Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Beväringsmanskapets mönstring verkställes i Stockholm af Öfverståthållare!! och i länet af Kongl. Maj:ts vederbörande Befallningshafvande. Ar han af sjukdom eller annat laga förfall hindrad att mönstringen sjelf förrätta, vill Kongl. Maj:t, uppå derom gjord underdånig anmälan, i nåder utse den person, som skall hans ställe vid mönstringen företräda. Inträffar hindret så sent, att underdånig anmälan derom ej hinner göras, vare Kongl. Maj:ts Befallningshafvande tillåtet att annan-person i sitt ställe förordna, hvilket dock genast hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmälas bör. Mom. 2. Inom arméens bevärings-områden skola cheferne för de inom länet förlagda regementén eller corpser, till hvilka manskap vid mönstringen skall uttagas, eller i deras ställe dertill beordrade Regements-officerare eller Kaptener, en för hvarje regemente eller corps, samt inom sjöbevärings-området cheferne för de inom länet förlagda båtsmanskompanier eller särskildt dertill beordrad Officer af Kongl. Maj:ts flottas corpser, för mönstringens bevistande sig infinna på de ställen inom länet, som mönsterherren för en hvar af dem uppgifver. Vid mönstring skall länets mönstrings-kotnmissarie biträda; är han hindrad ege Kongl. Maj:ts Befallningshafvande att dertill utse annan person. Mom. 4. 1 Stockholm skall Stadsläkare och i länet Provincial - läkare vid sjukdom eller annat laga förfall hindrad, må Öfverståthållaren eller Kongl. Maj:ts Befallningshafvande annan behörig läkare i stället förordna. För att med manskapets mätning biträda, reqvireras al Öfverståthållaren eller Kongl. Maj:ts Befallningshafvande och beordras af vederbörande militärbefäl en under-officer eller korporal. p. 45. p. 74. Motivet till förändringen I 62 Morn. 0. De vid beväringsmönstringarne tjenstförrättande njute derför skjuts och traktamente i den ordning särskildt är eller varder stadgadt. § 9. Mom. 1.
Jag går att såsom grund för denna min öfvertygelse lägga ett korrt sammandrag af indelningsverket sedan dess första uppkomst till närvarande tid Alla hemman sorn tili Rustoch Rotehåll indeltes blefvo ålagde att hålla karl, men dem som bestämdes för Rytteriet tillädes uti Indelte Stamoch Augmemstäntor ett tillskott för hästen moaderjngen ocfi 484 Den 5 Martil. trossen, hvarmed utgifterna ökades i jemförelse med Infanteriet, hvars beklädnad Kronan påkostade. Uti så beskaffadeéräntof ärhöll LifRegementet innehållande 1505 hela Rusthåll ett årligt Stats-anslag af 107,386 daler 17 öre silfvermynt, utgående i persedlar efter förvandling, Som denna summa år svår att bestämma till persedelantalet torde för jemnare beräkning, och såsom ett öfverslag lämpeligast vara att förvandla alltsammans till säd ef. ter a daler 8 öre tunnan j hälst äfven derföre att större delen deraf i säd utgår efter nämode pris, derigenom uppkomma 47,727 tunnor som de rustande uti rustningsbidrag årligen åtnjuta. Tages en ungefärlig tredjedel deraf för LifRegementsHus6arer utgör deras andel 15,909 tunnor, som efter 10 års medelpris på säd kunde förvandlas efter 7 R:dr Bo tunnan hvadan det betydliga Rustningsbidraget af 1 r 1,363 R;dr B:co uppkommit, det Vill säga att för nämnde 10 år hafva de rustande sammanräknadttillgodonjutit 1,113,630 R:dr B:co, huruvida utgifterna sammanräknadt uppgått eller öfverskridit beloppet till denna stora summa vill jag lika litet bestrida söm jag det kan bedöma. Att Torpet och karlens lega icke får tagas uti beräkning erindras, emedan Rustningshemminen i fall de blifvit Rotehåll fått utan minsta ersättning vidkännas detta onus. För hvarje Rusthåll uppgår således Stamoch Augtnentsrän»an till 317II tunna som efter 7
