Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jemnförelsevis torde det kunna anmärkas, att under den kortare period, England hade alt genomgå, innan nuvar. pudlingsprocess der infördes, hade England en tull på jern, som derefter befanris så mycket för hög, att den nedsattes från 6J till 1^ pund pr ton. Då England nu, sedan dess jernliandtering kommit i ett blomstrande tillstånd, finnér sig behöfva en tull af 1J pund, måste man medgifva, att den förra tullen var ganska hög. Likväl fann sig det upplysta England lyckligt under ett sådant tullsystem. Huruvida det hade något Bevilln.Utsk., vet jag icke. Äfven Frankrike har begagnat sig af samma system, och har i afseende på tullen befunnit sig i den ställning, att jernet inom detta land, hvars enhet är en quintal remlrique, gällde 60 å 70 francs, då utom dess gränsor det Engelska jernet gällde 20 å 22 och det Svenska 34 a 35 francs. Hvad lunde väl orsaken till denna betydliga skillnad i jernets pris vara, om icke ett starkt prohibitivsystem under den tid, jernhandteringen ansågs Vara i behof deraf. I Nordamerikanska Fristaterna (ett land, hvars slalsoeConomiska principer ofta åberopas, hvars näringar anses blomstrande och hvars författningar man tror vara goda) är tullen på Svenskt jern 18 dollars pr ton, och den har uppgått till 3o dollars, under det jernet gällt 80 å 90 dollars. Äfven å Engelskt jern har tullen blifvit nedsatt frän 38 till 3o dollars. Man ser således, att ej heller detta land försummat att begagna den stora häfstång, som tullsystemet erbjuder. Sverige skall deremot nu gå en annan väg. Man vill införa ett nytt system för jernhandteringen, och detta system uppgöres i Bevilln.Utsk. Gr. von Fersen: Jag vill icke till besvärande upptaga den siste värde talarens anförande. Jag bekänner, att jag icke äger hans djupa insigterä det ämne, han framställt, och således ej, uti en så lärd disputationsact, som detta ämne skulle erfordra, kan uppträda såsom respondens.
R:dr riksgälds-sedlar utgjorde kapital och återstoden upplupen ränta, utan att någon åtgärd för dessa medels indrifning eller skuldens afskrifning syntes vara under ifrågavarande revisions-år vidtagen; — uti 4:de punkten, att, utaf det å riks-statens 8:de hufvudtitel uppförda anslag till hospitalers och lazaretters underhåll, ett belopp af 13 R:dr 16 sk., som vore tilldeladt Örebro hospital, icke under någotdera af ifrågavarande revisions-år funnes taget till uppbörd uti nämnde hospitals räkenskaper; — uti 5:te punkten, att det vid nästföregående riksmöte från 6:te till 8:de hufvudtiteln öfverflyttade anslag af 1,205 Ii:dr 6 sk., utgörande ersättning för Söderköpings och Norrköpings hospitaler, genom Götha kanals anläggning, frångången jord, icke under år 1855 kommit Serafimer-ordens-gillet tillgodo; —• samt uti 7:de punkten, att de Rönnowska testaments-fonden tillhöriga utlånta medel vore upptagne vid 1854 års ingång till 11,600 R:dr, men vid samma års slut och sedermera till 12,750 R:dr, hvilken tillökning, utgörande 1,150 R:dr, uppkommit dels deraf, att från allmänna Hospitalsoch barnhus-fonden blifvit öfverfördt ett kapital till fond för stipendium åt en studerande med R:dr 1,111: 5. 4., dels ock derigenom, att af ränte-medlen till kapitalet blifvit lagde 38: 42. 8.; men enär ränte-medlen å denna fonds ursprungliga kapital skulle tillkomma Serafimer-lazarettet, och i följd deraf en sådan till kapitalet lagd besparing å nämnde medel förmentes icke hafva bordt uppkomma, funno Revisorerne, vid det förhållande, att uti nämnde Lazaretts räkenskaper vid 1855 års slut endast 11,600
