Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 126, i ani. af gjorda framställningar ang:de grundräntornas kapitalisering; N:o 127, i ani. af år 1862 verkställd revision af statsverkets m. fl. allmänna fonders förvaltning under år 1860; N:o 128, ang:de indragning af Ull-diskonten samt af det för denna inrättning å Riksgälds-kontoret anvisade kreditif; N:o 129, i fråga om utsträckning af tiden, inom hvilken Häradsrätts s. k. småprotokoll skola tili Hofrätt insändas; N:o 130, ang:de bestämmande af tid för klander emot tilleller afträdes-husesyn å kronojord; samt N:o 131, ang:de förändrade föreskrifter i fråga om offentliga stadgars kungörande å tingen. Föredrogs, men begärdes på bordet, Exped.-Utsk:ts skrifvelse-förslag N:o 132, ang:de ändring i författningarne rörande handelsoch näringsrätt, samt om upphäfvande af vissa delar utaf Handels-balken. Frih. Cederström, Claes Henrik: Under anhållan att vid min riksdagsmannarätt bibehållas, får jag vördsamt afsäga mig mina platser som ledamot i Bevilln.- och Riddarh.-Utskm. Sedan R. o. Ad., uppå framställd propos., till denna anhållan lemnat bifall, anmodade Hr Gr. o. Landtm. Ståndets Hrr Elektorer att utse en ledamot i Bevilln.-Utsk:t efter Frih. Cederström, och en ledamot i Riddarh.-Utsk:t efter densamme. Hr Cederschjöld, Rob. Teofr.: Jag anhåller vördsamt att få reservera mig mot det af R. o. Ad. uti näst det sista plenum fattade beslutet vid föredragning af Banko-Utsk:ts Betänk. N:o 57, i anledning af den utaf mig väckta motionen om inventering af Bankens kassor.
Boställs-innehafvare, om ersättning för grunddikningskostnader til! 8 32 b. 14 Febr. b. 14 Febr. b. 18 Febr. g. 18 Febr. 27 63 Bouppteckning, om förtydligande af stadgandena angående upprättande af 8 18 — b. 31 Jan. b. 28 Jan. b. 28 Jan. b. 28 Jan. Boupptecknings-procent i städerne, om ändrad grund för beräkning af 7 2 13 — b. 13 Maj b. 13 Maj b. 16 Maj g. 13 Maj Bredinge, om utbyte af Länsmansboställena Melby och Näsby mot 7 4 1 21 — b. 3 Jan. b. 3 Jan. b. 3 Jan. b. 3 Jan. 7 20 Brefbefovdrirtg, om ändring i löreskrilterne om, se Postmästareinstruktionen. Bryntesgården Lindärfva, om afskrifning af den C. T. Skårman ådömde skillnads-ersättning för arrendet af — 4 1 00 — b. 9 Maj b. 2 Maj b. 2 Maj b. 6 Maj 74 20 Brännerier, om ändring i Ordningsstadgan den 1 Juni 1855 för större — 5 o 3 — b. 17 Juni b. 17 Juni b. 17 Juni. g. 17 Juni Bränvin, angående särskilda föreskrifter för tullbehandlingen af utländskt — 5 2 13 — h. 12 Febr. b. 10 Febr. b. 13 Febr. a. 13 Febr. Se vidare Tull-lagstiftningen. Bränvins-bevillnin g s-medlen, om ingående till och redovisande hos Riksgälds-kontoret af — 4 1 248 — a. 12 Febr. a. 10 Febr. g. 12 Febr. 13 Febr. Förslag till Voterings-propositioner — 4 1 290 — a. 2 Mars a. a 3 Mars g. 3 Mars a. a. 4 Mars ' » angående beräkningen af — 5 1 33 — b. 25 Febr. g. 24 Febr. g. 25 Febr. g. 24 Febr. 21 Bränvins försäljning, om ändring i Kongl.
