Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hon skulle gärna kunnat på denna bok sätta såsom motto Goethes ord: karnas, ej idéernas originalitet genom ett affekteradt och skrufvadt språk. En snillrik författare har emellertid en gång sagt, att den bästa stil är den, som läsaren alls icke kommer att tänka på, emedan den endast varit en trikå om sköna, välbildade och originella tankar, hvilka såsom sådana upptagit läsarens hela uppmärksamhet och fängslat hans intresse. Han har ej snafvat öfver en knagglig form, ej distraherats af påhängda språkblommor. Fru Colletts stil är just sådan. Hon har visserej försmått att tillägna sig hvad man kallar språkkonst, men hon begagnar densamma städse endast såsom ett medel att framställa sin tanke klar, formskön och lefvande, med andra ord — i trikå. Om man någon gång finner ett bizarreri hos henne, då är det ett tankens och icke ett språkets. Hennes begåfning är orginell, hennes stil är formfulländad. Anledningen till denna alltför knapphändiga skiss af fru Colletts författarepersonlighet är den, att man i Norge hos Alb. Cammermeyr börjat utgifva hennes samlade arbeten, och som därigenom tillfälle erbjudits äfven åt svenska läsarinnor att stifta bekantskap med Norges förnämsta kvinnliga författare, ha vi trott det vara af intresse att såsom inledning till bekantskapen beledsaga författarinnans porträtt med några ord. Winterhjelm. E j m ä t t e t fullt. miq icke sol som bländar. Som min kind i purpur målar 3cke sol, hvars heta strålar Hur jag sträfvat, hur jag trefvat, hur jag bäfvat, hur jag lefvat, här i blommor lindadt står; ty hon skildrar just hur den unga kvinnans hjärta bäfvat, hur hon skönast lefvat och bittrast sträfvat, allt under det hon med blicken fästad på barndomshemmet lindrar poesiens blommor om hvarje minne från familj och hem. Det är helt enkelt en förtjusande bok, ej minst genom den hjärtats darrning, som spåras i dess grundton. I hennes öfriga arbeten återfinna vi den stridande kvinnan, stundom rättvist gisslande samhällsfördoiuar, stundom orättvist begagnande godtyckligt valda färger.
Gifterm.-b:n att mannen skall utfästa morgongåfva till sin hustru, så att den, utsatt i fast egendom på landet eller i stad, får utgå med en tredjedel af mannens behållna lott i boet, hvilken hustrun får behålla så länge hon feuka sitter och ärliga lefver, såsom lagen säger, och återigen, om den är utsatt i lösören, får blifva TVdel af mani3 H. io :4 Don a September e. m. nens lott och af hustrun såsom evärdelig egendom hegngnas. Men är icke morgongåfva utfast, så får hustrun hälften af hvad mannen högst kunde utfästa. Nu när man anser att a rf ar en familjens gemensamma tillhörighet, måste man tillslå, att derigenom att morgåfvan skulle qvarstå, fastän giftorätten blefve lika, skulle mannens arfvingar få mindre rätt än hustruns arfvingar. Vidare får jag förklara, att då genom de här föreslagna förändringar i den olika arfsrätlen otvifvelaktigt följa hemmanskly fningar samt mindre besullenhet, hade också, efter mitt förmenande, förslaget bort, i fråga om arfvingars inbördes lösningsrätt, innehålla de stadganden, som i 8 cap. 7 och 8 §§:na Ärfda-b:n af Lag-comite'ens förslag finnas intagna. Jag tror det vara en stor omission, att detta ej blifvit i betänk, iakttaget, och jag kan ej finna nuvar. lags föreskr ifter i 5 och 6 §§:na af 12 cap. Ärfda-b:n om brödrens s. k. tagelott, äfvensom det r.u föreslagna tillägget i 7 §:n af samma cap. vara tillfredsställande. Mot 4 §:n 3 cap. Ärfda-b:n anmärker jag hufvudsakligen, att det ej bort stå: "äro ej syskon eller afkotnlingar af dem, 'arfvén då förfäder i andra led.” Del står i nuvar. lagen: ’’äro ej fader eller moder, sameller halfsyskon, ''eller deras barn till; ärfven då faderfader och fadermoder” etc.
