Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Tjcirbär ma eller vr akt jära 1 tunna ll:dr sk. 44 r:st Trädvaror: vilke, oarbetad!, sägadt eller tillhugget: alm, ask, bok, björk, ek oell andra ej specificerade sådana trädslag, som växa inom landet 100 R:dr v. 15 — furuoch grantimmer: otillhugget eller sågblockar 100 R:dr v. 25 tillhugget, ej specificeradt . 100 R:dr v. 10 bandstakar . 100 st. 1 —• bjelkar och sparrar af furu och gran, af mindre tjocklek än 5 tuni midtpå 1 stycke 3 bräder och plankor, sågade', af ek och ask 100 R:dr v. 10 enträd och enstafrar 100 st. 12 •— gevärsstocksämnen 1 dussin 12 handspaksämnen . 1 dussin 4 — läkter, huggne eller täljde . 1 tolft JO sågade 1 tolft 2 — master, bogspröt och spiror: af 4-0 tums omkrets och deröfver, 10 fot från storändan . 1 stycke 2 — af 20 till 40 tums omkrets, 10 fot från storändan 1 stycke 20 derunder 1 stycke 12 — pumpträd, oborrade, se master och spiror. ribbor, sågade, längre eller kortare 1 tolft 9 — stäfver, laggoch botten-: af till och med 42 verktums längd å de förra och högst 27 verktums längd å de sednare: af ek 120 st. 4 af bok, furu eller gran .. 120 st. 1 — 45 Qvantitet Utförselstull. ! för tullberäkningen. Banko.
En inträffad missväxt, mot hvars vådliga inflytelse man tilläfventyrs, genom brist på samlade lager af inhemsk säd, ej är beredd, tvingar till så skyndsamma i nförskrifningar af spannmål, att den, före allt handels-företag nödvändiga lugna beräkning af flere vigtige förhållanden, ej blifver möjlig att iakttaga. Då man nu tillika eftersinnar, att Styrelsen af en Inrättning, som är egnad åt inhemsk verksamhet och är inskränkt inom ett enda hufvudsakligt ändamål, ej kan ega, och ej ens bör förmodas kunna ega, vana och erfarenhet af handelsoperationer, bekantskap med utländningar, och kännedom af deras olika Iocal-förhållanden, så bör man ej undra, om denna Sty - Re visor ers Berättelse. reise, tvingad ur sitt naturliga skick, förlorar på utöfningen af ett yrke, Sorn för den samma är alldeles fremmande. Genom denna gränslösa utsträckning af en slik Styrelses verksamhet inträffar den ytterligare skadliga följd, att Sädeslagren i dess Magaziner, genom både införskrifningar och uppköp inom Landet, jemte de ordinarie dit inflytande ej obetydlige Spannmåls-intrader, uppstiga till ett belopp, som aftynar Inrättningens fonder, då desse lagers afsättning ej kan ernå något lämpligt förhållande till deras obegränsade tillväxt. Erfarenheten har visat, att genom stora lager af rå Säd upkommer äfven stora qvantiteter af förskämd. Till förminskande af den derifrån härflytande förlust, har Bränneri-rörelsen till en del, under Spannmåls-Directionens egen ledning, blifvit begagnad, för att derigenom consumera det sädesbelopp som tagit skada. Denna näringsgren, som dessutom medtagit oskadad säd, erfordrar likasom all annan, den enskildes närmare vård och uppsigt, om den skall lemna de förmånliga resultater, som deraf hör väntas. Men då näringen af en allmän Inrättning bedrifves, kan ej ett slikt förhållande inträffa. Vinsten, om sådan erhålles, närmar sig ej på i oo:de procent och deröfver, den vinst sorn i enskilds hand, genom denna näringsgren, skulle åtkommas.
