Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr Rosenblad omtalar, att de 800,000 ndr som skulle utgå bland allmänheten för småsedlarnes inlösen kunde, i händelse de i banken förblefve, förräntas. Gr. Cronhjelm har redan antydt, att i händelse banken fortfor att utgifva småsedlar, så måste han hafva inneliggande silfver, till underpant på desse sedlars inlösen om den begäres. Detta silfverkapital kan således icke förräntas, Att silfverkassan i en hank kan vara mindre i förhållande till de utelöpande sedlarne, än vår nu är, må vara möjligt, äfvensom att silfverkassan må kunna till någon del utbytas emot räntebärande papper. Men derom bör särskild framställning göras hos BankoUtsk. och frågan derom icke sammanblandas med den förevar. Det är dessutom, såsom mig synes, en motsägelse i Hr Rosenblads yttrande, då han förut talar om skadan alt icke få utlåna dessa 800,000 Specieloch sedermera påstår att detta silfvermynts utgifning bland allmänheten vore en förminskning af bankens förmåga alt vid kriser hålla sig uppe. Det ena yttrandet står i strid emot det andra. Hr Rosenblad vill på en gång både bibehålla myntet i banken och låna ut det bland allmänheten. Hr Rosenblad säger att man icke bör tvinga allmänheten att taga hvad han icke vill hafva. Jag har redan uppgifvit skälet, hvarföre allmänheten icke vill taga emot silfret, och har dervid äfven anfort, hvarföre motsträfvigheten lärde huru det skulle kunna öfver - Den i Mars e. m. vinnas och ske. Om allmänheten förnimmer, att hon icke så lätt kan dragas vid näsan, när silfver är i hennes händer, så lärer hon också blifva mera benägen för silfvers bibehållande. Hr Rosenblad har omtalat det hinder för silfrets lifgifvande, sorn skulle härröra af Svenska allmogens trasiga fickor och deraf härrörande våda för myntets borttappande. Jag tror detta icke böra inverka på Edert beslut, mine Hrr! dä J af Gr.
Genom bifall till utskottets utlåtande N:o 25, hafva Rikets riu församlade Ständer beslutat, bland annat, att med utgången af nästinstundande år, 1849, ali utgifning från banken af sedlar å 16, 12 och 8 sk., samt 14 och 10 sk. kopparmynt skall upphöra, och att banko-fullmäktige borde vidtaga alla de åtgärder, som finnas nödiga till befordrande deraf, att silfvermynt å de lägre valörerna må, från och med nästa års början, uti landsorten allmänheten i vexlingsväg tillhandahållas. Efter erhållen underrättelse om detta Rikets Ständers beslut, hafva banko-lullmäktige, af förekommen anledning, fastat utskottets uppmärksamhet på angelägenheten deraf, att fullmäktige må i och för verkställigheten kunna påräkna vederbörande embetsmyndigheters medverkan; vid hvilket förhållande utskottet, uppå fullmäktiges derjemte gjorda framställning, ansett sig, till ändamålets befrämjande, böra hos Rikets Ständer vördsamt hemställa, att ifrågavarande beslut måtte varda af Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmäldt, med anhållan, att vederbörande embets-myndigheter om samma beslut underrättas, för den åtgärd, som på dem kan ankomma. Stockholm den 6 Juni 1848. STOCKHOLM 1848, hos /. A. Walldén. Banko-Vlsk:s Utlåtande, K:o 63. JW Cili. Ank. till Exp.-Utsk. (ten 21 Juni, kl. 1 e. ra. Utlåtande j öf ver väckt motion om beredande af tillgångar u Banken för det till rustnings-kostnader beviljade serskildta kreditir. Vid föredragning den a innevarande månad hos Hederv.
