Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då 3;dja Punkten diseuterades, föreslog jäg ett villkor i detta afseende, och jag afstod derifrån, blott med det Förbehåll, att saken framdeles skulle förekomma. Som 5:te punkten nu är redigerad, förekommer ej mera någon fråga om lagret, hvilket är så mycket betydligare, sorn Ridderskapet och Adeln denna förmiddag beslutat, att de 25,000 funnorne skola tillkomma; det utgör således nu 75'°°° tunnor. Jag hemställer, om icke detta parti törtjenar att afses. För min del kan jag ej finna att denna sak förekommer i nästa Punkt, Grefve von Schwerin; lag anhåller, det jHerr Grefven och LandtMarskalken täcktes tillåta, att den följande Punkten, där Hjerta tror att frågan om lagret förekommer* måtte blifva uppläst. I anledning häraf upplästes 6 Punkten. Herr Hjerta: Utaf denna nu uppläste 6:te Punkt lärer finnas, att alla Magazinslnrätlningens tillgångar skola af Utrednings-Contoiret emottägas och försäljas. Detta har ej kunnat inflyta uti någon annan Punkt, emedan man ej utsatt någon praescriptionstid, hvilken Ridderskapet och Adeln likväl riu mera bestämt till den 1 Oct. 1825, Här står väl ej ”lager’5, men det står ”tillgångar”, oöh deruti matte lagren äfven inbegripas. Derföre hade jag trott att mart kunde skilja 5;te Punkten sorn angår husen, från lagren, emedan Ridd. 0. Ad. Prot, IX Band, 2ldra Afd, 25, 336 Den 27 O cl ober e. m. i 5:te Punkten blott är fråga om de hus, som egenteiigen tillböra Magazinslnrättningen, och hvilka behöfts efter 181 §, ej de, som förut voro Kronan tillhörige. På grund häraf anser jag den 5 Punkten kunna till bifall föreslås.
flera och otacksammare (Wagner t. ex.) än de flesta, icke försummat tillegna sig bland otaliga andra annekterade saker, nemesis divina för Meyerbeer, som sjelf dock aldrig gått så långt och okritiskt till väga. Melodiska glansperlor af ganska originel affattning finnas i stort antal. Alices Edurromans är innerlig och rörande, dess harmonier särdeles veka och inträngande. Siciliennen har nu blifvit utnött som de flestamycket populära sanger, men för en frisk, stark och böjlig hög tenor är den ännu i dag en verklig skatt (t ex. Mir-zwinski, Sylva, Wachtel, Bötel, Jean de Reszhé). Arnold-son har varit den ende, som hos oss fullt gått ut med detta Duramers alla fordringar. Populära äro ock Alices kupletter, hvilkas idylliska ton fått stå modell till så många plagiat. Dess sceniska inflickande röjer redan den rutinerade effekt-kännaren. Melodiken i Robert störes något af de dans-rhytmer, som Meyerbeer sedan snart nog bortlade men hvilka han, tankande på Aubers framgång med detta medel, icke vågade uraktlåta att anlita för sitt debutoch prof-arbete inför parisarne. Så är t. ex. demonernas berömda kör och den dramatiska spelfinalen kalkylerad på valsmusik, hvilket dock ej hindrar åtminstone finalens sceniska effekt. Demonernas kör föreföll däremot med rätta Weber löjlig, han som i Friskytten skapat mästerverk i denna hemska branche. En lyckad demonisk ton genomgår däremot 3: dje finalen, ebaru skilnaden mellan Webers mer idealiska och Meyerbeers mer realistiska demonik äfven här gör sig gällande. Ett snillrikt ställe af gripande sann effekt är stället » dömd till eviga qval ock jag » med dess rent oratoriska höghet. Mästerligt fotograferar musiken sedan ljusgubbarne öfver graf-varne, mästerligt ock nunnornas uppväckande och hemska procession. Af denna sorgmarsch ha sedan både Wagner och Gounod sett sig till godo, särdeles den senare vid sina kanda sluteffekter.
