Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Öfver denna underdåniga ansökning infordrades dels utlåtande af Kommersekollegium, dels yttranden ej mindre af Borgerskapets äldste och magistraten i Sölfvitsborg, än ock af Borgerskapet i Carlskrona och Carlshamn, samt Konungens befallningshafvande i Blekinge län och General-tullstyrelsen. Uti dessa yttranden har blifvit hufvudsakligen anfördt: af Borgerskapet i Carlshamn: att belägenheten af Sölfvitsborg, desto mindre gåfve vid handen något behof af den sökta stapelrätten, som den kringliggande trakt, hvilken kunde deraf draga fördel, ej egde mera än omkring 30000 innevånare, och det icke vore längre afstånd till närmaste sjö- och stapelstad, än 3:ne mil; att i statsekonomiskt hänseende någon vinst ej vore att deraf förvänta genom ökade tullintrader, enär Carlshamns stads export till en betydlig del anskaffats från just trakterne omkring Sölfvitsborg, och de tullintrader, som komme att å sistnämnde ställe inflyta, derest den sökta stapelrätten beviljades, eljest skulle inbetalas till Carlshamns stad, hvaraf följde, alt alla kostnaderne för underhållande af en ny tullstat i Sölfvitsborg skulle blifva en gifven förlust för riket; att staden Carls - Allm Besvärsoch Ekcn.-Vtskollets Betänkande, JY.-o 50. 5 hamn, som måst vidkännas en betydlig kostnad för dervarande hamnanläggning, redan gått i betydlig mistning af inkomster genom Götha kanals inrättande, och än ytterligare komme att lida förlust, derest stapelrätt beviljades Sölfvitsborg, på grund hvaraf Borgerskapet ansåge sig böra bestrida denna stad en sådan stapelrätt5 af Borgerskapel i Carlskrona: att, ehuru staden väl kunde hafva något mehn af stapelrätts beviljande för Sölfvitsborg, hvars handlande dittills måst hemta varor från angränsande stapelstäder, så ansåge dock Borgerskapet den framställda begäran om stapelfrihet
Ja, vi hafva firat julen på landet. Jag kan säga att jag de båda juldagarne mera tänkt på Gud, än långa tider förut. Mina känslor ägde af bitterhet icke det ringaste nu, men af tacksamhet ägde de mycket. Men hvarföre förhäfva mig! Måtte jag för hvarje jul blifva alltmer ett barn; måtte tron allt heligare flöda in i mitt hjerta! d. 27 Dec. Det är nästan med våld, som man i dag rycker mig till en dans. Genom en enda dans kunna alla goda rörelser utplånas, och Celia blir intet annat än en verldsmenniska. Hvarföre skola menniskorna just inviga julen till sådana nöjen? Är det för att förjaga de goda föresatser, de så nyss möjligen fattat? Under ändå, att den ädla landsbygddens folk häruti skola vara så lika stadens barn. Och derpå kom jag icke att tänka förut! Sannt säger Geijer: »Vi menniskan sågo på fremmande kust På samma sätt lefva och dö.« Är det orätt af mig att beqväma mig till denna dans? Eller vore det fördomsfullt och pjåkigt att bli borta derifrån? Knappt tror jag det sednare. Men jag må fara. Hofrättsrådinnan menar det vara skada, att min gråa sidenklädning (som hon utöfver alla mina pretentioner gaf mig till Julklapp, utom mycket annat) icke kan vara färdig ännu. Godt, jag klär mig då i den svarta tibetsklädningen, såsom ett tecken att det är nästan emot min vilja, jag jultiden dansar. d. 28 Dec. kl. 3. På en landsbal går det häftigare till, än jag kunnat ana. Nästan utan afbrott följer dans på dans, och efter supén dansades ännu nästan lika många danser, som på en assemblée i staden. Före kl. half till sex hade ingen ens tänkt på att bege sig af. Hvad åter förplägningen och särkildt drickandet beträffar, så ser det verkligen ut, som om »landsherrarne« tidtals vore underkastade en långvarig fasta i den vägen ... så tappert dricka de. Efter råd och lägenhet blir då den ena mera rörd än den andra. Nu minnes jag en dialog emellan Clinton och en utländning, en John Bull af det finare slaget. Det var i Helsingfors.
Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande BankoUtsk:s d. 11 och 14 dennes på bordet lagda Mern. N:o 54, ang:de föreskrifterna i 3:dje Art. af BankoReglem. Usta t. o. m. 7:de punkterna biföllos utan diskussion. Då härefter 8:de punkten blifvit föredragen, yttrade: Hr Ehrenhoff, Gust. Herman: Som en utaf mig vackt och i nästföljande punkt uptagen motion rörer 3:dje mom. i den nu ifrågav:de 61:sta §, anhåller jag, att Utsk:s yttrande derom måtte upläsas, samt punkterna i ett sammanhang behandlas. Sedan, i anledn. häraf, 9:de punkten blifvit upläst, för att i sammanhang med 8:de punkten blifva föremål för pröfning, anförde: Hr Ehrenhoff: Såsom stöd för sitt afstyrkande af min mo tion, har Utsk. endast upgifvit ett enda skäl, nemi. att Banken skulle, till följd af motionens bifallande, kunna komma att få vidkännas kostnad. Att så kunde komma att ske, är visserligen obestridligt, men då jag måste förutsätta, att en Bankens tjensteman, såsom medlem af representationen, skall kunna gagna det allmänna lika mycket som om han tjenstgjorde inom Verket, så kan jag, för min del, ej tillerkänna Utsk:s skäl någon synnerlig vigt. Vi böra ihågkomma, att Biskopar, Prester, Borgmästare m. fl. icke få vidkännas något afdrag å deras löneinkomster vid utöfvandet af deras riksdagsmannakall, utan att de, med undantag af de förstnämnda, derutöfver erhålla arfvoden, och vid sådant förhållande torde det ej vara för mycket beg .rdt, att en tjensteman inom ett af K,. St:rs Verk, som tillika är Riksdagsman, får, under den tid han i sådan egenskap åtnjuter tjenstledighet, behålla åtminstone en del af sin lön.
11 gade sätt, en annan behörig man i hans ställe. Inträffar något af dessa fall emellan Riksdagarna, skall Riksdagens rätt härutinnan genom dess Fullmäktige i Banken och Riksgälds-Contoret ulöfvas. § 99. Juslitie-Omhudsmannen må, det askar. § 100. Juslitie-Omhudsmannen åligge, att till hvarje Lagtima Riksdag aflemna redogörelse för deras förbättring. § 101. Skulle den egendom, vare Juslitie-Omhudsmannen pligtig, befordra. § 102. Denna Domstol, Rikets tjenst. § 103. Lagtima Riksdag skall hvart tredje år, på säll Riksdags-Ordningen stadgar, tillsätta en Nämnd, som äge att döma skiljas. Beslutar denna Nämnd efter omröstning, i den ordning, som i Riksdags-Ordningen sägs, att någon eller någre af Hö gsta Domstolens Ledamöter skola anses vara ifrån Riksdagens förtroende uteslutne, blifve han eller de derefter af Konungen, hos hvilken Riksdagen skall härom göra anmälan, ifrån Embetet halfva belopp. § 104. Ej må Riksdagen ingå förefalla. § 105. Laglima Riksdags Constitutions-Ötskott äge fordras. § 106. Finnér Utskottot — emot sådan öfverträdelse, eller den vållat och upplysning eller att den Föredragande utaf Konungen och Riksdagen fastställd varder. § 107. Skulle tillkännagifva för Riksdagen, hvilken, om den Guner Rikets väl det kräfva, kan hos Konungen skriftligen anmäla siti önskan, att blifvit gjord. Frågor i Riksdagens Kamrar väckas och af andra Riksdagens Utskott än Constitulions-Utskottet hos Kamrarna andragas, men icke af Riksdagen afgöras bordt. Under Riksdagens öfverläggningar någon Riksdagens pröfning underställas. Allt hvad