Äfven ibland allmogen är nu mera icke ovanligt att timothej och klöfver användes till igenläggning af en eller annan äga, och att klöfver sås på trädesåkern, dock har ängs-kulturen ännu icke kommit tili någon betydlig böjd. Utom hvad vid cirkulationsbruket blifvit angående gräsväxtodlingen anmärkt, torde härvid följande rön af försök förtjena att anföras. Vid Strömsholms Kongl. Stuteri har Chefen för denna inrättning, Herr Öfversten och Riddaren G. Liljenstolpe, med mycken fördel begagnat Timothej-frö, blandadt med frö af Alsike-väppling och vanligt på Stuteriets skullar samladt, samt derefter sålhult elier rishult höfrö tili igenläggning af ängsmark. Så länge fetman i torfrötan fortfar, har detta försök gifvit god skörd af Timothejhö och Alsikeväpling; och då dessa gräsväxter efter hand aftagit hafva de vanliga grässlagen dock derefter i Here år fortfarit att gifva god afkastning. Genom denna tillblandning af vanligt höfrö har gräsvallen blifvit jemnare, än då endast Timothejoch väplingfrö till igenläggning begagnats, och den tätare gräsvallen liar vid nästa plöjning varit nyttig genom den starkare gräsrot med mera mull och fetma, som deraf erhållits. Detta rön vid ängskulturen torde blifva af så mycken allmännare hcgagnelighet, sorn det är, naturligt att vid ängsodling använda äfven sådane grässlag, som naturen sjelfmant producerar, och hvilka således egentligen passa för jordmånen och klimatet. En annan jordbrukare, Herr Löjtnanten Carl von Post, har på en nyodling af 10 tunnland vid Gäddeholm användt frön af ängskafle, som är en ypperlig grässort och för klimatet tjenlig.
För att kunna fatta ett beslut till bifall eller återremiss af detta Utlåtande, torde det, enligt min tanka, vara nödigt att undersöka, huruvida härvarande Veterinärinrättningen verkeligen befinner sig uti en sådan ställning, att, för att bringas till den fullkomlighet denna Inrättning bör erhålla, och för att kunna uppfylla sin bestämmelse, den tillstyrkte utvidgningen af dess local är oundvikeligen af behofvet påkallad, eller icke; och sedermera, i händelse denna fråga skulle med ja besvaras, huruvida det är sannolikt, att genom upplåtande af flere af de Byggnader och lägenheter, som tillhöra f. d. Ladugårdslands Bränneri, samt anvisande af någon mindre summa för de - 3io Den 19 Maji e. m. ras nödiga inredning, ändamålet skall tillfyllest kunna vinnas, eller om dertill ej oundvikeligen blifver nödigt, att en egen Byggnad måste uppföras, på sätt ÖfverDirecteuren Norling föreslagit, och SundhetsCollegium i underdånighet tillstyrkt; samt således erforderliga medel i detta afseende höra anvisas.
Kronprinsens hästar, så lärer det ännu mera komma att saknas under de följande åren, då hans äldste son uppnått den ålder, hvilken är Ståndet väl bekant, och kommer, äfvensom de öfrige tillväxande Prinsarne, att behöfva hästar till större antal än som nu erfordras. Om StalsUtsk. under den föregående delen af riksdagen sorgfälligt aktat sig alt ej tillstyrka något förtroende-anslag, så tycker jag att det nu skulle kunna tillåta sig att föreslå någon summa till förslags-anslag i detta hänseende, under förlitande på att deraf icke användes mera än som för ändamålet behöfves, Men att lemna ett erkäadt behof utan anslag, när man har tillgångar, det tror jag hvarken vara Ståndet värdigt eller öfverensstämmande med dess tänkesätt. Den 9 Juni. Jag förnyar min begäran om återremiss. StatsUtskts utlåt. Wto 578 Lief af R. o. Ad. återremitterad t. Föredrogs ånyo och bifölls BancoUtskls den 7 och 8 dennes på bordet lagda förslag till reglementariska föreskrifter, motsvarande 4 al'ti nu gällande bancoreglemente. Då nu ånyo föredrogs Const.Utsk:s den 8 dennes på bordet lagda mern. J\T:o 123, angtde rättelse af en i mern, Wto g2 oriktigt uppgifven paragraf-nummer, fann R. o. Ad. för godt att medgifva den om förmå Ida rättelsens iakttagande. Ånyo föredrogos och Indes till handlingarna förstärkta SlatsUlsk:s den 8 dennes på bordet lagda merner: Wto 570, angtde verkställd omröstning öfver åtskilliga uti StatsUtskts utlåt. Wto 522 omförmälda voterts-propostr i afseende å RiksStåndens beslut rörtde exlra-stalsregleringen ; Wto 571, angtde verkställd omröstning i anledn. af RiksStåndens skiljaktiga beslut, rörtde anslag till aflöning för adjungerade ledamöter i K.
