Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då ett lagförslag är i fråga, som icke har någon närvarande och sannolikt icke får någon kommande betydelse, är det måhända svårare än eljest att uppträda emot detsamma. Till hvad H. Exc. Frih. De (leer yttrat, har jag likväl ett att tillägga. R. o. Ad. anser utan tvifvel lika med mig, att när två nationer slutit ett statsförbund sins emellan, eger icke det ena folket någon statsrättsenlig makt, att i sina grundlagar införa sådana förändringar, som skulle tvinga det andra folket att antaga samma förändring, eller, om detta icke skedde, skulle ställa det ena folket i en annan ställning i unionen, än det andra. Häraf härleder sig min åsigt, att om R. St:r skulle antaga detta förslag och framlägga det till K. M:s sanktion, skulle K. M. icke kunna lemna en sådan, förr än Noriges Storting yttrat sig deröfver. En sådan framställning af Konungen till Norige skulle likväl i denna fråga till innehåll och form hafva mycket emot sig, och då jag för öfrigt anser hela förslaget öfverflödigt och icke välbetänkt, att i en grundlag införa nya bestämmelser, som ändra de juridiska förhållanden mellan Konung och folk, som en gång för alla äro fastställda, kan jag icke annat än yrka afslag å den ifrågasatta förändringen. Gr. Sparre, Erik: Om jag också, med afseende pä den ringa vigt det föreslagna stadgandet komme att ega, derföre att, enligt min åsigt, sådant säger sig sjelft, utan att behöfva införas i lag, skulle ansett hvarje yttrande i detta ämne öfverflödigt, måste jag likväl, efter den diskussion, som här förelupit, uppträda för att för min del påyrka afslag. Sedan Hr Just.- Stats-Ministern med den urskiljning och takt, som man är van att finna från det hållet, yttrat, att antagandet af förslaget skulle gifva anledning till föreställningar om förhållanden, som icke existera, samt på denna grund yrkat afslag, har från en annan sida på ett sätt, som bjert afsticker mot de egenskaper, jag nyss anmärkt hos Hr Frih. De Geer, detta ämne blifvit upptaget, och yttranden dervid lagda i Frih. De Geers mun, sorn han icke haft.
I dessa föreskrifter har Utskottet icke lör afsigt att föreslå någon väsendtligare förändring; men då Rikets Ständer godkänt Utskottets ' uti Betänkandet N:o 10, angående låneoch kreditivrörelsen i 8:o punkten framställda förslag, att, med undantag af hvad som till bestämdt belopp är anvisadt till utlåning med omsättningsruU, de öfriga medel, som kunna och böra alses för lånerörelsen, skola sammanföras till en gemensam fond, hvars fördelning mellan de särskilda diskontoch lånekontoren ankommer pä Fullmägtige, samt, i följd häraf anvisandet af särskilda förstärkningar åt nämnda, icke (ill beloppet bestämda fond ej vidare, såsom hittills, kan ifrågakomma, föranledes häraf den ändring att punkten a) bör utgå; hvadan Utskottet, med hemställan tillika att det i §:ns första stycke förekommande, men öfverflödiga ordet „nu„ må uteslutas, föreslår åt förevarande § följande lydelse: 16:o. Oberoende af de åtgärder, Fullmägtige, enligt §§ (7, 8, 9, 10 och 11), hafva att vidtaga till förstärkning af Bankens metalliska kassa, åligger det Fullmägtige att, när berörda kassa fortfar att minskas eljer Bankens ställning i öfrigt det på kallar: a) minska diskonteringen och utlåningen från handelsoch näringsdiskont-fonden samt kassakreditivjrörelsen; b) alldeles inställa omföf mälda diskontering och utlåning samt kassakreditiv-rörelsen, med undantag dock hvad angår de kreditiv, som här nedan omförmälas, äfvensom indraga större eller mindre del af utlåningen från allmänna diskontfonden; c) till inbetalning inom den i hvarje särskildt fall bestämda tid uppsäga de Kongl. Kommers-kollegium och Jernkontoret beviljade kreditiv, äfvensom filialbanker meddelade försträckningar; samt d) uppsäga det Riksgälds-kontoret beviljade kreditiv; och böra dessa till förminskning af Bankens sedelstock anvisade utvägar begagnas i den ordning, de här ofvan äro uppräknade; Fullmägtige likväl öppet lemnadt att derförinnan eller samtidigt dermed försälja Större eller mindre del af innehafvande obligationer; kommande de medel, som inllyta, att ölverföras till Bankens reservfond, hvarifrån desamma, när Bankens ställning det medgifver, må till sina ursprungliga ändamål återföras. 16 Banho-Utskottets Memorial N:o 16.