Bonde-Ståndet ingifvet och den 24 näsllidne Augusti till Lag-Utskottet öfverlemnadt, Memorial, hvilket Jons Månsson från Skåne understödt, yrkat den ändring i berörde lagrum, att oäkta barn måtte tillerkännas arfsrätt efter sin egen moder. Uti enahanda syftning blef äfven framställning vid sistlidne Riksdag gjord. Densamma afstyrkles likväl af dåvarande Lag-Utskott uti afgifvet och af Rikets Ständer bifallet utlåtande, på följande grunder : att, enär äktenskapet utgör en bland grundvalarne för Statens styrka och bestånd, måste det vara af högsta vigt, att detsamma gynnas, under det hvarje annan, utan iagttagande af föreskrifne former, ingången förening, äfven i sina följder, mötes af lagens ogillande; att ifrågavarande klandrade lagbestämmelse hvilar på den grundsats, alt laglig arfsrätt uppkommer endast genom laglig förening emellan man och qvinna; att den betydliga afvikelse, som ifrån omförmälda, i allmänna tänkesättet djupt fastade, grundsats komme att ega rum, derest förslaget om rättighet för oäkta barn till arf efter moder antoges, skulle otvifvelaktigt verka till minskad aktning för äktenskapet och såmedelst för samhället medföra skadliga följder både i moraliskt och religieust hänseende; äfvensom deraf ofta skulle föranledas tvister angående oäkta barns härkomst, i händelse den ej blifvit af föräldrarne godvilligt uppenbarad, samt att lagstiftaren tillbörligen sörjt för sådana barns naturliga rätt, då det blifvit förordnadt, alt de skola af fader och moder njuta nödtorftig föda och uppfostran, till dess de sig sjelfve nära kunna; och som berörde vid sista Riksdag yttrade åsigter öfverensstämma med Utskottets egna, anser Utskottet sig endast böra åberopa desamma såsom grund för sitt vördsamma tillstyrkande, att motionen måtte lemnas utan afseende. Stockholm den 24 September 1844 Bih. till R. St. Betänkande, i anledning aj vackt motion om ändringar i Ansvarighetslagen för Stats-Rådets Ledamöter. Under den 20 nästlidne Augusti har Högv.
Ehuru jag är föga hemmastadd i ärenden, som röra finanserna och särskildt bankväsendet, tror jag dock. att i dem, liksom i de fleste andra, abc kan fattas af 80 Motioner i Borgare-Ståndet 1862; 40; en hvar. som något nyttjar sin eftertanke. Jag dristar derför nu framkomma med ett förslag, som viii vid föregående riksdagar i hufvudsaken förevarit oell fallit, men sorn vid hvarje riksdag bör upprepas, tilis det lyckas segrande framgå. Det lyder i korthet sålunda: l:o. Ingen af våra enskilda bankers oktrojer ina vidare förnyas, utan bör, när den går till ända, banken ersättas af en Riksbankens filialbank, ifall Sadan filialbank ieke redan förut finnes i länet. 2:o. I hvarje län (Stockholms stad må i detta afseende såsom ett särskildt län anses och kanske äfven Göteborg), helst i dess residensstad, bör, om möjligt, en dylik filialbank inrättas. Icke mer än en sådan må inom samma län finnas; dock vare hvarje annan stad i länet, än der banken är belägen, berättigad, mot uppfyllande af de af Konung och Ständer föreskrifna vilkor, att erhålla afdelnings-kontor af läns-filialbanken. 3:o. Från Riksbanken bör skiljas all s. k. diskontering elle (utlåning af penningar på kortare tid, utan ina denna helt och hållet öfverlemnas åt filialbankerna, till hvilka fördenskull böra frän Riksbanken upplåtas sä stora kreditiver, att filialbankernas sammanlagda rörelsekapital kan anses något så när motsvara så väl deras egen förutvarande, som Riksbankens och de enskilda bankernas sammanlagda till sådan utlåning använda rörelsekapital. Dock borde en viss bestämd del af filialbankernas rörelsekapital afsättas för utlåning med något längre äterbetalningstid, såsom t. ex. den tid, som nu iakttages med Riksbankens diskontlån. Fördelarne af de föreslagna anordningarne äro påtagliga.
