Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Såsom sist framhölls, är det nu h. m. konungen, som har ordet. Det var knappast riktigt lyckligt, att han bestämt sig för att icke taga något steg förrän domen föll, ty han skänker derigenom på visst sätt riksrätten samma politiskt afgörande betydelse som de radikalaste inom venstern, medan ett bestämdt politiskt steg före domen skulle gjort den till hvad den verkligen är: dom öfver anti-parlamentariska rådgifvare. Majoriteten har som sagdt blott att afvakta; det kan alltså endast talas om de gränser, inom hvilka samarbete kan tänkas komma till stånd. Jag redogjorde senast för att vensterns freds-vilkor före riksrätten voro sådana, att man vet att så väl konungen som den moderata högern på dem önskade lösning — blott ministéren och den radikala högern hindrade densamma. Det säger sig sjelf, att efter en riksrättsdom kan förhållandet icke vara oförändradt så, som före riksrättens nedsättande. Den juridiska frågan är preciserad på ett sätt, som man förut skulle hafva undgått. Men inom. venstem är på det starkaste framhållet, att medan en fällande dom drabbar ministéren och den radikala hôgeçn, måste framtidens statsskick likväl framgå ur en öfverenskommelse mellan de två parterna, som till och med om den ena är stor och den andra är liten, likväl tillsammans utgöra folket; der för har äfven vensterns fordran blifvit uttryckt sålunda, att efter riksrättsdomen skall venstem vara villig att förhandla om de hinder för statsrådssakens genomförande, som stå åter, och att hvarje ministère, som är uttryck för stridspolitikens uppgifvande och samarbetets begynnande, mottages med glädje. Som sagdt, gemensamma uttalanden från majoriteten kunna icke gifvas, men att det nyss anförda uttrycker hvad en stor del af venstern vill, är så godt som säkert. Många uttalanden och många tecken vitna derom.
Då en föreskrift om ifrågavarande attesters aflemnande till BancoDisconten, före den tid af 14 dagar Banco-Ulskottet vid sistlidne Riksdan bestämt, ej synes af behof påkallad, samt vid tillämpningen skidle, i afseende på Banco-Disconten, fordra en förändring jemväl af det uti Banco-Reglemen tels 4 ^rt* 5 Afd. 23 §. intagne allmänna stad - Banco-Utskottets Berättelse Njo 21. gande, att straffränta först beräknas i4 dagar efter lånets förfallotid , uti hvilket senare stadgande åter en förändring serskildt för Banco-Disconten vore desto mindre billig, sorn härigenom dess gäldenärer, så vida de ville undvika öfverräntas erläggande, skulle för sjelfva omsättningen och slutbetalningen af deras lån erhålla kortare rådrum än LåneContorens gäldenärer, har Utskottet ej funnit skäl biträda den af Fullmäktige och Rikets Ständers Revisorer härutinnan yttrade mening, utan trott det böra förblifva vid förut gifne stadgande, om en prcescriptionstid af 1/jdagar, för uppvisandet i Banco-Disconten af Fexel-Bankeus attester ä för Discontens räkning insatte medel, vid påföljd af straffräntas erläggande. y:o Angående förändring i lydelsen af den nedantill å Discont-Reversalen tryckta mening, innefattande pä en gång qvitto för lånet och ansvar för Documentens rigtighet, som utaf hvarje inlemnare af lånehandlingar i Banco-Disconten undertecknas. (i83o års Rev. Berättelse pag. 4°0 Utskottet får i afseende på denna fråga allenast sig förbehålla, att, vid upprättande af förslag till blifvande Banco-Reglemenle, anmäla den förändring, som, efter Utskottets omdöme, bör eg a rum, för vinnande af det ändamål, hvilket med Banco-Fullmägtiges hemställan i denna del varit åsyftadt. 8:0 Angående Vexel-Banco-Attests företeende inför Discont-Directionen hvarje gång låns omsättning beviljas. Rev. Berättelse pag. 41.)
