Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag frågar om man kan vara förvissad, att den för sina åsigter sökte nya Just.- 334 Den ia September f. m. Statsministern skall, om han inträder, sitta qvar intilldess omröstningarna i förstärkta StatsUtsk. för sig gått och extrastatsregler. slutligen blifvit uppgjord? Man borde för sälerhels skull capitulera med honom, alt han åtminstone sutte qvar en viss tid, antingen till dess han fått penningar, eller, om inga sådana erhållas, till nästa riksdag, så att man, under tiden, ej är ulan både penningar och minister för fångvården. Detta blir en sak för StatsUlsk. att öfverväga vid extra statsreglertn, då man får se om det föreslår sådana anslag att RiksStånden kunna dem godkänna. Här har också blifvit sagdt, alt saknaden af Statsrådsledamöter gjorde R. St. bekymmer. Jag är frestad att tro motsatsen, ty R. St:s beslut hafva varit så beskaffade, att inga Statsråds-ledamöter gerna kunnat fås. Hade man verkligen önskat erhålla några sådana, då hade R. St. troligen förfarit annorlunda än de gjort, både med de gamla och de nya Statsråden. Jag betvifla!' således, att något bekymmer i della hänseende oroat R. Sl. Man har talat derom att de privilegierade Slånden vore tjenstfärdiga. Jag förmodar att talaren menat deras färdighet alt tjena fäderneslandet. Denna erkänner jag, hvad R. o. Ad. samt PresteSt. angår. Jag tror äfvenväl att Svenska folket skall erkänna det, om icke för ögonblicket, dock åtminstone i framtiden. Det har blifvit yttradt att Svenska folket vore missnöjd! med statsregleringen. Jag har icke riktigt fattat talarens mening, om det var missnöjdt deröfver att Slaten falt för mycket eller deröfver att han lått för litet. Om Svenska folket tror, att Staten fått för myckel, så behöfver det blott vänta ett år, för att komma på andra tankar. Är åter Svenska folket missnöjdt dermed, alt Slaten fåll för litet, så erkänner jag mig vara af samma mening. Talaren väntar sig en strid emellan massans och fåtalets intressen.
Efter min öfvertygelse har den siste värde talaren fullkomligt slagit hufvudet på spiken, då han yttrade, att i närv:de ögonblick opinionen ej hunnit stadga sig rörande frågan om räntans frigifvande, om än alla de, som tänkt sig in i densamma, blifvit öfvertygade om sanningen af den grundsats, på hvilken förslaget hvilar. Jag delar i allo den värde talarens 14 Den 7 Juli. åsigt i detta hänseende, men anser på samma gång, att det ar temligen klart, att, i en tidpunkt sådan som denna, då en allmän penningebrist kan anses ega rum, man tvekar att vidtaga en åtgärd, som, sage hvad man vill, ovilkorligen kommer att åstadkomma en omstörtning i affärslifvet. Under sådana förhållanden torde det lätt kunna förklaras, att den stora mängden af representanter, som från olika orter af landet hört klagas öfver brist på kapitaler och sett stämningen betryckt, vilja för åtgärders vidtagande afbida en tidpunkt, då en lyckligare penningeställning i någon mån komme att motverka den förändrade riktning af kapitalerna, som ovilkorligen blefve en följd af räntans frigifvande. Jag anser det således vara föga utsigt dertill, att förslaget vid iunev:de riksdag skall komma att vinna framgång, helst detsamma redan af tvenne Stånd blifvit afslaget, hvarföre jag för min del tror, att ett fortsatt sträfvande för frågans framgång vore ett alltför fruktlöst arbete, samt att man i denna fråga måste afbida en tidpunkt, som är för reformens genomförande mera lämplig än den närv:de, Hr Nordenfelt, Enar: Då denna fråga vid sisth riksdag förevar och handlades af det sammans. Utsk:t, uttalade jag mig för räntans frigifvande, hvilken mening, som vi alla veta, stadnade i minoriteten. Jag har nu begärt ordet hufvudsakligen för att tillkännagifva, att jag ej blifvit rubbad i denna min öfvertygelse, utan att densamma snarare blifvit ännu mer hos mig rotfästad.
