Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De här upptagna förmånsrätter till fartyg och frakt upphöra, derest de ej göras gällande genom stämning eller lagsökning inom sex månader från fartygets ankomst till den Svenska hamn, der, efter fullbordan af den resa, under hvilken lordran uppstått, slutlig lossning verkställes. § 276 Af de i föregående § under 1, 3 och 4 omförmälda fordringar skola de, hvilka äro upptagna under samma nummer, njuta lika rätt, när de uppstått under samma resa. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Den ig Anrill tre tunnor spannmål, hälften rag och hälften korn, för hvardera af 6 Lärlingar, som vid denJ na inrättning nyttjades, samt visade fallenhet, flit och skicklighet. Sextiotvå plant »lador aro anlagde, nemligen 26 stycken år 1812 och förra åren, 7 stycken år 1813, och cg st. år 1814, hvartill komma 33 st. som i år skola uppföras. En del äger, andra åter sakna, men skola snart erhålla behöriga jordblandningar; och förmodade Landshöfdingen, att Länets hela saltpeter, gärd : 1045 l:p,' •skall sist inom 3 års tid af dess egen tillverkning förskaffas. Apothekaren Luth har i synnerhet utmärkt sig genom fyra plant - ladors anläggning och behöriga skötsel samt genom det dervid lemnade tillfälle till lärlingars undervisning , äfvensom Lieutenanten Carl Eneroth, Inspectorerne Groth,’ Stolpe och Norelius, Klockaren Oxling, Krono. Befallningsmannen Löfling samt Krono -Länsmännen Forssberg och Lidén, visat nit och omtanka för saltpeter - näringens idkande. För Länet äro 3 sjudningsparmor af Committé* rade anskaffade och 6 beställde.
Det är anledn. till anmärkn. mot StatsRådets Ledamöter: hvarom remiss begäres till Const.-Utsk. Sedan Hr Palmcrantz härvid aflemnat ett försegladt konvolut, med adress till Const.-Utsk., förklarade Hr Gr. o. Landtm, att denna anmärkn:s-anledn. enl. 59 § Riksd.-Ordn. komme att till nämnde Utsk. remitteras. Föredrogos och begärdes på bordet K. M:s nedannämnde denna dag ankomne Nåd. Propos:r till R. St. l:o om antagande af en författning, af straff; 2:o om antagande af en författning, ang:de straff-arbetes och fängelse-straffs verkställande i enrum; 3:o ang:de användande af de å Statsanslaget för Båtsmansbeklädnaden åren 1849—1851 upkomna behållningar: 4:o ang:de afsöndring af jord från kronolägenheterne Hushagen, Köpingsöu och Byslätten i Köpingsviken af Vestmanlands län för utvidgning och Tätning af Köpings å; 5:o ang:de upförande å stat af lön för Kronofogden i Westerbottens Lappmarker, hvilkens aflöning f. n. utgår dels från det å RiksStatens 8:de hufvudTilel upförda reservationsoch förslags-anslag till Lappmarks Ecklesiaslikverket, dels i s. k. uNärt»: 6:o ang:de bibehållande af det vid 1853—1854 års Riksdag till ombyggnad af Långebro vid Christianstad anvisade Statsbidrag ; 44 Den 17 Januari. 7:o ang:de försäljning af tomtplatsen efterkronans nerbrunna Spannmålsmagasinslnts i staden Carlshamn; 8:0 i anledn. af f. d. Landshöfd. i Götheborgs och Bohus Län, General-Löjtn. Gr. Carl Gustaf Löwenhjelms, f. d. tillf, Landskär», kronofogden Anders Samuel Peterssons och LandsSekret. Lagm.
