Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti en inom hedervärda Bonde-ståndet väckt och till Ståts-Utskottet remitterad motion, hafva riksdags-fuflmäktige Ola Månsson, Nils sindersson och Nils Svensson från Christianstads län, samt Ola Svensson och Jäns sindersson. från Malmöhus län, med förmälan, hurusom Kongl, förordningen, .angående presterskapets i Skåne uppbörd, den l(i Oktober 1728, lika litet garanterade pastors rätt, som församlingens skyldighet, samt att rättegångar icke sällan uppstått. emellan lärare oell åhörare om rättigheter och skyldigheter, men tvifvelaktigt. vore, huruvida, der sådant erde ruin, läraren kunde för religionens heliga sanningar vinna sina åhörares hiertan, framställt följande förslag till förändring i nämnde Kongl, förordning, nemligen: l:o. Att pastor, sorn för sina prcsterliga befattningar icke skall uppbära särskild betalning, lika med' andra rikets embet män erhåller lön på stat; 12 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 129. 2:o. Lönen, som utgår i penningar, skall från ränterierna till pastor qvartaliter utbetalas; 3:o. Lönen bestämmes efter ett medium af pastors uppgifter till de tio sista årens taxerings-kommittéer; 4:o. Pastorerne behålla sina boställen och penningelönen minskas i förhållande till den derutaf behållna afkastningen, den taxerings-komriiittéerne ega att beräkna och bestämma; 5:o. Pastorernes tertialoell qvicktionde,- den förra att utgå efter ena handa beräkning, som kronobonden, betalas till Statsverket efter åsatt markegång; men med alla andra utgifter, såsom jura stolle, körslor och dagsverken m. m., betungas icke församlingarne; 6:o. Älla klockarelägenheter indragas och afkastningen deraf användes dels för folkundervisningen i soeknarne och dels för affönande af erforderliga substituter; 7:o. De, som icke innehafva embete eller tjenst med thy åtföljande löneförmåner, kunna emot sin vilja icke tvingas att ingå på den föreslagna regleringen, som i sådant fall derstädes icke får sättas i verket förr, än de från innehafvande tjenster afgått.
verkande madiga siillskapet Idun, hvilket som bekant riiknar Bland sina medlemmsr allt hvad v %r hufvudstad iiger framstfiende inom retenskapens, konstens oih litteraturens omrbde. Nya Iduns a.ndamii.1 iir, s % lyder dess stadgar, att &gt;,oberoende af alla partihsikter bereda kvinnor med ol&amp;a verksamhetsomrtiden men gemensamma intressen till£Sille till enlda och innehtillsrika Samkva.m. Till medlem af sgllskapet kan en hvar bildad krinna antagas, s o i iignat sig A t nAgot intellektuelt lefnadskall eller hyser utpriiglade vetenskapliga, konstnarliga eller samhalleliga intressen.)) Under iakttagande a£ dessa stadgar har saskapet Nya Idun nu i 12 &amp; r agt bestgnd, och standigt har dess mdnadssamkvanl sett kretsen af sina medlemmar, valda ur hufvudstadens intelligenta kvimoviirld, utvidgas. Bland sina medlemmar kan siillskayet ri-ikna vAra forniimsta konstn$irinnor coh forfattarinnor pb skilda owrbden, forutom Iwinnor, som pii ett eller annat siitt agna sig bt intellektuelt arbete eller, som termen lyder, hyser samhdliga intressen. Vid hvarje samkviim (siidana aga rum forsta lordagen i hvarje mbnad, med undantag af sommarmb.naderna, i en siirskildt forhyrd lokal) forekommer diskussion, foredrag, upplasning, nlusik eller delilamation, hvarjgmte en u t s t i n i n g af konsteller konstskjdsf oremiil iir anordnad. Detta i storsta mojliga korthet sdlskapets allmanna karakter. &gt;&gt;Men betydelsefullare an Nya ' 1duns yttre 1-erksamhet 2, siiger den lilla festskrift, som den 7 febr. 1895 utgafs till firnnde af siillskapets tioiirsminne, shar dess inre historia varit, en historia, hvilken endast ar skrifven i medlemmarnes mime.
