Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och känner man sålunda (persensu, eller probatione) det i Verlden evigt Nödvändiga (dess eviga Necessé eller ”Måste”); inser man (consensu, eller comprobatione) det i Naturen evigt Förnuft-enliga (dess eviga Oportet eller ”Skall”); vill man (assensu, eller approbatione) det i Gud evigt Allgoda (hans eviga Esto eller ”Varde”): då sammansluta sig Känslans (eller den ursprungliga och innersta Sinne-förnimmelsens) tre hufvudfunctioner, – medelst hvilka enhvar verklighet blir antingen ett tale Attentionis, eller ett hoc Judicii, eller ett placet Voluntatis, – till den fullgestalt af själs-skönhet, der Förnimningen, Omdömet, Viljan äro af ingenting annat, än Naturen och Gud, fyllda och genomträngda; der hvarje sinnandets kraft, hvarje besinningens klarhet, hvarje sinnesförfattningens storhet eller sinneslyftningens höghet öfverensstämma till förverkligande af ett Helt, som redligt efterliknar Guds panharmoniska verlds-melos. En man af sådan själ äger i lika mått den skådande, den urskiljande, den beslutande förmågan; handlar, i alla rigtningar, sensu, ratione, numine; och fästa vi dervid särskild uppmärksamhet på det snille (ingenium), som i honom alltid jemnlikt åtföljes af skarpblick (acumen) och mod (heroismus), så visar sig uppenbart, att snille består, icke i någon den största lätthet att uppdikta det Overkliga, utan – alldeles tvärtom – i den största lättheten att varseblifva det Verkliga. Af ett så beskaffadt snille återföres ock fantasien till sin rätta bestämmelse: som är, att gifva en bildlighet, på samma gång möjligast liflig och möjligast sann. (Hvarefter de gängse åsigterna i afseende på såkallad ”smak”, poetiskt bildspråk m. m. må bedömmas).
Ltrömlelt. kvkorvsr. ?. blsllgviti. Lsjo dlilsron. 6. /l. 8jlverllolps. Stormägtigste AlLernädtgste Konung. -Riksens Ständer hafwa i sammanhang med deras Skrifwelse rörande den faststäldte Stats. Rearingen i underdänighet tilkännagifwit, att de 266 Den r6 October. de utsatt Bewillnings. tumman till samma be^ lopp 2,500,000 Riksdaler, som wid sistl. Riks.! dag bewiljades. De fä nu til Eder Majll! öfwerlemna de rättelser, förklaringar och till lägg som blifwit gjorde wid den sistl. Riksdag! utfärdade Bewillnings. Förordningen. Riksens! Ständer tro sig efter föregängen noga granst-I ning och undersökning om de brister som afl grundernes nyhet warit i början nästan ound-! wiklige, hafwa afhulpit mänga, samt derige-l nom bidragit at försäkra Staten om erhällan.! det af de medel som till desi behof blifwit ami slagne. Eder Masit har genom Nädig Propösi-l tion tillkännagifwit ansökningar frän ätffilliga! orter om eftergift af Bewillningen. Hwadl Eder Masit sälunda i Räder framstäldt harl af Riksens Ständer med underdänigt bifall! blifwit upptagit, och den befrielse som af Full-! rnägtige frän Stora Kopparbergs Län blifwit! sökt, är wunnen derigenom att 2. z. och 4 I Mom. i z. §. af Bewillnings-Förordningen l blifwit flyttade kill flutet af 2. §. I Riksens Ständer anhälla derföre underdä-l nigst det täcktes Eder Maj,t ofördröjligen lä-1 ta kungöra de nu beflutne förbättringar i Be>! willnings-Förordningen, jemte dit hörande Bi« I lagor neml.:
Också är det ingenting ovanligt att öfver allt i världen se diplomatiska kårens damer vara de första att skynda i teten för filantropiska företag af större eller ringare omfattning. Detta hör tvärtom till ordningen i den grad, att detta föredöme gifvit uppslag till ett mode. Man vet, huru tongifvande de diplomatiska kretsarne i allmänhet äro. När man nu ser dessa kretsar öfva en född v o n Merck. Pkbansky. * 444444444S44444444#44r444444444t » 444444444444&lt;-4444 * 444444S4444 * ^ välgörenhetsverksamhet, ligger det för folket, som ej ser synnerligen djupt i händelsernas väsen, nära till hands att förmoda, det en så- dan verksamhet är tout ä fait comme il faut. Och så blir den för många en ytlig modesak. Men när vi nu i dag för våra läsarinnor presentera två af den härvarande diplomatiska kårens damer, hvilka i högre grad än de flesta bland sina likar både på grund af en längre tids vistelse inom vårt land och genom sina älskvärda tilldragande personliga egenskaper för alltid slagit rötter i vårt sällskapslifs sympatier, vilja vi, beträffande yttrandet om välgörenhetsverksamheten såsom en modesak, uttala en bestämd reservation. Ty det må genast anmärkas, att vi icke kunna tala om baroncssan Marie Pfusterschmid von Hardtenstein och madame Louise Millet, utan att inlåta oss på det slags kosmopolitiska mission, som vi här ofvan vidrört, och som de båda på ett så vackert sätt fyllt. * * respektbjudande gestalt. Men är bara ett visitkort af denne viktige person vederbörligen inburet på silfvorbrickan, kan ni vara viss om, att ni skall känna er som hemma hos er själf. Den ståtlige diplomaten är den mest sympatiske värd, och baronessan trycker vänligt er hand, som vore ni en gammal vän i huset, och är ni bjuden där till en soaré, skall ni vid uppbrottet förvåna er öfver, att timmarne så hastigt flugit.
Domstolen under ilen 25 Oktober 1849, att den af Rikets Ständer föreslagna förändring ingrepe djupare i hela skiftesverket, än förslaget vid första påseendet syntes antyda. Skiftesverkets framgång hvilade till stor del pä den hittills följda grundsats, att, i allmänhet, då någon delegare i skifteslag begär skifte, som lagligen bör ega rum. öfrige delegarne ej kunna förhindra detsamma. Men (let insåges lätt, att, i händelse företrädesrätten, att hos Kongl. Majits Befallningshafvande föreslå skiftesman, öfverflyttsdes från sökande delegaren till den eller dem. som hafva största egoväldet, så berodde det ock af samma majoritet att, om den ville motverka skiftet, såsom ofta visat sig vara händelsen, särdeles i större skifteslag, rösta för en landtmätare, hvilken vore af andra göromål upptagen, eller saknade erforderlig drift och skicklighet, eller till och med möjligen, i öfverensstämmelse med de väljandes afsigt och vid valet fästade tysta vilkor, funne hvarjehanda utvägar att uppskjuta sina åtgärder; hvilken omständighet vore desto mera Samman». Stats-. Lagsamt Allm. Be.-v.- och Ekon-Utsi:. Bet. j\Jf 29. 9 betänklig, sorn, efter det frågan om sådan förrättnings företagande blifvit väckt, ingen olägenhet, sorn af en lagenlig verkställighet skulle kunna följa, vore att jemföra med de frän dröjsmål i ärendets handläggning och afslutande vanligen oskiljaktiga förluster. — Förutsatte man, att Landtmätaren skulle kunna hysa partiskhet för sökanden, sä mäste man äfven tänka sig möjligheten af partiskhet till fördel för den, sorn, efter Rikets Ständers förslag, genom vigten af sin riist, grundläde förordnandet; och det syntes ingalunda var mera rättsenligt, eller för de fattigare och mindre upplyste jordegarné mera lugnande, att veta valet af förrättningsman bero af den större jordegaren, än om det berodde af primitive sökanden.
