Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En enda bitter tanke fyller mitt hjerta och min hjerna, håller mig vaken om nätterna och förorsakar mig helvetiska qval, förbereder mig på nya motgångar, och hotar att spränga mitt brännheta hufvud. Det är tanken på din köld emot mig, Nora. Hon såg upp på honom för ett ögonblick. – Jag talar endast sanning, Nora, fortfor han. Och likväl, hur oändligt annorlunda allt skulle blifva, om jag egde trösten af din kärlek, eller blott hoppet att en gång kunna vinna den. Med hvilken segerviss stolthet skulle jag icke då uppträda! Och hvilken tur skulle icke detta hopp då skänka mig! Det skulle göra mig djerf, jag skulle rakt utaf slå mig till en plats, som gaf oss båda nog att lefva af. Det skulle sporra min talang, jag skulle göra uppfinningar ... – Luftslott! afbröt hon. Vi skulle i stället vara två i eländet. Gör mig en tjenst, låt bli att tala om kärlek! Du vet, att det plågar mig. – Nå, jag skall tiga. – Tack min vän! Jag hyser verkligen medlidande med dig; men ty värr kan jag ingenting göra för dig. Jag älskar dig inte, detta kan nu en gång för alla inte hjelpas. Du känner mig ganska väl, och vet, att jag är helt och hållet fri från allt känslopjunk. Jag vill inte lefva i fattigdom, när jag kan slippa det. – Vore jag rik, skulle du då älska mig? – Inte älska; ty det begreppet förstår jag inte riktigt; men jag skulle bli din hustru eller älskarinna. – Fastän jag är ful. – Tror du då, att jag är en toka, som frågar efter huru en karl ser ut. Jag tycker för resten rätt bra om ditt utseende. – Verkligen! – Ja; men gör dig nu inga förhoppningar för den skull! – Nå, om jag blefve rik en gång? – Ah, då är jag redan så gammal och ful att du ej frågar efter mig. Och vet du, dessutom har du inte just stora utsigter. – Nej det är sant. Men jag kan få en plats eller en sysselsättning med en ganska god lön. – Ungefär en två eller tre tusen kronor om året.
I den mån antingen flere nya Hypotheks-föreningar bildas, eller de redan befintliga utvidga sitt område, eller framstegen i jordbrukets bedrifvande mana till efterföljd och hos dess idkare väcka ny lust och håg att genom förbättrade metoder öka afkastningen, i samma mån framkallas äfven nya anledningar till upplåning; och när omtänksamheten kommit till full insigt af de fördelar, ouppsägbara, amortabla, lån erbjuda framför den uppsägbara, intecknade skuld, som nu trycker jordbruket, kommer äfven detta förhållande att ytterligare föranleda till upptagande af amortabla lån Om, vid sådana förhållanden, en bestämd sifferbegränsning för Hypotheks-bankens upplåningsrätt vore utsatt, under det att jord-hypotheks-belåningen på amortering endast finge af Hypotheks-banken ombesörjas, så ligger det för öppen dag, att sådana bestämningar icke skulle kunna med rättvisa och klokhet förenas, åtminstone ej på annat sätt, än genom att fastställa upplåningsbeloppets maximum så högt, att det till det mesta komme att förlora sin åsyftade betydelse. Utsattes det till en låg siffra, kunde lätteligen hända, att det, efter några år, visade sig vara alltför otillräckligt, och i sådant fall skulle alla de jordegare, som ville söka amorteringslån, sedan det tillåtna maximum blifvit uttömdt, finna sig ute slutna från en förmån, sora andra tidigare sökande fått tillgodonjuta; och om då, eller hvarje gång ett sådant förhållande framträdde, det, i anseende till sjelfva det för landet så högst vigtiga jordbruks-intressets egen skull, befunnes oeftergifligt att medgifva nya upplåningsbelopp, så skulle så beskaffade, tid efter annan upprepade, bestämmelser i sjelfva verket dock reduceras till samma effekt, som om ingen sådan begränsning blifvit gjord. Det förtjenar ock att härvid särskildt erinra, att för det närvarande, under det Hypotheks-föreningarne i afseende å sin förvaltning snart sagdt icke äro underkastade någon offentlig kontroll, en sådan begränsning, som här blifvit satt i fråga Sammans. Statsoch Banko-Utskottets Memorial M 40.
