Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då, efter hvad sålunda föregått, E. K. M:t, vid underdånig anmälan häraf, fästat uppmärksamhet derå, att de till utgörande af hjelpe-dagsverken, eller så kalladt hofveri, dels vid Öfverste-bostället Lilla Bjurum i Skaraborgs län och dels vid förenämnda Kungsgårdar och boställen i Malmöhus och Christianstads län anslagna hemmans arbets-biträden utgjorde en väsendtlig del af indelningshafvarnes påräknade löneförmåner, samt att genom indragning deraf, om icke allestädes, åtminstone på flera ställen, särdeles å de större Kungsgårdar, som till boställen blifvit anslagna, med vidsträckta egoområden, svårigheter kunde uppstå att, efter mistningen af arbets-biträdet in natura, behörigen och i rätter lid bruka och skota dessa egendomar, vid hvilka förhållanden E. K. M:t ansett icke lämpligt att fatta beslut om ifrågavarande tjenstbarheters indragning efter nuvarande indelningshafvares afgång, utan att, i sammanhang dermed, blifvande boställshafvare för deras sålunda tilläfventyrs uppkommande förluster, till så vidt arbetshemmanen ej förpligtades att dem godtgöra, förvissades om skälig ersättning genom erforderliga statsanslag, samt att nödiga och ändamålsenliga åtgärder blefvo vidtagna, äfven genom dertill anvisade medel till boställshäfdens behöriga handhafvande, der sådant behöfdes; så och enär vid de i landsorterne, enligt Rikets Ständers önskan, genom E. K. M:ts Befallningshafvande hållna undersökningar, hvarken någon uppskattning till penningevärde egt rum, vare sig af arbetshemmanens gemensamma arbetsoch dagsverks-skyldigheter till hvarje Kungsgård, eller af hvarje hofveris eiler arbets-Iags, än mindre hvarje särskildt hemmans tjenstbarheter, eller tillfredsställande utredning blifvit åstadkommen i flera på frågan inverkande vigtiga omständigheter, hade E. K.
Men få se om de skola finna nåd inför dina i den vägen af för mycket ljus bortskämda ögon, ty de svenska fruntimren äro i sanning de mest intagande qvinnor i verlden..." Här tystnade talaren och vände sig bort, en plötslig blekhet efterträdde det nyss ännu glada uttrycket i hans ansigte. "Du vill föra mig i en krets af finska trollqvinnor, skalk!" utropade Erik skrattande, "du lägger ut en snara för mig, men jag säger med den svenske skalden: "'Den höge yngling sade Ett ord och snaran brast.' "Jag är ju, enligt stadssqvallret, så godt som förlofvad, ehuru mig sjelf ohördan." "Med hvem?" utbrast Ros häftigt i det han dock fortfarande vände ansigtet åt sjön. "Har ingen fara ännu", ljöd Eriks svar; "bara prat, ingen sanning, det vet jag väl sjelf bäst. Hon vill säkert inte ha mig och jag förspörjer ingen lust att allaredan gifta mig." "Men hvem vore då den lyckliga?" frågade Ros åter. "Den lyckliga?" utbrast Erik: "Javäl, så lycklig som skönhet och ett godt hufvud kunna göra en sjelfrådig trollslända till flicka det är den rika arftagerskan, resenärskan, svärmerskan, tjuserskan, gud-vet-allt-hvädskan, och vore hon i Finland, säkert också fennomanskan, med få ord ingen annan, än min näpna kusin Jenny Bertram, med hvilken juvel ett välvilligt rykte..., men kors hvad felas dig? Du är ju alldeles hvitgrå i ansigtet, jag tror minsann att du är sjösjuk..." "Jag tror, jag går i min koj", mumlade Ros och nästan vacklade fram till kajutdörren. "Den Jenny", sade Erik förtretad för sig sjelf, "hon spelar mig då alltjemt något spratt, till och med sig sjelf ovetande. Nu blir just vid nämnandet af hennes namn den der kamraten sjösjuk. Fatalt! Och jag som redan hade fått den kalla finnen halfvärmd. Det minsta jag räknade uppå vår ett namngifvande af de förnämsta skönheterna i Helsingfors.
