Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med anledning af gjord framställning hos Rikets Ständer om förhöjning i den för Justitie-Råden bestämda aflöning, hafva, i betraktande deraf, att de med dessa embeten förenade trägna göromål samt isynnerhet deras vigtiga och magtpåliggande beskaffenhet påkalla bestämmande af löneförmåner, som motsvara de höga anspråk, samhället på bemälde embetsmän eger, och tillika försäkra dem om ett ekonomiskt oberoende, samt då angeläget är, att Justitie-Råden, vid upphunnen pensions-ålder, kunna påräkna så hög pension, att de icke för sin bergning nödsakas tjena längre, än som I 1 262 Expeditions-Vlskotlels Förslag lill underd. Skrifvelse, N:o 727. för embetels rätta utöfning måhända vore nyttigt, Rikets Ständer, som tillika anse, att de i Juslitie-rådens aflöning ingående taffelpenningar böra, enär desse embetsmän ej hafva representations-skyldighet, i stället benämnas tjenslgörings-penningar, beslutat, att Justilie-ruds årliga aflöning ina utgöra 4,000 Kalr i lein och 1,000 R:dr såsom tjenstgörings-penningaiv dock med vilkor, att, der spanmål finnes under nuvarande löner inbegripen, all beräkning deraf upphör. 2:o. E. K.
OCH DERAS FÖR IDUN AF OMGIFERNY. D E T Ä R INGEN lätt sak att vårda sjuklingar, så att deras flesta o c h viktigaste behof blifva rätt tillfredsställda. I vanlig yttre mening kan skötseln synas uppfylla alla fordringar, läkaren går till o c h ifrån, undersöker o c h ordinerar, dieten är sådan den b ö r vara, all slags bekvämlighet o c h välmening omger patienten — m e n allt detta är tilläfventyrs långt ifrån n o g: saken har en del mindre materiella, man kan gärna säga rent andliga sidor, som, trots all g o d vilja, lätt blifva förbisedda. Det är en mängd småsaker, för hvilkas upptäckande o c h senterande det kräfves ett skarpt, sympatiskt öga, en stor naturlig förmåga af medkänsla o c h samförstånd. Det är just den stora o c h viktiga konsten, s o m ofta är förmer än både medicin o c h badresor, att omgifningen eller någon af omgifningen kan sätta sig in i den sjukas själstillstånd, förflytta sig till hans g e n o m lidandet förändrade andliga ståndpunkt o c h därmed i väsentlig gradbehärska h o n o m. Sådant är af särskild vikt för de patienter, s o m täras af långvarig sjukdom o c h därigenom få kroppso c h själskrafterna betydligt nedsatta samt nervsystemet i m e r eller mindre grad angripet. Med d e m b ö r iakttagas stor försiktighet, man b ö r formligen studera deras själstillstånd o c h dess utveckling i en eller annan riktning, så att man äfven i de skenbart obetydligaste detaljfrågor kan tillmötesgå deras önskningar o c h idéer. Den otålighet o c h det kinkande, s o m för patienten själf är en plåga, skulle, då han finner anledningen därtill fullt förstådd o c h villigt undanröjd, till en g o d del upphöra, hvarmed sjukvårdaren ju äfven gjorde sig själf en tjänst.
