Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Glas. andra slag, hvita eller färgade, ej specificerade, m. rn. I afseende härpå ansåg Ståndet skäligt, att införselslullen höjes till 16 sk. för skålpundet; Hvad angår Utskottets tillstyrkande, sid. 46, alt Rikets Ständer skulle hos Kongl. Maj:t göra underdånig anhållan, att af tackoch barlastjern måtte under loppet af nu gående år få utföras 50,000 Skeppund, så, och enär Ståndet redan förut bifallit Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets betänkande, N:o 95, som afslvrker export af tackjern, och, frågan härom således vore af Ståndet besvarad, kunde Utskottets ifrågavarande tillstyrkande icke till någon vidare pröfning förekomma, ulan ansågs vara, genom Ståndets öfver sistberörde betänkande fattade beslut, afgjordt. Beträffande sista rubriken under gjutet jern nemligen ”allt annat gjutet arbete, ej specificeradl”, som för närvarande förtullas efter värde med 25 procent derå vid införsel, hade Utskottet, med bibehållande af sagde förlullningssält, trott införsel-afgiften skäligen böra höjas till 331 procent. Men som Ståndet, i afseende på förtullningssättet ansåg de under denna rubrik förekommande varor böra sättas till likhet med hvad för manufacturoch handtverks-smide blifvit besluladl, så fann Ståndet för godt att, med ogillande af Utskottets förslag i denna del, bestämma, att ifrågavarande rubrik, allt annat gjutet arbete, ej specificeradt, må sältas till ett medelvärde af 3 R.dr med en införselslull af 1 R:dr per skålpund ; Prot.-Utdrag, den 8 Januari 1845. 507 Art. Kläder: Återremitterades, i sammanhang med Art. Broderade arbeten, för vinnande af ändring i redactionen; Art. Lackerade arbeten och Papparbeten: A ter rem itterades; Vid Litt.
Pieg.Fm heter det rörrde sättet huru frågor om förändringar af stadganden i grundlagarna skola behandlas: "Tillstyrker Const.Utsk. hvad en riksdagsman "hos detsamma i sådant afseende föreslagit, eller utlåter sig "Utsk. med tilleller afstyrkande å en af Konungen i lika "ändamål gjord propos., varde Utsk:s yttrande vid samma "riksdag öfverlemnadt till R. St., hvilka vid densamma må "kunna derom öfverlägga men icke vid densamma besluta.’’ Enl. 83 §:n Reg.F:n skola grundlagarne efter ordalydelsen tillämpas; och man må således icke af förut fattade beslut taga sig anledn. att tro, att man på ett grundlagsvidrigt sätt kan komma till grundlagsenliga åtgärder; ty hvad som är grundlagsvidrigt kan visserligen af Ståndets majoritet beslutas, men det är icke mindre grundlagsvidrigt derföre att det blifvit af Landtm, tillåtet och af Ståndet beslutadt. Olagligheten står i alla fall qvar för deras räkning, som deruti deltagit; och hvarje sådant afsteg från grundlagen medför menliga följder i framtiden. Likväl får jag förklara, att om förevar, förslag kunde afslås vid denna riksdag, skulle jag gerna instämma uti Gr. Horns yttrande, emedan jag vid en blifvande riksdag, om jag lefver, icke skall underlåta att gifva mitt samtycke till afslag derå; men vid denna riksdag anser jag mig af grundlagen dertill förhindrad. Gr. Frölich: Det är beklagligen samma föreläsning, som jag varit i tillfälle att vid två eller tre föreg:de riksdagar höra af samma värda ledamot. Jag erkänner visserligen att grundlagens ord kunna gifva någon anledn. till en så beskaffad tolkning; men jag skulle tro, att vi något hvar måste erkänna, att denna tolkning är uppenbart stridande mot sunda förnuftet. Beviset härför ligger deruti, att om det icke vore Ståndet tillåtet att såsom gemensam tanke förklara, att förslaget bör förfalla; så skulle Ståndet kunna tvingas att afgifva en gemensam tanke, som icke vore Ståndets mening. Det heter uti i mom. af 56 §:n Reg,F:n, att inan äger bifalla eller afslå ett förslag, då det första gången förekommer.
