Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
På grund af hvad sålunda anfördt blifvit, får Utskottet, i enlighet med hvad ej mindre Fiskals-embetet och Kommissarierne i Lånekansiiet, än äfven Bankofullmäktige tillstyrkt, hos Rikets Ständer hemställa, att ifrågavarande 11 st. inom linien förda odlingslån må till nu återstående belopp få i Bankens räkenskaper afskrifvas. Stockholm den 2 Mars 1854. Ånk. till Exp.-Ulsk. d. Memorial med uppgift om och huruvida någon del af den sedan 1851 års början upplupna Banko-vinst erfordras för Bankens konsoliderande. Den med allmänna tidningarne utdelade öfversigt af Bankens hela ställning, sammanfattad efter 1852 års bokslut, utvisar att Bankens tillgångar och fordringar utöfver dess skulder utgjorde vid nämnde års slut, grundfonden 10,000,000 R:dr oberäknade, följande poster, nemligen: Enligt en af vederbörande inom Banken uppgjord förslags-beräkning af Bankens Inkomster och Utgifter för år 1855, skulle behållna vinsten för sistnämnde år kunna antagas till . 999,042: 40. 5. Af denna summa äro, likmätigt föreskriften i 211 g, mom. litt. q af Bankoreglementet, under den 21 Augusti 1851, till försträckningar åt Filial-banker anvisade 1,000,000 R:dr; hvadan återstoden 2,759,003 R:dr 25 sk. 11 rst. utgör den andel af Bankens från 1851 års början upplupna, behållna vinst, som icke är disponerad. Utskottet torde likväl härvid böra anmärka, att, enär vinsten för år 1853 möjligen kan komma att understiga den förslagsvis uppgjorda beräkningen, lämpligast synes vara att den behållna disponibla vinstsumman till rundt tal af 2,700,000 R:dr jemna*.
För öfrigt hafwe Wi till OfwersteLieutenant wid det Eder i Nader anförtrodde Regemente utnamt Ofwerste-Lieutenanten i Armeen och Förste Majoren derstädes von Schultzenheim; och anbefalle Wi nu Wart och Rikets StatsContoir att tillse det de Accords-summor, som enligt allmänna Accords-Reglementet böra betalas för de wid i staga »varande Regementer tillsatte nya Beställningar, behörigen till Stats,Merker inga. n:o. Den z Julii. n:o. Af det wid f. d. Swensta Gardet öfwerblifwande Befäl hafwa Wi med arnjucande af nu Lunehafwande Lönings-föcinäner och mr-ll dest de mor/warande achalia, i Nader godt funnit placera Oiwerste Lieutenant Reuterskjöld och Capitain P D. Lorichs pa Dahl-Regementet, Major Hercules och Fendrick Nordenstolpe pa Södermanlands Regemente; Capitain Bäck ocb Lieutenant Friherre Vi öblad pa Skaraborgs; Capitain B. M. Nordenstolpe och M. U. Rehnberg, samt Fendrickarne Linderskjöld, G. M. Nauckhoff, von Wallden och Whitlock pa Lif-Grenadier-Regemementet; Capitain von Engelbrechten och Lieutenant Däwel pa Upplands Regemente; Capitain Mecklenburg och Lieutenant Bath pa Elfsborgs; Capitain Elias Norlin och Lieutenant Goldkuhl pa Weftgötha-DahlsRegemente; Capitain Bleumer och Fendrick Koschell pa Rerike och Wermelanös Regemente; Capitain I. A-Ankarswärd och Lieuteant Piper pa Westmanlands Regemente; Lieutenant von Langenberg pa Hellsinge Regemente; Fendrick Christjernin pa Westerbottens, och Fendrick Stjerneerentz pä Callmare Regemente ; Major Wallman, Major Pejervn, samt Capitaine och Regements-Qwartermästaren H F.
