Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då emellertid vid det förhållande, att enligt bouppteckningen skulderna i någon mån öfverstege tillgångarne, den efter boutredningen möjligen befintliga behållning icke kunde antagas uppgå till något betydligare belopp, har Direktionen ansett sig ega anledning att, utan afvaktan på några vidare meddelanden uti ifrågavarande hänseenden, hemställa, det Ridd. o. Adeln matte förklara, att, för den händelse att den på ifrågavarande donation till Riddarhuset belöpande andel af möjligen befintlig behållning i Friherrinnan Wrangels bo skulle understiga 1,000 Rdr Rrnt, Ståndet ville till förmån för ofvanbemälda Fröken Horn samma andel afstå. A denna Direktionens hemställan får Utskottet vördsamt tillstyrka bifall. Med anmälan, att frami. Statssekreteraren Magnus Georg Danckwardt uti ett den 26 Dec. 1860 upprättadt och af Direktionen bevakadt testamente förordnat, bland annat, att utaf hans qvarlåtenskap ett kapital af 3,000 Rdr Rmt skulle öfverlemnas till Riddarhus-Direktionens förvaltning samt att räntan deraf efter fem procent skulle årligen utdelas i två lika stora pensioner till 4 Riddarhus-Utskottets Utlåtande AS 5. tvänne adliga eller ofrälse enkor eller ogifta äldre fruntimmer, hvilkas fattigdom vore tillförlitligen styrkt, att för hvarje gång i sex år åtnjutas, och dervid de i nämnde belägenhet stadde, som voro beslägtade med testamentsgifvaren eller hans broders döttrar eller deras efterkommande borde ega företräde, har Direktionen, som för närvarande under sin förvaltning icke innehafver andra testaineuts eller donationsfonder än sådana som äro stiftade till förmån för medlemmar af det stånd, hvars rätt och fördelar Direktionen eger att bevaka och iakttaga, funnit sig föranlåten att afstyrka emottagandet af den ifrågavarande donationen.
Jag vill således alldeles icke inlåta mig i någon undersökning huruvida den princip man här sökt göra gällande, eller att den underordnade tjenstemannen vid länsstyrelsen skall ega rättighet att få sin reservation bifogad det Utlåt, som till Konungen afgifves, verkligen är den rätta eller icke, utan jag påstår att denna fråga här icke bör blifva föremål för bedömande, samt att här endast är fråga om ett besvärsmål, som är af Konungen afgjordt, och då måste jag förklara, att såvidt jag förstår hafva Konungens Rådgifvare ingalunda oriktigt förfarit, åtminstone icke så att Con.-Utsk. kunnat ega någon befogenhet att detsamma inför R. St:r tillkännagifva. Att, såsom en talare här yttrat, det hade varit Const-.Utsk:s skyldighet att i sitt Betänk, nedlägga ett total-omdöme öfver sty i - Den 5 Juli f. m. 93 relsens gång, och att R. St:r hade bordt af Utsk. få emottaga ”en helgjuten hild af det tids-moment, som ligger inom området för dess granskning”, kan jag för min del ingalunda medgifva. Det tillhör icke Const.-Utsk. att uttala något sådant total-omdöme öfver Konungens Rådgifvare, derföre att detta omdöme måhända blefve en prägel af de politiska åsigter, som det för tillfället rådande partiet hyste, men hvilka af det andra partiet på det högsta ogillades. Det är således häst att Const.-Utsk. ingalunda framställer hvarken den ena eller andra bilden, utan blott, såsom 107:de §:n uttryckligen stadgar, hos R. St:r anmäler de anmärkn:r som Utsk. har anselt sig böra framställa emot den ene eller andra af konseljens ledamöter, i afseende på ärendernas behandling eller det sätt hvarpå de upfyllt sina åligganden, hvarefter hvart Stånd för sig eger att upgöra ett total-omdöme och afgöra huruvida det finner anmärkn:ne befogade eller icke, samt huruvida någon åtgärd enl. I07:de §:n deraf bör föranledas eller icke.