Församlingar blifvit antastad af dåvarande Landsfiscalen i orten, för det Pastorn ej från Rengsjö Kyrka nedtagit f. d. Konungens namnchiffer, hvilket af åklagaren rubricerades såsom Majestätsbrott; men Kyrkoherden frikändes vid Härads-Rätten från allt ansvar. Skulle i sådane fall häktning genast kunna ega rum, så blefve lätteligen en oskyldig och af kittslighet angripen medborgare från sitt bera förflyttad till fängelset, och der qvarhållen åtminstone intilldess Kongl. Maj:ts Befallning om åtalets nedläggande hunnit ankomma. Man borde härvid icke förbise det menliga inflytande på medborgerlig existimation, som inspärrandet uti häktet, äfven om det sker utan allt skäl, vanligen medför, helst allmänheten merendels rättar sig efter yttre omständigheter, utan att granska för - Lag-Utskottets Utlåtande N:o 184• 5 hållandet närmare. Sannolikt hade ock det Kongl. Brefvet haft för ändamål att nyssnämnde lidande förekomma. Med Herr Prosten Ödman hafva Herrar Åstrand Edwall> Dahlgren och Nordin sig förenat; af Herr Doctor Hasselroth, med hvilken Herr Biskopen af Wingård sig förenat: alt Herr Doetorn instämde i Herr Holms reservation såsom öfverensstämmande med 1777 årsj Kongl. Bref, och innefattande en medelväg emellan Herr Dalmans motion och Utskottets Betänkande; af Herr Doctor Björkman: att proceduren uti brottmål af ifrågavarande beskaffenhet både horde vara och verkligen redan är ett fullkomligt undant tag från den i allmänhet stadgade behandling af dråpare och andra ogerningsman; och skälet härföre funne man deri, alt ifrågavarande brott stannade vid blotta uttryck, och alltid utgjorde ett foster af obetänksamhet, förvillelse eller okunnighet. Efter Herr Doctorns öfvertygelse vore också Lagens kraf i detta fall fullkomligt uppfylldt genom den brottsliges aflägsnande från samhället, helst förlusten af fädernesland borde anses såsom ett större och mera varnande straff, än några års fästning.
Härvid hafva Revisorerne visserligen funnit besagde räkenskapsutdrag, hvad resultaterna af Riksgälds-Kontorets rörelse äfvensom uppgifLen å Kontorets skulder och tillgångar beträffar, öfverensstämmande med de förhållanden, hufvudböckerna utvisa; men ehuru dessa utdrag, bestående af ka pitaloch kassaräkningar samt ett sammandrag af det utgående balansconto, jemväl för de begge revisionsåren äro uppgjorda med bibehållande af enahanda uppställning, som vid de föregångna årens räkenskapsutdrag blifvit iakttagen, kunna desamma likväl icke, enligt Revisorernes åsigt, anses på ett tillfredsställande sätt uppfylla sitt ändamål och motsvara allmänhetens skäliga anspråk på en noggrann, lättfattlig och upplysande redovisning för Riksgälds-Kontorets inkomster och utgifter samt de — [9 — årliga förändringarne i detta Verks ställning. Vid granskningen af ifrågavarande räkenskapsutdrag, hafva Revisorerne dessutom trott sig böra emot de samma erinra, att de i vissa fall upptaga inkomstoch utgiftsposter af ringa vigt för Verket och intresse för allmänheten, men deremot i afseende på flera andra föremål endast innehålla allt för summariska uppgifter. Så är, lill exempel, beloppet af det vid anmärkningsarfvodens utbetalning afdragna remisslage uppgifvet uti arne särskilda räkningar; då deremot alla under årets lopp verkställda utbetalningar utaf anslaget för allmänna landsvägarnes omläggning och förbättring blifvit sammanförda uti en enda summa. Vidare synas räkenskapsutdragen, uti ett eller annat hänseende, nog mycket och utan något egentligt behof, afvika från sjelfva hufvudböckerna. Sålunda finnas åtskilliga i hufvudböckerna förekommande utgifter upptagna å inkomstsidan uti räkenskapsutdragen, hvarest de äro afdragna från totalbeloppet af den influtna bevillningen jemte åtskilliga andra inkomster. För öfrigt kan emot räkenskaps-utdragens fullständighet med skäl anmärkas, att de allenast utvisa skuldernas och tillgångarnes belopp vid hvarje års slut, samt att följaktligen de under året inträffade förändringar i RiksgaldsKontorets skulder och fordringar icke kunna deraf inhemtas, utan jemförelse med nästföregångna års enahanda utdrag.
