Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Anmälan af elever, såväl herrar som damer, mottages hvarje dag kl. 12 — 2 samt 5 — 6 e. m. Mästersamuelsgatan 16, I I. Pris pr hel timme 6 kr., half timme 4 kr. Skyddsmärket. OBS. Skyddsmärket. ?&lt;&gt; !&gt;&gt; R u m från i: 5 0 till högre pris. 2&gt;&gt;s Omnibus möter. pr duss. Vid köp af minst 100 st. är priset 100, HUMMER, lefvande eller kokt, alla sorters Skogsfågel samt Gäss, KalkoDer, Capuner, Ankor, Poulard, Hamburgerkyckling, Fasaner, Vaktel, Morkulla, Beckasin, L A X, färsk oeh rökt, FÄRSK SALTSJÖFISK, färsk rysk Caviar, färska Tuppkammar, RYSKA SALTGURKOR, RYSKT T H É, SILL och ANJOVIS i utmärkt goda kvalitéer. W I R É N &amp; K:NI. Stockholm. adress: W i r é n s. Telegraf[2S28] öfver hela riket och Ä U J, Q ä t h d r. f S I ia grannländerna välkända RTLVLTT O C U I I G I U L J D, for botandet af gikt, reumatisk värk, sensträckning, magkramp, tandvärk o. d., där stark och hastig upphettning af sjuk kroppsdel på några minuter åstadkommes. Särdeles nödvändig är denna olja att hafva i hemmen å landet, där läkare ej alltid vid behof kan erhållas. A r försedd med intyg så väl från Handelskemisten i Stockholm som ock från många personer, som med fördel användt densamma. Försäljes hos apot. C. F. Dufva, Drottninggatan 41, och de flesta Specerio. Parfymhandlare i riket samt i parti, med rabatt, hos C. Smitt &amp; C:o, Stockholm. S m i t t &amp; C:o Allmänt erkändt bästa, hittills oöfverträffade, välformade Sxiörlifvet La Gracieuse OBS.!
Vöre emedlertid denna betänklighet undanröjd, synes det, som skulle meningarne blifva i det närmaste enhälliga, angående nyttan af ofvanberörde reform. Detta förhållande anser Utskottet innefatta ett tillräckligt skäl, att, äfven om Utskottets förslag i Betänkandet N:o8a, rörande Lagmansoch Jvämners-Rälternes upphörande, icke skulle godkännas, ändock, för utrönande af den verkan till minskning i rättegångar vid andra instantien, som af berörde föreskrifter, angående vilkoren för ändringssökandet, må vara att påräkna, stadga enahanda prestanda för fullföljd hos Lagmansoch Radstufvu-Rätter, som nu måste iakttagas vid fullföljd hos Hof-Rätterne. Det blifver dessutom alltid vig tigt, att åt Lagskipningen bereda skyndsam verkställighet; och den här ifrågavarande Lagfbrändringen synes deslomindre böra möta någon serdeles betänklighet, som den likhet i organisation, hvilken nu eger rum emellan Häradsoch Lagmans-Rätter, samt emellan Kaninersoch Rådslufvu-Rätter, icke föranleder antagande af stöl re ofelbarhet lios andra än hos första Under-Rätten. Alt, enligt en del Molionairers förslag, inskränka stadgandet om doms fullgörande till de fall då gäldenär sÖkes för klart skuldebref eller skulden inför Domstolen erkänner, tror Utskottet icke öfverensstämma med den grund, Utskottet här ofvan antydt, utan synes, i enlighet med hvad nuvarande Lag bjuder, undantag böra ega rum endast i den händelse, alt ändringssökandet skulle göras onyttigt genom domens fullbordande. Det har blifvit yrkadt, att i nyssnämnde fall, eller då Dom eller Utslag grundas å gäldenärs erkännande inför Rätta, vad deremot icke borde tillåtas; men denna mening kan Utskottet icke biträda, enär berörde förhållande ingalunda utesluter möjligheten af misstag, och fordringsegarens rätt är tillräckligen betryggad derigenom, att verkställighet af första Domstolens beslut eger rum, oansedt ändring sökes. Godkännes den åsigt, att fullgörande af första
