Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det andra Ilin - 24 diet, som möjligen skulle kunna uppslå, eller i afseende på beklädnaden, är af mera inflyta tile på förslagets antagande, så länge nuvarande beklädnadssätt fortfar, ty det är naturligt, att hvarje gång båtsmännen uppfordras, är det rotehållarnes skyldighet att bestå båtsmännen någon beklädnad och det blefve således en tunga för rotarne, om uppfordring till exercis skedde oftare, än den nu sker Lill handräckning; men som Eders Kongl. Maj:t i nåder gillat förslaget om båtsmansbeklädnadens öfvertagande af kronan, så och derest Rikets Ständer, med godkännande af samma förslag, anvisa dertill erforderligt anslag, förfaller äfven detta hinder, livi 1 ket i motsatt fall högst betydligt motverkade förslaget om bätsmanshållets användande såsom stamtrupp för sjöbeväringen och serskildta uppfordring för exercis.” ”Det tredje af de hinder, som möjligen kunna framställas, är det, huruvida den för flottans arbets-kraft påräknade personal af båtsmanshållet genom båtsmännens användande till stam för sjöbeväringen och denna stams exercerande såsom landttrupp, skulle komma att minskas; men detta hinder synes mig kunna häfvas derigenom, alt exercisen till en del lämpas efter och verkställes i sammanhang med uppfordriugarne.” ”Förutsatt således att dessa hinder, och möjligen flera af mindre betydenhet kunna häfvas, får jag i underdånighet föreslå, att såsom stamtrupp för allmänna sjöbeväringen må, under namn af marin-bataljoner, få påräknas följande antal manskap, nemligen; 1 Bataljon i Hernösand, innefattande såsom stam: Irsta Norrlands Ira båtsmans-koinpagnie 141. Irsta Södra Roslags d:o 125. Irsta Norra Roslags d:o , . 125. Östergöthlands koropagni 194. Tjusts d:o 118.
Stad nyss förut varit hemsökt af en svårt härjande farsot och derigenom ådragits ganska betydliga utgifter, för hvilka den nödgats skuldsätta sig, och då detta samhälle, hvars befolkning till en del för det närvarande befunne sig i saknad af både tak öfver hufvudet och arbetsförtjenst, icke förmådde lemna de brandskadade den skyndsamma hjelp, som erfordrades, synnerligast för dem, hvilkas industriela verksamhet blifvit afbruten, Kongl. Maj:t, till lindring i möjligaste måtto af berörde eldsvådas följder, täcktes låta anordna ett belopp af 20,000 R:dr för att, genom den inom Staden utsedda nödhjelps-kommitté och under kommitterades gemensamma ansvarighet för återbetalningen, utdelas såsom räntefritt förlagslån under vissa år åt sådane bland Stadens handlande, fabrikanter, handtverkare och öfriga näringsidkare, som, i följd af eldsvådan, saknade utvägar att sin rörelse fortsätta; och har Kongl. Maj:t, i betraktande af dessa utaf Kongl. Maj:ts Befallningshafvande anförda omständigheter och förhållanden, i Nåder föreslagit Rikets Ständer, att ett förlagslån af 20,000 R:dr måtte för ofvannämnde ändamål varda Staden Jönköping beviljadt under samma vilkor, som stadgades för det vid enahanda förhållanden Staden Christianstad genom Kongl. Brefvet den 23 Juli 1847 tilldelade förlagslån, nemItih. lill R. St. 4 Samt. 1 Afd. 31 lläfl. 2 to Stals-Ulskotlets Utlåtande, N:o 90. ligen: att lånet finge räntefritt innehafvas under 2:ne år från lyftningsdagen, hvarefter en tredjedel af kapitalet, jemte fyra procent årlig ränta, skulle vid slutet af hvart och ett af de nästpåföljande 3:ne åren återbetalas.
