Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Reservation af Herr Eklund: ”Lika med motionären, anser jag det vara ett ibland Justitiae-Ombudsmannes vigtigare åligganden att, så vidt hans af andre embetsgöromål upptagne tid sådant medgifver, med sin uppmärksamhet i främsta rummet följa lagskipningen inom Högste Domstolen, för att såmedelst, derest, i anledning af något lagstadgande, olika åsigter om delsammas rätta förstånd ega rum, komma i tillfälle aLt derom göra framställning till Rikets Ständer, på det att ändring eller förklaring af ett sålunda otydligt befunnet lagbud må kunna beredas; men jag kan deremot icke förena mig i det af Utskottets pluralile fattade beslut om ett tillägg i 15 § af den för J ustilias-Ombudsmannen utfärdade Instruction, emedan jag tror, att de i 8 och 15 §§ af berörde Instruction meddelade föreskrifter innefatta såidane allmänna bestämmelser lör Justitiae-Ombudsmannes verksamhet, att något ytterligare stadgande icke beliöfves. En Instruction bör innehålla - 9 Lag-Utskottets Betänkande, N:o <). halla i allmänna ordalag affattade bestämmelser, rörande den verksamhet, man vill hafva åstadkommen, men om man allt för mycket fördjupar sig i föreskrifter om sättet för utöfvandet af denna verksamhet, så händer lätt, att man försvårar ernåendet af det mål, dit man syftar, ty ett annat mycket enklare sätt kan tilläfventyrs utfinnas, för att komma till det önskade målet. Det bör således, efter min öfvertygelse, öfverlemnas åt Justitiae-Ombudsmannen att, till följd af de för honom uti Instructionen meddelade allmänna föreskrifter, välja det sätt, han finner lämpligast, för att främja eu önsklig enhet i lagskipningen, utan att lagstiftaren går för långt i reglementariska stadganden härutinnan”. CJti denna reservation hafva Friherre Stjernstedtj Herr Cederstråhle, Herr Gunther, Herr Lector Wall man och Herr Lagergren sig förenat. Herr Professor Knös och Herr 'Ekorn, hvilka icke deltagit i föreslående Betänkande, hafva vid detsammas justering anmält, att jemväl de instämma i Herr Eklunds reservation. U 11 ih. till K.
»Och det vill du säga!» »Det vill jag!» utbrast hon häftigt. »Det du der säger, är ju att nedsätta hela vårt kön.» »Nedsätta?» »Ja, just nedsätta.» »Hur kan du säga det?» »Att en qvinna skulle fria till ...» »Herre Gud, om hon inte kunde få honom att göra det!» »Så gjorde hon det ändå i evighet inte.» Frun var så harmsen att hennes näsvingar skälfde och ögonen sköto blixtar. »Hvad vill du slå vad om?» »Nu är du dum!» »Och du vill påstå att ...» Han närmade sig henne, med servietten på armen. Han böjde ett knä och slog sin ena arm om hennes lif, medan han höll champagneglaset upp mot hennes. — »Du vill påstå att du inte är lika kär i mig som jag i dig?» »Inte på ett sätt.» »Att vi äro alldeles lika — att vi ha ingenting att förebrå hvarandra», fortsatte han. »Jag har inte lust att höra på dig», sade hon och ville skjuta honom åt sidan. »Att det inte ser så ut, derför att du inte behöfver visa det, men att i grunden ...» »Jag vet inte hvar du får det ifrån!» utbrast hon förnärmad. »Från att det är så roligt att vara uppriktiga och att inte spela komedi.» »Jag tror att vi resa oss från bordet nu», sade hon och sköt undan stolen. »Ester, jag ville se dig så sann och så mensklig, jag ville att du tryggt och gladt såg mig i ögonen och sade: ja, Karl, om inte du hade friat, så skulle jag haft lust att göra det sjelf.» »Min herre, du misstar dig en smula på mig», utbrast hon med ett skratt af förbittring, »om andra qvinnor äro sådana, så är jag det åtminstone inte.» Hon ringde på pigan och de gingo in i salongen. Han kastade sin serviett på en stol i förbifarten och lät sitt champagneglas stå orördt. Stämningen var förstörd. Frun satte sig att sy, som om lif och död berott på hennes arbete, herrn bläddrade tyst i några böcker. Och det blef icke ens bättre, när lillen kom hem.