Ändamalet stulle dymedelst lika mäl winnås som med en formlig InliruLkion, hwarS utfärdande likwäl ar Riksens Ständers fullkomliga rättighet; Ridderstapek och Adeln stulle kom. ma ifrån saken utan vorsrmg; och Bewillnings»Ukstot» tet undweke ak aker omändra et förut upgjordt mödosamt arbete» Friherre vsntlnAsbsuken, ^Ibrecbr, hegärde, at den af Herr Liber citsrsäs §» af 1779 ars RiksdagS.Beflut matte upläsas. Friherre Vs 6eer, (larlDet ar just grunderna för Bewillningen, hwarmed wi nu i Ucstotrek sysfstlsäkte ost. Jag sär ivid detta kilfqlie äfWey aymar-. »59 ^a, ak om'vnkerin§ företages och den utfaller til bifall pa en InstruQions utfärdande, bör Utskottets arbete i samma stund uphöra, och jag finner min skyldighet wa» ra, at icke taga någon befattning med Bewillningen, förr än fåken äfwen Ho6 de andra Standen ar afgjord. Grefwe Vs^vsnkiaupe, Liss, conkormersöe stg häruti med Friherre vs Oser. Hans Lxcsllence Herr Grefwen och Landt-Marskalken. I följe af äilcurterns får jag personers, om Högloflige Ridderskapet och Zldeln bifaller at fragan om en Instruöiioa för BewillningsUtskottet, hwilar til nasta Riksdag? Beswarades med Ja och N>ej. Herr Grefwen och randt - Marskalken.
Första akten. Pelargus, Acolasti fader, är mycket bekymrad öfver sin son, som fordom gaf godt hopp om sig, men nu råkat ut för dåligt sällskap, vill hafva ut sitt arf och resa ut i främmande land. Han uppsöker sin granne Eubulus för att med honom öfverlägga. Denne råder att låta sonen resa, ty det är rätta sättet att lära barnen att värdera föräldrar och fädernehemmet; han kommer nog tämd och väl späkt tillbaka. Pelargus ger med sig och går till räntekammaren att lyfta penningar. — 2 Sc. Acolastus talar med sin vän Philantus om sina utsigter att få resa utomlands, hvilka vännen ej anser vara stora, men får andra tankar, då Acolastus berättar att fadren gått till räntekammaren. — 3 Sc. Pelargus söker att afråda sin son från resan, men då denne är envis, gifver han honom en pung med fem pund, många faderliga förmaningar samt en bibel att derefter ställa sitt lefverne.470 — 4 Sc. Acolastus berättar för sin vän, att han nu fått penningar af fadren samt skall resa kl. 6. Vännen prisar hans lycka och ber honom skrifva sig till. Sedan de tagit afsked, beklagar Philantus, att han nu icke mera har Acolastus att lefva på. — 5 Sc. Pelargus ger sin son tre tjenare med sig på resan. Nisse skall vara hans skrifvare, Jösse passa hans hästar och Pelle borsta hans stöfflor. Derpå tager Acolastus afsked af sin fader och sin broder Nicolaus samt befaller Jösse tillsäga den holländske skepparen, som ligger i Bråviken, att han är färdig till afresa. — 6 Sc. Jösse återkommer med skepparen Jan Pietersson, som talar half holländska, så att Acolastus ej förstår honom. Han vill ej segla för det bestämda priset, utan begär nu 30 riksdaler. Acolastus bjuder först 20, sedan 25, men får beqväma sig att gifva 30. Andra akten. Acolastus är kommen till Amsterdam och söker köpman Clas Dirckson, på hvilken han har en växel.
Härvid förekomme likväl, att då enkel propos. på detta mern. icke kunde göras, så mäste, då propostn komme att framställas till antagande af den framställda gemensamma tanken, propostn äfven innefatta R. o. Adis omdöme öfver första delen af Utskis mern., eller den del, som anginge riksdagsbeslutet, och hade Hr Lefren i detta afseende afgifvit förslag till propos., så lydande: att R. o. Ad. skulle besluta, hvad beträffar den del som angår riksdagsbeslutet, att densamma icke nu till pröfning upptages, såsom icke tillhörande Gonst.Utskis befattning; men att den öfriga delen af mern. återremitteras med den gemensamma tanke, att de deruti förekommande grundlagsändringsförslag hvarken äro högst nödiga eller nyttiga. Hr von Hartmansdorffi Sedan jag hört Hr Lefren* förslag ånyo uppläsas, har jag intet att tillägga. Jag önskan blott, i öfverensstämmelse med hvad jag förut yttrat, alt orden ''högst nödiga eller högst nyttiga” måtte uti propostn intagas. Hr Munck af Rosenschöld, N i I s R u d o I p h : Ti II följe af den der förklaringen Hr Frih. o. Landtm, afgaf först då denna fråga var före, så kunde densamma icke delas i 3. proposlr. Till följe af samma förklaring, lärer Hr Frih. o. Landtm, icke heller kunna framställa propos. på Hr Lefiens förslag, ty detta förslag syftar också på att dela betänk, i 2 delar, af hvilka den ena skulle förkastas och den andra återremitteras. Hr Lefren: Den siste talaren har, tvertemot både syftningen och den i mitt förslag uttryckta mening, trott alt jag åsyftade att få frågan delad. Jag har tvertom haft mycket besvär att få en propos., som icke vore stridande emot våra former, sedan Coust.Ulsk. begått, må det tillåtas mig att säga, den oformlighet att sammanföra aine olika ämnen i ett Den ta J u n i f. m. och Samma mern.