Intendenten vid naturhistoriska rilcstnusei entomologiska samlingar, Professoren Carl Henrik Boheman hos Akademien anhållit om underdånig framställning, det Kongl. Maj:t måtte täckas hos Rikets Ständer föreslå Boheman att, sedan han fyllt 70 år och då han ej längre förmådde så som sig borde uppfylla sina åligganden samt derföre måste söka entledigande från sin intendentsbefattning, varda uppförd å indragningsstat och dervid komma i åtnjutande af pension till enahanda belopp, som för personer med liknande befattning bestämdes — undordånigst hemställt, att då Boheman, som uppnått en ålder af 69 år och i 52 år varit i Statens tjenst anställd, deraf 24 år såsom Intendent, med sällsynt nit och skicklighet nämnda befattning förestått och vid tillträdet af densamma såsom gåfva till riksmuseum öfvorlcmnat sina i dubbelt hänseende värderika entomologiska samlingar, lika utmärkta genom den ovanliga omsorg, hvarmed de blifvit behandlade, som genom deras rikhaltighet, Kongl. Maj:t, enär ponsionsrätt ännu icke blifvit Vetenskaps-akadeiniens och Riksmusei tjenstemän tillerkänd, måtte till Rikets näst sammanträdande Ständer aflåta nådig Proposition om Bohemans uppförande å indragningsstat med åtnjutande af ett penningobelopp, beräknadt efter hans lön 4,000 R:dr; och har Kongl. Maj:t nu föreslagit, att för Professor Boheman måtte å Allmänna Indragningsstaten uppföras en årlig pension af 4,000 R:dr, att utgå från och med måuadou näst efter den, då afsked varder honom meddeladt. Då Professor Boheman, som uppnått en ålder af 69 år och under 52 år varit i Statens tjenst anställd, enligt Vetonskaps-akademiens vitsord, med utmärkt nit och skicklighet sin intendentsbefattning förestått, får Utskottet, med hänseende jemväl dertill, att Boheman såsom gåfva till riksmuseum öfverlemnat värderika entomologiska samlingar, hemställa, att den föreslagna pensionen måtto af Rikets Ständer beviljas. 46:o.
Sedan Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken utsatt tiden till första uppropet af Ridderskapets och Adelns första anteckning till den nästföljande dagen, den 28 Februarii, Tisdag , kl. to förmiddagen, blef densamma å nämnde dag/Verkställd, och fortsattes, medelst andia uppropet, Onsdagen den 1 Mars5 efter hvars slut Herr LandtMarskalken tillkännagaf, att tiden till andra anteckningen skulle, enligt RiddarhusOrdningen, utsättas till dagen före den, då Konungen skulle behaga Riksens Ständer till Plenum Plenorum sammankalla. Under tiden sammanträdde Höglofl, Ridderskapet och Adeln'första gången Fredagen den 3 Martn in pleno klockan 11 f. m. då Han: Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken öppnade sammankomsten med följan-’ de Tal : Högvälborne och Välborne Herrar Grefvar. Friherrar samt Riddersoch Adelsmän. Med stridiga betraktelser imellan lydnadens pligt och kännedomen af min förmåga , har jag emottagit LandtMarskalksStafven, denna sinnebild af ära och ansvarighet. Om den i allmänhet ger ett smickrande bevis af Konungens yppersta förtroende, och om den för mig enskildt tillägger det sista vedermäle af Den 3 Mars. 5 Nåd till dem jag redan njutit} så har jag deremot icke eller underlåtit erinra mig, hvilka förbindelser den medför: hvilka egenskaper den fordrar: af hvilka händer den tillförene blifvit buren och med hvilken framgång : och huru många bland Ridderskapet och Adeln den kunnat anförtros med tillförförsigt — och mindst af allt har jag underlåtit erinra mig de sällsynta vigtiga föremal , sora föranledt till detta Riksmöte och som härifrån skola sträcka deras verkningar, likasom deras minnen, tili efterverlden.