Riksdagsordningen möjligen kunde gifva någon slags anled-' ning dertill, att en motion som en gång blifvit lagd på bordet, tilläfventyrs skulle kunna uppå flere ledamöters derom framställde begäran, ytterligare derstädes förblifva livilande, likväl och som detta stadgande efter Herr Landtb Marskalkens omdöme egenteiigen hade afseende på de ifrån Utskotten inkommande Bptänkanden, hvaremot motioner, enär de en gång blifvit lagde på bordet, syntes böra i nästa Plenum derefter ovillkorligen till vederbörligt Utskott remitteras; alltså och då' discussionen i förevarande fråga varit serdeles långvarig och ämnet äfven blifvit till alla delar fullständigt utveckladt, ansåg Herr Grefven och LandtMarskalken sig böra hemställa, om icke de Herrar Ledamöter, hvilka begärt frågan på bordet, behagade derifrån afstå, samt medgifva att Herr Landt Marskalken finge nu genast framställa proposition i ämnet. Herr Nordenankar, Gustaf och Grefve Posse, Claes Fredric, förklarade i anledning deraf, att de icke vidare yrkade frågans ytterligare bordläggning. Herr Grefven och LanätMarskalken hens* 4o4 Den 10 Februarii. ställde derefter, om Ridderskapet och Adeln ansåg nödigt att ett Särskildt Utskott horda af Riksens Ständer förordnas, för att fullständigt undersöka och utreda orsakerne samt uppgifva botemedlen, för den nu i flere delar af Riket och i synnerhet för jordbruksnäringen öfver!:] agade förlägenhet. Ropades starka Ja blandade med Nej, liva*, jemte ordet votering hördes. Herr Grefven och LandtMar t k alken förklarade, att sorn han icke med säkerhet kunnat utröna, huruvida propositionen blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallen eller icke, och votering dessutom blifvit begärd, torde voteringen icke eller kunna undvikas; hvaruti Ridderskapet och Adeln äfven hördes instämma. I anledning häraf justerades, godkändes och anslogs följande Voteringsproposition:
Vid sådant förhållande har det synts mig obilligt att, i afvaktan på upptagande i den Svenska rätten af berörda rättsinstitut, tillsvidare undanskjuta de berättigade anspråken på en förbättring och förenkling af förlagsförfattningarne, sådana dessa anspråk nu framträdt i Herr Gahns motion; och, då jag, utan att öfvergifva min alltsedan aderton år tillbaka inom Lag-Utskottet yttrade öfvertygelse om underpantsinstitutionens behöflighet, ändock önskat att i min mån medverka till förlagsförfattningarnes förbättrande, så har jag ansett mig både kunna och böra reservationsvis såsom alternativ framlägga ett förslag till förändrad förlagsförfattning, hvarigenom denna vigtiga fråga åtminstone kan under en mera bestämd form blifva föremål för Rikets Ständers öfverläggningar. Genom en dylik författning och särdeles om densamma, på sätt jag här nedan vördsamt föreslår, äfven komme att omfatta jordbruket, skulle de mest framstående behofven afbjelpas. På tvänne särskilda omständigheter grundar jag äfven en förmodan, att en sådan lagförbättring skulle möta mindre svårigheter, än förslaget om underpantsinstitutionens införande. I första rummet grundar sig denna förmodan derpå, att Kongl. Maj:t redan vid riksdagen 1847—1848, efter Statsrådets och Högsta Domstolens hörande, aflåtit nådig Proposition med ett förslag i detta ämne, hvilket jag ansett nu böra begagnas. Denna proposition antogs visserligen icke vid nämnda riksdag af Rikets Ständer; men Ständernas vägran af sitt samtycke tyckes hafva berott uteslutande Lag-Utskottets Betänkande N:o 57. 15 af deras önskan att erhålla den allmänna underpantsinstitutionen. Den då arbetande Lagberedningen uppgjorde äfven kort derefter eller år 1850 det förslag, som nu af Utskottet framlägges oell som redan en gång blifvit af Högsta Domstolen afstyrkt samt af Kongl. Maj:t afslaget. Under sådana omständigheter synes mig någon öfverensstämmelse emellan Statsmagterna angående detta lagstiftningsärende ej på annan väg kunna vinnas, än att Representationen upptager det förslag, som en gång blifvit af Högsta Domstolen gilladt och af Kongl. Majit för Rikets Ständer framlagdt.
