Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det tycktes, som om något aflägset höll på att arbeta sig fram i hennes hågkomst. Han teg några ögonblick. Han njöt af att se, hur minnets dagning randades. Slutligen brast hon ut, i det alla hennes drag upplystes af igenkännandets glädje. » O! det var ni I Det var j u inte underligt, att er röst var så välkänd. Hur ofta under de gångna åren har j a g inte hört edra ord: ' Du är väl inte rädd för mig. Jag vill ju bara föra dig h e m '. Det var bara underligt, att j a g icke genast förstod det. Men j a g såg er j u aldrig. » Han stod småleende och tyst och betraktade henne m e d en obeskriflig känsla af lycka. » O c h jag, som icke tackade er, » fortfor hon lika ifrigt, i det hennes ö m m a ögon sågo rakt in i hans. » Det har känts som ett samvetskval allt sedan. O m ni visste, hur j a g grät efteråt för den saken. Jag föreslog min tant att annonsera i tidningarna » — hon skrattade till, så att det glimmade af ögon och tänder — » men man kunde j u inte annonsera bara ett tack till en snäll herre. » Han skrattade också, men så blefvo de båda i en hast allvarsamma. En gemensam tanke på glädjens korthet grep dem, och han sade med en suck: » Vill ni nu säga mig, hvarför ni tycker att det är underligt att tala m e d mig? Vi äro j u gamla vänner, fröken Blanche. » Hon tvekade ett ögonblick och såg sig rädd omkring. » Nej, ni kan inte försvinna nu som förra gången, » sade han. » Ni har ingen undflykt. Alla dessa människor hålla er fast. » Hon såg åter ned, och därpå sade hon mycket allvarsamt: » Jag tyckte det var underligt därför, att ni är en människa, som inte har frihet att tycka hvad ni vill eller handla hur ni vill. » Hon tystnade plötsligt, liksom hon hejdat sig.
N:o 44 var sammansatt ; då samma villomeningar, hvaraf, efter mitt sätt att se, nämnda betänk, och dess yngre syskon voro genomträngda, äfven synas mig hafva gjort sig gällande i detta Utsk:s sednare arbete; då slutligen af det språk, som blifvit földt hvarje 3to Den a5 November e. m. gång Utsk:s beräkningar strandat mot majoriteterna inom Adeln och PresleSt. jag lyckt mig hafva anleda, att hos Ulsk. finna ett nog iångt utsträckt begär att under sin lydno kufva tänkesätten, men jag deremot tillensådan undergifvenhet ingalunda finner mig beredvillig; — så vill jag, genom granskning af några punkter af förevar, betänk., öppet uttala mina mot Utsk:s grundsatser stridande tänkesätt, och sålunda hafva tillfredsställelsen att ådagalägga, icke endast att jag merendels, och nästan alltid, tillhört den så myckel klandrade s. k. stumma majoriteten inom detta Stånd, utan äfven de skäl, som föranledt denna min opposition mot Utskts åtgärder. Jag skall harvid mindre uppehålla mig vid anslagens belopp, än vid Utskts åberopade anledntr för tilleller afstyrkanden. Mera under denna riksdag, än eljest i allmänhet under långliga tider, balva vi erfarit, hurusom allt går an att försöka. StalsUtsk. har bland annat gilvit oss ett bevis derpå i dess gjorda försök att få den extra-statsregler:n bestämd för endast 3:ne år. Detta Utskts bemödande att på en sidoväg framtvinga en snar riksdagskallelse förundrar mig icke, hvarken genom svagheten af det skäl, hvarpå det livilar, eller genom det dristiga i Utskis slutkonst. Ett får jag likväl härvid anmärka, det nemi., att samma Ulsk., som, i sitt nit för helgdcn af II. Sits anseende, en gång under denna riksdag tillstyrkt R. St. alt hos K. M., lill erhållande af nåd. skrapa , i und. anmäla åtskilliga embetsverk , hvilka dristat sig att, i något skarpa ordalag, ålervisa några af R.