7 “Då de uti Kongl. Maj:ts nådiga Proposition föreslagna förändrade grunder för beväringsinrättningen och för bildande af en landstorm ännu inom landet äro föga kända; då de derjemte icke väl torde kunna pröfvas och bedömas förr, än förslag till arméens och beväringens organisation i helhet och sammanhang blifvit framstäldt; då slutligen med skäl kan ifrågasättas, om den afgående representationen bör, genom yttrande i en frhga af så genomgripande art som denna, i mer eller mindre mån binda en blifvande Riksdags beslut, få Rikets Ständer, till svar å Eders Maj:ts nådiga Proposition, i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t behagade till en kommande Riksdags pröfning i sin helhet framlägga denna fråga“; röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, anses Rikets Ständer hafva antagit l-.sta alternativet: Borgare-Ståndets beslut: 2:dra alternativet: Bonde-Ståndets beslut. Stockholm den 25 Maj 1866. Atik. till Exp.-Utsk. den ae Maj 1866. kl. 12 midd. Betänkande, i anledning af väckt motion om ändring af 1 mom. i 13 § Kongl. Landtmäteri-Instruktionen den 6 Augusti 1864. Inom Hedervärda Bonde-Ståndet har Anders Wilhelm Uhr från Nerikes län uti förenämnda ämne väckt motion (N:o 213), hvilken, efter remiss till Allmänna 8 Sammans. Lagsamt Allm. Besv - och Ekon.-Utsk. Betänkande N:o 20.
M:t mätte täckas, till befrämjande af den allmänna och enskilda välmåga, som eganderätten alltid medför, i Nåder tillåta, det ifrågavarande B e t ä n k a n d e n. 3g5 hemman kunde af deras Aboer få till skatte lösas; men att K. M:t, efter vederbörandes hörande, under den i Mars 1827 deröfver resolverat: att alldenstund Presterskapets dispositionsrätt öfver ifrågavarande hemman blifvit befästad, genom 4 §• af dess den October 1723 undfångna Privilegier, som innehålla en försäkran om Presterskapets orubbade bibehållande vid dess innehafvande Prestgårdar, Praebenden, Annexoch Mensalhemman, af hvad namn de vara må; genom K. Förordningarne den 19 September samma år, den 23 December 1747 och den 21 Februarii 1789, hvilka förbjuda skatteköps beviljande å alla boställen, Beneficii-, Mensaloch Annex-hemman, Prestebordsstommar och utjordar, som till Prestebordens förbättring och styrka anslagne blifvit och oindelta äro, samt genom K. M:ts den 8 October 1823 senast gifna Nådiga försäkran, att Ecclesiastike hem man och lägenheter icke skola, genom Jordeboks-förändringen, ombyta den natur som genom Privilegierne dem tillkom, fördenskull och då för öfrigt serskilte underd. ansökningar om skatteköp af Annexoch Mensal-hemman i Skåne, Halland och Bohus Län blifvit afslagne samt beviljandet af den sökta förmånen blifvit af Presterskapet i dessa orter, såsom ledande till minskning och förändring af dess påräknade löne-inkomster, bestridd, hade K. M:t icke funnit skäligt att till BondeStåndets i förrberörde måtto gjorda underd. ansökning bifall lemna. I likhet med hvad K.
