Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Banco - Utskottet fövblifver vid den öfvertygelse, att, enär den vigtiga fördel beredes Låntagaren, att icke utan motsvarande ersättning gå förlustig sin pant, är 3 månaders respit-tid mera än tillräcklig, och en utsträckning af densamma snarare skadlig än gagnelig; hvadan Utskottet ej kan frångå dess i denna delen gifna tillstyrkande. Yid Utskottets Förslag, pag. a3, Litt. e j om Räntans Upphöjande från 3 till 5 procent, har blifvit anmärkt:latt, då en säkrare pant än Guld och Silfver ej kunde finnas, skälig anledning vore, att den låga räntan för sådana Lån hlefve bibehållen; att, så framt äfven de minsta panter finge, som hittills, belånas, någon förhöjning i räntan kunde anses hillig, såsom ersättning för det större besväret vid helåningarne, men eljest icke; att 5 proc:s ränta kunde bestämmas för Lån, som öfverstege ett visst Riksdalertal, men 3 proc. bibehållas för de smärre Lånen, såsom begagnade endast af de fattiga; att äfven, om så inträffade, alt Lån mot Silfver-pant upptogos hos Banken mot 3 proc., blott för att åter utlånas mot 6 proc., sådant skadade ingen; B anco-Ul skottets Utlåtande N.-o 82. i5 den ena umbar sitt Silfver för alt vinna 3 proc., den andra uppoffrade 6 proc. för att i productiv väg vinna än mera; att snarare kunde sägas, det hvar och en sorn. i Silfver bibehölle hos sig så mycket sorn en matsked, skadade Banken, som deraf hindrades alt i Utlånings-väg vinna 3 proc.; att oväntadt vöre, om räntan för den fattige skulle med 2 proc. höjas, just då förenade Statsoch Banco-Utskolten tillstyrkt
Påfvens redskap genom testamente tillskansade sig af vidskepliga medborgare, då de voro nära att lemna jordelifvet. Under sådana omständigheter har Kronan fått håde jord och andra lägenheter, men deraf hvarken är bevisadt eller kan bevisas, att Kronan från samhällets början egt Svenska jorden. Emellertid inträffade det barbariska i jordbeskattningen, att sedan Ladulås inrättat rust-tjensten, d. v. s. att den egendom, hvars egare ställde häst och karl till krigstjenst, blef fri från skatt. När nu krig kom i fråga, hade man endast den fria odalmannen att pressa ut skatter af. En del lemnade då sina hemman i ödesmål, men de, som orkade qvarsitta, fingo betala skatter och gärder i otalig mängd, ty det verldsliga frälset var fritt från skatt i följd af rust-tjenst. Det andliga frälset, som uppgick till hälften af Svenska jorden, var icke värdt att begära något bidrag af; den det vågade fick plikta med lifvets förlust. De skatter, som under katolska tyranniet utpressades, fingo namn af jordeboksränta; men det egna i detta förhållande är, att de gamla odalhemrnancn fingo mera än dubbelt större jordeboksränta på sina hemman än de, som upptogo hemman på den till Kronan skänkta marken. Men, säger man, hemmantalsräntan är också en grundskatt. Detta kan sägas om de hemman, som under sednare åren blifvit af Kronan till enskild man försålde, men kan aldrig tillämpas på de urgamla skattehemman, som Kronan aldrig egt; ty hade hemmantalsräntan varit en grundskatt, så är intet tvifvel derom, att Gustaf Adolf den Andre, då han försålde gods och räntor, äfven sålt hemmantalsräntan. Nu finnes likväl det egna förhållandet, att af alla de gods och räntor, som af håde Gustaf Adolf, hans dotter samt Förmyndare-regeringen försåldes, endast jordeboksräntan blef beräknad och försåld. Äfvenledes gör man den invändningen, att man i vissa landskaper har hvarken Landtogsgärdj eller andra skatter ; ja lyckliga äro de! Det är icke fråga om att de skulle åtaga sig några dylika skatter.