Föredrogs ånyo och remitterades till StatsUlskoltet Friherre Cederströms, Jacob, den 21 sistlidne Januarii på hordet lagde Anförande, i anledning af Friherre Anckarswärds, Carl Henrik, den i5 i samma månad till StatsUtskottet remitterade Motion, innefattande bemälte Friherres Önskan, att StatsUtskottet måtte, inom möjligaste korrta tid, rörande Statsregleringen, afgifva ett Betänkande, som i forsta rummet upptager hvad Staten, med ledning af de vid sista Riksdag fastställde stater, kan tarfva till en fortsatt och oafbruten gång, med undantag af alla vid sista Riksdag beviljade anvisningar å Öfverskotten, och med iagttagande af endast den tillökning, som under 8:de HufvudTiteln begares i och för fångars skjuts och underhåll. 4 Den 16 Februarii f. ra. Företogs till pröfning StatsUtskottets den 28 sisllidne Januarii under N:o 5a afgifne, och den 3 dennes e. m. på hordet lagde, Utlåtande, angående andag af allmänna medel till åtskillige vägars förbättrande, anläggning och underhåll. Herr LöwenhjelmCarlanförde skrifteligen: För min del får jag vördsammast äran anmärka, att StatsUtskottet icke synes hafva gjort det afseende å motionen om begärde bidrag till väg-anläggning inom Wermlands Län, som ämnets beskaffenhet troligen förtjenar, då Utskottet af de skäl, ”att ”flerfaldig enahanda anspråk pä uppoff”ring å Statens sida för vägars upphjel”pande och underhållande i andra orter ”deraf skulle föranledas ” icke ansett sig böra tillstyrka de begärde bidragen, hvilkas bifallande, jag medger, undantagande när verkligt behof kommer i fråga, visserligen skulle föranleda till dylika omständigheter, som Utskottet befarat; och jag begagnar mig derföre af tillfället att förklara, det jag alldeles icke åsyftar erhållandet af något anslag, som ifrån hvilken synpunkt som helst skulle kunna anses för uppoffring å Statens sida.
Medelst underdånig skrifvelse den 23 December sistledet år hafva Rikets Ständer redan anmält beviljandet af berörde utaf E. K. M:t för år 1854 äskade summa af 66,666 R:dr 32 sk., eller enahanda belopp, som vid sednaste riksdag lill samma föremål anvisades för hvartdera af åren 1851, 1852 och 1853; Och hafva Rikets Ständer dessutom, till anskaffande af nya gevär, beviljat ett anslag af 200,000 R:dr, att under nästkommande, tre år från Riksgälds-kontoret utgå med en tredjedel årligen. f) lill anskaffning af ännu behöflige nya pistoler, 93.000 R:dr. Då, såsom af Stalsråds-prolokollet inhemtas, kavalleriet nu mera är allmänt försedt med dels nya, dels ännu brukbara pistoler, samt dessutom 1,000 par dylika skjutvapen linnas upplagde i reserv-förrådet, hafva, vid sådant förhållande, Rikets Ständer ansett nu begärda anslag, som är afsedt att fylla hela bristen i förrådet, utgörande 3,600 par pistoler, kunna utan olägenhet inskränkas lill en mindre summa, än den föreslagna, helst förbättringar i detta vapen lid efter annan äro att emotse, och således någon större del af det för reserv-upplagets kompletterande påräknade antalet nu ej synes böra anskaffas; hvadan Rikets Ständer till anskaffning af nya pistoler beviljat ett anslag af 30,000 R:dr, att under innevarande och följande två år med ^:del ärligen från Riksgälds-kontoret utgå. g) till anskaffande af kavalleri-sablar, afräkningsvis, 29,800 R:dr. Denna anslagssumma, motsvarande tillverkningskostnaden för 3,600 sablar, hvilka äro afsedda att i förråden till krigsbehof uppläggas, hafva Rikets Ständer äfven, på enahanda skäl, som i nästföregående punkt omförmälas, funnit böra till ett lägre lixpcdilions-Utskoltets Förslag till underd.