man; det är alltid samhällets bästa garantier Vi anse alltså förslaget förkastadt. (Slår med klubban.) TUPPEN (i hönsburen, utanför skomakaKuckeliku! ren). Hvad är det för satans väsen? Det är en röstberättigad! Kuckeliku! BORGMÄSTAREN. EN AF FOLKET. TUPPEN. Arrestera honom! (skratt och larm.) Herr borgmästare! PER. EN AF FOLKET. äfventyrare har utlåtit sig skändligt om styrelsen i det han fört lasteligt tal om stadens aflidne borgHvad anser mäster skomakare han förtjenar? Jag röstar med styrelsen! SKOMAKAREN. Tyst der borta! Andra punkten! Merbemälde BORGMÄSTAREN. mästare! Vi skola höra några opartiska borgare! Hvad säger mäster liktornsoperatören? Instämmer! Det är rätt! Vi skola hafva honom i åtanka! LIKTORNSOPERATÖREN. BORGMÄSTAREN. Och vagnmakaren? BORGMÄSTAREN. VAGNMAKAREN. laren! Jag har äran instämma med den föregående taEN AF FOLKET. De, som ha rätt att tala, de tiga! anfördt och med stöd af fullständig bevisning dömes härmed äfventyraren med namnet Per (saknar familjenamn) att för lasteligt tal mot styrelsen stå i honom till skräck och androm till varnagel. Herr borgmästare, bevisningen fattas! PER. Tyst der borta! På grund af hvad som är BORGMÄSTAREN. gapstocken två timmar och sedan förvisas staden, hvarken kunna eller behöfva bevisas! För ut honom så länge. (Per afföres.) Behöfs ingen! Axiom eller sjelfklara satser BORGMÄSTAREN. som oförutsedda omständighet, att stadens hundar Tredje punkten! I anseende till den lika ledsamma gifva ett opassande uttryck åt sin inneboende känsla för det osköna omkring sockeln till hänsofne menniskovännen Hans Schulzes staty, äskas ett anslag till jernstaket omkring den samma! Det är väl intydlig gärd af aktning. gen, som vill vägra en förtjent man en sådan obe
Låtom oss derföre understödja denna vilja och lätom oss visa, att vi åtminstone vilja göra något för att afhjelpa det onda. Många ledamöter ropade på propos. Hr von Hohenhausen: Vid lazarettet på Gottland hafva försök med den Schreiberska metoden blifvit anställde å 13 personer, men hvilka försök misslyckats. De underrättelser jag i Stockholm förvärfvat mig om denna metod, hafva ytterligare befästat mig i den öfvertygelsen, att kuren icke är ofelbar, ty de flesta patienter haf - 256 Den 15 Mars e. m. va återfallit i lasten. Jag kan således icke neka, att äfven mig synes det vådligt, att R. St. förklara sig hafva förtroende till en kurmetod, som af erfarenheten icke blifvit godkänd. Pa sätt Frih. Cederström, J., nämnt, är fylleri icke någon sjukdom, utan en last och bör såsom sådan botas, då man sett, att medicinsk behandling i den vägen icke något uträttat. Mot införandet af kuren vid lazaretten möta stora svårigheter, enär man icke med vederbörlig noggrannhet der kan verkställa kuren. Vaktaren bör alltid vara tillstädes och nyckeln till det rum, hvarest patienten förvaras, lemnäs i säkra händer, ty ofta falla patienterne uti vansinne. Får allmänheten förtroende för en sak, vinner den nog efterföljd, utan någon åtgärd å R. St:s sida. Jag afstyrker bifall till betänk. Ropen på propos. förnyades. Gr. Gyldenstolpe: Hr von Hartmansdorff har sagt, att det vore honom likgiltigt, hvilka medel till fylleriets hämmande användas, blott de äro lofliga och botade det onda. Men det är just frågan derom, huruvida den Schreiberska kuren botar. Frih. Ceder ström, C. R., har yttrat, alt man borde göra något till fylleri-lastens afhjelpande. Då nu min öfvertygelse är, att den förevar, kuren icke botar, och då man genom den föreslagna und. skrifvelsen icke gör något till lastens hämmande, anser jag icke böra vidtagas en åtgärd, hvarigenom man i sjelfva verket gör intet.