I afseende på hvad en annan värd Talare anfört om 31dje Mans rätt, tror jag, att Staten åtminstone måtte äga förmåga att lemna så mycket skydd åt denna rätt , som ett enskildt bolag , samt att således denna 5:dje Mans rätt, hvilken lärer ej vara mindre helig, då den 6«4 tDen 5i Oetober «. m, 2ir varuägarens, än då den är varuförsäkrarens, är sä mycket bättre förvarad, ju mindre afgifter des3 beskydd och räddning underkastas. Slutligen vill jag tillägga , att jag på intet sätt deltagit i de mot hittills varande Bolag vid flere tilly fällen riktade anfall. Dertill saknar jag all anledning Utan orsaken, hvarför jag deltagit i discussionen och nu förenar mig med de Herrar, som yrka återremiss , är den, att jag anser Statens öfvertagande af DykeriVerket kunna medföra lindring för de olyckliga, som behöfva denna inrättning; och nytta af en sådan återremiss kan jag aldrig sakna, så länge Riksens Ständer sjelfve äro maktägande, och ej underkastat sig sina Utskotts förmynderskap. Herr Blomstedt: Det är blott i anledning deraf, att man yttrat, det jag skall hafva förbisett assuradeurernes säkerhet, som jag utbeder mig få förklara, att denna alldeles icke af mig blifvit lemnad ur sigte ; ty enligt de tillförlitliga underrättelser, jag under flera Sjöexpeditioner varit i tillfälle att inhämta, återstår litet eller intet af det bergade godsets värde, sedan Dykeriets räkningar blifvit betaldte. Hvad för öfrigt anmärkningen om Grundlagens åberopande i detta fall angår, fortfar jag icke desto mindre, att, sorn man behagat kalla det, gripa till den , och att anse monopoliers stadfästande vara Grundlagsstridig!. Herr af Uhr, Gustaf: Den afsky, Herr Montgommerie yttrat Öfver Dykerilnrättningen, Den 5l öetober t. /». här äfven hos mig varit rådande; men den har blifvit ändrad deraf, att jag hört en ovanligt skicklig SjöCapitaine anse Sverige hafva hemtat nytta af denna inrättning, hvilken, enligt hans tanka, snarare är gagnelig, än skadlig.
Med en outsäglig längtan öppnade hon sina armar, såsom hade de velat omsluta någon, men då de återkommo tomma till hennes bröst, runno smärtfulla tårar utför hennes kinder, i det hennes läppar hviskade: «lilla Hulda!« «Lilla Hulda! din älsklighet, dina ljusa lockar i all ära! Men inte tror jag, att syster Sannas tårar nu runno allena för dig!« Alette. I dit Öie livligt smukt seer jeg Kjerteglandsen spille; men det kan dog lyst og stille dvæle ved en Engels Flugt. Velhavem. När Susanna morgonen derpå gick in till Alette, för att underrätta sig om huru hon sofvit m. m., fann hon redan Harald hos sin syster, och omkring henne voro utbredda de tyger, halsdukar, näsdukar, bordsdukar, m. m., som Harald sagt Susanna att han köpt åt sig «sjelf», men som i sjelfva verket voro skänker åt systern, med afseende på hennes stundande giftermål. Knappt var Susanna inkommen i rummet, förrän, till hennes stora öfverraskning, bror och syster förenade sig om att bedja henne mottaga just det vackra klädningstyget, som hon en gång hade proponerat Harald köpa åt sin syster. Hon rodnade och vägrade, men kunde ej stå emot Haralds hjertlighet, och tog tacksamt emot gåfvan, men glad var hon icke vid den. Tårar ville tränga sig fram i hennes ögon, och hon kände sig fattig på mer än ett sätt. När Harald straxt derpå gick ut, utgöt sig Alette i ett hjertligt loftal öfver honom, och slutade med dessa ord: «Ja, man kan väl tio gånger om dagen förtreta sig på honom, innan man rätt lär känna honom, men det säkra är, att om han vill det, så slipper man honom ej, förrän man älskar honom.» Susanna satt stum, lyssnande till Alettes ord, och hennes hjerta slog af på en gång ljufva och smärtsamma känslor. Ett frukostbud kom och upphäfde samtalet. Alette var vid några och tjugo års ålder, och hade den vackra växt, den rena hy, de fina drag, hvarmed moder natur tyckes företrädesvis begåfvat sina döttrar i Norge.
