Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Härvid är dock att anmärka, att del för sistberörda året uppgifna stora antalet öfverträdelser af politioch ekonomi-författningar väl mindre torde böra tillskrifvas en ökad brottslighet, än en skärpt tillsyn emot öfverträdelse!’. Sedan vid den nya organisation, som polisförvaltningen i Götheborg år 1850 erhållit, polispersonalen derstädes blifvit betydligt förstärkt, hafva nemligen åtalen emot lagbrott, synnerligast mot fylleri och och oloflig bränvinsförsäljning, der blifvit vida talrikare. Förhållandet härmed visar sig af följande, på Herr Justitie-Statsministerns åberopade embetsberättelse!’ grundade jemförelse: I Götheborgs och Bohus län utgjorde antalet af öfverträdelser af förordningen emot fylleri och dryckenskap, för hvilka personer blifvit sakfällde: ' år 1849 853. 1853 . 2,587. Öfverträdelser af förordningen angående bränvins bränning och försäljning, d:o år 1849 . 250. 1853 1,054. Då nu hela antalet af brott mot politi-, ekonomioch särskilda disciplinär-stadganden inom länet år 1849 utgjorde 2,4-83, och år 1853, såsom ofvan är anfördt, 4,388, visar det sig, att andra så beskaflfade öfverträdelser än fylleribrott samt oloflig bran vins-till verkning eller försäljning år 1849 uppgingo till ett antal af 1,380, men 1853 till endast 747. Det är således blott i afseende å dryckenskaps-lasten och den derpå beräknade olofliga bran vins-handeln, som sedlighets-tillståndet kan anses försämradt; men äfven i denna del bör det med visshet kunna antagas, att förhållandet skall vända sig till det bättre, sedan en ändamålsenligare lagstiftning angående bränvins tillverkning och försäljning sistlidet år trädt i verkställighet. Utom i städerne inskränker sig näringsfliten i allmänhet inom detta län nästan uteslutande till jordbruk med dess binäringar samt sjöfart oell fiske. Husväfnader och andra landtmannaslöjder saknas visserligen ej, men de idkas föga eller icke utöfver egna behofvet.
För 35 Bänkmans-Afdelningen efter Herr Lannerstjerna, Johan Wilhelm, Stats-Secreterare, som först varit Eleetor och sedan blifvit Ledamot i Banco-Utskottet. 22 Den i5 Januarii. 48 Bänkmans-Afdelningen efter Herr von 1 Veibel, Ehrenfried Chriatian, Archiater, sorn Blifvit Elector. I anledning häraf företogs val lill Bankmän, dä, vid upprop af i5 och 17 Bänkmans-Afdelningarne, ingen fanns närvarande, hvaremot efter Förrättningens slut följande llerrar befunnos hafva blifvit Lill Bänkman förde öfrige Afdelningarne utsedde, nemligen: För 25 Bankmans-Af delningen: N:o 585 Herr Enesköldj Frans Magnus Öfverste-Lieulcnanl. För SJ Bänkmans-Afdelningen: N:o 15 gr) Herr von Döbeln, Johan IVilhelnij Professor, För 35 Bänkmans-Afdelningen: N:o x Herr Zengerlein, Revisor. För fS Bänkmans-Afdelningen: N:o 3201 Herr Schiirer von IValdhcinij Johqnj, Öfversle-Lieutenant. Herr Grefven och Landt Marskalken tillkännagaf alt val till Bänkman för x5 och 17 Bänkrnäns-Afdclningarne, af hvilka icke i dag någon varit närvarande, framdeles kommc att Den i5 Januarii. 23 in Pleno företagas, samt anmodade emedlertid nu varande Herrar Bänkman att innan nästa Plenum sammanträda och utvälja en Elector efter Herr LannerstjernaJ. W.j som blifvit Ledamot i Banco-Utskottet.
