Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För det första ansåg jag olagligt, att Riddarhusets fonder användes till aflöning åt sådana tjenstemän, och för det andra ansåg jag det vara olämpligt , till och med kanske i flera fall ledande till oreda och andra betänkliga följder, om allmänheten skulle höra, att R. o. Ad. tillåter att ur sitt sköte ett sådant offentligt uppgifvande af våra förhandlingar sker, hvilket sedermera måste ligga till grund för begreppet, icke allenast om våra beslut utan äfven om tillståndet 12 H. II 82 Den 15 Aug u s 1 i f. m. af våra protocoller. Om det nu liander, att desse referenter uppfatta målen på ett mot våra prolrr stridande sätt, så ar den oformlighet begången, att R. o, Ad. gifvit en bestämd auctorilet åt begge dessa stridande uppgifter. Det är på grund häraf jag motsatt mig att så skulle tillgå, sorn R. o. Ad. med en ringa majoritet beslutat, och jag hoppas , att sådana svårigheter för Verkställigheten af samma beslut måtte inträffa, att förslaget förfaller. Såsom bänkman för denna bänkmans-afdelning får jag dessutom protestera mot det intrång, som skulle göras, 0111 en eller flere referenter — ty så lydde R. o. A rits beslut — skulle få sin plats på någon af bänkarna, och företrädesvis på den andra bänken, som man behagar föreslå; ty jag vill för ingen del att det skall heta, att det är andra bänken inom Riddarhuset, som har sådana referenter för debatterna härstädes. Dessutom är andra bunken ej mer än tillräcklig, 0111 alla ledamöter, som hafva sina platser på densamma, sig samfäldt infinna. Ett ytterligare skäl, hvarför jag ej vill att dessa referenter skola hafva sin plats nere i salen, är, att då jag visserligen inser det rätta deruti, att ingen skilnad göres emellan frälse och ofrälse personer, så är det likväl stridande mot våra former, att personer, icke tillhörande vårt Stånd, har inträda och få rum under öfverläggningarna. Platser pä läktaren äro redan ål referenter anvisade, neli jag begär alt R. o. Ad. malte bifalla, att de personer, som kunna anmäla sig som referenter, få platser sig tilldelade på läktaren hädanefter som hittills.
Vilhelm: Dansen är slut, och svalklystna par skola tränga in på vårt område. Där är redan ett. Klara: Och vi tränga oss helt enkelt u t. Vilhelm: Nej, inte än, jag ber er, inte än! Hvad har ni nu i danssalen att g ö r a? Klara: Mamma skall sakna mig. Vilhelm: Hon låter väl ändå inte trumma från läktaren efter er. Klara: Hvem vet I Vilhelm: Då spelar jag den oärlige upphiltaren. Jag behåller. Klara: Tyst! De svalksökande där borta bli allt flere. Den brunetta där är mycket vacker! Vilhelm; Hvad säger n i! En pingstros! Min smak. Klara (hastigt): Den känner jag! Vilhelm: Ännu inte alldeles! Fatalt! Det drar långt o m, innan dessa blossande kinder hinna afkylas. Klara: Men vi ha redan svalkat oss nog! Vilhelm: Svalkat? Inte jag! Klara: Ja, ni hettar upp er mer och mer, då ni talar o m Melanie. Ni hyser ännu agg till henne! Vilhelm: Nej nej — tvärtom! Jag skulle gärna vilja skänka henne en tacksamhetsadress i sammetsportfölj, därför att h o n inte tog mig. Om man gifter sig af kärlek för att efteråt finna, att man tagit fel på person, det måtte vara en skön upptäckt! Det är precis, som om man trodde sig ha köpt ett etui med briljanter och efter hemkomsten uppdagar, att kiselstenar ligga bäddade på den blåa atlasen. Och här i mitt fall: om Melanie blifvit min hustru, skulle jag inte blott med bestörtning ha insett, att hon inte var den, jag tagit henne för, jag skulle till på köpet nödgats känna, att jag gift mig » på sidan ». Klara: Gift sig på sidan? Så lustigt! Vilhelm: Inte så särdeles! För den, som det träffar! Om jag hade upptäckt, att alla egenskaper, som jag trodde mig älska hos Melanie, voro att finna, inte hos henne, men dock bra nära på sidan! Öm jag en dag kommit till den vissheten, att jag inte älskade min husfru, utan min — svä- gerska! Ty, ni vet det, jag älskar er! Klara: Och det säger man så mellan en polka och en fransäs?