809 Det är wisierligen icke i mensklig förmäga at någonsin än mindre uti en hust i et sä wigtlgt änrnc. som en Regerings-fo, m författa nägot fullkomligt, och ännu mindre, sä at alla de med blifwa nöjde. Men det är dock Lagstiftande Stunders första och detta tidehwarfwet mäst magtpäuggande skyldighet, at redeligen och skpndesammast uplpsa SanchälletS Medlemmar om grunderna och orsakerna til deras tagne beslut. Säledes mina Herrar, när Regeringsformen genom trycket meddelas Allmänheten, bör ock de Handlingar m. m. som egentligen uplpsa den, och wisar skälen til Regerings,korinens sä skyndesamma antagning pä en och samma gäng wara för Allmänheten at tillgä, dock sa at Regerings-bormsn särskildt tryckeSHärigenom skola' illasinnades misitydningar, ofta förledande omdömen och lömska stämplingar oftast förebyggas; och hivad kan wara nödigare för Riksens Ständer, än at genast med llactL grundlägga Opinionen om en ny Regeringsform. Hwad mer liknande RidderskapetS och Adelns fordna förhallanden, än at genom trycket medelst kloka och gällande skäl öfwertyga fränwarande, uplpsta och tänkande men lagbundna Medborgares rättmätiga fordran, at fa weta mm,'verna, til de förekommande ärenders behandling och afgörande; bwad wärdiga re Osi, än at härigenom uplpsa och rälta en rnindre kunnig och säledes ofullständigt tankande snart misiledd Allmänhet. Huru önskeligt worc det icke, om Ridderffapets och Adelns samt deras Med-Ständers krotocoller fran 1^79 ärs Riksdag, nu pä en gäng läge för en rättänkande och öwäldig Allmän - 810 Den 19 Junck. manhets ögon och utaf dem salunda granskades.
Stadgandet, att en egentlig köpman är under konkurs, så snart domstolen erhållit kunskap om, alt han ej betalar förfallne skulder, torde visserligen, i jemförelse med våra vanor, synas serdeles strängt, men lärer dock för sjelfva handeln vara af betydlig nytta, och mindre verka till ökande af konkursernes antal, än lill påskyndande af några, som i alla fall litet sednare inträffa; och torde den uppskofstid, som vår nuvarande lag vid sådant tillfälle lemnaf, vanligen begagnas till det vid konkurser hos oss mest öfverklagade underslef eller de så kallade betäckning arne, hvarigenom en del borgenärer eller löftesmän erhålla nästan alla det gäldbunden boets tillgångar. Emot detta missbruk sätter Franska lagén ett annat och större hinder i domarens rättighet att bestämma den dag, då konkursen skall anses börjad, tidigare än den, då obeståndet blifvit för domstolen anmäldt, och att förklara efter förstnämnde dag, eller inom 10 dagar förut, af cessionanten gjorde affärer återgående. Franska lagen synes äfven lemna större säkerhet för de afträdda tillgångarnes förvaltande. Ifos oss är det ej sällan de prioriterade fordringsegarne, som äro säkra ali i alla händelser erhålla full betalning, hvilka bestämma underhåll för gäldeuären, tillsätta gode män m. m. till de oprioriterades förfång. 1 Frankrike utser domstolen, samma dag den förklarar konkursen börjad, en af sina ledamöter att vara domare-ombudsman (jugo commissaire) och förordnar, efter rådgörande med de kände fordringsegarne, gode män, hvilke ej behöfva vara fordringsägare. Gode männen förvalta massan under tillsyn af domare-ombudsmannen, som å domstolens vägnar skyndsamt afgör förekommande frågor af flere slag, men inberättar allt väsendtligt lill domstolen. Franska lagen vet ej af vår proklama efter sex månader, och än mindre af det besynnerliga stadgandet, alt den, som ej då bevakar, är sin fordran qvitt, om ock gäidenären framdeles blifver en mycket rik man. Bevakningsliden är inskränkt för på stället varande borgenärer till 5 veckor från konkursens beslutande af domstolen.
