Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jemte det Fullmäktige för sin del funnit alla dessa hemställanden vara välgrundade och af den beskaffenhet, att de, så fort sig göra låter, torde böra anmälas till R. St:rs pröfning och bifall, hafva Fullmäktige, som af Höglofl. Utsk:s vid innev:de Riksdag afgifne Utlåt. N:o 3 9 (sid. 28) inhemtat, att Höglofl. Utsk. lärer ämna att, bland andra med uplåningen emot fonderade StatsObligationer gemenskap egande frågor, »äfven behandla bokföringssättet »för de genom denna uplåning influtna medel och deraf verkställda »utbetalningar samt föreslå de beslut och stadganden, hvilka torde »böra härom af R. St:r meddelas,» ansett sig böra fästa Höglofl. StatsUtsk:s upmärksamhet derpå, att Bevisorerne, beträffande de för åren 1855 och 1836 uprättade serskilda redogörelser för de till jernvägsanläggningar anvisade eller uplånte samt utgifne medel, (pag. 81, 82 i den skrifna samt pag. 54 i den tryckta RevisionsBerättelsen), »uttalat det omdöme, att desamma på ett redigt, up»lysande och ändamålsenligt sätt åskådliggöra icke allenast huru »stor del af de till jernvägsanläggningarne använde medel blifvit »genom uplåning mot fonderade StatsObiigationer anskaffade, samt »huru stor del deraf Riksg:sKont. utaf egna disponibla medel för»skjutit, utan ock huru samtlige dessa medel blifvit för särskilda »ändamål använde.» — Revisorerne hafva derföre varit »af den »åsigt, att denna särskilda redogörelse bör fortsättas efter enahanda »upställning, som densamma nu eger, helst derigenom möjlighet »beredes icke allenast att, i en år efter år fortlöpande räkenskap, »erhålla en klar öfversigt öfver sammanräknade beloppet af de till »jernvägs-anläggningarne använde medel, utan ock att vinna känne»dom om till huru stor del dessa anläggningar bekostats genom »uplåning eller genom andra dertill disponerade medel.
Angående alla dessa på varor och fartyg lagda afgifter hade Kollegium ansett sig af remissen å kommitterades förslag sakna anledning att från vederbörande införskaffa erforderliga uppgifter för den ifiägastälida regleringens utsträckning äfven till sådane umgälder; hvarföre Kollegium icke heller var i tillfälle att utlåta sig, i hvad mån en sådan reglering kunde eller borde i framtiden verkställas. I fråga särskildt om tolagen, hvilken för närvarande utginge under namn dels af ordinarie eller sladstolag, dels af inqvarteringseller tillökningstolag, dels ock i vissa städer af allmän tolag, derunder inbegrepos så väl ordinarie som inqvarteringstolag, hvarjemte några städer'åtnjöto en så kallad fattigvårdstolag, fattigvårdsafgift eller öfverflödsafgift för utrikes ifrån kommande artiklurne kaffe, risgryn, socker, tobak och vin, har Kommers-kollegium, efter framställning om tolagens uppkomst, de förändringar den undergått, de frågor sorn varit å bane så väl orri medgifvande af räll till tolag för stapelstäderna Jönköping, Carlstad, Sölvitsborg och Oscarshamn, som om tolagens upphörande såsom särskild afgift, vidare förmält, hurusom de skäl, hvilka, ur synpunkten af de trafikerandes beqvämlighet och såsom vilkor för tullagstiftningens ändamålsenliga ordnande, påkallade upphörandet af samtlige till stapelstäderna nu inflytande afgifter lör varor, som från utrikes ort dit införas eller derifrån till utlandet afsändas, tvifvelsutan i väsendtlig mån egde tillämplighet å den ifrågaställa regleringen af tolags-umgälderna, hvilka bland dessa afgifter i allmänhet voro af öfvervägande betydenhet. Pä olika städers utrikes handelsoch sjöfartsrörelse komme regleringen väl alt medföra skiljaktig verkan.