Sedan en af Kongl. Maj:ts Chargé (1'affaires, hos Kongl. Spanska Hofvet, Kammarherren Lorichs under en långvarig anställning i utlandet tillvägabragt betydande samling af mynt och medaljer, blifvit af hans arfvingar Staten till inlösen erbjuden för en summa af 50,000 Riksdaler och Garde des medailles, Riks-Antiqvarien B. E. Hildebrand, som haft tillfälle genomse och värdera denna dyrbara samling, hänfört densamma under följande nio hufvudafdelningar, nemligen l:o) Spaniens äldsta mynt, 2:o) Nummi populorum, urbium et regum frän andra delar af Europa, äfvensom från Asien och Afrika, 3:o) Romerska och Byzantiska mynt, 4:o) Westgötiska Konungars i Spanien slagna mynt, 5:o) Arabernas till det mesta i Spanien slagna mynt, jemte några få moderna turkiska, persiska och maroccanska, 6:o) oordnade, till det mesta utnötta och odugliga antika mynt, 7:o Spanska och andra vesterländska nationers mynt från medeltiden och nyare tid, 8:o) Spanska och andra nationers medaljer samt 9:o) diverse mynt, jettoner, in. m., uppgående hela samlingen till ett antal af 35,187, hvaraf 525 af guld, 7,170 af silfver och 27,492 af koppar; så har Riksantiqvarien uti till Witterhets-, Historieoch AntiqvitetsAkademien ingifven skrift, i afseende på det inköp, som för Statens räkning kunde komma i fråga, framställt två alternativa förslag, det ena att inlösen skedde af alla de under N:ris 1—6 upptagna afdelningarne för 30,084 Riksdaler jemte ett urval af 7:de och 8:de afdelningarne för 6,000 Riksdaler och det andra att köpet blefve inskränkt till de för Kongl.
Ian med Dahlsland vid inom dessa län inroterade Skaraborgs, Weslgötha-Dahls och Elfsborgs regementen, inom Gefleborgs län vid Helsinge regemente, inom Stora Kopparbergs län vid Dalregementet, inom Westeroch Norrbottens län vid Westerbottens regemente samt vid Jemtlands regemente, emedan inom dessa orter antingen de hemman, på hvilkas egor torp blifvit anlagde, vid roteringen fått sig mindre andel påförde; eller inga hjelprotar blifvit stamrotarne anslagne eller planpenningar genom kneckte-konlrakt utstakade; eller inga soldat-torp voro anlagde eller hjelprotar funnos; eller torpen voro upptagne antingen på allmänning eller ock på rotens samfälta mark; eller ock ej flera än en hemmansdel om hvarje soldat deltoge och således inga utrotar funnos; — att för Bohus läns regementes båda bataljoner finge förblifva vid hvad om hjelprotarnes ersättning till stamroten redan vore förordnadt; — samt att i följd häraf Rikets Ständers framställning om planpenningar endast kunde medgifvas vid Uplands regemente inom Stockholms och Upsala län, vid Södermanlands regemente inom Nyköpings län, vid första Lifgrenadier-regementet inom Linköpings län, vid Jönköpings regemente inom Jönköpings län, vid Kronobergs regemente inom Kronobergs län, samt vid Calrnare regemente inom Calmar och Kronobergs län, hvilka sex regementers kneckte-konlrakler öfverensstämde ej allenast deruti, att till kneckte-torpet skulle, utom husen, finnas en kåltäppa, ett spannland eller ett halft tunnland åker, hälften till hvart års utsäde samt äng till två sommarlass hö, men i Östergöthland till l,j lass hö årligen, utan ock deri, att det hemman i roten, på hvars egor knektetorpet med ofvannämnde lägenheter lage, skulle af sina lote-intressenter erhålla tre daler kopparmynt elier en daler silfvermynt samt i Östergöthland sex mark silfvermynt om året i vederlag, likväl med förbehåll, inom Stockholms, Upsala och Nyköpings län, att så vida det hemman, der kneckte-stugan vore uppbyggd, bestode af bättre och märkliga förmåner, något vederlag för torpet ej egde rum, och derjemte i Nyköpings län, att, om ett helt och ett halft hemman stöde tillsammans i roten, det hela icke eller finge åtnjuta något vederlag; hvadan Kongl.
