Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dagen stadgas, synes böra bidraga till det beslut som i berörde afseende varder fattadt; och får Utskottet allt så föreslå, att till Kongl. Majit i underdånighet m$ öfverlemnas att, sedan nödig kännedom i alla berörde ämnen blifvit inhämtade, i Kader vidtaga de anstalter hvarigenom Arbetsoch Corrections.; Inrättningarne i den mån förberedas, att de, enär det nya Lag-Projectet är färdigt samt blifvit gran-' skadt och antaget, kunna, då Dagen sättes i verkställighet, vara färdiga att begagnas. Det enda Utskottet anser sig dervid hafva att anmärka , är att nödigt lärer blifva det omförmälta Inrättningar väl icke göras för manga, som skall oundvikligen hindra, att hvar och en kan bringés till sådan fullkomlighet, som vederbör, men att d& 4:de B. N:o 181, 182. 1-144 Den 28 Juni. de icke eller blifva så få, att Broitslingarnes forslande till Inrättningarna försvåras och de långt ifrån sina hemorter afskiljas; och tror Utskottet sig äga anledning förmoda, att det skulle medföra roycken nytta, om Arbetsoch Corrections-husen funnos nära intill de ställen, der Rikets OfverRätter eller Hof-Rätter äro eller blifva stationerade, hvarigenom dessa Ofver Domstolar i egenskap af Ofver-Executorer hade tillfälle till öfverinseende å Inrättningarna, hvilka kräfva en noga och vaksam vård, samt local kännedom af dem, som derå skola äga uppsigt. - Detta allt, jemte en Ledamots särskildta yttrande, varder dock Riksens Höglofliga Ständers vidare pröfning vördsamt underställ dt. Stockholm den 14 Juni 1815. På Höglofl. Ridd. och På Högvördiga PrestAdelns Ledamöters Ståndets Ledamöters På Vällofliga BorgarePå Hedervärda Bonde - vägnar H. F. Strömfelt. Joli. Olof Wallin. vagnar Ståndets Ledamöters vägnar Hl. G. Holm.
— 10 fåroch lammskinn: grå krimska samt äkta svarta kalmuck. I skålp — 40 andra slag 1 skålp. — 15 bjorn-, jerfeller filfras-, kanin-, lo-, räf-, sjuppoch vargskinn 1 skålp. — 25 andra slag 1 skålp. 1 — hopsydda, äfvensom fullfärdiga persedlar med pelsverk till öfvertyg, såsom skinnpelsar, muffar, boas, m. m„ förtullas lika med pelsverket, hvaraf de bestå, med tillägg af 25 procent. Humle Fri Hummer Fri Husblås; se Lim. Hvalraf eller Spermaceti Fri. Hållrot; bänföres under Apotheksvaror Hår, häst-, eller Tagel 1 skålp. — 5 andra slag, ej specificerade Fria Håreller Tagelarbeten, med eller utan infattning och lås 1 skålp. 4 — Häktor, Hakar och Hyskjor , 1 skålp. — 50 Bih. till R. St. Hängslen eller delar deraf: af siden eller halfsiden andra slag Anm. För spännen och ringar medgifres icke något afdrag i vigteu. Hö Indigo; se Färger. Ingel ära: torr syltad Insekter; hänföras under Naturalier. Instrumcnler: fältskärs-, matematiska, optiska, fysiska och navigations-, med eller utan fodral, alla slag, derunder inbegripna monterade optiska glas samt barometrar och termometrar handtverks-; lullbehandlas såsom Verktyg, ej specificerade, musikaliska: flöjter, klarinetter och oboer gitarrer och lutor violer violonceller och kontrabasar . valdhorn och trumpeter postoch signalhorn trummor och pukor klaver och positiv harpor fortepianon: tafflar samt stående s. k. kabinettsflyglar öygelspeldosor Anni. Utgöres infattningen af’ Guld, Silfver eller Sköldpadd, tullbehandlas hela dosan såsom arbeten af nämnda slag. orgelverk, äfvensom Harmonium och Fysharmonika Qvantitet för Tul Iber åkningen. Införselstull. Riksmynt.
