Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då man bör tilltro dem, som bo på ställer, att säkrast bedömrna, huruvida Inrättningen blifver nyttig eller ej, så är min öfvertygelse, att man kan öfverlemna det till hvar och en sjelf, och att dessa g 5,000 tunnor kunna göra stor nytta \ de Södra Dun 27 Cttoher J. mi Otterne, hvarföre jag ock anhåller, att Utskotten* förslag måtte bifallas. Man har väl anfört erfarenheten af SockneMagaziner, såsom ett exempel emot Inrättningen. Man har funnit, att Ari befaren skuldsatt sig» då han annars, genom ökadt arbete och nedsatt consumtion, skulle hafva försörjt sig. De äro således ovillkorligen skadligei Likväl får man ej förblanda SockneMagszinet och DistrictMagaziner. I de sednare insattes och uttages Spannmålen såsom ett depositum. De för-' re åter äro en verklig Discont, sorn ockrar. Man har anmärkt, att MagazinsDirectionen vore i behof af dessa 25,000 Tunnor för att realisera sig. Säkert behöfver den dertill både dessa och ännu mera, men om det är gifvet, att det för Riket är en lycka, att fä DistrictMagaziner inrättade, el är det bättre att dertill använda dem* Friherre Cederjirom, Jacob : I anledning af hvad som blifvit yttradt emot anslaget a£ 25,000 tunnor för de Södra Orterne, anhållet jag få återkalla i Ridderskapets och Adelns min-’ ne, hvad Grefve von Schwerin anfört om Possesionater i Norra delen af Riket, som skulla motverka Inrättningen af DistrictMagaziner. Det är naturligt, att i Södra delen af Sverige, der ea omgifning finnes af Spannmåls-producenter, skall interesse! vara emot sådane associationer.
Jag vill derföre förnya och fullfölja den anmärkning, jag vid Riksdagens början afgaf mot StatsContoirets råd lill Kongl. Maj:t och deraf följande beslut. Det synes af den Kongl. Propositionen, alt ställningen nu är den, att troligen en del af Creditivfonden skall gå förlorad, för att upprätthålla och hetäcka Magazinsfonden. Denna var ej påräknad att oskadad återfås. Lemnad till det alltid olyckliga försöket att upprätthålla spanmålspriserna, skulle den nödvändigt gifva en förlust; men denna förlust har blifvit vida större, än som bordt inträffa, genom den mängd af misstag, som af 1825 och följande årens Revisorer lades i dagen. Sedan Magazinsfonden var på halance, var det också oförlåtligt af StatsContoiret, att deruti inblanda Creditivfonden, som var lemnad för missvextår, under förutsättning att den skulle orubbad återställas. Om genom denna hopblandning af fonderna, eller genom bristande 8* Den 9 Februari i e, m. förmåga att betala hos dem, som undfingo undsättningsspannemål, förlust skulle komma att drabba Creditivfonden, tror jag, lika med Friherre Anckarswärd, att behållningen af Tullintraderna för den år 1826 införskrifna spanmål, hvilken behållning ännu måste finnas qvar i StatsContoiret, efter öfverskotterna ännu ej blifvit lemnade till Riksgälds-Contoiret, borde, såsom ersättning, tillfalla Rikets Ständers Bank. Jag anser detta vara så mycket nödvändigare, sorn det är enda sättet att hålla i helgd Rikets Ständers beslut att Banken skulle erhålla återbetalning; och då detta kan ske utan tunga för staten, är det så mycket lämpligare. Hvad utredningen af gamla Magazinsfonden angår, så visade sig år 1825, då Revisorerna på grund af Friherre af Nordins underdåniga begäran, fingo läsa handlingarne och protocollerne, att utredningen ända till det året genom den nya Styrelsens försorg med verksamhet blifvit befordrad. Men farhågor för missväxt och de låga priserna åren 1824 och 1825 för en del spanmål gjorde, att
