Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hwad ater angäk dest sednare omständigheten till försmak för nmvctrande flyttningstid nemi. etk Nödigt bedömande af tillkommande ärswäpt, fä Medgifwes wäl att densamma kunde förtjena något afseem de, vinden lageliga städsel tiven efter Olofsmästan »vederbörligen blef följd, men da man i allmänhet pä landet redan öM wären Mäste belinga sig tjenstefolk till nästkommande höst i synnerhet under nuwarande brist pä tjenstedräNgar, sä kan man icke dä, Meia 0M hösten förutse hestastenheken af en wäntad störd, mert detta förhållande framställer deremot en ny olägenhet af nu »varande flytlningslid, akt neml« dä jag om wären mäste för nästkommande ar städja den Dräng, foM förledne höst kom i min tjenst, är han redan fästad i min tjenst för twenne somrars angelägna arbete innan jag warit i tillfälle att känna hans skicklighet wid bergningens förrättande och den ärsti - rZz? Den 28 Abrunrtt. d-ns göromål. 2 ifrigt mäste hwar och ett oMtänk. sam hushållare, utan afseende pä ärswäxken, förstaffa sig emot dest jordbruk swarande tjenstefolk, sä framt han will undwika, att genom ett wanstött jordbruk bereda sig en ofelbar förlust; såsom ytterligare stal för en förändrad flyttningstid mä äfwen anföras, att dä flyttningsttden wid jordbruk ar bestämd till den 25 Mars bör skäligen flyttningsttden för tjenstefolk, som detta jordbruk stall förrätta i det närmaste pä samma tid inträffa.
Undersökningar hafva i sådant ändamål af numera Majoren och Riddaren O. Adelsköld under sommaren år 1859 blifvit utförda, och förslag af honom för planens utförande uppgjordt och afgifvit. Utur sistnämnde förslag, hvaraf såväl som af ett detsamma åtföljande högst förtjensfullt utlåtande i ämnet jag ödmjukast anhåller, att det Höglofliga Utskott, under hvars behandling denna min motion kommer, måtte taga kännedom, må här endast anföras följande: Motioner i Preste-Ståndet 1862. N:o 60. 115 att från Bräcke allmänna landsvägen, som är mycket backig, skulle omläggas till vestra ändan af Torpsjön, derifrån genom upprensning af tvänne forssar i Ljunga eif samt anläggning af en 2,500 fot lång kanal med tvänne slussar samma vattendrag skulle göras segelbart på en sträcka af 4^ mil för till och med 4^ fot djupgående båtar eller ända till östra ändan af Stödesjön, hvarifrån kommunikationsleden skulle sluta med en 87,000 fot lång jernväg för lokomotiv till hafvet vid Sundsvall; att kostnaden härför är beräknad för 2,41 mil jernväg af 4 fot spårvidd för lokomotiv , 1,540,000: — „
Jag utbeder mig få påminna, att Utskottet äfven föreslagit, hvem som skall välja Suppleanten, nemligen, ej sorn hittills Fullmäktige, utan Riksens Ständer. Dessutom har samma Ledamot framställt den fråga , huru förhållas skulle om Justitieombudsmannen afgeck under Riksdagen, innan nytt val hade skett P och har trott Utskottet hafva försummat, att derom stadga. Men detta har ej skett af försummelse, utan väl betänkt; emedan Utskottet ej trott, att tvekan skulle uppsla hos något Stånd, huru förhållas borde, helst det ej är föreskrifvet någon bestämd tid för valet af Justitieombudsman. Om derföre JustitiasOmbudsmannen doge samma dag Riksdagen börjas, är det ej något hinder, att dagen efter anställa valet. Dessutom har samma Ledamot klandrat, att Utskottet ej uppgifvit andra orsaker till afgång, än död och afsägelse, och trott att afgång kunde äga rum af andra orsaker. Jag tror att Utskottet gjort val, då det i en Lag begagnat bestämda ordalag, och ej lemnat spelrum för möjliga misstydningar. Mångahanda omständigheter skulle kunna blifva ansedde böra föranleda till afgång: och att förekomma detta, har Utskottet gjort väl, då det bestämdt sagt, vid hvilka tillfällen Embetet är ledigt, nemligen då Justitieombudsmannen dör eller afsäger sig. Utsko ttet hyste den öfvertygelse, att ingen skulle blifva JustititiasOmbudsman, som, ifall han för skuld bysattes, tj hade den aktning för Riksens Ständer, att harr ju nedlade sitt Embete. Hvad beträffar den siste Talarens klander af ordet behörig', »å har Utskottet nyttjat det, lör att slip - pin 23 ©elobcr /. m. pa upprepa hvad som i samma §. förut förekommit.