Nl. skulle sätters: som l i o oest ril Regeringsformen Riksdagsmän tillägga. § "0 (77) Bifölls med UtskoltctS tilläggning. § 71 (72) Bifölls med Utskottets tilläggning. H 72 (7g) Bifölls, jemte UtskvttctS tillägg, ning, dock nied ben förändring, att i stället föröden i 69 T Regerings - formen stadgade uttotlning af en Ledamot, skulle nyttjas den utwägen att ester rösternaS afgifwande en sedel uttages och förstörcS. § 7Z (74) Bifölls. § 74 (77) 3 denna Z skulle införos efter or, den särskildt förordnadt är följande: samt allmänna stuSlMiningömal, stwarom i 89 Z Regeringö - formcn är stadgadt, gällc m. m. Äfwcn bifölloS Utskottets lilläggnrngar. § 75 (?6) Bifölls Utskottets noa rcdocston, med tilläggning trid stulet: dock dör den af Riksens GtänderS Utskott elier Revisorer förrättade generella öfwersigt af StatSinedlenS utdelning, icke förhindra wcderdörande Lmdetömän att wärkställa den Speciella revision, som dem i kraft af deras Linders - befattning tillkommer. § 76 (77) Bifölls med tilläggning af i:sta momentet: dörandeö detta Stadgande jämts Riksdags-kallelsen, a asta predikstolar i Riket uppläsas Äf - 466a Den 23 Octsber. Äswcn bifölls Utskottets tilläggning. Efter flutet af § skulle tilläggas:
Jag kan icke finna detta så alldeles riktigt, men det är dock en småsak, och då man icke haft skäl att göra någon annan anmärkning, så tycker jag att äfven denna gerna hade kunnat uteblifva. Jag förenar mig med Gr. Puke, och anser det alldeles icke vara olämpligt att Betänk, lägges till handlingarne med förklarande af R. o. Ad., hvaruti, enl. min tanke, ingen olaglighet kan anses ligga. Hr Printzensköld,' Carl: Jag kan icke annat än på det högsta beklaga, att inom Const.Utsk. funnits en majoritet, hvilken tillåtit sig att på det sätt, som nu skett, behandla det dem lemnade högst vigtiga förtroende-updrag att granska Statsrådets prot:r, och öfver dem till R. Sl:r afgifva sitt Utlåt., ty när af de 19,000 mål, som, efter en talares upgift, varit inför Konungen handlagde under den tidrymd, hvars prot:r utgjort föremål för Const.-Utsk:s granskning, icke mera än 18 punkter varit sådane att man, oaktadt de mest ifriga bemödanden att klandra och anmärka, dock icke kunnat framkomma med flere än desse, så vittnar det derom, all Konungens Rådgifvare så upfyllt sitt vigtiga kall, att man må skatta sig lycklig att Konungen omkring Sig haft embetsman af den qvalitet, som detta förhållande ådagalägger. Andra talare hafva genomgått samtlige de ifrågavar:de anmärkn:s-punkterna och visat att största delen af dem varit helt och hållet obefogad. Jag vill således i detta fall förena mig med dem, men jag anser mig böra serskildt till prot. förklara min synnerliga tillfredsställelse öfver det sätt, hvarpå Konungens Rådgifvare i allmänhet, och Chefen för Civil-Depar:tet i synnet, emot obefogade ingrepp försvarat konungamakten, i afseende på det ordinarie anslag som R. St:r ställt till Konungens disposition.