Detta förhållande är så mycket mer anmärkningsvärd!, som, på sätt jag förut erinrat, trakten mellan Malmö och Lund ar utmärkt bördig, hvilket åter icke är händelsen med de orter, som omgifva den sist fullbordade delan af banan; men anledningen till ett sådant inkomst-resultat är att banan går uti det inre af landet samt att den mer och mer nflägenar sig från 510 Deli 25 Ä p r i T f. m. sin början. Hr Bildt har ytterligare åberopat den vestra 6anaa> samt sagt att resultatet varit fördelaktigare mellan Götheborg och' Falköping än mellan. Falköping och Töreboda. Detta är visserligen sannt; men det är ett förhållande, som kommer att så i alla tider förblifva. Hvarföre, Mine Hrr? Jo! derföre, att man å sträckan melian Falköping oeh Töreboda har vattenkommunikationen alt täflamed, å ena sidan Wenern, å denandra Wettern och å den 3:dje Götha kanal. Det visar sig tydligt, att de tider af året, då sjöfarten är afstannad, blir trafiken a denna jernväg särdeles liflig;, men ock att den genast aftager, då sjötrafiken åter börjar. Gr.. Hamilton: Då jag sista gången hade ordet och dervid yttrade mig rörande den af Gr. Mörner föreslagna nordligare riktning af jernvägen, hade jag icke till hands K. Mrts vid förra riksmötet aflåtna Nåd.. Propos. ang:de Statens jernvägar. Vid detta förhållande och då jag icke i håg korn att Gr. Mörner var fränvide, då nämnde Iråga inför K. M:t atgjordes, men jag likväl bestämdt erinrade mig, att ingen af SlatsRådets dåvide ledamöter vid det protok., sorn i ismnet fördes, bifogat någon derifrån afvikande mening, blir denna sednare omständighet en lätt förklarlig ani. till det af mig gjorda antagande. I öfrigt är jag öfvertygad och vågar hoppas, att såväl Gr. Mörner sjelf som öfrige St:.ts ledamöter icke kunna anse, att uti dessa af mig uttalade ord innefattats någon, förebråelse.
Jag hemställer vördsamt till Ståndet, all vi måtte få votera och ali det mätte blifva slut pä dessa hemställanden. Jag har här sett den händelsen, att en gammal man begärde votering dä ingen talat för hans åsigt mera än han sjelf, och att han, sedan man förgäfves lill honom hemställt att afstå derifrån, slutligen vann henne. Häraf torde man finna det vara bäst att låta en hvar, som vill votera, fä göra det, hvilket vanligen går fortare än att derom dagtinga. 422 en 12 Februari f. ni - lh A minoff, Joli. Fredr.: Jag skulle högeligen beklaga om den händelse nu inträffade, sora tilldrog sig dä öfverste Bergman hegärde och vann voteringen, oaktadt ingen under diskussionen hade understödt hans åsigt; men jag beklagar ännu mera att våra grundlagsformer äro sådana, att votering mäste äga rum, då den blott af en enda ledamot begäres. Om det åtminstone vore 2 eller S ledamöter, som önskade voteringen, sä skulle jag icke sätta något i fråga. Upplästes till justering och godkändes följande förslag till voterings propos.: Den som, i anledn. af BankoUtsk:s mern. N:o 19, finner att den ifrån 1845 års början upplupna bankovinst icke erfordras för bankens konsoliderande, och att berörde vinst, beräknad, på sätt i förenämnde mein. är vordet uppgifvet, lill 2,862,000 r:dr b:co, skall för år 1848 genast och derefter vid början af åren 1849 och 1850 med i idel eller 954,000 r:dr årligen frän banken i och för statens allmänna behof till riksg.-kont. aflemnas, voterar ja; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, anser R. o. Ad., med afslag å ifrågavar. mern. N:o 19, sig böra besluta, alt den från 1845 års början upplupna bankovinsten bör användas lill förstärkande af bankens lånerörelse. Härefter tillkännagaf
