Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid öfvervägande af hvad sålunda anfördt blifvit, har Utskottet funnit, att det varit för RiddarhusDirectionen oundvikligt, att, så framt det skulle blifva' möjligt att å utsatta tider utbetala Pensioner, Stipendier, Aflöningar m. m., någon gång i saknad af inteckningssäkerhet, öfverskrida det bestämda maximi-beloppet af 10,000 Riksdaler för lån emot namn och Borgen; hvadan Utskottet., för dess del, finnér Direetionens förfarande i denna omständighet vara af en behörig omtanka påkalladt. Och då Utskottet i öfrigt förmodar, att med en Capita 1-fond af utöfver 45o,ooo Riksdaler Banco, hvilken dessutom nästan årligen tillökes, > jemväl i framtiden de händelser icke lära blifva sällsynta, då till - \ Den g J u n i i e. m. 363 fälle för någon kortare tid saknas till utlåning emot fast pant af inflytande Capitalmedel, lill större belopp än 10,000 Riksdaler, anser Utskottet äfven nödigt, att berörde maximibelopp varder förhöjdt, hvarvid Utskotlet dock, utur de i frågan om lån å fastigheter anförde skäl, samt på det att Riddarhusets Cassör icke må möjligen äfventyra alltför stora förluster; anser en sådan förhöjning icke böra 'sträcka sig utöfver 3o,ooo Riksdaler Banco, hvilket är den högsta summa, som efter uppsägning från en hand kan till Riddarhuset inflyta; äfvensom Utskottet anser ett maximi-belopp af 6,000 Riksdaler Banco höra bestämmas, utöfver hvilket lån emot säkerhet af lös pant eller borgen icke må kunna till en och samma person beviljas; hvarförutan det torde vara nödigt stadga, ;^tt minst fyra af Directionens Ledamöter höra vara om beslutet till ett slikt låns beviljande ense, samt, på sätt hittills varit föreskrifvit, derföre personligen ansvara. Och torde, i händelse Ridderskapet och Adeln bifaller ofvan föreslagne förändringar i LåneReelementet, detsamma böra der O O efter förändras. §. i5.
Visar det välstånd, när både stat och individer öka sin utländska skuld, när konsumtionen är större än produktionen, när real-säkerheter icke kunna användas, när, oaktadt ständigt inköp af vexlar i silfver pä kredit, banken blir allt fattigare på ädla metaller? —jag tror motsatsen. Hr Gripenstedt har i ett föregide plenum sagt, att han lefver och dör i den tron, att han har rätt i sin upfaitning af Sveriges lysande ställning. Detta yttrande innebär en stor själs högsinthet, och skänker en stark förtröstan åt dem, som tro på honom, utan att sjelfva kunna göra sig reda för verkliga förhållandet. Yttrandet ökar ock hans snilles glans med martyrens skimmer, då man betänker det stora ansvar han bär inför konung och folk, inför samtid och efterverld, då han åtagit sig att styra statsskeppet iian 2 Juni fe in. 51 fram pä finansernas, af otaliga skär upfvllda liaf. Om jag säger, att jag lefver och dör i den tron, att han far vilse, så kan detta yttrande af mig icke förläna något skimmer, då jag icke bär ansvar annat än inför mitt eget samvete, .lag begagnar också icke den utmärkte talarens egna ord, för att på något sätt jemföra storhetens af lians och ringheten af min individualitet; men jag gör det, för att med hans jemlöra värman af min öfvertygelse. Ja, M. Hrr! vi må lefva och vi må dö, men må vi, medan vi lefva, lagstifta så att medborgares ekonomiska välstånd befordras, och, när vi en gång gå ur tiden, vi i efterkommandes minne må njuta någon tacksamhet derföre, att vi lort lagstiftningen in på en väg. som leder till det gamla Svenska folkets välstånd, lycka, ära och storhet! Hr Brakel, Mauritz; Jag ber att få gifva tillkänna, det jag icke varit i tillfälle att deltaga i R. o. Ad:ns debatter i tullfrågan, och kommer ej heller att vidare vara det. Men vid detta tillfälle kari jag icke underlåta, när så väldiga talare upstått emot den fria handeln, att utbedja mig att få tor några ögonblick taga R. o. Adrns tid anspråk.