Ledamöter af Taxeringssamt Pröfnings-Iiommitté njuta, i och för utöfningen af deras kall, enahanda skydd och säkerhet, som uti lii § Regerings-Formeu och 77 § Riksdags-Ördningen är åt Riksdagsmän försäkrad. Bevillnings-Utskottots Betänkande M ti. sl Art. V. Om UppbördAfkortning, Undantag och Lindring samt Redogörelse. Om Uppbörd. § 127. Debetscdlarne skola upptaga taxeringsvärdet af hvarje egendom och specifikt, enligt hvarje arlikel, hvad den skattskyldiga för sig, hustru, barn och öfrige skattskrifne personer samt tjenstehjon, bör erlägga, jemte hvad honom i öfrigt för egendom, handtering, rörelse och tjenst blifvit påfördt, i likhet med härvid bifogadt formulär. § 128. Skattskrifvaren må, till ersättning för debetsedlarne, njuta för hvar och en, som ej öfversliger Sju R:dr li.mt, tre öre; deröfver till och med Sjuttiofem R;dr R:mt, tolf öre; samt för debetsedel af ännu högre summa Femtio öre R:mt; hvilken lösen i debetsedeln intages. Likväl mä, vid ansvar såsom för tjenstefel, icke mer än en debetsedel utfärdas för de utskylder, som inom samma taxerings—distrikt den skattskyldige påföras; äfvensom särskilda debetsedlar icke få utfärdas för sådane tjenstehjon, som å husbondens förteckning blifvit upptagne; dock vare skattskyldig, om han det äskar, berättigad att, emot ofvan stadgad lösen, undfå särskild debetsedel för hvarje sådant tjenstehjon. Om Undantag och Lindring i Bevillningen. § 140. Från afgift efter lista Artikeln befrias: l:o ynglingar, som vid Akademier, Carolinska Institutet och Rikets Elementar-Läroverk idka studier, samt elever vid Teknologiska Undervi
När kriget utbröt, var ingenting förberedt till landets försvar, utan Gustaf Adolf gaf Finska hären befallning att genast vid Ryssarnes ankomst draga sig tillbaka. Det var hårdt och påkostande för Finnarne, först att finna det inga anstalter vidtogos till räddning från den hotande faran, och sedan, att icke en gång sjelfva få försvara sin kära fosterbygd, utan blifva befallde att i fiendens våld lemna hustrur och barn samt allt hvad de ägde. Hvem hade kunnat klandra Finska hären, om den, seende öfverallt så usla åtgärder vidtagne, och sig sjelf alldeles öfvergifven samt utan allt bistånd från Sverige, i saknad af kläder och skor, och utan hopp om framgång, om den förlorat modet, ledsnat och återvändt till sina hemvist? Allt detta oaktadt uthärdade den med tålamod ett i alla afseenden besvärligt fälttågs vedermödor. Och äfven sedan hela Finland redan var i Ryssarnes våld, uppoffrade Finnarne ännu lif och blod för Sveriges försvar, och, liksom det hände den 5 Juli 1809, då en hel bataljon blef sprängd, sökte de skingrade, under tusende svårigheter och faror, sig fram till Svenska hären, hellre än de gåfvo sig fångne, och af Ryssarne emottogo den erbjudna tillåtelsen att återvända till sina lugna och fredliga hemvist. Hvad var orsaken till allt detta? Ingenting annat än Finska folkets trohet och medfödda tapperhet; befälet var lifvadt af en varm känsla för äran, och soldaten, af naturen härdad och modig, hade en från barndomen inplantad vördnad och tillgifvenhet för sin konung, samt ett med modersmjölken insupit hat emot Ryssarne. Om en sådan här fått alla sina förnödenheter, om den i tid blifvit understödd samt rätt anförd, så hade sannerligen storverk med densamma kunnat utföras.
Enastående i sitt slag i landet, är detta affärshus beträffande ändamålsenlig inredning o c h gedigen utstyrsel fullt jämförligt med de mest framstående inom samma bransch i utlandet. Dessa egenskaper skola i förening m e d den reela behandling o c h de utmärkta varor, man alltid varit van att finna i n o m K. M. Lundbergs affärsetablissement, ej blott draga alla gamla kunder till det nya affärs palatset, utan ditföra många, många flere. V i skola i ett följande nummer lämna en utförligare skildring öfver det n y a affärshuset, af hvars sju våningar, källarvåningen inberäknad, hr Lundberg disponerar ej mindre än sex för affärens räkning. Kungl. t e a t e r n s invigning. Ändtligen hade då efter långa års väntan den dag randats, då till hufvudstadens musikälskande publik en ny o c h tidsenlig operabyggnad kunde öfverlämnas. Måndagen den 19 september 1898 skall för framtiden stå s o m en märkesdag i den svenska tonkonstens historia. Och den högtidlighet, m e d hvilken detta nya tidsskede inleddes var, o m den o c k delvis företedde en viss långrandighet, af särdeles anslående art. R e d a n den vackra vestibulen m e d den ståtliga trappuppgången gifver en försmak af den prakt, s o m sedermera möter teaterbesökaren inne i den af guld prunkande salongen m e d sin breda parkett o c h sina trenne djupa rader, med sin färgrika, konstnärligt målade plafond — af Victor Andrén, s o m bekant Iduns artistiske rådgifvare o c h medarbetare — samt sitt praktfulla proscenium. V i sakna emellertid utrymme att ingå i någon m e r eller mindre detaljerad skildring af teaterbyggnadens inre eller yttre; den har o c k redan utförligt beskrifvits i dagspressen. 1898 att teaterbyggnaden, såväl h v a d ändamålsenlig inredning s o m konstnärlig utsmyckning beträffar, länder sin skapare, arkitekten A. Anderberg, till stor berömmelse. Anmärkningar i den ena eller andra riktningen kunna väl göras — o c h hvilket mänskligt verk är fullkomligt? — men bristerna öfverskylas mer än väl af det helas förtjänster.
