Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Endast nhgra allmänna iakttagelser från den rika litteraturen i detta sinne må förutskickas, innan vi öfvergå till granskiiing af det förslag till samskolor, som inom kort skall behandlas af den samlade riksdagen. Alla de, hvilka af teoretiska skii1 yrka p % saniskolor, deras åsk %dningssatt och uppfattning m % för öfrigt vara högst olika, föl j a, synes det oss, en och samma tankegång. Samhället och sederna hafva rest mellan inan och kvinna onaturliga skrankor, hvilka mhste nedrifvas. De, som b o skapade för Iivarandra och skola lefva lifvet tillsammans, m.&amp; frkn barndomen lära sig försti livarandra och lära sig arbeta tillsammans, deras intressen in&amp; blifva gemensamma och deras karakterer m&amp; tillsammans utvecklas. Uppfostran bör, s&amp; vidt möjligt ar, följa naturens ordning, endast c7li kan inan f % sedliga, sunda karakterer, man och kvinnor, som, enligt Thorilds ord, afasta sig vid ej blott det lilla i kön som skiljers, utan Sastmer avid det stora i andan, som före.nar2. Hvarför ej draga ut konsekvenserna ur det kristua europeiska åskhdningssättet, under hvars inflytande slöjan lyfts undan fran kvinnans ansikte och hon blifvit förd ut i lifvet frHn ett afskildt harem? En sådan konsekvens ar samskolan, som sålunda är agnad att stärka sedligheten, utveckla karaktererna och höja aktningen för kvinnan. Många äro ej de, som skulle vilja gå tillbaka till den osientaliska sthndpunkten, men deras antal ar betydligt, som frukta att konsekvent gå vidare framht. Anmarkningarne mot samskolan hafva ock varit talrika. De liafva hufvudsakligen gjorts ur sedlig, praktisk och I~ygienlisk synpunkt. I uppfattningen af samskolans inverkan p % sedligheten bryta sig meningarna skarpast, här hoppas anhanga.rne mest, ' här måla motståndarne de bedröflipste franitidstaflor. Meiiiiigsbrytningariin i denna sak hafva. dock föga värde, om de ej utgk från ~fa~~mketen. Men.
Nej; Vinner Nej, kommer räntan att bestämmas till 6 proc., sorn kan af Banco-Styrelsen nedsättas till 5 proc., om så nödigt pröfvas. BancoNtélotlets Memorial Nto 3y. '.5 n:te Noteringen: Den, som antager Banco-Utskottets af Yällofliga Borgar^- och Hedervärda Bonde-Stånden bifallne redaction till 23 punkten i Utskottets under N:o 16 afsifne Utlåtande, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej;’ Vinner Nej, anses af Rikets Högloft. Ständer beslutadt, att den vid senaste Riksdag Riksgälds-Contoret medgifne Creditiv-rättighet, hvilken i så måtto skiljer sig från de förutnämnde Cassa-Creditiven, att den är för Contoret kostnadsoch räntefri, samt årligen på förhand försäkrad, må bibehållas, dock med skyldighet för Banco-Styrelsen att, i sista rummet och sedan andra utvägar blifvit begagnade, äfven detta ^Creditiv uppsäga; då Bankens egen ställning sådant fordrar. Stockholm den 5 September 1834* STOCKHOLM, Kongl. Ordens-Boktryckeriet, p834. Eanco-TJIskottets Utlåtande Nio 38. i N:o 38. Ankom tili Exp.-Utsk. den 7 Sept. Utlåtande öfver det på grund af 3 Art. 1 Afd. 4 $. i i83o års Banco-Reglemente upprättade och till Utskottet öfverlemnade förslag til Departemental-lndelningen af Banco-Verket, samt Redovisningsoch Tjenstgörings-Ordningen inom detta Verk.
