Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Tänk bara: dresserade hästar, dresserade hundar, dresserade tricotdamer och dresserade clowns, allesamman " framhafila i frihet " af öfverdressören med eller utan sin chambrikre, mot hvilket trollspö en kapellmästares taktpinne t. ex. icke kan je.mföras - i vår hufvudstadspubliks tycke! Dessa nöjen äro alltid mer eller mindre förbundna med fara, stundom me.d verklig dödsfara, men just detta tycks vara det som liar största lockelsen för en bildad publik - som dertill ar kristlig. Kom så det i ordets fulla bemärkelse rysliga ögonblick, när " miss Idola " blef. rifven af lcungslejonet, i h a r s gap hon vid en af förestallningarne stack sin hand. Men tror man att detta hiss-öde verkade. afkylande på publiken, så bedrar man sig. Nästa, gång var huset proppfullt. Det kunde ju händt att miss Idola. då blifvit uppäten, s&amp; att man haft full valuta föc sin biljett .. Men det blef hon inte, hvilkct bevisar att man aldrig med siikerhet kan räkna på ett litet oskyldigt nöje. Man gick så- ledes ifr$n föreställningen nied betydligt sviken förväntan och hade inte annat att trösta sig med &amp; n hoppet om bättre lycka. nästa g h g. Och den lyckan kommer nog i siiiom tid, derom kan man vara viss. Så hade vi i de sm % trefliga kineserna ett nöje af mera. ofarlig natur. De gastade oss länge, uppträdde öfver allt och kisade på oss så simdt men på samma g h g vanligt och välvilligt, att vi riktigt började tycka om dem. An såg man dem på teatern, an i nhgon droska och nästan dagligen på. hötorget, .der de traskade omkring med sin lilla korg p&amp; armen för att göra uppköp och studera folklifvet. Våra damer gingo efter dem och togo med tydlig afund ögonm.ått af deras långa harpiskor, hvilka likt pendeln på en regulator sakta. svängde fram och åter vid hvarje steg. Till sist blefvo de så hemmastadda har, att man kunde bjuda dem på både sim-.
Skrifvelse, A:« '123. Transport Transport 193,389: 5 2 Till aflöning ål 3:ne Tings-tolkar i Norrbottens län (i stället för den nu utgående s. k. Tingstolknästen, som afskaffas) 600: — Indelta Räntor(Justitie-slatens) upptagas oförändrade. Göta Hofrätt, med derunder Ijdande Justitie-stat: Penningar: Tillkommer: Löneförhöjning åt 5 Hofrälts-råd, å 500 R:dr, eller från 4,500 R:dr lill 5,000 R:dr 2,500: — Dito åt 5 Assessorer, ä 500 R:dr, eller från 4,000 R:dr till 4,500 R:dr 2,500: — Dito åt 5 dito, ä 500 R:dr, eller från 3,500 R:dr till 4,000 R:dr . 2,500: — 7,500: Indelta Räntor(Juslitie-statens)upptagas oförändrade. Hofrätten öfver Skåne och Blekinge, med derunder Ijdande Justitie-stat: Penningar: Summa Riksmynt. Indelta räntor enligt markegång, på förslag. Summa Riksmynt. R:dr. öre. R:dr. öre. R:dr. öre. — I Dito åt 2 Assessorer, ä 500 R:dr, eller frän 4,000 R:dr till 4,500 R:dr 1,000: — Dito åt 2 dito, å 500 R:dr, eller från 3,500 R:dr till 4,000 R:dr 1,000: - 3 0()(). Fångars vård och underhåll:
»2. i anledning af den, enligt §. 4 uti nu gällande Inslruction för BancoUtskottet, verkställde granskning af Banco-Fullmägiiges åtgärder Bih. till fl, St. j'rot. 1834 och i835. 6 Sami. i Afdt 3 fl:o till förberedande af den Allmänna silfver-utvexlingen, samt i samband med Rikets Ständers beslut om Baucosedlarne och en på upplåningar grundad disconlering för den större rörelsen. i3 med tillstyrkan, alt Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmäla de hinder, som mött för silfver-utvexlingens början å den af Kongl. Rlaj:t i Nåder föreslagne dag den i Julii i834- 14- i anledning af de inom Riks-Stånden framställde anmärkningar vid Utskoltes under N:o 7 afgifne Betänkande, med förslag till ett nytt mynt-system 15. angående en af Herr Friherre Kantzow framställd motion, om in bjudning af enskilde Actie-egare lill deltagande i Rikets Ständers Bank och dess rörelse. 