Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Deremot får jag anmärka, att om Utsk. hade genomläst berättelsen om de undersökningar i ämnet, hvilka gjordes redan under framlidne Gr. von Plåtens lid, sä hade Utsk. redan funnit utredt, att någon sådan fara icke är förila nd en; att den stora sjön Asunden i Östergöthland, sorn mo t tager Stångåns vatten nedanom upprensningen, är en så vid bassin, att den jemte de öfriga sjöarna, ända ned till Roxen, hvarest faran just skulle vara, förekomma henne. Till yttermera visso har nu Öfverste Lagerheims utlåt, i detta ämne inkommit. Det finnes att tillgå för StatsUtsk:s -medlemmar och alla dem sorn deraf vilja taga kännedom. Hr Stuart och andre talare hafva yttrat, att man icke borde tillåta någon penningeutdelning åt länen, förrän länsnämnder funnos. Delta är ungefärligen detsamma, sorn alt siiga, alt man aldrig skall tillåta sådan utdelning; ty väl kunna länsnämnder fås till namnet, men svårligen i verkligheten, förrän de hafva några medel alt förvalta, förrän de äga några krafter att använda. Man lutr fruktat att medlens fördelning skulle åstad - ai4 Den 21 November f. m. komma tvister inom länen. Jag deremot tror, nit obelåtenheten inom dem, när hvartdera fått sin andel, aldiig kan blifva så stor, sorn när R. St. göra en fördelning, vid hvilken somliga få intet; oell dessa liro måhända de flesta. Om något läns innevånare icke kunde inom sig komma öfverens om sättet ali använda sina medel, så hade man ju utvägen att vända sig lill Konungen, som förklarade hvilketdera företaget borde hafva företräde. Skola R. St. deremot afgöra saken, så finnes, sedan Utsk. gjort sitt förslag samt R. St. beslutat, ingen högre skiljeman, luiru stora misstagen än må vara. Man har trott att länen skulle på detta sätt få penningar öfver behofvet. Den sora tror att länen få för mycket, kan, då frågan om fördelningen förekommer, inskränka beloppet i det hela.
Hvad slutligen angår hr Mcechcls hemställan, dels att alla hittills utkomne särskilda författningar, rörande åtgärder emot kolera-farsotens införande och spridande i riket, måtte upphäfvas och att de Nådiga föreskrifter, som i stället kunde varda till efterrättelse meddelade, skulle sammanföras i en enda författning, dels ock att uttrycken »smitta.; och -smittadej måtte i berörde författning användas, så anser Utskottet det ej vara af någon vigt om nämnde uttryck i en ny författning undvikas eller icke, men deremot delar Utskottet den af hr Maechel yttrade åsigt, att det i många afseenden skulle blifva fördelaktigt, om alla, förevarande ämne rörande, allmänt gällande föreskrifter blefvo i en eller uti så få författningar, sorn möjligt, sammanförda; hvadan Utskottet funnit sig böra förorda detta förslag.
Maj:t förblifwer Riksens Ständer med all Kongl. Nåd och Innest wälbewagen. Lörtrell. Stor - Den 22 Majk. 299 Stormägtigste Allernädigste Lviiiung! 9^.dan ar 1808 nedlade Fullmägtiae i Jern-Conlouet inför Tyrcnen en bedröflig men sann målning af den nöd, som förtryckte de fleste af Rikets Jern, Ber-slager, och Bruksägare underlåta ei, att under de twänne nästförflutne Riksdagar leda Rikets Hög, löst. Ständers uppmärksamhet pa samina amne. Werkningarne deraf blefwo Eder Kongl. Majus och Rikets Bergs, Coilegii Kungörelse a.f den l? Julii >812, med tillstånd, att, under iagltagande af wisa förestuster, nedlägga Smide, fcunt någon lindring i wilkoren för beläning i Riksens Ständers Banqve, emot underpant af Metall-Effoeter. Erfarenheten har dock besannat faran afdon förstnämnde och otillräckeligheten af de sednare nkwagarne. Nedläggning af smide, denna ^Bruksägarens yttersta tillflygt, da han, warnad af det framfarna, beräknar egna krafter och saknar tillsy llestgörande biträde af det allmänna, drabbar med sina följder ej honom ensam, genom utebliswcn frukt af egendom och kostsamma anläggningar.
