Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då jag sednast yttrade mig i generella termer och endast åberopade 28 §:u Reg.Formen, i öfverensstämmelse hvarmed den ifrågavar. författningen bör utfärdas, så ansåg jag denna framställning tillräcklig, emedan, ifall de ord ’’e f t e r närvarande förhållanden lämpad, '’ hvilka man här anmärkt såsom olämpliga, komma att uteslutas, det faller af sig sjelft, att bestämmelserna, då grundlagen dervid iakttages, böra blifva ganska enkla. Jag instämmer med Frill. Hamilton deruti, att man kan förutsätta, att K. M. icke utfärdar författningar, som äro i strid nied grundlagen; men annat är detta och annat är en författning i afseende på tjenstemanna-befordringar, som kominer att stå i conformitet med grundlagen eller blott på sidan af densamma. I afseende på befordringar i allmänhet torde det vara en oeftergiflig grundsats, att för inträde i första graden skola de kunskaps-bet vg afses, som dertill berättiga. Efter inträdet i tjenst är också tydligt, att inga vidare specimina erfordras, emedan då en person, med högre examensbetyg, ifall han visat sig försumlig i sin tjenstenlöfning, måste ställas tillbaka för en annan med mindre men tillräckliga kunskaper, som med nit fullgjort sitt kall. Deri ligger således det i medvetandet och känslan tydligen bestämda begreppet örn hvad med förtjenst skall förstås, men en definition derom blefve i lagstiftningsväg mer än olämplig. Det kan naturligtvis ej utsättas något lagbud för annat än den qvalification, tjenstemanna-suhjecterne böra hafva för inträde i första graden. Sedan de vunnit detta inträde, är banan öppen, och måste de, genom särskildt åda - Den 13 Juni f. m. 247 ga lagd skicklighet ocli flit i t jensteutöfningen, v isa deras för-» tjenst till befordran. Jag kan således ej annat än vidblifva min anhållan om åtcrremiss och rättelse i de föreslagna ordalagen för den underd. skrifvelse!). Hr von Hartmansdorff: Hr Rosenblad har ansett en författning i detta hänseende obehöflig. Jag torde få fästa H.
Jag förenar mig fullkomligt med den värde Motionären uti den önskan, att det ulan tvifvel oriktiga stadgande, att egen uppgift på tillverkning, öfverlemnad i första instancen till BeredningsCommittes bedömande, skall ligga till grund för beskattningen, må afskaffas, ej allenast på de uti ofvannämnde motion anförda skäl, utan äfven i anseende till den split, som derigenom kan uppkomma grannar emellan; ty i händelse en i min tanka felaktig uppgift företes, måste jag, såsom Ledamot i BeredningsCommitte'en, antingen bryta mot min aflagda ed, eller ock yrka högre skatt på min granne. Äfven delar jag fullkomligt den åsigt, att man bör nedsätta kanne-rymden af de konstgjorda pannorna, så att deras produetion blir proportionerlig emot en, enligt fastighetsvärdet, medgifven enkel pannas med mäsk värmare, såsom det enda sätt att, utan att förnärma jordbrukarens billiga fordringar, likväl något hämma den till ytterlighet drifna brännvius-fabrikationen; men då genom detta medel redan en betydlig minskning åstadkommes i brännvins-produetionen, tror jag att bränningen borde oafbrutet tillåtas ifrån den i Nov. till den i Maj, eller minst 6 månader. Att bränna ett par månader på hösten, med uppehåll i December och Januari, medför den olägenhet, att man knappt hunnit vänja kreaturen vid dranken, förr än man åter måste vänja dem derifrån, för att sedan mot våren åter för några veckor vänja dem dervid igen, oberäknad den olägenhet, att man tvingas göra uppehåll med bränningen under den kallaste årstiden, just då den alltid lyckas som bäst.