Uppl. o, godk. hos Ridd. o. Ad. d. 1 Sept. 1823« Preste-Ståndet d. a Borgare-Ståndet d. 1 Bonde-Ståndet d. q Riksens, Stdnclers underdåniga Skrifvelse , rorande uppmätning och anteckning af Culik-rymden ä hvarje loft eller lotten i Kronans Magasin, S. A. K. Riksens Ständer,' sorn af deras Revisorers jB©2 rättelse, om den, år 1822» verkstälde granskning af Allmänna Magasins-Jnrättningens förvaltning och Räkenskaper, bland annat inhemtat, att den uti 5 §. af 1812 års Kongl. Afskrifnings-Reglemente anbefalde uppmätning och anteckning af Cubik-utrymmet å hvarje botten eller loft i Kro^ nans Magasin ej blifvit tillbörligen fullgjord, få hos E. K. M., jemte anmälan häraf, i unders dånighet anhålla, att, med afseende å nödvändigheten deraf, att hvad i förrberörde måtto blifvit stadgadt, vid alla Kronans Magasin straygl Underdåniga Skrifvelse?, 439 éfterlefves, pä det att verkliga Magtsins-behåll*; Bingarne, utan för mycken möda och kostnad ; Bia, vid skeende inventeringar, kunna utrönas,' E. K. M. täcktes i Nåder vidtaga nödige åtgärder till vinnande af den rättelse , som Kronans säkerhet påkallar. Riksens Ständer framhärda etc. Pppl. o. godk. hos Ridd. och Ad. d. 1 Sept. 1823," Preste-Ståndet d. 1 Borgare-Ståndet d. 1 Bonde-Ståndet d. 2 —* — Riksens Stdnclers underdåniga Skrifvelse, i anledning af vackt fråga om en vidsträcktare Fribref s-rättighet för St cider nes Magistrater. S, A. K. På den grund, att ehuru E. K.
HanSExcellenceHerrGrefwe ak § g i as: Med all aktning för ordning och stick, och tillika för hwar Ledamots rättigheter, tror jag att det är dermed bfwcrensstämmandc, att wid ettProkocolls justcrande göra anmärkningar om nägot deruti finnes wara origtigt fattadt. Det mäl som »u är justeradt, har parerat utan anmärkningar: Ridderstapet och Adeln haren rar Riddarhus-Secrclerarr som sä rigtigt och opartiskt fört all ting till pennan; nästan hwart ord som taltes finnes uptagit: och jag-för min del har funnit Protokollet alldeles rigtigt, och skulle säledes ej hafwa welat tala i ett ämne som pä alla sidor är obehagligt. Men dä jag genom nya motioner, som förut icke warit i frä, ga, hör mig beskyllas, att genom min medwerkan och mina räd ät för detta Konungen hafwa orsakat detta Rikes olyckor, sä tror jag att sädant är ett ämne som ej kan anses höra hit, och jag hoppas att Protocoller och Handlingar stola klarligen wisa, att jag i allt sökt iakttaga hwars mans lagliga rätt, och att det olyckliga som inträffat icke bör kunna mig tilstrifwas. Min seger, antingen jag gär bort eller kommer, beror ej af tomma cxclamationer och utrop: den ligger förwarad Uti Acta och Protocoller. I Kongl. Regeringen, der jag warit Ledamot, i Kongl. Beredningen, i Rikets Allmänna ärenders Beredning, i Kammar-Collegium, i de flere serstilte Committöcr, der jag warit förordnad, dels som Ordförande, dels som Ledamot, öfwerallt äro Protocoller, der mina tankar och min ätgärd ärv för waradr - 11Z0 Den 2 October. tvarade. — Zag anhäller att Högloft. Riddcrstapct och Adeln behagade med lugn betrakta Grefwe Vokns, -kuAust. Här är lugn Hans Excellent?
