Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Härvid får Utskottet upplysa: i:o att Riksdagsfullmäktigen från Skåne, Per Jönsson, vid 1840 och iS4i årens riksdag, uti ett från Hederv. Bonde-ståndet till Allmänna Be - Allm. Besvärsocå Ekonoini-Utskollets Utlåtande, i\Vo 2S. 5 sviirsoch Ekonomi-utskottet remitteradt memorial och under åberopande hufvudsakligen af samma skäl, som nu blifvit laggde tili grund för Sone Perssons motion, föreslagit, att fotmötena vid de i lide Ida kavalleri-regementena måtte afskaffas; och att, sedan nyssnämnde Utskott ansett frågan böra behandlas gemensamt med Stats-utskottet, Utskotten i aflåtet betänkande under den 6 November 1840, som af Rikets Ständer godkändes, ansett sig böra desto heldre afstyrka Rikets Ständers bifall å Per Jönssons förslag, som vissa dagar vore för fotmötena bestämda, under hvilken lid hästarne icke medföras, utan qvarstanna hemma och underhållas på rusthållarnes bekostnad, men genom bifall till motionärens berörde hemställan hästarne lomme att underhållas af staten under en längre exercistid, än som blifvit tagen i beräkning vid passevolans-kontraktens uppgörande, hvilket lomme att leda till en ökad stats-utgift, hvartill medel icke förefunnes utan passevolansens ökande i och för detta ändamål; och 2:0 att, uti en till Hederv.
Det förefaller mig nog besynnerligt, att Gr. Sparre förklarat att, om lagstiftarne skulle upptaga alla de fall, der skiljaktiga meningar hafva velat göra sig gällande, sä skulle de få allt för mycket att göra. Likväl har LagUtsk. i sina motiver till alla de §§, som här blifvit föreslagna, ganska ofta andragit att just det förhållandet att domstolarne slädnät i skiljaktiga beslut ang:de inteckningslagen gifvit anledn. till de stadganden, som här förefinnas. Jag skulle tro, att den olika behandling af inteckningsfrågor, ronde intecknade pantens ansvarighet för skuldebrefvet, som varit för banden, att den är af så stor vigt, att den i alla fall bör af LagUtsk. tagas i betraktande, på det att de olika tolkningarne för framtiden må kunna undvikas. Jag stödjer mig i detta Den 5 Juli f. rn. 497 detta fall derpå, alt (i framtiden åtminstone) en skuldsedel ingalunda bör ega större kraft, då den är intecknad, än då den ej är intecknad. Om den princip här skulle göra sig gällande, som följdes vid den dom, hvarom jag nyligen talat; så skulle verkligen det besynnerliga förhållandet uppstå, att en intecknad skuldsedel skulle mot fastigheten ega större rätt, än emot sedelutgifvaren, egaren af fastigheten. Kan man t._ ex. säga, att inteckning bör gifva större säkerhet än borgen? Ar då skuldsedeln bättre än sjelfva dess lydelse utvisar? Jag tviflar derpå; och det är ej utan, att icke Högsta domstolens beslut i detta fall ej varit så välbetänkt som man haft rätt att önska. — Jag ber om ursäkt att jag i detta fall törhända trädt 90 § Reg.F. något för nära; men förhållandet nödgar mig, att omtala hvad som i detta fall passerat. Frih.
Dessutom, då Gothland, såsom ett oeftergifveligt villkor, ifrån den stund porto franco bevilljas, anses såsom en ultra marinsk besittning, och alla från denna ö ankommande fartyg underkastas, till lurendrejeriers förekommande, lika åtgärder och försigtighetsmått, som andra ifrån utrikes orter kommande fartyg, så skall all våda försvinna, åtminstone blifva vida mindre, än den redan nu är, och måste fördragas i - io44 Best* och Ekon. Ut$k. Beta n/tanden. från ofvannämnde orter. Sveriges, till sina inhemska fabrikers och slöjdetillverkningars uppkomst, vidtagne författningar bero således på intet sätt af denna inrättning, utan blifva till sin fulla helgd orubbade. Och, beträffande de fabriker och slöjder, som kunna inrättas på sjelfva Gothland samt härutaf möjligen lida intrång; så är ofvanföre visadt, atticke sådane inrättningar, utan blott handel och sjöfart, kunna der, med lemnadt afseende åt localen, blifva hufvudnäring. Ytterst har blifvit anfördt: att vida större -penningstyrka och mer utbredda hanm delsförbindelser er jordras till begagnande af en sådan nederlagsfrihet, än deta handelscorpsen i Wisby, Gothlancls enda stad, för närvarande eger. På detta inkast lärer Carlshamns exempel vid början af continentalsystemet kunna lemna det bästa sva. romål. Der voro visserligen då mindre resourcer och inskränktare handelsrelationer än Wisby nu eger, men till hvad styrka det tillvexte inom få år, är allom bekant. Så vida inrättningen blifver fotad på redan föreslagne liberala grunder, samt med bestämmandet af en tillräcklig tidslängd, skola icke saknas förmögne utländningar, hvilka, under inhemska styrkans tillväxande, till landet inflytta, sig derstädes bosätta samt, genom sina tillgångar och vidsträckta förbindelser, gifva lif ät hela inrättningen. Rcsv. och Ekon. Utsk. Betänkanden.
