Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då den i Hufvudstaden förlagde Garnison, dels i dess egenskap af Lifoch Hus-Trupper, dels såsom tillhörande en fördelning af Armeen, icke saknar det samband, som är afsedt, genom tillvaron af ett högre Generals-befäl, och således någon serskild Öfver-Commendant, i och för nämnde Garnison, icke egentligen är af nöden, har Utskottet trott sig böra tillstyrka Rikets Ständer, att det för denne Embetsman hittills uppförde arvode, 600 R:dr, indrages, och anslaget på denna Titel, som, enligt förra Staten, uppgå Lt till 2,600 R:dr, sålunda utföres till ett minskadt belopp af 2,000 R:dr. 8:o Artilleri-Staben. Dess anslag utföres oförändradt, enligt förra Staten, till R:dr 2,800. 9:o Commendants-Staten. Då Commendanterne i en del af Rikets städer, som ej äro befästade och hvarest ringa eller ingen Garnison är förlagd, hafva tjenstebefattningar af mera civil än militair egenskap, har Utskottet, utan att nu vilja föreslå Stats-Utskotlels Utlåtandej N.-o 44• 7 någon förändring uli den förra Slaten, emedlertid ansett sig böra tillstyrka Rikets Ständer, att lios Kongl. Maj:t i underdånighet framställa en önskan, det Kongl. Maj:t täcktes uti sådana städer, efter nuvarande innehafvarnes afgång, indraga Connnendants-beställningarne, och öfverlemna de Commeiulanterne uppdragne bestyr med visering af pass oell dylikt till de Civile Embetsmyndigheterne. 10:o Kongl. Krigs-Academien. Kongl. Krigs-Academiens anslag utföres lill oförändradt belopp; dockbar Utskottet ansett sig böra fästa Rikets Ständers uppmärksamhet å behof ve t af en förändrad organisation utaf denna Läroanstalt.
Hon hviskar vid honom i ett hörn af salen. De båda gamla falla i hvarandras armar och gråta. Fadern tillkännager att modern skulle få begrafvas i farbrors graf. Farbrors graf var ett mycket beundradt monument på Nya kyrkogården, som bestod af en jernkolonn med en urna på. De fattade derför att en ära var vederfaren modern, men de förstodo ej att ett brödrahat dermed var slocknadt, att upprättelse var efter döden skänkt en god och pligttrogen qvinna, som varit ringaktad derför att hon blef mor innan hon fick titeln fru. Det strålade nu af försoning och frid, och man öfverbjöd hvarann i vänligheter. Man sökte hvarandras blickar, undvek störande sysselsättningar, läste önskningar. Så kom begrafningsdagen. När kistan skrufvats igen och bars genom salen, som var fyld af svartklädda, råkade en liten syster i attack. Hon skrek och kastade sig i armarne på Johan. Han tog henne upp på armen och tryckte henne mot sig, som om han var hennes mor och ville skydda henne. Och när han kände den lilla darrande kroppen krama sig fast vid honom, erfor han en styrka som han länge saknat. Tröstlös kunde han ge tröst, och när han lugnade henne, blef han lugn. Det befans emellertid vara den svarta kistan och de många menskorna, som skrämt henne; ty de små saknade knappt modern, greto icke efter henne och hade glömt henne på en kort tid. Modersbandet är icke så snart knutet, det sker endast genom en lång, personlig bekantskap. Johans verkliga saknad räckte knappt ett qvarts år. Han sörjde länge, men det var mera ett behof att fortlefva i stämningen, hvilken var ett uttryck för hans naturliga tungsinthet, som nu i moderssorgen funnit en lämplig form. På dödsfallet följde en lång sommar i sysslolöshet och frihet. Johan disponerade två rum en trappa upp tillsammans med äldsta brodern, som icke kom från sin affär förrän om qvällarne. Fadern var borta hela dagen, och när de råkades tego de. Fiendskapen var nerlagd, men vänskapen var omöjlig. Ynglingen var nu sin egen herre; kom och gick, styrde och stälde. Husmamselln föll undan för honom, och de råkade aldrig i konflikt.