Ingen Riksdagsman må kunna under tilltal ställas eller sin frihet beröfwas för dess gerningar och yttranden uti Riks-Stånden, dessas gemensamma sammanträden eller något Riksens Ständers Utskott, utan att det Stånd, till hwilket han hörer, sådant tillåtit genom ett uttryckligt beslut, deruti fem sjettedelar af Ståndets wid omröstningen in Pleno tillstädeswarande Ledamöter instämt. Ej eller skall någon Riksdagsman kunna förwisas från den ort, der Riksdag hålles. 1809: Upstå, antingen hos Riksens Ständers Plena gemensamt eller uti något af Riks-Stånden, betänkligheter at antaga hwad Stats-Utskottet tilstyrkt uti det, som rörer antingen Statens reglerande eller Bewillningens derefter lämpade hela belopp, eller hwad til Riksgälds-Contoirets Utgifter och Inkomster hörer, eller grunderne för Riksgälds-Contoirets styrelse och förwaltning, då böra de skäl anföras, på hwilka sådane betänkligheter sig stödja samt meddelas Stats-Utskottet, som derefter tage Ärendet under ytterligare öfwerwägande. Anser Stats-Utskottet sig icke kunna afwika ifrån des redan afgifne yttrande eller instämma uti Riksens Ständers eller et serskildt Stånds tankar, utnämne då Utskottet Deputerade, som uti det eller de Stånd, der betänkligheter upkommit, företräda och närmare uplysa förhållandet. Förblifwer något Stånd ändock wid den mening, det förut fattat, afgöres saken efter tre Stånds beslut. Stanna twå Stånd emot twå, då skal Stats-Utskottet förökas med så många Ledamöter utaf Riks-Stånden, i wanlig ordning walde, at de blifwa tretio af hwarje Stånd.
Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt H, Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder icke afgifvits något annat bestämdt yrkande, än om bifall till g:n, blef propos. derå framställd och med ja besvarad. § 36. Tillkännagafs vara antagen af MedStm och bifölls. S 37. Tillkännagafs vara antagen af MedSt:n, af BorgareSt:t med utbyte af orden »kyrkooch skolråd» till »kyrkoråd och skolråd», samt bifölls. g 38 enl. Utsk:ts förslag. Tillkännagafs vara antagen af MedSt:n samt bifölls. S 39. Tillkännagafs att PresteStrt bifallit gm, samt att BorgareStrt antagit densamma med utbyte af orden »kyrkooch skolrådet» till orden »kyrkorådet, äfvensom skolrådet», och med uteslutande längre fram i gm af orden »på kyrkooch skolrådets framställning». gm bifölls. § 40. Tillkännagafs att PresteSt:t bifallit g:n samt att BorgareSt:t antagit densamma med tillägg i mom. 1 af orden »hvad kyrkan angår» efter dessa ord »Utgiftsoch iukomstförslagen», och med utbyte i mom. 2 af orden »kyrkooch »skolrådet» till »kyrkorådet». gm bifölls. § 41. Den 10 Oktober f. flj. 119 Tillkännagafs vara antagen af MedSt:n, af BorgareSt:t med förändring af orden »kyrkooell skolrådet» till »kyrkorådet». g:ii bilölls, § 42. Tillkännagafs att PresteStit bifallit §:n, samt att BorgareStit' derom fattat följande beslut: »Mom. 1 antogs med utbyte af orden »kyrkostämman meddelar» till orden »som kan varda meddelad». Mom. 2 antogs. Mom. 3 gillades, med tillägg i början efter ordet »Revisionsberättelsen» af orden »öfver kyrkans räkenskaper och förvaltning».