Utan tvärtom varit skyldigt och i författning att ingå i pröfning och bestämma afgifterne för dessa slags pannor; ty att rakt förbigå ett ämne af den* na vigt, anset jag så mycket mer betänkligt, som sådant eXpres synes gynna Fabriks-tillverkningen, hvilken ähnu ingen kunnat neka befrämjas genorn dessa pannof, som befordra en starkare tillverkning* Det skäl jag hört åberopas, att dessa pannor, så väl för sin dyrhet Som obeStånd och täta kostsamma reparationer, förbjuda sig sjelfva, ar ganska svagt; ty hvarföre hafva de då ej redan upphört. Man plägar väl icke.län* ge fortfara med inrättningar, hvaraf förlust upp-* kommer. —-1 synneihet skola de Skottska pannörne alltid bibehållas. — Jag yrkar derföre, att den omtalte §:s 10 Morn. uti nu utgående Förordning bibebålies, men så redigerad i anseende till pannerymden, som Ekonomiutskottet föreslagit och med den af mig föreslagne billiga för* höjning af a 5 procent i afgiften, hvilken hvad de Skottska pannorne vidkommer, således är 10a procent nedsatt under den, som 1815 års Författning bestämt , och således ej öfverdrifven. .—. Då jag knappt lärer kunna påräkna Högloft. BevillningsUtskottets allmänna bifall till denna min åsigt af detta ämne, anhåller jag att densamma, Såsom min enskilda tanka och Reservation, må få åtfölja den nu till RiksStånden utgående Tariff och derpå sig framdeles stödjande Utlåtande om HusbehofsBrännvinsbränningen”. Bevillnings. Utskottets Betänkanden. Och beslöt Utskottet, på framställning ä£ Herr Grefven och Ordföranden, att föreslå, det icke någon högre skatt må läggas på förbättra* de .Brannvins-redskap af hvad namn och beskaffenhet som heldst. Häremot reserverade sig Herr Wikblad, med åberopande af hans ofvanberörde skrifte* liga anförande. Herr Hultin reserverade sig likaledes och instämde med Herr Wikblads reservation, äfvensom BiksdagsFullmägtigarne Eric Paulson, Xars Ericsson och Lars Andersson.
Herr Printzensköld liar gjort en motion, att lönernes antal skulle ökas uti de öfiiga Canzli-Expeditionerne, och hvar och en som känner förhållandet derstädes, vet huru stort 158 Vtn 27 Augusti f m. behofvet deraf år. Utskottet har dock, i afseende på denna motion, endast föreslagit, atf, om tillgångar gilvas på besparingarne och Konungen finnér så nödigt, ifrågavarande löner måtte deni förunnas. Detta förslag anser jag vara riktigt, men då den delen af Betänkandet, som angår JustitiaeRevisionen, strider deremot, ehuru saken år lika så anser jag samma del vara oriktig. och tillstyrker att den måtte afslås, samt Ridderskapet oi h Adeln besluta att, hvad JustitiaeRevisionen angår, det må förblifva vid den lönereglering, som hittills ågt ruin. Herr Stråle, Nils Wilheim: Vid sista Riksdagen pröfvade Riksens Ständer behofvet af löner för JustitiaeRevisionen, och fann behofvet vara riktigt. Någon förändring har sedermera icke inträffat, som kunnat minska göromälen; frågan år blott, huruvida genom den nya organisationen af StyrelseVerken, någon förändring skulle komma att åga rum. Göromålen vid Protocollsföringen uti JustitiaeRevisionen år bestridd af 8 ProtocollsSecreterare, oaktadt blott 2:ne löner pä Stat finnas; med desse skulle de således blifva 4. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Den 23 Oclober f. m. Friherre Anckar swärd, Carl Henrik, förenade sig med Herr von Hartmansdorff. Uppå derom framställd proposition, beslöt Ridderskapet och Adeln, att LagUtskottets ifrågavarande Betänkande skulle blifva hvilande på bordet, lills samma Utskotts Betänkande N:o 89, i anledning af åtskillige Motioner om indragning af Lagmansoch KämnärsRälter samt serskilta Domstolar, så ock om förändring i vissa Domstolars organisation och i rättegångsordningen, m. m. blifvit afgjordt.