80. » angående återremiss å .251. » angående voterings-propositioner rörande 267. » angående utgången af omröstningen .275. » angående vilkoren för .41. » angående återremiss å . .81, 226. » för Krigs-Holrättens civile embetsoch tjenstemän . 163, 182. » för arméens och flottans läkare samt provincialläkare 181. » för flottans gemenskap för år 1857 255. » för Riksgälds-kontorets embetsoch tjenstemän . 270. » angående voterings-propositioner rörande dito . 289. » angående utgången af voteringen 298. » för lärare vid Upsala Universitet 220. » för Usta och 2:dra Amanuenserna vid Universitets bibliothekel i Lund 240 u Utlåtandets Nummer och Moment. Lonetdlökningar, angående deras upptagande i särskild kolumn 213. Löninnehållningar, angående ersättning för mistade . 230. Malmström, P., Kansliråd, angående pension åt hans enka 167: 102 Mantalspenningar, angående beräkning af 33 d. Mariestad och Vestra Stambanan, angående en jernväg mellan 235: 9. Mariebergs läroverk, angående arfvode till lärare vid 122 pag. 83. Markegångspris, angående ordförande vid sammanträden för bestämmande af 90. Mathållning, angående brist i tillgångarne för flottans matrosers och uppfordrade båtsmäns mathållning åren 1856 och 1857 256. » garnisons-regementenas, . 71 pag. 78. Medicolegala besigtningar, angående anslag till 42. Medelpris å löningsspannemål, angående 167: 112. Mejeri-skolor, angående anslag till 122: 13. Meinander, C. F., angående pension till 167: 56. Melby och Näsby, angående utbyte af . 21. Meteorologiska Observationer, angående anslag till 148. Misterhult, angående eftergift af danaarf till förmån för . 184.
Man spekulerar ännu icke i statspapper, jernvägar eller fabriksanläggningar, ej heller i handelsföretag, hvars frukter säkert skulle uppätas af de snikne Holländarne eller de ännu glupskare Engelsmännen; man har med ett ord ingen annan utväg än att nedgräfva dessa skatter eller utbreda dem för verldens ögon; och det beror på egarnes lynne, hvilkendera utvägen de välja. Att den sednare är den vanligare, derför borgar svenska nationalkarakteren. Ett aristokratiskt skimmer hvilar öfver de grupper, som fylla Sjöviks salar. Betraktom dessa damer, såväl de stolta äldre matronorna, som de unga fröknarne! Är ej deras klädsel dyrbar och smakfull? Hafva de tvenne århundraden, som skilja dem från oss, kunnat uppfinna något, som mer smeker ögat och upphöjer de qvinliga behagen? Men ack! dessa strålande blickar hafva längesedan slocknat, dessa blommande kinder bleknat. Af den skönhet, som här belyses af kronornas sken, finnes nu intet annat spår, än kanske något gammalt familjeporträtt i en aflägsen skräpvrå. Betraktom vidare desse unge kavaljerer, som med den fjederprydde hatten under armen skämta med hvarandra eller vördnadsfullt samtala med damerna! Halskragen, som faller öfver axlarne och lemnar halsen bar, lifrocken som smyger tätt efter gestalten, och de galonerade byxorna, som sluta nedanför knäet med fladdrande bandrosor, för att visa vadornas rundning, innan vristen försvinner i små halfstöflor, prydda med Brabantska spetsar ... kan ej denna drägt mäta sig med fracken och pantalongerna? Men heder åt fracken! Han är det plagg, i hvilket vår tids anda kringvandrar bland folken, predikande menniskorättens läror. Han är realismens och allvarets, han är den förnuftiga jemlikhetens symbol ... Återvändom till sällskapet, och låtom oss kasta en flygtig blick på djupet under den glada glittrande ytan!