Om gossen i folkskolan inhemlat dessa elementer så, att han, derest hans bokliga uppfostran stannar dervid, kan för sin framtid deraf hafva verklig nytta, skall han helt visst äfven kunna, under andra förhållanden, med framgång begagna dessa samma kunskaper såsom grund lur fortsatta studier. Icke gifves det vä! något medel förutom Den 17 Mars f. m. undervisningsämnenas klara och grundliga behandling, hvarigenom de ungas förstånd i elementarläroverkets lägsta klass odlas till mottaglighet för den bildning, som skall dem framdeles bibringas? Och att undervisningen så bedrifves, att förståndsutveckling på samma gång som nyttiga insigter genom densamma vinnes, icke är väl detta mindre vigtigt inom folkskolan, än inom elementarskolan, i ett land sådant som Sverige, der ledningen af Statens högsta och vigtigaste angelägenheter numera, såsom fordom, i längesedan framfarna ärofulla tidehvarf, till så väsendtlig del hvilar i allmogens band? Folkskolestadgan synes äfven sålunda fatta folkundervisningens uppgift, då det i densamma heter, »att öfuingarne i skolan hufvudsakligen afse utvecklingen af lärjungarnes själsförmögenheter.» Skulle likväl, i strid mot hvad jag nu sökt visa, första klassens lärokurs ej kunna utan skada förläggas utom elementarskolan, hur är det då möjligt, att det, som nu för inträde i elementarläroverket erfordras, kan utan menligt inflytande på flen framtida undervisningen utom detsamma inhemtas? Huru skall addition, subtraktion och multiplikationstabellen kunna utan men utom elementarskolan inhemtas, men multiplikation och division endast inom densamma? Huru skall Luthers lilla kateclies och en mindre del af bibliska historien kunna läras utom elementarläroverket, men det första hufvudstycke! af Lindbloms kateches och en något större del af bibliska historien endast inom detsamma? Hvarföre skiljegränsen skall ligga just der den nu ligger, erkänner jag mig oförmögen att fatta. Rörande den grundliga språkkunskap, hvilken Utsk:t ansett för ett tillfredsställande meddelande af första klassens lärokurs erfoderlig, så finnas allt för talrika fakta, som strida deremot, lör att jag skulle kunna anse Högh Utsk:ts auktoritet förmå motväga dem alla.
Rikets Ständer anvisade dock Stats-Utskottets Utlåtande N:o 84. 51 endast 252,000 R:dr, såsom följd hvaraf anslaget för samma, nu pågående statsreglerings-period otvifvelahtigt komme att blifva otillräckligt, så att till fyllande af bristen ej allenast ordinarie anslaget för Krigs-kollegii Intendents-afdelning, utöfver det belopp, som enligt stat är anvisadt för underhållet af Beväringsmanskapets persedlar, måste anlitas, utan ock, i den mån sådant icke kunde ske utan åsidosättande af andra å staten beräknade utgifter, materialier och persedlar tagas ur de för krigstillfälle afsedda reservförråden, till hvilkas kompletterande, efter en dylik minskning, medels tillgång ej funnes att påräkna. I anledning häraf hade Departements-chefen funnit högst angeläget, att Rikets Ständers uppmärksamhet fastades derpå, att, derest den af Rikets Ständer godkända planen för Bevärings-manskapets beklädnads-underhåll skulle kunna för framtiden upprätthållas, tillräckliga anslag derför ovilkorligen erfordrades; och under förutsättning att Bevärings-manskapets nuvarande exercistid oförändrad bibehölles, borde således för nästa statsreglerings-period ett extra anslag af 567,000 R;dr härtill begäras, att med en tredjedel eller 189,000 R:dr årligen under hvartdera af åren 1861, 1862 och 1863 utgå. Genom det förslag, som Kongl. Majit förklarat
Stats-lånefondens behållningar och inbetalningarne ä samma fonds fordringar anvisas såsom tillgång för bedrifvande af Statens jernvägsarbete!); samt att räntevinsten ä Stats-länefonden, sedan den utländska skuld, som motsvarar densamma, blifvit liqviderad, kommer att tillfalla Riksgälds-kontoret, hvaremot också möjligen härå uppkommande förluster, i öfverensstämmelse med hvad i detta hänseende redan är bestämdt, skola ersättas af samma Verk, så att n gon minskning i det belopp, som för jern vägsarbetena derifrån påräknas, icke kommer att ega rum. Beträffande Stats-lånefonden, är i Kongl. Maj:ts högstberörde nådiga Proposition derjemte föreslaget, dels att sorn de nämnde fond tillhörande medel, hvilka Bih. tUl B. St. Brot. 1859 & 1S60. 6 Sami 1 Afd. 11 Iläft 1 2 Banko-Utskottets Memorial K:o 18. nu äro till största dolén utlånta. och sorn enligt gifna bestämmelser skola vara före 1860 års utgång till fullo återbetalda, icke torde behöfva vid denna tid för jernvägsarbetet användas, utlåningen af samma fond må komma att tills vidare fortfara och indragningen af dithörande medel fördelas i män af behof och öfriga omständigheter pä åren 1860—1863; dels ock att förvaltningen af Stats-länefondens omförmälda medel, — hvarå räntan efter 1860 års slut, dä det temporära statslånet blifvit till fullo liqvider dt, torde genom upphörande af den särskilda provision, som nu utgår för dessa lån, böra blifva lika med den vanliga diskont-räntan — fortfarande må besöijas af Riks-banken enligt de närmare föreskrifter, som äro eller vidare kunna komma att blifva meddelade.
