Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nej, utgå orden: "vid hvarje Lagtima Riksdag/’ och bibehållas ofvanstående §§., i denna del, vid deras nu varande lydelse/’ Sedan en sedel blifvit casserad, befunnos gifna 11 Jaj emot 67 Nej. Fyrationde Voterings-Propositionen. Se Memor. N:o 87, Prop. E. /'Den, sorn vill, att orden i 109 §. Regerings-Formen." ”och fortfare den förra Bevillningen intill nästa Riksdag” skola uti förslaget bibehållas, "röste Ja; ’’Den det ej vill, röste Nej.” "Vinner Nej, utbytas dessa ord emot följande: "och fortfare den förra Bevillningen på sätt i 61 $. föreskrifves." Voteringen utföll med 6 Jas emot 7 2 Nej; hvarförutan; en dubbel sedel casserades. Fyrationde^örsta Voterings-Propositionen. Se Memor. N;o 119. ”Den, sora gillar nedanstående redaction af ny period vid slutet af sa mom. 1 §.. Tryckfrihets-Förordningen: "Föryttrar någon en1 tryckt skrift, hvarå Boktryckarens namn, tryckningsorten eller årtalet icke finnas utsatta, bote, om skriften eljest är till 5 Fårstdrkta Cons t iirifions-V t skottets Memorial N:o 125. sitt innehåll obrottslig, för hvarje gång, femtio Rdr, men, om skriften pröfvas brottslig, första gången trehundrade och sedan, för hvarje gång, Sexhundrade Riksdaler," "röste Ja;” "Den det ej vill, röste Nej." "Vinner Nej, andras redaclionen sålunda: "Föryttrar utsatta, bote för hvarje gäng. Femtio R:dr, och stånda derjemte, i händelse skriften åtalas, författare-ansvar, derest icke Boktryckaren eller Författaren kan upptäckas." Voteringen utföll med 3g Ja, emol A o Nej. Fjrratutndeandra Votet-ings-Propositionen . Se Mäntor. N:o 120, Prop. B. "Den, som gillar följande redaclion af Tryckfrihets-Förordningens 5. 11 mom.
Jag ville i ett Stockholmsblad framdraga de skäl jag funno tala för att mannen var en äkta humbugist, en “ smart * amerikanare, men hufvudredaktören bad mig stoppa manuskriptet i rockfickan, stänga dörren utifrån och komma ihåg att det fins mycket mellan himmel och jord, hvarom vår filosofi inte drömmer. \ Och det är visst, att hade herr L. H. Vult von Steyern kunnat drömma om hvad måndagen den 20 oktober skulle komma att bära i sitt sköte, så hade herr Strindberg suttit i lugn i Genève och Albert Bonnier icke haft några sömnlösa nätter. Men herr Steyern är ingen tankeläsare ... Och regeringen inte heller ... Men det är herr Josephsson, och derför gaf han Lycko-Pers resa den dagen, och eklärerade teatern festligt. Och herrar handskmakare äro tankeläsare ... Ty de visste att den qvällen skulle tusen par handskar spräckas på nya teatern. Och det slog in. Skall jag skildra jublet, hurraropen, inropningarne, ovationerna och demonstrationerna för Strindberg i desså dar? Nej, hvad båtar det? Jag gör ju bara små randteckningar i marginalen, och dessa dagens betydelsefulla händelser äro ju redan så utförligt skildrade i alla tidningar, att publiken hunnit tröttna. Långholmen eller inte — det är nu frågan för dagen. * I samma ögonblick, som detta ark lägges under preäsen, fyller ordet frikänd hvarje tänkandes hjerfca med glädje. Att säga ' något mera torde vara öfverftödigt. # Red.Från de anklagades bänk E. G. Gcijer, H. B. Palmœr, Vilhelm von Braun och August Strindberg för religionsbrott inför verldsliga åklagaremalden. För omkring 100 år sedan skref den oförarglige skämtaren Kexel — då han genom sina “ Tidsfördrif på gäldstu-gan “ ' åstadkommiJL seqvester och böter i anledning af förment gäckeri af Guds ord, d. v. s. af presterna! — följande rader. “ Det är tilläfventyrs med böcker likasom med kättare. Begge leda till större delen sitt ursprung ifrån ärelystnad. Begge vinna de sin tillväxt, alltefter som de blifva mer an-gifna och förföljda.