Härmed Consormerade sig Herr Lzrllenlvanz kreclric. Grefwe körner, ^öolpl, Loran, utbad sig fa erindra, atl den boken, som af S als. Utskottet till Riksens Ständer bliswit öfwerlemnad, innehållande den detaillerabe Up.sifren pä Bencsiciioch Benädnings-Staten, nära tre weckor hos Ridderskaper och Adeln legat pä bordel och att till och med en afstrift deraf skall hafwa funnits pä nägon Klubb. Hdglofl. Ridderskapet och Adeln hade således haft god tid atr lära känna desi innehall. Sedermera har det blifwir bcflutit, akt denna förteckning pä pensionairer genom trycket stall meddelas allmänheten. Säledes skulle den winna all nödig publicitet, hwarföre Herr Grefwen nu ansäg Letz upläsande här öfwerflödigt samt önskade och hoppades, att Friherre Inorta ifrän alt widare yrkande deraf mätte afstä. Friherre kherts, Hxel. förklarade sig ej wilja deri frän afflä. 5:te Band2:dra Afd^2. Här - A22 Den 20 Zebruarii - Harwid ropades nägok. Friherre ak ^Vetterstedt, Lustaf. Utan twifwel kan den begärre upläsntngeil Fril crre ibljerta icke förnekas, likwal torde dek tillätas mig erindra, a!L man för alla företag bör hastoa ek. bestämdt ändamål, hwilket jag wid detta tillfälle ej kan inse, da sa wäl L aarne som sielfwa billigheten fordra, ak! här inom Rioderkmpers or.: Adelns Plenum ingen pröfning mätte anställas öfwer de personer och deras förtjenster, hwilka pä denna Srat finnas utförde.
o6tot3t EaAeA, fij-ätfetftttnganSe, Anöat ftän3et, matta A&amp;Lmmet fiollen., s o m ©cft ^Y^te 3u.fi j^vttaja aofj? t&gt;u) åt ftem — taften. j ^em, t5 u a f t e n. Aommat uttte oaa — famnat, t. ungt |tuCurt Thelander. IDUN 1894 Några ord om kvinnor oeh kvinnoarbete. Af Mathilda Langlet. I. j j j e t har blifvit sagdt, att kvinnoarbetet är i så fall underlägset, att däri skulle _ saknas nödig » ryggrad », det vill säga den ihärdiga kraft och uthållighet, som fordras för ett samvetsgrant och fortgående arbete. Och det har blifvit sagdt, att detta vore kännetecknet på kvinnoarbete i allmänhet, denna brist på seg uthållighet, som skulle vara männens arfvedel, alltsedan den tid, då » Adam gräfde och Eva spann ». Medgifvas måste, att Adam hade det tyngre och Eva det lättare arbetet, men om ej deras söner och döttrar alltför mycket vansläktats, kan man med temlig säkerhet antaga, att när Adam slutat att gräfva, sträckte han sig i sykomorens skugga och hvilade ljufligen, tills Eva väckte honom med några stekta äpplen och kornkakor, hvarmed han stärkte sig till nya ansträngningar. Likaledes kan man tämligen tryggt antaga, att Eva måste spinna ungefär lika ihärdigt som Adam gräfde, eftersom uppväxande söner och döttrar troligen, liksom föräldrarne, » blygdes att de voro nakna ». Men huru troget hon än satt vid sitt arbete, måste hon j u dock laga mat, och det tog alltid sin tid, äfven om det var så enkelt som att steka äpplen och krossa korn mellan stenar för att sedan baka några primitiva pannkakor däraf. Och så måste hon j n ägna barnen så pass tillsyn, att de icke slogo ihjäl hvarandra — förrän de blefvo fullvuxna, åtminstone.