3011 mö- sorn Kyrkoråds beslut alltid må utan något behof af missnöjes anmälan räknas ifrån kungörandet, som äfven borde innehålla fullständig besvärs hänvisning; i hvilke omständigheter Utskottet således föreslår Riksens Höglofl. Ständer, att till Kongl. Maj:t göra underdånig hemställan om ändring och tillägg i merberörd8 författning, till ytterligare förekommande deraf, att för ingen Socknemän må försvåras den honom tillkommande rätt, att bevaka och lagligen fullfölja sin talan. Beträffande åter framställningarne derom, att dels de, som bruka andras jord, skulle i öfverläggriingarna vid Sockenstämma få deltaga, dels alla Socknemännen lemnäs tillträde, att vid dessa öfverläggningar vara tillstädes; så enär, hvad den förra omständigheten beträfFar, den befarade olägenheten, att jordegaren, som upplåtit sitt hemman åt landtbo, skulle genom sin rösträttighet, och utan den sistnämndes begifvande, kunna påbörda honom onera, kan (förekomma? genom förbehåll i arrendecontractet å landboens eller arrendatorer sida, hvaremot, om denne skulle ega, att under sin åbotid ingå i öfverläggningar om allmänna anstalter och skyldigheter, sådant kunde för jordegaren verka till en framtida tunga och olägenhet, den han såmedelst vors urståndsatt att förebygga, finner Utskottet sig ej go2 Besil, och Ekon. Utsk.
«Ser herr Holm, hade här i Stockholm funnits en enda sådan förläggare som Pedersen i Köpenhamn, så skulle han ögonblickligen inse, hvilken framtid ett företag som detta har. Det gäller i sådana fall, herr Holm, att vedervåga i stort, för att vinna i stort.» Gubben Holm, som hade en halfsekellång och i åtskilliga millioner resulterande erfarenhet i detta fack, svarade mycket saktmodigt, att äfven han beklagade frånvaron af en sådan man. De närmaste dagarne strök truppen manstarkt igenom detta Stockholm, som skulle eröfras. Förläggare uppdrefs omsider; men derpå kom redaktionsspörsmålet. Grazelius «kunde icke bringa ett redaktörskap som det ifrågavarande i öfverensstämmelse med sina öfriga engagements.» Cohn skulle ta akademisk examen, fann sig tillräckligt graverad förut med hänsyn till sin framtida befordran samt höll sig retiré. Berglund föll det ingen in att tänka på. Ringstedt presenterade sig med Napoleonsaplomb: accepterad, gnatigt. Men icke allena herre på täppan; mannen måste förses med en medredaktör. Truls – nej, skåning, dugde inte; – en stockholmare måste man ha. Ett par sidera minora framfördes; men den ene fick inte lof för emancipationsdamerna, som vädrade ofärd hos de unga manfolken, och den andre hade den oturen att misshaga herr Ringstedt. Och åter strök uppbådet, blåfruset och husvillt, igenom detta Stockholm, som skulle eröfras, men af hvars eröfring det tycktes bli intet utaf, af brist på – en redaktör. Och under allt detta återigen sammandrog sig en hotande storm öfver deras hufvuden. Det vardt Truls förunnadt att erfara första känningen deraf. En dag, då han infann sig å byrån med manuskript, hände honom det dittills okända, att han till en begynnelse icke slapp längre än till entréen. D:r Forsmann sköt ett par gånger igenom andra ändan af det aflånga rummet, med påfallande kutig rygg, som om den helst ville vända sig bort ifrån något obehagligt, och utan att helsa på Truls. Omsider slapp denne emellertid in i det allraheligaste: frun var icke der!
