Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag vågar till Herr Grefven och J^andtMarskalken hemställa, om icke, i anseende till åmnets vigt och den sent lidna tiden , pröfningen af StatsUtskottets Betänkande rörande å.dje Hufvudtiteln må uppskjutas till nästa Plenum. Mindre vigtiga frågor kunde kunde under tiden företagas. Friherre Den 5 Julii e, ni. 193 Friherre Ankarsvärd, Cart Henric, föréViade sig nied Friherre Wrangel. Friherre Björnftjerna, Magnus: jag skulle hemställa, om icke Ridderskapet och Adeln fun-. he det vara nyttigt, att nn företaga Betänkandet om tredje HufvudTiteln; det blifver i ailä fall säkert återremittéradt. Friherre Wrangel: Jag är förvissad, att discussionen om tredje HufvudTiteln blir ganska vidlyftig; och denna fråga kan icke lättsinnigt behandlas. Jag förnyar således min hemställan^ att den må få hvila. Herr von Hartmansdorff\ Augiifi: jag förenar mig i samma anhållan som Friherre Wrangel. Det beror visserligen af Herr Grefven och LändtMarskalken 0111 Betänkandet skall företagas nu eller uppskjutas; men jag skulle För miri del önska det sednare. Föredrogs å nyo och bifölls StatsUtskottets den 27 sistlidne Junii under Niö 25 i afgifne, samt den 28 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, öfver Kongl Maj:ts Nådiga Proposition, angående StatsVerkéts tillstånd öch behof; uti livad sorn förer RiksStatens fjerde HnfvudTitel. Ridd o. Ad. Prot. 194 ■!)cn 5 Jidit e. m.
Friherre blyerts, tilläde att han an, höll om Riddcrskapcts och Adelns Mständ att commu» nicera sttt Memorial med de öfrige Respcctivc Ställden, hwilkct BiföllS. Herr Grefwe» och L a n b t - M a rskalken erindrade att en Justruction för Riksens Ständers Ombud ivid Uptcckningen, redan förut wore Lfwercnskommcn. Friherre kkjertn inwände, att han icke ansäge densamma tilräckclig, emedan deruti icke more förescdt sädana fall, hwaruli upgifter möjligen skulle kunna fbrwägraS. Herr Landt-Marskalken upläste derefter dek Protocolls - Utdrag af ben i September, som innehöll föreskriften för Riksens Ständers Ombud, och tilläde, att han tpckte densamma wara i de amplaste termer författad. Friherre Legerström, Jacob, yttrade sig tro att fä snart ett af Riksens Ständers Ombud - Den iz September. Z15 bud sjelf ansäge sig bchöfwa en fullständigare Jnstruelion, borde cn sädan icke kunna honom förwagras. Herr Grefwe» och L a n d t - M a rskalken proponerade all cn detaillcrad Jnstruclion för Riksens Sländers Ombud wid upteckningcll af f. d. Konungens egendom skulle utfärdas. BiföllS. Efter nägon korrt bfwerläggning rörande hwilket Utskott borde fä befattning med förcstäcndct af denna omständliga Jnstruction, bestöts att detsamma skulle Expcditions-Uiskottct updragas, som ägde att til nästa klenum med sitt Project dertill inkomma och skulle ett Protocolls - Utdrag öfwer dejsa Ridderskapets och Adelns beslut, under betta kienuin upsättas, justeras och till de öfrige Ständcn skyndesamt afsändas. Friherre Stael von Ist oII stein.