Äomtitgcit marc Itfmäl obetaget, att, efter mebcrböraubeS f)öranbe, eller uppå beraS framftällnlng, till läs rarc Stfalcbe3 tttå konungen fituna uti militära embeten nyttja utläubfte mätt af fädfynt fflcfltgfjet, tneit tcfc till Äomutenbauter t fäftmngarne. Äouungett fäfte, mlb ada Beforbrtngar, affecttbe enbaft å be föfanbc3 förtjenft ocf) fftcfligf)et, men tcfc på bera3 Börb. Sid (Stolle (SmBct3män Inom 9tifet ocf) till ©omatc må fåbaitc mätt enbaft ttäntnaS, font äro af ben rena ©Oangeltffa läran, -jpmarje ^cpartcs §• 28. 4 *Rff8bag8B»eflut 1858. mcntS Sionungen eger att genom naturalifation titt Swenff mebborgare upptaga utläitbff man i bett orbnittg od) unbcr be milfor, forn uti färffilb beröm af Äottuttg od) Stauber gemettfomt ftiftab tag bejtämntaö. Sålunba naturatiferab utlänbnittg njute fantma rättigheter och förmåner, forn ittföbb Swenff matt, bod? utan att funna titt Sebamot af 0tat6 Äonungen futtgöre bod fåbatta beflttt t Stat3s9tåbct, f;naar3 Sebamöter tnare ffplbigc att bers emot göra unberbåniga förefiättntngar, om be fimta ftg bertill ff’äl ega. §• 36. 21 Ilma nita frågor, font uti Stil fenö Stanberg Aletta mada 8, må ej titt ett omebelbart afgörattbe ber upptagas, utan (fola öfmcrlemnaS titt behörigt Utjlott, 9tifäbagä
Lanells underdåniga ansökning om återställande af försuten tid, samt understöd af RiksgäldsContoirets medel. 66a Den n Junti e. m. Frän LagUt/kottetl Af den 26 sigtledne Maji, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition om en lag angående vidtagande anstalter, för att anhålla och tilltala sådana personer, hvilka begå förbrytelser i ett af de förenade Riken Sverige och Norrige samt derefter afvika till det andra. Fran Bancooch LagUtskotten: Af den 1 dennes, öfver väckt förslag om ändring uti författningarnes stadgande rörande beloppet af de belöningar, som böra erläggas till dem, hvilka upptäcka efterapare eller förfalskare af Bankens eller RiksgäldsContoirete Sedlar, samt utprånglare af så beskaffade Sedlar. Frän Lagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskotten: Af den 3 dennes, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottens förut meddelte utlåtande angående väckt motion om upphäfvande af förbudet mot landsköp. Frän Allmänna Befvärsoch OeconomiéUtjkottet: Af den 8 dennes, i anledning af Riksens Ständers beslut öfver Utskottets förut meddelte jemknings-förslag rörande husbehofs Bränvinsbränningen. Den jj Junit c. m. 661 Vid fomyad föredragning af Statsutskottets den 4 dennes afgifne, samt den 8 derpå följds på bordet lagd®, trenne Utlåtanden, i anJ ledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddelte Betänkanden: ilo Af den 24 sistledne April, angående tillökt anslag i Spannemål till lönernas förbättrande vid de allmänna Scholeoch LäroVerkenj 2:0 Af den 7 sistledne Maji, angående An cademie-, Domkyrko-, Wisingsborgs Scholtegods, Präbende, Annexeoch ad pios usus anslagne hemmans jemte MilitiaeBoställens försäljande till Skatte; 3:0