Ut kottet finner berörde indragningar icke| stå i strid med Constitutionens anda oci syftning, utan endast innebära en, från den nya regleringen härrrörande och i dess nya system ingående förändring af sådana ad' ministrativa former, hvarom det beror a Konungen att, med den honom allena förbehållna verkställande magt, i Nåder förordna. Enär deremot, i händelse af d begge Collegiernas upphörande, RiksRätte komme att förlora Fyra Ledamöter, lia: Utskottet varit omtänkt, att förslagsvis fy la bristen i den påräknade personalen, msj ytterligare Två Råd från Svea HofRätt] Ett Råd från KammarCollegium. och Etl från KammarRätten. Slutligen har, 1 anledning af särskildt Utskottets, pag. 114, 158, 163 och 19:, föl rekommande förslag, ConstitutionsUtskotj tet tagit i öfvervägande, huruvida Exped tionsSecreterarne eller Undercheferne i Stats] Departementen, äfvensom Cheferne fö: BergsContoiret, för Manufacturoch Cotti] merceContoiret samt för Tullstyrelsen, mål te anses ega förtroende-sysslor, och såledd kunna af Konungen, efter Nådigt god t finl namie, entledigas; hvarvid Utskottet stadHre nät i den mening, att ExpeditionsSecretd raine, såsom FörvaltningsChefernes nanna® ste män och deltagande i målens beredning, måhända ock någon gång i deras Iföredragning, samt begge ContoirsCheferne, såsom i vissa fall ersättande två indragna Collegiers. Presid nter, borde innehafva förtroendebeställningar, men att, hvad Tullchefen vidkommer, det torde för ändamålets vinnande göra tillfyllets, om tan, i likhet med Uppbördsmän, förordnades genom Contitutorial.
Skrifvelse j N.o 20f. betryggande emot missbruk vid skjuts-inrättningens begagnande, dock att, utan afbidan häraf, skjuts-entreprenader måga tillvägabringas, i den moa omständigheterne kunna det medgifva; hvarjemte och då det är af serdeles vigt, att Rikets Ständer vid nästa Riksdag, efter det verkan af de nu föreslagne anstalterne visat sig, sättas i tillfälle att ytterligare öfverlägga om de vidare förbättringar, som kunna finnas nödige, Rikets Ständer härmed få yttra den underdåniga begäran, att E. K. M:s Befallningshafvande måtte anbefallas, före nästa Riksdag, till E. K. M. i underdånighet afgifva utförliga berättelser om framgången af skjuls-entreprenaderne, eller hvilka hinder som derför mött, samt atL dessa berättelser malte Rikets Ständer i Nåder meddelas. Vid pröfning af förevarande ämne hafva Rikets Ständer jemväl funnit, att Diligence-inrättningen hör befordras och underlättas genom de förmoner, som möjligen deråt kunna beredas, desto hellre, som en fullkomligt stadgad och i möjligaste måtto lill alla orter utsträckt Diligence-inrätlning och dermed förenade forvagns-anstalter höra till den fulländning af skjutsväsendets utbildande, hvaråt alla bemödanden för förbättringar i denna del böra rigtas. Rikets Ständer hafva föreställt sig alt, i den moa skjuts-entreprenader mera allmänt hinna tillvägabringas, efter det förslag,som derom nu är frainstäildt, skall snart deraf framkallas omtankan att ordna forvagns-inrättningar för trafikens underlättande å de communications-linier, som dertill finnas lämpliga, på enahanda sätt, som redan skett för vägen emellan Stockholm och Upsala; och på det att denna angelägenhet så mycket säkrare må med uppmärksamhet omfattas, få Rikets Ständer i underdånighet hemställa, att E. K. M:s Befallningshafvande måtte i Nåder anbefallas befordra sådane anstalter, der de lämpligen kunna åstadkommas. Hvad