Sedan Herr Grefven och Landt Marskalken uppkgn.mit, samt emottagit klubban af Grefve Lewenhaupt, iöredrogos a nyo och biföllos Den 4 April. 2 ao följande från nedannämnde Utskott inkomne, samt den 1 dennes eftermiddagen pa bordet lagde Betänkanden: Ifrån Lag-Utsiotuti Af den 18 sisthdne Martu, ofver det af Herr Lagmannen Grefve Gyllenborg gjoi-ls förslag till åtskilige ändringar uti nu stadgade Räftegångs-Ordmng. Ifrån Lagsamt Allmänna Besvärs' och Oeconuinitz• Utskotten: Af den 16 sisthdne Martil: i;o Afgående de flere gjorde Förslag t»Il ändring uti Allmänna Lagens stadganden och genom Kongl. Förordning-n den 9 Februarii igo2 meddeldte fore$UriUer om Stängsel skyl. digheten. 2:0 Angående yrkad ändring i nu gällande stadgande, rörande Jord-ägares rätt hos Landbo och angående R.ättegångs-sättet vid utsökning deraf._ 3:0 Angående rätta d elnings-gruoden vid Enskiften af Hemman i Blekinge Län. 40 Angående Hurbehofs-Mjölqvamars befrielse från Skattläggning. f;o Angående yrkande om obehindrad Den 4 April. rättighet för Hemmans ägare att uppföra och begagna Husbehofs-Vattenoch Väder. Mjölsamt Såg-Qvarnar. f rän Allmänna Besvärs-och Oeconomi*- Utsiolleti Af den 20 sistledne Februarii, i anledning af gjord hemställan, om en Comités inrättande i hvarje Församling till utdelande af det Spann, måls understöd, som af Kongl. Allmänna MagaliusDirectionen lemnäs m. m.
Protocoller med dertill hörande a4 Stats-Utskottets Betänkande n> Bihang samt andre handlingar 19.555: 3i. 4* Till utgifter för Riksens Sländers Deputerade lill Kongl. Maj:ts Kröning i Norrige 12,520: 6. Behållning, som blifvit till Riksgälds-Contoiret återlevererad 7,743: 45. ro. Summa 184,000: li:dr. Enär alla dessa utgifter blifvit verkställde i grund af Kongl. Maj:ts Nådiga befallning, sorn i de fleste fall varit meddeld i följd af Riksens Ständers beslut, , samt redovisningen funnits åstadkommen med ordning och fullständighet, har Utskottet ansett det vara dess åliggande att sådant hos Riksens Högloflige Ständer anmäla. Dä likväl bland desse utgifter funnits 2,100 R:dr, hvaraf Riddarhus-Secreraren erhållit 3oo R:dr, BondeStåndéls Secreterare i,5oo R:dr. samt dess vice Secreterare 3oo R:dr, utan att närmare vara verificerade; så, ehuruväl Utskottet anser någon anmärkning härvid för den förflutna tiden icke äga rum, har Utskottet dock trott sig böra lillssyrka Riksens Högloft Ständer, att hos Kongl. Maj:t i Sta ts-U ts kottets Betänkan de n, 25 underdånighet anhålla, det någre utgifter å de lill Riksdagskostnader anvisande medel hädaneftar icke måga anbefallas, utan alt anledningen och föremålet varda bestämdt uppgifne, och må kunna fullständig t veriffceras. Härjemte har Stats-Utskottet skolat tillkännagifva, att Fullmägtige uti Riksgelds-Contoiret i skrifvelse af den i G sis:I.