Lag ”galle äfven för väg till Hamn, Lastplats, Varu”Nederlags-plats, samt emellan Segelleder, Båt”ledcr och Flottleder, äfvensom för väg till alla g4 ”sådana ställen, der vägar pröfvasvara, för Va”ru-transporter, af allmän nytta och nödvändighet. ” Missgerning,*;-Balken. 45 Cap. kommer att till dess öfverskrift och 2 §. förändras sålunda: XLV Cap. Om den, som svikeligen drager till sig Rro~ nans ingäld; Sa ock om Uppbördsman eller annan Ernbetsoch Tjensteman förskingrar medel, som han i och för Embetet eller 1 jonsten emottagit. 2 §. ^Griper någon till medel, vare sig ”Kronans, Städers, Menigheters, eller Enskildes, ’’dem han i eller lör Embete eller Tjenst, till ”förvarande, förvaltning eller redovisning emot”tagit, och dem förskingrar, miste Embete eller ”Tjenst, förklares ovärdig, att i Rikets tjenst vi”dare nyttjas, och strafles med fängelse och ”tjenligt arbete, i Ett till Två år, då det till”gripna är under eller till Ett Tusende daler; ’’med arbete å Fästning, i Två till Fem år, då ”tillgreppet är öfver Ett Tusende till Tre Tusende daler; i Fem till Atta år, om det går ”öfver Tre Tusende eller till Sex Tusende da”ler; i Atta till Ellofva år, om det går öfver ”Sex Tusende eller till Aderton Tusende daler; ”i Ellofva till Fjorton år, om det går öfver ”Aderton till Sextio Tusende daler; i Fjorton ”till Sexton ar, om det går öfver Sextio Tu - 95 ”sende eller till Etthundrade Åttatio Tusende ”daler, och derutöfver.” ”Rymmer någon med uppbörd eller andra ”sådane medel, som förr sagde äro, straffes han, ”då han ertappas, med
Anser man en återremiss ovilkorligen nödvändig, så ina det så vara; men det blir då nödigt att förvisa ärendet till Sammansatt Stats-, Bankoo. Lag-Utsk.; och för min del anser jag en sådan åtgärd icke vara af behofvet påkallad, hvadan jag anhåller om bifall till Utsk:ts förslag. Hr Lilliehöök, Carl Bertil: För min del tror jag, att en återremiss vore lämplig. Jag erkänner att, då andra punkten föredrogs, jag ansåg att der något borde föreslagits ang:de vilkoren för en sådan transaktions ingående, som här är i fråga. 8:de §:n i Hypotheksbankens reglemente synes mig lägga hinder i vägen för ett dylikt öfvertagande al bankens fordringar, och hvilken § derföre skulle ändras, eller erhålla något tillägg, som innefattade vilkoren för öfvertagningen. Att här på förhand bifalla de ändringar, som framdeles kunna komma att göras, är mindre lämpligt, och derföre anser jag återremiss böra ske, då förslag till nödige ändringar eller tillägg kan af ett Sammansatt lltsk. framställas. Hr Flach, Johan Fredrik Philip: Jag tror att RankoUtsk:t handlat mest lörmenligt, örn detsamma efter de 2 lörsta punkterna förklarat att, i händelse dessa blelve af R. St:r an tagna, Utsk:t skulle framdeles inkomma med förslag till de för den ifrågasatta ötverllyttningen behöfliga föreskrifter. Det är något hittills Ivckiigtsvis oerhördt, att, på sätt nu blifvit ifråsatt, R. Sl:r skulle medelst afstående för detta fall al sin. pröf ningsoch beslutanderätt, så att säga, lemna K. M. fullmakt in blanco att utfärda en författning, hvartill dock grundlagsenlig! fordras båda Statsmagternas samverkan; och fastän jag visserligen icke deruti, så vidt denna fråga angår, ser någon våda, måste jag dock motsätta mig förslaget, såsom ett i allmänhet betänkligt prejudikat; hvarför jag äfven anser nödvändigt att denna punkt till Utsk:t återremitteras. Hr Mannerskantz, Carl Axel:
Utaf alldeles samma natur är det exempel, som blifvit anfördt, rörande uttaxering af bränvins-minuterings-afgift hos Tracleurer och Vinskänkar här i Staden. Utan att inlåta mig i någon tvist med den ädle Grefven, om det mer eller mindre riktiga i KammarRättens beslut, hvilka, såsom af Konungen i Nåder gillade, dock torde hafva mera nuctoritet för sig, än de anmärkningar hafva, som Grefven mot desamma framställt, och utan alt fästa mig vid den af Grefven anförde omständighet, alt den ifrågaställde afgiften icke för åren 1816, 17 och 18 blifvit erlagd, hvilket bevisar, hvarken mer eller mindre, än att Tjenstemännen inom KammarRättens RevisionsContoir, genom förbiseende af detta förhållande, äro underkastade samma ofullkomlighet, som vidlåder alla andra menskliga varelser, tar jag mig blott friheten upplysa, att KammarRättens Utslag angående 1819 och 20 årens Bran vinsminuterings-afgift meddeltes redan den 25 November 1823, således för mer än 5 år. tillbaka. Men då både de skattskyldige och Taxeringsmännen här, likasom förut, ansett sig liksom privilegierade att icke åtlyda hvarken KammarRättens eller Kongl. Majrts Beslut, utan genom idkeliga protester och invändningar emot Den 5 J a nu ar i i. 81 emot samina beslut fördröja deras verkställighet, det ena året efter det andra; så är det icke underligt, att anmärkningsmedlen aldrig annorlunda än ganska sent kunnat indrifvas. Och af den mindre tänkande, som endast fäster sig vid tiderymden emellan en anmärknings utfärdande och verkställigheten af densamma, utan att närmare undersöka förhållandet, är det då icke ovanligt att höra, det skulden till dröjsmålet legat hos den Auctoritet, från hvars RevisionsContoir anmärkningen utgått. Mine Herrar! Ingen bland Eder finnes, jag är säker derpå, som icke erkänner, att KammarRätten är ett Embetsverk af obestridlig nytta för samhället; och hvar och en, som vill göra sig närmare underrättad om dess organisation och ändamål, skall än tydligare inse denna sanning.
Bankens utredning inom sex månaders tid blifvit fullbordad, efter hvilken tids förlopp all betalnings-rätt emot Banken för dess utelöpande, till inlösen icke anmälde, sedlar upphörer, hvarefter den eller de, som sålunda liqviderat Bankens brist, ega rättighet att af de öfrige delegare utkomma, hvad på deras lagliga andel i förhållande till teckningen belöper.” §. 16. Blef äfven af Ståndet underkänd, och i dess ställe en så lydande antagen : ”1 den mon, Bankens tillgångar kunna realiseras, skall det åligga utredningsmännen att inlösa de utelöpande sedlar och skuldförbindelser med laglig ränta; i hvilket afseende, genom allmänna kungörelser inom kortare terminer, skall tillkännagifvas den summa, som inom viss utsatt dag är färdig till inlösen, så väl till belopp, som sedlarnes och förbindelsernas utgifningsdag, numer och valör, efter hvilken dag ingen ränta på sådana sedlar eller förbindelser får beräknas. lii Fröt. Uldr, d. 18 Fehr. §• 17. Bifölls, med den förändring, att ordet ",han’’, som på näst den sista raden af 2:dra momentet i denna §. förekommer, utbytes mot ordet ”Bolaget.” §. §. 18, 19 ocli 20 bi föl los. i öfrigt lades så väl Betänkandet N:o 1, som Utlåtandet N:o 5, till handlingarne. S. D. Då nu ånyo föredrogs Statsoch Banco-Utskottens Utlåtande N:o 143, i anledning af väckte motioner, alt Privat-Bnnkernas sedlar må i Krono-uppbörden emottagas, blef samma Utlåtande af Ståndet bifallet. S. D. Föredrogs ånyo B evillnirigs-Ut skottets den 10 dennes å bordet lagda Memorial N:o 39, i anledning af Riks-Ståndens i vissa delar fattade beslut öfver Utskottets uti Memorialet N:o 34 afgifna förslag till sammar.jemkning af de skiljagtiga besluten, rörande grunderna för den blifvande allmänna Bevillningen, samt föreskrifterna för tillämpningen deraf. Lades till handlingarne.
