Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad åter beträffar de skadliga följderne deraf, alt det ena året förändra författningar, till olikhet mot hvad det föregående året varit gällande, och det minskade förtroende till Lagen, sorn deraf skulle uppkomma, så får jag erinra, att de nu ifrågakömne förändringarne icke härflyta från blott ett års erfarenhet, utan från en unde! flere år constaterad otillräcklighet uli de hittills gällande förfaltningarne; men då den sålunda under flera år insedda nödvändigheten af en rättelse slutligen går i verkställighet, är det naturligt, att Författningen på ett år blifver ändrad från hvad det Den 22 Ja nu ar ii e. m* 171 'v , ;; • ■ \ nästföregående året varit gällande, oell sådant måste förhållandet vara med alla las;- föi ändringar. Här liar man under 5 eller 6 år funnit den nu gällande Författningen å ena sidan nog slapp, och å den andra icke lemnande nog utrymme för laglig frihet, hvarföre det synes mig, att de mest Statsekonomiska och Statsnyttiga skäl lala för det ondas afhjelpande. Men om detta hör ske genom ökad stränghet eller mildhet, må bero på pröfning. För min del tror jag, att ändamålet skulle vinnas genom den ifrågavarande punktens antagande med det af Grefve von Fersen föreslagna tillägg; ty hvad 3:dje punkten beträffar, så har med visitalionsrälten hos enskilda personer blifvit förenadt ett sådant vilkor, som gör verkställigheten nästan omöjlig. Också har alltsedan 1824, då denna föreskrift tillkom, aldrig något beslag blifvit verkstäldt i enlighet med densamma, och ingen ens gjort försök dertill, i följd af svårigheten alt bevisa, det godset i huset inkommit inom nästföregående 48 timmar. Herr Munck af Rosenschöld: Jag instämmer med Friherre Åkerhjelm deruti, att straffbestämmelser stundom måste förändras; men jag kan deraf ej finna skäl till en så betydlig förändring, som här är i fråga, då samma åtgärd, som nyss förut blifvit bestraffad med fängelse, tjenstens förlust och böter, straxt derefter skulle för - Den 22 Januarii e. in. klaras alldeles strafflös. Jag uppmanar äfven Friherre Åkerhjelm alt gifva exempel på en så hastig och betydlig förändring.
Fen af ©dtgerS gögberi uti ©tora kopparbergs 8än, äfroenfom inbpg. Slrt. IV. §. 5. 167—168. 87 garne i ©IfrocbafjlS od; grpcfSbaljlS ginnfFog uti ©arlgabs Sän, tumba ifrän Seroillning efter 1. od; 2. Strf. till hälften befriabe; be äter af Sill» mogen i kopparbergs 2än, forn afbörba gg mantalspcnningarne meo Fohl till ©tora kopparbergs bergslag, njuta befrielfe till hälften af 23eroillningen enbag efter 1. Slrt.; ^roarjemte be, forn icfe beltagit i eptra grufroebjelpen, men äro älagbe, att utgöra grufmehjelp till ScfäS ©ilfroerroerf famt ben fä Fallabe kitngSgärbShjelpen, förfFonaS, fä länge begå onera fortfara, frän en fjerbebel af 23eroillntngen efter 1. och 2. §trt , meb minbre än att be pä ofroananförbe grunb njutit linbrirg till hälften frän perfonela afgiften, bä ben icfe roibare bern efter l.ttrt Fan tillgoboFomma; be t ÖgerfunbS ©tab bofatte S3orgare, ^rrilfa ber it fa rörelfe od; näring, njuta intill näga SKiFsbag eftergift till en trebjetel af groob gemte ©lagens ©täber, efter 2.