Herr Arfvidsson har yttrat, att han med Utskottet ej kunde dela öfvertygelse!! om nödvändigheten af Hushållsförfattningars permanence, att Han, tvärt emot hvad Utskottet antagit, ansåge förbud emot Bränvinsbränning, då det i rättan tid vidtages, leda till nedsättning i Priserna å Spannemål, att Ilan, såvida gräns för Pannerymden finnes utstak d, ej kunde instämma i den tanka, som Utskottet framställt, att, under en blott på fyra månader afåret frigifven Bränningstid, mera Bränvin skulle produceras, än om till-» Besv, och Ekon, Utsk. Betänkanden, ag verkningen under hela året vore tillåten: att behofvet af drank till Ladugårdarnes utfodring för innevarande år ej borde vara stort, då Foderväxter af alla slag sistliden höst vunnits i den ymnighet, att Landtbrukare ej kunnat
Jemte det Utskottet får upplysa att medikaments-penningarne för hvarje al regementets hästar nu utgöra 50 öre, har Utskottet, med afseende å de i sed nare tider betydligt stegrade priser å medikamenler, funnit sig jemväl böra tillstyrka bifall å hvad Kongl. Majit i berörde hänseende föreslagit. 50 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 7/. De af Utskottet sålunda tillstyrkta trenne tillöknings-belopp uppgå sainmanlagdt till 7,205 R:dr 25 öre, men då, enligt hvad uti Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition äfven lörmäles, från denna summa kan, med anledning af den särskildt föreslagna ersättningen för stallhyra m. m. för officerares tjenstehästar, afdragas det för Lifgardet till häst nu utgående stallhyres-belopp för 55 befälshästar å 6 R:dr 25 öre, eller 343 R:dr 75 öre, blifver det belopp, hvarmed remonteringsanslaget skulle behöfva ökas 6,861 R:dr 50 öre. Utskottet får alltså föreslå att anslaget till kavallerioch artilleri-hästars remontering och skoning må med nyssnämnda belopp, 6,861 R:dr 50 öre R:mt, förhöjas. 26:o. I anledning af anmäldt behof utaf ett ökadt antal legda hästar för Artilleri-regementenas exercis, har Kongl. Maj:t föreslagit, att den beräknade legnings-kostnaden måtte å anslaget till lega för hästar till Artilleriets exercis anvisas, nemligen: för 34 hästar i 42 dagar, å 123 R:dr 40J öre för hästen 4,195: 77. • 20 hästar i 30 dagar, ä 60 R:dr för hästen 1,200: •— Skoningsoch medikaments-penningar för desse hästar, 255
Memrts förra del till handlingarne, samt beslöt, med anledning af Utsk:ts sednare hemställan, att antaga det i Utlåt:t N:o 75 framställda förslag. Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Ban ko-Utsk:ts den 16 dennes bordlagda Mener: N:o 2 4, med förslag till en voteringspropos.; Den 18 Maj f. m. N:o 25, i ani. af Riks-Ståndens beslut öfver Betänk:t N:o 20, med förslag rörande föreskrifterna i 6:te oell 7:de artiklarne af Banko-reglementet; samt N:o 26, rörande bestämmelserna i 8:de artikeln af Banko-reglementet om diskontoch lånekontoren. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 10 e. m. In fidem, O. Brakel. Iredagen den 18 Maj 1866. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 2 prot.-utdrag för d. 17 dennes och profit för den 18 sisth April f. m. Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande Stats-Utsk:ts den 16 och 17 dennes bordlagda Mern. N:o 83, i ani. af erhållna återremisser å tvänne i Mem:t N:o 69 föreslagna voterings-propos:r. l:'sta punkten. Frih. Cederström, Rudolf: Utan att ingå i det inre af denna fråga, är det blott min mening att göra en anmärkning i hänseende till det formella. R. o. Ad. har redan godkänt Stats-Utsk:ts i Mem:t N:o 69 uppställda voterings-propos., men emedan denna propos. af de tre öfriga Riks-Stånden blifvit återremitterad, är det icke min mening att klandra Stats-Utsk:t för dess nu föredragna förslag, ty Utsk:t bör naturligtvis ställa sig de frenne Ståndens beslut till efterrättelse. Men då, å andra sidan, 400 Ben 18 Maj f. m. R. o. Ad. efter votering godkänt Stats-Utsk:ts framställning, skulle jag önska att R. o.
