Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då Kongl. Majrt derjemte öfvervägat, huruledes ofvanberörde i5 Cap. i Ärfda-Balken uti de fleste andra fall bevarat arfvinges rätt, att med laga förfall ursäkta sin försummelse, att inom utsatt tid sig inställa, och funnit nödvändigheten deraf, att, innan fråga om undantag för något visst fall kunde ega rum, detta Lag-Capitel borde undergå den fullständiga granskning och jemförelse af alla der befintliga, med hvarannan i nära sammanhang stående föreskrifter i detta afseende, som icke förr, än vid en slutlig pröfning af den föreslagna allmänna Civil-Lagen, lämpligen Lag-Utskottets Betänkande N:o 12.5. torde kunna anställas, hade Kongl. Maj:t ansett Sig icke kunna bifalla ifrågavarande förslag. I öfverensstämmelse med hvad Kgl. Maj:t sålunda i ämnet Sig yttrat,- anser äfven Utskottet rättigheten, för arfvinge, att tillgodonjuta laga förfall i den händelse, som i5 Cap. 5-§. Ärfda-Balken omtalar, icke lämpligen, eller utan söndring af den enhet, som hör finnas emellan lagstadganden, hvilka utgå ifrån en grund, kunna upphäfvas, så länge en slik rättighet uti andra likartade, i samma Capitel omförmälda fall qvarstår, hvaraf förändring nu icke blifvit påkallad; och finner Utskottet sig således icke kunna i den delen understödja förslaget. Men då Utskottet, i betraktande af de olägenheter, som uppkomma af den nuvarande långa pragscriptionstiden , biträder Motionairernes mening, att densamma borde förkortas, och i öfrigt jämväl gillar de lagbestämmelser, hvilka i sammanhang härmed af Rikets senast församlade Ständer beslutades, får Utskottet härmedelst vördsamt hemställa: att 5 $. i i5 Cap. Ärfda-Balken måtte erhålla följande förändradt lydelse:
Direktionen åsyftade målet, med mindre de felaktiga arken i Herr Anreps ”Svenska Adelns Attartaflor” omtrycktes, enär rättelser af en mängd uppgifter ”af merendels för de aflidnes minne mindre hugnande beskaffenhet”, enligt Utskottets tanka, mera skulle draga uppmärksamheten på de ur andra källor än de genealogiska tabellerne hemtade, tilläfventyrs stundom tillförlitliga, uppgifterna, än på Riddarhus-Utskottets Utlåtande M 8. 3 sjelfva rättelserna, hvadan Utskottet trott den föreslagna åtgärden böra och kunna inskränkas till rättandet af de felaktigheter, som äro af verkligt förvillande beskaffenhet; på grund hvaraf Utskottet trott sig finna, det rättelserne af de påpekade större och förvillande egentliga felaktigheterne icke torde blifva af det omfång, att ett särskildt anslag lör deras verkställighet skäligen må anses erforderligt, helst som icke ringa svårighet torde möta vid valet af en till ett dylikt grannlaga granskningsarbete fullt qvalificerad person, utan synes det Utskottet som om dessa rättelser tillförlitligast och med största sakkännedom skulle kunna, i hvad de röra väsendtliga och förvillande afvikelser från de genealogiska tabellerne, lämpligast verkställas af den Direktionens Ledamot sorn ensamt har sig vården om nämnde tabeller anförtrodd.
