Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den i3 Oetober f. m. samligen att emedlertid få bibehålla min rättighet till säte och stämma inom R. o. Ad. under påstående riksdag, för den möjliga händelsen, att jag innan dess slut kunde hit återkomma. Bifölls. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Electorer att utse en ledamot uti Constit.Utsk. efter Hr Ankarloo. Ankom K. M:s Hofcanceller, hvilken å K. M:s höga vägnar aflemnade Dess nåd. propos. af d. 8 dennes, i anledn. af en uti staden Wenersborg inträffad eldsvåda. Den nåd. propos:n upplästes genast derefter och remitterades till StatsUtsk. I sammanhang härmed remitterades till StatsUtsk. en af Frih. Rantzou, Joli. Alb., den 9 dennes e. m. på bordet lagd motion, ang:de undsättning åt invånarne i staden Wenersborg. Fortsattes den sistlidne pleni-dag började pröfningen af Constit.Utskts memor. N:o 35 med betänk, om Nationalrepresentationen. Frih. Klingspor, Maur.: De nya theoriernas förfäktare kunna redan triumphera; genom sina kraftiga ord eller snarare genom någon besvärjelsens magt hafva de redan förmått utdrifva den onde anden från detta Stånd. En fri republik är redan införd. Här råder den mest oinskränkta frihet; man talar om Frankrike och Mesopotamien, om sig sjelf och andra, med ett ord om allt utom det, som borde utgöra föremålet för dagens discussion. Här grossas med constitutioner; man fabricerar dem med en lätthet, som rättvist skall ådraga oss hela det civiliserade Europas beundran. Ståndet torde redan hafva erfarit, att jag ej hyser någon synnerlig förkärlek för republiken; men sedan den en gång är decreterad, ber jag att äfven få begagna dess frioch rättigheter och att i all sjelfständighet få raisonnera hit och dit. Hrr v.
Visserligen har man ännu talangfulla föreläsare, men deras föredrag bära en tydlig prägel af tvång och ängslig försigtighet. De söka roa genom ordlekar, fyndiga vändningar och skarpa distinktioner, emedan de ej mera våga hänföra genom ett kraftigt snilles fria utgjutelser. Dessa erinringar lugnade mig åter i afseende på den så hastiga afresan. Följande afton skref jag till Louisanne: »Er älskare blef enleverad af en modist, er nye vän har blifvit det af en svensk turist. Då ni värdigas taga notis om dessa rader, är han redan på väg till Italien. Ni kan lätt föreställa er, mademoiselle, att jag med djup saknad lemnar de nya förträffliga vyer, ert fortsatta umgänge skulle hafva öppnat för mig, men jag återkommer snart, och jag skall då taga mig friheten uppsöka madame Louisanne Rouget etc. ete.» Och sålunda hade från Poliveaus resa ej mera än ett dygn förflutit, då jag, utan att knappt kunna tro på denna sista öfverraskning, verkligen var på väg till det land, efter hvars luft, hvars minnen och konstalster så många längtande suckar ständigt sändas. Min bortresa tycktes i öfrigt såsom enkom beställd för min gamle religionslärare kyrkoherden Bergvall, som kort derefter ankom till Paris och hos den svenska familjen fick mitt rum, der han efter några månaders plågsam aftyning slutligen helsade förlossningen ur de tunga banden. Konturerna af resan mellan Paris och Genua. Den 8 november lemnade vi Paris och foro på jernvägen till Chalon. Om denna liksom andra jernvägsresor har jag intet att säga. Jernvägar äro i allmänhet eminent prosaiska och enformiga, så framt man ej råkar ut för något föga efterlängtadt förfärligt äfventyr, såsom till exempel då 2:ne träner möttes i tunneln vid *** och krossade hvarandra i smulor – knappt blef väl dock en menniska öfrig, att för en bleknande åhörare förtälja om de romantiska fasor, som ensamt äro förbehållna en jernvägsfarare, då n. b. han tvingas att råka ut för dem. Chalon är en liten stad, hvilken icke syntes ega något, som kunde ingifva saknad öfver den korta vistelsen der.
