Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 22, i anledning af återremiss af Utskottens Betänkande N:o 18, öfver väckt motion om förnyelse af stadgandet i 52 § af Kongl. Resolutionen på allmogens besvär den 29 Juni 1752, angående rättighet för allmogen att till rikets städer få till försäljning afföra den afvel och de varor, dess hemman af sig kasta, dervid Ståndet lät vid Utskottens tillkännagivande bero och lade Memorialet till handlingarne. S. D. Föredro.gos Konstitulions-Utskottets nedanföljande Memorial till Rikets Ständer, dervid Utskottets förslag uti N:o 38, med förslag till ändring af 11 och 14 §§ Riksdags-ordningen, angående städernas representationsrätt; och N:o 40, med förslag till ändringar i 56 och 81 §§ Regerings-foVmen samt 29 § 1 mom. Riksdags-ordningen, rörande behandlingen af frågor om ändring i Grundlagarne, af Ståndet antogos att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag; samt N:o 41, med förslag till voterings-propositioner, i anledning af Riks-Ståndens olika beslut, rörande de uti Memorialen Ntris 11 och 31 afgifna förslag till ändring af åtskilliga stadganden i grundlagarne, i afseende på behandlingen af en del regerings-ärenden; af Ståndet godkändes i alla dess punkter.
Åmål, J. Börjeson. Kongsbacka. A. M. Lundberg. Skanör med Falsterbo. F. Rooth. N:o 80. Cimbritshamn, R. Trägårdh. Falkenberg. A. M. Lundberg. Strömstad, Gust. E. Widell. Grenna. Fr. Hjertström. Haparanda, N;o 83. Waxholm. Carl Gustaf Rosén. Skellefteå, N:o 84. Östersund, F. G. Isberg. Borgholm, Klo 88. Oskarshamn, Ludv. Dahlström. A. Erikson vice Talman, Joli. Persson för lagunda, Hagunda, Ulleråkers, Bälinge, Waxala och Rasbo härad. M. Persson för Frösåkers Härad samt Wäddö och Häfverö jemte Bro och Wätö Skeppslag, Nils Larsson. n. tn. Salman. J. F. Fredricson för Asunda oell Trögds härad. G. Bolin för Norunda, Wendels, Tierps, Wesslands och Elfkarleby, Leufstads, Films och Dannemora Tingslag samt Olands Härad. J. G. Wasmuht för Akers och Wermdö Skeppslag, P. F. Mengel för Habo härad. J. O. Sundgren för Sjuhundra, lyhundra och Närdinghundra härad samt, Frötuna och länna Skeppslag. Carl Nettelbladt för Färentuna och Sollentuna härad samt Danderyds Skeppslag, OtifSbag^SBefTut 1863. 95 J. Holm för Långhundra, Seminghundra, Erlinghundra och Wallentuna Härad. Hallström E. M. Falck för Sotholms, Öhneho och Svartlösa för Kinne, Kinnefjerdings, SkåHärad. nines och Laske Härad. Carl Tholsson för Wiste, Åse, Kållands och Barne Härad. J. Svensson för Wadsbo Härad. G. Bjerkander för Wartofta och Frökinds Härad.
Man hade ju, förrän man beslöt, bort beräkna följderna och vidtaga sådana försigtighetsmått, som gjorde verkställigheten möjlig. Det är på denna grund jag begärt, att vexlingsdagen måtte bestämmas på sätt jag uppgifvit. Då kunna R. St. med säkerhet säga, att vexlingen kan börjas. Jag kan icke instämma deruti, att inflytandet skall vara annat, om en fråga, sådan som denna, afgöres genom acclamation eller genom votering, hvarpå jag för min del icke kommer att hafva afseende, då jag vidblifver mitt yrkande om utvexlingsdagens bestämmande såsom jag föreslaget. Hr Lagerhjelm: I händelse denna fråga icke förut varit väckt och haft tid att beredas vid flera riksdagar och varit känd från den ena ändan af Riket till den andra genom såväl‘ periodiska pressen som på andra vägar, skulle jag måhända gått in på den siste talarens förslag; men då detta ämne är det mest beredda af dem, som kunna blifva föremål för R. St;s pröfning, kan jag icke skylla någon af R, o. Ad:s ledamöter att taga ett förhastadt beslut genom att med acclamation afgöra frågan och bifalla Utsk:s tillstyrkande. Deremot är det min skvldighet att respectera hvars och ens öfvertygelse, utan att jag derföre kan frångå, att enighet betyder kraft och att kraft bör ådagaläggas uti vigtiga steg. Frih. Boye: I fråga om redactionen ber jag att få förena mig med Hr Cederschjöld; ty jag kan icke finna en sådan brist i redactionen, att någon discussion derom bort uppstå. Jag lemnar all aktning åt Gr. Frölichs yttrade tanka; men då pluraliteten icke instämmer deruti, öfverlemna)' jag åt hans egen. grannlagenhet att bedöma, om det lönar mödan att fortfara uti yrkandet. Hvad Frih. Cederströms förslag beträffar, måste jag motsätta mig detsamma, enär det icke afser någon bestämd dag för utvexlingens början. För min del såge jag helst, på sätt Hr Tham yrkat, att utvexlingen börjades medan R.
