Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Notarierna i tredje lönegraden i stat fastställda löner och åt extra ordinarie Notarier afsedda arvoden, men bibehållas å Hofrättens stat vid den del af deras löner, som utgår af Amanuens-arvoden, eller 600 R:dr för hvardera, förklaras berättigade att, från och med månaden näst efter den, då ett sådant förklarande varder dem meddeladt och så länge de icke innehafva annan tjenst å stat än kanslist-befattningen å allmänna indragningsstaten, uppbära de belopp, som motsvara hvad de sålunda afstå, nemligen: Kugelberg och Thorell hvardera 611 R:dr och Hjertström 561 R:dr, hvilket sistnämnda belopp dock borde höjas till 611 R:dr jemväl för Hjertström, om och när den honom tillförsäkrade rättighet att i sin tur tillträda högre kanslistlön, kan göras gällande; 32 Bil. 6 till Kongl. Majlis Nåd. Proposition N:o 1 om Statsverket 1865. dels ock att bemälde Kanslister må, derest de vilja från sina befattningar afgå, utöfver ofvanberörda åt dem föreslagna ersättningsbelopp, uppbära jemväl återstoden af sina löner å allmän indragningsstat från och med månaden näst efter den, då afsked dem beviljas; b) att Direktören vid Länscellfängelset i Carlstad Peter Holmgren må berättigas att från och med månaden näst efter den, då han erhåller afsked från Direktörsbefattningen vid Wermlands Länscellfängelse, å allmänna indragningsstaten uppbära en årlig pension för sin återstående lifstid, till belopp af '1,500 R:dr Runt. c) att Direktören vid Straff-fängelset i Norrköping Augnst Leopold Hård af Segerstad, när han uppnått, en ålder af 60 år och derjemte styrker, att hans helsa älsa försvagad, att han icke förmår sin befattning vid fångvården bestrida, samt på sådan grund erhåller afsked, må från och med månaden näst efter den, då honom beviljas afsked från
Otaliga gånger före, och i, eder hustrus dödsstund, Edra ord, Haraldson, kunna inte såra mig. Erika (med värdighet till Haraldson). 8 lofvade jag, att, utan afseende å ert uppförande, blifva en mor för hennes dotter och detta löfte, tänker jag äfven, med himlens bistånd, samvets grant uppfylla. Gifve Gud! att ni sjelf, en dag, som jag för mina då skulle ni undvika, att lefnad. lika så väl kunde ansvara för edra egna gerningar, kanske en gång, bäfva för följderna, af eder egen Haraldson (afsides). jag på engång hatar och fruktar. (högt, inställsamt.) Ni är alltid så sträng i edra yttranden, Mamsell Erika, ... och det gör mig ibland het och häftig. Men vi talade om Gabriela ... det är en tio år gammal jag tviflar på att maken så Det finns någonting hos den der qvinnan, som rar flicka, skulle jag tro, för att inte vara mer än lätt står att finna. Jag ville önska att min hustru fått lefva. Det skulle gjort henne godt i själen, att se det der barnet växa upp, och tröstat henne för många ledsamheter. Erika. lida dubbelt, både af missnöje med det närvarande, och fruktan för framtiden. Haraldson. ende på klockan.) Men tiden lider, låt oss gå och de stundsarn samt en ring tågvirke och går.) Hm ja, ni har edra egna tankar, ni. (seJag tror tvertom. Det skulle kommit henne att hjelpa pojken, Birger, att få båten lastad. (taganBirger (enskildt till Erika, i det han går). Unna mig i afton, några ögonblicks samtal med 9 er, Mamsell Erika jag skall om en stund komma åter, för att här möta er. (går.) FJERDE SCEN. (Seende efter Birger,) Hvad kan han i afton vilja Erika (ensam). mig Hans blick var så besynnerlig han har förr aldrig velat tala vid mig allena jag vet inte hvilken oro som fattar mig en ängslan trycker mig i afton svårare än vanligt. Gud i himlen, styrk mig! och stadfästa hos mig ett beslut för den framtid jag går till mötes
