Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
A de goda kottarne ligga fjällen däremot tätt slutna. l s 1 H v a d grankotfarne beträffar, iakttages likaledep, aft sådana, som ligga på marken eller hafva utspärOM TRÄBRÄNNING ETT FÖRDÄRFBRINGANDE SKOTT. OCH FURUMÅLNING. F Ö R N Å G R A A R S E D A N gjorde en liten apparat sitt intåg i Sverige, ett intåg, s o m väl kan kallas segerrikt, enär den spridts i allt vidare kretsar o c h vunnit en användning i burgnare svenska hem, s o m nästan frestar till en jämförelse m e d symaskinens eller någon annan nödvändighetssaks. Apparaten i fråga är den s. k. * brännapparaten '. Medan den till en början måste efterskrifvas från Tyskland o c h m e d frakt o c h tull föll sig tämligen dyrbar, hålles den numera till salu i d e flesta färg-, instrumento c h bokaffärer till olika slag o c h pris. F ö r omkring femton kronor kan man i allmänhet få en g o d apparat inlagd i en särskildt därför afsedd l å d a; en apparat m e d alla tillbehör såsom spritlampa, benzinflaska, skaft, helst af kork, s o m leder värmen sämre än dylika af trä, slangar, o. s. v. samt tvänne brännspetsar, hvilkas olika groflek tilllåter arbete på olikartade materialer o c h efter olika mönsters fordringar. Man kan utelämnande af t. ex. låda o c h flaskor, s o m man väl i allmänhet äger förut, ställer sig några kronor billigare. Med hvarje fullständig apparatlåda följer en beskrifning öfver apparatens sammansättning, tändande o c h användning. Icke förty kan det hända nybörjaren — o c h gör det i regel — att man icke kan få brännspetsen att glöda, eller rättare, kan hålla den glödande, sedan den efter alla konstens regler blifvit tänd. Detta kan b e r o på felaktighet hos spetsen, då den b ö r utbytas m o t en bättre, m e n dessförinnan kan man förfara på följande sätt. Brännspetsen hålles till halfva sin längd i spritlågan.
Slutligen och då Rikets Ständer i nu gällande bevillnings-stadga beslutat flere förändringar äfven i redaktionen samt det, i följd häraf, synes angeläget, att, till förekommande af missförstånd vid tillämpningen, författningen i sin helhet omtryckes, hemställer Utskottet, att Herr llaUings i Betänkandet N:o 4 pag. 34 omförmälda förslag, att endast beslutade förändringar i bevillnings-stadgan skulle genom serskild författning kungöras, vid sålunda inträffadt förhållande, icke må vinna bifall. Stockholm den 25 Augusti 1851. På Höglofl. Ridderskapet och Adelns Ledamöters vägnar. A. G. GYLDENSTOLPE. På Högv. Preste-Ståndets Ledamöters vägnar. ISR. BERGMAN. På Vallöf]. Borgare-Ståndets Ledamöters vägnar. C. C. HALLING. På Hederv. Bonde-Ståndets Ledamöters vägnar. JOH. PERSSON. A. G:son Bennich. 4 Bevillnings-Utskoltets Betänkande, N:a 31. Bilaga till Bevilln.-Utskottets Betänkande* N:o 31. Sammandrag, utvisande de af Bevillnings-Utskottet föreslagna och af Rikets Ständer förslagsvis godkända förändringar uti nu gällande bestämmelser i afseende å bevillningens fördelning samt öfriga Bevillnings-förordningens stadganden, för så vidt samma förändringar kunna föranleda förhöjning eiler nedsättning i bevillningens belopp. Förhöjningar: §• I*- Pag. 9 och följ. i förslaget vid Bet. N:o 4. l:o För följande till städerna hörande personer skall afgiften, så vida den till fem procent af inkomsten beräknade bevillningen icke uppgår till högre belopp, bestämmas sålunda: Direktörer, T heater-, vid andra än Konungens spektakler, erlägga årligen minst B:eo R:dr 25: — Handtverkare, hvilka, utan mästerskaps eller burskaps förvärfvande, erhållit tillstånd att såsom försörjningsmedel åstadkomma handtverkeri-arbeten, erlägga minst B:ko R:dr 2: — 2:o
