Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
O. §.41 utan hinder af Gy <$*. kunna Riksdagsmanna-rätt utöfva, vare berättigade och, dä Riksförsamling eller Nämnd äskar, skyldige att i Riksförsamlingen eller Nämnden lemna upplysningar om frågor, som röra deras departement; men må icke i besluten deltaga. §. 77; Finner Utskott i frågor, hvilka till detsamma öfverlemnaNy $. de blifvit, anledning till nya, stånde detsamma fritt att äfven öfver de senare utlåtande till Riksförsamlingen eller Stora Nämnden afgif va. §. 78. Finner Utskott, sig behöfva af någon Konungens embetsR. o. $. 42. man eller af allmänt Verk inhemta muntliga eller skriftliga upplysningar, hegare genom sin Ordförande hos den Stats-Rådets ledamot, Konungen vid hvarje Riksdag dertill förordnar, Konungens befallning till vederbörande, att de äskade upplysningarne lemna. Stats-Conloiret vare dock skyldigt att, i frågor om sjelf* a redovisningen af medlen, alla äskade underrättelser, utan sådan befallning, meddela. Verk, som under Riksförsamlingens egen förvaltning står, skall hos vederbörande Utskott, pä dess begäran, skyndsamt redovisa för allt, som Verket rörer. Har Utskott erhållit Riksförsamlingens tillstånd att af enskilda Svenska män infordra upplysningar i visst mål, åligge det hvar och en att Utskottets frågor i målet besvara §. 79. Alla hos Riksförsamlingen samt Pröfnings-Nämnden och R. O. $. 59. Stora Nämnden hållna Rrotocoll sådant, som en - 2C Conslitulions-Utskotlels Memorial, N.-o 68. skildt rör Riksförsamlingen eller Nämnderna. Konungens framställningar, Utskottens Utlåtanden samt de Protocolls-Utdrag, g tiri om hvilka Nämnderne meddela hvarandra eller Riksförsamlingen sina beslut bihang till Riksförsamlingens Protocoll —. uppsigt. §. 80. R. F. §. 57. Svenska folkets af Riksförsamlingen allena — Riksdag. §. 81. R. F. §. 58.
Det war 1792 som fräga sörsta gängen wäckteö, at bryta Författningar om pennmge-förbindelfer Medborgare emellan» Den fa kallade - Författningen blcf wid Gefle Riksdag af trenne Srand bifallen. Wi se nu deraf den elkeä, at en sadan fräga a nyo kan wäckas. 1792 yttrade jag min tanka wara, atjag sannomfragan stridande emot Lag och billighet, och annan ranka, än jag dä hade om nödwändigheten af förbindelserS ärlighet, kan jag aldrig fä. Jag tror, at en hederlig menniska icke betjenar sig af den fördel, som af en sadan författning kunde härflyta; men dä densamma wore stridande mot all billighet, och oaktadt trenne Stand, enligt sin rättighet, densamma bifallit, förklarar jag, at jag för min del i hela sin widd afstar Hemliga Utskottets Betänkande; 126 men skulle det wara Högloflig? Ridderffapets och Adelnö ranka at delsamina bifalla, önskar jag, ctt deL matte ske under der förbehåll Hanö Lxcsllancs Grefwe liuukb, j sir OiLk-men upgiswit, och ak Besiutet marke inrättas lika med det, som 1792 widkogs, dä Ridderskapet och Adeln war alldeles enig och ingen enda Ledamot war af stridig tanka; nämligen, ak Ridderskapet och Adeln icke kunde Kongl. Maj:t til denna Författnings widtagaude styrka, menat, sedan de trenne Med-Standen bertil samtyckt. Rids derskapet och Adeln äswen för sin del wille lata der-» wid bero» Friherre k-gFsrbjelks, 6ustsk. Det ar en bedrönvelig sanning, ak det allmänna imersslsr icke alltid öfwerengstämmer med en striÄs moral ris. Utan ak inga i utredning af grundsattscrna om afs handlingars helgd, sär sag allenast erinra, ar onr Högloft.