Den haltande mannen, som bar en lång, vårdslöst knuten halsduk kring sin smärta hjorthals, var Lord Byron. Det var den författare som bättre än någon annan bevisat, att talang icke är arbete. Hvilka spetsiga kvickheter skulle ej ha fylt denna sal med skratt, om det sällskap som samlades här kring m:me de Staël fått höra det påståendet att talang är arbete. Hvilken paradox detta yttrande! Hvilken mot all erfarenhet stridande uppfattning! Det var så naturligt, att sedan romantiken omgifvit talangen med sina mest öfverdrifna epitet, skulle en ny tidsrigtning rifva ned den till något obetydligt, till en ren arbetsprodukt. Vår lust att nivellera, att göra allt lika tillåter oss ej att fördraga, att naturen, som är den mest hjertlöst nyckfulla gifvarinna, har gunstlingar, hvilka redan från skolbänken medföra glänsande företräden. Påståendet att talang är arbete är i sanning ett värdigt barn af den fabrikens tid, som upphöjt arbetsamhet till mensklighetens första dygd. Man förbiser blott att vissa matematiska talanger löst geometriska problem redan på barnkammargolfvet, att Mozart komponerade innan han kunde läsa rent och att Balzac, äfven om han skref bra som gammal och sämre som ung, likafullt aldrig, trots sin flit, förvärfvade den der »gnistan», hvilket redan hos ett litet barn bebådar snillet. Musset afskydde sitt skrifbord, och Byron slog dank som en äkta gentleman. Om den store Zola är flitig, bevisar icke detta (äfven om han sjelf påstår det) att hans bländande talang är resultatet af hans flit. Det är icke hans trägna sysslande vid skrifbordet som frambragt hans talang, utan det är långt rimligare, att hans talang, som brinner af produktionsbegär, frambragt det trägna sysslandet vid skrifbordet. Detta behöfver ju icke utesluta, att talangen kan och måste utvecklas för att göra sig gällande. Lika litet utesluter det, att tron att talangen alltid förr eller senare rödjer sig väg är ett misstag. Det anger endast att talangen, att en väl funktionerande hjerna lika litet kan förvärfvas genom arbete som ett vackert ansigte genom mimiska studier framför spegeln.
— Det är tydligen endast den ena hälften af ett bref, man kan alls ingen slutsats draga deraf; men efter det låg så der väl förvaradt, så har det troligen värde för sin egare. Du bör i alla händelser gömma det, Alf! Hvem vet, om det icke kan gagna oss? — sade Malkolm, lutande sig ned och upptagande både papperslappen och kuvertet, hvari den varit inlagd. — Nå ja, kanhända du har rätt! Under krigstider kan man aldrig vara nog försigtig emot sina fiender och bör icke försmå att begagna sig af allt. Jag skall då gömma detta lilla smutsiga dokument, som ingen kalligraf har skrifvit åtminstone. Kanhända är det endast en trollformel eller amulett eller dylikt, utfärdad af någon gammal zigenarhexa der uppe i Frankerskogen, — sade Alf och stoppade papperet tillbaka i fickan. — Det var således sista gången den fasliga engelskan fick pråla med eldröd klädning och gröna smycken, — sade Alf andra morgonen, under det man frukosterade. — Hon borde verkligen vara tacksam emot den, som så energiskt protesterat emot hennes dåliga smak. — Men diademet var i alla fall utomordentligt vackert; jag stod bredvid henne en stund och beundrade infattningen och anordningen af stenarne, — inföll Malkolm. — Jag hoppas, man snart får reda på tjufven, ty ladyn har lofvat hälften af juvelernas värde åt den, som skaffar henne dem tillbaka, och detta kan möjligen egga skarpsinnigheten hos Kranachs sömniga polis. — Ja, de äro också redan återfunna, — sade Johan, som i detsamma inkom och hörde Alfs sista ord. — Hvad säger du? Har man hittat diademet? — Ja, det var inlindadt i rocken, som försvann härinne. — Min rock! Menar du den, som vi saknade i går morgse? — utropade de båda herrarne på en gång med bestörtning. — Ja, just den. Här är den, ehuru den är nästan oigenkännelig. Det måtte hafva varit en besynnerlig tjuf, — sade Johan och lemnade Alf rocken, som han bar öfver armen, och som spred ett moln af svart dam omkring sig, då denne helt förvånad mottog den. — Den är alldeles sotig och förstörd! — Sotig?
