Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I anseende till utskottets uppgifna förstag, till anwandande af tet öfwerstott, sou, öfwer den päräknade Bewillnings-Summan kunde inflyta, erkände Prest - Ständtt a ena sidan der wara högst önskelig!, om berörde öfwerffott möjligen kunde disponeras till lindring i de dryga Bewillnings-afgifterne, särdeles för 4)e /attigare Folk-clasterne; men dä Ständet deremot ä andra sidan erinrade sig, att, i händelse Kongl. Maj:t finner nägon Krigs - Rustning nödwändig, Riksens Ständers Rikögalds-Contoir kommer, att om ett betydligt penninge - bidrag anlitas, hwilket möjligen skulle kunna leda till mitztroende för Riksgälds-Sedlarne, en statlig agiotering och deraf följande oredor samt kanhända i framtiden till nödwändigheten af en ny plan för deras realisation, sä framt Riksens Ständer icke i förwäg arv betänkte uppä, att igenom betydligt förökande af den Fond, som till RiksgaldsSedlarnes inlösande är anslagen, berörde menliga följder i god tid förebygga; ansäg Prest-Ständet för sin del skäligt, att i omwänd ordning antaga Bewillnings-Utskottets förstag tili öfwerstottsmedlens anwandande, lill minstning eller utestutande af wista Bewillnings. Artiklar, sa att det öfwerstott^ som af Bewiliningen kan inflyta, öfwer den päräknade Summan, ätminstone till största delen mä säsom en ytterligare tillgäng till Riksgälds»'Sedlarnes inlösande insättas i Riksens Ständerö Vank intill nästa Riksdag. D'en is Augusti. 2545 För öfrigt och dä Ständet, under äberopande af dest genom särstildt Protocolls Utdrag af denna dag, redan meddeldte beslut, rörande Mantals,krifningarne, i det ändamål som Regeringsformens 71 §. och Riksdags-Ordningens zi §- omförmäla, af desta Beslut får lämna de öfrige Resp.
Ståndets ledamöter 2:ne meningar isynnerhet sökt göra sig gällande: den ena nemi., att man till realisationens upprätthållande bör gå tillväga på den, om jag så må säga, radicala vägen, d. v. s. genom att, utan afseende på enskilda olyckor och förluster, draga in sedelstocken och derigenom tvinga till sparsamhet och hushållning samt en minskad import; den andra åter yrkar, att man, utan alt taga i betraktande frågan om realisationens alla förhållanden för framtiden, endast skall tänka på den närvaranden nöden och släppa ut penningar. För mia del anser jag 484 Den iS December e. m. på den punkt vi nu befinna oss, att begge dessa åsigler innefatta ytterligheter, och att raan i delta, såsom i många andra fall, kan gå en medelväg. Denna medelväg anser jag beslå deruti, allman i frågan om lånerörelsen, later det förblifva vid livad det är oell på samma gång garanterar Banken i afseende på dess inrättning och rörelse så, att Banken kan, vid möjligen inträffande ofördelaktiga conjuncturer, fortsätta sitt åliggande, alt vid anfordran inlösa sine förbindelser. En talare på f. m., Gr. Frölich, har ansett, att, för att vinna ändamålet med realisationen och Bankens inrättning, det vore för Banken nödvändigt alt bibehålla lånerörelsen, på det ali Bancostyrelsen måtte, när så behöfves, kunna minska utlåningarne och derigenom inverka på Bankens ställning och förhållanden emellan ylen reella valutan och den utelöpande sedelstocken. Denna sats är visserligen riktig; men jag hemställer, huruvida utförandet deraf ens är möjligt, man må paragrafera huru man vill? Man har under öfverläggningarne inom BancoUtsk. som utgör en delegation af R, St., sett, alt ehuru dess samtlige 36 ledamöter insågo vigten deraf, att realisationen icke sattes i något äfventyr, så hafva de likväl, enligt hvad betänk, utvisar, icke kunnat emotstå skriket på mera penningar i rörelsen.