Dito dito för väganläggningar och vägförbättringar samt strömrensningar, äfvensom mindre hamnoch brobyggnader, . —■ 125,000: Det utan återbetalningsskyldighet beviljade anslag för ny brobyggnad öfver Helge ä vid Christianstad 33,333: 16. — 1854 års dito dito för myrutdikningar och sjösänkningar m. fl. vattenaftappnings arbeten — • 5,000: Anslaget utan återbetalningsskyldighet för utdikning af Stora Mossen samt sänkning af Käfsjön och Harsjön m. fl. sjöar inom Westbo härad af Jönköpings län 20,000: Anslaget för fortskyndande af afvittringsärendena inom Wester-Norrlands, Westerbottens och Norrbottens län — —• — 8,000: Dito för erhållande af ett bränvins-mätnings och profnings-instrument — 1 3,000: — Dito för uppförande af ladugårdsoch mejeribyggnader vid Ultuna Landtbruks-Institut 25,000: (Hela detta anslag är utbetaldt under år 1855.) Dito till premier åt ägare af kreatur utaf ut märktare slag 3,000: Dito till slöjdexpositioners befrämjande 3,000: Det, i egenskap af anslag utan återbetalnings Transport: 4,744,700; 32. 4. 5,318,593: 40. 7. °2 10 Transport: -i,744,700; 32. 4. 5,3)8,593: 40 7, skyldighet, beviljade statsbidrag för Jönköpings stads nya tomtreglering ■— • 10,000: (Utbetaldes i Mars 1855.) Anslaget för uppförande af nytt läns-residens hus i Christianstad 55,000: Dito för ombyggande af Nockeby bro, på vägen mellan Stockholm och Drottningholm, 83,000: Vederbörande [Regementskrifvare eller löntagarne vid Westmanlands och Jönköpings regementen samt Wermlands fältjägareregemente tillerkända restitutioner af för högt beräknade och erlagda bevillnings samt krigsrustningsafgifter 1,190: 43. 8.
Men entusiasmen m&amp;ste hon behålla, t y det iir med den som hon skall tillföra kulturarbetet ett nytt, välbehöfligt, uppfriskande element. Att kvinnans vetande kan omfatta samma omriden s o n mannens, torde väl numera få anses som afgjordt. Xen iifvec har visar sig hennes särskilda begafning för det persod2j.a .. Det der Faust-begäret att veta allt, endast för att veta, ar sällsyntare hos kvinnan an hos mannen. Hon kommer alltid att i vetenskapen mest älska tillämpningen. Säkert blir det sällan en kvinlig vetenskapsman, som reser världen omkring f ~ att r se efter om det stir noch " eller " en * i ett gammalt mögligt manuskript, men sällan torde ock en kvinna ha den objektivitet och ihärdighet, som fordras för att göra iakttagelser under 20-30 år och sedan p&amp; dessa bygga ett system, J a g är rbdd att hon sökte n&amp;gon genväg till systemet. M ~ E i sådana yrken som innebära tillämpning på människor af de vetenskapliga. sanningarna, sasom t. ex. läkarens och lärarens, der skall hon säkert bringa nytt lif. Kontakten med de manniskor som hon har att göra med, eggar och inspirerar henne mycket mer an mannen. Som läkare skall hon inte frestas af sin vetgirighet att önska patienten redan på obduktionsbordet, och som lärare skall hon sällan vara nöjd med en objektiv utredning af ämnet, hvilken öfver elevernas hufvud Lterstudsar från vaggarne. Som historiker skall hon med sin blick för det personliga upptäcka motiv och faktorer, som männen gått förbi. Som regent skall hon i hög grad ha den egenskapen som den store kulturhistorikern Taine fordrar af hvarje styresman, att kunna, när han stiftar lagar, ställa för sitt inre öga de personer, för hvilka lagarne stiftas, och alla deras förhållanden. J a g vill inte rakna upp flere sysselsättningar - det är erfarenheten som skall visa på hvilka platser kvinnan duger. Men öfverallt skall det visa sig att hon inverkar på ett annat satt an mannen. Såvida hon nämligen icke är en afgjord medelmåtta, t y då skall man kanske i hennes verksamhet icke kunna se något spår som röjer kvinnan.