Men sorn Utskotten ansett detta förhållande icke vara så uttryckligen bestämdt, att derigenom särskildte Omdömen i detta ämne kunna vara undanröjde, finna Utskotten sig böra föreslå, att i likhet med hvad Hans Andersson hemstält, genom utfärdande Förklaring må stadgas , det ett hemman, som blifvit förmedladt, sedermera, icke annorledes, än efter beräkning af det förmedlade hemmantalet, hvarken kan ärlägga eller få brandstod Till Riksens Höglo#. Ständers pröfning yarder detta vördsamt öfverlämnadt. Stockholm den 14 Fe^ruarii 1818. 0 144 Lagoch Besvtirs-Utskottens BetUnkanden. Lag ■ samt Allmänna Besvärs - och Ekonomi - Utskottens Utlåtande, angående föreslagen rättighet för hvar och en, att emellan Riksdagarne till Regeringen inkomma med förslag till ändringar i Författningar m. m. Högloft. Ridderskapet och Adeln har till Lagsamt Allmänna Resvärsoch Oeconomie-Utskottens gemensamma Utlåtande remitterat det af Herr Lagmannen, Grefve Joh. Henning Gyllenborg afgifne Memorial , hvaruti Herr Grefvert föreslår, att Kongl. Majus Rådiga tillåtelse måtte i underdånighet sökas, lill erhållande af rättighet för en hvar af Rikets Innevånare, att till Kongl. Maj:t i underdånighet ingifva nyttige förslag i alla Styrelse - grenar , äfvensom hemstälianden angående ändring eller förklaring af utfärdade Författningar.
Justitieråden Wretman och Naumann anförde: »Den här omförmälda grund för bestämmande af ersättning för minskad kost synes i (lera afseenden olämplig, enär dels ersättningen kan blifva antingen för hög eller för ringa, dels ock betydliga svårigheter kunna förekomma att få priserna på lifsförnödenheter i ofta aflägsna orter utredda; hvadan i stället föreslås att besättningen må förklaras berättigad att för minskad kost erhålla full ersättning till belopp, som, i brist of godvillig öfverenskommelse, bestämmes af gode män enligt 534 §» § 34. Justitieråden Qviding och Cramér utläto sig: »Komma, såsom i Förslaget lämpligen åsyftas, dagböcker att från vederbörande myndighet hållas befälhafvare tillhanda, lärer väl ock få antagas, att särskild föreskrift i afseende å formen och öfriga beskaffenheten af dagböckerna varder meddelad, hvadan orden «paginerad och med stark tråd genomdragen» synas öfverlindigo. I öfrigt anmärkes: vid l:o: alt anteckning i dagboken om lastens beskaffenhet icke torde vara behöflig, då denna af andra handlingar angifves; S 10 vid 2:o: det lider icke tvifvel att sådan fartygs-manövrering, som betingas af angelägenheten att undvika en hotande fara, kommer att i dagboken införas; sådant hör redan nu till ordningen; men mycket ändamålslöst besvär skulle förorsakas af skyldigheten att anteckna hvarje fartygets manöver, och fördelen deraf kunna Justitieråden icke inse. I andra länders sjölagstiftning Annes intet härom stadgadt; och tillstyrkes på grund häraf att orden »om verkställda manövrer» måtte få uteslutas; och vid 3:o: då manskapets fel eller förseelser, som föranleda entledigande utur tjensten eller annan bestraffning, skola i dagboken antecknas, hvilket jemväl torde vara tillfyllest och i sin ordning, föreslås att vidare anteckning om manskapets »uppförande» må anses öfverflödigt.» Af Justitieråden Wretman och Naumann yttrades: att Justitieråden an sågo momentet om skeppsdagbokens räddande böra, såsom öfverflödigt, utgå.