Den kostnad, som för ifrågavide ändamål skulle erfordras, vore 66,000 rdr, och jag påstår att en sådan utgift från statens sida icke vore ansenlig för denna provins. På grund Den 12 September e. m. 141 af hvad jag anfört, anhåller jag att R. o. Ad. måtte anvisa 6(1,000 rdr till en telegraflinie mellan Sundsvall och Östersund, hvilken summa sedermera må ersättas af handelsoch sjöfartsfonden, när medlen blifva der disponibla. Gr. Mörner: Det skulle visserligen vara ganska bra, om telegraflinier kunde i ännu vidsträcktare mån inom landet anläggas, men å andra sidan bör man väl litet se på hvad man kan hafva råd till att bekosta, och då .jag förut hör t SlatsUlskifs leda-* möter förklara att statsverkets tillgångar vore i så hög grad anlitade, att de icke lemnade tillgång till åtskilliga utgifter, hvilkas vigt icke kunnat förnekas, antager, jag att ej eller medel finnas till nu ifrågasatta telegrafanläggning. Gr, Sparre har jemfört telegrafanläggningen i Jemtland med den linie, som går till Gottland; men dervid företer sig likväl 2:ne väsendtliga olikheter. Först och främst skulle jag tro att den telegrafledning, som anlades till Gottland, har ett politiskt ändamål. Det är nemi, af stor vigt att snart kunna få underrättelse om hvad som på en ö af sådan betydelse för Sverige, som Gottland, sig tilldrager, och då understundom kommunikationen emellan nämnde ö och fasta landet är under flere månader af året stängd, blir en telegrafledning dit så mycket nödvändigare. Den andra olikheten är den, att den han del och rörelse, som idkas i Östersund, är temligen obetydlig, jemförd med den i Wisby, och att denna sednare går öfver Sverige eller fordrar förbindelse med utlandet, hvaremot Jemtland skulle vara bäst betjenadt med en telegrafledning till Norige, hvarom dock nu ej är fråga.
I anledn. häraf erinrade Hr Frih. o. Landtm, att, enligt 3 3 §:n Ridd.Ordn., hvarje lista således borde upptaga 16 namn, eller det sammanlagda antalet af ordinarie ledamöter och suppleanter; och blefve de 12, som erhållit de flesta rösterna, ordinarie ledamöter, och de 4> s°m kommit dem närmast, suppleanter, hvilka alla borde sammanträda med de öfriga Ståndens till nämnden utsedda ledamöter vid den limma på eftermiddagen i morgon , som genom anslag blifver bestämd. Vid sista riksdagen hade R. o. Ad. öfverenskommit att uppgöra listorna i alpbabetisk ordning; och hemställde Hr Frih. o. Landtm., om Ståndet äfven vid denna riksdag behagade göra detsamma, dock utan att ett motsatt förhållande kunde föranleda till någon listas casserande, 0111 den i öfrigt vore riktig. Bifölls. Justerades R. o. Ad:s prot.ntdr., rörtde antagandet af inbjudningen att i morgon Lördag företaga valet af den i io3 §:n Reg.Ftn omtalade nämnd. Föredrogs Hr Munck af Rosenschölds, Nils Rudolph , den 7 dennes e. m. på bordet lagda motion , om Biskops-embetenas afskalfande. Hr Munck af R ose n s ch ö I d, Nils Rudolph, uppläste följande: Då vi alla veta att hierarchien, detta det svåraste förtryck, som hela verlden , som vårt fädernesland haft att kämpa mot, föll genom reformationen; torde det icke förundra någon, att jag påyrkar bortskaffandet af dess pelare, som länge stått gagnlösa ruiner. J förstån, mine herrar! jag menar biskopärne. Jag föreslog biskops-embetenas indragande, i mån af ledighet, och dess lönefonders anslående till undervisningsverken, d. v. s. Statens, som afse bildandet af dess embetsman, ej den enskilda medborgaren, 3go Dell 20 Mars f. o). universiteter oell gymnasier; eller åtminstone en indragning i de biskoparna tillslagna löner, och de derigenom uppkomna medels användande för samma ändamål.
April II. 9 G, 345, 479* — om väckt förslag att Skogsåverkan skulle straffas lika med stöld, Mars I. ii3, i85, 261, 264, 367. April II. 96, 345, 476- —- om förtydligande af Lagens stagande uti 17 Gap. GiftermålsBalken, om beräkningsgrunden i afseende på fördel, Mars I. 213, 376. Mars II. 267, 205, 268. — om en viss afgift till KronoFogdarne i Westeroch Norrbottens Län då de genom Länsmännen lala verkställa Utslag i Utsökningsmål, Mars I. 214» 376. Mars II. 257. April I. 387. — rörande bibehållande af Författningen att en sjettedel af Ström alltid bör hållas öppen. Mars II. 257, 265, 268. —■ om upphäfvande af Kongl. Kungörelsen den 26 Nov. 1816, angående sättet för en Menighets hörande i enskildta tillåtliga ärender, Mars I. 2i5, 377. April II. 124. «— i anledning af gjordt förslag att Böter i Brottmål må utgå efter förmögenhet, Mars I. 2i5 , 377. Mars II. 257, 265, 268. Lag - lf3 Lagutskottet, i anledning af gjorde förslag angående beloppet, hvarunder enskilde personer ej må utfärda Invisningar, Mars II. 447- April I. 20, 168, i83, 311. Maji II. 108. •— om skärpning i straffet för Tjufvar, Mars II. 44g. Maji I. 418. Maji II. 18. — i anledning af väckt fråga, huruvida Publique Auctoriteter, som å Kronans vägnar afsluta afhandlingar med Enskildte, kunde, om tvist derom uppstår, döma, April I. 148, 241» 289, 3r)3, 425. Maji II. 64. — om bestämd förklaring angående hvad till Politie-mål bör hänföras, April I.
