Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kunna allmänna ombuden och socken-deputerade ej om convention sig förena, eller göres anmärkning dervid af Konungens Befallningshafvande elier vederbörande Consistorium, öfverlemnas saken till Compromiss-rätt, hvartill Kronooch Consistorii-ombuden utse hvar sin och församlingens deputerade tvänne ledamöter, hvilka fyra åter gemensamt välja den femte. Comproraiss-rätten, sålunda sammansatt, sammanträde och afgöre skyndsamt det tvistiga samt upprätte ofvannämnde convention, hvilken, efter det Konungens Befallningshafvande och Consistorium deraf erhållit del, samt om liden för dess gällande sig utlåtit, till Kongl. Maj:t af Consistorium öfverlemnas till fastställande; 3:o att de publika ombuden, äfvensom Compromissarierne erhålla af församlingen skjuts och dagtractamente efter det för deras stånd och embete gällande Rese-reglemente, samt Compromiss-rätlen derjemte lösen för Protocoll och Utslag , efter för Härads-Rätt fastställd taxa. Compromissrätten må äfven sig till biträde kalla en skicklig protocollsförande, som då uppbär den här bestämda expeditions-lösen och njuter för Häradshöfding fäststäldt skjutsoch dagtractamente, hvilket allt af socknemännen betalas; 4:0 att den laga byggnadsskyldighet, som för boställets innehafvare bestämmes, icke må in natura utgå, utan fastställas till en viss årlig procent af lönen att årligen erläggas tili socknens byggnads-cassa, hvars Direction deremot ansvarar för boställsbyggnadernas underhållande; 5:o att dessa stadganden äfven måtte omfatta de Skolmästare-tjenster, som äro med presterlig befattning förenade; och 6:0 att ledigblifven Kyrkoherde-, Capellansoch Skolmästare-befattning, der ej convention redan är uppgjord, icke må till återbesättande kungöras förr, än den nu föreslagna regleringen af aflöning och byggnadsskyldighet försiggått och blifvit af Kongl. Maj:t i Nåder fastställd. 8 Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Ulskoltens Betänkande j JV.o 62.
Det är således, för att återgå till nu förev:de fråga, uppenbart, att sedan numera icke allenast utlandets väfnader dels mot lägre tull införas, dels från import-orterne på de redan iståndkomna kommunikationslederne med lätthet transporteras, utan äfven de närmare kommunikationslederne belägna fabriker kunna obehindradt öka sin tillverkning och undersälja de mindre gynnade, under det att alla lifsförnödenheter på dessa samma kommunikationsleder strömma till de större afsättningsorterne, den ifrågav:de från kommunikationsleden aflägsna orten skall dels förlora på sin tillverkning, dels gå i mistning af den vanliga tillförseln från sitt naturliga handelsterritorium, som på den öpnade jernvägen försänder sin spanmål till andra håll. Detta är också hvad erfarenheten i nämnde ort Den 1 December f. m. 65 ort redan gifvit vid handen, och jag förutser, om ej den ifrågnv:de vägen, i förhoppning hvarom niiringsidkarne hittills, afven med upoffring, fortsatt sin rörelse, snarligen kommer till stånd, de bedröfligaste förhållanden redan i den aldra närmaste framtiden. Vi hafva sett med hvilka oerhörda upoffringar Belgien måst bereda sysselsättning åt och slutligen bortflytta den vätveriidkande befolkningen i Flandern, som efter skiljsmessan från Holland till följd af förändring i industriella förhållanden var nära att gå under. Må vi, varnade af exemplet, icke dröja att åt den med samma industrigren sysselsatta befolkning i vårt land, som på ett så förtjenst fullt sätt bemödar sig att uthärda den konkurrens, som blifvit dem ålagd, räcka en hjelpsam hand. Men det är ;cke allenast ur synpunkten af ett lokalintresse, ehuru, på sätt jag haft äran anföra, detta är af den betydenhet, att det icke rätteligen så bör benämnas, frågan måste betraktas. Det sammanfaller, efter hvad redan blifvit antydt, med Statens. Det är ett faktum, som ty värr icke kan bestridas, att den redan öpnade delen af vestra stambanan icke lemnat de resultater i fråga om trafiken, sorn man väntat, och det är att befara, att resultaterna af den icke ännu byggda delen icke blifva bättre.