Häradsskrifvare, örn skyldighet för, att utan lösen i mantalslängden anteckna hemmansköp, arrendecontracter, m. m. V. B. 1 g5. A. 3o3. VII. A. ior. — i fögderier af Malmöhus och Christianstads Län, om förhöjning i deras löner. Se Löneförhöjning. ( >43 ) Hästafvelns föi bättrande, angående. Se Stuterien. Ihislvacance-afgift, rörande förlängning af de med rustbållarne vid åtskilliga afsuttna regementen och corpser afslulade contract om utgörande af. V. 21. R. 92, 106. X. C. 47.5. XI. 7.4. XII. Höganäs, angående hamnanläggning vid. III. 91. IV. R. 52. XVI. B. 202. XVII. 59. Höganäs Stenkolsverk, angående framstäidt förslag, alt halfva tulluppbörden för inkommande utländska stenkol må anvisas till understöd åt. Högsta Domstolen, om upphörande af Konungens7 2:ne röster derstädes. X. R. 262. XVI. B. 201. XVII. 58. A. i5o. XIX. E. 355. — om upphäfvande af hvad nu stadgadt är om lagförklaringars utfärdande af. X. R. 262. XVI. B. 201. XVII. 5g. A. .6.. XXI. E. .53. XXVI. U. 6., 97, .04. A. iy3. — om ökad aflöning åt dess ledamöter. Se Aflöning. — angående val af nämnd till omröstning öfver dess ledamöter. Se Nämnd. — om pensioner för dess ledamöter, under vissa förutsatta fall. Se Pensioner. Höökenberg, Carl Åke, yttranden. I. 278, 4°>* J.
Den patriarkaliska samfundsordningens grundidé att samla hela familjen under ett tak tillämpas där ännu allmänt, och i de flästa fall hemföra sönerna sina unga brudar i det gamla fädernehemmet. I våra dagar har man dock kommit så långt, att båda möjligheterna diskuteras. Kanske icke alltid af de unga själfva likväl. Har den unge mannen vuxit upp i de gamla förhållandena i ett gammalt rymligt hem, brukar han icke kunna inse något skäl, hvarföre han skall gå till den extra utgiften att hyra våning och hålla hushåll, när de: finns rum till öfverflöd i hans eget hem, där han har rättighet att vara. Ha,n har ju i andra fall allting gemensamt med fadern; förmögenhet ifall sådan finnes, lefvebröd, om detta låter dela sig. Då är det icke mera än rättvist, att de dela också hennes hemgift och låta utgifterna gå för gemensam räkning. I ämbetsmannafamiljer söka sönerna gärna ett ämbete, äfven de — hälst i samma stad för att icke behöfva skiljas från de. sina och hela det lif, de nu en gång äro vana vid. De taga — eller låta gifva sig — en hustru, när tider är; det fordras ju rentaf af dem. Men att därföre utan vidare öfvergifva de gamle, anses ännu af flertalet, åtminstone i konservativa landsändar, för en hjärtlös själfviskhet, en af268 italienskt familjelif. de sorgliga följderna af de moral-upplösande nya idéerna, som tyvärr börjat vinna insteg. De nya idéerna ha emellertid börjat vinna insteg i detta som i andra fall. Föredömet af förhållandena i den nya hufvudstaden har också varit verksamt. Det är nu lättare än förr att få skiljas från de gamle, när man märker, att man icke kan komma öfverens. Det är t. o. m. möjligt för en ung man, som själf valt sin brud, eller för en flicka, som vet hvad hon vill, att få sätta bo genast från början. Att icke få sätta bo, när man gifter sig — kan väl någon nordisk kvinna ens tänka sig det?