Då Hr Åkermans förslag om åläggande för Const.Utsk. att inkomma med framställning af en underd. anhållan hos K. M. om tillsättande af en comité', som skulle utarbeta ett representationsförslag, är begärdt på bordet, så torde det vara för tidigt att nu derom yttra sig, men efter jag har ordet, anhåller jag att få förena mig med honom. Jag gör det af två skäl, nemi. först att det skall blifva fullkomligen omöjligt för Const.Utsk., att under den korta tid, som återstår af riksdagen, med lugn och sans utföra ett så vigtigt arbete, och för det andra, att ledamöterne i denna comité' naturligtvis skola kunna med mycket mera lugn och eftertanka behandla detta ärende emellan riksdagarne, än detta är möjligt för RiksSt:ns ledamöter. Jag ber derföre, när denna frågan kommer före, att få förena mig i Hr Åkermans framställning. Hr Åkerman: Jag anhåller att få yttra några ord i anledn. af den framställning, som nyss gjordes af Frih. Cederström. Han yttrade först, att förslag, som inlemnas till Const.Utsk., icke få på samma gång meddelas allmänheten genom trycket; men då han sade, att ett sådant förfarande, hvartill jag erkänner mig skyldig, vore underkastadt fiscalisk action, vill jag icke här spilla några ord på mitt försvar, utan afvaktar åtalet. Vidare har Friherren strängt klandrat dem, som med sina förslag till gemensamma tankar vågat gå utom den femhörning, hvartill Const.Utsk. velat inskränka oss. Jag ber likväl att i detta fall få fästa Friherrens uppmärksamhet derpå, att 56 § Reg.F. tillåter att emot ett Const.- Utsk:s förslag göra anmärkn:r, utan något tillägg om huru dessa anmärkmr skola vara beskaffade. Det måtte således stå hvar och en öppet, göra dessa anmärkn.-r i öfverensstämmelse med sin egen åsigt af ämnet. Om jag deruti felat, så har sannolikt Frih. Cederström vid förra riksdagen gjort sig skyldig till samma misstag. Då framställde åtminstone R. o. Ad. såsom sin gemensamma tanka ett förslag, som var alldeles motsatt med Const.Utsk:s.
Jag behöfver endast exempelvis nämna jetnförelsen imellan afgiften för en panna om 50 Kannor eller 8 R:d. 16 sk. och den af 90 R:d. för en Panna om 90 Kannor. Om den förra pannerymden är nödvändig för husbehofs bränning på ett hemman af 5,000 R:d:s värde, måste den sednare icke anses för stor till en proportionerlig afverkning på en egendom af 50,000 R:d;s värde, hvilken ganska ofta är under ett bruk. Likväl får den, sorn vill begagna 90 Kannors Panna, betala 81 R:d. 32 sk. afgift för de 4° Kannor* rymd, som utgör skilnaden imellan nämnda 2:ne Pannerymder. _ Denna beskattning saknar mer än ali annan första vilkoret för skattläggning, den, att vara jemnt och T256 Den 27 Juli }■ ni, billigt fördelat!, och ela BevillningstTtskottet i allmänhet icke antagit progressionsprincipen, hade den i detta afseende mindst bort följas. _ För den Allmänna hushållningen är det ock sa mycket skadligare att för högt beskatta de större tillätna Pannorna, som nian derigenom motverkar fördelarna af bränvin«branning af rotfrukter, hvilken gifver dubbel afkastning utaf samma jordrymd emot bränning af säd, men fovdr^q större bränvinsredskap för tillverkning af samma qvantum bränvin. Dessutom kan med skäl den allmänna arthiärkning vid detta tillfälle åberopas, att då Be'idningsSumman'på det hela obetydligt blifvit nedsatt, den mindskning, sorn .?kei.t,rick.e kognmit Jordbrukaren till godo, /åft?n Rrasen^ Seander tyckas hafva varit ense derom, att’denna Class bäst behöft lindling. Detta hade också säkrast kunnat ske genom nedsättning eller borttagande af panlo. rymdsafgiften, såsom en afgift, hvilken närmast träffar Jordbrukaren.
