Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De yttrade sin öfvertygelse, att hvarje sådan anstalt, hvars ändamål skulle vara att, genom Statens mellanträdande verksamhet, deltaga i enskildes öfverenskommelser, skulle, i stället att öka, snarare förstöra det enskilda förtroende, som borde upprätthållas, och upphäfva de förr tillvarande förhållanden emellan enskilde af olika in toressen, för att derefter sätta båda parterne uti ett direct, ehuru ofta inbördes stridigt, förhållande till Staten, af hvilken båda kunde anse sig berättigade att få sina önskningar uppfylde, ej blott, såsom vanligt, i dess egenskap af Skyddsmagt för inbördes säkerhet emellan contraherande, utan äfven , i anseende till dess administrations åtgärder, för beredande af förmåner åt medborgare, hvilka den, såsom sjelf i mellanhand contraherande med alla, derföre skulle så mycket mer kunna anses vara i tillfälle att för alla åstadkomma. Just i de tider, då en af allmänt misstroende uppkommen förlägenhet hindrar rörelsens fria utveckling, äro efter Utskottens mening dylika åtgärder ajdraioinst 85^ "Banco-Utskottets Betnkanden, tjenUge, icke ens för ögonblickets lättnad, genom de rubbningar, sorn forsta inrättningen af en sa ny och vidsträckt anstalt skall medföra; och till ett bättre tillstånd för framtiden kunna de ännu min-* dre föranleda, då de ändå alltid högst ofullkomligt kunna fylla det enskilda directa förtroendets, plats. — Utskotten hafva ock med tillfredsställelse funnit denna deras tanka, om alämpligheten, af allmänna upplånings - och utlånings - anstalter för Statens egen räkning, delas af de tvänne Ledamöter af Högloft, Ridd er skåpet och Adeln, hvilka för öfrigt ansett emot Utskottens Utlåtande vara åtskilligt att erinra , i afseende på sakna de uppgifter, rörande private Hypotheques-Banquers Inrättning, och en för Real Ccediten lärnpeligare Lagstiftning.
WLr skyldighet ar att be vara efterkommandes dyrbaraste rättigheter likaså omtänksamt och wäl, som dä wi utstakat deras blifwanLs äliggänden och styldigheter. Zerr Istam, kolar, för min del ffulle jag hemställa, om ej den tilläggning more nödig, att derr Stat-Räds-Ledaurvt, som sig pä nämnde sätt förbry. Ler, äfwen borde skstlidt anfwara den wäldförde för dm olyckliga belägenhet, hwaruri han honom försatt. Herr krintirlkölä, kaul, Arg är wäl fustkom lizen osiverrygad dersm, alt, almtnostone under mia lifss ?r" . Den i4 ^svcmbrr lifstid, sädane händelser icke inträffa, bwartill nu i fräga warande Lag behöfwcr lämpas; Mell dä, wid alla nya Lagars stiftande, der är och bör wara af högsta wigt och angelägenhet, att möjeligaste fullkomlighet deruti sökes och ernas; sa och med anledning af allma ma Lagens stadgande, uti i Eap. 12 ^ RättegällgsBalsen, att Donrare, som för Embetsses till ansvar sällås, skulle derjenrte fylla allan stada, finner jag mig fcranlaten icke allenast anmärka, alt berörde tillägg, och erfättningsanswars skyldighet, uti nu uppläste ^ för deri nämnde högre Embetsman, saknas, utan och ödmjukeligen hemställa om icke ett sä beskaffat tillopp mä inflyta sä wäl uti berörde §, som, ä de flera stallen, uti denna nya Lag, som handla om enstilda personers lidande, genom bemälde Em» betsmänS felaktiga förhastande och det sä mycket häldre, som den lidande ar föga eller intet beläte», med det answar, som den felaktige Embetsmannen lill allri; änna säkerhetens förwarande älägges, man winner hest rätta och sannskyldiga tillfredsställelse, genom fUerhällande skade - ersättning.
