Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man lärer hafva anmärkt, alt epitheten berycktacle, som jag i det ena projectet nyttjat i afseende på Pfalsiska Konunga-Huset, vore ganska olåmpelig, då detta ord kan tagas i 2:ne bemärkelser, både i en god och en elak. Så år frdlet med många ord, som derföre likaväl, någon gång båttre ån andra, kunna användas. Jag har trodt att i vårt språk, likasom i de främmande, hvaraf jag kan äga någon kännedom, är det en hos talare ingalunda sällsynt methode, att då de ej vilja amplifiera ett ämne, välja uttryck af en enkel och lättfattlig betydning; men önska de åter vid något tillfälle mera bildrikhet och utveckling, nyttja de ofta epi - 53* Ben 17 Februarii, theter af en dubbel och flerfalldig bemärkelse, just för att äga anledning att genom de omgifvande locutionerna fästa läsaren eller åhö-^ raren vidi den mening de åsyftat. Så har äfven jag bjudit till att göra, och det med full afsigt } eljest tyckas orden frejdade, rycktbara, namnkunniga $Cc., icke vara nog ovanliga för att hafva bordt undfalla mig* Phrasen i sitt sammanhang lyder sålunda: Svea Folk emottog vied aningar af sällhet och ära nyheten om de heliga band som skola förena Eden Kongl, Höghet med en Prinsessa, ättling af den bery cktade KonungaStam, som fordom gifvit Sverige Carlar och Hjelt ar, Jag vågar hemställa huruvida begreppet af ordet berycktade icke *5r genom omgifningen fullkomligt bestämdt; åtminstone vet jag ej af Carlar och Iijeltar sorn åi’o illa berycktade, lika litet som man kan sägas med aningar af sällhet och ära emotse föreningen med en Ått, hvars art af namn-r ^kunnighet vore tvifvel underkastad. Jag anhåller om tillgift för denna digression om obetydlighet; men, som jag nyss vågat nämna, hårleder den sig icke från auktorlig egenkärlek, utan från en billig tillbörlighetskånsla i anseende till ämnet.
I detta moment förekommer en dylik varning, sorn på ett föregående ställe blifvit borttagen, och jag hemställer, om icke här äfven kunde så ske, då momentet komme att erhålla följande Pen 29 Januari i e. m. 265 lydelse: Periocliske skrifters Utgifvare, hvilka , på sätt f § f. morn. förmår , äro underkastade Författare-ansvar, umgälle förbrytelsen, genom sådan skrift, dubbelt i alla de fall, der med penningar pliktas. Uppå af Hans Eoccellence Herr Grefven och LandtMarskadken framställd proposition, Lief denna af Herr Cederschjöld gjorda anmärkning, såsom Ridderskapets och Adelns gemensamma tanka, till ConstitutionsUtskottet hänvisad. § 6. 1:0 Intet hinder möte för Bokhandelsidkande, ej heller för utgifning till föryttrarule af någon skrift, vare sig inländsk eller utländsk. Grefve Frölich: I det nu upplästa Momentet förekommer ett konstigare ord: möte, i stället för det i gamla redactionen begagnade enklare: vare, hvilket jag yrkar måtte, såsom bättre, äfven nu begagnas. I öfrigt är här utelemnad en lång stroph angående böckers försäljning. Som jag ej kan inse, hvarföre sådant skett, önskar jag att samma stadgande, som finnes i nu gällande förordning, mätte här bibehållas. Herr Hjerta: Jag förenar mig så mycket heldre med hvad Grefve Frölich nyss anmärkt, som man af det föreslagne momentet Den 29 Januarii f. m. skulle kunna draga den slutsats, att böcker ej finge säljas annat än i Bokhandel, hvilket vore orimligt. Herr Cederschjöld: Mig synes att just detta följer af nästa moment. Friherre Rålamb: Jag får erinra der om, alt 2:dra momentet af ifrågavarande § innehåller hvarjehanda af hvad man anser vara uteslutet. Grefve Frölich: Efter den upplysning jag nu erhållit, finnér jag, att den senare af mig gjorde anmärkning förfaller, och inskränker mig derföre, att yrka det ordet 'vare måtte bibehållas, i stället för möte.