Dictamcn hufs wudsakligast sinnes framställdt, de allmänna tänkesättens uvlysande, utgör förnämsta kraften till Srats-Fvrfattnin, gens uphällande och förbättring; dä för detta andamäl en beredande Corps bör sysselsättas att ouphörligen hälla Lagarne framför Nationen^ upmärksanihct; dä wid hwarje intraffai.de af, att denna Corps, genom allmänt gjorde Protscoll förberedt saker och sinnen; dä flutcligen Utskottet fär tillägga, att genom ärcndernes fälcdes förutgangne behandling, ej allenast RikSdagarne i a!lmänh>t skulle under lugnaro vfwerläganingar och lättare gisnc Resultat, ansenligen för, kortas, utan ock i synnerhet ten fördel, i statistiskt afseende winnås att dc hittills bristfällige Leconomiffa Författningarne cn gäng blefwe mera fullkomliga och således längre bestående: anser Utskottet sig af a a dessa omständigheter upfordradt, att, såsom en wid denna Riksdag wäckt fräga, hemställa till Konungs och Ständers afgörande wid nästföljande, att örn af Herr Niddarehus s Secreterare» X Zilver - Den 11 Apris. Kilvcr.ttolxo'förcftagne Riksens Ständers Lag - och Huss Hallnings-Beredning, sädan den samma af Utskottet bliss mit ingiswen, och i samttlige Respective Riks -Ständcns Protoeoll intagen, inä bringas till wcrkställighct och i Res geringsformen stadgas. Stockholm den 21 Ma-tii :Liv ^ä EonstitutionS - Utflottcts magnar Liaes kleming. L. v. Kosensteirr. Danial Lderstein. ^s:son kftzrclrert. O. ^Vslerias. Utdrag af Riksens Högloft.
Medeltalet af inkomna revisions-mål var under åren 1837 —1846, 193, men under de följande tio åren 293; sistlidet år inkommo ej mindre än 337. Skiftesmål inkommo i medeltal under det förra af de nämnda 4 Konstilulions-Utskollels Memorial M 34. decennierna 141, men under det sista 168. Om man nu betänker att skiftesmålen äro lika vidlyftiga och besvärliga som revisions-sakerne, samt jemför det sammanlagda antalet af nu inkommande revisionsoch skiftesmål med det här ofvan anförda antalet af de revisions-saker, som afgjordes 1789—1809; om man derjemte ihågkommer, att sedan denna tid de öfriga målen i Högsta Domstolen, både de, som för hvarje vecka måste afgöras, och de, som kunna uppskjutas, nära nog fördubblats, måste man erkänna, att sedan Högsta Domstolen inrättades, och antalet af dess ledamöter bestämdes, förhållandena så betydligt förändrat sig, att den uppkomna balansen är fullt förklarlig, och att en snar förstärkning af Högsta Domstolen är oundgänglig. Om det nuvarande förhållandet skulle få någon tid fortfara, skall ett tillstånd af en slags rättslöshet inom Svenska samhället uppstå. En sen rättvisa är mången gång föga bättre än ingen; tvistens föremål förlorar för parten ofta genom lidsutdrägten sitt värde; en tredskande, som i rättegången endast söker uppskof uti fullgörandet af en honom åliggande skyldighet, skall på det beqvämaste sätt vinna sitt mål; och en icke häktad förbrytare skall under en icke så obetydlig del af sin lefnad kunna undandraga sig vederbörlig näpst. En verksam rättsskipning är dock en af de vigtigaste beståndsdelarne af den borgerliga samhälls-inrättningen, och ett af de oundgängligaste vilkoren för ett folks odling och välstånd. Men rättsskipningens långsamhet, med den deraf härflytande overksamheten, är icke den enda menliga följden af Högsta Domstolens öfverhopande med göromål. Domstolens ledamöter kunna icke mera än andra vara undantagna från den mensklighetens allmänna lag, alt då skyndsamheten blifver verksamhetens regel, verksamhetens alster i samma mån försämras.