Då dernäst Utskottens förslag, alt deli mening, som på la:te raden, pag. 24, börjar med ordet; ”Befinne‘s,” och slutar på i6:de raden med ordet: ”innehåller,” borde utbytas mot det vid JY:o 6 föreslagna stadgande , blifvit af trenne Stånd bifallet, är således, emot Bonde-Ståndets bibehållande af gamla redaclionen_, Rikets Ständers beslut äfven i denna del fattadt; i grund af hvilka förhållanden, och enär Utskotten finna ofvananförde, af Bonde-Ståndet antagna, jemkning i redactionen, som börjar med ”Lag samma” och slutar med ”sig anmält,” vara tjenlig, Utskotten alltså få tillstyrka, Revilln-, Länoch Oec.-Utsk. Mern. N.o 27. 31 atfc ifrågavarande §. må erhålla följande lydelse: ”Beträdes någon i Städerna eller pä Landet, som till brännvinsbränning icke är berättigad eller .. icke behörigen dertill sig anmält, att hafva tillverkning eller destillering af brännvin anställt eller anställa låtit; boie hän, ehvad redskapen är hans egen eller andras, hvarje gårig tre faldt det belopp , hvartill af giften för den dervid olof igen brukade patinan eller kitteln med bröst eller hatt, efter behörig mätning skulle uppgått , ' om den lo/ligen varit nyttjad; dock enär, efter sådan beräkning, böter ne icke stiga till 33 R:dr 16 sk., pliktfällés förbrytaren till detta minsta belopp. Lag samma vare, om någon till brännvinsbränning berättigad bränner eller destillerar brännvin med större eller annorlunda beskaffad redskap än hvartill han är berättigad och sig anmält. Befinnes någon nyttja en eller flera brännvins-pannor af re rymd än 90 kannor utom kokrummet, beräknas böterna för go 3a Berdin-,“ Lagoch Oec.-Utsk. Mern. N. o jj. kannor till trefaldt af giften , pd sätt förut stadgadt är, och till'10 ll.dr för hvarje kanna derutöfver.
Då 1815 års Ständer antogo StatsCommissarien Widegrens Förslag att författa en Rikshufvudbok, samt att införa vissa ändringar uti räkenskapsföringen i allmänhet, så skedde det efter min tanka egenteligare i känslan af behofvet, att erhålla en Rikshufvudbok, än i följd af någon föregången undersökning i detaillerne af Widegrenska Förslaget. Detta är dessmera obestridligt, som Widegrens Förslag du icke ens var så utarbetadt, alt det för honom sjelf gjorde tillfyllest, än mindre att det af någon annan kunde pröfvas; och jagframkallar här, eho den vara må, som må kunna, sanningen likmätigt, förklara, att han i den stunden, då det antogs, hade pröfvat Förslaget; ja, jag går längre, att han i denna stunden känner det fullständigt. Allt nog — Författaren sjelf började att finna det förhastadt. Riksdagen var ej väl slutad, förr än StatsCommissarien Widegren måste göra flera förändringar: nödgades hos Kongl. Maj:t begära omslutsarbeten af LandsContoir och Uppbördsnrän, som i början alldeles icke voro i fråga, och kastade på andra hvad han åtagit sig att sjelf utföra. Men ändamålet måste befordras; alla de inträffade hindren borde undanrödjas. Landsliöfdingarne åberopade vederbörandes trägna sysselsättningar; men de fingo vika. Man läse Den 5 Junii. 181 StatsContoirets underdåniga anförande lill Konungen, och raan skall finna alt StatsContoiret vid hvarje tillfälle understödde Rikshufvudboksarbetets fullbordan; icke derföre, att det ansåg denne blifva den bästa Rikshufvudbok, inen för att få någon, och på det att saken skulle få utveckla sig sjelf. Tvärtom upptäckte StatsContoiret snart, att i denna Rikshufvudbok ännu felades flere till upplysning nyttige delar, och della föranledde tillika, att StatsContoiret började utarbeta en sådan Bok, efter en serskild method, som den numera aflidne förtjenstfulle StatsCommissarien Lunnius grundläde, och äfven skolat utföra, om ej döden hade bortryckt honom, alltför tidigt för Fäderneslandets nytta.