16. till svar å de inom samtlige Riks-Stånden framställde, till Utskottet remitterade anmärkningar vid dess under N:o 6 afgifne Betänkande, med förslag till hufvudgrunder för Bankens rörelse och förvaltning. 17. i anledning af de inom Riks-Stånden gjorde, till Utskottet remitte rade anmärkningar vid dess under N:o 8 afgifne Betänkande, angående Bankens öppnande lill utvexling af silfver. 18. i anledning af de till Utskottet remitterade motioner af Herr Prosten Öslberg, angående ett Baneo-lån lill S:t Annae Capell församling, samt af Herr Hahn rörande ett Banco-iån till Umeå §tad. 19. i anledning af Biskopen Doctor afWingårds från Högvördige Preste Ståndet till Utskottet remitterade motion, om fortfarande rättighet för vissa Academier att tillvexla sig en bestämd mindre summa Riksdaler silfver emot lika antal Bancosedfar. ao. i anledning af anmärkningar emot Utskottets Memorial N:o »3». med tillstyrkan att Rikets Ständer måtte hos Kongl Maj:t i underdånighet anmäla de hinder, som mött för silfver-utvexlingens början den 1 Julii i834« a«. om Banco-Fullmägtiges åtgärder och förvaltning på det hela efter nästförflutne Riksdag, aa. i anledning af väckt fråga om belåningsrätt af Arméens Åccortfsfonds obligationer.
Gr. Horn, Claes, Fredr.: Jag nekar icke, att jag med mycket bekymmer erfarit de anklagelser, som blifvit riktade mot Technologiska Institutet och hvilka varit föremål för Ekon.Utsk:s pröfning. Jag hade således äfven med min röst velat biträda den underd. anhållan, som detta Utsk. tillstyrkt, att genom nedsättande af en comité fä förhållandena undersökta och utredda, derest jag trott att Regeringen icke deråt egnat den uppmärksamhet som vederborde; men då en Konungens rådgifvare härstädes, på eif, efter mitt förmenande, fullkomligen parlamentariskt sätt gifvit R. 416 Den 30 October f. m. o. Ad. en förklaring i detta hänseende, skulle jag anse att det vore en förnärmelse mot regeringsmakten, om R. o. Ad. godkände Ekon.Utsk:s tillstyrkande. — Jag anhåller, att betänk, måtte afslås. Frih. Cederström: Det är icke i frågan om behofvet af möjlig utvidgning utaf det Teclin, lnst., som jag bestred denna comites tillsättande, ty hade Utsk., i anledn. af det klander som mot detta institut yppats och som gifvit anledn. till detta betänk., helt enkelt begärt att en comité' af sakkunnige män måtte nedsättas, för att utröna i hvad mån den Technologiska undervisningsanstalten skulle kunna vinna en utveckling, sora fullständigare än nu motsvarar sitt ändamål, så hade jag med nöje instämt i en sådan begäran ; men då betänk, tillkommit synbarligen på uppgift om missförhållanden inom inrättningen, som till på köpet äro obevista, och till hvilkas rättande, om de befinnas sanna, man har andra utvägar att vidtaga, så är det för den form Utsk. häråt gifvit, som jag anser otillbörligt att inkomma med ett sådant förslag. Detsamma är dessutom öfverflödigt, då en af Konungens rådgifvare underrättat oss, att thy förutan undersökning om Teclin. Instrs nuvar. förhållanden kommer att ske. Jag begär afslag å betänk. Hr Printzenskjöld:
Har han icke förgäfves jagat undan dödens närhet under långa år – hvarför skulle han nu med ens börja den hemska flykten ånyo, sedan han ändtligen kommit till ett stort och öfverlägset lugnt beslut? Den flykten skulle ju likafullt leda till hans slutliga gripande. Nej, nu måste han vara man. Han är modig i grunden, men hans vilja är så svag. Hade hans lif hittills varit en vild hetsjakt undan döden – nu skulle hans flykt gälla lifvet, det lilla, usla, förödmjukande, fattiga lifvet, som ändå ingenting bättre kan skänka honom, än förmågan att se döden lugnt an. Och den förmågan hade han ju redan – för längesedan. Alltså – undan! Nu genast. Han ser på sitt ur om det är möjligt för honom att ännu göra sig i ordning till snälltåget, som på aftonen flyger genom Lugano och vidare uppför alpklyftorna och borrar sig genom S:t Gotthardstunneln till Centraleuropa och norden. Uret säger honom att det är för sent. »Alltså i morgon bitti! – Alltså i morgon bitti!» upprepar han för sig själf, som vore han rädd att hans beslut annars skall falla honom ur minnet. Det fattade beslutet gör honom återigen lugn. Han tänker på sin hustru och sitt hem och han blygs för sin tvekan nyss. Att han ett ögonblick kunnat tveka i valet! Att han alls kunnat sätta i fråga att gifva vika för lifvet! Insåg han då inte att han skulle förlorat allting därigenom? Han skulle främst brutit sitt så svårt tillkämpade stora paktum med döden, ty hade han stannat här för att låta sig bedåras och smekas af lifslöftena, skulle de gjort hela hans utståndna kamp med döden fruktlös. Han hade då begått ett fult förräderi mot sin plikt, mot sin hustru och de sina, och det medvetandet skulle aldrig gifvit honom tillfredsställelsens och det rena hjärtats ro, som var det förnämsta villkoret för att lugnt kunna räcka döden sin hand. Ty hans hustru ...! Det tränger sig en värld af varma och erkännsamma tankar på honom. Han vet förväl att hon ej utan stor uppoffring kunnat sända honom de summor hans sjukvård kräfde. Han vet förväl att hon för hans skull umburit allt, ända till det nödvändigaste, för att sätta honom i stånd att förlänga sin hälsokur.
Nej, jag kan tro det. Men när di är slut, då kommer du till mig. Och då blir det jag, som får ta mig af honom igen. Och för resten hvad ska’ du ta dig till med honom? Tänk, när du ska’ gå på arbete och inte har någon, som kan se efter honom. Ja, bara du skall gå ut. – Jag behöfver inte gå ut, och för resten blir det min sak. Det var ett lugnt, fast uttryck i hennes ansigte, och hon såg honom klart i ögonen. – Jag lofvar dig, fortfor hon, att du ska’ aldrig höra af mig. Förr ska’ jag göra aldrig det, än jag ska’ besvära dig mer. Men jag kan inte lemna gossen ifrån mig. Jag kan inte, hör du. Om han kommer ibland främmande, så vet jag ju inte, om han får mat ordentligt en gång. Du behöfver inte bry dig om honom als. Men låt mig bara få behålla honom. Hon vände bort ansigtet, kämpande med gråten, och med en instinktlik rörelse böjde hon sig ned öfver barnet och såg upp på Gottfrid. – Och jag släpper honom inte ser du, om du så inte vill ge mig ett öre. Jag har rättighet att behålla honom, om jag vill. För det vet jag. Gottfrid teg en stund och satt och såg ut genom fönstret. Så reste han sig upp och gick ett par slag på golfvet. – Du kan ju behålla honom så länge, sade han, så få vi tala om det här, när du har tänkt bättre på saken. Men jag ska’ säga dig, att jag vill inte, att en, som är lätt på tråden af sig, skall uppfostra min pojke. För han är min också. Kom ihåg det. Men då sprang hon upp och knöt händerna. – Det är jag inte, sade hon, darrande af harm. Det är jag inte, för att jag har låtit narra mig en gång. Och det är skam af dig att tala till mig på det sättet. För är jag god nog att få barn med dig, så är jag också god nog att sköta dem. En stund därefter gick Gottfrid, och frågan uppsköts. De närmaste veckorna lefde Elin i en oafbruten ångest, och uppgjorde alla möjliga förslag för att få behålla gossen. Men det var henne omöjligt att öfvertala Gottfrid.