Dä erfarenheten tillräckligen vitsordat, att dryckenskapslasten mer eller mindre direkt varit källan till de fleste af de gröfre brott, som under den sednare tiden föröfvats, och otvifvelaktig! är, att ett bättre förhållande i detta afseende snart skulle visa sig, om man egde medel att förekomma eller åtminstone i någon betydligare mån hämma den till sina följder så fruktansvärda omåttliga förtäringen af bränvin, så finner Kommittéen, att, om detta stora mål derigenom med någon grad af visshet kunde ernås, man icke borde tveka att, äfven med uppoffrande af grundsatsen om frihet i näringar och af en påräknad icke obetydlig statsinkomst, samt utan hänsigt till en under nuvarande förhållanden för många individers välstånd menlig rubbning i egendomsvärde och utvägar till försäljning föreslå en lagstiftning, åsyftande att i väsendtlig mån försvåra och derigenom betydligen minska tillverkningen af bränvin inom riket. 8 Bevillningsutskottets Memorial, N:o G. Men Kommittéen hyser den af erfarenheten bestyrkta öfvertygelse, att en dylik lagstiftning icke allenast skulle vara för vinnande af ofyannämnde mai fruktlös, utan äfven svårligen kunna ega bestånd. Alltsedan bränvinet blef, i början af 16:de århundradet, kändt i landet, har något absolut bränvinsbrännings-förbud aldrig kunnat bibehålla sig. Den längsta tid, som ett sådant varat, var från 1757 till 1760. Under denna tidrymd, då stora summor gingo ur landet för införande på loflig och oloflig väg af viner och spirituosa, visade det sig vara omöjligt att vidmakthålla ett sådant förbud, hvilket gäckades med lönnbränning och lurendrägeri, åtföljdes af beslags-åtgärder och rättegångar, samt föranledde till våld och falska eder, lika förnedrande af menniskovärdet, som det onda, man velat bota. Vid Storthinget i Norrige 1842 beslöts, alt ali bränvinsbränning skulle efter 10 år upphöra, och detta beslut, som icke erhöll Konungens stadfästelse, blef af nästföljande Storthing upphäfvet och återtaget.
Ridderskapet och Adeln meddelade remiss har Utskottet fått emottaga ett af Herr Carl Printzensköld afgifvet anförande, deruti haft anhållit, att Utskottet icke måtte tillstyrka Rikets Ständer bifall till den nådiga propositionen i vidsträcktare mån, än att Printzensköld blefve bibehållen vid sin lagliga rätt till det honom, såsom Advokatfiskal i Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-Rätt, tillkommande aktoratsarfvode å det Kansli-Rådet Valerius i lifstiden ådömda, nu ifrågavarande ansvarighets-beloppet, så vidt' samma aktoratsarfvode icke redan blifvit af Printzensköld sjelf eftergifvet. Ehuruväl Utskottet fullt inser vigten deraf, att gällande författningar, som röra kontrollen öfver statsmedlens behöriga förvaltning, varda med noggrannhet tillämpade, har Utskottet dock funnit, att, på sätt jemväl den Kongl, propositionen innehåller, flera omständigheter förekommit, föranledande till ett skonsamt bedömande af den förseelse, hvarför ifrågavarande ersättningsskyldighet blifvit KansliRådet Valerius ådömd; i följd hvaraf och med afseende tillika dels å Kansli-Rådet Valerii långvariga och för fäderneslandet gagnande embetsmanna-verksamhe,t och dels derå, att utkräfvandet nu af den ådömda ersättningsskyldigheten i hela dess vidd skulle hardt drabba hans enka och oförsörjda barn, hvilka derigenom blefve Slats-Utskoltets Utlåtande. Oi 26. 5 försätta i en utblottad belägenhet, Utskottet lör sin del finner en sträng tillämpning af lagens bud här icke vara med billigheten fullt förenlig.
Den sednare kan väl icke här komma i fråga att omnämnas bland de afgifter till Staten, som i Bränvins-Författmn skola bestämmas. Jag skulle tro det vara väl om man fick dessa afgifter sammanförda Den 27 Maj e. m. 423 på ett ställe, och derföre har jag föreslagit att R. o. Ad. ville för sådant ändamål upskjuta denna punkt. Uppå härefter framställd propos. blef fö re var: de morn., på grund af de deremot gjorda anmärkn:r återremitteradt. I fråga om §:n 10, mom. 2, yttrade sig Frih. Palmstjerna: Under mom.2:oi denna § finnas uptagna ”Betjente!-, Hofmästare, Jägare, Kammartjenare, Kuskar, Lakejer och Taffeltäckare” och vissa bestämmelser om dem. Derefter heter det ”ali sådan betjening i ett hushåll skall sammanräknas, så att för hustru eller minderåriga barn någon serskild betjening ej må upgifvas, och den förhöjda afgiften derigenom minskas”. Längre fram står ”Kammarjungfrur lika med Betjente!-”. Nu skulle lättligen kunna hända att man ville sammanföra Kammarjungfrurna med Betjenlerna, hvarigenom man skulle komma till anmärkn. som, ehuru hårddragen, för vederbörande kunde blifva besvärlig att vederlägga, men jag hemställer om icke ordalagen skulle kunna genom ett par ords omändring förtydligas. Om det kommer att stå på följande sätt: All sådan betjening i ett bushåll skall sammanräknas, så att den för hustru eller minderåriga barn ej må serskildt upgifvas och den förhöjda afgiften derigenom minskas, så tror jag det blir så tydligt att Kammarjungfrur icke kunna räknas ibland ”Betjenler, Hofmästare” etc. Gr. af Ugglas: Jag torde få fästa Frih. Palmstjernas upmärksamhet derpå, att detta icke är något nytt stadgande, utan ett gammalt.
