Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Innestå ende odisponerade Contante medel i Landt-Ränteriet D:o hos Sysloman D:o af Tresklilings-afgifteil hos Krono-Fogdarne D:o i Städerne Restantier hos de Skattskyldige i När Summan af denna Balance utföres, hör ock nämnas, att det är: ''oberäknad! Fastighet, Inventarier, Ved och Medicamenter.” <a Uti årets inkomster : anmärkes att Titteln Ersatt underhåll, hör i stället heta ”Underhålls-ersättningeller Legosängs-afgift, till undvikande af de förluster, som igenom en ännu större tvätydighet uti det förra Formulairet, Lazarettet! fått vidkännas, på sätt utaf sednaste Revisorer för Mariestads Läns Lazarett är visadt. I stället för Lener er in gar bör stå Årsanslag af Allmänna Hospitalsoch BarnhusFonden. Om Betänkanden. 345 Om Kongl. Seraphimer - Ordens-Gillet sjelf Lestricler någon kostnad eller utgift, som till ex. Brandförsäkrings-afgiften å Lazaretts-byggnadernc i Orterne, så bör särskildt i Debet ock upptagas •' ”Kongl. Seraphimer-Ordens-Gillet utbetalt för detta Lazarett. Vid Credit: Bland Årskostnaden bör ej Reparationer och Inventariers upphandling stå ibland de öfrige, utan, jemte Brandförsäkring, sättas efteråt, sedan först alia egenteliga Lazaretts-kostnader upptagits och Sammanräknadt utförts till särskild partie-summa. Vid Balance till nästpäfoljande är observeras detsamma som vid ingående Balance.
FBgeln, uppfödd med bundna vingar eller sedermera vingklippt, kan ej svinga sig med fröjd mot solen och skall ej lata hara sitt muntra kvitter. Likas&amp; mtinniskan. Anglosachsen, uppfödd bland Australiens Papuas och saknande den kultur, som betingar utvecklingen af hans anlag kan ej blifva den intelligente, ingripande och h8gstamde personlighet, hvartill han af naturen var danad. Hvad har gäller den animala varlden och manniskan som varldsborgare, gäller henne äfven stisom evighetsvasen. Uppvaxer och fortlefver hon under förl~Ulanden, hvilka kvafva eller missrigta utvecklingen .af hennes anlag för ett högre lif &amp; n detta jordiska, far hon aldrig ltira att bland varelsernas mángfald: " ensam utan like FramstBr manskan och till dubbelt rike Jord och himmel tar; ' - har man * ej med nog eftertryck sagt henne att: " mellan sorgens tArar lyser E t t odödligt hopp; " -. d&amp; skall hon ej kunna utveckla sig till den barmoniska fullandning, som tillhör hennes normala personlighet. Xiinniskair &amp; r ett andav#isen, en dualism af ande och materia och star i f6rbindelser med " andarnes fader " Gud. Nen försvagas eller slites sa m bandet, tager materien, sinneviirlden, den animala principen, eller hur man vill fran olika synpunkter sedt kalla manniskans fysiskz, sinnliga jag, (Ifverhenden och förkvafver andens lif, da kan människan ej mer mottaga " evighetsvinkarne " fr&amp;n den högre liggande varlden; d i blir hennes utveckling ensidig och förfelar sitt föresatta mil. Ar detta handelsen med flertalet af befolkningen i ett visst land och under en viss tid, d&amp; gBr detta folk tillbaka i sin kultur, ty det har förlorat mer eller mindre af den egenskap, som betingar allt högre kultrarlif: Andens herraviblde öfver materien. Det Iran ej nekas att förhhllandena i v&amp;r tid blottsttilla mäuniskorna i kulturlanderna för faran af en sidan ensidig utveckling. Be
