagna belåning från Banken härigenom ånyo vördsamt afstyrka.
Så kände h a n och jag, a t t vi m å s t e bli vänner, o c h så blefvo vi det, o c h den vänskapen har hållit färgen tills dato, ehuru vi h a grälat så tappert s o m några. För det andra har du icke hört, a t t jag får det och det för d e t o c h det. Hans romaner h a sällan d e n rent objektiva formen, t y författarens signatur, hans eget tonfall vill göra sig gällande och g ö r sig gällande. Han hade bosatt sig under vintern 1886 — 87 på Ingarö. Geijerstam hade nyss lämnat Dagens Nyheter, nyss förut hade h a n tagit afsked från sin plats s o m Lindbergs biträde vid d e n Gö- teborgska teaterscenen, där h a n varit engagerad som dennes högra hand. Men nu fanns det sannerligen icke vind i seglen utan motvind på alla håll. Man skulle bara läsa kritikens uttalanden från den tiden om Geijerstam och Levertin. D e t blir dramatik i lifvet, en lifslefvande FAMILJEKRETSEN. å.) Geijerstam har sitt egna sätt att meddela nyheter. Mitt försök att vara farbroderlig och höja mina. händer mot himlen i tyst förebråelse, misslyckades fullständigt. — JAG TÄNKT MIG HONOM UNDER ANDRA FÖRHÅLLANDEN ÄN DE NUVARANDE, SOM AGITATOR OCH FOLKTALARE. DENNA ENTUSIASM, SOM TAGER ETT ÄMNE, HUR LITET DET ÄN ÄR, OCH HÖJER DET UPP I SIN EGEN VILJEKRAFTS SFÄR, SÅ ATT MAN SKULLE KUNNA GE SITT HJÄRTBLOD FÖR DET — MÄRK VÄL ICKE NÅGRA SENTIMENTALT RINNANDE TÅRAR, SOM ROMANTIKERN FÖRR I TIDEN, MEN HELA SIN KRAFT — DENNA ENTUSIASM TILLHÖR GUSTAF AF GEIJ ERSTAM OCH ÄR HOS HONOM SMITTSAM.
I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets utlåtande, angående Kronans RänteHö och Halm från Westmanlands Län, som är anslagit till utfordring vid Kongl. Hof-Stallet, 3. Om medels anslående till Riddarholms kyrkans iståndsättaride; 4. Rörande tillökning i anslaget för fria Konsternas Akademie; Prot. Om medels anslående för Reparationer å Kongl. I anledning af väckt motion om tillökt antal Löner för Justitiae-Revislons Expeditionen. 7. N:o 151, om dels rensning dels igenfyllning af Clarse oell Fateburs-Sjöarne m. m. 8. Sednare alternativet i frågan om bidrag af Allmänna medel till kostnaderna för Isländska Handskrifters Öfversättande; g. N:o 154, om utdelning af innestående lAccords-ersättning för Majoren Florus Toll; 10. N:o 155, om bestämmande af H. M. iDrottningens underhålls-summa i händelse af Enke-tillstånd. S. D. Vid ytterligare föredragning, af StatsUtskottets den 11 dennes på bordet lagde förnyade Utlåtande angående beräkning af InkomstTitlarna uti näst upprättande Riks-Stat, pröfvade Prest-Ståndet skäligt, att till alla delar gilla Stats-Utskottets första eller den 16 Februari detta år afgifne Förslag till högre beräknande af Inkomst-Titlarne , med det uti Stats-Utskottets sednare Utlåtande föreslagne tillägg, nemligen, att som öfverskotten å Inkomsterne komma att till Riksgälds-Contoiret ingå, Utskottet alltså må ega, att till Riks-Stånden afgifva Förslag å den Summa , som bör uti Riksgälds-Contoiret afsättas, för att af Kongl. Maj:t vid förefallande behof, användas tili betäckande af den brist uti de påräknade Stats-Inkomsterne som möjligtvis skulle kunj na uppkomma. S. D. Återremitterades BevillningsUtskottets Projekt till est förnyad Chartse-Sigillatas-Förordning. Utdr. d. 18 April 1818- S. D. Efter ytterligare föredragning af Stats-'