Äswsn wig torde tillätas anmäla nägra fä och kona anmärkningar wid StatS-UlstkottetS Betänkande' om Rikets Stat, gjorde vaera i afseende att erhålla nplysuing än arr tadla. Wid Dcn ir December. 651 Wid jemsörMn emellan do i botta Betänkande upglfue uter och under Rtksvagen uk.zisiic R-ks Sr , < a är !?sage provistonela, har jan under TuUsrne T.onde och H.mmarstattS Jerns medel. Cav^llerie' och Dragon-Regementernas Häst, vacance Spannemäl. Koppar Räntan och stag skatten. Afgiften af Ährwidabcrgs och Tunabergs Köp, parwerk. Älun-Tionden, der Garphytte Alunwerk alldeles icke namnes Nummer Lotteriet. Wid Staten lär de fria Konster hemställer jag, om icke de Swensta A.odcmicn anstagne 1500 N:dr kunna indragas, sedan hon erhållit en mycket lönande rättighet alt ulgiswa Postoch Inrikes Tidningar. Wid Pensions Staten, som j 1809 ars Riks» Stat uptages till 154,919. 12. 2. och i SratS-Utskottets Betänkande bliswit delad i y ClaHer, samt tillökning föreslagen, torde Rikets nuwarande belägenhet och nödlidande Medborgares laql. tyngder kräfwa, att den af Riksens Ständer undergär en sträng granskning. Del är ej nog att hofwa ömhet för Pensio, nairer, af hwilka fiere synas med mindre skäl hofwa rättig - 6Z2 Den is Dscettchcre rättighet till sista styfrarns i elt stympadt Rikes m» blottade Skattkammare.
Nu tog kommerserådinnan sin dotter under armen, och drog henne i största hast med sig in uti den moderliga helgedomen, ett litet kabinett, hvilket få fingo den äran att beträda, och ingen utan i vigtiga fall, sådana nemligen, som den värda frun ansåg förtjena denna benämning. Sedan de inträdt i rummet, och mamma med egen hand tillslutit dörren, samt dervid sett sig tillbaka, att icke något obehörigt lyssnande öra fanns i närheten, satte hon sig i soffan, och hviskade åt Rosa, att intaga en taburett derbredvid. ”Hör Rosa, min egen, snälla och förnuftiga flicka,” började kommerserådinnan, i sakta och hviskande ton, ”jag vet att du kan vara ganska skarpsinnig, när du vill, och med Guds hjelp har det icke varit förgäfves, som jag användt så mycken möda och huld omsorg på din uppfostran och ...” Men har tystnade kommerserådinnan tvärt, gnuggade sina franska handskar med mycken ifver mellan fingrarne, och tänkte på en lämplig fortsättning af det tal hon inledt. Högst förundrad öfver denna något besynnerliga och oväntade början, blickade Rosa i moderns kringirrande öga, och begagnade afbrottet för att fråga: ”I hvad fall är det min goda mor önskar, att jag skall visa min skarpsinnighet? Är det i frågan om julklappar, så har jag redan till det mesta tänkt derpå.” ”Ack nej, nej, det är icke en så lumpen småsak heller,” svarade fru Widen, och hviftade otåligt med handskarne fram och tillbaka. ”Nå, men hvad är det då, mamma lilla?” ”Jo, ser du, kära Rosa,” återtog kommerserådinnan, ”att säga det så, att du riktigt kan fatta meningen, erfordras mera förstånd, än ... Men, lika godt, jag skall ändå försöka. Hör derföre väl på hvad jag säger dig. Du vet att din far är rik, eller åtminstone förmögen. Men som en köpmans affärer icke alla år kunna vara lika blomstrande, lika vinstgifvande, menar jag, så händer stundom, att – att – de kunna bära litet emot. Affärerna, mitt barn, sådant förstå vi fruntimmer oss just icke mycket på.
