Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag hade nemligen en dag, långt bort på en aflägsen gata, i ett fönster mellan några blomkrukor upptäckt ett rosenfärgadt och ungdomligt ansigte, till hälften doldt af en snöhvit gardin, och detta ansigte, hvars behag förtrollade mig ifrån första ögonblicket, utträngde snart den vederstyggliga hvita pierrot’n ur mina tankar, om också icke ur mina drömmar. Dylika förtrollningar äro imellertid brydsamma saker för en hederlig karl; och jag har tusen gånger tänkt, att antingen bör man vara utan rättskänsla eller också utan liflighet och skönhetssinne, för att icke få dessa egenskaper i kollision med hvarandra. Det gick imellertid, som det brukar gå i dylika fall. Jag kryssade mig fram mellan kärleken och hedern, ömsom fantiserande på det ena, ömsom på det andra området, fullt inseende, att de icke gerna här vid lag kunde förenas. Jag hade ganska snart fått reda på att den lilla skönhetens mor var enka efter en tjensteman och lefde med sin enda dotter af en liten pension, att de icke hade många bekanta och sällan gingo ut. Jag hade kommit så långt, att våra blickar mötts, att jag sett den vackra Sara rodna och slutligen småle, då jag gick förbi hennes fönster flera gånger om dagen, men min förhoppning att någon gång möta henne på gatan hade annu icke uppfylts, då jag en morgon ser gardinerna nedrullade i hennes fönster, utan att lyftas en enda gång, och dagen derpå på samma sätt. Troligen var hon eller hennes mor sjuk. I tre dagar vandrade jag tåligt förbi huset, utan att få se annat än de orörliga randiga lärftsgardinerna, och då jag ändtligen beslöt mig att fråga om orsaken dertill hos en af grannarne i huset, fick jag det svar, att fru S. rest bort, men man visste icke hvart. Af den djupa nedslagenhet, som intog mig vid denna underrättelse fann jag, att detta vackra ansigte — som i alla händelser icke kunde hafva någon annan betydelse än den af min egen inbillning, ett slags fantasibild, om hvars verklighet jag ingenting kände — redan blifvit mig dyrbart.
På dessa skäl anser jag ingen särskild inbjudning från R. o. Adis sida i denna fråga vara behöflig. Frih. Sprengtporten, Jak. Wilh.: Jag får endast nämna, det jag ämnat understödja Gr. Ankarsvärds motion; men då denna motion nu blifvit lagd på bordet, uppskjuter jag mitt yttrande till nästa gång. Hr Gr. o. Landtm, yttrade härefter, att då det ifråga vide anförandet blifvit begärdt på bordet, komme detsamma att der hvila. Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande StatsUtskits den 24 och 28 dennes på bordet lagde Utlåt. Nio 39, ang. regleringen af utgifterna under riks-statens andra hufvudtitel. lista punkten. Utskits under litt. a) och b) afgifna hemställanden biföllos. 2:dra punkten. Hr von Knorring, Oscar: I)å jag yrkar återremiss på denna punkt, vill jag med några ord angifva skälen för denna min begäran. Utskit har såsom ett hufvudsakligt motiv för sin hemställan om afslag å motionen anfört, att den blifvit väckt af enskild person, samt att K. M. icke aflåtit någon nådig framställning i ämnet. Alt på denna omständighet grunda ett afslag finnér dock jag, för min del, origtigt. Vidare har Utskit ifrågaställt denna lönetillöknings »oundgängeliga nödvändighet.» Det är visserligen sannt, att hushållsamhet är både aktningsvärd och berömlig; men vid detta tillfälle måste man, om någonsin, tänka på ordspråket: »nulla regula sine exceptione.» Någon torde kanske vilja erinra, att Justitie-rådens löner ökades riksdagen 1856—1857 med 500 rdr, d. v. s. de jemnades då från 7,500 till 8000 rdr; men man bör dervid icke heller förbigå den stora tillökning, som under tiden uppkommit i lefnadskostnaden härstädes. Tager Den 31 Januari. 261 man sistnämnde omständighet i betraktande, tror jag ej att man skall finna min nu förev:de hemställan obillig.