Ståndet har Riksdags; fullmägtigen Herr B. lA/inbladh, i Memorial, som Lag-TJtskottets Betänkande N'o 106. 41' som till Lag-Utskottet blifvit hänvisadt, anfört, att om än, å ena sidan, ofta utan skäl klagas öfver långsamhet i Lagskipningen, så måste likväl, å den andra, medgifvas, att sådan klagan stundom icke saknar grund, samt att således en Lag, som bestämde inom hvilken tid, sedan mål blifvit vid Domstol utagerade, dom deri utgifvas bör, vore gagnelig både för de rättsökande, som då kunde vid hvarje Domstol beräkna rättegångens slut, som för Domstolarne, hvilka derigenom skulle fredas från klagomål af parter, som fordra större skyndsamhet vid sakernes afgörande, än med fog kan begäras; hvarföre Herr Winbladh föreslagit stiftande af en Lag, sotn vid lämpligt äfventyr förpligtar Rikets Domstolar att, inom tre månader ifrån den dag, då ett mål blifvit ulageradt och på slutlig pröfning beroende, meddela dom. Denna motion har Utskottet tagit i öfvervägande. Och ehuru stadgande af viss tid, utöfver (hvilken ej finge dröjas med utgifvande af . dom i sak, sorn blifvit till slut förd, tvifvelsutan någon gång skulle tjena att förekomma onödigt och obehörigt dröjsmål med slutliga handläggningen af rätte Bih, till Riks-St. I A/d, 3* nite H'.t. hära B'-del. 42 Lag-Utskottets Betänkande N-o loG, gångsärenden, de der hunnits så utredas, att hinder för deras afgörande ,från parternes sida ej möter; så lärer man dock vid äinnets närmare skärskådande ej kunna undgå att fin* na, del någon tillförlitlig grund för ett sådant stadgande svårligen torde kunna uppgifvas. Innan man nemligen kan bedöma, inom hvad tid utfärdandet af en viss
St. skulle täckas bevilja de ifrågaställda 2000 r:dr, skulle skollärare-seminariet vid ifrågavar. skola kunna kom - Den a Juni f. m. 11 ma i full gång, så att 16 dylika kunde derstädes årligen få undervisning i methoden. Dessutom vore då tillfälle för Direct. att åt skolor i landsorterna, der tillgångarna blifvit medtagna till skolhusets byggnad och lärarens aflöning, gifva tabeller m. fl. för undervisningens gång nödiga materialier. Direct. gör det visserligen redan; men ganska få skolor kunna för tillgångarnas otillräcklighet komma i åtnjutande deraf. En annan omständighet, hvilken Prosten Lindberg äfven omtalat och som behöfde påtänkas, är, att någon i vexelundervisningen kunnig person finge resa omkring i landsorterna för att inspectera dervarande skolor och för att dels sprida, dels inhemta underrättelse om de förbättringar i methoden, som på ett eller annat ställe kunna vara vidtagna, såsom t. ex. uti Götheborg, der närheten med England gör, att man ofta erhåller rättelser och uppfriskningar af det gamla. Allt sådant måste lemnäs åsido, derest man icke får det ifrågaställda anslaget; jag tror således, att det vore både orätt och oklokt att neka bifall dertill. Om ej staten i möjligaste måtto bemödar sig att till nyttiga medborgare bilda den stora mängden af fattiga barn, som uppväxa utan vård, återfår staten dem såsom fullvuxna missdådare på correctionshusen, der det kostar vida mera att hindra dem göra illa, än det hade kostat att lära dem göra det godt är. Redan har normalskolan här i Stockholm fått emottaga åtskilliga barn från correctionsinrättningen, så att äfven utan ett högre anslag skolan redan gjort, hvad hon borde kunna göra i större mån, om RSt. vore henne bevågna. I 6:te punkten, ang:de de ytterligare anslag åt universiteten, hvilka Professorerna Grubbe och Westman begärt och hvilka de lämpat efter de summor, jag uppgifvit i det Statsråds-protocoll, som åtföljer K.