Enär den af Kongl. Maj:t föreslagna tidpunkt för tull-lindringarnes upphörande, enligt Utskottets tanka, medgifver tillräckligt rådrum till utförande af de handelsföretag, som på nu gällande sladganden kunna grundas, samt något behof af successiv öfvergång från det exceptionella stadgandet sedermera desloinindre torde förefinnas, sorn lullsatserna å de förnämsta handelsartiklar, hvilka här äro i fråga, enligt Utskottets åsigt, böra samtidigt och i motsvarig mon nedsättas, hvarigenom den befarade öfverdriften af importen under sista året af tull-lindringarnes tillvaro förekommes, Utskottet jemväl anser den af Kongl. Maj:t föreslagna tidpunkt för vidtagandet på en gång af ifrågavarande förändring fullt ändamålsenlig; och hemställer Utskottet alltså, att Rikets Ständer måtte, i enlighet med Kongl. Maj:ts förslag, besluta, att de i 24 § af underrättelserne till gällande tulltaxa Sven ska sjöfarten på aflägsnare orter beviljade förmoner af lindring i tull Bevillnings-Utskotlels Betänkande, As S 7 samt handelsoch sjöfartsafgifter skola från och med början af år 1833 helt och hållet upphöra. 1 don ordning artiklarne i taxan förekomma vill Utskottet till behandling upptaga frågan om en mot tull-lindringarne svarande nedsättning i nu stadgade införselsafgifter å ej mindre de uti Kongl. Maj:ls nådiga skrifvelse omförmälda artiklarne Kaffe och Socker, än äfven å artiklarne Årrak och Rumm, Hudar, oberedda, Ris, oskalad eller s. k.
Ex prolocollo, E. Helling. STOCKHOLM, ecksteinska boktryckeriet, 1848. Kongl. Maj:U Nåd. Ankom till Exp, Ulsk. den 3 Jan, kl. 5 e. m. KonglMaj:ts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående Inqvarterings-sly Idig heten i Stockholm; gifven Stockholms Slott den 20 December 1847. Med anledning af Rikets Ständers, vid Riksdagen år 1810 och påföljde Riksdagar, gjorda underdåniga framställningar om ordnande af slä dernes inqvarterings-besvär, enligt den allmänna grundsats, att kostnaden för garnisonerade truppers inqvartering borde drabba statsverket, och endast förbindelsen alt förse befäl och manskap med så kallad servis, eller sängar, sängkläder, ved och ljus, tillsvidare städerne fortfarande åligga, dervid Rikets Ständer tillika erkänt behofvet al en särskild inqvarterings-författning för Stockholm, hvarest högre hyror och öfrige lokala förhållanden gjorde förändrade föreskrifter nödiga, öfverlemnade Kongl. Maj:t, vid början af 184-0 och 1841 årens Riksdag, i nåder till Rikets Ständers pröfning särskildt utarbetade förslag till inqvarferings ordningar, ej mindre för Stock holms stad, än för städerna utom densamma, åtföljda af vedel hörandes deröfver afgifna underdåniga yttranden; äfvensom och enär, hvad Stockholm angick, fråga blifvit väckt derom, dels att stadens inqvarteririgs-skyl dighet blefve inskränkt till den egentliga garnisonen, af hvilken vakt och vård inom staden besörjes, dels ock alt, till ytterligare lindring för inqvarterings-gifvärne, åt Svea arlilleri-regimente mätte beredas förmånen alt, lika med öfriga härvarande garnisons-regimenlen, komma i åtnjutande af kaserner på statens bekostnad, Kongl. Majit härpå fästade Rikets Ständers uppmärksamhet med hänseende till de nya utgifter, som derigenom för statsverket föranleddes.
Majits och Rikets Krigs-kollegium blifvit till Styrelsens disposition öfverlåtet, är i så dåligt skick, att det ej kan på- eller tillbyggas, men den plats, som af detsamma upptages, är för den nu ifrågavarande byggnaden särdeles lämplig, helst der lemnäs tillfälle att få expeditionsrummet och vaktknektarnes bostäder förlagda inåt fängelsets yttre gård med ingången derifrån, samt Direktörens bostad afskiijd från denna gård med utgångar nedan vallmuren, helt och hållet utanför fängelset, hvarigenom hans tjenstefolk i möjligaste måtto kan för hindras komma i beröring med fångpersonalen, i underdånighet föreslagit att den nu ifrågasatta nybyggnaden måtte få uppföras på den plats, sorn nu upptages af det gamla Corps de gardet, och att detta således måtte nedrifvas och borttagas; Och har Styrelsen anhållit att de för ifrågavarande byggnadsföretag erforderliga belopp, som uti de af Styrelsens Byggnads-kontor uppgjorda kostnadsförslag beräknatsatt uppgå för cellbyggnaden till 30,000 och för bostadsbyggnaden till 20,000, eller tillsammans 50,000 R:dr R.rnt, måtte, så snart ske kan, varda till Styrelsens disposition anvisade, på det dessa högst maktpåliggande byggnadsföretag, som äro afsedda att till största delen genom fångar utföras, må kunna med det snaraste taga sin början. Med föranledande häraf vill Kongl. Majit nu föreslå Rikets Ständer att kostnaden för omförmälda för fångvården nödiga byggnadsföretag må med de till fångars vård och underhåll anslagne medel få bestridas. Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. CARL. Louis De Geer. Kongl. Majis Nåd. Proposition N:o 2. 3 didrag af Protokollet Öfver JustitieDepartementsÄrenden, haltel inför Hans Maj:t Konungen uli Stats-Rådet ä Stockholms Slott den 4d Oktober 4859. i närvaro af , Hans Excellens, Herr Justitie-Stats-Ministern Friherre De Geer, Hans Excellens.