Den ene af dessa vänner hade redan för tvenne år sedan lemnat akademien; han hette Malkolm Schelting, var rik och oberoende, hade för ett år sedan rest utomlands och möjligen redan glömt sina båda akademikamrater i den förnäma och aristokratiska verld, der den unga, rika baronen inträdt; den andra, som nu stod bredvid honom, var Astley Cameron, en lång, spenslig ung man, fyra år äldre än Alf, redan magister, och med ett utseende, som låtit kamraterna tillägga honom det spefulla epitetet ”hans höghet”. Camerons gråbruna ögon, jemna fina hy, mjuka hår och regelbundna anletsdrag skulle gjort honom till en verklig skönhet, men imellertid räddades han ifrån detta för en karl så tvetydiga företräde genom de mörka ögonbrynens alltför stora närhet till hvarandra och genom det uttryck af trots och högmod, som minskade eller rent af borttog ansigtets behag, ehuru det passade väl till hans aristokratiska figur och hållning, om också icke synnerligen till hans ställning i verlden, hvilken icke mycket öfverträffade Alfs. Lika mycket som man älskade den glade, vänlige och tjenstaktige Alf, lika mycket förargade man sig öfver Astleys ”förnäma miner” och ”nedlåtande sätt”, hvartill hvarken hans främmande namn eller hans okända börd berättigade. Det är ganska troligt, att Astleys förmenta högmod endast låg i hans utseende och möjligen i en viss blyghet, som rätt ofta tager högmodets masque för att rädda stoltheten; men imellertid syntes de båda vännerna i vindskammaren till det yttre mycket olika. — Du ständigt lyckliga varelse, hvad jag afundas dig!— sade Astley, otåligt gnuggande sina hvita händer framför den lilla rökande askhögen, som skulle föreställa eld i kaminen. — Du jublar öfver den dåliga punschen i en sinkad tvättskål och öfver det osmakliga dumma pratet af en hop obildade pojkar, utan takt och vett, och som dertill röka en eländig tobak midt under ens näsa framför en illa luktande torfhög, hvilken i stället att värma detta gemena näste gör luften här inne ännu mera tjock och osund. Husch, jag tror, jag qväfs.
Lika med Hr Dalman, skulle jag önska, att vi vore ifrån denna fråga, efter den icke kan komma att lända till något resultat; men då hvad Ständerna häruti besluta kommer att blifva ett prejudicat, som man framdeles säkerligen icke skall underlåta att åberopa, är det kanske nödigt att låta den blifva afgjord. Jag tror icke lika med Constit.Utsk., att det varit nödvändigt att återförvisa frågan hit. Constit.Utsk. har blott fästat sig vid 3 inom. 44 § Riksd.Ordn.; men jag tror, att om Constit.Utsk. på samma gång fästat sig vid 3 mom. 29 § Riksd.Ordn. hade Utsk. genast kunnat yttra sig öfver, hvart frågan borde förvisas; ty detta morn, lyder sålunda: ”Då hos RiksSt:n olika meningar uppstå, ang:de nya Utsk;s tillsättande eller till hvilket Utsk. uppkomna frågor och ämnen böra remitteras och Stånden ej genom bestämd pluralitet kunna skiljaktigheterna afgöra, åge då Constit.Utsk. att, med R. St:s rätt och i deras ställe, derom besluta.” I allmänhet tyckes vara taget såsom grund, att en fråga icke kan flera än 2:ne gånger förekomma hos Stånden. Nu är det 3:dje gången, sorn denna fråga är före, och jag kan tänka mig ett sådant svar på detta memor., att den flera gånger ännu kan förekomma. Derföre har jag trott, att det svar vore tillräckligt, som R. o. Ad. förra gången gaf, och att Constit.Utsk, deraf hade tillräcklig ledning för att behandla frågan, och att således denna remiss är öfverflödig; men då den icke kan kallas alldeles olaglig, ehuru jag anser sjelfva hufvudfrågan vara det, så förenar jag mig med den siste värde talaren derom, att vi mätte remittera målet till Constit.Utsk. Frih. Cederström, Jac.: Jag anser Constit.Utsk. icke hafva kunnat afgifva annat memor., än det, som nu är föredraget. R. o. Ad. har icke beslutat, till hvilketdera Utsk. frågan bör remitteras; men R. o. Ad. bar förklarat, att icke