Densammes , att alla till militäroch civil-staterna samt till skolsta terna och andra allmänna ändamål indeldta räntor och kronotionde-anslag måtte directe ingå till Riksgälds-Contoiret eller Stats-Contoiret, hvarifrån motsvarande summor anslås och utbetalas, m. m., tillika med de, i anledning deraf, denna dag afgifne yttranden; 5:o Hans Excellens Herr Grefve Löwenhjelms, Gustaf j angående ökadt anslag för ^Vitterhets-, Historieoch Antiqvitets-Academien; 6:0 Herr Cederschiölds , Per Gustaf , om anslag för inrättningen lill dårars curerande vid Fridhem; 7:o Herr Borgs, Johan Fredric, om ökadt anslag för Chalmerska slöjdeskolan i Götheborg, tillika med ett, den 7 dennes f. m. i anledning deraf, a fgifvet yttrande; 8:0 Herr Stråles, Nils Wilhelm, om medel till Riksgälds-Contoirets förseende med sådana publika papper, som vid fredsbrott kunna till penningar förvandlas; 9:o Grefve Spens’s, Carl Gustaf, om förökning i anslaget å 7:de Hufvud-Titeln till allmänna militära enke-pensions-staterna; 10:o Herr von Tvernstedt, Johan Otto, angående förändrade föreskrifter, i afseende på öfverskotts-fourage vid Kongl. Hofstallet, tillika med de, i anledning deraf, denna dag afgifne yttranden; ll:o Herr Dalmans, Wilhelm Fredric, angående inställande af ordinarie roteringen i Halland ; 110 Trot. Uldr. d. 11 Mars 1840. 12:o Densammes, om indragning af 50,000 R:dr Banco ärligen å anslaget till de s. k. extra utgifterna på 8:de Hufvud-Titeln, tillika med ett, i an ledning deraf, denna dag afgifvet yttrande; 13:o Densammes, angående försäljning och indragning af Kongl. Hofjakt varfvet å Kungsholmen, tillika med ett, i anledning deraf, denna dag af gifvet yttrande; 14:o Densammes, angående subscription af Rikets
har Exped.Utsk., som måste välja något annat, användt förordna. Men då fråga är om en åtgärd, hvars verkställighet icke beror af R. St. allena, emedan dertill fordras Konungens medverkan, så kunna R. St. icke heller 220 Den 21 April f. m. sägns derom förordna, emedan deri jemväl innebäres den slutliga föreskriften om verkställigheten. Derföre anser jag riktigare alt säga, "hafva R. St. godlfunnit besluta," einedan ordet besluta ieke innefattar begreppet om någon slutlig verkställighelsåtgärd, utan endast ett tillgörande, som gäller så mycket grundlagen medgifver. Vill man vara ännu tydligare, så kunde man säga: "Hafva R. St. godtfunnil lör deras del besluta” etc. Jag underställer R. o. Ad., om icke detta förslag till tind. skrifvelse bör återremitteras för att undergå rättelse i öfverensstämmelse med livad jag nu haft äran anmärka. Gr. Cronstedt, Fredr. Joli.: Som jag visserligen icke tror mig kunna nöjaktigt bevisa, att ordet förordna på detta ställe ur lämpligare lin ordet besluta, så vill jag icke heller motsätta mig denna förändring, ehuru jag för min enskilda del icke kan anse denna förändring behöflig, för att lörsta skrifvelsen, såsom den bör förstås. Hvad åter angår frågan om utbyte af ordet vederbörlig mot ordet stadgad, så skulle jag tro alt meningen är fullkomligen densamma, antingen det ena eller andra af dessa ord begagnas; ty med vederbörlig äfvensom med stadgad ordning kan naturligtvis icke förstås arnum än i grundlag stadgad ordning. Gr. Frölich, David: Det fägnar mig alt höra, att lii von Hartmansdorff, åtminstone i denna frågan, anser det vara nödigt att uti R. St:s skrifvelse begagna de ordalag, om hvilka R. St. vid beslutens fattande sig förenat. Jag anhåller derföre att få förena mig med den värda talaren hvad angår de tvänne första anmärknma, men icke i afseende på den tredje, der Hr von Hartmansdorff ansett ordet besluta vara lämpligare än ordet förordna.