Det extra Anslag, 83,333 R:dr 16 sk., som Rikets Ständer vid 1823 och 1830 årens Riksdagar beviljat till en vattenledning vid Carlscrona, har ifrån Riksgälds-Contoret blifvit lyftadt åren 1834 och 1835. Ehuru Rikets Ständer vid anslaget fästat det vilkor, att serskild redogörelse derför borde afgitvas, finnes dock i Förvaltningens af Sjö-Ärenderne Hufvudböcker icke någon serskild räkenskap öfver dessa medel; men utaf Carlskrona Stations Hufvudböcker för åren 1834 och 1835 upply - 126 — ses, att af anslaget blifvit för vattuledningen till materialiers inköp och dervid förefallne extra utgifter använde 63,311 R:dr 3 sk. 7 r:st., och inbegripas sålunda de återstående 20,022 R:dr 12 sk. 5 r:st. bland de medel, hvilka Förvaltningen vid 1835 års slut utbalancerar såsom contant behållning. Sedan Rikets Ständer, vid 1834 års Riksdag, på anförde skäl, afslagit ett utaf Kongl. Maj:t genom Nådig Proposition äskadt förökad t anslag till vattuledningen vid Carlskrona, har Komd. Maj:t, uti Nådigt Bref den 13 Mars 1835, befallt att all åtgärd till verkställande af vattulednings-arbetet skall tills vidare inställas. Styrelsens för Ekeplanteringarne räkenskaper, hvarvid Revisorerne icke haft något att erinra, äro för åren 1834 och 1835 granskade i Kongl. Kammar-Rätten, med anmärkningar, samt redovisa Inkomster och Utgifter sålunda: Debet. B al ance från föregående året: Behållningar 3,533:33. 5. 2,080:25.10. Inkomst: Kongl. Balance till påföljande äret: Upphandling Planteringsoch Åkerbruks-kostnader Reparationsdito Reseoch Tractamentsdito
Förkl. 157.) Revisorerne hafva anmält, att Kongl. Maj:t, genom Nådigt Bref den 11 Januarii 1827, af Gunst och Nåd frikalla! f. d. Majoren J. Uggla ifrån en genom Kongl, Kammar-Rättens af Kongl. Maj:t den 29 Mars i825 fastställda Utslag Majoren ådömd, redan inbetald, ersättning 108 R:dr 24 sk., för Knanan tillskyndad förlust på leverance af grått kläde för Svenska Armeens i Norrige behof år 1814» samt likaledes, af Gunst och Nåd, den 5 Julii 1827 befriat Öfverste-Lieutenanten och Riddaren El. Norlin ifrån utbetalning äf 354 32 sk., hvilka Öfverste-Lieute nanten, genom Kongl. Kammar-Rättens Utslag d. 5 Oct. 1826, blifvit skyldig känd att ersätta Krigsfonden, enligt liquid å uppburne aflöningsföräkott för September månad år 1814» oc^ såsom en del af den ba« lanee, hvarföre aflidne Regements-Gommissarien Grönqvist häftat; hvarigenom Statens tillgångar blifvit minskade. Då, genom dylika restitutioners och eftergifters beviljande hädanefter, Statens tillgångar förminskas, har, lill förekommande deraf, Utskottet funnit sig böra hemställa att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det restitution eller eftergift af medel, som, i följd af laga kraftvunna beslut, till Statsverket ingått eller dit böra ingå, icke må i annan ordning beviljas, än Författningarne bestämdt stadga och förmå. §•4. I anledning af hvad Kongl.