Deputation aflägga underdåning tacksägelse för Kongl. Maj:ts visa åtgärder till Rikets befriande från Utrikes gäld, och betygande af Riksens Ständers förhoppningar för framtiden, Af den 22 Juli: Om förändring uti BorgenärsEden; Öfverlemnande till afgörande vid nästa Riksdag af förslag till förtydligande af y §. 1 Mom. j Tryckfrihetslagen; om provision för Stockholms MantalsCommissarier; om uppmuddring af Claraoch Fatburs-sjöame, Af den 27 Juli: Om Skrifvarhjelp åt ExpeditionsUtskottet m. m.; om anslag af medel till Allmänna Arbets och Correctionshus; om förv-exling af slitna Banco och Riksgäldssedlar; om Bancooch Riksgälds-Fullmägtiges 72 Den 2 Augusti.
De, angående Boställs—vården, nu gällande författningar, bland hvilka endast Militiae Boställs-Ordningen den 23 Januari 1836, i afseende å skogens vård, i §§ 38, 39 och 42, innefattar åtskilliga föreskrifter, de der likväl, till följd af bristen på erforderlig ständig tillsyn öfver efterlefnaden, befunnits icke hafva ledt till dermed åsyftadt ändamål, innehålla i allmänhet, att skogen får användas till husbehof, men ej till afsalu, hvilket åter föranleder dertill, att de för förstnämnde behof ålitas utan afseende på tillgången, der denna är knapp, under det att, der tillgången öfverstiger behofvet, boställsinnehafvaren, som ej liar något intresse af att vårda skogen, deraf han icke får skörda någon inkomst, icke om densamma tager någon vård. Att Bostäilsskogarne således ställas under Jägeri-betjeningens uppsigt, samt att Boställshafvare ålägges, att, i enlighet med dem meddelade föreskrifter, sköta skogen, med rättighet att. föryttra hvad vid de bestämda årshyggena erhålles öfverstigande boställets behof af timmer och vedbrand, torde vara en af nödig klokhet påkallad reform. Hvad särskildt den af Herr Wetterberg påyrkade förändring i skiftesstadgan angår, få Utskotten, som komma att, vid besvarande af de, angående skiftesverket i riket, vid innevarande riksmöte väckte motioner, meddela utlåtande, såväl i anledning af berörde förslag, som äfven den del af Herr Grefve Wachtmeister motion, hvilken afser ändring i samma stadga, nu endast tillkännagifva, att Utskotten slädnät i det beslut, att vördsamt tillstyrka det laga skifte å skogsmark ej bör få ega rum, derest ej skiftesmannen och Gode männen funnit sådant böra till delegarnes gemensamma nylla ske.
Land icke blir rikare derigenom, att det ökar sitt silfveiförråd, samt åberopat exemplet af Portugal och Spanien samt desse Länders silfverflottor. Detta exempel är icke nytt för mig; det Den ii Februarii e. m. 333 har blifvit framstäldt i flere national-ekonomiska skrifter. Men national-ekonomien har i senare tider gjort betänkliga framsteg; man börjar anse dess absoluta läror såsom fordrande många undantag vid tillämpningen. Det torde i öfrigt vara problematiskt, huruvida Spanien nu är rikare, än den tiden silfret inflöt. Yi veta, alt dessa silfverflottor nu löpa förbi Cadix och Cap Vincent, och att de gå till England, men jag tror icke att Englands industri derpå förlorat. Samme Talare har äfven yttrat, att öfverflöd på pengar vållar ett öfverflödigt lefnadssätt och ökad förlägenhet, hvilket han, med erinran om vår egen lyx, sökt bevisa. Men här finnes intet öfverflöd på penningar, och således lärer icke slöseriet deraf kunna vara vålladt; aldraminst befinner sig medelclassen af jordbrukare i detta öfverflöd. Dess ställning är ofta sådan, att den alfvarligt påkallar Representationens behjertande. —- Herr Munck af Rosenschöld har anmärkt, att Utskottet icke bordt föreslå Konungens sanction. Jag får erinra, att en sådan varit vanlig i alla de lån, som för Statens räkning utrikes contraheras, emedan det är nödigt för att gifva credit åt obligationer ne på utländsk ort. — Till svar på Herr Cederschölds anmärkning, får jag blott nämna, alt flere jordbrukare väl skulle vilja realisera sill förmögenhet; men det kan icke ske, emedan capitalerne äro fjättrade 334 Den ii F e b r u a r i i e. ni. af den höga räntan. Jag hoppas likväl, aLt detta förslag skall bidraga att gifva någon rörelse åt de capitaler, hvilka varit lika som fastvexta vid jorden, och att således flere jordägare härigenom sättas i tillfälle att realisera.