Nej, inte precis bortkörd, men jag måste gå SUNDIN. FRU BERG. Hvarför det? sammans längre. Hur så, då? Ser du, Kerstin och jag kan inte trifvas tillSUNDIN. FRU BERG. far, och nu inbillar hon sig... Ja, du förstår Hon tror... Hon tycker så mycket om sin nog... För en stund sedan sade hon mig åt skilligt... (Trycker näsduken mot ögonen.) Jag tror hon inte har något hjärta. Nej, det har hon inte. Jag kan inte stanna här längre. SUNDIN. mer att göra här i huset... (Paus.) Men jag måste i alla fall ta afsked af farbror. Då går jag. Jag följer med dig. Jag har heller ingenting FRU BERG (väcker honom handen). ­ 96 ­ Elfte scenen. DE FÖRRA utom KERSTIN. DAHLMAN från sitt rum. DAHLMAN. middan? (Paus.) Hvad nu då? Ska det bära af ut, midt i FRU BERG. Ja-a. (Paus.) Jag måste bort till ... min syster. DAHLMAN. middag! Ä' det någon, som ligger för döden? FRU BERG. Och middagen, då? Vår lilla trefliga fest Nej, men... har händt? (Ropar.) Kerstin! Ni ser så besynnerliga ut, bägge två. Hvad FRU BERG. DAHLMAN. Tack för allt Jag ska skrifva se'n. (Trycker näsduken mot ögonen.) DAHLMAN. Kan du förklara mig det, Max? Skrifva! (Paus.) Hvad ä' det här för spektakel! SUNDIN. Dumheter! (Vänder honom ryggen.) DAHLMAN. Nå, men så säg, då! (Paus.) ­ 97 ­ SUNDIN. ensam, så upprörd, som hon ä'. Adjö, farbror! Jag kan inte låta henne gå DAHLMAN. hon tar vägen. Jag ska nog laga, så det blir något gnabb med Kerstin eller Karolina. SUNDIN. Ja, följ med henne och ta reda på, hvart bra igen. Det kan ju inte vara annat än tokerier, för all vänlighet.
— Det är fåfängt att bestrida ett sådant förhållande, och jag, för min del, betviflar icke att, — trots allt hvad man kunde vilja försöka att framställa emot denna öfvertygelses öfvergående i handling — skall sanningen deraf dock snart nog göra sig gällande. Det beror af R. St. att fördomsfritt, enigt och fridsamt bereda vägen för dess framgång och sålunda befordra ett lungt undanrödjande af det olyckliga castintressets ali förkofran förlamande systeme. Till följe häraf, och i betraktande af den dyrbara tid, som genom onödiga discussioner föispilles, och som bättre behöfver och kan användas, föreslår och yrkar jag vördsamt, att endast de delar af Utsk:s nu föredragna memor., D it n ii April f. ra. *99 som äro föranledda af dit remitterade motioner, mätte inför 11. o. Ad. föredragas oell afgöras i vanlig ordning, men det öfriga deraf läggas till handlingarna. Hr Lagerhjelm, Pehr: Jag anser den ordning för föredragn.sättet, sorn Hr von Hartmansdorff nu föreslagit för detta ärende, varn godt och naturligt, men får ytterligare föreslå, att, på det de ledamöter af Ståndet, hvilka icke voro närvar, vid sista riksdag, mätte få kännedom om hvad då förehades på Riddarhuset, den discussion ronde Ridd.Ordn., som här fördes, mätte blifva uppläst. Det skall deraf visa sig, att då förekom allt hvad som kunde sägas i ämnet, och måhända skulle denna uppläsning leda till förkortning i denna dagens discussion, 0111 R. o. Ad:s ledamöter lingö i sitt minne tillhaka hvad som då yttrades. Vid denna uppläsning föreslår jag det sätt, att någon af R. o. Ad:s ledamöter, som talar från sin bänk, må läsa det så, att det kan höras öfver hela Riddarhuset. Gr. Frölich, David: Lika med Hr von Hartmansdorff anser jag det vara det enda lämpliga sättet att afgöra denna fråga, att först företaga de till antalet 4 grundsatserna och discutera dem, innan man ingår på sjelfva redactionen.