Ah, den snälla moster Lisen, om hvilken LISEN. BJÖRNKLO. Gertrud talat så ofta! Gertrud är dum, ja, det är hon. Herre je! _________ Jag är inte snäll jag tycker inte om er Hilma! (Slänger igen dörren. Björnklo skrattar). Tolfte scenen. BJÖRNKLO. HILMA. Redan kommen! (Tar af sig hatten). BJÖRNKLO. HILMA (från fonden). stark, och dessutom hade jag ännu ett skäl att infinna mig tidigt. HILMA. Ja, längtan efter min fästmö blef mig för nyss? Men hvad var det som väckte din munterhet BJÖRNKLO. konversation. Moster Lisen. Vi hade en mycket originel HILMA (sätter sig). alltid svagt, och nu är hon mer orolig än vanligt. Hösten är hennes sämsta tid. Men hvar är Gertrud? BJÖRNKLO. HILMA. Min stackars syster! Hennes förstånd är ett par uppköp toiletthemligheter. Hon kommer straxt. Hon skulle bara göra hennes frånvaro; den ger mig tillfälle till ett samtal mellan fyra ögon med tante. HILMA. Nå, på det hela taget är jag rätt glad öfver BJÖRNKLO. Med mig? Har något inträffat? Ja, och nej, det beror på uppfattning. Du gör mig nyfiken. (Gör en geste. Hilma BJÖRNKLO. HILMA. BJÖRNKLO. och Björnklo sätta sig). ett charmant ord, ett slags frimurareformel Det fins ett ord i vårt språk, som heter takt, emellan personer af verld, som gör att de kunna afhandla de ömtåligaste ämnen utan att såra de ömtåligaste öron. HILMA. Du menar ? »förflutet» bakom sig. Att de flesta män vid 35 års ålder ega ett HILMA. BJÖRNKLO. Valborg Lindén . värd. Tantes skarpsinnighet är verkligen beundransHILMA (stiger upp). BJÖRNKLO (förvånad). HILMA. BJÖRNKLO. Men det är ovärdigt, detta! Verkligen? ung, oskyldig flicka! Att med ett sådant förhållande fria till en BJÖRNKLO (aktningsfullt).
U nderdänig Skrifvelse. sL ta TQ 03 « Ridd. 0. r* N:o N:o Sid. Adeln. Ståndet. Ståndet. a 40 g* K 40 å. V 40 n 40 b. V 40 b. V 40 i 41 i. A 40 b. K 40 å. Län mot pant af guld och silfver, om förhöjning i minimi-beloppet för ^adane >»>>>»» „ Län mot pant af ritorr spanmälom afsättande derför af en fond i Banken »9999,999,99999999 Svar pä äterremiss , , , > , , ,t Lan mot pant af jernj om förändring i expeditionssättet för jernbeläningen vid Götheborgs Låne-Contoir , Svar på äterremiss ,,, „ om våg-attester och förnyelse-bevis för sådane låns erhållande Läne-understodj angående eftergift eller lindrinj i det staden Öregrund bevil jade 999999999 9 9 9 9 9 Svar pa äterremiss , , , , 99 för staden Söderhamn, i anled ning af den år 1833 i staden inträffade eldsvåda , , , , , , , Svar på återremiss , , , , , 99 angående förändringar i vilkoren för det till staden Wennersborg beviljade ,,,,,,, Svar pä återremiss , , , , , Se Berättelse om RiksgäldsVerket. 99 angående det staden Ystad med delade tili stalloch casernbyggnaders uppförande; se Berättelse om Riksgälds-Verket. „ angående afskrifning för de till staden Borås uppbyggande beviljade; se Borås. , för menigheter, som åtaga sig att understödja sådane företag, hvilka KongI.