För denna mening blir man lätt benägen, vid betraktande af det stora och sköna Upsahitemplet, dervid så många fosterländska minnen äro förenade. Afven jag skulle ingenting högre önska och skall med min röst alltid bidraga dertill, att detta sköna ålderdomsminne må bibehållas och bevaras från förstörelse. Men jag inser icke derföre, hvarför man skall hindras från att utöfva rättvisa, och rättvisa anser jag vara förenad med Hernösands stifts anspråk. Om man återgår litet till historien af ifrågavar. tunnor, så finnér man, att vid samma tillfälle, som | utaf tionden bestämdes alt utgå till delning emellan biskopen, kyrkoherden och socknens fattige, fastställdes äfven, att från hvarje kyrkoherberge skulle jemväl utgå dels vinoch byggnadssäd och dels de s. k. domkyrkotunnorna. Då detta beslut fattades, tillföllo Upsala domkyrka 124 t:r frän den del af WesterNorrland, som nu hör under Hernösands stift. Dessa 124 t:r anslogos icke, såsom reservationen påstår, bestämdt till Upsala domkyrka, utan tillföllo henne på grund deraf, att hon då var domkyrka äfven för WesterNorrland. Hernösand har sedermera blifvit förordnadt att utgöra ett särskildt stift, och i och med detsamma har denna rättsgrund förfallit. Reservanten har påstått, att vid Hernösands stifts inrättande skedde en delning af domkyrkotnnnorna. Så är likväl icke förhållandet. Jag har skaffat mig afskrift af det K. br. d. 5 Mars 1648, som bestämde anslaget för Hernösand. Detta bref är utfärdadt, icke då Hernösand gjordes till ett stift, med biskop och capitel, utan då en superintendent utnämndes att föra styrelsen.
December. le rantorne betalas efter ärlig markegång; OrconomilVe besigtningar ä Kungogärdarnc anställas hwart z:d'e och hufefyner hwart 6:re är, samt Allmoge» i allmänhet befrias ifrån de hjelpe dagswerkcn för hwilka den icke äkiijöt någon ftrffstd ersättning eller linde,ng i Kronobeswären. Ganska sa KungSgärdac haswa dock i stöd af 1748 ars författning, genom Auelia» bliswit borrtarren» derade. De finnas merendels disponerande efter särststlde confiderationer dels wid Riksdaga,ne och dels emellan. Arrende Summan ater för nya ester den tiden siutne arrenden Uträknades till större delen efter 17g; ärs ständiga markegång pä persedlar c och § D:r Sunt Tunnan för Spannemälen, kronotionde derunder innebegripen. Men denna författning lämpades e; kill de Kungsqärdar, som för 1748 wörö förlänte trll wihr Bruk och Bergwcrk med mera. Wid ytterligare myntförsämring och stegrade warupriser blef 175 s ärs ständiga markegäng änteligen nphäfweu. Pä Riksdagen är 1762 ansago Riksens Stän» der sig icke förrän wid päsöljande Riksdag kunna wid, taga nägon sädan söcfaktning om Kungsgardarne, hwari» genom de bästa fördelarne af dem för Kongl. Mast och Kronan kunde winnås.
På dessa skäl, jemte dem som blifvit anförda af Hr von Hartmansdorff, med hvilken jag i detta hänseende helt och hållet förenar mig, får jag tillstyrka R. o. Ad. att bifalla den nu föredragna punkten litt. a), under tillkännagifvande att äfven jag för min del har åtskilliga anmärkntr att göra i afseende på punkten litt. b), särdeles derå, alt StatsUtsk. såsom vilkor framställt en del saker, som alldeles icke böra vara vilkor utan ovilkorligen böra bero af K. M. alt i administrativ väg bestämma. Ilr Lagerhjelm, Pehr: Lika med Frih. Palmstjerna har jag ej heller kunnat finna några skäl anförda som specielt klart motiverat StatsUtsk:s förslag i denna punkt. En värd talare har väl velat uppställa en beräkning, hvaraf man kunde se ungefär - Den C Maj e. m. 411 ligen, alt denna summa skulle kunna, möjligtvis och undef vissa omsländigheter, blifva tillräcklig. Om nu emellertid, oaktadt inga motiver hafva blifvit anföcda, R. St, likväl skulle bifalla hvad SlatsUtsk föreseslagit, och R. M. således finna Sin propos. vara bifallen till tredubbelt belopp emot det begärda; så hvad skall man tänka om ett sådant bifall. Man måste tänka att något ligger derunder. När K. Jag behöfver 30,000 r:dr b:co, och R. St. dertill svara: vi gifva 90,000 ndr b:co, utan att motivera denna förhöjning; så måste K. M. naturligtvis vid föredragningen göra Sig Sjelf den frågan: hvar ligger motivel? Anföres då intet motiv, så är det klart att man måste gå tillbaka till den R.: proposm. Der finner man klart, alt hela anslaget är hegardt för en reform; och del är ock klart att, när man gifver ett tredubbelt belopp mot hvad som begäres, så är meningen den alt gifva reformen en tredubbel fart.-