Förklaringen den ij Junii Igi8, hvarigenom tydelige och för ändamålet tillråcklige föreskrifter blifvit lemnade, om hvad Enkling eller Enka , som vill träda i nytt gifte , har, att till bestyrkande af skedd Afvittring efter förra makan, iakttaga; hvilket dock till Riksens Höglofl. Ständers vidare pröf* 58 LngVtskottets Betänkande». ning vördsammeligen öfverlemna?. Stockholm dea 18 Mariii 1825. Ankom d. 29 Mars 1825. Betänkande ofver Contractsprost en Doctor Stenhammars Memorial, rörande tjenlige Författningars vidtagande emot allmänna förbrytare. Till Lagutskottet har Högv. PresteStåa. det, under dea 5 i denna månad, remitterat ett af Herr ContractsProsten m, m. Doctor Stenhammar ingifvit, så lydande Memorial: JDet är ej utan bedröfvelse hvarje Religionens och Fäderneslandets vän gjort dea anmärkning, att under framfarna år, brotten tilltagit i ofantlig mängd, icke blott i de nedrigare Folkclasserne , utan äfven bland de mera bildade. Ingen tid var så utmärkt af allmänna tillgrepp, svek, oredor och bedrägerier, som den vi senast öfverlefvat, för att börja med DiscontDirectionen i Malmö och sedan påminna oss allt hvad som handt i Götheborgs, Linköpings, Nyköpings, Carlstads, Skaraborgs och kanske annullera Län, der Tjenstemän, som egt befattning med Spannemåls. eller PenningeUppbord, blif. vit actionerade, och mer och mer förvundne till oredligt och brottsligt förhållande. Tillgrepp» och BalanceMåi voro väl fordomdags icke eller okände, men de yoro LagUtskottets Betnnhnndcn. 59 sällsynte, och eler de inträffade var Processen åtminstone korrt, då undersökning och utredning nu medtaga flere år och ingifva, genom tidsutdrägten, så mycket större vågsamhet.
Har icke heller någon Ättemän sig anmält, rnå Säte för ätten intagas af Fullmägtig, som Hufvudmannen, eller den hans rätt utöfvar, på sätt här nedan föreskrifves, förordnat. Under Riksdagens lopp vare Hufvudman, Ättemän, eller Fullmägtig, sorn sig först anmäler, C 35 ) berättigad alt Säte för ätten intaga ; af dem sorn på en gång sig anmäla, äge Hufvudman företräde framför Ättemän, äldre Ättemän framför yngre, samt Ättemän framför Fullmägtig. §• 7 • Från rättighet till Säte och Stämma på Riddarhuset, vare de personer uteslutna, hvilka enligt i8§. Riksdagsordningen icke kunna såsom Riksdagsmän i något Stånd godkännas. Lag samma vare med bysatt person. -— Är Adelsman, hvilken för nesligt brott blifvit inför Domstol tilltalad, genom behörigt utslag, änskönt det ännu ej vunnit laga kraft, förklarad antingen lill straff skyldig, eller med mer än halfva bevis besvärad, så att Domaren funnit saken böra till framtiden lemnäs, då vare han, intill dess samma utslag lagligen upphäfdt blifvit, från Riddarhuset utesluten. Är Adelsman LandtMarskalk, eller Taleman, eller Riksdagsman i annat Stånd, då må han ej för den Riksdagen hvarken sjelf eller genom Fullmägtig sin representationsrätt på Riddarhuset utöfva. S. 6- Nytt mom. C 36 ) §. 8. Sista mom. Hufvudman som fyllt 21 år, och af 6 och emot hvilken i öfrigt icke något lJ hinder för Representationsrättens utöfvande förekommer, må kunna befullmägtiga annan introducerad Adelsman att intaga Säte och Stämma för ätten. Får Hufvudman, etdigt denna Riddarhusordning, ej utgifva fullmagt, då inträde för tillfället, närmaste Ättemän, för hvilken något lagligt hinder icke möter, uti full Hufvudmannarätt. Fullmagt, som af annan person är utgifven, kan i intet fall såsom gällande anses.
St:s und. svar härå den 5 Febr. i83o säga de sig hafva pröfvat högstbemalda nåd. skrifvelse, utan att någon anmärkning blifvit af denna föranledd. Dess innehåll var sålunda af R. St. godkändt. Ända dittills hade K. M. ensam, utan all slags mellankomst af R. St., bestämt afgifterna till den dåvar. convojcassan, ett förhållande, hvars lämplighet, med afseende på det nära sambandet med tullafgilterna, jag ingalunda vill yrka; men uti skrifvelse af den 23 Febr. i835 ”anhålla” R. St, på anförda skäl hos K. M. i underd., "att convojafgiften för alla utgående artiklar måtte helt och hållet upphöra, äfvensom att i stället för den hittills erlagda convojafgift å inkommande varor, som utgått olika för olika varor, eller dels med 5, dels med ro, dels med 18 proc. å tullbeloppet, denna afgift hädanefter under ofvannämnda benämning” (afgift till handelsoch sjöfartsfonden! ”mätte, till en - Den 3o April e. ni. km hets och enkelhets närmande, blifva beräknad med 10 proc. å alla importartiklar.” Häraf torde finnas, att likaså litel efter, sorn förevart närvar, statsskick, denna fond betraktats såsom ett vanligt statsanslag, hvilket också för den vigtiga gren af Rikets näringar, den är anslagen, skulle blifva en bligst vådlig innovation, dä derigenom de för handeln vigligaste utgifters bibehållande vid hvarje riksdag skulle underkastas vådan af undrade beslut, måhända bestämda af en rösts öfvervigt i ett förstärkt Statsutskott. På grund af hvad jag nu anfört, anhåller jag örn återremiss af denna del af betänkandet. Frih. Sprengtporten, Jac. Wilh.: Jag vill visserligen icke bestrida den ålerremiss, sorn Hr Rosenblad hegart, men utber mig att få fästa hans uppmärksamhet på det förhållande, som lian sjelf nämnt, att R. St. vid föregående riksdagar öfverlerrrual ål K. M. dispositionsrätten öfver denna fond.