— Hr Klingenstjerna, E. G., om pension till f. d. Tull-Inspek toren Henrik Julius Thanis enka och barn: II. 114, R. 115- (Besvarad i Stats-Utskottets Utlåtande N:o 152, angående regleringen af utgifterna under RiksStatens Nionde Hufvud-Titel). — Frih. von Knorring, A. W., om beviljande jemväl för näst kommande stats-reglerings-ppriod af ett årligt kreditiv till enahanda belopp som det vid förra Riksdagen till förbättrad pensionering af Arméens befäl och tjenstemän anslagna, samt tilldelande af fyllnads-pensioner äfven åt de före 1858 med pension afgångna militära embetsoch tjenstemän: I. 151, R. 153. (se StatsUtskottets Utlåtande N:o 84, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Fjerde Hufvud-Titel). — d:o angående tillverkningsoch konsumtions-skatt å tobak: I. 408, R. 410; B. IX. 166. 285, 344, A. 356; B. X. 160, 215, A. 215, B. 248, 284, A. 284. — Hr von Knorring, O., om anslag till tvenne lektors-platser på den klassiska linien vid Hudiksvalls läroverk: I. 555, R.
St:r inkomma med förslag till de förändringar hvilka blefvo nödige uti 'den år i8a3 beslutna Instruction, i afseende på benämningar å Allm. Verk och Cassör, sora sedermera inträffade omständigheter gjorde nödige, men utan all annan afvikelse från deuna Instruction, har tillika föreslagit, dels en underd. Skrifvelse till K. &l:t, hvaruti R. St:r, på den grund, att meddelande af Instruction för deras Revisorer tillhörde Ständerne allena, förklarade sig icke hafva kunnat taga under pröfning det till dera aflemnade Nådiga Förslaget, dels ock att R. St:r i en serskild underd. Skrifvelse till K. M:t B etänkanden, N:o 353. ai5 anmälte, alt, till vinnande af ordning vid den i 68 §" Riksdagsordningen anbefallte Revision af StalsVerket emellan Riksdagarne, samt till vinnande af nödig Controll på Förvaltningen af de till StalsVerket hörande serskilta Cassör och Fonder, R. St:r ansett nödigt, att samtelige Styrelser af alla sådane Verk, hvilka hade Anslag af StatsMedel, nu och framdeles borde till R. St:rs Revisorer, den i5 September hvarje år, då Revision infaller, öfverlemna Berättelsen öfver Verkets tillstånd, styrelse och förvaltning sedan sista granskningen af R. St:rs Statsutskott, eller Revisorer, för sig gått, äfvensom aflemna Hufvudböckerne och Verificationerne för årens Räkenskaper, hvilka såsom afslutade borde granskas. Och borde R. St:r anhålla, att Nådig föreskrift härom mätte till vederbörande afgifvas, Hvad, i anledning af ofvanberörde anmärkningar, blifvit yttradt inom R. o. A., innefattas i anföranden af Hans Excellence Hr Grefve af Wetterstedt, Gustaf, Hans Excellence Hr Grefve Mörner, Adolf Göran, Hr Rosenblad, Bernhard, samt Hr Tham, JVollr. De innehålla väsentligast: att, i afseende på den Konungen och R.
