Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De öfriga Embetsmännen, som tillhöra 5:te Afdelningen, äro valberättigade och äfven valbara”; af Prosteri Hallström: ”Ehuru jag icke misskänner den ädla afsigt, som velat uti Landskapsting finna ett medel att lifva hågen och utveckla skickligheten för allmänna Värf, samt jemväl medgifver, att, förmedelst dem, skulle de serskilda Communernes öfverenskominelser i flera municipal-angelägenheter och oeconomiska anstalter vinna sannolikt mera samstämmighet, kan jag dock icke biträda den mening, som på införandet af en dylik, för Folkets önskningar aldeles främmande Institution, bygger stora förhoppningar. Tvärtom jag är öfvertygad, att desse periodiska sammanträden af Länens invånare, utan annan nämnbar frugt än den redan antydda, skola snart finnas af föga betydenhet och båtnad, men desto mer för Landet betungande, och i det hela förfelande de ändamål, som förespeglas. Det Svenska folket klagar Constitutions-Utskottets Mern. N;0 36. 9 icke, och eger ingen anledning att klaga deröfver, att dess röst ej får framtränga till Thronen. För alla, enskilde och associationer, är pelitionsvägen öppen; och dessutom tinner, vid Riksdagarne, hvarje Gommunal-angelägenhet, som tillvunnit sig ett allmännare interesse, lätt organer, som känna sig benägna att bevaka den. Det Svenska folket klagar icke heller egentligen deröfver, alt Nationens Ombud sakna erforderlig kännedom af landets verkliga behof och dess sanna fördelar, samt att åtskillige Medborgare-C.lasser, med bättre insigt härutinnan, äro ifrån representationsrätt uteslutne. Utan deröfver klagas: att landets bördor och besvär, i stället för att minskas under fredens lugn, på ett eller annat sätt förökas vid hvarje Riksdag; att representationen i sitt närvarande skick således på ett mindre tillfredsställande sätt löser sitt uppdrag och bevakar Nationens interessen; att någon förändring härutinnan icke slår att hoppas, förr än en annorlunda sammansatt Nationalförsamling träder tillhopa: — och grunden till det efter sistlidne Riksdag märkbart tilltagande missnöje med sjelfva representationssättet är, såsom jag • fruktar, representationens eget förfarande.
R:dr banko, i det närmaste åtgått, samt derjemte, med tillkännagifvande, att de utgifter, som ytterligare för detta byggnadsföretag kunde, med afseende å de till en ovanligt hög grad uppjagade prisen å materialier och dagsverken, antagas komma att uppgå till ungefärligen enahanda belopp, eller 750,000 R:dr R:mt, hemställt, att denna summa, som icke under hvilka förhållanden som helst skulle komma att öfverskridas, måtte för Musei-byggnaden anvisas, har Kongl. Majit uti Dess till Rikets Ständer aflåtna Nådiga Proposition, angående statsverkets tillstånd och behof, föreslagit, att af de, enligt byggnads-chefens beräkning, för Musei-byggnadens fullbordande erforderliga medel, en summa af 600,000 Ridr måtte vid innevarande Riksdag anvisas för att med 150,000 Ridr utgå under hvartdera af åren 1857, 1858, 1859 och 1860. Stats—Utskottet, som inhemtat, att af den förut beviljade anslags-summan, sista återstoden, 12,000 Ridr, redan i September månad nästlidet år uttagits, och derföre befarar, att, i händelse den nu väckta frågan om ökadt anslag för Nationalmusei-byggnaden i vanlig ordning komme att behandlas eller först företagas till pröfning i sammanhang med öfriga under Riks-Statens 8:de Hufvud-titel förekommande anslagsfrågor, tiden då hunnit så långt framskrida, att arbetet dessförinnan måste för bristande medel afbrytas, har, af sådan anledning och då. detta ärende Bih. till R. St. Prol. 18S6 & 1837. 4 Sami. 1 Afd. 12 Haft. Stals-Ulslcoltels Utlåtande Jfå 34. således synts erfordra en mera skyndsam handläggning, trott sig böra afvika från den hittills följda ordningen, och får nu, jemte anmälan härom, särskildt afgifva utlåtande öfver den del af Kongl. Maj:ts Nådiga framställning, som afser anslaget för år 1857.