Maj:ts beslut år 1805, raserade fästningsverken samt innehållande omkring 23,700 qvadratalnar; och hafva stadens äldste i sådant afseende, under åberopande tillika af förment svårighet att, i fråga om eganderätten till enajj eller andra delen af nämnda bastion, skilja mellan Kronan och Malmö stad, hvilken sednare, enligt kontrakt den 11 September 1805, åtagit sig att emot vissa vilkor* föranstalta omfraseringsoch planeringsarbetets utförande, hemställt, att staden måtte på sig få öfverlåten all den rätt och del, Kronan kunde ega till bastionen Nyköping, med vilkor, att staden derför erlägger den löseskilling, hvilken för berörda Kronans andel i bastionen kunde i särskild ordning varda bestämd att för en gång utgå; samt att följaktligen alla angående bastionen dittills meddelade särskilda föreskrifter och beslut måtte varda undanröjda och eganderätten till bastionen öfverflyttad på Malmö stad. Sedan Kongl. Maj:t med anledning af denna underdåniga hemställan, hvartill Kongl. Maj:ts Befallningshafvande tillstyrkt bifall, i nåder anbefallt Krigs-kollegium att höra Chefen för Ingeniör-korpsen och derefter med eget utlåtande i underdånighet inkomma, har bemälde Chef, i afgifvet yttrande, bland annat upplyst, att å den plan Kongl. Maj.ts Nåd. Proposition N:o 88. 11 öfver Malmö fästnings rasering, som af då varande General-qvartermästaren Mannerskantz var upprättad, tydligen vore utstakadt, hvilka fästningsverk borde öfverlemnas åt staden och hvilka skulle bibehållas för Kronans räkning, bland dessa sednare bastionen Nyköping; men att, ehuru
I detta fall är reglementets mening fullkomligt klar; och det är äfven med afseende derpå, som jag anhåller att R. o. Ad. måtte såsom sitt beslut antaga den sednare punkten af StatsUtsk:s betänk. Hr von Hartmansdorff: Jag skulle ej ånyo besvära Ståndet med ett yttrande, derest jag ej trodde det skola se underligt ut, om R. o. Ad., efter att hafva återremitterat ärendet med uttryck af den tanka som Utsk. nu lagt till grund för sitt nya utlät, skulle ändock afslå detta, men deremot antaga det förra återremitterade betänk. Innan jag tillägger något vidare, anhåller jag att få af Ridd.sekretm veta, huru de andra Stånden beslutat, om prot.utdr. från dem äro ankomna, ronde denna fråga? I anledn. häraf tillkännagaf lindert. R id d. se k re te ra re, att R. o. Ad. ännu icke fält emottaga underrättelse om BorgareSl:s i ämnet fattade beslut, men att, enl. ankomne prot.utdr. PresteSt., med ogillande af Utsk:s tillstyrkande i utlät. N:o 241, vidblifvit sitt vid utlåt. N:o 192 fattade beslut, samt BondeSt, lagt till handlingarne den första och bifallit den andra punkten af utlåt. Hr von Hartmansdorff: En af tnine värde motståndare har förklarat, att hvad R. St. sagt uti ett reglemente, det måste nödvändigt lagas till efterrättelse. — Men kan icke äfven ett reglemente för riksg:s-kont. ändras? Sådant se vi ju vid hvarje riksdag. Hvarföre skulle det ej kunna ske vid den innevar.? Det händer ofta i andra punkter. Hvarföre skulle det ej kunna göras med denna? Ytterligare säges att R. St. för sin värdighets skull ej böra ändra detta reglemente. Nu är det fråga om lönen för just.ombudsmannens vikarie; men vore det fråga om en vaktmästarelöu, så ausäges det tvifvelsutan ej vara under R. St:s värdighet att ändra sina förra beslut, så som man sett äfven vid denna riksdag. — Man påslår att R.