— N:o 50. i anledning af återremiss utaf Utskottets betänkande N:o 13, öfver väckt motion om rättighet för fordringsegare alt hos Konungens Befallningshafvande erhålla promotorial i lagsökningsmål. V. B. 381. A. 628. — N:o 51. angående särskild vedergällning för Utskottets Notarie. VI. B. 103. A. 398. — N:o 52. i anledning af väckta motioner om dels en allmän organisation af domstolarne i Riket, och dels indragning af LagmansKämnersoch Riddaresynerälterne. VI. B. 103, 398, A. 536. VII. U. 333, 335. A. 405. — N:o 53. i anledning af väckt motion angående fullgörande af Underrätts dom, såsom villkor för rättighet till fullföljd af talan deremot. VI. B. 188. A. 574. VII. É. 294. — N:o 54. i anledning af väckta motioner om dels upphäfvande af lagens stadganden, angående summa appellabilis, dels ock nedsättning af det belopp, hvartill densamma är bestämd vid Rådstufvurätten i staden Fahlun. VI. B. 188. A. 575. X. U. 463. A. 508. E. 563. — N:o 55. i anledning af väckt motion angående Bergstingsrätternes indragning. VI. B. 188. A. 576. — N:o 56. i anledning af dels Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, med förslag till förordning om jords eller lägenhets afstående för allmänt behof, dels ock väckt motion i samma ämne. VI. B. 188, 576. Å. 623. X. B. 91. A. 337. E. 460.
Marskalken gjorde proposition till bifall af Ut* skottets Utlåtande. Ropades äfven Ja och Nej. Uppå derefter af Hörr Grefven och Landt* Marskaklen förnyad proposition, fann Ridder* skapet och Adeln för godt, att ifrågavavaran* de Utlåtande till Utskottet återremittera* Vid förnyad föredragning af Stats Ut - jo g 2 Den 22 Julii e. m - Utskottets den 9 dennes under No 302 afgifne, samt den 15 derpåföljde eftermiddagen, på bordet lagdet Utlåtande i anledning af gjor* de anmärkningar vid Utskottets den aö sisfledne April ineddelte Betänkande, angående öfverlåtelse af Kronans andel i uppbörden vid Södra Stäket; fann Ridderskapet och Adeln för godt, att, enär sistnämnde Betänkande redan blifvit af de öfrige frenne RiksStånden gilladt, för dess del dervid låta bero. Föredrogs ånyo och bifölls Lagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens den 21 sistledne Junii under N.o nö afgifne, samt den 15 dernes förmiddagen på bordet lagde, Betänkande, angående förbud för Öfveroch UnderBefäl vid de indelte CavalleriRegimen* terne, att anskaffa och insätta Rustnings-hästar. Företogs till pröfning LagUtskottets den g:de dennes under N.'o 117 afgifne, samt den i5'.de derpåföljde förmiddagen på bordet ^agde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddelte Betänkande, angående yrkad skärpning af Hagarne rörande tjenstledighet för Domare. Herr Ehrenborg, Casper .■ Då jag, när Utskottets första Betänkande afgafs, framställde mine anmärkningar, åsyftade jag ej något ”tillägg Den !4 2 Julii e. m, 1093 till gällande Författningar, utan en controll på deras handhafvande. Lagutskottet har ej funnit detta behöfvas, och då de tre öfrige
1. — i C. F. 1. —; E. J. Sm. 10. —; E. Sh. 1. —; H. 1. —; Grebrettig 1. —; E. G. Lundberg 1 —; K. H. Johansson 1.50; P. G. Petterson 0.75; M:r 3. -; A. Westerlund 2. —; G. A. Hellström 2. —; Fr. Rydberg 2. —; L. E. Petterson 2. —; K. Sjöström 2. —; H. V:n 1. —; A. H. 2. —; A. F. 2. —; F. Arnb e r g 2. —; J. E. V — d 2- —; C. A. Palm 2. —; M. K. Löf 2. —; S — n 5. —; K. Brandström 10. —; Angulander 1. —; Sandelin 2. —; K. 2 .140.24 Listor Annas fortfarande utlagda i C. E. Fritzes bokhandel, Missionsbokhandeln 49 samt Grekiska generalkonsultatet, Drottninggatan 22. * U P NOTISBOKEN. En högre folkskola för flickor. » Sällskapet för folkundervisningens befrämjande » kommer i höst att i hufvudstaden öppna en högre folkskola för flickor. Denna skola är ämnad att efterträda den af samma sällskap inrättade förskolan till högre lärarinneseminariet, hvilken försöksskola existerat mer än ett årtionde, men nu skall upphöra. Någon högre folkskola, vare sig för gossar eller flickor, har hittills ej funnits inom hufvudstaden. Enligt skolans plan blir målet att åt flickor, som genomgått folkskolan, meddela dels en fortsatt undervisning, dels en fullständigare utbildning för kvinnans praktiska lifsuppgifter. För inträde som lärjunge fordras folkskolans högsta kunskapsmått samt bästa uppförandeoch flitbetyg. Skolan skall omfatta 2 ettåriga klasser med tillsammans omkring 40 lärjungar. Undervisning i teoretiska ämnen kommer att meddelas högst 16 timmar i veckan; den öfriga skoltiden ägnas åt öfningsämnena samt i främsta rummet åt öfning och undervisning i hushållsgöromål och kvinnliga handarbeten, såsom klädsömnad m. m.