Ångpannan eiler, då åugapparat ej begagnas, bränvinspannan skall sedan af justeraren stämplas, med utsättande såväl af innehållet på det hela, sorn ock af upphettnirlgsytan, jemte årtalet och initial-bokstäfverna af hans namn samt stämplingsbevisets nummer. I afseende på stämpling af redskap utaf gjutgods, galle hvad i § 38 är stadgadt. § 40. Justerare, som kallas från sitt hemvist för att mäta och stämpla bran-' vinsbränningsoch distilleringsredskap, bör sig skyndsamligen dertill inställa. Kallas justeraren till sådan förrättning af enskild man, åtnjute han af denne skjutsersättning och dagtraktamente, såsom gällande rese-reglemente bestämmer för landtmätare, samt arfvode för förrättningen med 6 r:st för hvarje kannerum af de redskapsdelar, han måste uppmäta. Kallas han samtidigt af flere i samma stad, by eller granskap, tillkommer honom endast skjuts och traktamente såsom för en resa, jemte ofvannämnde arfvode för förrättningarne. Ske mätning och stämpling å det ställe, der justeraren bor eller vistas, uppbäre han likaledes 6 r:st för hvarje kannerum af de redskapsdelar, han uppmäter. Erforderligt handtlangare-biträde vid förrättningen lemnar den, sorn justerarens biträde äskat, men med behöriga målkäril bör denne sjelf vara försedd; Justeraren skall utan serskild lösen aflemna mätningsoch stämplingsbevis, innehållande för redskap af Esta och 2:dra klasserna samt distilleringsredskap, noggran beskrifning på redskapens beståndsdelar och dessas dimensioner, samt uppgift till hvilken af nämnde klasser redskapen hörer, allt i öfverensstämmelse med denna förordning bifogadt formulär, och för redskap af 3:dje klassen endast hvad i § 39 omtörmäles. ii Bil., IV-0 7, till Fevillnings-Utskottets Skrifvelse, N.o 6. Justeraren insände, vid hvarje månads slut, till Kongl. Maj:ts befallningshafvande duppletter af de bevis, han under månaden utfärdat.
Finner Utskottet af dessa Pro tocoll, att någon Stats-Minister, StatsRåd, Hof-Canzleren, Stats-Secreterare eller annan Ledamot af Stats-Rådet, eller den Embetsman, sorn i Commando-mål Konungen rådgifvit, uppenbai ligen handlat emot Regerings-Formens tydliga föreskrift, eller tillstyrkt någon öfverträdelse deraf och af andra Rikets gällande Lagar, eller underlåtit att göra föreställningar emot sådana öfverträdelser, eller dem vållat och befrämjat genom uppsåtligt fördöljande af någon upplysning, då skall Constitutions-Utskottet ställa en sådan under tilltal af Juslitige-Ombudsmannen inför Riks-Rätten. Skulle Utskottet anmärka, att Stats-Rådets Ledamöter samfäldt, eller en eller flere af dem, uti deras rådslag om allmänna mått och steg, icke iakttagit Rikets sannskyldiga nytta, eller att någon StatsSecrelerare icke med oväld, nit, skicklighet och drift sitt Förtroende-Embete utöfvat, skall Utskottet då sådant för Riksens Ständer tillkänna - Finner Utskottet af dessa Pro tocoll, att någon Stats-Rådets Ledamot eller någon för tilljället förordnad Föredragande, eller den Embetsman, som i Commando-mål Konungen råd gifvit, uppenbarligen handlat emot Regerings-Formens tydliga föreskrift, eller tillstyrkt någon öfverträdelse deraf och af andra Rikets gällande Lagar, eller underlåtit att göra förestälsningar emot sådana Öfverträdelser, eller dem vållat och befrämjat genom uppsåtligt fördöljande af någon upplysning, då skall Constitutions-Utskottet ställa en sådan under tilltal af Justitiae-Ombudsmannen inför Riks-Rätten. Skulle Utskottet anmärka, att Stats-Rådets Ledamöter samfäldt, eller en eller flere af dem, uti deras rådslag om allmänna mått och steg, icke iakttagit