Denna invändning förekommer i sanning något oväntad, och är min öfvertygelse, att R, St:r i så fall alltid handla lika grundlagsenlig!, då de lättfärdigt besluta, som då de efter en mognare pröfning återkalla hvad företrädarne, möjligen mindre välbetänkt, beslutat eller bilällit. Samme värde talare trodde att. om Regeringen begärt sexton gånger så mycket, hade R. St:r troligen varit mera benägna att ingå på förslaget. Visserligen har det någon gång visat sig att R. St:r ådagalagt böjelse för det storartade i anslagseller skuldsättningsväg; men vid detta tillfälle fruktar jag att en så mångdubbelt högre anslagssumma skulle åtminstone i denna fråga ännu mera hafva afskräckt StatsUtsk:t för ett tillstyrkande, som i första rummet torde böra utgå ifrån en vä! öfverlagd öfvertygelse om behofvet, i bredd med förmågan att tillfredsställa det. Då vid sista Riksdag frågan om Stockholms befästning förekom, tog jag mig friheten emot förslaget yttra åtskilliga betänkligheter, som dock icke vid tillfället rönte någon framgång, alldenstund R. St:r då, med ledning endast, af en enskild motion, anslogo ej obetydliga medel till företagets början, utan att nyttan, behofvet och nödvändigheten annorlunda styrktes, än genom innehållet af den enskilda motionen, som åbanebragte frågan, utan någon förslagets utredning, hvarken till omfång, till beräknadt kostnadsbelopp eller till tiden för verkställigheten. Vid denna Riksdag har StatsUtsk:t, uti den nu förevtde punkten afstyrkt de af Regeringen äskade medel till arbetets fortsättning; och jag finner häruti ett kraftigt, stöd för mina, åtminstone hitintills orubbade åsigter i denna fråga. Jag tager mig friheten med anledning deraf förnya uttalandet af mina tvifvel om behofvet, nyttan och nödvändigheten af Stockholms befästande, hvarom jag af föreg:de talare, i motsatt riktning, icke i ringaste mån blifvit öfvertygad. Jag har yttrat mig: icke om behofvet blifvit öfvertygad! Behofvet omfattar naturligtvis anledningen till ett anlälls riktande emot Stockholm. De Europeiska Stormakternas intresse att bibehålla Nordens integritet, borde icke behöfva någon bevisning.
Men så är det emedlertid icke; och när nu båda §§ qvarstå oell äro sins emellan stridiga, hvilket icke kan nekas, så är frågan: huru skola stridigheterna bemedlas? En talare har sagt, att jemnkning icke behöfdes, emedan här blott vore fråga om ogillande af Utsk.vs förslag; men då är ej heller 56 § lämplig, emedan den blott angår jemnkning. Skall åter en sådan ske, såsom Hr Cederschjöld uppgifvit i sitt förslag till voter:spropos:n, så inträder den oerhördheten, att RiksSt:n sjelfva uppgöra jemnkningspropos:r. Detta visar, att man anser grundlagsfrågor af ringare vigt, än det obetydligaste önskningsmål, såsom t. ex. det om enskilda theatrars upprättande, hvarvid roan ansåg sammanjemnkningen nödvändigt böra ske i Utsk.; nu deremot, då det är fråga om grundlagsförslag, är man genast beredd att i Ståndet uppgöra jemnkningen. Om så skedde, skulle det kunna hända, att BondeSt. följde And. Danielssons förslag, och de öfriga Stånden hvar sitt, så att olika voter:spropos:r beslötos i hvarje Stånd. När man då skulle rösta öfver dem, med hvilkendera skulle man börja, och huru skulle contraproposma uppgöras, så att de finge ett bestämdt innehåll? Vore deras lydelse blott den, att ja-propos:n förkastades, skulle man, efter fulländadt arbete i förstärkta Utsk., möjligen komma till den slutföljd, att man ej hade något förslag i behåll. Hvarföre då envisas att fortgå på en bana, sorn icke kan leda till något godt slut. Jag liar redan förut sökt visa, att då Conslit.Utsk. och RiksSt:n icke komma öfverens, och enär man icke kan åtlyda hvarken den 56 eller den 81 § Reg.F. på den andras bekostnad, så måste frågan förfalla. Jag tillstyrker altså, alt R. o. Ad. må lägga memor. till handhna. Dermed har ingen skada skett, ty ny motion kan i Utsk. väckas när som helst.