Man synes således berättigad till den slutsats, alt, så länge broars och vägars anläggande och underhå-1, i synnerhet de som äro ämnade till de större kommunikationerne, till stor del bero på vissa hemmansegares eget medgifvande, finnes ett väsendtligt hinder emot bättre kommunikationer i vårt land. När tvister härom börja, fortsättas de vanligtvis i en kretsgång af former och instantier, till föga båtnad för den allmänna trafiken och den stora allmänhet, som emellertid tarfvar vägar och kommunikationer. Så väl vid Åhus, nära Christianstad, som vid Cimbritshamn hafva planer och förslager till hamnbyggnader och anvisning till statsanslag blifvit gjorde. Hamnbyggnaden vid Cimbritshamn är påbörjad 1843 och lorlsältes med den drift, att nära ?:delar af arbetet är färdigt. Återstoden deraf bör ej kunna möta något hinder, så vida tillgångar ej saknas till fortsättningen. Deremot hafva, vid den undersökning, som blifvit gjord i och för Alius hamn, svårigheter visat sig, som lagt hinder i vägen för dess påbörjande. Nästan alla strandegare vid Helgeå bestrida den uppdämning, som i strömfåran anses nödig, för att leda strömvattnet till Åhus, under förutsättning alt deras jordegor, som ligga å stränderna, blifva derigenom dränkte. En del al strandegarne, med sanni interesse för hamnens förbättrande, haf - 13 va begärt, att undersökning på deras bekostnad må ytterligare göras, för att närmare få förbållandet utredt. Detta fördröjande medför emellertid en kännbar olägenhet för denna ort, sorn blifver allt mer och mer i behof af afsättning tili andra orter af de produkter, den har att afyttra. Detta sednare ymnigare år bar ytterligare vackt farhågan att se denna bördiga del af Länet frånstängd de orter, till hvilka afsättbara produkter nu med svårighet afsändas och hvarifrån ortens behof med samma svårighet hitföras. I fall en säker hamn vid Åhus kunde tili vägabringas, i samband med Helgeåns • • »i •
Maj:k behagat utnämna till sitt biträde wid denna inrättning jag nu magar hop Wälborne Herr Landt-Marstalkcn och Högloflige Ridderstapet och Adeln ödmjukeligen anmäla detta åliggande, med anhållan, det täcktes Hogloflige Ridderstapet och Adeln bifalla att dcfle Z3Z3 ^i:dr 16 fl. Banco blifmg pä Stakupsörde. Uti der smickrande hopp att desina min ödmjuka hemställan winner Walborne Herr LandtMarstalken samt Högloflige Ridderstapet och Adelns benägna bifall, torde den fa communiccras med wära xespeckive medständer, ft.,nt sedermera remittcraS lill det Wälloflige Slats-Utstottcts widare åtgärd. Remitterades till StalS-fttstettet, och beflötS derjemte, ait detta dictamen ställe med de öfrige respecsive Sländen communiccras. ^2pl-' ak Lierlcen, hokkin, uplaste följande: Wördsammaste Memorial! Dä jag r dag mägar bryta den tystnad hiva» till medwekandct af bristande högre iuflgker och tvälkalighet i framställningösättct, mig hittils förbundit. anhalker jag ödmjukast, att Walborne Herr Landt-Marstalkcn sium Högloflige Ridderstapet och Adeln käckes fastande sig ivid amner och ändamälet, stä-ika min '.välmening ett 'billigt öfwerseende. Dek är en bekant sak, att, under sista olyckliga krig, flere ogifte Officerare och Under-Officerare, hade der miflödet alt falla i fängenstap. —- Alt dek underhäll de i denne belägenhet ätnjöto, icke försiog till lifnäring, än mindre till ett an stätt - Den 2Z Maji. 253 ständigt viveca — att de således ris? undwikande af nöd och foragt, nödgades under berörde fängenskap, igenom tillgrip .nde as egne medel, elier fastmera skuldsättning fylla behoftven.