Allmogen lärer att inse nyttan af stora och rymliga hus. 11 Stängseln består på slättbygden, der tillgång på sten saknas, för det Westa af jordvall, ofta försedd med pilplantering, men deremot i skogslrakterne till största delen af stengård och risgärde. 6- Fabriker å Landet. Ellofva Garfverier, hvarvid 4 3 personer sysselsättas; Tre Klädes-fabriker, hvilka lemna arbete åt io personer; Två Lerkärls-fabriker, oberäknad den vid Stenkohls-grufvan anlagde, med sysselsättning för 4 personer, några Oljeslageri^’, Tegelbruk och Vadmals-stampar, vid hvilka inrättningar 22 personer erhålla arbete; utgörande tillverknings-värdet vid samtelige Fabriker och Inrättningar å Landet i5,i86 R:dr Banco. Helleslröms Pappersbruk har nu blifvit nedlagt. För Saltpeter-tillverkning är jorden icke tjenlig, hvarföre ock sådan tillverkning icke eller inom Länet äger rum. Höganäs Stenkolsverk fortfar att vara en betydlig näringskälla för orten deromkring. Vid sistlidne års slut uppgick antalet af de personer, hvilka vid detta Verk ägde sysselsättning och uppehälle, lill 1,237, hvaraf voro 346 Grufve-arbetare och 58 fiskare. Sedan afsättning år i83o saknades med tillverkningen af eldfast Taktegel, bär en Lerkarls-fabrik blifvit anlagd och kostnaden dertill uppgått till 29,800 R:dr; hvarförutan, under de sista Feni åren, Fyra Ångmachiner med tillhörande hus blifvit för Grufvudriften inrättade med en kostnad af 152,ooo R:dr; tvenne nya Schact nedsänkte, hvilket kostat 59,800 R:dr, samt en jernväg anlagd med kostnad af 14,700 R:dr, allt Banco.
Jag yrkar således bifall till inbjudn. med det tillägg, jag vågat föreslå. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum komme att fortsättas på eftermiddagen kl. 6. II Ex. Hr Gr. af Wetterstedt: Mig tillhör icke att tolka en annan talares ord, isynnerhet som han, derest han filmer det nödigt, icke lärer underlåta att sjelf tolka dem och bättre, än jag kunde göra det; men då ett yttrande af (såsom jag vill minnas) Gr. Horn här blifvit af en annan värd ledamot, Hr v. Hartmansdorff, upptaget, likasom skulle detta yttrande, att R. o. Ad. genom utgången af förra voteringen i detta ämne hade lagt band på sig alt antaga BondeStrs nu förevar, inbjudn., kunna tolkas så strängt, att det borde anses innefatta, det all öfverläggning i ämnet vore R. o. Ad. afskuren, så tror jag mig kunna och böra, såsom jag hoppas, med Gr. Horns instämmande förklara, det jag ej kunnat latta Gr. Horns yttrande i sådan mening. Jag går så långt, att jag tror, det Hr v. Hartmansdorff sjelf ej kunnat anse meningen vara sådan, emedan såväl Gr. Horn som de, hvilka delat hans tanke, yttrat sig ganska fullständigt i ämnet och således tillfyllest ådagalagt, att detta icke var Gr. Horns mening. Jag kan likväl icke afhålla mig att säga, att med mindre den contrapropos:n, som, då della ämne förra gången förevar, först bestämdes genom votering och sedan vann vid andra voteringen, icke endast var ett ordspel, och det var den icke för mig, då jaglade min röst för denna contrapropos., så måste deraf följa, att, sedan BondeSt. undanrödjt det hinder , hvilket R. o. Ad. då förklarade vara det enda, som afhöll R. o. Ad. att antaga BondeSt:s inbjudn., åtminstone en moralisk förbindelse att antaga BondeStls inbjudn. nu åligger den dåvar. majoriteten.
Jag har vågat kalla hvad jag kundé komma alt anföra för upplysningar, ly jag är fullt öfvertygad, det för att lugna den känsla af ”bestörtning”, som lagförslagen skulle hafva väckt, och hvaraf Hr Rääf velat gifva ”ett sanni uttryck”, ej skall tarfvas annat, än en enkel framställning af de förhållanden hvilka, under den ifver, hvarmed partisinnet olyckligtvis fått bemäktiga sig denna fråga, som minst af alla synes egnad till föremål för sådant, dels från början ofrivilligt förbisetts af dem, hvilka kunnat vara eller blifva bestörte, dels sedermera undanskymts för dem, man velat hafva deltagande i bestörtningen, genom ett ordsvall om samma partisinnes öfriga favoritämnen. En talare bland dem, som yttrat sig under diskussionen d. 18, har, under instämmande för öfrigt uti Hr Rääfs åsigter, gjort strafflags-förslagels upphofsman åtminstone den rättvisan, att anse dem icke hafva åsyftat annat än detsamma, som han och de med honom liktänkande, nemi. att förekomma, det icke behofvet af sjelfförsvar måtte inträda genom ett lagligt slralTlöshetstillstund, hvilket förmenats redan hafva tillkommit genom frånträdande af de gamla slraffsäitens tillämpning och yttrat sig genom brottens betydliga tilltagande. Han har härigenom återfört frågan lill att omfatta allenast olikheten af medel för ett gemensamt ändamåls ernående; och de ordbubblor, hvilka för öfrigt blifvit frikostigt utkastade att lysa i partisinnets vanliga färger, såsom häntydningar på biafsigter, kunna, sedan de i följd af sin natur upplöst sig, ej fordra ens att ihågkommas. Hvad, troligen för knalleffektens skull, i Hr Rääfs anförande sparats till slutet kan jag dock ej underlåta att, innan jag öfvergår till de egentliga sakförhållandena, särskildt upptaga, då jag på sitt sätt finnes deruti personligen inblandad.