Till uppfyllande af den Utskottet sålunda ålagde skyldighet, har Utskottet nu mera verkställt granskning af de Banco-Styrelsens åtgärder, som i åberopade §. mom. i af Utskottets Instruction finnas uppräknade, och får nu, med iakttagande af den ordning samma §. utstakar, först upptaga de Banco-Styrelsens åtgärder, som egt till föremål den allmän» na silfverutvexlingens .förberedande och hvad dermed gemenskap eger. Till åtgärder af denna beskaffenhet, räknar Utskottet ej mindre hvad Fullmägtige åtgjort för uppnående af det förhållande af 5 till 8, som Rikets sist församlade Ständer bestämt emellan reela fonden och sedelstocken, vid silfverutvexlingens början, än äfven anstalterne till Bankens förseende med tillräckligt myntadt silfver, Bih. till R. St. Fröt. i834. 6 Sami. 1 Afd. c g:de Häftet. i Baneo-Vtskottets Betänkande N:0 11. HO. Åtgärder till uppnående aj den bestämda proportionen emellan reela fonden och sedelstocken. Efter noggrannt genomgående af så väl Rikets Ständers Revisorers åren i83o och i832 afgifne Berättelser, som ock de hos Fullmägtige förde Protocoll, så vidt de röra denna ponkt, anser sig Utskottet böra för Rikets Ständer framlägga en fullständig teckning af allt hvad i delta hänseende förekommit, på det Rikets Ständer måtte sättas i tillfälle klart inse och bedöma Fullmägtiges handlingssätt i denna vigtiga del af deras befattning. Den a3 September i83o, har dåvarande Ordföranden i Banco-Styrelsen, numera framlidne Grefve von Schwerin först gjort hemställan, att under öfvervägande måtte tagas, hvilka åtgärder som fordrades, för alt bringa Bankens Silfverfond till den styrka, alt, senast vid slutet af år 1831, underdånig hemställan måtte kunna hos Kongl. Maj:t göras, om utsättande af tiden, då allmän silfverutvexling skulle taga sin början.
Vi veta huru i flera andra länder kommunerna, för att skattlägga sig sjelfva, måste gå in till den lagstiftande makten för att erhålla tillstånd att göra det för på förhand uttryckligen tillkännagifna ändamål, såsom anläggande af skolor o. s. v., äfvensom att på åtskilliga orter tiden för desse skatter är begränsad; och i jemförelse härmed synes mig obestämdheten i de hos oss gällande föreskrifter nog stor. Jag skulle önska att en återremiss kunde på dessa skäl ega rum, men om ingen understödjer mig häruti, vill jag icke vara envis; anhållande dock att denna min yttrade åsigt måtte få stå för min räkning såsom en reservation. De först till bifall och sedan till återremiss å förevide Betänk, framställde proposme besvarades med blandade Ja och Nej; hvarefter förstnämnde propos. förnyades, samt, sedan svaren härvid utfallit med starka Ja jemte åtskilliga Nej, Hr Gr. o. Landtm, förklarade det han ansåg Ja hafva varit öfvervägande. Föredrogs ånyo och bifölls Allm. Besv.- och Ekon.Utsk:s d. 4 och 13 dennes på bordet lagda Betänk. N:o 96, i ani. af väckte motioner om ändring uti Kongl. Instruktionen för FörmyndareKammaren i Stockholm. Då nu ånyo föredrogs Hr af Klints, Erik, d. 4 och 13 dennes på bordet lagda förslag, att R. o Ad. måtte inbjuda de öfriga RiksStånden att instämma uti de af R. o. Ad., vid föredragningen af StatsUtsk:s Utlåt. N:o 71, i afs. på KommendantsStaten fattade, från Utsk:s förslag skiljaktiga beslut, anmäldes och uplästes ett af Hr Klint inlemnadt så lydande Mern. Efter den uplysning jag erhållit ang:de de särskilda RiksStms beslut i fråga om reglering af KommendantsStaternes aflöning, anhåller jag vördsamt att få återtaga det af mig väckta förslag till inbjudning att de öfrige Stånden måtte förena sig uti de beslut R. o. Ad. härutinnan fattat. Uppå härefter framställd propos biföll R. o. Ad.