Rikets Ständers Revisorer hafva ock ansett ett uti Carlskrona Stations hufvudbok förekommande Sammandrag öfver upphandlad och utlefvererad Proviant hafva bort ega sammanhang med en dylik liqvid samt innefatta redovisning för Flottans provianteringskostnad, hvarmed Revisorerne trott någon felagtighet böra tillskrifvas den omständigheten, att nämnde Sammandrag skola visa öfverskotter, i afseende å hvilka sednare jemväl anmärkts, att de blifvit öfverförde på Capital-Conto, utan att balanceras såsom skuld till den Creditor som gjort försträckningen, hvarmed Revisorerne här synas mena Magazins-Styrelsen; hvarförutan blifvit anmärkt, att värdet af den uti serskild räkenskap redoviste Spanmål ej uti Hufvudboken är synlig, eller blifvit utsatt. Oagtadt de upplysningar, som utaf Förvaltningen, genom dess Kamererare, under sjelfva Revisions-förrättningen blifvit Riksens Ständers Revisorer meddelade, samt hvad af Räkenskaperne dessutom bort kunna inhämtas, hafva Revisorerne förbisett, att hvarken Proviant, Spanmål eller andra effecter efter värdet upptagas i Flottans Räkenskaper; vid hvilket förhållande det varit o väntad t, att Revisorerne, bland anmärkningar emot sättet för den brukliga Räkenskapsmethodens utförande, upptagit saknaden af en sådan Redovisning efter värdet, och detta endast i afseende å Carlskrona Stations Räkenskaper, ehuru förhållandet är enahanda med de öfrige Stationernas.
Dessa hafva nu vid denna riksdag blifvit genom bevillningen begränsade, och då kan man väl icke fordra att staten skall uptaga större lån till några flere jernvägsföretag. Man har derföre inskränkt sig till att begära att staten endast skall upträda såsom medlare, genom att gifva ett lån, på hvilket staten skulle förlora ganska litet. Utsk:t har likväl icke kunnat gå längre än det gjort, och bland de föreslagna banorna är endast en, som verkligen kan inverka på statens finanser och det är Boråsbanan. Denna bana skulle nemi., ifall Utskits förslag blir antaget, för statsverket medföra en utgift af 10,000 rdr om året, men om jag också icke, lika med motionären, kan upskatta den vinst, som denna bana tillskyndar stambanan, till 400,000 rdr, tror jag dock att densamma kommer att flerdubbelt återgälda denna utgift af 15 å 16.000 rdr. Den skulle således komma att medföra vinst för stambanan, och är således, enl. min mening, den enda bana, som förtjenar att f. n, tagas i betraktande. En annan orsak, hvarföre den ifrågav:de Upsalabanan ej nu bör anläggas, är den att frågan ännu icke befinner sig i det skick, att man med säkerhet kan afgöra hvilkendera rigtningen som är lämpligast. För denna frågas afgörande fordras ett noga uprättadt kostnadsförslag och sannolikhetsberäkning öfver trafiken m. m., hvarjemte bör tagas i betraktande den ena eller andra rigtningens företräde ur industriel och politisk synpunkt. Ett sådant förslag borde först föreläggas R. St:r, innan saken bestämdt afgöres. Komiténs beräkningar hafva äfven icke varit föremål för Regeringens skärskådande granskning, och Regeringen har icke heller för R. St:r framlagt någon Propos. i detta ämne. De båda ifrågavido banorna, öster och vester om Sigtuna-fjärden, borde jemföras med hvarandra, derefter borde afgöras, om bolaget kunde utföra arbetena, och i sista rummet, om staten borde upträda såsom hjelpare.