Jag tror att Utsk. lör ett sådant emot R. St:r vanvördigt förfarande förtjenar en tillrättavisning, och att R. Stur, af aktning för sig sjelfva, icke vidare böra lemna en sådan missaktning och egenmäktighet oanmärkt. Gr. Sparre: Jag hade trott, att den aktning för sig sjelf, hvarom den siste värde talaren ordat, hade bordt afhålla honom från att upträda på det sätt han här gjort och hvilket jag, såsom jag förut tillkännagifvit, icke kan bemöta med annat än tystnad. Oen l'fi November. 493 Ett vill jag dock nämna, oell det är, att kans upgift om det yttrande jag skulle under ett enskildt samtal med honom hafva fällt, ieke är med sanningen öfverensstämmande. Hr Cederschiöld: Hvad som yttras emellan fyra ögon kan naturligtvis icke ledas i bevis, men jag får, icke blott på min Riddersmanna-ära utan äfven såsom hederlig karl, försäkra, att min nyss gjorda upgift är med sanningen öfverensstämmande. Då nu först propos. till antagande af PresteSt:S inbjudning framstäldes, ropades Nej och uppå sedermera framstäld propos. beslöt R. o. Ad. att med afs:de på de uplysningar LagUtsbs Ordf:de nu meddelat, endast lägga förev:de prot.-utdrag till handlingarne. Föredrogs men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, Yällotl. BorgareSt:s den 14 dennes på bordet lagda prot.-utdrag N:o 415, innehållande inbjudning till instämmande i BorgareStis vid föredragningen af Statssamt Allm. Besv.- och Ékon.Utsk.-s Mern. N:o 35 fattade beslut rörande en ifrågastäld fyranläggning vid Brämöu. Föredrogs Konst.Utsk:s den 14 dennésjpå bordet lagda Mern. N:o 55, med Utlåt, om K. Propos., ang:de ändring af 5:te och C:te §§ i Reg:sF:n, i afs:de å StatsRådets sammansättning.
Ull skall andelen rubrik sammanföras med 20 sk. värde och 2 sk. införselstull, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, kommer contra-propositionen att utgöias af Bonde-Ståndets beslut, att bestämmelserna å Ull skola blifva de, som Utskottet i Betänkandet N:o 21 föreslagit, eller: Ull, okammad eller kammad: Grof Junk och Isländsk med 20 sk. värde och 2 sk. tull, samt all annan med 1 R:dr värde och 12 sk. tull allt per % vid införsel. Vid denna votering hafva befunnits 38 Ja och 81 Nej, hvarigenom Bonde-Ståndets beslut blifvit till contra-proposition antaget. Derefter bar, jemnlikt 31 1 punkten, följande votering i hufvudsaken egt rum: Den, som godkänner Utskottets uti Utlåtandet N:o 3o afgifna, af Presteoch Borgare-Stånden gillade förslag till redaction, värde och införselstull å Ull, nemligen: Ull, o':ammad eller kammad: Grof Juts k och Isländsk 20 sk. värde och 2 sk. lull per W, samt all annan 1 R:dr värde och 8 sk. tull W, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, anlages Bonde-Ståndets beslut. Voteringen har utfallit med S'] Ja och 62 Nej, på grund hvaraf Bonde-Ståndels i contra-propositionen intagne beslut blifvit antaget. Sextiondetredje voteringen, enligt Siy punkten. Den, som gillar Utskottets förslag, alt å Vindrufvor bör bestämmas 5 sk. införselslull per W, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, antages afgiften vid införsel af Vindrufvor till 6 sk. W. Voteringen har utvisat 44 Ja och 7^ Nej, hvadan lullafgiften vid införsel af Vindrufvor blifvit bestämd lill 6 sk. Hb. Sextiondefjerde voteringen, enligt 322 punkten. Den, som gillar Utskottets förslag, att enahanda tull bör åsättas Väfnader:
Pekad rätt för Allmogen, att pä Kronans Allmänningar, Parker och Gehäg upbryta i jorden stående stubbar samt anmanda dem jemte -kärnor efter rutnade windfälle» samt stenar och toppar till tjära och beck - 4i Den Z Julli. ibeck-tillwerkning; och 7:0 wäckt fräga om skatte» lösnings ratt till Domkyrko, Kyrko, Skole, Academi» och Annex med flera aä ziio» utus anflagne hemman. Godkännande af Lag-Utskottets särflilte utlåtanden angäende föreskrift wid Beswärs anförande i Hof-Rätterne öfwer Consistoriernes ukflag, samt föreflagne ändringar i ätskillige delar af hwad fom finnes stadgadt angäende lysning efter man, fom bortrymt ifrån Hustru. Bifall lill Stats-UtjkoUets yttrande öfwer Amiralen Friherre Leäerströms motion om rättighet för Kongl. Majit lill lans upiagande, i hwad det tillstyrker afflag och ogillande af Friherre Le» Zerström8 project. Äker-remifl af Stats-Utskotlels betänkande om ersättning för Capotter till Extra Roierings manskapet. Rcmifler till: Lag-Utskottet: Herr Commerce Räder Santesson memorial angäende förklaring öfwer Lagens stadgande om förpantning åfjord: Lag samt Allmänna BeswarSoch Oeconomia-Utffottet; Commerce Rädet Lanteslous memorial om skärpning i straffet för lurendrägeri och tullförsnillning: BewillningS-Utskottet; i:v. Com» merce.Räder Lanteslons memorial angäende granskning af Sjötulls! axan m. m. hwaruti CommerceRädee k>!orci!in6K och Bruks Patronen Duvell fig förenat a:o.
I E>5ra, meb utfåttanbe af namn, dlber, mer eder ntinbre arbetsförmåga, bråcfligffet, 0. f. ro.;, dfroen flaa Beftårat: uttrycfaö perfonen# ©möete, Sjenft etter befattning, ben rörelfe, näring eller fjanbtering t;an ibfar, fran# gafligbeter, SBerf odb Snråttnin*- gar, famt ånbteligen be bo# en broar boenbe jjyreSmån, elier anbre, broilPa befutom, för fig odb filt foll, åro pligtige, att enaf;anba förtecf» ningar ocb uppgifter aflemna. ©amma jlplbig&et åligger ocl görmynbare, i affeenbe på fina 2ttpnb»< lingar ocb befsa# ©genbom, famt Styresmän af 23olag, 2Berl ocb 3m» rättningar, ou.trebt ©terbbu#, eder amber concour# roaranbe 23o>, för ben; ©genbom en broar af bern. förroaltar ocp roårbar.. Strt. III. §. 45. 45 SIflmogen odj mtnbre ffrifFunnigc ^moänare t ©tjerne dga alt munbtligen mebbela bejja uppgifter» §•
»Män njuta .upder förrättpipgen jivarclera fy,ra B:dr r.-tpf gm dd~ Del* 3 December e. m. >19 »gen, sargit reseersättning efter skjuts för en häst, tili och från förr »röllningsslällct, så ofta de sig der infinna, skola-» Begärdes på bprdet. Frjh. Hjerta, Fredr. Philip, upläste 2:ne ipofioner så lydande: l:o. Sedan så väl hos E, o. Ad., sorn ock inom Högy. PresteSf., förslager blifvit väckta af ungefär samma syftning som den motion jag nu ämnar meddela, så torde väl kunna synas öfverflödigt härmed uptaga B. o. Ad:s lid; men då äfyen jag bar någon erfarenhet uti ifrågav:de sak, och denna är en af de vigtigastp som Bikets nu församlade St:r hafva att taga i öfvervägande, så tvekar jag ej att härmedelst äfven yttra min tanka, i det högst maktpåliggande ämnet, helst jag härvid har den fördelen att kunna sammanfatta och vidare utveckla frågan, i de delar der jag af andra, men ber tydande röster inom representationen, är förekommen. Ingen lärer förtänka mig att jag anser Folkskol,einrällningcn såsom en af vårt lands dyrbaraste och vigtigaste institutioner. D.Qjt är med en känsla af fröjdefull tillfredsställelse, som fosterlandsvännen måste erkänna den högsinthet och frikostighet, samt håg och vilja att åstadkomma pågot väldigt genomgripande godt för landels framtid, sotp Regering pcb Ständer samfäldt ådagalade, då }842 års folkskolestadga uttänktes, beslutades och utgafs. Och de inom kort öfver hela landet spridda, nybyggda, trefliga skolhusen tycktes gifva vid handen, att dep stora iéen om allmän, sann och lefvande folkbildning hade yupnit genklang inom Svenska brp^t. Det hör ej hit a,tt undersöka huruvida så verkligen var; och akt den pya föffattn.