Danmark sålunda gjorda uppoffringar och förpligtelse!-, förbinda sig de i traktaten deltagande Makter att till Danmark betala i ett för allt en summa af tillsammans 30,476,325 R:dr Danskt Riksmynt, till fördelning på bemälda Makter efter här ofvan upptagna grunder, enligt hvilka del belopp, Sverige bör betala, utgör 1,590,503 R:dr nämnde mynt. Kongl. Maj.ts Nådiga Proposition N:o 72. 5 Hvar och en Slat skall endast vara ansvarig för den del af ersättnings-suinman, sorn på samma Stat sig belöper. I afseende å liqviden är stadgadt: «) alt ersättnipgs-summorna skola kunna betalas under loppet af tjugu år, medelst fyratio hal fårliga inbetalningar till lika belopp, innefattande såväl amortering af kapitalel, som ränta å hvad af kapitalet återstår obelaldt; b) att en särskild konvention skall alslutas mellan Hans Maj:t Konungen af Danmark och hvar och en af de i traktaten deltagande Makter, i ändamål alt bestämma dels sältet och stället för verkställande af de samma Makt åliggande inbetalningar, samt kursen för det Danska mjntets förvandling till främmande mynt, dels ock huruvida liqviden skall ske antingen medelst fyratio halfårliga afbetalningar, eller genom bela ersätlnings-beloppets inbetalning på en gång eller inom kortare lid än tjugu år. Slutligen stadgas att verkställigheten af de ömsesidiga förbindelser, som i traktaten innehållas, skall bero af uppfyllandet utaf de formaliteter och förpligtelser, hvilka vissa af de kontraherande Makterna, enligt gällande konstitutionela lagar, hafva att iakttaga. Som, genom en den 7 April 1842 mellan Sverige och Norige, å ena, och Danmark, å andra sidan, afslutad konvention de förenade Rikena åtagit sig att, mot viss årlig ersättning af Danska Statsverket, underhålla fyrar och håkar på Svenska och Norrska kusterna, för att tjena till ledning och lättnad vid färden genom Öresund och iuseglingen i Kattegat, har i Morn.
Innan Utskottet ingått i bedömande af nyttan och nödvändigheten af den föreslagna förstärkningen utaf fonden för fastighets-belåningen, har Utskottet ansett sig böra tillse, huruvida, med bibehållande af det fördelagtiga förhållande emellan Bankens metalliska Cassa och Sedelstock, sorn vid 1839 års utgång egde rum, nödiga tillgångar inom Banken må förefinnas för ifrågavarande låne-grens utvidgning med det föreslagna beloppet. Utskottet har, i sådant afseende, vid förslagsvis uppgjord beräkning öfver beloppet af den sedel-indragning ifrån 1839 års slut till nästa lagtima Riksdag, hvartill nu gällande Banco-Reglemente och af Rikets Höglofl. Ständer redan fatLade beslut, föranleda, inhemtat och får nu inför Rikets Ständer framlägga följande resultat.
R:dr förekommer mig så inveckladt och så litet praktiskt, att jag knappast vågar yttra mig deröfver. — Att på sådant sätt åstadkomma den nytta förslaget åsyftar, anser jag högst tvifvelaktigt. Utan att förneka det möjliga värdet af de föreslagna Skjut? skolorna, tror jag likväl att man med våra små tillgångar b öp söka hushålla så mycket som möjligt. Jag föreställer mig, att för bildandet af goda skyltar fordras först och främst goda gevär; och då sådane numera finnas, anser jag Skjut-konsten icke vara större, än att den vid Rege:tenas möten bör kunna inläras, utan någon annan kostnad än för den dertill behöfiiga amunition. Det finnes väl intet l\ege:te inom Svenska Arméen, der icke många Officerare äro öfvade och snälla skyltar; och med en väl utarbetad föreskrift rörande iakttagelserna vid skjutöfningarne, tror jag allt det behöfiiga i denna sak kunna uträttas, ulan något serskildt anslag. Ett föremål för större praktisk nytta i detta hänseende vore säkerligen Skjut-öfningars införande på landsbygden såsom folknöje, för alt i behofvets stund kunna tillitas i och för Landets försvar. Att i och för skjutskolorna och öfningar dervid, med ej obetydliga kostnader kalla Officerare ifrån aflägsna orter lill Hufvudstaden, med den otillräckliga ersättning som resereglemente! medgifver vore föga ändamålsenligt; särdeles om ändamålet kan vinnas lika mycket utan ökade anslag. Den för Arméens v a peno fni n g a r äskade förhöjning uti nuvarande anslagssumman, är ganska betydlig. Nyttan af dylika öfningar torde väl icke kunna i allo hestridas; men månne ej vår Indelta Armée, med den ringa Excercis-lid som hittills egt rum, efter sex å sju veckors sammanvaro till verklig Krigstjenst skulle, i alla fall, förete samma färdighet, som vinnes genom de äskade 88 Den 24 Januari. kostnaderna för den förlängda excercistiden, och hvilka kostnader sannolikt, under många tiotal fredsår, blifva utan ändamål?