Då Kammaren första gången organiseras’, för hvilket tillfälle tiden till valens förrättande serskildt kommer att bestämmas, men hvilket ej förhindrar, att örn mer eller mindre än 3:ne år derigenom skulle erfordras för iagttagande af den här ofvan nämnde allmänna för reskrift om valens vekställande i December månad, det andra gängen skeende valet samina månad i allt fall äger ruin, skall Kamreraren som för sin förvaltning står i personligt ansvar såsom kronouppbördsman, af Le-, damöterne väljas och kan icke behålla samma befattning längre än -?me år så vida han, icke af de då tillträdande nya Ledamöterne återyäljes Så snart Kamrarne första gången orga niteras skola HofRätterne genom Konungens vederbörande Befallningshafvandes försorg låta tillställa dem en på grund af HofRätternes och UnderDomstoIarnes Protocollerlör 50 år tillbaka LänsStads och Häradsvis upprättad förteckning, innehållande namnen å de personer som under samma tid i hvarje Län blifvit till Förmyndare förordnade, äfvensom mynd* lingarnes namn. Bestämmandet af en så lång tid tillbaka torde blifva nödvändigt, för att vara viss det alla förmyndare utan undantag blifva uppgifne, som om förre års uppgifter bestämdes, tilläf - Den 17 februarii. 425 ventyrs ej skulle blifva fallet med dem, hvilka ovanligt länge b i b,e hållit slik befattning för dem af qvinnokönet som förbli)vit ogifta, och dem af mankönet som efter 21 års ålder blifvit under förmyndafevård ställde. Hvarje Läns Kammare later genast trycka samma) förteckning, sedan deri befintelige namn blifvit satte i alfabetisk ordning, och kungöf derefter i officiella Tidningarne samt i alla Länets kyrkor att då varande förmyndare i Länet skola inom 3'ne månader eiler kungörandet hos FörmyndareKammaren redogöra för deras förvaltning och mot Kammarens qvitto, der afjämna de af dem om hände* hafde förtpyndaremedel samt alla förmynderskapet rörande handlingar, och äger Kammaren att i händelse af någon förmyndares Uedskande * detta fall anlita vederbörande
När jag för några är sedan besökte Myntet i Paris, sade mig myntmästaren, att det gjort betydliga förluster derigenom att det nödgats ouphörligi slå nytt silfvermynt, emedan enskildta myntskedare funnit fördelaktigt alt för den ringa guldhalt som fanns i det gamla silfvermyntet, nedsmälta det. På samma sätt förhåller det sig med den koppar som finnes i silfvermyntet, ty han utgör alltid ett öfverskott utöfver myntets efter silfverinnehållet beräknade värde. I den myckna koppar, eller ^ mot -f silfver som här i Sverige blandas i speciemyntet ligger således ett betydligt premium för dess npsmältning. Ar sådant förståndigt? Kan det kallas god hushållning? För det att man icke år 1830 gjorde hvad man bordt göra, skall man derföre aldrig vidtaga en förändring som är riktig och fördelaktig? Jag är förvissad, att om man icke nu vill vidtaga denna åtgärd, skall hon dock framdeles äga rum, men som ovisst är, buru länge jag har en röst i allmänna angelägenheter, har jag icke velat uraktlåta delta tillfälle att förklara, det jag är af Hr Björnstjernas mening och skulle önska, att hon äfven blefve R. Stms. Frih. Tersmeden: Det är i allmänhet min tanke, att dådet är fråga om att förändra ett lands mynt, man bör lillvägagå med mycken varsamhet, enär myntet är, så att säga, lika mycket en opinionssak som en realitet. Hvad nu ifrågavar:de ämne beträffar, så medgifver jag visserligen, att det icke inverkar på silfvermyntets värde, om deri inlägges mer eller mindre koppar, men sedan man en gäng bestämt sig för en viss lödighet hos myntsilfret, bör man icke deruti vidtaga någon förändring förr, än den är af behofvet oundgängligen påkallad. Rådfråga!' man erfarenheten, så finnér man att vårt speciemynt, blifvit i förhållande lill penni ngerörelsen i allmänhet, mycket litet ulvexladt.