Men det är just hennes vanmakt, som föranledt Utsk., och såsom mig synes med skäl, alt göra detta tillstyrkande. Om 10 R:drs böter uttagas af den, som fortsätter auktionen längre än vederbör, sä betyder det föga, ty en full auktionsropare bjuder i sin dryckenskap vida mera, måhända i ett enda utrop. Ännu bättre ersättas böterna, genom flera följande sådana rop. Följaktligen böter man gerna, blott man får öfverträda författningen och vinna derpå. Något säkrare medel att hämma detta oskick torde icke finnas, än att förbjuda auktioners hållande på dagar, som inträffa näst före Helgdagar, eller såsom Utsk. föreslagit. Den II Mars f. m. 181 Hr von Troil har trott, att man börtie vänta på den stigande folkuplysningen i detta fall. Det vore alltför hugnelig! om hon snart stege tillräckligt för att hindra dryckenskapen. I många år har jag väntat derpå att fylleriet skulle äfven genom detta medel aftaga; men det fortfar ändock, och jag befarar det kommer att länge sä göra oaktadt de förändringar som kunna åstadkommas i förfatlningarne ang:de bränvinstillverkning och försäljning. När nu både Norrlänningar och Skåningar få sin vilja fram att ingenting i detta ämne tillgöres, ty Betänk, är af två Stånd afslaget: så må det vara en tröst för de gensträfvige. De höra väl då kunna tillåta K. o. Ad. att bifalla Betänk, för att uttrycka den mening, som jag förmodar Ståndet hyser, nemi. att vilja, så vidt på oss beror, bidraga till Sabbathens helighållande. Jag yrkar bifall å detta Betänk. Frih. Alströmer, Carl Jonas Oscar: Då man finner lämpligt att uptaga tiden med en vidlyftig discussion i en förfallen fråga, så må det äfven tillålas mig att yttra några få ord derom. Jag kan för min del icke tillstyrka bifall till Utsk:s Betänk. Jag tror det skulle vara eli alltför stort ingrepp i enskildta förhållanden att icke tillåta auktioners hållande på Lördagen, eller dagen näst före helgedag.
I sammanhang härmed har molionären tillstyrkt, att \n §. i meranämnde förfa!tning måtte erhålla denna lydelse; ”Ali contant inqvartering skall i stat uppföras och utbetalas af StatsContorel, service-kostnaden afdragen, till vederbörande garnizoner och stater, eller till den inqvarlerings-gifvande staden, då den lemnar rum in natura lill de uti 7:de och 8:de classerna af tariffen uti i4 §• upptagna personer, men all service-kostnad utgår af de städer, der inqvarteringen är, och 8 Statssamt Allm, Bi-sv. o, Ekon.-Ut sköttens Utlåtande, IV.-o lOl. utbetalas af dem till vederbörande af garnizonen efter den fördelning emellan de inqvarterings-skyldige, som, inom hvarje stad, serskildt varder fastställd.” I denna motion, så vidt dermed åsyftas förhöjning i inqvarteringspenningarne för corporaler och manskap, hade Herr Akeson sig förenat.