Prot.-utdrag den i2 Februari 1848. 59 S. i), Föredrogs ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottets betänkande N:o 21, i anledning af väckt motion, om transitooch nederlagsrätt för Slitö hamn på Gottland; hvilket betänkande afslogs. S. D. Till Stats-utskottet remitterades Rikets Ständers Revisorers algifna berättelse om granskning af stats-verkets tillstånd, styrelse och förvaltning för åren 1844 och 1845. S. D. Till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet remitterades ett skriftligt anförande af herr Stenberg, i anledning af herr Bjulirs motion (N:o 155), rörande flyttning af landshöfdinge-sätet inom Norrbottens län. Från Heder v. Bonde-ståndet. S. D. Föredrogos och biföllos följande Lag-utskottets betänkanden: N:o 15, i anledning af väckte motioner om förklaring, huruvida Kongl, förordningen den 19 Maj 1845, angående förändring i vissa delar af lagens stadganden om giftorätt och morgongåfva, eger retroaktiv verkan eller ej; N:o 16, i anledning af väckte motioner, angående upphäfvande af Jagens stadganden om morgongåfva och fördel; N:o 17, i anledning af väckta motioner, angående rättighet för qvinna att vid viss ålder blifva myndig. S. D. Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottets betänkande N:o 17, i anledning af väckt motion om fyranläggningar å Agön samt å skäret Skomakaren, blef samma betänkande, jemte dervid framställde anmärkningar, till bemälde Utskott årerremitteradt. S. D. Efter förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottets betänkande N:o 21, i anledning af väckt motion om transitooch nederlags-rätt för Slitö hamn på Gottland, afslog ståndet Utskottets berörde betänkande.
«Du säger så, fast du nog vet, att du icke mera är densamma som förr. Då» Se så i herrans namn! så äro vi då åter inne på det kapitlet. Han släckte härvid ljuset, tog lampan i ena handen, drog med den andra henne sakta framåt ifrån soffan, kysste henne på kinden och tillade: Var nu förnuftig, min lilla gumma, och låt oss gå till sömns. Det är redan sent. «Ett ondt samvete fruktar all förklaring. Aldrig vill du höra mig!» svarade hon, men gick ändå förut; ty kyssen på kinden hade redan känts så kall – och det skrämde henne. Han följde gäspande, men tog, då han gick, ifrån bordet den ditlagda boken. Det är obegripligt! För den, som skrifver en kärlekshistoria, kan det vara nödigt att noga hålla reda uppå hvarje ögonblick; ty för kärt folk äro de alla betydelsefulla och vigtiga. Intresset ligger vid dem bara i händelsernas gång – slutet är i alla ordentliga kärlekshistorier detsamma. Men i giftermål är det helt annorlunda. Der är det endast tiden som pröfvar, och ju mera man låter tiden gå, desto hastigare får man något begrepp om, huru det skall gå till vid slutet. Ty i giftermål är oftast slutet en gåta. Saklöst och till vår stora fördel kunna vi derföre titta in hos vårt unga par efter ett år, under hvilket dagarne som vanligt börjat med morgonen och slutat med aftonen, samt nätterna gjort tvärtom. Vår unga man hemkom en mulen höstdag direkte från arbetsrummet; något som i förbigående sagdt icke alltid plägade hända. Han tycktes genom sin trägna sysselsättning att granska räkenskaper hafva skärpt sin kritiska blick. Åtminstone fästades den i förrummet med obehag vid fruns kappa och hatt, hvilka jemte en liten barnkänga prydde rummets divan, samt vid en mot en stol lutad damborste och skyffeln på densamma. Halft förtretad gick han in i sitt arbetsrum, aftog öfverrocken och närmade sig bordet. Uppå detta voro alla papper och böcker hopstaplade i en hög, och sjelfva den svartpolerade bordsskifvan var grå af dam.