Om en friare Handel med Tackjern. Om skyldigheten att afskala Barken å utsynta Ekar. Stats Utskottets Utlåtande angående Medel till inrättande af en BergverksSchola. Hvilka ProtocollsUtdrag lades till Handlingarne. Föredrogs å nyo Statsutskottets, den 24 $istledne April afgifne, samt den 2 d<-nnes på bordet Ingda Utlåtande, angående Medel till den föreslagna Inrättningen af en BergverksSchola , och beslöt Bidderskapet och Adeln, det borde berörde Utlåtande hvila till dess Stats - och OeconomiaeUtskottens den 18 sistJedne April återremitterade Betänkande om verkställigheten utaf den vid föregående Riks - t Den 4 Maji, e. m, 105 dagar ifrågaställda Inrättning af en BergverksSchola återkommer. Föredrogos å nyo och gillades följande från nedarnämnde Utskott inkomna samt den 2 dennes på bordet lagda Betänkande!! : Frän Stats Utskottet: Af den 524 sistledne ylpril; 1:0 I anledning af Kongl Maj:ts Nådiga Remiss angående HästHemmans och FördelsRäntornes utgörande vid Skånska CarabinierRegementet. 2’o I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition angående Medel till de allmänna Schola:- och Läroverkens förbättring. Från Statsoch LagUtskotten; Af den 17 sistledne April: Öfver det af Herr Berghman, Ambrosius Magnus, väckta Förslag, att mindre brottsliga Personer må, i stället för att intagas vid Arbetsoch Correctionslnrättningar, blifva an: vände till Sjömän på Rikets HandelsFlotta. Herr Grefven och LandtMarskalken upp - ioG Den 4 Maji, f. m. kom härefter och mottog klubban af Grefve Lewenhaupt.
Vet fruntimret hvad klockan är? FÖRSTA FRUNTIMRET. Half tolf! (stiger hastigt upp) Och min man som skulle ha' frukost klockan elfva ANDRA FRUNTIMRET. Hon slog nyss half tolf! 6 Jag säger att mamma inte mådde bra, och att jag måste vänta! (går till höger). Andra Scenen. DET ARBETANDE FRUNTIMRET. BARNFLICKAN. LIFGARDISTEN. FRUNTIMRET (ser efter henne som gick ut). Det var bestämdt fru Ryding Nå, del skall jag nog få reda på utaf fru Holm i eftermiddag, när jag kommer dit på kaffe! LIFGARDISTEN. Det vill säga, Lotten kommer om lördag? BARNFLICKAN. Ja om jag kan Och Johansson tycker inte om Lovisa? LIFGARDISTEN. Tycker Lotten det? Vet Lotten att Lotten är en så söt flicka, så vet Lotten att... att... ja, det kommer aldrig i frågan, Lotten! BARNFLICKAN (ser sig omkring). Kors i alla tider! Hvar är Rika? LIFGARDISTEN (visar åt venster). De sprang ut ditåt, hela svärmen! LIFGARDISTEN. Nej, nu får jag lof att kila till kasern! Adjö lilla sakramenskade sötunge! Vi träffas om lördag qväll! LIFGARDISTEN. Och om Lotten tar med sig litet monium, så skadar det inte! några smörgåsar och litet tilltugg i en flaska! BARNFLICKAN. Ja ... frun tar aldrig in nycklarne! BARNFLICKAN. Utanför kryddboden! BARNFLICKAN. Ja jag säger väl det att de ungarne... BARNFLICKAN. Hm! de må säga hvad de vilja om norrska skarpskyttarne, men jag tycker mer om lifgardet till häst, jag! Vänta hon, Rika! (går till venster). LIFGARDISTEN. Adjö, lilla tjufunge! (går till höger). 7 FRUNTIMRET (ser utåt alléen till höger).