Skri/velse N:o 7 'I. 151 beredning eller annan jernfiirädling, icke får i andra orter lin de egentliga taekjernsbergslagerna, utan särskild undersökning oell E. K. M:ls Nådiga pröfning anläggas pä mindre afstånd än 2 mil från förut privilegieradt jernverk eller så kalladt ädlare verk, synes medföra en alltför stor inskränkning i den frihet, sorn bör tillkomma hvarje industriidkare, hvadan upphäfvandet af delta stadgande vore företrädesvis önskligt och behöfligt; och då det med allt skäl bör kunna ifrågasättas, alt de privilegierade bruks idkarnc, på samma gång sorn en lindring i utskvlder dem beredes, äfven å sin sida afstå från någon del af sina särskilda rättigheter och förmåner, få Rikets Ständer, på grund af hvad nu blifvit anförd t, i underdånighet förklara sig icke hafva funnit skäl all till E. K. M:ls Nådiga framställning om hammarskattens upphörande lemna bifall i vidsträcktare män, än att Rikets Ständer velat, för sin del, medgifva, att hammarskatten må från och med nästkommande år tillsvidare nedsättas lill hälften af det belopp, hvarmed densamma hittills utgått, dock med förbehåll att ofvan anförda stadgande uti 2 §:n af högstberörda 1846 års Nådiga Förordning varder från samma tid till all kraft och verkan upphäfdt. Vidkommande åter den af E. K. M:t, i sammanhang med frågan om hammarskattens upphörande, Nådigst gjorda framställning, att, vid hädanefter skeende bevillningstaxering för slångjerns-tillverkningeu, något minimi-belopp för uppskattning af behållna vinsten icke vidare borde, mera än för annan industri, fastställas, hafva Rikets Ständer ansett lämpligt att denna del af ärendet framdeles till särskild pröfning företaga.
— Stadernas Wagar äro ännu belastade med Invenmi ier af Jern fran de förra arén, och BruksIdkare som i allmänhet icke funnit en skälig afsättning pa dessa deras tilwerkningar, och ännu mindre pa dem, som under Krigsoroligheterne icke kunnat ifrån Bruken utföras, sakna nödigt förlag rjl en fortsatt drift af deras kostsamma handtering. Annu yrkas ock Kongl. Majus Nädiga beslut öfwer en ansökning ar fa inställa privilegierade SmiLen, hwarmed Bruks-8ocieteten8 Fullmägtige i slutet af ar 1808 til KonglMajit i underdånighet inkommo. — De flere af Kongl. Majus och Rikets LoIIögier, som blifwit hörde öfwer denna Ansökning, och til Nådigt bifall deraf under wissa wilkor, i underdänighet styrkt, hafwa intygat Bruks-Jdkarnes förlägenhet, och adagalagt den med tilförliteliga upgifter, enligt hwilka behållningen pa Wägarne af Stångjern och gröfre leiLvu. fgAui-. Smide wid 1808 ars flut utgjorde minst 561,020 Skepp. Stapelstads-wigt, beräknade efter väwarande, under tillverkningskostnaden fallna, Den z Mars. 165 försäljningspris, lil et wärde af Tre och en half Millioner Riksdaler Lsnco Om af denna behållning en ansenlig del af nastledit ar blifwit utskeppad, lärer likwäl igenom den manliga tilwerkningen under samma lid förhållandet annu wara i del närmaste enahanda. Kongl. Maj:t ar i Nader öfwertygad, at Riksens Ständer med bekymmer inse de ofelbara följderna af en Hufwudnärings fortfarande wanmakt, hwilken i sekler utgjort och utgör annu et samband emellan de wigtigaste föremålen af Rikets allmänna Hushållning. Af Jernwerks-rörelsens bestånd beror icke allenast omedelbarligen alla de idoge Medborgares wälfärd, som i denna widsträckta Näring nedlagt sina (himler, eller pa dest mangfaldiga grenar anwända sin arbetsförmåga.