Af ben Zo § med Friherre ^6e!lvärä8 tillägg splits tydligthwad rätt Revisorer äga tvid granskningen af Srats-Werket. Men att gifwa föreskrifter bör dem c) tilläras. Jag liviflar att nägon Konung skulle kunna Staga sig att styra landet, om hans befallningar skulle stä under Revisorers förmynderskap. Deras rätt är att göra anmärkningar, och den är grundad i Riksens Stän» ders Bewillnings-rätt, hwilkcn äter genom dcha Revisorers ätgärd tiilräckcligcn är fbrwarad. Herr ^nbnebjaim, 6öran, utbad sig fä nämna att Räntekammarens och alla Oe» partcmcnkers ifrän Stats - Contoircks räkenskaper revideras af Kimniar-Rätten. Oet more lätt att der fä alla upplysningar. Rcvisorerne kunna äfwcn lätt rf» terse om Kammar-Rätten gjort sin skyldighet. Jag fär förnya den anmärkning jag förut gjort, att Revir sorernc böra till upplysning erhälla ett Utdrag af Kam» mar-Rättens gjorda anmärkningar. Friherre Lik. öl von irk allstern: Jag har redan förut anmält att det wore nödigt be, stämma huru tvid redvlvrsrringrn skall fbrhSllaS. Oet är obehagligt ari ej känna gränsen mellan Konungenoch Folkets rätt, och man skulle lätt kunna komma att framdeles owrtande föruäima den förra. Jag önskar att 4536 Den Ll (Dctober. att det mätte bestämdt utsättas hwad som menas med anordnade medel till wista behof och eftersyn att de rätt blifwit anwändc. Är all rcdowisning instränkt wid akt fä bcwis akt summorne äro aflemnade och ätgängna: -Äga Rcvisarcrnc att tillse cm summornc gätt till sina ändamäl, eller till pensioner, högda löner m. m. Är detaillens undersökning Ständer förbuden eller ej? Är ben förbuden, sä har jag ingen king akt säga, men dek wore underligt om man stall ge sina pengar, och k) fä weta huru de an mandas. Grefwe Norner:
Jag ber att få förklara, det min mening, då jag talade om ifrågavarande 170,000 rdr, icke var att ifrågaställa någon nedsättning, icke heller, som en talare uttryckt sig, att »gnugga» på medlen, utan endast att tillkännagifva, det jag allt hittills följt och allt framgent kommer att följa den grundsats, att uti dylika fall bevilja hvad K. M. genom vederbörande Departements-chef begärt, samt att jag icke anser rätt att enskilda motionärer framkomma med förslag i ämnet, då Konungen genom sin rådgifvare gjort en direkt framställning om hvad som är nödigt för behofvets fyllande. Jag måste nemi. hafva mera förtroende för det omdöme, som uti ett dylikt fall uttalas af Departements-chefen, än jag kan hafva för de af enskilde motionärer uti samma syftning uttryckte åsigter; — och anser det ovilkorligen vara representationen värdigare att bifalla K. M:s förslag, än understödja den enskilde motionärens framställning i ämnet. Utan att dela den s. k. förtjusningsfebern, kan det dock icke undgå att förundra mig. att, — sedan man talat derom, att man är så belåten med Konungens nuvarande rådgifvare och desse samme rådgifvare framlagt en uppgift rör:de ställningen samt en begäran om anslag för omhandlade ändamål, — man derefter gillar enskilda motionärers förfarande att framkomma med 330 Den 11 Februari f. m. ett annat förslag uti samma fråga, innehållande en väsendtlig förändring af förstberörde nådiga hemställan. Jag upprepar att det, hvarken af mig eller någon annan härstädes, blifvit ifrågasatt att nedsätta hvarken begärdt anslag eller nationens heder; men att vi, med jemväl fästadt afseende derå, att uti likartadt fall förslag af enskild motionär icke sedan 1823 års riksdag blifvit frarnstäldt, anse för rättare och representationen värdigare att bevilja hvad K. M. begärt, än att understödja hvad enskild motionär i frågan föreslagit. Frih. Gripenstedt, Joh. Aug.: Jag anser det vara min pligt, att i anledning af förevarande motion äfven yttra några ord. Gr.
•— om nedannämnde Betänkanden: från Statsoch Banco-Ut skotten angående bidrag till utförande af Hjelmare Canal och Slussverks ombyggnad; ifrån Lagutskottet: i) om förändrad organisation af IläradsRätterne; 2) om befrielse för sökande parter uti skuldfordringsmål att med förklara uden communicera Konungens Befallningshafvandes Utslag; 3) i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande angående ändring uti 25 Gap. 5 §. RättegängsBalken; 4) om FörlikningsDomstolars inrättande. P. 612. — 0111 LagUtskottets Utlåtanden i anledning af anmärkningar vid dess Betänkanden: angående hembud då Frälseskatte hemman utom börd försäljas; 2) rörande tjenlige Författningar mot allmänna förbrytare. P. 613. —• om Lagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens Betänkande öfver yrkade utvägar, att förekomma löse men arbetsföre personers kringstrykande och bettlande i skydd af de Pass, som i ett eller annat lagligt hänseende - 369 ehde samt i stod af gillande Författningar, kunnat för dem blifva utfärdade. P. 6i3. — om Allmänna Besvärsoch Oeconomielltskottets Betänkande rörande Hus behofs-Bränvinsbränningen. P. 6r4- om StatsUtskottets svar på anmärkningar vid dess Betänkande rörande hamnbyggnad i Jönköping. P. 6i4> — om Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets Betänkande, angående yrkad förklaring af Kungörelsen den 6 April i8ro, angående skyldigheten för Ledamöter af Ridderskapet och Adeln samt PresteStåndet, att för deras jord, hus och tomter i Städerne, deltaga uti allmänna åligganden. —- om remiss lill BancoUtskoltet af Kongl. Maj:ts Skrifvelse angående ett lånebiträde till fullbordande af nya Bibliotheksbyggnaden vid Upsala Universitet. P. 735. — om remiss till Lag-Utskottet af Kongl. Maj:ts Proposition angående förklaring öfver 5 § i 25 Cap. RättegångsBalken, samt 4 §. uti 3 Cap.