Denna föreflagne ändring uti hmad hitintills stadgadt warit, har stedt af bet stäl, att m hus e, kan anses af längre »varaktighet pä ett Boställe af z:dje graden än pä ett af r:sta, emedan öfwer allt bör byggas lika »väl, och att nu ofta handt, det Boställen af zchje graden arnon, denna gradation blifwit obebyggda Men för akt bereda en högre ersättning ät en afträdare, som wid Byggnader ä det Boställe han innehaft, mäst köpa Dmmee eller hämra det längre wäg emot drm som pä egne agor ägt Byggnads - Materialier, hworpä äkwen den hittills gällande gradation sig grundat, bör enligt hwad sielswa projectel innehäller, ett kostnadöförstag alltid upprättas för hwarje Byggnad , och derefter uträknas lätt huru stor Summa för hwarje är belöper och den ersättning, som en Ridd. och Ad. B. af 90. -» 1126 Den 27 Janna:'». afträdare tillkommer efter den Tariff, som i Projeckrt är förestaaen till beräkning af Bvggnadsär för hwarje serskildt hus. Dä kvstnadsförstaget yödwändigt bliswer högre nar Materialicrne mäste hännas frän längre häll och der de äro dyrare , än der de bäde lättare och till bättre pris kunna erhällaö, fäs ersättningen altid i proportion, och kan till och med ännu närmare bestämmas, än genom den hittills gällande gradation ä ,'jetjwa Boställena.j I allmänhet halma de största swärigheter mött wid äreberäkningen af Byagnadsffyidlghek, och dä Utskottet i afseende pä förändringen af Pennmgewardet funnit betänkcligt, att utsätta Byggnmgkskyidighcten till nägon wist Penningesumma för äret , har Utskottet nödsakats btbehälla det förut widtagna ^stadgande, att pä är fördela dm byggnad, som Ädo ä Kronohemman och Boställe efter Lag äiigger. Den t 27 C-pitl.
Och viil att så ar, ty arbetskraftiga, förståndiga, för rent praktiska uppgifter dugande kapaciteter ä r o lyckligtpis icke s&amp; sällsynta. som idkmanniskor. Xiir dayfor af dessa sistnämndas planer och förhoppningar blifrit en verklighet, nar det systematiska ordnandet skall ske och det gäller tillgodogöïa.ndet af redan vunna aktuella fördelar, d&amp; allt detta, med lugn ka.n lämnas i andras händer, d&amp; söker det varma hjärtat och den starka &lt;jan ett nytt falt att odla, samt finner afven genom ett slags intuition cn ny jordnian fiir idhernas frösadcl. Så äfven med S. L-d. Till &amp; r 158 ' 7 stannade hon som F. H. V: s ordförande och har alltsedan i ordets egentligaste mening varit dess hedersledamot, samt uppliörde alclrig att med varmaste intresse följa Handarbetets Vänners eksa am het. Blen redan före denna tid hade en af S. L-d länge niirci tanke börjat taga .fast form och framträdde slutligen i en plan, Ii~4.keii under lhngvariga och lifliga öfverläggningar smbningom iitarbetades. Det p i så många h&amp;ll spridda arbetet för kvinnans framhtskridande ansgg hon borde samlas, och genoin makten af den nya tidens kraftigaste hiifsting. associationen. skulle en enig samverkan af kvinnor orli man lzun~ia uppstå inom vida kretsar af vårt land. Kring denna plan sainlades en liten krets likatänkande, och efter åtskilliga förberedelser stiftades under hösten och vintern 1884-83 Fredrika-Bremer-Förbundet, i ändamål att, verka för en sund ock lugn ~ ~ t v e c k l h g af arlsetet för kvinnans höj ande i sedigt och intellektuellt skval som i socialt och ekonomiskt kanseende:;. Programmet r a r vidsträckt och öppnade utsikter å t alla håll, påvisade möjligheter och uppmanade till ingriptuide, hvarhelst n %got kunde st&amp; att vinna för kvinnans basta. Inom det rymliga arbetsfdtet fanns plats för alla.