Att lill beredande af möjligaste Concurence mellan hugade köpare, låta föranstalta om försäljningen, både härstädes å Banquens egen Auction och i Orten på en och samma gäng; samt 3:0 Att härvid särskildt medgifva, och i Auctions.Kungörelseroe låta införa, att ehvad Xöpeskillingarne komma att motsvara Banquens intecknade Fordran eller ej, köparen af hvarje Fastighet eger att såsom Banco-Fån behålla sin hela inrops-summa, under vilkor, att genast contant liqvidera de ä förra Fänet upplupne Räntor och Omkostnader. För öfrigt teTde det få ankomma på Banco-Utskottet, att efter de härvid sig företeende omständigheter vidare förordna om sådane ytterligare mculificationer, som kunna finnas af nöden, och hvarigenom Banquens förlust i möjligaste måtto kan blifva förebyggd. En Fedamots särskildt yttrade tankar bifogas enligt derom gjordt förbehåll, och innefattas uti hosföljande Protocolls-Utdrag. Stockholm den 20 Martii 1823. 33 Banco.Utskottets Betänketiden. Utdrag af Protocollet, hållit hos Rikets Häglof, Ständers Bancö-Utskott den 7 Martil 1823. S. D. Herr Leffler yttrade: att då det nedsatte värde, hvartill panterne vid saluvärderingen blifvit upptagne, möjligen skulle föranleda till den tanken, att underslef och oredlighet, antingen då eller vid förra värderingar, egt rum, ansåg Herr Leffler, såsom Riksdagsman för Götheborgs Siad, sig böra upplysa Höglofl.
— I fråga om en allmän reglering af LandtStaterne borde dessutom hufvudsakeligen afses, att den enhet i aflöningen, som åsyftas, icke kunde tillvägahringas med bibehållande af indelningarne, enär sjelfva detta löningssätt innebure omöjligheten att vinna sådan likstämmighet, bestående i Räntepersedlarnes olika art, och deraf följande större eller mindre förmånlighet vid förvandlingen efter markegång; hvarföre ock Tjenstemän med indelning till enahanda belopp i Kronovärdie, befunnos högst olika lottade, icke blott i serskildta orter, utan äfven inom samma Län: och icke eller skulle, om ock detta förhållande lemnades utan afseende, indeldta löner kunna öfver allt i Riket för LandsStaterne anslås, dels i brist af sådane Kronan bibehållne räntor, som för behofvet inom hvarje Län äro disponible, dels derföre, att, såsom ofvanberördt är, desse räntor i flere Landskap utgå i penningar oförvandlade, samt för öfrigt, till den del de från början utgjorts i tjenstbarheter, allmänneligen äro bestämde och utgå till oförändrade penningebelopp i gångbara myntet. På desse grunder har, af KammarCollegium och StatsContoret, Indelningarnes bibehållande för LandtStaterne ansett*, hvarken för Löntagare, Räntegifvare x S t a t s - U t s k o 11 e t s eller Staten, vara gagnelig!, utan deras afsknffand© fasthelldre påkallas utur flere skäl, hämtade från de förändringar så i statistiskt sora ekonomiskt hänseende, hvilka inträffat under den sedan Indelningsverkens inrättande förflutne tidrymd af omkring 140 år.