Riclderskapet och Adeln samt Vällofh BorgareStåndet ogillat Betänkandet och återförvisat Målet, med förständigande till Utskotten att i liufvud - Tredje Bandets sednare Afdeln. 4 50 Lagutskottets BetAuknnden. saken sig ullåta; hvaremot de arne öfrige RiksStånden vid Utskottens åtgärd låtit bero, enär Högv, PresteStåndet lagt Belänkandet till Handlingarne, och Hederv. BondeStåndet ansett frågan i närvarande skick kunna förfalla; och alldenstund, med tillämpning till detta fall, RiksdagsOrdningens 44 §• uttryckligen föreskrifver, ”att om de fleste Riks Ständ icke är o ense under hvilket Utskott de anse ett sålunda återlemnadt Mål höra, eller om 2 Ständ stadna emot 2 ^ ConstitutionsUtskottet bör afgöra hvarthän Målet skall förvisas finnér Ekonomiutskottet, med fästadt afseende på angelägenheten och vigten deraf, att stadgade former varde iakttagne, så att ärenderne icke förekomma till pröfning i annan väg, än den som Lagarne anvisa, sig för sin del icke kunna, i sakens nuvarande skick, upptaga denna fråga; hvadan Utskottet får vördsamt anmäla detta förhållande hos Riksens Höglo!!. Ständer, hvilka det lärer tillkomma, i följd deraf vidtaga den åtgärd med delta Mål, som , Riksens Högloft. Ständer pröfva med Grundlagen enlig. Lagutskottet finner sig för sin del höra fästa Riksens Högloft. Ständers uppmärksamhet „ att då dess Utlåtande i detta ämne endast bör innefatta förslag till Straffbestämmelser för öfvérlrädelser. af det Reglemente, som vid offentlighetens utöfning borde följas, men något förslag till ett så beskaffadt för RiksStånden gemensamt He - lag Läjfconrtj Bttånkanae>\ 51 glemente ännu icke blifvit uppgjordt, är Utskottet ej mera nu, än förra gången, då detta ärende hos Utskotten förevarit, i dlfälle att något hufvudsakligt Utlåtande afgifva.
Akademien deremot saknade erforderliga medel till hyra för lokal åt dess ständigt vexande boksamling, till arfvode åt en bibliothekarie och till extra utgifter, hvilka kostnader hittills väl blifvit till en del betäckte af den vinst, Akademien af sina årligen utgifna skrifter kunnat erhålla, men för öfrigt måst bestridas medelst årliga afgifter af Ledamöterne, har Herr Silfverstolpe, David, uti en hos Ridderskapet och Adeln väckt, till Utskottet remitterad motion, fästat Rikets Ständers uppmärksamhet å det, i motionärens tanke, obilliga förhållandet att Akademiens ledamöter skulle vidkännas utgifterne för det nyttiga ändamålet att hålla bibliotheket tillgängligt för garnisonens officerare, föreslagit, att, till bekostande af hyra för Akademiens bibliothek, till rum vid Akademiens sammankomster, eldning, lysning samt uppsigt öfver dessa lokaler m. m., ett årligt anslag af 800 R:dr banko måtte bemälde Akademi tilldelas, hvarigenom Statens bidrag till Akademien komme att utgöra 1,600 R:dr samma mynt. Med upplysning, att, såsom motionären uppgifvit. Krigs-Vetenskaps-Akademien af allmänna medel uppburit ett årligt bidrag af 800 R:dr banko, som utgått med 600 R:dr af 4:de hufvud-titelns anslag till extra utgifter och med 200 R:dr af Bilt. till R. St. 4 Samt. 1 Afd. 2 Band. 9 Haft. I 2 Stats-Utskottets Utlåtande M 75. enahanda anslag å 5:te hufvud-titeln, får Utskottet anföra, att, om också ifrågavarande Akademi kan räknas till de offentliga institutioner, hvilka, såsom åsyftande vetenskapernas och konsternas uppmuntran och tillvext, böra kunna påräkna understöd från Statens sida, det likväl synes Utskottet mindre lämpligt att uti en fråga af förevarande beskaffenhet, uppå enskild motionärs framställnings tillstyrka beviljandet af anslag; och då, i händelse ett dylikt anslag af Kongl. Maj:t anses vara af vigt, Kongl.