Samtidigt stälde hon sig i vägen för honom, och det syntes tydligt, att hon var fast besluten att göra motstånd i det längsta. Det der hindret hade icke kaptenen beräknat. Han studsade också i början af öfverraskning, men snart återfick hans själ sin spänstighet, och han märkte alltför tydligt, att endast våldet kunde hjelpa honom ur knipan. Med godo skulle det aldrig lyckas, det såg han på Maritschas hotande uppsyn. "Låt mig passera, qvinna", sade han för den skull med så lugn stämma som möjligt. "Nej, säger jag", skrek dworniken Manins modiga hustru, "ni kommer inte fram utan öfver mitt lik, kom ihåg att Maritscha håller ord hon." "Släpp mig fram", sade kapten Repnolsky för andra gången och nu med mera hetta, ty han kunde ganska väl förnimma röster af annalkande personer, hvilka ditlockades af Maritschas skri. "Jag begrafver dolken i ditt bröst, om du ropar en enda gång till. Ur vägen!" Med dessa ord sprang kaptenen fram, men icke många steg, innan den modiga qvinnan hängde sig fast vid hans arm och släpades ett godt stycke ut i portgången. Hon liknade en vampyr, som sugit sig fast vid Repnolsky. Kaptenen var ursinnig. Skulle hans företag nu göras om intet af denna qvinna, som de onda makterna, enligt hans förmenande, utsändt till att förfölja honom, Skulle han, just då han njöt af segerns frukter, lida nederlag? Aldrig! Dertill var kapten Repnolsky alltför beslutsam och van att handla. Folket strömmade emellertid till allt ymnigare, och redan började en och annan att sticka in hufvudet genom den lilla till hälften öppnade porten. Repnolskys bröst häfde sig våldsamt och hans fingrar slöto sig krampaktigt omkring dolkfästet. "För sista gången frågar jag om du vill släppa mig", frampustade kaptenen och upplyfte dolken. "I annat fall är du dödens?" "Nej, nej, jag släpper er aldrig", skrek Maritscha. "Döda mig, men äfven då skall..." Längre kom hon icke, ty utan betänkande begrof Repnolsky den hvassa dolken i Maritschas bröst.
Min öfvertygelse är den, att då häradsoch sockenvägar ganska ofta äro föreningsvägar emellan landsvägarna, och således mången gång för det allmänna äro af lika stor nytta, som sistnämnda vägar, så vet jag icke, hvarför ej häradsoch sockenvägarne böra komma i åtnjutande af den ifrågavar. förmånen, helst desamma, i händelse de komma i 5i8 Den 29 Mars e. m. åtnjtifande af den ifrägayar. lijelpen, skola bidraga till ökande af communicationssättet. Jag får således tillstyrka, att äfven sådane vägar måtte tillerkännas rättighet att tillgodonjuta anslaget, så ofta K. M. finner för godt alt dertill bevilja medel. I öfrigt instämmer jag uti hvad som blifvit yttradt af Hr af Ekenstam. Gr. Anckarsvärd, Garl Henr.: Om jag icke för mycket misstagit mig, så bar bär blifvit föredragen en inbjudning från BorgareSt., att R. o. Ad. skulle deltaga i dess beslut; men om jag icke oriktigt fattat denna inbjudning, så afsåg den endast anläggning af en ny väg emellan Öfveroch Neder-Calix socknar, men icke det af BorgareSt. förökade anslaget af 5o,ooo r:dr. Jag är lika så intresserad i frågan om vägarnes förbättring, som någon kan vara det, emedan jag erkänner behofvet deraf, och understödjer derföre anslaget dertill så mycket som möjligt; men jag tror icke att det kan vara öfverensstämmande med ett ändamålsenligt handlingssätt, att vid afgörande utafstutsregler:n höja anslagen utöfver hvad Statslltsk. tillstyrkt. Jag troi-således, att R. o. Ad. i detta fall förfar ändamålsenligast och bäst, 0111 R. o. Ad. stannar inom det anslag af i5o,ooo r:dr, som StalsUtsk. tillstyrkt, under de villkor i öfrigt, som Ulsk. föreslagit R. St. att antaga.