Dadda har vrickat sig i foten på förmiddagen och ligger nu med kallvattenomslag om den och kan inte röra sig ur fläcken. » » Nå, än kokerskan då? » » Henne har jag skickat ut till skogvaktarebostället för att söka få tag i något vildt till vår bjudning i morgon. » » Det var då bra förargligt! Men en kattunge måste vi ha. Jag får ge mig ut själf och söka få fatt i någon. Vänta — hvarest var det som jag här om dagen just såg en, som var alldeles lik den här? Det måtte ha varit — ha varit vid Nygatan — ja, just där var det, i det lilla röda huset, där det alltid står så vackra blommor i fönsterna. Där låg här om dagen en hel kull Silfverarbeten, Bordsilfver. M o d e r n a s t! Solidast! Billigast! IDUN 340 kattungar och kraflade i sanden på gården, då jag gick där förbi, och en af dem var förvillande lik den här. » » O, Edvin, om du ville det, vore du bra snäll! » » Ja, det kan inte hjälpas. » » Men huru skall du kunna bära honom? » Jag tar min dokumentväska. Det är bäst att jäg tar med mig den här stackarn på samma gång, så är han borta ur huset, och jag kan då jämföra dem med hvarandra. » Baron Valdheim lade ur väskan de papper han tagit med sig hem från rådplägningen på slottet, låste in dem i sin sekretär, lade in den döda kattungen i väskan och begaf sig skyndsamt åstad. De som mötte honom med den för alla hessauiter välkända dokumentväskan i handen, vände sig om och sågo på honom med bekymrad uppsyn. » Nu måste det vara något mycket viktigt på färde, då baron von Waldheim ser så nedslagen och allvarsam ut och har så förtvifladt brådtom, han som annars alltid är så lugn och behärskad, » sade en. - Jojo, det är nog så, » sade en annan. » Han har väl fått några viktiga depescher, som han skall upp till fursten med. Kanske de statshemligheter han nu bär i väskan just ä ' åtgö- rande för, om vi ska ' bli preussare eller österrikare.
Slutligen och sedan Hof-Canzlers-Embetet, i anledning af Nådig befallning att yttra sig, huruvida, när tiden för det emellan Svenska Academien och Stats-Tidningens förvaltning ingångna contract gick till ända, lämpligt vore att åt Svenska Academien återlemna nämnde Tidnings utgifvande, anfört, att, då samma omständigheter, som föranledt Kongl. Maj:ts beslut om den officiela Tidningens öfvertagande för Statens räkning, enligt IIof-Canzlers-Embetets åsigt, ännu vore för handen, ITof-Canzlers-Embetet trodde sig icke lämpligen kunna tillstyrka det ifrågasatta återlcmnandet, utan, då kostnaden för Tidningens fortsättning i vissa fall syntes kunna förminskas, hemställde, att Kongl. Maj:t måtte åt bemälde Embete uppdraga att med vederbörande betinga de blifvande vilkoren och, förr än uppsägningstiden inträffade, med fullständigt förslag i ämnet inkomma, — finnes Kongl. Maj:t den 26 October 1858, på Föredragandens och Stats-Rådets r) tillstyrkande, till Hof-Canzlers-Embetets berörde förslag hafva lemnat Nådigt bifall. I sammanhang härmed bör slutligen upplysas, att af de den 11 November 1834, den 19 Juni och den 29 September 1835 Stats-Tidningen, till ett sammanberäknadt belopp af 12,500 R:dr, förskjutna medel, 5000 R:dr, enligt Rikets Ständers år 1837 församlade Revisorers berättelse, den 50 Januari 1836, och 2000 R:dr, enligt Stats-Contorcts i anledning af nämnde Revisionsberättelse gifna förklaring, sedermera blifvit guldna. N:o 52. Stats-Rådets Protocoller under den tid, som tillhört detta Utskotts granskning, innehålla liera bevis på de betydliga utgifter, Kongl. Theatern orsakat Staten.