Herr Lefrén begär i 7:de punkten, alt skillnad må göras i Stapelstadsrätt för export och Stapelstadsrätt för import, så att den förra rättigheten må sträckas, om man så vill, till alla, men den sednare inskränkas till några få Städer, dels för att concentrera handeln och penningestyrkan, dels för att göra TullControllen möjelig. I afseeende på införsel af förut förbudne varor och tillåtelsen att begagna credit-upplag, föreslogo Ständerna år 1823 en åtgärd, som med Herr Lefréns förslag ägde någon likhet. Någon annan än den i Ständernas betänkande gjorda skillnad Stapelstäder emellan, anser jag vara lika obillig, som origtig, och kan visserligen icke dela Herr Lefréns önskan, att till några få orter i Riket concentrera penningestyrkan, hälst jag anser penningestockens allmänna fördelning och rörlighet vara ett nödvändigt vilkor för den, som önskar allmän välmåga. Uti 8:de punkten föreslår Herr Lefrén, att Tullinkomsterna egenteligen böra byg - 33o Den 3o December f. m. gas på de få importarticlar, som icke inom Landet produceras} men som redan blifvit ett national-behof, såsom Caffe, The, Socker, Vin, Tobak &c. Man borde skäligen förmoda, att ingen okunnighet skulle finnas derom, att hög tull icke alltid ger stora inkomster, men deremot alstrar brott och tullförsnillning; och de exempel Grefve Rosen nyligen anfört på det ökade belopp af caffe med flera varor, hvilka blifvit förtullade efter den å Tullen sednast gjorda nedsättning, emot hvad som till förtullning under lika lång tids förlopp blifvit uppgifvit, under tillvaron af en högre tullafgift, borde, som jag tycker, vara tillräckeliga, att bevara omdömet från att så missledas, som Herr Lefren i denna fråga tyckes mig vara; och skulle kraftigare bevis behöfvas, så kunna de hämtas från Engelska Tullhistorien, som lemnar bevis derå, att Englands mägtige flottor icke kunnat förhindra smyghandeln, då den varit föranledd af för höga tullafgifter.
Kock bade härvid yttrat den särskilda mening, alt då Sjöberg, hvilken tillika innehade en magasinsförvaltare-beställning, hvarifrån afsked icke syntes komma alt sökas, uppnått en ålder af endast 51 år, det skulle lända till ett betänkligt prejudikat, om full pension beviljades honom, som icke på långt når uppfyllt hvad lörfattningarne för slik förmåns åtnjutande stadga, och hvilkens namnteckning under magasinsrapporter m. m. dessutom utmärkte, att han icke så helt och hållet saknade skriflörmåga; hvadan Stats-kommissarien fann sig för sin del icke kunna å ansökningen obetingad! tillstyrka bifall, utan öfverlemnade till nådig pröfning, om Sjöberg, för hvilken emellertid ömmande omständigheter sig företedde, i det hans sjuklighet sannolikt härledde sig från öfveransträngning i tjensten, kunde, efter Direktionens för Civil-statens pensionsinrättning hörande, hugnas med pension från dess tjenstemannafond, enligt reglementet, och dessutom möjligen erhålla ett lämpligt tillskott deruti från allmänna indragnings-staten, i hvilket sednare afseende nådig Proposition då borde, sedan förhållandet blifvit närmare utredt, till Rikets Ständer aflåtas; och hade Stals—Rådet, i betraktande af hvad Stats-kontoret anfört och med afseende å olägenheterna deraf, alt häradsskrifvare-tjensten, till följd af Sjöbergs oförmåga alt densamma bestrida, skulle komma att fortfarande under längre lid genom vikarie uppehållas samt å de svårigheter, som, efter hvad särskildt blifvit hos Kongl. Majit anmäldt, redan visat sig alt, utan större bidrag från Statsverket än i andra dylika fall, erhålla lämplig person att tjensten på förordnande förrätta, i så målto tillstyrkt nådigt bifall å den gjorda ansökningen, att Kongl. Majit täcktes föreslå Rikets Ständer, alt Sjöberg, oaktadt han icke uppnått den för pensions åt - Ståts-Utskottets Utlåtande N:o 153.