J u J j ± m. m. i rörelserna, Då de för nämnda ändamål afsedda fartyg böra ega betydlig hastighet och tillräckligt utrymme att på en gång kunna taga en någorlunda talrik trupp - 17 styrka om bord, samt följaktligen vara större än de kanon-ångslupar flottan redan eger, men icke hafva det djupgående eller den längd, som kunde i väsendtlig mån försvåra deras rörelser i våra skärgårdars allmänna farleder, har Komitén trott dessa fordringar kunna uppfyllas af ångfartyg, byggda af jernplåt, med en längd af 150 till 160 fot, en bredd af omkring 23 fot och ett djupgående af 9i a 10 fot, försedda med ångmachineri af 150 ä 160 nominela hästkrafter för att gifva en fart af minst i 2 knop, samt med tackling, hufvudsakligen sådan som å de nuvarande kanon-ångsluparne; anseende Komitén dock, vid byggandet af de nya ångfartygen, så mycket afseende böra fästas å deras egenskap af seglande fartyg, som kan ega rum utan att dymedelst föranleda olägenheter i annat hänseende, jemförliga med de åsyftade fördelarne af ökad seglingsförmåga. Bestyckningen å dessa fartyg, hvilka torde lämpligen kunna benämnas Angskonertar, anser Komitén böra utgöras af 2:ne svåra kanoner samt 4 lättare, afsedda att begagnas äfven å land. En sådan ångskonert bör kunna anskaffas för en summa af 225,000 R:dr R:mt. Vid uppgörandet af sitt förslag till fartygens antal inom ofvan omförmälda Fartygen an certer har Komitén ansett sig böra taga i betraktande dels möjligheten att bereda tlr tillgångar till de erforderliga kostnaderne för dessa fartygs anskaffning och att terne. framdeles underhålla den blifvande flottan i komplett skick, dels ett lämpligt förhållande mellan de särskilda certerne inbördes och dels den omständigheten, att svenska flottan i sin helhet icke måtte blifva underlägsen de staters, med hvilka Sverige hittills varit såsom sjömagt jemförligt.
Beträffande åter den sednare omständigheten, eller huru mycket sorn af Protocollerne ännu finnes otryckt, har RiddarhusSecreteraren inför Utskottet hörd, förmält, att Protocollerne för den 8 föroch eftermiddagen, 9, 10 och 1 t föroch efteriniddagarne samt den 12 och i3 Juni 1818, ännu återstå att trycka, hvilka Protocoller förmodas upptaga omkring i5 tryckta ark; samt att orsaken hvarföre utgifvandet af dessa Protocoller, hvilka vid Riksdagens början voro otryckta, sedermera icke kunnat ske, lage deri, att RiddarhusSecreterarep varit, genom tätt infallande Plena' och en vid denna Riks lag mer än tillförene vidlyftig Protocollsföring, alldeles yirståndsatt, att medhinna något vidare, ån det som för årendernas oafbruten gång dagligen erfordrades, och att Riddarbo-Secreterare!! derföre ej kunnat, i afseende å dessa Protocoller, verkställa det slutliga genomseende till vinnande af ett städadt språk, sam alltid tillförene iakttagits, samt följaktligen ej eller föranstalta om utskrifning af manuscript för Boktryckarens sysselsättande. »5* Ven II Augusti e, m. RiddarhusUtskottet, sorn ej kunnat undgå att inse det grundade i dessa omständigheter, har ansett sig böra låta dervid bero, under förhoppning, att RiddarhusSecreteraren efter slutadt Riksmöte icke har någon möda ospard, att så skyndsamt som möjligt, låta de än otryckta Protocollerne från Pressen utkomma, hvaröfver RiddarhusDirectionen jemväl torde anmodas att hafva tillsyn; och finner RiddarhusUtskottet i öfrigt icke någon betänklighet dervid att tillstyrka bifall å RiddarhusDirectionens särskildt gjorde hemställan, huru med tryckningen af Ridderskapets och Adelns Protocoller för framtiden må förhållas; hålst Utskottet i förslaget till den nya instructionen för RiddarhusDirectionen uppställt föreskrifter, som härmed åro fullkomligen instämmande, §. i5.