Resolutionen af den i Augusti i6g5 §. 25 och Resolutionen af den 28 Junii 1731 §.6 bestämma, att Rusthållare äro skyldige bestå Ryttarne nödig kost under Regementsoch Compagni-möten, och 4 öre silfvermynt om dagen, samt, efter Resolutionen på Allmogens besvär den C) December 1766 §. 8, foder för hästen. Lifregementets Rusthållare hafva särskilt åtagit sig, efter Resolutionen den 20 Februarii 1730, att, utom kost efter tågordningen, ge Ryttarne 6 öre silfvermynt per dag, eller i ett för allt 12 öre samma mynt. Hvad deremot Infanteriet beträffar, skulle underhållet ske af Rotehållaren, men kostnaden afdragas på Soldatens lön eller hemkall. Soldaten lade snart vid sitt antagande detta onus ensamt på Roten. Missnöje, prejeri och missförstånd samt en hög grad af otjenstbarhet uppkom härigenom, och framkallade tankar på Passevolancen, hvilken satte Konungen i tillfälle att gifva Arméen de vapenöfningar, som tidens kraf påkallade. — Att Rikets Ständer 1812 insågo och medgåfvo vigten af Passevolancens inrättande, bevisas tydligen genom deras Den i3 Mars f. m. *79 enhälliga antagande deraf; samt att de Rustande ej ansågo sig böra fordra något af Soldaten i afdrag för dess underhållande, inhämtas af det svar, som, med högst få undantag, lemnades af alla på den förfrågan, Konungen lät göra 1813, innan Passevolancen gick i fullbordan, nemligen om Rustoch Rotehållare ansågo sig, i stöd af KneckteContracten, vilja göra något påstående om afdrag för Soldatens underhåll. Svaret blef nästan enhälligt Nej, och PassevolanceContracterne uppgjordes. Om
Utskottet har ej förgätit, att fästa behörigt afseende å stadgandet uti Kongl, brefvet d. 25 Juni 1745» alE 2:ne kappland utaf hvarje tunnland af städernas åkerjord bör till tobaksplantering användas, så vida jorden vore dertill tjenlig; men, då detta dels icke kan anses innefatta ett med donationen förenadt åläggande, utan en sedermera tillkommen och endast villkorlig föreskrift, dels blifvit i så betydlig mårs modifieradt genom 1772 års Kongl. Bref, som uttryckligen stadgar, att städernes innevånares egande rätt horda förnämligast afses, och någon skyldighet i detta afseende dem icke utan deras hörande åläggas, så linner Utskottet, vid ett sådant förhållande, och vid jemnförelsen af dessa stadganden, sig icke lämpligen böra tillägga förstnämnde författning en bindande kraft, som^genom en sednare förordning blifvit så Besv. och Ekon. Utsk. Betänkanden. 1*31 betydligen försvagad, om icke hel och hal. len upphäfven. Hvad åter angår den gjorda anmärkningen, att Utskottet bordt föreslå Riksens HögJofl. Ständer någon bestämd åtgärd för att befordra verkställigheten af Utskottets tillstyrkande, så lår Utskottet dervid erinra, att, då samma tillstyrkande grundar sig på redan gifne äldre, uti do nations bref ven upptagne, stadganden, har Utskottet ansett till räckligt, att antyda den, enligt Utskottets tanka, rätta principen för pröfningen af denna fråga, utan att ingå i en närmare utveckling af hvad verkställigheten deraf angår, heldst Utskottet ej eger sig bekant, hvarken i hvad mån nämnde donations bref innehålla nu ifrågavarande föreskrifter, eller huru vida desamma efterlefvas eller icke; och hvilket ej utan en vidlyftig och för Utskottet ej verkställbar undersökning kan behörigen utredas; — Hvilket dock till Riksens Högiofl Ständers egen profning vördsamt öfverlemnas. Stockholm den 9 Aug. 1825. 1132 Btsv. och Ekon.