Och alla studenterna gingo pliktskyldigast till dessa foreliisningar, ofta i forhoppning om en ljuf slummer, ibland med sen rolig b o k ~ gomd under anteckningshafiet. Men ingen tiinkte pH att opponera sig emot traditionen. I allmanhet tolererades m h g t och ~nycket i religionens namn. Alla studenter voro Blagda att bevista gudstjausten i the Chapel hvarje morgon och en g h g hvarje sondag. Bevisade de sig tillhiira nigon sekt, som hade kyrka i den narliggande staden, agde de dock riittighet att gL dit om sondagarna. Att alldeles uteblifva frAn offentlig gudstjanst var icke tilliitet. I allt detta hade studenternn att finna sig; hur mycket aktn spontan ktinsla, som ~ y m d e s under clessatviingstrojor, skall jag be att fB liimna. oafgjordt. Hvad friluftslifvet a n g h, blomstrar det under alldeles motsatta forhaanden. Diir ar losen frjhet och oberoende. Tennis, hockey .och cricket spelas med stor ifver. Rk hemma spelas dessa spel endast pa is oc6 med shidskor. I England daremot spelas det p i griis, hvurigenom spelet naturligtvis fh storre liflighet och fart. Engelskornas form8ga ntt springa ar ibland rent of beundransvard och deras uthuighet och grundlighet vid sportens idkande ojamforligt mycket storre an vid studiernas. Att vara tennis-champio ?z eller hockey-captai~t anses minst lika hedrande soln att aflagga en briljant examen och naturligtvis vida ofvertraffande ett samvetsgrant andligt arbete utan ornedelbara yftre resultat. VBrt .College iiger afven en gymnastiklokal samt stor badbassang, dar undervisning i simkost liimas. Hvarje student ager riittighet att njuta af dessa formher utan extra afgift.
För min del, har jag visserligen ur principiel synpunkt ganska stora betänkligheter emot sjelfva systemet af handelstraktater, eller att genom fördrag med främmande makter inskränka sin frihet att, efter behof och sig företeende omständigheter, ordna en vigtig inre angelägenhet, nemi. tull-lagstiltningen. Ty jag anser, att hvarje stat bör enligt dessa grunder sjelf bestämma de vilkor, hvarunder främmande varor må i landet införas, och derefter, utan behof af särskilda aftal, och utan att för något visst land medgifva särskilda förmåner — hvilket alltid måste leda till konstlade och onatur - D-en 80 Maj. 673 onaturliga förhållanden — göra handeln fri och lika för alla. Men ehuru jag således icke kan gilla sjelfva systemet i allmänhet, tror jag dock, att vid detta tillfälle öfvervägande skäl äro för handen, att från regeln göra ett undantag. Jag stödjer denna öfvertygelse i främsta rummet derpå, att föga eller ingen utsigt finnes, att inom en icke allt för aflägsen framtid på någon annan väg uppnå det för oss så vigtiga ändamålet, och vidare derpå, att de eftergifter eller tullnedsättningar, som å Sveriges sida skulle komma att göras — så vida dessa hållas inom behöriga gränser — äfven i och för sig äro i vårt eget intresse, och stå i sammanhang med en efter mitt omdöme väl behöflig reform af hela vår tulltaxa. Utan att vid detta tillfälle ingå i någon närmare redogörelse för de bestämmelser, hvarpå den ifrågavarande traktaten kan komma att grundas, anser jag mig likväl kunna nämna, att de snart med Belgien och Tyska tullföreningen afslutade handelsoch sjöfartsfördragen blifvit af Frankrike föreslagna såsom utgångspunkter för underhandlingen. Under antagande att samma förmåner, som enligt dessa traktater blifvit nyssnämnda länder medgifna, också skulle komma oss till godo, ber jag nu att till ledning för omdömet angående de fördelar, som i sådant fall skulle tillskyndas vår handel och sjöfart, få anföra följande.