Svea HofRält tilltalad för dröjsmål alt lill Kongl. HofRätten insända renoveradl exemplar af protokoll och dombok för år 1841, vederbörande allvarligen anmanades att skyndsamt om uppsättning och beliöi ig expedition af alla nu ofullständiga protokoll gå i författning. Beträffande slutligen domstolarne å landet, inhämtades äfven förhållandena med dessa i följande fall. Uli Tuhundra, Siende och Snefringe häraders domsaga inom Westmanlands län uppvisade domhafvanden derstädes domböckerna jemte öfiiga protokoll för de sednast förflutna fem åren, hvilka, så vidt liden medgaf, granskades. Domhafvanden i Österdalarne företedde innevarande årets handlingar för den del af domsagan, der domare-embetet af honom sjelf förvaltas. 1 Medelpads domsaga inspekterades arkivet, som, inrymdt i Sundsvalls stads kyrkotorn, syntes fullständigt och viii ordnadi, hvarjemte de af domhafvanden förevisade domböcker och öfriga handlingar för innevarande året öfversågos. For Norra Helsinglands domsaga befanns bela arkivet i synnerligt god ordning samladt uti tingshuset inom Forssa härad, der jemväl HäradsRätleus session vid det då började lagtima höstelinget 128 bevistades; äfvensom domhafvanden till granskning aflemnade innevarande årets domböcker för alla lingen i domsagan. De hos domhafvanden i Westra Helsingland förvarade, denna domsaga tillhörande handlingar, blefvo likaledes aflemnade och genomsedda. Inom Södra Helsingslands domsaga befuunos, O O O uti en dertill i Mo sockens kyrka utsedd lokal, insalta och särdeles välordnade domböcker och öfriga handlingar icke blott för den sednare Liden, utan ock för den äldre, då hela Helsingland var under en domsaga förenad. Af domhafvanden i Gestrikland öfvei lemnades domböckerna, jemte särskilda protokollen för både innevarande året och det nästförutgångna.
Detta bref är adresseradt till mig, öppnadt för två dagar sedan: MODREN. Du får förlåta en sjuk menniska, som är din hustru! DEN OKÄNDE. Hon var icke sjuk för två dagar sen! MODREN. Nej, men nu är hon det! DEN OKÄNDE. jag i alla fall, med segrarens ädelmod! Men icke för två dagar sen! (Läser i brefvet.) Nu förlåter - MODREN. Segrarens? DEN OKÄNDE. Ja! Jag har gjort det ingen före mig gjort. MODREN. Det är guldet... DEN OKÄNDE. nu går jag för att möta honom personligen. MODREN. Nu går Du! DEN OKÄNDE. På din befallning! PIGAN. Frun ber att herrn kommer in! MODREN. Hör Du! DEN OKÄNDE. sköka, och Du har döpt mitt ofödda barn till frillobarn. Behåll dem! Nej, nu vill jag inte! Du har gjort min hustru, din dotter, till Här är intyget från den största auktoriteten som lefver; och TILL DAMASKUS - Du har mördat min ära här; återstår mig endast att upprätta den annorstädes! AUGUST STRINDBERG MODREN. Du kan icke förlåta! DEN OKÄNDE. Jo, jag förlåter Er och går! (Tar på den bruna kappan och hatten; fattar kappsäcken och käppen.) oskyldiga väsen som skulle komma och förädla det skefva förhållandet har Du orenat i moderlifvet, och det skall bli ett trätofrö, en låta rifva mig i stycken! straffare och en hämnare. Hvarför skulle jag då stanna här för att Ty om jag stannade, skulle jag snart bli sämre än jag är. Det MODREN. För dig fins inga pligter. DEN OKÄNDE. gång. Farväl! Jo, och den första: att skydda min person från total under Akt III. Rosenkammaren. AKT III. _____ KROGEN-BANKETTEN. En festsal. Långa bord dukade med blommor, kandelabrar; fat med påfoglar, fasaner i fjädrarne; vildsvinshufvud, hela humrar, ostron, laxar, sparrisknippor, meloner, drufvor.