Sädes-prodLililionen är. nemligen bragt till den höjd, att skördarne, örn de ej lida af större och allmännare olyckor, ej allenast fylla, utan öfverstiga invånnrnes behof. Bördiga sädesbygder i Upland, Westmanland och Södermanland finnas derjemte i granskapet, att i nödens stund anlita; äfvensom hufvudstaden, der handels-spekulationen vanligen lämpar tillförseln efter åtgången, erbjuder landtmannen tillfälle, att, då blist uppstår, erhålla spanmål, oftast till billigare vilkor, än magasins-reglementerne medgifva. Om af sådana orsaker, magasinerne i många socknar mindre för behof, tillitas, anses de dock i allmänhet gagaeliga, äfven derigenom att åtskilliga kommunal-aflöningar, till Skollärare, Barnmorskor, Fjerdingsman &e., kunna med ränte-afkastningen beqvämligen och mindre känbart bestridas. I afseende å helsovården, är, till följd af Eders Kongl. Majrts nådiga skrifvelse den 26 April 1882, Länet hindehult i Irenne provincial-läkaredistrikter, nemligen Stockholms, Norra och Sigtuna distrikt, hvilket sistnämndes läkare äfven äger betjena en del af Upsala län. Derjemte finnes en provincial-kirurg, med skyldighet att besörja sjukvården å länshäktet. Enligt träffad öfverenskommelse med LazareLts-direktionen, har antalet af de för Länets räkning å Serafimer-lazaretlet bestämda sjuksängar erhållit en esomoftast högst behöflig förökning från 20 till 3o, hvartill de ökade kostnaderne komma att tills vidare godlgöras genom årligt bidrag af 1,000 R:dr Banko, som utgå af öfverskotten å kurhusmedlen; men hvilken anstalt, på sätt direktionens skrifvelse den 9 Oktober i83a omförmäler, dock ej tagit sin början förr än med nu löpande år.
Det har förekommit oväntadt, att Hr Justitieombudsmannen, sedan lian framställt alldeles nya begrepp om vexelrätten, likväl synes antaga en synnerlig stabilitet af vexelordningar. ”Att,” säger lian, ”stadganden angående utrikes vexlar skulle slå i visst beroende af främmande Staters vexelförfattningar och förändringar deri, är väl uppgifvet, men att detta beroende kunde befinnas af den vigt och det inflytande, att ärendet derföre skulle behandlas i annan ordning, än för civillagstiftningen är föreskrifven, bekräftas åtminstone icke af erfarenheten, som upplyser att 1748 års Vexelstadga med deri till och med 1763 skedda förändringar kunnat ega bestånd till år 1798 och, jemte de genom Förordningen af sistnämnde år gjorda tillägg och rättelser, oförändrad bibehållas till år 1816, utan att sedermera och efter den tillkomna Författningen påkalla ytterligare lagstiftningsåtgärd, förr än fråga derom år 1835 af Rikets Ständer väcktes.” En ännu märkligare erfarenhet af VexelFörfattningars långliga bestånd skulle Hr Justitieombudsmannen hafva kunnat hemta frän andra länder. Men, under den lifliga rörligheten af handelns allt mer och mer utvecklade skick, har just de fordna VexelOrdningarnes ålder föranled t flerestädes till revisioner af dem och till stiftandet af nya. Sålunda fanns i Frankrike nödigt, att genom åtskilliga bestämmelser uti den Napoleonska Code de Commerce förändra den dittills hufvudsakligen gällande Förordningen angående vexelhandeln af 1673. Vid dessa företeelser inom den handlande verlden, vill det synas, som skulle år 1835 vara mindre, än någonsin förut, lämpligt, att vilja gifva åt en Svensk handelsförfattning rörande utrikes vexlar den stabilitet, som en civillag, bestämmande inrikes rättsförhållanden, krafvel’. Att stiftarne af 1734 års allmänna lag icke utan moget betänkande derifrån uteslutit allt, som rörde vexelhandeln, är numera fulleligen styrkt. Ifrån trycket har för några månader sedan utkommit LagKommissionens förslag till bemälde Lagverk, jemte Rikets Ständers öfverläggningar och beslut vid granskningen af detsamma.
- Återstår behållen räntevinst 101,6261 9. 4- Transport Betänk anden, N:o g5. 37 Transport 101,626: 9. 4- Deremot tillägges beloppet af 3 proc:ts Reverser och Assignationer, hvilka, enligt 1823 års St:rs Beslut, blifvit i Rä kenskaperne afskrifne 1 o,323: 38. 5. Tillhopa R:dr 111,949: 47- 9- Eller den summa, med hvilken Öfverskottet blifvit, linder utredningstiden, tillökad t. Utskottet har genomgått Ombudsmannens vid båda DiscontVerken förde Diarier; och, jemte anmälan härom, har Utskottet ansett sig böra tillkännagifva, att, efter hvad Utskottet, under Protocollens granskning, erfarit, hafva nämnde Diarier blifvit tidtals af Hrr Fullmäktige undersökte, samt, när något varit att anmärka, de åtgärder vidtagne, som sakens beskaffenhet påkallat. Då nu mera samtlige LånReversaler äro till Ombudsmannens handläggning öfverlemnade, är det också utaf anteckningarne i hans Diarier, som upplysning om deras beskaffenhet egentligen skulle kunna inhemtas; och har Utskottet i allmänhet funnit, att, i förhållande till de oliqviderade LånSummorne, ganska ringa tillgångar, serdeles i Malmö f. d. Discont, skulle kunna vara att förvänta; och hvaraf en del bero af Rättegångar. För att, så mycket möjligt är, lemna en provisionel öfversigt af Discontlnrättningarnes verkliga till - 38 Stats-Utskottets stånd, erfordras att noggrant undersöka förhållandet med icke mindre antal, än 775 st. LånReversal och en mängd hypothekerade Skuldsedlar; samt på grund af de antecknade indrifnings-åtgärderna , uppställa serskilde beräkningar.