operan återupptager sin verksamhet om na, men då hon känner att hans blick hvimåndag, då » Lohengrin » uppföres. Under sä- lar på henne, slår hon upp ögonen, ser ömt songens första veckor komma därjämte att uppföras operorna » På Sicilien », » Orfevs », » Kronpå honom och säger: » Vet du, hvad jag tänkte på, H a n? » juvelerna » och » Figaros bröllop ». Nyengagerad för spelåret är tenorsångaren hr » Nej, hvad var d e t? » Lemon, hvilken som bekant under det senaste » Jo, jag tänkte på, då du och jag första året idkat sångstudier i Paris. gången sutto tillsammans i en kupé — Dramatiska teatern gaf sin första föreställning kommer du ihåg det? » under den nya säsongen i går torsdag, då Su» Ja, för tio år sedan då du var ute och dermanns skådespel » Ära » uppfördes. Repertoaren upptager för den närmaste tiden dessutom reste med din far. Det var första gången &gt; Sällskap där man har tråkigt », » Romantik », » Herr jag såg dig • — om jag kommer i håg det! Jag Dardanell och hans upptåg på landet », » Damerser dig ännu för mig — minnes allt så väl, nas vän », » Trettondagsaftonen », » Offrad », » I lif t. o. m. hur du var klädd. » och död » samt slutligen » Den beryktade fru Ebb» Ja, jag minnes dig också! — Ett så- smith » och » Om kronan », hvilka stycken repeterades redan under förra spelterminen, men då dant barn jag var på den tiden! Jag hade ej kunde blifva färdiga till uppförande. ju knappt lämnat skolan. Jag kommer ännu så väl i håg, hur glad jag blef, då pappa * dagen därpå sade, att han tyckte du var en riktigt hygglig ung man. » » Men då den där hygglige unge mannen sedan k o m och begärde hans dotter — då Från holländskan för Idun slog bladet om » — det var något bittert i hans ton — » då var målaren icke god nog. Om af Elin Sch — y. jag hade varit officer eller embetsman — I. men artist — fl d o n c!
St. till Konungen framlemna ett förslag lill lag i ämnet, kommer också denna författning att i sin helhet upphäfvas. Jag vill icke ingå i något yttrande öfver detaljerna i ämnet; det tillhör det Utsk., som blir sysselsatt med ärendets behandling, ehvad frågan af Ståndets pluralitet blir öfverlemnadt till ett särskildt Utsk. elier till Ekon.Utsk. ; men jag har ansett mig böra fästa uppmärksamhet på dessa förhållanden, på det serien af hvad som blifvit gjordt i ämnet, ej må undfalla det Utsk., som kommer att behandla frågan. Jag kail ej annat än rösta för ett särskildt Utsk., och hoppas, att det ej må blifva så sammansatt, som det särskildta Utsk., hvilket för några riksdagar sedan blef tillsatt för Styrelseverkens organisation här i landet; äfvensom att ärendet icke, i likhet med hvad i comiteen skett, må behandlas såsom en organisations-fråga, då det endast afser en tillämpning af redan befintlig grundlag. Jag anhåller att detta mitt yttrande må få åtfölja remissen. Frih. Raab, Adam Christian: Utgående från samma synpunkt, som de herrar, hvilka .anse, att hvilket Utsk. än må komma att behandla frågan, hör det anmodas, att först afgifva sitt utlåtande om sjelfva grunderna för fattigvården; — utgående, säger jag, från denna synpunkt, instämmer jag också i den åsigt, alt frågan kan lämpligast Den 12 Februari f. m. 333 behandlas af Ekon.Utsk. I detta Utsk. finnes redan en afdelning, sorn blifvit egnad ensamt åt detta arbete, oell till denna afdelning höra män, sorn förut handlagt frågan. Det förefaller mig troligt, att ifrågavar. afdelning lättast kan uppställa principerna; och blifva dessa sedan gillade af Utsk. skall för sjelfva saken det vara nyttigt, att ett större antal ledamöter af hvarje Stånd blifver i tillfälle att redovisa och försvara de principer, de i Utsk. följt. Jag tror derföre, att Ekon.Utsk. kan och bör handlägga denna fråga, och yrkar alltså afslag å Hr von Rosens förslag.