På de af mig på f. m. anförda skäl anhåller jag, att det årliga anslaget för Riksg:scont:s behof må ökas till 1,200,000 r:dr. För öfrigt förenar jag mig uti anhållan om det af Frih. af Nordin yrkade tillägg till Utsk:s förslag. Hr Dalman förenade sig med Hr Stuart, Den g Mars c. m. R. o. Ad. beslöt, på sätt Frih. af Nordin föreslagit, att R. St. i och för Riksg:scont:s behof intill nästa riksdag anvisa och anslå en årlig summa af 1,200,000 r:dr b:co, hvaraf 4oo,ooo r:dr skola afsättas såsom ränteoch amortissementsfond för de lån, Cont. kommer att upptaga. Till säkerhet härför skall det åligga fullmägtige. att, så länge och intilldess hela det upplånade capitalet med upplupna räntor blifvit guldet, hvarje år af först inflytande allm. bevillnrsmedel till den under fullmägtiges vård stående amorlissementscassan förenämnde summa öfverföra, utan att någon förblandning med Contts öfriga medel derefter får äga ruin. Frih. af Nordin: Sedan R. o. Ad. nu fattat sitt beslut i dessa 2:ne vigtiga punkter, men R. o. Ad:s beslut till någon de! skilja sig från hvad PresteSt. bifallit, anhåller jag hos Hr Gr. o. Landtm, om den propus., huruvida R. o. Ad. skulle finna för godt inbjuda PresteSt. att förena sig med R. o. Ad. i afseende på de delar, hvari R. o. Ad:s beslut skilja sig från PresteSt:s. Denna hemställan af Frih. af Nordin blef utaf R. o. Ad, bifallen. 1 nyo föredrogs Ridd.Utskrs d. 2 dennes på bordet lagda memor., ang:de omtäckning af Riddarhusets tak. Frih. Boye, Ludv.: I händelse det kan medgifvas, anhåller jag, att detta memor. ännu en gång må läggas på hordet.
Eklesiastik-kollegium; Den sammes den 14 dennes på bordet lagda motion, angående närmare bestämmande af Presterskapets skyldighet i afseende på religions-undervisningen i skolorna. Hr Hedenstjernas, Wilhelm, denna dag väckta motion angående s. k. Ziguenares förpasgning m. m. Frän Llögv. Preste-Ståndet. S. D. Föredrogos och biföllos Slats-Utskotlefs memorialer: N:o 4, angående bestridandet af kostnaderna för innevarande Riksdag; och N:o 5, angående godtgörandet af Landtmarskalkens och Talmännens ökade riksdagskostnader. S. D. Till Siats-Utskottet remitterades följande inom Ståndet af nedannämnde dess ledamöter den 18 dennes väckta och då bordlagda motioner, nämligen: 38 Prot.-Utdrag den 21 December 1850. l:o Biskop Bergman, om ett årligt anslag af Statsmedel tiil fattigvården i de Svenska Lappmarkerna; 2:o Doktor Björling, om en årlig pension till aflidne Med. Dokt. C. J. Hartmans Enka, tillika med i anledning deraf nu afgifne yttranden. 3to Lektor D. Söderberg, om anslag af Statsmedel till inrättande af allmänna Flickskolor; 4:o Prosten Lagergren, om anslag af Statsmedel till inrättande af en Normal-skola för Fruntimmers-undervisningen i riket; 5:o Pastor Primarius, Doktor Pettersson, angående låneanslag åt Amanuensen i Stockholms Stads Konsistorium; 6:o Doktor Wallin, angående statsmedels beviljande tili lön åt en vice Bibliothekarie i Kongl. Bibliotheket, jemte deröfver afgifne yttranden; 7:o Samme motionär, rörande eftergift af Magasins-förvaltaren A. Öhrvall ådömd ersättning till Statsverket; 8:o Doktor Annerstedt, angående pensions anslående åt Direktören och förste Läraren vid Chalmerska Slöjdskolan i Götheborg, Professor C.