Men detta hör nu ej till frågan, hvilken är den, om man vill och bör, genom förkastande af Minimi-tabellen, bereda den påföljd, att hemmansvärdet öfver hela Riket skall nedsättas, på samma sätt som i Östergöthland; ty då det der kunnat minskas med en tredjedel, ser jag ej något hinder för andra Län, att följa samma efterdöme. Afgiften är egentligen obetydlig, men bristen eller en tredjedel i hela detta Bevillningsbelopp blir icke ober tydlig. Herr Munck af Rosensköld t Den fråga, som nu utgör föremål för öfverläggningen, är af ett märkligt och eget slag, just för det att samma skäl anföras med och emot. Farhågan nemligen för ett i framtiden minskadt hem.; mansvärde har föranledt BevillningsUtskottet, att föreslå en minimiafgift, och samma farhåga har förmått mig, att afstyrka införandet deraf. Till hvad jag förut i detta afseende yttrat, uther jag mig få tillägga, att det föreslagne minsta hemmansvärde dock är större än det, som 1816 åsattes, och ännu mycket större än det, hvar4 till Hemmanen förledit år 1817 uppskattades. Om nu fastigheterne fortfara att falla i verkligt pris, och Bevillningsvärdet det oaktadt likväl skall ökas, så blir följden, att fastighetsägarne inom nästa Riksdag få betala för dubbla värdst 37* Den 2 2 Junii f. m. af deras Egendomar. Jag kan således icke annat, än förena mig med de Herrar, som yrkat afslag af Utskottets Betänkande uti ifrå^ gavarande hänseende Grefve Spent: I anledning af Friherre Cederströms yttrande anhåller jag åtmindstone om det tillägg, att ifrån PröfningsCommittéerne directe må få göras anhållan hos Kongl. Maj;t om nedsättning för hela Länet. I annat fall har man ingen annan säkerhet för en bri Stande billighet i Skattläggningen, än det allmänna förlitandet på Hans Maj:ts visa omtanka, som visserligen ingen kan hysa uppriktigare än jag, men som jag tror vara princip-stridigt att ensamt grunda sig på, emedan det då vöre så godt, att Riksens Ständer icke voro de skattläggande.
— Till uppköp af 12 st. nya hästar för Svea Art*Heri-Regemente h 450 R:dr st 5,400: — Till bestridande af ökad beklädnads-passevolans under år 1857 för Svea Lif-Garde, Andra Lif-Gardet, Lif-Gardet till häst, Kronprinsens IIussar-Regemente och Sappör-Kompaniet . 35,114: — Till värfvade Garnisons-Regementenas mathållning under år 1857 150,000: — Till Kongl. Maj:ts nåd. disposition, att användas såsom ersättning för utarbetande, i sammanhang med Krigs—Kollegii bokslut, af uppgifter öfver samtliga kostnaderne till de särskilda fö- remål, som tillhöra Kollegii förvaltning, en summa af 2,000: — 221,714 Summa —|2jl78,726 33 STOCKHOLM, tryckt hos Isaac Marcus, 1857. Slals-Ulshotlcts Utlåtande M 72. I Jf* 72. Ank, till Exp.-Utsk. den 6 Tuni 1857, kl. 4 e. m. Utlåtande, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Femte Hufvud-titel. (U. A.) Under Femte Hufvud-liteln, som innefattar anslagen till Sjöförsvars-Departcrnentet, uppfördes vid sistlidne riksdag konlanta penningar 2,222,635 R:dr, iiidelda räntor till ett beräknadt värde af 68,925 R:dr samt 9,420 tunnor oindeld spanmål, efter 10 R:dr tunnan, 94,200 R:dr eller tillsammans 2,385,780 R:dr Riksmynt.
413 vare sig med svärdet eller pennan försvara detta rum. Jag yrkar bifall till K. M. Propos. Frih. af Ugglas, Curt Gustaf: Den utväg Hr Mannerskantz föreslagit för att afhjelpa den brist, hvilken lian icke bestridt skall uppkomma, kan jag icke godkänna, lian har nemi. tillstyrkt, att den upkommande bristen skulle fyllas från något annat håll. Jag förmodar att då K. o. Ad. biföll hvad K. M. begärt till MinisterStaten meningen var att de platser som der uptagas skulle fortfarande vara ständigt besatte. Att använda medel som äro tillräcklige för ett ändamål, men otillräcklige för ett annat, är en sats som jag icke kan gilla och leder vanligen till misshushållning. Vill man nedsätta det anslag K. M. begärt, måste man hafva klart och tydligt för sig, att anslaget är för högt beräknadt, hvilket jag betviflar någon kan visa. Om man går tillbaka till år 184 0, så finner man, att då fanns ett anslag af 100,000 Itdr till extra utgifter i allmänhet, hvaraf 41,000 voro anslagna till UtrikesDepartementet. Nu begär K. M. en högst obetydlig tillökning i det anslag som år 1840 ansågs erforderligt. Jag anser detta billigt och tillstyrker bifall till K. M:ts Propos. Pir Mannerskantz: 5:te punkten häntyder derpå, att utan hinder af den fördelning som i föregående punkt är gjord, K. M. kan vid upkommande brist någonstädes inom denna HufvudTitel taga fyllnaden från annat ställe inom samma Titel — hvarmed den sednaste talarens anförande torde vara nöjaktigt besvaradt. Sedan öfverläggningen härmed ansetts fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, framställt, att i afseende på Utsk:s ifrågavarande hemställan, Hr Mannerskantz yrkat bifall, men Hr Bildt yrkat att, med bifall till K.