hållerska sökes af medelålders fruntimKunnighet i matlagning och öfriga i ett hem vanliga göromål. Någon vana vid sömnad mer hos aktningsvärd ungherre eller änkeönskvärd. Jämnt, godt lynne oeh anspråksman. Fina rekommendationer finnas. Svar löshet. Lön 212 mark pr år. Dagny På årsmötet den 20 maj 1889 fattades beslut innebarande Sindring i förbundets stadgar, i det att förbundet bemyndigade styrelsen, att från den enligt 5 4 bildade fonden afföra det belopp, som erfordrades för att medgifva afskrifning såväl af återstoden af kostnaderna för förbundets organisation, som ock af så stor del af förbundets .inveniarietillgång, som styrelsen skulle pröfva liimpligt, hvarjemte beslöts a t t standiga ledamöters afgifter och hälften af inträdesafgifterna skulle afsättas till en fond, af hvilken endast afkastningen får anviindas, derest ej förbundet: å allmiint möte annorlunda beshtar. I öfrigt har förbundet under det förflutna aret fortsatt sin verksamhet i öfverensstammelse med dessa stadgar och med det ursprungligen för förbundet faststalda programmet. Arbetet. $ar tillväxt och nya verksamhetsområden tillkommit. Nedan anförda uppgifter utvisa i hvad mån och i hvilka olika riktningar detta kunnat ske. Den ökade anslutning förbundet vunnit synes genoin följande siffror. I enlighet ined 5 G af stadgarne företogs ' vid årsmötet den 20 maj 1889 val efter de sex ordinarie styrelsemedlemn~ar och sex suppleanter, hvilka voro i tur att afgå. Efter sålunda förrättadt val har förbundets styrelse under å r 1889 haft följande sammansattning: O r d förande: ' Riksantikvarien H. Hilclcbl~mzcl. Vice ordfthande: Hofintendenten A. Bortsell. ' Sekreterare: Fröken d. Roos. Fru S. Fru E. Fröken Fröken Fru A. &amp; / lo~z.telitis. : Revisionssekr. Il. RolztZicb. Doktor G. Sjöberg. Fru S. llzitlock. Adller * sparw. Ankcil-scui-d. Ag. ForwlL.
Ridderskapet och Adeln ankomne återremisser å Utskottets Utlåtanden N:ris 12, 15 och 17 samt Betänkande N:o 20; Lades till handlingarne. S. D. Föredrogos Kongl. Maj:ts denna dag aflemnade Nådiga Propositioner till Rikets Ständer, gifna Stockholms Slott den 27 Juli 1840: l:o angående medel till Riddarholms-Kyrkans iståndsättande; 2:o angående ytterligare afskrifning af undsättnings-skulderna i Westerbottens och Norrbottens Län; hvilka Nådiga Propositioner nu till Stats-Utskottet remitterades. S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Uttkottets följande Betänkanden och Utlåtanden: N:o 73, i anledning af väckt motion om utvidgandet af Calmar Stift. Afslogs. N:o 74, i anledning af väckt motion om utfärdande af Köpings-privilegier för Trelleborgs by. 428 Prot. Utdr. d. 5 Äng 1840. N:o 75, i anledning af väckt motion örn inrättande af Sparbanker mera allmänt än hitintills. N:o 76, i anledning af väckt fråga om ändring af 12 §. uti Kongl. Patent-förordningen den 13 December 1834. N:o 77, i anledning af väckt motion om uppförande af en brygga vid Blockhus-uddes Tull-station. N:o 78, i anledning af väckt motion om ändring i Kongl. Maj:ts Nådiga Tåg-ordning. N:o 79, i anledning af väckt motion, om stationerande af en Läkare i Wrigstad af Westra Härad och Jönköpings Län. Biföllos. S. D. e. m.
Gr:n har funnit olämpligt alt vissa enskilda personer må äga bestämma någons allmänna bidrag, och om jag rätt upfaltat meningen ansett sådant vara en alltför äfventyrlig rättighet. Dermed är icke större fara än med hvarje Taxeringseller Pröfnings-komilé, hvari enskilda medborgare bestämma de öfriges skattebelopp. Jag fortfar i min anhållan att R. o. Ad. måtte bifalla betänk. Gr. Mörner: För mig har det icke af den siste värde talarens yttrande kunnat blifva klart att, om det är en förlust för innehafvare af boställen att få dem mera onoterade, ett sådant förhållande icke äfven inträffar med den som har ett annat hemman, hvilket f. n. icke är underkasladt delta onus. Om det kan Den 14 Juni. 63 deduceras att den som f. n. har ett onus eller deltager deri, livilket är händelsen med en del boställen af krono-natur, icke vinner en fördel genom delta betänk., då han från utgörandet af ett sådant honom nu åliggande onus skulle blifva befriad, under det alt samma onus öfverflyttas på en jord af annan natur, som derifrån är och i alla tider varit befriad, då innefattar icke det ifrågavande förslaget en omkastning af rättigheter och skyldigheter, men kan det icke bestridas, så står del fast efter min tro, att det ifrågavande förslaget innefattar en sådan omkastning. Kan delta gillas i ett fall så kan det äfven gillas i ett annat, vägen är bruten, och den kommer då sedermera all föra till nödvändiga konseqvenser. Jag lemnar åt de Hrr, som vilja inträda på den banan, alt fortgå derpå, de skola komma längre än de sjelfve önska. Gr. Liljencrants, Gust. Fredr.: Jag måste för egen del beklaga att tiden icke medgifvil mig att öfvervara denna diskussion från början.