Raab är berättigad att begära propos. på sitt förslag, ty när ett sådant är Iramstäldt, så mäste det vara grundlagsenlig!, att motionären får sitt förslag afgjordt; men då jag icke kan gilla denna motion, anhåller jag om bifall till denna punkt i Utsk:ts Betänk., och hoppas att de Hrr, som uttalat en så stark förkastelsedom olver vår djerfhet, måtte fästa sin uppmärksamhet på, att de statsanslag, som förut blifvit beviljade och nu äfven föreslagna lör den södra och den Wermländska banan, uppgå till 66,000,000, då deremot för trakterne i öfre Sverige blifvit beviljadt — noll och intet. Jag hemställer, oin det kan vara rätt, att södra Sverige, sedan det fått 66,000,000 till jernvägsbvggnader, säger: nu kan det vara nog med stambanor. När Den 9 Maj f. m. 167 jernvägarne förut ansetts så nödvändiga för det södra Sverige, skulle de då icke älven vara nödvändiga för det nordligare Sverige? Jag anhåller om bifall på punkten. Frih. Gripenstedt, Johan August: Med anledning af denna punkt, hafva åtskillige talare redogjort för sina åsigter rörande den finaneiella och ekonomiska ställningen i landet. Jag tror icke att en granskning al allt detta och en närmare utredning af dessa förhållanden kan vara af något värde, så vida den icke stödjer sig på en mängd af fakta, och för tillfället har jag icke dessa uppgifter till hands; men jag anser mig dock vara skyldig att yttra några ord med afseende å den hufvudsakliga tanke, som genomgår dessa yttranden, nemi. huruvida de företag, som man begynt och hvilkas fortsättning nu är i fråga, skulle öfverstiga landets krafter. I detta afseende har man inblandat åtskilliga omständigher, som, enligt min tanke, dermed icke ega sammanhang, nemi. om den enskilda hushållningen, orri handelsbalans, med mera dylikt. För min del tror jag det vara nyttigt, att vid detta, som vid andra tillfällen, göra en bestämd skillnad mellan den enskildes och statens hushållning. Man måste särskildt taga i betraktande de tillfällen, då staten handlar som en solidarisk enhet, och de fall, då hvar och en handlar enskildt för sig.
Jag förenar mig således med hvad Herr Riben yttrat. Tians Excellence Herr Grefve De la Gardie: Såsom jag fattat Motionen, innefattar den trenne skiljaktiga frågor; huruvida Stånden hör hafva gemensam local; hvarest den hör blifva, och om Ridderskapet och Adeln dertill vill upplåta någon del af sin tomt. De första begge frågorna böra remitteras till StatsUtskottet; men i den sista hör Ståndet, såsom hitintills varit vanligt, höra sitt Riddarhusutskott. Riddarhuset är vår enskildta egendom, af våra medel bygdt och underhållet; detsamma eller dess tillhörande tomt kan således ej utan vårt tillstånd få begagnas, antingen frågan är om att bygga åt sjön eller åt torget. I anledning af Herr Ribens yttrande i afseende å Ridd rhusets tomt, får jag upplysa, att den ej allenast sträcker sig till Gustaf I:s statue, utan bortom densamma, så nära det så kallade Bergstralilska huset, att endast en ganska smal gata eller gränd skiljer Riddarhustomteu Den ig December e. m. 371 frän Bprgstrahlska huset. En större fyrkantig sten ligger der ännu qvar, som utmärker sydöstra hörnet af den oss tillhöriga tomten. Jag tillstyrker remiss till RiddarhusUtskottet. Friherre Boije: Då Högvördige PresteSlåndet framställt en fråga, som tillhör Ridderskapet och Adeln att hesvara, vore formen oformlig, om man först remitterade frågan till StatsUtskottet; vi skulle då få igen den, och sedermera blifva nödsakade remittera den till RiddarhusUtskottet, samt åter till StatsUtskottet. Ty hvad beslut StatsUtskottet vid första remissen än tager, kan det ej fullständigt yttra sig i ämnet, eller uppgifva sättet, förr än Ridderskapet och Adeln yttrat sig öfver upplåtandet af sin local. Jag förnyar derföre min anhållan om remiss till RiddarbusUtskottet. Herr Cederschjöld: Jag vill blott förnya min erinran att hufvudfrågan är: skola de tre ofrälse Stånden hafva ett gemensamt hus, eller icke?