Utskottet får för öfrigt anmäla, att det öfverskott, sorn berörde Tilul lämnar, icke ovilkorligen är anslaget till Lö; 6g8 Ståts-Utskottets Betänianden. ne-förbättring för Uppfostrings-Verket; ty, enligt 25 §. i 1815 års Riksdags Beslut, skulle till understöd och upphjelpande af Rikets Allmänna .Lärooch Uppfostrings-Veik användas ali till indragning stäld Behaglig Tids Förlänings-Spaninal i den nion förläningarne förfalla; rnen som tiden till desse medels Indragning ej kunde förut bestämmas, emedan de efter hand inflyta, anhöllo Riksens Ständer i underdånighet, det täcktes Kongl. Majit emedlertid af Stats - Verkets öfversko!ter, som kunde uppkomma antingen af blifvande nya Kungsgårds Arrenden, eller på andra Inkomst-Titlar, i Nåder anslå de Medel och utvägar, som för detta ändamål kunde finnas nödige, dock med vilkor, att berörde anslag komrne att förminskas i mon, som den påräknade förlänings Spanmålen, genom timanda ledigheter och skeende indragningar blefve att tillgå. Vidkommande åter den föreslagne förhöjningen å Ötats-priset; så och under åberopande af hvad Förslaget, till stöd för dess oförändrade bibehfdlande vid 4 ~ R:dr Tunnan innehåller, får Utskottet nu endast tillägga, att då alla Kronans intrader af Spanmäl, antingen de utgå in natura eller lösas med penningar, icke på långt nar äro till räck lige att bestrida de utgifter, hvarföre Spanmål är påräknad, skulle en förhöjning af detta pris endast tjena att öka Spanmåls-värdets numeraire; hvarmed i det hela ej något vore vunnit. F.mot det i Förslaget upptagne pris af 100 R:dr Sktdet för Koppar - Räntan har blifvit anmärkt, att det samma borde nedsättas, dels der Stats-Utskottets Fet link anden'.
Läsaren känner förmodligen, åtminstone måste vi taga det för afgjordt, huru linierna i ”Det går an” N:o 1 ett godt stycke på vägen utdrogos af ”Det går an” N:o 2; huru Albert, efter att i flera år hafva med Sara Widebeck i Lidköping tillbragt det lyckligaste lif, lyckligt derigenom att det hvilade på en ren, sedlig idé, och ingalunda på denna form, som vi benämna lagligt äktenskap, reste till Stockholm; huru han, under vägen dit, råkade göra bekantskap med en fröken Celestine, hvars fria grundsatser, i fullkomligaste harmoni med Sara Widebecks, intogo hans hjerta; huru han i Stockholm med denna Celestine sammanlefde, fördjupade sig i målarekonst och äfven i skulder, som förbittrade hans gladaste dagar och förmörkade utsigterna af framtiden; huru han en dag träffade sin tiggande son, Adam Paulus, på en gata; huru han då uppfyllde sin första faderspligt derigenom, att han satte sonen i bagarlära, nästan det ofördelaktigaste yrke en fader någonsin kan uppfostra sitt barn till; huru han slutligen i en toddy på källaren Hamburger Börs drack sitt sista afskedsglas, samt gick derefter och dränkte sig i Norrström. Vidare känna vi, att hans efterlemnade älskarinna, nemligen Celestine, föraktad af den verld, hvars former och fördomar hon sjelf föraktat, släpades till tukthuset. Men öfver Sara Widebecks öden hvilade en slöja, den vi, med läsarens tillåtelse, skola söka lyfta. Äfven vi måste tro, att under den kjortel, som omhöljer den unga framtiden, många främmande varelser finnas, hvilkas anletsdrag, om de af de närvarande tider kunde skönjas, skulle förvåna våra sinnen och komma oss att tro på rubbning af närvarande samhällens grundvalar. Mången har sökt uppdraga en och annan flik af denna kjortel, men fått damm i ögonen, hvilket bevisar, att framtiden, som är i liflig rörelse på ännu obanade vägar, icke gerna tillstädjer några obehöriga tittningar.