I anledning af Hikets åren 1844—1845 församlade Ständers underdåniga anhållan, att vederbörande måtte i nåder anbefallas att om de då befintlige medlens (omkring 72,000 R:dr B:ko) utlånande mot ränta gå i författning, yttrade Stats-kontoret, i ämnet bordt, den 9 September 1845, att, ehuru i detta embetsverks bestämmelse och organisation från början icke ingått någon befattning medpenningars utlånande, Stats-kontoret likväl, under förutsättning att uppdraget egentligen blefve tillfälligt, intilldess en definitiv reglering af jägeristaterne och förvaltningen utaf kronoskogarne kunde äga rum, icke borde ifrågasätta att besörja örn skogsplanteringsmedlens förräntande, så vidt sig göra lät; hvarefter Kongl. Maj:t den 4 påföljande December i nåder förordnade, att medlen skulle ttUsvidare af Stats-kontoret göras fruktbärande. Lika med Revisorerne, får Stats-kontoret nu i underdånighet tillstyrka, att, till undvikande af de förvecklingar ooh den omgång, som nu äga rum vid anordnande och ( förvaltande af de för skogs väsendets ordnande afsedda tillgångar, Chefen för Skogsstyrelsen måtte, såsom ordningen också synes fordra, få disponera nämnde kassa och för öfrigt från Stats-kontoret, efter reqvisitioner, emot redovisning, erhålla de kontanta anslag, som å 7:de hufvudtiteln finnas för skogsväsendet uppförde.
Med afseende å den utsträckning undervisningen vid Carolinska institutet under de sednare åren erhållit och det allt mer vexande antalet studerande derstädes, äfvensom å de ständigt sig ökande samlingarne af pathologiska preparater, synes det vara särdeles af behofvet påkalladt att å Institutets tomt uppföres en nybyggnad, som, jemte tillräckligt förvaringsrum för dessa samlingar, äfven lemnar utrymme för en större föreläsningssal samt några arbetsrum för lärare och studerande; och då härtill kommer att den för närvarande å Serafimer-ordens-lasarettets tomt befintliga obduktionssal, enligt vederbörandes intyg, är dels till utrymmet alltför inskränkt, dels ock för ändamålet olämplig, både genom sin inredning och sitt läge på Lasarettets tomt, hvilken icke medgifver erforderlig plats för en nödvändig utvidgning i detta hänseende, samt tillika upplyst är, att Lasarettets behof härutinnan genom den nu ifrågaställda nybyggnaden kan afhjelpas, och vederbörande förklarat det med byggnaden afsedda ändamål komma att på ett tillfredsställande sätt uppfyllas, i händelse denna byggnad ntföres efter den ritning, som afses i det lägre af Ofverintendents Bih. till R. St. Skrifvelse N:o 169. embetets deröfver upprättade kostnadsförslag, hafva Rikets Ständer till uppförande å institutets tomt af en nj byggnad för den Pathologiskt-anatomiska institutionen och i sammanhang dermed likbod, obduktionssal och begrafningskapell för Serafimerordens-lasarettets behof anvisat ett belopp af 84,000 R:dr, att från Riksgäldskontoret i mån af behof utgå. Då Kanslers-embetet förordat Lärare-kollegii framställning derom, att vid Carolinska institutet måtte anställas en Adjunkt i Pathologisk anatomi, en Kamererare och fem Amanuenser, nemligen en vid Medicinska, en vid Kirurgiska och en vid Obstetriska kliniken, en vid Pathologiskt-anatomiska institutionen och en i Rättsoch Stats-medicin, samt E.
