Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Förordningen den 30 November 1855,angående expeditionslösen; 14:o samme ledamot, om ändring i Handels-ordningen den 22 December 1846, i fråga om det afstånd från stad, hvarinom salubod å landet må anläggas; 15:o /?, F. Gross från Calmar län, om förändring i grunderna för röstberäkningen vid sockenstämma; 16:o Johannes Svensson från Skaraborgs län, om ändring i gällande Handelsordning, i hvad angår salubods öppnande å landet; 17:o Häkan Nilsson från Christianstads län, om ändring i gällande stadganden, rörande bränvinskontrollörsbelättningen, jemte yttranden; 18:o J. 0. Sundgren från Stockholms län, om rotehållarnes befriande från båtsmanshållet mot erläggande af vakansafgift till Statsverket; 19:o Gustaf Hullman från Nerikes län, om ändring i gällande författning, rörande mått, mål och vigt, i hvad angår tiden för omkröning; 20:o Daniel Danielsson från Jönköpings län, om kronofogde-tjensternas upphörande elior ock tillsättande af en Kommitté, för afgifvande af förslag till enklare och ändamålsenligare redovisningssätt för den s. k. fögderiuppbörden; 21:o N. P. Bäckström från Calmar län, om rätt till värdskapet å vissa till boställen åt tjenstemän på Öland anslagne kronohemman; 22:o samme ledamot, om kronobrefbäringens öfvertagande af Staten; 23:o samme ledamot, om bestämd föreskrift, att atflyttningsattest för inhyseshjon skall upptaga dess hela familj; 24:o samme ledamot, om ändring i sättet för presterskapets aflöning; 25:o Johannes Andersson från Jönköpings län, om ändring och tillägg i Kongl. Kungörelsen den 11 Augusti 1854, i fråga om ersättning till nämndemän för syner m. fl. förrättningar; 26:o Matts Persson från Stockholms län, om upphäfvande af Kongl. Förordningen den 17 September 1783. rörande åtskilliga lotshemman förunnade friheter; samt 27:o Svante Bergström från Östergötlands
Detta är orsaken hvarföre det är så vigtigt, att bevilja det begärdta förskottet, för det att arbetet ej må afstadna i år, innan man hinner 18 H. 10 i46 Den a6 Mars e. ra. * bereda hufvudfrågan. Men kanske ingen tillgång finnes utan att göra den rubbning i myntväsendet, som ej kan af en värd Talare högre ogillas, än af mig? En värd Talare, min vän och sjelf Fullmägtig i PiiksgäldsContoret, har sökt upplysa, huru detta Verk skulle nu sakna all tillgång tili den ifrågasatta förstärkningen. Jag ber härvid om tillåtelse att få upplysa tvenne omständigheter, den första att min värde vän lärer endast upptagit RiksgäldsContorets behållning på räkningen N:o i eller för dess vanliga utgifter, ej den på räkningen N:o 3 eller för de i8a3 beviljade anslagen till Canaloch andra byggnader. Denna sistnämnde räkning emottog den 2 Januari i år i5o,ooo R:dr från Banken på förra årets inbetalning från StatsVerket, och emoltager i år hela 1828 års anslag å Banco-vinsten, utan alt äga nu mera, sedan alla de beviljade anslagen blifvit bestridda, andra utgifter än liqviden af mindre betydliga skulder till Banken och på 3-procents-räkningen. Denna fond måste således kunna lemna disponibel behållning. Den andra omständigheten är, att just nu befinnes RiksgäldsContoret äga de största förskotterne till StatsVerket å Statsbrist-summan, då från början af nästa månad Bevillningen, sorn. skall betacka dessa förskott, börjar att inflyta. Härigenom stiger också Cassabehållningen å räkningen N:o 1 från sitt nu af Herr von Hartmansdorff uppgifna låga belopp. Den 26 Mars c. m. «4 7 l onder somraarn, till 1 million R:dr oell derutöfver.