Dessa afgifter äro dock obetydliga och några lectionspenningar, på samma sätt som vid universiteten i Tyskland och äfven i England äger rum, tror jag icke, att man af denna dass af studerande kan rimligen påräkna eller fordra. SlatsUlsk:s utlåt, Nio i33 återremitterades. Vid förnyad föredragning af StatsUtskts den 27 sisth Maj f. m. på bordet lagda mern. Nio 134» i anledn. af skiljaktiga beslut i fråga örn den af Statsrådets förändrade or ganisation foranledtla lönereglering, blef den deruti förslagna voterings-pröpos. af R. o. Ad. godkänd. Föredrogos ånyo och biföllos StatsUtsk:s d. 27 sisth " JBäj >. m. på bordet lagda utlålini . Nid i^(3, i'anledn. åf Hr Pedes, T., motion angide pen sioner för ledamöter af' Statsrådet Och Högsta Domstolen, Statssérrelerare och andre föredragande, under vissa förutsatta fall; N:o 14.7, 1 anledn. af Hr Nordenskölds, O. G., motion, om de vid vacancer inom sjöstaten under vacanceoch liggetiden besparade löners anslående lill Amiralilets-krigsmanscassan. Uppå begäran af Frih. Cederström, Jacob, samt Gr. Gyldenstolpe, Anton Gabriel, bordlädes ånyo, vid förnyad föredragning, StatsUtskrs förut den 27 sisth Maj på bordet lagda utlåt, Nio 148, i anledn. af anmarknir vid Den 3 Juni «. id. ) 83 Utsk:s uti betänk. N:o 45 afgifna yttranden, ang:de R. Sils revisorers berättelser om granskningen af Riksgälds-verket, m. m. Föredrogs ånyo StatsTJtsk:< d. 27 sistl. Maj f. m. på bordet lagda utlåt. N:o 149, ang;de föreslagna åtgärder till ullcullurens befrämjande. Frih. Cederström, Jacob:
M. underkändt, emedan utsockne-frälset i Halland hvarken vore undantaget bland de frälsehemman i öfriga delar af riket, som i 1683 års riksdagsbeslut förklarades skyldige att deltaga i knektehållet, ej eller genom 1723 års adliga privilegier från rotering befriade hvarföre dessa hemman, med förment stöd af R. St:s ofvan citerade s. k. beslut af 1823, ansågos böra i den ordinarie roteringen deltaga. I anledn. häraf indelade kommissionen nämnde hemman till ordinarie rotering, hvaremot hemmansegarne protesterade, och besvärade sig hos K. M., som likväl genom resolution d. 24 Oct. 1837 ogillade deras besvär och befallde kommissionen att fortsätta sitt arbete efter de år 1833 af K. M. gifna föreskrifter, hvarefter komiterade år 1838 lill K. M. inkommo med ett serskildt roteringsverk för Hallands utsockoe-frälsehemman, hvilket dock icke vid 1840—1841 årens riksdag blef till R. St. öfverlemnadt. Vid sistnämnde års riksdag underställdes frågan om de utsockne-frälsehemmanens roteringsskyldighet, i följd af enskild motion, R. Sl:s pröfning; hvarvid R. St., uti tind. skrifvelse vid samma riksdag af d. 13 Februari 1841, i afseende på de Halländska utsockne-frälsehemmanen, meddelade K. M. det yttrande, att R. St. ansågo dessa, enl. de mest ojäfaktiga bevis, vara frikallade från skyldigheten att utgöra ordinarie rotering, eller deremot svarande afgift. Frågan om Halländska ulsockne-fiälsets rotering förekom ånyo hos Regeringen i Februari månad år 1844, då jemväl R. St:s sistnämnde und. skrifvelse anmältes, men K.