Pä dcsta »vilkor, skulle man »val behöstva frukta, att de, som i en sä täng tid »vunnit allmänna förtroendet, skulle upphöra art göra sig deraf förtjente, och när denna Corps »vunnit stadga och anseende, skulle ej des; esprit likna Atheus Areopag, skulle icke i denna esprit finnas en ny säkerhet för »visheten ar dest beslut? Om nicnskliga naturens grunddrag alltid bliftva desamma, om det, som förenar menniskans intereste med dest pligt, merendels blir en borgen för dest dygd, männe »vi ej skulle kunna hoppas pä möjligheten af denna inrättning, och männe den icke skulle bliftva inseglet uppä den Samhälls-inrättnings säkerhet och beständ, som skulle infora en sädan gradation uti befordringar, och som säledes skulle »veta att begagna menniskans doldaste begär sorn ett band uppä dest förhällande, ända till en längt framskriden och Åtminstone »väl stadgad älder? Med detta förbehåll skulle kanske Högsta Domstolens politiska inflytande ännu mera kunna utwidgas, och den äga rättigheten till föreställningar »vid inbrott uti Constitution. Den skulle säledes kunna »väcka de tillsatte Myndigheters uppmärksamhet, äftvensom allmänna opinion, men den skulle ej i nägot annat fall kunna uppehälla Regeringens ätgärder, än dä frägan »vöre om tillkallandet af Regerings-Nämnden, och kallelsen dertill, oaktadt Högsta Domstolens tillstyrkande, icke kom att äga rum. Dä skulle Högsta Dom 3H - 594 Expeditioner till Rlls-Stäuden. stolen äga rätt förklara sig inaetw ock utge en Kungörelse om orsakerue dertill, samt ej förr äterträda i werksamhet, än Regeriugs-Nämnden more sammankallad.