Den i5 December f. rn. *9 använda, så föreslår jag, att i brist af ali annan utväg, såsom deri sista, Rikets Ständer ville antingen sjclfve, medan de äro tillsammans, eller också genom RiksgäldsContoiret, göra ett utländskt Lån af 700,000 R.dr i Silfver, att inlemmas till Banken emot erhållande af BancoSedlar till det belopp, som bestämmes af förhållandet emellan Bankens Silfverfond och dess Sedelstock, och skulle utgöra million, eller nära anslagets belopp, hvars fjdlnad derefter erhålles i blifvande Öfverskoltsmedel. Man ogillar denna utväg och framställer, såsom skäl emot densamma, farhågan för utländsk skuld neli räntans utvandrande utur Riket; men äfven med dessa olägenheter kan man ej skäligen förneka företrädet åt den anstalt, som skulle sjelf bidraga till olägenheternes undanrödjande derigenom, att BancoSedlarne, som under inköpen till Försvarsverkets behof utgingo till Allmänheten, också betydligt gagnade Näringarne till den förökning i produetion, hvarmed räntan kunde bestridas; då deremot Obligationerne gagnade ingen annan, än Capitalisten, i hvars cassa de förvarades, utom det, att ingen säkerhet gifves, att ju icke Obligationerne också slutligen stadnade i Utländningens ägo, och då likasåväl drogo räntan utur Riket. Jag anhåller att denna Motion måtte varda remitterad till StatsUtskottet, och 4 3o Den i5 December f. 111. derigenom våre respective MedStäuder comniunicerad. Lades på bordet. Herr Silfverstolpe j David> bade inlemnat tvänne Memorial, hvilka upplästes, så lydande: Vördsamt Memorial! I en tidpunkt, då en allmän klagan föres öfver så väl Militaira som Civila Embetsmäns svaga lönevilkor, tror jag det icke vara ur vägen att fästa Höglofl. Ridderskapet och Adelns uppmärksamhet på ett förhållande, som inom Stockholms Län är af ett menligt inflytande, så väl för Räntetagare vid derstädes stationerade Indelta Regementer, som för Landtstaten.
oupphörligt fram iindcr de af grtjan svartatlt: uteiinrn~. och ~,li~iilsatlt. i vattnet, hvilket kom hononi att hrista ut i gapskratt. Fgglarne flögo ut frin biiskarile och iiaddrdi. omlirialg h o ~ i o i ~ ~, si att de iiastan snuddade id hans öron. Hsch! ropade han d;, i dc ' i h: svängde sin i; iiippa ~ne (i fijrgat-nig-ej, hsch, hsch! Sedan fortsatte lian ater att ~:: oc! ; a: - Den hiir till den gode Gudcii. 1 % en girig stadnade h m och q l p; r n i cti gls (IjtAa-i. I) cr ilorta syntes en liliimcs, helt siikcr: den saliinu. soin i: nn h&amp; sett Ihiid ~alliiiorna. &amp; $h se, der satt han iipldugcii 11s en hagtornsgrcn! Hari txdi; cn, iiii upp mot gungade pi5 de runda, snöiga I) loin; fiori~a höjden, an nedat helt sakta. hcit s; !kta. i; !irkr dc.! lian rurtlt. 116 sitt lilla gula hufvutl. OmqvMet,: .den hiir till vjr friikm. % (10s bort p i ~dteiis l 5 p l ~ ~. Hiilande hiiketten iiied förgst-mig-cj ii cnn hnnilcn, striit-litc han d ~ i i andra efter bluiiiescn, uppgaf ctt skri. liijjtltl sig fi: iiiiiit och tog ett ~ och rutter s p i n g. Dc s1119 ljusbli hIonxi~oriia iiictl s i ~ i; stjeikar ströddes kring knntcn af dtiiii: i; cii!
M:t i underd:het insändes och det andra aflemnas till RiddarhusCanzliets Archiv, för att till nästa Riksdag förvaras: Kommande emedlertid samma berättelse för hvarje Revision, att, inom 3 månader efter det den inkommit, genom K. M:ts försorg, jemte vederbörande Authoriteters i anledning deraf afgifna utlåtanden och förklaringar, tryckas och med allmänna Tidningarne utdelas. Reservationer: Af Hr Grefve von. Schwerin: Jag kan icke in stämma i Högh Utskottets afgifna utlåtande, och anhåller jag att inför RiksStånden få uppgifva skälen dertill. Jag har hemtat ledning för mitt bedömmande om det behandlingssätt som bör egnas åt denna fråga af K. Mits i dess Nåd. Skrifvelse gifna förklarande, att det varit i ändamål att ”genom bestämda föreskrifter för framtiden undanrödja all skiljaktighet i meningar om föremålet för Revision och sättet att densamma verkställa, som K. M:t velat meddela R. St:r ett förslag till Instruction för deras Revisorer.” Hvarifrån denna skiljaktighet i meningar härleder sig, har i följd deraf blifvit första föremålet för min pröfning; - l Betänk anden, N:o 353. 24 r ning; antingen den härleder sig från olika begrepp örn Nationens i granskningsrättighetens utöfvande förvarade rätt och om de skyldigheter, som FolksRepresentanten i detta afseende har att uppfylla, eller den ligger i olika begrepp om hvad under ordet Räkenskap bör förstås, och i följd deraf äfven om hvad som egenteligen utgör föremål för granskning. Skulle förra förhållandet äga rum, så blifver, i min tanka, för närvarande hvarje bemödande fruktlöst att vilja förleda opinionerna. De bestämdare föreskrifterne skola naturligtvis grundas på de föreskrifter, som i Grundlagarne förefinnas, och ingendera opinion lärer vilja ingå i en förklaring, som den anser stå i strid med sin opinion om rätt och med den tolkning, sorn lian', i följd deraf finner sig benägen att gifva åt Grundlagens föreskrifter.