Jag har i mitt anförande medgifvit det uppgifna förhållandet, men deraf dragit slutsatsen, bevisande för min sats, att giftorätten bestämmes före äktenskapets upplösning, ett förhållande tydligen ådagalagdt af sladgandena i 1734 års lag och då denna lag är så kär för mången, att man icke önskar någon förändring deruti, så synes mig, som äfven den önskan borde vara gemensam för alla dem, som dela denna åsigt, att så länge som möjligt få bibehålla den gamla lagens föreskrifter. Jag hade ock trott, alt alla dc som varit emot antagande af lika giftooch arfsrätt, skulle vilja hafva tillämpningen deraf så länge som möjligt uppskjuten, och kan således icke annat än förvånas öfver mina motståndares afvoghel emot den föreslagna lagförklaringen. — Hufvudskälet hvarföre jag försvarar betänk, är, att ingen lag kan hafva retroaktiv verkan. Då nu giftorätten grundar sig på ett kontrakt, som ingås, antingen när man gifter sig, eller när man, såsom Gr. Mörner nämnt, förändrar stånd, så skulle, om en tillämpning af 1845 års författning ägde rum, till ändring af de förhållanden hvad giftorätten angår, som uppkommit före den nya lagens stiftande, densamma hafva retroaktiv verkan, hvilket icke öfverensstämmer med i allmänhet antagen lagtolkning. Grefven talade om att han endast fästade sig vid hvad som vore nyttigt för fäderneslandet. Jag vill hoppas och tro att han tillerkänner äfven sina motståndare samma slräfvan och samma grund för deras yttranden här. Säkert vilja vi alla samma mål, mina Hrr! om vi ock stundom skilja oss i afseende på medlen för dess ernående. — Jag, som icke vill finna några skäl till åsigter bakom dem sorn yttras, kan emellertid icke förklara, all då han anser den lika arfsoch giftorätten olämplig, han nu likväl vill söka förhindra att tillämpning af det gamla stadgandet om giftorätten får äga rum, åt - Den 9 Februari f. m. 373 minstone så länge, alt icke någon orättvisa begås, ty orättvisa vore det i min tanka, om lagen skulle tillämpas retroaktivt. Frih. Cederström, Rudolf, har yttrat, att om det förklarades äfven i fråga om arfsrätten, alt lagen af den 19
Deras öfverlägg - JProtokollsUtdrag d. 7 April 18j8« 543 ningar med det nit , det lugn och den skyndsamhet, som allmänna ärenderne så väsentligen kräfva; så beslöt PresteStåndet lika med JJorgareStåndet, alt samtlige .Riksens Ständers Utskott igenom ProtocollsUtdrag borde till behörigt iakttagande af Kongl. Majus således yttrade Nådiga vilja af denna Skrifvelses innehåll undfå del. Från Vällofl. BorgareStändet. S. D. Sedan Kongl. Maj:t uti Nådig skrif* velse till Riksens Ständer af den 4 dennes , jemte tillkännagifvande deraf, att Kongl. Majit till första dagarna af instundande Maji månad behagat utsätta dess Kröningsoch HyllningsCeremonier, och att således denna Riksdag , ehuru lagligen tilläridalupen den 6 April, kommer att fo.tfara intill dess nämnde Ceremonier ägt ruin, i Nåder täckts förklara, att Kongl. Majits lifiiga omsorg för Folkets trefnad och väl , gifver Hans Majit rättighet både att hoppas och att begära, det Rikets Ständer, under den ännu återstående Riksdagstiden , må fortsätta deras öfverläggningar med det nit, det lugn och den skyndsamhet, som allmänna ärenderna så väsendtligen kräfva , så beslöt BorgareStåndet, att samtlige Riksens Ständers Utskott borde till behörigt iakttagande af Kongl. Majus således yttrade Nådiga önskan af denna Skrifvelses innehåll undfå del ; Och skulie Respec* tive Medstånden om detta Beslut vördsamt och vänligen underrättas. 544 Protokoll^Utdrag d. II April 1818. Den II April 1818. Frän Håglöf,.