Låt oss nu bli allvarsamnia, ty detta, ar en allvarlig frtiga. Saken är nog den, att mannens och kvinnans kanslolif Lir af så olika art. Mannens känsla, har sina tider af utbrott, d&amp; den alldeles beherskar honom, men dessemellan är han 1ät; tare an kvinnan förströdd af yttervärlden. Det kan under dessa mellantider se ut som om den röda tråden vore afbruten, men det ar den icke, den har endast förlorat sig ini ett tjockt lager af praktiska eller teoretiska intressen för dagen. D&amp; komma de korta, distraherade svaren, de likgiltiga blickarna, det a.ffärsmässiga sättet, som kvinnan - hon m&amp; nu vara hustru, mor, syster eller vän - alltid s&amp; hjiirtligt afskyr och alltid tolkar som bevis p&amp; att tillgifvenlieten är död. Kvinnans känsla ar icke af denna intermittenta art, den ma vara ljum, kanske mangen gang ljummare än mannens, men den ligger alltid sti att säga öfverst i henner; varelse, och hennes tankar röra sig ständigt omkring den; f&amp; herme ligger den faran nara till hands att tumma och kanna p&amp; den röda tråden, till dess den af idel tumning brister. Ty ingen känsla, b a r k e n m l - skap eller kärlek t %l vid ett ideligt mätande och viigande och undersökande, den mister på S&amp; sätt först sin doft och sedan sin verklighet. Mannen deremot förderfvar månget hjarteförhallande genom sin v&amp;rdslöshet att ej underhhlla det genom sm&amp; - vänligheter. På dessa sätter kvinnan oRa mera varde au p&amp; det säkra medvetandet, att mannen gärna gåfve sitt lif för henne. Det är derför som kvinnor ofta till andra mans förvtining kasta bort sin karlek å t vekliga, " fjantigan, omanliga man, de ha förstátt den hemliga kraften i de dagliga uppmarksamheterna. Som kvinnan alltid ar van ett reflektera öfver kiimlor, så är det helt naturligt, att hon har gjort rapp &amp; t sig en metodik, ett ceremoniel .. för känslan. Hon vill ha vanskap och kärlek i afsatser.
— Orsaken till den betydliga bristen i sistnämnde anslag lärer, enligt Kongl. Sundhetskollegii afgifna underdåniga berättelse, angående medicinal-fondens förvaltning under ifrågavarande år, hufvudsakligen vara att söka uti tillökta utgifter dels för hämmande af i de flesta delarne af riket, år 1851, gängse smittkoppor och dels för fria medikamenter till fattige sjuka; men förnämligast i dryga rese-och traktaments-ersättnirigar till Djurläkare för botande af den i Skåne och Halland berörde år härjande smittosamma lungsjukdomen hos hornboskapeu. §. 2. Vid den i hufvudstaden varande inrättning för sjukes behandling med elektricitet och galvanism, hafva, enligt Föreståndarens för berörde inrättning till Kongl. Sundhets-kollegium afgifna rapport, under revisionsåren tillsammans 255 medellöse sjuke personer kostnadsfritt njutit läkarevård, deraf 130 under förra och 125 under sednare året. — 37 — §• 3. Vid granskningen af Pharmaceutiska Institutets räkenskaper har befunnits, att, ehuru utgående balansen uti 1850 års redovisning för inbetaide afgifter af de vid Institutet studerande Pharmaceuter upptagits till 752 Rdr 10 sk. 10 t:st., samma afgifter uti följande årets räkenskaper inbalanSerats med 755 Rdr 5 sk. 6 r:st. §• 4. Säkerhetshandlingarne befunnos, vid anställd inventering i behörig ordning. Veterinär-inrättningen i Skara. Dess räkenskaper sorn för bålla revisionsåren blifvit i Kongl. Kammar-rätten granskedde utan anmärkning, utvisa följande förhållande: För räkenskapsåret från den 25 Mars från den 25 Mars „ . 1850 till samma 1851 till samma jwebct. (lag 1851. dag 1852. Balans från föregående året: Balans till vå följande året: Utgifter: Aflöning - 650: V 650: — Stipendier åt veterinär-elever 57: För reparationer å byggnaderna — 2,381: 18. 2. Kontant behållning 103: 11. 6.