Arrende af boställsoeh löningshemman, om förmånsrätt för förut varande arrendator till — nd. 77 4 1 107 — b. 13 Juni b. 17 Juni b. 17 Juni b. 13 Juni Arrendetiden för arfvejord, angå- ende ändring i Kongl. Förordningen den 13 Juni 1800, i fråga om A. 83 7 1 60 — b. 29 Sept. b. 30 Sept. b. 30 Sept. b. 30 Sept. 138 49 Artilleribehof, om anslag till 1 4 1 66 34 j Artilleri-regemente, Svea, om anslag till kasern m. fl. byggnader för 1 4 1 66 46 / Se Fjerde HufvudTiteln. Arvidsjaurs kyrka och Jörns kapell, angående väganläggning mellan, se Jörns kapell. Arvika, om anslag till en skolhusTiteln. byggnad i Bd. 335 4 1 139 f. 24 Se Åttonde HufvudAskersund, om anslag till utvidgning och förbättring af hamnoch lastageplats vid Bg. 139 4 1 141 31 Se Statsbi drag till brooch hamn byggnader. Assessorer i Rikets Hofrätter, anAndra HufvudTiteln. gående löneförhöjning för A. 9 4 1 39 7 Se Assignation eller invisning, om upphäfvande af de i Kongl. Förordningen den 13 Juli 1818 och Kongl. Kungörelsen den 20 Maj 1835 meddelade förbud och stadganden i afseende å utgifvande af — Bg. 216 6 A. Assuransbolag, om förekommande af affärsverksamheten i riket hos utländska Augerums socken i Blekinge, angående uppförande af ett kapell och anskaffande af boställe åt kapellpredikant i Augments-hemman i Skåne, om förändring af grunden för räntans utgörande af, se Rustningsskyldigheten. Augments-hemmansrdntor, angående förändring i sättet för uppbörden af de så kallade . Auktion, om ändring i tiden för hållandet å landet af Auktions-reglementen, om förändring i städernas B.
Maj:t föreslagit att på Stockholms Escaderns Stat måtte uppföras ett arfvode af 120 R:dr åt Läraren vid Skeppholms (Församlingens Fattig-Skola, hvilken, ehuru först i senare tid stiftad, är af samma publika egenskap som de öfrige Hufvudstadens Kyrk-Skolor men icke, såsom de, erhållit något understöd af Staten. Enär härvid förekommer hvad Kgl. Maj;ts Nådiga Proposition vidare innehåller, att nämnde Församling består, utom Officers Corpsen och Civile-Staten vid Escadren, nästan endast af Under-Officerare, Manskap och Arbetare vid Flottan samt Stads-Båtsmän hvilka sakna tillgångar att förskaffa sine barn nödig undervisning, så att egentligen desse äro de, som, jemte en del af Escaderns Manskap, i berörde Skola undervisas, lära Riksens Höglofl. Ständer hnna skäl bestå ifrågavarande 120 R:drs uppförande å Staten. 4:0 Innehåller Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition den framställning, att Flottornes Handtverksoch Timmermans-Stater måtte, intill dess Stats-Ulsiuttets Betiinlandeni°2 7 de med inqvartering in natura kunna förses, erhålla denne förmån i Penningar, till enahanda belopp med deras vederlikar, och nödige medel dertill å Stat anslås; Äfvensom, då det jemväl vore billigt, att den af Rikets Ständer redan, år 1810 nödig ansedde högre inqvartering må Manskapet vid Stockholms Escadten och ÖrlogsFlottan samt en del Under-Officerare vid denne sednare tilläggas, men någon fond till sådant ändamål hittills ej blifvit af Riksens Ständer anvisad, Kongl. Majit nu öfverlemnat denne angelägenhet till Rikets Ständers åtgärd. Och har Utskottet uti sistnämnde fråga jemväl erhållit Remiss från Höglofl, Ridderskapet och Adeln af Herr Contre-Amiralens m. m.
Att nu påpeka alla vå dor och den långsamhet, som genom denna nyhet kommer att ega rum, vore ej lämpligt, enär Riddarh.Utsk:t grundar detta sitt nu afgifna Utlåt, på det af R. o. Ad. förut fattade beslutet att, med afskaffande af Bänkmansvalen, direkte välja Elektorer. Men mot detta nu föredragna Utlåt, med förslag till vissa ändringar i några §§ af Riddarh.Ordn. kan med skäl den anm. göras att, om för hvarje gång en suppleant afgår eller ingår såsom elektor, R. o. Ad. skall sammanträda och välja en annan suppleant, blir R. o. Adms tid af sådana ouphörligt återkommande val i hög grad tagen i anspråk. Reservanternes förslag är, enl. min tanke, vida bättre än Utsk:ts; de yrka nemi. att, så länge en suppleant finnes, han bör ingå såsom ledamot, och att R. o. Ad. ej behöfver sammanträda Den 4 E'ebru*ri e. in. förrän alla suppleanterna blifvit konsumerade, då på en gång skulle väljas 5 nya suppleanter. För min del har jag från början varit emot denna nyhet, och borde således ej hafva föreslagit denna förändring i XJtlåt:t; men jag har doek gjort det i den förhoppning att K. o. Ad. ej antager ett förslag, som skulle lända till den största långsamhet, utan hellre fattar sitt beslut i öfverensstämmelse med reservanternas vida ändamålsenligare förslag. Jag vågar sål. vördsamt anhålla om afslag å Betänk:t och antagande af sistnämnda förslag. Gr. Posse, Knut; Man hör ofta framhållas nyttan oeh nörfvändigheten af sparsamhet, och tror jag att äfven i afs. på R. o. Ad:ns dyrbara tid detta ej bör förbises. Då jag vid denna frågas behandling reserverat mig mot Utf,k;ts förslag, har anledningen dertill varit den, att jag anser att man på något sätt borde undvika den tidsutdrägt, som upkommer genom anställande at nytt val till Elektorer hvarje gång en sådan afginge. Detta har alltid blifvit anfördt såsom en af olägenheterna vid de direkta valen.