Om en sådan tariff skulle antagas, sä kunde det hända att man, för erhållandet af 24 sk:s tillökning på innehafvande lön, finge till Staten i bevillning gifva tillbaka 4^ r:dr, såsom jag redan visat. Till undvikande deraf, vore del rättare att antaga lika många ciasser som riksdalertal, på sätt Hr Bråkenhjelm föreslagit. Hr Frih. o. Landtm, förnyade sin propos., om R. o. Ad. behagade antaga en sådan progression, som Bevilln.- TJtsk. föreslagit. Ropades ja och nej. Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade antaga en sådan progression, som Hr Rosenblad föreslagit. Ropades ja och nej. Hr Landtm, hemställde, om R. o. o. Ad. behagade antaga en sådan progression, som Hr Bråkenhjelm föreslagit. Ropades äfven ja och nej. Då Hr Landtm, härefter förnyade sin propos. om antagande af en sådan progression, som Bevilln.Utsk. föreslagit, blef samma propos. af R. o. Ad. bifallen. Likaledes biföll R. o. Ad. hvad Utsk. i öfrigt i denna 2;a § föreslagit. 3:dje §:n Bifölls. 4:de §:n. Hr von Troil, Emil: Jag tager mig friheten fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på det förhållande, som äger rum vid beräkningen af arme'ens löner sedan Konungen år i833 i nåder utfärdat en författning för amorteringen af de accorder, sorn då funnos inom arméen. Förhållandet är sådant, att vid en del reglten och corpser, der inga accorder funnits, uppbär tjenstemannen hela lönen; vid andra åter, der accorder fordom existerade , erhålla de tjenstemän , som 14 H 6 * Den3 0ctobcr f. m. blifvit eller blifva befordrade, endast en del af den ursprungliga för tjenstgöringen anslagna lönen. Sålunda är förhållandet, alt en compagni-chef vid de
Al omsörmälde remisier och Protecolls-Utdrag »nhämtadcs, att derhos Högloft. Ridderffapct och A» deln skedde anmärkningar till det mästa röra de oeco> nomiska anstaltcrne af bränwins bränningen, men en« däst i nagla punkter den söteslagne asgisten dera, samt pä sätt redan sagdl är, woro^kill bada Utskottens hand - 1628 Den 28 December'. läggning hänchjukne, hwaremot Walloch BorgareStänder, sorn, ehuru cn.vch annan Ledainvl äfwen derstädes framställterindringar r brä w! is bränningens okonor miska delur, likwäl egenttiige» läster sin upmärksam» hel och granskning wid de sörestagne afgifterne, samt sälunda flutcligen stadgat, art frägan, i afseende pä deras belopp och tillämpning, aker hänwisteS ull Bewillningö Utffoitet fövall ytterligare beredas, och hwarefter Utskottet som i jädanl afseende jkulle as Wäibe» niäldte Stånds Protokoll erhålla del, borde med sitt förnyande yattrande till Riksens Ständers plena inkom ma. Högwördige Preste Ständer, har enligt Protos kolls Utdrag af den 28 November, bifallit UnkottenS vswanberörde projeck, blott med förbehåll. att Stork, holms och Götheborgs Sräder ej matte ttlläias brätt» wins brännings rättighet: Att Tull ochA.cisi händelse af Landt tuliarnes fortfarande, borde erläggas söt det bränwin som till Stad imördcs, och att srägani om krogar och minnteringsställen borde kill Kongl. Maj:ks Nådiga förordnande öswerlämnas, men derefter den 6:te i innewarande manad, utom hivad an» ginge sistnämnde omständighet och yrkad minstMing af »pihe förelagde böker, instämt uti ally de as Walloch Borgare-Ständek gjorde anmärkningar. Laikaledes har Hedcrwärda Bönde Ståndet först antagit
Skoloch Fattig-Cassorne äro bär sammanslagne. År 1842 utgjorde dessa 4,500 R:dr; —och Understödstagarne voro 57. f) Kongl. Hof-Församlingen. Hof-Statens Gratial-Cassa, af hvilken vanligen 50 Enkor njuta understöd, ägde i capital 26,660 R:dr 20 sk. — Inkomsterne hade uppgått tili 1,933 R:dr 14 sk. 10 rist., och utgifterne till 1,578 R:dr. g) S:t Nicolai Församling. Fonden för Församlingens enskilda fattigvård utgjorde 24,427 R:dr. Till 60 å 70 personer utdelas vanligen understöd, som år 1842 uppgick till ett belopp af 1,244 R:dr 2 sk. 10 rist. h) Tyska Församlingen. De till Församlingens fattige omedelbart utgående understöd bestridas af åtskilliga, under Församlingens Kyrko-Råds förvaltning ställda välgören hets-fond er, hvilkas Capilaler och fastigheter år 1842 uppgingo till ett belopp af 74,209 R:dr. Nämnde år utdelades till de fattige inom Församlingen 906 R:dr 37 sk. 4 r:st. i) Finska Församlingen. Dess Fattigfond utgjorde 2,751 R:dr 42 sk., hvaraf räntan åtgått till de fattiges understödjande. Angående öfriga uti Hufvudstaden befintlige Milda Stiftelser samt Pensionsoch Understöds-Inrättningar och deras tillstånd år 1842, är följande att meddela: I.) Barnhus, Barnbördshus och Vppfostrings-anstalter: a) Stockholms Allmänna Barnhus. Jemte fastigheter till ett värde af 94,991 R:dr 32 sk., ägde denna Inrättning berörde år en Capitalfond af 503,894 37 R:dr 8 sk. 3 rrst. Inkomsten utgjorde 98,886 R:dr 21 sk. 11 r:st., inberäknadt Statsanslag i spannemål och penningar, till ett belopp af 23,042 R:dr 44 sk. 4 r:st.