Sedermera ha efter mönstret af den första klubben bildat sig f e m associationer, nämligen New-York ' s, Brooklyn ' s, Massachussetfs och C o n n e c t i c u t s, af hvilka den i New-York ensamt inbegriper tjugusju klubbar. Den ledes af nio direktörer, befullmäktigade af ett råd, s o m är sammansatt af medlemmar från hvar o c b en af de associerade klubbarne. Själfstyrelse är rådande inom hvarje klubb, o c h i associationen afgöras blott spörjsmål af allmänt intresse. Inskrifningsafgift o c h kontingent ställa sig mycket lågt till och m e d i förhållande till medleminarnes begränsade villkor. Den förra är gemenligen 25 cents o c h kontingenten 20 ä 25 cents per månad. En klubb m e d hundra bidragslämnande medlemmar kan utan främmande hjälp reda sig själf, ty utgifterna — lokalhyra, belysning, uppvärmning etc. — gå till och m e d i de större städerna sällan högre än 40 å 50 dollars per månad. F ö r att gå ut m e d de extraordinarie utgifterna vid den första installationen arrangerar man basarer, där af föreningsmedlemmar själfva tillverkade föremål försäljas; inkomsten häraf visar sig i allmänhet tillräckligt stor för att bilda en säker grundplåt. H v a d söker arbeterskan allra först i den så nyorganiserade k l u b b e n? I de flesta fall först o c h främst förströelse efter en sträng arbetsdag. M e n efter hand utvecklar sig begäret efter ökad kunskap, antingen inom vederbörandes egen verksamhetssfer eller i mera allmänna ämnen, o c h i n o m kort presenterar sig klubben som en praktisk bildningsanstalt, där undervisning vinnes i sömnad, mönstertillklippning o c h öfver hufvad taget i alla till ett ordnadt hushåll o c h det praktiska lifvet hörande bestyr. Lärarne undervisa gratis, och då så icke sker, beror detta på omöjligheten att annorledes anordna det, hvarvid endast » specialisterna » själfva garantera för lärarens aflöning. Af stor vikt o c h lifligt omfattadt intresse äro de s. k.
Genom denna af K. M, vidtagna åtgärd har ett antal af icke mindre än 21 personer af för detta passevolance-commissariaternas embetsoch tjenstemän blifvit genom K, brefvet d. 27 Aug, i83i försatt å indragningsstat, med bibehållande af löner och inqvarteringspenningar till ett belopp af i;dr 8280. samt genom K. brefvet d. 7 Juli i832 af K. Krigscollegii underhåils-departts embetsoch tjenstemän ett antal af 5 personer satt på indragningsstat, med bibehållande af löner och inqvarteringspenningar till ett belopp af r:dr 2918: 24.—• eller en summa 11,198: 24,— D e u i j Juli f. m, 3<ji livilkn årligen af gamla passevolancefonden skola utgå; hvarjemte K. M., till aflöning åt öfveroch underbefäl vid Lifregrtets Dragonoch Husarcorpsers samt Jemtlands Hästjägarecorps’ exercissqvadroner, af samma fond, i anseende till exercis-sqvadronsfondens knappa medeltillgångar, läckts anvisa årligen circa 22ÖO. vid hvilket förhållande, och enär gamla passevolancefondens behållning på långt när icke uppgår till det belopp, som här blifvit uppgifvet, utan, som jag förut haft äran anmärka, är vida mindre, följer deraf klart, att de af mig nu angifna bestämda årliga utgiftssummor icke kunna af fondens räntevinst till fullo beläckas; hvadan ock all revision deraf å R. St:s vägnar synes mig öfverflödig och till intet gagnande. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum komme alt fortsättas på eftermiddagen kl. 6. Hr Lagerhjelm:
Från Heder v. Bonde-ståndet* S. 1). Remitterades till Stats-utskotteti l:o Jöns Erssons från Wermlands län motion, angående ersättning af allmänna medel för åtskillige invånare inom Elfdahls härad ge nom öfversvämning af Klarelfven tillskyndad skada å växande gröda; 46 Prot.-utdrag den 15 December 1847. 2:o Pehr Östmans från Yesler Norrlands, Pehr Nilssons, Nils Jeppssons, Sone Pehrssons och Jöns Månssons från Skåne, Anders Jonssons och Gustaf Petterssons från Östergöthlands län, Pehr Pehrssons Edens från Vester Norrlands län samt Gustaf Johanssons från Kronobergs län, och Olof Johanssons från Stockholms län motioner, angående dels postföringens öfverlåtande på entreprenad, dels förhöjning i postskjutslegan. Lag-utskottet: Ett af Olof Johansson från Stockholms län ingifvet skriftligt anförande, i anledning af till Lag-utskottet remitterade Kongl. Maj:ts nådiga proposition, angående antagandet af ny strafflag, jemte flere dithora lide straffbestäm melser. Allmänna Besvärsoch Oekonomi-utskottet: l:o Jöns Erssons från Wermlands län motion, angående stadgande af bötesansvar för besvärings-skyldig, som underlåter att inställa sig till undergående af mönstring; 2:o af Efraim Larsson från Elfsborgs län, Anders Andersson från Örebro län, Petter Pettersson från Jönköpings län, Gustaf Pettersson, Lais Magnus Knutsson och Olof Nilsso7i från Östergöthlands län, Gustaf Johansson från Kronobergs län, Petter Johan Pettersson från Jönköpings län, Anders Gunnarsson från Elfsborgs län och Elof Anderssons från Wermlands län ingifne skriftlige anföranden, i anledning af Kongl. Majrls till Ekonomi-utskottet remitterade nådiga proposition angående rättighet alt tillverka bränvin m. m. S. D. Föredrogos och lades till handlingarne de Hölofl. Ridderskapet och Adelns Protokolls-utdrag N:o 21 den 8 innevarande månad följaktige, Bonde-ståndet kommunicerade, motioner af herr Hammarhjelm, Carl Gustaf. S. D.