Dä nu ä nyo föredrogs Stau-Utskottets den 3 sisth Maji under N:o 141, afgifne.» samt den 7 i berörde månad på bordet lagda Utlåtande, öfver särskilde motioner om J-idne-besparingarno ä Ämbets* och Tjen3temäns aflöning; blef samma Utlåtande af Ridderskapet och Adeln bifallet* S. D. Vid förnyad föredragning af ConstitutionsUtskottets den su sistL November under N:o 77, af ^åtne, samt den 57 derpäföljde e. m. på bordet lagda Memorial, innehållande förslag till ändring i 59, §. Riksdags ordningen; fann Ridderskapet och Adeln för godt, att Constitutions-Utskottets berörde förslag, till den behandling 56 §. Reger ngsformen föres*krifver, godkänna. 320 Trot, Utdr, d. g Decamb, 1823. S. D. e.m.
Ank. till Exp-TJtsk. den lt Juli 1860, kl, Memorial till Rikets Ständer, i anledning af Riks-Ständ ens beslut, rörande det, uti Ko n s iil u lion s-U Isko (tets Memorial N:o 35 framställda förslag lill åtskilliga ändringar i Riksdagsordningen, angående Ridderskapet och Adelns representationsrätt. Utaf ankomna utdrag ur samtliga Riks-Ståndens protokoll för den 22 och 27 nästlidne Juni, har Iionstitutions-Utskottet inhemta!, att dess, uti Memorialet N:o 35 afgifna, förslag till åtskilliga ändringar uti Riksdags-Ordningen, angående liidderskapet och Adelns representationsrätt, blifvit af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet förkastadt, men af Borgareoch Bonde-Stånden antaget att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag; Och sorn den emellan Riks-Ståndens olika beslut befintliga skiljaktighet icke låter sig sammanjemka, får Utskottet, med vördsam anmälan till Rikets Ständer om detta förhållande, inbjuda Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet, att uti denna fråga sig efter de öfrige tvänne Stånden löga; samt, för den händelse denna inbjudning icke skulle antagas, och ärendet sålunda kommc att afgöras genom omröstning 4 KunstitttUens-lilskoUets Memorial 49. i Förstärkt Konstitutions-Utskott, till Rikets Ständers godkännande öfverlemna följande förslag till Votcrings-proposftion: Den, som vill, att det af Konstitntions-Utskottet, uti Memorialet N:o 35 framställda, af Borgareoch Bonde-Stånden godkända, förslag till åtskilliga ändringar i Riksdags-Ordningen, angående Ridderskapct och Adelns represvntatio. srätt, skall blifva hvilande till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag, röste Ja; Den det ej vill, röste A^- Vinner Nej, är nämnda grundlagsändrings-förslag förkastadt. Stockholm den 9 Juli 1860.