Jag ber de enskilda ledamöterna inom Ulsk. abstrahera frågan från allt personligt; ty jag talar om Utsk. collectivt, som under denna riksdag svårt comprometterat Representationen, ej blott i denna fråga, utan särdeles deri, att Utsk. genom sitt förfarande i en annan fråga nära nog förlöjligat ansvarsprincipen, hvadan Stånden altså äga anledn. att vara på det högsta missbelåtna med Utsk. Jag går nu att yttra mig öfver Hrr v. Troils och Gederschjölds förslag. Jag skulle gerna biträda detsamma, om jag icke funne, att tvifvel verkligen kan uppstå om förslagets behörighet, sa vidt sammanjemnkningen icke blifvit uppgjord 'af Constit.Utsk. Jag skulle derföre våga vända mig till de närvar, bland Konungens rådgifvare, som jag hoppas icke med tystnad må förbigå detta amne, önskande att få veta hvad de, enligt förutsatta omständigheter, skulle tillstyrka. Sådant tror jag hos mången komme att minska farhågan. Frih. Boye har talat om Constit.Utsk:s magt. Jag vet icke, att det äger annan magt än att handla efter grundlagarna, och att kalla det magt är alldeles oriktigt, ty då skulle äfven enskilda riksdagsmän kunna omtalas såsom magtägande derföre, alt de äga rätt väcka motioner; men hvad inflytande denna rätt har på hela riksförsamlingen kan jag icke inse. Stånden kunna nemi. göra anmärkntr emot Utskrns förslag, antingen till förändring eller fullkomligt frånträdande deraf; och hvad Constit.Utsk. beträffar, så är det ovilkorligen förbundet att ställa sig Ståndens anmärkntr till efterrättelse. Man hör noga observera, att en frågas beredning till hvilande, i fall icke alla Stånden om en tanka sig förenat, icke är slut, förrän förstärkt Utsk. deröfver yttrat sig; och det är uttryckligen i grundlagen utfästadt, att det är Ständernas och icke Utskrs förslag, som kan komma att hvila. Jag tror derföre, att, då man icke begär något omdöme af Utsk., utan endast äskar den handling att redigera Ståndens gemensamma tankar, sådant verkligen kan åläggas Utsk.
Februari gått i mistning af förut åtnjuten boställsförmån och numera vore bland Stats-departements-cheferne den ende, som hvarken hade boställe eller kontant ersättning derför, Kongl. Maj:t måtte i nåder föreslå Rikets Ständer att åt Chefen för Ecklesiastikdepartementet, i likhet med hvad vid sistlidne riksdag anslogs åt Chefen för Finansdepartementet, bevilja en årlig hyres-ersättning af_ 2,000 R:dr Riksmynt, att från början af nästa statsreglering utgå på Riks-statens Åttonde Hufvudtitel; samt att till I Bil. M 6 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. M 1, om Statsverket 1859. 83 dylik ersättning för tiden från den \ nästlidne April till utgången af innevarande statsreglerings-period, eller år, uppföres bland anslag för tillfälliga behof en summa af 3,500 R:dr Riksmynt. I detta Stats-rådet Gripenstedts yttrande instämde Stats-rådets öfriga Ledamöter. Kongl. Majit täcktes hvad Stats-rådet sålunda hemställt i nåder bifalla; Och behagade Kongl. Majit derjemte förordna, att utdrag af protokollet skulle till Finans-departementet öfverlemnas, för att tjena till ledning vid författande af Kongl. Majits Nådiga proposition till Rikets nu sammanträdande Ständer, angående Statsverkets tillstånd och behof, i hvad den kommer att röra Åttonde och Nionde Hufvudtitlarne; äfvensom att hand lingarne rörande de ärenden, hvarom framställning till Rikets Ständer blifvit beslutad, framdeles skulle till vederbörande Utskott öfverlemnas. Ex protocollo Edv. Heijkenskjöld.. \ STOCKHOLM, tryckt hos N. Kongl. Maj is Alill. Proposition. N:a i. I i\:o 3, Alik. till Exp.-Utsk. den 7 No v. 185 9, kl. 2 e. m. KONGL. MAJ:TS Nådiga Proposition till Pikets Ständer arn användande af en del af de lill fångars vård och underhåll anslagna medel för nödiga nybyggnader vid fästnings fängelset i Landskrona; Gifven Stockkolms Slott den 11 Oktober 48P9.