Vi hälsa dig, Hellas, du frihets urgamla jord, n i n g icke sakna sin lön på d e n d a g, s o m vi, svenska kvinnor i fjärran, furvuxen skall g ö r a allt u p p e n b a r t. S. nord, vi sända som gärd några blommor, bleka Våra kvartalsprenumeranter och små, de enda vi hafva — vi bedja för dig erinras om att nu i god lid förnya prenumeockså! rationen, på det intet afbrott i tidningarnas Hon e m e l l e r t i d ställa jorden och uppi n f ö d d a fälldes vid den graf, där d e n blida ett hemmet. platsen Redan dagen därpå g ö m d e s hensionssyskonen Den gamla stolta, härliga sagan kan törhända för Hellas åter en gång bli sann, törhända åter en gång i häfdernas blad i gyllene skrift det skrifver sin iliad. En doft af lager mänges med vårfrisk fläkt i sekelslutets tynande aftonväkt, en sakta susning drager där fjärran från och hviskar om Salamis och om Marathon. malariafeber, så allvarsamt, att nelse härtill, af g l ö d a n d e k ä r l e k till Det är som åter Dexipposrösten där ljöd med obetvingelig känsla och kraft och glöd, som då den fordom manade, ljus och skär, den unga, härliga, blomstrande gossehär. arbei Nimpani m i s s i o n s f ä l t, t. ex. d e n b e k a n t e Skrefsrud underligt et gamla Hellas ' ande då lefver kvar, där dröjer ett skimmer från hugstora forntidsda ' r, det är liksom förnummes där än en gång en klangfull, lifvande, eldig Tyrteussång. Kolbarn, lämnade i hennes vård. sedan i Chicholi. lyst ». utsändes hon missionsfält broder b ö r d. M e n prisa vi, o c h det m e d rätta, hjälteförberedd i svenska fosterlandsstiftelsens dess Darvin, en Livingstone, en Stanley, en G o r d o n vittnesFallström.
95: - Genom frii R. Haglund, sti endium för genomgående af Bj örnsniisl hnsf ållsskola .. 3 150: - Ö fverbeta1nin.g genom div. p ersoner till förbundets allli.iläiliia kassa ... 1 % 50 Siimina kron.or 457: 50 * Fde \ För de g å - h r, In~iU-a lailiiiats till de olika afdelniiigarna inom f ' örbundet ocli som ej h@tt i den alliilämia kassan, redovisas i clessa afdehingars siirskilda berättelser. Utliimnancie af Sum.man af ur fiirbuii (1etx finider utläiunade fiirlagsliii upplP ". gick vid 1893 3rs slut till kr. O,57$ fiirdelade p i l4 personer. Tvänne nya Sån (det ena for fortsättning af stutlieib, det andra for affärsverksanihet), t$xmmtin x utgi jraude 2,000 kr. 11 tifvti uncler aret utlän~iiats. A äldre laii har, A mdra sicla,n? ett helopp a,f 1,075 kr. i~il) etalts. a FörOun~let.~ f ' onrlcr liafi-n iippkoiiiiiiit dels siolliiiida att, i öf~~ereiisntäniinelse iiletl ntridgtii.iia. inträilesat ' giflter - h l i i och med lS90 elidast liälfteii däraf - oct i s t a d i p l etlaiiiiit ers afgifter foiicl.erats, dels geii-oiii ti llkonisteii af fin S. Wliitloaks sti encliefoncl. Dessa fonilers saiiiiiiaiilagtla 1,elopp eller, i i i d m ra ord, beloppet af föi.l,iiiitlets kapital utgijr kr.