Ehrenborgh har uppstigit emot mig med anmärkning om det olagliga i denna discussion, och jag bekänner, att vi befinna oss i en labyrinth, derifrån utgången är svår att finna; men detta har härledt sig från de olagliga motiverna lill banklagen. Skulle jag, lika med Frih:n, vilja bestämma egenskapen af en K. Propos. efter allegaterna, som åtfölja densamma, så skulle jag tro, att den ifrågavarande' icke vore någon K. Propos., enär den åtföljes af grundlagsvidriga allegater. Men jag upprepar ännu en gång, det jag tror, att K. M. icke känner, att dessa motiver stå i strid med grundlagen, och derföre'anser jag Propos. böra remitteras. Jag vill ingalunda påyrka något beslut, som skulle innefatta en humiliation för Utsk., såsom Frih. Ehrenborgh sagt; men det torde förlåtas, om representanten vill förekomma, att remissen icke må åtföljas af allegater, som kunde gifva anledning till nya obehagligheter och mot grundlagen stridande åtgärder. Frih. Boye har påstått, att en remiss icke vore annat än ett öfverlemnande från en högre auctoritet till en lägre af en fråga, hvaröfver man önskade höra den lägre auctoriteten, och han har derifrån deducerat lagligheten af en remiss till BancoUtsk. Jag tror förhållandet icke vara sådant; ty då skulle man kunna föreskrifva Utsk., att man blott ville höra Utsk. i den eller den delen. Men så förhåller det sig icke. Vi måste remittera hela Propos., och derföre har jag begärt, att en särskild reservation i afseende på de grundlagsvidriga allegaterna till Utsk. skall åtfölja. Hr Lefre'n har sagt, att ett preliminärt beslut skulle innefattas i det tillägg till propositionen, jag begärt. Detta vågar jag dock bestrida, under förmodan, att förhållandet af motsatsen skall blifva uppenbart för en hvar, som vill taga kännedom om mitt yttrande.
Nto 4‘9» ån bifall utan tillägg eiler förändring, eller återremiss deraf till StatsUtsk., hvarest de dervid blifvande anmärkningarna och sedermera inom Ståndet det förslag, hvartill de kunna föranleda, komma att pröfvas. Hr von Hartmansdorff: Efter Hr Dalmans anmärkn. om det missförstånd, hvartill ordalagen uti PresteStts beslut kunna föranleda, vill jag hellre, såsom Hr Rosenblad, instämma med Frih. af Nordin, än vidhålla min mening. Hr LagerhjeUns mening torde icke, såsom Hr Dalman för - Den g Mars t. m. iSi modal, hafva varit, alt Ståndet skulle vid föredragningen af utlåt. Wto 4r9 heslut öfver Hr Lagerhjelins förslag, utan endast att detsamma dervid skulle framställas och, i händelse af betänkts återremitterande, komma i Öfvervägande bos SlatsUtsk. Men äfven utan en sådan propos. af Hr Gr. o. Landtm., och huru den än måtte besvaras, står det såväl Hr Lagerhjelm och Frih. Klingspor som oss öfriga öppet att vid samma utlåt, framställa de anmärkntr, hvartill fog kan förefinnas. Gr. von Fersen: Ehuru jag visserligen instämmer med den siste värde talaren deruti, att Frih. Klingspor och Hr Lagerhjelm, utan behof af någon propos. derom nu af Hr Gr. o. Landtm., hafva öppen rätt att vid föredragningen aF utlåt. Wto 4r9> såsom anmärkntr dervid, göra sina förslag gällande, synes mig likväl ingenting hindra, att Hr Gr. o. Landtm, framställer den preliminära frågan till R. o. Ad., att hvad nu beslutas icke må lägga hinder i vägen för Frih. Klingspors och Hr Lagerhjelms förslag att göra sig gällande vid och genom behandlingen af utlåt. Wto ^ig.