Men angående sättet och medlen till de fattiges försörjande, samt grunderne för de bidrag, som Församlingarnes Ledamöter dertill lemna, har Commitéen inhemtat: att rista klassens fattighjon på de fleste ställen våtdas i fattigstufvor, men, der sådane ej finnas, inhysas antingen skiftevis hos Församlingens Ledamöter eller ock, emot beting, hos slägtingar eller andre personer: att åtskilige Församlingar indelas i vissa Fattig-Rotar eller Bylag och hvarje Rote försörjer sitt Fattighjon, hvilket, om det har boningsrum samt krafter och helsa att sköta sig sjelf, inom Roten uppbär något anslaget understöd, men eljest af Botedelegame skiftevis födes, skötes och vårdas; att i andra Församlingar åter förklaras vid allmän Socknestamma de, sorn anses icke kunna sjelfva härhergera eller försörja sig, berättigade att af hela Församlingens Ledamöter för hvarf, Betänkande om Fattigvården i Rikets 99 fett eller flere dygn i sender, värdas och underhållas, på somliga ställen med skyldighet för de något arbetsföre att efter sin förmåga arbeta der de födas: att i några församlingar ansvarar hvar. je jordegare för vården om de på dess egor varande fattigej i andfa äro de större godsens fattige undantagne från den öfriga fattigvården samt försörjes af godsegarne sjelfve, och i en församling finnes fattigvården delad uti r:ne inrättningar, den ena för Frälseoch deri andra för Skatte-godsen, med särskilde styrelser och Särskilde Fattighus: att Fattigkassorne tillika med de tillgångar* hvilka inom Försarnlingarne årligen utdelas, i allmänhet tillkommit och underhållas dels genom frivilliga sammanskott vid Bröllopp, Barndop och Begfafningar, samt vid Helsans återfåfende och andra lyckliga händelser, dels ock genom Fattigbössor och Collekter, Botesoch Vitfes-medel, Boupptecknings-afgifter vid dödsfall* döende Fattighjons qvarlåtenskap, ledige Fattigtotars afgifter, räntor på kassornas utlånta medel samt stundom Gåfvor och Testamenten : att likväl Fattigkassornas rättighet till aflidna fattighjons qvarlåtenskap i somliga orter alldeles icke och i andre blott till en eller annan del begagnas* samt i andra a tei4 öfverlåtes på de^se bjons vårdare inom Församlingen: att, till fyllnad uti de utdelningS-tillgångar , som Fattigkassörnes nyssnämnde inkomster lemna, sämmanskjutas och utdelas på åtskilliga ställen årligen, i man af tillgångar och behof, vissa matvaror för hvarje mantal eller matlag, och på ändra erläggas till kassorna årligen vissa afgifter uti penningar efter taxering, stundom i förhållande till den allmän - 300 Uttänkande cm Fattigvården i Riket'
Betänkande af den 2 7 sist lidne - Den 51 JuniJ lidne Maj, rörande utlåning af Banken på fast egendom. r Hedervärda Bonde-Ståndet, som Önskade ar t det Särskildta Utskottets Betänkande skulle på allmän bekostnad af den till Riksdagskostnadens bestridande anslagna Fond till trycket genast befordras och bland Riks-Ståndens .Ledamöter utdelas, fattade i öfrigt det beslut, att jemte Communicatiori af Särskildta oell Stats-Utskottens Betänkande:!, återförvisa Banco-Utskottets Utlåtande till Höglofl. Banco-Utskottet, med vördsam och vänlig anmodan, att i afseende på det af Särskildta Utskottet föreslagna Lånebiträde af Banken, hvilket Ståndet anser innefatta det enda förbanden varande medel till Jordbrukets Upphjelpande och Bonde-Ståndet förty till noggrant behjertande på det ömmaste recommenderar, öfver alltsammans sitt utlåtande afgifva; hvarjemte Höglofl. Bevillnings-Utskottet skulle uppdragas att i afseende på de af Särskildta Utskottet föreslagna beskattningar på öfverfiöds varor, sitt Betänkande meddela i sammanhang med det öfriga Bevillnings-Projectet; varande det BondeSlåndets tanke att gilla och antaga Särskildta Utskottets Betänkande i allt hvad det rörer de inhemska näringarnas upphjelpande och hämmande af öfverflöd, import och Nederlags-Handel, samt godkänna den sanning, att en fullkomlig Näringsfrihet är högst nödvändig, både för Jordbrukare och Bergsmannen; men det bör efter §onde-Ståndets tanka äfven uppdragas åt Stats Ut - Den 31 Juni'. Utskottet att utse de medel och utvägar, sorn fög det föreslagna Lån-Contoiret kunna finnas erforderliga efter de generela grunder, som Särskildta Utskottet föreslagit; äfvensom Högloft. Stats-Utskottet, i samråd med Höglofl.