Yid besvarandet af Kongl. Maj:ts till Rikets sist församlade Ständer gjorda framställning om anslag till uppförande af kasernbyggnader för Svea Artilleriregemente, hvilka beräknats till en kostnad af 880,570 R:dr, deraf för de första tre åren äskades halfva summan eller 440,285 R:dr, förklai-ade Rikets Ständer att de, ehuru erkännande vigten af de skäl, som blifvit till stöd för Kongl. Maj:ts framställning andragna, likväl, i betraktande af de anslag, som vid dåvarande riksmöte tagit Statens tillgångar i anspråk, funnit sig förhindrade att berörda förslag då bifalla; hvarförutan i den underdåniga skrifvelsen anfördes, hurusom Rikets Ständers uppmärksamhet fästats vid den plats eller den s. k. artilleriplanen, der byggnaderna voro afsedda att uppföras. Såsom belägen invid nuvarande Artillerigård och i närheten af åtskilliga andra lokaler, hvilka antingen tillhöra eller blifvit till begagnande upplåtna åt Svea Artilleriregemente, syntes visserligen denna plats lämplig för bildande af ett sammanhängande militäretablissement, men Rikets Ständer funno afseende äfven böra fästas på den trafik, som redan förefanns i denna trakt af hufvudstaden och hvilken sannolikt komme att än ytterligare ökas, hvarförutom icke heller borde förbises, att, enligt uppgjordt förslag, en bred strandgata skulle invid ofvanberördai plan anläggas, samt att denna anläggning möjligen icke blefve utan allt inflytande på frågan om kasernbyggnaden.
Men om man anser detta bevisa, att GeneralTuIlDireteurens lön är för stor, så måste man äfven anse det bevisa, att StatsRådens löner äro för små. Uti någre bandlingar eller Protocoll linnas icke motiverne för det lönebelopp, som vid General Tull Directeurs-befallningens inrättande, för denna Embetsman, bestämdes; men jag förmodar dessa motiver likväl måtte hafva varit: afseendet å det vigtiga och utan all tvifvel mödosamma kall han bekläder: det ansvar och de göromål, som 8 II. 28 436 Den 3o December e. m. ifrån mångå styrande, hvaraf TullDirectionen förut bestod, nu öfvergingo påen person i första rummet och dess aine biträden, sedan den öfver hela Riket utsträckta verkningskrets, der han directe och personligen med Embetspligters uppfyllande skall handla, och slutligen den grundsatsen att alla Embetsoch Tjenstemän, samt må hända isynnerhet de, som förvalta Statens betydligaste uppbörds verk, böra så lönas, alt omsorgen för egen bergning icke distraherar dem från Embetspligternes noggranna och nitiska uppfyllande. Skulle det likväl ingå i besparingsprincipen, att minska denna lön, så har jag för min enskilta del ej något deremot, men reserverar min efterträdares rätt, under den allmänna anmärkning, hvilande på den grunsatts jag nyss nämt, att alla Embetsman böra vara så lönade, att man af dem med fullt skäl kan fordra oafbrulne bemödanden för Statens och det Allmännas nytta. Beträffande åter DepartementsChefslönerne, så äro de snarare för små än förstora, i synnerhet om dessa Embetsrnän icke derjemte äga arfvoden eller löner för andre befattningar.