För min del våll jag med några undantag bifalla denna §. Bland de anmärkningar, jag har att anföra, mot densamma, torde tillåtas mig först att nämna, det jag an-' ser hvarken rätt eller nödvändigt att infordra en del af de upgifter, som i flere af denna paragrafs momenter äro föreskrifne. Mig synes, att man i flere fall gått enskilda personers affärsförhållanden allt för nära, hvilka derigenom blifva offentliga. Yisserligen har Htsk:t föreslagit, att vissa upgifter, sedan de blifvit aflemnade, skulle förstöras, men icke desto mindre anser jag att dessa upgifter ej böra lemnäs. Det har blifvit ålagdt egare af fast egendom att upgifva brandförsäkringsvärdet och försäljningspriset, samt egare af egendom i stad att upge Myrornas belopp, hvilka årligen upbäras, äfvensom upgift fordras å det årliga arrendet eller hyran för hvarje på landet belägen utarrenderad eller förhyrd fastighet. Dessa upgifter anser jag ingalunda tillfyllestgörande, alldenstund erfarenheten visat, att de i de flesta fall ej äro tillförlitliga. Det är derföre lika lätt för Bevillms-komitéens ledamöter att sjelfve skaffa sig dessa upgiftar, som för egaren att lemna dem. Ett annat skäl hvarföre jag ej anser dem vara nödvändiga, är det, att de ej skola ligga till grund för Bevillnings-komiténs beräkningar, utan endast tjena till ledning för komiténs omdöme. 156 Den 16 Maj f. m. I afs:de å de upgifter, sorn fordras af fartygs egare, förefalla mig dessa föreskrifter sådana, att detta mom. ej kan bifallas. Af fartygsegare fordras upgift å hvarje honom tillhörigt, under sednast förlidna år begagnadt eller färdigbygdt fartyg af minst 5 lästers drägtighet, och å sådant fartygs lästetal, byggnadsoch förhydnings-material samt drifkraften af derå anbringad ångmachin, hvarjemte bör uplysas, huru fartyget under samma år varit användt.
Krigsoch Kammar-Collegieme,’ hvilkas Utlåtanden häröfver infordrade blifvit, hafva, i hvar för sig aflåtna underdåniga skrifvelser den 31 Maji 1826 och den 15 Oetober 1827, hufvudsakligen yttrat-' Kongl. K' igs-Collegium, att, som, vid anställd granskning af Commissionens förslag, någon hufvud* i6 Stats sarfitAllm. Besv.o.Oec. Ursk. Utl-M073. saklig anmärkning icke förekommit, Kongl. Collegium funnit sig böra tillstyrka Kongl. Maj:ts Nådiga bifall till såväl rotejemkningen, som till det projecterade Kneckte Contractet; att, i afseende å det af Rotehållarnes Deputerade gjorda förbehåll, att den framdeles blifvande roteiingen i Jemtland må varda bygd på samina grunder, sorn för den öfriga roteringen i Sverige blifvit lagde, Kongl.