fl., afse (lt1i1 for de slud T - S-8.1-ingnrnu, me11 andra h a f w diiremot ett t35 pass allvarligt innehlll, att ile ej iiro fijr barnslign fiir vanliga 11 12- &amp; riagar. Allzl berattelsernm I1.o goda och iilsklign och blifvn siiliert en m y cket k5ir banlkammrw.lasniug: under jnlferierna. Kora kt slnc " c f&amp;ylirr 8889. Kristlig barnkaleilder, tillegn; ~d Sveriges barn. SBljes till fijrlnAn for Stadsmissioneus barnhem. Pris kart. Hvad cle utsetta sadeslriirfr-arna iiro fiir de s ~ n d figlarni~ pb jnlnftonen, iinslit.1 vi, att denim Barnens egeu lilla kalencler 111btt.e ft varrt for mdnga svenska barnahjiil-tan. Vi hoppas, att redan Aspen af cie~lsem~na n15tt.e vitra barneu en glad gBminnelse om jnlen, eftersom 2.e nn i 32 br ulltid mottagit. dt: n just rid denna tid, samt att de sedan inlritte finna dcss i~ii~elidll lika godt och uiirande, som det iir Hmnadt att n r a, och som (let i allgiinhet verldigeu ocksb Br for barn, hvilkas smalc ej iir I) oitslciimcl af, f ' i m .wyckeil roliglletslasning. Afren for (let bnrnhems skull, till h \. : irs formfin den lillu kalendern iir utgifven, iinska r i den hjgrtligt lika stor spriclnirlg soul den brukar hafva.
N:o 153, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, afslår B. o. Ad. Utsk:ts hemställan och beviljar Professoren S. P. Ågrens enka en årlig pension af 600 rdr rmt.» Sedermera företogs voteringen och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 9. Nej — 38. 426 Den 28 September e. m. Hr Stedt: Sedan upplyst blifvit att Preste-St. beviljat Enkefru Ågren en pension af 500 rdr ärligen, får jag anhålla att R. o. Ad. ville inbjuda de öfriga Stånden alt förena sig i R. o. Ad:s beslut. Derjemte får jag föreslå, att R. o. Ad. ville låta i inbjudningen inflyta, att R. o. Ad. af de ömmande omständigheter, Iivari Fru Ågren sig befiuner, föranledts till det nu lättade beslutet. Hr af Dalström: Jag får anhålla att R. o. Ad. ville inbjuda Preste-St. att förena sig i R. o. Ad:s beslut i denna punkt. Hr Fahnehjelm, Gustaf: Jag vill visst icke motsätta mig den af Hr Stedt föreslagna inbjudning i denna fråga; men får hemställa, huruvida det kan vara skäl att inot den vanliga formen för inbjudningar låta i densamma inflyta något orri det niotil, nemi. de ömmande omständigheterna, som Hr Stedt ansett ligga till grund för R. o. Ad:s beslut i ämnet. Hr Stedt: Jag vill visst icke tvista med Hr Fahnehjelm i denna formfråga; men jag finner ej, att det kan vara olämpligt att vid så ömmande förhållanden som de, som föranledt i fråga v:de motion, låta något derom i inbjudningen inflyta. Jag känner ej, det får jag uppriktigt bekänna, huruvida det förslag jag gjort, är stridande mot formen, och vill derföre icke heller envist fasthålla detsamma.
Jag tror, att det jemväl i hänsigt härtill skulle vara nyttigt för våra sjömän i allmänhet, att man med allvar började fästa uppmärksamheten på en öfvad marin, med icke blott theoretisk, utan practisk kunskap i sitt yrke. Handelsflottan skulle då kunna erhålla skickliga befälhafvare utur örlogsflottan. Det kan icke heller undgå att inses, att, sedan Sve - 3i8 Den a8 Maj f. m. lige är förenadt med Norrige, en ökad anledning för oss ager ruin att mera bygga vårt försvar på styrka till sjös än till lands. Norrmännen hafva nemi. de bästa sjömän i verlden och till ett antal af 3o,ooo man inrullerade till Kronans tjenst. Om vi nu närmade oss till samma system, inskränkte vår landtarmé' och utvidgade vår flotta, kunde vi måhända, vid påkommande behof, utur Norrska marinen erhålla bemanning för en del af våra fartyg. Men så länge vi äga en stående landtarmé', som synes mer hotande för vänner än fiender, måste äfven Norrmännen äga en landtstvrka och vidhålla elt onaturligt försvarssystem. Jag vågar icke afgöra tvisten om hvilket system man företrädesvis hör följa , antingen det stora eller lilla sjöförsvaret. Jag har i detta fall consulterat mig med erfarna sjömän, och jag tror mig höra sluta, att man ännu i hela Europa är oviss, huruvida den seglande flottan verkligen bör gifva rum för den andra; och så länge denna fråga sålunda torde böra anses öfverallt oafgjord, skulle jag finna det vara oklokt af Sverige att, med frångående af det blandade system, vi hittills följt, nu kasta oss uteslutande på ett annat, om hvars tjenlighet vi icke äga någon visshet. Jag tror således, att man för närvarande bör lemna samma uppmärksamhet såväl till den stora som den lilla flottan. Det vore af stor lycka för Sverige, om, i händelse af ett offensivt krig, vi kunde föra det så, att det vore så långt som möjligt aflägsnadt från vära gränsor, så att vi komma i tillfälle att rikta anfall emot fiendens handelsflotta, hvarigenom vi kunde skapa oss stora ressourcer.