Det är derföre jag, utan tillämpning på den härstädes nu förefallna discussion, tror oss alla böra instämma i den af Herr von Hartmansdorff' yttrade önskan, att våra öfverläggningar, med Den 17 December e. m. a57 med uteslutande af alla personligheter, måtte hära stämpel af hofsamhet i uttryck samt allvar och styrka i sak. Då skola vi ej stå med väpnade meningar mot hvarandra, utan blott med meningar, skiljde till syftning, men alltid ägande det gemensamma målet, att befrämja Konungens ära och Fäderneslandets väl. Då skall genom nötningen mellan sinnen och meningar, som utgör det representativa samhällsskickets lif och verksamhet, frambringas denna förnuftets klara gnista, som välgörande både upplyser och värmer, ej detina eld , som tänder sinnena och sönderdelar enskilda förhållanden. Och då skole vi, efter på sådant sätt uppfylde plikter, deraf bibehålla en fortfarande tillfredsställelse. Många yttrade härtill deras bifall. Herr von Troil, Emil: Många delar af Herr Ribbings Memorial hafva i afton blifvit discuterade. Det innefattar likväl ett, hvarom ej är ordat, nemligen Tjenste-Accorderne. Jag har ej begärt ordet för att häruti vederlägga Herr Ribbing. Tvärtom önskade jag, om det stod i min förmåga, att ytterligare fästa Representationens uppmärksamhet på detta ämne. Den satsen, att löneförhöjningen, ehuru medförande en för Staten ständigt fortfarande börda, likväl endast skall blifva nyttig för de förste löntagarne, om ej kraftiga åtgärder vidtagas G II. 1 7' a58 Den 17 December e. m. att hindra nya accords-förhöjningar, sora annars sannolikt inträffa; emedan så länge det är de facto tillåtit att föryttra tjenster, något lika med productiva egendomar, så måste äfven priserne stiga, i förhållande med productionen; derom är jag så öfvertygad, att, ehuru jag haft tillfälle inse, att Armeen, genom de redan existerande
<Sj må ttnber påfåenDe £apering i ©täDerne någon £aperingéman, utan lagligt förfall, från £aperingcn uteblifrea, ocb, i bänDelfe af ett fåDant förfall, bör Det t få goD ttD boö €ommitteen tillfännagtfreaé, att Den fan ©uppleant i fället tillfalla, ©en härutinnan annorlunDa ftg förhåller, plifte hvarje gång £reå 0v:Dr till ©taDenö fattige. §• 121. ©e för ©täDertteö $apertttg nöDtge upplpönitigar böra i fpnnerfet benttaö af föregångne ©fattfrifningar famt De uppgifter, font hvarje fattfplDig Der» reiD åligga. OMifreanDe i Detta affeenDe, och få retDt Det fan tillämpad, b^aD för SanDet är faDgaDt, äfreen för ©täDerne gällanDe; till följD hvaraf ilo» nuttgenö Q3efallningöbafreanDe böra på enabanDa fått, font angåenDe ©apcring på SaitDet är förejfrtfreet, genom Alllmänna ilungörelfcr unDerrätta De jfattlfplDige, breaD Dem t affeenDe på uppgifter, få reiD ©fattfrifning font reiD £apeting, åligger iafttaga; fontmcmDe på ettabanDa grunD Den, för unDerlåten eller oriftig uppgift å SanDet faDgaDe, bot och påföljD äfreen för ©täDerne att gälla; ocf fola böterne på lifa fatt faftfiällaö, uttagaö och anreänDaö. §. 128.