Alltifriln den vidriga och onödiga skildringen af Stockholmsbesöket och de yttranden, som senare fallas on1 tvhget af ett osedligt lif, * har f ö r h förverkat den rättänkande och fördomsfria klsarens sympalier. Slutintrycket af Erik Grane blir. att den fönta delen deraf är mark. lig och hehjertnnsvXrd, men dock ej förslir att försona oss med den senare, knappast till att förniil oss förlilta författaren, att han sil illa skadat sin egen sak. Ess&amp;. Till Finlands första qvinliga filosofie kandidat Emma Astrbm af Z. Topolius. mången rösi i Eras bra. fl u En sdorrar ro@r or~~~aspn %ct: r~tastra Gud! En annan +r: se, IICII inte nirB! En tre+c hvukar: lcf fdr afi st2 brud! Mod, Evas diittmr! G~~IRIIJCII hzlad a2 skria. dfod, sanni~~prn siall @ ra eder fiia! for det osta, sjdf ' iäfna. frofnu, Odmju&amp;a arbetet i tanRtns wrld! Hafs / I+ dt tuscn frön, soin aldr&amp; rimpa. D c p~istor, som / a&amp; i lfiefs hird! f i l s fdr h a r ande, som mot h e t svingar Mu / örnafiadrar clkr dufzwzingar! - D u hcntn~ets huida, ijufva vBrdarinna. ?r alf din verid vid stu .. ans trÖrRc1 sint? dnna. A r h rebell enwf di# öde, p ' För alt du stundom langtar biicka A r det eff brott, som Gud cj un f d ~ ä t i f. Atf dunskapens fbrbj~~dna f r u i t du;.
Ty då det uti Instruktionen föreskrifves, att Loca Paralella redan uti profversionens uplagor af de särskildta bibliska böckerna skola ingå, så finner en hvar, hvilka stora misstag en sådan ordning nödvändigt skall föranleda, enär det ju är alldeles klart, att ett paralellspråk uti ett föreg:de Bibelarbete kommer derigenom att hänvisa till ett Bibelspråk, som möjligen uti ett sedtiare Bibelarbete kan komma att undergå en så betydlig förändring, att sjelfva hänvisningen sålunda blir alldeles missledande. Detta misstag, att uti Profversionerna af Bibelns särskilda delar redan införa paralellspråken, innan öfversättnings-arbetet i sin helhet är afslutadt, synes mig ju förr desto heldre böra rättas, på det uti denna vigtiga del af arbetet, som omfattar paralellspråkens placerande på sina rätta 174 Den 16 November e. m. rum, olijelpliga eller, rättare sagdt, oförmärkt sig insmygande missvisningar icke må småningom upkomma, den ena elter den andra. Den K. Instruktionen har uti 10 §:s 1 mom. varit synnerligen nådig med afs:de på anvisningen af de penningemedel, som för ändamålet kunna af BibelKomissionen vara erforderliga. Det synes mig, som skulle, uppå en sådan vidsträckt fullmakt i det afsrdet, hvarken böcker eller lönade arbetare böra för Kommissionen fattas, helst som BibelKommissionens kassa i och för sig numera upgår till den icke obetydliga summan af 50,000 r:dr r:mt. Emellertid vore det väl önskligt, att ordalagen härvid uti den nåd. Instruktionen något stadgades med afs:de på nutidens financiella anordningar; ty så vidsträckt rättighet än uti dessa orden kan synas vara gifven, torde det väl ändå icke vara så alldeles lätt för både gifvare och emottagare, att rätt veta, huru de till alla delar skola fatta meningen i dessa Instruktionens ord: »Koramitterade »skola göra anstalt om medlens infordrande, hvaruti, såväl som allt »annat hvad af nöden vara kan, vederb:de Embetsman och Kollegier »ega att Kommissionen handen räcka.» Slutligen förmäler den nåd.