Departementet tillkännagifvit, att, i ofvannärnnde requi. sition, medel icke blifvit upptagne, hvarken till ArtillerieMaterielens förökande och förbättrande, eller till Gevärs iståndsättande för Gardes - Regernenterne, hvartill, enligt Kongl. Brefvet den 22 Maj detta år, åtgå omkring 8ooo Riksdaler, att inom tvenne år betalas. 61 2,000 Forlifications-Departementet har sedermera, oberäknat anslag till Yanäs FästningsByggnad, re. quirerat 100,000 Riksdaler, nemligen 5o,ooo Riksdaler till Hus. byggnaders underhåll, och en lika summa till de gamla Fåstningarnes förbättrande. Om ock sistförmälde afsigt, i anseende till bristande tillgångar, hufvudsakligen måste hvila till framtiden, torde likväl för vidmagthållandet af 200 Hus i 11 Fästningar, för Svenska CharfaeVer ket, m, m., så mycket mindre Transp, 612,000 __ 334 Den 7 Julii /. m, Transp, lämpligt en summa under 5o,ooo Riksdaler kunna för detta Detachement anslås, sorn, efter beräkning i medeltal för de io se. nast förflutna år, Departementet tillgodo-kommit 46,787 Riksdaler årligen, hvadan det nu för FortificationsDepartementet föreslagna anslag med närmare 17,000 Riksdaler understiger hvad för samma Departement varit under 10 års tid i medeltal årligen beviljadt Kongl. KrigsCollegii Minimisumma uppgår således till 642,000 Riksdaler, hvarå någon ytterligare minskning ej torde vara möj. lig, utan att helt och hållet åt förfall lemna en eller annan mer eller mindre betydlig del af Fådernes-landets Försvars-verk, Till förenämnde belopp korn ma nu ytterligare nedanstående utgifter, som grunda sig å Kongl. Maj.-ts Nådiga beslut, och ej kunna nedsättas, nemligen:
Härad välje inom sig efter hemmantalet, till Riksdagsman af Bonde-Ståndet, En, inom Häradet boende och besuten, Hemmans-egare, hvilken icke tillförene hört till annat Riks-Stånd, eller någon ordinarie beställning i Rikets tjenst eller fullmakt derå innehaft. Hvad om Hemmansegare nu är sagdt, gälle ock om sådan Kronohemmans-åbo, som med stadgad åborätt hemmanet innehafver. Vilja flera Härader, hörande lill samma Domsaga, förena sig om en, inom dennas område boende och besuten Fullmäktig, vare sådant dem obetaget. Skulle någon Domsaga innehålla färre än Etthundrade valberättigade hela hemman, må den kunna, med ett eller flera inom annan Domsaga belägna Härader, om gemensam Fullmäktig sig förena. Till förrättande af valen för alla Häraderna inom en Domsaga, skola Elektorerna på samma dag och ställe sammanträda. Allmogen i hvart Härad välje inom sig efter hemmantalet, inför Domhafrandén, till Riksdagsman af Bonde-Ståndet, En, inom Häradet boende och besuten, Hemmansegare, hvilken icke tillförene hört till annat RiksStånd, eller någon ordinarie beställning i Rikets tjenst eller fullmakt derå innehaft. Hvad, om Hemmansegare nu är sagdt, gälle ock om sådan Kronohemmans-åbo, som med stadgad åborätt hemmanet innehafver. Vilja flera Härader, hörande till samma Domsaga, förena sig om en, inom dennas område boende och besuten Fullmäktig, vare sådant dem obetaget. Skulle någon Domsaga innehålla färre än Etthundrade valberättigade hela hemman, må den kunna, med ett eller flera inom annan Domsaga belägna Härader, om gemensam Fullmäktig sig förena. Till förrättande af valen för alla Häraderna inom en Domsaga, skola Elektorerna pä samma dag och ställe sammanträda. H ä n V i Bihang (ill Riks-St:s Prot. lil Sami. Konst.- Utsk. Mern. Ridd. och Adis Prot. \ Preste-St:s Prot. | , .Borgare-Stis Prot. \ de“ 12 Jul‘ 18°4' Bonde-S:ts Prot.