Länge har du, älskade Emilia, fått öfva tålamodet, i förväntan på de underrättelser jag så säkert lofvade tillställa dig, angående min snart nog tillryggalagde resas förlopp. Jag blyges nu verkeligen öfver den liknöjdhet och ringa ordhållighet min tystnad visar, då snart ett helt år lupit till ända sedan vi skiljdes. Dock tager jag så gärna till godo den enda tröst jag har att tillgå, intilldess du hunnit lemna mig den fullkomligare; jag tänker nemligen: liknöjd, det vet Emilia jag aldrig kan blifva för den, hvilken i mitt hjerta äger en säker ointaglig plats, och hvad ordhållenhet beträffar har du måhända pröfvat den i viktigare fall. Mitt uppsåt, goda Emilia, har varit att till ämne i mina bref framställa ej ensamt min egen person, hvilket snart blefve alltför tröttsamt och enahanda, utan ock att äfven understundom till dig överflytta de känslor, tankar, intryck, ja, äfven, det obehag, jag i den hvardagliga sfären jag mig befunnit, växelvis rönt. Vänta dig dock inga romantika äventyr, inga osanna sannolikheter, inga hemliga irrgångar och labyrinter i det väl invecklade men alltför litet mysteriösa hvardagslifvet och framför allt, icke ens den avlägsnaste efterhämnning af det oefterhärmliga "hvardagslifvet" sjelft. Kasta förr mina bref, ja redan detta första, i den livligaste eld som en bister vinterafton kan blossa i din kammar-spisel; och Emilia, vredgas får du ej heller längre på mig, då du ser huru ofta, huru ständigt du varit ett mål för mina tankar, samt huru min ovana penna gärna, ehuru fruktande, sysselsatt sig med dig! Du vet att hennes Nåds (verlden har gifvit henne denna benämnning) godhet äfven beredde mig en bekväm plats i den vagn, som avlägsnade mig ifrån dig och den ort som sett mig födas, sett mig uppväxa, sett mig lida! Jag säger det nu här, ty du känner de förhållanden, i hvilka ödet ställt mig, men nog dermed, det är ej dem jag vill upprepa.
Dertill fordras nemi. äfven att tidpunkten för rättvisans tilldelande icke oskäligen fördröjes, så alt den frukt, sorn bordt blifva följden af rättvisans åtnjutande, till större delen eller helt och hållet under tiden gått förlorad. Jag vill visserligen icke bestrida det rådrum af fyra dagar, som lagen medgifver domaren att vid en vigtigare saks föredragning sig nogare belänka på beslutet, understundom kan vara allt för kori, och jag skulle derföre ingalunda vilja motsätta mig ett förslag, som hade till föremål att göra den för domaren bestämda betänketiden 2, 3 eller 4 gånger så lång; men icke lära högsta domaremaktens medlemmar af den omständigheten, att den i lag bestämda betänketiden är alltför knapt tilltagen, kunna hemta grundad anledn. att lala en lill afgörande föredragen sak, snart sagdt under en obegränsad tiderymd, hvila utan beslut. Delta synes dock inträffa om den belänkelid Högsta Domstolen efter sakens föredragning begagnar, långt ifrån att inskränka sig till de af lagen bestämda 4 dagar, icke begränsas af fyra veckor, icke ens af fyra månader, ulan utsträckes ända till dubbla längden af sistnämnde tiderymd; — och om nu, hvilket ej är utan exempel, så hända skulle, att den, som med ovisshetens pinsamma känsla den ena dagen efter den andra afvaktat det beslut, hvarigenom hans timliga ve eller väl oåterkalleligen skulle afgöras, ändtligen, efter den långa tidens förlopp, erhåller ett beslut, som, lemnande sjelfva saken oafgjord, med t. ex. en rösts pluralitet förklarar densamma hafva varit af obehörig domstol handlagd; så skall det säkerligen ursäktas den rättsökande om han börjar att tvifla, det lagskipningens tillstånd i vårt land är sådant, som det borde vara, ty svårligen kan det sägas, att folkets anspråk på högsta domaremaktens medlemmar äro öfverdrifna, om det förutsättes att den, som anser sig vara behörig att der intaga plats, bör ega tillräcklig både insigt och omdömesförmåga för att, antingen genast efter en saks föredragning, eller åtminstone inom den af lagen bestämda betänketid kunna bestämma sin åsigt uti den enkla preliminärfrågan, huruvida saken blifvit instämd lill behörig domstol eller ej.