K a n s k e kunde de tiderna återkomma, o m våra barn finge lära sig vänlighet o c h omtänksamhet m o t den tjä- nande klassen. O c h må de få lära sig känna o c h visa kärlek mot alla nödställda, som k o m m a i deras väg. — D e t fanns för ett par tiotal af år sedan en prestgård, hvarest den regeln troget följdes. H e m m e t var det lyckligaste, o c h aldrig saknades glädje, framför allt julglädje, i den stora familjekretsen. H u s m o d e r n var en af dessa varmhjärtade o c h rikt utrustade kvinnor, som egde förmåga att tänka på allt o c h alla. O c h när julen k o m, då delades ut frän det ingalunda rika hemmet matvaror o c h julljus till alla s o c k - nens nödställda. — M e n, kanske någon tänker, hvad har detta att göra m e d ämnet, barnens julglädje? — J o, det var barnen, som sändes ut i fattigdomens boningar för att bringa understöd o c h lindring, det var barnen, s o m fingo frambära gåfvan, gå in i de olika hemmen o c h se, huru välkommen hjälpen var. V a r viss, att de barnen lärde sig finna det naturligt, att den ena människan delar med sig åt den andra, o c h att de kände, ehuru omedvetet, den rika o c h varaktiga julglädje, som gifvandet skänker. En barnavän. Steriliserad mjölk. ar herrskapet sett, huru det går till att sterilisera mjölk? Jaså, icke. Men ni ha väl smakat sådan mjölk? Inte det heller o c h icke ens hört talas o m saken. Ja, då skall j a g bedja fä tala o m, att i huset n:r 15 Vallingatan har Steriliseringsaktiebolaget sin lokal, och där kan man hvarje dag få se, huru saken tillgår, och afprofva den förädlade varan; men skulle ni b o för långt bort eller icke hafva tid att gå dit, så sänd bara ett telefonbud, o c h dagen därpå så har ni ett prof i edert hem, ty bolaget sänder det gärna, på samma gång som det skickar ut sina förseglade mjölkflaskor till kunderna.
Ordföranden vidmakthåller ordningen vid sammanträdena. Ledarnöterne yttra sig efter anmälan och upprop. Råden njuta ej lön, men ersättning för resa och uppehälle. De representera provinsen och äro ej bundna af föreskrifter från valmäunen. j Provinsrådet har följande rättigheter och skyldigheter: Det upprättar förslag till vissa domare-sysslor. Del eger alt yttra sig öfver alla frågor, som röra provinsen, och tillsätter befallningar, som tillhöra densamma, utom sådana, hvilka det tillkommer det ständiga Utskottet att besätta. Det pröfvar räkenskapen för det förflutna året och fastställer utgiftsoch inkomst-budgeten för det kommande. Rådet bör uti den årliga utgiftsbudgeten upptaga vissa, provinsen lagligen åliggande utgifter, hvaribland må nämnas underhåll af uppräknade offentliga byggnader, vägar och hydrauliska anläggningar, fångvård och fattigvård m. m., som ej åligga staten eller särskilda kommuner. Rådet bestämmer arfvoden och pensioner åt personer, som innehafva befattningar på provinsens stat. Det beslutar om grundläggande och förbättring af offentliga anstalter på provinsens bekostnad, om upptagande af lån, om köp, försäljning och byle af provinsens allmänna egendom, samt utförande af rättegångar för provinsens räkning. Det beslutar om anläggning af vägar och kanaler, eller utförande af andra allmänna arbeten, helt och hållet eller till viss del, på provinsens bekostnad. Dä fråga Allm. Bcsv. och Ekon. Utsl;:s Del. Dä fråga förekommer om arbeten, som röra flera provinser, kallas de respektiva provincial-räden alt hvar för sig derom öfverlägga. 1 händelse af stridiga beslut afgör regeringen. Rädet pröfva? planer och kostnads-förslag till arbeten, för hvilka det anvisar medel, så vida ej denna pröfning öfverlåtes till det ständiga Utskottet. Särskiljandet af provins-vägar och statens vägar sker genom lag, efter provinsrådets hörande. Rådet beslutar om utförande af arbeten, som angå flera af provinsens kommuner, efter dessas hörande och med förbehåll af deras rättighet till besvär bos konungen. Det bestämmer kommunernas bidrag till underhållet af deras utom kommunen vistande fattige.