Då den af Rikets sednast församlade Ständer deremot uttalade grundsats, att af samtliga kassor och fonder bilda en gemensam, samt indraga för särskilda ändamål inrättade kassor, emot det att kontanta anslag för årsbehofven i stället anvisas, likväl icke syntes kunna gifvas allmän tillämplighet, såsom t, ex. i afseende å krigsmanshuskassan, som hufvudsakligen utgjordes af framlidne regenters, af enskilda tillgångar anvisade gåfvor, hvilkas sammanförande med statsverkets allmänna tillgångar blefve oförenligt med gifvarties afsigt och önskningar; samt då, på sätt vid 1823 års riksdag af Rikets Ständers ombud förordades, äfvensom af 1858 års komité och af Landtförsvars-komitéen, i afseende å förvaltningen af kassorna genom en i stället för flera afdelningars försorg vore föreslaget, enhet i vård och förvaltning skulle befrämjas, utan tillökning i Stats-kontorets tjenstemannapersoual och aflöningssumma, derom Rikets Ständer i öfrigt sig icke utlåtit eller medel dertill anvisat; hade Kongl. Majit funnit bestyret med utlånandet och redovisandet af de under Krigs-kollegii vård befintliga kassor och fonder så mycket heldre böra till Armé-förvaltningens civila afdelning öfverflyttas, som någon ny och tillökad förvaltningskostnad derigenom icke uppstode, samt Rikets Ständer jemväl förutsatt, att en sådan öfverflyttning kunde ega rum. Hvad angick Rikets Ständers anhållan derom, att kassaförvaltningeu måtte bringas i öfverensstämmelse med den reglering af Statens allmänna penningeförvaltning, som kunde blifva en följd af Rikets Ständers derom särskildt gjorda underdåniga framställning, hade Kongl. Majit förklarat
Såsom ett exempel bland de nyssnämnde 6 Ersältningsmålen kan jag, jemte åberopande af hvad en annan Ledamot, Hr Winberg, uti dess Reservation anfört, ej underlåta här upprepa det serskildta förhållandet med, under K:o 6, framstälda Fartyget Nordstjernan, att detsamma utgått från Wisby i Augusti 1813, och blifvit uppbragt till Eckenwärde i Hollstein d. 18 Sept., 3 dagar efter daterandet i Stock - 334 Stats-Utskottets liolm af Krigsförklaringen mot Dannemark, hvilken (enligt Acten äfven bilagdt vederbörligt bevis) kungjordes i Carlshamn, der Fartyget var hemma, ej förlän d. 10 October, eller öfver 3 veckor efter uppbringningen i Hollstein; — att derefter, vid Svenske Trupparnes inryckande i Hollstein uti början af Januarii 1814 5 Befälhafvaren anbefallte Magistraten i Eckenwärde återställa Skepp och Last till Ägaren, men att årstiden hindrade verkställigheten deraf, hvaremedlertid Tractaten i Kiel d. i4 samma månad mellankom, då omedelbarligen efter inträdande af detta nya fredstillstånd Skepp och Last för andra gången togos från Ägaren, i följd af den stipulation, hvarigenom ”Konungen af Sverige till fördel för Konungen af Dannemark, ” (som orden lyda) ”afstod från alla recla”mationer för Svenska Fartyg och Laddningar uppbringade igenom Danska Kapare, alltifrån Fredsslu”tet i Jönköping, ända till vidtagande af verkeligt ”Krig/’ Och att alltså, detta Skepp, ehuru redan de facto frigjordt, åter skiljdes från Ägarens våld igenom sjelfva senare Fredstractaten, för hvilken sällsamma händelse ock Committerade i deras underd. anmälan af målet hos K. M:t tillstyrkt serskildt afseende.