Till svar å dessa anmärkningar får Utskottet erinra, att alla borgenärer i en concurs ej kunna anses vara med säkerhet kände innan inställelsedagen förbigått; att, om samtlige borgenärerne vilja uppdraga det afträdda boets förvaltning åt gäldenären, sådant icke lärer kunna efter någon rättsgrund dem förvägras; att, då rättigheten altt välja endast en god man är inskränkt till det fall, att boet är af ringa beskaffenhet, samt dessutom förknippad med det vilkor, att valet af Rätten godkännes, någon 14 Lag-Utskottets Utlåtande N.o 100. våda fiir aflägse vistande borgenärers ratt ej synes vara att befara; att deremot både borgenärerne* säkerhet och angelägenheten af en i möjligaste måtto skyndsam utredning fordrar, att förvaltningen af vidlyftigare bo anfdrtros it två eller flere personer; samt ändtligen att, enär det är borgenärerne obetaget att å inställelsedagen till syssloman välja de personer, som varit gode män, eller antaga andra, ingen förändring af hvad i detta afseende nu är stadgadt syne9 behöflig. 2 Caj). Qj §. Herr Ribbing, som förmenar det af Utskottet föreslagna tillägg i denna § vara otydligt och gifva anledning till den mening, son skalle sysslomans-arf vodet böra beraknas set af afgäldcn, sorn af köpeskillingen, har yrkaty att tydligen måtte utsättas, tlet arfvodet skall utgå af afgälden och, om den icke förslår, bristen fyllas af köpeskillingen. Utskottet har icke förmått inse ringaste skäl till denna anmärkning eller fatta ändamålet af det förtydligande, som blifvit yrkadt. Det af Utskottet föreslagna tillägget innehåller, att sysslomans-arfvode, som för fast egendom belöper, skall utgå af egendomens afgäld och köpeskilling. Utskottet kan ej föreställa sig, huru häraf möjligen skulle kunna dragas an - Lag-Utskottets Utlåtande
V 41 a. a. ; 41 b. 1 41 b. i 40 . a. yT 40 b. 1 40 b. J 41 b. V 40 a. n. A 40 b • y 40 b. ä 41 b. y 40 a. o. ff 40 b. y 40 b. y 40 TT H 4U a. \ 40 A 40 a. y 40 o. a A i 5 40 b. y 41 . a..y 41 å. { 41 a. a. 4 41 b. y 41 a. a. i 41 b. i 40 b. V 40 b. V 40 b. ;; 40 b. ii 40 b. fi 40 b. A 40 b. t 41 a. it 40 y 41 b. 44 40 a, a. 4 41 5C per - rr 2. a> crc <3 cc to • OQ Ef N:o s-l L ?4l4 >221 34 193 -273 81 31 N. Norrland, väganläggning derstädes; se Anslag för en gång, g) Norrlands fjälltrakters uppodling; se Anslag för en gång» g) Norrtelje Gevärs-factori, dess nedläggning, angående; se Anslag för cn gång, e) „ om yilkoren för nedläggandet deraf , , , Svar på återremiss , , , , , , å, dess upprensning, angående; se Anslag för en gång, g) Numer-Lotteri-medel; se Stats-Verket, dess inkomster, ordinarie, sid. 7.