N:o 137, i anledning af väckt fråga om förändrade grunder för lösningsprisets bestämmande å kronotionde och hemmansräntor inom Fellingsbro härad; N:o 138, i anledning af väckt motion 0111 vissa hemmansegares i Marka m. 11. socknar befrielse från erläggande af skatt för betesrätt å Kronoparken Mösseberg; N:o 139, i anledning af väckt motion om försäljning till skatte utaf Lieutenantsoch Underlieutenants-boställena vid Norrbottens och Westerbottens Fälljägare-corpser; N:o 140, i anledning af väckta motioner om försäljning till skatte af Kronans en del fisken, m. m.; N:o 141, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss å åtskilliga underdåniga ansökningar om restitution eller afkortning af bränvinsbrännings-bevillning; N:o 142, i anledning af väckt fråga örn utsvningsrätt å kronoskogar för sådane boställen, som icke ega någon skog; N-‘o 143, i anledning af Kongl. Maj.ts Nådiga Proposition, rörande afskrifning af åtskilliga i förra Allmänna Magazins-fondens räkenskaper balancerade summor; N:o 144, i anledning af väckt motion, angående befrielse från ordinarie roterings-skyldighet för pastors-boslället i Östra Wingåkers socken; 614 Fröt.-Utdrag, den 1 Februari 1845. N:o 145, i anledning af väckt motion om nedsättning i arrendet för lägenheten Stallmästaregården inom Solna socken och Danderyds skeppslag af Stockholms Län; JNT:o 146, i anledning af väckt motion, rörande ersättning till Lieutcnantcn A.
Stander trott sig höra frambära den underdåniga önskan, att, till beredande af Stats-Verkets fördel, E. K. M, täcktes i Nåder förordna, det Kronans Tionde af Koppar, Jern och Alun samt andre till vet kningar, jemte Hainrnar-Sk attsjern, sorn in namia utgöras, ms, inom ett ar efter Jefvereringen, 4io Underdåniga Skrifvelstr'. varda föryttrad, och icke, på satt hittills skett, i förväntan af högre betalning, än vid första Auctionen bjudes, fran ett år lill annat, lemnäs oförsåld, äfvensom att lösen för Hammar-Skattsjeruet hädanefter alltid må i det gångbara myntet erläggas. Riksens Ständer framhärda etc. N:o 161* Uppbo. godk. hos Ridd. o. Ad, den 22 Åug. 1823. Preste Ståndet den 25 — BorgarenStåndet den 20 Bonde Ståndet deri 27 — —■ Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, angående särskilde Provincial-Läkares tillsättande i dtskillige Län. S. A. K. "Vid öfvervägande af framstälda Förslag att t Sunnerbo Härad af Kronobergs Län, uti Norra Halland, i vestra delen af Vester-Norrlands Län, innefattande Ramsele, Resele, Sollefteå, Boteå och Torsåkers Församlingar, uti Löfångers, Burträsks och Skellefteå Socknar, jemte Arvidsjaurs och Arjeplogs Lappmarks Församlingar af Vesterbottens Län samt i öfra delen af Norrbottens Län, särskilde Provincial - Läkare måtte antagas och med Lön på Stat förses, hafva Underdåniga Skrifvelser. Riksens Ständer, å ena sidan, funnit det vara obestridligt, att de Ordinarie Provincial-Läkarne i berörde 5
Om den ifrågav:do skrifvelsen finge denna förändrade ingress, så skulle man icke komma att begära någon ny författning, och jag får hos Hr Gr. o. Landtm, anhålla om propos. på detta mitt förslag. Hr von Ehrenheim, Pehr Ja k.: Då man här ånyo up tagit motionärens förslag om en ny författning i ämnet, torde det tillåtas mig att i största korthet referera den nuvar:de författningens innehåll. Efter att i föreg:de §§:r hafva bestämt, huru med fornlemningar skall förfaras, stadgas i sista §:n, att K. M:s Befhhde, Consistorium, Kronobetjening och Presterskap skola efterse, att hvad i Förordningen är stadgadt efterlefves. Vidare säger samma Den i April f. m. §, att K. M:ts Befhf-.de eger att, på anmälan af RiksAntiqvarien, enskildt jordägare eller eljest på förekommande anledning, stadga ett vite från 10 till 50 Rdr för åverkan å vissa bestämda fornlemningar. Man kan aldrig i en författning bestämma hvilka fornlemningar som äro värde att bevaras och således ej heller för rubbande af fornlemningar i allmänhet stadga ansvar, utan sådant måste ske för hvarje fornlemning särskildt. Då nu en, såsom mig synes, tillfredsställande författning finnes, synes det öfverflödigt att begära utfärdandet af en ny sådan. Hvad derefter beträffar Utskis förslag, så har Utsk., likasom Frih. Cederström, satt ett högt värde på uplysningen, och derföre trott, att om man genom Almanachorna sökte åvägabringa en allmännare kännedom af författningen i ämnet, dertill hörer en af H. Sjöberg författad samt af Vitterhets-, Historieoch AntiqvitetsAcariemien granskad upgift å fornlemningars kännetecken, så skulle derigenom mycket för fornlemningarnes bättre vårdande vinnas. Då emellertid Utskis förslag redan blifvit af 3 Stånd ogilladt, och hvad af Frih.