Med anledn. af de sista orden af den siste värde talaren måste jag försvara min åsigt, då jag bör att andra landsh:r hafva en emot min rakt stridande erfarenhet. Hr Printzensköld har haft den artigheten, att åberopa min 25-åriga erfarenhet under utöfning af landsh.embetet. Derunder har jag lärt mest af olyckan; de äro vära läromästare. Hvad som handt och hvad Hr Printzensköld åberopat, hade visst aldrig handt, om den inrättning redan varit antagen, som nu är föreslagen, nemi. att uppbördsböckerna skulle göras upp vid landskontoret. Den som har full skyldighet alt uppgöra dem medhinner det visst mycket väl och jag åberopar alla landskamererares i hela Sverige erfarenhet alt det är sanni hvad jag nu ernar säga, att det är vida bättre att sjelf få uppgöra en uppbördsbok, än nödgas revidera en sådan, uppgjord af en annan. Dessutom, mine Hrr, hade det bedrägeri, som nu drabbade Westmanland och hvilket landshm icke kunde förekomma, aldrig kunnat existerat, derest uppbördsbokeu varit uppgjord på landskontoret under landshms ögon. Men uär kronofogde och häradsskrifvare komma öfverens om alt bedraga en landskamererare och en landsh., så är del omöjligt för de båda sednare att undgå att blifva bedragne. Om deremot uppbördsboken uppgöres på landskontoret och der anordnas lill uppbörd, och kronofogden får densamma i behörig tid, så har landshm mycket mera lätthet alt med den hjelp han enl. förenklingsförslaget får igenom häradsskrifvarnes tjenstgöring vid landskontoret, kontrollera uppbörden och se att allting gått riktigt tillväga. Kommen ihåg mine Hrr, huru svårt det är för landsstaten att af R. St. få det aldra ringaste anslag till hjelp för arbetenas bestridande. De som vid 1 tndseancelliet och landskontoret äro anställda, tjena endast i förhoppning om att kunna få sysslor, med hvilka landshm kan hugna' dem, länsmanssysslor och dylika.
Sedan Aporhekarne nu mera undsätt en efter närwarande tider lämpad och förhöjd MedicinalTapa, samt Tilllfriheterne bli^wit gifne i en tiv, dä ganska fa Apothek moro att tillgå, och upmnntran till deras inrättande altsä war nödig; men sedan detta skäl till deras bestående nu mera nphört, dä nästan hwarje Stad äger sill egit Apothek, förutan dem, som pä atskillige ställen a Landet äco inrättade; sä har Stars - Utskottet ansett denna förmän med nn »varande InnehafwareS afgäng böra uphöra, och fördenskull upsört Summan pä Allmänna Indragnings - Staten. Likaledes har Stats - Utskottet pä Allmänna Indragnings - Staten upförr de för Boktryckeriet i Skara, enligt Kongl. Brefwet af den »6 Januarii 1794 bestädde izo Rdr 10 st., emedan de förut stätt till indragning och endast blifwit gifne pä nn - 7Z26 Den 22 November nu warande Boktryckares lifstid. Stockholm dön 16 November 1809. Pä Högloft. Ridd. och Adelns Pä Högw. Pr sic-Slänv. Ledamöters magnar. Ledamöters magnar. Llaes chjeminA. Dlr. äVeeiämail. Pä Wallofl. Botgare-Ständi Pä Hederw. Bondc-Stäntz. Ledamöters magnar Ledamöters magnar Larl polian Lricli-ton. Frän Upland. rröZeliU' Lik. E. Mlitaire > Gtaterne till Länds Dehe innefatta följande Stater nemligen: Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970