GULD-, SILJFR.ENGBLOM. Y E. R, NUSILFY©Ro. GRANAT-ARBETEN Ständigt lager, till 1 rilliga priser. Beställning och reparati oner atföras med omsorg. G G A T A N 14. [1434] CD SIG. ATT HAFVA KARTONG MÄRKEN. OCH G A R. T I A - O C L CG •Ö Allm. Bell. [1480] M 3 O B S. ÄNDRAD ADRESS! Bort med liktornarne! DeTietor. g Kongl. Hof-Leverantör. SPECERK O O 3 6. K U L L E. lemnas på begäran. A U G U S T CD BRODERIER. Germania klädningstyget är ett nytt, nästan outslitligt, tjockt och varmt klädningstyg, som tillverkas i moderna mönster. Priset endast 49 öre metern Kan endast köpas hos tillverkaren A. Williamson, Stockholm. Vesterlånggatan 57, 1 tr. upp. Obs. Den, som ej är belåten med sända varor, får retournera dem. Profver endast då 20 öre följa. Idun Stockholm. Iduns Kungl. ll:te årg. Fredagen den 12 augusti 1898. Idun ensam Iduns M o d e t. fjorfondagsuppl. Iduns Modet., månadsuppl. Batngarderoben Redaktör och utgifvare: B y r å: Prenumerationspris pr år: kr. » » i 5: — 5: — 3: — 3: — FRITH10F Klara södra kyrkog. A l l m. telef. Rikstelef. Redaktionssekr. : J. Annonspris: 3 5 Öre pr nonpareillerad. hvarje fredag. För » Platssökande » o. » Lediga platser » 25 öre för hvarje päbörjadt tiotal stafv. Lösnummerpris 15 öre (lösn .r endast för kompletteringar.) Utländska annons. 7 0 öre pr nonp.-rad. Träffas säkrast kl. 2 — 3. Hofboktr. Nordling.
Med afseende a innehållet af 5:le änmärkningspuncten får Utskottet endast tillkännagifva att sorn ej mindre de vanliga årsanslagen till flottan än ock den för de 2:n0 först försålde Fartygen influtne Köpeskillingen blifvit uti en och samma Hufvudbok upptagne och redovisade, har någon så beskaffad dubbel påföring, sorn i denna anmärkningspunct förutsattes, icke kunnat äga rUm. t)en Uti 6:te puncten anmärkte omständighet, att då öfverskottet å förra handeln uppgått till 204,673: 27. 3. skulle detsamma å sednare handeln endast hafva utgjort 109,967: 34- 3., vittnar Väl örn den förra handelns större förmonlighet, men är icke af sådan beskaffenhet, att densamma kunnat fran Utskottets sida leda till någon serskildt åtgärd. I 7tde puneten ar, såsom en Synnerlig underlåtenhet å Utskottets sida, anmärkt, att Utskottet icke ingått i uppgift rörande detaille-förhållanderne af den Michaelsson & Benedicks lemnade ersättning af4g4,88r R:dr. •— Då med detaille-förhållanderne ej lär kunna förstås något annat än en specification å alla de af Hrr Michaelson & Benedicks, vid handelns återgång, ^56 Stats-U tskottets fordrade ersättningar, emedan detta vore enda sättet att tillfredsställande kunna upplysa hvarpå ersättningsbeloppet sig grundar, får Utskottet, till förklarande af den förmenta uraktlåtenheten anmäla, att Utskottet funnit afgifvandet af en dylik Specification både föga verkställbar och utan gagn för folket. — Föga verkställbart — enär ifrågavarande fordringsposter äro grundade på ej mindre än Sexhundrade Åttatio serskilde räkningar, till utskrifning och tryckning af hvilka, äfven med ökadt skrifvarebiträde, skulle åtminstone åtgått en tid af flere månader, om det ens under Riksdagen låtit sig göra.
Ridderskapets och Adelns tanka, huruvida derutöfver äfven anslag må beviljas för de öfriga 8 Elever, hvilket Utskottet afstyrkt, men af flera bland de Ledamöter hvilka sig reserverat, blifvit tillstyrkt och hvartill 960 R:dr årligen erfordras. * N:0 2. A Herr von Hohenhaufen, Michaell Då denna fråga senasl förevar hos Ridderskapet och Adeln, vid tillfälle då Herr von Hartmansdorffs uti ämnet inlemnade memorial remitterades till Utskott, förbehöll jag mig, når frågan derifrån skulle återkomma, utförligare få utveckla mina tankar häruti, emedan jag ansåg skadeligt, att den aftonen upptaga (iden med detta ämne; hålst det kunde undvikas, då de upplysningar, som af åtskilliga Ledamöter blifvit lemnade, syntes mig för Utskottet tillfyllestgörande till frågans utredande. Den motion som gifvit anledning till förevarande Betänkande, fordrar att KrigsAcade - Den 25 Augusti e. m. 34) mien, så fort görligt år skall upplösas j och i dess ställe vid Universiteten och Gymnasierne anställas lärare i militaire-vettenskaperne. Motionairen, äfvensom de flera Herrar hvilka häruti i iner och mindre del med honom instämdt, hafva grundat detta yrkände luifvudsakeligen på det skål, att undervisningen vid KrigsAcademien gåfve Eleverne en ensidig utbildning, sorn icke gjorde dem skickeliga för annat ån sitt eget yrke, hvarutaf åter följde flera olågenheter för Staten och dem sjelfva. Vidare att alla dessa olågenheter kunde undvikas, utan skada för den militaira bildningen, om uppfostran skedde gemensamt med de civila Stånden vid Universiteten, dår militairlårare gåfvo undervisning i de för Officerare i allmänhet nödiga kunskaper och högre militair vettenskaper voro att inhämta vid särskildta undervisningsverk för IngenieurCorpserne, Artilleriet och Fiottorne. Det Ilöglofl. Utskottet har nu äfven godkåndt detta i principen.