December sisth år, har RiksdagsFuIlrnägtigen Anders Danielsson från Elfsborgs Län framställt det förslag, att, som, i anseende till tiden, hvilken för Uppbördsmännen erfordras för Uppbördsredogörelsernes författande och Verificationers anskaffande, den egentliga uppbördstiden inskränkes till slutet af Mars eller början af April månader, men jordbrukaren, hvilken utaf sin jords producter, dem han oftast icke kunde annorlunda än på Credit afyttra, mäste betala sina Kronoutskylder, bchöfde så långt rådrum härmed som möjligt; tiden, då KronoFogdarne skulle afgifva den Summariska Redogörelsen, altså måtte bestämmas till den 9.4, i stället för 1 Maji, hvarigenom dels atdra Uppbördsstämman skulle kunna framflyttas till Februärii månad, då de fleste Marknader höllos, dels ock Allmogen berättigas, att ända till den 1 eller 8 Maji inbetala alla restantier af sina Kronoutskylder och sålunda tillgodonjuta hela det i Förlättningarne bestämda uppbördsåret. Betan t an (len, N:o 226. 5o3 I anledning af detta Förslag, hvaruti H. BondeSt ande t i allmänhet instämt, har Utskottet ansett sig höra anföra: att ehuru, ä ena sidan, det skulle kunna medföra någon förmån för en del af Allmogen, om redogörelse-tiden för Uppbördsmännen utsträcktes på sätt motionen innehåller, å den andra sidan likväl förekommer, att, då 2:dra Uppbördsslämman nu slutar i Mars månad, och förr än densamma tilländagått utmätning hos de skattskyldige lagligen ej bör äga rum, tillräckelig tid äfven synes vara lemnad, för afLördandet af det föregående årets skattebidrag. Och då det ändamål, som man, i lläkenskapernes tidigare afslutande än nu sker, vill uppnå, skulle genom antagandet af ofvanberörde förslag motarbetas, samt dessutom något behof af en sa beskaffad förändring icke blifvit från någon LänsStyrelses sida framsläldt, eller af K.
Hvilande Grundlagsförslag, som till slutligt afgörande företages, blifve uti hvardera Kammaren serskildt föredraget och efter föregången öfverläggning antaget eller förkastadt, men ej delvis antaget, ej eller i någon mon ändradt. Mom. 7. Grundlagsförslag, sora andra gången blifvit af begge Kamrarne godkändt, anmäles bos Konungen, och blifve genast Grundlag, om 36 Bil. till ConstitutionsXJtslcottets Memorial, N:o 58. det är Konungs ordagrannt godkända förslag; i annat fall öfverlemnas det till Konungens pröfning, och dess bifall eller afslag med bifogade grunder blifve, innan Riksdagen upplöses, Riksförsamlingen på Rikssalen meddeladt. §. 6t. Fråga om gemensam ändring i alla Landskapens Val-stadgar kan väckas på Riksdag både af Konungen och af Riksdags-fulimägtig, eller Riksdagsman. Förslagssättet och behandlingen af målet är lika som för grundlagsfrågorna, men hvad som blifvit af begge Kamrarne godkändt,på sätt föregående §:s morn. 2 eller 4 förmå, öfverlemnas genast till Konungen, som, i fall det ej är en ordagrannt godkänd Konglig Proposition, innan Riksdagen upplöses, sitt bifall eller alslag lillkännagifver. Hvad som blifvit gilladt af både Konungen och begge Kamrarne, underställes näst efter Riksdagen sammanträdande Landskaps-ting i alla Landskap, och, så framt antagande då ej sker, sedermera livart och ett Landskaps-ting till deps nästa Riksdag sammanträder. Hafva då ej alla Landskapen samtyckt, pröfve först begge Kamrarne, efter Conslitutions-Utskottets hörande, och sedan Konungen , om förslaget förfalla bör, eller serskildt blifva gällande för de Landskap, som samtyckt, eller hvila, tilldess alla samtyckt. Blifva härom ej Konungen och båda Kamrarne ense, förfalle frågan. Vid det samtycke , som detta moment omtalar, kan Landskaps-ting fästa det vilkor, att ifrågavande ändring ej sker, utan för alla Rikets Landskap samfäldt. Mom. 2.