Rrdr och derutöfver, må, utan förminskning i pannerymden, begagnas en panna om <)o kannor, jemte mäskvärmare, hvilken förmon äfven bör i proportion tillkomma egendom i värde öfver i5,oooR:dr och intill förstnämnde belopp. §. i3. Sorn Utskotten anse bränvins-bränning icke vara för jordbruket erforderlig under hela året, och en förkortning i bränningstiden äfven kan i betydlig moa bidraga till en förminskad tillgång på bränvin, finna Utskotten sig böra föreslå, att tiden för bränvins-bränning må inskränkas till sex månader om året, ifrån den i November till April månads slut; hvar och en till bränvinsbränning berättigad likväl öppet lemnadt, att vid mantalsskrifning uppgifva, anlin - / 8 Eev.- och Oecon.-ZJtsk. Betänkande N.-o 3, gen lian vill begagna hela eller halfva denna termin, eller elen första eller senare häl flen deraf, med skyldighet, i händelse första hälften af terminen begagnas, alt sjelf vidkännas kostnaden för redskapens försegling; och kommer afgiften för bränvinsbränning alt, i förhållande derefter beräknas. §• i4.
Rdr; äfvensom påföljden af dubbel tull ej eller eger rum för oförpassade utländska varor, hvilka af hvarje serskild godsegare blifvit, inom de i 1 §. bestämda quantiteter, med samma lägenhet afsända, och hvarå det ålegat Skepparen eller Formannen att taga förpassning, då de befunnos sammanlagde öfverstiga förpassningsfria quantiteten. <4 B ev.- Lags. Oeo.-Utsk. Uti. N:o 39. ”Afgår Skeppare etc. Inom Högvördige Preste-Ståndet har blifvit anfördt af Herr Prosten Anjou, det skyldigheten att taga förpassning syntes nog utsträckt, da t. ex. en Norrlands-Skeppare behöfde förse sig dermed, om lian vore anmodad att medföra några råa hudar o. s. v., hvarvid dock tillika yttrats den förmodan, att sådane och öfrige hithörande förhållanden torde, vid Författningens slutliga Utgifvande, af Kongl. Majit blifva behörigen ordnade och olägenheterna afhulpne; samt af Herr Prosten Forslind, ätt det vore alldeles olämpligt ålägga Formannen någon controllerande åtgärd och dermed förknippadt ansvar, då forbonden ofta icke kan läsa forsedeln och det, för öfrigt, vore afsändarens ensak att tillse, det ordentlig förpassning och forsedel medfölja, derom han för sin säkerhet kunde förse sig med betyg, samt att varan i alla händelser vore att tillgå, genom hvars confiscation förbrytelsen till någon del kunde bestraffas. Olika memtigar hafva deremot förekommit hos Valloflige Borgare-Ståndet i fråga om afsändarens nyssnämnde skyldighet, si att Herrar Modin, Donner och Strehlenert instämt i den i detta afseende af Herr Grefve von Rosen emot Betänkandet afgifna reservation, samt närmare utvecklat skälen för den deri yrkade satts, bland hvilka hufvudsakligen anförts, att Forman och Skeppare både borde och kunde sjelf känna sina skyldigheter om förpassnings uttagande, fiev.- Lags. Oec. Uish. Uti.