L/Zsk-aga/ /^oZoco//6Z ö/ve/- , Z/d/ZeZ Zn/öe //ans /l/u/.Z Konr<nge/r nZZ ÄcrZ^-dli^deZ « ^Zoe^ZmZnr^ ZrVoZZ c/en <5 K 8 rv arande : II. K. Herr dustitiae-8tat8-AIittistern /'ö/vreöZud/r ^ -Åäng/. fV-«/rKa IV.^o AA. Ltats-Räilerr.' Herr Riilieire /^«ge/'/-/c//l6^ Orefve ^/o>n6/' oclr Kriberre ^äae/ -vo/r //o/v/!e/n. 8tats-Rä6et oeb Lbefen för Damltförsvars-Departemvntet, Liefve ll/ör/rs/'^ ilorellrog i uncleröänigbet: 1iIlf6ror6na6e Lommenclsnlens ä Larlsborgs Rastning uncleilläniga
Heidenberg, under tillkännagivande, att han, natten emellan den 12 och 13 nästförutgångne September, genom eldsvåda förlorat contanta medel till ett belopp af ungefärligen 2,900 R:dr Banco, bestående af 5 sedlar å 500 R:drs valör, 1 sedel å 100 R:drs, och det öfriga i smärre sedlar, allt af Bankens sedelslag, anhållit om Revisorernes och Fullmägtiges förord och tillstyrkan hos Rikets nästsammanträdande Ständer, för att undfå ersättning för de, på berörde sätt, förlorade sedlar. Sedan denna ansökning blifvit af bemälde Revisorer till BancoFullmägtige öfverlemnad, för vidtagande af den åtgärd, hvartill sakens beskaffenhet och det serskildt uppgifne ömande förhållandet kunde föranleda, samt Banco-Fullmägtige öfver samma ansökning infordrat utlåtande af Bankens Under-Styrelse och Fiscals-Embete, så har Fiscals-Embetet, vid granskningen af ifrågavarande skrift, jemte deruti åberopade handlingar, funnit följande omständigheter vara uppdagade och styrkte, nemligen: att Heidenberg den 6 September nästlidet år hos Stockholms Stads Justitiae-Collegium och Förmyndare-Kammare qvitterat 2,500 R:dr Banco* 8 Banco-Utskottets Memorial, N:o nj. hvilka af Collegii allmänna lånefond blifvit utassignerade till Styrmannen Peter Carlsson och dess hustru, Fredrica Wilhelmina Norelius-, att, sedan Heidenberg. Aen 7 September berörde år till Bankens
R:dr det sednare revisions-året, ehuru utgiften för nämnde artikel i Kongl. Svea Hof-rätt under begge dessa år utgjort endast 84 lkdr, — har Kongl. Hof-rätten infordrat utlåtande öfver berörde anmärkning af de tjenstemän, som under ifrågavarande tid bestridt vice Advokat-fiskals-tjensten; och som undertecknade i sådan egenskap tjenstgjort, jag, Sjögren, från början af år 1852 till den 1 September 1853, och jag, Rahmn, från och med sistnämnde dag till årets slut, så tillkommer det oss att det anbefallda utlåtandet vördsamt afgifva. _ Beträffande således hushållningen med Kongl. Hof-rättens silke intill 1853 års slut, sättet, hvarpå det blifvit inköpt, levereradt och betalt, huru och af hvem det utdelats och hvartill och af hvilka det användts samt huruledes, från början af år 1854, kontroll mot missbruk och underslef blifvit föreskrifven, få vi vördsamt åberopa innehållet af Herr Advokatfiskal Svalanders, härhos i afskrift bifogade, utlåtande, meddeladt den 19 Januari sistnämnde år, i anledning af då gjorda likartartade anmärkningar mot Kongl. Hof-rättens expensmedels-räkningar lör åren 1850 och 1851. Dernäst våga vi vördsamt erinra derom, att Kongl. Hof-rättens skrifmaterialier, hvartill silke hörer, i mer än 40 år handhafts och vårdats af Kongl. Hof-rättens Amanuens, som derför står i ansvar och redovisnings-skyldighet, hvilken sednare han ock, hvad angår papper, pennor och lack, årligen fullgör medelst afgifvande af behörig räkning, som åtlöljer den för expens-medlen och underkastas samma granskning sorn denna räkning. Vice Advokat-fiskalen, som bör tillse, att Kongl.