I anledning af hvad en Talare anfört om 90. §. RegeringsFormen, så synes man erkänna sin oförmåga att kunna försvara sig, då man * Den 2 November f. m. tar sin tillflygt till dylika redan föråldrade undanflygter. Friherre af Nordin, Carl Johan: Jag var icke uppkommen, då discussionen börjades, och har sålunda blott haft tillfälle höra några ord af densamma. Jag vill visserligen ej bestrida, att BevillningsUtskottet ägt rättighet, att väcka anmärkningar hos ConstitulionsUtskottet, men jag bestrider, att BevillningsUtskottet ägt något skäl dertill, i anledning af Kongl. Maj:ts beslut om Tolagen. Jag grundar detta mitt omdöme på 3 §. i Ansvarighetslagen, der det heter: ”Dock ”härunder icke begripne sådgné, i denna 60 ”§. ej omnämnde, algifter, hvilkas föremål ’ aro inrättningar till enskiltas gemensamma ”nytta och beqvämlighet, såsom Båk-, Bro-, ”Färgoch andra afgifter af dylik beskaffenhet. Med detta generella stadgande måste obestridligen men^s sådana afgifter, som gå till Corporationers enskilta nytta, såsom förhållandet är med den ifrågavarande afgiften. I afseende på lmfvudfrågan,’ förenar jag mig i öfrigt med. Herr Hjerta, alt målet ännu icke är. nog utredt , för att Bikets Ständer, ulan att begå m.annamohu, skulle kunna, besluta, att ohöi;clan afskära vissa medborgare deras lagligen föevärfyåde inkomster. Jag anhåller derföre ojn. afebg å Utlåtandet, på, det vi måtte komma i till* fälle att uppskjuta afgörandet af denna fråga, intilldess Kongl. Maj:t låtit så utreda 12 Den 2 No veml) er f. ni. målet, att vi åtminstone veta, hvaröfver vi besluta. Friherre Cederström_, Jacob: Herr Cederschjöld har fullkomligt rätt, då han tror, att BevillningsUtskottet, enligt 29 §.
Nu har StatsUtstotket, i afseende pä möjliga indragningar, detta amne under granskning. Jag anhäller derföre akt Friherre Stael mä tillfrägas huru längt med der sf honom företagne arbete avancerat. 8ri - Den 7 November. s<-3 Friherre Stael. Jag har lange warit preparerad pä akt denna fräga skulle mig göras, och der. före strifteligcn författat hwad jag derä har att smara. Della swar har jag nu icke med mig; men om plenum sä lange warade, att jag hunne hemta detsamma, sä skulle jag kunna innan kort uppläsa det, eller och torde Ridderstapet och Adeln tilläka att det i nästa plenum fär ste. Herr Grefwen och Land Marskalken Som detta ej lärer i afton medhinnas, sä torde Friherre Stael i nasta plenum behaga uppläsa sitt swar. Nu sedan den sörm i dag anstälde votering sä utfallit, som redan tenant är, torde Högloff. Ridderstam och Adeln behaga taga i öfwerwägandc till hwilket Utstött den delen af Konungens Nädiga Proposi ion, som rörer NationalBewäringen bör remitteras. Zerr LiliVerliolps, Oaviä 6uämunä. Ssn den wigriga fräga hwart Konungens Nädiga Pro» position om en NationalBewäring bör hänwisas, r min tanka icke är en Constikutions fräga, utan oeconomist, sä tror jag att ConstitutlonsUtstvttet ej dermed kan fä befattning, utan anser den böra hänwisas till Oeconomie» och StatsUtstotten förenta kanske pä det sätt, att ur bägge Utskotten wista Leda. möter af hwar Clast deröfwer samrädas. Härtill ropades ett och annat Nej. Zerr Grefwen och LandMarskakken Rid derstapet och Adeln torde behaga öfverenskomma om nägon Z2 4 Den 7 November. någon utwäg sädan akt Kongl. Majit matte erhälla ert sivar pä sin Nädiga Proposition.