3:o lantan för De 2:ne lån å tillhopa 1,143,750 3v:Dr 35:co, forn 33 arn fen l)Q'$ 3v:FögälD^i?ontoret upptagit, faflflälicö till 4 procent; böranDe ^om toret till 33 anfelt återfalla De SlrmeenS 3lccorD$*2lmorteringS*$onDö Obligation ner till belopp af 725,000 3v:Dr 33:co, bmilfa blifroit fåfom [>t>potf>eF apem» naDe för Det ena af berörDe lån. 4:o Maximum för Den Del af @eDeb od) SDcpofttionöjfulDen, forn icfe motfroaras? af reda fonDen, faflftälleö till ^jugu millioner 3v:Dr 33:co. 5:o §ör framtiDen fommer något roijjt förbållanDe emellan Metallijfa ■Svajjan och ©eDelftocfen icfe att beftammaö. 6:o 33anfenö metalia fa(ta får ej bibehållas roiD ett belopp, forn unDerftiger 2,500,000 9v:Dr ©ilfroer, oberäfnaDt Den filfroertillgång, forn å utrifeö ort finnes? för 33anfenS räfning neDfatt; böranDe 33anfO'-$ullmäftige, när furö eller anDra förbållanDen gifroa anleDning att befara uttag af metallijf valuta, t tiD begagna De utroägar, font blifroit
Oct. 2 A. P. 134, 178. — i anledning af anmärkningar vid Utskottens Betänkande, angående Communications öppnande med Gällivare Jemma linsberg i Luleå Lappmark, Oct. 2 A. P. 172, 249, 261. Dec. P. 579. — rörande DykeriVerket. Nov. P. 653. — i frågan om understöd för DykeriCommissarien YVestbeck m. m. Oct. 2 A. P. 253, 54o, 567. Dec. P. 4n, 434» 474* Dec. 2 A. P. i4. — i anledning af motioner om inrättande af en Fristad för mindre brottslingar, och om försvarslöse personers användande till uppodlingar och colonisering. Oct. 2 A. P. 564. Nov. P. 87, 113. 580 Statssamt Allmänna Besvärsocli OeconomieUtskottens Betä.nkanden, Memorial och ProtocollsUtdrag: i anledning af anmärkningar vid Utskottens Betänkanden, angående understöd af Staten för Höganäs Stenkolsverk. Oct. 2 A. P. 564- Nov. P. 635. Dec. P. 7. — om rättighet för Listers och Bräkne Häraders Innevånare att lefverera deras KronoTionde och AfradsSpannemål till KronoMagazinet i Carlshamn. Oct. 2 A. P. 618. Nov. P. 88, 1 r4. «— i anledning af anmärkningar vid Utskottens Betänkande, om upphörande af KrigsAcademien, och inrättande af Professioner i Militaira vettenskaperna vid Rikets Universiteter. Oct. 2 A. P. 618. •—i om undersökning af de Civile LäroVerkens närvarande beskaffenhet. Oct. 2 A. P. 618. Dec. P. 723. —- i anledning af väckt motion om inrättande af en Statistisk Bureau.