För sörsta Secreterare» i Stats - Utffottet hav blifwir söre stägn 8c>s R:dr V:co. Utffottet. har Här, ^ Utiru Den 29 December. röz? Mirman icke mihkänt dek benägna afseende som Herrar Ordfdranderne behagat fästa pä mängden och widlösughcten as de göromål, som denna Tjensteman älegak, samt den osörcrntenhet och moda han derwid anwändt. — Men med den kännedom Utskottet haft tillfälle inhämta om widsträcktheren och beskaffenheten af de tili hela Rikets Stats. Werk hörande ärender, samt den möda och omsorg, som fordrats till nödige UplysningarS anskaffande för beha grannlaga ämnens beredande, har Ulfkoltet, ej mindre i anseende härtill än den bcredwilligher och stil, hwarmed denne sekreterare sekt gä Utskottet till handa, ej trott sig sör honom böra förestå mindre arsrvode än ioOI Rfdc B:co. Utjksttet hoppas, art Riksens Höglofl. Ständer lära käckas destomera sinna en sadan belöning för honom billig, som, i anseende till UlffottetS handseggning, äkerremitkerade ärender, för honom Återstå hade beswärlige och widlöftige kxpedilioner. I afseende pä Stais - Utskottets zrdra Secreterare haswa Herrar Ordförande förestagit 490 R;d. Wen som benne Tjensteman, hwilken biträdt wid de Riksgälds och Mistance Contoiren rörande ärenden, haft en lika sä trägen och »vidsträckt befattning som Gecreterarne i de fleste öjriga Utskotten, samt detzutom, med en särdeles skicklighet och kännedom om W-rket fläkt Utffolkec tillhanda; sa har Ulffoklet icke byrdkförestä mindre belöning för honom än 666 N:d Z2 si.
I öfverensstämmelse med de åsigter Utskottet här ofvan uttalat och med hänsyn till de särskilda omständigheter som i förevarande fråga förekommit, får Utskottet hemställa, att Rikets Ständer ville för sin del medgifva, att ifrågavarande dana-arfsmedel, efter afdrag af de kostnader och arfvoden Kronan för deras utbekommande fått vidkännas, må öfverlemnas till Upsala stad, dock med vilkor, att af medlen bildas en stående fond, deraf den årliga räntan får användas till förmån för det i staden inrättade s. k. barnhem; hvarom, i händelse af Rikets Ständers bifall, underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t torde böra aflåtas. 7:o. Uti en inom Borgare-Ståndet väckt motion (N:o 116) har Herr V. M. Beronius omförmält, att en uti Falun sedan flera år bosatt ogift qvinsperson vid namn Charlotta Christina Nyman derstädes under år 1864 aflidit, utan att efterlemna kände skyldeman och utan att någon sådan sig sedermera anmält, och skulle således nämnda persons bo, hvilket vid uppteckning den 18 April 1864 blifvit upptaget till ett värde af 824 R:dr 70 öre, men vid verkställd realisering lemnat en behållning af 1,802 R:dr 15 öre, såsom dana-arf ingå till Kongl. Majit och Kronan. Med förmälan att Faln stads samhälle icke skytt några uppoffringar för att befordra det uppvexande slägtets uppfostran, har motionären anfört hurusom behof visat sig af en särskild läroanstalt för den talrika arbetsklassens döttrar, åsyftande att bibringa dessa, sedan de lemnat folkskolan, en sådan skicklighet i qvinlig husslöjd, att de derigenom ej allenast kunde vinna lättadt tillfälle att erhålla passande tjenster, utan äfven blefvo fullt dugliga för sin kallelse, att förestå och sköta eget hushåll.