383 beliof af alt vara lättfattlig och tydlig i sin framställning, som bevilln.förordningen, emedan den rör hvarje individ i flerfalldiga afseenden. För min del skulle jag tro, att denna författning kunde vinna mera korthet och tydlighet, otti de ämnen, densamma omfattar, blelvo mera bestämdt nlskiljda och föreskrifterna sammanförda på sina ställen, der de hafva mera sammanhang med hvarandra. — åled de alne föregående talarne förenar jag mig i det påstående, att från författningen bör uteslutas sådana ämnen och föreskrifter, sorn ligga utom Utskls och Ståndens rättighet att besluta, oberoende af den andra Statsmakten. Skulle Utsk. finna nödigt att föreslå förändringar i sådana föreskrifter, så bör framställning derom ske särskildt, och Sländerne i öuskningsväg göra tind. framställning deiom till K M. Fiamst förekommer i betänk, personliga skyddsafgiflen, sorn Flsk. nedsatt från 44 24 sk^or mansperson, och från 22 till (2 sk för qvinnan. Sedan Utsk. föreslagit, att daglönaie, eller sådane, som arbeta för dagspenning, skulle befrias från bevilln. efter 1:sta och 2:dra artina, äfvensom fattiga, svagsint» och bräckliga , med ett ord alla sådana, som man ej ansåg äga tillräcklig arbetsförmåga för alt kunna försörja sig sjelfva och de sina, — tror jag, alt skyddsafgiften, utan att förnärma billigheten, kunnat fortfarande bibehållas vid det hittills varande beloppet. Vi äga 36o arbetsdagar om året. Den hittills bestämda skyddsafgiflen svarar emot sine dagsverken. Obilligt eller för mycket synes det icke vara hegardt, att en arbetsför person af 36o uppoffrar 2lne dagar eller TL^:del af arbetsfört jonsten för det skydd han njuter af Slaten. Af 37 §:n synes, all Bevilln.Utsk. icke blott bibehållit den hittills gällande afgiften för karakters-fullmakter, utan äfven i vissa fall föreslagit en förhöjning deraf. Jag tror, att den principen är ganska obestämd, huruvida det är lämpligt att lägga beskattning på karakters-fullmakter. Embctsmännens löner äro i allmänhet otillräckliga.
Län samt städerna Borås och Ulricehamn beviljade särskilda handelsfrihet: B. V. 445; VI. 428, 522, A. 523; E. VII. 354. — N:o 78, i anledning af väckt motion om rättighet för rusthållare att medelst kronoskjuts få soidatmunderingarne transporterade till och från möten: B. V. 445; VI. 428, A. 428. — N:o 7!t, i anledning af återremiss af Betänkandet N:o 57: B. V. 445; VI. 428, A 428. — N:o 80, i anledning af återremiss utaf Betänkandet N:o 59: B. V. 4 45; VI. 428, A. 428. — N:o 81, i anledning af väckt, motion om befrielse för soekne prester från skyldigheten att åtfölja dödsfångar till. afrättsplatsen: B'. VI. 36, 429, A. 429; E. VII. 226. — N;o 82, i anledning af väckta motioner, dels angående Rotehållares skyldighet att inställa sig vid Generalmönstring, dels om rättighet för Roteoch Rusthållare att, utan all inblandning af Officerare, med soldat, hussar eller båtsman afsluta knekte-kontrakt m. m.: B. VI. 36, 430; VII. 109, A. 109; E. 226. — N:o 83, i anledning af väckt motion om uppskof med tillämpandet af Kongl. Kungörelsen den 15 Juli 1859, angående laga skiftens verkställande på Gottland: B. VI. 36, 429, A. 429. — N;o 84, i anledning af väckt motion om bestämmande af er - — A — 13 sättning åt Kronobetjent för försäljning af å landet utmätta lösören : B. VI. 36, 429, A. 429.