Vare ock skyldig, att, senast fjorton dagar efter uppsägningen å någondera sidan. Orlofssedel utfärda. I sammanhang med pröfningen af en hos R. St. väckt, men af dem utan afseende lemnad fråga om sättet att gö»ra innehållet af Lego-Stadgan allmännare bekant, hafva R. St. fästat uppmärksamhet dervid, att, i öfverensstämmelse med g Art. 5 §, Lego-Stadgans årliga uppläsande från Predikstoiarne skulle upphöra, hvaremot E. K. M., uti Dess Nådiga Kungörelse den £2 April 1819, behagat förordna, att Exp. Zhsti. Förslug lill arid. Skrifv. N:o 353. 3g Stadgan hör med de förändringar och tillägg, som tid efter annan gjorde blifvit, jemte utdrag af de Lagrum och Författningar, hvarå den hänvisar, tvänne gånger om året, i Mars och September månader, från Predikstoiarne i Rikets Kyrkor allmänneligen kungöras; och få, vid ett sådant förhållande samt till undanrödjande af den motsägelse, som nu ligger i slutmeningen af Art:s 5 §, jemförd med högstbérörde senare .Nådiga Förordnande, R. St. i underdånighet anhålla, att berörde mening må utgå, och i dess ställe en så lydande inflyta: hvarförutan Stadgan, med utdrag af de Lagrum och Författningar, hvarå den hänvisar, bör tvänne gånger om året, i Mars och September månader, från Predikstoiarne i Rikets Kyrkor allmänneligen kungöras. Kongl. Kungörelsen, angående Flyttningsliden för Tjenstehjon, den 22 April 181g. I afseende på de så kallade fridagarna, för begagnande hvaraf E. K. M. uti nyssnämnde Nådiga Kungörelse tillika behagat föreskrifva tiden, hafva hos R.
Stängjerns smide. lTillydande Frälse Hamman LwaefLee Bchällen i'N. N. r N. N. r.NN. Summa Inkomst deraf. Fall de» loilrÄzj zi;8ck6l K. Den ir October. Uppgift tkllj Taxerings, Comktcen i Staden N. för ar llnderteknad idkar rörelse härstädes som Granhandlare, Äger: ^-:del i Sockerbruket N. N. jatcn i Segelduks. Fabriken N. N. H-del i Skeppswarfwet. Arrenderar: 18 tunnland Stadsjord^ Debällne Inkomsten för förledit är war, efter de i För. fattningen tillätne afdrag, inberäknadt den, som, enligt serstilld Bilaga, utaf annorstädes ägande Lägenheter influtit, . - R:dr. Destutom uppgifwes min Radmans Tjenst med Lön R:dr. i;<-: 5 tunnland Tjensten ätföljande Stads» jord, hwars afkastning, efter de i För. fattningen tillätne afdrag, förledit är utgjorde . » zs Summa R:dr. 185: N. den n. dt. Min Pupill N. N. boende och Mantalsffriftven i N. Län, N. Härad och N. Socken, äger härstädes: Hälften i Säpbruket. - Stadsjord: En odlad äng, ouppmätt, bertarrenderad till N. N. härstädes. Dest behällna inkomst häraf, jemte 6 procents Ränta af zoo: R:dr. utestäende Capital utgjorde förledlt är Riksdaler. Min Bokhallare N. N. har äfwen serstillt behäste» Inkomst 6 procents Ränta af ivas: R:dr. Capital» N. l§. Den i! Oc kober. Bilaga kill N:o Sveckstcatson va annorstädes belägne Egendoma Werk och Inrättningar m. m. rän. <y! D ^r» -s Lc)-, r> . j K> ttr i r-r ^ Hemman och Lägenheter.