Den sednaste styrelsen har genom sin alltför stora efterlåtenhet uti den brottsliges bestraffande och deraf följande lamhet uti försvarande af den laglydiges rätt, såsom ock i mycket annat, i nationens öfvertygelse rest en ärestod åt den föregående. Nationen är fullnöjd af dess nya, dess halfheter uti idéer, halfhet uti dessas utförande, lagar, förslag, endast hemtade från inbillningens länder och endast passande för dem, som styra och slyras der. Jag tror mig uttala allmänna öfverlygelsen, folkets tänkesätt, dä jag sluter mig till Hr von Hartmansdorffs förslag om återgåeude till den strängare bestraffningen, på det den laglydige måtte finna sig lika väl, lycklig, trygg, säker och sorgfri uti sin koja, som den brottslige i sin cell. Jag omfattar äfven såsom nationens sak Hr von Hartmansdorffs förslag, att det obegränsade fält för pröfningsrält, det nya lagförslaget anvisat, domaren måtte få qvarblifva inom de inbillningens landamären der det blifvit utpekad!; ja jag går så långt häri, alt jag önskar, att den hittills domaren uti vår lag medgifna pröfningsrält äfven mätte försvinna och domaren enligt vår lag liksom enligt den Engelska vara ovillkorligt tvungen alt följa lagens bokstaf, då jag är öfvertygad, att om någon skyldig gick fri, så skulle dock ingen oskyldig blifva straffad. Hr Cederschjöld, Rob. Theophron: Med Hr von Hartmansdorff är jag ense derom, att del straff bör företrädesvis användas, som mest verkar lill förbättring; men jag kan deremot icke med honom dela åsigt derutinnan, alt lagstiftaren skulle helt och hållet stadna i villrådighet huruvida spö- och risstraffen kunna verka derhän eller icke. Vi vela nemi. nogsamt, att spö-och risstraffen alldeles icke verka till detta ändamål och vi veta äfven att det icke är möjligt att med dem kunna åstadkomma någon förbättring, ty den sorn har undergått en sådan bestraffning, lian är för hela lifstiden utskämd och för honom är ingen återgång möjlig.
Ridderskapet och Adeln, som yttrat, att Revisorerne icke skulle till större eller mindre del äga sig uppdraget Riksens Ständers makt, anmärka, att Revisorerne, i anseende till Riksens Ständers egne Verk, Banken och Riksgälds - Contoiret, i grund af dea för Revisorerne gällande Instruction, utöfva t vissa fall Riksens Ständers egen makt, då , jemlikt 7 §., det åligger Revisorerne, att, om uti Bankooch Riksgälds• V erkens förvaltning något större eller mindre skulle vara försummade eller efterlåtet eller kommit i olag, detsamma med all sorgfällighet tätta och i behörigt skick och ordning återbringa; äfvensom dem tillkommer, att meddela Fullmäktige föreskrifter, dem' Fullmäktige äro skyldige, att ställa sig till efterrättelse; Enligt 8 §. äga Revisorne, att, uppå inkomne Besvär, efterse och rätta, om nå. Bihang till Riks-St. Prat. 1S17 isig. 2018 Stats-Utskottets Betänk anden. gon af Betjeningen skulle vara i dess befordrings-rätt för nära skedf, och ändtligen, enligt 10 att sjelfve hos vederbörEnde anmäla de förseelser, som de, under deras förrättning, funnit sig befogade, att emot Fullmäktige eller någon af Verkets Embetsman och Betjening anmärka, och anse af sådan beskaffenhet, att de skyndsamligen höra serskildt åtalas. Nu förutsätta annoärkningarne 2:ne händelser, då ett tidigt kungörande af Revisorers Berättelser skulle medföra skada, den ena, att Re. visorne deruti upptäcka verklige oordningar af serdeles betydenhet, hvilka mäste afhjelpas, och den andra, att Revisorernes Berättelser skulle innehålla felaktiga omdömen, hvarigenom tillskapades en opinion, som kunde blifva menlig för Verken och deras Förvaltare.