Dess läge vid kusten gör att skogen troligen kommer att undergå samma öde som t. ex. i Bohus län, att nemi. borthuggas, hvarmed man också är flitigt sysselsatt. Räntegifvaren hotas således med möjligheten att denna artikel, som nu gäller 5 å 6 r:dr ngds famnen der, skall i en kanske ej så aflägsen framtid stiga till det flerdubbla pris, som derföre nu betalas i Skåne. Vidare föreslås strömming och lax att bland persedlarne bibehållas. Jag tager mig friheten erinra om vanskligheten af fiskena. Vi hafva nyligen i en K. M:s propos. fått oss föreslaget afskrifvandet af några hundrade fisken, derför att de uphört att äga något värde. Jag känner ett laxfiske i Calmar län, som nu icke gifver ^ af hvad det gaf för 20 å 30 år sedan. Man har ingen säkerhet att kunna åstadkomma dessa persedlar, strömming och lax, emedan det är möjligt att fisken ”icke går till” några år, och orätt synes mig vara att bland räntepersedlar bibehålla sådane, som är så vanskliga. Om StatsUtsk. icke skulle finna skäl vara för handen, att tillstyrka alla persedlars förvandling i kontant, hvilket jag föreställer mig vara det bästa, så skulle jag för min del tro lämpligast vara, att förfara på sätt i de, vid Statsråds-protm fogade, af Hrr Statsråden Giinther och Wallensteen afgifna reservationer föreslås, nemi. alt bestämma det dessa persedlar till hälften må utgå i kontant och till hälften i varor, af hvilka sednare, spanmäl och smör, äro de, som sannolikt för framtiden komma att jemnast bibehålla sitt värde. En stor olägenhet, den jag ber att få fästa upmärksamheten vid, skulle blifva följden af den K. proposms antagande, den nemi. att den önskade skatteförenklingen icke skulle kunna tillvägabringas på mångå år. Det föreslås nemi. att om Ständerna gilla de principer, hvaruppå förslaget är byggdt, så skall K. M., efter att hafva låtit höra menigheterna, infordra utlåt, äfven af embetsverken, och åter vid en kommande riksdag framställa nåd. propos. i ämnet till Ständerna.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till och dels återremiss af den förev:de §:n, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till densamma, hvarvid svarades många ja, blandade med nej, och sedermera propos. på afslag derå, då svaren utfölio med många ja och nej i blandning; hvarefter och sedan propos. på bifall till §:n förnyats samt likaledes med många både ja och nej besvarats, Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig nu hafva funnit ja öfvervägande. Sedan flere ledamöter begärt votering, upplästes och godkändes följande voteringspropos.: »Den, som bifaller det af Lag-Utsk:t å sid. 9 af Betänkit N:0 24, afgifna förslag till ändring af 1 § 30 Kap. Rättegångs-Balken, i fråga om borttagande af den s. k. revisionsskillingen, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, afslår R. o. Ad. ifrågav:de förslag.» Härefter företogs voteringen och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 33. Nej — 27. § 7. Bifölls. Ingressen. Godkändes. Utsk:ts hemställanden medlerst å sid. 10. Bifölios. Utskds å sid. 13 framställda förslag. Frih. Leuhusen: Vid genomläsande af detta förslag har hos mig uppstått åtskilliga betänkligheter deremot. Den, som Den 7 Mars e. m. 189 i brottmål är fälld till böter, skulle, om detta förslag vinner bifall, enligt mitt förmenande kunna genom besvärs anförande undandraga sig böternas gäldande. Då, såsom Utsk:t ock anmärkt, utslag i brottmål ej kunna verkställas förr, än de vunnit laga kraft, kan den bötfälde, under det af honom anförda besvär ligga i högre rätt, genom lösöreköp eller på annat sätt göra sig af med sin egendom, så att, när böterna skola uttagas, han ej eger någon tillgång.