— (Efter afgifven redovisning för de till dessa kostnaders bestridande förskottsvis anordnade summor, har deras sammanlagda belopp, 695,319 R:dr 51 öre, afförts i 1858 års hufvudbok.) » dito för nästkommande riksdag — 1,846: 83. » dito för Justitie-ombudsmannens embetsresor 300: (Detta förskott är redovisadt under år 1858.) » expenser vid Justitie-ombudsmannens expedition — 76: 38. » dito vid Rikets Ständers hus 252: 35. 802: 70. » dito vid kortståmplingen 10: 19. 138: 33. » dito vid tidnings-stämpling en 599: 8. 971: 70. » kontorsoch rättegångs-expenser vid Riksgälds-kon toret 1,331: 34. 2,096: 15. Förskottsvis verkställda utbetalningar utaf de vid 1853 och 1854 års riksdag till jernvägs-byggnader beviljade statsbidrag, samt utaf de till 1857 års arbeten å Statens jernväg s-anläggningar anslagna medel 6,163,433: 33. — (Dessa medel äro Riksgälds-kontoret godtgjorda unförra hälften af år 1858.) Återstoden af de Riksgälds-kontoret, enligt 1856 års rikshufvudbok, tillkommande behållna öfverskott å Statsverkets inkomster för sagde år — (Aflemnad till Riksgälds-kontoret i Mars och April månader 1859.) - 6,163,433: 33. 1,500,000: Tills vidare förräntade medel: a) genom uppköpta obligationer: med 4 procents ränta: Målare-provinsernas Hypotheks-förenings... 455: — 455: — Östgötha dito — 28,535: 67. med 4) procents ränta:
Virke, oarbetadt, sågadt eller tillhugget: Alin, Ask, Bok, Björk, Ek och andra ej specificerade sådane trädslag, som vexa inom landet 100 R:dr v. 15 — Furuoch Grantimmer: otillhugget eller sågblockar 100 R:dr v. 25 tillhugget, ej specificeradt 100 R:dr v. 10 25 — Bandstakar 100 stycken n 1 Bräder och Plankor, sågade: af Ek och Ask 100 R:dr v. 10 af Furu och Gran: 3 under l£ tums tjocklek 1 tolft 2 6 32 — af 1| tums tjocklek och deröfver 1 tolft 6 1 12 — Enträd och Ensta frar 100 stycken 12 2 24 — Gevärsstocks-ämnen 1 dussin 12 — 40 — Handspaks-ämnen 1 dussin .. 4 — 40 — Läckter: huggne eller täljde 1 tolft 10 — 40 — sågade 1 tolft 2 Master, Bogspröt och Spiror: 20 af 40 tums omkrets och deröfver, 10 fot från storändan 1 stycke 2 4 8 — af 20 till 40 tums omkrets, 10 fot från storändan 1 stycke 20 1 32 — derunder 1 stycke 12 Pumpträd, oborrade; se Master och Spiror. 3 Bibbor, längre eller kortare 1 tolft 9 Anm. Vid export af Ribbor bör behörigen styrkas, alt de äro fyrkantige och förfärdigade genom söndersågning af större timmer, i hvilket afseende betyg öfver nämnde förhållande skola vid Tull-Journalerne bifogas. Bih. lill R. St. Förslag till underd. Skrifvelse, N:o i 36. Tn Ilva rrlp Qvantitet För Inf. Tull. Tullberäkn. Banko. It:dr sk. r. li:dr sk. r. Trädvaror : — 32 — Sparrar af Furu och Gran af mindre tjocklek än 8 tum midtpå 1 stycke — 6 — Anm. Sparrar af furu och gran kunna utföras både liksidiga och platta.