M 117. de svenska domarne sattes i bättre ställning än de norska, åberopade Kommitterade det förhållande, att tiden för domens meddelande och till dess den, såsom laga kraftvunnen, erhölle exekutiv kraft i Norge, stundom kunde blifva ganska lång, i synnerhet i fråga om tredskodomar, och sålunda, utöfver den för svenska lagen hittills okända begränsningen af exekutiva kraftens tillvaro, ytterligare förkorta densamma; men då härvid tages i betraktande, att de danska domarne, hvilkas exekutiva kraft upphör ett fir och sex veckor efter deras meddelande, aldrig, med undantag af Höiesterets domar, kunna i Sverige verkställas förr, än tre månader sedan de blifvit gäldenären kungjorda; att således de svenska domarne icke kunna anses underkastade ofördelaktigare vilkor, än de danska, i afseende på längden af den tid, hvarunder de kunna bringas till verkställighet i det främmande landet; samt, hvad särskildt angår de af Kommitterade åberopade tredskodomarne, att i de till Danmark närbelägna provinser, der ifrågavarande författningar, efter all sannolikhet, egentligen kommc att utöfva inflytande, tre Ting årligen hållas, derigenom deri, som erhållit en tredskodom, äfven lätteligen bör kunna inom en kortare tid åt densamma bereda laga kraft, synes billigheten fordra att, på sätt jemväl blifvit frän dansk sida äskadt, de svenska domarne i förevarande hänseende göras fullt likställiga med de danska. En förenkling i formen för myndigheternas intyg å de svenska handlingar, hvilka äro afsedda att i Danmark verkställas, har häraf blifvit en följd. Öfriga från meranämnde Kommitterades förslag förekommande afvikelser, hvilka icke innefatta endast en rcdaktions-förändring eller eljest hafva en helt och hållet underordnad betydelse, äro grundade på skiljaktigheter, som i danska och norska processuela lagstiftningarne, ehuru hufvudsakligen öfverensstämmande, likväl i mindre väsendtliga delar förefinnas. På sätt of det danska lagförslaget inhemtas, har deruti blifvit inrymd en bestämmelse, att vid dansk domstol sak icke må mot svensk undersåte upptagas i andra fall, än då densamma kunnat der anhängiggöras om svaranden varit dansk.
Därpli koliinier en fiillstandig förteckning öfver Iivarje förf: s arbeten nied uppgifter om dessas tryckår, forinat, sidantal, olika upplagor, öf versattiiiiigm till franiinande sprak, clarpå förf: s bidrag till kalendrar, tidskrifter, tidningar, etc. samt till sist de pseiidoiiyiner ocli signaturer, soiii af Iieniie begagnats. En mängd skriftsti-illariiinor Ila medtagits, Iivilka varit verksamma inom den periodiska ocli dagliga pressen, men aldrig piiblicerat något själfstäiidigt arbete - Iiarigeiioin liar katalogens varde och fullstandigliet betydligt ökats p8 samnia gkng som ntgifvarinnornas möda. ~ a r e n i o t Iiafva inga prosaöfversiittningar från frainmande språk inedtagits. Finska författarinnor, som skrifvit på svenska, äro afven införda i katalogafdeliiingen, Iivilken fyller icke mindre an 174 sidor och åtföljes af en förteckning på signaturer och p~eiicloiiynier upptagande 8 sidor. E t t ~tiidiiiin af katalogen erbjiider inånga intressanta syiipiinkter. Af forna tiders Iwinnor lisfva icke inånga efterlëmiiat ett namn inom litteratiirens historia. Medeltiden representekas af den heliga. Birgitta, soiii utan gensägelse ar icke allenast till tiden utan afveii till betydelsen Sveriges första författarinna. Den oinsorgsfiilla förteckningen på hennes arbeten ocli deras inåiiga ÖfversBttningar och olika upplagor iipptager icke mindre an fyra sidor i katalogen. Från inedeltiden förekoinnia för öfrigt endast ett par iiamii, afven de p&amp; nnniior, nämligen abbedissan i, Vadstenal kloster .BIargaretha Clausdotter (d.