Stilla damer, som icke låta märka något finnas nog och äro typiska äfven de, men de äro undantagen. Det ligger annars icke i folkets lynne att ängsligt bevara hvarken individens egna eller andras, hemligheter, eller att ha någon nordisk skygghet för att dryfta saker med främmande eller underordnade, som vi skulle tro om att icke kunna » sätta sig in i » förhållandena. Jag märkte det minsann på promenaden vissa dagar, då man icke lyckades bli hvarken road eller sympatiskt berörd. Helst hade jag, då velat ströfva ut till något af klostren eller landtgårdarna, på de cypress-krönta kullarna, men hade gått med ändå, i hopp att kunna komma undan upp på fortezzan, hvarifrån landskapet, med sina breda våglinier och djupa skuggor, brukade vara så storartadt i den starkgula toskanska solnedgången. Då kunde det allt hända att man tyckte, att inblicken köptes för dyrt med den sällskapliga, skyldigheten att stanna i hvarje gathörn för att med gammal och ung, hög och låg, herre och dam diskutera de sista nyheterna från de unga nygifta i Arezzo; huru snålt svärföräldrarna höllo henne, trots hennes rika hemgift, så att föräldrarna rentaf ville ta hit henne till julen, när den lille arfvingen väntades, för att hon åtminstone då skulle få det, som hon var van. I sammanhang med promenaden står kafélifvet. Man går in en stund och sitter en stund och pratar öfver en glace eller en wermouth. Det italienska kafé-lifvet är ju i allmänhet vida lifligare än hos oss, det vet en hvar. I själfva det allvarliga Roma märker främlingen genast, att målet med italienarnes kafébesök är att träffa människor, icke att sitta stilla och förtära. I en sådan liten stad som Siena har kafélifvet ännu öfver sig något ursprungligt italienskt och gammaldags, lustigt förtroligt, hvilket emellanåt omotståndligt påminner om Goldonis komedier. Det promenadlif jag här omtalat blomstrar väl egentligen om sommarn — Sienas briljantaste tid. Men äfven om vintern hör » ilpasseggio» till dagens viktigaste händelser och jag hörde ungherrar säga, att de aldrig en dag i sitt lif själfvilligt försummat promenaden. Annars går umgängelselifvet ut på mottagningar, större och mindre.
En eller annan soldat, som fruktat att, genom sin frånvaro å arbets-commendering, alltför mycket eftersätta sitt jordbruk, bade likväl funnit för sig mera förmonligt att lega karl i sitt ställe, och då måst betala ända till 50 R:dr. Då erfarenheten således visade, att ej mindre den, redan i andra hänseenden nog hardt betungade, jordbrukaren, än äfven soldaten sjelf, i och för dessa commenderingar, orsakades betydliga utgifter, samt landet icke saknade utväg att, i soldatens ställe, till dylika commenderingar använda den mängd af försvarslöse personer eller mindre djupt fallne brottslingar, som i de allmänna corrections-inrättningarne förvarades, genom hvilkas begagnande ej allenast lindring i statens dryga fångvårds-kostnader vore att påräkna, utan ock tillfälle lemnades dem sjellve att, genom arbete, söka bereda sig återförening med samhället, hafva motionärerne föreslagit, det soldaten, så vidt ej, till följd af enskilde aftal mellan honom och hans löngifvare, annorlunda bestämdes, må helt och hållet befrias från arbets-commendering för enskilde och allmänna bolag, verk och inrättningar, eller ock, om soldaten ej blefve från detta besvär frikallad, han då måtte för sitt deltagande i sådana arbeten erhålla en inkomst, som fullt motsvarade så väl underhålls-, som öfriga med hans frånvaro från roten, efter de olika provincernas bruk, förknippade kostnader, hvilka, om de af rote-interessenterne bestriddes, borde dem godtgöras, äfvensom att, åtminstone för Dalarne, soldaten måtte, när han bortcommenderades, blifva tillagd en lämplig ersättning för den förlust, som honom tillskyndades deraf, alt han nödsakades åsidosätta sitt landtbruk. Denna motion, äfvensom hvad vid föredragning deraf inom Hederv. ISonde-Ståndet af åtskilliga ledamöter yttrats, hafva Utskotten tagit i öfvervägande.