Vid öfvervägande åter af den föreslagnä ändring uti bestraffningen för annan skogsåverkan, hafva väl Utskottets Ledamöter deruti ge5-fe Bandit, 10,1. xo%. meik* 802 Den 7 Juli. mensamt instämt, att hvarken, pä de skäl uti förenämnde Betänkande äro andragne , en sådana förbrytelse bör hänföras till art eller likhet med stöld, och att ej eller en sådan följd för åverkan kan vara lämplig, som den Herr Friherre Staél von Hollstein yrkat; men som, i afseende å frågan, huruvida för närvarande något strängare ansvar å berörde tillgrepp borde föreslås , Utskottets Ledamöter funnits sig imellan så skiljaktige , att votering ansetts nödig , har, vid anställande deraf, två Stånd stadnat emot två; hvarföre Utskottet nu får såsom alternativer framställa de yttrade olika meningar; Det första Alternativet Det mindre värde skogén i förra tider kunde anses äga, då tillgång derå till alla behof för Rikets invånare nästan allmänt icke saknades, torde böra betraktas såsom egentliga skälet, hvarföre, uti vår nu gällande Dag, lindrigare påföljder blifvit stadgade för olofligt tillgrepp deraf, och den samfällighet, hvaruti de flesta skogstrakter då befunnos, lärer ock ' i märklig mån föranledt åsigterna vid denna Lagstiftning. Då nu mera dels i de flesta delar af Riket samfällighet i skog upphört, och så väl delägarne inom samma by genom storskifte fått sina lotter deruti afskilde, som ock ägare af ensa ka hemman erhållit de dertill hörande skogsområden utbrutne, dels brist på erforderliga byggnads-ämnen samt tillgång af stängningsvirke och vedbrand för många hemmans-innehafvare uppstått, har' skogen fått ett betydligen * ökadt XJéh 7 Juli. ökadt värde och utgör nu en dyrbar del af ett hemmans tillhörighet. All åverkan derå ar således ett ingrepp uti ågandelätten, som oftast kan för skogsägaren medföra en kännbar afsaknad och skada, och kan synas böra af Lagen njuta lika kraftigt skydd till bevarande af berörde rätts helgd * så val i denna del, Sörri I ålit öfrigt.
Den 64:de §:n R. F., som säger: »Så väl rikets ordinarie statsmedel och inkomster, som hvad, på sätt omförmäldt är, under namn af extra ordinarie utlagor och bevillningar, till Statsverket af R. St:r anslås, vare under Konungens disposition, att till de af R. St:r pröfvade behof och efter den upprättade staten anordnas.» Den 65:te §:n R. F, som stadgar: »Dessa medel må icke annorlunda användas, än faststäldt blifvit: varande Statsrådets ledamöter ansvarige, om de låta afvikelse derifrån ega rum, utan att till protokollet föreställning deremot göra, samt anföra hvad R. St:r i denna del förordnat.» Och slutligen den märkliga 68:de §:n R. F., som föreskrifver: »De till riksgäldsverket hörande och dit anslagna medel må icke under någon förevändning, eller med hvad viikorsom helst, derifrån ryckas eller användas till andra behof än dem, R. St:r bestämt. Ålit förordnande, som deremot strider, vare kraftlöst.» Återstår nu att visa, hvad sorn med den ifrågavarande tullbevillningen blifvit af St:r anvisadt. Ehuru 1863 års riksdag anvisade bestämda belopp att utgå af hvarje i tullfaxan upptagen artikel, har regeringen dock redan i Åpril 1865, genom utfärdandet af ny tulltaxa, kullkastat R. St:rs beslut, och har genom denna Regeringens tulltaxa landet redan tillskyndats en förlust af öfver en million rdr. Försvararne af denna åtgärd hafva sagt, »att den nya taxan icke åstadkommit någon minskning i statsverkets inkomster, ty tullen har i alla falj uppgått till det belopp, R. St:r kalkylerat»; men det är att dervid bemärka, att R. St:r hafva, i afseende å tullmedel, icke allenast anvisat det kalkylerade beloppet till Statsverkets behof, utan älven det möjliga öfverskottet, som 1865 kunnat vara 1,659,000 rdr, i fall R.