I förra Riks-Staterne hafva endast Kammar-Rattens Observations - medel blifvit nämnde; men då de Medel , som indrifvas genom anmärkningar af Lands - Contoiren, Kongl. KrigsCollegii Indelnings - Contoir, 111. fl. och hvilka uti Räkenskaperne dels blifvit bland Kammar-Rättens 55,ooo 8,700 Stats-Utskottets Bdtänkanden. Observations - medel upptagne , dels ock förde under delnkomstTittlar, under hvilkas redovisning anmärkningarne blifvit gjorde , rätteligen med. namn af Observations-medel böra utmärkas, har ofvanstående generellaTittel ansets lämpligare. Enär de likväl äro tillfällige, och deras de förre åren högt uppdrifne belopp till större delen härrört utaf olika tillämpning af författningarne om Brännvins - afgiften , kan någon så betydlig inkomst, som desse årens resultat 620 Stats-Utskottets Betänkatiden. synes anvisa, för det tillkommande icke påräknas. Såsom Observations-medel i allmänhet utföras alltså här endast 10,000, 31:0. Ersättningar, som de af Riksens Ständers Bank, för Banco-målens handläggning i Kongl. HofRätterne , Stats-Verket årligen godtgjorde och under Titteln: Fond lill HojRåtter nes aflöning, hittills innebegripne 166:32. samt de för Räkenskapernes reviderande i Kongl. Kammar-Rätten förut under Titteln: Fond till Kammar-Råttens Aflöning, årligen levererande ersättningar, AfMilitiseBostälis-Cassan Vadstena Krigsmanshus dito . 100: Lif - Regementets Passevolance d:o 2 5: „ Upsala Akademi 5o: „ Lunds dito 5o:g25; Tillsammans 4-9*:3a.
Förmyndaren företer deraf en afskrift, hvarå tecknas intygande derom, alt hufvudskriften hos Förmyndare-Kammaren förvaras, samt att Förmyndaren eger att räntan uppbära och qvittera; varande anteckning derom å afskriften lika gilld, som den å hufvudskriften vore gjord. Der skuldsedel icke är till den omyndige ställd, bör derå antecknas, att densamma den omyndige tillhörer. Skola penningarne af Förmyndaren sedermera lyftas, varde han genom påskrift å skuldsedeln dertill berättigad; och bor Förmyndare-Kammaren tillse, att medlen derefter å nyo blifva utlånte eller till den omyndiges bästa använde. De omyndiges penningar må ej af Förmyndare-Kammaren till förvarande emottagas. .- §. 8. _ Innehafver Förimmdaren sjelf den omyndiges medel och vill desamma såsom försträckning behålla, åligge Förm}rndare-Kammaren att derå taga Förmyndarens skuldebref, samt, derest han inom Domsagan eger fast egendom, som för gälden intecknas kan, besörja, att sådan inteckning varder å nästa Ting beviljad. Är fasigheten inom annan Domsaga eller Län belägen, ege FörmyndareKammaren att i sådant afseende anlita Konungens Befallningshafvandes handräckning. §•9* Då inteckning fornyas bör, åligge Förmyndare-Kammaren alt derom besörja, i hvilket afseende en serskild bok upprättas, uti hvilken, så snart inteckning meddelad är, för hvarje kommande år anteckning göres om de inteckningar, som då skola förnyas; och bör, till undvikande af osäkerhet, förnyelsen sökas å landet senast det Ting, som infaller näst före det, då tiden till förnyelsen tilländalöper, samt i stad en månad före förfallotiden. Skall skuldsedel förnyas eller borgen tagas, fordran bevakas eller utsökas, eller annan åtgärd till bevarande af den omyndiges rätt och bästa ega rum, åligge Förmyndaren att sjelf derom besörja, samt inom tillräcklig tid hos Förmyndare-Kammaren anmäla sig till utbekommande af nödige handlingar. Bihang till R. St.