Visst var det väl något alldegosse, i faderns arbetsrum, medan denne syssles särskildt viktigt! » Ingeniören stirrade en stund ned framför lade med en hop papper och böcker. Gossen, som egentligen väntade på att få » höra sig, men skakade till sist på hufvudet. Nej, verkligheten låg j u klar framfor dem upp » några ferielexor, följde med sina ögon mekaniskt faderns rörelser, där han i sin och lät sig icke bortresonneras medels gissbruna nattrock, med pipan mellan tänderna, ningar; hans goda mor var väl som frunref i buntarna, letade ut somliga papper och timmer i allmänhet fallen för fantastiska läste in vissa buntar i den eller den lådan. aningar och utläggningar. Efter hand började han se allt detta som Deras ekonomiska funderingar voro ingai en dimma, det skymde för hans ögon och lunda att fatta som uttryck af kallsinnighet han föll i hop i soffhörnet, ännu alltjämt mot den aflidne, hvilken de bittert sörjde för oreflekteradt följande faderns rörelser. hans egen skull som en god och plikttrogen E x t r a fin Marsala » Spökeri ». (Qualité Inghilterra) härstädes lagrad sedan 1891. i n t y g, fullgod. P r i s kr. 1: 2 5 p r b u t. re telefon plan 3 IDUN 176 familjefader, men i den kringskurna belägenhet, hvari mor och son plötsligt blifvit ställda, var det omöjligt att afvisa de mest bekymrade tankar på framtiden. Ett ganska värdefullt lösörebo fanns visserligen, af hvilket det mesta och bästa såldes på auktion och inbragte något i reda pengar. Det enda, Karl för sin del behöll, var den gamla uppsättningen i faderns arbetsrum; från dessa minnen ville hvarken mor eller son skilja sig. Vidare hade prostinnan en liten lifränta, som på Guds makt väl skulle förslå till hyra i Stockholm. T y det vore nog bäst att flytta, då sonen i alla fall sökte sin verksamhet där. H o n kunde t. ex. hålla inackordering, och Karl skulle nog snart arbeta sig fram till en plats som ritlärare, verkmästare eller något sådant. Åh, det skulle nog, när allt kom omkring, gå ihop! Men A n n a.
Enär förevarande inkomst-titel och isynnerhet bibehållandet eller förändringen af den, vid riksstaternas uppgörande, hittills iakttagne fördelning och uppställning af det beräknade inkomstbeloppet bero utaf de beslut, Rikets nu församlade Ständer komma att fatta, med anledning så väl af den nådiga proposition, hvilken angående beskattningsväsendet samt uppbördsoch redovisningssättets förenklande är att förvänta och de i detta ämne inom Riksstånden väckta motioner, som ock med afseende å Kongl. Maj:ts nådiga proposition N:o 27, hvaröfver Utskottet uti bilagda utlåtande litt A. under denna dag afgifvit serskildt yttrande, så har Utskottet, som ansett sig icke böra uppskjuta statsregleringens företagande, intilldess sagde nådiga propositioner och motioner hunnit i grundlagsenlig ordning behandlas, funnit sig för närvarande desto mindre kunna föreslå slutlig fastställelse af de summor, hvartill ordinarie räntans dels indelda, dels kronan behållna belopp bör i den nya riksstaten uppföras, som Rikets Ständer härigenom möjligen skulle kunna anse sig förhindrade att sedermera under innevarande riksdag vidtaga de beslut och åtgärder, framställningarne angående skatteförenklingen och dermed sammanhängande frågor vid dessas pröfning och afgörande finnas föranleda. Utskottet måste derföre nu inskränka sig till här ofvan meddelade uppgift å den i nu gällande riksstat förekommande inkomstberäkning, hvars bibehållande vid denna statsreglering Kongl. Maj:t i Dess nådiga proposition angående statsverkets tillstånd och behof 24 Stats-Utshottets Utlåtande, N:o 51. föreslagit, med tillkännagifvande, att den till statsverket inflytande andel af meraniimnde ränta utgjort: , för år 1844 . 572,113: .» » 1845 570,311: * » 1846 593,131: » » 1847 607,701: » » 1848 . 610,827: eller i medeltal årligen 590,816. 2:o /!/'/:(/ds-spanmålen.