Öfver väckta motioner, om Verkställighet af Häradsoch Kämners-Rätlers Beslut, samt om förändring af tiden för LagmansRätternes sammanträden, m. ffl. X. B. 3g6. XI. 112. XII. A. 91. E, 266. — N:o 84* öfver Herr G. Holms motion, att skriftliga berättelser Uti mål, som hos RådstufvuRätt fullföljas, måtte varda afskaffade. X. B. 3g6. XI. 112. XII. A. ioo. — N:o 85. öfver Herr G. Holms motion, om upphäfvande af en del särskilda Domstolar eller så kallade fora privilegiala. X. B. 396. XI. 112. XII. A. loo, 137. E. 266. — N:o 86. öfver Herr Robert Cederskjölds motion, om ändring i 17, Cap. 3i. §. RättegångsBalken. X. B. 3g6. XI, 112. XII. A. ioi. E. 266. »7 ( i3o ) LagUtskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: N:o 87. öfver RiksdagsFullmägtigen Lars Hanssons från Götheborgs och Bohus Län motion, angående förändring af rättegångs-timman å landet. X. B. 3g6. XI. 112. XII. A. ior. — N:o 88. öfver Herr Guslaf Montgomerys förslag, om upphörande af KrigsHofRätten samt Öfre och Nedre BorgRätterne, eller förändring af dessa Domstolars organisation. X. B. 3g6. XI. 112. XII. A. 101. — N:o 8g. öfver väckta motioner om ändring af 2 §. och ett tillägg till 3 l i 12 Cap.
Herr Lilverbkolx^l^rsäric, As den anledning att Herr Qfwerste-Lieurenant 6ripSnvs!clr nyst förklarat sig ej wilja återtaga sine mot Erpedirions-Ucjstoltet giorde rillmälen utbad han sig fä anföra följande till Protokollet: Herr Oswerste-Lieutenanten och Riddaren ^cob Nric 6rix>envaI6t har, efter den underdäniga strifwel» sens läggande pä bordet, behagat namna icke blott huru nödigt sädant är till förekommande af irringar eller egenmägtiga förändringar uppå Ständers bekostnad, utan cck, att den ifrägawaraude Expeditionen wsre en mediterad anvring twärt emot Ständers Beslut; err försök rill förande bakom ljuset, som, om det kunde lyckas, förstgrigheren denna gang gjort rill imer, jämte hemställan, om icke Högloft. Ridderstaper och 2ldeln borde gifwa Expcdilions-llrfkorrcts Ledamöter strr Mitznöje tillkänna, och förundran huru möjligen sadane snaror kunnat af Dem ucläggas? olt i den förmodan, att wid päföljande tillfällen, dä Riksdags. Besiutet stall sammansattas, De med mera noggrannhet mätte ftvara emot det förtroende, som Gränden till Dem wille äga mi en behöflig grad af tidens tvinnande. I förmoda», att deste nog smara uttryck af Hög» loff. Den r December. 35 toft. Nidderffapet och Adeln ogillas, torde dock Högloft. Nidderskapct och Adeln tillära mig, akt med samina rättighet,json, Herr Ofwcrste-Lieutenant Orjpsnvalät, till protveollet anföra hmav han sjelf söranläkit mig, atl tvid betz yttrade mening anmärka, i sammanhang med det, som egentligen rörer sjelfwa Expeditionö-UEottct. Med Höglofl. Rivderffapet och Adelns förtroende, är cn af mine Söner Ledamot af samma Utfforr.