För väghållningen på landet erfordras årligen från och med fyra lill och med sexton öke-dagsverken af hvarje helt mantal, i förhållande lill lokalen, samt något mera vid tilifällige större skador å vägarne; och genom dessa dagsverken, beräknade efter ett medeltal af markegångspriserne med tillägg af brobyggnadskostnaden, har uppkommit den summa tabellen innehåller för detta onus, och hvilken, fördelad lika på förmedlade hemmantal, svarar emot 11 R:dr eller något deröfver på helt mantal årligen. — Egentligen är dock väghållningsbesväret, när vägarne jemnt och försvarligt underhållas, icke betungande i förhållande till hvad ziffran sålunda derom utvisar, emedan bidraget dertill för det mesta utgår in natura eller genom arbete på sådane mellantider af året, då hemmansbrukaren och hans dragare äro mindre upptagne af andra göromål och körslor; men det är sannolikt att väghållningsbesväret blifvit drygare eller erfordrat flera dagsverken, sedan väglagningstiden och vägsynerne förflyttades in på sommaren, och likväl förenar sig dermed den allmänna olägenhet, att vägarne nu äro ojemna och tunga för trafiken under sommarmånaderne, då de annars borde och 31 kunde vara goda. — Nämnde olägenhet torde dock mot vägas af den omständigheten, alt väglagnings verkställande sommartiden anses lalla sig beqvämligast för de väghållningsskyldige i allmänhet och fördelaktigare i det fall, att den inträffar pä en tid då jordbruksarbetet lemnar mera ledighet dertill, än vår och höst, i synnerhet när missgynnande väderlek för brukning och skörd försvårar della sednare angelägna arbete. O Hvad tabellerna upptaga under rubriken:
Febr. P. 570, 663, 729, — angående en förändrad redaction af Bilianget till RiksStåndens Protocoll. Mars P. 22, 23a, 278. — med hemställan, att vederbörande Utskott måtte till ExpeditionsUtskottet insända tvenne exemplar af sine Betänkanden m. m. Mars P. 22, 379, 384- — i anledning af anmärkningar vid Utskottets förslag till underdånig skrifvelse, angående praestanda till Bruken af Åhoerne å de Hemman, som Bruksidkare till Skatte inlöst. Maji P. 790. Juni i P. 8, 46. — angående förslag till controll derå, att Riksens Ständers beslut må vid hvarje Riksdag blifva till Kongl. Maj:t expedierade. Junii P. 161, 309, 424. — om aflöning för 2:ne ExtraOrdinaire Cantzlister m. m. Julii P. 1244. Aug. P. 189,205. 153 ExpeditionsUtskoltels Memorialer, i anledning af anmärkningar vid Utskottets förslag till underdånig Skrifvelse rörande medel för bestridande af kostnaderne i ocl) för Hans Kongl. Höghet Kronprinsens förmälning och utrikes resa. Aug. P. 542. •— angående hemställan att RiksStåndens beslut öfver Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets Utlåtande N:o 115 ej må expedieras. Aug. —- i anledning af väckt fråga om en förändring i Utskottets förslag till Riksens Ständers Skrifvelse angående lindring i Kronobrefbäringsskyldigheten. Aug. P. 1012. —. i anledning af gjord anmärkning vid Utskottets förslag till första §. af RiksdagsBeslutet. Sept. 2 A. P. 341, 388. ii anledning af anmärkningar vid Uskottets förslag till underdånig Skrifvelse, med svar på Konungens Proposition, rörande granskningen af TullVerkets räkenskaper, Oct. P. 32g.