I afseende på beloppet af det understöd, som i hvarje serskildt fall bör komma församlingarne till godo, synes, så vidt möjligt är, ett maximum böra bestämmas, hvaröf ver sådant understöd ej vore att påräkna, och lärer med afseende på förhanden varande förhållanden det finnas lämpligt föreslå, att bidrag af statsmedel ej må öfverstiga för en småskola 50 R:dr. » en biträdande oexaminerad lärare 50 » ii en biträdande examinerad lärare 75 » Eders Kongl. Majit dock öppet lemnadt att i särskilda fall till förmån för fattiga församlingar härifrån göra undantag. Efter denna beräkning skulle för 1,833 småskolor, som under förra statsregleringsperioden erhållit understöd, erfordras ett årligt anslag af omkring 90,000 R:dr, hvarjemte omkring 10,000 R:dr torde behöfvas till understöd åt biträdande lärare samt för skolväsendets utveckling och förbättring i öfrigt. Möjligen skulle i nämnda summor en ytterligare förhöjning blifva behöflig för understöd till nya skolor äfvensom till de skolor, som före 1858 blifvit inrättade, men om såsom allmänt vilkor för understöds erhållande bestämmes, att folkskoleafgiften jemte deremot svarande tillskott skall användas till examinerade lärares aflöning vid egentliga folkskolor, kommer efter ali anledning ansökningarnes antal ej att i betydligare mån ökas. Med afseende härpå och enär till åtskilliga skolor understöd troligen komma att utgå med mindre belopp än nämnda maximum, torde möjligen förenämnda summor, ehuru lågt beräknade, kunna blifva för ändamålet tillräckliga. Under tillämpningen af de i afseende på detta anslag meddelade föreskrifter hafva flera olägenheter funnits uppkomma deraf, att anslaget varit beviljadt för endast tre år i sender. Än har ovissheten, om statsbidraget skulle få för en längre framtid bibehållas, verkat till att afhålla församlingar från ett ändamålsenligt ordnande af sitt skolväsende; än hafva redan inrättade skolor, som gått miste om förut beviljade anslag, i följd af de vid senare riksdag vidtagna förändringar i vilkoren, måst nedläggas.