Den kritik som till intet gagnar författaren, af den har icke heller publiken något att lära, den är oduglig. Gemensamt arbete och gemensamma intressen är det enda som garanterar kärlekens varaktighet. Jag menar icke gemensamma penningar, möjligen gemensamma barn. Men säkert gemensamma farhågor och gemensamma förhoppningar, med ett ord: ett gemensamt mål att sträfva för. Gemensamma egodelar kunna betinga sammanlefnaden, men man kan lefva samman utan kärlek. Det är om kärleken jag har talat. Somliga menniskor liksom hålla igen då det är fråga om ett nöje. Man måste formligen draga dem med. Så gör Axel Lundegård. Förre informatorn till Samsioes, Björkman, kom i somras till Annelund för att låna 200 kr. Hade endast träffat Gustaf en eller två gånger och icke Anna sedan hon var konfirmerad.109 Han fick inga pengar. Skämdes icke att vara envis, riktigt påträngande. När han inga fick blef han ond. De bjödo på förfriskningar och visade honom omkring i trädgården. ”Är här inte ett paradis?” sade Anna. ”Jo. Men hvad har jag för godt af det?” blef svaret. Jag undrar hvarför Axel har en så utpräglad motvilja för att taga mig i hand? Qvällen innan Mattis och jag reste till Helsingborg bugade han sig också stelt och siratligt utan att räcka handen. Jag skrattade och sade helt käckt: ”När det är sista qvällen måtte ni väl kunna taga mig i hand.” Och så gjorde han det. Jag undrar – ja, jag undrar om han någon tid trott att jag varit förtjust i honom. Det att jag misstänkt en sådan tanke hos honom har alltid gjort mig skygg.110 Ur ett bref från Terèse Ljungberg.111 ”Till vår förskräckelse upptäckte vi att tjuren sluppit lös. Filippa, den rådiga, drog genast kjolarne öfver hufvudet och började springa, men min qvinliga blygsamhet förbjöd mig att följa exemplet. Georg med Fidella på armen, vildt rullande ögon och sin en-tous-cas lyftad i högsta hugg företedde en bild af manlig oförskräckthet, medan han tog till bens för lif och lemmar. Med andan i halsen hamnade vi alla i Lottas öppnade famn.” Ur ett annat do
Jag anhåller att få fästa upmärksamheten på att jag icke yrkat och motionären ej heller, åtminstone efter hvad betänk, uplyser, att Kyrkoherdarne skola vara ordhde i Faltigvårdsstyrelserna. Jag har endast yrkat bifall till motionen sådan den finnes uti betänk, nemi. alt Kyrkoherdarne må kunna vara det. Ofta är det olämpligt att Kyrkoherden är ordhde i Sockennämnden, men det är också olämpligt, att han icke kan väljas till ordhde i Fattigvårdsstyrelsen, om han icke är ordhde i Sockennämndeu, och således hoppas jag Hr Hjärne instämmer med mig på det att icke det må vara socknen förmenadt att välja Pastor till ordhde i Fattigvårdsstyrelsen, fastän han icke är ordhde i Socknenämnden. Frih. Stjernstedt, Au g. Wilh.: Afven jag anser att det vore i högsta grad olämpligt om icke församlingen skall hafva rättighet att välja sin Kyrkoherde till ordhde i Fattigvårdsstyrelsen oaktadt han icke är det i Socknenämnden. När man känner den nära beröring Pastor alltid har med fattigvårdsärenderna inom församlingen och att lian måhända är den som bäst är i tillfälle att i detalj känna desamma; så tror jag att både fattigvårdssamhället och sly 23 * 356 Den 21 A u'gu st i. reisen skola finna sig bättre af att ega Kyrkohenden till ordf:de. Det är blott undantagsvis Pastorerna dertill icke äro lämplige och då är det icke för mycket begärdt, om man antager förslaget att församlingen alltid må ega rättighet att välja Pastor till ordfcde; hvarföre jag yrkar afslag å Ulskms förslag samt bifall till motionen i denna del. Gr. Mörner: Jag medgifver att i Utsk:ns betänk, förekommer en stridighet emellan det sätt, hvarpå Ulsk:n refererat innehållet af motionen och det sätt, hvarpå Utsk:n sedermera i konklusionen framställt detsamma. Pag. 5 i Utsk:ns betänk, förekommer i afseende på ordförandeskapet i Socknenämnd ali.
