Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta inkast kunde äga någon vigt, otn Gudstjensten genom den projecterade förändringen blefve på minsta sätt för-] längd. Då kunde man äfven med skäl säga, att den föreslagna förändringen skulle medföra olägenheter för dem som hafva långt till kyrkan, och att den Prest på landet, som skall predika i två kyrkor å samma dag ej skulle medhinna kungörelsernes upplösning. Men r u förhåller det sig icke så. Det fordras ju samma tid för uppläsningen om den sker under Gudstjensten eller efter dess slut? Om några, i förtid, löpa bort ur kyrkan, så är sådant en ©sed, som icke bör befrämjas genom sjelfva lagen. Men ofta är just sjelfva Författningarnas uppläsning under Gudstjensten en orsak hvarföre manta gå ur kyrkan så snart Predikan är slutad. Åtminstone är förhållandet sådant här i Stockholm; och jag är fullkomligt öfvertygad att flere skulle stadna qvar i kyrkan till Guds - La g-Utskottets Betänkanden. 109 tjenstens slut, om dem vöre tillätit att 1 ostörd 10 förrätta sin andakt. Man fäster i min tanka, för mycken vigt} vid sjelfva upläsningen af påbud och kungörelser. Dess ändamål är förnämligast att få en författning officielt kungjord, och att erhålla, en bestämd tidepunkt från hvilken den bör vara gällande till allmän efterlefnad. Meningen lan väl icke vara att man bör nyttja Gudstjensten såsom ett medel, hvarigenom folket skulle tvingas att taga kännedom af sina medborgliga plikter; och om äfven så vore, kan ändamålet icke vinnas så länge det beror på hvars och ens fria vilja att gå i kyrkan, eller afhålla sig derifrån. Hvar och en bör ju sjelf vara angelägen att förskaffa sig kundskap om de författningar han är skyldig att efterlefva; och då han dertill har öppet tillfälle, på sätt, som är föreslagit, må han skylla sig sjelf för följderna, om han det försummar; han kan icke förebära sin okunnighet, om författningarnes innehåll, såsom ursäkt, då denna okunnighet är sjelfförvållad. De som mäst öfverträda lagar och författningar äro merendels de som minst gå i kyrkan. Då Höglofl.
Hermelin, August Söderling, som hade lika antal röster. Öppnades Hrr Electorers lista vid val af en ledamot i StalsUtsk. efter N:o 1682. Hr Ehrenstam, Johan Fredrik; och befanns dertill hafva blifvit utsedd: N:o 678. Hr Bildt, Didrik Gillis. Öppnades jemväl Hrr Electorers listor vid val af Utsk:s-ledamöler i permitterades frånvaro; och befunnos dertill utsedde i Den 8 April f. m. 55 Constitutions-Utskottet: under ordinarie ledamoten N:o 1955. Hr von Oelreich, fullm. Gr. Lewenhaupt, Axel, beviljad 3:ne veckors ledighet: N:o 139. Gr. Wirsén, Axel Emil. Stats-U tskottet: under ordinarie ledamoten N:o 1703. Hr Blomcreutz, fullm. Hr af Geijerstam, Carl, beviljad 14 dagars ledighet, räknad från den 10 dennes: N:o 473. Hr Coijet, Carl Fredrik. Banko-Utskottet: under ordinarie ledamoten N:o 778. Hr Leijonanker, Fredrik Wilhelm Erik Carl, beviljad 3:ne veckors ledighet: N:o 1991. Hr Skiöldebrand, Carl Fredrik. Hr Coijet, Carl Fredri k: Förtroendet att vara ledamot i StalsUtsk., får jag, af trägna tjenstegöromål hindrad att detsamma emottaga, äran härmed afsäga mig. I anledn. häraf blefvo Hrr Electorer af Hr Gr. o. Landtm, anmodade, alt sammanträda till val af en ledamot, att i st. f. Hr Coijet inträda i StatsUtsk., under den Hr Geijerstam beviljade ledighetstid.