Af H. R. o. A. II. PrästeStåndet samt V. RorgareStåndct har blifvit på sätt Utskottet föreslaget bifallit, att på Stat må uppföras eli Summa af 600 R:dr Banco årligen intill nästa Riksdag, till K. SundhetsCollegii disposition för underhållet och begagnandet af en ElectricitetsMachin samt arfvode för den dervid anställde Läkare och tjenlige rums anskaffande för Appareillens placerande; men i H. R. o. A.s bifall har jemväl ingått det beslut, att andamålet med anslaget tillika skall vara: inköpa användande och underhåll af ett Galvaniskl Apparat. Utskottet hemställer, om icke H. R. o. A. skulle vilja i denna omständighet, eller frågan om anslagets föremål, låta bero vid hvad Utskottets, af 2:ne RiksStånd 1 Betänkan (len, N:o 297. 469 gillade, tillstyrkande innehåller; men da, om R. cr.A. vidhåller sitt beslut, genom behörig votering äfven lärer skola afgöras, huruvida nämnde tillägg bör i beslutet om Anslagets beviljande äga rum eller icke, föreslår Utskottet en så lydande proposition: i3.‘o Den, som bifaller, att det anslag af 600 B:dr B:co årligen intill nästa Biksdag som af R. St.T blifvit beviljadt till SundhetsCollegii disposition för underhållet och begagnandet af en ElectricitetsMachin, vidare bör användas endast till arfvode för den dervid anställde Läkare samt tjenlige rums anskaffande för Apareillens placerande, voterar Ja. Den det ej vill, voterar Nej. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 BIHANG till Samtlige Riks-Ståndens Protocoll y Innehållande de Handlingar, hvilka till Riks-Stånden blifvit aflemnade, såsom Konungens Nådiga Propositioner, Rik sens Ständers Utskotts Betänkanden och Förklaringar. samt Riks-Ståndens Protocolls-Utdrag vid Lagtima Riksdagen i Stockholm 1823.
Hvad först angår häradsallmänningarne, så instämmer jag visserligen uti Utskottets åsigt om eganderätten till dessa allmänningar, rättigheten till afkastningen och om upphörande af all företrädesrätt till utsyning af virke till andra än allmänningsdelegarnes egna, gemensamma behof; men som denna företrädes - Sammans. Stats-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänkande N:o 50. 71 rätt icke torde, till följd af stadgande i den syftning, som blifvit föreslagen, kunna utan ersättning fråntagas de boställsinnehafvare, hvilka enligt nu gällande skogsordning ega en sådan rättighet, och då härtill kommer att det är ovisst huruvida Utskottets förslag, det berörda ersättning skall utgå af boställs-skogarnes afkastning, vinner Rikets Ständers bifall, får jag till Utskottets hemställan i denna punkt vördsamt föreslå följande tillägg: att, så vidt icke vid behandlingen af frågan om dispositionen öfver boställs-skogarnes afkastning, det antages att ersättning derifrån bör utgå till ofvan afsedda boställsinnehafvare för mistning af deras rätt till utsyning å häradsallmänning, desse boställsinnehafvare måtte berättigas att, utöfver deras andel uti allmänningsafkastningen efter boställenas hemmantal, erhålla den godtgörelse, antingen i virke eller penningar, som af Konungens Befallningshafvande pröfvas skälig. Beträffande åter boställs-skogarne, så torde det ej vara nödvändigt, att, såsom Utskottet föreslagit, ställa de större af dessa skogar under Skogs-styrelsens förvaltning. Med en allvarligare uppsigt och biträde i tekniskt hänseende af Statens skogstjensteman, på sätt som Skogs-styrelsen i detta hänseende föreslagit, synes mig samma ändamål, en förbättrad skogshushållning, kunna åstadkommas, och detta med ojemförligt mindre kostnader än om hela förvaltningen öfvertages af Staten.
Då det af den förda diskussionen tyckes visa sig att Betänk:t blir återremitteradt och då man kan hålla Elektorernas antal komplett, utan att. ens behöfva sammanträda så ofta, som af reservanterna föreslås, får jag yrka att något återval efter en bortgående ledamot ej må anställas, förrän antalet af Elektorer och Suppleanter tillsammans nedsjunkit till 20. Man kan då på en gång välja 10 ledamöter, nemi. 5 Elektorer och 5 Suppleanter. Detta mitt förslag tror jag med så myeket mera skäl borde antagas, som vi veta att endast 13 Elektorer behöfva närvara vid val af Utsk:s-ledamöter. Jag anhåller, att, i händelse af återremiss, detta mitt yttrande måtte få medfölja till Utsk:t. Hr Printzensköld, Carl: Att begagna den utväg, Hr Nordenfelt föreslagit, vore detsamma som att it. o. Ad. skulle sanktionera en olaglighet; det vore nemligen en dylik att, med kännedom derom att ej mindre än 25 Elektorer skola finnas, låta det bero, tills antalet nedsjunkit ända till 20. Jag tror deremot., att, så snart R. o. Ad. erfarit att Elektorerna ej äro så många, som de böra vara, det är R. o. Ad:s oafvisliga skyldighet att kompletera deras antal. När jag utgår från denna åsigt, måste jag bestrida riktigheten af Hr Nordenfeits framställning och får derföre yrka att intet afseende fästes på hans förslag. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt Hr von Knorring anmält, att han afstod från sitt förut gjorda yrkande och förenade sig med dem, som anhållit om återremiss, yttrade H. Exc. Hr Gr. o. Landtm., att under öfverläggningen yrkats dels bifall till Utsk:ts förslag utan förändring, dels bifall dertill utom hvad beträffade de 2 första meningarne i 2:dra mom. af 18 §, hvilka skulle utgå och ersättas med det af reservanterne afgifna förslag, och dels slutligen att Utlåt., på grund af deremot gjorda anm:r, måtte till Utsk:t återremitteras.