Sådane äro: behofvet af att allt jemnt anskaffa nya ansvarige Redacteurer, ett behof, som måhända vår Juryinrältning försvårar, och som slutligen nedtvingar det skenbara Redacteurskallet till okunnigheten och råheten; att alltjemt begära nya tillståndsbref eller förnyelser å det gamla: det förra åtföljdt med kostnad, det sednare med det oangenäma, att besvära Embetsman, som ej derföre kunna ersättas; att nödgas beständigt afsluta med Boktryckaren högst villkorliga Contracter, hvilka sålunda vålla ökade utgifter och svårigheter både för Tidningsutgilvarén och Boktryckerierne; den deraf följande verkan, att efter någre fortsatte indragningar, det nästan är förenadt med oöfvervinnerliga svårigheter, att fullgöra sina åtagne förbindelser emot prenumeranterna; alt publiken alltså delar olä - 4° Den 2 Mars f. m. genheterne deraf med utgifvaren; att nya band åläggas den sednare, äfven genom detta förhållande, till att ej våga sig fram med de sanningar, som icke behaga magten eller de underrättelser, som egennyttan hos de magtägande önska fördröjde eller nedtystade; att det således blifver omöjligt för alla Annonceblad, att äfven behandla tidens vigtigare politiska förhållanden, utan att utgifvarne skulle sätta hela sin välfärd på spel, och dock är det blott sådane tidningar, som här i landet kunna löna sig. Lagen utsätter således Tidningsutgifvaren för obehagligheten att städse strida emellan behof eller slaflydnad. I händelse magten kom i händer på ett parti, ett serskildt interesse inom fosterlandet, eller en magtlysten, för enväldet böjd, Styrelse, skulle all tanka på en äfven medelmåttig TidningsLitteratur vara dåragtig. Se der de väsendtliga olägenheterna af vårt nuvarande förhållande; på långt när icke alla! men redan dessa hafva varit mer än tillräckliga, för alt vålla: att Sveriges TidningsLitteratur är långt tillhaka i förhållande lill de öfrige bildade folkens i Europa.
Det har inträffat, att exporten från Skåne till Danmark varit större än inporten, och Danskarne hafva då velat betala med Danska speciedaler på 442 Den 14 Februari e. m. det vilkor, att de skulle få för dem lika mycket som för de Svenska. På något sådant kan dock Bank-Styrelsen icke ingå, då den Svenska specien innehåller mera silfver än den Danska. Frih. Cederström har erinrat, att Sverige står i förbindelser icke blott med Danmark och Norige, utan äfven med andra länder; men handeln med dessa går i allmänhet genom sådana personers händer, hvilka inköpa varor i större qvantiteter, och som ganska väl förstå sig på myntberäkningen, under det vi äro utsatta för ständiga förluster och svårigheter på de många millioner, som utgöra detaljhandelns rörelsekapital i gränsorterna. Skulle nu en komité komma till stånd, så kan den icke föreslå något annat system till basis än det metriska, ty det Danska och det Norska äro icke ens decimalsystemer. Hvad beträffar Frih. Alströmers betänklighet, att underhandlingarne skulle kunna lägga hinder i vägen för oss att, oberoende af andra stater, antaga det metriska systemet, så förmodar jag att komitén icke skulle arbeta så långsamt, att ej dess Utlåt, kunde vara färdigt till nästa riksdag, då det således stöde K. St:r fritt att besluta om saken. Jag anhåller således fortfarande om bifall till Hr Isbergs reservation. Gr. Mörner, Carl Göran: De flesta, som här yttrat sig, hafva yrkat bifall till Ilr Isbergs reservation, men icke lör att vinna hvad deri föreslås, utan på det alt det metriska systemet måtte antagas. Då detta är meningen, borde den också hafva blifvit öppet uttalad, och det hade då varit bättre, om Utsk:t föreslagit inställande af alla åtgärder för införande af det nu påbjudna systemet, så att allmänheten sluppit alt först plågas med dettas inlärande och sedan straxt efter oroas genom att antaga ännu ett annat. Den stora allmänheten är verkligen icke så intresserad af dylika experimenter, att deruti bör ligga någon uppmuntran tiil ideliga förändringar.