Palmstjernas motion eller anförande skall komma under pröfning på samma gång som inbjudn. Jag anser ett sådant heslut desto angelägnare, som, i händelse motionen först afgöres, man binder händerna på sig uti inbjudn:sfrågan, hvarå ett svar likväl måste följa till BondeSt. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: I anledn. af den tydning, man velat gifva åt R. o. Ad:s fattade beslut i afseende å Frih. Palmstjernas motion, får jag förklara, att jag ej tror R. o. Ad. kunna genom något beslut fråntaga enskilda ledamöter deras grundlagsenliga rätt att begära en finga förandra gången på bordet. Dä således flera ledamöter nu förenat sig örn ny bordläggning af Frih. Palmstjernas motion, tror jag sådant icke kunna förvägras. Gr. Posse: Jag vill icke neka, att remiss af en väckt fråga i allmänhet bör ske sednast i andra plenum, och att således Frih. Palmstjernas motion, enligt 49 § ■ morn. Riksd.- Ordn.,borde i dag remitteras, så vida alla varit ense om remissen. Men när detta icke är händelsen, utan tvist derom uppstått, kan frågan ånyo läggas på bordet enligt sista meningen i samma morn., som lyder sålunda: Uppstår fråga om eller hvart remitteras bör, kan denna fråga blött för den plenidagen läggas på bordet; men i nästa plenum skall beslut oväger ligen fattas. Det är med anledn. häraf, som jag anser Frih. Palmstjernas motion nu kunna ånyo bordläggas. Frih. Cederström, Jac.: Gr. Posse har ganska riktigt uppfattat saken; ty då jag redan första gången, frågan väcktes, gjorde anmärkn. mot lagenligheten af Frih. Palmstjernas förslag, och således både då bestridde och ännu bestrider remiss deraf, finnes intet hinder att, enligt 4g $ D«n 2g Januari f. m. a5i Riksd.Ordn., nu lägga detta mitt bestridande och dermed sjelfva frågan på bordet till nästa plenum. För att komma till detta resultat, återstår dock, såsom riktigt blifvit anmärkt, att motionen skall föredragas, hvilket ännu icke skett. Hr Gunther:
Förmedelst dessa och andra åtgärder, som af grufve-styrelsen vidtogos, under det regeringen dels beviljade bergslaget åtskilliga förmåner och eftergifter, dels tillika på det sätt underlättade bergsmännen i deras betryck, att, genom Kongl, brefvet den 9 Februari 1692, dem tilläts erlägga afrads-kopparen med vissa korgar malm, som af hvarje ”vindning” skulle afslås och försäljas, dröjde det icke länge, innan, hvad beskattningen angick, kronan kunde återställas i åtnjutande af den bestämda afraden, samt den till fjerdedelen af tillverkningen fastställda tionden, hvaremot sjelfva tiliverkningsbeloppet väl de lörsta åren elter grufveraset, på ett eller annat tusende skeppund koppar när, närmade sig till den förut erhållna afkastningen, men ifrån den liden undergick successiv förminskning. Högstberörde Kongl, bref, hvilket tillskyndade bergsmännen stor fördel, dergenom att de undgingo ställa caution för atraden, och således utan svårighet kunde emottaga de öde grufdelarne, förorsakade likväl väsentlig förändring uti bergslagets gamla författning, i så måtto, dels att fjerdeparlerne fingo ett visst värde, så att de började gå i handel och byte, då de förut endast medförde en villkorlig nyttjande rätt, som tillika med frälsefriheten kunde förloras, icke allenast genom brott, utan äfven genom arbetets sonande samt oförmögenhet att ställa borgen för afraden, dels derigenom, att bergsfrälsets nära samband med grufvan till en del upplöstes och frälset blef nästan fritt från allt ansvar för afraden, som lades på hela grufvan och dess egare samfäldt, samt slutligen att genom detta Kongl, bref grundlädes söndringen af bergsfrälset och fjerdeparlerne från bergsmans-ståndet. Oaktadt förändringen i sättet att uppbära afraden, blef likväl denna afgift alltför tryckande och måsle år 1718 till hälften nedsättas, och 1721 helt och hållet eftergifvas, på det att afgiften af hvart 4:de skeppund af tillverkningen så mycket säkrare måtte kunna erläggas.