Jämnwigt eller öfwerwigc i Handel kan ej genast eruas; flera ar gä ut, innan man efter er alfwarligt bemödande kan winna ändamälet; men dä det är wunnet, Ar ock hjelpe» der af sig sjelf, och dehföriunan öro alla försök til hjelp onyttiga ock stadeliga. Hwartil gagnar dek, atur ägarens gömmor framtwinga Silfret, at förwaras i Lsngnsns hwalf til en tiltänkc reglilzrian, da samma silfwer lil äfwentyrs samma ar stall sändas ur Riket rkl upköp af Spannemal, i fall et mistwäpk ar infaller? En hwar lärer inse, huru litet 4 a 5 millioner förstA pa en HandelSwäg, som ar i under'-br>Isncs, Förra acetS iaförstrifning af spannemal utgjorde circs en mil, lion tunnor; der moro sträft 4 millioner borta, och hwar äro alla de millioner tagna wägen, som pa 70 talet funnos i 8Ln<gu-n? Jo, de aro gangna ur Riker, för öfwerstöd, för spannemal tll Bröd, men mest til Bränwin. Dst är ju således en ogörlig sak at tank» ?7r pä en restiozl hjelp, sä' länge wi förbliswe i detta tilstänv. Z)<'l är icke endast «f detta skäl, jag sinner det as Högloflig» Hemliga Ustkottec föreflagna kroPtk til reslualion icke wara auchgeiiat; Utan jämwäl eine. dan del alldeles strider emot Hunliga Ulskolteis egen upmaniug til Medborgare, ar sälta warde pä Ära och Tro genom en redelig upgist anderas förmögenhet. Ära och Tro är wisil en af de första dygder, och det Samfund, der Len saknas, kan ej aga bestånd.
Alla tankar blefvo ljusare och gladare, fingo vingar och flögo ut i den stora, vida, obekanta verlden. De lyfte hennes afmagrade gestalt så stilla öfver alla materiela hinder, buro den öfver land och haf, fylde lungorna med frisk luft och utbredde öfver hennes hela varelse en atmosfer af stilla lycka. Tankarne i drömgestalter förde henne till ett annat och bättre land, der allt var så putsadt och fint, att fattigdom och elände icke kunde trifvas der. Allt var färdigt och ingenting behöfde göras. Kajsa kände hur ungdomskraften återkom och det glada, välsignade ungdomsmodet. Hon gick åter igen ung och lätt i det höga och doftande gräset, hörde sorl af bäckar och ett qvitter af tusen foglar. Hon var så glad, att hon måste springa, och i stället för att låta sina fötter följa den gröna stigen, höjde de sig ofrivilligt och hon bars liksom en fjäril fram öfver blomstren, mellan höga träd, mot fjärran sköna trakter, allt längre och längre. Hon såg någon framför sig, ett ungt väsen liksom hon sjelf. Det var dottern. Hon ville taga hennes hand, men det lyckades icke. Kajsa såg att Nadja föll ned mot jorden, och ville hjelpa henne. Men till sin oro märkte hon, att hon sjelf icke var tung nog för att få fäste vid marken. Hon försökte tynga sig ned, gjorde ansträngningar för att nå jorden, men studsade upp igen lik en ballong och Nadja snafvade, gick alltmer krokig, tills hon slutligen kröp. Med gråtande suckar ville modern lyfta upp henne, men förgäfves. Hon nådde icke dit ned. Också här fans således en ofullkomlighet. Kajsa kände det som ett moln af missnöje, som likväl försvann snart, hon höjdes så småningom alltmer, kom upp i dimmiga regioner, der hon förlorade allt medvetande om sig sjelf och allt annat. Hon sof. Drömmarne kommo och gingo likt töcken. En kall pust ifrån det öppna fönstret väckte henne slutligen. Hon frös. Kalla rysningar skakade hennes kropp, det var skymning i rummet, och glöden i spiseln var slocknad. Hon var åter gammal och skröplig, åter sitt eget sjelf. Hon höjde sig för att stänga fönstret, lyfte sig mödosamt från sin plats, flyttade fötterna besväradt. Hon tog ett steg, men stannade.