Utom det att afsigten med mina besök varit att få betyga min tacksamhet för det intressantaste ressällskap jag någonsin haft, var det min mening att få utbedja mig den äran att föra damerna till det lustparti med dans, som nästa söndag kommer att ega rum på Drottningholm. Ångbåten, som har regementsmusik om bord, afgår klockan 2, och ifall jag icke blir så lycklig att få afhemta herrskapet direkte från herrskapets bostad, skall jag troget passa på vid Nybron. I förhoppning om ett gynnsamt svar, hvilket jag kommer att afhemta i afton, har jag äran teckna vördnadsfullt J. G. Born.” ”Nej, så artigt af den hygglige kongl. sektern Om söndag – kors, det är ju i morgon det!” Ett kort skratt och en försmädlig blick af systern påminde likväl fru Emerentia om sitt beroende. ”Jo jo, det hörs nog hvad du i din kortsynthet ärnat ta för ett steg, och du tycker väl det var stor skada att det der lustpartiet råkat till att gå för sig sistlidne söndag i stället för i morgon Men se här skall du få höra svaret på så tjenstaktigt anbud.” Vår sjelfherrskande fru stack handen ned i sin förklädsficka, der brefvexlingens andra afdelning förvarades, sökte ut originalet till den afskrift, som blifvit afsänd, och läste med triumferande röst för den i stum tystnad försänkta Emerentia: ”Min kära herre! Det är i mitt hus (enkans efter en aktningsvärd borgare) som syster min med sin dotter bor, och som de här njuta allt det skydd de behöfva, så är det i samråd med mig som fru v. Kühlen tackar herrn för hans goda mening, hvilken icke kan antagas. Regine Sofie Thorman. P. S. Om besökens inställande anhålles.” ”Nå, hvad säger du om det der? Menar du jag handlat mot Blenda som en värdig moster, eller tror du att någon hederlig karl nånsin kastar ögonen på henne, om hon först blir känd som lätt på trå’n?” ”Kors, kors!”
Återremitterades jemte skriftliga och muntliga anmärkningar. Dito N;o 69, i anledning af Rikets Ständers sednast församlade revisorers berättelse om granskningen af de under Kommers-kollegii förvaltning ställde fonder; godkändes. Utlåtande N:o 72, angående restitution till Regements-skrifvaren A. G. Enell af förhögt beräknad och erlagd löne-bevillning; bifölls. Memorial Nto 73, i anledning af erhållen återremiss å utlåtandet N:o 45; Såsom icke till åtgärd föranledande, lades detta memorial till handlingarne. Utlåtande N:o 74, i anledning af Kongl. Majlis nådiga proposition i fråga om afsöndring af jord från f. d. Löjtnants-bostället vid Vestgötha-dahls regemente Stommen N:o 1, till utvidgande af Jerns församlings kyrkogård inom Elfsborgs län; bifölls. Dito N:o 75, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition, angående upplåtelse af jord från Trumslagare-bostället vid Kalmare regemente Lilla Okna N:o 2, i Jönköpings län till plan för socken-stuga och skolhus åt Okna församling; bifölls. S. D. En af Nils Strindlund från Wester-norrlands län ingifven motion, om ändring af lagens stadgande, i fråga om frälsemans forum vid inträffande konkurs, remitterades till Lag-Utskottet. Den 22 Mars. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Föredrogs ånyo och återremitterades, på grund af gjorda anmärkningar, Lagutskottets den 15 och 19 dennes på bordet lagda betänkande N:o 12, i anledning af Kongl. Majtts nådiga proposition, angående ändring i 23 kap. 1 § Rättegångs-balken, sådan den lyder i Kongl, förordningen den 18 April 1849. S. D. Föredrogos och bjföllos Siats-Utskottets nedannämnde den 19 dennes e. m. på bordet lagda utlåtanden; N:o 76, i anledning af Kongl. MajUs nådiga proposition, angående arrendatorns A.