Enär 3 § uti den för Utskottet gällande Inslruction, bland annat, innehåller ett förhud för Utskottet att omedelbart till Öfverläggning upptaga något, som syftar till rubbning eller förändring i Banco-Inrättningens lmfvudgrunder, ursprungligen intagna i Rikets Ständers Beslut och Förord - ning om Banken af den 22 September 1668, samt numera, efter de förändringar, närvarande förhållanden påkallat, bestämda genom de af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer år 1830 fastställda Lagar, angående myntbestämningen, och för Rikets Ständers Bank; så och då hvarken motionären uppgifvit eller Utskottet kunnat inse ringaste skäl för den gjorda framställningen, hvilken åsyftar ett upphäfvande af ofvanberörde Lagar, har Utskottet skolat hemställa, att samma motion må lemnäs utan allt afseende. Om hvilken Utskottets åsigt Lag-Utskottet blifvit, genom protocollsutdrag af denna dag, undei rätladt. Stockholm den 9 September 1844. Bilt. till R St. Prat. 6 Sami. 1 Afd. 4 tidft. 1 2 Banco Utskottets Memorial N:o to ock Utlåtande, N:o ti. Ank. till F.xp. Utsk. den 23 Sept., kl. 3 e. m. Memoria!, i anledning af gjorda anmärkningar vid! Utlå tandet, N:o 4- Högv. Preste-Ståndet liar väl, genom protocolls-uldrag af den 31 näsllidne Augusti, till Utskottet återremitterat Utlåtandet N:o 4, i anledning af Kyrkoherden C. M. Lithners ansökning om eftergift af öfver-ränta för Discont-lån; men som berörde Utlåtande, enligt ankomne protocollsutdrag, är vordet bifallet af Höglofl. Ridderskapet och Adeln den 11 innevarande September, af Vällofl.
— Att det numera icke gör en likartad effekt bevisar: att på den Svenska timonen sitter en Konung som fördomsfritt följer med sin tid och i alla vigtiga samhällsfrågor gifver akt på den allmänna opinionens påtryckning; All den ofta upprepade lexan om oåndamålsenlighelen al det hittills gällande sättet för beväringsungdomens mönstringar och vapenöfningar hos Svenska Folket rotfästat den öfvcrtygelsen alt en så riksvigtig national-angelägenhet kan, och bör, på ett ändamålsenligare vis ordnas ulan bortslösande af Statens medel, men ändock till ett säkrare värn för Fäderneslandets försvar. — Då nu således både Regeringen och Rikets Ständer står på våg alt vilja godkänna principen af en allmän, fastän frivillig nationalbeväpning; så anser mången det vara skäl att med ens taga steget fullt ut. —■ Alt landets Regering härtill synes benägen bevisar ofvanantydde nådiga Propositioner, hvadan det beror helt och hållet på Rikets Ständer sjelfva att vidtaga en mera genomgripande reform härutinnan. Ständerna skulle dymedelst ådraga sig hela Svenska nationens tacksamma erkänsla och särskildt skulle de jordbrukande och näringsidkande medborgareklasserne, stadna i en oförgätlig tacksamhetsskuld hos de tvänne främsta Riks-Stånden, derest dessa beredvilligt medverkade till ett så fosterländskt mål. Man förutser visserligen att det till en början möter icke så ringa svårigheter alt förändra beväringsinstitutionen till en allmän nationalbeväpning, destoheldre som del kan antagas att en hel nation icke genast är hemmastadd i alla till krigsyrket Motioner i Bonde-Ståndet 1862. N:o 70. 95 hörande finesser, utan alt härtill fordras åratal för att en ny generation, som blifvit frän barndomen öfvad i de allmänna skolorne, skall hinna uppvexa och blifva tillräckligt härdad i detta yrke; Men man finner lika osvikligt att förnuftet fordrar det man såväl i denna som i alla större reformer sätter yxan tili roten och heldre än att offra sina krafter på halfmcsyrer, förenar sina bemödanden om åstadkommande af något mera helgjutet, hvarmed nationen både för närvarande och kommande tider kan vara belåten.