Herr Grefve Adlersparre, på grund af Hans Excellences derom gjorde hemställan, beviljat förhöjning uti upphandlingsprisen för nyssnämnde Län till 13 R:d. Banco för tunnan Råg, 8 R:d. 16 sk. för Korn och 5 R:d. 16 sk. för Hafran. Sedan kungörelser om denna tillökning i prisen blifvit med anledning af Herr Presidenten Friherre Focks nyss omförmälte bifall, till allmäh kännedom i Länet utfärdade, föredrogs målet hos Kongl. Directionen, hvars Herrar Ledamöter, på de af Herr Baron och Presidenten andragne skäl, för sin del äfven instämde uti nyttan och nödvändigheten af de åtgärder som redan då voro vidtagne, med tillägg och uttryckeligt förbehåll att ej större spannmåls-partier efter de ökade prisen finge upphandlas, än som motsvarade Länets undsättnings-behof till skörden 1819; hvilket förhållande Revisorerne trodt sig höra till Riksens Högloft. Ständer anmäla, med den anmärkning att något särskildt förordnande icke finnes, som berättigar Kongl. Directionens Ordförande att meddela egne beslut i de ärender, som röra Allmänna Magazins-Inrättningen. Så väl år 1818 som åren 1819 och 1820 finnes Spannmål vara genom Kongl. Directionens försorg upphandlad uti samipa Län, 844 Riksens Ständers der äfven Konungens Befallningshafvande anmält behof af undsättning till utsäde och brödföda. Revisorerne anse all spannmålsupphandling uti de Landsorter der skörden felslagit och der afsättning vid ett sådant förhållande enskildte personer emellan alltid bör vara att påräkna, ej allenast öfverflödig för prisens bibehållande inom billige gränsor, utan deremot skadelig i så måtto att spannmålsprisen utan att tillgångarne i Länen ökas, genom en slik me Ilankommande åtgärd uppstegras; hvarföre ock Revisorerne för sin del finna tjenligast att någon spannmåls-upphandling vid så beskaffade tillfällen för Magazins-Inrättningens räkning icke bör ega rum.
Stockholm den 4 November 1857. lifs o 141. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 28 Okl. 18S7. Preste-ståndel den 3t — —. Borgare-ståndet den 51 Bonde-ståndet den i Nov. — Rikets Sländers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj:ls Nådiga Proposition om beviljandet af en gratifikation, till vedergällning ät Kapitenen A. Hahr i och flir utgifvandet aj hans general-karta öfver Sverige. (Stats-Utsk:s Utl:de N:o 127.) S. A. K. Uti aflåten Nådig Proposition har E. K. M:t behagat, under den 11 November 1856, gifva Rikets Ständer tillkänna, att, uppå en af Kapitenen i Arméen A. Hahr gjord underdånig ansökning om understöd af allmänna medel för att blifva försatt i tillfälle att från trycket utgifva, dels en general-karta öfver Sverige, upptagande allt hvad i geografi^. till R. St. Skrifvelse N:o '147. fisk t hänseende kunde anses vara af vigt, äfvensom landets adminislativa, juridiska och ecklesiastika indelningar, dels ock en särskildt utarbetad socken-statistik olver alla rikets län, E. K. M:l, sedan chefen för Topografiska korpsen i ämnet sig yttrat, under den 11 April 1853 Nådigst beviljat inlösen för Statens räkning af 300 exemplar utaf berörda karta jemte dithörande socken-statistik efter ett pris af 16
upprättade förslaget till aflönings-stat, utan inskränker mig till det sednare alternativ-förslaget, med åberopande af min underdåniga hemställan om den blifvande löne-regleringens verkställighet redan ifrån 1857 års börjau.“ Bil. N:o 6 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o \, om Statsverket 1856. 19 “I afseende å personalen har Stats-kontoret icke ifrågasalt någon annan afvikelse från nu gällande slat, än att i Verkets kammar-kontor borde tilläggas en kammarskrifvare med åliggande att, jemte vanliga till dylik befattning börande göromål, biträda vid granskning af ränleri-redogörelsehandlingar, anticipations-utredningar m. m.; oell får jag härtill i underdånighet tillstyrka bifall. Beträffande aflönings-beloppen äro både Stats-kontorets och mitt underdåniga förslag intagna i följande tabell: NuvaArfvoden och andra Summa StatsFöredragandens förslag. rande löner pä stat. inkomster af allmänna medel. nuvarande inkomst. kontorets förslag. Embeten och Tjenster. Löner och arfvoden. Pensionsbelopp. N:o 6 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prog. N:o l, om Statsverket 1856. Nuvarande Arfvoden och andra Summa StatsEmbeten och tjenster. Föredragandens förslag. löner på stat. inkomster af allmänna medel. rande inkomst. rets förslag. Löner och arfvoden. Ofvannämnde Notarie F. d. Gratifikationer till e. o. tjenstemän och vaktbetjente så väl vid Stats-kontoret som vid Myntoch Kontroll-verken Anslag dessutom till extra biträden i Stats-kontoret 81,500 1,200 1.800 69,420 90,800 Summa Summarum | 84,500 Bil. N:o 6 lill Kongl. Maj:ts Ndd.