Sedan vi en stund sprakat om likgiltiga saker och hon druckit » påtåren », löstes hennes tunga, och hon sade helt tvärt: » Ja, det kraflar och går en dag om sender, fastän man ibland tror, att tiden aldrig skall taga slut. Det blir trettiofem år till hösten, sedan Svensson dog. » » Åh, att madam Svensson har varit ensam så länge! » » Underligt nog har det gått. Men i början, vet frun, vardt jag så öfvergifven, att jag trodde, jag aldrig skulle kunna öfverlefva den sorgen; vi hade varit gifta i tio år och hade aldrig haft ett ondt ord emellan oss, och ung och som frisk var han och den pålitligaste karl, fanns. » » Hvad var mannen för något? » » Han var trädgårdsmästare hos patron på Säby, och patron trodde honom som sig själf och rådgjorde med honom om allt. Så en dag på hösten skulle Svensson in till Stockholm med frakt, och det regnade så förskräckligt den där dagen; och när han kom hem på kvällen, var han genomvåt, och på natten började han hosta och yra. Det blef lunginflammation, och efter tre dagar vardt han död. Ja, frun må tro, jag satt där mol ensam, utan någon enda anhörig att ty mig till, och jag bara önskade att få gå samma väg som han. Frun på Säby, det var då en Guds ängel, förstås, hon öfvertalade patron, att jag skulle få bo kvar. Och godt var det. Men på bara husrummet kunde en stackare ju inte lefva, och så funderade jag hit och dit, huru jag skulle kunna slå mig ut, och så rådgjorde jag med frun, och vi tyckte då båda två, att jag skulle försöka med tvätt. » » Och det har madam Svensson hållit i med allt sedan dess? » » Ja, Gud ske lof för helsan, som stått bi, Arbete har aldrig fattats mig och ingenting som jag behöffc, för resten.
Maj:ts disposition ställes 30,000 R:dr såsom reservationsanslag att användas till förbättring af de svagast aflönade Komministrars, Kapellpredikanters, Pastoratsoch Socken-Adjunkters lönevilkor, intill dess de genom den pågående allmänna löneregleringen blifva uppbringade tili det belopp, som erfordras till anständig bergning, hvarvid likväl iakttages, att någon löneförbättring icke må komma dem till godo, hvilkas tjenster vederbörande nämnd, deröfver hörd, anser böra vid innehafvai-ens afgång indragas. 7:o. Uti en hos Rikets Ständer väckt framställning är vordet hufvudsakligen anfördt, hurusom under de sednaste tjugo åren göromålen vid rikets ecklesiastika Konsistorier i högst betydlig mån ökats, hvaraf åter följt behofvet af förökadt tjenstemannabiträde, förhöjd aflöning för detta biträde, äfvensom förökade tillgångar till bestridande af öfriga för sjelfva expeditionens gång erforderliga omkostnader. Tillförene hade vid hvarje Domkapitel en enda person varit fullt tillräcklig för att be - 4 ExpeditionsUtskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 169. strida den löpande kassaförvaltningen, föra räkenskaperna, vårda handlingarne samt upprätta och ansvara för protokoll och expedition, då deremot nu dessa göromål togo minst tvenne personers krafter ovilkorligen i anspråk. Då således åtminstone vid de flesta Konsistorier de båda tjenstemännen, Notarien och Amanuensen, måste för ärendenas behöriga gång uteslutande och träget deråt egna sin tid, skulle duglige tjenstemän vid Konsistoriernas expeditioner icke kunna erhållas, så framt icke en anständig bergning eller åtminstone nödigt lifsuppehälle åt desse tjenstemän såsom sådane bereddes; och ansåges aflöningen icke kunna utgöra mindre belopp än omkring Tre Tusen Ridr årligen för en Konsistorie-notarie och Ett Tusen Ikar för en af sin tjenst hufvudsakligen upptagen Amanuens. Vid några Domkapitel egde visserligen Notarierne nämnde för dem ifrågasatta aflöningsbelopp, men ingalunda vid alla.