Hwad angär de egenskaper, hwilke hos Justitiä - Ombudsmannen vtwifwclagtigt mätte finnas, sä äro de förcskrjfne uti RegeringS - FvrmenS 96 §, och böra i likstämmighet dermed uei instrvttion, sä wida ben mäste wara fullständig, ytterligare bestämmas; och beträffande den författning hroarunnnan Justittä-Ombudsmannen, i följd af ändamälti tued detta Npa Embete, bör försättas» anser jag det wara hufwubsakrligk att 4634 Den zo Octsber. att han bliswer oberoende af all annan inflytelse, ött den Lagarnes noggranna helgd och efterlefnad, samk dc§ Principalers Riksens Högloff. StänderS fbrtroende hos honom ästadkommer. Af sädan anledning tillstyrker jag, i likhet med hwad ^4 Z af Regerings - Formen om Stats - Ministrar, Stats - Näd och Justitiä-Räd stadgar, att i händelse nägon Embetsman winner betta höga förtroende, bör hanö innehafwande Embete derigenom blifwa ledigt och med annor Tjensteman tillsättas, samt Justitiä - Ombudsmannen, enär han?
Säd och 11)9,825 luspund Mjöl, hvilka tillsammans utgjort ett värde af .1,058,514 Riksdaler, och med tillägg af hvad för år 1814 ytterligare erfordrades, utgörande en summa af 83,024 Riksdaler, hafva de af Magasins Directionen under dessa håda åren lemnade undsättningar, stigit till ett belopp af 1,141,539 Riksdaler. Oaktadt de hotande utsigterna vid 1 8 » 2 års slut, kan Kongl. Majit, enligt alla instämmande berättelser, äga vissheten, att, ehuru nöden uti de mest aflägsna orter, i anseende till transportsvårigheterna, ofta varit tryckande, har likväl ingen af Kongl. Majits Undersåtare, i brist af uppehälle, omkommit.
Skulle R. o Ad. frångå sitt förut fattade beslut och instämma tned BorgareSt:t, så blefve frågans ställning den, att tvänne Stånd antagit kontrollbränning med 10 0 kannor om dagen, ett Stånd antagit 300, och ett Stånd förkastat kontrollbränning och antagit K. M:ts 'Den 7 April. 41 Propus. Ätt nu utan något resultat kasta, sig in på en diskussion, helst då tillfälle dertill kommer att yppas, då Bevilln.Utskit inkommer med sitt jemkningsförslag, skulle jag för min del anse föga lämpligt. Dessutom får jag, i afseende på Frih. Raab’s framställning, äran fästa upmärksamheten derpå, om det verkligen vore formenligt att lösrycka en punkt ur BorgareSfcts inbjudning och bifalla densamma, under det man lade de öfriga till handlingarne. Jag hyser derom mina tvifvelsmål och tror för min del, lika med Grefve Lagerbjelke, att det vore klokast att lägga inbjudningsskriften i sin helhet till handlingarne. Gr, Lagerbjelke: Jag är till största delen förekommen af den siste värde talaren. Jag vill blott till Herrarne hemställa, om man bör bifalla en sådan inbjudning, utan att skäl dertill förefinnas. Ett RiksStånd har visserligen rättighet att, på grund af inbjudning från annat Stånd, frångå sitt förut fattade beslut. R. o. Ad. har efter långvariga diskussioner och voteringar genomgått det sammansatta TJtk:ts Betänk, angående vilkoren för brånvins tillverkning och deröfver fattat ett beslut, som i åtskilliga punkter är stridande med Utskits förslag. BorgareSt:t kommer nu med en inbjudning att återgå till Utsk:ts Betänkande. Skulle det då vara skäl, frågar jag, att R. o. Ad. i en knapp vändning frångick sitt förut fattade beslut och åter antoge Utskits förslag, hvilket skulle blifva följden af ett hastigt antagande af den ifrågav:de inbjudningen. R. o. Ad. har dessutom tagit för regel, att sedan ett beslut en gång är fattadt, så måste detta beslut respekteras, och i allmänhet på detta rum antages icke inbjudning, utan att något nytt skäl förekommer.