Utsk:t kommer dessutom säkerligen att hastigt afgöra saken, ty onekligen är motionen mindre lämplig. R. o. Ad. bör väl icke utbjuda hvad man icke vet, om den nya representationen vill emottaga. Förhållandet blefve helt annorlunda, om regeringen hemställde till R. o. Ad., att Ståndet ville till första kammaren upplåta Riddarhussalen; då skulle jag troligen dertill lemna mitt samtycke, en sak, som jag icke kan göra åt nu ifrågav:de förslag; men då jag i alla fall icke vill undertrycka någons mening, hoppas jag, att R. o. Ad. måtte bevilja remiss å motionen till Riddarh. -Utsk:t. Gr. Oxenstjerna, Axel: Då jag vet, att de aldra flesta ledamöterna af Riddarh.-Utskrt icke komma att tillstyrka denna motion, utan, hufvudsakligen på de af Frih. Gederström anförda grunder, afstyrka densamma, får jag förena mig i nämnde Frih:s yrkande, alt motionen måtte afgöras, utan att förut blifva remitterad till Riddarh.-Utsk:t. Frih. Alströmer, Oscar: Jag hyllar den åsigten, som här blifvit uttalad, att det kunnat vara obehöflig! för R. o. Ad. att taga initiativet i denna fråga, och medgifver, att det vore det vigaste sättet att genast afslå motionen, men, sedan den nu är väckt, kan jag icke inse, att R. o. Ad. kan hafva olägenhet af, att den blifver remitterad till Riddarh.-Utsk:t. Detta kan ju taga motionen i betraktande just i afseende å den kollision, hvari den nya representationen kan komma till R. o. Ad:ns sammanträden. Om i detta hänseende svårigheter skulle visa sig, kan ju Utsk:t afstyrka motionen, men jag tror, att det skulle vara en särdeles ogenhet af R. o. Ad. att icke bevilja remiss å densamma. Frih. Cederström:
Vigtcn ligger deremot deruti, om det vore tillåtet begagna en liknelse, att, när canaler öppnas, alla byggnader äro så|solid uppförda, samt alla local-förhållanden och natur-omständigheter så noga undersökte och beräknade, att vattenmassan måste gå sin afmatta väg, och att inga vattunöden äro att befara, hvaraf byggnaderna kunde förstöras och kringliggande nejden försättas i gränslösa olyckor. Realisationens bestånd är vanskligt, troligtvis illa beräknadt och förfeladt, om opinionen icke mera åtföljer den, än att Rikets Ständers närvaro behöfs, för att åse huru den börjas och fortgår. Denna närvaro kan i allt fall icke blifva lång, och crisis, äfven i värsta fallet, af Realisationen, sådan majoriteten inom Banco-Utskottet reglerat den, bör icke kunna förr, än några månader efter dess början, visa sina symptomer. Ibland åtgärder jag i öfrigt ville tillstyrka i sammanhang med nu föreslagne sätt att verkställa provisionel silfvermyntutvexling, vore äfven den , att vid innevarande Riksdag det blefve förordnadt, att importtullen, som förmodligen, likasom exporttullen, utsattes i Bancomynt, skall, så länge]den allmänna Realisationen, enligt Myntbestämningslagen , icke börjat, erläggas, antingen i Specie eller i goda vexlar eller i Bancomynt, efter den för provisionela utvexlingen bestämda curs, i36 sk.; men att exporttullen finge deremot gäldas i Bancosedlar. Härigenom skulle en ej serdeles kännbar tyngd träffa öfverflödsvaror, till skydd för inhemska industrien och till stöd för framtida Realisationen. Genom ett sådant system skulle de fördelar i Öfrigt vinnas, att ett högre belopp i importtull inflöt till Stats-Verket, för hvilket räntan å skulden till Banken kunde äfven besparas.