Jag wägar förestå, att Bewillnings - Utstoltek mätte inkomma med sit^ Betänkande, huruwida icke afskrifning pä all Bevillning åtminstone till nästa Riksdag mä kunna förunnas alla de af Landtwarnet som har warit i fällt, han mane komma i hwad stand eller willor som halst, och det med sä mycket mera stal, som de nästan allmänt antingen arv be« swärade af någon ofärd eller har deras kroppshälsa i mer eller mindre mon blifwit förstörd. Jag wet att härwid möter den wigtiga fräga, huru Staten mä kunna sträcka sig till flere upofsrin» gar än hwad hittills blifwit gjorde; Men harwid fär jag göra den anmärkning att dä ensfö.'ökad Löneförbättring för wiste Höga Embetsman kunnat pro? po - 724 Den 14 Zebruarii. poneras uran Stats-Werkets alt för swära kanbarhet, sa torde denna lilla förminskning i Krono-Urskylderne blifwa annu mindre känbar. För min del anser jag intet angelägnare, an att wäl löna hwarje Embetsman som skall waka öfwer rättwisan; Men i anseende till Rikets nu warande swära belägenhet, torde man med skäl kunna företaga denna fräga wid en annan tid, dä StatsCastan kan komma i den belägenhet, att icke allenast de aldra högste utan äfwen hwarje annan Embetsman ma kunna hugnas med den lön som hans lefnad kräfwer och som fordras till dest Barns upfostran efter dest ständs warLighet. De fattige Landtwärns - Soldater behöfwa för det närwarande det snaraste understöd, de hafwa med upoffrande af sine lif betalt den personliga säkerhet hwarföre wi aro skyldige att Contribuera till Staten.
Då nu Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att han icke uppfattat huruvida Hr von Hartmansdorff önskat att för artikelu ”bokstafsstämplar, boktryck eller stilar, förslitne oell obrukbare, eller stilskrot” serskild propos. måtte meddelas, hvilket naturligtvis vore Hr von Hartmansdorffs rättighet, om sådant äskades, förklarade Hr von Hartmansdorff att han i sådant fall begärde det; hvarefter Hr Landtm, tillkännagaf alt lill följd deraf propos. först skulle blifva framstäld, till bifall ä den förrslagna tullfriheten för de i denna punkt omförmälde artiklar, med undantag af ”bokstafsstämplar, boktryck eller stilar, förslitne och obrukbare, eller stilskrot”, hvarom serskild propos. blifvit yrkad. Hr von Hartmansdorff: Om det är mig tillåtet att tala om bokstafsstämplar, så måste det väl också vara tillåtet att tala om andra artiklar. I anledn. häraf förklarade Hr Gr. o. Landtm., att hans nyss framställda förfrågan icke varit om Hr von Hartmansdorff ville fortsätta diskussionen, utan om han yrkade, att sedan anmärkmr blifvit gjorde i afseende på en del af det föredragna ämnet, serskild propos. derom jemlikt 54 § Riksd.Ordn. skulle framställas. Frih. Palmstjerna: Såsom jag uppfattat Landtm:s propos. och R. o. Ad:s svar derå, är diskussion afslntad rör:de artiklar hvilka Utsk. föreslagit böra äga tullfrihet vid införsel. Således kan icke någon vidare diskussion deröfver äga rum eller någon annan anmärkn. hvarken vid de efterföljande eller föreg:de artiklarne som i denna punkt äro innefattade. Hr von Hartmansdorffs anhållan att den artikel hvaremot han gjort anmärkn. måtte innefattas under serskild propos. vill jag icke motsätta mig blott de öfrige artiklarne innefattas uti en gemensam propos. 256 Den 31 Maj e. m.
