Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
„ „ „ Polisen 5,600: — Tillhopa Raul R:dr 17,928: 5. 2 10 Hör till Slats-Ulsk., år 1851, Utlåtande N:o 122. Tab. N:o 6. Lands-Slalerne i Länen. R:mt Uli nuvarande kontanta anslagen föreslår Slats-Ulskoltet följande tillökningar, nemligen: R:<lr ö. l:o åt Lands-Sekreterarne. Lönefyllnad för Lands-Sekreteraren i Upsala län 95 i Stockholms d:o 419 i Gottlands d:o 4t i Blekinge d:o 157 i Jönköpings d:o 434 i Jemtlands d:o 500 i Westerbottens d:o 508 och i Norrbottens d:o .517 2,671 2:o ål Lands-Kamererare. För beredande af en lill minst 4,000 R:dr Runt ökad årlig aflöning åt Lands-Kamererarne i alla län utom Gottlands, Jemtlands, Westerbottens och Norrbottens, der denna aflöning bör inskränkas till 3,500 R:dr R:mt ärligen, anslås tillsammans 19,454 3:o åt Landt-Räntmäxtarne. Till en minimi-aflöning af 3,000 R:dr R:mt om året åt Laudt-Räntmä- starne i alla län utom Gottlands, Jemtlands, Westerbottens och Norrbottens, der detta minimum bör bli 1 va 2,500 R:dr R:mt årligen, anslås 8,601 — 4:o ål Läns-JSotarierne. För en till 750 R:dr Runt ökad årlig aflöning åt samtelige LänsNotarier anvisas 6,000 — Transport 36,726 — Hör till Stats-Utsk., år 1857. Utlåtande N:o 122. 11 It: lil t. * R:clr Ö. Transport 36,726 — 5:o ål Liins-bokhällarne.
Herr Mörner, Carl Stellan. — 4 7 3. — Coijet, Carl Fredrik. — 7572. -— Lagerhjelm, Pehr. — io33. — Hammarhjelm jCarl Fredr. — i5i5. — Ehrenbill, Ulrik August. — i543. — Heder stjernas Erland. — 15f)4. — von Hejnnej Georg. — 1870. — xo7i Rappolt; Fallm. Herr Uggla, Göran Gustaf. — 1906. — Engelcrantz; Fullm. Frih. Ridderstolpe, Gustaf. — 1979- — Brakel, Gustaf Antoni — 2^/[5. — <von Hedenbergh, Carl Au gust. — 2254. — af Malmborg, Abraham. — 2275. -— Lefre'11, Johan Pehr. Hans Excellence Herr Grefven och Län dt Mor skalken anmodade Grefve Gyllenborg Johan Henning, att, såsom den äldste bland Herrar Electorer, låta genom anslag sammankalla dem, för att, inom den lid. 28 §. i Riksdagsordningen foreskrifver, utvälja Ledamöter, så väl uti de i Gfundlagarne bestämde Rikets Ständers Utskott, som uti RiddarhusUtskottet. Den i8 November f. m. lot Justerades PlcniProtocollen för dea i\ och i5 dennes. Föredrogs å nyo Kongl. Maj:ls<den 8 dennes till Hans Excellence Herr Grefven och LancltMarskalken aflåtne samt den 12 derpåföljde f. m. på hordet lagde Nådiga skrifvelse, rörande RiddarhusOrdningen. Grefve Frölich> David; anförde skrifteligen: Vid mitt inträde i går på detta rum för första gången under närvarande Riksmöte, anmälte jag mig, för att göra min reservation emot den Riddarhusordning, sorn under datum af d. 18 Dec. i8a3, blifvit af Kongl. Maj:t stadfastad och hvilken, till trycket hefordrad, förmentes vara den nu gällande.