Man må icke frukta, att dessa 2 millioner skola vara otillräckliga, eller att de skulle kunna lutt uttagas. Ju mera silfver, som uttages ur Banken, ju svårare mäste det blifva att uttaga det öfriga, just i anseende till omöjligheten alt åstadkomma så mycket b:cosed!ar, som dertill skulle fordras. Man såg efter 1776 års realisation, sedan riksgtssedlarna utkommit, huru coursen uppgick till 80 ä go sk., och det oaktadt blefvo icke alla blcosedlarna insatta i Banken blott af omöjlighet att åtkomma dem. Således kan man icke frukta, att någon hastig insättning i Banken skall äga rum, sedan 11 millioner blcosedlar blifvit derstädes insatta. Hr Nordenanckar har ansett, att man icke borde utsätta hvarken något minimum eller någon proportion, utan öfverlemna åt Bancostyrelsen alt handla efter omständigheterna. Detta kunde väl vara rätt; men det vore ledsamt för Bancofu Hmäg lige sjelfva alt icke hafva bestämda föreskrifter , utan alltid vara blottställda för klander vid följande riksdag. Hvad Gr. Frölichs anmärkning beträffar, att man ej bör tala om silfver, utan om b:cosedlar, torde det vara någorlunda likgiltigt, hvad namn man nyttjar, blott man förstår, hvad sorn menas; och när det talas om silfverfonden, är det väl mindre lämpligt, åtminstone kunde det ej ske utan omskrifning, att bestämma cassans belopp i b:cosedlar; och ännu mindre lämpligt blefve det, på sätt Hr Stråle redan anmärkt, om till enhet aiöoges 1 r:dr courant. Jag ser derföre ingen olägenhet vid att bibehålla benämningen silfverspecie, isynnerhet då vi hafva ett mynt, som bär denna pregel. Gr. Cronhjelm, Otto Aug.: Då BancoUtskrs betänk. N:o 6 förevar, hade jag redan äran yttra min öfvertygelse, att en bestämd proportion emellan silfvercassan och utelöpande sedelstocken vore i mångå afseenden skadlig, och jag hade då äran utveckla de vådor, som jag trodde kunna härflyta från delta förhållande.