— » Hvem är väl denne härlige vandringsman? » sporde jag, och svaret löd: hans namn år döden.- » Ja, döden — förlossaren, salighetsbringaren ät enhvar af desse utvalde, som, änskönt de frän ofvan fått en hög maktfullkomlighet sig förlänad, dock ödmjukt hörsammat Kristi betydelsefulla maningsord till lärjungarne: » Glädjens icke däröfver, att andarne äro eder underdånige, utan glädjens, att edra namn äro skrifna i himmelen. » (Luc. När helst en sådan ljusets härold, en vägrödjare för det godas, det heligas kommande gudsrike nedlägger vandriugsstafven, då — det är ju vårt fasta kristua hopp — går den anförda sagans innebörd i en öfversvinneligt ljuflig uppfyllelse. Därför är hon nu för visso i öfve jordisk mening ung, rik, glädjestrålande, hon, sierskan, som förliden julafton härstädes utandades sin sista suck, omgifven af de sina, och hvilkens bild med det älskliga tycket, med » gudagnistan » i blicken, i dag genom denna tidning för föista gången framställes i det offentliga. Hvem hon var och hvartåt hennes lifsgärning syltade, därom skola några antydningar här lämnas af en, som står i en outplånlig tacksamhetsskuld till henne för andlig vägledning och flerårig trofast vänskap. Huldine Beamish — känd i literära kretsar uader sitt nom de plume: den enkla alpblommans namn — föddes i Stockholm d. Föräldrarne voro den frejdade kemisten, prof. Mosander, och hans maka, af holländsk härkomst, firad i det förnäma sällskapslifvet som talangfull och spirituel samt därtill en skönhet af första rangen. Deras hem var på 1830 — 50-talen en af mötesplatserna för den tidens vittra och 13 I D U 1893 N Blott tvänne ömma bröst af lika kärlek brinna, De nog en vrå på jorden finna, Som rymma kan åt dem en koja och en graf. eleganta Stockholm. I hemmets sköte uppväxte ungmön, föräldrarnes enda dotter.
Det är sannt, att ett analogt stadgande med detta finnes uti vår nuv:de beväringslag; men jag kar verkligen icke trott, att det varit praxis att tillämpa nämnde lag på det sättet, att en s. k. beväringsskyldig, åtminstone förrän han svurit fanan och blifvit inmönstrad, dömes efter krigslagarne. Jag har icke kunnat undgå att finna detta ordet ”beväringsskyldig” något obestämdt och sväfyande till sin betydelse. Hvilken är nemi. beväringsskyldig? Är man beväringsskyldig först sedan man inträdt i beväringsledet, eller kan man såsom en sådan anses, om man några dagar, innan man blifvit beväringsskyldig, afstympar sig någon lem? Skall man då dömas efter denna § eller icke? Min mening är naturligtvis icke att ej ett sådant brott skall bestraffas; men jag anser att §:n skulle kunna förtydligas, så att icke tvifvelsmål måtte uppstå vid tillämpningen deraf, eller, med andra ord, att det måtte Den 23 Maj o. ra. 109 blifva alldeles bestämdt, när en beväringsskyldig gör sig förfallen till detta ansvar. Hr Björnstjerna: Det förefaller mig dock, som om påståendet att denna § skulle vara så otydlig, i icke ringa mån vederlägges af den omständighet, att denna § qvarstått uti nära 50 års tid, utan att, så vidt jag känner, hafva orsakat några olägenheter. Otvifvelaktigt är, att, om någon så synnerlig tvetydighet deruti förefunnits rörande sättet för dess tillämpning, anmälan derom egt rum från vederb:de; men då all sådan anmälan uteblifvit, anser jag berörde förhållande gifva ett ytterligare stöd åt min anhållan att §:n måtte bifallas. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till och dels återremiss af den ifrågav:de §:n, framställde H. Exc. propos. å bifall till densamma och, då dervid svarades många ja jemte ett eller annat nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. § 34.