Och då nu betänkligheten, såsom jag tror, är försvunnen, samt efter hvad jag vid min sista sejour i Götheborg försporde, Borgerskapet nu vill ansvara, en för alla och alla för en, skulle jag tro, att .Staden borde få på den återstående skulden tillgodonjuta det först föreslagna vilkoret; hvarföre jag vördsammast vågar anhålla om återremiss af Betänkandet. Herr Tham, Wolrath: Utskottet tyckes i synnerhet hafva afslagit Götheborgs Stads önskan, derföre att icke Borgerskapet, en för alla och alla för en, velat ansvara för summan. Borgerskapet har visserligen i detta afseende haft orätt; men lika med hvad Grefve von Rosen anfört, är jag Öfvertygad, att de vilkor, som Rikets Ständer vid sista Riksdagen för lånet fastställde, att En för alla och alla för en skulle borga för lånesumman, och Staden då endast betala 7 procent om 3i6 Den 9 Jani! e. m. året, eller 5 procent i Ränta och 2 procent i afbetalning på Capitalet, nu vilja af Götheborg uppfyllas. Af denna anledning anhåller jag om återremiss af Betänkandet, samt att BancoUtskotLet alternatift måtte föreslå en sådan åtgärd. Herr Rosenqvist, Fredrik Leonhard: Jag anser Betänkandet vara ganska väl grundadt, ocb då Götheborgs-boarne ej vela gå. in på de vilkor, som Rikets Ständer utstakat, kan jag icke finna, hvarföre nu, mera än förr, Rikets Ständer skulle ändra sine vid Lånets beviljande bestämda villkor. Då i allmänhet långifvaren determinerar conditionerne för låntagaren, inser jag icke, hvarföre ett motsatt förhållande med Götheborg bör äga rum. Jag anhåller alltså vördsamt örn proposition till bifall å Betänkandet. Herr von Hartmansdorff', August:
- I de församlingar åter, hvarest egentliga skolor saknas, bestrides barnundervisningen ambulatorisk t af Lärare, hvilka tidtals uppehålla sig på an vista ställen, och der krin" si" samla den närboende ungdomen. .O ^ O # O Helsotillståndet har i allmänhet varit godt, ehuru Länet året 1834 ej 15 undgick den i flere andra delar af Riket då äfven härjande Choleran. Förödelsen på de tvenne ställen, der farsoten här i Orten fick insteg, blef likväl, sorn bättre, icke långvarig, och antalet af de offer den medförde ej så stort man befarade, hälst ganska många af sjukdomen angripne, genom en ändamålsenlig behandling återvunno helsan. Åren 1835 och 1836 visade sig. Kopporna inom flera församlingar, men voro ej elakartade annorstädes än i Nora och Lindes Socknar, hvarest några personer det senare året dogo uti denna epidemi. Å Lazarettsoch Kurhus-Inrättningen i Örebro hafva i medeltal årligen blifvit vårdade och underhållne 225 Patienter; derföre kostnaden för år uppgått tili omkring 4,000 Riksdaler Banco. Sedan Serafimer Ordens Gillet upphört med och undandragit sig allt vidare understöd åt Lazarettet, och liärförut varande Hospital, med dertill anslagne fonder, blifvit flyttadt ifrån Orten, har Lazarettet, för bestridande af nödiga utgifter, ej att påräkna andra inkomster än som af Kurhus-medlen dertill beviljas, hälst hvad Kollektoch öfriga insamlingar inbringa, är af föga betydenhet.