I Sveriges tarif för införseltullen upptages en särskild rubrik verktyg »för slöjderna och handtverke^ lierna», ej specificerade; och då den tullsats, som efter år 1854 för dessa varit bestämd med 5 procent af värdet, af Kommers-kollegium och General-Tullstyrel - 44 Bevillnings-Utskoltels Betänkande N:o 8. sen ansetts kunna, såsom billig och väl afpassad, utsträckas äfven till artiklar, som för jordbruksnäringen utgöra behöfliga arbetsmedel; samt då flera bland de enklare landtbruksredskapen med allt skäl vöre att betrakta såsom verktyg, hafva bemälda embetsverk i underdånighet föreslagit: a) att sistnämnda rubrik »verktyg» måtte i taxan erhålla följande lydelse: »Verktyg för fabriker, handtverk och jordbruk, ej specificerade, R:dr 100 R:mt .. 5 R:dr;» b) att artiklarne liar. skyfflar, skäror och spadar, hvilka nu äro i noter under linien upptagna med hänvisning till »Jern: manufakturoch handtsverkssmide, ej specificeradt», måtte, ehvad de äro försedda med skaft eller ej, likasom yxor i tarifen uppföras till behandling såsom »verktyg»; c) att till enahanda tullbehandling måtte hänvisas skräddaresaxar, samt trädgårdsoch ullsaxar, nu till särskildt drygare afgift upptagna; d) att till afhjelpande af den oegentlighet, som nu mötte derigenom, att de för sågblad och sågblads ämnen bestämda tullsatser möjligen kunde i verkligheten öfverstiga hvad som belöper för sågar, försedda med skaft, hvilka redan vore till »verktyg» hänförda, alla dessa effekter måtte till denna taxerubrik hänvisas; e) att likaledes murareoch målar ebor star, om hvilkas hänförlighet antingen till »borstbindarearbeten» eller till särskildt i taxan upptagna »penslar», tvekan hittills förekommit, måtte, äfvensom penslarne, till verktyg hänföras; f) att den under tulltaxe-rubriken »redskap och maehinerier» vid sednaste riksdag införda anmärkning, hvarigenom åsyftades en närmare definition af denna varubenämning, måtte alldeles uteslutas; och g) att nyssnämnda rubrik således måtte, utan inskränkning, gifvas följande lydelse: »Redskap och maehinerier eller delar deraf, ej specificerade, till begagnande vid fabriker eller handtverk eller för jordbruket Fria.»
4 Sär skilda Utskottets Utlåtande, N:o 20. I afseende på 3 morn. af 7 § har Utskottet deremot icke funnit] skäl att frånträda sitt förslag, som af Preste-ståndet är godkändt och af ingen talare inom Borgare-ståndet ogilladt. Utskottet anser sig böra vidhålla sina förslag till 8:de och 9:de §§, som äro af Ridderskapet och Adelen samt Preste-ståndet bifallna, men af Borgare-ståndet, dock utan några hufvudsakliga anmärkningar, åter-remitterade. Om ICkde § hafva Ridderskapet och Adelen samt Preste-ståndet stadnat i beslut, som äro olika endast derutinnan, att Preste-ståndet, men icke Ridderskapet och Adelen, velat medgifva, att ”Magistraten äge, efter Stadens Äldstes hörande, bestämma, om flera rättigheter Skola utbjudas samfäldt i ett utrop, eller hvarje rättighet särskildt”. Då detta tillägg häfver all tvekan om Magistrats befogenhet att uplåta bränvins-minutering och utskänkning åt bolag, som i flera städer redan bildat sig och haft lyckliga resultat, anser Utskottet sig böra tillstyrka antagande af Preste-ståndels beslut, så som det i hosgående lagförslags § 10 lyder. För 12:te §, som är af Ridderskapet och Adelen samt Preste-ståndet bifallen, men af Borgare-ståndet återremitterad, tror Utskottet sig böra vidhålla sitt förra beslut. Uti 13:de § hafva Ridderskapet och Adelen samt Preste-ståndet fattat beslut, som båda skilja sig från Utskottets förra förslag hufvudsakligen derutinnan, att de förutsätta förslag från enskild person, för att Kommunal-styrelse skall uptaga fråga om utskänknings inrättande på landet, utom befintligt gästgifveri; och de skilja sig från hvarandra deruti, att det sistnämnda Ståndet vill åt sockne-nämnd och socknestämma tilldela rätt att, om de äro ense, vägra utskänknings-ställes inrättande i socknen.