Majit, i öfverensstämmelse med hvad Stats-kontoret härutinnan i underdånighet hemställt, begärt att på Sjette Hufvudtiteln måtte uppföras under titel 11 Konvoj-kommissariatet, Förslags-anslag", den Handelsoch Sjöfärts-fonden tillkommande andel af tullmedlen med det derför nu bestämda, men, i jemnbredd med tullmedlens ökande utöfver 15 millioner Ridr, efter stadgad proportion stigande belopp, 750,000 Ridr årligen, att utgå direkte af tullmedlen, och har denna al Rikets sednast församlade Ständers beslut föranledda framställning blifvit af Rikets Ständer bifallen. Expeditions-Visko Itc Is Förslag tilt underd. Skrifvelse, N:o 149. 51 51:o. Jemte det E. K. Majit af enahanda anledning, som den härofvan åberopade, i afseende på upptagande i Riks-staten af särskildt anslag till Konvojkommissariatet, ansett lämpligt att å Sjette Hufvudtiteln uppfördes ett anslag, motsvarande utgifterna ej mindre för den under Civil-departementet inrättade Byrå för kontrollen å bränvinsför fattning arnes tillämpning, än för uppsigten i orterna öfver sjelfva tillverkningen m. m., derför kostnaden år 1861 uppgått till 422,205 R:dr 24 öre, har, under antagande att dessa utgifter för den kommande statsregleringsperioden skulle något ökas, E. K. Maj:t föreslagit, att de härtill erforderliga medel måtte få utgå under titel “ Kontrollen å bränvinsför fattning arnes tillämpning, Förslags-anslap“, samt beloppet deraf upptagas till 440,000 R:dr, att utgå direkte af inflytande bränvinstillverknings-meuel; och hafva Rikets Ständer till denna nådiga framställning lemnat bifall. 52:o. Vidare har E. K.
Häruti hafva instämt: Herr Friherre Tersmeden, kV. F., Herr Friherre Manderström, C. A., Herr Mannerskantz, C. A:, Herr von Printzencreutz, B. IV., Herr Dömprosten Ahlstrand, Herr Kontraktsprosten Malmstedt, Herr Fabrikör Almgren, Herr Kommerserådet Wijk, Herr Konsul Palander, Herr Brukspatron Indebetou och v. Talman Svartling. Bih. till B. St. Vid 27 punkten: af Herr Mannerskantz, C. A.: »Vid Utskottets nu afgifna vigtiga Betänkande finner jag mig föranläten alt i trenne hufvudsabliga afseende!) framställa åtskilliga anmärkningar: l:o Då Utskottet icke ansett sig böra tillstyrka bifall lill de motioner, som blifvit väckta om beviljande af kreditiv för Hypotheks-förcningarne i Rikets Ständers Bank, måste jag i afseende härå anmärka, att Utskottet, efter min förmening, hade bordt annorlunda förfara, och icke förvägra Hypotheks-föreningarne den för dem begärda kredilivrätten. Som jag uppfattar Rikets Ständers Banks bestämmelse, borde densamma, näst efter dess förnämsta åliggande, att upprätthålla myntvärdet, hufvudsakligen göra till föremål för sin verksamhet, icke att sjelf direkte utlemna försträckningar lill den industri-idkande allmänheten, utan att genom kreditiv understödja alla sådana större enskilda penninge-änstaller, som äro inrättade i ändamål att på ett för landets industriella verksamhet förmånligt sätt bispringa de särskilda näringarne med efter deras olikartade hehofver lämpade olika slags låneförlag.