Midt framfor ser man S:t Giovanno degli Eremite, en gammal intressant normandisk kyrka uppförd i orientalisk stil, hvars kupoler likna uppoch nedvända kopparkastruller af jettestorlek och som för öfrigt ser ut, som om den vore doppad i blod, och kanske är den så. Det var dess klockor som gåfvo signalen till »Sicilianska aftonsången». Sedan vi, som vi trodde, besett allt, som var af intresse, öppnade vaktmästaren under vördnadsfull tystnad dörren till ett litet simpelt rum med de enklaste möbler. En jernsäng, ett par rankiga stolar och ett skrifbord, se der hela möbleringen. »Quivi stava il nostre Garibaldi», sade han med synbar stolthet. Allt står orubbadt från den tiden, till och med hårborsten, vårdslöst kastad åt sidan, har icke blifvit lagd på sin plats. Att känna tacksamhet är vackert, att visa hvad man känner kanske än vackrare. Klockan slog tio: den vanliga turistströmmen började att infinna sig. Glada sökte vi hamn. Medgif, att ödet kan vara älskvärdt ibland! Palermo. Ett besök i capucinerklostret. — Museum. — Litet af hvarje. — Monreale. Af alla sätt att begrafva eller rättare förvara sina döda är väl de förmögne Palermoboarnes det mest egendomliga. De sända dem till capucinerbröderne, hvilka bokstafligt steka dem vid sakta eld, till dess de anses kunna motstå luftens verkningar, och upphänga dem sedermera kring klosterkällarnes väggar, der de återfinnas af de sörjande, igenkänliga endast genom den lapp på bröstet, som angifver deras namn, födelseoch dödsår. Det gör ett eget, i högsta grad plågsamt intryck, när man från lifvet och ljuset kommer ned i dessa skumma, dystra grafhvalf och ser dessa till tusendetal uppgående, förtorkade, grimaserande lik upphängda sida vid sida så tätt, att icke ens en tum af väggarne är synlig, uppehållna af utspända rep och med de stackars tomma ögonhålorna stirrande, som om de af alla krafter protesterade mot det våld på naturen, som här blifvit begånget.
Utskottet för gifvet såsom en följd af de förhållanden under hvilka de blifvit meddelade, och den enda fördel som då är att vinna, består deri att liquiden må så fort som möjligt uppgöras och afslutas. — Någon serskilt förmån för daglönare har Utskottet icke åsyftat eller tillstyrkt, enär afkortning af hvad så väl desse som mindre hemmansbrukare kunna vara skyldige skall bero på undersökning vid Sockenstämma B etänkanden, N:o 294. 4^5 oell pröfning af K. M:ts Befdide innan afskrifningsfrågan hänskjutes under K. Mits Nådiga afgörande. Af hvad nu blifvit anfördt, till svar å de gjorda anmärkningarne, hämtar Utskottet anledning att ytterligare tillstyrka antagandet af de uti Utskottets Betänkande N:o 209 uppgifna grunder, hvarefter f. d. Magasinsfondens och Greditiv-fondens utestående fordringar, med undantag af de för hvilka serskilta föreskrifter blifvit stadgade, må behandlas och om så skulle påfordras, utan afvaktan af R. Sttrs medgifvande, äfven kunna afskrifvas. I anledning af den erinran Riksdagsfullmägtigen Casper Wijkman meddelt om Utlåtandes afgifvande öfver vederbörande Läns-Styrelsers förvaltning af de till deras disposition, i följd af 1826 års missväxt, anordnade Creditiv-medel och Spanmålstillgångar, åberopar Utskottet Betänkandet N:o 208, der Utskottet pag. 336 och följande, uppgifvit hindren för en sådan gransknings anställande. Slutligen får Utskottet upplysa att Betänkandet N:o 209 blifvit bifallet af Högv. PrästeStandet samt af Yällofl. BorgareStåndet d. 14 sisth Augusti. Utlåtande, i anledning af f. d. Kammereraren vid Götha CanalBolags f. d.
(Rgs Afd.) Bonde-ståndet har till Stats-utskottet återremitterat dess utlåtande JM 320 i anledning af Riksdagsfullmäktigen Bengt Gudmundssons motion, angående det till kostnader för krigsrustningar beviljade kreditiv; men som, enligt Utskottet tillhandakomne protokolls-utdrag, detta utlåtande den 22:dra innevarande månad blifvit af de öfriga 3:ne Riksstånden godkändt, har Utskottet, med stöd af 73 § Riksdagsordningen, ansett besagde återremiss icke kunna till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 27 September 1848. Bih. till It. St. Ank. till Exp. Utsk. den 28 Sept., kl. 8 f. m. Ullätande i anledning af ytterligare motioner; angående riksgäldssedlars inlösande. (Rgs Afd.) Sedan Rikets nu församlade Ständer, genom bifallandet af Stats-utskottets utlåtanden N:ris 176 och 275, beviljat inlösningen af ett betydligt antal riksgäldssedlar, oaktadt dessas innehafvare försutit den i sådant afseende, genom Kongl, kungörelsen den 14 Februari 1835, stadgade preskriptionstid, har Riksdagsfullmäktigen P. Sahlström, uti en den 4 innevarande månad hos Bonde-ståndet väckt och till Stats-utskottet remitterad motion, föreslagit, att 8 st. dylika, motionen bifogade, sedlar å 10 r:dr hvardera, hvilkas riktighet och ovilkorliga inlösbarhet innan preskriptionstiden tilländagick Riksgäldskontorets kommissariat vitsordat, jemväl måtte varda infriade, helst desamma dels tillhörde 2:ne ålderstigne enkor och dels utgjorde en faderoch moderlös flickas enda arf efter dess aflidna moder.