Friherre Stael von Holstein* Munthe, Fri herre Pejron , Silfverstolpe , Waern , Friherre Gjllengranat, Faxe , Fåhreeus; J ustitieråden: Bredberg , A lexandersson. Hans Excellens Herr Justitie-Statsministern anmälde i underdånighet: Det förslag, Hans Excellens, af den anledning, som i Statsråds-protokollet (ifver Justitieärender för den 17 sistlidne September omförmäles, låtit upprätta till förordning angående handelsboks vitsord; varande samma förslag af följande lydelse: ”Med upphäfvande af 2 § i 17 kap. Rättegångsbalken och förklaringen häröfver den 15 Oktober 1810 samt 2 § i förordningen angående vissa om - 22 Kongl. Maj :ts K åd. Proposition, Nso 08. ständigheter i lagsökningsoch utmätnings-mål den 28 Juni 1798, stadgas som följer: § 1. Beropar sig handlande å sin handelsbok, att dermed styrka fordran för liorgade varor; finnes den bok ordentligen förd, och gitter ej vederparten vi sa iel deri, eller sådana omständigheter, som boken eller personen misstänkta göra, men nekar ändå till krafvet; då ege boken det vistord, att han, som sökes, skall vara skyldig med ed sig fria, der han ej hellre vill öfverlåta åt handlanden eller den, som boken fört, att fordringens rigtighet edligen sanna, eller ock rätten, i anseende till serskilda orsaker, finner skäl att edgången åt handlanden eller bokförareil uppdraga. § 2. Handelsbok bafve ej det vitsord, hvarom i § 1 sagdt är, derest icke inom utgången af nästa år efter det, hvarunder utborgningen skett, handlanden bevisligen tillställt gäldenär ordentlig räkning å de borgade varorna, eller ock honom derföre hos rätten eller Konungens Befallningshafvande sökt. § 3.
Utskottets hemställanrteu biföllos. 27:de punkten. Mom. litt. a. Utskottets hemställan bifölls. Mom. litt. b. Utskottets hemställan afslogs och den utaf Kongl. Majit äskade förhöjning med 10,000 Riksdaler uti Forlifikations-afdeiningens anslag till bestridande af underhållet utaf Lanutförsvarets hus och byggnader i fästningsoch garnisons-orter beviljades. Mom. Ull. c. Utskottets hemställan bifölls. Mom. lill. d. Utskottets uti förra delen af delta nrom. gjorda hemställan afslogs, hvaremot Utskottets sednare tillstyrkan hiel' af ftidderskapet och Adeln bifallen. Mom. lill. e. Utskottets yttrande giUades. Mom. litt. f. Med afslag å Utskottets hemställan, beviljade ftidderskapet och Adeln det af Kongl. Majit till bekludnadshjelp för Under-officerare vid Topografiska korpsen äskade anslag, 1,200 Riksdaler. Mom. lill. g. Utskottets hemställan afslogs och det af Kongl. Majit äskade bekiädnadsanslagel för det nya Sappör-kompaniet beviljades. Mom. lill. h. Utskottets tillstyrkan bifölls. 28:de punkten. Utskottets tillstyrkan bifölls. 29:de punkten. Utskottets hemställan afslogs och ftidderskapet och Adeln biföll hvad Kongl. Majit i afseende å anslaget till salpeter-uppköp föreslagit. Utskottets tillstyrkan bifölls. 31:sla punkten. Utskottets hemställan bifölls dock med erinran om iakttagande af de lörfln dringar i afseende å summorna, hvilka påkallades utaf Ridderskapet och Adelns frän Utskottets förslag afvikande beslut. 32:dra, 33:dje, 34:de och 35:te punkterna.