Det yrkade och utredda ersättningsbeloppet härföre är B:co R:dr 6,348: 4- — Uppbringningen af de 5 öfrige utaf först förekommande 6 mål har likaledes skett inom få dagar efter Krigsförklaringen, och deras x-esa alltså äfven varit Transport 6,348: 4- — Betänkande n. 335 Transport 6,348: 4-~ börjad, innan Skeppare eller Godsägare ägde sig Krigstillståndet bekant. För 2:ne af dem, JV:o 3 och 5, åberopas det förut uppgifne förhållande, att de togos under liggande vid Svenska vallen; deras bådas ersättningsbelopp är af Committerade uppgjordt till samman lagdt 5,53o: 6. Eller för alla 6 tillsammans R:dr 25,576: 47- — Den 6:le punkten, af de grunder R. St:r år 1823 bestämde för Committerades utredning, och hvilken K. M:t funnit hindra Sig från anordnande af ersättningsbeloppet för uppbringningsmålen N:o 7, 8, 9 och 10, lyder: ”Då Skeppare vid uppbringningen antingen icke varit ”försedd med sådane Skepps-och Last-Document, soro, ”enligt Författningarne, bordt vara om bord till den ”Ort, dit Skepp ooh Last voro destinerade, eller om ”Skepparen befunnits innehafva dubbla eller falska ”Skeppsoch Last-Document, eller i öfrigt genom ”otillåtne åtgärder, vårdslöshet eller försummelse sjelf ”vållat uppbringningen, anses förlusten af sådant Far”tyg ej ersättningsgild.” Handlingarne, tillhörande nämnde 4 Mål, upplysa dock, enligt Committerades första underd. utlåtande 0111 deni till K. M:t, och K. M:ts derpå dem lemnade befallning att, oaktadt nämnde hinder, utreda det i öfrigt ersättningsgilda belopp af reclamationerne, äf - I 336 Stats-Utskottets vensom Committens derpå följda senare underd. betänkande, att så väl Committerade befunnit, som ock K.
Man inser lätt, hvaruti detta lands allmänna rörelse bör bestå , för att grundlägga och stadga dess allmänna välmåga, nemligen i fria, lättade och fortskyndade utvecklingar af dess arbetskrafter, samt ett fritt utbyte emellan dess egna bebyggare, och till utländningen emot varor, sorn behofvas eller brista vid förädlingen af landets egna alster , hvarmed äfven må förenag förädlingen af främmande råämnen, hvaraf åtminstone det, som redan vunnit framgång, icke bör lättsinnigt förstöras. Styrelsen skapar icke välmåga direct, men den leder Nationens arbetskraft och varubyte, d, v. s. dea allmänna rörelsen , och denna ledning från Styrelsens sida är mera magt påliggande i Sverige, än i andra länder. Man må derföre varsamt påföra andra landers läror eller exempel, men tänka sjelf och lämpa de allmänna grundgatserne till de omständigheter, hvilka caracterisera Sverige, Häraf synes också, att om en Nation kari komma till välstånd, utan att äga reelt mynt i rörelsen, så att flera krafter, (utom det reela myntet) medverka till Nationalvaltnågan , så är det icke reela myntet, sorn j Sverige liufvudsakligast förmår bota hvad sorn felar; hvaraf anledningar förefiunas att Statsoeh Bancc-Utskottens Utlåtanden. i.xxxiir söka botemedel från andra håll. än myntets vacklande värde. Af större vigt blir myntförhållandet för de länder, b vilkas styrka hemtas af en vidsträkt handel, eller af förädlingar sorn bland näfingarne komma Handeln närmast, nemligen Fabrikerna (England), Mynt verkar på två sätt, nemi, såsom medel för verldshandel, och för rörelsen inamlandet. I förra hänseendet gagnar i synnerhet Silfver-fond, som utgör alla länders jeinförelse-medel, och medför alla Staters enskilda och samfällda förmåri; Ehuru äfven erfarenheten vigar, att handel bestått utan Silf* vermynt, under föga varierande sädes-pris, (Ryssland).
Men den säkerhet som deri omtalr.S, synteS Herr Ibom icke tillräcklig. Dell rörde allenast säkerheten för Riksdagsmän under resor till och ifrän Riksdagar. Herr von 8 c si ant 2 tillstyrkte det tillägg Herr käklnaun förest-gil, men önskade alt äfwcn mätte utsättas, att om nägon Fullmäktig eller Revisor befordras till nägot af de i den 41 Z nämnde Ämbeten, han dä mätte stiljas ifrän sitt Fullmägtigstap, eller sin egenskap att wara Revisor. Grefwe l) 0 sin », ^u^ust, instämde härk. Herr st 0 t siIiesi, trodde att betta följde af sig sjelf och bchöfde ej särskildt stadgas. Friherre kkserts, streäric, förklaradatt sädant alltid warit brukligt när nägon Fullmägtig eller Revisor genom Konglig näd blifwit flyttad i en annan clatz pä Riddarehasct. Undertecknad Silverstolpe, Hxcst 6sdriel, upplyste att Constitutrvns - Utskottet har citerat 4Z6o Den 2Z October. den lii § Regerings - Formen, emedan ben säkerhet som deri omkolas, syntes wara allt hivad som fordrades för att göra Fullmägkige och Revisorer sjelfständigt, r utöfningcn af stna förtroendes poster. Oä man deremot ej kunde utsträcka den lika längt som för Riksdagsmän i afseende pä befrielse för kraf för skullder m. m. Herr Grefwen och Ordföranden fbrcflog och efter nägon föregängen jämnknina framställde till bifall följande nya rcdaction af första momentet. Början förändras Munda: Inger andra kunna wäljaS eller wara fullmägtige m. m. och efter ordet Riksdagsman sättes: eller lill Ledamöter i Utstött wäljaS. BiföllS.