Dessa äro de bidrag af Staten, som Pensions-Kassan åtnjutit och, hvad särskilt beträffar 3/>:delarne af Wadstena Krigsmanshus inkomster , med inskränkning till de så kallade äldre inkomsterna, för närvarande åtnjuter, men hvilka på långt när icke äro tillräckliga för ändamålet, hvarföre hvad som utöfver samma statsbidrag varit för pensioneringen af nöden måste fyllas genom tillskott af Armeen. Om del icke kan bestridas, alt Slaten har förbindelse att med lämpligt underhåll förse Armeen tillhörande embetsoch tjenstemän, då ålder eller följderna af erhållna blessyrer nödga att lemna tjenste», måste äfven lagas för gifvet, såsom följd af en slik förbindelse, att Statens anslag för pensioneringen bort och böra i främsta rummet för ändamålet användas; och då dessa anslag varit otillräckliga, ligger äfven i sakens natur, alt något upplag af statsbidragen icke kunnat ske, och att Årmeens Pensions-Kassas fond måste hafva tillkommit af Armeens egna tillskott, hvarföre ock denna fond rätteligen bör anses såsom en Armeens tillhörighet. Statsbidragen och Armeens Pensions-Kassas egna tillgångar ingå uti gemensam redogörelse. £n speciel granskning af redovisningen för de förra kan således icke äga rum, utan att äfven vidröra redogörelsen för de sednare. Rikets Ständers Revisorers granskningsrätt bör val icke anses vidsträcktare, än att tillse, det bidragen af Staten blifvit använda för det ändamål, i hvilket de äro gifna, nemligen till pensionerande af öfveroch underbefäl samt civile tjenstemän från Armeen. För en sådan granskning har, i likhet med hvad skett till föregående Stals-Revisioner, äfven nu blifvit till Rikets Ständers Herrar Revisorer öfverlemnadt, för åren i838 och 183q , dels Utdrag af Armeens Pensions-Kassas Hufvudböcker, upptagande så väl beloppen af tatsbidragen, utom räntan å f. d.
Jag har begärt ordet endast i anledn. af ett yttrande utaf Hr von Hartmansdorff. Han säde nemi., att ingenting är naturligare, än att det gamla bolaget ansvarar för sina ingångna förbindelser. Jag ber, att, såsom svar på denna invändning, få åberopa lista punkten i Utsk:s Betänk., der det heter, att det nya bolag, som bildar sig, skall, för att få åtnjuta del föreslagna låneunderstödet, ”äfven åtaga sig betalnings-skyldigheten för det till jernvägs-anläggningens utförande från Handelsoch Sjöfarts-fonden utbekomna lån å enahanda belopp.” Staten riskerar således ingenting genom att öfvertaga sistberörde lån från Handelsoch Sjöfarts-fonden; den blott undviker alt taga med ena handen och gifva med den andra, och sä framt Slaten vill understödja företaget, kan jag icke finna, att någon betänklighet i delta afseende bör ega runi. Hr von Hartmansdorff: Hvarföre, säger Hr Bildt, skall man låta det gamla bolaget betala penningar till det nya? Jo, Den 4 Oktober f. m. 23 helt enkelt af det skäl, att Riksg:s-Kont. må slippa att utbetala det förfallna lånet. Vidare säger Hr Bildt, att Staten ingenting förlorar på den föreslagna summans utlåning till det nya bolaget; StatsUtsk:s ledamöter sade på samma vis, när de första 100.000 R:dr beviljades. Huru kan Hr Bildt skåda så långt in i framtiden, att lian vet, huruvida icke äfven med dessa penningar kommer att gå på samma sätt, som med de förra? Det första bolagets löftesmän förklarades vara vederhäftiga; men när det nu kommer till verkställigheten, vilja de slippa att betala. Om det bankrutterade bolagets medlemmar inträda i det nya, så fälman genast en inblandning i förstörda affärer. Om icke den första borgens-förbindelsen upfylles, så kan det gå på samma sätt med den andra. Hr Bildt yttrar, att man kunnat göra lånet större. Ja, det har StatsUtsk. redan gjort; ty Konungen äskade 75,000 R:dr, men Utsk: har icke ansett dem vara nog, utan föreslagit 100,000 R:dr.