Dylta svafvel-bruk: V. 701. — N:o 102, angående de i 63:dje §:n Regerings-Formen föreskrifna kreditiv-summor: V. 701. — N:o 103, med ny Riks-Stat: V. 701. — N:o 104, angående upprättad t nytt reglemente för Riksgälds Kontoret: V. 701. — N:o 105, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition angående nedsättning i bevillningen för rese-agenter: V. 701. — N:o 106, med reglemente för Bankens styrelse och förvaltning: V. 701. — N:o 107, i fråga om ändring af lagens bestämmelser angående tiden för fullföljande af vad och besvär emot Utslag, meddelade af Underrätt å Gotland: V. 701. — N:o 108, angående föreslagen ändring i gällande stadganden om skyldighet att deltaga i kyrko-byggnad: V. 701. — N:o 109, angående grunderna för upprättande af förslag till kyrkoherde-lägenheter samt till kapellansoch andra sådana beställningar: V, 701. — N:o 110, angående förändring af gällande föreskrifter om tiden för fullföljande af besvär i ekonomiska och administrativa mål: V. 701. — N:o lil, om ändring af 13:de §:n lista momentet i Kongl. Landtmäteri-Instruktionen den 6 Augusti 1864: V. 702. — N:o 112, angående ändring i Kongl. Förordningen om Kyrkostämma samt Kyrko-råd och Skol-råd den 21 Mars 1862: V. 702. — N:o 113, angående förrättadt nytt val af Suppleant för Justitieombudsman: V. 702. — N:o 114, Rikets Ständers Förordnande för Advokat-Fiskalen m. m. G. M. Rydqvist att vara Rikets Ständers Justitie-Om budsmans Suppleant: V. 702. — N:o 115, angående restitution af bränvins-tillverknings-afgift vid export till utrikes ort: V. 702. — N:o 116, angående upphörande i vissa fall af nu stadgade transito-aIgift för transito-gods: V. 702. — N:o 117, angående ändring i Exongl.
Stats-Contoirets underdåniga Berättelse, om Stats-verkets tillstånd och förvaltning, bifogad, dels af Kongl. Stats-Contoirets Räkenskaper; och ehuruväl, uti anslaget för Reseoch Tractaments-penningar vid extra förrättningar i Civile ärender, brist de sednare åren uppstått, som per medium utgjort 3,5oo R:dr om året, hvilket till någon del kan anses härröra från förhöjd Skjutslega, men dock hufvudsakligen uppkommit af sådane tillfällige betydligare utgifter, såsom Balance-ut» redningar och Gränse-regleringar, de der förmodas ej vidare böra komma ifråga, saknas icke anledning till den förhoppning, att berörda anslag hädanefter blifver för ändamålet tillräckligt, hvarföre Utskottet trodt sig böra tillstyrka, att det lill sitt förra belopp bibehålies oförändradt, men hvad deremot angår den för Ljus, Ved samt SkrifMaterialier uppförda Summa, 42»^4° R;dr; så emedan den funnits emot behofvet icke svarande, utan en brist deruti uppkommit, som för de 3:ne sista åren uppgått per medium till 12^373 R:dr /\o sk., hvilket egentligen haft sin grund i högre priser, särde - Stats-Utskottets Bctänhmdcn. 1335 les på Ved* anser Utskottet sig böra föreslå att denna anslags-summa må till 5o,ooo Ridr förhöjas. 19:0 Slutligen har Kongl. Majit uti Dess Nådiga proposition tillkännagifvit, rörande 2idraIIufvud-Tituln,att den summa af 90,000 Ridr Kamb. Banco, som är för Minister-Staten anslagen, för ändamålet varit otillräcklig, ehuru Kongl, Majit dertill an vändt det bidrag, som Konunga-Riket Norrige till Cabinetts-Cassan lemnat, samt att till fyllnad af bristen äfvensom till Courir-kostnader och flere extra och hemliga Ministeriela ntgifter, årligen omkring 4°,000 Ridr Hamb.
Majit i Sin nådiga Proposition om statsverkets tillstånd och behof föreslagit Rikets Ständer att för sjöarne Vestra och Östra Pilens förening medelst kanal och slussar bevilja ett statsbidrag af 63,950 R:dr, deraf 12,750 R:dr såsom anslag och 51,200 R:dr såsom lån, hvaraf dock under år 1867 endast skulle utbetalas 35,000 R:dr, men då det, på sätt ock blifvit af föredragande Departementschefen för Civilärenden anfördt och af Kongl. Majit i nåder gilladt, är af väsendtlig vigt att detta kanaliserings-arbete får utföras samtidigt med de öfriga nu pågående arbetena inom Dalsland, hvilka enligt kontraktet med Löjtnant W. Ericson skola af honom under år 1867 fullbordas,så får jag slutligen äfven vördsamt anhålla, att hela det nämnda statsbidraget 63,950 R;dr mätte af Rikets Ständer anvisas för år 1867. Stockholm den 15 November 1865. Erik Sparre. Motioner hos Bidderskapet och Adeln 1865. 223 N:o 110. / Af Grefve Sparre, Erik, om beviljande af eli anslag å 150,000 R:dr till ■uppförande af ett nytt läroverkshus i Wenersborg. De allmänna undervisningsverken hafva från Rikets Ständers sida åtnjutit förtjent uppmärksamhet. Lärare-personalen är fördubblad, och lärjungarnes antal flerdubbladt. Men de gamla läroverks-byggnaderna kunna omöjligen rymma det tilltagande antalet lärjungar. Det är en pligt för Staten att tillse, icke allenast att dessa blifva i intellektuel! afseende utvecklade, men äfven att de icke genom hoppackande i osunda rum blifva fysiskt förstörda. Man har velat vältra denna omsorg, för somliga fattigare orter, på kommunerna, upder det Staten bygger skolhus åt de större.