Änteligen tror jag det ock vara nödigt att vid detta tillfälle föreiå ett närmare bestämmande, huruvida genom de uti frågavarande ämnen hittills gällande, och, i deras hufvudsakeligaste delar, äfven hädanefter till bibehållande föreslagne Författningar, endast försäljning af bränvinet i minut, eller äfven annan utdelning deraf, t. ex. såsom undfägnad, skall anses förbuden. Orden: Jörfciljning och utdelning som i Författningen förekomma, hafva gifvit anledning till denna tvetydighet, och det är bekant, att de som utdelat Bränvin, utan att halva blifvit öfvertygade om uppburen vedergällning derföre, hafva, äfven i Konungens Högste Domstol blifvit sakfällde, synnerligen om utdelningen skett vid något allmännare tillfälle såsom marknad eller auction. Härmed företer sig å ena sidan det för känslan af naturlig billighet och urgammal Svensk gästfrihet motbjudande deraf, att man för en gifven undfägnad, i eller utom sitt hus, skall underkastas bötesansvar, och å den andra svårigheten att styrka, när utdelningen skett emot betalning, hvilken vanligtvis i enrum emottages. Det förra kan ej undanrödja annorlunda än genom ansvarets inskränk - 152 Ben 18 Junii e. nt. ning endast till den Bränvinsminuiering sorn fkefi emot penningar eller annan vedergällning , vare fig genom vantbyte eller tjpiftbarhetj det sednare, el. ler underlättad bevisning om den ansvar underkastade minuteringen, torde kunna vinnas, om, i likhet, med hvad 18 >2 års Författning i ämnet innehöll, köpare tillåtar vittna angående det. bränvin de sig tillhandlat. Den olägenheten att någon skulle anmäla sig såso,rn köpare af Bränvin, i uppf åt att sedermera blifva angifvare, synes mig åtminstone mindre, än att den, hvilken åt en vän eller gäst gifvit undfägnad-, skulle kunna på sätt efter tillämpningen af Författningens ordaförstånd verkeligen hittills skett underkastas ansvar lika med lönnkrögaren. Bilagor till PlcniProtoeoIlet för den 2.5. Juni*;, förmiddagen. Friherre Anckarsvärd, Carl Hindric:
Banko, ålagde att inom Två månader derefter konkursmassan redovisa. Revisorerne hafva vidare anmält, att, ehuru räkenskaperna öfver anslagna extra statsmedel till Garnisonsförstärkningen i Stockholm år 1838, enligt hvad af förra Revisions-berättelsen inhemtats, skulle med 1841 års slut hafva upphört och icke heller funnits omnämnde i den af Kollegium till Eders Kongl. Maj:t i underdånighet afgifna, till Re - — 363 — visorerne nådigst öfverlemnade, Berättelse om förvaltningen af de till Kollegii Underhålls-Afdelnings disposition ställda statsanslag, Revisorerne likväl fått emottaga liufvudböcker öfver berörde medel för begge revisionsåren; ocb hafva Re visorerne, som inbemtat, att å den i förra Revisionsberättelsen omnämnde fordran hos Uplands Regemente, 20 R:dr 25 sk., anmärkningsmedel, år 1842 blifvit inbetalda 7 R:dr 30 sk., och alt, hvad återstoden (12 R:dr 43 sk.) beträffar, enligt anteckning i 1842 års hufvudbok, Kammar-Rätten den 2 September deröfver resolverat till Utslag; hvaremot 1843 års hufvudbok innehölle, att samma återstod utgjordes af medel, ådömda enligt Underhålls-Afdelningens bos Kammar-Rätten öfverklagade Utslag, hemställt, att åtgärder måtte vidtagas, på det att denna räkenskap omsider måtte kunna upphöra. Till upplysning om förhållandet med räkenskapen öfver ifrågavarande extra statsmedel, får Kollegium i underdånighet anföra: att, enär 1841 års redogörelse icke kunnat afslutas utan balans till påföljande året, deraf blifvit en följd, att redogörelsen icke kunnat upphöra med år 1841. Af samma skäl bar redovisningen jemväl bordt ocb bör än vidare fortgå till dess räkningen kan utan balans afslutas.
Extra statsanslaget för landtförsvaret 150,400: 7, Krutoch salpeter-försäljningsmedel — En-per-mille-fonden 1,016: 98. Norrbottens hästjägare-sqvadrons fond •••• 2,111: 87. Litt. I. till 1862 års revisionsberättelse, angående stats-verket, sid. 59. Mi ebet. Fordringar och förskott, balanserade från år 1859 inom linien.