Rå- och RÖrs-Hemmän Frälse-Hemman Frälse-Skatte-Hemman . i Kronohemman Krono-Skattehemman Dito särskilde Bergsmanshemman Miiitiae-Boställen Civile Boställen Ecclesiastiqué Boställen . Recognitiöns-Skogshemman Skattlagde bebyggde Torp, Utjordar, Urfjellar, med flere Lågenheter, som ej under något hemmans ränta äro inbegriphe, Frälse Dito Skatte . Dito Krono ... Dito obebyggde . Oskattlagde bebyggde dito, deraf Soldate-Torp li!')7 . Backstugor ... ... Bebyggde Lägenheter, afsöndrade från hemman under standig ägande rätt . Dito på viss tid eller lifstid . Skattlagde Fisken och Fiske-Lägenheter af särskildte slag, som ej under något hemmans Ränta äro inbegripne, Skatte .. Dito Dito Frälse . i ... é . Tull-Mjölqvarnar med 352 par Stenar . Tull-Sågqvarnar, Grofbladiga Finbladiga Husbehofs-Mjölqvaraar, deraf 383 st. med särskilt i Jordeboken uppförd Ränta .. Husbehofs-Sågqvarnar Stampar ...i. Kopparhammare »i ... Stångjerns-Verk Ämneshamrar ’ Masugnar Jern-Manufactur-Verk af särskildte slag Glasbruk . . Pappers-Bruk Tegelbruk Garfverier Klädes-Fabriker Färgerier Kalk-Ugnar .
Hamiltons nu gjorda förslag till ändring i den af Hr Ribbing framställda redaction icke innefattade någon ändring i saken, utan blott i ställningen af orden inbördes, kunde Hr Landtm, för sin del icke inse något hinder för antagande af förslaget, ifall R. o. Ad. så funne för godt. Hr Landtm, uppläste derefter Hr Ribbings redaction med iakttagande af de af Gr. Hamilton föreslagna rättelser, hvarigenom den erhållit följande lydelse: ”Utanläsning af catechesen bör i skolorna äga rum. Ehuru denna läsning kan ske” o. s. v. Hr von Hartmansdorff: Ifall det är gifvet, att or det ”bör” skall komma att införas i den contra-propos., som nu är uppläst, och ehuru redactionen, såsom mig synes, är något bättre i Utsk:ns förslag än i contra-propos:»; så vill jag likväl icke besvära R. o. Ad. med vidhållande af min beg äran örn votering. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att, då Hr von Hartmansdorff afstått från sin begäran om votering, och ingen annan ledamot begärt en sådan, Hr Landtm, måste anse den sist framställda proposm med nej besvarad. Uppå derefter framställd propås, blef Hr Ribbings nyss upplästa förslag antaget i stället för förra delen af Utsk:ns förslag i 10 §:n. Uppå derefter framställda och till en del förnyade pro pos:r - Den i 7 lr e b r n n r i f. ni. poslr till antagande af dels flr Ribbing?, dels Hr Coyels, dels Utskms förslag lill redaclion af sednare delen utaf 10 Jin, Lief slutligen Utskms förslag af R. o. Ad. bifallet. ii §:n. Gr. Hamilton: I afseende på sjelfva frågan huruvida vexelundervisningsinetoden verkligen i allmänhet är den fördelaktigaste, vill jag nu icke yttra mig. Jag hyser visserligen enskildt åtskilliga tvifvelsmål i den vägen; men då jag Isört denna metod af andra vida sakkunnigare personer förordas, sä vill jag icke i denna del motsätta mig §:ns godkännande.