"Jag är mycket villrådig om jag bör låta honom märka att jag genomskådat hans känslor. Men i samma stund nödgas jag förbjuda honom huset, hvilket vore att låta allmänheten få del af detta grannlaga förhållande." "Om jag finge ge dig ett råd, min vän..." "Hvarför icke, min käre Fabian du är ju i alla fall min man och har som sådan rätt att yttra din tanke." "Då är mitt råd: låt allt gå som det går!" "Men fruktar du då ingenting, bäfvar du ej för möjligheten af en olycka?" "Åh, min bästa Ulgenie, kan jag glömma din sinnesstyrka, din dygd?" "Det är sant: jag eger dessa vapen och jag tackar dig, dyre Fabian" (efter vanligheten följde några smekande solglimtar på det kyliga ovädret "jag tackar dig, dyre Fabian, för det du gör mig rättvisa... Emellertid förlåt, min vän, att jag upprör din känsla! Men det finnes ögonblick, då äfven den starkaste kan vara svag." "Icke du, min vän, aldrig du!" Denna förargliga tillförsigt hade så när retat vår patronessa på nytt. Men hon upptog hastigt en ny idé, som gjorde nödvändigt för henne att bibehålla sitt sentimentala utseende. "Låt oss lemna den beklagansvärde unge presten!" sade hon. "Jag har ännu ett förtroende att gifva dig." "Ännu ett?" "Denna bekännelse rör så att säga ett barn, och jag fruktar för detta älskade barns väl." "Förklara dig!" "Du får icke fatta hat till honom, Fabian! Ty på min heder jag ansvarar derför vid mitt lif den stackars gossen förstår sig ej sjelf, och det är alltsammans ingenting annat än en af dessa platoniska lågor, som uppstå i ynglingens sinne, då han händelsevis träffar i sin väg någon person, hvilken erinrar om dragen af det besmyckade ideal, som lefver i hans unga inbillning." "Du skulle väl icke med denna målning vilja hänsyfta på Gottlieb?" "Fabian ... hvarför tager du denna hånfulla ton? Skulle du, som visat undseende med så många, just för din hämd utse detta oskyldiga offer, som jag upprepar det icke känner sin skuld?
Och just denna omständighet ligger för öppen dag, i liela orättvisan af den åtgärd, som komiterade, i afseende på skatteförenklingen, företrädesvis hafva föreslagit. Flr Sandströmer har äfven sagt, att sådana förändrade omständigheter i framtiden skulle kunna inträffa, hvilka gjorde det lika möjligt för den enskilde, som för Staten, att förlora på förvandlingen. Må det så vara! Men icke äro vi här församlade, såsom Svenska folkets representanter, i ändamål att vårda Statens angelägenheter genom ett slags terningspel, hvilket blefve händelsen, i fall man skulle så behandla denna sak, att det sedermera berodde af en slump om den ene eller andre derpå komme att vinna eller förlora. Det är vår oeftergifliga pligt, att härvid gå tillväga med den varsamhet, att, så långt menskligt förutseende sig sträcker, så väl Statens som alla dess medborgares rättigheter lika kraftigt betryggas, emedan deruti ligger det främsta vilkoret för hvarje lagbundet samhälles trefnad och bestånd. Vidare har Hr Sandströmer sagt, det han trotsar hvem som heldst, alt kunna utfinna några persedlar, som ej i värde kunna förändras; så att genom en persedelförenkling, alltid samma olägenheter skulle komma att uppstå, som genom persedlarnes förvandling ensamt till penningar. Jag har ej heller någonsin påstått, att en skatteförenkling kan, under iakttagande af full rättvisa mot alla, låta sig verkställa. Det är blott komiterade som trott sig utrustade med en sådan fullkomlighet, att de ej tvekat antaga, det den af dem föreslagne förändring skulle leda till ett så lyckligt förhållande; och jag får för min del förklara, att, eftersom det sanningsenligt ligger utom möjlighetens gräns, att någonsin kunna utfinna några persedlar, som man med full visshet kan säga bättre skola uppfylla ändamålet än de nuvaride, jag anser det hafva varit vida bättre, om komiterade rent af erkänt sin oförmåga i delta fall, än att de, såsom nu, inträdt på en bana som uppenbarligen ådagalägger, att man vill gynna den ene med - Den 31 Juli. 393 borgaren gå den andres bekostnad. Det är sanni, som Hr Sandströmer yttrat, att denna fråga förevarit, och blifvit af R.