Rekognoscörs-korpsens arbetssätt finge inrättas i närmaste likhet med Topografiska korpsens för det icke militära karteverkets bearbetande, hvilket, enligt hvad erfarenheten visat, medfört fördelaktiga resultat; och har Öfver-direktören tillika framlagt förslag till stat för den ifrågavarande korpsen, enligt hvilket förslag, intaget i den underdåniga skrifvelsen, en summa af 14,500 R:dr b:ko, eller 21,750 R:dr Riksmynt årligen skulle för ändamålet er fordras; kunnande, enligt Öfver-direktörens yttrade åsigt, antagas att hvarje rekognoscör borde i medeltal medhinna kartläggning och beskrifning af minst 8 socknar årligen, och således 2,000 socknar blifva bearbetade under 25 års tid och verket för en stats-utgift, efter 14,500 R:dr årligen, af 362,500 R:dr b:ko blifva säkert, med enhet och länsvis genomfördt Genom' beviljande af anslag för sockenkarte-verkets bearbetande hafva Rikets Ständer vid föregående riksdagar erkänt nyttan och behofvet af detta karte-verk för vinnande af tillförlitliga upplysningar om riket i ekonomiskt och statistiskt hänseende; och då, såsom upplyst är, det hittills följda systemet för arbetets bedrifvande visat mindre tillfredsställande resultat samt erfarenheten ådagalagt, att verksammare åtgärder måste vidtagas om detta arbete skall inom en icke alltför lång tidrymd hinna afslutas, har Utskottet, då nu en ny plan för arbetet blifvit framlagd, hvilken synes Utskottet kunna bättre, än som hittills skett, fortskynda arbetets utförande, ansett de härför erforderliga medel böra beviljas, hvarföre Utskottet, i öfverensstämmelse med hvad Kongl. Majit föreslagit, tillstyrker, att, med bibehållande å Riks-staten af det för sockenkarteverkets bearbetande derå nu uppförda årliga anslag af 6,000 R:dr, Rikets Ständer må för nästa statsreglerings-period å Riksgälds-kontoret Stats-Utsliottels Utlåtande M 122. 17 . Riksgälds-kontoret anvisa ett extra anslag af 15,750
Det synes Utskottet derföre, att den ifrågasatta förändringen borde komma att medföra dubbla fördelar, nemligen för de brefvexlande i afseende på postgångens ökade hastighet, och för statsverket derigenom, att en hittills varande stats-utgift, efter all »sannolikhet, komme att betydligen minskas, om ej alldeles upphöra; men då Utskottet icke eger den närmare kännedom om postförhållanderne i Hamburg och dermed sammanhang egande öfriga omständigheter, att Utskottet tilltror sig kunna direkt understödja motionärens önskan, satt en postkon - 6 Allm. Bi sv.- och Ekon.-Utsk. Betänkande, N:o 62. vention måtte uppgöras med vederbörande Postamt i Hamburg, hvarigenom det blefve möjligt att indraga svenska postkontoret derstädes,, utan deremot anser en sådan reglering böra öfverlemna* åt Kongl. Maja att. efter vederbörandes hörande, låta verkställa, på sätt Kongl. Majit kan finna lämpligt, så inskränker sig Utskottet till den hemställan, att Kikets Ständer må hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att, så vidt förhållanderne sådant medgifva och lättnad för de brefvexlande samt besparing för statsverket derigenom beredas, svenska postkontoret i Hamburg måtte indragas och den ifrågavarande postgången på annat sätt ombesörjas. Stockholm den 4 April 1848, N:o 62, » Ank, till Exp. Utsk. den 6 April, kl. 11 l m. Betänkande, i anledning af väckta motioner, angående åtgärders vidtagande för utbekommande från Danska Arkivet af åtskillig e äldre handlingar, rörande Provinserna Skåne, Halland, Blekinge och Bohus län. i Till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet hafsa i detta ämne blifvit remitterade följande motioner: Från Högloft.