När förhållandet är sådant, anser jag det vara farligt att vända den allmänna opinionen emot myntet genom att göra detsamma underhaltigt. Jag fortfar alt yrka bifall till Utsk:s hemställan och, i afseende å propostna, förenar jag mig med Hr Aminoff, att propos. å återremiss måtte framställas och ej å bifall till något annat förslag, hvilket endast skulle föranleda förvillelse. Frih. Palmstjerna: Det är en egen företeelse, att den, som yrkar den ena propos. äfven yrkar dess motsats, men det skall mindre förvåna, då man finner skäl anförda i slutet af discussionen, som stå i uppenbar motsats till de skäl, en och samma talare vid öfverläggningens början andragit. Prot. öfver denna öfverläggning mätte blifva ganska intressant för den, som har tålamod att genomläsa detsamma. Då nn öfverläggningen förklarades vara fulländad, framstälde Hr Gr. o. Landtm., att Frih. Palmstjerna yrkat bifall lill K. M:s Propos., att silfvermyntet å 10 Öre må innehålla endast 8-lödigt silfver, samt att Frih. Stjernstedt i sammanhang dermed yrkat bifall till 6:te punkten i K. M:s Propos.; men att serskild propos. å detta sednare yrkande kunde framställas för den händelse, att B. o. Ad. lemnade sitt bifall till Frih. Palmstjernas förslag. Den 22 Februari e. m. 253 Härvid anmälde sig och yttrade: Gr. Gyldenstolpe: Dä åtskilliga ledamöter begärt bifall till Utsk:s hemställan, så förmodar jag all denna propos. blir den första som framslälles. Hr von Hartmansdorff förklarade sig vara förekommen af Gr. Gyldenstolpe. Hr Gr. o.
Om deremot vid en ny Skattläggning af Allmånnipgarne, något hemman skulle befinnas redan förut vara derföre beskattadt; så anse Utskotten det böra följa af sig sjelft, att å denna omständighet göres behörigt afseende, i förhållande till de fördelar som hemmansegaren derigenom tillskyndas, men att, i fråga om sådane skogar som skola försäljas, till - Stats-Utskottets Bet änkan den. r tillstyrka Optionsrätt till förmån för nårbelågne hemmansegare, anse Utskotten icke förenligt med ett behörigt iakttagande af öfrige hemmansegares rått, sorn derunder kan bero; Och få Utskotten härjemte upplysa, att de Noria provinsernes Allmänna skogar, på sått den Nådiga propositionen omförmåler, icke åro under ifrågavarande förslag inbegripne. Sedan Utskotten sålunda besvarat de anmärkningar, som emot deras förra Betänkande blifvit gjorde, och hvilka Utskotten ansett icke kunna föranleda till någon ändring i Utskottens derom meddeldte utlåtande, få Utskotten slutligen förklara, att Utskotten, uppå de hos Högloil. Ridderskapet och Adeln samt uti Vållofl. Borgare-Ståndet anförde och ofvan upptagne grundade skål, funnit anledning, att, med frånträdande af förslaget, det vid de tillfällen då större delen af en kronopark, åtgår till ersättning för de hemman, som derå njutit mulbetes rått, parken icke skall försäljas, utan fordelas emellan berörde hemman, nu i stället tillstyrka, att den återstående parken, enligt Kgl. Maj:ts Nådiga Proposition, fördelas i lotter och på Auction till den mestbjudande upplåtes; samt att Utskotten, med förbigående af 31 482 Stats-Utskottets
Nu kan också beskaffenheten af meriten vara den att orden icke egnar sig till belöning, och än mindre medaljen, som förutsätter en framför fienden inlagd merite. — Nåväl, skall lian då blifva obelönl? — Men det blir han, om Konungen ej kan hugna honom med en majors-fullinakt. Visst kan ifrågavar. belöningssätl, liksom allt annat, blifva missbrukadt, och oförtjent;! personer befinnas hafva blifvit förde på förslag till åtnjutande af sådana vedermälen af K. huldhet. Men emot frequencen af sådana fall hor ju 107 §;n Reg.Ftn ett icke oförsökt recept. Mig återstår att besvara hvad anfördjt blifvit om karakters-fullmakternas menliga inverkan å vårt national-lynne. Mig synes ganska tvifvelaktigt, huruvida vi äro fåfänga, derföre att våra Regeringar titulerat oss, eller om våra Regeringar måst titulera oss derföre att vi äro fåfänga. Jag tror det sednare. Jag ser vårt behof alt titulera nära lika trängande som vår åhåga att tituleras. Ingen grundlags-§, ingen regerings-åtgärd kan beskyllas för den skada vi under sednare 120 år sålunda tillfogat 320 Den 22 Augusti f. m. vårt vackra manliga språk, nemi. genom den fördömiiga seden, eller rättare oseden, att oaflåtligen tala till 3:dje personen; ett språkbruk, som i andra länder uteslutande tillhör de mest underordnade ställningar, och som bildar oss den så ofta smärtsamma omöjligheten att rätt vänskapligen och hjertligen tilltala den mest högaktade vän, om man ej beredt sig denna tillfredsställelse förmedelst en drucken brorskål. — När vi icke annat vela, eller icke kunna, så säga vi ju herren hellre än vi tala lill andra personen med del gamla redbara Svenska J. Detta förhållande föranlåter mig till den vördsamma motion jag i sednaste plenum anmälte, och till hvilkens väckande, efter motionstiden, jag anser mig af 56 (jin Riksd.Ordn. bemyndigad, enär den är af ett upptaget ärende föranledd. Jag föreslår nemi. att R.