S. D. Vid förnyad föredragning, bifölls Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 333, i anledning af Kongl. Majas Nådiga Remiss uppå Handlanden G. Billqvists underdåniga ansökning om befrielse från honom ådömd brännvinsbrännings-afgift. S. D. Efter å nyo skedd föredragning af Bevillnings-Utskottets Utlåtande, N:o 44, i anledning af gjorda anmärkningar vid Betänkandet, N:o 27, angående Stora SjötullsBevillningen, fattade Ståndet följande beslut: 1:0 angående de af Utskottet, pag. 21 — 25 föreslagna grunder. Första grunden antogs, så lydande: att,' med erkännande af Konungens rätt, i afseende på förbuds utfärdande emot inoch utr försel af varor, så väl som af de rättigheter, Konungen tillkomma, i afseende på Tractaters afslutande med främmande magter, likväl sådana varu-artiklar, hvarmed i Sverige handel kan drifvas, må i den TullbevillningsTaxa, som af Rikets Ständer nu fastställes, med derföre utsatt tull intagas. 6o Fröt. t/drag
Preste-Ståndet under den Q och af Yälofl. Borgare-Ståndet den i3 sistlidne November; hvaremot detsamma under sistnämnde dag är vordet af Heder v. Z/<zgsamt Allm. Besr.- och Ekon-,Utskottets Utlåtande, lV'.o 2g. j3 Bonde Ståndet återremitteradt; vid hvilket förhållande, och då tre Stånd således Idlallit Betänkandet, någon vidare åtgärd från Utskottets sida icke lärer erfordras. Stockholm den 28 Januaii 1845. Ank. till Exp.-Utsk., d. 29 Jan. kl. 1 e. m. Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottens Betänkande Nio /j, öfver väckt motion om förtydligande af Förf atlnmgarne rörande snöplogning. Enligt till Utskotten från Respective Riks-Stånden ankomne Protokolls Uldicig, hai detta Betänkande blitvit bifallet af Höglofl. Ridderskapet och Adeln och Hög v. Preste-Ståndet, afslaget af Yällofl.