15 samt deras Afdelningars och underlydande Verks förhandlingar, som ock Statens offentliga Embetsmyndigheters förordnanden m. m. eger rum, hvarken till mängd eller beskaffenhet kan på förhand bestämmas, eller ens med någon säkerhet beräknas; vid hvilket förhållande det således skulle blifva omöjligt att för speculanterne vid en entreprenad-auction uppgifva några sådana vilkor och föreskrifter för entreprenadens fullgörande, hvarvid entrepreneuren kunde sig trygga. I ovisshet om det arbete, som, på grund af entreprenaden, komme att verkställas af den eller de Boktryckare, soni stadnat för lägsta anbudet, skulle desse, för att icke blottställas för entreprenadens bristande fullgörande, vara nödsakade att, i och för detta åtagande, anskaffa och underhålla ett större tryckeri och flere arbetare, än hvaraf de eljest hade behof, och att sådant skulle högst ofördelaktigt för Staten inverka på entreprenadsumman, lärer ej kunna ifrågasättas. Att åter för hvarje serskildt tillfälle vidtaga den af motionären föreslagne åtgärd, torde, i de flesta fall, med afseende å den skyndsamhet, sorn för allmänna publicationen erfordras, icke blifva verkställbar^ Då det deremot för de fleste Auctoriteter, serdeles i Slockholm, der den mesta tryckningen för allmän räkning eger rum, står öppet att, hädanefter som tillförene, genom underhandling med flere Boktryckare, bereda Staten den ringare tryckningskostnad, som endast genom en fri täflan kan vinnas; och enär det hvarken af Rikets Ständers Revisorer blifvit anmärkt, eller anledning i öfrigt förekommer dertill, att tryckning för det Allmännas räkning blifvit verkställd till högre än gångbara priser, som af enskilda kunna betingas, anser Utskottet någon förändring uti det hittills växande förhållandet icke vara af behof påkallad, utan hemställer, att motionen ej må till någon åtgärd föranleda. Stockholm den ig December 1844* 16 'Siats-Utskottets 'Utlåtanden, N‘,is 120, tzr.
Nå, det var hyggligt att titta upp så här i renaste hvardagslag. Men jag Kan du tänka dig, Katrina, att vår gamla LUNDELL (från fonden). måste tala med dig, Katrina Ann' Sophie får hålla bror sällskap så länge. (Blinkar åt Sandberg). ifrån sig och stiger upp). ANN' SOPHIE (lägger strutarna Söta pappa ha! Kom, Katrina. Hvad nu ! Hoppas bror ursäktar? Ha, ha, KATRINA (på tröskeln till högerrummet). LUNDELL. dell gå till höger). Nå, det måste ändå ske. (Katrina och LunANN' SOPHIE. att se Ulrika Eleonoras kostym den är så vacker . Skulle vi inte gå dit ner SANDBERG. Tycker inte herr Sandberg det vore roligt jag. Men hvarför ser mamsell Ann' Sophie så lessen ut. Hvilar de' någe' på det lilla hjertat? En hel qvarnsten för närvarande. Hä hä hä, det var mycket, det, ANN' SOPHIE. SANDBERG. Jag är allANN' SOPHIE. Hä, hä, jag tycker det är bra som det är, tid munter och glad, jag. des:) Gud, den som tordes springa sin väg! SANDBERG. Det var roligt för herr Sandberg, det. (Afsi kommer hon att få det riktigt muntert. Och när jag får en liten hustru, hä hä, så Ja, hon blir afundsvärd ANN' SOPHIE. SANDBERG (förtjust). Tycker mamsell Ann' Sophie verkligen det? Herr Sandberg måtte väl inte som vanligt, ANN' SOPHIE (hastigt). glömma af att dö om onsdag på föreställningen? SANDBERG. Sophie, skulle jag inte glömma af det. Om jag fick dö, hä hä, för mamsell Ann' ANN' SOPHIE (gråtfärdig. Afsides). att spinna). Det här är odrägligt! (Sätter sig; ämnar börja SANDBERG (sätter sig bredvid Ann' Sophie, som oupphörligt flyttar undan sin stol. Sandberg flyttar sin efter). gifta sig? Tänker mamsell Ann' Sophie aldrig på att ANN' SOPHIE. SANDBERG.