Angående inteVid sednaste Riksdag beslöto Rikets Ständer, enligt Utskottets Utlå-* tätning en af F. ian(jen N:is 30 och 35, att Kommendanten ä Carlsborgs Fästning F. oc’h°MStJlBerBergenstråhles oell f. d. Handlanden il/. •/. Bergelins Sterbhusdelegares gelins Diskontåterstående skulder till Bånko-Diskonten finge afskrifvas, med vilkor att skulder. stadgade inbetalningar å Lånen, inom viss tid, verkställdes. Då ej mindre Kommendanten Bergenstråhle, än äfven Bergelins Sterbhusdelegare försummade att, före den bestämda tidens utgång, deras betalningsskyldighet fullgöra, liten Banko-DiskontDirektionen, del oaktadt, uppå gjorda ansökningar, heviljat omlormälda eftergifter, under vilkor att sökanderne, hvar för sig, till Banko-Diskont-Verket erlade de af Rikets Ständer föréskrifna summor, tillika med ränta derå, beräknad från de dagar, då de förra, enligt Rikets Ständers beslut, sednast bordt gäldas, hafva Revisorerne denna Direktionens åtgärd, såsom innefattande en utsträckning af Rikets Ständers i ämnet fat-, tade beslut, till Rikets Ständers bedömande bänskjulit. Ehuru Diskont-Direktionen icke egt rättighet att, på sätt som skett, tillämpa Rikets Ständers beslut; likväl och som den vidtagna åtgärden otvifvelaktigt ledt till DiskontVerkets fördel, hemställer Utskottet, att densamma icke må till någon påföljd föranleda. för indrifningen uj'
BorgareStändetFttrat, angäende infordrande af betsmäns förflag til en Financeplan, sä at Ständet ansäg det tilhöra Statsutskottet at i anseAndrg Bandtt t7l:o 126,127. ende ic02 Den i5 Augusts. ende til Statswerkets erforderliga behof utse nödiga och möjelige tilgängar, hwarwid det i Bonde-Ständels tanka icke lunde betagns Stats ULstottet, at antingen sjelft, eller efter föregängen anmälan hos Kongl. Maj t och genom Desi höga ätgärd infordra sädane uplysningar, som kunna nödige anses, äfwensom BondeStändet i öfrigt uti Wällost BorgareStändets beslut til al. la^delar instämt, hwarwid Bonde-Ständet likwäl förenade den önskan, at de fordringar Allmogen Hos Kongl. Majit och Kronan erhällit för gjerde leweranser, mätte sä fort omständigheterna medgiswa, med reda penningar betalas, hwarom de öfrige Respective Ständen, äfwensom CtatsUtstvttet, stulle genom detta Protocolls-Utdrag vnderrattas. Ut supra. Lx krotocollv, lL. Irägäräli. Uplästes et Memorial af Herr kckäilnsllöiä, Lenjamin M3ZNU8, sä lydande: Det stora understöd Riksens Ständer ordonnerat, och dest Vanche kunnat lemna Staten, til dest nu högst nödwändiga behof, har för Riket i nu warände omständigheter warit mycket förmänligt, emedan om detta län skett utrikes, hade interestet ej kunnat bli mindre än 4 L 5 procent, som gjort en gansta betydelig Summa, hwilken nu blir qwar i wärl Land. Uti mit förut ingifne Memorial i detta ämne, tog jag mig friheten ödmjukast proponera: om icke Banquen skulle kunna efterge interestet för de gjorde Länen; dä derigenom ej blef nägon förlust för dest egen Fond.