Det är ett lika förhållande i städerna vid den allmänna rådstugan eller vid den allmänna sockenstämman, sorn ömsom i städerna brukas. Vid den allmänna rådstugan deltaga alla cinsser al stadernes borgerskap och stadernes deputerade. Der deltaga-alla, som bidraga med afgift er lill stadens utgifter, hittills bestående endast af hvad sorn utgått till fattigoch hälsovården. Nu tillkommer särskildt, genom riksd.beslutet i år, afgiften för skolundervisningen. Icke må man mera pä landet utesluta en dass, som kan och bör betala, ifrån att göra det och att välja taxeringsmannen dervid, än det sker eller någonsin skett i staderna. Det är af dessa skäl jag ej kan finna annat än alt det är billigt och nödvändigt , att de få deltaga i beskattningen och således äfven hafva sin rösträtt i dessa j frågor. Eli annan sak är den, sorn Ur von Hartmansdorff*! förslag innehåller, att för att desse nu skola få deltaga i omröstningen, skall man för detta fall omändra alla héminansägarnes rösträttighet och hafva en särskild röstberäkning för dem, i stället för att de öfrige! rösträtt skulle bestämmas derigenom att en viss afgift antoges såsom motsvarande hemmantalet. Detta är helt enkelt och skulle röra endast några få i församlingen, i stallet för att den af Hr von Halt - ig6 Den 8 Mars e. m. mansdorff föreslagna förändring konime att röra alla. Det är på dessa skäl jag måste vidblifva det förslag till ändring, sou) jag på förmiddagen hade äran framställa och nu lill hordet aflemnat. Gr. Taube, Gust. Joh.: Jag liar endast begärt ordet i följd af ett tillägg, som Hr Lefre'11 föreslagit, ungefärligen, om jag rätt uppfattade Hr Lefre'ns yttrande, så lydande, att den som efter den beräkningsgrund, hvilken bestämmes, skulle äga mer än hälften i beslutande-rätten, likväl ej må få beräkna mer än hälften af hela röstantalet på en röst när.
I alla andra frågor äger communen icke annat än frivilligt öfverenskomma om beskattning, och den sorn dertill vägrar bifall är fri och kan icke åläggas någon betalningsskyldighet enl. nu gällande författningar. När nu des sa författningar stå i öfverensstämmelse med 57 §:n, och alla nuvar. bidrag af socknarna, sorn icke på grund af lagen skola utgå, icke äro annat än frivilliga, så frågar jäg HrLefrén, huru lian med 57 §:n vill förena alt nu från R. St. delegera till socknarna rättighet ätt sjelfve beskatta sig. Hr Griperisledts förslag tillhör just denna cathegori, emedan han har utgått från sjelfbeskattningsrätlen , Svenska folkets urgamla sjelfbeskattningsrätt. Men denna sjelfbeskaltningsrält finnes, såsom jag förut sagt, numera icke annorlunda, än utöfvad af R. St. vid allmän riksdag. Jag kan icke annat än fortfara i mitt bestridande af allt bifall lill förslaget, såsom rent af grundlagsvidrigt. Gr. Spens; Här har blifvit föreslaget af Hr von Hartmansdorff alt göra ett amendement till Hr Gripenstedts motion, genom förändring af den mellanmening, som börjades med ordet dock. För min del skulle jag vilja göra den förändring, alt der tillädes : ”dock icke, emot 57 §:u R.eg.- 11 H. 28 ai8 Den 8 Mars c. m. F:n, annorlunda än inom de gränser, som R. St. särskildt bestämt.” Jag delar för min del helt och hållet Frih. Cederströms tanke, att 0111 communernes rätt att stadga afgifter så gränslöst utsträcktes, som annars skulle ske, hade man gifvit 57 §:n och liela andan af vår grundlag en af de största stötar, som deremot kunna riktas. Jag öfverlemna!- till herrarne att bedömma hvad resultatet skulle blifva, då man sammanställer detta med Utsktns litte § uti ifrågavar. författning, der icke något correctiv är stadgadt emot en gränslös ändringsrätt för Konungens Bef:h:de, när någon klagar öfver sockenstämmobeslutet.