Att den under sådana förhållanden icke blifvit afgjord, vittnar tillräckligt om de svårigheter som dervid möta, — och hvilka sannolikt icke utan Konungens och Rikets Ständers eniga samverkan ännu under en lång följd af år skola besegras. Med anledning häraf, och då jag fruktar, att en Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition M 46. 11 Kommitté, arbetande utan annan ledning än de allmänna åsigter, som af Rikets Ständer i frågan blifvit uttalade, så mycket mindre skall lyckas komma till ett tillfredsställande slut, sorn man ej kan förbise, att Rikets Ständer vid hvarandra nära liggande riksdagar i ämnet fattat ganska skiljaktiga beslut, och det i alla händelser måste vara ovisst, i hvad mån den ena eller andra framställningen må vinna Kongl. Maj:ts nådiga bifall, — vågar jag antaga, att det för sakens framgång skulle vara af stor vigt, om Eders Majit nu täcktes taga de af Rikets Ständer godkända grunder för en förändring i sättet för presterskapets aflöning under nådig pröfning samt derefter i nådig proposition till Rikets Ständer framställa, dels hvilka af dessa grunder blifvit af Eders Majit med eller utan förändring gillade, dels ock de ytterligare bestämmelser, rörande hvilka Eders Majit kan finna nödigt att, till ledning för en blifvande Kommitté , beslut på förhand äro fattade. Tillämpningen deraf på de olika förhållanden, som i skiljda delar af riket ega rum, samt utarbetande af förslag till författning i ämnet skall ändock blifva ett arbete, som i hög grad tager både tid och sakkännedom i anspråk. Under förutsättning att denna underdåniga framställning af Eders Majit i nåder gillas, torde det tillåtas mig alt kasta en återblick på Rikets Ständers underdåniga skrifvelse i ämnet för att ur de anmärkningar, som mot presterskapets nuvarande aflöningssätt blifvit framställda, söka en ledning vid bedömandet af medlen till de öfverklagade olägenheternas afhjelpande.
En sådan orättvisa sker så snart en Tidningsutgifvare afbrytes i sin verksamhet, utan att ställas till ansvar. Det är så mycket mer betänkligt, som just derigenom Staten sjelf annars uppträdande för att hålla en hvar till fullgörande af sina pligter, tvingar en medborgare att bryta sina till andra medborgare gifna för - 58 J Den 21 Maji f. m. bindelser. Och detta inträffar, i det ögonblick en Tidningsutgifvare, som lofvat ett visst antal numror af sitt blad, och för dem emottagit betalning, hindras att utgifva dessa lofvade numror. På sådant sätt behandlas ingen annan Medborgare i Staten ingen annan Författare. Utgifvaren af en bok kan ej beröfvas denna sin egendom, utan att ställas inför Domstol, och utan att dömas af en Jury. Nu är ju en Tidning också något tryckt, liksom en bok; hvarföre skall den då annorlunda behandlas? Man säger: emedan Tidningar flyktigare författas j emedan de sprida sig snarare och verka hastigare. Hvad det första angår, så kan derom vara tu tal och åtminstone är deröfver ingen annan Domare än Tidnings-Utgifvaren sjelf. Hvad åter angår den hastigare verkan, så kan den val icke förnekas, inen dermed följer också likavist, att denna hastiga verkan tillika är föga varaktig. Liksom Tidningen lefver ett ephemeriskt lif, verkar den också högst ephemeriskt. Jag kan också ej påminna mig hafva funnit af någon sida i VerdsHistorien att någon Stais olycka eller ens någon Stats orolighet genom Tidningar blifvit beredd. Aldraminst tror jag något sådant vara att befara här i Norden, der passionerne ej äro just förskräckligt eldfängde af hvad sorn läses; aldraminst af Tidningar, hvilka man blott på en flyktig stund till tidsfördrif igenomögnar, utan att vid deras innehåll vidare fästa sig och i afseende på hvilka man ej blott i Dannemark utan i hela Norden i allmänhet är så fallen att vilja antaga den af Baron Holl - Den Ji Maji J, m. m herg uttalade grundsatts: Hvi forn vill fkrifve avifer maa brav kunde tyve.