Genom hvad nu är stadgadt, rörande förändrad lydelse af 1 § 6 Kapitlet Jorda-Balken, göres ej någon ändring i den lösningsrätt, som omförmäles i 25 § af Ridderskapet och Adelns privilegier den 16 Oktober 1723, eller i hvad särskildt är stadgadt angående lösningssätt, ej mindre vid transport af kronorusthåll, än äfven i de fall, der lösningsanspråket ej grundas på skyldskapsförhållande.“ af Riksdagsfullmägtigen Olof Persson från Gefleborgs län: “I vårt land finnes en folkklass, utgörande den betydligaste delen af landets innevånare, hvilken uteslutande har jordbruket till sin näring, och som äfven innehar största delen af landets jord. Denna folkklass eller, såsom Nils Månsson i Skumparp uttryckte sig, “denna vid jorden fas tv ex t a stam“, är uråldrig och har alltid utgjort en hufvudsaklig styrka lör vår stat. Om bördsrätten icke varit det väsendtligaste medlet att under så långliga tider bibehålla eganderätten till jorden åt den arbetande klassen, så har den dock i hufvudsaklig mån bidragit dertill. Denna klass af medborgare, som under så mångå mödor och försakelser sträfvat att utgöra alla skattejorden åliggande utskylder och ouera, borde man ingalunda miss unna den lilla företrädesrätt till jorden, sorn bördsrätten innebär. Den stora massan af folket är och förblifver alltid jordbrukare, och det ligger icke en så ringa fördel deruti, äfven för det allmänna, att den får bruka, egen jord. Skulle bördsrätten upphöra, så är otvifvelaktigt, att eganderätten till jorden komme att småningom öfvergå från den mindre jordbrukaren till penningemänneu och sådaue som hafva helt annat än jordbruk till sitt lefnadsyrke. Den hittills så älskade och väl vårdade fädernejorden skulle blifva föremål för handelsspekulationen och komma i vanskötsel, under det allmogen, utträngd ifrån jordeganderätten, skulle förlora all sjelfständighet och nödgas blifva de förmögnares torftige daglönare.
Föredrogs och bordlädes ånyo, bå begäran af Gr. Lagerbjelke Gustaf och Hr Pa i jkul I, Ca r I Sa m ue I, Bevilln:sUtsk:s d. 21 dennes första gången pä bordet lagda betänk. N:o 5, ang:de Tullbevillningen. Vidare föredrogs oell bordlädes ånyo, pä begäran af Gr. Sparre Erik, och Frih Stjernstedt, Au g. Wilh., Lagötsk:s d. 21 dennes första gången på bordet lagda betänk. N:o 25, i anledn. af väckte motioner, ang:de dels domslolarnes ombildning, dels Hofrätternes utflyttning, dels och rättegången och arbetssättet i sistnämnde domstolar. Uppå härefter af H. Ex. Hr Frih. o. Landlm. gjord framställning om angelägenheten deraf alt beslut snart blefve fattadt, i afseende på Lag-Utsk:s nu ånyo bordlagda betänk. lV:o 25, beslöts att della betänk, skulle å föredragmslistan uptagas näst före Bevilln.UtsIcs betänk, N:o 5, ang:de Tullbevillningen. 122 Den 24 Maj. Föredrogs ånyo Ridd.Utsk:s d. 17 och 21 dennes på hordet lagda mera. N:o 9, med förnyadt förslag till ändrad redaktion af instruktion Ridd.Direkt. och Riddarhusets tjenstemän. Detta förslag ansågs böra §:vis företagas till afgörande. Frih. Stjernstedt, Au g. Wilh.: Jag anhåller, att hvarje § i den nu gällande Ridd.Instrukt:n måtte varda upläst, på det att man måtte hafva någon rättelse vid bedömandet af Utsk:s förslag. Frih. Cederström, Rudolf: Instämmande i Frih. Stjernstedts begäran, anhåller jag att för Ståndet måtte äfven upläsas de af Ridd.Utsk. afgifna svar pä de vid återremissen gjorda förslag till ändringar i nu gällande instruktion, och att detta mätte så verkställas, alt vid hvarje § upläses den del af betänk, som på den föredragne §:n har afseende.
Såsom man erinrar sig, afsade Kronan sig vid 182g, års riksdag rättigheten att till leverering in natura uppsäga dess beli fri Ina afradsoch lionde-spanmål, under det att räntegifvaren biheliöll sin optionsrätt, ätt efter behag lösa sädén efter fnarllégårtg ellet leverera den in natura. Följden måste naturligtvis blifva den, alt när mai kegången var hög och prisen i fallande, uppsades sädén, i motsatt fall löstes den, i hegge med sannolik förlust för Kronan. Men intet år hotade denna att blifva så kännbar, som i8j8. i83y års skörd missbedömdes af både spanmålshandlare och producenter; prisen örn hösten, efter hvilken mai kegången sattes, blefvo högst lagd i jemförelse med hvad de följande vår och sommar stägn lill. Kronans räntésäd uppsades i allmänhet och löstes efter de jemförelsevis låga markegångarna. Då föranstaltade redan i Januari d. v. Stäfsseci eterärén för financeäfendéna, jemte Presidenten i Släts-cönt., om uppköp af Kronans behof utaf råg i Rysska hamnar, innan ännu efterfrågan från Sverige uppstegrat priserna, och på detta sätt lyckades man till Kronans magåzifrer i Stdclholm och Carlskrona anskaffa — på sätt bifogade document utvisar, *) — öfveå' io.ooo t:r ri ad råg, förailä omkostnader inberäknade, — endast 2g sk. 10 r. btcö öfver markegångspriset med tillägg af forse Ilön eller Kronans lösningspris för Stockholms län, meti 2 r:dr 27 sk. 2 rist under detta, för Blekinge län Saint flera ridr bicö under hvad oriad råg noterades vid uppliäudlingstiden i Slockholm och Carlskrona. Vid levireringstiden var skilnaden ännu större. Måhända besparade denna enda åtgärd Svenska statsverket större summa, än hvad alla de anmärkta posterne — förutsatt att de förmenta förlusterhu ktltlnat förekommäs — kostat detsamma.