S. D. Borgaren-Ståndet fannt för godt, att,' med anledning af Högvördiga Preste - Ståndets Protokolls-Utdrag den 29 Junii och af Riksdagsordningens 81 anmoda sin Talman, att, efter öfverenskommelse och i samråd med Herr I/andt-* marskalken oell öfrige Riks-Ståndens Talmän, hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, om Riksdagens aflysande och Ständernas hemförlofvande, så snart göromålen sådant medgifva, och hvilket nu mera synes med nästinstundande vecka kunna vara att hoppas. S. D. Vid förnyad föredragning bifölls Bunk oUtskottets Utlåtande N:o 69 öfver gjorde anmärkningar gar vid dess Betänkande af den 15 Junii, ut,. 734 Prat. Utdr. d. 2 Julii igi8- den till förnyad handläggning remitterade fråga om lån från Banken till Götheborgs Stad; i sammanhang hvarmed förra Betänkandet N:o 63 äfven nu på det sätt gillades, att med vilkor i anseende till ränta och återbetalning, Betänkandet innehåller, de nu ifrågavarande 200,000 R:d utgöras .till | af de, tili förstärkande af Bankens reela Fond förut anslagne medel och till \ af öfverskottet på de till Diskont-Assignationernas inlösen påräknade 700,000 R:d; och med det vilkor i afseende på’ansvarsskyldiglieten, som i sednare Betänkandet N:o 69 föreslås, nemligen Magistratens och Borgerskapets Äldstes åtagande skyldighet att Capital och Ränta på utsatta tider återgälda. SD. Vid förnyad föredragning bifölls Statsoch Sanko-Utskottens Memorial N.'o 334 , angående tiden för nasta Revision af StatsBankooch Riksgälds-Verkens Räkenskaper. BankoUtskottets : Utlåtande N;o 70 i anledning af den väckte motionen om anslag från Banken till inköp af Silfver. S. D.
Dess vidd är beräknad till 57,78 qvadratmil, hvaraf insjöar och vattendrag upptaga 2,84 qvadratmil, så att sjelfva landets vidd utgör 54,94 qvadratmil. Beskrifningar om detta Läns allmänna beskaffenhet äro att hemta så val uti 1828 års förbättrade upplaga af Tunelds Geografi, sorn i synnerhet af den under litel ”Topografiska och Statistiska uppgifter om Westerås Län” år 1842 af trycket utkomna bok, hörande till den af Kongl. Topografiska Corpsen samma år utgifna nyaste karta öfver Länet, hvilken ger en åskådlig öfversigt af denna del af Riket, utom den speciellare och noggrannare, som är att inhemta af nämnde Corps’ större Karta, hvaraf den från trycket utgifna är ett sammandrag. Då mina förra Femårs-Beiältelser för öfrigt innehålla de underrättelser i detta afseende, som ännu oförändradt gälla, torde det tillåtas mig att dem här åberopa. Klimatet kan väl icke egentligen påstås hafva undergått några märkbara förändringar, dock synas vintrarne blifva på det hela allt mindre stahla och äfven de öfriga årstiderna synas hafva blifvit mera skiftande i temperatur och väderlek. Man har flera år haft vinterväderlek långt in på våren och sommarväderlek ett godt stycke på hösten. Sommarvärmen har återigen, vissa år, en och annan dag låtit känna sig på tidigaste våren och vinterkölden, ehuru på kort tid, inbrutit ej långt efter sommarens slut. Orsakerna härtill lära dock icke kunna sökas uti något särskildt Femurs-Berättelse för fVeslmanlands Län. i 2 förhållande inom della Lån, utan torde stå i sammanhang med klimaternas allmänna rörlighet, ehuru visserligen skogarnas minskning samt kärrs och mossars aftappning äfven under ifrågavarande qvinqvennium fortgått och torde haft något inflytande på det klimatiska förhållandet.