Juden förblef under samtalet stående och inbjöds ej heller, oaktadt sin ålder, att taga plats. Grefven började med ett beklagande af gårdagens våldsamheter, hvarom han för sent blifvit underrättad, och erbjöd sig att bemedla en rättvis undersökning af klagomålen mot judarne. Därefter begynte han tala om det beklagansvärda kriget, om kejsarens uppriktiga önskan att sluta fred på antagliga villkor och grefvens egna förhoppningar att freden vore snart förestående, endast man lyckades krossa den redan tillbakakastade svenska makten med ett afgörande slag. Utsikterna vore nu de bästa, men skattkammarens behof af penningar stort för ögonblicket. Han kunde erbjuda de bästa säkerheter, om Ruben Zevi och här nedlät han sig till ett förbindligt småleende ville med sin kända kredit och sitt stora anseende på penningmarknaden bemedla ett statslån på fyrtio millioner gyllen, hvaraf hälften skulle inom Maj månad inflyta kontant och resten i mindre poster om fyra millioner i månaden intill slutet af Oktober. Ruben Zevi afhörde stillatigande detta förslag och tillät sig därpå en ödmjuk fråga om säkerheterna. Grefven uppräknade kejsaredömets omätliga hjälpkällor, utom subsidier från Spanien och Neapel, samt erbjöd en pantförskrifning af riksdomänerna och Donautullarna. Sannolikt kände Ruben Zevi dessa tillgångar bättre än grefven själf och visste, att största delen redan var pantförskrifven öfver sitt värde. Han förklarade i samma ödmjuka ton, att han ingalunda betviflade grefvens försäkran, men att han icke kunde disponera en så betydlig kredit i nuvarande osäkra tider. Ville hans nåd förnya säkerheten för några föregående små förskott till krigskassan och riksskattkammaren samt ställa personlig borgen af några namngifna, högtstående personer, hvaribland kurfurstarne af Bajern, Mainz, Trier och Köln, skulle Ruben göra hvad han förmådde för att sammanbringa ett belopp af tjugu millioner mot löpande ränta af femton procent. Vid dessa ord uppreste sig mannen i kappan häftigt och utropade: Hvad? Personlig borgen? Och femton procent? Detta är oförskämdt! Bankiren bugade sig djupt.
Derjemte är, bland annat, upplyst, att Ramsjö socken, som förut tillhört Ljusdals pastorat, dels i följd af sin vidsträckthet och stora folkmängd, men synnerligast genom sin aflägsenhet af omkring lem mil från moderkyrkan, blifvit afsöndrad och nu utgör ett eget pastorat med en folkmängd af mer än 800 personer, ännu till större delen bestående af krono-nybyggare, hvilka i anseende till de betydliga kostnader, som den nybildade församlingen måst använda på reparation och nybyggnad af pastorsboställe och skolhus, ännu icke kun - Expeditions-Utskotiets Förslag lill anderd. Skrifvelse, N:u 175. 37 nät förkofra sig, synnerligast som bristen på kommunikationer förhindrade samhällets utveckling. För tillryggalaggandet af det fem mil långa afståndet mellan Ramsjö och Ljusdals kyrka funnes nemligen från Ljusdal endast 2f mils smal och dålig byväg till sjön Hännan, hvarifrån all väg saknades. Socknemännen måste i följd häraf färdas återstående delen på nämnda sjö och voro, i följd deraf, vissa tider af året alldeles afstängde från all beröring med andra orter. På grund häraf, och dä de stora jordlägenheter, som inom socknen funnes att odla, icke kunde, i saknad af väg, komma till något gagn, ansågs det ligga i Statens eget intresse att för ifrågavarande väganläggning lemna särskildt anslag, helst densamma, i anseende lill kostuadssuminans storlek, icke kunde påräkna att erhålla bidrag från den allmänna vägbyggnadsfonden. På ofvan anförda skäl, hvilka finnas bestyrkta af Rikets Ständer tillhandakomne offentliga handlingar, hafva Rikets Ständer ansett sig höra på det sätt bifalla den gjorda framställningen, att för anläggning af väg mellan Letsbo by i Ljusdals socken och Ramsjö kyrka anvisas en summa al 50,000