Consl.Utskts mern. N;o 7 och 10 hvila nde förslag lill ändringar i grundlagarne varder af R. St. antaget eller förkastadt. Åtskilliga ledamöters reservationer bifogas. Slockholm d. 21 Aug. 1851. På RiddarhusUtskottets vägnar: Gust. Toll. W. F. Dalman. Reservation. Emot det beslut, Riddarh.Utsk:s pluralitet fattat, så vidt detsamma rörer de grunder, hvilka blifvit föreslagne för R. o. Ad:s blifvande representationssätt, nödgas jag mig reservera. Vid innevar:de riksdag har visserligen ett nytt representationsförslag blifvit af R. St. antaget lill grundlagsenlig behandling vid nästkommande riksdag. Huruvida detta förslag då varder antaget eller ej, kan man icke nu bedöma. Att nu upgöra förslag till de grunder, hvarpå en ny Riksd.Ordn. framdeles torde böra byggas, lärer vara utan ringaste ändamål; ty om Riddarh. Olsk. nu framställer ett förslag lill sådane grunder, och R. o. Ad. möjligen skulle linna lämpligt ali bifalla detsamma, eller antaga något annat, samt vidare, del nu hvilande representationsförslaget af R. St. vid nästa riksdag blifva antaget; så lära i allt fall ledaraöterne af R. o. Ad. vid nästkommande riksdag vara oförhindrade att då, utan ringaste afseende å de vid denna riksdag möjligen antagne grunder för R. o. Ad:s representationssätt, fatta beslut ang:de det sätt, hvarpå, enl. deras åsigter, R. o. Ad:s representationsrätt derefter skall ulöfvas. Då således nu ifrågasatte förslag, enl. min åsigt, icke kan leda lill något resultat, och det följaktligen, såvidt jag kan finna, är olämpligt att nu framställas, samt dertill kommer, att motionären icke närmare upgifvit hvilka ändringar eller nya stadganden uti den nu gällande Riddarh.Ordn. han möjligen åslundar, och jag följaktligen för min del saknar kännedom om hans önskningar i detta afseende; sä anser jag mig, för min del, böra vördsamt tillstyrka:
Nej, bifalles, för närande ändamål, elt anslag för en gång af 6,000 R:dr Banco, under vilkor, att arbetet dermed varder fullbordadt. 12.0. Vid pröfning af livad Utskottet uti i5:de puncten, under rubriken Vallen-communicalioner, föreslagit, i afseende å Strömsholms canal, är af Ridderskapet och Adelil samt Preste-Ståndet besluladt, alt 600,000 R:dr må i Riksgälds-Contoiret afsältas, för alt under i5 års tid med upplöpande räntor användas till 5o,ooo R:dr årlig utbetalning för ombyggnad af Strömsholms canaloch slussverk, hvarjemte de af Utskottet föreslagne grunder för medlens förräntande, äfvensom de uppgifne vilkoren för erhållande af desamma, hvarom å pag. 25-27 omförmäles, under 1:0 — 8:0, godkändes med följande tillägg: 9:0 att en af Fullmägtige i Rikets Ständers Riksgälds-Contoir utsedd person kommer att såsom ledamot deltaga i Bolagets Direction, från och med dagen för utbetalandet af det allmänna arslaget, och intilldess alt canaloch slussverket blifvit färdigtbygdt, samt att ett på enahanda sätt utsedt Ombud deltager i den årliga revisionen af canal verkets räkenskaper ; börande berättelse om arbetets fortgång m. m. hvarje år af Directionen til! Kongl. Maj:t i underdånighet ingifvas och derefter med officiella Tidningen allmänheten meddelas.