De hade alltid en pinne att sitta på, det var vackert så till en början. Och sparade man sedan litet, aldrig så litet i den här veckan, och litet i nästa och litet i den därpå — det blef penningar det till sist! Skomakarfrun hade ett gammalt matbord, som hon egentligen inte hade plats för och skulle släppa till » vänpris ». Och fram i september, då adjunktens en trappa upp skulle flytta, för att frun rakt inte tålde vid fukten, skulle de hålla husauktion på ett och annat gammalt. man passa på. Då kunde * Illattfittt sfcotMatten. Efter Leo Tolstoys saga: Ung kärlek har klara ögon, men de äro icke Där kärleken är, där är Gud. till att se med. Den värld, de spegla, är nu Af Charlotte Lindholm. en gång icke den, vi ha utomkring oss, väggen Med teckningar af Axel Sjöberg. till höger, i hvilken vi stöta hufvudet vid en hastig vändning, den gråa gatan till venster, ffsBMti ett gammalt och förfallet hus, &lt;4p &amp; i trakt, där ganska litet folk har vågan, på hvilken vi nöta våra skor, där vi bittida och sent vandra till vår arbetsbänk. Ung en källarvåning finns med ringa ljus; i denna Martins bostad år belägen. kärleks ögon äro vända inåt och spegla den Där, fastän ensam, le / ver han förnöjd, värld, som vårt hjärta drömmer sig, den värld där idkar han se ' n många år sin slöjd. där det förtrollade slottet bygger sig af skimEj har han på sitt yrke skördat guld, rande luft, och där rosor väsa utan törnen. ty det består af lappning för det mesta, och ännu aldrig Martin kraft sin nästa, Ung kärlek har lystrande öron, men de äro då hon hos honom häftat uti skuld. icke till att höra med. När den vishet talar, som köpt sina rön för varmt blod, gifvet ut Ej alltid de förrunnit, Martins dagar, droppe efter droppe bland kopparslantarne på som nu i sorgfritt lugn och stilla frid; lifvets salutorg, då äro de döfvare än för vinden gamle öfver pröfningen ej klagar, dens susning. Ung kärleks öron lyssna till men minns med vemod svunnen sorgetid.
Den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej; kommer serskild votering att anställas, huruvida lånens minimibelopp skall bestämmas elter H. PresteStändets eller R. o. Ad.-s beslut. Och om Nej-Propositionen vinner: 3:o Den som vill, att i enlighet med H. PresteStåndets beslut, början af y:de Punktens 1 mom. skall lyda sålunda: ”Län af denna fond meddelas icke under Boo R.dr B.co” voterar Ja.' Den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej; skall, i enlighet med H. R. o. Ad.s beslut, början af samma moment lyda: ”Lån af denna Fond meddelas icke under 5oo R.dr B.co.'’ Betäntanden, N:s 426, 427. 5g<j Allmänna föreskrifter. Till 3:dje Puncten af desamma, hvilken lika som de föregående a:ne första Puncterne äro af samtelige RiksStånden bifallne, har V. BorgareStändet beslutat ett tillägg vid slutet, af orden: "så vida de sjclfve sådant åslundamen då icke något af de öfrige RiksStånden om ett sådant tillägg sig förenat; anser Utskottet frågan derom böra förfalla. Utskottet får härjemte vördsamt anmäla: att i alla öfriga delar, än de här omnämnda, Utskottets förslag i Utlåtandet JV:o 4*5 blifvit dels genom 3, dels 4 RiksStånds sammanstämmande beslut gilladt. Den 8 Mars i83oj N:o 427, Utlåtande öfver Hr Rosenblads, Bernh., inom II. R. o. A. väckta och till Utskottet remitterade motion, att Majoren, Frih. C. W. Gripenstjerna måtte från och med innevarande i83o års höl jan å RrgsContoirets