Maj.ts nådiga Proposition till Uikets Ständer i fråga om de till åtskilliga stadsskolor inom Lunds stift äfvensom Hallands län utgående klockare-pensioner samt landtgillen af klockai'ebol; Gifven Stockholms Slott den 13 Februari 1863. Sedan upplyst blifvit, att utom den till vissa stadsskolor från församlingar inom så väl Lunds stift som Hallands län anslagna s. k. klockare-helgonskylden, hvilken redan blifvit af allmänna medel ersatt oell till församlingarna återställd, äfven andra afgifter från klockare-lägenheter inom nämnda stift och län under namn af landtgillen och klockarepensioner af ålder utgått samt ännu utgå till åtskilliga stadsskolor derstädes, så och efter det framställningar blifvit hos Kongl. Majit gjorda derom, att sagde afgifter måtte få till klockarelägenheternas innehafvare återgå och skolorna beredas ersättning för de inkomster, som de sålunda skulle förlora, har Kongl. Majit anbefallt vederbörande att, i anledning af berörJa framställningar, afgifva underdåniga utlåtanden; och har pä grund häraf utredning blifvit verkställd rörande ej mindre tillkomsten än ock beloppet af ifrågavarande afgifter; af hvilken utredning inhemtas, såsom Stats-Råds-protokollet för denna dag närmare utvisar: dels i förstnämnda hänseende att utgörandet af sagda afgifter, liksom fordom af helgonsky Iden, ytterst grundar sig pä stadgandet i Danska ordinantien af år 1539, att de landtsocknar, som voro belägna på nära afstånd från städerna skulle taga sig klockare bland skolornas lärjungar och låta desse få »den vauiiga räntan till deras studering»; att i följd häraf skolornas lärjungar, i egenskap af klockare i de närgränsande socknarna kommo i besittning ej mindre af den från församlingarna utgående, till klockarelönen hörande helgonskylden, än ock af ränta eller landtgille af klockarebolen der sådana funnos; att sedermera äfven klockarne i de församlingar, som voro belägna på betydligare afstånd från städerna, och hvarest i följd deraf klockaretjensterna ej bestridas 24 Kongl. Maj:ts Nåd.
— N:o 317. i anledning af väckt motion, att eli belopp, svarande emot den af arbetsfolk nu utgående bevillning efter andra artikeln malte lill fatligvårds-ulgifter anvisas. IX. B. 321. A. 324. — N:u 318. i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o 297, angående förvaltningen och vården af Kongl, lustslotten Drottningholm och Svartsjö. IX. B. 352. A. 354. — N:o 319. i anledning af Riks-Slåndens skiljaktiga beslut, rörande de i Utlåtanderna N:ris 242 och 312 förekommande frågor. — N:o 320. i anledning af Riksdags-fullmäktigen Bengt Gudmunssons motion, angående det till kostnader för krigsrustningarne beviljade creditiv. — N:o 324. i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o 300. IX. B. 532. A. 533. — N:o 325. i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o 320. IX. B. 532. A. 533. — N:o 326. i anledning a( ytterligare motioner, angående Riks gäldssedlars inlösande. — N:o 328. angående uppförande i Riks-Staten af de utaf utsockne frälsehemmanen i Halland utgående rolevacans-afgifler. IX. B. 532. A. 533. — N;o 329. i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut rö - ( 149 ) rande de i Memorialet N:o 319 föreslagna voterings-propositioner. Siats-Utskottets Memorialer, Belänkanden och Utlåtanden: — N:o 330. i anledning af Biks-Ståndens beslut, rörande vissa med Siats-regleringen gemenskap egande frågor.