Det förfallna skick, deruti lie 1 nösands Stifts—kyrka, sedan längre tiel tillbaka, sig befunnit, har äfvenledes under förflutna Riksdagar varit för Rikets Ständer anmäldt. Enligt hvad sista Riksdags Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotts Utlåtande N:o 106 utvisar, var också denna kyrka för omkring 10 år sedan så bristfällig, att hon ingalunda kunde repareras; och då ett fortsatt begagnande af densamma ansågs alltför vådligt, har hon blifvit tillsluten, hvarefter församlingarne måst förrätta sin offentliga Gudstjenst inom det uti Staden belägna Gymnasiihus. Såsom den egentliga anledningen, hvarför den gamla kyrkan icke långt före detta blifvit iståndsatt eller ombyggd och hvarför serskildt understöd af allmänna medel till den nya kyrkans uppförande utaf församligen påyrkades, har så väl vid denna som vid näslföregångna Riksdag uppgifvits, att Hernösands Stifls-kyrka, under nära 200 år, varit i saknad af den hufvudsakligasle delen utaf den DomkyrkoLionde, som från Sliftet utgått och ännu utgår. Anspråk å förändring härutinnan för framtiden hafva visserligen under de 2:ne sednaste Riksdagarne blifvit väckta och af Rikets Ständer jemväl understödda, men, genom serskilda Nådiga beslut, af Kongl. Maj:t ogillade, under förklarande, att Domkyrkan i Upsala borde äfven framgent bibehållas vid den Domkyrkospanmål, hon från urminnes tider af Hernösands Stift åtnjutit. Enahanda anspråk äro också vid innevarande Riksmöte ånyo framställda; men sedan Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten, uti deras under N:o 12 afgifna gemensamma Utlåtande, tillstyrkt Rikets Ständer att hos Kongl.
Orbföranbe etter tebamot i SSerebning bör afträba, bå fråga om be|lömmanbe af t)ané egen bemitlningöffptbigbet inom SSerebningen förefommer. § 38. SSemittningéberebningenö förflag bör, febuaft fjorton bagar innan ortenö Xa @ebermera bör ben inom orten boenbe SSerebningdlebatnot, forn, i egenffap af tjenfteman etter utfebb tebamot af 5£areringdfommittéen, (fatt mib befi fammanträbe fig injläHa, meranäuinbc förflag bit mebföra. § 39. ©fattffptbig, forn är mifjuöjb meb SSerebningend förflag, eger att f)oö $are Utom bilfriftet bofatt perfon är icfe, utan (ftt eget ntebgifmanbe, ffplbig att fåbau befattning fig åtaga. 3nftnttet l)an tig iife å beti af (jottom för 33erebningend fantntanträbe utfatta ort od) tib, bote Sretio diifdbaler. öebamot af SSerebntitgen eder tidfadab fuppleattt, font utan (aga förfall från fammanträbe utebliftoer, bote Sio diifébaler. § 42. Ordförande i åretd SSemidntttgéberebtting bör jentroäl inflöda ffg t)od Sarc^ ringdfommitéen för famina ort od) bå titebljaftra be uppgifter ocb öfriga l)anb
Riksgäldskontoret komme att sakna all garanti att lånet verkligen skulle erhållas, och de för afsedda ändamål erforderliga medlens anskaffning helt och hållet biefve beroende af upplåningens framgång samt då derjemte härvid mäste komma i öfvervägande den stora risk Riksgälds-kontoret måste löpa vid afiemnandet af obligationer, för hvilka valuta icke erhållits, hade Fullmäktige funnit de till biträde såsom kommissionärer gjorda erbjudanden icke kunna antagas. Ehuru Fullmäktige, vid det första egentliga låneanbudets mottagande, trott sig kunna, genom under hand skeende öfverenskommelse!