Maj:t hafva åtskilliga Alunverksegare, uppå anförde skål, i underdånighet anhållit, att, lill Alunfabricalionens upphjelpande, ej allenast den nu stadgade tionde-afgiften derför, ehvad den utgår med hvar 3o:de eller hvar io:de tunna, måtte afskaffas, titan äfven att, så vida ej all utförsels-tull å Alun, i likhet med hvad för Jern blifvit ifrågaställdt, upphäfves, samma Tull måtte varda jemkad och nedsatt, åtminstone till det belopp, som för Svenska Stångjernet blifver fastställdt; hvilken underdåniga ansökning Kongl. Maj:t under den 12 sistlidne April till Stats-Utskottet i Nåder öfverlemnat, för den åtgärd och det afseende, hvartill omständigheterne finnas föranleda. Då de skäl, i afseende på upphörande af afgifterne å Aluntillverkningen i allmänhet, som uti berörde underdåniga ansökning finnas anförde, äfven hufvudsakligen innefattas uti Herr Winbergs, J. U._, afgifne och till Utskottet remitterade motion i enahanda ämne, och hvaröfver Utskottet, uti Utlåtande Bil.
Ständer om mötes-passevolansens upphörande och de deraf bestridda kostnaders öfvei flyttande på Stals-verket; gifven Stockholms Slott den 22 Febr. 1841, blef efter uppläsningen, nu lill Slats-Utskoltel remitterad. S. D. Efter nu skedd uppläsning af Kongl. Maj:ts denna dag aflemnade Nådiga Proposition till Rikets Ständer om ändring i 87 §. Regerings-Formen; g‘fven Stockholms Slolt den 15 Februari 1841, blef Högstberörde Nådiga Proposition till Constitutions-Utkottet remitterad. S. D. Föredrogos ånyo de vid genomgåendet af Bevillnings-Utskottets Utlåtande N: > 30, i anledning af gjorde anmärkningar vid Belänkandet N;o 21, angående Tullbevillningen, då uppskjutna speciella anmärkningar> dei> öfver Ståndet stannade i följande beslut: 3. Hvad Utskottet i Utlåtandet N:o 30 tillstyrkt, att, sedan en del af de i gällande Taxa med förbud bi 1 agde artiklar af Utskottet ansetts Lora till ineller utförsel tillåtas, en slik tillåtelse icke må vidtaga förr, än från och med den 1 Januari 1843, bifölls. I2Ö Fröt. Beslöt Ståndet', alt Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla det rättigheten att till Riket införa varor, sorn enligt nu gällande Tulltaxa äro förbjudne, men nu blifvit till införsel föreslagna, måtte tills vidare medgifvas endast vissa större städer, hvilka Kongl. Majit täckes bestämma; och hade Ståndet således ogillat hvad Utskottet i denna del tillstyrkt. 5. Biföll Ståndet i enlighet med Utlåtandet Nto 30, att någon restriction i afseende på fartygs storlek, hvari hittills förbudne varor må till de stapelstäder, som kunna derföre varda bestämda införas, icke bör ega rum. S. D. f. och e. m.
För att ådagalägga det på en gång både absurda och oriktiga i den bevisning, som Hr von Hartmansdorff sist gjorde, får jag till R. o. Ad. hemställa, om icke i händelse hans sats vore gällande (nemi. att man bifallit ordinarie räntans upptagande och endast förbehållit sig att beräkna den indelta räman) alla titlar, under hvilka ordinarie räntan utgår, och hvilka sammanräknade utgöra det hela, i och med detsamma skulle vara bifallna sådana de äro; Om detta voro riktigt, så vore icke allenast Fahlu kungsgänlshjelp redan bifallen, utan hvarje serskild hemmansränta skulle, sädan den nu utgår i de serskilda persedlarna säd, smör, ost, höns, gäss, etc., vara definitivt bibehållen sådan den nu är endast att de indelta räntorna kunna blifva olika beräknade; d. v. s. med ett ord, det förbehåll, som StatsUtsk. tillstyrkt och R. St. beslutat, alt hålla väg öppen för att kunna besluta öfver K. propos:n angående skatteförenklingen, skulle vara helt och hållet tillintetgjordt. — Den slutsats är alldeles oriktig, som Hr von Hartmansdorff dragit, alt, om detta förbehåll verkligen vore sådant som jag säger det vara, man skulle kunna i st. f. siffrorna sätta ”5 eller 6 nollor.” Den är alldeles oriktig derföre att StatsUtsk. kunde i sina förslag härom ej sträcka sig till andra föremål än dem, som å K. M:s propos. förekomma, eller som af enskilde motionärer blifvit framställda; och då ingen af dessa föreslår försvinnande af samtliga de ordinarie räntorna, så kan således några 6 nollor ej uppstå, ritan der komma att uppstå siffror i anledning af de beslut, som R. St. med afseende å hvarje punkt serskildt fatta. Ropen på propos. förnyades. Hr Printzensköld: Gr. Lagerbjelke har sannerligen varit så ifrig i sitt försvar för ifrågavande punkt, alt han icke gjort sig mödan att närmare begrunda ordalagen i StatsUtsk:s betänk. N:o 37 ang:de den punkt, som jag åberopat till stöd för mina framställningar.