Län, under omförmälande, alt det för hvarje Härad är en oemotsäglig pligt, att bekosta så väl broars som vägars anläggning, bestridt motionen; deruti flere af Bonde-Ståndets Ledamöter sig förenat. Till ytterligare bestyrkande af så väl den föreslagna brooch väganläggningens behöflighet, i anseende lill de större hinder och faror, sorn understundom möta vid passerandet af den nuvarande vägen emellan Nerike och Östergöthland, sorn äfven inbyggarnes oförmögenhet att, utan Statens mellankomst, bekosta samma anläggning, har Riksdags-Fullmägtigen Daniel Stais Utskottets Utlåtande Nso 2*fi. Dardel Danielsson till Utskottet öfverlemnnt, jemte åtskiliige personers i orten afgifne intyganden, ett skriftligt anförande, deruti lian uppgifvit, att, för den händelse det olj motionen begärda anslaget icke kunde lielt och hållet ulan ersättning beviljas, Häradet vore villigt alt någon del deraf, efter 4 års läutefritt begagnande, ge nom årlig capital-afbetalning återgälda, emot rättighet likväl, ali för deu nybyggda brons begagnande få uppbära bropenningar. Hvad ofvanberörde motion jemte företedde handlingar innehålla har Utskottet i öfvervägande tagit; och enär, på sätt jemväl åtskiliige Ledamöter inom Bonde-Ståndet ornförmäit, det för hvarje Härads menighet, enligt Lag och Författningar, är ett bestämdt åliggande att ombesörja de brooch väg-anläggningar, hvilka inom orten för cornmunicationens lättande eller ■förbättrande finnas vara af behof ve t påkallade; så, och då i öfrigt Statens tillgångar måste uteslutande användas till fyllande af dess oundgängligasLe behof, anser Utskottet sig icke kunna hos Rikets Ständer tillstyrka, att någre Statsmedel, hvarken i anslagselier låne-väg, för ifrågavarande brobyggnad beviljas, och afstyrker, på sådan grund, bifall till motionen. Stockholm den ao Augusti 1834- N:o a4 r.
Stjöluare, fe Omarnar, § 50. ‘ Stobcframarc ocp StobcErnntcrffor af alla ffag, lifa meb ^»anblanbe, § 9. SJtippcrljaitblarc od) Sippcrpaublcrffor, lifa meb ^anblanbe, § 9. 0Ecpparc, (Soopuacrbie, äfmenfont 0jöEnptcttcr meb burffap, od) S3cfall)afmare a ^Ingfnrtijg, meb tillämpning af föreffriften uti 43 § 3 mont., lifa meb .(panbtmerfare i beit 0tab, bit fartyget f)örer, § 9. 0Eut S3ctetiitair4äfarc, för infontft af practif utom tjenften, turn procent, bocf ej imber $:co 9i:br l: — §. n. £areringéntäunen ega rättighet att, efter ben i 8 §. uppgifna grttnb, påföra bemidning, få mät öfwer be uti 9 od) io §§. befläntba minimUafgifter font ocf båbe öfwer ben ftögfta od) emedan twänne af be uti ftftnäutnöe §. flabgabe ©taé 2:0 £>en åter, forn å färffilba orter brifroer Ijanbtering etter rörelfe, påföreé å tjmartbera ftättet SSemittning för ben infontft, tian ber aitfeö Rafina. 5:o göt ©årbfaridjanbet ffatl bett, font fåban Jjattbel ibfat, tareraö titt SBe 4:o 2>e af S^ibberffapet od) 5tbetn, faint äftagiftrat^ od) attbre berfotter, font t någon @tab Rafina fåban fiaitbtcring od) röretfe, att be, t anfeettbe bertitt, funna rafnaö btanb @rofi Setr>illittngd