Majit i nåder godkäudt: hvadan ock nådig framställning blifvit, i enlighet dermed, till Rikets Ständer aflåten. Vid öfvervägande af della ämne hafva Rikets Ständer, utan att förbise angelägenheten deraf, all byggnadsarbetet må utan uppehåll fortgå, icke funnit omständigheterna påkalla anvisandet vid detta riksmöte af hela det belopp, E. K. Majit enligt Expeditions-Utskottets Fors tag till under d. Skrifvelse N:o 4 i) 8. 243 Byggnadschefens framställning för ändamålet äskat. Då nemligen, enligt hvad Rikets Ständer, i afseende på kostnaderna för byggnadens ornering och de öfriga utgifter, som ej tillhöra sjelfva byggnadsarbetet, inhemtat, hurusom något beslut ännu icke är fattadl om beskaffenheten af dessa arbeten, hvilka till skala och kostnad således kunna på det mest olika sätt utlöras, hafva Rikets Ständer ej ansett lämpligt, att bevilja anslagsmedel för denna del af arbetet, innan fullständigt förslag i della hänseende blifvit uppgjordt och undersläldt Rikets Ständers pröfning. Något för arbetets gång menligt uppehåll lärer för öfrigt härigenom ej föranledas, då, efter afdrag af det för ornering, målning m. m. nu uppgifna beloppet 130,000 R:dr, ändock återstår en summa af 320,000 R:dr för det egentliga byggnadsarbetet och den del af inredningen, som i sammanhang dermed bör företagas, hvilka arbeten, enligt hvad under ärendets handläggning blifvit upplyst, svårligen hinna fullbordas före den tid, då Rikets Ständer härnäst sammanträda.
talang och den sanna förtjänstens oaffekterade blygsamhet här själf nedskrifvit, är ock de senaste trettio årens svenska historia, utåt som inåt, ett tidehvarfs historia, under hvilket — oafsedt alla de små strider och missräkningar, som väl aldrig bli skiljaktiga från hvad mänskligt är — vårt land i stort sett njutit frukterna af en fosterländsk och lyckosam politik, fredlig hägnad och lugn utveckling. Och Louis D e Geers insats till dessa resultat har varit mera personlig, helt offrande och framgångsrik än måhända nå- gon annans. Ännu en sak har emellertid framgått ur dessa » Minnen ». De vänner, som stått honom närmast, kände den förut, och många därutöfver ha väl anat den. Men här bär maken själf ett stolt, ett rörande vittnesbörd därom inför all världen. I ett sällsynt lyckligt äktenskap har vid hans sida stått en kvinna, begåfvad och ädelsinnad, som maka och hans barns moder uppfyllande de högsta kraf. Blygsamt har hon trädt i skuggan af hans offentliga gär IDUN 2 1893 Hafva vi sett solen uppgå, så vore det klenmodigt att ej kunna vänta och tro, att hon skall genomlysa skuggorna på jorden, äfven dem, som de stora bergen kasta. ' ning, och aldrig har hennes hjärtas takt tillå- tit henne att personligen tränga fram, men när de politiska stormarne skakat, när statsmannabekymren mången gång hårdt tryckt honom, ja, till och med jagat sömnen från hans läger, då har hon varit hans hems milda genius, hans kärleksrika stöd och tröst, hans hvila och den källa, hos hvilken han alltid fann nya krafter och nytt mod. Som en skär grundton går detta på det otvätydigaste genom alla hans själfbekännelser, huru mycket af hans stora och kraftiga handling haft sin rot i lifvet med henne och sin resonnans i det ädla hem, hon skapade omkring honom.