Den som bifaller, att Förste ExpeditionsSecfeteraren Häradshöfdingen Richert skall varda utsedd till Riksens Stärtdérs jiisiitiäe-Önibudsmans Suppleant, voterar Ja\ Den det ej vill» voterar Neji Vinner Nej med den i 63 §. RiksdagsÖrd. bingen föreskrifne pluralitet, kdmrhér hy votering att anställas, huruvida den person; hvilken i ordningen näst efter Expeditibns-Sebreterareh Richert de heste röstérne erhållit, skall till Riksens Ständers Justiti&Ombudsiiians iSuppleant varda utäedd. Och befiinoösi sedan en Voterings-sedel blifvit aflagd och förseglad, samt de öfrige Sed larne öppnade, iröfcterhe häfva salunda iitfallit: Ja __ 37» Nej — 20. Och var således Förste Expeditiöns-Secretérsren Johan Gabriel Richert utsedd till Riksens Ständers justiäe-Ömbudsmaris Suppleant. Ut supra. Axel Lägérbjelké; Wilhelm Faxe. Th. Å- Aspelin. Måns Mattisson. Ridd. 0. Ad. Pr oi. Vll. Band. 9 Den 5 Ju gust i /. m. Herr Grefven och Landt-Mar/kalken hemställde om icke, sedan tillförordnade Landshöfdingen Casper Ehrenborg blifvit vald, att intill nästa Riksdag vara Riksens Ständers JusitiseOmbudsman, samt Förste Expeditions-Secreteraren J. G. Richert, blifvit utsedd att vara JustitiaeOmbudsmannens Suppleant, Ridderskapet och Adeln skulle finna lämpeligt anmoda ExpeditionsUtskottet, att icke allenast derom uppsätta en underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t, utan ock för nyssbemälte personer författa förslag till behörige Constitutorial å nämnde befattningar. Bifölls.
Jag får, i följd, af det anförda, såsom contraproposition föreslå: rättighet åt Kongl. Maj:t att uttaga Spannemåls-Credili vet, icke allenast när inissvext inträffat, men enär Kongl. Majit så för godt finnér, suponerande att Kongl. Majit i thy fall torde uttaga det till uppköp af spannemåi när god skörd inträffat* Herr Tham: Alt nu till votering fö reslå en contraproposilion, som innehöll ett förändradt beslut, lärer icke gå an, när Utlåtandet är första gången före. I anledning af hvad Grefve Björnstjerna yttrat, om att vi ena året köpt spannemåi till högre, och det andra året sålt den till lägre pris, skulle man måhända vilja sluta, ali vi alltid skola komma i den belägenhet, att intet år hafva spannemåi Öfver. Det hellof att köpa spannemåi, som visade sig före åren 1812, i3, 14 och i5, förorsakade odlingarnes stigande till den grad, alt vi sedan haft spannemåi till öfverlopps i de allmänna förråderna, som genom misslyckade anstalter bortkastades för så godt som intet, och oaktadt den svåraste missväxt år 1826 inträffade, visade det efterföljande året fullt öfverflöd. Då vi nu, vid skäligen klena år, icke behöft utländsk spannemåi, måste, om icke nationen stannar på den punkt Den 5 Februarii I'. tn. 5t den är, titan framskrider, vi en gång kom» ma* på (leii punkt, alt i goda är sjelfva hafva spannemål Öfver, så vidt vi icke lägga hinder deremot, genom förstörande af den fria spannemålshandeln. I afseende på det yttrande Herr Munck af Rosenschöld tycktes hafva riktat till mig, att i mitt granskap mängden skall vara skuldsatt för spannemål, får jag äran upplysa, att så icke är. Detta inträffar ej förr än på ii å 12 mils afstånd från mitt hem, på den så kallade slättbyggden.