Majit, som i Nader funnit den försatt, ning angående Brännwinsbränningen i Riket, hwilken, j enlighet med Riksens Ständers derom aflaine underdåniga strifwelse af den 28 April i8»o blifwit under den iz Juni! samma ar utfärdad, dels leda till betänkliga fölgder i bade economistt och moralist afseende, dels ock wara underkastad stridiga tolkningar, will af sadane anledningar hafwa cist Riksens StänderS förnyade uppmärksamhet framställ detta ärende, der fraga om sjelswa hushallsanstalcen äger sa nära oemenstap med den om afgilternas bestämmande, alt Kongl. Mast, i betragtande sa wäl häraf som af ämnets allmänna wigt för öfrigt, icke i annan ordning an med Riksens Sländers förenade åtgärd deråt welat lemna rättelse. Sedan wanan nu mera gjort Brännwinets mattliga bruk till ett ma hända inbilladt, men dock oumbärligt behof, och da det jcmwäl bör medgifwas, att Brännwlns-tillweckningen, inrättad med egentelig hänsigt till Landtbrukets upphjclpande genom en utwidgad boskapsskötsel, är för landet gagnande och förmonllg, har Kongl. Masil i Nader insett, att det Den »8 April. ? ket endast är i den mon desa föremål öfwerskridaS, som Brännwinsbränningen förfelar den dermed åsyftade nytta och i stället urartar till de för hela sam hältet förderfligastc werkningar. Uti Förordningen om Brännvinsbränningen, der wid denna icke fästes något förhastande, hwarken till personalen ester hemmantalet, synes alltså bägge ofwannämnde föremål, gränsorne för en lämplig tillwerkning, wara asidosatte, och deremot, för utöfwandet af Bränningsrättigheten, de allmänna grunder antagne, som manligen för Fabriks-yrken äga rum.
Lag för enskilda Lånoch Sedel-Banker, gillades, 1 Cap. Allmänna Bestämmelser: i §. gillades. 3 §. gillades, med det tillagg i slutet af senare momentet: eller så kallade Commandit-delegare. 3 §. gillades, med den rättelse, alt i stället för: delegarne bland deln sjelf ve utvälja, skulle sättas: delegarne bland sig sjelf ve utvälja. 4 gillades, med förändring, alt orden: ”eller Härads-Rätt" och: "eller landsort” skulle uteslutas. Näst efter f\ skulle., enligt ståndets beslut, insättas följande tillägg, som då hillver: 5 §. Såsom grundfond för Sedel-Batik nid begagnas ej allena reda penningar samt controleradt guld och silfver, utan äfven fastighetsinteckningar, eller goda adier och lottbref, (Bankens egna och andra Sedel-Bankers undantagne) eller allmänna Verks och Inrättningars räntebärande obligationer; dock skola alla dylika hy pol hek, med thy åtföljande handlingar, vara till säkerheten pröfvade af Kongl. Maj.ts Befallningshafvande i Länet, gemensamt med Bolaget och af bägge godkände: Ej må insatt grundfond genom utdelning minskas, så länge Bankens rörelse fortfar. Och bor i enlighet härmed numerfoljden vid de öfrige §§. rättas. 5 §. gillades, med den förändring, att a morn., med uteslutande af det ena alternativet, skulle erhålla följande lydelse: Om förmälde invisningar och creditsedlar böra egenhändigt underskrifvas af minst tvänne Directeurer och en Inrättningens Tjensteman. I hänseende till frågan om bestämmandet af den gräns, Inom hvilken en enskild Sedel-Bank bor vara förbunden att inskränka sitt Utgifning af creditsedlar och invisningar, fann Preste-Ståndet, -tvid jemförelse emellan de tvänne olika grunder
Lammar - LoUegium har icke allenast full, ständigt uppgifwit de göromål, four efter Jnstruclivn, tillhöra Collega handläggning, jemte den tillökning i arbetet, stur dels fran senare tiders widtagne Hrishallvsörfattningar med Kronans Lägenheter, dels och fran de mangfalldiga pa Riksdagarne yppade frågor och anbesalldle åtgärder ytterligare tillkommit, utan ock wisen, huru desin göromäl, pa wisia Departementer fördelade emellan Ledamöterne, fullkomligen upptaga hwarje Ledamots arbecskid. — Utan afseende derpå, samt att redan är 1734 Sm Ledamöter ansagos för göromalens bestridande nödige, sto, la dock sine af Ledamöterne wara pa JndragningsStat upptagne, hwaraf Collcgium förmenas följa, att wid deras afgång det tein tillagde Föredrag, nings-arbete ar tingen skulle afstadna, eller ock indelas pa de ösri.w Ledamöterne, ehuru desie, i anseende lill deras redan dryga arbete, icke mö/eliM kunna - i272 Den 9 Julik. na dermed uthärda.