Enligt hvad Utskottet inhemtat, har Häradshöfdingen Widbom i December månad år 1861 atlidit, vid hvilket förhållande och då någon så beskaffad utgift ej vidare ifrågakommer, Utskottet hemställer att anmärkningen må förfalla. 8 Stats-Utskollets Utlåtande M 21. ■ “j(lma39U I'. noö ib mo fiTum,'. : Mj.joiJib9<j/.-i i iöiu nr.-i»,i,. •.) bi» »nodhiW § 8. (1860 års Rev.-ber. pag. 22. Uti. pag. 287.) Revisorerne hafva vid granskningen af Statsverkets räkenskaper erfarit att de utgifter, som Staten måst vidkännas genom godtgörande af skjulsoch traktamentsersättning under extra förrättningar i allmänna ärenden, uppgått till högst betydliga belopp, hvartill i väsendtlig mån bidragit den omständigheten, att vid ifrågakomne resor skjutskostnaden med stöd af gällande resereglemente alltid beräknats efter visst för särskilda tjensteklasser olika bestämdt hästantal för landsvägen emellan resans ändpunkter utan afseende derå, att resan till större eller mindre del med besparing af tid och kostnad kunnat tillryggaläggas eller verkligen blifvit tillryggalagd medelst begagnande af ångbåtslägenhet. Med fästadt afseende härå och då meningen med stadgandet om resekostnadsersättning vid förrättningar i Statens ärenden måste vara att åt den resande bereda en kostnaderna fullt motsvarande godtgörelse men icke derutöfver en oskälig vinst, hafva Revisorerne hemställt, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t göra underdånig framställning om den förändring i resereglemente! att, vid resor i Statens ärenden, den resande, när lägenhet med ångfartyg eller å jernväg kunde begagnas, icke för den del af resan, som sålunda tillryggalades, egde, utom stadgadt traktamente, åtnjuta högre ersättning än den hvartill verkliga resekostnaden uppgått.
På grund af hvad här ofvan blifvit anfördt, yrkar jag ock uteslutande af föreslagna tillägget till 27 §, hvilket tillägg lyder: ”Och bör sådant utdrag, beträffande bankbolag, utvisa denna vinst fördelad på hufvudkontoret samt hvarje af dess afdelningsoch kommissionskontor;” men skulle äfven detta tillägg blifva godkändt, torde deruti göras den förändring, att i stället för ordet ”bank-bolag” må inflyta orden: bankoch penninge-bolag." 5:o) af Herr Lindstedt, M.: ”Emot Utskottets beslut att ogilla min motion om tillägg i 9 § af Bevillningsförordningen om den rätta orten der skeppare och andre sjömän skola påföras bevillning för inkomst af kapital eller arbete, får jag härmed reservera mig. Till detta sitt beslut har Utskottet hemtat stöd deraf, att i 3 §, 3:o i Kongl. Förordningen angående mantalsskrifningarnes förrättande, den 20 Juni 1861, stadgas att sjöfarande, ”sorn icke i egenskap af fastighetsegare eller af särskild anledning tillhöra annat distrikt, skola mantalsskrifvas å den ort, dit fartyget hörer”, hvaraf också skulle följa att den ort, der dessa personer borde påföras bevillning, vore gifven utan att något särskildt stadgande derom, rörande denna klass af skattskyldige mera än för andra, vore behöfligt. Utskottets åsigt i hufvudsaken är fullt rigtig; men det ledsamma är att så icke sker, som Utskottet anser att det borde tillgå. Erfarenheten visar detta. Det går nemligen så till: att om en skeppare, fastighetsegare och mantalsskrifven samt bosatt uti, till exempel, Gefle, förer fartyg för Hudiksvall, så debiteras han för inkomst af rörelse i Gefle, dit han hörer och der han skall debiteras; men — han debiteras äfven i Hudiksvall för inkomst och påföres sålunda afgift till Kronan och i följd deraf äfven till kommunen. Om denne person är i Gefle debiterad för 1,200 R:dr inkomst, så får han der åtnjuta afkortning för 300 R:dr och betalar 9 R:dr; men i Hudiksvall, der han ansetts hafva enahanda inkomst af 1,200