Ett par hästar till Stockholm årligen af Roten turvis, gro För de s. k. skopenningar har Gärling ett stycke åker af Sätuna och af Wahlsta contant hvart tredje år efter öfverenskommelse. 10:0 Lönen 1 Rrdr 32 sk. Brco årligen, liro Skall Roten bruka åkern, om karlen är hemma eller commenderad. Till yttermera visso håfve vi detta med egen hand underskrifvit, som skedde i Sätuna d. 7 April 1823. Carl Carlsson i Sätuna. Carl Gustaf Jerling. Anders Andersson i Sätuna. Jan (J) Pärsson i Wahlsta. P. S. Ben uti irsta punkten omnämnde legd och spannmål skall af undertecknad utbetalas. Sätuna d. 7 April i823. År 1823 d. 23 Maj är detta Contract vid Rccruterings-mötet med Uplands K. Reg:te å Stockholms Läns LandsCancelli uppvist och gilladt, betyga ex oflicio A. R. v. Sydow. Med originalet lika lydande intyga ErikPorat. K. G. Taxell. Bil. Litt. II. (Afskrift.) Emellan undertecknade Rote-delägare och Soldaten vid K. Uplands Regrte, Hundrahärads Comp. Nro 131 Johan Staf är följande öfverenskommelse träffad och fastställd, nemligen: iro Att Staf åtagit sig, under hela tjenstetiden för denna Rote, sjelf förse Rotekislan med alla de persedlar, som deruti fordras, bestående af t par skor, 2 par strumpor, 2 skjortor, 1 skinnlifstycke, 1 par damasker, i säck, 1 tornist, 1 ammunitionspåse, 1 svart halsduk, 1 mössa, 1 par vantar, 1 uniformsfrack samt 1 par dito byxor, hvilka saker skola af honom ständigt hållas uti fullkomlig ordning och stånd, så att Rolen icke det ringaste ansvarar, i fall dervid något skulle fela. 2:0 Förbinder sig Soldaten
Det är vidt skilda banor delarna af detta splittrade rike tvingas att vandra. Den polacken mot österrikiske får med eller sin vilja österrikiska intressen, den ryske r y c - kes in i tsarrikets intressesfär, den preussiske i det martialiska Gerrnanias. H v a d s o m skall sammanhålla är det då söndrade litteraturen, talar det ännu forna fäderneslandets språk bevarar dess Den som och ännu i dag återger. det Både oförmäga bristande och utrymmet lägga tyvärr hinder i vä- gen f ö r cn fullständigare teckning af den storslagna personlighet, som i henne träder oss till mö- tes. H ä r må endast lämnas några korta antydningar om hennes lif o c h verksamhet, under hoppning, att sakna dem, allt förd c ej skola intresse för s o m redan lärt känna Eliza Orzeszkos arbeten. P ö r m ä d d e de dessutom att väcka lusten kantskap, va cn hos de till öfriga cn b e - s o m måste blifhvar till bätnad, då vore målet m e d dessa rader till fullo nådt. Eliza P a w l o w s k a föddes år 1842 i hennes gen Littauen, fader, cn där tämlivälbergad landtadelsman, innehade traditioner. dom. Hennes blir ett af de stargick i kaste föreningsbauden melär Eliza Orzeszko, hvars bild hela den gemensamma synes lan af sitt h ö g a kall, biografens i sant cn, som vara genomträngd af känsIdun taladt samdessa diktare, deras, som affärda frågan » romaner 1 » utslappas. Polen. med ett: af sina diktare lär sig ha sådana, s o m känslan samhörighet, som måhända de hjulspären, en egenuppfostran traditionella o c h de kun Guizkow. skaper hon sattes i tillfälle att inhämta, kunde följaktligen ej tillfredsställa henne, hvars b e - gäfning i så h ö g grad öfvcrsteg det vanliga måttet. därtill af don djupa medkänsla för alla olyckliga o c h förtryckta, som synes vara en af de mäktigaste driffjädrarna till hennes verksamhet.