Stats-Contoret, hvars underdåniga utlåtande i denna fråga blifvit infordradt, hade i underdånighet anfört: att uti fall, likartade med detta, anslag blifvit till Capellpredikanters ailönande beviljade, tilldess församlingarne sjelfve förmådde att sina själasörjare underhålla, såsom exempel hvarpå Stats-Contoret åberopade Nådiga Brefvet den 20 Mars 1858, angående 600 Rdr åt en Capellpredikant i Pajala, samt Nådiga Brefvet den 29 December 1860, hvari 250 Rdr anslogos åt en sådan predikant i Malå och 600 Rdr till en i Trehörningsjö församling anställd prestman; i betraktande hvaraf och då behofvet af det till en Predikants aflönande i Jörns Capell sökta tillskott af 400 Rdr om året blifvit nöjaktigt ådagalagdt samt det beräknade årsunderhållet af 1000 Rdr måste anses såsom det minsta, som för en sådan tjenstemans tarfliga bergning erfordrades, Stats-Contoret hemställde, att Kongl. Maj:t måtte, med bifall till Consistorii begäran, uti Nådig Proposition af Rikets Ständer äska ett anslag af 400 Rdr, att å Clerecie-Staten från och med år 1864, då ny Statsreglering vid toge, tills vidare årligen utgå, intilldess Jörns Capellboer sjelfve förmå att predikanten aflöna; öfverlemnande slutligen till Nådig pröfning, huruvida något bidrag för dennes underhållande under åren 1862 och 1863 må af Åttonde Hufvud-Titelns besparingar eller extra utgiftsmedel anordnas.
Jag gick in genom granskogen, fram öfver ett svedjeland med torkade höga stubbar och små frodiga granskott, som ville spira upp och växa sig stora innan också de skulle huggas af eller brännas ner. Det låg en fuktig glans öfver de mossiga stenarna och de lingonklädda tufvorna. Jag följde gångstigen, som svängde in igenom skogen och stod snart vid början af slätten, som vidsträckt låg framför mig bländande solbeglänst. Ett stycke ifrån mig låg Karins och Anders’ stuga med den höga skorstenen, som satt på sned på taket, och de lappade rutorna, hvilka glänste som såpbubblor i solskenet. Karin stod på gården, sysselsatt med att röra ihop murbruk att bota skorstenen med. Vi hälsade vänligt på hvarandra, ty Karin och jag hade sedan länge varit goda vänner. Jag bad henne om ett glas vatten samt steg in i stugan. Det såg fattigt ut därinne, men där var renligt och prydligt, och som alla andra backstugor hade också denna sin spisel, sitt enrisströdda golf, sitt röda, storrosiga hörnskåp med initialer till Karins föräldrars namn i hvitt och årtalet för deras giftermål 1797, ett brunmåladt slagbord, en träbänk och en säng, där Anders låg och sof. Jag hade varit här många gånger, och Karin hade småningom berättat mig, alt hvad jag förut omtalat om hennes lif. Nu satte jag mig en stund på bänken och frågade, hur det stod till. Jo, det raskade af för henne en dag i sänder, gudskelof, men med Anders var det alt skralt. Han fick lof att vara vid sängen och mäktade inte gå till kyrkan en gång; men läsa det såg han och var lika glad åt böcker som förr och läste och utlade för henne. – Det är nog svårt förstas, slöt hon, men gud hjälper, också när det ingen utväg syns för människor, och så länge jag får ha hälsan, går det nog. Jag är bara så rädd, att jag ska’ dö före honom. För han kan inte reda sig utan mig. Och så började vi igen, som vi gjort så många gånger förr, att tala om, hur Karins lif hade gått och om hennes kärlek, och hur Jan hade öfvergifvit henne.