Afgift för plats med ordinarie posten, samt hästoch åkdonslega vid begagnande af extra post, beräknas efter hvarje full åttondedcls mil; skolande dock extra postlega erläggas för minst en half mil, äfven om befordriugen för än kortare vägstycke begagnas. § 14. Å ordinarie posten får resande, utan särskild afgift, medföra effekter till 40 skålpunds vigt, men barn under 12 år endast hälften af denna vigt. För derutöfver medförda saker betalas afgift efter paket-taxa. § 15. Yid befordring af resande med exstra post få efter hvarje häst två personer, postiljonen ibland dem bex’äknad, färdas, och en tyngd af 420 skålpund medföras. Denna tyngd beräknas sålunda, att en hvar åkande anses väga 180 skålpund, med undantag af barn under 12 år, som beräknas till blott 90 skålpund. Skulle emellertid resandes medförda effekter kafva den tyngd, att vigten för hvarje häst uppgår till mer än 420 skålpund, men icke öfverstiger 450 skålpund, som är den högst tillåtna, då skall för till och med 30 skålpunds öfvervigt efter hvarje begagnad häst erläggas betalning med fjerdedels håstlega. Postverket erlägger ej betalning för öfvervigt, utan eger, utan särskild afgift, låta efter hvaije häst föra, då hufvudpostvagn begagnas, en tyngd af 500, och eljest en tyngd af 450 skålpund, de åkande personernas och deras effekters tyngd dervid inberäknad. § 16.
Delta befordriogs-systéine är äfven ett bevis, huru illa Styrelsen uppfattar tidens anda och fordringar. Alla Styrelser måste numera lemna sin gärd åt den sanna, äfven obemedlade och obetittlade förtjensten; det är villkoret för alla Styrelsers existens, de despotiskas äfven så väl som de eonstitutionellas. Här är nyckeln till Konung Philips hittills så lyckligt utförda röle; han har dels begagnat, dels corrumperat och moraliskt mördat alla förmågor, men erkänt dem har han. Hvilka embetsmanna-corpser framvisa icke äfven de despotiska länderna Österrike, Preussen och sjelfva Ryssland ; ty ingenstädes torde all slags förtjenst, vare sig utländsk eller inländsk, så lätt bana sig väg till Statens högsta äreställen, som i det sednaste landet; dugligheten söker alltid på ett eller annat sätt att göra sig gällande; användes den icke i Statens tjenst, kastar den sig in i frondeurernes talrika leder, der den skadar samma Styrelse, för hvilken den kunnat och önskat vara nyttig. De contourer jag här uppdragit till Styrelsens karakteristik äro, jag inser det, i högsta grad ofullständiga , då åtskilligt dertill varit att tillägga. Afskräckt af betänkts uppställningsform, Lief beslutet att yttra mig deröfver så sent fattadt , att produclen naturligtvis skall bära ytlighetens pregel och sakna den fulländning ämnets vigt hade fordrat. Ytterligare och fullständigare bidrag till Styrelsens karakteristik komma dessutom icke att fattas. Då anfallen numera kunna ske ulan särdeles våda, lära de icke uteblifva; alla tyckas nu vara fardiga att löpa till storms mot den fästning, som redan är intagen. Frih. Klingspor tilläde muntligen: På grund dels af dessa anmärkntr , dels af de utaf Hr Cederschjöld anförda skäl, förenar jag mig om återremiss och anhåller örn Hr Landtnäs propos. derå. Gr. Anckarsvärd, Carl Henr., uppläste följande: Då jag vid bör jan af detta riksmöte erhöll det smickrande uppdrag att blifva ledamot af R.