' På satt i det återremitterade Betänkandet finnes uttryckt, har Utskottet grundat sitt tillstyrkande af 5o,ooo R:dr årligen till Carlsborgs fästningsbyggnad på verkställd beräkning af hvad som åtgår till dervarande arbuts-personals underhåll och fullkomliga sysslosällande; och som dertill, enligt afslutade och verificerade Räkenskaper, erfordras nära den af Utskottet uppgifna summa, kan Utskottet icke frångå dess i berörde hänseende afgifne förslag; äfvensom Utskottet, af hvad som blifvit anfördt, icke linner skäl'förändra dess yttrade åsigt, att med föri ädsbyggnadernes uppförande kan tills vidare anstå, utan att sådant för Rikets försvar medför någon våda. I anledning af de i Bonde-Ståndet gjorda förfrågningar får Utskottet meddela de upplysningar Utskottet af tillgänglige handlingar och räkenskaper kunnat erhålla, nemligen: att till Carlsborgs fästningsbyggnad till och med för år 1833 utgått Sammanräknade Rtdr 908,1 (ir: nemligen: af extra anslagen 796,267: och af andre disponible tillgångar 111,894; g ^ hvarförutan förrådsbehållningen, efter i räkning egande värden, vid samma tid utgjorde 82,498 Summa R;dr 990,689 och att med det nu ifrågaställde anslaget fästningen blifver sluten, så att, sedan bestyckning tillkommit, de förråd, hvilka der blifva upplagde, kunna mot öfv.errumpling skyddas. Beträffande åter frågan om det belopp, som för fästningsarbetets fullbordande ännu kan erfordras, så är, enligt Utskottet tillhandakommen uppgift, förslagskostiiaden för fäslningsbyggnaden på det hela beräknad till omkring 3,460,000 R;dr. 6:0. Under åberopande af de skäl, som vid frågan om anslaget för Carlsborgs fästningsbyggnad blifvit anförde, hade Utskottet i förra Betänkandet tillstyrkt att, af de för Carlskrona befästning äskade 200,000 R:dr, 170,000
*) I sammanhang härmed kan omnämnas, att skådespelet: " Till döden och efter döden ", som förra året inlemnades till en dansk teater, icke, såsom det uppgifvits, är författadt af henne, utan af hennes för några år sedan aflidna syster, som äfven gjort sig känd som författarinna. Det är dock bearbetadt af henne och fru Leffler-Cajanello gemensamt.7 6 SONJA KOVALEVSKY. den vetenskapliga blicken, en osökt enkel och klar stil med något af den episka bredd i föredraget, som utmärker Tolstoi, en varm naturkänsla, och så denna bakgrund, som ger djup och horizont åt skildringen, — Ryssland själf med sina egendomliga seder, sin kamp och sina lidanden. Arbetet, som äfven utkommit i Ryssland, lär där hafva väckt ett mycket stort uppseende, ja, till och med betraktats som den förnämsta literära tilldragelsen på de senare åren. Att hon är andligen slägt med de stora ryska författarne i detta århundrade, är också omisskänligt, om det äfven nu torde vara svårt att afgöra, hur nära. Att hon med sin rika erfarenhet från alla de olika kretsar, som hon kommit i beröring med, de skiftande förhållanden, i hvilka hon lefvat, med sin redan betydande framställningskonst, sin fördomsfria blick och sin lefvande sympati, hade förutsättningarna och materialet till en författarverksamhet, som i betydenhet kunnat täfla med hennes vetenskapliga, kan icke betviflas. Om omfattningen och kraften af hennes skapande förmåga skall antagligen hennes efterlemnade roman gifva oss en säkrare uppfattning än vi nu kunna äga. Då jag nu till sist vill försöka lemna en bild af fru Kovalevsky, sådan hon var i umgänget och i sitt enskilda lif, kan jag ty värr icke grunda min uppfattning på någon nära personlig bekantskap. Hon hade här i Stockholm en mycket vidsträckt umgängeskrets, men, som jag tror^ endast helt få vänner, som fingo del af hennes förtroende. Hon var en på samma gång mycket expansiv och mycket sluten natur.