Angående nägra undcrdäniga Ansökningar om eftergift af Bewillning. I. Bv. 420. Om Allmänna Magasins» Inrättningen i Riket, med Bilagor. I. BP424. Om medels anfläende till Pensioner för smärt bleflerade Officerare och Undep-Officerare inom Kongl. Majus Aruste och Flottor. I. Bp. 809. Om anstalter till Jcrnwerks-rörelsens understöd, i. B. p. zoz. prots coll; Utdrag af de inför Kongl. Majit hällne, wid justering af Förslag kill Dest Nådiga Propositioner och Skrifwelser till Riksens Stander eller Deras Utstött. I. B. P4, 6, 5l, 7s, -ig, >22, 129, 190, 226, 419, Hrz, 429, 508, 6)7, 7H. H. LP95- prot-collo-Utdrag, Riksens Ständers, innehällande: r:0. Besiut, som blifwit fattade, Utan föregängen haitdiaggning af Utskott; Att inför Kongl. Majit, medelst Deputation, beklaga H. K-H. Kronprinsen Larl Xngnsts frånfälle samt frambära underdänig tacksägelse för de af Kongl. Majit wid. tagne anstalter till allmänna lugnets dibchällande, m. M. k. B. p. <7, 18, 20, 22, .2;. Angäende Fullmägtiges i Riksgälds. Contviret hörande i anledning af Berättelse» om Riksgälds - Contoircts tillstånd och förwaltning. k. B. p. 10, 27. Om Wal af Kongl. Hof.Predjkqnten, DoKor kckeärcn, art, nti Kongl. Hof.Predikantcn, DoÄor Drysens ställe, Fullmägtigstap k Banken bestrida, iBP. n.
Naj:t beba^ade, jemlikt 8lal8-kadet8 underdaniAa tillstyrkande, i Allder Aili» benirde körslaA, sadant det finnes (lett» protoeoll bilaAdt, oell bekallte, att MdiA proposition skulle , i enliAliet dei med , till Rikets 8tander a>A:,. Ilx krvloeollo ^ 1^. i^-res. l^:o 43. till lixp. litsla, ö. 19 8ept., 1^1- 10 f. n». /xsnr//. Pti en till KonZl. A1aj:t iiiAlfven skrift, Ilar f. d. 8tats-kadet 6ruööe, såsom saknande författniiiAsenliA pensionsrlitt, eliuru
Majit ansett uti författningen böra intagas föreskrift derom, att ordföranden och de ständige ledamöterne skulle åtnjuta reseoch dagtraktamente, äfvensom att ett lämpligt anslag för skrifbiträde åt nämnden borde vara att påräkna; men beträffande de grunder, hvarefter traktamentet skulle beräknas, hade E. K. Majit, innan ännu Rikets Ständer varit i tillfälle att deras yttrande afgifva, icke velat meddela definitivt beslut. Då E. K. Majit emellertid funnit den af komiterade föreslagna ersättning icke öfverskrida billighetens fordringar och densamma icke rättvisligen kunnat presterskapet åläggas, likasom den icke synts lämpligen böra drabba de särskilda församlingarna, hade E. K. Majit befallt, att Dess Befallningshafvande skulle, hvar inom sitt län tills vidare åt löneregleringsnämndernas ordförande och ständige ledamöter utbetala sådant traktamente, som af komiterade blifvit föreslaget. Med tillkännagifvande häraf och under antagande att Rikets Ständer funne ofvanberörda kostnader, hvilka vore oundgängliga för genomförandet af den utaf allmänna tänkesättet länge påkallade, af Rikets Ständer äfven begärda reglering af presterskapets aflöning, icke för det närvarande böra annorledes än af Slats-verket bestridas, har Ei K. Majit nu äskat, att Rikets Ständer måtte förklara nämndernas ordförande och ständige ledamöter berättigade alt äfven framgent för sina förrättningar af statsmedel njuta reseoch dagtraktamente, till enahanda belopp, som vore för Rikets Ständers Revisorer bestämda, äfvensom att anslag till skrifbiträde åt nämnden af enahanda medel måtte med de belopp, som Kongl. Majit funne lämpliga, utgå; och har E. K. Majit, enär hvad för ändamålet erfordrades, icke nu kunde till siffran bestämmas, ansett lämpligast vara, att beloppen ifrån Slals-kontorel af under händer hafvande medel Landtränterierna tillhandahölles och de gjorda förskotten sedermera blefve till godtgörande hos Rikets Ständer anmälda. Jemte tillkännagifvande, det Rikets Ständer, vid pröfning af denna fråga funnit den af E. K.