R:dr årligen, till dito af 4,000 st. refjlade infanterigevär under hvartdera året 80,000: — » dito, 80,050 R:dr årligen, till fortsättande af fäst ningsbyggnadsarbetena vid Karlskrona 42,550: — » 1862 och 1863 års anslag, 50,000 R;dr årligen, till befästningar på JRindön vid Waxholm 35,000: — 1862 och 1863 års fyllnadsanslag, 4,963 R:dr 83 öre årligen, till indelta arméens utredning 4,963: 83. Utaf 1862 och 1863 års anslag, 189,000 R:dr årligen, till underhållande af beväringsmanskapets beklädnad 120,558: 65. 1863 års anslag till militära karteverkets skyndsamma utförande 3,200: — Utaf 1862 och 1863 års anslag, 9,000 R:dr årligen, till understöd åt arméens officerare, som inträda i aktiv krigstjenst hos någon främmande makt, som befinner sig i vänskapligt förhållande till Sverige, 1,500: — 1862 och 1863 års anslag, 200,000 R:dr årligen, för nybyggnad af en ångfregatt, numera afsedt för anskaffning af ny sjökrigsmateriel, 400,000: 1863 års anslag för utdelning vid Landtbruksmöten af premier för husdjur, redskap och ladugårdspro dukter 3,000: — 3,000:
Vid öfvervägande af de till stöd för nu gjorda anmärkningar anförda skäl, har Utskottet funnit sig ega grundad anledning i så måtto förändra dess förra förslag, som af det här nedan förekommande närmare inhemtas. I afseende på punkten 2:0, innehållande: ”Banco-fullmäktige bemyndigas likaledes alt på tjenligaste vis disponera den fond, som genom föregånget vexel-köp eller annat aftal finnes hos Bankens hus i Hamburg för Bankens räkning stående, antingen me delst af gifvande af vexlar eller indragning af silfver in natura. Vexlar af gifvas dock icke förr, än vexel-brist gifver sig tillkänna genom kursens stigande su högt, att remittenter hafva mera fördel af uttagande och användande af silfver för sina utländska licjvider, än af vexlar, och då sålunda silfver-export kan, i följd af en sådan åtgärd, förekommas. Så väl beloppet af de vexlar, hvilka få af gifvas, sorn kursen å desamma, bestämmes af Banco-fullmägtige.
Det är ej nog alt vara Guldsmeds-mästare för att å Bankens vägnar emottaga silfver; alldenstund denna emottagning, om den skall inbringa betydliga myckenheter, ej kan inskränka sig till gammalt controlleradt silfver, utan måste derjemte omfatta andra länders tillverkningar, mynt och plantsar, hvilkas halt och förhållanden till vårt mynt fordra en myntproberares kunskaper att utröna. Hvad plantsarne serskildt beträffar; så är det mycket vigare för Banken, att hädanefter såsom hittills, öfverenskomma med vederbörande köpmän om silfrets kostnads - j 63 Den 3o Julii f. m. fria levererande i Banken, än att foga anstalt om dess förvarande i Götheborg, och hittransporterande på Bankens äfventyr m. fl. små och onödiga, men likväl besvärliga, åtgärder. Otn återremiss kommer att äga rum, och i fall man skulle finna lämpligt alt i LandtRänterierne deponera silfver för Bankens räkning, torde jag få fästa Utskottets uppmärksamhet på nödvändigheten, alt för detta silfver anskaffa serskild borgens-säkerhet, sedan man af erfarenheten och de afskrifningar, som för närvarande begäras, funnit, att den gemensamma ansvarigheten af de Embetsman, som utgöra Konungens Befallningshafvande, icke varit tillräcklig att betrygga andra allmänna medel, som redan stå under deras vård. Herr af Billbergh, Johan Petter: Till upplysning ber jag få meddela, alt ända ifrån år 1816 lili och med år 1828 var stadgadt, att åtskillige lästeafgifter borde erläggas i silfver. Dermed tillgick så, att Tullkamrarne förständigades låta profva silfrets halt af ControllContoirets på stället varande ombud, till egen och betalandes efterrättelse, hvarefter silfret borde deponeras i vederbörande LandtRänteri för TuIIVerkets räkning. Under hela denna tid tillgick härmed mycket ordentligt. När silfverposten icke var stor, uppsändes den med resande. Var den åter af större beskaffenhet, anmodades Landshöfdingarne att Den 3o Julii f. m. hitsända densamma med tillfälliga Kronotransporter, hvilkas kostnad deraf icke serdeles förökades.