Å. 237. U. 479. XXVI. A. 17. E. iii. — N:o 108. lili Rikets Ständer, angående utsättande af viss dag för Riksdagens afslutande. XXIII. A. 280. — N:o 109. tili Rikets Ständer, angående inqvarteringsskyldigheten i Stockholm. XXIV. A. 347. — N:o 110. till Rikets Ständer, angående af Kongl. Majit gemensamt med Rikets Ständer beslutad förändring i mantalspenniogarnes beräknande. XXIV. Å. 347- — N:o iii. till Rikets Ständer, angående villkoren för nedläggandet af Norrtelje gevärsfactori. XXV. R. 46* B. 479. XXVI. Å. 18. U. 63, 101. A. 106. E. 211. — N:o 1 12. till StatsUtskottel, angående en uppstådd brist i 1840 års anslag till beväringsmanskapets vapenöfningar. XXV. B. 479. XXVI. A. 17. — N:o 113. till Rikets Ständer, angående mötespassevolan cens upphörande. XXVI. A. 5i. — N:o 114. till Rikets Ständer, i anledning af deras förnyade underdåniga framställning, i fråga om ett förändradt myntsysteme. XXVI. A. 4^.
Sir Den 2 Juni f. m. 21 Robert Peel framkastade icke sin reform utan att först hafva lagt grunden till den byggnad, som skulle upföras. Han genomdref först sin bankreorganisation af år 1844, oell sedan den var i full verksamhet, eller två år sednare, utförde han tullreformen af år 1846. Men Sir Robert Peel hade säkerligen ändock icke vågat taga steget ut, om icke förändringen varit förberedd i det allmänna tänkesättet och årligen vunnit styrka, alltsedan den kraftfulle Huskissou på 1820-talet för den Engelska sjöfarten införde differential-tullsystemet och äfven uphäfde införselförbudet på flera artiklar. Det var vid samma tid, som R. St:r i 1823 års riksdags beslut förklarade sig hafva antagit den grundsats, »att en allmän frihet må ega rum att, emot afpassad tull, införa alla utländska varor,» och då redan genom 1824 års tulltaxa ett väsendtligt steg togs i denna riktning. Eget är, att vid samma tid som England hade kallat den store statsmannen Huskisson till president för handelsdepartementet (Board of trade), var Sverige lyckligt nog att se en utmärkt man — ja, en Statsman — bekläda Stats-Sekreterare-embetet för handelsoch finans-ärendena; jag menar den uplyste, lärde och praktiske C. D. Skogman. Om begge desse män kan man med skäl säga, att de voro ä la huuteur de leur places & la hauteur de leur temps. Sverige har fortgått på den år 1823 beträdda riktiga vägen, och i tulltaxan af den 1 Jan. 1856 borttogos äfven förbuden. Men denna tulltaxa hade knappast varit tillämpad, förrän R. St:r hösten samma år sammanträdde, då Regeringen redan beslutit utarbetandet af en ny tulltaxa, dock mindre ur statsekonomisk än ur politisk synpunkt, emedan man då hoppades kunna åstadkomma en närmare handelsförening med Norge, och skulle naturligtvis den Norska taxan tagas till mönster och den Svenska belt beskedligt omskapas efter Norsk modell.
I händelse den under rubriken: Departementets kansli-expedition föreslagne öfverföring dit af nu från fö - Transport R:dr 88,798. 40. 38 Kongl. Maj:ts Nåd. Prog. om Statsverk. 1850. Transport 88,798: 40. revarande anslag utgående ljusmedel med tillhopa 636 R:dr 32 sk. banko varder gillad, kommer detta fdrslags-anslag att minskas med nämnda belopp eller till 1,991 R:dr 15 sk. 10 rst. Banko, hvilket sistnämnda belopp likväl, för jemnande af hufvud-titelns anslags-summa, torde i Nåder föreslås att ökas med 1: 8. eller till 1,992 R:dr 23 sk. 10 rst.” ”Oförutsedda utgifter. Till likhets vinnande med hvad i Riks-statens flesta hufvud-titlar finnes iakttaget får jag understödja Rikets Ständers Revisorers gjorda hemställan derom, att detta anslags benämning må förändras till: ”Extra utgifter.’' ”A allmänna indragnings-staten finnes uppfördt ett årligt anslag af 10,000 R:dr till expectansarfoden åt lönlöse officerare af arméen. Enligt de genom Nådiga Brefvet den 23 Januarii 1816 stadgade grunder kan numera knappast någon officer finnas berättigad att af expektans-arfode komma i åtnjutande, helst dertill erfordras, att officer skall under 1813 och 1814 årens krig hafva varit och sedermera förblifvit lönlös, och har icke heller under de sista åren något dylikt arfode blifvit disponerad!, i följd hvaraf, samt genom timad afgång bland äldre innehafvare af expektans-arfvoden å anslaget uppkommit behållning, hvilken vid 1848 års slut redan uppgick tili 2,558 R:dr 2 sk. 8 rst. och sedermera sannolikt ytterligare ökats.