Alt alla köp af Egendom eller annan Fastighet säljs och betalas i Svenskt Mynt; och 6:0 Att allmänt klagades Öfver bristen af Ryskt Mynt, såsom ofta för Affairernes gång oumbärligt, hvaremot det Svenska alltid fants att tillgå. Då nu nästan all Finsk Export sker på Sverige, som betalas med Contant och ej genom Vexlar och Finska Importen till det betydligaste nu sker från Ryssland, samt de af mig anförde skäl, med lugn inom hvar och en öfverlägges, tror jag den slutsatsen bör göras, att mera Svenskt Mynt bör qvarstadna i Finland än hit återkommer, hvarföre en minskning uti vårt Rörelse-Capital bör uppstå och det i Finland varande vidkännas en betydelig ökning; något, som troligen med liden blir större, så framt det tilltager i samma progression, som hitintills skedt; och domen nu sjelfve, mine Herrar! till den Svenska Sedel-massa, som i Finland möjeligen kan qvarblifva. För öfrigt får jag äran upplysningsvis nämna, att, enligt de underrättelser jag erhållit, skola Svenska Banco-Sedlar vara de Allmännaste, RiksgäldsSedlar obetydligt finnas och Discont-Sedlar ganska sällsynte, emedan man ej till dem haft det förtroende de här i Landet ägt. Hvad åter det beträffar att Sverige, genom den Handeln Finland drifver på Köpenhamn och Lubeck, återfår en del af sitt till Finland utgående Sedel-Mynt; liar man sagt mig med säkerhet, att Handeln på dessa Orter, mäst be - 676 Den 3o December - strides genom Varubyte, således ej'genom någon contant Betalning, hvarigenom Svenska Sedeln i Finland sättes uti någon utvandring.
Med den sparsamhet i afseende på Statens medel, som det ovilkorligen åligger hvarje folkombud att noggrannt iakttaga, synes mig den plägseden — måhända rättare sagdt det oskicket —• svårligen låta förena sig, att då revisionen af Statsverkets, samt Bankens och Riksgälds-kontorets tillstånd, styrelse och förvaltning under pågående liksmöte eger rum, äfven de ledamöter i berörda revision, hvilka tillika fungera såsom riksdagsmän, och följaktligen i sistnämnda egenskap äro pligtige alt å revisionsorten vistas, uppbära arfvode jemväl i egenskap af statsrevisorer. Revisionsarbetet förrättas på samma tider som de respektive Riks-Ståndens eller Utskottens göromål ega rum. Då förstnämnda arbete verkställes äro således revisorerne urståndsalte att noggrannt fullgöra sina åligganden såsom riksdagsmän. Då revisionen af Banko-diskont verkets förvaltning verkställes af Banko-Utskottet — hvilket inträffar hvarje år, då nämnda revision infaller under det Rikets Ständer äro här församlade — uppbära delta Utskotts ledamöter icke något arfvode såsom revisorer, påtagligen derföre alt de allenast fullgöra sitt kall såsom representanter; men man lärer dock icke med skäl kunna påstå att den omförmälda revisionen då verkställes med mindre omsorg, ehuru arfvode icke af Banken till Utskottets ledamöter utbetalas. Det förefaller också i hög grad förödmjukande för dem, hvilka på en gång äro representanter och revisorer, att i begge dessa egenskaper uppbära arfvode, då det sker med full vetskap om alt icke samtidigt kunna utöfva begge funktionerna nöjaktigt. Jag tager mig derföre friheten föreslå del Rikets Ständer ville besluta: att, då revision af Statsverkets samt Bankens och Riksgäldskontorets tillstånd, styrelse och förvaltning eger rum under pågående riksdag, de ledamöter af den förra, som tillika utöfva riksdagsmannakallet, icke äro bern till R. N:o dåi. rättigade att i egenskap af statsrevisorer uppbära arfvode af Statens medel, icke heller att åtnjuta resekostnadsersätlning till och från den statsrevision, som inträffar under riksdag. Stockholm den 30 November 1802. P. Fr. Mengel N:o 444.