Ad. bör bifalla Riddarh.Utsk:s hemställan. R. o. Ad:s belåtenhet med arbetet nttryckes i sådant fall icke genom ett visst penningehelopp, utan genom ett vedermäle af R. o. Ad:s tillgifvenhet och aktning, uppå hvilket, enl. hvad man bör kunna vara förvissad om, en sådan ledamot af R. o. Ad., som Frih. Bennet, sätter vida högre värde än på en peuningesumma, om den än mycket öfverstege medaljens verkliga värde. Jag anhåller således, att Riddarh.Utsk:s hemställan i denna punkt måtte bifallas; men skulle R. o. Ad., på sätt Hr Adelborg föreslagit, återremittera frågan, så anhåller jag, att Riddarh.Utsk. måtte föreslå en vida högre summa, än den Hr von Hartmansdorff angifvit, för att användas till anskaffande af en lämplig äreskänk åt Frih. Bennet. Hr von Hartmansdorff: Jag hade trott Riddarh.Utsk. hafva genom sitt förslag åsyftat, att Frih. Bennet icke skulle vidkännas någon förlust medelst utförandet af det arbete, han för Riddarhusets prydnad verkställt. Sedan jag nu hört, att den föreslagna medaljens värde icke motsvarar detta arbete, instämmer jag helt och hållet i Hr Adelborgs mening, att R. o. Ad. bör gifva en så tillräcklig äreskänk, att han fullt betäcker Frih. Bennets omkostnader och mera dertill. Derföre vill jag gerna medgifva en återremiss till Riddarh.Utsk., så att det må kunna föreslå ett lämpligare vedermäle af Adelns tacksamhet än ifrågavar:de medalj, hvars öfverlemnande åt Frih. Bennet jag på förut anförda skäl funnit ej höra ega runi. Gr. Mörner: Jag måste erkänna, att jag finner, det man trädt grannlagenheten något för nära genom den konversation, som i detta ämne upstått. Jag för min del tror, att Frih. Bennet, hvars artistiska kunskaper ingen lärer vilja bestrida, visst icke sätter något värde på det peknniära vedermäle af R. 96
De med ett sådant arbete förenade svårigheter, hvartill jemväl hör språkets nyare utbildning, kunna ej undfalla någon, som haft tillfälle att erfara, hvad det betyder att redigera lagar; och då dertill kommer, att i flera af de speciella författningarna finnas stadganden, stridiga sinsemellan eller emot lagen samt utgående från helt andra principer, än de för lagen rådande, och med hvilka de icke stå i analogisk förbindelse, samt att redactörerna väl ej borde förbjudas att sådant anmärka och rätta, skall man snart öfvertyga sig derom, att i samma mån den föreslagna codificationen framgår, skall den gamla lagbyggnaden mer och mer sönderfalla; att ett arbete kommer att framalstras, vittnande åtminstone i det yttre om en alldeles ny skapelse, samt att detsamma ändock alltid skall framställa ett osammanhängande brokigt lappverk, som icke uppfyller ändamålet eller tillfredsställer det allmännas behof. Sådant har jag föreställt mig resultatet af LagUtskrs förslag, och troligen skall jag med mitt omdöme icke stå ensam. Skulle jag dock hafva misstagit mig, och kunde något nyttigt uträttas på den bana, Utsk. anvisat, så önskar ingen högre än jag, alt allmänheten må derom öfvertygas. Bästa tillfallet dertill är, att Utsk., hvars sysselsättning med annu oafgjorda partiella lagfrågor numera torde vara mindre betungande, företager sig att under de troligen återstående månader af denna riksdag, efter uppgifna planen, utarbeta codifieation af blott en eller två balkar till modell för en blifvande codifierings-coinmitte; och får jag i detta ändamål till Ulskrs behandling företrädesvis recommendera Byggn.- och Missg.-b:na. Men antagom, alt ett sådant lagverk, som Utsk. önskar, verkligen kunnat sammanbringas, och att det inedhunnits på den, efter mitt omdöme, alldeles otillräckliga tiden af fem år; antagom äfven möjligheten, att det då befunnes i det skick att kunna genomgås och granskas; hvad blefve väl följden deraf?