Riksdagsordningen, ej är annat än det urgamla ordet klander, som finnes på flere ställen i allmänna lagen, oell ej det sorn nyttjas i hvardagsspråket. I i3 Cap. 2 §. ÄrfdaBalken står till exempel: kommer klander ä thet gods, som i arf gänget är; gifve then &c. Angående testamenten säges i 18 Cap. 3 §. af samma Balk: Vill man klandra testamente; gore det inom natt och år &c., och i 4 §• af samma Capitel: Ej må någor annan, än närmaste arfvinge, klandra testamente. I 4 Cap. 2 §. nämnde Balk står: Kommer ej klander å thet köp, inom tolf veckor ifrån tredje uppbudet, &c. Slutligen, för att förkorta bevisningen, vill jag åberopa sjelfva Titeln ån Cap. JordaBalken, som är: Om kla/ider i Jordafång, och om hemul. Deremot finnes ett annat ord i lagen, som är ordet 4a Den g Det är detta, som ej är i Grundlagsspråket antagit. Jag tior mig sålunda hafva visat, att man ej ämnat afstänga yttranderätten för Rikets Ständer öfver de Författningar, som Konungen kan utgifva. Det står i bägge §§. af 28 Cap. RätlegångsBalken omtaladt böter för den, som tadlar dom; och det är detta, som i lagen förbjudes. Ett sådant ord har derföre ej eller blifvit nyttjadt i Riksdagsordningen. Jag tror detta vara af stor vigt, emedan det är det väsendtliga skälet mot bibehållande af redactionen i 2 §. af Insli uclionen. Jag skall äfven bedja att få fästa Utskottets uppmärksamhet på vigten af, att icke låta förvilla begreppet genom det beständiga åberopandet af afslutade räkenskaper. 68 §. Riksdagsordningen säger så uttryckligen, att Rikets Ständers Revisorer emellan Riksdagarne skola granska Statsverkets tillstånd, styrelse och förvaltning, att jag ej kan liona, det räkenskaperne äro afsedde såsom en hufvudsak, utan endast för alt controllera förvaltningen af allmänna medel.
Företager man en närmare granskning af Utskottens § 13, som afhandlar den åt fattigvårdsstyrelse lemnade rättighet att vägra anteckning i mantalslängd, och uppräknar de fall, då en sådan vägran kan ega rum, så finnér man först, att Utskotten icke yttrat sig deröfver, huruvida den kommun, hvarifrån en person utflyttat, skall vara pligtig att fortfarande anteckna densamma uti sin mantalslängd, ifall sådan anteckning vägras på den nya vistelseorten. Då likväl gällande författningar innehålla, att hvarje person skall i mantal uppföras på den ort, der han bosatt är eller största delen af året vistas, så lärer det svårligen kunna åläggas någon församling att, i strid häremot, på sin mantalslista låta anteckna en afllyttad person, helst då serskildt stadgande derom för nu anförde fall saknas. Härtill kommer, att någon underrättelse om vägrad mantalsskrifning icke förr än sex månader efter inflyttningen behöfver meddelas, enligt hvad Utskottens § 16 innehåller, hvaraf otvifvelaktigt den följd måste uppkomma, att ifrågavarande person icke någorstädes blifver skattskrifven, utan kommer att föröka det redan alltför stora antalet af försvarslösa, hvilka med få undantag inom närmare eller fjermare tid slutligen falla staten till last. Det är likväl ett af faltigvårdsstadgans hufvudsakliga ändamål att förminska antalet af sådane personer. De vilkor, som af Utskotten blifvit fästade vid rättigheten att neka anteckning i mantalslängd, äro för öfrigt så beskaffade, att de måste gifva anledning till tvister mellan kommunerne. Det lärer t. ex. blifva svårt att bestämdt afgöra, huruvida ett tjenstehjon eger full arbetsförmåga eller icke, huruvida en qvinna varit vid inflyttningstiden synbarligen hafvande eller ej, o. s. v., och det kan med visshet förutses, att styrelserne i olika fattigvårdssamhällen skola derom hysa skiljaktiga meningar, då skyldigheten att försörja hjonet jemte dess afföda är härpå beroende.