Detta memorial har blifvit till Lag-utskottet remitteradt och den 27 sistlidne November hit ankommit; men då förslaget, efter Utskottets uppfattning, afser förändring i de delar af lagstiftningen, som genom grundlagarne uppdragits åt Konungen allena, och hvilken lagstiftning ej faller inom omfånget för Lag-Utskottets i 53 § Regeringsformen och 33 § Riksdagsordningen utstakade verksamhet, anser sig Utskottet böra omförmälde memorial till Borgare-Ståndet återlemna; hvilket för samtliga Riks-Stånden vördsamt tillkännagifves. Stockholm den 1 December 1862. LagUtskottets Utlåtande N:o 5. 3 MT: o 5. Ank. till Exp.-UtBk. den 5 Dee. 1862, kl. 6 e. m. Utlåtande, i anledning af vackt motion dels om tätare hållande af häradsting, dels ock om förändradl aflöningssätt för häradshöfdingar, m. fl.
Ja visserligen, om man börjar pag. 1, och fortsätter läsningen, § efter §, ända till dea sista, pag. 7), så skönjer man väl icke bristande sammanhållning eller svårläl tlighel; roen för den, som icke har tid alt vid stadgans tillämpande läsa den igenom från pag. i till pag. 73, och annotera hvad man för tillfället behöfver veta, — för honom blifver denna stadgas närvar, uppställning och indelning alltför compact eller sammanhållande, alltför svårlättlig, då dermed förstås svårigheten ult genast anträffa hvad man söker, — ty jag trotsar afven starka minnen, atL lära denna stadga som utanläxa, och, om man än dertill hade tid jemte förmåga, att den sedermera bibehålla. Denna stadga saknar derföre en af dess angelägnaste egenskaper, den, att framställa ämnena redda, och, enligt deras natur, frånskiljda,— med andra ord sagdt, den, att vara populär som en ordbok. Utsk. skulle troligen få svårt att uppgifva hattie skäl till den artikel-indelning, sorn blifvit använd uti dess 1111 föreslagna stadga, än att sådan lika väl kunnat verkställas i än färre artiklar, och måhända all artikel-indelning kunnat undvaras, genom bifogandet af ett paragraf-register, hvarigenom väl den nu vidlådande svårfaftlighelen någorlunda blifvit undei lättad; — men då hemställes, 0111 icke den af en motionär projecterade indelning i 12 artiklar klefve mer lättfattlig, utan att sakna nödig sammanhållning. Man skulle då hafva funnit uti lista art. afhandladt personlig skyddsafgift; — uti den 2;dra; löneinkomster; — uti en 3:dje: bevillning af yrken, hvarigenom man på ett ställe hade igenfunnit hvad sorn till slik benämning vore hänförligt, och icke på tre särskildta, hvilket Utsk. föreslagit.