Jag beklagar, att några personer af facket icke varit ledamöter af Utsk:t; ty det skulle då icke hafva undgått Utsk:t, hvad som likväl icke torde vara obekant, att frågan om inköpande af ett bruk för i Den 18 April f. m. 265 skolans räkning varit föremål för öfverläggning inom jernkontoret, men blifvit, såsom medförande för stora kostnader, alslagen. Fahlun kan icke anses vara rätta stället för en bergsskola, isynnerhet sedan vi genom jernvägar kommit i förbindelse med orter, der jernhandteringen bedrifves vida bättre än i Dalarne, såsom Wermland, dit man på en dag kan komma från Stockholm. En anmärkning af Hr Olivecrona väckte min förundran, nemligen att man icke borde fästa sig vid brukssocietetens yttrande, då denna är besökt af endast två eller tre personer, som skadat sig fullmakter. Detta visar, att Hr Olivecrona icke känner till förhållandet; ty dessa sammankomster äro vanligen så talrikt besökta, att utrymmet i den ganska stora salen är otillräckligt, och endast högst få af dem, som äro röstberättigade, äro icke representerade. Hr Olivecrona sade vidare, att skolans förläggande till Stockholm skulle föranleda till en sådan åtgärd, som i Petersburg är vidtagen, eller att under skolans lokal anlägga en slags grufva, der eleverna kunna inhemta huru med malmens upphemtande tillgår. Detta visar, att Hr Olivecrona endast har en ytlig kännedom om saken. Jag har på stället besett anstalten och kan upplysa, att den endast är en Iyxsak, som icke egentligen hör till undervisningen oeh här icke kunde komma i fråga. Slutligen måste jag fästa uppmäksamheten derpå, att brukssocieteten vid tre särskilda tillfällen uttalat den åsigt, att det för bergshandteringen vore förmånligt, om en skola anlades här i Stockholm; och vid en så mogen öfvertygelse hos dem, som uteslutande hafva gagn af bergsskoleundervisningen, kan man väl icke underlåta att fästa vigt. Jag anhåller om afslag å Utsk:ts förslag och att K. M:ts Propos. måtte bifallas. Hr Nordenfalk:
Den 19 Juni. e. m. 473 den nu. öfliga silfvervexlingen i Banken, och anser sig BancoUtskottet förbundet att afstyrka all af Riksens Ständer beroende åtgärd, sorn kan leda till upphäfvande af Verkets skyldighet, att, enär det möjligen ske kan, inlösa sina löpande sedlar; och har Utskottet, uppå sådan grund, ansett sig böra fastställa, såsom med Bankens sifUna fördel närmast öfverensstämmande, att den vidtagna inskränkta realisationen, ehuru för opinionen om Bankens solidité troligen öfverflödig samt, uti sitt närvarande skick, föga lämplig, likväl må tills vidare fortfara. 18:0 Från BancoUtskottet, af den 27 Maj, i anledning af Herr G. A. Lilljehorns Memorial, rörande åtskilliga financiella ämnen; yttrandes sig Utskottet ej böra underlåta, att allt hvad uti nämnda Memorial åsyftas, som med Utskottets befattning äger gemenskap, för dess del vördsamt afstyrka. 19:0 Från BancoUtskottet, af den 13 Juni, hvaruti Utskottet, uppå anförda skäl, afstyrker det för Banken , i Memorial af CommerceRådet Santesson, föreslagna del. tagande i ÖstersjöCompagniet, såsom för ingen del förenligt med espriten af Bankens inrättning och de för dess förvaltning gällande föreskrifter; äfvensom Utskottet ej kan tillstyrka bifall till det i samma Memorial äskade lånbiträde i silfver. 474 Den j g Juni. e. m. 2o;o Från OeconomieUtskottet, af den 13 Juni, i anledning af ett af RiksdagsFullmägtige frun Gottland, Jacob Jacobsson och Lars Jocobsson ingifvet anförande, hvaruti yrkas, att de på förbemälte ö varande strandridare boställs byggnader och lastage bryg. goiv, sorn allmogen i alla tider byggt och vidmsgthållit, måtte hädanefter, gemensamt med allmogen, underhållas af Wisby stad.