Till Bonde-Ståndet räknas hvar och en sådan kronoåbo eller kronoskatte-, säteri-, rå och rörs-, 30 lior till Conslitutions-Utskottets Memorial, N.-o SS. frälse eller frälseskatte hemmansegare, hvilken icke tillförne hört till något af de tre Stånd, här ofvan förmälas, ej heller ordinarie beställning i Rikets tjenst innehaft. Riksdagsmannaval till Ständernas kammare skall samfälda kammaren anställa, så ofta Ständernas kammare derinom yppad Rrksdagsmanna-ledigRet anmäler. Valet gäller för återstoden af den tid, å hvilken afgången Riksdagsmans fullmagt lydde. Ledighet skall fyllas med ledamot af det Stånd, den afgångne tillhört, och derest han ej var Adelsman, ifrån det val-område, deruti hans bostad efter ofvanstående fördelning finnes inbegripen. Samfälda kammaren välje vid hvarje Riksdag Tjugufyra män, sex af hvarje Stånd att från och med nästa Riksdags början vid fem på hvarandra följande Riksdagar hafva säte och stämma i Ständernas kammare. Den, som afgå bör, må ej vid den Riksdag åter väljas. För den, som blifvit till följd af tillfällig ledighet vald, utfärdar och underskrifver Samfälda kammarens Talman en fullmagt, så lydande: Vid i dag anstäldt val har Samfälda kammaren utsett N. N. att från och med denna dag och intill slutet af innevarande (nästkommande) Riksdag (andra, tredje, fjerde, femte härefter följande Riksdag, denna inberäknad) vara Riksdagsman i Ständernas kammare. Hvarå detta länder till bevis och fullmagt. N. N. d. För den, som blifvit för fem på hvarandra följande Riksdagar vald, utfärdar oeh underskrifver Samfälda kammarens Talman en fullmagt, så lydande: Vid i dag anstäldt val har Samfälda kammaren utsett N. N. att under loppet af de fern Riksdagar, som närmast härefter på hvarandra följa, den innevarande undantagen, vara Riksdagsman i Ständernas kammare.
Folket lärer sedan hafva sagt, att “hin håle farit af med liket och i dess ställe fyllt kistan med stenar, hvarigenom hon blifvit för tung åt de första hästarne“. En skön Augustinatt år 1821 – så lyder en berättelse i “Syner och Röster ur det fördolda“ af Nicander och Norling – satte jag mig upp på en rankig bondkärra, för att resa från Pilkrogs gästgifvaregård till den närmast belägna, men hvars namn jag nu icke påminner mig. En skjutsbonde tog sin plats bredvid mig. Vi åkte en god stund, utan att yttra ett enda ord. Bonden tycktes frysa, ehuru han var väl beklädd, och natten mild och ljum. Slutligen öfverföll mig en stark lust att stoppa min pipa. Jag gjorde så, slog derefter eld och begynte språka med bonden, som var ifrigt sysselsatt med att bringa den till hullet temligen runda hästen i vederbörligt lunk. Månen utbredde sitt magiska sken öfver en stor slätt, den vi just nu passerade, och hvars enformighet endast afbröts af torra marbuskar, samlade här och der i smärre grupper, liknande enstaka oaser i den ensliga öknen. “Vet herrn hvad klockan kan vara?“ frågade skjutsbonden. “Hon är nära midnatt“, svarade jag. Bonden uppmuntrade hästen förmedelst täta smackningar och ett oafbrutet ryckande på tömmarne. En synbar oro förmärktes i hela hans väsende, och denna oro tilltog i samma mån, som hästen tycktes visa sig allt mera obenägen att trafva undan. Plötsligen stannade den senare; inga bondens uppmaningar med ord eller gerning kunde förmå honom att fortsätta vägen. Han fnös väl, kastade upp hufvudet och trampade, men han förde oss snarare tillbaka än framåt. Bonden, hvars ängslan nu snart steg till det yttersta, sade då: “Det var illa, att herrn inte for litet förr eller ock en timma senare från Pilkrog. Då skulle det ha gått bättre. Vid denna tiden är det aldrig rätt vulet här på heden.“
Ständer till beredande af lättnad i detta besvär, tid efter annan blifvit vidtagna, väl funnit att lindring åstadkommits i den roteringsbörda, som af ålder varit Jemtland ålagd, men att deraf dock icke följde, att Rotehållarne i Jemtland, hvarest endast $ mantal eller 5j tunnland skatt äro beräknade till hvarje rote, drogo ett lindrigare roteringsbesvär än öfriga landskaps invånare, och således ej heller att de bort uteslutas från åtnjutande af den förmån, som för Rotehållare af andra indelta Regementen och Korpser var af Kongl. Majit i nåder föreslagen. De särskilda omständigheter, som förekommit vid uppgörande af förslag till den inom Jemtland verkställda rotering, bestyrkte ock att Rotehållarne derstädes ingalunda vore mindre betungade. Rikets Ständer hade nemligen genom särskilda beslut uttryckligen förklarat, att jordens värde och förmåga att draga roteringsoch rustningsbördan ensamt borde tjena till måttstock för det antal indelt manskap, sorn i Jemtland skulle underhållas samt att roteringen i berörde provins borde jernnäs till likhet med roteringen i det öfriga Sverige; och vid den för Jemtland sist föreslagna rotering behagade Kongl. Majit, sorn hufvudsakligen gillade Rikets Ständers åsigt, äfven i nåder förordna, att densamma skulle, om möjligt, uppgöras i enlighet med dessa allmänna grunder. Efter hvad Rikets Ständer inhemtat, visade sig likväl, vid den af vederbörande embetsmyndigheter i sådant afseende verkställda undersökning, att, om, vid uppgörandet af den nya roteringen i Jemtland, den af Rikets Ständer framställda hufvudgrund tillämpades, en högst betydlig minskning i nummerstyrkan skulle uppkomma; men då Kongl.