N:o 37, i anledn. af väckt motion om bestämmande af Klockares i Lunds Stift undervisnings-skyldighet. N:o 38, i anledn. af väckt motion i afseende å de inom Lunds stift såsom klockare anställde Prestmans tjenstgörings-skyldighet i deras förstnämnda egenskap. N:o 39. i anledn. af väckte motioner dels om uphäfvande eller ändring af K. M:s nåd. Stadga ang. fjerdingsman af den 1 Juni 1850, och dels om skyldighet för alla jordegare att i fjerdingsmans-bestyret deltaga. N:o 40, i anledn. af väckt motion om uphörande af föreskrifven kontroll i afseende å saltad lax. och smör, som sjöledes fores Den 1 Mars. 123 mansdorffs anmärkn. emot Frih. Alströmers i fråga var. motion och derjemte gjorde hemställan huruvida propos. till densammas remitterande kunde framställas, finge förklara, att H. Ex. ansåg denna motions uptagande till behandling icke vara så uppenbarligen stridande emot grundlagens ordalydelse, att han kunde finna sig berättigad att vägra propos. till remiss; hvadan H. Ex. hemstälde om R. o. Ad. bifölle att denna motion remitterades till StatsUtsk. Härvid ropades ja och nej, hvarpå II, Ex. förklarade det han troll sig finna alt ja varit öfvervägande. Hr von Hartmansdorff: Jag vill icke begära votering emot Hr Frihm o. Landtnäs utsago om svarets beskaffenhet. Ehuru Hr Frih. o. Landtm, tillåtit Ståndet att afgöra formfrågan, tror jag detta afgörande hafva tillhört Landtnäs myndighet. Emedlertid hoppas och anhåller jag att samma frihet, eller effei' min tanke olaglighet, som nu blifvit Frih. Alströmer tillåten, äfven må medgifvas mig. när StatsUtsk. inkommer med utlåt, öfver hans motion, i händelse jag då skulle vara sinnad att väcka nytt förslag i samma ämne. Föredrogs StatsUtsk:s d. 26 sistl. Febr. på bordet lagda utlåt.
År i83o innehade, såsom Taxeringslängderne upplysa, Länets Ridderskap och Adel ett jordvärde uppskaltadt till 2,417.710 R:dr, som, enligt samma års Intecknings-protocoller, var behältadt med skuld för 1,102,786 R:dr eller 4^, procent af värdet. Ståndspersonerne i Länet ägde, berörde år, jord, uppskattad till i,3i5,6g4 Rtdr, belastad med en intecknad skuld stor 631,775 R;dr, eller 47! procent af värdet, hvaremot Länets allmoge, med en jordmassa, värderad till 6,856,095 R:dr var, enligt nämnde års inteckningsprotocoller, skuldsatt för endast 905,491 R:dr eller blott i3| procent af jordvärdet. De serskilda folkklassernas ointecknade skulder, kunna naturligtvis hvarken uppfattas eller controlleras, men troligt är att de slå i lika förhållande som de inlecknade och då lill det ofvannämnda kommer alf» sedan adelns uteslutande rä Ilig het alt besitta Säterier upphörde, fyratio sju stycken bebyggda Herregods och Sätesgårdar i länet, utgörande sextio hela mantal, kommit i allmogens händer, efter det de underlydande Frälsehemmanen, förut och sedermera gått samma väg; så är det icke längre ett problem, utan snarare ett axiom, att Länets besutna allmoge eller Bonde-Ståud lyckligtvis befinner sig, sorn ofvan är sagdt» i lämmeligt välstånd. Delta aftar deremot dageligen och synbarligen i desåkallade högre Stånden, bland hvilka, med undantag af ännu qvarvarande verkelige godsägare, det högre Presterskap^ och löntagande Embetsmän, röjer sig mycken förlägenhet, särdeles has ur tjenst gangne Militairoch Civil-Embetsmän samt andia Ståndspersoner å Landet» som med tjenstehjon måste bruka sina små, oftast skuldsatta, gårdar och icke vant sig alt lefva som allmogen en utväg som dock sluleligen måste vidtagas om de icke skola aldeles gå under.