Jag wagar allsi achalia, såsom af yttersta wigt för företagets bestånd, att ingen af de Officerare, hwilka till biträde blifwit commendcrade, matte si lange ej werkelig krigstjenst gör det oumgängeligt, srantagas arbetet. Twänne mindre ändringar a Canalens sträckning, den ena för att kunna satta en Slufi pa Berg, sim annars kommit pa lös grund, den andra för att lätta Jord,liqvidation, utan stada för Canalen, wagar jag, pä Direckionens wägnar , i underdånighet framlägga till Eders Kongl. Majus pröfning och stadfästelse. Mål har man sökt i möjligaste matto genom stängsel förekomma de wigtiga olägenheter och förluster genom ofred, dels redan ägt rum, dels kunna inträffa lör Inrättningen; men dä ännu bestämd föreskrift saknas pa Iordwalls beskaffenhet, om den stall wara Laggild; sä har denna stängning ännu ej kunnat ste, enligt föreskrift, pä det för Jnrättnin, gen mäst pafiande sätt. Liqvidationcrne, för till Götha Canal, öfwerlemnad Jord, hafwa oafbrutit bliswit fortsatte, och äger jag fullt hopp att de, innan nasta Sommar, äro i LandSorterne afgjordt. Da af kände orsaker, Kongl. LifiGrenadierRegementet ej under hela arbets-tiden warit wid Canalen, si wägar Directionen, med anledning af de uti Eders Kongl. Majus Näsiga Resolution den rr sisti. Februarii stadgade skäl, till befrielse frän Marche, kostnad, i underdånighet achalia, att detta Regementes Marche-kostnad mätte af Kronans medel bestridas. Bihang. Det IZ73 Den 9 Julii.
Om jag påminner, att den åtgärd, som förvandlade bränvins-bränningen till ett Kronans monopolium, infördes enligt redan i Preussen och Ryssland gifna föredömen, som då prisades af många stats-ekonomer för ogemen vishet, – till och med för ”moralisk” båtnad: så lär väl dock ingen förmoda, att jag med detta slags ursäkt vill försvara bemälta åtgärd, eller neka dess för både Konungen och landet olycksdigra beskaffenhet. Det endast fordrar rättvisan, att denne Konung ej oinskränkt fördömmes för felet att omfatta ett förslag, som ägde till och med en Carl Scheffers förord, och som af sjelfve Höpken bekämpades ur andra grunder, än den i efterverldens ögon vigtigaste; äfvenså, att man täckes erinra, huru han sedermera ångrade verkställningen, och huru han af just dem, som påstodo sig vara Sveriges ”patrioter”92, hindrades från det upphäfvande deraf, hvilket han likafullt sjelf började. Men med all beredvillighet, att lemna den öfverklagade inrättningen tillspillo åt det strängaste klander, förmå vi sannerligen ej inse, att de Fredmanska sångerna kunnat mycket bidraga till dess ändamål. Skulle vi ock försöka tänka det otänkbara, att den afsigtslösaste af skalder ändock verkligen lät en så prosaisk afsigt bestämma sin skaldegåfvas bruk eller missbruk: så borde likväl äfven vid det antagandet kunna skönjas, att i slikt fall hade Konungens uträkning och Bellmans lydnad varit, icke blott låga, utan tillika – onödiga och fåvitska. Inom de samhällsklasser, som utgjorde den sednares egentliga allmänhet, funnos ju de hufvudsakliga bränvins-förtärarne icke. Men, säger man, denna allmänhet vidgades; hvem känner ej, att hans qväden trängde ned till allmogen och arbetshjonen? Sannt: men ock lika sannt, att superiet inom denna krets, så vida det befrämjades af visor, till sådant behof både ägde och hellre valde helt andra. Utan tvifvel idkas det rama supandet allramest just der, hvarest det beledsagas antingen af inga visor, eller af de möjligast platta.