Jag motsätter mig ifrågavar. förslog, icke blott derför att det innefattar en helt annan mening än den, grundlagens stiftare nedlagt uti 5o §:n Reg.F:n, utan äfven emedan förslaget alldeles icke öfverensstämmer med den, för Riksstyrelsen i allmänhet, af grundlagsstiftarne antagna grundsatsen; ty icke må man förmoda, att fullmäktige i Riksg.cont. och banken kunna vara i den file af händelser och förhandvarande orsaker för Konungens beslut att icke hålla riksdagen i hufvudstaden, att de böra få inverka på beslutet; ty, ehvad det beror på diplomatiska underhandlingar, på fiendtliga eller vänskapliga förhållanden till främmande makter, eller af förhållanden, hemtade från Rikets inre styrelse, så måste dessa på beslutet verkande omständigheter vara för R. St:s fullmäktige fullkomligen främmande annorlunda än ryktesvis. Konungen deremot, som måste känna alla dessa förhållanden och deröfver inhemta Sitt Råds tanke, Honom måste det tillkomma alt besluta om en så vigtig fråga, som denna. Jag Den 2 December e. m. 83 tillstyrker derföre att Const.Utskts förslag malte, såsom obehörigt, af Ståndet ogillas. Hr LefreTi, Joli. Pehr: Man liar anmärkt, att lili §§:na i grundlagen ej skulle vara tillräckligen tydligt bestämdt hvem sorn skall utsätta den ort, der Ii. St. skola samlas, då det ej kan ske i hufvudstaden.
Hans glanstid hade emellertid utgått, när hans ömt älskade maka togs ifrån h o n o m af allherskaren döden. » Jag sörjde », sade han en gång, då han besökte sin lilla ros, » jag sörjde så, att jag icke kunde sjunga, o c h när slutligen nöden tvang mig därtill, hade jag förlorat mina bästa toner. » Därefter gick det ett steg tillbaka, han sjöng för en mindre kritisk publik för att kunna lefva och kunna underhålla sin dotter i pensionen, ty hon skulle få en god uppfostran, och den höga, friska bergsluften var så välgörande för hennes lungor. Marina, eller sankta Marina, s o m hon kallades i pensionen, återgäldade trofast den varma kärleken på sitt tysta, stilla vis. Hon var vår lilla sångfogel och den fridens engel, s o m mången gång, när oväder hotade mellan de stridförande makterna, afväpnade ordkämparne genom sina milda ord eller klara toner. Den sista slutligen af oss pensionärer var jag själf, den enda representanten för de nordliga landen. Jag intog hedersplatsen vid madames sida och hade äran servera henne vid bordet. Med ryskan stod jag på tämligen god fot. Visserligen hade h o n förklarat, alt nationalhatet var outplånligt på många generationer, men jag åtnjöt icke dess mindre hennes bevågenhet, och fick därigenom mer än de öfriga en inblick i hennes karaktär. » Det var eget », sade madame plötsligt o c h såg upp från ett bref, » lady Threaton, vår nya pensionär, underrättar häri o m sin ankomst i kväll och säger hela liden » jag » och » mig ». Hon måtte väl hafva något resfölje eller åtminstone en kammarjungfru med sig. » » Det låter verkligen eget », sade misserna Brook.