H o n beslutar emellertid att återvinna honom, men ej genom förebråelser eller tårar, utan genom ökad kärlek och älskvärdhet. Och nu utspinner sig samma afton, som hennes man står i begrepp att bege sig till den dam, som bedårat honom, en scen, i hvilken mannen genom en tillkommande väns — hr Personne — obetänksamhet blottas. Ella låtsas emellertid ej begripa någonting, utan visar sig vid det älskvärdaste lynne, så att, sedan vännen gått, hennes man ej alls känner sig hågad att gå bort, utan tvärt om tillstår allt för sin lilla hustru, hvarefter naturligtvis fullständig försoning inträder. — Hr Fredrikssons och fru Hartmans spel var alltigenom det allra bästa och framkallade äfven det lifligaste bifall. Hr Personne framstälde en rolig typ af den obetänksamme och pratsjuke vännen, och hr Norrby hade en af sina ganska karaktäriska betjentroller. Vasateatern gifver lördagen den 24 dennes första föreställningen af Sullivaus lysande operett » Den nye Mikadon ». De flesta biljetterna äro tingade långt i förväg. Literatur. Spörsmål, granskade af Emil Svensén; I: Qvinnofrågan. (Stockholm, Fahlcrantz &amp; comp. Det är icke mannens egoism och maktmissbruk, som äro orsak till qvinnans underordnade ställning, utan det är qvinnans underordnade ställning, som är orsak till mannens egoism och maktmissbruk. Från denna uppfattning såsom grund går hr Svensén ut vid sitt skärskådande af den vigtiga frågan, derigenom väsendtligt skiljande sig från en del andra författare på samma område — enkannerligen qvinliga — hvilka alldeles omvändt förhållandet mellan orsak och verkan. Hvar då, frågar författaren, finna orsaken till qvinnans underordnade ställning? Han svarar sig sjelf: i hennes af lagen tillstadda lägre äktenskapsålder än mannen. Då enligt svensk lag en man först vid uppnådda 21 år eger rätt att ingå äktenskap, är minimiåldern för qvinnan 15 år; häraf uppstå flera qvinliga åldersklasser på äktenskapsmarknaden än manliga; männen komma i fåtal och bli de väljande och dermed ock de beherskande. • Som botemedel yrkar derför förf., att qvinnans äktenskapsålder höjes till 21 år i likhet med mannens.
Här har blifvit satt i fråga, att 3 Stånd icke kunde besluta borttagandet af en skatt, derföre att det fordras 4 Stånd, för att åtaga sig Bevillning* Den föreskrift, alt del fordras 4 Stånd för att åtaga sig Bevillning, modifierad på det viset, som i vår Grundlag finnes stadgadt, att då ett Stånd skulle motsätta sig, oaktadt de öfriges beslut, man genom Nämnd skall afgöra saken, ligger så förenad med vår Ståndsordning, och är så rätt uttänkt, samt ett så nöd vändigt vilkor för förbättringen af beskatlningssystemet, att det ej kan anses såsom ett bevis emot riktigheten af den sats, att 3 Stånds beslut gälla, då man skall gå ifrån något felaktigt till ett bättre. Det var ganska naturligt, att Lagstiftaren, så vidt möjligt var, lät 3 Stånd kunna afgöra de gamla dumheternas afskaffande; men han bjöd deremot fullständiga garantier för införandet af ändamålsenliga förbättringar. Och just rättigheten för 3 Stånd, att afskaffa skatter, men skyldigheten för alla 4 att öfverenskomma om nya, är en ökad styrka för min sats, att de Den 24 April e. m. 309 tle ifrågavarande böra afskaffas. Vi hafva dessutom nu redan föreslagit en annan skatts öfverflyltande till annan rubrik, nemligen Stubbören. Af samma anledning skulle man i underdånighet anmäla nämnde sak, med anhållan om tillstånd att få göra denna ändring deruti. Jag har aldrig gjort mig ett sådant begrepp om Rikets Ständers rätt att lindra bördor eller bestämma skattemedlens utgörande. Flere Ledamöter hafva ansett besynnerligt, alt jag, som yrkat, att inga undersökningar om skatter skola ega rum, sätter i fråga att afskaffa de äldre skatterne. Jag frågar, om deruti ligger någon stridighet. Jag har afstyrkt alla undersökningar, på det Folket ej måtte se, att Representanterne äro okunnige, huru oriktige desse skatter äro. Jag har deremot trott mig handla rätt, då jag söker att få dessa skatter upphäfne. Jag tror, såsom Friherre Anckarsivärd yttrat , att den mängd af rubriker man ser på debetsedlarne, ger anledning till förvillelse.