Expeditioner till Konungen, Rikets Ständers, i anledning af Kongl. Maj:ls Nådiga Proposition om förändrade grunder för Sågqvärnars, Valkoell Stamp-Verks beskattning. LXVI. 125. E. 270. — med förnyad Reglering af RiksStatens Tredje HufvudTitel. 167. — om decharge för StatsRådets Ledamöter, m. fl. LXVI. 167. — i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga remiss uppå Directionens vid Södertelje Canaloch Slussverk underdåniga ansökning om fortfarande understöd för CanalBolaget af Allmänna medel. LXVI. ip5. — angående liqvidationen af Bankens fordringar, så väl för det, år 1826, lyftade SpannemålsCreditiv, som hos f. d. Allmänna Magazinslnrättningen. LXVI. iq5. — angående assignering på Banken. LXVL 195. — om en PaketPost och en Forvagns-inrältning. LXVI. 196. — angående den Extra StatsRegleringen intill nästkommande Lagtima Riksmöte. LXVI. i. 196. U. 3o3. A. 3o6. — angående anstalter för Bergshandteringens upphjelpande i Norrbottens Län. LXVI. 2o3. — om anslag af Allmänna medel till NavigationsSkolors inrättande. LXVI. 2o3. *4 210 Expeditioner till Konungen, Rikets Ständers, angående verkställd granskning af ChartaeSigillataeContorets HufvudBok för år 1826. LXYI. 2o3. — angående återbetalningen af Creditivmedlen för Spannemålsuppköp.LXVI. 2o3. — angående anslaget för en vattenledningsanläggning vid Carlskrona. LXYI. 2o3. — angående förräntning af de till FörsvarsYerket anslagne medel. LXVI. 2o3. — i frågan om upphörande af Åkerbo Härads Dagsverksskyldighet under Kungsöhrs Kungsgård.
Jag hemställer ytterligare, om det är ens tänkbart att under solidarisk ansvarighet emellan så många personer, som utgöra ett sådant bankbolag, desse icke skulle med så mycken uppmärksamhet följa administrationen af inrättningen, att icke allenast någon förlust på dem nära nog är omöjlig, utan äfven att samma förhållande äger rum i fråga om financiella oredor inom dem. Hvad beträffar farhågorna för politiska associationer, uppkomne genom provincialbankbolagen till landets mehn, så synas de vara alldeles öfverflödiga, om man besinnar, att dessa bolags egna politiska intresse icke kan vara annat än gemensamt med hela den öfriga nationens. Om man fullkomligt genomskådar förhållandet med provinciaibankssystemet, skall man finna, att då manga andra intressens natur är att stå i strid emot hvarandra, så är naturen af provincialbankbolagens tvertom, att dela samma intresse med alla andra näringar och bolag, emedan det är just utaf en allmännare välmåga och en derifrån oskiljaktig speculationsanda, som dessa bolag skola hemta näringar för sina vinster. Ju större och allmännare Vcälmågan är, ju större omsättning med penningar, och derpå är det som provineialbanker skola vinna. Och således kunna ju dessa bolagsmän aldrig komma att verka för något annat intresse, än det som är gemensamt nyttigt för hela landet. Det är väl möjligt, att den tillgång på penningar, som provincialbankerna öppnat, inledt någon isolerad individ uti en kortsynt speculation, eller onödig depense, som mer eller mindre skadat honom; men icke är det efter sådane undantagsfall, som man bör bedomina en hel institution. Icke kan samhället göra sig till detaljförmyndare för hvarje individ. Icke förfelar en inrättning sin bestämmelse, derföre att en eller annan enskild man orätt bedömmer sin ställning och missbrukar det goda, sorn en nyttig inrättning erbjuder. Icke vore det t. ex. rätt att alldeles aflysa begagnandet af krut, derföre att olyckshändelser deraf någon gång kan uppkomma.