— Om ä ena sidan hufwudmanncns rätt till intagande af ättens säte och stämma wid Riksdagar, bör anses gifwen och oföränderlig, sä har deremot A andra, Ukstottct trott med döde billighet och rättwisa wara bfwcrensstämmande, att enär hufwudman sjelf icke kan, eller will sig wid Riksdagen infinna, den Ättemän af sa,»ma famillc, hwilkcn sig inom wisi tid inställer, borde wara mera och närmare berättigad, att i sädan händelse intaga Famillcns säte, än en af Hufwudmanncn enskild tilförordnad fullmägtig. Utskottet har pä sädan grund föreslagit det stadgande Z Z finnes innehälla, och i öfrigt i de nästföljande §§ under mcdgifwande att cir hufwudman som ej sylt den alder Riksdags-Ordningciis 18 § finnes stadga, likmäl sä wida ej andra behörige Ättemän komma Lilstades, bör fä urgifwa fullmagk, enär han kommit till de är, dä allmänna lagar honom myndig förklarar, noga sökt bibehälla sä wäl hufwudmanncns lagliga rätt, som de öfrige Ättemäns billiga fordran, att genom en Fullmägtig af annor ätt ej i hufwudmanncus fränwaro kunna frän Riksbagsmannarätkighcten för sin egen famillr uteslutas. Wid bestämmande af be händelser, dä af goda skäl, nägon anses hafwa förweikat sin rättighet akt wara Ledamot af Ridder skåpet och Adeln, har Utskottet hwad Riksdags-Ordningen i sadane fall finnes stadga, sill rättesnöre tagit. Den ZO Gctober.
Ett väsendtligt hinder mot dess uppkomst ligger deri, att allmogen börjar begagna hästen redan i tredje året, innan den ännu är utbildad, äfvensom att betet i allmänhet är alltför magert för hästen. Derföre linnas ock uti socknarne närmast Småländska och Westgötlia gränsen nästan inga hästar, utom på de hemman, som äro anslagna till utgörande af reservskjuts vid der befintlige gästgifvaregårdar. I stället begagnas oxar och äfven kor både till jordens drifvande och till transporter, särdeles af timmer och trädvaror till släderne. Fårafveln. Antalet af underhållna får, år 1822 beräknadt till 60,873, upptages 1847 endast lill 60,066, och har således minskats med 800 st. Orsaken härtill måste ligga äfven deri, alt utmarkerne till flere hemman blifvit inkräktade, och betesmarkerne för fåren sålunda förminskats. Fåren äro i allmänhet små och grofullige, synnerligast der de födas på ljungbeten och med ljungblandadt foder. Skotlska får, af den så kallade Chivist-racen, trifvas väl, kunna gå ute nära hela vintren, och gifva både bättre och rikligare ull än landets vanliga får; men ännu är denna får-race sällsynt bland allmogens fårhjordar, Skogar. ”Skogsbruket”, heter det uti den förtjenstfull beskrifningen, kallad topografiska och statistiska uppgifter om Halmstads län, ”arden vigtigaste ”bland länets binäringar, och läflar på många ställen med, om ej öfverträffar, ”jordbruket i fråga om afkastning. Men skogstillgångarne aftaga synbart med ”hvarje år, och blifva allt mer och mer otillräcklige för de ständigt växande ”behofven. Hela strandbygden är, med få undantag, skoglös, och af den fordna , ”ännu så kallade skogsbygden företer största andelen blott kala höjder och ”ödsliga hedar, der, så långt ögat kan se, ingen annan växt än ljung upptäckes.