Men Utskottet mäste här tillkännagifva, att någon ytterligare reservation af Bankens upplupna vinst, till förökning af låneoch kreditiv-rörelseu, utöfver den million, som deraf redan på förhand blifvit disponerad till inrättande af Filial-Banker, så mycket mindre, under närvarande förhållande, kan af Utskottet tillstyrkas, som, vid betraktande af den allmänna penningeställningen i landet, några ökade lånetillgångar, genom ytterligare reservation af Bankens vinstmedel, ej synas vara erforderliga, då deremot, genom vinstens aflemnande i och för statens behof, många allmännyttiga företag böra i vidsträcktare mån kunna befrämjas. Under förutsättning, dels att disponibla andelen af vinsten först vid slutet af innevarande och nästpåföljande 2 år med Vs hvartdera året från Banken aflemnas, och dels att någon anvisning icke sker å den vinstbehållning, som under nyssberörda 3 år kan uppstå, samt med antagande, att sistnämnde behållning kommer att utgöra omkring 3,000,000 R:dr; skulle Banken alltså jemte grundfonden, iO,000,000 R:dr, samt den till försträckningar åt Filial-banker af be - t 12 Banko-Utskottets Memorial, JM 28. Ina vinsten afsatta 1,000,000 R:dr fortfarande kunna disponera ett kapitaliverskott eller en tillgång utöfver skuld till belopp af 14,000,000 R:dr; och Ut. kottet tillstyrker fördenskull att af Rankens vid 1853 års slut upplupna, disponibla vinst ett belopp af 900,000 R:dr banko årligen må vid slutet af hvartdera åren 1854, 1855 och 1856 från Ranken, i och för statens allmänna behof, till Riksgälds-kontoret aflemnas. Härigenom anser Utskottet sig hafva besvarat den del af en utaf Prosten ’mqvist inom Preste-Ståndet väckt och till Utskottet hänvisad motion, deruti Istyrkes att
43 skatt för ett helt år, och (let dessutom, enligt min tanka, hittills tydligt visat sig, att i landet nog bränvin tillverkats under loppet af 6 månader, och många af de mindre jordbruksinnehafvarne alltså måste, till följd häraf, upphöra med all bränvinstillverkning, utan att minskad production i allmänhet derigenom uppstode, då de, som ega flera hemmansdelar eller större egendomar, deremot fortfarande äro oförhindrade att anmäla sig fölen större och en mindre panna, af hvilka båda pannorne biltills begagnats under bränningstiden 6 månader, ocb den mindre pannan dessutom under hela året nyttjats att klara den lank, som samlats under vintermånaderne, elier bränningstiden, och della utan ökad skatt till staten; 3:o hvad försäljningen af bränvin beträffar, tror jag, att färdandct från gård lill gård att utminutera varan bör, der sådant eger rum och så vidt ske kan, strängeligen förbjudas, men anser, att 7i kannors quantitet fortfarande bör vara det minsta någon får sälja på de platser och ställen samt under de villkor, 43 § i nu gällande Förordning stadgar, hvadan jag förmenar det i Betänkandet, såsom minimi-quantilet för försäljningsrätt föreslagna belopp af 15 kannor vara olämpligt, såsom för högt, enär de flesta hushåll, så väl i stad som på landet, torde anse det för mycket, alt på en gång köpa 15 kannor, och mången 'mindre jordbrukare, som icke eger att på en gång aflåta 15 kannor, men väl 71, genom ett sådant stadgande skall tvingas att antingen borlpluttra delta quantum hemma eller blifva lagbrytare och exponeras för Kronooch Poiismyndigheternes orga ner, Samma åsigt hyser jag i afseende på det quantum bränvin, som i städerne minst får försäljas. Enligt 44 § i nu gällande Förordning är stadgadt, att minst en kanna bränvin får af handlande i dess salubod försäljas, detta belopp är, i min tanka, för högt, enär det torde vara allmänt bekant, att den, som med penningen iliand vill åtkomma varan, nog någorstädes erhåller den i mindre quantitet, än den föreskrifna, om så åstundas, och jag följaglligen anser det orätt, att med min röst bidraga lill Författningar, som sällan efterlefvas, eller hvilkas efterlefnad åtminstone omöjligen kan controlleras utan chikaner.