Denne man var sista ättlingen af en athensk slägt, som räknade sina anor från Ifikrates. Han hade i utsväfningar förstört sitt fädernearf. Han tog tvenne steg framåt i salen och ämnade just med vanlig oblyghet framställa sitt ärende, då han hastigt varseblef Krysanteus. Denne hade han minst af alla väntat att träffa här. Mötet var honom mycket obehagligt och nära att bringa honom ur fattningen. Men han fann sig hastigt nog, kastade en blick af låtsad förvåning öfver salen och utbrast: – Vid Zeus! detta var ett löjligt misstag, en Odyssé i smått! Du måste ursäkta mig, min biskop. Jag söker icke dig, utan din granne, min förträfflige vän antiquarien. Med dessa ord svängde han om på hälen, hälsade med oförskämd förtrolighet Krysanteus och lemnade salen. Petros vände sig nu till de nådesökande och sade med eftertryck i tonen: – Barn, J hafven hitkommit, för att räddas ur det hedniska mörkret och tillfångataga ert förnuft under Kristi lydnad? De tillfrågade bejakade frågan med bugningar. – Välan, uppgifven edra namn och bostäder för denne broder presbyter. J erhållen af honom skriftliga intyg, som, uppvisade för prokonsulariske skattmästaren, förskaffa eder nya högtidsklädningar. Iklädda denna drägt, infinnen J eder nästa Guds hvilodag i vår storkyrka, för att emottaga handpåläggningen till nytt lif, hvarefter J egen att hos nämnde skattmästare på samma intyg uppbära hvar och en tio guldstycken. Presbyter Gregorius, lemna dem intygen och inskärp ånyo hvad jag sade dem! Med dessa ord vände sig Petros från de nådesökande, för att fortsätta samtalet med Krysanteus. Att emottaga och affärda affälliga hedningar var för biskoparne vid denna tid en alldaglig förrättning, som icke kräfde vidare ceremonier. – Du ser, sade Petros; – som nu, så strömma dagligen nya hopar till korsets fana. Din och de dinas vishet förmår ej svalka törstiga själar, som trängta till en brunn med lefvande vatten.
Vi vill på det kraftigaste försäkra Våra älskade undersåtar att det nya förstärkningsmanskapet skall omfattas med synnerlig nåd och omsorg, i händelse av skada eller sjukdom noga skötas, och i övrigt behandlas på samma sätt som Vår övriga armé. Vår kronprins, som kommer att leda rikets krigsmän till landets försvar, kommer att vidtaga de verksammaste anstalter. Stockholms slott den 23 april 1811. CARL JOHAN. Cirkulärbrev till landshövdingar och biskopar angående ökning av avgiften för dem, som skola intagas i kronohospital. Stockholm den 26 april 1811. Serafimerordens gille har gjort hemställan om att på grund av dyrtid få höja avgiften för hospitalshjonen, från 25 till 33 riksdaler16 skilling banco, för dem som hädanefter får njuta vård och underhåll på hospitalerna På Kongl Serafimerordens gillets vägnar: OXENSTIERNA, WACHTMEISTER, BRAHE, LILJENCRANTZ, RIDDERSTOLPE, RÅLAMB. Stockholm den 26 april 1811 Kungörelse angående förhyrt sjöfolks avlösning under fångenskapstiden. Stockholm den 27 maj 1811. Förvaltningen av sjöärenden gör veterligt att de förhyrda sjömän, som varit fångna och inte utnyttjade som underofficerare skall så framt deras fångenskap varat över ett års tid erhålla tre månaders hyra. Alla under kriget antagna officerare, underofficerare, civila betjänter, med extra löner, traktamenten eller månadshyror skall under den tid de är i fångenskap endast få ¼ av lönen. De som verkligen återkommer skall personligen inställa sig inom 6 månader, annars har de förlorat sin rätt. Stockholm den 27 maj 1811. VICTOR von STEDINGK Kungörelse om vad som bör iakttagas i avseende på den bland Kongl Maj: ts undersåtar vilka med begagnande av den mellan Sverige och Ryssland år 1819 slutna fredstraktat, lämnade rättighet, vilja bosätta sig i Finland och i sådan avsikt redan avsagt eller framledes ärna avlägga tro och huldhetsed åt Hans Maj: t Kejsaren av Ryssland. Stockholm den 3 juni 1811.