Ständers underdåniga förslag rörande förändring i sättet för grundräntornes och Kronotiondens utgörande så har härvid förekommit, att Rikets Ständer, utan veterlig skiljaktighet i åsigter och beslut Riks-Stånden emellan, genom underdånig Skrifvelse af den 25 Januarii i83o, som således föregått deras nu ifrågavarande, den 1 r påföljande Mars, fattade beslut om förändring i sättet för grundräntornes och Kronotiondens utgörande, anmält deras underdåniga önskan om indelta räntors och tiondeanslags återingående till Kronan, med anhållan, att Nådig Proposition derom måtte af Kongl. Majit vid kommande Riksdag göras. Om en sådan åtgärd, hvarigenom alla räntegifvare skulle komma i lika förhållande vid sina skatters utgörande, varder af Kongl. Majit till Rikets Ständer föreslagen, på den allmänna grund, att hvarje räntetagare skulle af Kronan erhålla fullt för fullo emot hvad lian förut åtnjutit, och om Rikets Ständer förblifva vid deras redan tillkännagifna åsigter och fattade beslut i dessa ämnen, så att vid närvarande Riksdag endast kommer i Kongl. Maj;ts Nåd. Proposition N:o 56. 19 fråga, att på billiga grunder dem till verkställighet befordra, ansåg StatsSecreteraren häraf följa, alt de anmärkningar förfalla, som, serdeles af Preste-Ståndet, blifvit emot förslaget gjorde, med yrkande af räntetagares rätt till orubbad disposition af dem beviljade liondeanslag och Kronoräntor.
Den sålunda uträknade afgiften för sammanslagna pannerymden skall höjas med 33 * procent, om den är fördelad i 2:ne pannor, med 665, om den är fördelad i 3:nc, med 100 procent, om den är delad i 4, 0. s. v. Dock må förhöjningen för i 2 pannor fördelad panncrymd icke påföras den s. k. dubbla pisloriska apparaten. S. 35. Bevil/n.-, Lagsamt Allm. Besv. och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N.-o 3. 17 §• 35- Denna §, bifallen af Presteoch Bondestånden, är återremitterad af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-ståndet, på grund af gjorda anmärkningar vid den Por 3 momentet deri föreslagna, så lydande, redaktion: ”Uti alla i denna och nästföregående § omförmälda fall” (nemligen af oloflig brännvinsbränning) ”vare de vid förseelsen nyttjade redskap och det vid beslagslillfallet befintliga, olofligen tillverkade bränvin, jemte de käril, hvari det förvaras, fdrbrutna; och vare den, som tredje resan begår någon af dessa förbrytelser, derjemte för Iva år förlustig rättigheten alt bränvin tillverka.”
Det var omöjligt, hon kunde ej förneka inför sig själf, alt K ä t h e Bentson — ty h o n visste, att det var h o n — v a r den skönaste kvinna, h o n någonsin sett. Det var något bländande i denna f r ä m m a n d e s fägring; h o n egde öfver sitt ansikte, sin gestalt, hela sin person utbredd denna underbara, trolska tjusning, s o m m a n någon enda gång kan träffa på h o s en kvinna, och s o m omgifver henne s o m m e d en strålande atmosfär. Ansiktsdragen voro förundransvärdt ädla och h a r m o n i s k a; kindens rundning, den hvita, ej allt för h ö g a p a n n a n, o m hvilken det guldskimrande håret vågade sig s o m en glänsande ram, den raka, fina näsan m e d rosenröda näsborrar, skälfande s o m b l o m b l a d för hvarje andedrag, den röda, bågtecknade m u n n e n, hakans grop, de stora, mörkt blåa ögonens svärmiska djup — allt förenade sig att göra detta ansikte fulländadt. Gestalten var medelstor och spänstigt smidig. Hon bar en i sin elegant raffinerade enkelhet utsökt loalett, s o m var ypperligt egnad att framhålla naturens rika förmåner. E n svart sidendräkt af dyrbaraste stoff, m e n slät, utan en garnering, en veckning, göt sig s o m ett pansar o m b y s t e n; det enda smycket bestod i en liten brosch, hvilken s a m m a n h ö l l ståndkragen. Efter älskade den första, tysta inbördes mönstringen, hjärtas hvilken m å h ä n d a varade några sekunder, m e n föreföll S o n j a s o m en hel evighet, drogos hennes ögon liksom magnetiskt till detta smycke. Det var en helt sällsynt p j ä s; h o n kunde aldrig förr erinra sig ha sett något liknande. Broschen utgjordes af en i spiralform hoplindad liten orm, hvars fjäll skiftade i perlemorsglans från grönt till violett. Efter rygglinien gick en uddad teckning af s m å guldsköldar.