Örebro den 15 Julli »812. Päi.Hoglofl. Ridd. och Adelns Nä Högwörd. Prest-Stäns Ledam. wägnar, dets Ledam. wägnar Oarl IVIörner, <^rrst. Pä Walost. Borgare-StänPä Hederw. Bonde-Skäns dets Ledam. magnar, dets Ledam. magnar I. öVeALliri. ^ostersson. BrhtMI. N:» 1762 Den 17 Julik. llpplast hos Ridd. och Adeln den 17 Julli. Prest-Ständet den 17 Borgare-Ständer d. 17 Bonde-Ständer den 17 Riksens Höglofl. Ständers Stats Utskotts Betänkande, i anledning af Riksdagsmannen Eric paulssons fran Elfsborgs Län till Hederwärda Bonde,Ståndet ingifne Memorial, angående nödwändighetenafen Författning, som tyd* ligen, antingen tilläter eller förbjuder Discont-Werkei s Jnwisningars emottagande i Uppbörden. ^)encm Protocolls-Utdrag af den 20 Mledne Jun»' har Hederwärda Bonde, Ståndet tili Staks, Utstottet remitterat ett af Riksdagsmannen Erie Paulsson fran Elfsborgs Län ingiswit Memo, rial, sa lydande: "Oagtadt a min hemort Disconkernes anwkS, ringar pa Banken, eller de sa kallade Discont, Sedlarne, erhållit en sadan gångbarhet, att de arv mera synbara i Allmänna rörelsen, an wart werke, liga mynt; och Landtmannen i anledning deraf, wid föryttrandet af sine waror, sällan erhåller annat an Discont, Sedlar, sa har likwäl Kronans Uppbörds, man wid Skatternes uppbarande, wägrat emotta, ga berörde Sedlar utom Götha Canals, hwilka till wika Skatters erläggande bliswit antagne.
J 14 Anslag. Lån. Transport För ett kemiskt laboratorium i Lund tillbyggnad af Wetenskaps-akademiens hus utgifning af ett planchverlc öfver fornsaker och andra historiska märkvärdigheter samt ett sådant verk öfver medeltids-sigiller fortsatt utgifning af arbetet Svenska språkets lagar d:o d:o af arbetet Svenskt Diplomatarium d:o d:o af äldre, för Sveriges historia och offentliga förhållanden vigtiga skrifter och handlingar stipendier åt civile personer, som genomgå lärokursen vid Gymnastiska Central-institutet hospitalsfondens understödjande en ny byggnad för Göteborgs hospital en ny byggnad vid allmänna Institutet för döfstumma och blinda , .. löneförbättring åt lärare vid stads-pedagögiér och läraren vid pedagogien i Avesta samt till stads-peda gogiernas utvidgande Arméens Pensionskassa till upprätthållande af dess pensionerings-skyldighet För uppmuntran till inrättande af småskolor samt till examinerade folkskolelärare högre folkskolors inrättande folkskolelärare-seminarierna understöd till seminarie-elever undervisnings-materielen samt lämpliga böckers och kartors utgifvande för folkskolornas behof folkundervisningens befrämjande i öfrigt folkskolelärares pensionering afsatt fond Summa R:mt R:dr |3,138,971|30| 10,860|- STOCKHOLM, tryckt hos Isaac Marcus, 1860. Litt. O. Rikets Ständers Riksgälds-kontors inkomster, utom allmänna Revillningen och kredltiv-afbctalningar samt tills vidare förräntade medel och särskilda, enligt Rikets Ständers beslut, till detta Verk öfverlemnade tillgångar. Räntor och kapital-a ( betalningar å meddelade lån för nedbrunna städers återuppbyggande, jernvägs-anläggningars saint hamn-anläggningars och odlings-förelags befrämjande, jemte andra särskilda föremal Räntor å Riksgälds-kontorels lills vidare förräntade medel Skatleköpeskillingar Ekeskogslösen Afgifler för lidnings-slämplingen Kortstäinpels-afgifter Anmärknings-medel Hafva utgjort Ar 1857.