11 i § 1 af nu gällande Tryckfrihets-förordning, hvari - Stats-Utslcottets Utlåtande N:o 66. 5 genom Riksarkivet skalle förlora sin rätt till ett exemplar af allt hvad som inom riket tryckes, har Kongl. Hofpredikanten Wahrenberg uti en hos Preste-Ståndet väckt, till Stats-Utskottets behandling remitterad motion (Nio 104), föreslagit, att Rikets Ständer måtte bevilja ett årligt anslag af 600 R:dr R:mt åt Riksarkivet till inköp af för detsamma behöjliga böcker och tidskrifter, hvilket anslag, så framt ofvannämnda Rikets Ständers beslut erhölle Kongl. Maj:ts nådiga sanktion, borde utgå från början af det år, då Riksarkivets rätt till allt, som tryckes inom riket, komme att upphöra. Enligt Utskottet meddelade uppgifter, skulle, äfven med beräknande af bindningskostnaden, en summa af 200 R:dr årligen befinnas fullt tillräcklig för Riksarkivets behof af Svensk historisk och dermed samband egande litteratur; och då således de utgifter, som för det af motionären afsedda ändamål kunna erfordras, icke torde komma att uppgå till högre belopp, än att Hufvudtitelns expensmedels-anslag derför kan lemna tillgång, hemställer Utskottet, att Kongl. Hofpredikanten Wahrenbergs ifrågavarande motion icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Kongl.
Både Herr Rosenblad och Herr Murén hafva derföre, i enlighet med Kongl. Majrts och Bevillnings-utskottets förslag vid sisllidne riksdag, tillstyrkt införande i taxan af hulvudrubrikerna gulddragareoch snörmakarearheten och att derunder mätte upptagas dit hänförliga i taxan nu på serskilda ställen specificerade slag al dessa arbeten; och Utskottet, som instämmer i detta förslag, hemställer derföre, att cantiller må såsom serskild rubrik ur taxan utgå och, med hänvisning i noten till gulddragareoch snörmakarearheten samt strängar, under dessa hufvudrubriker intagas, på sätt Utskottets förslag derom närmare utvisar. Då arbeten af cautschuck i handeln förekomma, men någon tullbestämmelse för sådane, ej specificerade arbeten icke finnes i gällande taxa, får Utskottet, i enlighet med Herr Rosenblads motion, tillstyrka, att i taxan må inlagas en ny rubrik: cautschuck, arbeten deraf, ej specificerade, med 42 sk. införselsafgift per skålpund. Inom Vällofliga Borgareståndet har Herr F. A. Rinman, under anförande af svårigheten att med säkerhet serskilja cider från vin, hvarom förfrågningar från tullkamrarne i landsorten stundom ingått, och af vetenskapsmän blifvit besvarade på ett från lullkamrarnes förmodan skiljaktigt sätt, samt enär cider, lika mycket som vin, vore till öfverflödsvaror banförligt, föreslagit, att cider måtte beläggas med samma lull, som för vin bestämdes; Herrar Rosenblad och Murén åter hafva bibehållit nu gällande tull å cider, 12 sk. kannan. Ehuru ifrågavarande artikel eger betydligt lägre värde än vin, och icke, såsom detta, utgör föremål för omedelbar förbrukning, hvilka omständigheter ock sy - Bevillnings-Utskollels Belänkande, M 5. 19 nas hafva föranledt den lägre tullsatsen, anser likväl Utskottet öfvervägande skäl tala för den af Herr Rinman föreslagna förändring.
Vid så beskt ffade inre och yttre förhållanden., bör man göra allt lör att bibehålla jämvigt, äfven i de*ta, och ina hända i fymurket i detta afseende, ira han Thronell och Folket. Dea arbitrs/ra .maclea hos den förra eller någon dess.or ganér, är icke mindre obillig, att icke säga vådlig ar, den tygellöst fribeten hos det sednare Båda betra vara eller bringas i harmonie med hvarandra: båda äga lika rättigheter likasom skyldigheter, badas giänso.r böra bestämdt utstakas; men jag tror att råmärket på den sidan bör vara starkast uppdraget, hvarest materiella kraften är störst, och således, i afseende på mängden och massan farligast och kanske dertill nu för tidgp lättast missbrukad. Utgående ifrån dessa under moget bepröfvande fattade grundsatser, tror jag mig vördsamt böra föreslå följande alternativ till förändring af ifrågavarande S;de Moment, nemligen så, lydande: Den 21 Maji fl in. 8:0. ”Amer HofCsnzleren ett Dagblad ?ller periodisk, skrift, vådlig för allmän säkerhet, eller utan skäl och bevis förnärmande personlig rätt, eller af en fortfarande smädlig egenskap, må han äga, att i Stockholm genom ÖfverStåthållareEmbetet, och i Landsorterne, genom Konungens Befallningshafvande låta genast inställa’’ det.Nummer a.f dagbladet eller det liäftet af periodiska skriften, sorn salunda ansats af brottsligt innehåll, och stalie genast, utan minsta, tidsutdrägtj dess Redaktör eller Förfaltare till svaromål och ansvar inför den aj lii k et s St änder valde. Tryck]rihttsCqnutlé, som. af Konungen med lika antal personer, må kunna ökasc. och åge partcrne. i den händelsen att utlotta, hvar sin Ledamot af den såmedelst förstärkta ConnHéen, hvilken, på sätt, allmän.