Obligationerne äfven få ställas på mindre summor, och föreslås af den senare, alt minimum nedsätles till 5ooo R:dr Silfver Specie eller 20,000 Rdr Rgs. Utskottet delar ej Friherre Nordins tanka om den förlust, som uppkommer genom begagnande af Hufvud-obligalion och Partial-obligationer, enär sådant sätt att gå tillväga vid låns upptagande ingalunda är'ovanligt. Det föreslagna beloppet af 5ooo Rdr Silfver Specie blefve i alla fall visserligen för högt för de utelöpande obligationerne, men då Hufvudoch Partial-obligationer användas, kunna de sistnämnde förminskas i mon af hehofvet, utan att Riksgälds-Gontorets Styrelse behöfver teckna borgensföi bindelse på en mängd skuldsedlar af mindre valeurer. Hufvud-obligalionen, på hvilken garantien finnes skrifven, nedlägges då under vård af offentlig myndighet, och på de i rörelsen utelöpande Parlial-obligalionerne finnes samma garantie aftrjckt, jemte underrättelse om, hvarest Originalet är deponeradt. Utskottet, sorn således ej finner skäl frångå sitt under Lit. C. i Betänkandet N:o 424 afgifne förslag, får å nyo framlägga detsamma till Rikets Ständers upplysta bepröfvande. Stockholm den i5 April i835.
Ad. skulle handla orätt, om R. o. Ad. fattade något annat beslut, än att hänskjuta saken till denna föregående pröfning enligt Ridd.Ordn:s 3o §, och jag förnyar derföre min anhållan om propos. å ett sådant beslut. Hr Silfverhjelm, Carl Adam: För livar och en, som tillerkänner Nationen några anspråk på sina representanters öfverläggningar, måste det vara högst obehagligt att se dem så urarta, sorn de under dessa 2:ne sista plenidagar gjort. Det måste vara obehagligt att se en reptesentan(kammare frånträda sitt kall, för att öfvergå till en compromissrätt öfver enskilda etikettsfrågor. Det finnes ingen, sorn gillar en öfverträdelse af grannlagenhetens lagar, det linnes ingen, som gillar ett sårande uttryck af hvad art som helst; men jag tror, att om man handlar som hittills, att låta dem ogillas af den allm. opinionen, så handlar man bäst och rättast, och man sparar tiden för vigtigare och angelägnare göromål. Jag har ej såsom representant deltagit i mer än 2:ne riksdagar; men jag har derunder hört uttryck fällas och syftningar framställas af lika svår och kanske svårare beskaffenhet än de, som nu varit i fråga. Ingen af dem, som varit närvar, vid sista riksdag, då den märkvärdiga skeppsfrågan förevar, lärer det vara obekant hvilket uttryck och hvilken hänsyftning då af den talare, som i sista plenum förde Regeringens talan, yttrades mot en Riddarhusledamot, som då saknade Regeringens aktning, hvilken man nu måste tillerkänna honom. Detta uttryck var af den svåra egenskap, att kanske intet annat af så förgriplig art varit fäldt inom detta hus; men den ledamot, mot hvilken det var riktadt, påfordrade dock icke lagens tillämpning, äfvensom ej heller någon annan derom väckte fråga, utan man öfvergick till dagordningen, för alt fortsätta vigtigare förhandlingar'. Jag hemställer på dessa skäl till Frih. af Nordin, om han ej ville återtaga sitt yrkande och låta sin motion förfalla med R. o. Ad:s begifvande.