Jag tror icke, att detta kan med något anspråk på tillförlitlighet bestämmas, utan att snarare man skulle kunna beräkna denna tid till omkring 30 år, men vare härmed huru som helst, så vill jag nu bevisa, att den summa af 250,000 r:dr, som Staten skulle ega rättighet att innehålla, är mera än tillräcklig att betäcka de kostnader, som skulle erfordras för alt sätta banan uti fullgodt skick, i fall den skulle vara så utsliten, som raan här gerna vill föreställa sig all den skulle komma att blifva. Man måste nemi. taga i betraktande, att skenornas utslitna tillstånd och vidare obrukbarhet icke, såsom Hr af Harmens tyckts hafva ansett, är detsamma, utan att dessa skenor blott förlora så mycket i värde som åtgår för att betala omvalsningen, ty skenorna äro icke af gjutet jern utan af valsadi, och således blifver detta jero alltid ett kapital, som endast behöfver ökas med den procent, som åtgår för omvalsningskostnaden. Till bestridande af denna kostnad och afbränning äro 250,000 r:dr mer än tillräckliga, del tilltror jag mig kunna försäkra. Jag tror således, att denna säkerhet för banans underhållande och afträdande uti fullgodt skick år tillfyllestgörande, och att vidare föreskrift i detta hänseende är lindrigast 41* 644 Den 1 September. sagdt, obehöflig. Slutligen får jag äfven erinra, att det lärer svårligen kunna antagas, att alla skenorna samtidigt skola vara alldeles utnötta, och då banans tillstånd skall genom årliga besigtningar utaf tillförordnade komissarier ulrönas, anser jag, såsom jag ofta haft äran nämna, alla ytterligare försigtighetsmått utan ändamål. Frih. Stiernstedt: Först ber jag alt få besvara de anmärkn:r man framställt emot mitt förra yttrande, deruti jag påstått, att Ulsk. icke vid upställandet af denna 3:dje punkt iakttagit den enl. praxis vanliga formen.
Enligt hvad 13 § af Utskottets förslag visar, har Utskottet afvikit från nu gällande stadganden i fråga om de prestanda, Bank bör fullgöra, innan den får träda i verksamhet. Utskottet anser nemligen i detta afseende icke lika stränga prestanda erfordras för rättigheten att öppna Banken, som för rättigheten att utgifva Banksedlar. Hvad Utskottet i det ena och andra fallet föreslagit, anser Utskottet vara ändamålsenligt, då man afser, å ena sidan underlättandet af Bank-stiftelser och å den andra allmänhetens fullkomliga betryggande såväl i det afseendet, att ifrågaställd Bank verkligen kommer till stånd, som i det, att allmänheten ulan risk kan inlåta sig i affärer med Banken. Bih. lill R. St. Betänkande Jtä 4. Den af Utskotlet i 14 föreslagna grunden för sedel-emissionens omfång, anser Utskottet vara den enda rigtiga, hvilket tydligast inses, om jemförelse anställes med det stadgande, som i detta afseende nu gäller. Behållningen i Bankens kassa, som, enligt 1 mom. i 11 § af 1846 års Kongl. Förordning, berättigar till sedelutgifning, bör det destomindre, som den endast är alt anse såsom ett lån af Bikets Ständers Bank, för hvilket den enskilda Banken utgifvit förbindelse till Riks-banken, och om sedel-utgifning skulle för beloppet medgifvas, kunde således dubbla förskrifning o r utgifvas för samma valuta. Kassa ar dessutom i och för sig till beloppet så hastigt fluktuerande, att sedel-utgifning och sedel-indragning omöjligt kan hålla jemna steg med kassans stigande och fallande, i följd hvaraf det ock är omöjligt att kontrollera, huruvida sedel—utgifnings-rätten, grundad på kassa-behållning, öfverskrides.