Hvarföre decimaj-systemet af hela den civiliserade verlden antagits lill det brukliga numerationssystemet, torde vara, att ehuru menniskonaturen uti utvecklingen af sina faculteter är nästan obegränsad , finnes likväl hos mängden en tämligen tydelig och skarp gräns, hvarutöfver den ej går; och i detta afseende är det naturligt, att det nummertal, som allmännast antogs till bas för mimeralions-systemet, ej skulle blifva för stort, för att inom dess gränsor med lätthet kunna i tankan verkställa de enklare arilhmetiska operationerna. Men sådant kan ej kornilla i betraktande, då fråga är om enhet och indelning för mått, mål och vigt. Härvid synes man mig snarare böra undersöka, hvilket nummertal, såsom bas för systemet, gifver de för det dagliga bruket tjenligaste måtten, samt huruvida detta nummertal erbjuder en mängd lätta och naturliga reductioner och proportioner mot antagna Riks - 202 Den 3o J u I i i f. m. dalersräkningen. Att man, såsom Grefve Frölich föreslagit, skulle lära det nya systemet i Folkskolorna , anser jag olämpligt. Kan det icke fattas och tillämpas denna undervisning förutan, så är det efter min åsigt helt och hållet odugligt. För öfrigt får jag tillägga den önskan, att Utskotten ville tillstyrka Rikets Ständer, att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att, om någon förändring i Rikets mått, mål och vigt vidtages, Kongl. Maj:t ville der-, jemte förbjuda begagnandet af alla andra, än de nya måtten, målen och vigterne. Herr Rosenblad har påstått, att hos oss ej förefinnes den olägenhet, att hafva olika mått för en och samma vara. Jag hemställer likväl, huruvida ej, snart sagdt, i hvarje provins brukas olika mått. Åtminstone vet jag, att i min hemort fyra serskildta cubikr mått nyttjas för spaumål, Landtpannen säljer sin vara efter ett mått, och köper den af köpmannen efter ett annat.
Vid reglering år 1815 af Riks-Statens gide Hufvud-Tittel, infordrade och erhöll Stats-Utskottet åtskilliga Handlingar, till upplysning om hvad, i anledning af Riksens Stånders ofvanomlörmäldte underdåniga Skrifvelse, tillgjordt blifvit, och fann deraf, att Kongl. Majit i Nåder låtit uti berörde ändamål anbefalla vederbörande, att inkomma med uppgifter å alla publike hus och byggnader, samt derefter genom Stats-Utskottets Betänkanden. 6j3 genom Nådig Skrifvelse, d. 19 Maji 1813, <5fverlemnat de insånde Handlingarne till dess Slotts-Byggnads-Direction, med Nådig Befallning, att vidtaga den åtgärd, som på Directionen ankommer; i följd hvaraf Directionen skall gått i författning, om åtskillige ytterligare upplysningars införskaffande, men hvilka då ännu icke erhållits. Emedlertid och då frågan om
Uttrycket ”karantän-skyldigt fartyg” antyder enl. min åsigt att åtgärder vidtagas med fartyg, som inkomma för att karantän undergå, hvaremot ordalagen: ”fartyg som ligga i karantän” åsyftar, enl. lydelsen, de skepp, som redan inkommit i karantänen; således en inskränkning i kathegoriens bestämmande. Jag skulle icke hafva uptagit R. o. Ad:s tid med denna i det hela måhända obetydliga sak, om jag icke ansett det vara min skyldighet att fästa Ståndets upmärksamliet deruppå, att den af mig förordade redaktion har det företräde framför Utsk:s, att den är tydligare, mera omfattande, något kortare, och har varit samt är än i dag begagnad i den nu gällande karantäns-författn:n. Frih. Rehbinder har antagit motsatsen i detta sist anförda förhållande ; men om vi hade författn:s-samlingarne till hands, skulle jag genast hafva äran visa att den värde Frih:ns antagande hvilar på ett litet förbiseende; jag har nyligen gjort mig derom förvissad. Jag forffar således i min anhållan om bifall på det af Hr von Hartmansdorff och af mig gjorda förslag, ifall nemi. Hr von Hartmansdorff skulle vilja förena sig med mig derom, att det af BorgareSt. fattade beslut må ostyckadt antagas. Hr Printzensköld: Till stöd för sitt afstyrkande af R. o. Ad:s bifall till det af Hr von Hartmansdorff framställda förslag, som innebär, att R. o. Ad. skulle antaga den förändrade redaktion af 6:te mom. uti ifrågavande Betänk., som BorgareSt. för sin del beslutat, bar Gr. Lagerbjelke utgått från den förutsättning, alt ett bifall till förslaget innefattade en förändring i sak af det beslut R. o. Ad. förut i afseende på denna fråga fattat. Jag deremot kan icke inse att en så beskaffad förändring i sak skall inträffa.