Vid sådant förhållande och i betraktande dessutom af de föreslagna lånevilkoren, ansågo Fullmäktige detta anbud hafva förfallit; hvarjemte Fullmäktige förklarade sig icke kunna fästa afseende å den, i sammanhang med ifrågavarande anbud, af ombudet gjorda anhållan, att ofvanbemälde 2:ne Bankirhus måtte tillförsäkras den särskilda förmån, att, i händelse läneanbud blefve å andra personers vägnar tili Fullmäktige ingifna, något lån pä arund deraf icke måtte varda afslutadt, innan ombudet erhållit underrättelse om de härvid erbjudna, möjligen fördelaktigare vilkoren och kunnat, medelst telegram, inhemta sina hufvudmäns förklarande, huruvida äfven de ville ingå på samma vilkor. Samtidigt med det från Bankirhusen von Rothschild och Salomon Heine gjorda anbudet, hade Baron Raphael von Edånger i Frankfurt arn Mayn, uti telegram af den 19:de Mars, begärt, att genast erhålla underrättelse om Kongl. Maj:ts sanktion å lånet samt tillkännagifvit, att derefter ett befullmäktigadt ombud komme att skickas till Stockholm, för att göra ett sådant anbud å samma lån, som förmodades blifva tillfredsställande. Uti telegram af den 22 Mars tillkännagaf Baron von Edånger, att han förenat sig med General-konsul Merck i Hamburg, i fråga om det nya Svenska statslå - — 56 — riets öfvertagande på de för 1858 års jernvägslån antagna grunder, dock utan beräkning af något slags provision. Jemtedet till svar härå meddelades, att de uppgifna vilkoren icke voro antagliga, funno Fullmäktige sig böra, med anledning af Rikets Ständers beslut, att det för nu ifrågavarande lån anvisade ränteoch amorteringsanslag skulle öfverstiga den årliga räntans belopp med minst en procent af det förskrifna kapitalet, anmoda von Erlander, att i det låneanbud, som från honom förväntades, beräkna en åter betainingstid af något mer än 58 år, under hvilken tid ett 44 procents lån genom årligt ränteoch amorteringsanslag af 54 procent blefve liqvideradt.
Mig synes att man härigenom ur tvänne Riks-Stånds beslut dragit en slutsats, som der måhända icke är afsedd; och som, enligt min uppfattning, när frågan betraktas i sin ostympade helhet, två Stånd medgifvit kreditivrätt äfven åt sådana bolag, hvilka äro bildade på grund af Kongl. Förordningen den 6 Oktober 1848, men de två andra Stånden deremot stadgat, att inga andra än sådana bolag, som hafva oinskränkt ansvarsskyldighet för sina förbindelser, böra erhålla en slik rätt, så anser jag att Utskottet bordt hänskjuta denna fråga till afgörande af Förstärkt Utskott. Jag får derföre reservera mig mot Utskottets uppfattning, och vördsamt föreslå Rikets Ständer, 6 Banko-Utskottets Utlåtande N:o 23. att återremittera denna fråga om bolags kreditivrätt till Utskottet, med föreläggande att inkomma till Riks-Slanden med förslag till voteringsproposition derutinnan lör frågans afgörande i Förstärkt Banko-Utskott; eller, om Rikets Ständer icke skulle anse sig böra med frågan taga omedelbar befattning, att densamma måtte hänskjutas till Konstitutions-Utskottets afgörande. Uti denna reservation har Herr Falhem instämt. Herr Friherre von Schwerin, J., Herr Ribbing, E., Herr Kyrkoherden Otterström och Herr Brink hafva anmält, att de i detta ärendes handläggning icke deltagit. JV:o 23 Ank. till Exp.-Utsk. den 13 April 1866, kl. 1 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion om, inrättande af s. k. sedelutgifvande provinsbanker.