Ii i/1 lii lill H fi flfi^iuci» • illi.i * -Oi'110 {10r'.*fÖ£.UI iifjo lili '{'»il-» . : i i ’ : : r; -; ! >tanini t)».» lito t>h‘> v lif/0) lif *-i-V i i •; i k% IOV&H llOIU lf00 lili 1‘llil • > i -M j. / * iv I iir; «n-:* 'lin ii /i-i i -iniö tlO/lJi > laiwa ,(l-:)^riö’;njni ii-.Aii<|ij'>i: i j;i!iji;>! jitiKuiniii o j liUioiJorn tua-': - ,y>r;)i **-n* !••! ■b 'I 11; Uij ( ; . ;■ i:;yjnlz‘>-<i." • r>‘> 1 / ■:;jUSiuÄ‘.fl i.lS till lil U>1 M ! :' fl 1'. 7 i o lili * ; t lili I Tifil J: / i (! i 'Kirtfc».} >i i > ; Oj ’•*. • r i: • t * )>!;':! > •; i if[ 4 * ii i’*.) i5iir»/iii -;/l -.1 /. • h lini ■■:■;! - i •>]. •»."
Björnstjernas önskan, att en undersökning af dessa Läroverks tillstånd måtte åt sakkunnige och redlige mån blifva anförtrodd, synes böra vara tillfredsställd, då denna, hvart tredje år sammanträdande Revision, utgöres af Deputerade från Läroverken, hvilka, då de handhafva Skol-Lagens utöfning, måste vid be. döromandet af dess verkningar vara mest sakkunnige, och om hvilkas redlighet, så vidt jag I Den 21 Maji f. m, 355 kinner, några tvifvelsmål icke heller låra kunna uppstå. C \ Herr von Hartmansdorff, Auguft\ Herr Bråkenhjelm har med anförande af egen erfarenhet, tadlat de lägre Läroverken. Han måtte troligen mena dem, sådane de voro, innan de blefvo reformerade och förbättrade; efter hvilken tid han förmodligen icke kan åberopa samma bevis, alldenstund ändringen så nyligen skett. Herr Bråkenhjelms egen erfarenhet om bristerna i de allmänna Läroverken, sådane de för detta voro, är iinellertid ett bevis, som skulle vara svårt att vederlägga, om den värde Ledamoten icke vederlagt sig sjelf. Men det sätt, hvarpå han omfattat och utfört sitt ämne, torde vara ett öfvertygande prof på den offentliga uppfostrans fördelar. Grefve Cronhjelm, Polycarpus: Vid mo tions-tidens slut hade jag den åran att framställa en motion om militaire Lärares anställande vid Universiteterne, utan afseende på någon indragning af KrigsAcademien. Denna motion har blifvit afstyrkt af StatsUtskottet, och derefter afslagen af RiksStånden. Frånvarande, var jag då hindrad att yttra mina tankar öfver den jemförelse jag förmodar legat till grund för Utskottets mening, nemligen, huruvida det vöre båttre att bereda tillfälle till militairisk bildning för hvem som helst, af Rikets studerande ungdom i allmänhet, ån att spara några hundrade Riksdaler för StatsCassan. Herrar von Hartmansdorff och Montgommerie hafva yrkat af - 556