Brukare måste derföre 8 dagar i stad och 6 veckor på landet innan något material får bringas i redskapen, göra anmälan till de i g 2d nämnde embetseller tjenstemän, hvaruti dag och timma, när brännerirörelsen skall börja, böra vara uppgifna. Den som afstannar med sitt bränneri, utan att tillika uppgifva, när han åter ämnar börja fortsätta, får ej börja, innan han gjort ny anmälan 8 dagar eller 6 veckor förut. I händelse någon, sedan han gjort anmälan, ändrar sitt beslut eller af andra orsaker ej kommer att begagna sin apparat under bestämd tid, får han ersätta de utgifter, som föranledas deraf, att kontrollörerne ieke blifva begagnade. § 46. Brukaren af ett bränneri måste, när han vill begagna sin destilleringseller afbrännings-apparat, som slår förseglad, i tid, hos de i g 24 nämnde embetseller tjenstemän begära förseglingens brytande, hvarefter dessa böra, så snart som möjligt, i närvaro af 2:ne vittnen, och mellan kl. 5 på morgonen och kl. -10 på aftonen, upplåta apparaten. I den händelse mäskekarseller produkt-beskattning eger rum, får detta upplåtande icke ske, utan att kontrollörerna äro tillstadeskomna samt i förening med den, som verkställer förrättningen, funnit allt i behörig ordning. När ett bränneris brukare vill upphöra att bränna, måste han derom göra anmälan hos de i § 24 nämnde embetseller tjenstemän, hvarefter dessa böra, så fort som möjligt, inom den i föregående g nämnde lid, i närvaro af 2:nc vittnen försegla pannorna. När så åstundas, skola' nämnde embetsoch tjenstemän emottaga de förseglade delarne af apparaten på det ställe, som blifver dem anvisadt. Alla bränvinsoch destilleringspannor, som icke redan äro förseglade, förseglas hvarje år den 45 April, och betalningen derför erlägges af vidkommande brukare. § 48.
Både före och efter honom har det skrifvits skådespel om de tre vise män. Det är bekant, att under medeltiden utgjorde trekonungsoch jul-spelen en särskilt klass af skådespel. Mone meddelar ett sådant från 14:de århundradet458. Då kejsar Sigismund efter en kort frånvaro återkom till det stora kyrkomötet i Costnitz, läto de engelska fäderna till betygande af sin och allas stora glädje deröfver d. 31 Januari 1417 uppföra en komedi, som behandlade Jesu födelse, de tre visa männens historia och Bethlemitiska barnamordet459. I Frankrike har man från 1500-talet Le joyeux Mystère des trois Roys och Comedie de l'adoration des trois Roys460. Mot slutet af 16:de århundradet behandlades samma ämne i Tyskland af diaconus M. Joh. Cuno i Colbe an der Saale, som 1595 skref en komedi deröfver. År 1606 skref Georg Mauritius från Nürnberg en komedi ”Von den Weysen aus dem Morgenlande”461. Äfven i vår egen litteratur finner man stycken, som sysselsätta sig med juloch trettondedagstexterna. Hans Olffsons stycke är skrifvet i en temlig klumpig trädsnittsstil, och det enda tilldragande i detsamma är dess gammaldags genomärliga fromma och naiva ton. Någon poetisk lyftning märks icke spår af, och det enda ställe, som förråder tecken till fantasi, är Grymkills beskrifning på det i vaggan liggande barn, som smålog mot honom, troende, att han ville leka med det. Alla de kompositionsfel, som uti skoldramat vanligen påträffas, äro här starkt iögonfallande. Aktindelningen är i sin otymplighet löjlig; i en handvändning tillryggaläggas hundradetals mil; känslans språk är såsom i Mariæ klagan stammande och knaggigt, ja, då man läser om hennes förvåning öfver, att en frälsare aktas så ringa, att han icke ens kan få bo qvar i sina fäders land, kommer man lätt att misstänka författaren för lika mycken enfald som fromhet. Versen är tung och ojemn, och det hela synes vara hopkommet med mycket besvär.
Och att denna fördelen af dem skol e uppoffras, hvarken i följd af vexling?, tillåtelsen i Svenska Banquen, eller Kejserliga Ukaser, eller politiska ti ldragel*er, tror jag sä litet, att jag tvärtom anser, att Svenska Sedel myniets bestämda Silfver-värde stia rare skulle öka än minska dess gångbarhet hos vära grannar. Bil. Lii. K. Biksgälds-Contoiret är ett Verk, som i min tanka bör fortfara, och sorn bör blifva Statens Fi nance Bureau. Men det bör icke sa mmanbandas med Banquen, som hittills, enligt hvad Högloft Utskoiten äfven funnit för godt att föreslå. För att g. ra det till ett för framtiden från Banquen S t sk il jd t Verk, hafva Utskotten kastat hela dess sedelmassa på Banquen, och tillika afskrifva allt hvad Banquen af detsamma har att fordra, med undantag af hvad dess verkliga tillgångar i fastigheter och fordringar utgöra. Jag skulle önska, att en annan väg begagnades till andam aleis vinnande. Manne den ej kunde blifva denna? 1:0 Riksgälds Contniret inlöser de CreditSedlar, sorn hädanefter till inlösning presentera* emot Banco-Sedlar; hvartill användes: Banco-TJtsbottelx Betänkanden. 313 4) Inflytande öfverskotta - medel a Stats* Intraderne. b) Ett Creditiv på Riksens Ständer Banque, af 500,000 R:dr. c) Af de Bevillnings-medel, som inflyta octi till Stats Verket äro anslagne.