För den till förrådens kompletterande afdelda summan hafva materialerna blifvit anskaffade och ibland här ofvan upptagne arbeten hafva intill denna dag följande blifvit fullgjorda, nemligen: Linieskeppet Prins Oscars reparation och komplettering, linieskeppet Carl XlII:s komplettering, 44 kanonslupars komplettering, 4 bombkanou-slupars nybyggnad och komplettering, saint de 2 kanonslupärnes förändring till bombkanon-slupar. Vidkommande de öfriga arbeten, hval till medel af sarafia extra Statsanslag blifvit fördelade, så möter intet tvifvel, att desamma medhinnas blifva fullbordade inom den tid, som, uti den af Eders Kongl. Majit under den K April 1852 för åren 1852, 53 och 54 nådigst anbefallda arbetsplan, för dem blifvit bestämd och, enligt hvad hittills visat sig, komma de för samtliga arbetena tilldeldta penningemedel att för ändamålet blifva fullt tillräckliga. Kongl. Maj:ts Nåd. Uppgift på de arbeten m. mv som å Eders Majtts Flottas Fartyg dels blifvit verkställda under åren 1852, 1853 och dels blifva verkställda nildor nästkommande år 1854. Linieskepp. Carl Johan, Carl XIII. Försigtigheten. Prins Oscar, Fregatten Norrköping, Skonerten Experiment Ångkorvetten Orädd. Bombkanon-slupar. Kanonjollar. Mörsarefurtyg. undergår reparation till dess botten och försättes i tjenstbar och komplett skick under loppet af nästa år. Akterskarpet apteradt till skruf. Klargörings-arbetena fullbordade ecb inventarier samt uppbörderna till alla delar kompletterade. Skeppet har under år 1853 varit utrustadt och utfört 4 månaders expedition, hvarunder detta skepp visat sig starkt och välseglande.
Då Motionären sjelf under sistliden sommar varit i Greifswald, borde han väl vid deoch embarquering sett den byggnad och de verkstäder, som GeneralPostveikel der an - \ 3gi Den 3o December e. nj. lagt för Ångbätarnes behof. Allt visav fullkomligt, att flyttningen skett på fullt alfvar. I öfrigt hade Preussiska Ångbåten i November månad, ägande en af de utrnärktaste Preussiske PostEmbelsmännenHerrGelieimeRådet Schmucbert om bord, gjort en segling i Bahrböfts trånga valten, der Ångbåten stött på grund och 36 timmar blifvit i sin segling uppehållen. Detta är ett bevis, huru otjenligt det farvatnet är för en regelmässig Postgång. Herr von Vegesach ^ Ernst: Om jag förut fått utveckla skälen för min motion, hade de flesta af Herr af Lundblads anmärkningar varit på förhand vederlagda. Jag anhåller derföre att nu skriftligen få göra det, Hvarefter Herr von Vegesach uppläste Då jag vid min Motion om ÅngpostFartygens emellan Ystad och Pommern förändrade gång, förbehöll mig, att vid Remissen vidare utveckla skälen för mitt förslag, går jag nu att, så kort som möjligt, framlägga dem. Till denna Molion har jag blifvit föranlåten i följd af en resa, hvilken jag gjorde förliden sommar till Pommern på ett af de ifrågavarande Post-Ångfartygen, och som ingifvit mig den öfvertygelsen, att inkomsten för denna Postinrättning i Passagerare-afgiften betydligen för-* Oen 3o December e. m. minskats och ännu ytterligare skall förminskas genom dessa Ångfartygs förändrade gång och deraf följande stora obeqvämlighet för Passagerarne, hvarigenom deras antal snart sagdt årligen aftager, då nästan alla, som resa ifrån och till Sverige, heldre taga vägen öfver Köpenhamn och Lubeck på Danska Ångfartyget, ehuru denna sjöfart är ojemförligt dyrare, men vida beqvämare.
(Motsvarar 81 §. i 1841 ars Reglemente.) Det af Rikets sednast församlade Ständer bestämda arfvode för den tjensteman, som under den tid, Hof-Rätts Rådet Carl Ludvig Landin förvaltar Justitiae-Ombudsmans-embetet, är förordnad att, i hans ställe, tjenstgöra såsom Ledamot i Kongl. Svea Hof-Riitt, bör, så länge bemälde HofRätts-Råd fortfar att vara Rikets Ständers Justitiae-Ombudsman, qvartalsvis, af Riksgälds-Contoret utbetalas efter ett årligt belopp af Sjuhundra femtio Riksdaler. §• 98- (Motsvarar 82 §. i 1841 års Reglemente.) Likaså utbetalas qvartalsvis från Riksgälds-Contoret det, vid sistlidne Riksdag, till aflöning för Secreteraren hos Bonde-Ståndets Canzli-Direction beviljade belopp af Etthundra Riksdaler årligen. D). Stats-fyllnads-summan, jemte öfrige af Stats-regleringen föran/edda utgifter'. §• 99- (Motsvarar 3o §. i 1841 års Reglemente.) Till fyllande af den brist, som, vid den under nuvarande Riksdag §• 97- Hör till 'stats-UIskottets Memorial, N:o 3i/f. verkställda reglering af Statsverkets inkomster och utgifter, uppkommit, och hvilken brist, enligt antagna beräkningar, uppgår för år r 845 till 1,470,360 R:dr samt för år 1846 och derpåföljande år till i,325,36o R:dr, hafva Rikets Ständer, till utbetalning från Riksgälds-Contoret, anvisat följande, häremot svarande, Stats-fyllnads-summa> nemligen: En million Fyra Hundra Sjuttiofem Tusen Tre Hundra Sextio R:dr för innevarande år, 1845, och En million Tre Hundra Tjugofem Tusen Tre hundra Sextio R:dr för hvartdera af de kommande åren, intilldess nästa Riksdags Stats-reglering vidtager.