Men sedan man från detta land lärt känna nyttan af benmjöls gödning, har den allt 264 Den 2 Juni f. m. mer och mer tilltagit inom Sverige; synnerligen på de större herregårdarne, hvarefter de mindre jordbrukarne och en stor del af allmogen lärt sig användandet af benmjöl samt erfarit dess stora nytta. Det är kändt, alt med 60 Lfä benmjöl kan man väl göda ett geometriskt tunnland, hvartill af vanlig gödsel åtgår 160 lass. Tages nu i betraktande att 60 IM benmjöl kan transporteras med ett par hästar, hvaremot 100 lass gödsel, fordra lika mänga dragare. Nu kostar LSnlet benmöj ungefär 24 sk., och lasset gödsel lika mycket, således en ren vinst af 20 r:dr oberäknadt skilnaden af den betydliga transportkostnaden. Vidare må anföras, att gödning efter benmjöl gör jorden längre fruktbärande, än med vanlig gödsel, och att benmjöl kan transporteras till aflägsnare orter, samt länge förvaras utan att derföre förlora sin verkande kraft, hvilket icke är händelsen med vanlig gödsel, så inses tydligen och klart nyttan af detta gödningsämne, och att vi böra, så mycket möjligt är, söka bibehålla detsamma inom vårt eget land. Man har anfördt, alt samling af ben är en näringsgren för de fattige, och jag vill ej bestrida denna sanning. Men jag är fullt öfvertygad, att sedan nyttan af benmjöl blifvit allmännare kändt, skall också ben blifva mer eftersökt och att den föreslagne högre utförseltullen af 2 sk. pr lispund, på intet vis skall förhindra den förtjenst de fattige härpå gjordt beräkning. Tvertom bevisar denna förhöjning af tullen att varan äger ett större värde inom 'vårt eget land, nu än tillförene, samt måste i följd deraf också blifva mer eftersökt. Och hvad England beträffar, så betyder några skillings högre eller lägre tull intet, de köpa ändå varan om de behöfva densamma. På de af mig nu anförde skäl kan jag ej annat än tillstyrka bifall till Utsk:s förslag i denna punkt. Hr von Hohenhausen, Michael Silvius:
FJERDE AKTEN marken: musikanterna och tronen jemte Dödssynderna döljas af nedfallande dekorationer och försvinna. Slutligen är korsvägen i skogen återstäld och Lagmanskan ligger vid vägvisaren. Hexan står bredvid. Scenförändring för öppen ridå; Panstatyn sjunker genom HEXAN. Stig upp! LAGMANSKAN. Jag kan icke, jag är stelfrusen... HEXAN. gonbönen ringer just in. Solen går straxt upp, hanen har galit och mor LAGMANSKAN. Jag bryr mig inte om solen. HEXAN. Då skall Du få vandra i mörkret. LAGMANSKAN. Ve! mina ögon; hvad har Du gjort? HEXAN. Upp och gå nu; i köld och mörker, tills Du stupar! LAGMANSKAN. Jag släckte ljuset bara, eftersom det plågar Dig. Mina barn! Hvar är min man? Amalia! Erik och Thyra! ADVENT HEXAN. dem mer förrän din vandring är fullbordad. Så, upp och gå! Annars löser jag mina hundar! LAGMANSKAN. trefvar för sig och går. Hvar äro de? Hvar de äro, Du skall icke se FJERDE AKTEN med Rättvisans emblemer. Midt på golfvet framför tribunen dombordet med skrifdon, Bibel, ringklocka, klubba. klofvar; ofvanom ett stort svart krucifix. På väggen i fonden skarprättarens bila; derunder handTingssalen. I fonden ordförandens tribun i hvitt och guld LAGMANNEN in; smyger sakta framåt. Klockan lyftes och ringer; klubban slår ett slag; stolarna skjutas på en gång mot bordet; Bibeln slås upp; stearinljusen tändas. LAGMANNEN står slagen af fasa; derpå nalkas han skåpet. Skåpdörren slås upp; papper kastas ut emot Lagmannen, som tar upp dem. LAGMANNEN lugnad. ningarne; der är arrendekontraktet och bouppteckningen... ja! Handklofvarne på väggen skramla. Nå, nu hade jag tur! Der är förmyndarräk inte rädd! Skramla Ni; Så länge bilan inte rör sig är jag