Vid förnyad föredragning af UagUtskottets Utlåtande, N:o 105, i anledning a£ gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande^ N:o 5, öfver Riksdags - Fullmägtigeri från Östergöthlands Län Botwid Jonssons Förslag till ändring af 1 §. i 26 Cap. Bygg. ninga-Balken, fann Preste Ståndet för godt att vid Betänkandet N:o 5 låta bero, samt lade Utlåtandet N:o 105 till Handlingarne, S. D. Då nu å nyo föredrogs Lag-Utskottets Utlåtande, N.o io4, i anledning af gjorda anmärkningar vid åtskilliga till Utskottet återremitterade Betänkanden , blef detsamma till Handlingarne lagdt; och faun Ståndet för godt låta bero vid det från Preste-Ståndet återremitterade Betänkandet, N:© »4 Prot. Utdrag den 8 Octaler »839. 5g, Öfver Herr TV. Rydströms motion ora ändring och tillägg i 8 §. af 17 Cap. Rät»- tegångs-Balken. S. D. Vid förnyad föredragning af LagUtskottet» Utlåtande, N:o io3 , i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 58, om ändring eller förklaring af i8;de och ig:de §§. i Kongl. Förordningen den 13 Julii 1818, angående Inteckning r fa3t egendom , blef detsamma af Preste-Ståndet bifallet, likväl med antagande af det tillägg, Friherre Staél von Hollstein uti dess, Utlåtandet bifogade reservation, föreslagit efter 18 §. sisla Morn.; och skulle de respective Med-Ståndeo inbjuda» att i detta beslut sig förena. S. D. Biföllos, vid förnyad föredragningj Lag-Utskottets Betänkanden : Nio ioi, öfver Herr Ii. H.
När Utsk. helt simpelt anmält ^etta förhållande, så lärer det väl vara nödvändigt, att då R. o. Ad., hos hvilket nnmärkn. först blifvit gjord, finner densamma ej vara af Utsk. uppfattad lill den slutföljd, som följa bör, nemi. att en und. skrifvelse till K. M. om R. Sits beslut bör afgå, lill det afseende K. M. kan finna den förtjena; så torde det vara nödvändigt att fästa MedStåndens uppmärksamhet på detta förhållande, och att R. o. Ad. beslutar alt, då del frenne öfriga Stånden bifallit Utsk:s betänk., man derunder måtte förutsätta, att böterna jemväl i detta fall skola gå lill socknens fattiga, hvarom till K. M. und. skrifvelse bör afgå. Om detta genom prol.uldr. ifrån R. o. Ad. kommer lill de öfriga Ståndens kännedom, sä lärer del naturligtvis ej kunna undvikas, att ju en sådan comtnunicalion till K. M. blifver beslutad. 318 Den 10 Januari f. m. Hr von Hartmansdorff: Jag finner Frill. Cederströms framställning ganska riktig; men jag vet ej huruvida det lian vara någon utsigt att i detta hänseende lyckas. Trodde jag det, så skulle jag med honom instämma. Jag anhåller att få fästa Ståndets och Frih:ns uppmärksamhet på Utsk:s yttrande i betänk. N:o 34 (sid. 20), der första mom. af §:n 33 lyder sålunda: ”1 anledn. af denna § har R. o. Ad. beslutat att genomgå och pröfva förslaget till bevilln.stadga i sin helhet, men att derefter, vid meddelandet af sina beslut, åt Bevilln Utsk. uppdraga att afsöndra och särskildt upptaga de reglementariska stadgatiden, hvartill K. M:s nåd. bifall erfordras.” Då de öfriga tre RiksSt;n ej beslutat något sådant, och dymedelst godkänt hvad Utsk. föreslagit , så anser jag Utsk. ej kunna, i anledn. af förenämnda beslut, någon åtgärd vidtaga. Frih. Cederström:
Således torde icke särdeles stort afseende böra fästas å R. St:rs förra beslut i frågan, och om äfven Frih. af Ugglas’ förslag ginge igenom i detta Stånd, tror jag dock att det icke skulle hafva någon utsigt till framgång 212 Den 4 November e. m. hos de öfriga Stånden, ty under de sednaste dagarnes öfverläggningar framställdes icke ens en antydan derom, att man ville vidblifva R. St:rs beslut vid 1856 års riksdag. Jag tror äfven att allmänningarne skötas bäst, om förvaltningen ölverlåtes åt häradet, då egarne måste vara de som äro mest intresserade af att sköta dem väl. Derigenom vinnes dessutom den fördel, att kostnaderna för skogsbetjeningen icke blifva så stora, som eljest måste blifva händelsen. Visserligen medgifver jag att redaktionen kunnat vara bättre, men jag tror icke att skogsstyrelsen, vid öfverenskommelse med intressenterna om hushållningsplan, skall förbinda sig att för all framtid följa ett visst uppgjordt system, utan att den förbehåller sig rätt att lämpa hushållningen efter den erfarenhet, som under tidernas lopp lörvärfvas, och, skulle en origtig tillämpning ega rum, har K. M. att ordna denna angelägenhet. Såsom sakerna nu stå, tror jag det klokaste vara att bifalla Utsk:ts Betänk., hvarom jag anhåller att Hr Gr. o. Landtm, ville framställa propos. Gr. Liljencrants, Gustaf Fredrik: Vid den riksdag, då Skogskomiterades förslag förevar till behandling, anfördes såväl af mig som af d. v. Landshöfdingen, Frih. Kraemer, många skäl emot komitéens förslag, och dessa skäl qvarstå ännu ovederlagda. Jag tror också, att om votering blifvit begärd, innan klubban fallit, så hade R. o. Ad:s beslut utfallit annorlunda än del gjorde.
Konungen af Preussen skickat en stor vetenskaplig expedition till Egypten. Man lärer hafva sagt, all derföre vore del föga värdi alt understödja Capilainen Cronstrands arbete, som, såsom utfördt med en ringa persons råd och lägeuhet, ej kunde komma att jemföras med del en Konung bekostade; men utom det alt jag ej t veker, att deri finnes något rätt godt skal att lemna Cronsland utan uppmuntran för sitt nit i vetenskapcrnes tjeust, sä får jag äran derom upplysa, att de forskningar, som nu fortgå under Professor Lipsius i Egypten, hafva ett annat syfte än Capitaincn 94 Den 6 November c. m. Cronstrands, då de äro uteslutande philologiska, samt alt dessutom Lipsius visst icke liar säkrare medel, att vinna noggrannhet i teckning, än Cliampollion och Rossellini ägde pä sin expedition; tv främmande händer hafva alla tre måst anlita, elier personer, som stå långt bakom i hedern för arbetet. Det synes ock bevisa något lill vår landsmans fördel, att då man i Derlin nu är sysselsatt med planer för byggnad i Egyptisk stil af clt K. museum, man, såsom ett sist!, är, af Directeurn för Egyptiska samlingarne i Berlin Hr Passalacqua utgifvet praktverk visar, betjenat sig af så många copior, man utaf Capitainen Cronslrauds ritningar kunnat erhålla, samt att man ännu rädfrägar honom hellre än sina egna tecknare i Egypten, och slutligen, alt i det nämnde verket, ehuru man angifver håde det verldskunuiga jätteverket la Descripliou de 1’Egyptc, samt Gans 1'anliquite' de la Nubie, och Rossellinis Monumenti dell’ Egitto e della Nubia, samt Champollious och Calliauds verk m. fl., Capitainen Cronstrands ritningar dock nämnas såsom de bästa och ’"de trognaste man någonsin sett.”