På grund af de utaf Kammar-Collegium anförde skäl har E. K. M. i Nåder föreslagit Rikets Ständer, att ofvan uppräknade kronolägenheter, de icke utarrenderade genast, och de öfrige, så snart nuvarande arrenden derå tilländagå, må genom öppna auctioner till mestbjudande under skattemanna-rält försäljas, med skyldighet för köpare af de lägenheter, hvarå grundränta blifvit åsatt, att samma ränta utgöra, så vida ej Kronan deraf hittills endast åtnjutit ett lägre arrende-belopp, i hvilket fall, äfvensom för de icke skattlagde, men utarrenderade lägenheterne, beloppet af arrendet borde såsom grundränta åsättas och framgent erläggas ; hvaremot, då öfrige oskattlagde lägenheter, som hittills ej äro utarrenderade, syntes vara af allt för ringa värde, för att kunna hära annan än högst obetydlig, om ens någon, grundränta, hvars åsättande genom behörig skattläggning således ej skulle löna mödan och kostnaden, desse lägenheter borde antingen genom uppgörelse derom vid auctionerua, grundränta åsättas, eller ock, så framt detta ej kunde ske, från sådan ränta alldeles befrias. Efter att hafva detta ärende i behörigt öfvervägande tagit, få Rikets Stäuder underdånigst anmäla, att, beträffande de bland ofvanom förmälda lägenheter förekommande fisken, Rikets Ständer i underdånighet åberopa hvad deras den 20 sisth Januari allåtne underdåniga skrifvelse, angående försäljning till skatte af Kronans en del fisken, i afseende härå innehåller, samt hvad åter vidkommer öfrige ofvanuppräknade lägenheter, så, enär Staten för närvarande deraf njuter ingen eller föga betydlig inkomst, men deras utarrenderiug, der sådan eger rum, medför besvär och olägenheter, hafva Rikets Ständer bifallit hvad uti den Nådiga Propositionen i afseende å ifrågavarande lägenheters försäljande till skatte och vilkoren dervid är vordet föreslaget, med det tillägg, att E. K. M. må för skatteköpe-skillingarnes erläggande stadga lämplige betalningstider, emot det att säkerhet för betalningens fullgörande varder ställd. Rikets Ständer framhärda &c.
Under våra Fabrikstillverkningars tilltagande och fullkomnande, skall äfven sluteligen den nedsättning i priserne vinnas, hvilken somlige så otålmodigt yrka, förgätande att patriotismens pligter kräfva tålamod, och äfven enskildte närvarande uppoffringar till vinnande af ett framtida, hela landets oberoende välstånd. Våra KlädesFabrikers allt mer förbättrade tillverkningar torde kunna redan bevittna att, för vår klädsel vi icke äro i behof af finare kläden, än dem vi sjelfve äga, och ora jordbrukaren rättar ett hittills existerande misstag, att i större Schäfferier icke äfven underhålla grofullige, för vårt klimat mera passande Får, kan äfven den, nu för Arméens behof stun - Dm 28 Junit f m. dom öfverklagade brist på gröfre kläden, inom Riket af egne rudimaterier fyllas. Åtskillige öfrige Fabriksiorättningar af månglalldige slag så väl inom sjelfva hufvudsfaden, som andra Rikets städer, torde äfven förtjena en närmare granskning, då af de fläste man torde erfara närvarande tillfredsställelse och framtida förhoppningar. Af Konungens Befallningshafvande i Götheborgs och Bohus Lars afgtfne Fem års Berättelse befinnes huru, under det nu, i nättra Ir oförändrade för Fabrikerne förmonliga förhållande, frenne i och invid Götheborgs Stad, sedan 1817 anlagde och utvidgade Fabriker, gifvit en öfvervigt å berörde Stads handelsvåg af rnitifl en half million Riksdaler Banco ärligen, hvarjemte Portertiliverkningen och öfrige Fabrikers kraftyttring gifvit en nära lika summa , hvarmed förenas dan hugneliga underrättelsen , att Fabriksvarorna redan utmärka sig för lika pris och godhet med de utländske, samt den välgrundade anmärkning, att om desfa Fabriker af Irijlande bi/tänd [kulle för Jior as, följden /hille blifva, att tufendetals per fonér bringades till tiggar/lofven och att fördubblade anledningar lemnäs lurendrägare» till bedrägerier och ropjstnad. Af Kongl.