Ridderskapet och Adeln i följande beflut: 1:0 At Riksens Ständers Langue kommer ar pH sätt af 8t3ts - Utskottet blifwit föreftagit, och af Lanco Utskottet gilladt, i fyra tei-mincr Utbetalade pä Bilagan i-it. L. uptagne Poster, til et sammanräknadt belopp af 2,245,905 N:d. 6 H. 9 r:st. 2:0 At pa sätt 8tat8-Utskottet föreslagit, men med de förändringar kLnco-Utskottet upgifwic, de pä Bilagan illt. v. uptagne for dringar, til belopp af 1,971,040 R:d. Z4ft2 r:st. komma ar ligmäLr38. z:o At pa de grunder 8tat8 - Utskottet upgifwit, och i anseende til nödwändigheten at bestrida de upgifne behofwen, den nu til bestämmande Bernilnings-summan fördelad efter Utskottets Förslag, ursättes til 2,500,000 R:d. Lanco, at utgå ifrån 18 io ärs början til slutet af det är, inom hwilket nästa Riksdag infaller. 4:0 At det stora Lreclitivet bewiljas, rtl der belopp 8rrU8-Utskottet föreslagit, utan at ersättnings-medel för detsamma utses, emedan Riksens Ständer böra wara kallade innan det af Fullmägtige kan utbetalas. 5:0 At det lilla Oeclinvel bewiljas ti.l et belopp af 500,000 R:d.
Lades till handlingarne. S. D. Föredrogos ånyo Banco-Utsl ottets följande Memorial och Utlåtanden: N:o 171, i anledning af väckt fråga om förhöjning i arfvodet for Läkare vården vid Tumba bruk. Återremittera des. N:o 172, öfver Herr Rosenblads, Bernhard, motion om understöd och ersättning för de fabriks-anläggningar, som, till följd af införsel-förbuds upphörande eller tull-nedsättningar, kunna anses lidande. Bifölls. N:o 173, Öfver en af Herr Norin väckt motion om afsätlande af en fond, för att bilda en för skeppsbyggerier till handels-flottans förökande serskild lånetillgång. Bifölls. S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets följande Memorial och Betänkande: N:o 144» med öfverlemnande af en motion om revision af förvaltningen af ön St. Barthelemy. Lades till handlingarne. Pr t. Utdr. den 10 Maj 18 { I. 4a3 N:o i45, i anledning af motion, att ön St. Barthelemy må lill Danmark öfverlåtas. Bifölls. lN;o 146, till Ridderskapet och Adeln, i anledning af återremiss af Diskottets Betänkande, \:o p5. N;o 147, till Ridderskapet och Adeln, i anledning af återremiss utaf Betänkandet, iN:o 5i, angående upphörande af, eller lättelse i den afgift, som erlägges till Commendanten å Elfsborgs fästning af fartyg, sorn komma från Götheborg eller dit afgå. JV:o 148, lill Borgare-Ståndet, i anledning af återremiss af Betänkandet, N: i 1 >.4. Lades till handlingarne. N:o 14f>» * anledning af återremiss utaf Betänkandet, N:o 66. Betänkandet, N;o 66, vidhållet i Utlåtandet, N;o 149, hlef af Ståndet af slag et.