Lagerbjelke har förklarat att han icke ogillade att den person, som köper bränvin, må vittna, men att han icke ville att några föreskrifter i detta hänseende uti denna förordning intagas, emedan sådant tillhör allmänna lagen och äfven uti densamma finnes intaget. Jag tager mig friheten svara, att, så långt tillbaka jag minnes, hafva föreskrifter i detta afseende funnits uti föreg:de bränvinsoch försäljningslagar, hvilket äfven torde medföra en praktisk fördel, emedan de personer, sorn bränvin tillverka och försälja, endast läsa de uti detta hänseende utfärdade förordningar, men icke allmänna lagen. Derigenom alt ifrågavar:de § varder antagen, erhålla de en praktisk kännedom och erfarenhet derom, att de personer, till hvilka de sälja bränvin, kunna vara vittnesgilda. Beträffande bevisningsläran, får jag fästa Gr. Sparres upmärksamhet derpå, att det medför större nytta och gagn för allmänheten, samt derjemte aktning för lagarne, om dessa skipas lika öfverallt. Hvad intryck gör det på allmänheten, att den, som bor i ena domsagan, vet att här får han vittna, men uti en annan domsaga åter är han icke vittnesgild i afseende på samma mål? Föga tröst innebär det, att ett oriktigt domslut kan uti en högre Rätt blifva rättat, när det drager ut mångå 214 Den 9 Augusti e. m. år innan lättelse vinnes; bättre är väl då all erhålla eli lika domslut i alla domsagor. Jag tillstyrker fortfarande bifall. De härefter försl lill bifall och sedermera till afslag å denna § framstälde propos:ne besvarades med blandade Ja och Nej, och blefvo vid deras förnyande på enahanda sätt besvarade, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, förklarade att han ansåg den sednast till afslag framstälde propos. besvarad med öfvervägande Ja. Sedan härvid Frih. Hjerta begärt votering, uplästes till justering och godkändes följtde voter:s-propos.:
Gillande af EMditions-Utffottets Memorial om någre föreflagne ändringar i Riksdags-beflutet. Godkännande af Lag-Utffottets Memorial, rörande Borgmästaren d<en56N8 motion om nägon förändring i Jorda-Balkens 4 Cap. 4 8. Instämmande med Ridderffapet och dldeln uti dest beflut, i anledning af Lag-Utffottets Memorial om någon Upprors-Lag, att öfwer - lemna ät Konungen att tillse det de Lagar, som finnas, rätt handhafwas och att wäld mä med mäld mötas. Gillan - Den 18 Oetober. gil Gillande af Lag-Utskottets Memorial, rörande Häradshöfdingen i-8unn5 Memorial om nötwändighcten af wära Lagars öfwerseende. Af den 15 Oktober.- Gillande af Stats-Utskottcts betänkande, rörande Kungsoch Kungstadugärdarne. Ogillande af Lag-Utskottets Memorial om dispositioner till förmon för yngre Barn. Af den 16 Oktober.- Gillande af Stals-Utskottets yttrande, angäende tryckningskostnaden afBihanget till RikSStändens Protokoll, m. m. ^ Bifall till Bewillnings-UtffotketS uNätan de öfwer gjorda anmärkningar wid dest förflag till Reglör och Formulairer wid Bewillnings taperande. Bifall till Statsoch Banco-Utskottens gemensamma utlåtande, rörande tillökning i arfwodet för Fullmägtige i Banquen och Riksgälds-Contoiret. Beflut att qwarblifwa i sitt förra beslut om Tjenstehjons Bewillnings-afgift oagtadt Borgare-Ståndets inbjudning att det frangä. Gillande af Stats-Utskottets betänkande om arfwoden för Utskottens Secreterare och Canzllster. Af den 17 Oktobers Hänskjutande till det förstärkta Stats.