Ständer kunna fästa så liten uppmärksamhet på den eqvivoqua ställning, hvari Canalverket befann sig, då det blifvit förkla» radt, att man gjort missräkningar, att Bolaget ej kunde verkställa Canalhyggnaden utan betydligt understöd af Staten , att det häftade för skulder, att dess Credit var redan vacklande. Oaktadt alla dessa varnande förebud till obe. ståndet, erhölls dock det begärta ökade Creditivet, utan ny underpmt och med de förra återbetalningsvilkoren, änskönt det först begärtes blott på några dagar, sedan på 18 Måna-' der, och sluteligen förklarade CommerceRådet Santesson i BancoUtskottet , att Disconten ej var belåten med Creditivet på andra vilkor, « Den 17 Marlit, e. m. 141 än det förra erhållits. Nu mera synes, att tro-: ligen Banquen skulle kunna förlora åtminstone en del af denna Summa , och derföre lärer man vara betänkt på att genast vilja dela Massan med de öfriga Creditorerne, ehuru de Fordringar Disconten äger , tydligen härleda sig från de i Disconten insatta Medel emot TreprocentsSedlar , alldenstund den Million , som Disconten lånt till CanalDirectior-en, blifvit använd till förbättring af Banquens Pant, och således bör på Banquens fordran afgå ; för den återstående halfva Million , äro Instrumentalier, Materialier m. m. vid CanalVerket, förmodligen en säker valuta. Härutaf föijer, att, derest Utskottens project bifalles, så blir det Innehafvare af TreprocentsSedlarne, som, medelst en förlust af 20 £30 Procent, måste godt-: göra Riksens Ständers misstag vid sis,ia Riksdag att låna Penningar åt
Den så kallade afrösningsjorden eller skogsmarken vore der icke allenast af en ojemförligt större vidd än den odlade, utan den vore kuperad med en myckenhet berg, hvaremellan sjöar, myror, träsk och odlad mark varierade. Den så kallade odaljorden bestod på de flesta ställen af ett ganska inskränkt omfång och vore stundom af mycket svag beskaffenhet; deremot funnos utjordar till en icke liten betydenhet och dessa lågo spridda i skogar, på kortare och längre afstånd, stundom en mil och derutöfver från hemmanens bostäder. När nu hemman med sådana spridda egor undergingo styckning, så vore den svårighet dermed förenad, att hvarje åbo vore tvungen att hafva sin bostad vid den så kallade odal-jorden, så vida hemmans-delen skulle få någon tjenlig mark till åker; deraf följde att denna jord, i likhet med utegorna, skulle i de flesta fall delas i lika förhållande till den utklufna delen. Ingendera lottegaren erhölle beqvämare läge för utjorden, vägen till densamma vore lika lång, och fordrade således en nära dubbel tidspillan för att komma tilt och från jorden, än då den sköttes under en mans ego. Detta förhållande gjorde att det blefve en ren omöjlighet att stycka ett hemman i huru små lotter sorn helst, med mindre än att jordbruket skulle deri genom sättas i vanmagt och egarne till de små lotterna blifva totalt ruinerade. I motionärens hemort hade man derföre ansett, att jord-afsöndringar vore mera lämpliga, emedan hennnans-egaren dervid hade tillfälle att afsöndra den del af jorden, som i anseende till läget funnes bäst tjenlig att aflåta, och derföre hade motionären äfven påyrkat en sådan förändring i de härom gällande stadganden, att de hufvudsakliga hindren för den mindre bemedlade att skaffa sig en jordtorfva blefve undanröjda. 46 Sammansatta Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsh. Bet.