N:o 71. 2: dr a punkten. Hr von Troil, Sam. Gust.: Då jag reserverat mig mot denna punkt, torde det vara min skyldighet att redogöra för orsaken, hvarföre jag mig reserverat. K. M. har i Sin Nåd. Propos. ronde BergsKolhm och Bergslagsstaterna, föreslagit, att Bergsfogde-tjensterne vid 1855 års början skulle komma att indragas, och i sammanhang härmed har K. M. i och för Bergsfogdarnes pensionerande och på det att indragningsstaten icke derigenom skulle särskildt betungas, äskat R. St.-rs bemyndigande, att från 1855 års ingång låta en dylik löneersättning, så länge rättigheten dertill, efter vanliga grunder, fortfore, till ett belopp af högst 800 R:dr årligen utbetalas af Sjette Ilufvudtitelns anslag lill befrämjande i allmänhet af bergsbruket. Hr von Hartmansdorff, Au g.: När StatsUtsk:s ledamöter sjelfve misströsta om rättelses erhållande, så lärer det icke heller vara skäl för någon annan att framställa ett sådant yrkande. Jag får likväl, i öfverensstämmelse med hvad jag förra gången i detta ämne yttrade, förklara att jag ansett mig böra bifalla Konungens Nåd. Propos. Frih. Åkerhjelm, Carl: StatsUtsk:s utlåt, i Betänk. N:o 71 har af 2 Stånd blifvit bifallet. Praxis inom Utsk. har varit att Utsk. vid sådant förhållande vidblifvit sitt af två Stånd godkända beslut. Det kan visserligen synas, såsom Hr von Troil anfört, alt åtskilliga delar af K. M:s Nåd. Propos:n blifvit på detta sätt obesvarade, men om man närmare granskar sjelfva yttrandet af SlatsUtsk. i Betänk. N:o 71, så finner man verkligen att de frågor, som förmenas hafva blifvit förbigångna, likväl på ett indirekt sätt blifvit af Utsk. besvarade, hvarföre jag anhåller om bifall till den nu föredragna punkten. Utsk:s ifrågavande förslag blef uppå härefter framstäld propos. af R. o.
Herr Nauckhoff, Carl Ulric; Då jag förra gången under öfverläggning af frågan otn Grundlagens rätta förstånd i afseende å rättighet för ConstitutionsUtskottets Ledamöter att offentligen meddela sådana upplysningar, som vid läsning af StatsRå.lets Protocoli kunnat inhämtas, vågade hemställa, om icke pröfning, huruvida en slik fråga kunnat hos Ståndet in Pleno, eller bort hös ConstitutionsUtskottet väckas, skulle föregå, innan någon ventilation i sjelfva ämnet kunde tillåtas, ansåg jag väl, för enskildt del, lika med hvad Herr Landshöfdingen Grefve Lilliencrantz i dag yttrat, det för hvar man vara påtagligt, att någon ConstitutionsUtskottets Ledamot icke kan eller bör betagas att offentligtgöra hvad han till upplysning för allmänt bästa under läsning af StatsRådets Protocoli kunnat inhämtaj men som den af StatsSecreteraren Herr Baron Wircén först i ämnet gjorda anmärkning, hvaraf åter Herr Professorn Munck af Rosenschölds hemställan om dess Constitutions-enliga förfarande blifvit en följd, tyckes ådagalägga individuel skiljaktighet i det förmenta allmänna omdöniet, hvarå naturligtvis förtydligande af Grundlagen i denna del, om sådant äskas, bör följa, så tror jag, å ena sidan, att någon Ståndets 26 Den 4 April. Ledamot ieke bör utestängas från den rättig, het, sorn Höglofl. Riddeiskapets och Adelns sist i ämnet tagna beslut ät hvar och en förvarar, men deremot, å andra sidan, vågar jag hemställa, om någon öfverläggning i sjelfva ämnet, på sätt nu sker, kan in Pieno få äga rum, sedan det blifvit bestämdt i hvad ordning frågan bör väckas och afgöras. Grefve Lilliencrantz; Hvad angår den i Grundlagen icke medgifne rättighet att trycka StatsRådets och Constitutions - Utskottets Protocoll, så anser jag sådant hafva afseende på enskilclta sakägare.