Jag kan icke föreställa mig, att saken kommit i det bakvända skick, om jag så får säga, att Ständerne behöfva begära särskild propos. till lagförändringar eller förklaringar. Ständernes ändamål är att begära, det K. M. täcktes utfärda förslag. Propostn kommer af sig sjelf. Om Frih. Cederströms förslag skulle gå igenom, så stodo vi på samma punkt, som när vi böjade; ty skulle frågan ytterligare behandlas särskildt som lagfråga och särskildt som ekonomiskt mål, så ser jag ej, huru det skulle slutas. Jag förnyar min anhållan, alt R. o. Ad. icke måtte återremittera betänk., emedan derpå ingenting är alt vinna. Hr Hjerta, Lars: Jag beklagar, att jag af de flera skäl, som här utaf åtskilliga ledamöter på andia sidan blifvit framställda, ej kunnat finna mig föranledd att instämma i deras önskan om bifall lill betänk., ulan att jag tvertom vid detta tillfälle måste instämma uti den mening, sorn af H. Ex. Hr Gr. Posse blifvit yttrad. Jag handlar härvid i öfverensstämmelse med hvad jag förut några gånger under riksdagen uttalat, nemi. att jag anser det vara R. St:s ovillkorliga pligt att, i samma mån de fordra sträng räkenskap af Styrelsen, dertill de äga bade rättighet och skyldighet, gifva Styrelsen ett stöd, då hon begär det, genom alt uttala den generella riktning, i hvilken de önska att Stv ' *f Den 17 Juni f. m. 3.3 Styrelsen måtte framgå. Det tior jag ej, att Ekon.bitsk, tillräckligen gjort vid detta tillfälle. Man kan vissei ligell af Utsk:s betänk sluta, såsom Frih. Hamilton nyss anfört, att R St. och nationen önska och redan länge önskat någon näringsfrihet; men dervid har man yttrat sig alltför ofullständigt och uti så allmänna uttryck, som jag icke tror hufva varit behöflig t. Det ligger i makten af vissa grundsatser, sorn äro på förhand anordnade af den eviga rätts isan, alt de till slut måste tillkämpa sig allmänt erkännande. Så är det med näringsfriheten, och så förhåller sig äfven med pressens frihet.
1. hvartill kommer en år 1853 verkstäld afskrifning af en osäker fordran 129: 16. 2. 2,031: 37. 3. hvadan behållna tillgången vid 1854 års slut utgjorde R:dr 3,078: 47. 6. deruti likväl osäkra fordringar ingå till belopp af 599 R:dr 6 sk. Af fondens hos Riksgälds-kontoret ägande kreditiv hade i och för lånerörelsen be gagnats: år 1853 R;dr 37,950: oell år 1854 , » 32,020: Med anledning af gjord underdånig framställning angående de omgångar och kostnader, som förmenades vara förenade med begagnandet af den innehafvare utaf inhemsk ujl medgifna låne-rätt uti ulldiskont-fonden, hade Kongl. Maj:t, genom nådigt bref den 6 April 1852, tillåtit, att innehafvare af inhemsk ull, hvilka åstundade att vid ullmarknaden i Norrköping sådan ull i nämnde fond belåna, tillsvidare ägde att till den Ledamot hos Kommersekollegium, som Kollegium borde utse att för berörde ändamål, å Kollegii vägnar, marknaden öfvervara, inlemna de, för erhållande af dylika lån, i ulldiskont-reglementet föreskrifna handlingar, samt, i händelse vid den pröfning af dessa handlingar, som af nämnde Ledamot då borde verkställas, någon anmärkning mot desamma icke förekomme, å Kollegium i stadgad ordning utställa invisningar inom beloppet af lånerätten för det pantsatta ull-partiet, hvilka invisningar bemälte Ledamot vid marknads-tillfället hade att till inlösen af Kollegium acceptera.