Majrt, i likhet med hvad föregående åren ägt rum, den 9 November i838 i Nåder tillerkänt dem gratifikationer, för Sekreteraren 200 Rdr, för Kanslisten roo och för Vaktmästaren 100 Rdr, att utgå af de, under Fortifikatioms-Afdelningens förvaltning ställda, besparade försäljnings, tomLöreoch arrendemedel. 5:o Uti Räkenskaperna för båda revisionsåren förekommer en äldre balanserad fordran i aflidne Majoren Bergenstråhles konkurs , stor 4°° Rdr 36 sk.; och är, enligt hvad upplyst blifvit, konkarsmålet beroende på Kongl. Svea Hof-Rälls pröfning. 80 — 6:o Utgifterna för underhåll af pontonbryggan och ponlonlrainen vid Rosendal hafva uppgått, för år i83S, till a43 Rdr, och föi år 1839, till 342 Rdr 3a sk. Revisorerne anse, att till utläggandet och uppta gandet af ifrågavarande pontonbrygga endast Kronans manskap, till vinnande af öfning i dylika arbeten, hädanefter bör användas. Fortifikations-Afdelningen. (Extra anslaget.) Af dess i Kongl. Kammar-Rätten för år 1838 med och för år 183c> utan anmärkningar granskade Räkenskaper inhämtas. Ueliet. år 1838. ar 1839. Balans frän föregående året: Uppbörd: Balans från föregående året: Till Carlsborgs fästnings byggnad . Härvid — 81 Härvid hafva Revisorerne ansett sig böra anmäla, alt, utaf den vid i 83q A is slut. utbalanserade skulden, 24,086 Rdr 16 sk. 1 rsl., ej mindre ^,o41 K‘lr 4 s^* 2 rst*, som förskjutits af det ordinatie StalsansLgid, än ock 8,000 Rdr, förskjutna af anslaget för befästande af Stockholms aveniicr, blifvit, enligt en vid i83f) års Hufvudbok fogad Balansberättelse, under loppet afår 1840, utaf extra anslaget godtgjord.
När fråga, hvaröfver Utskott sig utlåtit, till afgörande förekommer, eger Kammaren att antingen genast med bifall till utlåtandet eller, utan afseende å hvad Utskottet föreslagit, fatta sitt beslut, eller, om ämnet anses fordra ytterligare utredning, målet till Utskottet återförvisa. Stadna Kamrarne öfver någon fråga, deri ständigt eller i dess ställe särskildt tillsatt Utskott sig yttrat, uti hufvudsakligen eller till vissa delar olika beslut, då skall Utskottet söka att de olika meningarna, såvida möjligt är, sammanjemka och med förslag derom till Kamrarna inkomma, Om frågan varit af tillfälligt Utskott handlagd och den Kammare, som Utskottet tillsatt, icke afslår den i frågan väckta motion, skall beslutet genom utdrag af protokollet delgifvas Med-Kammaren, som derpå om frågan beslutar antingen genast eller efter dess hänvisning till ett för frågans vidare utredning inom Kammaren tillsatt Utskott. Derest Kammaren då icke antager det af den Kammare, som saken först handlagt, fattade beslut, varder det afslaget eller med ändring återlemnadt till sistnämnde Kammare, hvilken i sednare fallet har att målet till ny öfverläggning företaga, samt eger att, om Med-Kammarens beslut icke oförändradt antages, ärendet dit ånyo öfverlemna tili förnyad ompröfning. Hvad Kamrarne sammanstämmande besluta, det vare Riksdagens beslut. Blifva Kamrarne ej, efter den behandling ofvan är nämndt, om ett beslut ense, skall frågan, utom i de fall 65 § upptager, anses hafva för den riksdagen förfallit. § 64. Förslag till stiftande, ändring, förklaring eller upphäfvande af Grundlag, hvarom fråga endast vid Lagtima Riksdag må väckas, kan å samma Riksdag förkastas, men ej slutligen antagas eller bifallas i vidsträcktare mån, än såsom ett förslag, hvilket till den Lagtima Riksdag, som, efter förrättade nya val i hela Riket till andra Kammaren, först sammanträder, skall hvila, för att då ånyo pröfvas. Varder förslaget dervid af begge Kamrarna antaget, blifver det Riksdagens beslut; egande Kamrarna ej rätt att uti hvilande förslag ändring göra.