Deremot hemställer jag, — då nyssnämnda vilkor af sjuklighet och fattigdom sålunda skulle bortfalla — att för vinnande af en nödvändig begränsning af pensioneringen, och på det att ej understundom ännu fullt tjenstbare personer måtte i förtid dragas från sjömansyrket, det må såsom vilkor för pensions undfående bestämmas, att den sökande skall hafva uppnått 55 års ålder. Öfriga af Komitéen föreslagna vilkor, — nemligen dels att ega behörigen vitsordad god frejd, och dels alt hafva 25 år varit å Svenskt sjömanshus inskrifven och utan att hafva gjort sig skyldig till rymningsbrott, tillbragt denna tid hufvudsakligen under tjenstgöring å Svenskt handelsfartyg eller såsom förhyrd å Svenskt örlogsfartyg, — tillstyrker jag i underdånighet att Eders Kongl. Maj:t må i nåder bifalla, endast med den ändring att, på sätt ej mindre Sjömanshus-direktionen och sjökaptenerne i Stockholm än äfven Kommers-kollegium föreslagit, nämude för pensionsrättigheten föreskrifna tjenstgöring å Svenskt handelsfartyg skall hufvudsakligen hafva egt rum under utrikes sjöfart. Beträffande det af Komiterade föreslagna medgifvandet, att på Direktionens särskilda pröfning måtte få bero, huruvida den, som rymt men åter inställt sig och derefter pålitligt tjenat minst 15 år och så länge, att hans tjenstetid derigenom tillsammans utgör 30 år, finge tillgodonjuta pensionsrätt, har Göteborgs Sjömanshusdirektion erinrat, att ett så beskaffadt stadgande kunde bidraga till förminskande af farhågan för de af nämnda brott härflytande följder samt på denna grund icke lämpligen borde i reglementet införas.
Det måste vara en skillnad emellan blotta räkenskapsverk och dem som stå i ett oskiljaktigt sammanhang med de verkställighets åtgärder, hvilka af dagligen förändrade betlof erfordras. Lika väl som de förras förvaltning kan ifrån allmänna Styrelsens vara åtskilld, lika litet böra och kunna de sednare blifva oberoende derutaf. Det är icke möjligt att gifva behörig rigtning ät ett Samhälles hushållning, utan att äga ledningen och öfversigten af det hela. Hvad åter angår det föreslagna förbudet emot utländsk Spannmåls införsel, lärer det fordra nogare undersökning, och torde böra förvandlas till förhöjda Tullafgifter på inkommande Spannmål. Då utsigterne, i anseende till innevarande års gröda, äro på flera ställen ganska osäkra •, då oaktadt den ifrån de flesta orter öfverklagade bristen på afsättning, Spannmåls-reqvisitioner likväl både ifrån Calmar och Halmstads Län inkommit, då Spannmålspriserna ännu på vissa trakter, till och med i Blekinge Län, stå inemot 10 R;d Den 3 i Mars. 3 77. B:co för Rågen o. s. v., så lärer man finna, att ett totalt införselförbud vore föga försigtigt, att äfven tullförhöjningen för det närvarande lordrar en särskildt pröfning. Det är emedlertid onekligt, att om en viss gradation fastställes, då tullen skall höjas mer eller mindre i förhållande till de allmänt gångbara Sädespriserna, vore detta ett af de mest gagnande mått och steg för Jordbruket och Spannmålshandeln, som kunde vidtagas. Det gåfve säkerhet åt båda, och igenom möjligheten att i flera händelser närmare beräkna utgången, skulle det förekomma många förluster. Om till detta lägges ett annat, att då spannmålens värde inom Landet ej öfverstiger ett visst pris, bevilja premier för utförseln, och derigenom sätta Svenska Jordbrukaren i tillfälle att halla pris med öfriga länders, tror jag att etne hufvudsakliga grunder skulle vara laggde för åkerbrukets befordran och beredande ai de tillgångar inom Landet, sorn nu mer än någonsin äro ett af hufvudvilkoren för vårt sjelfbestånd.