5— ”Denna vinst, jemte ofvanskrifne förlust, ”uppko mrner genom Hufvudboken ’ör Contante ' Medlen, afsktifne Aflöningar och förluster, och ”sorn i följe häraf och med denna .Bokföring 5 ingen säker reda kan vinnas, utan en sådan ”Geiieral-Calcul, sorn vid detta Verk synes ge”noin en enda redig hufvudbok kunna ernås, Nio 51 i 5?é och Den 8 Marsl ”och hvilken för Riksens Höglofl. Ständer och ”deras Revisorer kunde uppvisa Verkets rätta ”tillstånd; så tillstyrka undertecknade, det hos ”Kongl. Maj:t i underdånighet måtte anhållas, ”att, så vida ej oförsedde svårigheter möta för ”detta Verk, allenast en enda Hufvudbok in”rättades, sorn kunde i det hela visa Verkets ”tillstånd, dess fordringar och skulder, samt rätta vinst och förlust, men som Revisorerne efter nu varande Rökslut sakna.’’ Stockholm den 34 December 1813- i. v. Stockenström. Johan Georg Bager. Herrar von Stockenströms och Bagers utdrag af General-Calculen , äfvensom deras projecterade underdåniga hemställan |ill Konungen, blef af Herrar Revisorer enhälligt gillad och beslutad; och skulle Utdraget af Caiculen, jemte yttrandet öfver Hufvudboksföringen, i berättelsen till Riksens Ständer intagas, men i underdåniga berättelsen till Kongl. Majit anföras Revisorernes underdåniga anhållan, att, så vida oförsedde svårigheter ej skulle möta, en enda Huf. vudbok måtte, för mera enkelhet skull, upprättas öfver Magazins Inrättningen, hvarigenom dess tillstånd, fordringar och skulder, samt rätta yinst och förlust, kunna i det hela visas. Sedan detta tillägg blifvit i berattelserne intaget och justeradt, justerades äfven detta Pro - Den g Mars. 403 Protocoll hvarefter Herrari Revisorer åt; skilldes. In fidem Protocolli Lud. Neijber. Utdrag af ProtocoUet} hållet i Högloft.
Apelsiner och pomeranser hafwa beralt a Z2 si. per 122 ökes till 1 R:d., gör för 12,222 a röst» per loa - « - 42: Citroner likaledes ifrän förut erlagde 24 st. per loO, till i R:v - gör för 322,222 a 24 si. per 122 - 1,522: .n ^ Silke rätt och oberedt har betalt Z r,st. per Skalp., förestås a 1 si. gör för 12,222 Skalp, a 9 r:st, - 156:12: ^2 Grgasin och Ritting, förut erlagdt a 4 r:st. projecreras nu a 2 si., gör för 35,022 Skälp, a i si. 8 rist. - 1,215; 13:4, Tobaköhlatzer, Utländske. I ställer för hittills betalte Aceisier a »:st., tillägges lika mycket i Tull-förhöjning, som gör för r,522,220 Skälp, 9,765: 32: §:te Band. s:-ra Afd. Ä all ZO5 Den Z Zebruarli. Ä all flags Utrikes Spanmäl inlägges likaledes Accigen efter hwad den hittills utgärt i Sjökullen, och anses dä gifwa omkring 3,200:
Riddar Bengt talade om sina krigsäfventyr ... och gossens händer grepo med styrka kring stålbågen, hvarmed han plägade slunga pilar efter skogens vilddjur; pater Henrik talade om sin vallfart till den heliga grafven, om den grekiska kejsarstadens prakt, om Roms hedniska ruiner och kristna kyrkor, om nejder, der fikonträden blomma och palmer höja sig mot en högblå ether ... och gossen lät bågen falla, och hans blick sväfvade drömmande kring salens väggar. Pater Henrik var en vidtberest man, och fastän han lefde i ett kloster djupt inne i Smålands skogar, visste man dock förtälja, att hans anseende såsom andlig och såsom lärd var stort, ja större i fjerran länder än i Sverge; man visste, att konung Magnus sänkte sin hjessa lika djupt för denne prior, som för sjelfve erkebiskopen i Upsala; ja man berättade till och med, att bref med långväga resande ankommit till patern, bref, som voro skrifna af sjelfve påfven i Avignon och af de höglärde herrarne vid universitetet i Paris. Detta visste munkar och prester förtälja om pater Henrik, men han var anspråkslös och hade afslagit de högre värdigheter, som erbjudits honom. Nöjd med det lugna lifvet i sitt kloster, studerade han och afskref han der i sirliga bokstäfver på hvitt pergament de romerske författare, som han älskade, ehuru de varit hedningar; och icke blott romerska böcker afskref han, utan äfven andra med underligare bokstäfver, om hvilka de öfrige munkarne sade: græca sunt, non leguntur (det är grekiska, sådant läsa vi icke); men pater Henrik kunde läsa dem, ty han hade, såsom nämndt är, vistats i den grekiska kejsarstaden Konstantinopel. Patern var unge Erlands lärare i bokliga konster.