Då Hr Gr. o. Latidm. förut tillkännagifvit, i hvad ordning målen komma att föredragas, och BancoUtsk:s memorial således förekommer nästa plenum, samt något hinder deremot, att Gr. v. Schwerins motion nu remitteras, icke möter i 49 §■ Riksd.Ordn.; så anhåller jag, att densamma må blifva remitterad, men att memorialet må få hvila på bordet, på det att detsamma, vid återremissen beledsagadt af de upplysningar, som, efter inhemtad närmare kännedom om memorialet, blifva meddelade, må gifva Utsk. anledning att mera kathegoriskt uttala sig i frågan. D t n i3 Mars c. m. 239 Frih. Sprengtporten, Jac. Wilh., förenade sig med Gr. v. Fersen i dess begäran, alt BancoUtsk:s memorial N:o 4 ytterligare måtte få hvila på hordet. Frih. Cederström: Sedan 2:ne ledamöter förenat sig i begäran om bordläggning, har jag deremot ingenting att påminna. Beträffande BancoUtsk:s memorial, anser jag, hvad detsamma innehåller om lånerörelsen, icke äga gemenskap med utvexlingen, och att således något hinder deraf icke uppstår för remiss af Gr. v. Sehwerins motion; men sedan tvenne ledamöter begärt densamma på bordet, har jag ingenting deremot. Gr. Cronhjelm: Sedan 2:ne ledamöter förenat sig i anhållan om bordläggning af BancoUtsk:s memorial, anhåller jag om proposition på remiss till BancoUtsk. af Gr. v. Sclnverins anförande, enär det icke vidare lärer lå hvila på bordet. Gr. v. Sehwerins nu föredragna anförande remitterades till BancoIJtskottet. Föredrogs till pröfning BancoUtskls d. i dennes e. m. på bordet lagda memoria! N:o 3, med anhållan om notariearfvode åt 3:ne protocollsförander i Utsk:s afdelningar och tillåtelse alt få antaga ytterligare 2:ne cancellister. Frih. Cederström, Jac.:
Under soueller helgedag må ej bränvin, sorn är fory tt rad t genom partieller minuthandel, lill köpare utmätas eller utlcinnas. På landet vare då all annan utskänkning förbjuden, än på gästgifvaregården vid måltider lill resande, derest Ifongl. Maj:ts llelällningshafvan e ej, på grund af särskilda omständigheter, undantag meddelat. 1 stad ege vederbörande myndighet ali bestämma, hvilka limmar om dagen utskänkning må vara tillåten. Linder gudstjenst skall utskänkningsställe alltid vara tillstängdl. § 28. Bränvin må icke utlemnas till den, som synbarligen är öfver lastad, ej heller å utskänkningsställe till den som minderårig är. Den, som öfverlastad är, får ej uldrifvas från utskänkningsställe, der han starka drycker förtärt, eller ulan vård lemnäs. § 21). Då minuthandel med eller utskänkning af bränvin sker, får dörren till försäljningsrummet icke vara läst. ; § 30. Den, som eger rättighet till minuthandel med eller utskänkning af bränvin, vare förbjudet att, äfven utan betalning, utlemna sådan vara vid tillfälle, då försäljningsrätten ej utöfvas får. Bih. till R. St. Skrifvelse N:o 426. § 31. I öppen salubod för handel med andra varor än bränvin, vare bränvinsuldelning, äfven ulan betalning, förbjuden. § 32. Ej vare någon berättigad alt utsöka belalning för bränvin, som blifvit vid utskänkning utborgadt. Lag samma vare, då bränvin blifvit vid minuthandel till mindre belopp än en kanna utborgadt. § 33. Byteshandel med bränvin vare lika med bränvins försäljning ansedd. § 34. Bränvin, som är försatt med något för helsan skadligt ämne, eller sorn icke är renadt från finkelolja, eller hvars styrka icke uppgår till minst 46 procent, får icke vid minuthandel eller utskänkning lill salu hållas. § 35.