Hvar står konsekvensen i dessa åtgärder att uppleta och hvad har egentligen händt sorn rimligen berättigar till ett så planlöst förfaringssätt. Jo! lånetagare hafva ej ögonblickligen infunnit sig mot en här i landet ovanlig räntefot af nio procent, vare sig att åtskilliga företag vid sådant förhål Banko-Utskottets Utlåtande M 88. 3 lande måste inställas eller att det erfordras någon tid att få fullständiga dokumenter i ordning. Funnes här en verklig marknad för obligationer sålunda, att man kunde köpa och sälja efter behag, då vöre åtgärden lämplig för att undvika räntelös kassa. Men att tänka sig dessa transaktioner bedrifna i Hamburg, hvarigenom kostnader för möjliga kursförluster och kommissions-arfvoden tillkomma, förutsätter alltid att någon återförsäljning ej borde ifrågakomma. Men skulle det nu befinnas, att instundande höst, om ej förr, penningebristen blefve ånyo känbar och Banko fullmäktige, på grund af en Rikets Ständers speciella antydan, återbetalt en större del af det upptagna lånet, i hvad ändamål har det då blifvit upptaget och huru vill man då att Statens primativa förlust skall blifva ersatt? Alla dessa farhågor, jemte den störande inverkan allt vacklande uti financiella operationer måste utöfva på statens kredit i utlandet föranleder mig vördsamt hemställa: att Utskottets framställning måtte lemnäs utan afseende. STOCKHOLM, tryckt hos Eric Westrell, 1858. öfver Banko-Utskottets afgifna Belånkanden, Utlåtanden och Memorial under Riksdagen i Stockholm åren 1856 —1858. å. Ackords-anbud. Se: Eftergift.
Under vigseln, som förrättades af prosten begick Otto det felet, att En aning om rätta förhållandet for nu för första gången i Helenas misstänksamma själ. Längre fram på qvällen vunno hennes aningar en större bekräftelse. Icke så mycket för att Otto med Saida dansade flera danser, än med henne; icke så mycket för att han på Saida kastade de varmaste blickar; men han tycktes i hennes närvaro vara alldeles förvandlad; hans fordna, fria, ostyriga, ja nästan sjelfsvåldiga sätt hade blifvit ädelt, anspråkslöst, nästan blygt. Ock när en gång efter en dans han ledde Saida till hennes plats, hvilken då råkade vara invid Helenas, aktade Helena grannt uppå den röst, hvarmed han tilltalade Saida. Hvad den rösten var vek, låg och af ett sonort behag fordom var den stark och manlig, nästan befallande. Denna röst skar in i Helenas bröst, såsom tusende knifvar. Känslan sade henne detsamma, som erfarenheten säger åt en annan, att förändringen i röstens tonfärg, då en man talar med en qvinna, är ett mycket talande bevis på kärlek. Dock fick icke den hos qvinnan så fula krämpan svartsjuka insteg i hennes milda och försakande själ. Tvertom hon började att värdera Saida mera än förut; hon skänkte äfven rättvisa åt Saidas yttre behag, den symmetriska vexten, det ädla drömsköna anletet. Hon fäste sig icke så litet vid den utsökta smak, hvarmed Saida klädt sig; hon beundrade hennes sätt, en mästerlig förening af konst och natur. En stilla sorg intog Helena, sorgen öfver att icke vara älskad af den hon älskade. Men för resten var det henne likgiltigt, hvem Otto älskade, då han icke älskade henne. Otto för sin del var såsom i ett saligt rus. Redan började för honom önskningarnas tid, förhoppningarnas tid. Han trodde i går, den dåren, att han blefve tillfredsställd blott med att få se Saida, men i dag när han vunnit detta mål, ville han tala med henne; han ville, att äfven hon skulle se på honom så, som han såg på henne. Med ett ord han ville ha genkärlek.