Jag instämmer i den redan yttrade önskari brix återremiss af Utskottets Betänkande. Grefve Lowenhjelm, Carli Jag vill visserligen icke bestrida återremiss af Betänkandet, men då i Grefve Gyllenborgs dervid skrifteligeri gjorde anmärkningar förekommer en uppgift, som icke är riktig, utber jag mig att få densamma rätta* Grefven yttrar nemligen, att då Förstärkningspianskapets antal Var bestämdt till högst 5o,ooö mari, skulle deremot Beväringéns samtelige classer, utgöra dubbelt så mycket. Förhållandet är dock) att Hela Beväringen icke uppgår till mer ari 6ö,ood å 70,000 man* Hvad åter beträffat Den 5o April f, ni, Kerr Änckarsvards anmärkning, att Regeringen så mycket mindre lärer anse någon brist på manskap vid ett uppkommande krig vara att befara, sorn hön gått i författning antaga hästar i stället för soldater* så käti jag för mili del icke betrakta detta såsöiii bevis på riågot annat; äri att Regeringen behöfver hästar i krigj icke ätt hon har öfverflöd äf manskap, jag änhållér alt detta yttrande får åtfölja återremissetb Herr von Heijne, Georg: Vid det förslag; éom sistförflutne år gjordes till Extra Rotehållarne, att vid påkommande krig uppsätta hästar i stället för Soldater, hafva flere Herrar Laridshöfdingar betraktat ifrågavarande Rotétirig rir kamma synpunkt, sorn den, hvarutur ÖeconomieUtskötfet nu framställt den samma; meli jag tnåste bekänna, att denna synpunkt för niig vikar sig vara alldeles oriktig. Med deri stående Arméen meriar man ej blött deri i fred exercerade öch paraderande delen af ärtnéeri, ritari allt försvarsriiariskäp, sörii i krig utgår, efter gft bestämdt nummertal. Efter denna grund käft Således endast Beväringen ifrån deri ./idertde Arméen undantagas; rribn Extra Roteringen här ett fastställdt nummertal, och är irideld att utgå
Jag anser detsamma ganska billigt, ty om landthandlare draga vinst af sitt yrke, är det icke mer än rätt, att de åtminstone med några afgifter bidraga till städernes uprätthållande, eller till lindring i de Statsutskylder, hvilka åligga städernas köpmän, som förlora sin förtjenst genom landthandlarnes mellankomst. På grund af hvad jag nu haft äran anföra, anhåller jag om återremiss af betänk. Frih. Cederström: Ehuru jag gerna vill instämma i åt skilliga delar af Hr v. Harlmansdorffs framställning om landthan - Den 20 Mars f. m. 191 delns skadlighet i allmänhet, tror jag likväl, att denna framställning icke är tillämplig å ifrågavar. punkt, som angår den s. k. brukshandeln. Samme talare har t. ex. ordat mycket derom, att landthandlande ofta kunna antagas vara trasslare, de der innästla sig i socknarne och slutligen falla fattigvården till last. Jag tror icke, alt detta yttrande kan tillämpas å Bruksägare, hvilka äro såsom fastighetsägare bosatte inom församlingen, och jag förmodar, att hr von Hartmansdorffs mening icke heller varit sådan.
Direktion förvaltas, genom nådigt Bref af den 8 Oktober 1851 täckts den sålunda verkställda nya voteringen för provinsen Jemtland till framtida efterrättelse i nåder fastställa, att, såvidt omständigheterna det medgåfve, från början af 1852 träda i verkställighet. Antalet af ständiga rotar i det nya roteringsverket uppgår till 925, af hvilka 400 bilda en hästjägare-eorps om 200 man, samt de öfriga en fotjägare-corps om 525 man; hvartill komma 9 extra rotar, hvilka åtagit sig under krigstid prestera häst. — Emot en, en gång för alla bestämd ersättning afstodo ägarne af Gustafs och Carlbergs kopparverk från den samma verk i äldre tider förunnade rätt, att i kol, ved och körslor uppbära räntorne af visse hemman inom Undersåkers tingslag, I)vilka hemman, uppskattade lill 37 rotar, derigenom blefvo förbundne att från och med nästpäföljande året i roteringsskyldighet ingå; äfvenledes hafva de fleste nya rotar, sammansatte af hemman, hvilkas frihetsår då ännu icke gått lill ända, antingen frivilligt, emot erhållen ersättning, genast inträdt i rotering, eller sedermera, vid frihetsårens utgång, deruti ingått, så att de nybildade bägge Corpserne för det närvarande äro till nummerären i det närmaste fullt komplette. Från Roteringskassans kapitalfond, som, sådan den från Krigskollegium till Direktionen aflemnades, aldrig får minskas, utgå årligen soldatens lön, lega och servis, jemte det beklädnadsoch sadelmunderings-bidrag, sorn rotehållarne eljest skulle vidkännas; hvarjemte rotehållarne från kassan erhålla ett visst bidrag till uppköp af ny nummer-häst, när redan insalt kasseras; hvadan alltså rotehållarnes prestationer äro inskränkte hufvudsakligast till anskaffande af karl samt dennes förseende med torp eller motsvarande ersättning, äfvensom till nummer-hästens utfodring och vård.