Hos Kongl. Majit hafva Frideneds socknemän af Fröjdereds pastorat inom Skara stift i underdånighet anhållit, att, som de beslutit att, i stället för den alltför in - 1 6 Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse, N:o 81. skränkta lokai, hvilken nu är till skolrum och bostad för skolläraren begagnad, uppbygga ett fullkomligen rymligt och ändamålsenligt nytt skolhus, men härtill ingen socknen tillhörig plits funnes att tillgå, Kongl. Majit måtte i nåder tillåta socknemännen att för kommande tider, till berörda skolhusbyggnad, jemte boningshus samt ladugård och trädgårdsanläggning för skolläraren i Frideneds socken, få, emot den årliga afgäld, som kunde pröfvas rättvis, disponera en, till indragna skogvaktare-bostället Fridened Brogården hörande, i midten af socknen väl belägen, plats om 28 4/10 kappland, hvilken nuvarande arrendatorn af nämnda boställe äfven förklarat sig villig att till omförmälda ändamål afstå 5 varande denna underdåniga ansökning, så väl af konsistorium i Skara, som ock af Kongl. Majits befallningshafvande i Skaraborgs län, med underdåniga förord beledsagad. Sedan Kongl. Majit i nåder anbefallt
Län, har början dermed skett redån 1802, då detta göromål emellan Länets Landtmätare blifvit fördeldtj men då desse tillika haft åliggande att Verkställa enskildta förrättningät) föl1 hvilka 'de genast kunnat påräkna full bes. tal ning) hafva otillräcklig både tid och utkomst hos dessa Tjenstemän laggt sådana hinder i Vägen Fot Allmähnings-affattningén, att intill år igil ej rrietäjän 78,471 Tunneland, inberäknade i,923 Tunnel, vattn, hunnit mätas, beskrifvas och på Charta iäggas, hvadan ock det uti Skogs-Ordnin gen - Den 8 Marsi *47 g teti föreskrifna förslag till nya Hemmang anläggning af Konungens Befallningshafvande i sistnämnde Häri ännu icke kunnat älgifvas.
Sadan uteslutande rätt mä hädanefter ej förunnas pä längre tid än tjugu ar Pä obestämd tid redan förunnad galle endast för dens lift tid, som den erhållit. Priwilegier pä Skrifters utgifwande, förränta till allmänna inrättumoars understöd, åge ej kraft för längre tid än tjugu är, räknade fran denna Lags damm, Kongl. Majit dock obelagit, att dem hwarje gang pä högst tjugu ar förnya. 4:0 Utgifware af Dagblad eller Periodista strifter anmäle sig, jemte Titeln och Tryckningsorten, hos Hos-Canzleren, som äger att, sä wida sökanden ej för nesligt brott blifwit dömd, eller förklarad »wärdig föra andras talan, meddela bewis att intet hinder emot skrittens umjfwandc förekommer. e:o Priwilegier ä Biklryckeri stola ej erfordras, utan stände hwar och en fritt att, utan hinder af nägon särskildt Författning, äldre Priwilegier , eller något Boktryckeri-Reglemente, samt utan att wara underkastad nwon Skråordning, anlägga sädana Tryckerier af hwad bestaffenhet eller widd honom Den 22 Junik. 77) honom tjenligt synes, uti Stad, eller inom ett afstånd derifrån af högst en half mil. Dä ett Boktryckeri salunda utom Stad anlägges, stola i alla mäl som Boktryckningen röra, Boktryckare, Arbetare i Tryckeriet, samt dee tryckte striftcrs Författare och Utgifware lyda under Stadens Ratt. Den ett nytt Boktryckeri inrättar, äligger att stst zo dagar innan nägon strift derifrån utgifwcs, sä wäl hos Magistraten i den Stad, hwarutk Boktryckeriet anlägges, eller under hwars domsrätt han säsom Boktryckare stall lyda, som ock hus den Kongl. Majus Befallningshafwande under hwarS styrelse eller Embets tillsyn Staden hörer, strifteligen tillkännagifwa, att och hwarest han Boktryckeri anlagt.