Regemente, och han pä grund deraf afwen betalt ett lika drygt accord med dem, samt dert af Riksens Stander bestämde ersättning egenteligen har afseende pa godtgörandet för erlagde drygare accorder; sa hemstalles till Riksens Ständers Stats - Iltstottet »vördsammeligen, att Osiver-Adjutantea och Majoren Reutersköld ma, srsom en följd as Riksens Ständers ofwanberörde förordnande, fä ätnjlita enahanda accordsersäktning, som Compagnie-Cheferne wid f. d. Swensta Gardet och Esguadrons-Cheserne wid Lif»Gardet till Hast blifwit af Riksens Stander wid 1829 och i8»o arens Riksdag tillagd, och att densamma ma honom godtgöras pa enahanda satt och för lika tid, som för dem blifwit bestämd; Börandes Stats-Utstotttt harwid tillkännagiswa, att något serstildt a-ftag ä Stat härföre icke erfordras; emedan de till accordsersättningar pä Stat uppförde medel kunna lemna tillgäng härtill.
Jag känner ej så noga opinionerna i dessa Stånd uti denna fråga, som StatsUisk:s ordinarie ledamöter både böra och äfven sannolikt göra det. Jag förlitar mig således på dem, och skulle någon af detta Utsk:s ledamöter, t. ex. Frih. Sprengtporten, finna att en sådan inbjudning ej möjligen skulle åstadkomma det åsyftade ändamålet, så vill jag gerna derifrån afstå. Skulle deremot någon sannolikhet vara för att ändamålet på sådant sätt kan vinnas, så önskade jag, att R. o. Ad. måtte till de öfriga Stånden aflåta en sådan inbjudning. Frih. von Krosmer: Äfven jag tror, lika med Hr Bråkenhjelm, att en inbjudning vid delta tillfälle skulle vara gagnelig, och förenar mig med honom i hans begäran derom. Gr. von Platen, Baltzar: Jag skulle lika mycket som någon af de värde ledamöter, hvilka nu yttrat sig, önska en inbjudning i denna fråga, men jag vågar ej hoppas, att med en inbjudning kunna åstadkomma något godt för saken, titan befarar snarare, att den kunde vara skadlig. Af hvad som hittills tilldragit sig, synes det mig, att man ej kan förvänta, att ett Stånd skall förändra sitt beslut ett par dagar efter sedan det blifvit fattadt, derföre att en inbjudning ifrån ett annat Stånd inkommer. Gr. Anckarsvärd, Carl Henr., instämde med Gr. von Platen. Frih. Sprengtporten: Jag skulle åtminstone tro, att det vore skäl, att R. o. Ad. aflat en inbjudning till Preste St. att förena sig om det beslut, som af R. o. Ad. blifvit fattadt, hvarigenom åtminstone tre Stånds beslut kunde vin 23 H. 2 10 Den i April f. m. nas och således en omröstning i förstärkt SlatsUtsk. förekommas. Förmin del skulle jag tro, att, om inbjudningen ej blir generel, den icke heller borde afgå särskildt till PresteSt., som säkerligen ganska grundligt pröfvat frågan, och detta Stånd har, med 3a röster emot io, beslutat att intet bestämdt villkor borde utsättas, utan att detta anslag skall öfverlemnas till K.