Ständer; 1:0 angående rättighet för hemmanS-egare på Gottland att få erlägga penningelösen för deras ränte tjära; gifven den 26 Julii 1834» och 2:0 angående upphörande af de på Öland utgående så kallade Borgholms Garnisons Service-medel; gifven den 6 Sept. i834, S. D. Föredrogs å nyo ConstitutionsUtskottets Memorial N:o 35, med Betänkande om National-Representationen; Återremitterades med följande anmärkningar, hvilka förklarades vara Ståndets gemensamma tankar. Vid Riksdags Ordningen, §. i3. Ståndet ansåg tillägget i 2 mom. Ordinarie, till annat Riks-Ständ ej hörande Lärare vid Elementar Läroverken rn. m, böra utgå, och ogillade 3 morn., enligt hvilket vissa Domare och^civile Embetsman skulle i Presle-Ståndet inträda.. Vid §. >4 G morn'. Ståndet ansåg orden: i nion af deras Krono-utskyldef, böra förändras till: i nion af deras Bevillning för egendom och rörelse. Vid §. 1 o, sista perioden, och § 22, förra och senare perioderna'. Ståndet ansåg de tillägg, som här blifvit gjorda, till följd af Utskottets förslag till förändring af Riksdags-Ordningens i3 §, böra utgå. S. D. Föredrogs å nyo Constitutions-Etskottets Memorial: N:o 36, med Betänkande och förslag, angående Lanltdagar; Afslogs; N:o 3-7, med förslag till ändring af 32 §. Rt gerings-Formen; Gillades lill grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag; N:o 39, med föreslaget tillägg vid 28 §.
Upplästes en af Hr Rosenblad, Bernh., inlemnad sålydande motion: I följd af, i 1835 års bankoreglemente, bankofullmäktige lemnad rättighet (§ 218 jemförd med §§ 127, 230 och 240,) att kunna förstärka dåvar. fond för belåning af s. k. publika papper utöfver dertill anvisadt ursprungligt belopp, 500,000 r:dr, anslogs de, under mellantiden till följande riksdagar, dertill ytterligare 200,000 r:dr, hvilken tillökning dock aldrig begagnades, emedan de belänbara papperen allt mer och mer öfvergingo i sådane fasta händer, att ingen belåning kunde ifrågakomma, (alla riksg:skont:s obligationer blefvo inlösta, största delen af aromens ackords-amort.fonds d:o öfvergingo till banken, riksg:skont. och kassor, och få af d. v. hypotheksföreningars d:o den liden, syntes på Svenska penningemarknaden). Detta, jemte den vid sista riksdag gällande afsigten att minska lånerörelsen, verkade att man i 210 § af 1845 års bankoreglemente, borttog den i 210:de § af 1841 års d:o bibehållna rätten att öka denna fond, och densamma har sedermera varit så mycket tillräckligare, som de vanligast belånta papperen aktier i Götha kanalbolag, allt mer och mer öfvergå» i fasta händer, och lånebeloppet således minskats ytterligare. Den 31 Maj f. m. 237 Men sedan numera sannolikt riksg:skont. kommer att upptaga lån till ett belopp af måhända 2 millioner r:dr och möjligen deröfver, så torde nödvändigheten fordra, att öppna en tillgång lör beläning på koriare lid af de obligationer, hvars innehafvare ulan att vilja afyttra dem, skulle önska att förvandla dem, i penningar, en åtgärd, som mäste för riksgtskont. underlätta upptagandet af de erforderliga summorna.
7 Sami. 1 Afd. 10 Lag-Utskottets Utlåtande> N.o 3t. år blifvit väckt och afhandlad, och hvarpå följde Kongl. Förordningen den 4 November 1802, angående realisation af Riksgälds-sedlar samt hvad i anledning deraf i gttagas borde, så blef uti 11 §• af denna Förordning stadgadt, bland annat, *’all, ifrån realisationsdagen, de i lag och föi fattningar ”utsätta vilen och böter skulle beräknas och utgå i banko specie,” som, enligt den fastställda nalisations-grunden, motsvarade det år 1776 antagna silfver-speciemynt. Härigenom hade, åtminstone i väsentlig målto, bestämmelserna af bötes-ansvar för brott och förseelse!- blifvit återställde till deras ursprungliga vigt och påföljder, men rättelsen hade likväl sedermera blifvit tillintetgjord i samma nion, som, under omvexlande förhållanden, skillnad stadgade sig emellan silfvei-speciemynt och dess representant, den i allmänhet gångbara bancosedelm