Ständers till jämkning af Riksdags-Ordningen sörordnade Utskott den 17 November 1809. S. D. Som under öfwerlaggningärne om sabatie jämkningar af de hos Respective Riks-Sländen wid wista §. §. af ben projecterade RiksdagsOrdningen fattade särskildte Beslut, som till enstämmiga Stadganden kunde leda, nägre Utskottets Her» rar Ledamöter yttrat skicklige mxl,mgar emot Utskottets Förslag, hwilket nu justerades, skulle desamma uti detta Portocoll intagas, för att Riksens Högloft. Ständers plena meddelas. Wid 84 8- Yttrade Herr Profestoren Doctor ^Vijkman, att han ansäge sUpfoflrings. och Underwisnings - Merten icke böra räknas kill de Allmänna Inrättningar, hwarom frägor egenteligen tillhörde Beswärsoch Oeconomie - Utskottet, härmed instämde flere Ledamöter af Högwördige PresteStändet, Wid ri64 Den 22 November. Wid 42 §, förmenade Riksdagsmannen ^osin folrnskon, att Bonde-Skändeks Secre erare borde i Nilens Ständers Utskott hafva tillträde. Wid 42 angående behöriga uplysningars meddelande ät Utskotten, förklarade Herr Profesioien Doctor Wikman sig finna sadan den i senare redactioneu mnehälles, wara för ändamälet tjenlig. Wid 76 §. yttrade Herr Öfversten Lock, att ett stadgande, hwarigenom Troupper närmare än pä 10 mils afstånd ifrån Riksdags-Orten icke ssulle fä sammandragas, syntes Herr Ofwersten för framliden warq angelägit. lät kuprn. In fiäem kcbr II.n Ztröm Derefter fortfors med den förmiddagen började granskningen af Förslaget till Jämkningar i Riksdags Ordningen. § Z. zy, 40, 4i, lämnades, uran anmärk-, ningw. Efter upläsningen af 42 §. yttrade fig: Friherre Ltsöl von HoIKein, Lor6t?
Provisoriet kom att räcka länge nog, nämligen ända till 1874, då operan odelades genom en eldsvåda, och dessa decennier representera på samma gång den mest glänsande period, som den lyriska konsten någonsin haft — och förmodligen någonsin kommer att fa — Frankrike eller något annat land. Man har ofta beskrifvit fysionomien af en première; detta obestämda ofattliga sorl, som utgår från två tusen bröst och hvilket för den af oro darrande författaren skall förbytas i sympatiska applåder, ovilligt mummel eller iskall tystnad. Ulan att öfverlemna mig åt min håg att förnyadessa beskrifningar, vill jag blott påminna om en karakteristisk detalj: Premièren af Robert-le-Diable intager en plats för sig i operans och den parisiska societetens historia. Efter en mellantid af sexton månader, sedan julirevolutionen räknadt, förde denna minnesvärda afton den 21 November 1831 för första gången tillsammans på neutralt område Faubourg S: t Germain och den nya regimens aristokrati. Man höll sig dock strängt främmande för hvarandra, man observerade hvarandra; ni skulle sagt, att det var två fiendtliga arméer på en stilleståndsdag. Åskådarne i orkesterfatöljerna, alla i stor toilett och med teaterkikaren i hand eller monoclen i ögat, nämnde för hvarandra namnen på de sköna damerna af det ena eller andra motsatta lägret, hvilka i logerna utbredde den gamla racens eleg&amp;ns eller sin nyskapade lyx. Sällan hade man ens i denna lysande sal skådat så mycket diamanter och spetsar, perlor och sammet, så många vackra ögon och hvita skuldror. Dessa drottningar för en dag eller en safson kunde jag än i dag uppräkna, men hvartill skulle det tjena? det förefaller mig, som skulle jag uppkalla de dödas skuggor. Femtioåtta år hafva svept öfver dessa rena pannor, öfver dessa svarta lockar, öfver dessa mjuka och smidiga lif, — nog för att göra mormödrar eller mormorsniödrar af dessa unga flickor och fruar, spöken af dessa skönheter, reliker af smycken, svepdukar af roberna, förvandla alla dessa lef-vande former till bild, minne, glömska.