Man försöker icke allt, när man vet, att icke allt kan lyckas. All dom får en större betydenhet, när man vet, att den är gifven med större besinning. Tillförlitligare råd äger mari vänta i rättsfrågor, när den verkligen sakkunniges yttrande bör kunna förväntas besannadt af utgången. — (33 — Jemte meningsförbistringen och den allmänna osäkerheten är långsamheten en den svåraste olägenhet i lagskipningen. Till dess urskuldande anföres vanligen göromålens mängd. Hos våra Underdomstolar på landet, d. v. s. de domstolar som bestrida den ojemförligen största mängd af göromål, kommer denna ursäkt svårligen i fråga. Ärendena hvila der icke i afbidan af domstolens åtgärd. Endast i städerna och hos Ofverrätterna inträffar detta; och tidens otillräcklighet för arbetet åberopas der alltid till dröjsmålens urskuldande. Denna ursäkt är dels sådan, att den kan kontrolleras, och dels sådan, att den icke kan det. Dröjsmålen äro imedlertid ostridiga, och stundom ganska långa. Den tid som användes på målens utarbetande före deras föredragning, kan icke kontrolleras; och klagan öfver senfärdighet i detta arbete skall aldrig upphöra, och lika litet dess befogenhet i många fall, så länge den icke äfhjelpes genom någon förändring i rättegångsordningen. Hvad ändamålet fordrade, vore att på vissa, qvartalsvis eller halfårsvis återkommande uppropsdagar alla mål, som utöfver viss tid varit anhängiga, skulle för parterna redovisas, och antingen de åtgärder, som på dem ankomme, vidtagas, eller ock dom meddelas, när inga sådana åtgärder återstode ellér andra giltiga hinder förefunnes. Till dessa hinder borde ej få räknas bristande rådrum för föredraganden till sakens beredande; och en lättnad i hans besvär kunde troligen sökas uti afskaffande af de vidlyftiga berättelserna, hvilka kunde ersättas med blotta förteckningar öfver handlingar, af parterna till deras säkerhet genomsedda och påtecknade. Förändringens detaljer höra nu icke till ämnet. Intilldess någon så beskaffad utväg vidtages till kontrollerande af de föredragandes arbete, lärer senfärdigheten deruti förblifva hufvudsakligen oförändrad. Så länge den ligger i sakens natur, lönar det icke att deröfver klaga.
Utskottet icke kunde dela Revisorernes åsigt om behofvet och ändamålsenligheten af sådana föreskrifter, hvarigenom en närmare öfverensstämmelse eller gemensamhet i beslut och åtgärder vid Bankens och Riksgälds-kontorets förvaltning skulle åstadkommas, helst hvarje sammanblandning af Statsoch Banko-verken syntes så mycket mera böra omsorgsfullt undvikas, som det sednare Verkets vid flera tillfällen inträffade obestånd städse härledt sig från dess förbindelser och transaktioner med det förra; och som Rikets Ständer gillade och godkände dessa af Banko-utskottet yttrade åsigter, så ansågs Revisorernes framställning icke föranleda någon vidare åtgärd. Den »sammanblandning af Statsverkets och Bankens åligganden», hvars framtida undvikande sålunda förklarats vara af högsta vigt. skulle dock blifva en gifven följd af det nu framställda förslagets antagande, enär Banken derigenom komme att få sig ålagd skyldigheten att hädanefter förränta och i utlåningsväg hålla allmänna rörelsen tillhanda Riksgälds-kontorets ägande kontanta tillgångar, samt Riksgälds-kontoret blefve berättigadt att, vid infallande behof, för sina utgifter upptaga lån hos Banken eiler dess Diskontverk. Detta förslag är dessutom oförenligt med den, vid sednaste realisations beslutande och utförande, af Rikets Ständer antagna och till framtida iakttagande fastställda grundsats, att Statens och Bankens kreditförhållanden skola vara fullkomligt afskiljda samt Banken helt och hållet befriad från vidare förbindelse att i behofvets stund tillskjuta för statsutgifternas bestridande erforderliga medel.