T. ill det förstärkta Stats-Utskottets åtgärd, hafva Respective-Riks-Stånden genom ProtocollsUtdrag den i:sta i denne Månad, öfverlämnat nedannämnde, i anledning af Bevillnings * Utskottets Förslag till grunderne för allmänna jBevillningens fördelande uppstådde Frågor, hvaruti skiljaktige beslut af Riks-Stånden fattade blifvit, och hvilka frågor altså, likmätigt 6g och 71 §. §. i Regerings - Formen den 6:te Junii 1809, bort afgöras igenom omröstning af StatsUtskottet förstärkt till ett antal af 120 Redamöter; i följd hvaraf Utskottet denne dag sammanträdt, och i den ordning Grundlagarne bjuda, voterat öfver följande, af Bevillnings-Utw skottet föreslagne samt, utan anmärkning lemnade, voterings-Propositioner: 1:0 Den som bifaller, att den personella Bevillningen eller Capitalions-afgiften skall ut - Siats-TJtsftottets Betänkandcn. göras (ill lika belopp af hvarje Mantalsskrifven mansperson och till lika belopp för hvarje Mantalsskrifven Qvinsperson, endast med undantag i afseende på ålder, hvartill Bevillnings-Utskottets Betänkande den 23 sisth Januarii föranleder, voterar Jas den det ej vill, Nej; Vinner Nej, kommer Capitations - afgiften att utgå minskad till hälften emot dess nuvarande belopp för alla dem, sorn ej efter 2 Artikeln taxeras till 50 R:drs Inkomst och derefter förökad i förhållande till en större Inkomst, så att fulla beloppet af Beviilningen efter 1 Artikeln i möjligaste måtto uppgår till samma Summa, som blifvit efter 2815 års Bevillnings - Förordning under denne Timi påräknad.
I den tryckande värmen, som underhölls af tvenne under hela natten brinnande tranlampor, vore det äfven svårt att sofva i de tunga renskinnsdrägterna. Dock täckte de öfver sig med renhudar. Då här utom hettan herskade en förskräcklig stank – tschuktscherna förrättade sina naturliga behof inne i sofrummet – kunde jag icke uthärda, utan att ett par gånger gå ut för att hemta frisk luft. Då vi följande morgon stigit upp, uppdukade värdinnan uti ett platt tråg frukosten, bestående af först sälkött och späck, med ett slags surkål af jästa Salix-blad, derpå sällefver och slutligen sälblod – alltsammans fruset. Bland föremål af etnografiskt intresse såg jag, utom den i hvarje tält förekommande schamantrumman, hvilken icke betraktades med den vidskepliga fruktan, som jag eljest ofta märkt, en knippa amuletter fästade vid en smal rem, en vargskalle, som äfven var upphängd vid en rem, skinnet jemte hela broskdelen af en vargnos och en platt sten. Amuletterna utgjordes af 4–5 centimeter långa träklykor af det slag, som man ofta ser tschuktscherna bära på bröstet. Min värd sade, att en sådan amulett buren om halsen skulle vara ett verksamt medel mot sjukdomar. Vargskallen, hvilken jag redan hade fått, tog han tillbaka, emedan hans fyraeller femårige son skulle behöfva den vid val af hustru. Hvilken rol den dervid spelade, fick jag dock icke veta. Medan min skjutskarl spände för hundarne för hemfärden, var jag i tillfälle att se några mindre flickor dansa, hvilket de gjorde på samma sätt, som jag förut sett flickor dansa i Pitlekaj och Jinretlen. Två flickor ställa sig då vanligtvis antingen midt emot eller bredvid hvarandra, i förra fallet lägga de ofta händerna på hvarandras skuldror, vagga turvis åt hvardera sidan, hoppa emellanåt jemnfota fram och svänga om, hvartill de sjunga eller snarare grymta takten. Hemresan anträddes kl. 8 förmiddagen. Derunder sjöng min skjutskarl tschuktschiska sånger.