Men eå förklara er då, hvad menar ni egentligen med romantik? — de rycka fortfarande på axlarna. Men låtom oss ej begära för mycket! Det finnes så mycket folk, som ej eger något annat argument än en axelryckning. * * * Man gycklar med romantiken, man förklarar den afskaffad, e pur si muove — och ändå rör den sig, — för att tala med Galilei. Den existerar trots allt. I hvilket trolskt skimmer te de sig ej för oss i tanken, huru sällsamt stämmes ej vårt sinne af de vemodiga toner, som tränga sig fram ur gamla, men evigt unga kärlekslegender, om Dante och Beatrice, om Petrarca oeh Laura, om Romeo och Giulietta, om Abélard och Héloise! Och ändå, mina damer, vill jag vara nog hädisk att tro, att eger vår tid också ingen Dante och ingen Petrarca, så gömmer den säkerligen mer än en Laura, mer än en Beatrice. Och ha vi femtio Hélo ' ise ' r, så ha vi också hundra Giuliettor. hundra? Säg tusen! Hela skillnaden är, att Dante nu antingen skulle sitta vid akademiens bord med ljus och sockervatten framför sig eller också — och antagligare — svälta uppe i en vindskupa, och att Giulietta skulle valt någonting ... mera prosaiskt än gift. Vår dagskrönika är alltför sorgligt rik på tragedier af denna art, för att man med fog kan klandra släktet för brist på romantik i uppfattningen. Den har råkat i misskredit, denna romantik, oeh den hotar att ta en sjuklig riktning, men inte böra vi väl därför förmena den rätten att vara till. Saken är den, vi behöfva romantik, vi behöfva poesi. Vi behöfva eu smula poesi i det dagliga lifvets torra, prosaiska, maskinmässiga släp, och vi behöfva det ju mer detta lif blir torrt, prosaiskt och maskinmässigt. Författaren af den naturalistiska skolan, hnn, som vid sitt skrifbord med pennan i hand minutiöst uppräknar möblerna i den eller den salongen, eller med ängslig noggrannhet, själlöst och opersonligt, fotograferar en utkant af storstaden med dess stank och smuts och last och elände — inte har han behof af poesi!
Men detina föränderlighet kan helt och hållet försvinna, om spannmåIsberäkningen under lönerna borttages, och detta kan ske på tvenne sätt, antingen såsom en reservant, Hr Santesson, föreslagit, att nuvar. innehafvare af Den 26 Maj f. m. i43 ordinarie löner pä stat i detta afseende öfverllyttas på indragningsstaten, eller också på det sätt, att, i händelse skälet för spannmålsberäkningen icke vore löneförhöjning, utan beräkningen endast blifvit införd för att i något afseende bilda correctiv mot de svårigheter och kostnader, som för tjenstemän uppkomma genom ett vacklande mynt, den upphör, när detta skäl icke längre existerar. Jag har gått försigtigt till väga i denna framställning; ty då jag anser KM:s nåd. propos. innebära en nyttig förändring uti närvar. till besvär och oreda ledande förhållande, tror jag, att ett fullkomligt upphäfvande af spannmålsberäkningen dock vore det bästa. Att komma derhän, måste man syfta. Är det rättvist och billigt, att denna beräkning går bort utan ersättning, bör dermed ej fördröjas; om det är orättvist, må uppförande på indragningsstaten skydda mot orättvisan. Detta har jag trott mig böra öfverlemna till StatsUtskrs bedömande, som bättre än jag är i tillfälle att undersöka originen till spannmålsberäkningen under lönerna, samt hvad den innehåller för säkerhet för nuvar. tjenstemän. Gr. Horn: Jag är uppkallad af en värd ledamot af StatsUtsk. och är skyldig honom en förklaring af mitt förra yttrande; han har nemi. trott, att jag strängt klandrat StatsUtsk:s förfarande genom aflåtande af betänk. Om jag varit sträng i mina anmärkningar, har sådant mera legat * mina ord, än i min afsigt. Men jag får bekänna, att jag icke kan fatta meningen med detta betänk, vara annan, än ntt framlägga för R. St. en statsplan. Jag kan ej anse meningen dermed hafva varit någon annan än den att i de allmänna frågorna framlägga en allmän plan för statsregleringen; och om detta varit afsigten, anser jag betänk, vara i högsta grad ofullständigt.