Diskont-verken anvisade och derifrån inom landet utlånade medel, sä hafva Bankofullmägtige derom meddelat föreskrifter, i stöd af hvilka de medel, som icke redan blifvit till Banken äterguldne för fullgörande af den i nästlidne September månad ä länet verkställda första inbetalning af 3,000.000 Riksdaler, skola utur rörelsen indragas och till Banken aflemnas i 3 ungefärligen lika stora delar, deraf en i Maj, en i Augusti och en i November månad detta är; varande, såsom följd häraf, längsta utl^ningstiden bestämd till den 1 i sistnämnde månad. Återbetalningen afomförmälda 9,000.000 Riksdaler, hvilken, enligt Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, skulle i mån af behof och öfriga omständigheter fördelas på åren 1860—1863, synes Utskottet lämpligen böra verkställas under åren 1860, 1861 och 1862 med en tredjedel, eller 3,000,000 Riksdaler ärligen, sä att ifrågavarande liqvider må varda afslutade det år, dä Rikets Ständer skola till nästa lagtima riksmöte sammanträda. Härigenom skulle väl utlåningen från Stats-länefonden upphöra ett är tidigare, än Kongl. Maj: t föreslagit, men denna förkortning af utläningstiden bör icke komma att medföra något menligt inflytande pä penningeställningen i landet, emedan de till Banken indragna medel skola derifrån till KiksgKlds-konto - JBanko-TjtskoitrU Memorial K:o 18. 3 ret aflemna*, flir att användas till jemvägsarbetenas bedrifvande, och kunna, i händelse medlen icke skulle härför genast' effurdras, af Riksgälds-kontorets Styrelse under tiden i lane väg disponeras, hvarigenom desamma i hvilketdera fallet som helst komma allmänna rörelsen tillgodo.
Dä det ar Statens owilkorliga pligt emot Lesia medlemmar att ombesörja en nödig och tillräckelig Lakare-wärd, anser lirstottet alla de medel som leda till detta ändamål böra kraftigt anwandas, och Utstokret twiflar icke att just genom ändamälets winnande kostnaden dertill mängfaldigt ersattes, sä mycket »nera som den sanningen icke kan bestridas, att ju mindre folkmängden är i afseende pä Landets widd ju -an - 612 Den 14 Zebruarii. angelägnare mäste dest bibehållande wara för Landers odling och forswar, men som besia ämnen e> nllhöra detta Utstötts närmare pröfning, sär Utskottet till Riksens Höglost. Ständers eget godtfinnande öfverlemna, att widtaga sädane mait och steg, hwilka i detta afseende, bäst finnas tjenlig».
Ståndet antog för densamma följande förändrade lydelse: l:o För alla de barn, som det åligger att Folkskolan besöka, äfvensom för dem, hvilka, efter föräldrars eller målsmäns önskan, blifva i de föreskrifina läro-ä milena hand ledda hemma, bör undervisningen vidtaga, då de uppnått en ålder af 7 år, skolande det likväl öfverlemnas till försa tillingarne sjelfva att närmare bestämma skol-åldern efter förhållandena i hvarje ort; dock så, att undervisningens början ej må uppskjutas längre, än till 9:de året, men öppet lemnäs hvarje barn alt, äfven före 7 års ålder, få af undervisningen sig begagna. 2:o På tider, som af hvarje Skol-Styrelse närmare bestämmas, böra offentliga examina med barnen i Folkskolan anställas. Sådana förhör skola ock Prot. Ut Jr. d. i Mars 184t. 143 hållas med de barn, hvilka icke bevistat Folkskolan, dertill Skol-Styrelsen äfven åligger lämplig tid och ställe utsätta. §. 8. Denna §. fann Ståndet kunna helt och hållet ur förslaget utgå, helst derom blifvit af Ståndet stadgadt i 1 §. §• 9. Ansåg Ståndet böra erhålla denna lydelse: ”Hvad örn Folkskolorna på landet, och dervid anställde Lärare stadgadt finnes, gäller äfven för dem i städerna.” §• Jo, Ståndet bestämde för densamma följande lydelse: ”Ehuru utanläsning af Catechesen i Skolorna hör ega rum under Lärarnes ledning, åligger det likväl vederbörande Presterskap att meddela barnen undervisning i Christendomen, samt att för sådant ändamål infinna sig i Skolan, så ofta tjenste-åligganden och öfriga förhållanden det medgifva.” §. 11. Ståndet ansåg denna §. kunna och höra utgå, hufvudsakligen på den grund, att nödiga, stadganden härom redan förefinnas. §. 12. Ira mom. ansåg Ståndet böra utgå. 2:o Med ogillande af Utskottens förslag, fann Ståndet, alt momentet borde erhålla följande lydelse:
Men bristen på billiga kommunikationsmedel gjorde, att malmen, innan den hunne hyttorna, redan stöde i så högt pris, att behållningen vid malmens förvandling till jern blefve ganska ringa, då frakter och omkostnader medtoge nästan hela förtjensten. Ändamålet med Frövi—Falu-banans anläggning vore nu dels att sätta detta ofantliga malmfält i beröring med mellersta och norra Sveriges kolskogar, dels att bereda en lätt och beqväm utväg till Stockholm och Göteborg för Dalarne och nordöstra delen af Orebro län. För att kunna göra sig ett begrepp om vigten deraf, att Frövi—Falu-banans anläggning icke längre uppskötes, har motionären erinrat om don kritiska ställuing, hvari Sveriges jernhandtering för närvarande sig befinner, i följd af den ofantliga utvidgning denna handtering tagit såväl i England, som i andra jeruproducerande länder. På de flesta marknader, der Svenskt jern förut uteslutande haft afsättning, såsom Portugal, Medelhafshamnarne, Ostindien, Kina med flera orter, hade de bättre Engelska jernsorterna börjat mer och mer ersätta det Svenska jernet, och förbrukare, som förut uteslutande ansett träkolsjern dugligt, hade kommit under fund med att andra jernsorter, ehuru ej fullt så goda, stöde till huds till ett lägre pris, som fullt upp motvägde dess minskade godhet. Det vore derföre nödvändigt, att ju förr desto hellre tillvägabringa associationer för anläggning och drifvande af stora verkstäder; att öka tackjernshandteringen och i förening dermed anlägga bessemer verk; att inom landet tillverka jernvägsmateriel; att uppdrifva stångjernets förädling och allmännare använda ångkraften samt göra allt för att minska transportkostnaderna. Sverige egde outtömliga tillgångar af de rikaste jernmalmer samt, ehuru i andra delar af landet, ofantliga bränsletillgångar, andvändbara för tackjernsproduktionen, ifall någon malm der funnes att tillgå; och inom landet funnes jemväl en vid skogsoch bergshandteringen uppammad och ihärdig hefolkuing; — men det saknades kommunikationsBih. till It. St.
Efter inhemtande af det utaf Gr. af Ugglas omnämnde förhållande, att Ekon.-Utsk:t skulle hafva tillsatt en särskild afdelning för dessa frågors behandling, — ett förhållande, hvilket säkerligen för många och särskildt för mig hitintills varit obekant, — anser jag mig böra uppskjuta att i frågan uttala något bestämdt omdöme, förrän jag erhåller kännedom om, hvilka denna afdeloings ledamöter äro. Likväl qvarstår en omständighet, hvilken redan förut af mig blifvit påpekad, eller att Ekon.-Utsk:t utgöres af icke mindre än 48 ledamöter. Om frågan komme direkte från afdelningen, vore långt mindre att dervid erinra; men detta är icke händelsen, utan afdelningen skall sedermera få sitt Betänk, behandladt af dessa 48 ledamöter; och först derefter kommer frågan från sjelfva Utsk:t. Detta stora antal ledamöter försvårar behandlingen i Utsk:t högst väsendtligt. En annan talare, Gr. Hamilton, har påstått, att det särskilda Utsk:t icke skulle ega rättighet att afgöra dessa frågor. Detta sitt antagande har lian grundat på 3:dje mom. 36:te §:n R. O, af innehåll, att de af R. Skr tillsatta särskilda Utsk. »icke må befatta sig med andra ärenden än dem, hvilka, enligt R. F., på B. St:rs åtgärd ankomma.» Men R. Skr ega ju att i frågan ingå till K. M. med begäran att de af dem i ämnet utalade åsigter måtte hos K. M. vinna nådigt afseende. Detta måtte väl vara »en åtgärd». Jag tillstyrker fortfarande bifall.