Jemte det Rikets Ständer beslutat, att ränta till fem (5) för hundra om året skall godtgöras Götha Canal-Bolag å de, till säkerhet för åtérstående arbeten i hamnbyggnadsväg, uti Riksgälds-Contoret innehållne Tretlontusen Sjuhundra Tjugutvå (13,722) R:dr, hafva Rikets Ständer tillika bifallit, att, så snart Canal-Direclionen hos Styrelsen af Riksgälds-Verket behörigen styrkt, att något af de serskilde, vid Canalens öppnande, ännu 4 Bil. till Slats-Utskotlcts Memorial N-o 4~o. återstående arbeten i hamnbyggnadsväg, öfver hvilka kostnadsförslag onder den a5 Julii i833äro upprättade, hunnit blifva till fullo verkställda skall Canal-Directionen vara berättigad, att återlyfta den för hvarje sådant arbete uti Riksgälds-Contoret inneståenda summa, motsvarande dubbla kostnads-beloppet. §• 9* Den skuld, härrörande från begagnade förskott i Rikets Ständers Bank, mot Discout-vilkor oell 2 procents ränta, och hvilken vid 1823 års slut, enligt upprättad liqvid, utgjorde Fyra Millioner Fjorton Tusen, Åtta Hundrade Femtiotvå (4>°i4>853) Riksdaler, Sexton (96) skilling Srunstycken och uti Räkenskaperne npptages under rubrik: Rikets Ständers Låne-Banks fordran, kommer att alldeles oförändrad, utan någon afbetalning eller någon räntas beräknande, ytterligare intill nästa Riksdag inom linien balanceras. §■ *»• Riksgälds-Contorets utelöpande Creditsedlar, eller så kallade Riksgäldssedlar, skola i Riksgälds-Contoret inlösas med Banco, efter det emellan dessa myntsorter stadgade förhållande. Ehuru all tillverkning af Riksgäldssedlar blifvit inställd, måga likväl de i förråd varande och utelöpande Riksgäldssedlar på vanligt sätt uti Con torets Cassör utoch invexlas, så länge de icke äro försl i Ine.
För att kunna antagas till tjensteman vid Riksgälds-kontoret, fordras, så vida sökanden icke förut eger befordringsrätt vid detta verk, att hafva vid ettdera af rikets Universileter undergått sådan examen, som berättigar till inträde i Konungens Kansli eller i allmänna rättegångseller räkenskaps-verken; dock böra de tjenstemän, som anställas vid Fullmäktiges eller Kommissariatets Kansli-expeditioner, hafva aflagt den akademiska examen, som fordras, för att få (jenslgöra antingen i Konungens Kansli eller i rältegångs-verken; äfvensom den, hvilken befordras till ombudsmans-sysslan, ovilkorligen bör hafva fullgjort hvad författningarnc föreskrifva, i afseende på dem, som i domarevärf må begagnas. § 236. Till Kommissarier, Sekreterare och öfriga tjenste-befattningar vid Fullmäktiges och Kommissariatets Expeditioner, Kamrerare, Ombudsman samt Kassa-bokhållare utnämnes bland kompetente sökande den, som Fullmäktige, med afseende å verkets fördel samt vigten och ansvarigheten af de särskilda befattniogarne, finna till den lediga tjensten mest skicklig och passande. Vid tillsättandet af öfriga tjenster, bör jemväl fullt erforderlig skicklighet, i förening med ett redligt och ordentligt uppförande, utgöra den egentliga befordringsgrunden; meri, under uppfyllandet af detta oeftergifliga vilkor för hvarje befordnn, böra de inom verket förut anställde tjenstemän njuta till godo den i tillförene gällande författningar dem lil-erkända befordringsrätt. 20 Slats-Ulskollets Memorial, J\t 57!!. § 257. Den, sorn lill ordinarie Kommissarie utnämnes, måste, innan Iian får uppbära den med kommissarie-beställningen förenade lön, hafva lemnat annorstädes innehafvandc tjenst.