Som jag således ej finner någon våda, utan tvärtom vinst kunna härflyta från den åtgärd, Hr Cederschjöld begärt, måste jag understödja densamma; dock kan jag icke tro, att sådana resultater derifrån kunna utgå, som Hr Cederschjöld förespeglat oss, emedan jag har en till Hr Cederschjölds alldeles motsatt öfvertygelse såväl om Constit. -Utsk:s sammansättning och förhandlingar, som om he+ la Representationens uppställning. Frih. Ehrenborgh: Jag har begärt ordet för att Den 8 Juli. a43 få rätta några misstag, sorn, efter min tanke, blifvit begångna af Hr Cederschjöld i hans sista anförande. Jag har icke sagt, att det vore för alt endast| offentliggöra sina egna reservationer, sorn han gjort denna motion. Jag liar deremot sagt, att jag trodde, att egentliga anledningen dertill var afsigten att på annan väg Jenina Utsk. tillfälle att allmängöra sina reservationer. Jag vädjar till den värde ledamoten sjelf, huruvida icke äfven jag vid något tillfälle skulle hafva nytta af detta ailmängörandc. Men det är ej ur denna synpunkt, jag ser frågan; jag ser den ur den synpunkten, huruvida det är rätt eller orätt, att emot den anda, som finnes i vår nuvar. grundlag, införa en ordning, sorn hittills ej ägt rum. Det är ganska riktigt, som Hr Cederschjöld upplyst, alt i ett särskildt fall, nemi. i frågan om Gr. Cederströms ställande under tilltal inför Riksrätt, R. o. Ad. begärde oell liek Constit.-Utsk:s prot. i allt hvad som rörde denna fråga. Men denna begäran gjordes för ett särskildt fall och för ett särskildt ändamål. Jag tillåter mig icke ett yttrande , huruvida detta ändamål var nödigt eller icke. Deremot tillåter jag mig att öppet förklara, att om också detta medgifvande, såsom jag tror, ligger inom gränsen för Conslit.-Utsk:s rätt, har dock ganska visligen grundlagsstiftaren beräknat, atti Tryckfr.-förordn. gifva Constit.- Utsk. såväl den vägrande som den bifallande rätten; och grundlagsstiftaren har gjort det derföre, att han i 90 §.
Vid en tilltagande industriel utveckling finner man dock snart, att näringarne fordra så stora förlag, att för industriidkarne den fasta egendomen ensam icke räcker till, då de skola lemna långifvarne säkerhet, och man har derföre redan för mera än 100 år sedan medgifvit rätt till inteckning af förlag till bergsbruk, fabriker, m. m. Sedan nu arrendatorssystemet mer och mer utvecklat sig, fordra billighet och rättvisa, att denna rätt utsträckes äfven till jordbrukets idkare. De måste anskaffa dyrbara machiner, redskaper m. m., och hvad säkerhet hafva de att erbjuda långifvarne för de lån, de måste upptaga till inköp af dessa machiner. Jo, machinerna sjelfva. Finnes det någon giltig anledning att förvägra jordbrukarne att hypotisera dessa, då man tillåter fabriksidkaren att hypotisera icke endast sina machiner, utan t. o. m. sina varor. Ehuru detta hypotek väl borde vara det vanskligaste af alla, då fabriksvarorna äro tillverkade just för att genast afyttras, finner man dock, att våra största penningeverk ej tveka att lemna förlagslån mot sådan säkerhet. Då nu jordbrukarens behof äro i detta afseende lika stora som fabriksidkarens, finnes det väl intet skäl att neka den förre, hvad man beviljat den sednare. Den siste värde talaren har yttrat, att den af Utsk:t föreslagna institutionen skulle alldeles förvirra begreppet panträtt i lös egendom. Utsk:t har dock just föreslagit namnet underpant för att skilja denna panträtt från vanlig handfången pant. Han har vidare sagt, att den skulle skada den personliga krediten. Jag vågar tro, att detta påstående beror på ett misstag i uppfattningen. Då en bankdirektion mönstrar och skärskådar de lånesökande, efterfrågar den ej, om de ega lösegendom till större eller mindre värde, ty den vet väl, att denna egendom kan dagen efter utmätas för någon annan fordringsegares räkning, utan den förskaffar sig kännedom om de lånesökandes affärsställning i allmänhet, deras åtgöranden i allmänna lifvet, deras personliga förtroende, och bedömer derefter, huruvida de böra erhålla lån eller icke.