Alla Husbönder, så i städerne som på landet, skola, å den dag, som lill Mantalsoch Skattskrifning utsättes, sjelfve eller genom ombud sig infinna och till Skattskrilvaren aflemna de uppgifter, som i Konungens Befallningshafvandes derom utfärdade Kungörelse föreskrifvas. Dessa uppgifter, som tväfallt författas, skola noga upptaga alla de personer, hvilka till hvars och ens hushåll höra, med utsättande af namn, ålder, mer eller mindre arbetsförmåga, bräcklighet o. s. v.; äfven skall bestämdt uttryckas personens Embete, Tjenst eller befattning, den rörelse, näring, eller handtering han idkar, hans Fastigheter, Verk och Inrättningar, äfvensom Fartyg om fem svåra lästers drägtighet och derutöfver, samt ändtligen de hos hvar och en boende hyresman, eller andra, hvilka dessutom, för sig och sitt folk, äro pligtige att enahanda för teckningar och uppgifter aflemna. Dessutom böra Handlande, Handtverkare, Fabriksoeh andre näringsidkare uppföra namnen på de i och för deras näring srörelse anställde, utom hus boende personer, jemte deras bostad. 3:o. Samma skyldighet åligger ock Förmyndare, i afseende på sina myndlingar och dessas egendom, samt Styresmän af Bolag, Verk och Inrättningar, outredt Sterbhus eller under Konkurs varande bo, för den egendom, en hvar af dem för valtar och vårdar. 4:o. Allmogen och mindre skrifkunnige iunevånare i Städerne ega att muntligen meddela dessa uppgifter. § 43. l;o.
M:t tili förekommande deraf i Nåder föreslagit. 1 fråga om de Icgo-karlar, som för bevärings-skvldige af landt-kiassen skola antagas, anse Rikets Ständer icke heller någon synnerlig svårighet af den föreslagna inskränkningen uppslå: men då, hvad angår sjö-beväringen, hinder torde möta för de beväringspliglige att erhålla lego-karlar, om sädane bland sjöfolk ej linge antagas efter fyllda 37 är, helst dessa icke förr än efter 30 år befrias från sin egen bevärings-pligt, samt de af E. K. M:t, till stöd för dess Nådiga Proposition, anförda omständigheter i fråga om de personer öfver 37 år, som varit i krigstjenst och vilja mot lega åtaga sig annans bevärings-pligt, icke torde ega rum i fråga om sjöfolk, som i allmänhet ännu vid 40 eller 45 år är fullt användbart samt icke kan anses, tili sedligheten underlägset det yngre sjöfolket, så hafva Rikets Ständer trott det undantag för desse, som genom det i Kongl. Kungörelsen den 13 Februari 1849 gjorda tillägg blifvit medgifvet, böra bibehållas. Då likväl den i E. K. M:ts Nådiga Proposition förekommande ordställning icke medgifver ett sådant undantag, hafva Rikets Ständer ansett nödigt, att stadgande derom i författningen intages. Med stöd af hvad sålunda blifvit anförd!, få Rikets Ständer, lill svar i ämnet, underdånigst tillkännagifva, det Rikets Ständer'funnit sig vara förhindrade att den Nådiga Propositionen bifalla, men deremot för sin del beslutat att, med uppgifvande af 8 § och 11 § 1 mom. i Kongl. Kungörelsen den 27 Oktober 1812, jemte de deri genom Kongl. Kungörelsen den 13 Februari 1849 gjorda tillägg, berörde 8 § och 11 § 1 mom. skola erhålla följande förändrade lydelse: § 8.