Pä detta sätt skulle i Den 3i Octoberf. hk 4o3 denna kammare alltid finnas tillräckligt af friska viljor jemte mognad eftertänksamhet, och jag är öfverlygad, att en på detta sätt organiserad kammare icke skulle svika hvarken Konung, folk eller fädernesland, utom det, att uppnåendet af den äran att blifva ledamot af en kammare, bestående af landels ypperste män, icke i afseende på börd eller rikedom, utan fosterländsk anda, skicklighet, duglighet erkänd redlighet, rn. e. o. alla medborgerliga dygder, skulle blifva den högsta en Svensk man kunde eftersträfva. Så ungefär som jag nu i korthet antydt, skulle jag föreställa mig att den andra kammaren i vår representation borde se ut och vara upprättad, för att af R. o. Ad. med trygghet kunna bifallas, och af denna orsak är jag för min del emot det nu förevar. förslaget dertill, hvilket jag alltså anser böra alslfls. Jag har i det skriftliga anförande, som jag lör några dagar sedan afgaf, gifvit tillkänna i vissa fall orsaken hvarför jag icke kan gå iu på en kammare, der konungamakten icke har något att säga, och jag finner mig styrkt ytterligare i den tanken af yttranden, som här under dessa dagars discussioner blifvit fällda i afseende å valen af representanter till öfre och nedre kammaren. Till ytterligare stöd för min sats önskar jag alt få anföra, hurusom en talare föriidet aftonplenum med mycken kraft yttrade, för att bevisa öfre kammarens återhållande anda: ’’jag, jag är vald för fem riksdagar, men du är vald blott för en riksdag,” i hvilka ord jag linn‘er grundtexten till en lie! foliant af blifvande rabulism. När dessa fem riksdagars männer komma inom skål och vägg med de snart afgående, som måste kurtisera opinionen lör alt återväljas, så skola dessa två femtedelar snart veta att förskaffa sig pluralitet; — denna rörliga pluralitet åter snart förena sig med enriksdagsmännerna, som vilja göra sig värdiga ett val till öfre kammaren; — i denna fördelning ledd af opinionsflögeln, skall konungamakten, folket och fäderneslandet komma att sitta emellan.
Den 29 Maj. 52 9 gilla och befallte , att Nådig Skrifvelse, ordagrant dermed enlig, skulle hvartderä af RiksStånderi meddelas. Som ofvan. Enligt Protocollet M. I,lindborg. Storrriägtigste Allernådigste Konung! Efter infordrade uppgifter, så val från GeneralKrigs-Commissariatet för Svenska f. d. i Norrige Varande Arméen, sotn från Fältförvaltningarna i orten, öfver dessa Verks oliqviderade skulder, får Krigs Cornitéen, jemlikt Eders Kongl. Majus Nådiga befallning uti Bref af den 2 dennes, barbos i underdånighet öfverlemna ett GeneralFörslag öfver Krigsfondens hela skuld, så vida den hörer till Krigs-Comitéens directa liqvide. rande och varit känd vid sistlidne April månads slut. Detta Förslag upptager en summa af 2)5^5.840 Kalr 9 sk. f> r:st. Banco, hvartill icke obetydlig tillgång bör kunna påräknas uti inflytande försäljningsmedel för de elier Rustningarna och. Kriget öfverblefna Proviant lager; men då dessa medel, dels i anseende till långsam afsättning på effecterna, dels ock i anseende till det betalningsanstånd, som med Eders Kongl. Majus Nådiga tillstånd är och blifver köpare beviljadt, icke kunna på flera månader erhållas, och åtskilliga utgifter äro för hand, hvilkas bestridande icke skäligen medgifva ett sådant uppskof, såsom Regementets, Corpsers och Staters 3:<Ije Del. N:'o 6.7, 68. inne* 53° fien 5 9 Maj'.