Banco-Utskottets Memorial, N:o i35. 27' Efter att sålunda, vid hvarje serskild punct, hafva redogjort för de förändringar, desamma innefatta, har Utskottet nu endast skolat anmäla: alt, enär den fordran, Banken, enligt §. 160, egt hos Stats-verket, under år 1837 blifvit liqviderad, detta stadgande kommer att från det upprättande nya Banco-Reglementet utgå; att likaledes den föreskrift, som 164 §. innehåller, borde utgå , sedan Bankens fordran hos Hjelmare canal och slussverks Bolag blifvit uti räkenskaperne afskrifven; samt att de stadganden, §§ 163, 165, 167, 170, 171, 173, 174, 175, 177, 178, 181, mom. 1, 2, 3, 5 och 6, 182, i83, 184, i85, 1S6, 187, 188, mom. 2, 3 och 4, 189, mom. 4» 5 och 6, 191, 192, 193, 194 samt rg5, mom. 2 och 3 innehålla och hvaremot någon erinran icke förekommit, ansetts böra oförändrade bibehållas. Stockholm den 24 Maj 1841 - STOCKHOLM, Kongl. Ordens-Boktryckeriet, 1841 - Banco Ctskottcts Memorial, N.o I Sf i N:o 184, Ank. till Exp. Utsk* den 26 Maj, kl, 9 f. ra. Memorial, med öfverlemnande af förslag till reglementarisk a fört skrifter, motsvarande y Art, i 1835 års Banco-Re glemente.
Ständer om antagandet af 4 Cancellister utöfver livad Riksdags * Ordningens 24 $ medgifver, Sedan Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottet, till vinnande af erforderlig skyndsamhet i behandlingen af den mängd olikartade mål, som till Utskottets åtgärd remitteras, inom sig, 1 likhet med hvad föregående Riksdagar skett, utvalt Irenne Berednings-Divisioner, till målens utarbetande, innan de till Utskottets slutliga handläggning förekomma ; och Utskottet pä sådan grund, enligt hvad Riksdags-Ordningens 24 § medgifver, antagit frenne Cancellister, hvilka, hvar och en i sill Division, komma att i egenskap af Notarier ticnslgöra; så får Utskottet hos de respective Riks-Stånden vördsamligen anhålla, alt, då dessa Notariers trägna befattning icke medgifver dem någon tids upptagande med renskrifning, Utskottet måtte tillåtas, utöfver livad Riksdags-Ordningen föreskrifver, antaga fyra Cancellister med lika många arfvo - 4 Besv. och Oecon. Utsk. Bet.dc. N.o 2. den, hvilka ega att Secreteraren och Notarierne i renskrifnings-göromålen tillhandagå. Stockholm den 2 December 1828. Pl Högloft. Riddcrskapets och På Högvördige Preste-StånAdelns Ledamöters vägnar : dets Ledamöters vägnar: Arv. Arv:son Posse. Es. Tegnér. På Högloft Borgare-Ståndets På Hedervärda Bonde-StånLedamöters vägnar: dets Ledamöters vägnar: C. F11. Lundman. Wils Månsson. C. G. Grip. N:0 2. Memorial till R. H. Ständer, med hemställan, att motion, som remitteras till flere Utskotts utlåtande, alltid må i afskrift åtfölja remissen till hvarje Utskott serskildt.