Med tillkännagifvande, att de af Rikets Ständer vid sistförflutne riksdag, till utgående under åren 1845, 1846 och 1847, med en tredjedel årligen, anvisade extra anslag under riksstatens 4:de liufvudtitel till Topografiska korpsens arbeten, 36,000 r:dr, och till fortsättande af fästningsbyggnaderne Expeditions-Utskotlets Förslag till und. Skrifvelse, N-o i. 3 vid Carlsborg, Waxholm, Carlsten och Carlskrona, tillsammans 4C5,000r:dr, i följd af dessa arbetens oafbrutna fortgång medtagits så, att vid slutet afsistl. år medel för ifrågavarande behof icke vidare funnes att tillgå, har E. K. M:t, uti nådig skrifvelse till Rikets Ständers Stats-utskott den 3 nasti, månad, enär den på innevarande år belöpande tredjedel af de summor, hvilka uti E. K. M:ts till Rikets Ständer aflåtna nådiga proposition ang. statsverkets tillstånd och behof blifvit äskade såsom anslag under 4:de hufvudtiteln för åren 1848, 1849 och 1850 till Topografiska korpsens arbeten och för ofvannämnde fästningsbyggnaders fortsättande, komrne att erfordras redan vid årets början, då regleringen af riksstaten ännu icke kunde vara i sin helhet afgjord, serskilt begärt, att de för meranämnde bebof under år 1848 erforderliga anslag måtte, oberoende af den allmänna statsregleringen, varda, med 12,000 r:dr för Topografiska korpsens arbeten, med 30,000 r:dr för Carlsborgs fästningsbyggnad och med 105,000 r:dr för fästningsarbetena vid Waxholm, Carlsten och Carlskrona, anvisade så tidigt, att dessa angelägna arbeten ej, i saknad af medel, måtte, till skada för det allmänna, behöfva afbrytas och derigenom, hvad serskilt anginge fästningsbyggnaderne, det vid dem använda kronoarbetsmänskap komma att blifva utan sysselsättning.
Jag lemnar hvar och en serskild tanka sitt behöriga värde, och ämnar icke härstädes ingå uti en vidlyftig afhandling , utan blott i korthet yttra min öfvertygelse , som jag tror vara en* axiomatisk sanning, att Spectacler, långtifrån att vara skadiige, äro oskyldiga tidsfördrif och äfven gagneliga för sederna , allenast Vederbörande göra noggrannt urval af de pieser, som skola uppföras, och genom Censur afskilja det i någon måtto anstötiiga. Ungdomen behöfver efter arbetsstunderna uppmuntran -3 den flitige och idoge Medborgaren är ock stundom i behof af recreation ; och den sysslolöse bör icke heller betagas tillfälle att vinna anständigt och för hans maklighet pas - 236 Den 25 Maji. sande tidsfördrif. I stora Städer kan icke uppfinnas för Allmänheten något gagneligare än Spectacler , och i saknad af dem skola helt säkert de fleste på de stunder Spectacler eljest vanligen hållas, använda deras lediga tid antingen vid spelborden eller till mer och mindre kostsamma vallfärder åt Värdshusen. Då sålunda Spectacler äro gagneliga , hvarföre skola de ödeläggas, för att lemna rum för utsväfningar af vådliga följder för Samhället? Jag anser dem derföre böra bibehållas , och i politiskt afseende varder ock detta en nöd. vändighet Bland alla civiliserade Stater, hvar finnes väl den Hufvudstad, som icke äger Theatrar; och månne det dä vore värdigt den stora Svenska Nationen att förvägra dess Hufvudstad NationalTheater, som visserligen erfordras bland Representationer af Majestätets glans och Nationens egen höghet? Nej! jag känner den rådande National-anden, den påminner mig allt för väl Allmänhetens harm och omdöme, enär det rykte utspriddes, att f. d. Konung Gustaf Adolph ville rasera stora Operan och det dertill inredda hus.