Det är påtagligt, att dessa begge instituter icke kunna räcka till för vart långsträckta fädernesland; och om man än måste medgifva, att genom lättade kommunikationsanstalter’ afstånden blifvit betydligt förkortade (från Vester-och Östergötland till bemälda instituter uppgår vägen likväl till 20—30 mil), så visar erfarenheten vid dem båda, att plats ingalunda finnes för de många, som der söka inträde. Förr än de 2:ne återstående, mellanliggande slättländerna öster och vester om Vettern erhålla hvar sitt institut, och måhända Norrland också sitt, har man ingalunda tillräckligt sörjt för Sveriges behof i förevarande afseende. Till stod för yrkandet pä ett snart inrättande afj.flera landtbruksinstituter får jag dessutom fästa uppmärksamheten derpå, att den stora utrikes skuldsättningen genom hypo - 368 Motioner i Borgare-Ståndet 1862. J\@ 191. thekslån, hvilken af Sveriges nuvarande jordbrukare göres, är ganska betänklig, derest icke genom ett allmännare spridande af större insigter i det rationela jordbruket svenska jordens produktion under tiden mer och mer ökas. Det lärer ej kunna nekas, att en sådan insigt befordras, icke blott genom direkt undervisning vid instituter, utan äfven och kanske lika mycket genom landtbrukares besök å dessa samt genom derifrån erhållna råd, hvilket allt klarligen ådagalägger, att dylika inrättningar, om de skola åstadkomma vederbörligt gagn, icke få ligga pä för långa afstånd eller vara för få. Härtill komma»-, att det väl synes vara önskligt, att af de mångå ynglingar, som studera vid elementarläroverken och icke alla kunna fä rum på embetsmannabanan, en godjjdel genom landtbruksinstituten (rättareskolor förmå icke detta) droges öfver till landtbruket, som aldrig kan bekomma för mångå skickliga idkare. Efter förutsändande af dessa anmärkningar tager jag mig friheten härmed vördsamt föreslå: att Rikets Ständer ville anslå nödiga medel för inrättande af ett landtbruksinstitut i Skaraborgs län.