Rudling, Jönköpings h. elementarläroverk betalt. B. A. G Rudling dito dito betalt. K. A. F. Fejdenfelt betalt. C. T. Hellgren betalt. C. H. Rudling betalt. A. Sjölander, Skenninge 1. elementarläroverk. A. T. Bergström betalt. K. W. Sundstedt betalt. A. J. Hjelm medellös. A. Sondell, Eksjö 1. elementarläroverk. J. Janson, fr. dito dito A. W. A. Gyllencreutz betalt. J. A. Sjöqvist, fr. Eksjö 1. elementarläroverk. J. P. André, fr. dito dito J. F. Engberg betalt. G. Hjertberg medellös. — 376 — C. H. E. Drangel betalt. G. A. Lindeberg, fr. Eksjö 1. elementarläroverk B. T. Malmgren, fr. Wimmerby 1. dito O. V. Regnstrand, fr. Wadstena !. dito A. H. Carlander, fr. Wimmerby 1. elem.-läroverk T. J. F. Gyllencreutz betalt. R. II. A. Gyllencreutz betalt. C. G. W. Sinclair betalt. H. W. Sinclair betalt. G. Bring, fr. Lunds h. elementarläroverk betalt. R. Johansson betalt. G. J. Rydman, fr. Grenna 1. elementarläroverk. G. Andersson, från Wadstena 1. dito A. E. J. Johansson betalt. J. E. Eckerbom, fr. Wadstena 1. elementarläroverk. H. G. Holmberg, fr. dito dito J. E. Larsson, fr. dito dito N. C. Johansson betalt. R. O. Regnstrand, fr. Wadstena 1. elem.-läroverk E. O. F. Kernell, fr. Eksjö dito J. Andersson Neander medellös. G. N. D. Odelnach betalt. A. J. Lindberg betalt. G. F. J.
J a g Ifiste till l h g t in p&amp; iiatteii, fastiiii det sred i lijiirtat. Xanskligt lidande, tiligt buret, saluhilets ranlottade sto4 ande och npprniintiande sinn olyckskamrater, sugande Iioniing lir lifretts torftigaste bloiiister~ upplyftade vid tanken p % Hoiioiii, soin b&amp; rr " ira sorger - detta var lirad jag s,ig genoin g det öppna fönstret,. Sannerligen. en förödmjiikande laxa för en h a r, soin ined friska leminnr jäktar efter lyckan ocli ej blyges att knota öfl-er sinii inotgttngar! De lama, de blinda, de orkeslösa skrifva till h ~ a r a n d r a i gladtig, förti.östansfiil1 ton. Då de iiairina hiwii iiihga a r de w r i t sgngliggande och h m r i deras skröplighet l~estir, s$ sker det endast i ändam !~l att förmedla närinare bekantskap och iitaii klagovisor. På s i sätt kan, Det öppna fönstret, hvarigeiioiu ilen yttre världen tyckes stiga in i sjukriiminet, liknas vid arkens fönster (l mosebok, 8: G:!, geiioni hvilket den kraxande korpen flög ut, för att aldrig återvända, medan duf \ wt med oljebladet fann sin vag tillbaka. Fridens ocli glädjens bud koinma flygande in genom: .Det öppna fönstret s nied hjälp af B Onkel Sanu o vidlyftiga postraskor. Hvarj je &gt; instaiigd~ (D sliut-in D) liar f örteckning p i alla olj-ckskainraters fö- delsedagar ocli koininer saiiivetsgsannt illåg deiii. Det viilni %ciide Iiern mets krynipling siiiider en present eller ett blomsterkort, oodi till och med den fattigaste, om lian blott kan röra handen, sänder gratulationsbref.