Tullförsnillning skulle föröfva» - Den 4 Augustt Vas med gods, som är på Nederlag upplagd t,' lagbrytaren i sådant fall bor anses förfallen till hårdare ansvar, än som för dylika brott i allmänhet är stadgadt; att inom Maj månads slut hvarje år räkenskaperna öfver föregående årets Nederlags-rörelse böra, vederbörligen afslutade, till Tullstyrelsen insändas; samt sluteligen att alla Stapel * Städer* som åtstunda att åtnjuta en så beskaffad inskränkt Nederlagsfrihet, som efter förenämnde grunder kan medgifvas, och visa sig vara forsedde med t i 11- räekeliga och påliteliga Magasins - byggnader, måge af en slik förmon sig begagna; Éörande den frågan, huruvida spannemål må inbegripas ibland de sill Nederlag tillåtn3 varor, hafva Riksens Ständer ansett inga skäl vara förhanilen , att sådant tillstyrka, lieldst éj allenast inånga underslef ocli missbruk till landtbrukets skada derigenom kunde uppkomma, utan ock den, i vissa fall för nödig ansedde inskränkning i friheten till Spännemålsinförsel från utrikes orter, skulle blifva utan gällande kraft och verkan, i händelse denna vara, emot den obetydliga afgiften för Nederlags-rättigheten, och utan attgenast vid Spannemålens införande vanliga TuUuulgälder béhöfde erläggas, kunde under skydd af Transito Handels-speculationer få uti Rikets städer fritt uppläggas och förvaras; anseendes Riksens Ständer det i afseende på allmänna Magasins - inrättningen tillstyrkte ständiga upplag af inländsk ■Spannmål, i Krono Magazineh, kunna tillräckligen - Ben 4 Augusti ligen förekomma hungersnöd i missväxtår, si länge och intill dess Spannmål hunne ifrån Utrikes orter då införskrifvas och hit anianda. Riksens
Han hämtade ut sin konjak, Annette – han hade vid sin ankomst titulerat henne fru, men med en förlägen stolthet å hennes sida underrättats om, att här tilltalades alla med förnamn –, fick han till att koka kaffe, hvilket hon såsom dotter af ett rikt bondhus inne på fastlandet förträffligt förstod sig på, och snart sutto han och hans värdfolk i den hyggligaste passiar. Det var just i dessa dagar som makrillfisket stod på. Makrillfisket utgjorde öns hufvudnäring. Långt ute i öppna hafvet låg en stor båtflottilj förankrad, bestående af öns alla båtar, med öns hela manliga och kvinnliga ungdom ombord, hvarje natt i ända, understundom många dagar och nätter i följd. Det unga Utön lefde och hade sin varelse midt på hafvet, på däck och under däck, i dessa tider. Engelbrektsson hade två storbåtar ute. Men fisket gick dåligt detta år. Det såg ut, som om det skulle gå samma väg med makrillen som det redan gått med hummern: denna var sedan någon tid på upphällningen. Man hade gått för oklokt till väga och därigenom halft om halft utrotat fisken. En ung flicka och en minderårig pojke kommo springande mellan klipporna bakom täppan, igenom grinden och fram till verandan. Det gällde att få låna lotsåldermannens lilla segelbåt för en tur in till fastlandet: mor skulle till att få barn, männen vore med sina båtar på fisket, och de måste in efter barnmorskan. Lotsåldermannen gaf dem några anvisningar, och de försvunno. Samtalet gled in på öförhållandena, det afskilda läget, svårigheterna att i trängande fall ha kommunikation med fastlandet. Åh, nu ginge det väl an. Men vintertiden, då det hvarken vore is eller öppet vatten och då västanstormen vecktals insvepte hela den lilla stenön i en enda drifvande rök af oceanstänk! Inte att tänka på att nå öfver till fastlandet. Huset vore byggdt starkt nog, och täckt både utan och innan, med papp och bräder; men knakade i alla fogar gjorde det, som om det skulle resa sin väg som ett korthus.