Ståndet och Hedervärda BondeStåndet nasti. gårdag sig förenatjsamt enär sistnämda Stånd, medelst nu ankommet Protokolls-Utdrag af denna dag, uppå anförda skäl och under vissa vilkor frånträdt Välloft. Borgare-Ståndets i förrberörda afseende yttrade tanka; alltså och för att icke igenom skiljaktighet i denna del uppehålla de återstående R iksdagsgöromålens skyndsamma afslutando, fann Prest-Ståndet för godta^t i så måtto jämka sitt förut fattade beslut, att det med 250,000 R:d, nedsatta Revillnings behofvet må förminska de föreslagne afgifterne för bruket af vissa öfverflödsartiklar, ehuru sådane afgifter icke kunna alldeles försvinna, samt åt Bevillhings-Utskottet uppdraga, att föreslå den ännu bristande Summans fördelning på de af Utskottet förut påtänkta öfverflöds-artiklar, och det så mycket mera, som förstärkta Stats-Utskottets ofvanberörda beslut icke utstakar några bestämda öfverflöds-artiklar , af hvilka den tillökade Bevillniogén borde utgöras. * 65? Prat. TJidr. d. 16 Junit 1818, S. D. Vid förnyad föredragning bifcillos följande ifrån Utskotten inkomne Utlåtanden, nemi. StatsUtskottets N:o 304, angående Recognitions-siogarne; , Banko.Utskottets N:o 61, Jemknings förslag. i frågan om reglering af de från Ranken utgående Odlings» Lån, Statsoch Ekonomi Utskottens N:o 301, angående vackt fråga om inrättande af en Bergverks-Skola. S. I). Då Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets förnyade Utlåtande N;q 141, r°" rande väckte Motioner om en friare handel med Svenska Skogproducter, nu föredrogs, förblef Prest-Ståndet vid dess den -31 sist 1- Maji till Utskottets första Retänkande i målet leranade bifall, S, D. Constitutions-Utskottets Utlåtande i anledning af Högloft.
Jag är icke för ändringar i allmänhet, men då de skett, om det ock vore mot min åsigt, tycker jag att man icke genast åtminstone bör ingå på ännu ytterligare ändringsförslag. Af dessa skäl har jag icke anmält min reservation mot Utskds förslag, och får på samma grund nu anhålla att R. o. Ad. ville bifalla förslaget. Gr. Mörner: Jag har sett efter i diskussionsprot:t rörande denna fråga vid förra riksdagen, och der finner jag visserligen att jag yrkat den förändring, som här är ifrågasatt, men att Gr. Sparre dervid yttrat något har jag icke kunnat upptäcka. Jag fortfar i den åsigten att Hr Treffenbergs förslag är af behofvet påkalladt. Man sade visserligen att saken var så enkel att den icke skulle förorsaka något besvär, men erfarenheten har visat motsatsen, och jag tror att man äfven inom Just.-Dep:tet erkänner detta, hvarföre också ett förslag i nu antydd rigtning säkerligen der skulle vinna godkännande. Jag förenar mig med Hr Treffenberg. Hr Olivecrona, Knut: Vid behandlingen af Hr Treffenbergs motion i Lag-Utsk:t uttalade jag den meningen att de principer, som äro framställde i 1734 års 50 Den 2 Maj. lag, äro de rätta, samt att jag icke kunnat förlika mig med den grundsats, som i nya strafflagen är uttalad genom att åt de administrativa myndigheterna öfverlemna denna förvandling. Men på de skäl, som Gr. Sparre anfört, eller att tiden sedan den nya strafflagen sattes i verkställighet varit så kort, förenade jag mig med Utsk:ts majoritet. Jag vill dock icke motsätta mig en återremiss, utan förenar mig med Hr Treffenberg i hans yrkande. Frih. Leuhusen, Frans Oscar: Jag får förklara att jag instämmer med Hr Treffenberg, ty jag kan icke annat än godkänna hans yrkande att domstolarne böra utsätta straffen i sin fullhet, och således äfven göra bötesförvandlingen.