tyckes bland annat antaga, att barn %ro bekanta med författare sildana som Blanche, Ridderstad och v. Braun, och att de mycket val hafva reda ph, att det funnits en tid " d&amp; bhde gammal och ung trallade Konjanders roliga kupletter. " Skulle emellertid nhgon af de stora under julen vilja underhiilla sig med boken, s5 äro vi ÖEvertygade om, att han skall känna sig värmd .och tilltalad af shdana berättelser som " Lontrs älsklingn, " Lekkamra-, tema ", " Olle Hurtign m. fl. Gräs och ogräs, plockade och hopsamlade i barnens tradgardstäppa af " Tante C25syn. Pris 1 krona. Tante Cissy visar, att hon: hr en verklig barnavan. Hon har ingalunda gjort en ytlig bekantskap med de smh; hon vet hvad som kan fangsla deras uppmarksamhet, ach hvad som kan iuverka p&amp; deras tankar och handlingar. Hon berattar enkelt och naturligt, men vi tro, att hon gjort ett misstag, dA. bon i " En julsagii " Ister gamla Karin tala en sorts bondsprhk. För smil .barn torde det rent af vara svhrt att] &amp; sa. Topelius har yttrat sig om boken p&amp; ett sardeles. sympatiskt satt: Han sager: " Jag har med nöje last " Gras och ogr %sn. Den vittnar om en märkbar mognad .i framstiiliningen för barn. Framst staller jag " Min första guvernant ", med dess ansláende srnidrag ur verkligheten - Alla berattelser fylla väl sin plats och jag anser, att deu lilla boken viil lampar s i g för flickor mellan 8 och 13 &amp; r. Det är en erfareu äldre vän, som .antecknar sina hhgkomster af olika skaplynnen. Stilen &amp; r enkel, lättlast och fri fran tröttande detaljer. Den ar vard all framgiing. " De sm4 landtbrukarne eller redligt arbete far alltid sin lön af L. frán Tyskan af J: Graulund, Pris 2,OO.