Då sk a' vi ta en vän-dans med hvarandre, så att skoklackera slår i mot tuppen på majstånga. Adjö med er så länge, f ar och mor! "Hejhoppsasa! Lustig och gla', Munter och hurtig ständigt är jag!" (Han springer bort sjungande) Jan. Anna. Anders. Gud signe den redlige gossen! ( Scen en densamma som i Första Taf lan. En majstång i fonden . Uppdukade bo rd både i för - och bakgrunden. ) INDELNINGEN ELLER TAFLAN. FÖRSTA SCENEN. SVEN OCH LISA komma ur stugan. Nu ha vi all t i ordning , så att Patron kan få komme med sin främmat, när han vill. Se, det är ju rek tigt präktigt tes täldt här på gåln. Bare inte Erik förstör alltihop för oss, så är det väl. Den pojken har ett hett och påstridigt h ufve, när det sätter åt honom. Vi ha haf t h årda nappatag med honom i dag för det der giftermålets skull. Åh, h an måtte foll skäms att sätte sej på tvära i allt h errskapets närvaro. Hvad skulle Patron annars tänke? Säkert trodde han, att vi ä' elake mot Erik och tvinger honom te giftermåle, och det vil l jag inte att nå'n sk a tro om oss, ser du. Nånå, allt tö r fälle g å bra. Det var i alla fall klokt, att vi hållit honom så strängt inne se'n i går, så han inte f ått träffe den der Anna; för di k unde nock ha kokat ihop någe otyg och rymt sin väg eller kas tat sej i sjön, s å det blitt ett ok ristligt elände. Jojo, tåcke har j ag vari t rädd för, jag, och för Sven. Lisa. Sven. Lisa. Sven. 43 att Erik inte ska få råk e Anna förr än h an är gift karl , har j ag s agt honom, att han i måron dag ska fare bort te gaml a mormor i Seg ersta, som du vet har skrifvit så mycke och bedt, att han skull' h else på henne.
Landskamererare i alla län utom Gotlands, Jemtlands, Westerbottens och Norrbottens R:dr 4,000 i berörda län „ 3,500 Landlränlmästarne i alla län utom ofvannämnda fyra „ 5,000 i sagda fyra län „ 2,500 Länsnotarier 750 Länsbokhållare „ 1,000 Landskanslister 500 Landskontorisler „ 500 Vaktmästare i Stockholms län „ 450 i de öfriga länen „ 400 Kronofogdar „ 2,500 Häradsskrifvare „ 2,000 och Länsmän „ 700 hvarförutom sistnämnda tre klasser tjenstemän, i den mån de icke vore i åtnjutande af boställen, tillagts hyresersällningar, nemligen Kronofogdar och Häradsskrifvare till belopp af 300 IV.dr och Länsmän 200 R:dr. För Landssekreterarne, hvilkas löneinkomster utgjordes af expeditionslösen, hade icke någon normal-lön blifvit fastställd, utan särskilda fyllnadsbelopp blifvit tillerkände en del af dem för jemnande af deras löner till vissa tuseneller hundratal Riksdaler. För landsstals-ljenslemäns uppförande på indragningsstat hade pensionsbeloppen blifvit på följande sätt bestämda: Landssekreterare och Landskamererare R.dr 3,000 Landträntmästare och Kronofogdar „ 2,000 Häradsskrifvare „ 1,500 Länsbokhållare „ 800 Länsmän „ 500 hvaremot något särskildt stadgande icke meddelats om pensioneringen för Länsnotarier, Landskanslister, Landskontorister och vaktbeljente. Det hade derföre synts kunna antagas, alt vid frågor om deras uppförande å indragningsstat, hvilket, hvad anginge de uppgifne tjenstemännen, ytterst sällan kunde ifrågakomma, enär de i allmänhet i yngre Stats-Utskottets Utlåtande N:o 153. 9 yngre år från dessa tjenster till andra befordrades, de allmänna grunderna för pensionering å indragnings-slaten skulle följas.