På del alt tillfälle fortfarande må beredas för skolstyrelserna alt begagna Grefve Thorsten Rudenschölds biträde vid foikskole-underyisningens ordnande i enlighet med hans undervisningsplan, hafva Rikets Ständer äfven vid denna riksdag beviljat ett särskildt årligt anslag till bestridande af kostnaderna för de resor, som beinälde Grefve i sådant ändamål kommer att företaga; och hör detta anslags belopp, Ett tusen femhundra R:dr, under livart och ett af de år, derunder innevarande riksdags statsreglering blifver gällande, i mån af behof och på det säll Kongl. Majit behagar föreskrifva, utaf Riksgäldskontoret utbetalas. § 187. (Den af Slats-Ulskollet föreslagna lydelsen af denna §, hvilken innefattar föreskrift om verkställigheten af ilrågakommande utbetalningar utaf de i Riksgälds-kontoret innestående medel för /olkskole-lärares pensionerande, hafva Rikets Ständer redan godkänt genom lemnadt bifall till Slats-Utskotlels Utlåtande N:o 151.) 8 188. Återstående kostnader och utgifter för innevarande riksdag skola al Riksgäldskontoret bestridas, med iakttagande af de, genom Rikets Ständers Stats-Utskotl, Fullmäktige, till efterrättelse härvid, meddelade beslut och föreskrifter. Likaså bör Riksgälds-kontoret, på föreskrifvet sätt, liqvidera sådana, ännu icke godtgjorda, kostnader för sednast förflutna riksdag, som, enligt Rikets då församlade Ständers beslut, skola af detta verks medel betalas. § 189. Hvad hittills icke blifvit begagnadl af den summa, Sjuhundra femtio R:dr, som af Rikets sednast församlade
Dm mib fantntantåf nätthet af be öfriga fcbtanta röfterna Befinnas lifa bctabc, [fatt beit förfcglabe febetn öppnaö oå) afgöra Bcflutet. år pluralitet reban munnen, Bör ben aflagba febelit ouppBtu* ten genaft förftöraö. § 61. Satntan må ej magra proportion, utom när palt finner märft fråga ftriba mot ©ruitblagö tpbetfe; od) Bör patt bå alttib anföra ffäten tilt fin mägratt. Dereft hammaren änbod prfar propofition, ffatt Salman ega att förttara öfmertäggningen pmi tanbe, od; måtet förmifaö bå titt jfonftitutionö It pmab Utffottet förftarat ide mara mot ©ruttbtag ftribanbe fatt propofition feberntera ej mägraå. § 62. åvatnmareö Beflut i fråga, forn ide rörer jbamutareit enffitbt, ffatt 93beb*ätamma* ren genom tttbrag af prototottct betgifmaö. -jpar måtet marit af ftäitbigt etter i befj ffätte färffitbt tittfatt tttffott panbtagbt, ffatt od betta om Beftntet på ettapanba fått nnberrättaö. Dereft lebamot, font i ätaminarenö Beflut ej inftämt, mitt filt färffilba mening pcb 9ftcb*ä\amntaren amnäta, ffatt fåbaitt mara ponom oBetaget; Börattbc pan i ftift fatt filt ffiljaftiga mening ffrtfttigen titt protofottet afteutita, pmarefter ben genom protofollöutbrag 2öleb*&ammaten belgifmeö; men ej må påraf i något fatt
Den 1 Augusti. 23 går således egentligen derpå ut, att uppbörden, i stället att, sorn nu sker, besörjas af räntetagarne sjelfva, skulle verkställas af kronans uppbördsman och räntetagarne sedermera få från ränterierne uppbära sitt lönebelopp. Räntetagarnes äganderätt till indelningen, om jag så må uttrycka mig, skulle således förblifva orubbad, komiterades åsigler skulle på detta sätt icke kunna till fullo göra sig gällande. Men jag tror dock, att man äfven på den vägen i någon mån skulle kunna uppnå det åsyftade ändamålet, och jag har derföre tillstyrkt bifall till hvad Utsk. föreslagit, endast med förbehåll att sättet hvarpå indelningshafvare!! skulle uppbära sin ersättning, blefve föremål för särskild pröfning, på det alt man kunde blifva i tillfälle att bereda en större fördel för desse tjenstemän, än hvad Utsk. föreslagit. Samme värde talare som framställt den anmärkn., som jag nyss till besvarande upptagit, har äfven påstått det jag skulle yttrat, att det af komilerade framställda förslag vore beroende deraf, att räntorne blefve i penningar bestämda. Uti detta antagande af den siste värde talaren ligger en förvillelse. Jag har endast sagt, att möjligheten af indelta räntornas indragning berodde derpå, huruvida räntorna alltid skulle liqvideras med penningar. Den punkt som i går utgjorde föremål för R. o. Ad:s pröfning angick frågan om räntornas förvandling till en fix penningeränta. Om äfven en så beskaffad förändring icke skulle komma att äga rum, utan räntorna fortfarande i större eller mindre mån utgöras uti persedlar, så uppstår en annan fråga, nemi. den, huruvida vederborde räntegifvare och räntetagare skulle äga att till leverans uppsäga eller utfordra berörde persedlar, eller om räntan alltid skulle lösas med penningar. Det är detta sednare som jag påstår vara nödvändigt om indragning af indelta räntorne skall kunna verkställas. Jag förmodar således att den värde talaren sjelf skall, vid närmare eftersinnande finna, att den förmenta motsägelsen icke ägt rum.