Hemman fyllnad i deras behof; att urskilja hvad hemman, utöfver deras mantal och ränta, i ägor innehafva; att inom samfälligheten dela ägorne hemmanen emellan, enär sådant, till förekommande af ägoblandningar emellan Kronan och enskilde, kan pröfvas nödigt; samt att genom dessa anstalter, bereda för hemmansåboerne full visshet och säkerhet om deras ägorymd, och för idoge arbetare tillfälle till nya hemmans anläggning på KronoAllmänningar och öfverloppsmarker, samt således befrämja landets uppodlande och bebyggande; hvarjemte blifvit stadgadt, alt kostnaden för Landtmätarne samt AfvitlringsRältens aflöning böra bestridas af allmänna medel; hvaremot husrum, ved och ljus för Landtmätarne och AfviltringsRätten under förrättningarne skola af de enskilde ägarne bestås, samt alt Hemmanen och Kronan skola dels gemensamt deltaga uti, dels enskildt hvar för sig bestrida kostnaden för handllangningen vid förrättningarne. Och ehuru de förenade Utskotten icke varit i tillfälle att med säkeihet bedöma, i hvad mon Motionairen kunnat till den gjorde framställningen ega skäl, hafva dock, vid det förhållande, att Afviltringarne i Herjeådalen, genom den kostnad de för Hemmanen medföra, kunna, om de för hastigt fortgå, motverka det ändamål af landets förkofran, sorn med dem .åsyftats, Utskotten ansett sig böra på det sätt biträda motionen att Utskotten vördsamt tillstyrka Rikets Ständer, att i afseende å Afvittringsverket i Herjeådalen, till Kongl, Maj:t frambära den underdåniga önskan, att Kongl. Majrt, sedan dess Befallningshafvande och öfrige vederbörande, hvilkas rätt är i fråga, blifvit i ämnet hörde, täcktes vidtaga sådane åtgärder, alt Afvittringar11 es fortgång icke mätte blifva för nämnde land tryckande. Hvilket dock lill Rikets Jlöglofl. Ständers egen pröfning vördsamt öf. verlemnas. Ankom till Exp.
Ridderskapet och Adeln, angående yrkad, men vägrad propositon på ogillande af Utskottets Memorial JV:o 12. Höglofl. Ridderskapels och Adelns, af Constitutions-Utskottet under gårdagen inhändigade, Protocolls-utdrag för den 3o nästlidne månad innehåller, att då, vid förnyad föredragning af Utskottets Memorial N:o 12, angående Stats-Utskottets ytterligare anmärknings-anledning, i fråga om Gardes-Regementenas Aflönings-stater, åtskillige Ledamöter begärt proposition derå, att Ridderskapet och Adeln skulle, med ogillande af nämnde Conslilutions-Utskoltets Memorial N.o 21. 7 Memorial, lägga det till handlingarna, och Herr Landtmarskalken, åberopande 107 §. Regerings-Formen och 2Q §. Pdksdags-Ordningen, ansett sig af Grundlagarna förhindrad att en slik proposition framställa, men densamma likväl blifvit af Ridderskapet och Adeln yrkad, öfverläggningen, med stöd af Riksdags-Ordningens 55 §., förklarats hvilande, och frågan förvisats till Conslitutions-Utskottet, som borde, öfver dennas stridighet eller enlighet med Grundlagen , inom 8 dagar efter delfåendet, sig utlåta.
nrboto ~~tfiires ~loggrnalti oeh: if lbiistn ~n: tlerial. Reparationer verkstallas viil och pa bestamd utlofvad tid. P. GUST. P E T T E R S B O N, 52 Drottninmzatan 52. af ylle ooh bomnll. Crhefiirgadt Fiskthenlm till Gasilluer: Fi? ; lis14~iinps guiu, Viif~lich dar m. m .. allt till liigsta priser AXEL HINDERSONS Garnbod, H o f o ~ * g e 1.3. f kStt) (aliliO ?~~t * Alla slags verktyg for I&amp;derplastik sgljas bi !liyast 110s P E R FROM, Stockholm. (for l~ildnde flickor ' .. (; runtlad 1881. PorestBndarinna: Friiken H. Cronius. Nya Hus~a %llsrsr~olans Matsalar Vestra Tradghrdsgatan 19. S#rskild in; \ tsal fiir fr~utiiiime~~. iir rfitta tiden at: biirjn mr *: ~ de o f 11rr ' 1 ' 1Bkare in~-cket fiirordatle D: P Lahmanns - far ~ e r r a r, Damer och Barn. Priskuranter och kvalitetsprofver sandas pt! begiiran. Se Helsoviinnens Flygskrifter S: o 25: nVira 1111derk1iider.v S. Berendt J: or &amp; C: o 24 I) r * nttrrirrg !jrctcr,r 24.