Ständer hafva ansett så betydliga Lager af oförsåldt Stämpladt papper icke böra lemnäs i Orterne innestående utan närmare utredning , eller större mängd afsändas hvarje år, än sorn kan åtgå efter föregående årets erfarenhet, samt blott ett års behof utgöra förlaget af Stämpladt papper i hvarje Län , utom det löpande årets Upbörd , hvarigenom tillsynen härå blir lättare och säkrare till förekommande af verkeliga Balanser: Och få Riksens Ständer, med anledning af de nu utrönte omständigheter, hes Eiler Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla , att Eder Kongl. Majus och Rikets Kammar-Collegium, som besörjer Stämplade-Pappers-Verket och Medlens redo' sning, må i Nåder anbefallas, låta öfver hela Riket anställa en noggrann undersökning och Utredning om nu uppgifne Behållningar af Stämpladt papper, samt dervid, såsom Förordningen orri Stämplade Pappers-afgiften den 8 November 1815 redan stadgar, iakttaga Förråds-Inventeringarries verkställande hos alla Embetsoch Tjenste-män, sorn på kredit uttagit Stämpladt Papper, äfvensom hos samtlige Förvaltare och Försäljningsman på samma dag, och i de orter, der Balanser kunna uppstå, desamma genast indrifva, och de öfverflödige Lagren af Stämpladt Papper infordra , samt derefter så lämpa afsändningarne, att Föiråderne ej öfverstiga nämnda maximum af ett års förlag, utom det löpande årets Uppbörd; Hvarförutan Eder Kongl. Majit i Nåder torde täcka* Underdoniga Skrifvelser* 447 vidtaga den åtgärd, som finnes lämplig till inforä drande af den i Finland varande Behållningen, för ett värde i Stämpladt Papper af 27,686 R:dr 43 skillenligt 1816 års Räkenskaper. Riksens Ständer framhärda 8cc. N:r 194.
Uti utgörandet af bemmantals-räntan giltiga anspråk, dessa hemman matte tillerkännas enahanda förmån, som genom Kongl. Resolutionen den 18 Juni 1842 blifvit beviljad hemmanen Tunnersta Norregården, ett mantal, Wrixlösa Runskegården, ett halft mantal, och Stigby Svenskgården, ett halft mantal, att, med befrielse från hemmantals-räntans utgörande, i likhet med öfriga hemman på Wisingsö deltaga i dagsverks-skyldigheten till Kronan och, såvida dessa dagsverken icke in natura utfordrades, erlägga lösen derför med en fjerdedel af länets markegångspris å drängedagsverken; att derefter Kongl. Majit, vid ärendets föredragning den 27 November 1849, med anledning af det upplysta förhållande, att ifrågavarande hemmans-ränlor voro inberäknade uti Landträntmästarens i Jönköpings län å stat uppförda löneförmåner, funnit den ifrågaställa förändringen af dessa hemmans-räntor icke kunna för det dåvarande bifallas; och att Rikets Ständer vid 1850 och 1831 års Riksdag ej, såsom motionären anfört, bifallit eli då ånyo framställdt förslag i enahanda syfte, utan ansett frågan derom, såsom redan af Kongl. Majit pröfvad och afgjord, icke till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda; hvarefter Kongl. Majit, uppå vederbörandes förnyade underdåniga ansökning om räntans förvandling i dagsverken för Tunnersta Skattegården, Torp Norregården och Ed Storegården, uti Nådigt Bref den 23 November 1835, förklarat, att, då det förhållande, hvarpå Kongl. Majits beslut den 27 November 1849 grundats, fortfarande egde rum, afseende å den förnyade framställningen icke kunde fästas.
Och som Räntan för de Capital, hwilka blifwik emottagne af andre an almänna Brandförsäkrings werket, emellan den az Julii 1804 och till d. 28 Julii 1808, således synes wara aldeles borrtskänkt; sä har Siats-Utskottet welat anmoda Herrar Fullmigkige, akt inkomma med omständeligk utlåtande öf. wer de här osman anmar te puncter; och tillika lä» ta författa samt'Stats-Utskoltet tillställa en Specifikation pä Contoirets Behållning uii Banqven hwarje dag något Län »Capital, med undantags af almänna V andsörsäknngs medlen, emellan den az Julii 1804 och den 28 Julii 1808, af Contoiret blif» wik emottagit; och äfwenledes en uträkning öfwer den ränta, hwilken för dylika Capital till den 28 Julii 1808, dels blifwit betaldt och dels till nyssbe, rörde dag warit uplupen, men icke liqviderad. Beträffande de ifrän Riksgälds-Contoiret skedde utläningar af Bancomynt, hwilka icke finnas äga någon grund uti Riksgälds. Contoirets Reglementen och Jnstructioner, sä har Stats - Utskottet, man att miHwioröra sjelfum utlänings - principen i almänhet blott fästat upmärksamhet wid sättet, pä hwilkeL desse utläningar kommit akt ske. iooQ Den i8 Norember» Om Stats Utskottet också skulle godkänna utläningarne i anseende till sjelfwa principen i asman-' het, sä har S.rats-Ukftottet härigenorn icke medgifwit, att utläningar bordt ske pä annat satt, än att Contoirets säkcrhed samt högsta nytta och förmon wid alla tillfallen blifwir wäroad och iagttagen.