FilialDisconternas utelöpande skuldförbindelser beslutas, de medel sorn komma att dertill användas böra utgå från RiksgäldsContoiret, utan någon viss utgift för Riksens Ständers Bank, öfver hvars medel förstärkta StatsUtskottet icke eger att Prat. l'tdr, d. ao Nov, idas. jg? rösta; och skulle StatsUrski tter anmodas föreslå Propositionen i enlighet med det/a villkor. S. D. f. m. Vid ytterligare föredragning af Stats, och BancoUts.kottens Utlåtande N:o 609, i anled. ning af Kongl. Majrts Nådiga Skrifvelse, angående betalning af förra Kongl. Famillens här i riket innestående enskilda förmögenhet, blef samma Utlåtande af Prestestånd et bifaller. S. D f. m. Då nu å ny o föredrogs ConstitutionsUtskottets Memorial N:o 74, i anledning af å. terremiss på Utlåtandet öfver ett i 26 § n af JustitiaeOmbudsmans Insiructionen föreslaget tillägg; fann PresteStånclef för godt, att, med bifall till grund, lagse.nlig behandling vid nästa Riksdag af Utskottets i ämnet först afgifne Memorial, det förevarande endast borde läggas till handlingarne. lss Trot. Utär, ä, so No», itai. Från Wälloflige BorgareStåndet. Sr D Efter nu förnyad föredragning af Be vill» ningsUtskottets Utlåtande N:o 56, öfver anmärkningar mot Utskottets under N:o 44 afgifne förslag till en ny Chartae Sigillatae Författning, blef detta förslag af BorgareStåndet godkändt, med de ändringar och tillägg, det sednare Utlåtandet innehåller. S. D. ConstitutionsUtskottets nedannämnde Me* morial föredrogos å nyo: N:o 71, med föreslående af ett tillägg i 56 §• Regeringsformen. N:o 73, med förslag till ett ytterlipare tillägg 1 gg $. Regeringsformen och 63 §. Riksdagsordningen*
I fråga om^behörigheten att meddela verkställighet å handlingar af ofvanupptagne beskaffenhet, äfvensom beträffande de med verkställigheten förenade kostnader, gälle hvad för thy fall i afseende å Svenska domar finnes stadgadt. § »• Ej må vid Svensk domstol sak mot Dansk undersåte upptagas i andra fall, än der Domstolen vore behörig, om svaranden varit Svensk; Dock kan Dansk undersåte, som någon tid i Sverige sig uppehåller, under denna sin vistelse derstädes, för gäld eller annan förbindelse sökas, der han finnes. § 10. Å handling, på grund hvaraf någon vill söka utmätning i Danmark, skall Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition JVf //7. Öfver-Ståthållare-Embetet eller Konungens Befallningshafvande, som derom varder anmodad, efter förefunne omständigheter meddela intyg, att handlingen är utfärdad i sådan form, som för exekution erfordras samt att beslutet har den egenskap att medföra ovilkorlig exekution i öfverensstämmelse med hvad enligt Svensk lag i allmänhet gäller om beslut, som eger laga kraft. Om expeditionslösen och stäcnpel-pappers—afgift, åtecknade allmänna handlingar, vare lag samma. § «• Förestående stadganden blifva gällande från den dag, som, efter det öfverenskommelse med Danmark blifvit träffad om en motsvarande lags samtidiga inträdande i kraft för nyssnämnde land, af Kongl. Maj:t bestämmes. Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. CARL. Louis De Geer 6 Kongl. Moj:ts Nåd.
R:dr för hvartdera året 1846 och 1847 till Gravören Lundgren, dels åtskilliga, af statsanslaget till oförutsedda utgifter bestridda, utbetalningar, dels dispositionen af den vid Carlskrona Station befintliga fond för Lyckeby kronoqvarns ombyggnad, och dels uppförandet af tvänne fyrar på ön Koster; så och då de omförmälda förhållanderna, i dessa hänseenden, grunda sig på Eders Kongl. Maj:ts för hvarje särskildt fall meddelade nådiga beslut, anser Förvaltningen sig ej äga att yttrande deröfver afgifva. Det Revisorerne vidare anfört om nödvändigheten af ett nytt hufvudboks-formulär för Förvaltningen af sjö-ärenderna, samt om det skick, hvari frågan om ett, på nådig befallning, ularbetadt förslag till sådant formulär sig befinner, lärer icke heller påkalla något yttrande af Förvaltningen.