Tvånne sådana undantag finnas, af hvilka det ena hårrör från 57 §. i 180g års RegeringsForm, och den omständigheten, att af de Stammar, som efter dess antagande intrådt uti Svenska AdelsStåndet, alltid endast en person är Adelsman, så vida icke någon annan sedermera särskildt blifver upphöjd. Detta undantag år tillräckligt innefattadt i orden uti 1 Mom. af Utskottets förslag, att Ättemän af en Ätt nödvändigt sjelf måste vara Svensk Adelsman, äfvensom sedermera i tredje Momemtet, der Utskottet om dessa Stamfåders yngre afkomlingar endast nyttjat ordet expectanter. Men då inom er; af ålder, med Adelig värdighet förlänad stam, en person efter 1809 upphöjes till högre värdighet, blifva efter samma Grundlag alla hans afkomlingar, utom en deribland på hvarje tid qvar i den lägre Ätten. Emellan dessa måste vara regleradt, hvem sorn Dtn 18 Annutti e, m. år hufvudman för en sådan Att, och detta år i 1818 års RiksdagsOrdnings a § uteglömdt, ty tredje momentet omtalar blott den, enligt en citerad Grundlags §. upphöjda delen af Stammen; icke den i förra Adeliga värdigheten qvarblifna, och det stadgande som förekommer i andra momentet, gåller endast för några få, kort före 1809 upphöjde Friherrlig® eller Grefliga Åtters skyldemån. Denna brist år det sorn Utskottet sökt afhjelpa, och dervid har Utskottet så mycket mindre kunnat tråda RegeringsFormens område för nära, som §. derstädes afser en hel annan del af slågten.
Me-; morial, om undersökning huruvida Stenkol fin? nas på Öland , fann Högloflige Ridderskapet Och Adeln, att, enär StatsUtskottets i samma ämne den 17 sistledne januarii afgifne Utlåtande redan blifvit den 27. i samma Månad eftermiddagen af Ridderskapet och Adeln bifallit, OeconomiaelTtskoittts ifrågavarande Yttrande nu endast borde läggas till Handlin» garne. Herr Grefven och LandtMarshaIken tillkännagaf, att plenum komtne kl. 5 i eftermiddag att fortsättas. Föredrogos å nyo och biföllos följande från Lagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomiaeUtskotten den 14 sistledne Februaris Den 7 Martn* 199 gemensamt afgifne samt den 2 dennes efter* middagen på bordet iagde Utlåtanden: 1:0 Angående föreslaget Förbud mot ali ut-' borgning af Bränvin. 2:0 Angående Kronoskjutsskyldiges rättighet, att vid HäradsTingen vä!ja de i Kongl. Förordningen den 28 Junii 1809 omförmälte De; puterade» 3:0 Angående föreslagen Skyldighet för de uti 26 Cap. 2. och 4. § §. ByggningaBalken från Tingshusoch Prestegårds-byggnad frikallade, äfvensom Insockne Frälse Hemman i Skåne, att deruti deltaga, mm. 4:0 Angående föreslagen ändring i Författningen , om allmänna Vägarnes underhållande vintertiden , i afseende å inrättningen af Ploglag. 5:0 Rörande väckt Fråga i afseende på Brandstods erläggande efter förmedladt eller oförmedladt Hemmantal. Företogs till pröfning Lagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomiaeUtskottens den 14 sistledne Februarii gemensamt afgifne samt d« 2 dennes, eftermiddagen, på bordet lagde Utlåtande, angående förändring af tiden till Väg6yners förrättande. Friherre Drufva, Thure: Såsom Ledamot i OeconomiöeUts kottet har jag väl deltagit i soo uen 7 mann, öfverläggningarne uti ifrågavarande ämne, men icke kunnat instämma i Utskottens Beslut.