I sådan händelse tror jag icke, att man behöfver befara det alltför stora anslag någorstädes lemnäs; ty om så skulle möjligen inträffa, kan man nog förutsätta, att vår allmänt kända afund icke lärer underlåta ali göra anmärkningar mot den K. Beflnde, som i frikostighet gått längre än behöflig! varit. Alt bestämma ett maximum eller minimum medför merändels olägenheter, och jag fruktar ali Ulsk. icke skall härutinnan räll väl lyckas. Jag anhåller alltså, att Ståndet måtte antaga mitt förslag eller i annat fall återremittera denna punkt, enär 2 Stånd redan fallat sitt beslut derom. Gr. Mörner, Carl: Jag yttrade nyss, att det i provinserne vore svårt alt få tjenlige och pålitlige kontrollörer; men då sådane kontrollörer måste anskaffas, måste man vara angelägen alt tillse, ali personer med god konduit lill dessa befattningar antagas, hvarföre ock valet måste ske med största noggrannhet. Visserligen kan det vara skäl, alt icke bestämma arfvodel för dessa personer; men jag anhåller likväl, att R. o. Ad. ville bestämma ett maximum eller minimum eller helst båda delarne. Det är naturligt, Mine Hrr! alt om länsstyrelserna skola anskaffa kontrollanter, ulan alt ett sådant maximum eller minimum är bestämdt i författningen, skall man få höra afundsjukan framställa klander mot K:s Beflnde, som ansetts hafva tillagt kontrollörerna för höga arfvoden. Om nu R. o. Ad. bestämmer ett maximum eller minimum, har man åtminstone något att rätta sig efter. Jag helviflar ej, att den embetsmyndighet, som skall anskaffa kontrollörer, icke söker att få personer mot de lägsta arfvoden; men det kan upsla svårigheter alt erhålla fullt lämpliga personer, om icke någorlunda anständiga arfvoden åt dem varder beviljade. Det skulle således ganska myckel lätta embetsmyodigheternas besvär, om Ståndet fastställer ett maximum af 6 R:dr 32 sk. eller ett minimum af 3 R:dr 16 sk. Gr. Lagerbjelke:
Herr von Höhe niia u sen: Hvad Iiqvidations-grunden beträffar, tror jag att den har en generoosite' till princip, och det torde vara öfverflödigt att derom vidare J; men hvad jag anser mig böra upplyV de 900,000 R:dr ej äro nya sed - 454 Den November e, n?; lar, och således ej äro alt jemföra med Laws» Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus: Vid denna frågas afgörande, böra inga enskilda förhållanden komma i betraktande, eller huruvida under den förflutna tidens Mynt-oreda, den ena förlorat, och den andra velat förebygga lidandet för sig. Hvad jag likväl icke kan lemna obemärkt, är, att man mindre ofta hör dem klaga, hvilka före oredan agde reela Capitaler, än dera, som under densamma förvärlvat sedellappar, som de gerna skulle vilja förvandla i silfver, om också det skedde. på den tredje, oskylldiga mannens bekostnad. Jag undrar ej att Grefve Gyllenborg, i egenskap af Vepresentan, begär, att hans reservation mot förslaget mätte upptagas i Protocollet. Jag kan ej eller .annat än beklaga, att denna fråga blifvit så sent väckt och att sedan man trodde alla financiella behof vara difinitivt reglerade, Utskotten funnit sig nödsakade, alt framkomma med ett förslag, som synes korssa hvad son/förut blifvit stadgadt, Enligt min öfvertygelse är’ del förslag, som Herr Hjerta framställt, det rättaste , men det förutsätter Iro hos folket på ▼aragtigheten af Bankens publicitet, en tro , I)«n 3» November e, m 455 sorn jag föreställer naig likväl vara rubbad genom senare beslut. Jag anser det hade varit bäst* att för beholvet upptaga lån, inrikes eller utrikes. Jag har alltid tyckt det vara bäst, att gå den rätta vägen, och att låta lån få beta lån. För öfrigt är denna fråga icke af den beskaffenhet, att den kan behandlas såsom ett vanligt skuldfordringsrnål. Många omständigheter finnas här, hvarpå afseende mäste göras , och med Guds hjelp skall en dylik fråga icke mera förekomma.