Den eger visserligen sin tillämpning på lista hufvudtiteln; men tinder sådana grannlaga omständigheter, som nu förefinnas, — när K. M. tillkännagifver och antyder, icke allenast att det i hans hofförvaltning uppstått en brist, ulan äfven att denna brist uppkommit derigenom, att anslaget icke varit tillräckligt under hans regentskap, så anser jag det vara en högsinnad grannlagenhet att representationen icke längre väntar, utan genast vid blotta antydan derom fyller den uppkomna bristen. Jag önskar framgång åt Gr. Mörners motion, och anhåller att detta yttrande får åtfölja remissen. Den 11 Februari f. m. 327 Gr. Sparre, Erik: Då åtskilliga ledamöter af detta Stånd ansett sig böra yttra sina åsigter i anledning af denna motion, så får jag, med föranledande af Hr von Ehrenheims och Frih. Stjernstedts uttryckta mening, det man icke borde frångå K, M:s Propos. i ämnet, äfven om behof af ett högre anslag förefunnes, — förklara det jag, för min del, icke kan med samma talare deruti mig förena. Att, på sätt samme talare sökt göra gällande, det skulle vara en grannlagenhet från representationens sida, att endast bifalla hvad som af K. M. blifvit begärdt för hofven, men icke tillägga något derutöfver — kan jag icke fatta. Om grannlagenheten från K. M:s sida varit sådan, att K. M., oaktadt en brist vid afiåtandet af Propos:n om statsverkets tillstånd och behof förefanns, likväl icke ville göra någon framställning i frågan förr än K. M. funnit, att denna brist oudgängligen mäste fyllas, så synes mig, att hvar och en bör finna, det grannlagenheten å representationens sida fordrar, att man snarare beviljar mer än mindre i afseende å det belopp, som af K. M. blifvit begärdt. Det är icke mer än 8 dagar sedan anslaget för högsta domstolens ledamöter blef ökadt utöfver hvad K. M. i det hänseendet begärt. För representationen kan det väl icke vara mera otillständigt att bevilja K. M. på annat sätt eller i större utsträckning de anslag, som af K.
Att lagstiftaren uttrycker sig med klarhet och precision, är nyttigt alltid, samt särdeles nödigt, då, såsom här, gammalt och nytt hopflickas. Genom ofvan intagna inledning skulle af 1 Kap. Kyrkolagen icke 1 §, utan endast 2 §. och den blott i vissa afseenden, upphäfvas. Dessa paragrafer, intagna i den af kyrkolagskomitéen på Konungens befallning åren 1843 och 1845 tryckta kyrkolagsamling, äro så lydande:: § 1. »Uti Wårt Konungarike och des underliggande Länder, skola alle bekänna sig, endast och allena, til then Christelige Lära och Troo, som är grundad uti Gudz heliga Ord, thet Gamla och Nya Testamenteis profetiske och Apostoliske Skrifter, och författad uti the tre Hufvud-Symbolis, Apostolico, Nicseno och Athanasiano, jemväl uti then oförändrade Augzburgiske Bekännelsen, af åhr 1530, wederlagen i Upsala Concilio, 1593, samt uti hela, så kallade, Libro Concordia förklarad; Och alle the som uti Läroståndet, wid Kyrckior, Academier, Gymnasier eller Scholar, något Embete tillträda, skola vid Ordinationen, eller tå the någon Gradum antaga, med lijflig Eed, til thenne Lära och Troos Bekännelse sig förplichta.» § 2. »Them i Läroståndet, så väl som alle andre, af hvad stånd the äro, skal och här med alfwarligen wara förbudit, här emot at uptäncka och utsprijda någre willfarande Meningar, eller bruka någre anstötelige Ordesätt, Gudz Församling ther med at bekymbra eller förarga: Gior thet någon, och uppå föregången alfwarlig förmaning sig icke rättar, vare, efter laga Ransakning och Dom, räknad för en Affälling, miste sitt Embete, och förwijses Rijket.