St. år >84?.) 8 58 skatteriksdaler iubegripne persedlar, efter årets gällande lösningspris, med tillägg af fyllnadspenningarne uppginge, vore hvarje hemmans ränta, vid skeende debitering, lätt bestämd samt controllen derå för hvarje Fögderi och Län likaledes lätt verkstäld, äfvensom det icke mötte ringaste svårighet lör de skattskyldige att, med kännedom om egendomens contanta skatt och persedelskattetal, controllera rigtigheten af den påförde räntan. Vid fråga sedermera om de persedlar, hvaruti den nya räntan skulle kunna lämpligast utsättas, möter naturligtvis intet hinder att, om så nödigt vöre, i detta afseende för hvarje serskildt Län eller distrikt bestämma olika beräkningsgrund för skatteriksdalern, men, om, på sätt Comiterade uti det följande i underdånighet föreslå, samteliga indelta räntorna varda till Statsverket indragne och de i ordinarie räntan inbegripne persedlar få lösas efter medelpris, emot det att de skattskyldige, i stället för de dem derigenom beredda lördelar, åtogo sig att liqvidera nämnde ränta med penningar, samt således leverering in natura icke vidare ifråga kom me, blifver det ej af behofvet på kalladt att utvälja persedlarne efter hvarje landsorts hufvudsakliga produkter, helst de endast utsättas, på det att räntan måtte lämpas efter möjlig omvexling i varupriserna, hvilket ändamål fullkomligen bör kunna vinnas, derest den kommer att bestå af sådana persedlar, som i hela Riket allmänt erfordras och finnas att tillgå, samt således skäligen kunna antagas böra bibehålla enahanda proportion till öfrige varor, som de hittills innehaft; hvarförutan likhet härutinnan öfver hela Riket skulle bereda möjligaste enkelhet.
Hur underbart för dagens kloka hjernor Står hjelten bland sin kyllerklädda flock, Som fästade på himlen sina stjernor Och bar blott dam och krutrök på sin rock.visa huru mycket den mest välmenande är längt ifrån att säga, hvad man verkligen tror sig hafva yttrat, alldeles som Dumoustier säger om älskaren: Un pauvre amant dit ce qu ’ il pense, Sans penser ä ce qu ’ il dit. Sitt mod blott kunde han ur faran berga, Han tog den snöda lyckan aldrig fatt: Men mer än kronor vägde dock hans värja, Och säkrare än de satt hjeltens hatt. Hvi, kämpabard, med nordens vålnad gräfves Ej ock dess lif ur högen fram igen? De gamle hjelmar fejar man förgäfves, De bäras icke opp af nya män. Det skall bli kändt, ditt språk ur hjelteverlden Som södern tror ett skri från vildars zon, Förr bars det kring på karolinska svärden Nu skönt det bryter fram i harpans ton. Ditt och den store kungens hemland blickar Nu stolt på dig, som förr på honom, ner, Och när det en gång dig till honom skickar, Han nöjd sin skald ett kungligt handslag ger. (Jeraför Vitterhetsförsök af Beskow, 3: dre uppl. Ett hittills otryckt poem från Beskow till Tegnér hafva vf~ erhållit tillåtelse att här i utdrag meddela. Med anledning af jubelfesten utgifver nämligen dr Elof Tegnér ett större arbete med titeln nUr Esaias Tegnérs papper: Bref från samtida till Esaias tegnér ”. Boken som omfattar inemot 500 sidor i stor oktav, inne * håller följande afdelningar: I ungdomsåren 1801 — 1806 (bref från skaldens broder Elof Tegnéi, från Lars Gustaf Tegnér, M. Choræus, E. G. Geijer och J. Kragh Höst, ” den svenska literaturens apostel i Danmark ”); Tegnér i Lund 1809 — 1826 (bref från C. A. Agardh, J.