Se jag har sköna ögon, jag har blomstrande kinder. Hvarför skulle ej kung Olaf vilja äga mig?» Hon följde Hjalte öfver gården och ända fram till kungsstugan. Men Hjalte aktade lika litet på hennes klagan, som en väpnad kämpe aktar stenkast från en pojke. Han lyssnade ej mer till den guldlockiga trälinnan än om hon hade varit trädtoppens sladdrande skata. Ingen skall tro, att Hjalte nöjde sig med detta, att han vunnit Ingegerd för sin kung. Nej, följande dag tog den gamle isländaren mod till sig och talade med Olof Skötkonung om Olaf Haraldson. Men Hjalte fick knappast komma till ordet, kungen afbröt skalden, så snart som han ville tala om hans fiende. Hjalte förstod, att den ädla prinsessan hade rätt. Han tyckte sig aldrig hafva mött större hatfullhet. »Men detta giftermål måste ändå ske,» sade Hjalte. »Det är Guds vilja, Guds vilja.» Och det såg alldeles så ut, som om Hjalte hade rätt. Endast ett par dagar senare kom bud från kung Olaf i Norge för att medla fred med Svearna. Och Hjalte uppsökte detta sändebud och sade honom, att freden mellan de båda länderna ej kunde befästas bättre än genom ett giftermål mellan prinsessan Ingegerd och Olaf Haraldson. Sändebudet trodde väl knappast, att den gamle Hjalte hade kunnat vända en tärnas håg till en främmande man, men han tyckte likväl, att hans förslag var godt. Och han lofvade Hjalte, att han skulle bära fram äktenskapsförslaget inför Olof Skötkonung på det stora vintertinget i Upsala. Strax därefter lämnade Hjalte Upsala. Han drog omkring från gård till gård på den vida slätten, han trängde långt in i skogarna, han kom ända till hafsstranden. Hjalte mötte aldrig en människa utan att tala om Olaf Haraldson och prinsessan Ingegerd. »Har du någonsin hört talas om en utmärktare man eller en vänare kvinna,» sade han. »Förvisso är det Guds vilja, att de tillsammans skola genomvandra lifvet.» Hjalte kom till gamla vikingar, hvilka öfvervintrade vid hafskusten, och som fordom hade röfvat kvinnor på hvarje kust.
Ilr v. Hartmansdorff har blifvit så fullständigt besvarad, att jag hufvudsakligen kan inskränka mig till den förklaring, att jag i allo instämmer med Hr Lefren, utom hvad han yttrat rör:de tillgifvenhet för prohibitivsystem i handels-lagsliftningen. Några ord anhåller jag dock att af det pracliska lifvet få tillägga. Jag har i 4 år lefvatiett land, der näringsfriheten såsom princip troligen vunnit sin största tillämpning, nemi. i Preussen. Jag bar varit i tillfälle att jemnföra städerna der med våra. Jag önskade att åtminstone någonstädes hos oss hafva funnit den tillväxt i qvarter, lilis, nybygnader och alla yttre tecken till starkt tilltagande rörelse, hvilka man finner i så många af Preussens näringsidkare städer. Hvad fördelarna för consumenten beträffar under de olika systemerna, så ber jag om förlåtelse, att jag åberopar min egen erfarenhet och ingår i en obetydlig detail; men det är en sanning, att linder mitt vistande i Preussens hufvudstad erhöll jag aldrig ett par stöflor, med hvilka jag icke var belåten, då jag deremot efter min återkomst till Sveriges hufvudstad, trotts alla bemödanden och täta ombyten af skomakare, aldrig varit i stånd att förskaffa mig ett par stöflor, hvarmed jag varit nöjd. Hvad angår det förtryck, man ve - Den aa December e. m. 465 velat befara, alt capitalisterna skulle kommaatt utöfva öfver den obemedlade handtverksskickligheten, så för det första, om ej mitt minne bedrager mig, tillåter ej 1823 års Ständers förslag upprättandet af handtverkerifahriker, och för det andra, äfven om någon gång friheten skulle komma att sträckas så långt, inser jag icke vådan deraf. I Preussen erfordras intet annat vilkor för upprättande af någon bandtverkstillverkning, än betalandet af den derför stadgade afgiften. Der kunna sålunda obehindradt handtverksfabriker uppstå, såsom ock sådana verkligen uppstått, och der borde, om detta måste blifva följden, den obemedlade färdigheten nödgas inskränka sig till att blifva ett redskap för capitalistens penningemagt.