Isa 11 ningsriitt för sådan Styrelse som i Konungs ställe i vissa fall förer Regeringen, dels Grundlagarnes bringande till närmare öfverensstämmelse med Riks-Akten af den 6 Augusti 1815. IV. B 416- V. 174, 177. A. 208, 209. A. 210, 231, 248 U. 281. 357. 381. U. 652,655. — N:o 9. i aidedning af två Stånds återremiss å Memorialet N:o 8, innehållande Grundlagsändrings-förslag rörande Riksstyrelsens förande i vissa fall m. m. V. II, 281, 357, 381. VH U. — 311. — N:o 10. angående de af Bonde-Ståndet, såsom dess gemensam ma tanke, framställde anmärkningar vid Konstitutions-Utskottets, i Memorialet N:o 8, föreslagne grundlags-förändririgar rörande Riks styrelsens förande i vissa fidi m. m. V. B. 652, 655. VI. U. 234, 337. A. 469. VH U.—. —311. — N:o 11. angående verkstäld granskning af de i Stats-Rådet förda protokoll. VII. B. 309, 386. A. 442. — N:o 12- med voterings-propositioner rörande Konstitutions-Utskottets uti Memorialet N-o 8 afgifna grundlags-ändrings-förslag, angående Riks-styrelsens förande i vissa fall m. m.. VI. B. 234, 337. A. 469. U.—. — 311. — K — 9:} Konstitutions-Utskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden; — N:o 13 med förslag till ändring i 12 § Regerings-Formen, angående Stats-Rådets hörande öfver afhandlingar och förbund med främmande makter. A. A. 408 XI.
De grunder sorn enligt den siste talarens förmenande borde följas vid »flätande af underd. skrivelser till K. M. strida helt och hållet mot den praxis, som icke allenast vid denna utan äfven vid föregtdo Riksdagar i delta afseende blifvit följd. Jag tror således, att man utan att på något sätt bryta mot grundlagen kan aflåta den ifrågav:de skrifvelse!). Hvad det anaår alt vi icke nu borde företaga några förändringar i lagstiftningen, emedan landet är hemsökt af en financiel kris. så är det också en besynnerlig åsigt. Ty det är ju icke meningen att stifta någon lag i dag, utan det är endast fråga om att anhålla, det K. M. vid nästa Riksdag ville framlägga förslag till ny konkurslag och dessförinnan få vi väl hoppas, att den financiella krisen skall vara öfver. Hvad kredit-lagstiftningen angår, hafva vi i hämmande länder så goda exempel och jemväl i vårt eget land så goda föraibeten, att vi väl kunna hoppas, att kunna upnå ett godt mål i detta afseende. Att en underd. skrifvelse skulle innefatta ett misstroende till K, M. förmår jag icke inse; ty i sådant fall skulle representationen aldrig aflåta en sådan. Hvad slutligen motiverna beträffar, så måtte den omständigheten att de blifvit bestridda icke vara ett skäl att förkasta dem; ty om man icke skutte besluta något annat än det, hvarom ingen strid uppstod, så torde man aldrig komma att latta något beslut. Hr Cederschiöld: Jag bestrider icke grundlagsenligheten af denna skrifvelse men jag anser den mindre lämplig, och yrkar fortfarande afslag å densamma, få vida den icke kommer att motiveras i allmänna ordalag. Mitt förra yttrande blef till en del missförstådt; ty jag sade icke, alt motiverna icke voro riktiga emedan de bär blifvit bestridda, utan jag anförde endast den omständigheten såsom ett bevis på att de icke voro allmänt erkända.