Jag vill blott förklara, att uppgifterna om förhållandet i Nederländerna, Frankrike, och sjelfva det så ofta citerade England, långt ifrån att rubba min yttrade öfvertygelse, hafva tvert0111 snarare gifvit den ett nytt stöd: mig synes dst nemligen högst troligt, att om i dessa länder, Representationen vöre talrik i samma förhållande som vårt Riddarhus, så skulle det äfven der blifva ministéren omöjligt att försäkra sig. om en varaktig pluralitet: och om der tillika brukades, såsom hos oss votering med sltitna sedlar} så skulle Ministrarne snatt finna det icke löna mödan ännu mindre stora uppoffringar, att söka organisera ett parti, hvars trohet den slutna voteringssedeln betog dem möjligheten att controllera. Likaså oriktig den ifrågavarande motionen, i min tanka, är till sin princip och syftning, likaså oformligt anser jag det vara, att remittera den till allmänna Besvärsoch EkonomieUtskottet. Detta ämne rörer Ridderskapet och Adeln så ensamt, att det ej synes böra i«i från Riddarhuset hänskjutas till MedStåndens afgörande. Jag vågar derföre vördsammast hemställa, om ej Herr Grefven och LandtMar. skalken samt Höglofl.
Hvad det förra beträffar, tror jag likväl den tid vara förbi, då raan ansåg ett enda stort penningeverk vara det mest lämpliga i vårt land ock att penningerörelsen borde centraliseras på några få punkter af riket samt öfverlemnas åt en enda auktoritets godtfinnande. Jag tror att sundare åsigter nu äro rådande, att man äfven i financiella yrken vill lemna så stor frihet, som allmänhetens säkerhet kan medgifva, åt den enskilda spekulationen och den i alla andra grenar af affårslifvet så nyttiga konkurrensen. Under inflytande af denna åsigt, hafva privatbankerne vunnit burskap här i landet och efter mitt förmenande har den korta erfarenhet, vi hittills haft, icke gifvit oss något skäl att ändra öfvertygelse. Dertill kommer att associationsandan, denna mäktiga häfstång för ett folks utveckling, som i vårt land har stora hinder att besegra, fått genom privatbankernes uppblomstrande en liflig väckelse, hvars tillintetgörelse genom förtryckande åtgärder icke skulle vara välbetänkt. Hvad åter angår den långa tid, som privatbankerne redan bestått, får jag dervid erinra, att sedan man fråntagit dem rättigheten att utgifva sedlar på mindre valörer och i andra fall skärpt kontrollerne, har en ny tid inträdt för dem, så att den erfarenhet, som förut blifvit gjord, icke längre kan tjena till efterrättelse. Det är på dessa grunder, jag anser det öfverensstämma med rättvisan, sednare stalsekonomiska grundsatser och hittills öflig Den 8 April e. m. 107 praxis i Sverige, att icke höja bevillnm under den oktrojtid, som nu är privatbankerne meddelad. Om under denna lids förlopp erfarenheten ådagalägger, att, äfven med de restriktioner, sorn blifvit gjorda, deltagarnes vinst må hafva uppgått till allt för högt belopp, hör törhända en ökad bevilln. åläggas, men för närvar, och med ytterligare stöd af det, som flere talare förut anfört, måste jag instämma i hvad Hr Aminoff föreslagit och yrkar jag propos. derå.