Vidare vore stadgadt att för aterrop af fastighet, skepp, ångfartyg och däckad båt om femton läster och derutöfver skulle betalas en tredjedel af de för försäljning ofvan stadgade belopp, men lör all annan egendom beräknades afgifterne fika för äterrop, som för försäljning. För hvarje utropadt parti erlades dessutom i slagafgift 6 öre och i sportelafgift 7 öre R:mt. För handelsvaror, som såldes å Börsen, erlades, jemte slagoch sportelafgift, en half procents provision för hvad sorn såldes, men för det som återropades, endast slagoch sportelafgift. 1 motionärens tanke vore det i hög grad obilligt, att försäljning till den högstbjudande af fastighet, fartyg, aktier, obligationer och handelsvaror i större partier, icke blott skulle vara uteslutande privilegierad åt städerna, utan ock att så höga afgifter, som de ofvannämnda, skulle beräknas, och detta ej allenast om försäljning verkligen egde ram, utan äfven om återrop skedde. Det vore klart, att sådant mäste i hög grad motverka ändamålet samt att dylik försäljning sällan eller aldrig kunde ega rum annorlunda än af nödtvång, såsom för sterbhus, i följd af utmätning, eller andra dylika orsaker. Hvad särskildt beträffade aktier och obligationer, så vore det obestridligt, att i en tid, då associationsandan hunnit den utveckling, att de flesta större företag äro grundade på aktier, samt dä man önskade införa ett inhemskt fondsystem, mäste dylika band på rättigheten att fä till den högstbjudande föryttra sådan egendom befinnas högst olämpliga. Också torde näppeligen ett dylikt orimligt förbud existera i andra europeiska länder, der industrien vunnit någon större utveckling. Åtminstone vore i England rättigheten att bortauktionera egendom i så måtto fri, att man kunde vända sig till hvilken Allm. Besvärsoch Ekonomi-TJtskottets Betänkande JVs 93. 3 man behagade bland de flere, som på entreprenad öfvertagit auktioneringen och med hvilka man alltså kunde i hvarje särskildt fall uppgöra om betalningen för det med auktioneringen förenade bestyr. Afgiften vid försäljning af aktier och publika papper vore der vanligen bestämd till 3 pence för ett auktionsvärde af 100 pund sterling.
Alt nu, sedan glasbruksegarne erhållit sådane vid - Kongl. Majus Nådiga Skrifvelse Nio 5o, 10 sträckta låneförmoner, samt på de senare åren ådagalagt verksamt nit och användt betydliga kostnader för glastillverkningens, fullkomnande, nedsätta deras låneprocent till likhet med de öfrigas, hvarigenom de blefve nödsakade att återbetala nära hälften af det lånecapilaJ de undfått och i sin rörelse nedlagt, skulle, ehuru de öfrige fabrikanterne i deras nu varande ställning icke sakna skäl för ett slikt yrkande, dock svårligen blifva verkställbar!, utan att leda till en högst menlig inverkan på näringens fortgång; och Kongl. Majrt anser således för det närvarande någon annan åtgärd icke lämpligen kunna vidtagas, än att, i händelse det föreslagna ytterligare bidraget till Manufactur-Discontfonden beviljas, och öfrige lånberättigade fabrikanter derigenom nästinstundande år komma i åtnjutande af 3i procent af i833 års tillverkningsvärde, det för glasbruksidkarne nu afsatta anslag förklaras böra till fondens allmänna fördelningssumma ingå och glasbruksidkare ega att, lika med andra lånberättigade fabrikanter, i förhållande till tillverkningens värde, ingå i den allmänna fördelningen af Manufactur Discontens tillgångar. Det af Commerce-Collegium i förevarande ämne afgifnä underdåniga betänkande, tillika med dervid fogade tabeller oall andra delta ärende rörande uppgifter, skola aflemnas till del Rikets Ständers Utskott, dit denna Nådiga Skrifvelse varder remitterad. Kongl. Maj.t förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. CARL JOHAN. C. D. Skogman. Utdrag af Protocoflet öfver Handelsoch Finance-Ärenden j hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-Rådet å Stockholms Slott den 2.5 Mars i834- Närvarande: Hans Excellence Justi t i aa Stats-Ministern Herr Grefve Rosenblad, Hans Excellence Stats-Ministern för Utrikes Ärendena Herr Gref* ve af Wetterstedt, ao Kongl.