-, erhålla lånet mot fördelaktigare betalningsvilkor än sagde anbud innehöll, hade detta, enligt hvad Fullmäktiges protokoller adagalade, icke lyckats. Orsaken till den ringa framgång Fullmäktiges tillgöranden rönt, hade varit de flerfaldiga politiska förvecklingar, som under sednaste månaderna uppenbarat sig och föranledt det redan utbrutna kriget samt hotade med ett allmännare utbredt, möjligen långvarigt krigstillstånd. Sveriges inblandning i det började kriget syntes dessutom hafva allmänt motsetts inom flera främmande länder och isynnerhet inom det land, hvarifrån alla svenska statslån och de flesta genom enskilda penningeassociationer upptagna utländska län i sednare tider erhållits. Den politiska ställninningens inverkan pä Svenska obligationers afsättlighet bekräftades för öfrigt af prisnoteringarne, enligt hvilka sådana papper under flera månader endast till obetydligt belopp och nedsatt pris kunnat föryttras. De hotande krigsutsigterna gåfvo icke anledning till förhoppningar att under lugna och fredliga förhållanden kunna verkställa den upplåning, Fullmäktige af Rikets Ständer fått sig ovilkorligen ålagd, helst den ifrågasatta inskränkningen af statens jernvägsbyggnadsarbeteu, enligt hvad Konungens Ombud uttryckligen förklarat, numera icke kunde af Kongl. Majit medgifvas. På grund häraf erhöllo de för låneärendena utsedde Deputerade jemte Fullmäktiges Ordförande och Riksarkivarien Nordström uppdrag att, under förbehåll af amorteringstidens inskränkning till 54 år, med Generalkonsuln Heinemann, »såsom låneöfvertagarnes ombud», öfverenskomma om ifrågavarande lans afslutande på de vilkor ofvanaberopade punkt Litt. b) i låneanbudet innehölle.
Vid uppgörelse vägrade Heine, af obekant anledning, att genom kontraktet, som skulle upprättas den 3 Februari, ansvara för subskribenterne, utöfver sin egen, ännu obestämda teckning. Då sedelemission sålunda blefvc omöjlig, afbröts underhandlingen. Heine har nu framställt ett förut af honom ofta förkastadt förslag, att utan cirkulärer genast teckna bindande kontrakt å fern millioner mark, som han ensam öfvertaga-. Femtedelen får nu genast trasseras. Återstående trehundra tusen pund torde skyndsamligen kunna lcontraheras i London. Heines kontrakts-förslag uppsättes i dag. Fullständig depcchc derefter.® I anledning häraf emottogo ombuden följande, den 2G Januari, i Stockholm inlemnade telegram: “Heines anbud att ensam och genast öfvertaga ett mindre lån å 5 millioner mark gillas. Yidare framdeles. Skynda med kontraktet möjligast.® Emedlertid hade Heine ånyo ändrat sin mening och lann nu äfven 5 millioner mark vara för mycket. I stället föreslog han att öfvertaga affären gemensamt med Nordtyska Banken, dock ej hela den ifrågavarande summan på en gång. I afseende på återstoden ville långifvarne förbehålla sig optionsrätt intill Maj månad. Efter några öfverläggningar afstodo långifvarne från optionsrätten och åtogo sig att anskaffa hela beloppet på de aftalta vilkoren. Heine skulle ansvara för tre millioner och Nordtyska Banken för återstående sex millioner mark banco. Den 26 Januari emot - 27 togo ombuden ett af långifvarne undertecknadt detaljeradt anbud, hvars alla hufvudsakliga vilkor och bestämmelser derefter telegraferades till Stockholm i dessa ordalag: “Det af Salomon Heine och Nordtyska Banken gemensamt undertecknade kontrakts-förslag innehåller hufvudsakligen, att långifvarne, hvar för sig, öfvertaga: Heine tre och Banken sex millioner mark; ränta sex; provisionsafdrag två och en half. — Obligationerna dateras 15 Mars 1858 med halfåriga räntekupons. Anses dessa terminer olämpliga, kunna jemkningar ännu ske.