Tryckningen deraf uti de särskilda Ståndens protokoller skulle derefter alldeles upphöra, och om vid remissen diskussioner uppstå, behöfde blott motionens rubrik åberopas, likasom nu sker vid behandlingen af Kongl. Propositioner och Utskolts-betänkanden. Då denna förändring, som jag länge velat skulle komma att föreslås i ett annat Stånd, synes mig kunna blifva en förbättring, utan att föröka de ändå nog dryga riksdags-kostnaderne, lår jag vördsamt hemställa: i:o Att alla enskilda motioner, som remitteras lill allmänt Utskott och der blifva emoltagna ofördröjligen tryckas i särskild nummerföljd för det Utskott de tillhöra, samt derefter genast utdelas först till Utskottets Ledamöter och sedan till de öfriga Ledamöterna i Riks-Slånden. 2:o Alt, i händelse en sådan förändring kommer att antagas, motionerna icke vidare tryckas uti de särskilda Ståndens protokoller, utan deruti blott omförmäles motionärens namn, motionens rubrik eller hufvudsakliga innehåll samt det Utskott till hvilket den blifvit remitterad. Som detta är en allmän fråga, bör den väl också såsom sådan behandlas, och för den händelse Högvördiga Ståndet finner förslaget i ett eller annat afseende förtjena någon uppmärksamhet, torde väl motionen få remitteras till ExpeditionsUtskottet. 24 Prot.-Utdrag den 5 November 1859. S: D Föredrogos ånyo och remitterades till Lag-Ulskotlet tvänue af Kyrkoherden Ternström den 2 dennes väckta motioner: l:o om ändring af 12 § 2 kap. Giflermåls-Balken, i syftning alt öfverflytta från Pastors-emhete till Civilmyndighet ansvaret för äktenskaps-lvsnings utlärdande; och 2:o angående upphäfvande af 5 § 2 kap. Giflermåls-Balken, eller af det äklenskapshinder, som utgöres af svågerlag. S. 1).
Oss en betydlig lättnad i allt hvad som angår handel och financer. Norrmännen hafva insett detta och beslutit, att gifva åt sina nya Species, när de en gång komma i omlopp, det bestämda värdet af en Riksdaler Hamburger B:ko. I afseende på skiljemyntet af Silfver och Koppar, är Kongl. Majit af den tanke, att Rikets Ständer anslå en summa, för att kunna efter hand låta mynta och sätta i omlopp sådane mindre myntsorter, på det att allmänheten må kunna, när som hälst, i sådane förvexla Sedlar på 8, io, 12, 14 och 16 sk. Men detta mynt bör framför allt till Skrot och Korn vara bestämdt efter en medel-kurs, för att ej kunna begagnas till utförsel. Så länge Banko-Sedlarne äro öfver detta skiljemyntets inre värde, bör man låta dem fritt circulera, och Bankens fonder, rättade derefter , användas, att till inskränkt mängd låta detta skiljemynt utgå i allmänna rörelsen, till dess man, oak - Konungens Nåd. Propositioner. 125 oaktadt samma mynts verkliga varde, börjar haldre vilja äga Sedlarne. Härigenom skulle, å exia sidan, ett minimum fastställas för myntets välde, och, å den andra, skulle man finna en ståndpunkt, för ett förbättrings-system. Bankens nuvarande verldiga fond skulle äfven, åtminstone till en del, oell i början kunna användas till detta ändamål, tillika med dess ofvan anförda inkomster. Om man, till exempel antager, att, under de första åren, en summa af åtminstone Tvåhundrade femtio Tusende Riksdaler årligen ntgafs i Silfveroch Koppar-skiljemynt efter g6 sktrs kurs, skulle den i allmänna rörelsen uppfylla samma behof, som En half Million Riksdaler i papper, utan att någon med skäl kunde anse sig lidande genom denna utvexling, och utan att det utelöpande Kapitalet undergått minsta föräntill siri qvantitet. En sådan operation kunde ej heller få namn af realisation, ty så snart Papperet steg och bibehöll sig i högre värde än skiljemyntet, skulle dess lifgifvande hämmas.