Se der meningen med mitt förslag; fallet det, får jag trösta mig dermed, att ett liknande framlemnades 1847 af Adelns ridderligaste aristokrat; det föll, ehuru det understöddes af hvad Ståndet då hade utmärktast. Förbättringar fordra alltid tid innan de erkännas, men slutligen göra de det dock; så skall det äfven gå med denna. Jag anhåller således om återremiss på Betänk, och hoppas se mig deri understödd af alla de, hvilka med mig önska se Adeln ännu länge bibehålla en den värdig ställning i Svenska folkförsamlingen. Hr Sandströmer: Ehuruväl jag helt och hållet delar den af Gr. Björnstjerna yttrade åsigt, att en förändring uti ifrågav:de hänseende är behöflig, så är dock derjemte min öfvertygelse, att vi böra noga se till, huru och på hvad sätt denna förändring sker, samt, framför allt, att den vidtages i enlighet med Grundlagens stadgande Gr. Björnstjerna har anfört, att det vore otänkbart och omöjligt att Konungen adlade en person, som icke egde de af honom för representationsrätt företräde egenskaper. Detta har likväl inträffat och kan möjligen ännu en gång inträffa. Jag kan till stöd härför åberopa, att. under åren I S I 0—-1820 — jag minnes ej precist årtalet — K. M. uti adligt Stånd uphöjde en person, boende uti Schweitz, hvilken' bestämdt saknade de omnämnda egenskaperna. Hade det nu under diskussion varande förslaget dä varit lag, så 38 D e n 7 M » r s. linde en gifven följd deraf varit, att den adlade personen, om han nedsatt sig i Sverige, icke kommit i besittning af den enda fördelen af den honom förlänta utmärkelsen. Jag instämmer gerna med Gr. Björnstjerna deri, att de af honom fordrade egenskaper åro ganska måttliga och att de Riddarh.- ledamöter, som ej besitta dem, gerna kunna saknas inom detta hus. Äfen då jag medgifvit detta, måste jag allvarligen motsätta mig den tolkning af grundlagarne, som vill tillerkänna R. o. Ad. uteslutande rått att bestämma vilkoren för sin representationsrätt; och jag tror mig hafva visat, hvilken farlig princip man genom denna tolkning fastställer.
Det blifver altså förnämligast Stockholm, och på sin böjd närmast kringliggande orter, som häraf kunna draga någon fördel, under det tillgångar till lån på detta satt betagas landtmannen i de afhigsnnre orterna. Jag vidhåller på dessa skäl, att ifrågavarande fond bör göras så liten som möjligt, och förnyar min anhållan om proposition att summan må bestämmas till en million. Friherre Boye: Den siste värde talaren torde tillåta mig yttra, alt de Ledamöter, som äro för den ifrågavarande lånerörelsen, verkligen förstå det ändamål, hvartill de syfta; ty, äfven under medgifvande, alt låneanstallen i första handen kommer köpmannen och den större rörelsen till godo, befarar jag icke, alt den ju ej i andra handen skall blifva fördelaktig afven för landtmannen; och jag inser intet skäl, hvarföre landsorterna icke jemväl skulle blifva delaktige deraf. Emedlertid, för alt D e ii 4 December f. m. komma till ett slut, hemställer jag, om icke, enär flere talares yttranden hvälft sig kring 4^de momentet i sammanhang med det andra, man lättare skulle komma till målet genom proposition i första rummet å 4;de fnomeptet. Herr Rosenblad j Bernhard: Under förutsättning, att denna låneanstalt icke blifver utsträckt till andra föremål, än dem, som med vår Bank-inrättning kunna stå tillsammans, är jag för inin del öfvertygad, ptt för framtiden stor nytta deraf skall dragas för handeln, och derigenom i andra handen för de öfrige näringarne. Jag skulle derföre gerna se, aft någon större summa kunde bestämmas; men då frågan endast är om en inrättning på prof, vågar jag för närvarande icke tillstyrka högre belopp, än Utskottet föreslagit, helst man bör taga i betraktande de sönderstyckade beslut, sorn åtfölja våra öfverläggningar i 4 Stånd, samt vi ännu icke äga någon erfarenhet, huru dessa beslut låta sig verkställas. Dessutom förekommer ett annat hinder i de farhågor, sorn hos måqga vid denna anstalt äro fästade.