Ånyo föredrogs och bifölls Bevilln.-, Lagoch Oecon.- Utsk:ns d. 5 dennes på bordet lagda betänk. Wto i5 i anledn. af Hr Frih. Boyes, L., motion, ang:de brännvinsbrän - *ii6 IK&- 12 Mars e. ra. ningsrätfighetens utöfvande för heraman, som fardagen den i4 Mars tillträdas. Företogs till profning BancoUtskrs d. 5 dennes på bordet lagda memor. JN:o 106, med anmälan om åtskilliga förändringar och tillägg i afseende på de under lit. a upptagna allm. föreskrifter och stadganden i 4 a|'t. 5 afd. af i83o års Bancoreglemente. Hr Rosenblad, Bernh.: För att icke så sent på aftonen längre upptaga tiden, skall jag inskränka mig till hvad jag hufvudsakligen anser böra emot betänk, anmärkas. Det är visserligen sannt, att många vederhäftighetsbetyg visa sig ofullständiga och dessutom icke medföra något ansvar för den, som utgifvit dem; men jag måste likväl instämma med reservanterna deruti, att någon verification af domhafvandens intyg utaf vederbörande presterskap är olämpligt. Den enda controllen måste ligga i en daglig uppmärksamhet från disconternas sida, så att de genom egna anteckningar sjelfva kunna utröna, huruvida de företedda vederhäftighetsbetygen förtjena tillit eller icke. Förgäfves skall man söka bereda större pålitlighet genom det föreslagna åläggandet för presterskapet. Jag anhåller om återremiss af betänk., och skall framdeles ingifva skriftligt anförande i afseende å de småsaker af redactionsförändringar och dylikt, som jag anser böra iakttagas. Hr af Ekenstam, Isr.: Äfven jag anhåller om återremiss och får dervid göra de anmärkn:r, dels att anrnaningsbrefven blifvit föreslagna att afgå först i4 dagar före lånets förfallotid, då en månad hittills varit tiden. För aflägsna orter är sådant nödvändigt, och jag yrkar bibehållande af detta bruk.
Med fullkomligt bifall i öfrigt till besia grunder, hafwa dock Riksens Ständer trodt, att Kronans winst i förening med ökad befolk. ning och wiosträktare odlingsföretag, torde kunna i än högre mon befordras, cm de till arrende ledige KungSgärdarne, hwilka hwar för sig innefatta flere mantal, blifwa kiufne och borrt. arrenderade i lägenheter af endast l a 2 man. tal, till winnande af hwilket ändamäl det borde äligga Kongl. Kamar. Collcgium, att wid Kungsgärds arrende, ledigheter, efter föregän. gen undersökning, pröfwa och fastställa, huru en sädan klyfning efter localenS beskaffenhet mä werkställas, samt derefter föranstalta, att de nva Kungsqärdshemman, hwilka pä detta sätt skulle uppkomma, äfwen som de serskildte Hemman, hwilka förut lydt till Kungsgärdar. ne, tillika med skattlagdt qwarnar och andra lägenheter, samt Fisken, hwart för sig genom Auction till arrende warde utbjudne Dock hafwa Riksens Ständer funnit nödigt, att wid samma tillfälle hela Kungsgärden med alla si. na lägenheter ställes pä Auction till för arrén, dcrande, pä det utrönas mätte, hwick.tdera an. budet, zi4 Den 17 October. budet, antingen det sammanlagde för den styckade KungSgärdens, eller det som ster pä Kungsgärder» i dest ostyckade tillständ, blifwer för Kronan det förmonligaste, och säledes böp antagas.