M. meddelat dess nådiga svar på den underd. skrifvelse hvarom R. o. Ad. faltat beslut, ropades starka nej, blandade med några ja; hvarpå H. Ex. förklarade det han funnit nej hafva öfverrösta! ja. Vidare framställde II. Ex. såsom föremål för beslut Ulsk:s hemställan ”att samtidigt med tull-lindringarnes uphörande införselstullen å Mascovadeller brunt och gult ordinärt Terresoch Tetes-socker samt hvitt puder-socker må bestämmas till 2 sk. 3 rst. skålpundet”. Hr Rosenblad: Jag får förnya mitt förslag, att R. o. Ad. ville godkänna det af Utsk. framlagda till bestämmande af sockertullen, dock med förbehåll, att, i händelse efter emottagandet af K. M:s propos. någon jemkning är nödvändig, R. o. Ad. då må hafva sig öppet, att kunna vidtaga den. Jag anser ett sådant förbehåll desto behöfligare, som man icke på förhand känner den vidare åtgärd, som i anledn. af denna propos. kan blifva nödig att vidtaga. Gr. Gyldenstolpe: Om det af Hr Rosenblad nu föreslagna tillägg göres eller icke, anser jag det fullkomligt likgiltigt, ty när R. o. Ad. begär af K. M. i ämnet en propos. måste väl Ståndet hafva derigenom förbehållit sig alt pröfva icke endast den utan äfven de msd densamma sammanhängande frågor. Jag kan således icke inse, att Hr Rosenblads förslag är förtjent af ringaste upmärksamhet. H. Ex. Hr Frih. o. Landtm., erinrade att R. o. Ad. redan förklarat öfverläggningen vara fulländad samt förklarade derjemte att propos. å Hr Rosenblads förslag skulle hafva blifvit framstäld, sedan beslut om Utsk:s nyss framstälda hemställan blifvit fattadt; hvarefter Utsk:s berörde hemställan, uppå derom framställd propos. blef af R. o. Ad. bifallen. Då sedermera H. Ex. hemställde om R. o. Ad. bifölle
— Hvad deremot angår, att man skall iakttaga sin rätt emot alla, är derom icke fråga nu, utan endast att, i fall fordran blir 10 år gammal, densamma måste, på det att den icke skall dö ut, anmälas hos dem alla. Hvar och en bildad person torde äfven lätteligen inse, att om en eller flere ställa sig i borgen för en fordran, samt en 10:årig preskription eger rum, måste man anmäla sin fordran så väl hos den ene som den andre, i hvilket fall lagskipningen i högsta instansen också är fast, ty om jag antingen låtit en af löftes - Den 20 November. lil männen eller gäldenärerna, hvilket är detsamma, utstryka sitt namn eller försummat iakttaga preskription i afseende på dem, har jag äfven förlorat min rätt emot de andra, och jag får icke utkräfva mer än hvarje persons andel i beloppet. Gr. Lagerbjelke: Den åberopade Författn. af år 1848 rörer endast Privatbankerne. De flesta af våra Hypotheks-föreningar hafva ulgifvit obligationer på Tyska språket, hvilka icke äro förfallne till betalning förr än efter 40 år. Enl. detta förslag skall en skuld, sorn är förskrifven att betalas sednare än efter 10 år, påminnas, såvida den skall bibehålla sin exekutiva kraft, men det kan väl icke komma i fråga, att de Tyska innehafvarne skola fara till Sverige, för att påminna om betalningen af obligationerna. Icke heller kan man säga att genom ränleliqviderna skulden blifvit ändrad, emedan de uti sina bänder icke hafva någonting annat, än de pengar, de emot räntekupongerne hafva erhållit. I det ofullständiga skick, hvaruti förslaget sig befinner, anser jag att man genom antagandet af Utsk:s förslag skulle åstadkomma en ej så obetydlig, skada å krediten, till följe hvaraf jag äfven fortfarande anhåller om ålerremiss. Gr. Sparre: I all utländsk lagstiftning har man alltid antagit, såsom undantag, de bank-associationer eller Hypotheksföreningar, som der finnas, och lagen har icke handlat om annat än fordringar emellan enskilde.