Om StatsVerkets tillstånd och behof i hvad, som rörer RiksStatens tredje Hufvudö Titel, 4-'o Tillökning uti aflöningen för Corpora* ler, Trumslagare och Fältjägare vid Werme, lands Fältjägare Regemente, 5:0 Om 3,5oo Rdr Hamburger Banco Fy-* ringsMedejs upptagande i Stat? såsom inkomst från Dannemark, 6:0 Om särskilda anstalters vidtagande till förekommande af stegring i priset å det grofva brödet, 7:0 Om TalemansTafflarnes indragning, Den 23 Maji. 121 8:0 Om utbetalning af framledne RegeringsRådet von Schewens Pension, 9:0 Öm Medel af Staten till Cassern åt Kongl. Andra GardesRegementet, 10:0 Om Båtsmanslndelningen j Blekinge. 11:0 Om skyldighet för Götha CanalBolag att besörja underhållandet af viss3 vägstycken, som tillhört Hemman, hvilka genom Canalanläggniogen blifvit indragne. 12:0 Om Lumpsamlares kringresande i Landet. 13:0 Om inskränkning i exclusiva Frivi! legiers meddelande, 14:0 Om Judarne, / ■ ... .. Upplästes och lades på bordet följande ifrån nedannämnde Utskott inkomne Memorial och Betänkanden, nemligen: Frän Constitutions Utskottet • 1 I. AJ den 12 i denna Månad'. Innehållande förslag i frågan om en förbättrad National - Representation , varandes dervid genom ProtocollsUtdrag bifogade åtskilige Ledamöters i Utskottet afgifne särskilta meningar. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Den 8 October f. m. 3oi saltpetern, enär denna kostar dubbelt så mycket bär i landet, som, om man förskref den utifrån. Bruksägarne skulle gerna tillverka krutet för bättre pris, om de fingo köpa utländsk saltpeter. Det är således ej krutet, utan rudimaterien till detsamma, som är så dyr, och man är tvungen hålla saltpetern vid detta höga pris, på det denna näring ej skall gå under.
— Skulle jag likväl häruti hafva misstagit mig, kan det visas att Nummerlotteriet är förenligt med Statens anseende, med arbetarens förädling och båtnad; befinnes spelhusrörelsen vara, på ena sidan ett ärligt näringsfång, och på deri andra ett oskyldigt tidsfördrif: så kommer jag att yrka, alt denna näringsgren mätte lemnäs lika fri för den ringe medborgaren, som för de höga statsmakterna, ty våra grundlagar förbjuda alla monopolist'. An lia I le s om remiss till Stats-Utskot (et. Begärdes på bordet. lif Cederschjöld, Roberl Theophron, uppläste följ Hide: Lika öfvertygad jag är, att hvarje sann fosterlandsväns lifligaste önskan måste vara, att se deri under sednare åren pa eli fasansfullt sätt tilltagande brottsligheten hämmad och utbytt mot ett på moralisk grund hvilande lagenligt handlingssätt af nationens medlemmar i allmänhet, lika förvissad vägar jag äfven göra mig, att Regering och Ständer nu skola gemensamt allvarligt samverka för de till detta vigtiga måls ernående säkrast ledande mede!: befordrandet af en ändamålsenligt inrättad allmän folkundervisning samt fattigvårdsanslaltei nas upplijelpande från deras nuvar. högst bristfälliga skick till ett sådant, sorn, på ett för nationen värdigt sätt, uppfyller deras bestämmelse, att lenina hvarje verkligt nödställd sjuklig eller orkeslös samhällsmedlem tillräcklig hjelp till fyllande af dess för lifvets uppehälle nödtorftiga behof. Det goda ändamålet, brottslighetens hämmande och dess utbyte mot en mera allmän sedlighet, kan dock för närvar, icke genast vinnas endast genom dessa Ivänne medel. Det är nemi. klart, att det förstnämnda, eller befordrandet af en allmän folkundervisning, endast i afseende på den yngsta generationen och på kommande slagteri kan åstadkomma någon hufvudsakligt välgörande verkan, men att deremot ganska få af deni, som redan uppnått den ålder, dä deras uppfostran bort vara fulländad, skola begagna sig af undervisningen, och ännu färre deraf taga någon ledning för sitt blifvande handlingssätt.