En annan afsigt med denna discussion skulle kunna vara, att taga det K. praerogativet i skydd. Jag vill icke alldeles neka, att Kronans ministrar, dåde äro representanter, må finna sig föranlålne att här yttra sig och förmå andra ledamöter att yttra sig på samma sätt, som då de troligen, enligt sitt samvete och sin pligt, komma att uttala sin mening i Konungens rådkammare; men, med undantag på sin höjd för dem, skulle jäg tro det icke tillhöra den enskilde representanten att försvara Konungens praerogaliv: och isynnerhet då man söker göra det derigenom, att man förespeglar hvilka vådor skulle uppstå, 0111 Sländerne ansågo sig kunna besluta i en sak, deri ingen bestrider, att de åtminstone hafva en del af den beslutande rutten; så hemställer jag, om man glömt, att Konungen är den andra Statsmakten , Den 8 April f. ro. ten, med fullt så mycken makt, fullt så mycken competence att domina öfver hvad sorn Sr Statens bästa och hvad som är gagneligt, som någon af de värde enskilde representauterne. Jag skulle likväl medgifva, att det kunde anses vara den enskilde representantens räll att söka beskydda Konungens prasrogativ, derest vi hade en afgjord på förhand bestämd stilus curias, eller ett stadgadt sätt att uttrycka sig i handlingar, som ingå till Konungen, i hvilket fall den, som fann en sådan stilus curiae på något sätt förbigången eller laiderad, hade anledn. att säga sig icke vilja deltaga i en skrifvelse, som icke innehöll den rätta och sannskyldiga formen. Men, mine herrar! någon sådan hafva vi icke. Jag skulle, i egenskap af ledamot i Exped.Utsk., vara ganska belåten, om det funnes någon manuel, eller hvad man ville kalla den anvisning, som tillförlitligen antydde, huru Ständernes beslut böra affattas, så väl i denna, som andra så beskaffade frågor. Jag har varit skyldig att underrätta mig om hvad slags termer R.
Stadens handlande, 24 till antalet, drifva inoch utrikes handel samt äro till största delen tillika skeppsredare. Handtverkerierna äro här, såsom i flere andra städer, uti ett slätt tillstånd, och orsaken dertill torde till någon del kunna tillskrifvas lättheten att vinna burskap, hvarigenom nästan hvarje stad fått mångfaldigt flere mästare än behofvet påkallat. Härvarande mästares antal utgör 29 personer. Någre manufacturer äro ej här inrättade. Den enda här varit, nemligen en klädesfabrik är för flere år tillhaka nedlagd. En Elementarskola finnes, der undervisningen meddelas i tre klasser af Rector och 2 Colleger, af hvilka den ene erhåller i lön af staden 20 tunnor spanmål, hälften Råg och hälften Korn. 36 Sjukvården härstädes besörjes af en Stads-Fysikus och en Stads-Chirurg, hvilka lönas af staden, och är den sednare tillika läkare vid kurhuset. Stadens inkomster utgöras af skott och förskott, ägopenningar, Burgäld, Stadstolagen, Vägoch Mätare-penningar, BroHamnoch Ringpenningar, Ståndpenningar, Tomtören, Planpenningar af Gamleby Köping, Arrende af Stadskällaren och den så kallade Stadskrogen i Gamleby, samt li hemman Bjurvik, hvartill staden är ägare, äfven en procent af fastighetsköp, belöpande sig alla förutnämde intrader, i medeltal för fem år, till 5,950 R:dr årligen och stadens utgifter för Embetsmännens löner, byggnader m. m. till 5,900 R:dr allt Banko. De publike hus, hvilka staden har att underhålla, äro Rådhuset, Skolhuset, Stadskällaren, Mälareoch Saltnederlags-bodarne, Jernvägen, Packhuset och fem Spruthus, der stadens fem sprutor förvaras. Tullmedlen vid tullkammaren härstädes, beräknade i medeltal för sist förflutne fem åren uppgå lill 37,383 R:dr Banko årligen. 3:o Wimmerby. Invånarnes antal i staden och på dess ägor utgör:
Denna heliga förbindelse skall jag på Heder och Samvete, utan ensidig afsigt och mannamån, redligen uppfylla; Så sanni mig Guei hjelpe till Lif och Själ!” §• 7* Om ändrings sökande i Taxerings* och Pröfnings-Committé ers Beslut. 1 Mom. Vill Skattskyldig söka ändring i den Bevillning, som af Debitering beror,' och i den ordning 2 §. 35 Morn. af denna Artikel BevillningsUtsk. Betänkanilen, 257 föreskrifver, 'blifvit påförd, samt af TaxeringsCornmitté är fastställd, anmäle oell fullfölje han sin talan hos Konungens Befallningshafvande inom Två Månader från den dag DebetSedeln fått afhemtas, och v i eif oge BesvärsSkriften vederbörligt betyg derå. Nöjes han åter ej åt TaxeringsCommittéens Beslut rörande Egendoms och Lägenheters , Verks och Inrättningars värden , eller det belopp af Inkomst , den ansett honom äga, om hvilket allt han , jemlikt 3 §. 13 och 16 Morp-, erhållit underrättelse, vare han då berättigad, att hos PrÖfningsCommitiéen i Länet söka ändring och rättelse på sätt 5 §. 5 Mom. här ofvan föreskrifver.
Ty antingen måste kronans tjenst förlora , eller måste Embetsinannen förlora, och i båda fallen gör näringen en säker förlust, Mdtairen sorn jordbrukare lemnar ett vidt fält till anmärkningar, det säkra är att indelningsverket hindrar möjligheten för Sverige att föra ett halft års krig med egna medel, utan våra financers förstörelse för 15 a 20 år. Ehuru Mibtairen visst icke är för högt lönt i fred , önnes dock ingen armée i verlden, med dess sammansättning, dyrare i krig. Ett rätt organiseradt försvarsverk, bör icke i fred kräfva Nationens yt-< tersta ansträngning, ty hvarmed skola vi då föra krig. Man bor ho? Nationen spara en skärf till detta magrpäliggande ändamål. Grundskatterne äro visserligen tunga, det är dock er. sak son icke kan ändras, titan att träda andras ägande rätt för nära Bil, tili Ridd, 0. M. Pr, 1 Band 17. 258 Den 10 Februarii, Men de tid efter aflnan ökade kostnader, sora väl kunna komma under namn af vexationer, borde likväl uppköra Jag vill bland dessa nämna de utvidgningar, som Soldat-torpen i min ort, under tidens lopp erhållit, på hemmansägarens bekostnad. Bördor af dylik art finnas mångå; och borde man i möjligaste måtto återföra den skattdragandes skyldigheter till deras ursprungliga förhållande. I financielt afseende har äfven jordbrukaren skäl att klaga. Denna näring har i alla tider varit Administrationens stjufbarn och dess nu varande ställning lemnar tydeliga bevis derpå. Som exempel vill jag endast nämna, att Bergverken och Manufacturerne, som utgör circa ^:del i värde mot jordegendom, har eventuella lånerättigheter i Backen för 4 procent till 2 å 3 millioner, då jordbruket relatift deremot bordt kunna påräkna 10 å 15 mdlioner, på samma vilkor (jag förbigår fastighetslånen, hvartill all fast egendom är lika berättigad.) I behofvets stund öppnades likväl de ädelmodiga