N:o 353. i anledn. af Nils Strindlunds motion, ang:de rättighet för Fullmägtige i Banken och Riksg.cont. att emellan riksdagarna få bebo och begagna Riksg.contrs förra hus; N:o 354. i anledn. af väckt motion om tillökning i arfvodena, såväl för Fullmägtige i Banken och Riksg.cont., som för Directörerna vid Lånecontoren i Götheborg och Malmö. Vid förnyad föredragning af StatsUtsk:s d. 1 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 355 i anledn. af K. M:s nåd. propos. , angrde medel för undsättningar vid inträffande svårare missväxtår, blef samma utlåt, ånyo lagdt på bordet af Frih. v. Schulzenheim, Dav., och Gr. Gyldenstolpe, Anton Ga br. Då nu ånyo föredrogs StatsUtskts d. 1 dennes på bordet lagda memor. N:o 356 i anledn. af erhållen återremiss på StatsUtskrs utlåt. N:o 265, fann R. o. Ad. för godt att vid memor. N:o 356 låta bero. Företogs till pröfning Statsoch Oecon.Utsk:ns d. 1 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 36, ang:de roteringsjemnkningen vid Westerbottens reg:te. Hr Hjärne, Harald: I afseende på Utsk:ns tillstyrkande i första punkten har jag en anmärkn. att göra. Utsk:n tillstyrka nemi., att rotehållarnes tankar i ämnet skola inhemtas, och att frågan må bero af de flesta rösterna; ”dock” säga Utsk:n, ”med bibehållande af de nuvarande districten och rotarnas antal vid hvarje compagni.” 84 Den 4 Decmber e. m.
Utskottet har tagit detta ärende i öfvervägande, samt får på grund af de i den Nådiga propositionen anförde omständigheter och med afseende å billigheten af en nedsättning i det för amorteringsliqviden stadgade årliga belopp, 1,020 R:dr, hvilket måste anses särdeles drygt( och betungande, i förhållande till Landshöfdingelönen, beräknad genom Kongl. Brefvet den 24 Februari 1837 till 4,500 R:dr årligen, tillstyrka Rikets Ständers bifall till hvad Kongl. Maj:t i förevarande hänseende Nådigst föreslagit. Stockholm den 21 Januari 1854. 4 Slats-l]tsko(tets Utlåtande, N:o 24. I - N:o 24. Ank. till Exp.*Utsk. d. 21 Jan. J854, kl. 2 e. rn. Utlåtande, i anledning af väckt motion om anslag af allmänna medel lill anläggande af ett Kronomagasin vid Mörbylånga köping å Öland. (U. A.) Uti en inom Bonde-Ståndet väckt, till Stats-Utskottet remilterad, motion har K. J Rudberg från Kalmar Län anfört, att, sedan Rikets Ständer »vid 1844 och 1845 årens Riksdag, i anledning af då gjord framställning om behofvet af ett Kronomagasins anläggande vid köpingen Mörbylånga på Öland, der Södra Mötets skattskyldige innevånare kunde fä afleverera sin afradsoch kronotionde-spanmål, hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit, att, efter föregången utredning af frågan, Kongl. Majit måtte till Rikets näst derefter sammanträdande Ständer aflåta Nådig Proposition i ämnet, vederbörande embetsrnyndigheter blifvit hörde samt 2:ne särskilda kostnadsförslag för uppförande vid nämnde köping af ett magasinshus, som kunde inrymma 2.000 T:r spnnmål, blifvit upprättade, upptagande kostnaden, det ena förslaget till 5,993 llidr 28 sk., och det andra till 4,019 R:dr 5 sk. 4 rist.