För gods, sorn under liansporten genom tillfällighet tagit skada, må ej någon minskning i tullen tillåtas, såvida godsegaren sjelf vill detsamma disponera. Anser godsegaren en forska md vara icke kunna draga den i Taxan utsatta tull , roå han lagligen styrka dess förskämning inför vederbörande Tullkam» mare, som då eger, efter föregången kungörelse, låta på öppen auction i behörig ordning försälja, hvad förskämdt är, i hvilket fall tullen bestämmes för alla de varor, å hvilka tullvärde i Tulltaxan är utsatt, efter auetions-priset, jemfördt med samma värde, och för andra varor, efter fastställd tullprocent å auetionspriset, under iagttagande, att varorna, såsom å Nederlag befintliga eller oförtullade, försäljas; kommande behållna auetiönssumman att, sedan belöpande tull blifvit erlagd, godsegaren tillställas. Försummar godsegare fullgörandet af bevisningen om varans förskämning utöfver fjorton dagar efter den prescriptionslid, hvarinom angifnings inlagan, jemlikt 30 §. af gällande Seglationsordning, bör vara till Tullkammaren aflemnad, ansvare för tullafgifteinas fulla erläggande, derest han icke, genom skriftlig anmälan hos Tullkammaren inom samma tid, afstår sin rätt till den skadade varan, sorn då genom offentligt utrop för Kronans räkning genom Tullkammarens försorg försäljes. Beträffande förtullningen af varor, bergade från strandade, utrikes ifrån kommande fartyg, skall iagttagas: l:o Att, derest fartyget alldeles förolyckats eller så skadats, att varorna icke kunna, för befordrande till destinations-orten, åter intagas, eller om dessa till större eller mindre del finnas så sjöskadade, att de till vidare försändning icke utan äfventyr kunna användas, godsegare eller dess ombud må ega alt godset i den stapelstad, dit det beqväm ligast må kunna förås, eller, om dess beskaffenhet icke medgifver sådan transport, å landet i s t randning.sorten, efter föregången kungörelse, genom offentlig auction i vederbörlig, ordning låta försälja. 2:o
Det Nionde, jemväl af Ridderskapet och Adeln bifallna samt af Borgare-Ståndet utan anmärkning lemnade, momentet är endast af Preste-Ståndet återremitteradt, med anledning af derstädes framstäldt förslag, att lånets amortering borde ske genom årlig utlottning af obligationer å ett lika kapital-belopp; dock skulle obligation, hvilken blifvit utlottad, men å utsatt dag till inlösen icke företeddes, fortfarande blifva räntebärande på samma sätt, som öfriga icke utlottade obligationer. I fråga om låns amortering, genom obligationers utlottning och de olägenheter, som dermed vanligen hio förenade, samt de binder emot obligationernes allmänna gångbarhet, hvilka sagde amorteringssätt medför, har Utskottet i sitt förra Betänkande, sid. 20 med 24, sig yliiat; och får Utskottet alltså åberopa detta yttrande samt deruti uttalade åsigter, hvilka Utskottet af det inom Preste-Ståndet föreslagna utlollningssätt så mycket mindre funnit sig föranlåtet frånträda, som en sådan utlottning synes gifva grundad anledning till de deremot inom bemälde Riksstånd redan yttrade betänkligheter. Utskottet får alltså förnya sin hemställan, att de i 9:de momentet intagna stadganden måtte godkännas. Det Tionde momentet är likaledes bifallet af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet och återremitteradt af Preste-Ståndet, med anmärkningar, utvisande, att inom sislbemälde Riks-Stånd fråga uppstått om införandet vid denna punkt af ett tillägg, antingen om skyldighet för Fullmäktige att vid sina öfverläggningar och beslut rörande upplånings-frågor tillkalla Konungens Ombud i Riksgälds-kontoret, eller om rättighet för Kongl. Maj.t att utse en Revisor för att, vid förestående Stals-Utskottets Utlåtande, M 340. 13 Stats-revisioner, deltaga i granskningen af statslånens förvaltning. Derjemte har inom samma Riks-Stånd föreslagits, att, till beredande hos allmänheten af större förtroende för det ifrågavarande fondsystemet, en öfversigt angående lånefondernas ställning och förvaltning borde hvarje halfår genom allmänna tidningarne meddelas.