I dess Räkenskap blifver tili följd deraf Cassa-Afdelningens Conto alltid Gäldenär för lillhopalagde summan af de åtskillige Räkningshafvarnes salderade fordringar. Räkningarne föras icke blott i Riksdaler, Skillingar och runst. Banco, eller i händelse af ett förändradt Mynt-System, enligt de grunder, som detsamma kommer att innefatta, utan jemväl i Ducater och hundradedelar deraf, med dem, som sig derom anmäla. Depositions-Afdelningens befattning, i hvad Assignations-rörelsen angår, stödjer sig på den hufvudgrund, att anvisning på medel, sorn ej åtminstone öfver en natt stålt Räkningshafvaren till godo, icke får, såsom giltig, derstädes antagas. Fordringsegarne hos Afdelningen (Bäkningshafvare) skiljas under 6 Glassér. Till den usta höra: Medel, som bero af Bankens egen Styrelses disposition, äfvensom fBanco-Ul-skottets Betänkande, N\o 35. 15 Skuld-balancerne för ännu utelöpande, icke io år gamla, In visningar oell Insältningsbevis förre Yexel-Banken och dess Cassör emellan. (Fria från Folii-afgift.) Till elen 2:eira: Alla varande eller blifvande Contos, tillkomne under egenskapen af Crediliv eller Förlag uLaf Banken, Cassa-Creditiv undantagne, vare sig räntefritt eller mot utstakad ränta. (Fria från Folii-afgift.) Till elen 3telje: Medel, tillhörige Staten samt dess Allmänna Verk och Cassör, ej egande natur af Crediliv eller Förlag från Banken. (Fria från Folii-afgift.) Till elen 4:de:
Med anledning af dessa återremisser har Utskottet, hvad först beträffar anmärkningen, att Konung Carl XI:s år 1680 gifna löfte skulle vara uppfylldt genom de högre augmentsräntor, hvilka kort derefter blifvit ruslhållen tilldelade, tagit närmare kännedom af så väl läns-räkenskaperne för åren före och efter nämnde tidpunkt, som de serskilda indelningsverken och dermed sammanhang egande författningar, samt dervid inhemtat: att under 1680- och 1690-talen betydliga förändringar i afseende å rusthållens och augmentsräntornes reglerande egt rum, men att sådant icke inskränkt sig lill nu ifrågavarande Kungsöhrs kompani eller endast till Lif-regementet, utan omfattat hela kavalleriet. Man hade nemligen under de föregående krigen funnit, att våra grannars kavalleri, i jemförelse med del Svenska, var i liera hänseenden uti bättre skick, hvarföre regeringen hlef betänkt på, att afhjelpa de befunna brislfälligheterne, genom att anskaffa starkare hästar och kostsammare rustning m. m.j men som den ränta, rustningshemmanen var påförd, ej tålde ytterligare tillökning uti rustningsbesvären, var ej annat att göra, än att antingen utse större eller fördelaktigare hemman, än de förra, eller ock genom andra hemmansräntor uppfylla den brist, som de förr indelte vid denna tillökning uti rustningen måste vidkännas. (Se Frosten Inledning till Svenska Krigs-lagfarenheten, Usta delen pag. 75.) De förhöjningar i rustningsräntorna, hvilka, af sådan anledning, vid ofvanomförmälda tid egde runi,' hafva, hvad de 3 inom Westmanland förlagde kompanierne af Lif-regementet beträffar, skett i den progression, som inhemtas af nedanstående tabell, i hvilken rustningsräntorne för ett rusthåll blifvit i medeltal utförde för de serskilda åren nemligen: 4 SlatsUtskottets Ullålande, N:o 338. | 1679. 1684, 1687. 1691.