Ridderffapers och Adelns beslut likstämmigt förenämnde Grundlagar. Jäg har i mit viÄamen yttrat mig ej kanna de walde Ombudsmans kunskaper i Lagfarrnheten. Detta matre ei waraförgripligt emot Ständen ej iller förolämpande Personer»?. Aro de lagfarna^ sä Den 6 Mars. 191 sa är min okunnoghet derom snart uplyst. Förhaller det sig twarcom, sa torde min protest hafwa någon grund. At jag xroteztei-gt emot walet inkil dest de walde företett sadane testia, som i Regerings-Formen och Riksdags-Ordningen utstakas, eller som ar och blir hufwudsakligen detsamma, intil des jag om deras Lagkunskap erhåller uplysning, der lärer wäl ej blifwa någon förgripelse.,. Den händelsen, at proteller göras emot tagne beslut, lär ej wara sä aldeles omanlig; men ar någon påföljd drabbat den xrotesteranäc tar icke förr kommit i staga. Werkan af protesten tillhörer Stander at bedöma , men icke huruwida den warit obefogad eller ej, aldraminst uran föregången undersökning om stalén, pa hwilka xrotesren warit grundad. Sa lange biwistade jag Högloft. Ridderstapets och AdelnscZeliberation, ar jag erfor, dekman började med ar anse mit vismen såsom et klander af Riksens Ständers beslut, och resultatet tyckes gifwa tilkänna, det man ansäg mit yttrande, som.et personligt förolämpande. At Lleckorers wal, ar et Riksens Ständers beslut, förrän StändeN godkänt walet, kan jag ej inse. Det är sant al Riksdags-Ordningen innehaller, at den stal wara Ombudsman, svin fatt ett wist antal röster; men derwid förursattes, at Lleckorerne wid walet stola följa Grundlagen.
Deremot har BondeSt. beslutat, att markegången skall sättas d. 8 Jan. och att uppsägning skall ske före Jan. månads utgång, således inom 21 dagar, i följd hvaraf 4 dagars förlängning af uppsägningstiden komme att äga rum, i stället för att man sagt, det den skulle förkortas. Således torde BondeSt:s beslut finnas fördelaktigare än det beslut, R. o. Ad. fattat. 1 sammanhang med denna fråga förekommer äfven att afgöra, huruvida lagens stadgande om afradens % De ii aJ April f. ui. 187 leverering inom Timin® dag bör tillämpas i denna fråga* Jag vill icke upprepa, hvad en värd ledamot, Frih. Boye, redan derom yttrat; men jag får tillkännagifva, att i K. förorda'; d. 22 Juli 180J säger K. M.: ”att då tionde eller afrad in natura fordras, eller tiondeoch räntegifvare densamma på detta sätt leverera, bör derom tillsägas vid Thora® dag;” men i K. kungör, d. 1 Oct. 1810 föreskrifves, att ”den i K. förorda, d. 22 Juli ?8o3 utsätta termin, inom hvilken räntetagare och räntegifvare böra tillkännagifva, örn de vilja emottaga eller lemna räntespannmålen, skall bibehållas.” När K. M. säger, att den må bibehållas, mätte det förutsätta, att K. M. ansett sig kunna förändra den, om K. M funnit den olämplig. Deraf synes således, att man i practiken icke ansett denna bestämmelse såsom annat, än ett af K. M. beroende oeconomiskt stadgande, Sedermera förekommer frågan 0111 debiteringen. I detta fäll får jag fästa uppmärksamhet derpå, att efter närvar* förhållanden markegången skall sättas d. 4 Nov., men att R. o. Ad. beslutat, att den skall sättas d. 4 Dec. Författningarna föreskrifva, att räntepersedlarna skola vara uträknade inom d. 8 Jan.