Obestridligen var det på flera ställen fläktar af verklig poetisk stämning, och så vidt man utan särskilda studier kan se, vill det synas som om äfven tidsoch lokalfärgen flerstädes vore lyckligt återgifven. Men spelet, det var bedröfligt och det var det, som gjorde styckets olycka på Svenska teatern. Och förmådde ej premiérspänningen ge spelet mera kläm och färg än t. ex. vid fjerde representationen, så voro tidningarna bra beskedliga i formuleringen af sitt nästan enhälliga ogillande af återgifvandet. Det är sällan man på länge sett vid någon hufvudstadsscen ett så pass spelbart stycke ges så utan sinne och uppfattning för de resp. uppgifternas innehåll. Skulden härför ligger naturligtvis i främsta rummet hos den som ledt inöfningen och som antingen icke gett sigtid eller haft förstånd att skaffa sig sjelf nödig uppfattning och sedan inverka ledande och uppryckande på rollinnehaf-varne. Värst var det på kvinnosidan, där ock flertalet vigtiga roller befunno sig. Kortast sammanfattadt var intrycket af fru Dorschs spel ungefär följande: i de första tablåerna var det, som om det gält någon större eller mindre familje-tillställning med utklädsel, hvarvid en Delsbodrägt slumpat till att bli den kostym som valts; hvad som skulle väcka illusion om bondflicka var något som hade stark påminnelse om nar man ser artister eller statister vid operan spela bondfolk. För öfrigt lade icke spelet något större hinder i vägen, om man velat tro att det var något vanligt tyskt stycke det gält. Brudklädseltablån gjordes särskildt med orätt uppfattning; hvad som där skulle verka allvarligt sades eller gjordes så, att det manade till löje, exempelvis sortien. Senare delen af pjesen blef spelet nog annorlunda, men det var fullt ut, om inte ännu mer » teater » med starka anfäktelser ibland af något hysteriskt, ibland af något a la dålig Hjördis. Scenen med mannen i det nya hemmet gjordes dock lugnt och tillfredsställande. Genom sitt svåra deklamerande och predikande förstörde fru Gardt och en till teatern nyförvärfvad skådespelerska, fru Ljungqvist, två vigtiga och tacksamma roller.
Ehuru jag till större delen är förekommen af de värde Talare, som redan yttrat sig i ämnet, anhåller jag likväl, för egen tillfredsställelse, att dertill få lägga några ord. Härefter uppläste Grefve Lewenhaupt följande: Uti en sak, för indelta Aromen af den vigt, som frågan om en ny lönereglering för befälet inom densamma, skulle jag anse mig fela mot den skyldighet mig åligger, att i min nion söka bevaka de individers fördel inom det Regemente af densamma, öfver hvilket jag för närvarande har äran föra befäl, 0111 jag ej med några ord sökte göra gällande, hvad jag tror rättvisan, och hvad jag vet nödvändigheten kräfva. Behofvet af en löneförbättring är ett factum så bestämdt, så ovedersägeligt, att något vidare till bestyrkande härutaf vore öfverflödigt tillägga, än hvad för hvar och en, som vill derom taga kännedom, lätt skall erfaras. Jag vågar också hoppas, att tankarne i allmänhet, ej i hufvudsaken, äro delade. Men Den 22 December f. m. 45 jag liar hört af flere yrkas en återgång till Indelnings-verkets prima plan, och denna återgång anses sorn ett presumeradt correctiv mot den närvarande i löningsväg vanlottade belägenheten; och är det med anledning häraf som jag vördsamt anhåller få namna, att härigenom, efter min öfvertygelse, intet skulle för det liela vinnas. Om äfven, genom ett möjligt, fast alltid långsamt återfående af de gamla verklige Öfverste-lönerne, Cheferne småningom skulle komma i åtnjutande af en betydlig lölie-inkomst, så är detta visserligen en fördel f-ör dem; men hvad nytta för öfrigt en sådan återgång skulle tillskynda det öfriga befälet, lemnar jag hvar och en alt bedomina. Det korame alltid att stå qvar på samma punct som förut.