R:dr årligen, jemte bidraget till Höganäs Stenkols-Verk, med fleTe dylika utgifter, komma att afföra*, fåsom vid Tuil'Werket hestridde; så hafva Riksens Ständer velat hos E. -KM. anmäla den underdåniga önskan, att vederbörande måtte i Nåder anbefallas, att sådant vid Tull-Räkenskaperne framdeles iakttaga. 5:0. Beträffande den till Kust-bevakningen, i och för Controllen emot Lurendrägeri, använde betydliga kostnad af 60 ä 70,000 R:dr om året, hvilken hittills endast tili summan i Tull-Rakenskaperne är afförd, såsom utgående. Underdåniga Skrifvelseri 531 till Förvaltningens af Sjö-Ärenderne disposition; anse Riksens Ständer denria kostnad böra, i sammanhang med öfrige utgifter och omkostnader för Tull*Werket, redovisas, medelst bifogande af Räkningar och Veriftcatinner, helst en sådan redovisning, enligt hvad Riksens Ständer inhemtat, icke skall mot^i någon svårighet i verkställigheten, men deremot lättare bereda en fullständig öfversigt af hvad till Tullväsendet hörer; Och sorn Riksens Ständers uppmärksamhet i öfrigt blifvit fästad derå, att bland de åren 1819 och 18io i och för Kustbevakningen bestridde utgifter flera poster blifvit upptagne, såsom månads-hyror för dervid begagnade mindre fartyg eller båtar, hvilken utbetalning synes Itunna undvikas, så vida Kronan ej saknar tillgång å dylika för ändamålet tjenliga farkoster, få Riksén^ Ständer altså hos £. K. M. i underdånighet utbedja sig Dess Nådiga Förordnande, dels att Kustbevaknings-kostnaderne, på sätt ofvan berördt är, måtte redovisas, dels ock att båtars förhyrande, så vidt det med ändamålet och Statens fördel i öfrigt står att förena, kunde varda inskränkt. Riksens Ständer framhärda etc. Underdåniga Skrifve!sevi N;o jgg. Uppl. o. godk. hos Ridd. o. Ad. d. 18 Sept.'
Och råsocker; gifven Stockholms slott den 1 Februari 1851. S. D. Föredrogs och lades lill handlingarne ExpeditionsUtskottets memorial N:o 6, 168 Prot.-Utdrag den 1 Mars 1851. till Hederv. Bonde-Ståndet, i fråga om val af Revisorer m. m. för granskning af Bankodiskont-verkets räkenskaper. Från Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Till handlingarne lades Expeditions-fJtskottets memorial, N:o 6, till Hederv. Bonde-Slåndet, i fråga om val af revisorer m. m. för granskning af Banko-diskont-verkets räkenskaper. S. D. J ill BevillningsUtskottet remitterades Kongl. Majlis nådiga proposition till Rikets Ständer, angående upptiäfvande af de i 24 § uti underrättelserna till nu gällande Tulltaxa medgifna tull-lindringar samt om nedsättning af tullumgälderna för kaffe och råsocker; vid hvilken remiss särskilda af Ledamöter inom Ståndet lemnade yttranden åtfölja. Från Hederv. Bondeståndet. S. D. Föredrogs Expedilions-Utskottets memorial N:o 6, deruti Utskottet hemställt, att Ståndet måtte meddela Utskottet sitt beslut, i fråga om Banko-Utskottets, uti memorial N:o 3, gjorda hemställan, att, för innevarande och följande år, intill nästa riskdag, grunderna måtte bestämmas för val af revisorer och suppleanter i och för granskningen af Banko-diskont-verkets förvaltning; och beslöt Ståndet, i anledning af denna Expeditions-Utskottets hemställan, meddela Utskottet, det revisorer och suppleanter för granskning af nämnde verks förvaltning och räkenskaper för nyss omförmälde tid, komma att på förr öfligt sätt, genom framdeles utsättande val, utses, hvarefter anmälan om valets utgång kommer att ega rum. Den 1 Mars. Från Högloft. Ridderskapcl och Adeln. S. D.
Just denna tystnad hos personer, som kunnat lemna clet starkaste försvar för de åsigter jag i denna fråga hyser, upmauar mig, i förening med den pligtkänsla hvaraf jag lifvas, att strida för hvad jag anser rätt vara, och jag beder Eder derföre, mine flir, om en stunds upmärksamhet. Vi befinna oss i dag åter i samma ställning, som den 28 Aug. år 1844, eller i begrepp att till slutligt afgörande bringa ett förslag till förändring af hela vårt representationsväsende, eller den grund hvarpå vår samhällsbyggnad hvilar. Samma grundtanke ge - Den 17 December. 231 nomgår de båda vid olika tider framlagda förslagen, nemi. ett uphäfvande af all den sammanhållning i Staten som begreppen Ständ oell klass kunna föranleda, och erkännande af den grundsats att hvarje fullmyndig person är i oell för sig sjelf en samhällets målsman, i fråga om dess ledande till sitt högsta mål, eller med andra ord, att vårt samhälle ej mera är en i tiden af sig sjelf utbildad organisk-politisk formation, utan fastmera ett bolag, der hvarje delägare röstar (ter caput eller efter sitt aktiebelopp öfver dess väl eller ve. Förra gången hade det genom händelsernas egna gång lyckats dem, som hysa dessa nya samhällsåsigter, att öfverraska våra villrådiga Ständer, hvilka, okunnige om den fara de löpte, fingo se för sig hvilande ett förslag i den mäst radikala rigtning. Denna gång är det Sveriges Regering, som i anseende till åsigternas stridighet framlagt ett förslag, i ändamål alt fortskynda den stora frågans lösning och förekomma söndring i landel. Jag känner knappast någon af den sansade allmänheten, som ej hemburit försynen sitt lof för frälsningen ur den fara hvari vi år 1844 sväfvade.