Ekeskog, angående skyldighet för egare af frälse-ränta att mot lö - — B — sen afstå dispositionsrätten till —: B. VII 1551; VIII. 9, A. 9; U. IX. 58, 110, A. 110. Elektorer, Itidderskapets och Adelns, ledigheter ibland: se Afsägelse r. val af, angående: se Val. — Förrättade: se Lista. — —, angående deras omedelbara väljande; motion af Herr Maaritz Brakel: se Motioner. — —, till utväljande af Rikets Ständers Justitite.Ombudsman och hans Suppleant, angående val af: se Val. — —, till utseende af Komiterade för Tryckfrihetens vård, angående val af: IV. 47. — Förrättad t: IV. 275. Elektrisk telegraf-linea, angående anläggning af en sådan från Oregrund till Gefle eller annan lämplig förbindningspunkt på den närmast gående telegraf-]inien: B. VII. 351; VIII. 9, A. 9. Elektriska Telegraf-Verket i Riket, angående förändring i Telegramportot samt andra bestämmelser i afseende på —: B. XI. 315, 319, A. 319, E. 377. — Telegram-portot, angående nedsättning deraf; motion af Herr Claes Ferdinand Stjernefelt: se Motioner. Elementar-läroverk, hufvudstadens fyra 5-klassiga, angående en otnbildning af dem: B. IX. 205, 367, A. 367. —, angående väckt fråga om fem-årigt, i stället för ständigt, rektorat vid högre fullständiga —: B. IV. 276, 489, 499; Å. 509; U. IX. 58, 109, 144, A. 147, E. 231.
Ingendera har rätt att » diktera », och de måste således också som andra aftalande parter mötas å jämlik fot. Detta är våra dagars af lagstiftningen, af vetenskapen, af arbetarnes egen pjälfkänsla angifna » signatur ». Det medeltidaförbållandet mellan herre och tjänare, mellan handtveikaren, 6om i sitt hem utöfvar sitt yrke, och hans gesäller och lärgoasar, sooi bo hos honom och äta hans bröd, har i det stora hela g&amp;tt i grafveo. Men hvad det praktiskt gäller är att se sakerna som de äro. Arbetsgifvarne måste lUra sig att förhandla med arbetarne som med jämlikar; detta är ett hufvudvilkor för att komma till en fredlig uppgörelse. Men detta medgifvande af arbetarnes oberoende och jämlikhet innebär erkännandet af fack-föreniogarne såsom deras representanter. Arbetsgifvarnes klagan, att de äro tvungna att förhandla med sina arbetare såsom en enhet i stället för med hvar och en särskildt, är dessutom iokonseqvent, ty de behandla vanligen själfva sina arbetare som en sådan enhet. Aflöning pr styck fastställes vanligen lika för alla arbetare; alla träffas lika af aflöningssättet, af anordningar för skyddsåtgärder m. m.. I allt detta spårar man ett och samma betraktelsesätt: samtliga arbetare uppfattas såsom en en-bet med gemensamma intressen ... Men arbetsgifvaren gjorde anspråk på uteslutande bestämningsrätt och vägrade att diskutera frågor om lön eller arbetssätt, ämnen, i hvilka arbetaren har ett lika stort och berättigadt intresse som arbetsgifvaren. 1 maskin-byggarnes strejk 1852 vägra arbetsgifvarne att antaga de mest böfliga inbjudningar å arbetarnes sida om en gemensam förhandling och att mottaga deras deputation. Och ägde verkligen sådana förhandlingar rum, så » medgåfvos » de, ett möte » beviljades ». Men om arbetarne där sökte göra gällande sitt af lagen erkända lika berättigande att ha ett ord med i laget vid arbets-nlkorens bestämmande, så hette det, att de ville » diktera ». Men det blef i stället fortfarande arbetsgifvarnes dikterande. » Jag är herre, I ären arbetare! » utropar en arbetsgifvare.