När expeditionerne till Westindien och Medelhafvet företogos, voro, såsom upplyst är, krutförråden så fulla, att flere hade måst uppsättas lill förvarande af det krut, som af ny tillverkning införväntas, så vida försäljning ej mellankom; och det i88 Den 7 September f. m. gamla krutet äfventyrade förskämning. När dessa förhållanden då inträffade, så kunna sådana ännu blifva för handen; och har Utskottet då ansett för mera ändamålsenligt, att försäljning sker inom landet, och alt expeditioner utomlands öfverlemnas åt enskilta speculationen; samt att priset på krutet nedsättes för att göra sådana speculationer möjliga. I Utskottets, och äfven min tanka, kunna nu inga privata speculationer med krut på utrikes ort äga rum, emedan försäljningspriset ej skulle blifva motsvarande kostnaderne för exporten. Jag tror, för min del, att, ehuru det pris, som nu finnes bestämdt för inrikes försäljning af krut, understiger hvad krutet kostar Kronan, är det bättre, att, enär omständigheterna det påkalla, nedsätta detta pris ännu ytterligare, än att hålla det så högt som nu, och låta krutet skämmas i förråden. När Utskottet tillstyrkt, att priset på denna vara må nedsättas i den nion Konungen finner nödigt, tror jag, att Utskottet ej gått för långt i detta afseende. Utskottet har ej ovilkorligen tillstyrkt nedsättning, utan endast i den mon Konungen finner det nyttigt, det vill säga, om sådana förhållanden inträffa, som gjorde dessa expeditioner nödiga; sådana förhållanden, att Kronans förråd äga öfverflöd, så att man måste bygga nya hus m. m. till krutets förvarande; och tror jag, att det då vore rättare att nedsätta priset, än att behålla det så högt, Den 7 September f. m. 189 som det är, och behälla det odugliga krutet, samt öka förrådens antal. Grefve Gyldenstolpe!
Ehuru det vili synas Utskottet oförklarligt alt, på sätt Unders!yreisen nntydt, en enkel ränteheräkning skall medföra lika mycket och i visst fall mera besvär, än den förut använda meihoden att räkna ränta på ranta; likväl och då Utskottet, afven med antagande, att minskning i besväret genom det förändrade riintcberäkningssättet verkligen åstadkommits, icke är i tillfälle bedöma i hvad mån denna minskning må anses motsvara de genom ifrågavarande extrakt-arbete ökade göromål, anser Utskottet det viii böra bero vid Fullmäktiges förberörde tillgörande; men med afseende så väl härå sorn å de arfvodesoch ersättnings-belopp i öfrigt, Fullmäktige, tid efter annan, uppå gjorda anmärkningar, beviljat tjenstemän inom verket, som fått ökade bestyr sig ålagda, finnér Utskottet sig, i öfverensstämmelse med en åsigt, som under öfverläggningen hos Fullmäktige blifvit yttrad, böra förklara, att, dä en dylik förmän i allmänhet icke bestås tjenstemän, tillhörande andra publika verk och stater, oaktadt de för dem tillkomna bestyr och sysslanden ofta äro af vida större mängd och omfattning, än här varit fallet, synes något undantag i detta afseende så mycket. mindre böra ifrågakomma, för Bankens tjenstemanna-personal, som aflönirigsslaten lör delta verk redan uppgår till ett högst betydligt belopp samt någon jemkning deri borde kunna tillvägabringas om, såsom Utskottet anser både billigt och rättvist, de tjenstemän, hvilka erhålla förminskning i sina ordinarie göromål, ålades att utan serskild ersättning, fullgöra andra bestyr, motsvarande dem, hvarifrån de blifvit befriade; hvilket ock i Banko-Utskottets Berättelse, Jtä 10, med mindre svårighet* än nu är fallet, torde kunna ske sedan, på sätt i 8 § af Revisions-berättelsen omförmäles, uli de fullmakter, som utfärdas för en del Ban kens tjenstemän, icke upptages benämningen på den afdelning eller det kontor i Banken, hvarest den utnämnde skall tjenstgöra, utan att hans anställande i den ena eller andra afdelningen ankommer på Understyrelsen.