I förra hänseendet berättades en nog rolig anekdot. Förbundsdagen hade ansett sig förbunden, att för artighetens skull erbjuda en annan konung, mera känd som poëtaster än fältherre, nämnda höga post, i det hopp, att denne, erkännande sin oförmåga, skulle afsäga sig förtroendet. Men i denna förhoppning misstog man sig. Den utkorade ansåg nödiga fältherreinsigter lätt kunna inhemtas, och började sin kurs genast med – ridöfningar. Vederbörande sattes genom denna oförmodade fermeté i en kinkig mellanhand. Huru de drogo sig ur spelet, kände man ej; men ridöfningarne upphörde, och konungens i Würtemberg utnämning till fältherre-posten blef allmänt bekant. Denne monark har i föregående krig med utmärkelse fört generalsbefäl. Würtembergska militärväsendet anses vara väl organiseradt. Isynnerhet berömmes af kännare artilleriet, som i rörlighet lärer kunna täfla med hvilket sådant som helst. Representativa författningen synes i Baden omfattas med mera intresse än i Würtemberg, der det tyska lynnet redan mera har öfverhanden, och man mera allmänt sjunger på visan: «hvad angå mig statens affärer.» Förf. träffade der äfven bland lärde män dem, som icke kände statsförfattningen och följaktligen för densamma hyste ringa deltagande. Sådant låter lätt förklara sig af trycktvånget. I Baden är redan censuren mindre sträng, än i Würtemberg, och den jemna kommunikationen med Frankrike och Schweitz ger här de liberala åsigterna alltid sakförare. Isynnerhet verksamma äro de tyska tidningarne i Elsass samt åtskilliga i Schweitz, derifrån äfven en mängd förbjudna tyska böcker inpraktiseras. Lättheten för mängden att sålunda åtkomma förbjudna varor gör, att regeringen icke ens försöker hämma rörelsen genom beslag. Nuvarande storhertigen skall dessutom på grunden vara de liberala idéerna tillgifven, ehuru det säges, att han numera blifvit mer likgiltig både för det ena och det andra, samt endast fallen för vällefnad. Likväl finnes i båda länderna dagbladslitteratur äfven för folket.
Dessutom har det alltid varit praxis att votering i dylika frågor försiggått, och har jag aldrig förut hört en sådan argumentation, som nu blifvit, af Hr Printzensköld använd. Jag anhåller således om bifall till ifrågav:de voter.propos. Hr Printzensköld: Om Frih. Åkerhjelm behagat fästa upmärksamhet vid mitt anförande, skulle Hr Frihrn icke behöft upställa den vederläggning, han nu gjort; ty jag tog mig friheten att upläsa samma 69:de §. och förestälde mig just att frågan angår Riksg.kont:ts utgifter och inkomster. Hvad beträffar Hr Bildts anförande, att jag skulle hafva erkännt att hvarje Propos. från K. M:t rör:de anslag från Riksg.kont:t skulle ingå i förstärkt StatsUtsk. så har jag icke medgifvit detta; men då jag antager att hvarje Propos. från K. M:t, som rörer anslag för något allmänt ändamål, måtte afse antingen den ordinarie eller extra ordinarie statsregleringen, vill jag på dessa grunder medgifva, att hvad K. M:t i något af dessa hänseenden föreslagit, bör i förstärkt StatsUtsk. afgöras. När man, såsom Utsk:t här synes hafva gjort, endast. håller sig vid ett stadgande, utan att jemföra detta med den samtidigt tillkomna 66:te §:n, så kommer man till samma resultat som Frih. Åkerhjelm och Hr Bildt. § 66 lyder sålunda: »R. St:rs Riksg.kont. förblifver, såsom hittills, under R. St:rs styrelse, inseende och förvaltning; och då R. St:r åtagit sig ansvar för den rikets gäld, kontoret ombesörjer, så komma R. St:r, sedan Stats Utsk:t öfver kontorets tillstånd och behof sig utlåtit, att genom särskild bevillning tillskjuta de medel, som för betalande af denna gäld, till ranta och kapital, oumbärliga finnas, så att