De i Departementets uppgifna totala reqvisitions-belopp återstående i2o,4oo Riksdaler hafva, enligt af Departementet uppgjord calcul, beräknats till anskaffning och underhåll af 46 Infanterioch JägareBatailloners, samt 12 Cavalleri-Eisquarlroners Fortskaffnings-Tross j och oaktadt behofvet i detta afseende är nästan oundgängligt, har likTransp. 4o5,ooo 4o5,ooo Den 7 Julii f. m Transp. väl, i anseende till de knappa tillgångarne, hela detta requisitions-belopp måst uteslutas: varandes det af Riksens Ständers eget bepröfvande beroende, huruvida denna fullkomliga inskränkning i denna del i det hela kan vara oeconomiskt nyttig, eller efter tidsomständigheterne lämplig. Likaledes har UtredningsDepartementet antydt beliofvet af medel till Gottlands NationalBevärings förseende med nödige persedlar, men hvilket jemväl a.f ofvanberörde anledning icke ingått i calculen öfver behofven. Artillerie - Departementet har inkommit med ett reqmisitions belopp å 222,604 Riksdaler 44 skillingar 6 runstycken, enligt följande reparation, nemligen : Till beftåmda eller ovilkorliga behof'. För förfärdigandet af Transp. Ridd. v. Ad. Prot. VI. Transp. 4o5,ooo 2000 st. nya Gevär vid Husqvarna och 5ooo st. vid NorTelge Factorier, enligt upprättade Contract och Kongl. Brefvet den 36 Februarii 1822 . „ För Kruk-tillverkningen, enligt derom ingångne Contracter 35,ggo: 43.8. Till Gevärens underhållande vid Regementerne, enligt Contract . 8,319: 54. — Tillökning i Pas. sevolancen derå för Regementernes Arbets-eommenderingar . goo: __ — TillBevärings Handtverkare, som nyttja och underhålla egne verktyg . 700: i4.
Rlksdags-Ordningen och n 8. af den af Riksens Ständer fastställde Answarighcts - Lag, Stats-Rådets Ledamöter, Föredragande och Konungens Radgifware i Commando, mål, wörö såkallade frän ali answarighet intill den dag da innewarande Riksdag tagit sin början, fa Riksens Ständer härmed denna förklaring till Eders Kongl. Majrt i underdånighet öfwerlemna. Riksens Stander framhärda rc. vpp - 9§r Den z Julik. Uppläst hos Ridd. och Adeln den z Julik. - . - Prest - Standct den Z . - » Bi'rgarc-Ständet d. Z Bonde-Srändct den z Stsrmägtigste Allernadkgste Ronung: ^ anledning af skedd anmälan om bchofwet för Bohus Lans Jnnewänare af ett Lans - Lazarett, hwaraf de alltsedan 1806 ars Eldswäda i Uddewalla warit i mistning ej mindre an om nyttan deraf, arc det i Strömstad inrättade Curhus för Venenjka sjukdomar förflyttas till någon mindre aflägsen ort inom Länet, halma Riksens Ständer insett angelägenheten om anstalters widtagande till besia bristers afhjelpande. Riksens Ständer fa derföre h.s Eder Kongl. Majit i underdånighet anhälla, sä wäl att ett efter bebofwet aspasiadt Läns. Lazarett matte för Bohus Län i Uddewalla Stad inrättas, som ock det i Strömstad warande Curhus för Länets större begwämllghel och nytta till Uddewalla förflyttas. I sammanhang härmed och da sistnämnde Curhus blifwit grundlagdt genom Bohus Läns Jnnewänares friwilliga gafwor, samt tillgångar til! den af behofwet pakallade anstalt för Bohus Län kanhända saknas ibland KonglSeraphimcr,Gillets medel, fa Riksens Ständer inför Eder Kongl.