Enevald hade fattat sitt beslut att åtfölja krigarne, mera för att hastigt komma in i deras seder och vanor, än för att för denna gång egentligen deltaga i striden. Han ernade sedan taga plats vid någon af de trupper, som voro förlaggda i Åbo. Huruvida något annat, än ståthållarens närvaro, bestämde honom för att vilja vistas just i Åbo, lemna vi tills vidare derhän. Från den näraliggande byn utmarscherade redan i god ordning, de troppar, som der rastat öfver natten. Under dagens lopp skulle de troligen stöta på bönderna som, anförde af Jacob Illka, nu lägrat sig vid Nokia. Fru Metta och hennes dotter stodo på trappan och sågo på de förbitågande trupperna. Fru Metta betraktade skådespelet temmeligen tryggt, ehuru icke fullkomligt fri från bekymmer. Sigrids kinder voro något bleka och hennes vanligen så lugna utseende förrådde oro. Ståthållarn och de öfriga herrarne hade redan slutit sig till knektarne. Fullständiga rustningar buros af få; af de fleste endast de vigtigaste vapenstycken. Enevald Fincke följde med fotfolket. När han tågade förbi Tannila bugade han sig djupt och sänkte sitt svärd för damerna. Nu skulle äfven herr Erik bege sig bort, för att upphinna de öfriga, och han slöt nu, med ett varmt famntag, hustru och dotter i sina armar. Fru Metta hade svårt att rätt vara lugn och sade: ”Gud bevare eder herr Erik då i gån emot sådana röfvare och vilda djur, som icke hafva försyn hvarken för hög eller låg. Käre herr Erik utsätt eder dock icke för de värsta ulfvarne. Afslå icke heller hvad jag af eder ber: bär dock denna lilla silkeslapp under harnesket, se, låt mig sticka in den här. Den är vigd och signad och hvarken pil eller svärd biter derpå, men om den skyddar mot böndernes klubbor det vet jag icke, så att J bör väl se eder före emot dem. Gud signe eder, käre herre, att J må komma oskadd ur denna svårighet.” Sigrid slöt sig snyftande till sin faders bröst. ”Nå nå, barn, icke förtjenar det så der mycket sorg, min lilla flicka.
Bolaget har, det oaktadt, icke af Staten fordrat ersättning för opåräknad^ Befäls ajiöaingqr, extrcitiedagar, vfr be tsco ninie rider in gars hastiga bor tgung, högre dagspenningar för arbetscornmenderingarna, proviant-förluster, stegradi forlöner och Verkets TjenstemannaCorps aflöning. Utan att granska summorna af alla dessa ersättningar, har i synnerhet vackt min uppmärksamhet denne sistnämnde ersättningsArtikeln: Verkets Tjenstemanna Corps aflöning för hälften af åren 1811, 12 och 13 samt 1814, uppgående till den betydliga summan af 89.221 Riksdaler. AflöningsStaten till CanalDirectionen och Betjeningen utgör således ej mindre än 71,- 376 Rd. 38 sk. 5 rst. årligen. Efter denna beräkning uppgår således Bolagets TjenstemannaCorps Aflönings Stat, på de till Canalens fullbordande ännu påräknade nio åren, till en summa af 642,391 Rd. 9 sk. 9 rst. Banco. Hvilken ofantlig summa, endast i aflöningar! Jemförom detta genereusa aflöningssätt med Södertelge CanalBolags hus - Den 2ä Joli f. rn. hållssamma. Ingen af Directeurerna der bar lön. En obetydlig resepenning best-ås d*m blott. Bolagets Mechanicu«, Kamererare och Secreterare, äro de enda som haf( va lönj och den för dessa sednare ganska obetvdlig. Det oaktadt hafva alla desse Bolagets Directeurer och Tjenstemän, som de fleste äro Actieägare, med hushållning handhaft Bolagets médel; med nit och Verksamhet drifvit Canalarbetet, i man af den arbetshjelp Directionen kunnat er håHaaJ vö-.