Med de hufvud-egenskaper sanningen äger: en 'vigtighet, som uthärdar ali pröfning, och en kraft till nytta, som tiden stärker, i stället för att försvaga, sjtall hon omsider dit framtränga och blifva hörd. Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus; Bevillnings-frågans behandlings-sätt ifrån 1812 års Riksdag, lemnar ett nytt bidrag för den Den 2 4 Martil, /. m. erfarenhet, att origtig benämning utaf cn sak leder mer än myckel annar tiil förvillande af begreppen , och till principlösa handlingar, 18 re ars Riksdag var märkvärdig derigenom, att man uppfann nya namn , sorn origtigt betecknade de motsvarande begreppen, i hopp för* mod ligen att framdeles kunna substituera andra begrepp åt de , som man önskade kunna utplåna. Let är väl ingen ting naturligare , än att eU extra bidrag till Statens behof eller en Bevillning skall utgöras i mohn af hvars och ens verke liga Inkomst. Men denna princips kullkastades, så snart man skdlde emellan synbar och icke synbar Förmögenhet, j en ten ■..■ning , hvars motsvarande begrepp man har sv.. att fatta. Hade man framställt frå* f;-ålunda : Skall Bevillning allena utgöras a. cis . - ingsidkare, hvilkas Verk och Inrättningar I lla en hvar i ögonen, och hvilkas Inkomst källor äro synbara, då deremot alla de Näringar och Inkomst-källor, som ej med det lekamliga ögat kunna ses, såsom Rörelse med Capitaler, SkeppsRederier m. m. skulle befrias Irån Bevillning, så hade förmodligen något hvar blifvit revolterad af en dylik pro^ position, Efter min öfvertygelse , finnes det ingen annan rättvig principe för Bcvillriingens utgörande, än den efter verklig Inkomst elier verklig Capital-förmögenheiJag kan doek icke tillstyrka antagandet af denna principe i när-^ varande ögonblick , den har innom vissa Gial; Dm 24 Martti, f. m. ser Opinionen så mycket emot sig, att den sannolikt blefve illa använd.
Af dessa skäl och då det dessutom från alla sidor medgifvits, att Slåthällareembetets upphäfvande icke är för Unionen och för Sverige af någon vigt: då dessutom Norska Storthingets önskan att se detsamma upphäft måste anses ganska naturlig och välgrundad både för ernående af en lämpligare organisation af Norges regering och för undanrödjande af ett för ett sjelfständigt folk sårande sken af underdånighets-förhällande, hvilket icke i verkligheten finnes; då vidare det icke kan vara hvarken klokt eller den Svenska folkrepresentationen värdigt, att, der icke någon Sveriges fördel är i fråga, frambära en önskan, som måste såra värt brödrafolks nationalkänsla; och Bih. lill R. St. N:o 37. dä slutligen ett sådant steg endast skulle aflägsna oss ifrån, i stället att närma oss till den i broderlighet och endrägt företagna revision af förenings fördraget, som jag anser så nödvändig, för att ät föreningen gifva en för de håda rikenas naiionela sjelfständighet och materieia välmåga betryggande utveckling, så anser jag Utskottet har bort tillstyrka, att Herr Dalmans motion ej må till någon Rikets Siänders åtgärd föranleda. I denna reservation hafva instämt Riksdags-fullmägtige Jöns Pehrsson från Blekinge län och Erih Hansson från Gefleborgs län. Af Riksdags-fullmägtigen A. W. Uhr från örebro län, emot födande: »Att Unions-kommittéens betänkande ej blifvit tryckt, hvarigenom Rikets Ständer och Utskottet i första hand mycket lättare kunnat få kännedom om hvad i Unionsfrågan redan vore åtgjord!, och Svenska allmänheten är väl lika berättigad att få den tryckt, sora den Norska. Att väl mycken skärpa råder i motiveringen, hvilket motverkar det så önskvärda närmandet af folken.