I betraktande af de omständigheter som rörande staden Norrteljes fattigvård blifvit upplysta, ville Kongl. .Maj:t härmed föreslå Rikets Ständer, alt Kronans rätt till ofvanomförmälda Danaarf må på Norrtelje stad, till förmån för dess fattigvård, öfverlåtas, under förbehåll, att det sålunda erhållande kapitalbeloppet orubbadt bevaras och endast dess afkastning till det afsedda ändamålet användes; och skola de till denna fråga hörande handlingar varda till vederbörande Utskott öfverlemnade. Kongl. Maj:t fö r bli Iver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. 0 SCAR. A. P. Sandströmer. Utdrag af protokollet öfver Finans-ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen uti Statsrådet ä Stockholms Slott den 15 November 1850. Närvarande: H. E. Justitie-Stats-Ministern, Herr Grefve Sparre. H. E. Stats-Ministern för Utrikes Ärenderne, Herr Friherre Stjerneld, 12 Kony!. Majus Nåd. Proposition, JYs 16. Statsråden: Fåhreeus, Sandströmer, ton Hohenhausen; Wallensteen, Gunther, Genberg, Gripenstedt, Grefve von Platen. Chefen för Finans-departementet, Statsrådet Sandströmer, uppläste till justerin" etl, i enlighet med Kongl. Majlis förut fattade beslut, uppsatt förslag till nådig Proposition till Rikets Ständer angående eftergift till förmån för fattigvården i Norrtelje af Kronans rätt till Danaarf efter enkan I). II. Sandelin. Kongl. Maj:t behagade i nåder gilla berörde förslag samt befallle, att nådig Proposition skulle, i enlighet dermed, till Rikets Ständer afgå, sådan den finnes protokollet bilagd. Ex protocollo, C. Hallberg. Ank. lill Exp.-Ulsk. d. 9 Dec. 1850, kl. 11 f. m. Kongl. Maj:Is Kådiga Proposition till Rikets Stander, angående eftergift, till förmån för Trelleborgs fattigvård, af ett Kronan tillfallet
Fäderneslandet högst vigtiga angelägenheter blifva föremål för Folkets Ombuds förestående öfverläggningar; och BorgareSt. hyser den förhoppning, att dessa, genom R. St:rs förenade allvarliga bemödanden, skola lända till en af alla önskad utgång: Fäderneslandets sällhet. Med dessa tänkesätt anhåller BorgareSt. att få vara inneslutet i H. R. o. Ad:s fortfarande bevågenhet och vänskap. Härtill svarade H. Ex. Hr Frih. o. Landtm. R. o. Ad. emottager med sann erkänsla Vällofl. BorgareSt:s första helsning vid detta riksmöte. R. ö. Ad. hyser den säkra öfvertygelsen, att de uplyste, erfarne och rättsinnige män, hvilka ärö inom BorgareSt. förenade, skola, lika kraftfullt och verksamt, som R. o. Ad., oarbeta för det gemensamma målet, Fäderneslandets gagn och ära. A R. o. Ad:s vägnar får jag anmoda Hrr Deputerade, att till Vällofl. BorgareSt. återföra uttrycken af dessa R. o. Ad:s tänkesätt, jemte försäkringen om R. o. Ad:s uprigtiga aktning och tillgifvenhet. Hvarefter Depulationen på vanligt sätt utbeledsagades. Anmäldes och emottogos 2:ne K. M:ts Öfverste-Kammarjimkare Gr:ne Ludvig Ernst von Stedingk och Erik August Lewenhaupt, hvilka å K. M:ts höga vägnar kallade och bjödo R. o. Ad. att i morgon bevista Gudstjensten i Storkyrkan och derifrån begifva sig till K. M:s rum å det Kongl. Slottet för att beledsaga H. M. till Rikssalen. H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, anmodade Hrr Ofverste-Kammarjunkare att lill K. M. framföra R. o. Ad:s underd. vördnad jemte försäkran att R. o. Ad. skulle efterkomma K. M:s nådiga befallning: hvarefter Hrr Ofverste-Kammarjunkare utbeledsagades.