Arrenden och onera för mötes-platser 3,199: 44. Fordringar Dito å persedlar. — Summa 318,672: 28. 6. 317,737: 38. 2, I afseende å fondernas i sednaste revisions-berättelse omförmälda, uti aflidne Regementsqvartermästaren vid Westerbottens f. d. regemente, Kaptenen G. A. von Essens konkursmassa innestående fordran, utvisa räkenskaperna, att, sedan det till år 1852 inbalanserade beloppet, 315 R:dr 39 sk. 11 rst„ ökats med upplupna räntor, 52 R:dr 45 sk. 5 rst., under samma år af hela skulden, som således utgjorde 368 ll:dr 37 sk, 4 rst., hälften blifvit inbetald med 184 R:dr 18 sk. 8 rst., samt att återstoden ännu vid 1853 års utgång var på indrifning beroende. Vid granskningen af säkerhets-handlingarne hafva Revisorerne funnit, att under revisionsåren någon inbetalning icke ägt rum å följande af fonderna från längre tid tillbaka, mot reverser på namn, utgifna lån, hvilka i 1853 års räkenskaper sålunda utbalanseras: Räntor1 och Kapital. låne-påkostnader. Summa. Rosenborg 270: 34. 2. 1,106: 12. 4. 1,376: 46. 6. varande dessa fordringar, sedan såväl låntagarne som löftesmännen afträdt sin egendom till borgenärer, uti deras konkurser bevakade. För öfrigt befunnos fondernas säkerhetshandlingar uti behörig ordning. 5:o. Noir bottens Hästjägare-sqvadrons fond. Fondens räkenskaper äro i Kongl. Kammar-rätten för båda revisions-åren granskade utan anmärkning och hafva ej heller hos Revisorerne till någon erinran föranledt. Inkomster och utgifter redovisas sålunda: Debet. Balans från föregående år: Balans till påföljande år: Balans från föregående år: Skuld, upptagen inom linien, 39: 3. — Utgifter:
Landlbruks-instilut utöfvar ett särdeles gagnelig! inflytande på jordbruket i allmänhet, har Utskottet likväl icke blifvit öfvertygadt derom, ali, genom antagande af Kongl. Maj:ls nu framställda Nådiga förslag, alla de med en sådan läroanstalt afsedda fördelar med säkerhet vore alt förvänta. Vid inrättandet af ett högre Landtbruks-läroverk är del, enligt Utskottets tanke, utan tvifvel af synnerlig vigt, att denna anstalt så ordnas, att icke allenast en theoretisk, utan äfven, så vidt möjligt är, en praktisk undervisning derstädes meddelas uti alla lill landthushållningen hörande ämnen. Ty derföriilan uppfyller en sådan inrättning icke sin bestämmelse att vara en mönster-hushållning för landtbruket i alla dess delar eller en skola, der elever och lärlingar fullständigt bibringas de insigter och kunskaper, som erfordras för landtbrukets rätta och ändamålsenliga skötsel. Huruvida den af Kongl. Majit nu föreslagna Alnarps kungsgård eller någondera af de utaf Ledamöter inom Rorgareoch Bonde-stånden uppgifna Dahlby och Flyinge kungsgårdar må anses vara mest lämplige och passande lill lokal för en så beskaffad mönster-inrättning tilltror Utskottet sig visserligen icke att afgöra.
Att inga hemman, utan föregången vederbörlig pröfning, borde få klyfvas till mindre äri 4/8 mantal, men Bjäre härads sjöfarande innevånare, skulle i anseende till deraS sjöfart och fiske få besitta 1/16 mantal. 2:o. Att i fall vidare klyfning äskades borde bevisligt göras, att hvarje del egde en jordrymd i den bördigaste delen af länet af minst Ho och i den öfriga delen af 4 5 uppskattade tunnland, hvarunder någon åbo ej borde anses besuten; dock detta utan retroaktiv Verkan å redan skedda klvfningar i mindre delar. Landshöfdingen och länets innevånare instämma deruti, att de om hemmansklyfning utfärdade författningar, Kongl. Förordningen den 50 Juni 4747 och Kongl. Förklaringen den 24 Januari 1751, måtte än vidare och framgent i detta län få tjena till efterrättelse, samt att alla frågor om ytterligare hemmansklyfning måtte vid domstolarne i laga ordning få undersökas och pröfvas. Länets innevånare ansågo i allmänhet, att klyfning till för små hemmansdelar medförde många olägenheter, och då boskapsskötseln i detta län utgjorde hufvudnäringen, borde en hemmans-åbo icke anses besuten, derest lian ej kunde föda en häst, fyra kor och några smärre boskapskreatur samt får; dock att, om å ett eller annat ställe något hemman hade särdeles goda odlingslägenheter, kunde antalet af kor inskränkas till (re. I anseende lill Åsele och Lycksele Lappmarker samt Arvidsjaurs och Arjeplougs tingslag föreslogs deremot, att, när ett nybygge derstädes hade öppen åker till minst trenne tunnors korn-utsäde, eller två tunnland geometrisk vidd samt äng och höslag till vinterfoder för tvänne hästar, tio kor och tjur samt 50 småkreatur af får och getter, skulle ett sådant nybygge kunna klyfvas i lika delar emellan tvänne åboer, men annars icke.