Något arbete utom hemmet passade nu ej för henne, och hon var således nästan uteslutande hänvisad till handarbeten, hvilkas försäljning inbringade en ibland ganska knapp dagspenning. Ett översättningsarbete, som hon var nog lycklig att erhålla, var dock mera gifvande, men hon måste ofta lägga ifrån sig handarbetet eller pennan för att gå sin mor tillhanda, läsa högt för henne samt verkställa en mängd husliga bestyr, som bristen på tjänarinna gjorde nödvändiga. Fram på våren började läkaren att tala om operation såsom en sista utväg, och ehuru fru Skog blott ogärna ville underkasta sig en sådan, samtyckte hon dock därtill på Annies enträgna böner. Det var en härlig majdag hon fördes upp på sjukhuset. Solen sken varmt och fåglarne drillade i de trädgårdar, som kantade gatan, där de foro fram. Annie satt bredvid henne i droskan och höll hennes ena hand varmt sluten i sin. » Hur skönt det nu måtte vara på landet, Annie, » sade den gamla frun, » månne jag någonsin mera skall få tillbringa en sommar där, om Gud låter mig lefva. » » Om Gud vill, » svarade Annie. En liten flicka k o m till sidan af droskan och räckte bedjande upp en liljekonvaljebukett, och Annie kunde ej neka sig nöjet att köpa den för att glädja modern därmed. » Liljekonvaljer, o hur skönt de dofta! De påminna mig om min ungdom — du vet att jag växte upp på landet. Det är nu länge, länge sedan, men jag glömmer aldrig de ljufva somrarne där. » Hon suckade djupt och tryckte blommorna mot sina läppar. » När du gått igenom operationen, mamma, och blifvit frisk igen, så kunna vi kanske finna någon liten anspråkslös vrå, där vi mot billig hyra få bo några veckor. Det skulle göra dig mycket godt och kanske ej heller bli så mycket dyrare än att bo i staden, eftersom vi på landet få alla lifsförnödenheter billigare. » » Drömmar, kära barn, bara drömmar! Hur skulle något sådant bli möjligt. Jag kan ej förstå, redan nu, hur du förvaltar våra små inkomster för att få debet och kredit att gå ihop. Jag hade alltid så mycket bekymmer därför. » » Ingen misströstan, lilla mor, ty Gud skall nog hjälpa oss framdeles, liksom han gjort hitintill.
Imedlertid hade jag åtminstone icke på denna omständighet ”fotat mitt åtal”, såsom Herr Friherren trott sig finna; än mindre hade jag tillvitat honom att ”hafva försakat sin pligt för sitt nöje”. Grunden för åtalet låg så litet i spektakelbesöket, att jag jemnt lika mycket skulle fört Motparten till last, om han vistats på hvilket annat ställe som helst, frånvarande från oväsendets tummelplats; och hvad nöjet beträffade; så ansåg jag det vara nog, att mig icke tillhörde derom fälla ett omdöme, och att jag ej heller något sådant fällt. lin annan irring anmärkte jag vara begången, i händelse Herr Friherren trott sig komma i strid med mitt föreställningssätt, när han yttrade, att ”det ”icke vore öfverensstämmande med beskaffenheten och naturen af Öfverståthål”larens embete att personligen deltaga i blotta observationsoch bevaknings”ålgärder eiler infinna sig vid hvarje gatuuppträde”. — Det vore R. St. Just. Ombudsm. Emb.-Berättelse för år 4849. 119 ingalunda jag, som bestridde, att ett ”motsatt förhållande skulle alltför mycket ”afleda ÖfverståthåHarens uppmärksamhet från dess öfriga mångfaldiga embets”pligter” m. m. Men jag såg icke tillämpningen af dessa satser på förevarande fråga. Om det ej med fog kunde påstås, att oroligheterne den 18 Mars voro vanliga gatuuppträden; så vore det ju icke på de förra, man borde tillämpa, hvad som gällde om de sednare. Också hade i sjelfva verket Herr Öfverståthållaren den 18 Mars icke försmått att personligen deltaga i anstalterna för oväsendets dämpande, och dermed visat, att han icke fann dem vara af den obetydliga beskaffenhet, att lian ej borde till dem nedlåta sig. Annan sak vore, om det kunde sägas, att värdigheten bade mer lidit af en skyndsamare åtgärd, än af en långsamare.