Enligt hvad det den nådiga Propositionen om Statsverkets tillstånd och behof bilagda Statsråds-protokoll gifver vid handen, hade Kongl. Majit genom nådigt Bref den 17 September 1856 anbefallt Domkapitlet i Hernösands stift alt, efter fullständig utredning af förhållandet med aflöningen för Ecklesiastikstaten i Lappmarken, uppgöra och i underdånighet inkomma med förslag till sådan reglering a dervarande presterskaps löner, alt dessa kunde utgå i penningar till belopp, som ansågos för en anständig bergning erforderliga. Uti underdåniga skrivelser den 20 April 1859 och den 22 Februari 1860 hade Domkapitlet afgifvit förslag i berörda hänseende och dervid framställt de skäl, hvilka, enligt
N:o 19, Den 7 Jauuari. 19 i ani. af väckta motioner om vidtagande af åtgärder till veterinärväsendets fullständiga ordnande. Gr. af Ugglas, Ludvig: Emot Utsk:ts Betänk, har jag visserligen ingenting att anmärka, enär här ondast är fråga om nedsättande afen komité för att utarbeta ett förslag i ämnet, hvilket förslag sedermera kommer att af IL St:r pröfvas. Det är blott för att behålla min talan öppen, när detta förslag en gång kommer till Ständerna, som jag önskar att få yttra några ord. Sedan Utsk:t redogjort för de olika åsigter, som af vederh:de blifvit utalade rör:de veterinärläkarne, kommer Ulsk:t slutligen till sin hemställan, hvari Utsk:t jemväl antyder, att en förbättring i aflöningsvilkoren för dessa läkare bör ega rum. För min del anser jag det vara statens ovilkorlig^ skyldighet att bereda tillgång på skickliga veterinärläkare; men sedan denna skyldighet blifvit uppfylld, anser jag staten icke hafva någon skyldighet i afseende på aflöningen för andra än dem, som i och för sundhetspolisen bör af staten antagas. Behofvet af veterinärläkare hvilar derpå, att enskilde landtbrukare finna med sin fördel öfverensstämmande att använda dem, och, då det är deras fördel, böra de äfven betala dem. Vid lifregementets dragoner finnas t. ex. dylika läkare, och det sätt, hvarpå de af enskilda personer, som af dem begagna sig, blifva godtgjorda för sitt besvär, gifver mig full anledning att tro, att det är alldeles tillräckligt med den aflöning, som åt dem för närvarande bestås. Återstoden bör den enskilde ganska väl kunna fylla, och gör han icke det, så är också det ornordade behofvet icke så stort, som man tyckes antaga. Jag tror icke att staten bör göra allt för de enskilde, och att dessa endast skola njuta. Jag har blott velat yttra dessa ord, för att, när förslaget en gång framkommer, hafva på förhand uttalat min tanke emot en förhöjning i veterinär-läkarnes aflönings-förmåner. Frih. Alströmer, Oscar:
Så blir det då din sålla lott Att jämte sprutan stå i bladen, För mindre orsak mångon fått Debutation och namn i staden. Om tornet icke har en tupp, Du kunde ju en gyllne skänka, Hvar gång man skådade dit upp, Man måste ju på gifvarn tänka. När lägenhet så yppar sig, Man på ditt val sig ej besinnar, Du i en hast befinner dig Btand stadens visa. styrespinnar. Se ' n håller du ett gästfritt bord Med läcker mat och dyra viner, Öch så år re ' n din lycka gjord, Och nådens sol allt högre skiner. Nu Du Du Och går det, som det vore smordt, ej behöfver bry din hjärna, anmäld blir på högre ort, får på kungens namnsdag stjärna. Så får du siifver i ditt skägg, Och stadens fäder bli ej sena Att hänga dig på rådstueägg — 1 olja målad notabena. — När För Med Ditt på ett raskt och ledigt sått dig jag stakat lefnads / ärden, » tuppen » och med dät porträtt namn skall gä till eftervärlden. Snorre. Kvinnliga trädgårdsmästare. fira n:r 7 af «ål » Norrviken, Idun för i år talade vi om vårt lands första kvinnliga trädgårdsskola, belägen i närheten af A b y station och den vackra Bråviken. Nu, när jordens alstringstid står för dörren, synes oss tillfället vara inne att ännu något närmare utveckla frågan om detta nya kvinnoyrke och förvärf för våra läsarinnor och kunna därvid ej gärna åberopa en kompetentare auktoritet än hr B. Abelin, föreståndaren lör den nyssnämnda skolan, hvilken i ett anförande på Gartnersällskapets senaste sammanträde i hufvudsak uttalade sig på följande vis om kvinnornas deltagande i trädgårdsodlingen. Kvinnan har vändt sig åt snart sagdt alla grenar af samhällsarbetet, och det är därför icke att förvånas öfver, att hon nu också vill taga del i trädgårdsskötseln, hvilken genom den friskhet och lifsglädje, som den skänker sina utöfvare, måste tilltala en och hvar. Att särskildt den svenska kvinnan kommer med, det är verkligen icke heller för tidigt. Utlandet har gått förut. I Frankrike har kvinnan redan länge varit inne på trädgårdsskötselns område, och det finnes i detta land särskilda trädgårdsskolor inrättade för hennes räkning. I Tyskland på samma sätt.