Mea får lian förmånliga tillfällen att sälja sin egen skog, så söker han alt på allmänning få utsyiiiug. När nu för tiden aristocratien e genlligcn ligger bos de ^idelarne af Svenska befolkningen, och bönderna hafva kommit lill den grad af klokhet, att de någorlunda väl sköta sina affärer, bör man väl dä äfven visa dem den vägen, att vid skogsliushälluingsfrågor söka alt plundra fält som äro kala? Jag ifrar för afslag å betänk. Hr von Hohenhausen, Mich. Silvius: I afseende på den juridiska rätten i frågan, har af Hr von Rosen, som är ledamot af ötsk., blifvit upplyst, att någon sådan icke finnes. Vidare har Hr Presidenten i K. Kaminarcoll. lemnat den upplysning, alt det blott var till de första soldattorpens uppbyggande, som de äldsta knektecontracten innehöllo rättighet till utsyning. Att åter under närvar, svåra förhållande i afseende pä tillfällen till förtjenst, det skulle vara svårt att anskaffa soldater, kan jag omöjligt antaga såsom ett factum ; ty utom dessa härader i Westergöthland, finnas stora slättland i Sverige, der det är vida svårare om skog och denna följaktligen mångfaldigt dyrare, men detta oaktadt har mig veterligen icke någon klagan öfver svårigheter alt skaffa soldater derifrån försports. Af Den IG November c. m. 325 alla dessa skäl, och då dertill kommer, att skogarnes vård är en hufviidsak för landet att uppmuntra, får jag förena mig med de Hrr ledamöter, hvilka yrka afslag å betänk. Uppå härefter af II. Ex. Hr Gr. o. Landtm., först lill bifall och sedan lill afslag å Statssamt Allm. Besv.- o. Ekon. Ulskts förevar, utlåt., framställd propos., blef detsamma af R. o. Ad. afslaget.
Är du så otacksam att du icke mera erinrar dig alla de nätter, jag vakat för din skull, och alla de tårar och suckar, då kostat mig under din långa sjukdom?” ”Det är sannt,” sade han med nedstämd röst, ”den gången gjorde du mycket för mig. Jag mins det godt; det var vid samma tid, som mina englar besökte mig. Men de ha inte kommit igen se’n.” ”Men jag är alltid hos dig. Jag vill dig så väl, Anton! Och om du nu såge hur mycken smärta du förorsakar mig, skulle det göra dig ondt att du så behandlar den, som dina englar satte till vård öfver dig, då de ej längre fingo stanna qvar.” ”Du lägger dina ord väl, Erika! Du vet nog hur du skall ta mig; men du är i alla fall en bra qvinna, derföre får jag väl släppa dig in.” Han öppnade, och Erika tillslöt sorgfälligt dörren efter sig. Hennes utseende, som förrådde smärta och bekymmer, grep Anton. ”Var inte ledsen, Erika! Förlåt mig att jag var stygg emot dig!” bad den stackars, snart besegrade sjuklingen. ”Jag förlåter dig gerna, Anton, ty du vet icke hvad du ibland säger. Ibland åter roar dig det syndiga och afskyvärda nöjet att spela en fullkomlig dåre. Detta är dåligt af dig. Hvarföre bröt du ut på det sättet i går, då den fremmande kaptenen var här?” ”Jo, för det att jag liksom du, men mycket säkrare än du, kände på mig att Rosenberg lefver. Och sedan, men det blir oss emellan, öfverfölls jag af en aning, som jag ofta har. En nattuggla skriker mig något satanstyg i örat, och då börjar det med ens att koka i hjernan.” ”Hvilken aning? Hvad skriker nattugglan?” frågade Erika, svagt fattande Antons tankegång. Men han svarade undvikande: ”Är du inte så klarsynt som jag! Säger ej Birger att du är den klokaste qvinna i verlden – hvad behöfver du då fråga?” ”För det jag icke förstår hvad du menar, men jag önskade veta det.” ”Jag är en åsna, en fåne; jag vet ingenting, som är värdt att höra för de kloke!”