Jag bär sagt, att den föreslagna MagazinsInrättningen sjelf innebär frö till sin undergång; Herr von Becker har tyckts frukta något sådant då han föreslagit en Hemmans-afgift, att betacka möjeliga förluster; Jag tror att dessa aro oundvikeliga i all handel med minimi-priser; så framt prisen icke sättas så låga, att ingen upphandling deraf följer och då är ju in^ rättningen utan ändamål; jag hemställer huru ett dylikt förslag skolat lyckas, om det vid 1818 års Riksdag blifvit infördt; allmänna prisen vore då så höga, att 8 å 9 R.dr Banco skolat anses för ett ganska ringa minimi-pris på råg, och likväl hafva prisen nu snart i frenne år för denna sädessort varit 5 och en tredjedel å 6 R:d Banco och få hafva erhållit deröfver; om nu det af Herr von Becker föreslagna minimi-pris af minst 6 tvåtredjedels R;dr Banco för råg fastställdes, huru skulle utgången bli om åren 1825 och i8s4 gårvo, icke öfverflödig, men endast försvarlig eller vanlig gröda; 1819 fruktade man brist och införskref Spannemål, som måhända lagdt grunden till MagazinsInrättningens undergång; 1820 var grödan ymnig, 1821 medelmåttig och 1822, hvad vårsäden angår, i många orter, ganska svag, priset på råg i Skaraborgs Län är dock föga öfver 6 R:dr Banco, men på flera ställen säljes han derunder och godt Korn samt Blandkorn, har
Motionären säger, att han såsom sin motion uptager de af R. St. vid sednaste Riksdag beslutade förslag till Förordningar, dels i afseende å fullföljden och behandlingen af mål i Hofrätt, dels ock ang:de förlängning (ill 20 dagar af liden för anmälande af missnöje. Den 24 Decembei’. 105 mot Hofrätts dom och utslag i tvistemål, med de förändringar deri, som med anledn. af Högsta Domstolens emot förslagen gjorda anmärkn:r må finnas nödvändiga och för hvilka i LagUtsk. närmare skulle redogöras. Gr. Sparre har således förbehållit sig att få inom LagUtsk. upgifva de förändringar och tillägg lili ifrägavar:de förslag, han finner nödiga, men genom detta förbehåll kommer R. o. Ad. att sakna all kännedom om verkliga beskaffenheten af denna motion, och om R. o. Ad., sådant oaktadt, beviljade remiss af motionen, kunde möjligen följden blifva den, att inom LagUtsk. en helt ny motion väcktes. Ett sådant förfarande är, såsom R. o. Ad. nogsamt har sig bekant, stridande mot Riksd.- Ordrns 37 §, och R. o. Ad. kunde icke grundlagsenlig! till behandling företaga ett frän LagUtsk. inkommet förslag, derom fråga icke förut varit hos Ståndet väckt. Af detta skäl finner jag mig föranlåten hemställa, att R. o. Ad. behagade förklara, det någon annan åtgärd med motionen icke f. n. kan ega rum, än att lägga den till handlingarne. Hr Bildt, Didrik Gillis: Efter den utredning af frågan, Frih. af Ugglas nu gjort, synes det mig vara otvetydigt, att Gr. Sparres motion i dess närvande skick icke kan till Utsk. remitteras. Det är R. o. Ad:s pligt att icke tillåta det något grundlagsvidrigt förfaringssätt under dess förhandlingar eger rum, och det vore onekligen stridande mot Grundlagen alt medgifva en motionär att inom Utsk. göra förändringar eller tillägg uti ett väckt förslag, utan att hafva dessa förändringar och tillägg förut inom Ståndet upgifvit.