Jag har aldrig sett honom, men bara den tanken att det finns en menska som sitter och väntar på min olycka, en som dagligen ber ned förbannelser, och som ska gapskratta när jag störtar, FORDRINGSEGARE. 65 bara den föreställningen rider mig, drifver mig till dig, fascinerar mig, förlamar mig! TEKLA. Tror du jag ville unna honom den glädjen? Tror du jag ville göra honom sannspådd? ADOLF. Nej, jag ville inte tro det! TEKLA. Kan du inte vara lugn, då? ADOLF. Nej, du oroar mig beständigt med ditt koketteri! Hvarför drifver du detta spel. TEKLA. Det är inte något spel. Jag vill vara omtyckt, det är alltsammans! ADOLF. Ja, men bara af herrar! TEKLA. Naturligtvis! För, vet du, fruntimmerna kan aldrig ett fruntimmer bli omtyckt af? ADOLF. Säg du! Har du hört något af honom, nyligen? TEKLA. Inte på ett halft år! ADOLF. Tänker du aldrig på honom? FORDRINGSEGARE. 66 TEKLA. Nej! Sedan barnet dog ha vi icke haft några förbindelser. ADOLF. Och du har inte sett honom, ute? TEKLA. Nej, han lär ju lefva på vestkusten någonstädes. Men hvarför grubblar du på det nu? ADOLF. Jag vet inte. Men sista dagarna, när jag varit ensam, har jag tänkt på honom hur han måtte ha känt det, när han blef ensam, den gången! TEKLA. Jag tror du har samvetsskrupler! ADOLF. Ja! TEKLA. Du känner dig som en tjuf, inte sant? ADOLF. Nära på! TEKLA. Det är vackert! Man stjäl kvinnor som man stjäl barn och höns! Du betraktar mig således som hans lösöre eller fastighet! Tack ska du ha! ADOLF. Nej, jag betraktar dig som hans hustru! Och det är mer än egendom! Det kan inte ersättas! FORDRINGSEGARE. 67 TEKLA. Jo bevars! Fick du bara höra att han var omgift, skulle grillerna gå! Du har ju ersatt honom åt mig! ADOLF. Har jag det? Och älskade du honom nånsin? TEKLA.
Bonde-Ståndets skiljaktiga beslut om beloppet af afgiften för bränvins-bränning; så enär Utskottens förslag härutinnan blifvit af de trenne öfrige Stånden godkändt; finna Utskotten skäligt hemställa lill Bonde-Ståndets bepröfvande om icke Ståndet skulle tackas alt med de öfrige Slånden sig förena; men för den händelse sådant afslås, kommer frågan alt till Förstärkt Stals-Ulskott öfverlemnas; i hvilket afseende Utskotten föreslå följande voterings-proposilion: Den, som godkänner den af Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskolten uti io:de momentet af Utlåtandet N:o 5 föreslagne, af Irenne Stånd gillade panneiymds-afgifl för bränvins-bianning, på sätt dea vid Utlåtandet bifogade tariff utvisar, likväl B ev.- samt Allni. Besv.' och Oecon.-Utskis Memorial N:o 7. 5 likväl med den förändring deruti, sorn afgörandet af nästföregående volerings-proposilion kan föranleda, samt att skatten för sådane konslapparater, hvilkas tillverkning öfverstiger den för dubbla pistoriske pannorne antagne, utgår med 4 sk. på hvarje kanna bränvin, som med sådan bränningsredskap kan tillverkas; voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej; kommer, i enlighet med Hederv. Bonde-Ståndets Beslut, den i ofvanberörde tariff utsatte beskattning, med iakttagande af den förändring, som deruti genom nästföregående votering kan uppkomma, att i alla delar till hälften nedsättas, samt denna hälft utgöra hela beskattningen för sex månaders bränningstid; och skall afgiften för konslapparater, som icke kunna hänföras under någon af de beskrifna sorterna, nedsättas äfven till hälften eller till 2 sk. för hvarje kanna bränvin, som med dem kan tillverkas. Af n:te Momentet har första punkten, angående transporträtlighelen, af samllige Riks-Stånden blifvit bifallen, med tillägg, enligt Högv.