Derefter hade Kongl. Majits Belallnin"hafvande i Blekinge Län, i afseende å verkställigheten af högstberörde Nådiga föreskrifter, genom skrifvelse den 26 November 1835 hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmält, bland annat, att af Kronans behållna indelnings-öfverskottseller reservräntor, som rätteligen skulle kunna kallas ”oindelta och reserv-räntor”, hvilka blifvit afsedda alt betacka den brist, som, i anseende till den räntegifvande hemman medgifna rättighet att söka lindring i dem åsatte räntor, genom en slik räntenedsättning skulle uppkomma för tillskottsräntetagarne af gamla båtsmansindelningen, de förstnämnde räntorne, år 1826 indelte till ungefärligen 25 nya rotar och, efter denna förrättnings upphäfvande, af 1834 och 1835 årens roterings-comitéer satta i dalertal efter ordinarie indelningsgrund, motsvarande 32^-1 rotar, hvaraf vacance-afgift borde utgöras, voro af enahanda natur med ötverskotts-räntegifvande hemman, på hvilken grund bemälde comitéer jemväl skola för nämnde rotar föreslagit 10 års anstånd med rustningsskyldigbetens utgörande elter markegång, samt att de sednare åter, eller reserv-räntorne, voro, likasom tillskotts-ränlorne, redan anslagne den gamla båtsmansindelningen till fyllnad; vid hvilka förhållanden Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i underdånighet hemställt; att de af 1834 och 1835 årens comitéer till ordinarie indelnings utgörande upptagne 32i| rotar måtte från och med det år, då Nådig fastställelse ä berörde förmaning vunnes, och intill år 1844, utgöra sina räntor såsom dittills utan förvandling, men sedermera efter markegång; och alt reservräntorne likaledes lingö från och med år 1844 utgå efter markegång, men intill dess, såsom förut, eiler efter samma grund som öfverskotlsräntorna.
Riksdaler icke utgör en tjenstebestyren motsvarande vedergällning, så synes billigheten fordra, att slöjdskolans föreståndare åtminstone kommer i åtnjutande af enahanda förmån, som föreståndarne för de tekniska skolorna och rektorerne vid elementarläroverken: nemligen fri bostad eller lämplig hyresersättning; 2:o att Matrikelförarens aflöning må ökas till minst 1,200 Riksdaler, enär denne tjensteman är under läroåret dagligen bunden i skolan, så försom eftermiddag, och, jemte inskrifningen, uppbörden och redovisningen af lärjungarnes skolafgifter samt matrikelföringen, har att tillhandagå Föreståndaren med skrifbiträde, som hittills måst särskildt bekostas. För bestridande af dessa göromål är en lön af 600 Riksdaler alltför otillräcklig, hvadan densamma torde få ökas med 600: Maj:ts Nåd. Proposition N:o 70. 17 ^ Transport 1,600: 3:o att predikantens arfvo&r må ökas med 100: dä lönen blefve 300 Riksdaler eller vid pass 10 Riksdaler för hvarje predikan; 4:o att sekreteraren, hittills aflönad med endast 200 Riksdaler, af orsak att tillgångarne ej medgifvit större arfvode, måtte komma i åtnjutande af löneförhöjning med 200: 5:o att sex ordningsmän, nemligen två för hvarje al skolans tre afdelningar, mätte blifva i staten uppförde, enär desse tjenstemän icke utan men för skolan kunna undvaras. Lärarne höra nemligen försättas i tillfälle att ostörde egna sig åt undervisningen från lektionens början till dess slut, hvilket icke blefve möjligt, derest de belastades med sådana göromål, som tillkomma ordningsmannen, hvarigenom eri för undervisningen dyrbar tid skulle förspillas. Den minskade undervisningstiden gör ordningsmännen ännu behölligare, hvaremot, i följd af minskad tjenstgöringstid, arfvodet kan nedsättas från 900 till 800 Riksdaler, då aflÖningskostnaden för sex ordningsmän belöper sig till 4,800:
B:co anskaffas, måtte i sådant ändamål Underdåniga Skrif v el ser. varda inlöst med allmänna medel; hvarförutan och da, i Rikdags-Fullmägtigens tanka, de pt andra sidan om den nya Riks-gränsen belägne ängar, hvilka tillhört hemman i förutnämnde och Carl Gustafs Socknar, men, enligt den med Ryska Regeringen afslutade Convention, höra till Ryska undersåter försaljas, ega ett högre värde, än det ersättningspris, hvarefter Svenska Kronan åtagit sig att hålla sina undersåter skadeslöse, i händelse försäljningspriset skulle gå derunder, Riksdags-Fullmägtigen, å merberörde Socknars vägnar anhållit, att ersättningen, nu bestämd till 83 R:dr 16 sk. för ett Tunneland äng, måtte till dubbelt, eller 166. R:dr 32 sk. varda förhöjd. Wid handläggning af dessa ämnen, hafva Riksens Ständer inhemtat, att E. K. M. i Nåder förordnat, det Församlingens förra Comministersboställe skulle förvandlas till boställe för Kyrkoherden i Nedre Torneå; och ehuru, då detta Capellansbol är försedt med de oundgängeligaste byggnader, i detta afseende någon särdeles tryckande utgift icke drabbar församlingen; så enär likväl afkastningen af detta till beskaffenheten svaga boställe, i förening med den inkomst, Pastor af Församlingen kan påräkna, icke synes lemna skälig utkomst, samt de mindre bemedlade Hemmans-egarne skulle för mycket betungas, om de, för att förbättra Pastors Liönevilkor, nödgades sjelfve inköpa någon tjenlig lägenhet, hafva Riksens Ständer, vid sådant , förhållande, funnit skäligt bifalla, att det af ofvanbemälde Riksdags-Fullmägtig uppgifne, eller något annat tjenligt hemman, må till Pastors-hoställe inkör 856 Underdåniga Skrif v el seri pas, för ett belopp, som icke öfverstiger 1333J
Till Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets handläggning hafva från Hedervärda Bonde-Ståndet blifvit remitterade: ilo serskilde motioner af Riksdagsfullmäktige från Gefleborgs , Upsala och Stockholms Län, innehållande förslag derom, att åtgärder måtte vidtagas, hvarigenom Båtsmäns samt Kronoeffecters transporterande emellan nämnde Län och Stockholm, som sker med Kronoskjuts, måtte i stället, när det låter sig göra, verkställas sjöledes på Ångfartyg, sorn till sådant ^damål kunde, då behofvet fordrade, för Kronans räkning förhyras; och har, såsom skäl härtill, blifvit anfördt, att skjutsningsbesväret, som vore serdeles betungande i de Norra Or terne, der den skjutsskyldige merendels måste färdas många mil för skjutsens utgörande, skulle i betydlig mon minskas, samt att, på sätt med bifogade handlingar sökt visas, transporterna skulle kosta vida mindre sjöledes, än landvägen; och a:o en af Måns Månsson från Calmar Län väckt motion, deruti han hemställt, att Ölands och Gottlands Båtsmän, då de commenderas till tjenstgöring i Carlskrona, mätte transporteras sjövägen på Kronans fartyg, samt att Båtsmän i allmänhet, när de nödvändigt skola färdas landvägen, böra, likasom Manskapet vid Infanteri-Regementena, marchera till fots, samt erhålla skjuts endast till förskaffande af deras packning.