En ögonskenlig fara uppstår då genom detta eldiägn för Tyska kyrkan, f. d Ostindiska Compagniets hus (hvilket jag hört är i fråga blilva allmänna Maga-i actns-inrättningens tillhörighet), Rådhuset, Commendantshuset, Tyska Prästoch Skolhusen, Sahlgrenska Sjukhuset och Fattigförsörjningsanstaltens Barraque, allt Statens och Götheborgs Stads publika Byggnader, som, oberäknadt de näimast vid sjelfva förrådet belägne Artilleriets och Fortificationens boningshus , verkstäder och materialbodar, ligga i nära angränsande omkrets af Qvarteret lilla Berget. Den bästa dispositionsförmåga och presence d’esprit hos den vid elden befälhafvande och den yttersta ansträngning af de arbetande, skall blifva förgäfves, då så väl uppmärksamheten, som kraften, måste till äfventyr* deias at så manga särskildte håll , och dertill, med så delade intere«sen , att rädda hvar för sig. Anledning synes således vara att någre mått och steg vidtagas, hvarigenom dessa Förråder in. m. blifva mindre blottställda lör brandskada Att nybygga lägenheter på en tjenligare plats vore visserligen det bästa, om ej all möjlig besparing af Statsmedel vore nödig, men då ett sådant företag troligen skulle medföra en alltför stor kostnad och dessutom dst mästa af dt; sa så väl sorn andre gränsförråilerneg effecter, säkert blifva i framtiden lör-' Den 21 Februarii; flyttade till Wanäs, när denna nya anläggning dertill hunnit erforderlig fullbordan, anser jag följande medel vara det rättaste till vinnande af ändamålet, nemligen: Att, enligt ett med ägarne träffat billigt accord, Staten, Götheborgs Stad och Allmänna Brandförsäkringsverket, efter en uppgjord repartition, i förhållande till den risque, hvardera för det närvarande står, att förlora mer eller mindre vid ett sådant olyckstillfälle jag framställt, kunna inträffa, gemensamt inlösa alla trädhusen på lilla berget för att nedrifvas och bortföras; hvarefter detta qvarter i likhet med hvad för Götheborg förut är stadgadt af tomtägarne, ej fick bebyggas med annat äil stenhus.
Jag har tillfälligtvis fått kännedom om ett par detaljer i denna sak, hvilka äro så karakteristiska, att de ej böra undanhållas allmänheten. Med taflomas exponerande tillgick så, att en med akademien lierad person erhöll dem genom en nära vän till fru Skånberg, på den grund att de, i händelse de nu exponerades, enligt hvad denna med akademien lierade person från säkert håll förnummit, skulle komma att af staten inköpas. Emellertid var detta, som akademien ej kunde vara okunnig om, en formel omöjlighet, enär statens anslag endast får användas till inköp af lefvande konstnärers arbeten. Men det var icke nog härmed. När konstnärens maka fick kännedom om hvad 6om skett och kom till Stockholm, skyndade hon att upplysa utställningens kommissarie om förhållandet och begärde att genast återfå sin egendom. En så billig begäran borde, tycker man, genast efterkommits, men så tyckte ej kommissarien och professorn. Han vägrade helt enkelt och förklarade, att det stode fru S. fritt att, derest hon så behagade, processa med den som anmält taflan. Ett sådant till vägagående från utställningskommissariens sida lärer ej behöfva kommenteras, det talar i sanning tydligt nog för sig sjelft. Vi hafva med denna sannfärdiga historia kommit händelsernas kronologiska gång ett stycke i förväg, och böra nu återgå till den minnesrika första Augusti, den dag, då hans majestät ^onungen öppnade utställningen, och öppnade den med ett synnerligen märkligt tal. Det vore orätt att säga, att konungen i detta tal bestämdt tog parti, vare sig för akademien eller mot opponenterna. Men att denna tolkning af H. M: ts tal varden, som låg närmast till hands, är obestridligt. Och egendomligt förefaller det, att en sä framstående och rutinerad talare som hans majestät just vid detta tillfälle skulle råkat använda en oklarhet i formen, som lät flertalet åhörare tro, att han menat något annat än hvad han syntes mena. Visst är, att talet allmänt uppfattades som ett beröm och en uppmuntran Åt akademien, en skrapa åt opponenterna, och att ej mindre uppmunt-ringen än skrapan tycktes komma något öfverraskande just vid en tidpunkt, då konungen i regeringen skall sitta till doms mellan de tvistande parterna.