Det ges en himmelsk kraft, J jordens millioner! Som, genom seklers djup och öfver spridda zoner, Ledsagat edra fjät i oafhängig gång Utaf systemers ebb och stumma ödens tvång. Vid skymten af det sken en nattlig lampa sprider, Jag öppnar verldens bok, jag bjuder flydda tider Ur dunkla minnens famn, att vittnande stå opp Till nya slägters ljus i nya åldrars lοpp. Hvem var den usla stam, i tidehvarfvens gryning, Med barndomens gestalt och ålderdomens tyning, Åt döfva skickelser och qväfvande behof Och djurliga begär ett öfvergifvet rof? Jag såg en ömklig mask sig på en stoftpunkt vrida, Knappt af instinkten lärd mot krossaren att strida, En obesinnlig stund, i vanmakt och i nöd Och lönt för qvalens lif med hopplöshetens död. Hur olik denna stam, ur åldrars aska runnen, Med seger på natur och brist och öde vunnen, Förskönad till sin form, förädlad till sin art, Som framgår, mognande, med tidens stilla fart! Snart, kring ett fridsamt klot, lycksaligare ätter Välsigna Himlens nåd, och skörda jordens slätter; Bland lydiga begär förnuftets thron står opp, Och kröner dygdens lif med Elyséens hopp Och tempel träda fram, och helga skalder sjunga, Och stater bilda sig, och segerhjeltar ljunga, Och mildhet skipar rätt, der visheten ger lag, Och konster blomstra upp till båtnad och behag. Hvem är den Genius, som dessa under stiftar: Som öfver tingens gång och jordens öden viftar, Så mäktig och så mild, förtrollningarnas staf, Och vårdar menskans helgd på brädden af dess graf? Hvem? ömma mensklighet! då svämmande barbarer Planterat på din borg förödelsens standarer, Och trampat ner din rätt, och utsläckt dina ljus, Och chaos återhvälft kring helgedomars grus ... Hvem? när, i blodig skrud, och skakande sin fackla, Kring skarorna som gny, och staterna som vackla,
En trettonkvarters kml, turbanbeprydd och insvept i randig bnrnns, losgor sig ur flocken; - ined befallande hfillning stiger han ned i en liten julle och later ro sig fram till vfir bat, d8r vi fortfarande kvnrhbllas, tills vi gBtt igenom nodiga ceremonier med passvisning och tullvisitation - striingrtre $in vanligt, ty man iir nog van vid att v i r bbt for ofver misstankta emigranter, angelagns att liimna Europa bakom sjg. Emellertid kommer vbr arab ombord - vid niirmare betralctsnde ar han tydligen af mnlattblod - men icke dess mindre for hall sig rned en hAllning, spm kommer oss att tanka pB en Othello, och d&amp; vi se hans va~diga rorelser rned de ringprydda h1~ndernd, tro vi honom minst varu en sheik. Hur ofverraskade bli vi ej, dB han kolnmer fraln till oss och pB bruten franska frAgar, om han fbr taga hand om v h t bagage - niistan generad undrar jag om 7han kan vilja nedlata sig att htaga sig nggot sbdant - ja, resultatet blef, att vi fingo betala honom angefar dubbelt sB mycket som en annsn barare - fast han lassade V B ~ R saker pB nndra mindre breda skuldror och sjalf inskriinlzte sig till att kommendera. - Men det var detsamma, han hade i alla fall med sin i.mponerande figur s o n staffage bidragit att gifva oss ett intryck a£ att vi kommit in i en helt nny viirld, dSir landslcap, byggnader, miinniskor - allt biir en ny tyg - nbgot underbart, sagolikt, gainmaltestaruentligt. Det var sjalfva julaftonen! Men huru kunna gora sig reda, d~i.rfijr? I Spanien hade traden Borjat falla sina lof - rned nndantag af palmer, eucalyptus,. jarnek och alla de andra mfinga arter, som st; grona bret om.
Svar på äterremiss , Norrgrytstorp* hemman: om skatteköp deraf till klockareboställe för Carlskoga församling, , , , , Norrige: en väganläggning dit; se Anslag 95. Norrköping; se Låne-biträde. Norrbottens Län i se Arieplong. Norroch Vesterbotten; se Lappmarken. Norroch Vesterbottens undsättnings-spanmålslicjvid ; se Magasins-bonden, den Allmänna. Norrtelje Factori; se Kolräntor. Notarii Publici Conior: om inrättandet af ett sådant på landet Numer-Lottcriet; se Granskning 8, 22, 45 } HufrudTitel, Andra. om indragning deraf eller dess förvandling till Glass-Lotteri , Svar på äterremiss , , , Numer-Lotteri-medel; se Stats-Verket, dess inkomster, pag. 7, samt Hufvud-Titel, Andra, N:o 214, pag. 29. Nybyggare: understöd för sådana; se Anslag 65. fördubblandet af deras understöd i miss växtar ,,,, >> , » tt rättighet för elem att lyfta hela odlings und ers tö/le t, sä snart odlingen blifvit verkställd Nybyggen; se Afvittring: Nyhemman: kostnaden för syner i och för sådanas upptagande Nyköpings Landshöfdinge-Residcns ; se Utskylder. Nädärs-besparing af Pensioner å allmänna Indragnings-Staten; Civil-Slatens Pensions-Gassas anspråk dera , > > j , , >>>> >>> > j ,o,^ J Nämnd vid Häradsoch Lagmansting; se RättegångsBalkcn i. Nämndemän och Gästgifvare i Kopparbergs