Me - Den 12 Maji f. m. morial, som innefattade svar å Herr Hjertås, Gustat, anmärkning, vid ExpeditionsUtskottets under N:o 43 afgifne saint den 5 dennes eftermiddagen återremitterade förslag till Riksens Stånders underdåniga skrifvelse till Kongl. Mij:t, angående praestanda till Bruken af åboerne å de hemman som Bruks-idkure till skatte inlöst; äfven kunde till Expeditions.Utsfeottet remitteras. Bifölls. Företogs till pröfning BevillvingsUtskottets den 28 sistlidne April under N;o 6 afgifne samt den 5 dennes eftermiddagen på bordet lagde Betänkande, angående grunderne för den blifvande Beviilqingen. Sedan BevillningsUtskottets Betänkande med dervid fogade Bilagor blifvit upplåst, tillkånnagaf Htrr Grejven och LandtMarJlMlken, att Plenum komme klockan half till 6 i eftermiddag att fortsåttas. Herr Montgommerie, Gustaf, anförde skrifteligen; (Se Bilagan N;o 2.) Grefve Gyllenborg, Johan Henning, hade inlemnat ett Memorial, hvilket upplåstes, så lydande: (Se Bilagan N:o 3.) 176 Den 12 Maji f. m, Herr Montgomrnerie, Fabian, hade in. lemnati ett så lydande Memorial; (Se Bilagan N:o 4.) Grefve Spens, Carl Gujiaf: Då jag nu går att yttra mig öfver en fråga, sorn både i Grundlagen och i allmänna Opinionen ar utmärkt, såsom ett af de vigtigaste ämnen för Riksens Ständers gemensamma, liksom för hvarje enskilt Riksdagsmans, pröfning, vågar jag hoppas att sakens vigt skall ursäkta, om talaren är oberedd, om vältalighet saknas, om tankarne icke ens hunnit rätt att mogna. Men äfven den omogna framställningen kan, då den uppfattas i Utskottet af lugnt pröfvande sinnen, icke blifva utan allt gagn.
Sedan Kongl. Maj:t genom nådigt beslut den 13 Januari 1863, med bifall till Fångvårds-Styrelsens i underdånighet gjorda hemställan, förordnat om indragning af det invid Sundsvall befintliga kronohäkte och i sammanhang dermed förelagt bemälde Styrelse att med framställning rörande dispositionen af häktesbyggnaden till Kongl. Maj:t inkomma; så har Fångvårds-S tyr elsen, vid den till följd häraf ånyo gjorda anmälan af detta ärende, i underdånighet meddelat hurusom, i afseende på tillkomsten af nämnda kronohäkte och eganderätten dertill, Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Wester-Norrlands län upplyst: att hemmansegarne i Medelpads fögderi, hvilka från äldre tider haft och underhållit ett i Sundsvall beläget, så kalladt länsfängelse, som dock omkring år 1821 ansetts icke längre vara ändamålsenligt, genom köpebref den 7 Juli nyssberörda år förvärfva! sig ständig eganderätt till en tomtplats å Skönsmon invid staden och derå uppfört ett nytt «landsfängelse«; att, i anledning af derom vid 1828—1830 årens Riksdag väckt fråga, Rikets Ständer, enligt deras till Kongl. Maj:t aflåtna underdåniga skrifvelse den 25 September 1829, befriat innebyggarne i Wester-Norrlands med flera län från byggande och underhållande af länshäktena, emot det att allt anspråk på ersättning för uppförandet af sjelfva fängelsehusen förfölle och hvarken då eller sedermera finge väckas, hvaremot Staten derefter skulle ensam bekosta underhållet af länsfängelserna i dessa län, och att Kongl. Maj:t deruppå den 31 Oktober samma år derom utfärdat nådigt bref; att, då icke desto mindre vissa utgifter för Medelpads landshäkte årligen drabbade fögderiets innevånare, vid 1834—1835 årens Riksdag motion blifvit väckt om befrielse derifrån, hvilken framställning dock Rikets Stän - / / Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 27.