Delta kunde åter medföra den olägenhet ali, i stallet för det Gottland nu har, om jag så får säga, sitt öga riktadt åt Sverige, så blefve ögat riktadt åt Ryssland. Måhända hände det då Gottländningarne, såsom andra lefvande varelser, alt de ginge åt den sidan der ögat sitter, att de vände oss ryggen, med ett ord alt dragningskraften blefve belt annan, än hon hittills varit. Gottland är ändock, ehuru länge det tillhört Sverige, till sitt läge och till hela sitt skick så afsöndradt från det öfriga v. O t O Riket, och nar man kommer dit, så hör man att en resa till Westervik kallas en resa till Sverige. Man förnimmer att man är i ett landskap, som ännu icke känner sig sjelft rikligt införlifvadt med den öfriga samhällskroppen. Är det då skäl att vidtaga åtgärder, hvarigenom detta tänkesätt skall blifva ännu längre beståndande? Om det för Gottland icke är af något väsendtligt värde, att en sådan inrättning åstadkommes, så blifver nästa fråga, huruvida den vore af något värde för den norra delen af Sverige, såsom en upplagsplats för dess varor. Det norra Sveriges utförsel består, såsom man vet, hufvudsakligen af trädvaror. Att föra dem lill Gottland, lossa dem i Slitö och lasta dem åter, vore ett förelag, sorn utan tvifvel skulle så förspilla tiden och fördyra varan, alt när hon kom till en utländsk hamn, så vore hon icke säljbar utan förlust Den g September f. m. 265 för ägaren. Den nitvar. tidens sjöfart åsyftar väsendtligen att göra snabba och direcla resor, utan omlastningar eller sådana omvägar, Sorn i fordna tider brukades. Endast derigenom att man så förhåller sig, kan man hafva någon vinst på rörelsen. För Norrland vore således denna inrättning utan allt annat ändamål, än att möjligen sådana skepp, hvilka vore för sent ute på hösten, skulle kunna lägga sig i Slitö öfver vintern. Deraf blir icke någon stor handel. För dem som gå till eller från Öresund är det en omväg att fara öster om Gottland. De ligga beqvämligare i Wisby, om dervar. hamn upprensas.
Hr Rosenqvist: Jag får vördsamt svara på den siste talarens framställning, att om det också vore en möjlighet, att denna motion icke kunde väckas på grund af de förra motionerna om Assessor Crusenstolpe; så är jag dock berättigad att väcka den, vid betraktande deraf att Just.-ombudsmannens berättelse ännu icke förevarit hos R. St. Der förekommer ämnet, och jag kan således, så väl på grund deraf, som i fortsättning af de förra motionerna, yrka handläggning af denna motion, och om så behagas, kan den anses vara väckt i dag. Huru man än vill betrakta den, så är den grundlagsenlig. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att om hail rätt fatlat Hr Rosenqvists mening, den sistnämnde yrkat propos. på re - Den i April. »7 miss af motionen; och tillkännagaf Hr Landtm., i anledn. deraf, att, då Hr Landtm, förklarat sin tanka vara, att motionen icke kunde grundlagsenlig! upptagas, han ej kunde framställa den sålunda yrkade propositionen. Hr Rosenqvist anhöll, att Hr Landtm, härom måtte inhemta Ståndets tanka. Hr Frih. o. Landtm, hemställde derefter, om R. o. Ad. yrkade propos. å remiss af Hr Rosenqvists nu föredragna motion. Ropades ganska starka nej, blandade med ett eller annat ja. Hr Rosenqvist begärde votering. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, att voter:s-propos:n måtte blifva sådan, att den, som yrkar propos. å remiss af Hr Rosenqvists motion, voterar ja, den det ej vill, voterar nej; vinner nej, yrkar R. o. Ad. icke denna proposition. Frih. Gederström, Jocob: Jag hemställer till Hr Landtm, samt R. o. Ad., om icke voter:s-propos:n bör innehålla: Den som yrkar den af Hr Landtm, vägrade propos. &c. Hr Silfverhjelm, Garl Adam: Som Hr Rosenqvist stödtsin motion på Just.-ombudsmannens embetsberättelse ..