Det ä’ då ock en satans skog, der han ska’ hållas så jemt! Och det nu när jag har ondt i foten till, och intet kan komma ur fläcken! – Ja, hvad ville j han skulle göra, som intet jag gör – sade mor Ingrid saktmodigt, under det hon gick och pysslade i spisen. – Jo pytt ock! lär j gå ut och syssla i fähuset – sade Lena försmädligt. – Det är fali’ uschelt när en ä’ ena qvinnfolkamenniska, att intet kunna med tocket, intet äldre och skröpligare än j är. Det är annat med gamla Britta i Björkebo! Hon båd’ fodrar och måkar och mjölkar och syter om fäet på karlavis. – Ja se hon har väl ej så dåligt bröst som jag – svarade mor Ingrid lika saktmodigt – dessutom vet du bäst att jag ville göra alltsammans, fast Gunnar intet ville’t, utan bara lät mig få mjölka. – Ja, det tror jag, – svarade Lena. – Så som Gunnar passar er och står på tå för er, det har jag aldrig sett något manfolk göra, och till mot ena gammal gumma. Ta mig den onde – tillade hon hvasst – tror jag intet han köpte märra30 och gjorde sig kärran, bara för att få skjutsa er i kyrkan. Det var riktigt skam att se huru högfäliga j satt der båda två i söndags. Men blir jag bara bra i min fot en gång, så ska’ det väl bli passligt båd’ med så’na resor och annat. – Ja, den resan borde du intet afundas mig – sade mor Ingrid – för det hade så när bli’tt min sista färd. Hade du då hållt i tömmarne, som ämnadt va’, och intet Gunnar, då när Olle af kitslighet skrämde det unga hästkreaturet, och hade intet Bengt i flygande rappet kastat sig framför hästen, så hade det blifvit skena utaf, utför den steniga backen.
Sarertngé* oct) ^rofmnge^ommittéep bov taft tagaé, famt om anbringa fofanbe i ©ommittéet‘neé klint. 0m tTIantala; od; Qfattfliifnmg. §. 42. ^ 2» bela Dtifet (fola ^antalö* ocf> ©fattjfrtfningar börjat? i meDlet af 2io* oetnbet månaD, Då alla, forn, inom Den 31 ^December famma år, fplla femton år, i tantal ffattjftifwaö, odj De, forn wtD lifa tiD fpllt 17 år, anteck ttaö till perfonlig jfpbb&afgifté crlägganDe. Mantals* od; ©fattffrifningeti förrätta^ inom bwarje ©taD, fPajtorat eller ©ocfett, i närwaro af ett fåDant ^ottuttgenö $3efallningöl>afmanDeö ömbttD, font meD nöDige funjfaper förenar 47 attfeenbe t orten.
Riksdag till 200 R:dr bestämda anslag dåmera skäligen kunde anses otillräckligt för egendomens behöriga vidmakthållande och staden utöfver hyressummans bi-lopp icke borde betungas med någon underhållskostnad för merberörda egendom, Rikets Ständer ansågo, att staden antingen för framtiden borde befrias från all underhållsskyldighet och denna af Slaten öfvertagas, i enlighet med hvad för andra kronans hus vore stadgadt, emot det att hyresanslaget indrogcs och kronan besparades, eller ock, derest borgerskapet deruti ej skulle vilja ingå, att hyressumma!! ökades till 833 R:dr 16 sk. årligen, för hvilken tillökning nödiga medel jemväl uppfördes å Riks-statens 2:dra Hufvudtitel. Det sednare alternativet antogs a( staden, på sätt Kongl. Brefvet den 22 December utvisar, och det sålunda tillökade hyresbeloppet fortfar ännu att årligen till Hernösands stad utbetalas af nuvarande 6;te Hufvud-titelns anslag för landtstaten i Wester-Norrlands län. Den obehagliga nödvändighet hvaruti Landshöfdingen öfver berörde län blifvit ensam bland sådane ernbetsmän försatt, att nemligen nödgas, i fråga om sina bonings - Slals-Utskntlels Lillå,landf J\s 136. hingsoch embetsrums vidmakthållande anlita residens-stadens borgerskap samt vara af dess frikostighet och välvilja i viss mån beroende, hade ock vid flere tillfällen föranledt till tvister, hvilka likväl slutligen blifvit afgjorda genom Kongl. Kammar-kollegii Utslag den 20 Januari 1820 och Kongl. Maj:ts beslut den 18 Maj 1848, begge af det hufvudsakliga innehåll, att Hernösands stad, oaktadt uppbärandet af ofvanberörde hyresbelopp, icke vore ansvarig för annan underhållsskyldighet än den sorn ålåge kronan, jemlikt ofvanåberopade Kongl. Reglemente af den 22 Februari 1750.