Vid allt detta möter väl den omständigheten, att det blifver ganska svårt och sluteligen kanske alldeles omöjligt, att för Landtmasnen åstadkomma de förenämnda 2 ProCent i Silfver; men jag tror att denna omständighet häfves genom det, att RiksgäldsContoiret blifver uppdraget icke alle - 1402 Den 29 Juli f. m. nast att försälja,-1 otftn ock genom; utländska relationer underrätta lstg> hdaije Jkr, ^ötn det möjligaste mestö' nväh äJ‘nVrikeä ort Iean erhålla» ftir-' Va* roraas värde uti Silfver å Utrikes Ort borde, sedan frakto c!» assur-än osk 0 s trt M erna voro tillagda, !uti en Taxaouppfuras,- efti-r hvilket pris LandtrnamVeri Ange lertihä'lika stor qvantitet af dessa; ! Varof ‘ tilin da nämnda 2 ProGent9 5 beloppi Silfver» -efter Taxans utvisande.
Ja du, det hade blifvit någonting rysligt du ... och så hade hon kastat sig ut genom fönstret 66 och slagit ihjäl sig med ... ack! så roligt, så roligt! Eller också så hade hon blifvit tokig, och gått med utslaget hår ... som jag såg på spektaklet ... se, de ha alltid utslaget hår när de ä' tokiga. ERIKA. Herre Gud! hvad du är dum! Hvem kan ha tid att kamma sig när man är tokig? ELISE. Ja, men den jag såg var mycket bra kammad, fast inte håret var upplagdt! ERIKA. Jaha, det är just deruti som det tokiga ligger! Sätt dig der vid bordet, så skall du få se hur jag skall spela tokig. (Elise sätter sig vid bordet, och Erika släpper ner sitt hår, antar en förvirrad mine, och skrider fram åt bordet under storartade åtbörder) Hvad vill du, bleka skugga som sväfvar... (med vanlig röst) Ser du, hon letar efter sin fästman! (som förut) som sväfvar fram öfver hafvets isgråa böljor? (under tiden öppnas dörren till höger och m:lle Palmén inträder utan att bemärkas af flickorna). ELISE (enfaldigt). Hvarför det, du? Elfte Scenen. ERIKA (fortsätter). Söker du din brud? Ack, dröj, och jag vill ge' dig... DE FÖRRE. M:LLE PALMÉN. En örfil, ja! Är det så ni läsa till examen? Men vänta du, Erika, jag skall snart göra dig klok igen! (flickorna draga sig upp emot bordet. M:lle Palmén går efter och lyfter armen för att ge Erika en örfil; denna, som står framför Elise, springer under armen och ut till höger, så att Elise får örfilen i stället). ELISE (gråtande). Aj, tante det var inte jag som var tokig! FLICKORNA (med ett skrik). Tante! 67 M:LLE PALMÉN. Så var det du som hörde på Erika! vänta, Erika! ERIKA (öppnar dörren och tittar in).