Men, hvad angår den Canzlioch Contoirs-Betjening, som tillhör de Verk, hvilka, enligt detta förslag, komma att indragas, sä lär, sedan antalet af de Tjenstemän, hvilka efter MinisterDepartementernas organisation oundgängeligen behöfvas, samt beskaffenheten af de nya underafdelningarne eller Contoren och Arbetsordningen derstädes hunnit att af den blifvande Comitén bestämmas, denna gamla Betjening komma att i Departementerne användas, efter behof samt den Tjenstegrad qch skicklighet, Serskildta Utskottets Eetänkanden. hvar och en kan äga; de öfverflödiga åter alt behålla pä IndragningsStat de löner, hvarå de erhållit Fullmakter, till dess de till annan tjenst med motsvarande lön kunna förhjelpas. Uppbörden af StatsVerkets Inkomster,hvilken hittills tillhört Statskontortet, kunde derifrån flyttas till Riksgäldskontoret, som då blifver det ställe, der alla publika Intrader, ej mindre de Ordinarie än Bevillningen , inflyta. I stället för de hittills å RiksStaten befintliga HufvudTitlar, får hvarje Minister sitt anslag, hvarunder de till upprätthållande och förkofran af de honom underlagda StyreUegrenar beviljade medel uppföras och underafdelas. RiksgäldsContoiret komme således att ersätta StatsContoiret, hvilket till följe deraf upphäfdes, men den oumbärliga Betjeningen vid det sednare Verket komme af det förstnämde att användas. Beträffande redovisningen för allmänna medel och Revisionen af alla räkningar öfver om händer häfd uppbörd, hvilken nu sker hos KammarRätten, har Utskottet slädnät i den öfvertygelse, att densamma hvarken bör vara beroende af någon bland de disponerande Embetsmännen, hvartill samtelige Ministrarne komma att höra, eller stå under en enda persons inflytelse. Utskottet, som härvid öfvervägat, att Riksens .Högloft.
V 40 a. a. y 40 a. y 40 a. V 40 apprunter, upphörande a> > 4 t 4 t a.x och Smör från Westerbottens Län, örn än50 dring af Tull-controllerne derå ,,>>>> t , , 8 — axfisken; se Kronofisken, azarelters underhåll; se Hufvud-Titel 6:te, sid. 6. azarettet i Stockholm, om anslaget dertill; se 4 2 31 j7 b. V 40 b. A 40 b. V 40 å. V 40 b. V 40 å. J 41 a. i 41 b. V 40 i. a. Borgareståndet. V 40 a. a. V 40 b. V 40 a. a. A 40 b. V 40 a. a. A 40 b. V 40 a. a, iå 40 a. J 40 V 40 b. V 40 i 40 å V 40 i 40 b. V 40 b. V 40 b. V 40 L. Leijonmarkj Hofmarskalk, om anslag tili honom i och för hans befattning såsom Secreterare vid Kongl. Tabell-Commissionen Svar på återremiss , , , , , Voterings-proposition , , , Omröstnings-resultat , , , , „ om ett årligt arfvode till honora alt på Allmänna Indragnings-Staten utgå, för hansvid Tabell-Verket gjerffc foster yyyfyyyyyyyyyyy Leveranser för Sjö- och Land t-förs varets behof, om upphäfvande af 24 §. i Kongl.