Bevillning utgår med vissa prooent af Testamenten, Gåfvor, Fidei-Commisser, Art', Fynd och Vinstmedel. Från en dylik Bevillnings-afgift må dock undantagas Testamenten till fromma Stiftelser, samt sådana Dispositioner, Gåfvor och Inkomster, som ej i värde uppgå tilt 5o R:dr Banco, eller hvilka, så väl som Arf, icke tillfalla personer i det slägtskaps-förhållande, sorn 2 Art, 7 §. Bevillnings-Författningen såsom undantag upprepar. 9:0 Bevillning utgöres efter serskilde bestäinmanden af personer i Städerna och på Landet, hvilka hafva sådana utvägar att sig försörja, som icke lämpligen kunna hänföras under ofvanupptagna Bevillnings-grunder, hvarvid, i afseende på classification, gäller hvad Fjerde punkten här ofvan innehåller, 10:0 Berednings-, Taxeringsoch PröfningsComiteerna må ega, när grundade skäl dertill äro för handen, att Fastighet blifvit uppgifven utöfver eller under dess verkliga värde, att detsamma nedsätta eller höja; dock böra skälen dertill i Prolocollet antecknas; äfvensom ja Bevilfoings-UlsAoltets Utlåtande N.-o itt. det i Mimrai-Tariffen bestämda förhållande i allmänhet icke får understigas,. 11:0 Hufvudsakliga Stadganderne i 3 Art. 2 , lq, 18, fg, 2Q, 21 och 22 Mom. af 182.3 års Bevillnings-Författnrng, em värdering af Fastigheter på Landet, böra bibehållas; dock med uteslutande af föreskriften, att icke någon Egendom får åsältas lägre värde, än den kunde komma att ega vid försäljning utan tvångsmål. 12:0
En kort redogörelse för vår på Albions ö så fräjdade landsmaninnas lif * Prisbelönad uppsats vid Tduns nionde större pristätiing. och verksamhet torde därför ej sakna intresse, åtminstone för dem, som ifra för, att kvinnans verkningskrets icke uteslutande inskränkes till hemmet. Detta må icke tagas såsom ringaktning för denna hennes viktigaste, af naturen gifna uppgift; men icke alla kvinnor blifva kallade att fylla en plats i hemmet. Dessutom ligger mångens begåfoing åt helt annat håll, och deras lif skulle vara förfeladt, om de ej finge egna sina krafter åt en nyttig, det allmänna gagnande verksamhet. Må följande skildring af en af våra medsystrars framgång rädda någon från att tappa modet och egga dem, som satt sig ett visst mål före, att trots alla hinder och motgångar fullfölja det med okuflig energi. Martina Bergman föddes år 1849 i Skåne, icke långt från rikets andra universitetsstad. Fadern, som egnat sig åt landtbruk, hade tidigt lemnat sin hemort, Småland, för att söka sin lycka i den rikare grannprovinsen och, ehuru han börjat med två tomma händer, redan i unga år sett sig egare af en ansenlig förmögenhet och i stånd att gifta sig. Hans hustru var ai skånsk släkt, och han hade med henne sex barn, två söner och fyra döttrar, af hvilka senare Martina var den äldsta. Föräldrarnes oberoende ställning gaf dem tillfälle att ge henne en god och vårdad uppfostran. A f brödernas informatorer och en synnerligen kunnig och nitisk, sitt kall hängifven, samt både på hufvudets ocb hjärtats vägnar rikt utrustad lärarinna erhöll hon undervisning i musik, lefvande språk och vanliga skolämnen. På lediga stunder ströfvade hon omkring i skog och mark, besökte ofta de underhafvande och var i månget torftigt hem en kär och välkommen gäst.