S. D. Föredrogs ånyo Kongl. Majlis nådiga proposition lill Rikets Stander, angående de uti ordinarie räntan ingående persedlars omsättning och förenkling, samt om förändring uti nu gällande stadganden, i afseende på indelda räntors och kronotiondes utgörande och de årliga markegångsprisens bestämmande. Denna Kongl, proposition, jemte hvad, i anledning deraf, inom Borgare-Ståndet yttradt blifvit, remitterades till Stats-Utskottet. S. I). Föredrogs ånyo Stals-Utskntlets Utlåtande: N:o 51, Litt. A., i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition, angående serskilda till åtskilliga förvaltande verk anvisade inkomsters utbytande emot statsanslag. Härvid förekomrno: Iso Utskottets hemställan uti ingressen, pag. 5; bifölls. 2:o Yttranden, angående nedannämnde medel och kassor: l;o Passevolans-medlen: o) Mötes-passevolans-afgiften; Ståndet lät vid yttrandet bero. 6) Fourage-passevolans-afgiften; återremitterades. c) Tross-passevolans-afgiften; bifölls. 2:o M ilitie-bostä lls-kassan: Tillstyrkandet, angående säteri-frihets-afgifternes upphörande, godkändes, men i öfrigt blef denna punkt återremitterad. 3:o Wadstena Krigsmanshus-kassans medelbifölls. 4:o Amiralitets-krigsmans-kassans medel; bifölls. 5:o Arméens-pensions-kassas; och 6:o Civil-statens-pensions-inrättnings medel: Ståndet biföll yttrandet, angående arméens-pensions-kassa, och lade denna punkt i öfrigt till handlingarne. 182 Prot.-Utdrag den 8 Mars 1851. 7:o Invalidhusfondens medel; återremitterades. 8:o Skogsplanterings-kassans medel; bifölls. 9:o Strömsholms
Vinfläckar på duktyg försvinna genom att lägga det fläckade i kokande mjölk. Vinliksom bärfiäckar borttagas äfven med klorkalk vatten. S. För dem, som på egen hand vilja lära engelska språket, torde Svenssons öfversättning af d:r Rosenthals » Mästerskapssystemet », kort lärobok i engelska, vara en särdeles god hjelpreda. Finnes i alla boklådor till ett pris af 3 kr. Ebba. Breflåda. En prenumerant frågar, om man skall b e - tala annonsafgift för atti Idun få begäraläkareråd samt till läsarinnorna framställa och b e - svara frågor. Pä intet vis. Dessa afdelningar stå utan någon slags afgift öppna för alla våra prenumeranter. J. A. H. När ni prenumererat å posten för helt qvartal, eger ni rätt genom vederbörande postkontor utfå de föregående numren. En enkel påminnelse härom torde vara tillfylles. En skollärarehustru. Vi bemöda oss visserligen att på var praktiska afdelning genom nödig vexling tillgodose skilda förmögenhetsklasser, men önskningsmål kunna nog återstå. Skulle ni ej något utförligare och i detaljer och belysande exempel vilja yttra er i denna sak, da ni helt säkert kunde veika godt i edert syfte och vi gerna skulle införa eder skrifvelse. Den nu sända förefaller oss för kort och oklar. En och annan prenumerant förfrågar sig, hvariör Idun i år ej åtföljes af den månadtliga modebilagan. Vi ha dock i årets prenumerationsanmälan tydligen till kännagifvit dess indragande och äfven skälen härför. En olycklig äkta man delar öde med många insändare i frågan om » bättre » och » sämre » flickor, då vi nu måste förklara denna sak för tillfället utagerad för att ej trötta genom ideliga upprepningar. Cfiannäh. Så fort vi hunnit genomläsa manuskriptet, skola vi lemna bestämdt svar. Matmor på landet. Eder uppsats har b e - tydande förtjenster, men förefaller oss delvis nog skarp. Dess offentliggörande just nu skulle helt visst väcka » ondt blod ». Få vi behålla den oeh framdeles — åtminstone till det väsentliga — begagna oss af den?