Nej, jag vill blott hafva jordbruket inställdt i samma rättigheter, som de andra näringarne, emedan jag oförgripeligen tior, att det har lika heliga, lika rättvisa anspråk på statens mellankomst, då dess förnämsta product någon gång hotar att falla till ett förstörande underpris, som andra näringar vid missgynnande tillfällen fått tillgodonjuta. Mitt förslag är helt enkelt detta: som 6 R:dr 32 sk. Banco för Rågen, 5 R:dr.i6 sk. för Kornet och 3 R:dr 16 sk. för Ilafran vanligen anses såsom de minimipriser, hvarunder dessa spanneraålsslag icke kunna falla, utan att råka sjelfva productionskostnaden, föreslås, att, så snart priserne falla under ofvanstående minimum, Kronan utfäster sig att, till dessa priser, genom vederbörande autoriteter, låta för sine Magaziner inköpa ett visst qvantum spannemål, lämpadt efter hvarje Läns produetion deraf. Denna upphandling skulle,' under vanliga förhållanden, i intet fall kunna 3o Den 5 Fe br u nr i i f. m. fortfara så snart priserna i ilen enskildta handeln stigit j o/n också blott en enda skilling utöfver det här beslutade minimi-pris. Vid inträffande missväxt skulle denna spannemål utlemnns ät de mäst nödlidande, emot en förhöjning af 2 R:dr R:gs per tunna utöfver inköpspriset. Derjemte skulle premier anslås för dem, som anlade lior eller andre tork-inrättningar, lill befordrande af möjeligheten alt längre lid förvara spannemål. Denna Kronans upphandling, långt ifrån att hindra den enskildta speculaliolien, skulle tvärtom ännu mera lifva densamma; ty då Köpmannen vet förut till hvad pris Kronan gör sill inköp; att, i händelse af missväxt, hon endast till ett bestämdt pris kan concurera sorn säljare; och alt hennes köpare i alla fall icke, eller lill en högst ohetydelig del, kunna af honom lagas i beräkning, så skall han säkert skynda att göra sin upphandling innan priserne fallit ända ner till det minimi-belopp, då.
Det förefaller mig härvid mycket vådligare att omsätta de gamla räntepersedlarne i andra persedlar, än att rent af förändra dem genast till penningar, efter något tjenligt medelvärde, emedan omöjligt är alt med ringaste sannolikhet beräkna, huru några få serskilde varor — äfven i den närmaste framtiden — skola realisera sig i jemnförelse mot samtelige i räntorna nu ingående persedlar, och följaktligen vid förstnämnde reduktionssätts antagande man är i fullkomlig ovisshet, huruvida antingen skada eller fördel för Staten eller de skattskyldige skall inträffa, då deremot myntets fall eller stigande, relativt till samtlige räntepersedlarnes värde, — om dessa omständigheter med någon varaktighet i framtiden inträffa — endast ganska långsamt kunna för sig gå och således både för Staten och de skattdragande böra blifva af nästan omärkligt inflytande. Jag anser fördenskull det af Comiterades pluralitet alternativt föreslagna reduktionssätt, likasom hvarje annat, som står i detta beroende (Bil. lill K. 11. Udd. Prof. lill 11. St. är j84y.) 27 210 af några få varors pris, vara stridande mot nämnde princip. De af Comiterade för öfrigt utvecklade fördelar af räntepersedlarnes reduktion till penningar äro motsatser till lika många olägenheter, som vidlåda hvarje förslag angående räntornas omflyttning i persedlar, och bestämma mig ytterligare att helt och hållet afstyrka hvarje förslag al anförde beskaffenhet, hvartill jag ansett Comiterade oförhindrade af de anledningar Comiterades pluralitet anfört för framställningen af sitt alternativa förslag. 2:o Vid förslaget om TiondeSpanmalen. De skäl, Comiterades pluralitet anfört till stöd för förslaget om ordinarie räntans förvandlande till penningskatt, linner jag lör min del i hela deras omtång gälla äfven för TiondeSpanmålen. Om än den ursprungliga grunden för denna afgifts beräkning är, att den skulle utgöra en viss del af årsväxten, och således en elter denna fluktuerande skatt, har likväl denna grund blifvit öfvergifven i och med detsamma den ständiga Tiondesättningen infördes, genom hvilken åtgärd denna afgift förändrades till full likhet med persedelskatten under ordinarie räntan eller till en fix persedelskatt.