57783) kolIiUCk &amp; C: 0. under sommaren till konfirmationsundervisning i prästgård i s. Dalarna. N ä r m. underr. A p - pelbergsg. 58 A, 2 tr., S l h l m. A l l m. gens hojleverantörer, chokladfabrik i L a u - sanne. Begär » Ghoclait till ätning » (' finnes äfven till kokning) i bättre Speceriaffärer, Konditorier samt hos H e r r a r P e r c y I ". Råbäck. M. Drottnin(Telegrafadress Kinnekulle. Rikstelefon.) Hotellet, beläget å en af Kinnekulles vackraste platser (vid R å b ä c k s järnvägsstation. Hellekis ångbåtshamn), rekommenderas i turisters och resandes välvilliga hågkomst. Direkta tågförbindelser. Förstklassig restaurant. Moderata priser. Inackordering på längre eller kortare tid. 1 juni — 1 sept. Naturskönt läge. Dietkurer. Villabostäder. Billiga Iefnadskostnader. Högsta närande födoämne i fast form. Idun Fredagen den 5 april 1889. B yra: Klar ' abergsgatan 54, en tr. Annonspris: 25 öre pr petitrad ( Tidningen kostar endast 1 krona iSr qvartalet. postarvodet inberäknadt. Ingen lösnummerförsäljning. Redaktör och FRITHIOF Vid Iduns femte pristäfling belönad uppsats af Ebba Larsson. kretsen med detta namn bestod till en •s™ början blott af tvänne fruar, som ömsevis voro hos hvar andra hvar annan torsdag, men efter en kort tids förlopp var ett lielt litet » sällskap » organiseradt med stadgar och allt. Se här ett utdrag ur dessa stadgar. Samqväm hvar annan torsdag. (Mången har på sista tiden velat hafva hvarje torsdag, men ännu åtminstone är det blott hvar annan.) Fruarna upplåta i tur och ordning sin salong eller så många rum, som behöfvas — dock ej flere. Inga stora toaletter få existera vid vite af första gången 20 öre, sedermera dubbla beloppet för hvarje gång.
Förevarande vigtiga åmne innefattar 2:ne Frågor, den första; om OpinionsNåmnden år en felaktig inrättning; den andra: om den i sådant fall bör afskaffas. Hvad den första frågan angår, så har onek. ligen Konungens proposition på ett klart och bindande sått ådagalagt, att den förträffliga idde, som vid författandet af 1803 års Constitution, legat till grund för inrättandet af Opi BU, till Ridd, o. Ad, Pr. X, Band. 5. 66 Ben 22 November ft m. nionsNåmnden allt för osäkert och ofullständigt blifvit realiserad. Meningen var, att platsarne i Högsta Domstolen, äfven så vål sorn andra högre Embeten skulle vara förtroendetjenster, men att liksom åt Konungen år öfverlåten magten att efter godtycko endtlediga dem som innehafva de till sjelfva StyrelseVerket hörande förtroendetjenster, så skulle folket hafva sig förbehållen samma myndighet i afseende på dem som bekläda de högsta DomareEmbetenj eller Ledamöterne i Högsta Domstolen. Om denna idée, genom OpinionsNåmnden skulle kunna såttas i verkställighet, så borde denna Nämnd uttrycka så mycket som möjligt hela Folkets, eller den allmänna opinionen, och icke blott pluralitetens af 48 personer, som möjligen blifva tillsatte genom ännu färres, ja kanske några få personers opinion. Den kan derföre möjligen, ja lätteligen, handla tvärt emot allmänna opinionen, samt rakt i strid med den, både fria och fålla. Den år en allt för ofullkomlig efterapning af den Grekiska Ostracismen, genom hvilken folket i massa uttryckte sin opinion. Domaremagten bör vara oafhängig, om ej af allmänna opinionen, så åtminstone af några fås opinion, möjligen röstande mot allmänna opinionen. Den kan enligt princip äfven anses bÖJ ra vara oafhängig af lagstiftande magten, ej blott af dess ena del Konungen, utan äfven af folkets lagstiftande Representanter, och ännu mera äf blott en liten del af den.