N:o 4*7* Angående expedieriog af Ri - Den 3 Mars f. m. tets Ständers underdåniga Skrifvelse, med förslag till Bränvinsbrännings-Förordning. Lades på bordet. Högloft Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan en qvart till 3 eftermiddagen. In fidem protocolli, O. J. Lagerheim. Onsdagen den 3 Mars i83o. Plenum klockan half till 6 Eftermiddagen. Fortsattes pröfningen af StatsUtskottets den 25 sistlidne Februarii, under N:o 4r4 afgifne, och den 26 i samma månad e. na. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af återremiss å Utskottets under N:o 383 förut meddeldte Betänkande, angående fältet för upptagande af det lån Rikets Ständer, genom bifall till Utskottets Ber tänkande N:o 382, beslutat. i:sta Punkten. Räntan blifver 4 procent j och erlägges till hälften hvarje halft är. Å capita let af betalas årligen minst en procent antingen genom obligationers inköp och dödande inom bestämda tider, eller genom hvilket annat sättj som med största fördel i5o Den 3 Mais c. ra. för RiksgäldsContoret kan med långifvaren öfverenskommas , dock så, att länet varder inom 3j år till fullo liqvideradt. Lånen blifva uppsägbara endast å RiksgäldsContorets sida; dock må RiksgäldsContoret kunna medgifva , att för större eller mindre del af lånet ej begagna denna uppsägnings rätt inom en tid af högst 10 år, efter lånets emottagande. Till gäldande af förberörde 5 procent eller 100,000 R:dr Silfver Specie användes årligen en motsvarande summa af den Ränta och Capital-afbetalning , som vederbörande Fastighetsägare till RiksgäldsContoret erlägga. Alla de kostnader, hvilka det kan åligga RiksgäldsContoret att för uppoch utlåningen bestrida, utgå af den sjette procenten. Hvad deraf icke för detta ändamål erfordras, ökar AmortissementsFonden. Friherre Rantzou, Johan Albert, anförde skrifteligen:
Föredrogs, men lades på begäran af Gr:ne Lagerbjelke, Gust., och Ridderstolpe, Fredr., ånyo på bordet StatsUtsk:s i gårdagens plenum på bordet lagda mern.: Den 7 Oktober. 563 N:o 330, i anletln. af R. St:s beslut, rörande vissa med Stalsregleringen gemenskap egande frågor; och N:o 331, ang:de definitivt fastställande af förslags-beräkningen å de till Riksstaten hörande indelningar. Föredrogs och biföllos LagUtsk:s i gårdagens plenum på bordet lagda betänkm: N:o 86, i anledn. af väckt motion om upphäfvande af den Akademiska jurisdictionen; och N:o 87, i anledn. af väckt motion om dels ändring af K. Brefvet d. 17 October 1778, ang:de barnamord, och dels förklaring af Kongl. Förordningen d. 10 April 1810, ang:de mildring i straffet för lägrad qvinna. Vid föredragning af LagUtsk:s i gårdagens plenum på bordet lagda betänk. N-.o 88, i anledn. af väckt motion om förklaring af 8 mom. i 2 § af R.B:s 8 Gap., angrde förmynderskap för frälsemans barn och arfvingar, som frälse äro: yttrade sig Hr Akerman, Fredr.: De olägenheter, motionären påpekat, kunna onekligen lätt inträffa, och jag skulle derföre hafva önskat, att han till undvikande af dem gifvit sin motion en annan syftning. Om uti 2:dra § 8 Kap. R.B. motionären föreslagit att följande mening utgått: ”förmynderskap för deras barn och arfvingar som frälse äro,” hade ändamålet vunnits, att en domstol kommit att taga befalttning med bouppteckningar efter aflidne föräldrar utan afseende derpå, om barnen varit frälse eller ofrälse, och följaktligen en öfverensstämmelse uti lagens stadgande i allmänhet, som går derpå ut, att frågor om förmynderskap skola behandlas af den domstol, hvarunder barnen lyda.