”Visst känner jag dig,” frampustade hon svagt och slet sig med förtviflan lös från honom. ”Visst känner jag dig, du dubbla mördare. Se här ditt verk,” och med vild ifver visade hon honom de båda liken, ”se hvad du gjort mig skyldig till genom dina djefvulska frestelser! Var det ej nog att du röfvat mitt lugn, min husliga sällhet, drifvit min make i landsflykt, förstört hela min både jordiska och eviga framtid? Skulle du ännu dertill tvinga mig att bli mina egna barns mörderska?” ”För Guds skull sluta,” utropade Rudolph förskräckt, ”sluta och hör mig!” ”Nej, jag vill icke höra dig,” skrek Elisabeth vildt, ”du frestare, du djefvul i menniskogestalt! Till huru mycket ondt har du ej förledt mig? O, jag var så förtrollad, jag älskade dig så högt och har blifvit grufligt straffad för min synd och svaghet. Men nu, nu se’n jag sett dessa kära varelser döda, nu är mitt hjerta förvandladt, nu hatar jag och afskyr dig lika mycket, som jag fordom älskat dig. Gå derföre bort! Gå, lemna mig! Fåfänga äro alla frestelser numera; gå nu, se’n du sett ditt verk, och fröjda dig öfver din framgång!” ”Hvem anser du mig för?” sade Rudolph djupt sorgsen. ”Hvilken barbar tror du mig vara? O Elisabeth, fördöm mig ej så, jag älskar och har älskat dig så varmt, förskjut mig ej nu så oskyldigt! Jag har kanske ej handlat rätt, har stundom varit hård och egoistisk emot dig, men dertill har min innerliga kärlek varit orsaken, ej en låg herrsklystnad.” ”Jag känner dig, känner väl denna ormtunga; men den frestar mig fåfängt numera!” sade Elisabeth bittert. ”Gå då, som jag sagt! Gå och låt mig vara ensam med min sorg!” Rudolph ville ännu dröja, men Elisabeth gaf honom en blick så full af vild förtviflan, att han med furien i hjertat störtade ur rummet. Han slog sig vildt för pannan och sade med af förtviflan stelnad röst: ”Hon är förlorad för mig och således har jag intet hopp på jorden.”
— Breflåda. Svar. o ' o •t Innehållsförteckning:: Hanna Lindberg (med porträtt). — Vi och våra tjenarinnor (i skafferinyckelfrågan), af Nina. — Sjelfbeherskning, af Sofia. — Om dukning af bord. — Det första mötet. Poem af N. H. — Husmödrar emellan. Tvenne svar till » Betty ». — Handarbetets vänner, af J. N — g. — Teater och musik. — Literatur. — - En radikalkur; novell af Elin Ameen (forts.). — Från Iduns läsekrets. &gt;H Baronessan Vetseras och Kronprins Rudolfs fotografier, komna direkt från Wien, nya, eleganta, säljas till 50 öre, i kab.- format 1 kr. franko genom Fotografiska Ftablissementet i Engelholm. 10-öres frimärken emottagas. u p p. Strumpor, tricotunderkläder för Damer, Herrar och Barn, randig och enfärgad Serge, Cheviot till gosskläder, Flaneller, Velveteen, Barnskor, Corsetter samt Engelska Beformlif, Tricotkostymer och Kavajer för mindre gossar. Pears Soap m. m. Utmärkta Teer. OBS. Endast bästa qvalité. Engelska varor af [70] CD CD ' JSt CD RM • C /) LO SSro 00 CO Nytt! Praktiskt! Nytt! o Hvar och en, som önskar lära sig o rätta sättet att väl och vackert tillskära fruntimmersoch barnkläder, får hos mig mot endast 15 kronor för full kurs på 30 timmar inlära en ny och enkel, men fullkomligt säker metod. (Skulle någon behöfva längre lärotid, lemnas den gratis.) Anmälningar alla söcknedagar kl. 11 — 1. Bådmansgatan 24, 1 tr. upp. A n n a Carlsson. [10S] född Forssell. ~ W im Idun B yrå: Kla.ra.lierssgs.tan 54, Tidningen kostar en tr. Annonspris: 25 öre pr petitrad (— 10 stafvelser). endast 1 krona för qvarialei. postarvodet inberäknadt. Ingen Msnummerförsäljning!