Af uppgifne 24 verkstäder hafva 4 tillkommit under de år, berättelsen afser, nemligen 1857 en smedja för 1 knippoch 2 spikhamrar vid Svartå, 1858 en spikhammare vid Dalby i Hammars socken, och 1860 en smedja för 2 hamrar till spik och svartsmide vid Klockarhyttan i Lerbäcks socken samt en smedja nied 3 spikhamrar vid Nedra Degerfors, hvarförutom manufakturverkstaden vid Bofors blifvit sistnämnde år utvidgad med en stålugn. De framsteg bergsinannanäringen inom länet gjort under den tiderymd, denna berättelse omfattar, torde till det mesta böra tillgodoräknas tackjernstillverkningen, hvilken, alltifrån frigifvandet af handel med denna vara år 1855, uppdrifvits så mycket skogstillgångarne tillåtit. Det har dock icke varit ett jemnt fortskridande, emedan den i slutet af det annars lyckosamma året 1857 inträffade allmänna rubbningen i landets kreditförhållanden äfven inverkat på denna industri och något hämmat dess utveckling. Först med året 1860 kan den derföre sägas hafva trädt framom den ståndpunkt, som innehades 1857. Lif och verksamhet hafva dock aldrig upphört att vara rådande inom denna näringsgren, och sådant har kommit tillgodo icke minst arbetare befolkningen, som vid bergverken kunnat betinga sig goda arbetslöner och haft i allmänhet jemn förtjenst. Dessa gynnsamma förhållanden hafva isynnerhet förbättrat ställningen för grufvepersonalen, hvilken fordom varit sämst lottad och till och med ofta saknat tak öfver hufvudet i grannskapet af det ställe, der han arbetade. Numera uppbyggas deremot årligen vid de större gruffälten bostäder och inrättas torplägenheter åt deras arbetare, som, när de sålunda erhålla egna hemvist, äfven gerna fästa sig vid det gruffält, hvarunder detta lyder, och sålunda icke längre tillhöra den lösa befolkningen. Vid de större gruffälten äro äfven inrättade skolor för arbetarnes barn, och i sammanhang med dessa undervisningsanstalter stå lånebibliotliek, som af arbetarne på lediga stunder flitigt anlitas. Genom Kongl.
Den nu omtvistade frågan är ingen ny fråga, utan har ända sedan 1840 års Riksdag varit agiterad. Den har blifvit tillstyrkt af K:s Befh:de redan år 1847 och det på ett ganska ampelt sätt. Uti de handlingar, jag i detta afseende inlemnat, har jag ådagalagt nyttan och behofvet af länets delning. Jag skall nu försöka, i hvad på min ringa förmåga kan ankomma, att möta de anmärkn:r Hr von Hartmansdorff gjort och börjar derföre uptaga den frågan huruvida det skulle vara bättre att länet fortfarande bibehålies odeladt, med residenset förlagdt till Döderhultsvik, eller om det fördelas i 2:ne län med residenset i Westervik och Calmar. Deremot har blifvit anmärkt, att hvardera delen af länet skulle hvar för sig blifva ett alltför litet län; men jag förstår icke hvad den värde talaren menar med detta; ty det ena länet skulle få omkring 84,000 menniskor och derigenom blifva lika stort med 4 eller 5 af de öfriga länen, och detta kunde således icke, med hänsigt till folkmängden, anses för ett litet län. Det andra länet finge 112,000 innevånare och kunde således med ändå mindre skäl anses blifva för litet. Om man då tänker sig, att residenset skulle flyttas ifrån Calmar till Döderhultsvik och att man således skulle åstadkomma kostnader för upbyggande af residenshus m. m. derstädes, så skulle man väl lika lätt kunna tillvägabringa det nya residenset i Westervik. Det måste väl vara odisputabelt, att det är lättare för 2:ne Landshöfd:r att fullgöra de skyldigheter, som dem åligga, än om en enda person skulle fullgöra detta för samma distrikt. Man har sagt, att om länen blefvo så små, så skulle det vara svårt för Landthushållnings-Sällskaper, Brandstodsföreningar och dylika inrättningar att komma till stånd. Det är likväl för - 256 Den 17 December f. m. hållandet att i närvande ögonblick finnas ganska få dylika föreningar enskildt för Calmar län; ty södra delen af Calmar län har sin hypoteksförening tillsammans med mångå andra provinser och norra delen af länet har sin tillsammans med Linköpings län.