Jag anser således, att detta varit nödvändigt i ett land, der så mycket betraktas från en småaktig sida, och der förtalet är så gerna tillreds att misstyda afsigterna hos dem, som våga höja sin röst mot Styrelsen. Jag har visserligen aldrig förundrat mig öfver, att äfven jag blifvit ett offer härför; jag har varit beredd derpå. Jag vill ej här åberopa hvarken det egna medvetandets vittnesbörd; det tillhör mig ensam; jag vill ej heller skryta af ett hjeltemodigt sinneslugn; jag vet, att jag ofta är mindre lugn, än jag önskade och borde vara. Men livad jag vet mig äga, är ett fullkomligt förakt för alla rykten i afseende på de personers motiver, hvilkas meningar af majoriteten ogillas; ty jag har vid för många tillfäljen funnit, att dessa endast varit uppdiktade af afunden och illviljan. Jag anhåller om propos. på återremiss af förevar. betänk:n, samt att dessa anmärkningar må få återremissen åtfölja. Gr. Löwenhjelm, 'Gust.: Skyldskapsjäf har afhållit mig från deltagande i en debatt öfver Statsrådets acter, och 9 H. i3 Dtn i Juli t. m. detta sjelfvilliga jäf afhåller mig i alla fall frän votering öfver dechargebetänk. Men nu, då discussionen sträckt sig till allmänligheler och till vigtiga principfrågor, anser jag mig lika berättigad som skyldig alt uppträda. Besvär öfver ulebiifven progress till förbättringar genom reformer hafva ljudit i alla Oppositionens tal. Denna klagan bar länge förts, och vid ett ny ligt tillfälle har jag på detta rum förmält, hurusom jag, den der också och ganska varmt nitälskar för öfverlagd och moget beräknad progress, hemkommit med ifrigaste uppsåt att den befrämja och lifligaste förhoppningar om framgång deri, men alt dessa utkolnat, sedan jag hunnit förmärka en högst sällsam egenhet i vårt sätt att sträfva tilt reform. Vi vilja alla förbättringar, — blott icke den, sorn oss föreslås.
— Ahjo, Sigrid, nog kan du det, nog vet du hvilsoligt leende från sin fästman bort till det andra Det blifvande unga furstehemmet. Prinken af dina väninnor, som för mig betyder mer paret. sarnes palais vid Gustaf Adolfs torg undergår än allt annat på jorden. — Nej, — svarade Sigrid — oftast finnes det nu som bäst en omfattande restaurering, och Magnus vände sig emot Sigrid med ett bönväl någon liten tanke, som aggar ocb plågar. prinsarne Carls och Eugens komfortabla ungfallande uttryck, och han fortsatte ifrigt: — För ögonblicket är det väl endast myggen, karlsvåning två trappor upp har blifvit fullstän— Nog vet du, att det är Klara Malm som som stör harmonien, — inföll Isidor i det han digt utrymd; möbler och mattor ha utflyttats, jag älskar. Jag tror också ocb hoppas så inneranställde hetsjakt efter de bevingade fienderna. och i rummen har en hel här af snickare, tapetligt, att mina känslor äro besvarade. Jag har — Det blir bäst att vi tända våra cigarrer, — serare och dekoratörer ryckt in. Det är i denna dock icke vågat, tala ännu, emedan framtiden föreslog Magnus. — Du har väl icke svårt att våning, tillökad med några rum åt såväl högra varit så oviss, men nu, Sigrid, nu har allt ljusfördraga cigarrök, Klara? som vänstra sidan, som prins Carl och hans nat för mig, nu kan äfven jag tänka på att hem— Nej då, visst icke! unga brud skola residera. föra en brud till våren och därför ... O, hur De båda herrarne blossade snart af alla krafDet tinga paret skall komma att förfoga öfver jag älskar henne, hur jag trängtar efter att få ter. Klara sträckte fram sitt hufvud, så att hon 18 ä 19 rum. De vackraste bland dessa vetta sluta henne till mitt bröst för att i ljufva somblef riktigt omhvärfd af röken. Sigrid däremot åt Gustaf Adolfs torg. Här märker man bl. a. mardagar få säga henne allt, allt hvad jag gömdrog sig litet tillbaka för att undslippa hvirflarne, en större och en mindre salong. Innanför den mer här.