Jag skulle tro, att Utskm gått nära nog det rätta vid Uppgörandet af proportionen emellan de stora och små pannorna; ty då de slädnät vid en beskattning af 8 ridr fölen enkel 20-ktrs panna, kan man icke tro, att någon vill blifva förbrytare för att undvika denna afgift, utan alt hvar och en hellre skall betala den, än underkasta sig äfvelityret af lönbränning. Det återstår således blott att tillse, huruvida proportionen i öfrigt blifvit rätt iakttagen. Dervid förekommer i främsta rummet det af Utsktn beräknade lillVelkningsbeloppet. Detta kan jag ej för närvar, controllera; tnen jag måste antaga det såsom riktigt, enar anmärkningar hvarken af UtskJns ledamöter eller andra blifvit gjorda deremot, att beräkningen skulle vara för hög, och om den vore något under verkligheten, lärer det icke skada. Om således denna beräkning är riktig, och tillverkningen med konstapparater lemnar de resultater, som Utskln uppgifvit, följer det af sig sjelf, att progressionen i afgiften är riktigt beräknad. Det af Hr Hjärne såsom inconsequent klandrade, i sista morn. af denna punkt gjorda förslaget att å sådana konstapparater, sorn nu icke linnas, men hvilkas tillverkning kunde komma att öfverstiga den för de dubbla pistoriska patinorna antagna, skulle läggas en beskattning af 4 sk. på hvarje kina, som dermed kunde tillverkas, tinner jag icke vara så inconsequent, ty det finnes intet hinder för att här, likasom i andra länder, verkställa bränningen i sjelfva karen oell endast använda en liten panna, som genom de mångå karen, hvarigenom ångan går, kunde lemna så stor tillverkning, att 4 sk. för keti blefve en låg afgift; och då såsom vilkor för denna beskattning ärsagdt, att tillverkningen skall Öfverstiga den dubbla pistoriska pannans, ser jag ingen fara deruti. Det har ytterligare blifvit yttradt, alt man borde antaga en hög beskattning för att utledsna den mindre jordbrukaren vid sin brännvinsbränning af det skäl, att man ansett denna tillverkning vara skadlig för jordbruket.
Maj:t beslutade redan utgående löneförhöjningen, utan jemväl för andra af Kongl. Maj:t nödvändigt ansedde behof; att hvad Gardes-Regementena till fots angår, icke mycket varit att, i militäriskt afseende anmärka emot deras sammanslagning, samt att tidpunkter funnits, då Kongl. Lif-Gardet till häst icke egt ett större hästantal på Stat, än som nu skulle uppkomma, och att då Utskottet i detta, som i andra fall, hemställt, att pröfningen af det sålunda väckte förslaget måtte till Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemnas, Kongl. Maj:t egde att, i anledning deraf, vidtaga de åtgärder, Kongl. Maj:t kunde pröfva nyttiga och ändamålsenliga; att, anledningen hvarföre, enligt Utskottets förslag, endast trenne Ryttmästare på Stat skulle komma att finnas vid Kongl. Lif-Gardet till häst, änskönt Regementet blefve organiseradtpå 4 Esqvadroner, vore den, att en Officer inom hvarje grad måste tjena med lägre lön, i följd deraf, att förre Second-Chefen innehar lön såsom sådan, hvilket förhållande vid dennes afgång likväl kommer att upphöra ; att Utskottet icke, i strid emot 36 §. RegeringsFormen, föreslagit, att befälet skulle, utan eget begifvande, afskedas eller Hyttas till annan tjenst, utan tvertom, att de, som vilja qvarstanna i tjenst, skola ega att fortfarande avancera inom Regementet, samt endast i afseende på dem, som söka och erhålla afsked, tillstyrkt vissa bestämmelser för lältigheten att öfverflyttas på Indragnings-stat, hvilka bestämmelser