Samhällets fortfarande i sitt en gång antagna skick, måste anses såsom allenast utgörande, hvad som o vilkorligt bör påräknas; och att detta äfven är allt, hvad Rikets Ständer till en början borde bevilja. Sedan en derefter lämpad Bevillning vöre beslutad, att tills vidare utgå, synes mig att andra frågan bör blifva: hvad ökade anslag till förbättringar böra af Rikets Ständer anslås? Dervid företer sig en oafbruten vexelverkan emellan Folkets och Regeringens bemödanden till ändamålets ernående. Obetydliga förändringar i Samhällsskicket kunna stundom medföra stora ökade krafter hos folket, till skatternas afbördande. Ganska enkla förbättringar i Lagar och Författningar kunna vålla hos den skattdragande Allmänheten en benägenhet att draga bördorna, hvilken lättar mödan. Ett ögonblicks uppmärksamhet till folkets önskningar har ofta räddat en på godtycklighetens bana besinningslöst framrusande Styrelse; och rättelsen af några Magtens missbruk kan ofta återgifva en vacklande Thron det osvikliga stödet af ett förnöjdt folk. 168 Den 9 Ja nu a l ii. Derefter komma i ordningen dessa Statsutgifter, som rätteligen tillhöra hvad. nian kan kalla Statsluxe. Lyckligt det folk, sorn ser sig försatt i den ställning, att dess Representanter kunna dertill anslå andelar af folkets årliga besparingar. Der måste säkert en upplyst Styrelse med rastlöst nit följa alla folkets angelägenheter, och med sjelfförsakelse samt ädel menskokärlek vårda sig om medborgares frihet och trefnad. Men olyckligt det folk, hvars Representanter oeftertänksamt offra dess sista skärf till alla de obetänksamma företag, som af en magtlysten och allt sannt menniskovärde föragtande Regering skulle lättsinnigt affordra dem. Mätte aldrig en sådan Styrelsepersonal leda Fäderneslandets angelägenheter! Och om det en gång, såsom eli himlens straff, skulle blifva Svenska Folkets öde: delta folk, som är vandt, att icke sakna stora män och dygdige Regenter: mätte det då i gjne Representanter finna Medborgare, som icke sky faran, icke fördölja sanningen och icke tjena, utan veta att motstå förtrycket.
rMarit mad sin gladje fyllde hela rymdenw annu d l skogens ofriga s h g a r e tystnat. Men smlningom forandras stalnningen ofver dikten. Sommaren led, och naturen diiruppe fick en morkare skiftning. Bjornen bojade synas till, skogen var ej saker langre fijr getter och lam. Den aning om ofkd, som gripit &amp; wit db hon p l forsommaren forsta gtingen blicknde ut ofver de kalla b l l vidderna, kom nu tillbaka under mijrka ovaderskvtillar, d l hon satt vid elden, nled barnet p % sitt kna, och)) tankar vacktes ocb drefvos in mot djup i hennes inre, dem hon annars ej visste afw. Och s % koinmer det skarande slutackordet, dB Marit offrm lifvet for att radda sitt barn undan de vilda mannen .friin skogen. DB, i farnns ogonblick, tycker hon sig se ratt igenom allt det vilda och kalln i odemarken dar uppe - whennes lif ville det ha, det var inte sannt, att det varit vanligt forr, nar hon stod har, hennes lif ville det ha)) - De uttanjda reflexioner, som forsvaga slutintlycket af, En gamma1 historiaw, finnas icke har. I blB skogen)) ar, med sin enkla, storslagna tragik, ett litet masterverk. I wBriljantsmyckets ar ocksB vfirlyckans forganglighet grundtemat. Hiir ar det doden som hotm. Gripande skildrar forfattaren, ' hur lifvets strbm slnlningoln ur solljuset glider in under dodens kalla slagskugga. iUen det gor ett pinsamt intryclr, dB han sedan 19tter en leksak lp-t upp i detta morker och Anda in i dadsminuten hilla lifsillusionen vid malrt.
Maj t dä will i näder tilläta Rustoch Rothällarne, som et dcrtil upgifwit förftag angär, at, innan fastställande deraf sker, genom wista Depuwraäe fä hos Kongl. Majis Befallningshafwande andraga om de, utan deras kännbara lidande och stada kunna den föreftagne förändringen werkställa, samt yttra sig angäende tiden pä kwilken, efter de gamle unistn-merne blifwit obrukbare, den nya monkan anläggas. Det är nied den fulla ofwertygelse, at Hans Kongl. Maj:t, af LandsFaderlig kärlek och omsorg för sine undersätares wäl icke stall tweka, at genom en dylik försäkran gifwa et ytterligare' prof af desta sina ädla tänkesätt, jag kar 'wägat utbedja Högloft. Ridderstapets och Adelns granstning i detta ämne. E kulle mitt anförande finnas förtjena nägon upmärksamket torde detsamma böra af allmänna Beswärsoch Oeconomis Utstottet granffas. Stockholm dcir 15 Junck 1809. Lträle. Den 19 Klinik. 841 Kem>ttc-rgcle8 til Allmänna Beswärsoch Oeconom ie-Utsiottet. Friherre vo» 6u8t?li<, hade in lenurat et Dictameu, hwilket uplästes sä ledande : Wid de Bewillningar ftin usqätt, har Jordbrukaren fatt widkännas i synnerhet en felaktig delning pä utsiylderna, af den orsak at hans förmögenhet alltid blifwit ansedd i mon af bans sasia ägendom.