(Se Bihanget till RiksStåndens Protocoll t8>2, 3 Delen, sidan 1644). Angående förslag till förändringar uti Riksdagsordningen: 1:0 Af den 11 December 1809. (Se Ridderskapets och Adelns Protocoll, December, sid, 789 JemkningsUtskottets Memorial,) Den 8 Jnni. e, m, 175 2:0 Af den 8 Mars, 1810. (Se Ridderskapeta och Adelns Protocoll, Mars, sid. 410. 3:0 Af den 21 Mars 1810. (Dito Mars, sid. 1241.) 4:0 Af den 4 April 1810. (Dito April, sidan 23°i* 5:0 Af den 27 April 18to. (Dito April, sid. 1016.) 6:0 Af den 12 October 1810. (Särskildt tryckt.' Se ofvanföre.) 7:0 Af den 13 Augusti 1812. Angående Förslag till förändring i Tryck» <* frihetsFörordningen : Den delen af Memorialet, af den 20 Ju. ni 1812, hvaruti föreslås en Jury till afdötnande al Tryckfrihets mål. (Se Bihanget 1812, 2 Delen , sidan 769.) Herr Landt Marskalken tillkägnagaf, att, se* dan Riksdagen 1809 och 1810, hvilade på bordet ett ConsututionsUtskottets Betänkande angående förändringar i NationalRepresenta* tionen, hvilket, jemte några Ledamöters der. vid bilagda enskildta förslag, vore särskildt tryckt. Det innehölle icke något af Utskottet godkändt och beredt förslag, i följe hvaraf väl discussion, men ingen proposition till an* 176 Den g Juni. e. m. tagande eller förkastande deröfver kunde äga rum. Herr LandtMarskalken hemställde, om icke dessa handlingar, som utgjorde en särskild bok, utan att nu uppläsas, kunde vara att tillgå i RiddarhusCanzliet.
Han tyckte sig finna en bestämd motsats mellan den fula masken och den lilla, rörliga foten, mellan kryckan och den lilla, fylliga handen som höll henne, mellan tiggarpåsen och den icke naturligen böjda rygg, på hvilken den hängde, mellan den vårdslöst knutna kjortelns grofva veck och den smärta växt, som det icke lyckats att dölja – om eljest sådan varit den maskerades afsigt! Derpå tviflar kanske läsaren? Badin gjorde detsamma och han hastade att mätta sin nyfikenhet. –»God afton, vackra mask!« hviskade Badin. – »Ett opassande skämt, min herre! med en gammal, fattig och ful gumma«, blef svaret. Men det fanns metall i rösten, oaktadt masken, och Badins nyfikenhet blandades med längtan. – »Tillåt mig att lätta er börda; påsen är synbarligen för tung åt er. Gif mig kryckan och emottag i stället min arm. – »Kryckan är pålitligare. – »Ni misstror mig? – »Er, som en annan. – »Och hvarföre? – »Emedan ni drifver gäck med ålderdomen och eländet. – »Ni drifver er roll för långt. De der begge orden »ålderdom» och »elände« taga sig icke väl ut under dansmusik. – »Lika väl, som en korp bland kanarifoglar.« Badin studsade. Var det en hänsyftning på hans färg? eller låg ingen afsigt i uttrycket? – »Känner ni mig? – »Gif mig er hand.« Badin räckte henne den. Hon ritade deri med fingern ett stort N. – »Nej, min sköna. – »Jo, min herre. De befunno sig i detta ögonblick invid dörren till det rum, som var fruntimren ensamma förbehållet. – »Mitt namn börjas icke med N. – »Men dermed börjas helt visst en Narr.« När masken yttrade dessa ord, höll den redan ena handen på låset till nyssnämnde rum, der den försvann bland hvimlet af öfriga masker och slog igen dörren efter sig, just då det sista ordet blifvit utsagdt.