I vårt glest bebodda land finnas mångå hyddor, hvilkas innevånare kanske icke pä månader se någon annan än deras egen familj, der man vänjer barnet från vaggan all vistas i den största enslighet, under det föräldrarne begifva sig ut på arbete om morgonen för att icke återkomma förr än pä aftonen. Kommer sä en främling till denna skogsbygd och barnet blifver honom varse, så springer detta barn likasom skogens djur och flyr för den okände. Å deni, sorn sä tillbringat deras barndom, ligger det i sakens na - Den 28 April. 227 tur alt cnslighetsfängelscrna icke skola göra den verkan, sorn på dem, hvilka från den späda aldren blifvit uppfostrade tillsammans med elt större antal menniskor. Der är möjligt, att fängelsestraffet har den åsyftade verkan hos de nationer, der elt mildare luftstreck herrskar, der ytan är talare peuplerad o. s. v. än inom vårt fädernesland. Häraf följer dock icke, att eli straff, som kan vara ändamålsenligt i det eller det utlandet, derföre bl ifver det hos oss. Man har mycket ordat om det diffamerande, sorn ligger i våra nuvarande slraffheslämmelser, men efter min tanka är den vanära, som ligger i straffet, en följd af sjelfva brottet. Det är nemi., efter min erfarenhet, brottet, som anses vanärande, och icke siraD’et. När man hör talas om en person, som begått stöld och återkommit till sin hemort, så hör man sällan sägas att han är spösliten, utan blott att han är en tjuf. Manne icke samma förhållande äfven kommer att med den nya strafflagen äga rum? Kan man väl hoppas, alt alla tjufnader då skola upphöra? Kan man icke det, så qvarstår alltid hvad som egentligen är diffamerande, d. v. s. sjelfva brottet, och antingen brottslingen straffas med spö eller enslighetsfängelse, så skall allmänna opinionen anse honom för hvad han i verkligheten är, nemi. en tjuf.
I händelse Hr Lefren fortfar i sitt påstående, att få Frih. Cederströms framställning tillika med t hy åtföljande allegater lagd till handlingarna med något förklarande, så är det naturligt, att ett motsatt påstående äfven kan väntas. Det skulle kunna hända, att äfven jag ägde en åsigt, den jag ville göra gällande i motsats lill Hr Lefre'ns. Det är för att förekomma sådana tillägg, som innebära motsatsen till sjelfva framställningen, som jag hade önskat att R. o. Ad. ville lägga denna sak belt enkelt till handlingarna. Jag liar, som jag förut nämnt, särskild anledning och särskild pligt att i egenskap af StatsIJtsk:s ordförande vid detta tillfälle göra möjligt för andra ledamöter att hafva deras talan öppen, i händelse R. o. Ad. skulle öfver framställningen yttra något bifall. Gr. Spens: När jag först åhörde den sednare utaf Hr Frih. o. Landtm, framställda propos., sedan det redan var afgjordt att frågan skulle förfalla, så erkänner jag att jag bedömde frågan på samma sätt som Gr. Frölich. Det skäl 4 >4 Den aS M a j. Hr Rosenblad nyligen framställt har dock upplyst mig, att det (innes en anledn. att framställa dessa begge frågor särskildt. Vid detta tillfälle är det således i min tanke för den, som är af samma mening sorn jag, högst angeläget att utur prot. få borttaget allt hvad sotn kan hafva anseende af omdöme ifrån Ståndets sida öfver de ifrågavarande documenterna, som här blifvit upplasta. Om man säger att dessa documenter icke föranleda till någon Ståndets åtgärd, men man förut kallat deni tänkvärda, är i och med detsamma en slags dom fälid öfver desamma, och det är just för alt undvika en sådan dorn, som man helt enkelt hör säga att dessa documenler icke föranleda till någon åtgärd. Jag anhåller således, alt Hr Frih. o. Landtm, ville förnya den propus. som gjordes, endast med borttagande af ordet tänkv ä rd a. Hr F ri h. o. La ndtin. yttrade, att Gr. Spens's förslag vore, det 11. o. Ad. skulle förklara sig i öfrigt finna de af Frih.