4fS:o af den 2 April 1851, angående utbyte af Kapellansbostället Wiskeryd N:o 2 emot Trumpetarebostället Bjärstad Storegården N:o 1 (50). 1851 den 22 April föredragen samt Krigsoch Kammar-Collegierne anbefallda om ifrågava rande utbytes behöriga verkställande. 4»:o af den 2 April 185.1, angående upplåtelse af jord från] Trumslagarebostället vid Calmare Regemente, Lilla Okna N:o 2 i Jönköpings län, till plan för socknestuga och skolhus åt Okna församling (48). 1851 den 22 April föredragen samt Krigsoch Kammar-Collegierne om verkställigheten af upplåtelsen och dermed förenade jordbyte förständigade. 5<l»:o af den 16 April 1851, angående upplåtelse åt staden Jönköping af plats till Skolhus å den Jönköpings f. d. fästning tillhörande mark (52). 1851 den 2 Maj föredragen och Krigs-Collegium i nåder anbefaldt att inkomma med förslag om den jordrymd, som för ändamålet borde af Kronan afstås; hvarefter och sedan bemälde Collegium sådant förslag afgifvit Kongl. Maj:t, under den 12 derpåföljde November, i nåder medgaf, att den af Collegium föreslagna areal finge åt staden Jönköping under äganderätt upplåtas. 5f:o af den 3 Maj 1851, angående upplåtelse åt staden Götheborg af Kronan tillhörig jord (66). 1851 den 16 Maj föredragen och Krigs-Collegium om verkställigheten af Kongl. Maj:ts och Rikets Ständers sammanstämmande beslut i nåder förständigadt. 53:o af den 3 Maj 1851, angående lyftningen af hela återstående beloppet af de vid sednaste Riksdag beviljade tillfälliga statsanslag till försvarsverkets förbättrande (67). 1851 den 5 Juli föredragen och föreskrift, i enlighet med Rikets Ständers underdåniga anhållan, Krigs-Collegium nådigst meddelad.
LINDGREN. Jag tror dig, rofdjur! eller personer med hvilka man lefvat intimt, ty Man ska icke göra bokslut med sina vänner, AXEL. man vet icke hvem som har de flesta siffrorna på debet! Men när du kommer med räkningen, så ska jag granska den! Tror du inte jag snart märkte, att bakom din välgörenhet låg ett omedvetet begär att få förvandla mig till den starka arm du saknade och som skulle utföra hvad du 90 ej kunde. Jag ägde uppfinningsgåfva och initiativ, men du ägde bara pengarna och relationerna. Jag kan därför gratuleras att du icke åt upp mig, och jag kan ursäktas för att jag åt dig, då jag icke hade annat val än ätas eller äta! Rofdjur! LINDGREN. som du så gärna önskade. Likasom du i denna mig ner till dig! Har du något att tillägga af Gnagare, som inte kunde höja dig till rofdjur! AXEL. stund icke så mycket önskar dig upp till mig, utan vikt, så skynda dig; jag väntar nämligen besök. LINDGREN. Af din fästmö? Du har snokat reda på det också! LINDGREN. AXEL. gifna tänker och säger; och jag vet hur det gått med din bror och svägerska... Ja bevars! Och jag vet hvad Mari, den öfver icke förlofvad ännu? Känner du min trolofvade? Jag är nämligen AXEL. Nej, men jag känner hennes fästman! AXEL. LINDGREN. Hvad vill det säga? 91 hela tiden... Jaså, du visste inte det? Hon har ju gått och dragit med en annan LINDGREN brutit med honom! Hör du, vill du komma tillbaka om en kvart, så skall jag söka ha arrangeradt för dig på något sätt! Jo, det visste jag, men jag trodde att hon AXEL (lyssnar åt utgångsdörren). Är det en snyggare utvisning? AXEL. LINDGREN. delse! På fullt allvar! Nej! Det är ett försök att infria en förbin dig så länge... Då skall jag gå, och komma igen... Adjö med LINDGREN. Femte scenen. DE FÖRRE. KYPAREN. Sedan FÄSTMANNEN; svartklädd med Blå Bandet.