December 1757 utfärdade Kongl. Utmåls-förordningar, än äfven flera andra för bergshandteringens ordnande utkomna äldre ekonomiska lagar, Bergs-kollegium, i följd af erhållen Nådig befallning, under den 18 September 1848 afgifvit underdånigt förslag till Grufve-Stadga, hvaröfver, sedan Fullmäktige i Jern-kontoret, efter Bruks-societetens hörande, fått med underdånigt yttrande i ämnet inkomma, E. K. M:t, genom Nådig Remiss af den 27 Maj 1851, med bifogande af samtlige till detta mål hörande handlingar, i Nåder infordrat Högsta Domstolens underdåniga utlåtande, hvilket i sistlidne Januari månad inkommit. Detta angelägna ärende hade sedermera utgjort föremål för öfverläggningar inom Stats-Rådet, hvarest, efter granskning och jemförelse af de flera tid efter annan inkomna förslagen till författning i ämnet och med hufvudsakligt afseende å hvad Högsta Domstolens flesta ledamöter derutinnan yttrat, ett förslag till Grufve-Stadga blifvit uppgjordt, hvilket underställts E. K. M:ts Nådiga pröfning. Då likväl i detta så väl som Högsta Domstolens förslag är ifrågasatt att, beträffande inmutningar å kronojord, i vissa fall på inmutaren och i andra å krono-åbo, boställs-innehafvare eller annan disponent öfverlåta Kronans rätt till deltagande i grufve-arbeten samt ersättningar för inmutad mark, men ett stadgande härom icke borde ega rum utan Rikets Ständers medgifvande, och enär för öfrigt i en författning af sådan beskaffenhet som den förevarande måste ingå flera bestämmanden, under hvilka eganderätts-förhållanden äro beroende, har E. K. M:t, ehuru i den föreslagna stadgan eganderätten blifvit väsendtligen mera än i de äldre författningarne tillgodosedd, Expedilions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 185.
Majus ^Högstbervrde Nädiga striiwelse teckna Fäderneslandets wäs da genom otillräkliga utwägar att det förswara. Nkdwändighcten af Rikets förswar erkänna Riksens Islander lika enhälligt, ssm deras swillkorliga pligt att dertill pä ett »verksamt sätt bidraga i händelse af fientligt »rifall, likasom att den nu befintliga KrigSmagten i sädant sall behöfwer förstärkning. Det af Riksens Ständers Oeconomi?- och Beswärs-Ut« skött pä Lefia grunder författade Betänkande af den ro:d« i denne mänad, fä Riksens Ständer säsom deras underLänrga svar ä Eders Kongl. Majus omförmaldte Nädiga flrifivclse härhos i underdånighet bifoga jemte Protocolls, Utdrag öfwer de hos Riks-Ständen ferstilt deri föreflagne MoLificationer; Och som Riksens Ständer tillika öfwerlemnat till Eder Kongl. Majit att, i enlighet med de j Betänkandet stadgade af Riksens Ständer bifallne hufwudgrpnder, widtaga de mätt' och steg till Fäderneslandets förswar, som i nödens och farans stund kunna erfordras; sä anhälla Riksens Ständer i underdånighet, det Eder KonglMajit wid »verkställigheten deraf, täckes fästa Nstdigt afseende st de Modificationer, med hwilka hwarje Ständ inom fig ansett nödigt att deras bifall till samma Betänkande beledsaga. "Riksens Ständer framhärda etc." Stormägtigste MerNädigste Konung! Under det hos Riksens Ständer fräga uppkommit om afffaffande af de i senare ären wid Skånsta Husar-Regementet och Smälands Lätta Dragon-Regemente, inrättade Exercitie-Esqvadroner, hafwa Riksens Ständer ansett pä EderK^Kongl. MasttA Eget