Arborelius och Handlanden E. G. Arborelius om eftergift af öfverräntor å Diskont-lån. Föredrogs och lades till handlingarne BankoUtsk:s d. 4 dennes på bordet lagda Mern. JM 19, i anledn. af erhållen återremiss af Utlåt. JM 9. Föredrogs, men bordlädes ånyo, på begäran af Frih. Raab, Adam Christian, och Gr. Taube, Henning, Edvard, BankoUtsk:s d. 4 dennes första gången på bordet lagda Mern. JM 20, i anledn. af väckt fråga derom, att Filial-banks-assignationer må betraktas lika ined af Låne-Kont:n utfärdade assignationer. Föredrogos och biföllos BankoUtsk:s nedannämnde d. 4 dennes pä bordet lagda Mern.: JM 21, i anledn. af Vaktmästaren vid Tumba J. F. Forsslunds ansökning om löneförhöjning; JM 22, i anledn. af enkan Anna Catharina Asps ansökning om hyresersättning; och J\s 23, i fråga om afskrifning af 4 st. från Låne-Kont. i Malmö utgifne Diskont-lån. 198 Den II Mars e. m. Föredrogs, men bordlädes ånyo, på begäran af Frih. Raab, Adam Christian, och Gr. Taube, Henning Edvard, BankoUtsk:s d. 4 dennes på bordet lagda Mern. J\s 24, i anledn. af väckt motion om lifgifvande från Banken af 10,000 R:dr till afl. Kaptenen E. Skottes sterbhus-delegare. Vid föredragning af LagUtskis d. 4 dennes på bordet lagda Betänk. JU 12, i anledn. af väckt motion om uphörande af rättigheter att börda jord å landet, blef äfven detta Betänk, ånyo bordlagdt, på begäran af Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinh., med fl. ledamöter. Föredrogs, men bordlädes ånyo, på begäran af Frih. Raab, Adam Christian, och Gr.
Län af den beskaffenhet, Revisorerne derom förmält, och vill det tvifvelaktigt förekomma, huruvida ens så mycket af detta Läns undsättnings-skulder ingår, som fordras till fyllnad i grundfonden för Länets Distrikt-magasiner, om ock, i följd af Eders Kongl. Maj:ts fattande nådiga beslut, i anledning af Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes underdåniga hemställan i ärendet, hvaröfver Stats-Kontoret sig nyligen i underdånighet utlåtit, en ytterligare sockenstämmoundersökning skulle kunna leda derhän, att få utredt, hvilka gäldenärer äro i de villkor, att de kunna och böra göra rätt för sig med de mildringar och på den utsträckta tid, som för återbetalningen blifvit tnedgifna. Huru med indrifning och afskrifning af undsättnings-skulderna inom Westerbottens Län sig förhåller, och om Distrikt-magasiner der blifvit inrättade eller icke, derom saknar Stats-Kontoret ali underrättelse, fastän Stats-Kontoret i ärendet afla ti t påminnelser till Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, och sednast under den 26 sistlidne Januari, med föreläggande, vid 25 R:drs vite, att afgifva svar sednast inom slutet af innevarande månad. Revisorerne, som förmält sig jemväl hafva granskat Länens Landsböcker för åren 1840 och 1841, hafva dervid funnit följande omständigheter: Att, i anledning af det utaf föregående Revisorer uti deras Berättelse framställda förslag, rörande Landsböckernas tidigare afslutande, på det Riks-Hufvudboken må med dem öfverensstämma, Eders Kongl. Maj:t, uti nådigt Bref den 6 April 1842, anbefallt Stats-Kontoret och Kammar-Rätten att gemensamt Utlåtande afgifva, sedan samtlige Länsstyrelserne blifvit hörde.