N:o 26, i anledning af Kongl. iMaj:ts nådiga proposition, angående utbyte af en del utaf den för Götha Artilleri-regementes äldre stallbyggnad i Götheborg upplåtna tomtplats emot en annan derstädes belägen nämnde stad tillhörig lägenhet; Bifölls. N:o 27, i anledning af Kongl. iMaj:ts nådiga proposition, angående eftergift af ett kronan tillfallet dana-arf efter aflidne postmästaren A. Wallvik : Bifölls. Prot.-Utdrag den 22 Januari 1851. 121 N:o 28, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition, angående eftergift af ett kronan tillfallet dana-arf efter enkan Helena Maria Hansdotter: bifölls. N:o 29, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition, angående eftergift af ett kronan tillfallet dana-arf efter husmannen Nils Hansson Modig: bifölls. Från Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo följande Stats-Utskottets memorial och utlåtanden: N:o 22, med återlemnande af Peter Mårtenssons hån jönköpings Län väckta motion, angående nedsättning och likformighet i postporto öfver hela liket. Denna fråga ansågs tillhöra Bevillnings-Utskottet. N:o 23, i anledning af vackla motioner, om befrielse för rusthållare att erlägga mötespassevolans för Indelda kavalleriets hästar; bifölls. N:o 24, i anledning af väckt motion, om anslag till byggande af en Hottbro öfver Dalelfven: bifölls. N:o 25, i anledning af väckt motion, om gratifikation åt kronofogden, Assessoren Morén; bifölls. N:o 26, med anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition, angående utbyte af en del utaf den för Götha Artilleri-regementes äldre stallbyggnad i Götheborg upplåtna tomtplats emot en annan derstädes belägen nämnde stad tillhörig lägenhet: bifölls.
Naj:t, kvacl 8er8kil<lt an^är lien ikräAa8tälllle ea8ern-k»^AAnaclen kör 8vea Lrtilleri-IieAemente, i käller velat tä8ta lliket8 8tänller8 uppmärk8amliet lierna, att, enligt kvacl ak kancllin^arne närmare inkemta8, innekakvarne utak vi88a clelar at elen till kerörlle l>^A^nacl köre8l»^na tomt körklarat 8i^ ieke längre än till elen i Lpril nä8tkommanlle är vielklikv» cle ak clem erkjullna 8aluvilkor. IvonZl. !Vlaj:t körklikver kliket8 8täncler mecl ali lxon»l. lLäll oell ^nneLt 8tä686 välloeväAen.
Lika litet har någon ifrågasatt konungens rätt att använda landtrupper till sjös, hvilket under 1780—90 årens krig skedde i stor skala, synnerligast med kavalleriet; men dessa landtrupper upphörde emellertid icke att vara infanterister eller ryttare. Att genom en kunglig resolution helt enkelt förklara dem vara båtsmän eller sjösoldater, hade säkerligen, äfven under nämnde tider, ansetts omöjligt. Svårigheterna med manskapet upphöra emellertid helt och hållet med de nu tjenandes afgång. Återstår att undersöka huruvida en öfverenskommelse med rotehållarne har sannolikhet för sig att kunna tillvägabringas. Koteringen inom båtsmanshållet är vanligen lindrigare, än inom knektehållet, d. v. s. inom det förra äro vanligen flere hemman i en rote, än inom det senare. Torp, lön och hemkall, sådane de genom allmänna kontrakten bestämmas, äro ungefärligen lika vid båtsmansoch knektehållet. Legan vexlar vid knektehållet inom olika orter högst betydligt. Äfven der densamma, genom författning eller öfverenskommelser mellan rotarne är bestämd, blir den dock numera i verkligheten beroende af uppgörelse för hvarje gång mellan rotehållaren och soldaten. Sammaledes är ock förhållandet inom båtsmanshållet. Genom de enskilda tjenstekontrakten betinga sig soldaterne, utöfver laga lön och hemkall, alltefter torpets bättre eller sämre beskaffenhet, ofta några färre eller flere fördelar. Likaså tillgår det inom båtsmanshållet. Det oaktadt har ofta framkastats, att en soldat vore dyrare, än en båtsman, enär den senare skulle åtnöja sig med billigare villkor. För att få någon grund för ett omdöme i detta afseende, har närlagde sammandrag af vakansafgifterna för nya 83 ordinarie roteringen efter 1856—1860 årens markegångstaxor blifvit upprättad (Bil. E). Att döma deraf skulle snarare i medeltal en båtsmansrote vara dyrare än en soldatrote. Det bör härvid anmärkas, att denna vakansafgift skall, enligt Kongl, kammarkollegii cirkulär den 9 Oktober 1835, uppföras till verkliga kostnaden för en soldateller båtsmansrote inom orten och borde således kunna tjena till en lämplig jemförelsegrund.