Jag har äfven trott, att då sjelfskrifvenheten funnes inom PresteSt., och det troligen skulle önska att bibehålla henne, så borde, för öfverensstämmelsen i det hela, sjelfskrifne ledamöter äfven finnas inom de andra Stånden ; men jag har dels sjelf hört biskopar förklara sig böjda för sjelfskrifvenhetens uppoffring, dels förnummit en af dem i dag offentligen yttrat samma mening inom PresteStåndet. Om således sjelfskrifvenheten skulle försvinna för embetsman, som redan ägt henne, så torde hon ännu mindre kunna införas i de andra Stånden. Mot mitt förslag har dessutom blifvit invändt, hvad jag icke kan ne - Den 21 October c. m. ka, nemi, att i nuvar. riksförsamling redan finnes ganska många, som äro eller varit embetsman, dels bland R. o. Ad., dels ännu fullständigare i PresteSt. I BorgareSt. finnas a tskillige borgmästare ; och om ofrälse slåndspersonerne få riksdagsmannarätt, så inkomma ännu flere afskedade eller i tjenst varande officerare eller civile embetsman. Jag vill således, derest icke sjelfskrifvenheten skulle af någon annan upptagas och med mera framgång förfäktas, förbigå det förslaget, särdeles sorn både Adelns och Ståndspersonernes valsätt derigenom blefve enklare. 4:de punkten: ”Intet Stånd och ingen valkrets må välja riksdagsman utom sina egna medlemmar.” Jag yrkar det derföre, att riksdagsmännen måtte äga erforderlig localkännedom. Hvarföre hafva vi i detta Rike likasom i Norrige så många representanter, om icke derföre att folkmängden är så tunnsådd öfver Rikets vidsträckta yta? Dertill kommer, att med kännedom om orterna följer vanligen kärlek för dem. Ingen kan så nitälska för ortens angelägenheter, som den hvilken der är född, eller lefval der en längre tid. Denna kärlek gifver lif åt framställningarna och nit i öfverläggningarna, hvarförutan riksdagsmännens sammankomster skulle sakna det värde, sorn de böra äga.
Så väl entrébaler som maskerader och privata tillställningar hafva aflöst hvarandra. Att jag icke angående sällskapslifvet kommer att vidröra mitt eget kön, kommer sig deraf, att detsamma uppenbarar sig ungefär lika öfver hela den civilicerade verlden. Skulle du åter förmoda, att fruntimren härstädes stå långt under deras systrar i södern, eller icke äro värda en karls uppmärksamhet, så bedrager du dig storligen i båda fallen; men om jag icke ingår i någon fullständig skildring af deras skönhet, behag och lefnadston, kommer det sig deraf, att den bleka lilja, hvilken jag såg i Åbo, efterlemnat ett så starkt intryck hos mig, att jag ej kan sysselsätta mig uteslutande med andra af hennes kön. En lång tid är förfluten, sedan jag såg henne, och allt ännu sväfvar hon lika lifligt för mitt minne. Med sin bleka och lidande, men änglarena uppsyn uppenbarar hon sig för mig i mina tankar såsom ett väsende ifrån en bättre verld, af en ond ande iklädd armodets och fattigdomens skepnad, för att framställa hennes skönhet i större kontrast dermed. Men denna engel förer mina tankar till andra personer, med hvilka jag tror hon äger ett underbart samband Segermanska familjen. Huru långt har processen mellan den grymme fadren och hans barn, hvarom redan fråga börjades under min sista vistelse i Åbo avancerat? Men posttimman är inne: des mera en annan gäng. Din tillgifne vän G. Hamster. Andra brefvet. Uleåborg den 6 Augusti 18 . Tack broder för din skrifvelse; den var för mig en välgörande och uppvärmande vårflägt, en angenäm erinran om förflutna tider. Du får nu härmed emottaga mitt afsked från Uleåborg. Provincial-läkaren Linder är nu hemkommen från sin utrikes resa och för mig återstår ej annat, än att göra afskedsvisiter och packa in mina effekter. Jag måste uppriktigt tillstå, att jag skiljer mig från Uleåborg med verklig saknad.