Frölichs förslag, eller huruvida Ståndet yrkade den propos., som blifvit vägrad; men när nu så icke är, torde det blifva bäst, om Hr Frih. o. Landtm:? nyss framställda förslag antages, hvarigenom samma ändamål vinnes, och ingen laglig form öfverträdes. Frih. Boye, Ludv.: Jag förenar mig med den sista talaren, att vi måtte få propos. i enlighet med hvad Hr Frih. o. Landtm, nyss föreslog, då vi slippa med en votering, — annars få vi två. Hr Frih. n. Landtm, yttrade sig förut hafva förklarat, att han icke kunde framställa den conlra-propos. Frih. Boye, Fredr., begärt, hvarföre, ifall Frih. Boye forlfore i begäran om votering, R. o. Ad. torde finna, alt contraproposm måste blifva sådan som Hr Landtm, föreslagit den, och hvilken Frih. Tersmeden och andre ledamöter ^frågans närvar, skick ansett vara riklig. Frih. Boye, Fredr.: Som jag icke ifrån discussionens början varit här tillstädes och således var i okunnighet om Den ii November f. m. 327 allt som passerat, förenar jag mig lili Frih. Tersmedens framställning. Upplästes till justering och godkändes följande voter;sproposition: Den som anser, att frågan om votering öfver 4:de punkten i StalsUtsk:s utlåt, må förfalla, voterar ia; den del ej vill, voterar nej; Vinner nej, anses R. o. Ad. yrka propos. derå, all R. o. Ad. måtte medgifva, det den af StatsUtsk. under /{ide punkten föreslagna votering må äga rum. Efter voteringens slut, befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 100. Nej — 4 6- Hr Westfelt, Nils, reserverade sig emot beslutet, under instämmande i den reservation Gr Holn afgifvit. II. R. o. Ad. åtskiljdes kl. \ lill 3 e. m. In fidem protocolli, F, O. Silfverstolpe.
Hon får tvä små barn, en gosse och en flicka, friska och vackra, hon är lycklig igen, de sorgliga minnena blekna bort, hon tror ånyo på lifvets glädje. Men då kommer plötsligt olyckan och krossar allt det, hvarpå hon byggt sina förhoppningar. Hennes man dör till följd af en olyckshändelse, och nu står hon ånyo lika hjälplös, som då hennes föräldrar gingo bort, endast att hon nu har två barn att försörja, att hennes hjärta är krossadt och hennes lifskraft bruten. Hvilket lif, som nu började! Hvilka ansträngningar att hålla sig uppe! Hvilket sö- kande efter platser, hur många förkastade planer, hur många misslyckade försök! Och sedan, när ändtligen ett af hennes försök lyckats, hvilket slaflif af arbete. arbete. arbete. Ännu hade hon dock sina barn, och om hon än icke fick mycken tid att vara tillsammans med dem, så voro de likväl det enda, som gaf mening och innehåll ät hennes glädjefattiga, sträfsamma lif. Men de gamla gästerna, sjukdom och död, hade icke glömt henne; de kommo igen för att kämpa med henne under låuga, sömnlösa nätter, under ångestfulla, nervpinande arbetsdagar, och lemnade henne icke, förrän hon släqpt ifrån sig sina bägge älsklingar, först den lille gossen och nu senast det sista hon hade kvar: lilla Signe. Då hon genomgått denna sträcka af minnen och återkom till verkligheten, grep henne ånyo den hälft domnade förtviflan öfver hvad som skett; med ett otydligt utrop störtade hon upp och började gå af och an i häftig sinnesrö- relse. Och ett lif, sådant som hennes, ett lif af nästan uteslutande bekymmer och lidande, skulle icke ha någon annan mening, något annat mål än att upphöra med döden? Då hon lidit slut, skulle tillintetgörelsen gripa henne, liksom den förut gripit alla hennes kära, — tillintetgörelsen skulle vara meningen med hennes lif, den återförening, på hvilken hon hoppats, den ersättning hon skulle få för allt, hvad hon här förlorat! (Forts. o. slut i " vista n:r.) " God ton ". " En hvardagsstudie.