Detta mom. innehåller längre fram föreskrift huru förhållas bör, då elt Stånd i .någon eller några delar ogillar förslaget; ty der står nemi.: ”Äro Stånden af olika tankar om de förändringer, som i förslaget böra göras , Don 19 Januari e. m. 203 och dessa ej kunna, uppå Const.Utsk:s framställning till RiksStm, sammanjemkas, skall genom omröstning, som af Utsk. föreslås, i Förstärkt Const.Utsk. bestämmas, hvilken förändrade ordalydelse som skall blifva hvilande eller, om ingen sådan godkännes, att all fråga om ändring i förslaget förfaller”. Derigenom kan enligt min tanka inträffa, som fallet var vid förra riksdagen, alt intet Stånd förkastar frågan utan gör dervid mer eller mindre betydliga anmärkmr, samt att hvarje Stånd vidhåller sine åsigter om de förändringar som böra ske, och att de ej frångå dem, äfven i Förstärkt Const.Utsk:s omröstning. Då blir följden, att förslaget blir hvilande; ett förslag som ej af något Stånd är gilladt! Ar sådant öfverensstämmande med den klokhet och det förutseende, man har skäl alt vänta af grundlagen? Jag har velat uttala dessa åsigter, på det Const.Utsk. må fästa sin uppmärksamhet dervid. Dessutom, då jag för min del ogillar de principer som betänk, är byggdt pä, får jag anhålla om afslag derå. Gr. Gyldenstolpe: Jag har endast några ord att yttra mot Frih. Cederströms, Jakob, anförande. Jag kan nemi. ej erkänna hans påslående, att de Landtm :r, som mcdgifvit de gemensamma tankarnas remitterande, haft orätt. Hvad Hr Axelssons yttrande beträffar, så tror jag att, om han nogare genomläser §:n, han skall finna att, om icke R. St. blifva ense om något förslag, följden skall blifva att det voteras i Förstärkt Const.Utsk. om något, och hvilket förslag, skall hvila eller icke. Hr von Axelsson:
Utgör landets behof, särskildt hvad Tackjern beträffar, meddeladt så beskaffade yttrande: att Utskotten funnit export deraf tillåten blott till en mindre del åt Finland, genom fredstractaten meri Ryssland samt denna exporträttighet grundad på närings-förhallanden uri. der den tid, då Finland med Sverige var förenadt , och då i fö'je deraf desse i ett helt betraktades ; men att allt ifrån den tid , di Stångjerns-tillverkningen och Jem-förädlingen började utgöra en af Rikets hufvud-näringar , hvilken under en lång följd af år frambragt dess förnämsta export-artikel, Tackjerns-ti:lverkningen i Riket varit att anse såsom en af de säkraste grundva'arna för dess bestånd och dess utveckling; hvarföre man ock betraktat sistnämnde vara såsom en rudimaterie, på hvilken borde finnas lätt och ständig til Igång, oc,h att en beläning deraf skulle motverka detta ändamål , utan att medföra någon stor båtnad för Bergsmannen , utur hvars händer produeteu vanligen genast går att förflyttas uti förläggarens eller köpmannens hand; att ett stegrande i pris af denna produet, till skada för Slång, jerns tillverkningen, hvars förkofran, såsom beredande en export* vara, borde, sa vidt #ke I§ JBanco-Ulskottets Betänkanden - Iean, befrämjas, nödvändigt skulle genom erit dylik beläning uppkomma; och att det syntes, omöjligt att förlika uppmuntringarne för den näringsdrift, sorn sysselsättes af förädlingen, med lättade utvägar för rudimateriens uppläggande i dess oförädlade skick. Vid förenade Utskottens Utlåtande i denna del hafva erinringar inom 2:ne RiksStånA blifvit gjorde; nemligen hos Vällofl. Borgare-.