Efter denna allmänna framställning om grunderna och anledningarne till de ifrågakomna förändringarne, vilje Wi nu specielt upptaga deras förhållande och sammanhang med de hittills gällande, hvarvid först förekommer Om Längdmåttet. Endast med undantag af ett mått om 10 stänger eller 100 fot, hvilket Wi Konyl. Maj:U Nåd. Preposition, N:n C!. benämnt Rcfåjiv ingen ändring gjord uti de, genom hittills gällande författningar och synnerligen i landtmäteriet, sedan långliga tider begagnado måtten och deras fördelning efter tiotals-räkningen, men det så kallade verkmåttet är deremot aflyst. Afven för dem, som endast begagna det sednare, är dock lätt att öfvergå till tiotalseller decimalindelningen, då man vet, att foten är oförändrad, samt att en famn är 6 fot, en aln är 2 fot, ett qvarter är i fot eller 5 (decimal) tum, en verktum är 1 decimaltum, och att ^ verktum är temligen lika med 1 (decimal) linie. Alnmått kommer ock att hädanefter såsom 2 fots mått justeras. Någon förblandning mellan det gamla och det nya måttet bör icke. kunna uppstå, då man vet att hädanefter foten alltid delas i 10 tum och en sådan tum i 10 linier, då således tillägget af ordet decimal framför tum, åtminstone sedan dan verkmåttet blifvit alldeles förbjudet till begagnande, icke behöfves. Oförändrad blir ock milen om 360 refvar, 3,600 stänger eller 36,000 fot. Yimåttet. 1 allt landtmäteri och vid många andra förrättningar har man likaledes sedan långliga tider begagnat qvadraterne på längdmåtten, och äro dessa yteller qvadratmått, med tillägg af qvadraten på refven eller qvadratrefven, nu i Nåder föreskrifna till allmänt begagnande. För dem, som vant sig endast vid verkmåttet, är lätt att erinra, det 1 qvadratfamn innehåller 6 gånger 6 (eller 36) qvadratfot; en qvadrataln är 2 Kont/l. Maj-.ls i\'åd.
Otvunget instämmer jag med Utskottet deri, att det skulle vara utan ändamål att uppgöra project till Embetens och Tjensters indragning, så länge Inrikes Ådministrationssättet är detsamma, som hittils, och att det följakteligen vore i högsta måtto olämpligt, att påkosta medel till erhållande af ett sådant förslag; jag instämmer ock deri, att för bibehållande af en ny sakernas ordning, särdeles den som Utskottet föreslagit, om den skulle blifva införd, fordras nödvändigt genomseende och förenkling af de författningar, som nu af de nuvarande administrativa auctoriteterne tillämpas, och handhafvas, och som skulle blifva tillämpade och handhafde af de i förnyadt skick satte. Jag ville tillägga att detta lika nödvändigt fordras för införandet af detta förnyade skick. Utan utarbetandet och antagandet af en Economisk Lagstiftning, befriad icke blott från alla onyttiga och förvillande stadganden, utan äfven från alla de stadganden, som i sig sjelf och i sammanhang med det närvarande sättet, hvarpå de handhafvas, rigtigt fattade, hvarken onyttiga eller förvillande, 320 Den 27 Maji. ofelbart skulle i hög grad blifva det, om det nya infördes af en Lagstiftning som behöfde vara rättad lika mycket efter möjligheten att utan fara för de skadligaste missbruk kunna sammanstå med detta handhafnings-sätt, som efter tidens verkliga behof, utan en sådan förändrad Economisk Lagstiftning, skulle hvarje hufvudsaklig förändring i det inrikes Administrationssättet ej allenast vara ett Palliativ, utan ett af de läkemedel, hvilka, med bibehållandet af den förut förda diasten, endast förvärra sjukdomen. De positiva Lagarne måste ofta uti de processuela hafva correctiver. Domstolen måste vara ett complement till Lagen. Beskaffenheten af dessa två måste således med hvarandra lia ett oupplösligt samband. Gäller detta i den egentligen civila och criminella Lagstiftningen, måtte det ändå mer gälla i den economiska , der föreskrifterne, genom sjelfva föremålens natur, omöjligen kunna blifva så bestämda, som i den förra.