Hvad den sednare författningen om Bränvinsbränningen beträffar, så vill jag icke ingå i någon afhandling om behofvet eller nyttan deraf; men jag tror, att hos dem, sorn fult sig uppdragit att utfärda Ekonomiska författningar, den practiska kännedom om författningarnas verkningar borde äga rum, att man icke säger det falla af sig sjelf, att de, som före Bränvinsförbudets kungörande, gjorde tillsättningar, ägde rättighet att afverka dem äfven efter förbudets trädande i verksamhet, då författningens ord äro klare, att de blifvit Lagbrytare, om de efter den bestämda dagen tillverkat en enda droppa bränvin. Jag tror, att de få orden, som erfordrats för bevarandet af sådane personers rätt,' bordt inflyta i Författningen, och att man bordt förese, det dylika händelser skulle inträffa, till följd af långsarnheten vid Författningars kungörande i allmänhet, i förening med den korta tid, som var bestämd för förbudets trädande i verksamhet. Då jag således är af den öfvertygelse, att den för Näringsidkares säkerhet nödiga varsamheten vid Ekonomiska Författningars utfärdande vid åtskilliga tillfällen icke blifvit iakttagen, är det naturligt, att jag för min del finner behofvet af en itererad Skrifvelse. En värd Talare har anmärkt, att sparsamhet med Skrifvelser här blifvit yrkad, och jag tar denna anmärkning åt mig, erne - 3o Den i September f. m. dan jag icke allenast yrkat en sädan sparsamhet, utan ock tror mig hafva iakttagit densamma; men det torde således lända lill ytterligare bevis å min öfvertygelse om beliofvet af den nu ifrågavarande Skrifvelsen, då äfven jag tillstyrker bifall till BorgareStåndets inbjudning. Herr Rosenblad: Då BorgareStåndet inbjudit Ridderskapet och Adeln att förena sig med detsamma i ettämne, der Ridderskapet och Adeln redan fattat sitt beslut, och saken är af beskaffenhet alt förfalla, när två Stånd stadna mot två, vågar jag vördsamt underställa, om Ridderskapet och Adeln, i strid mot 53 och 58 §§.
Ivian bar med duglig karl nfsett en exercerad, så vidt. författningen meögifver det, så att, om den karl, sora undergått be vä ri ngsexcercisen oell följande året skulle gå i fält. agde rättighet att i sitt ställe lega en annan, sorn icke vai it exercis underkastad, man trott, att derigenom skulle uppkomma ett mindre fördelaktigt förhållande inom Arméen. Detta bär varit Uisk:s åsigt. Jag delar ej densamma. Jag tror, lika med den talare, som förut yttrat sig, att man icke kan anse den legda karlen, äfven örn lian vunnit någon öfning i exercisen, lika med den, sora bildats efter conscriptionslagen. Men jag beklagar — jag bekänner det uppriktigt —, att jag eifarit vit. denna riksdag, ett inom BondeSt. en panisk fruktan är rådande för det enda sanna system för Sveriges försvar. Denna fruktan är likväl kanske förlåtlig, emedan detta Stånd, äger ett sorgligt minne af de otaliga missbruk, som den exccutiva mag ten gjort af krigsyrket och sorn ingifvit det farncgor, hvilka vidlåda detta gamla tappra folk, så ofta man blott nämner ordet beväringspligt. Jag liar inom Oecon.Utsk. erfarit detta i en långt 3iS D c 11 13 April e. m. vigtigare fråga än den förevarande. Jag tror icke, att vid detta tillfälle och under närvarande omständigheter någon genomgripande reform i afseende på beväringen är att förvänta. På denna grund, och då Utsk. utgått från en synpunkt, som det icke kominer att ändra, anser jag någon nterremiss icke böra äga rum, eller någon vidare behandling af frågan nödvändig, utan tillstyrker afslag å betänk. Hr von Troil, Emil: Jag för min del kan icke instämma i den siste talarens åsigt att afslå betänk., emedan jag tror, att beväringslagen fordrar förtydligande. Det har blifvit yttradt af Hr Riben, att hvar och en beväringsskyldig äger under beväringsåren alt sätta annan duglig karl i sitt ställe.