Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Gif då till minne för sena ddr Hvad jag den stunden drömde; Säg mig, ack säg, att det verkligt var Hvad våra hjärtan gömde. Stod jag i skogen på backens krön, Du stod invid min sida. Bakom oss gingo skidspår i snön, Framför oss ängder vida. Stod jag en hastigt svunnen minut, Mäktigt af drömmen fången; Fort, alltför fort, löpte tiden ut, Stunden var snabbt förgången. Så utför backen med vindtätt fart Skidorna lustigt glida, Föra oss bort ifrån drömmar snart Långt ut i världen vida. Om en kvinna efter sitt äktenskap upptäckte, att detta äktenskap icke var det fullkomliga realiserandet af kärlekens idé och icke gaf hennes personlighet tillräckligt utrymme, ja, då var det icke endast bäst, utan sannast och rättast att, som Nora, gå sin väg, slå igen porten med en smäll och ge sig åstad för att » utveckla sin person » på egen hand. Huru denna utveckling skulle ske, har dock varit för inveckladt att svara på, ty både Ibsen och alla hans efterapare bland damerna ha blifvit oss svaret skyldiga. Ropet på » kvinnans frigörelse » yttrade sig snart genomgående i ett starkt uttaladt förakt för männen, hvilkas orättvisor, simpelhet och alla andra fel blefvo det stående ämnet i damernas skådespel och noveller, och de litterära damerna sågo med hånfull medlidsamhet på de kvinnor, som funno sig tillfredsställda af uppgiften att vara maka, moder och husmoder. På alla sidor omgifven af dessa kvinnliga krigsrop i kampen mot männen, skref jag på den tiden en artikel: » Ämbetet att vara husmoder ». Den infördes i en liten tidskrift, som kallades » Framåt », och som mycket snart gick bakåt. Senare fick jag veta, att denna tidskrift var ett organ för de mest samhällsupplösande idéer, hvilket jag ej kände, då jag skref i densamma. Det har aldrig blifvit klart för mig, att » färgen » på den tidning eller tidskrift, hvari ett uttalande blir offentliggjordt, kan sätta sin prägel på det skrifna, då ju innehållet i en uppsats talar för sig själft. Ett par år senare visade emellertid Iduns redaktion tillmötesgåendet att intaga nämnda artikel om det husmoderliga ämbetet i Idun.
— Åliggande alla förenämnde att, innan de från staden eller orten afresa eller pass dem meddelas, med bevis af kronans uppbördsman styrka, att representations-afgiften blifvit eriagd; och skall qvitto derå, jemte betyg, att bevillningen för löpande året blifvit gulden, eller säkerhet der för ställd, ovilligen företes å den ort, dit de sig bevifva, innan någon representation der får uppföras. Afreser sådan person ifrån orten, utan att hafva denna bevillning för hvarje representationsdag erlagt, ansvarar derför den, som pass till resan meddelat, eller för resans fortsättning detsamma åtecknat. Doktorer, medicinaeeller läkare, för inkomst af praktik, utom tjensten, fyra procent, dock ej under banko r:dr 10: — Entreprenörer, renhållningsoch lyckttändningsi fyra klasser: Första klassen banko r:dr 20: — Andra dito , 10: —■ Bill. till R. Tredje klassen . • banko r:dr 5: — Fjerde dito , 2: Faktorer, vid städernas bruk, manufakturier och boktryckerier, se handelsexpediter. Fiskare, ehvad de bro borgare eller ej, i nio klasser: Första klassen . banko r:dr 20: Andra dito „ 15 Tredje dito „ 12 Fjerde dito »» Femte dito » 8 Sjette dito „ 5 Sjunde dito , 2 Åttonde dito ... „ 1 Nionde dito „ — 52. Fruntimmer, som idka klädsöm med en eller flere medhjelperskor, erlägga hälften emot handtverkare, § 10, och deras medhjelpeiskor hälften emot han dtverksgesäller. Försälj erskor, så kallade biödjungfrur, samt alla öfriga personer af qvinno» konet, som förestå försäljning i bodar eiler på näringsställen för andras räkning, i fyra klasser:
Vidare kommer omröstning att ske, angående den af Ridderskapet och Adeln stadgade tullfrihet vid utförsel af sallad Sill, sålunda: 54-'o. Den, som instämmer i Utskottets förslag, att Fisk: saltad eller inlagd: Sill bör, ehvad den utföres i större eiler ’£■ mindre käril, beläggas med 4 sktull per tunna, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; 36 Bevillnings-U tskottets Memorial, N'.o 41, vinner Nej, blir denna artikel fri från tull vid utförsel. Strömming. Med föranledande af Ridderskapcls och Adelns sistbe rörde beslut föreslås ytterligare nedannämnde voterings-propositioner: 55:o. Den, som gillar, att, på sätt Utskottet föreslagit, Fisk: saltad eller inlagd: Strömming bör åsättas 4 skutförselstull per tunna, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, kommer ifrågavarande artikel att tullfritt kunna utföras. 56:o. All annan »al Den, sorn instämmer i Utskottets förslag, att för Fisk: tadeller inlagd sajtiul eller inlagd, all annan bör vid utförsel erläggas 8 sk. tull, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, bestämmes tullfrihet vid utförsel af de under denna rubrik inbegripne slag af saltad eller inlagd Fisk. 57:0. Fisky Den, som godkänner den af Utskottet å Fisk: torr Torr eller röktj eller rökt: Gråsidor eller Sej föreslagne ulförsels-afgift 8 Grasidor eller r;sti jjfii, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, blir detta slags fisk fri från tull vid utförsel.
ÉclankandeiU så mycket mindre lämpligt, sorn, enligt de§§ tanka, ett större Förråd af silfver, som tillika innebär en reel förmögenhet, merendels alltid, åtminstone i de lägre Samhällsklasserna, tillkannagifver en omtänksam, sparsamt hushållning, hvarvid de ej böra förmenas dett tillfredsställelse, att, till ett Uppmuntrande efterdöttie offentligen framställa frukten af Sina mödor och sin sparsamhet; och i hän* delse ett större Förråd af silfver skulle ahseS såsom öfverflöd, så Vöre detta det enda öfverflöd som Utskottet önskar matte sprida sig kring ailä Rikets Landsändar* Då Utskottet dessutom, lika med Memorialets Författare, anser sådana Förordningar, hvilka uppenbart och opåtaldt öfvertradas, ledande till förakt både för Lagstiftande och Verkställande Magtens åtgärder, Och således högst skadeliga för Samhället; så finner Utskottet äfven deruti en ökad anledning att tillstyrka, det Riksens Höglofl. Ständer, hos Kongl. Maj:t anmäla den Underdåniga önskan, att omförmäldte Kongl. Förbud emot bruk Och nyttjande af öfverflödigt silfver, måtto till all kraft och verkan opphäfvas. Hvilket dock till Riksens Höglofl. Ständers egett pröfning vördsamt öfverlettinas. Stockholn! den 26 Januari 1818. Riksens Höglofl. Ständers Allmänna Éé~ svärs och Ekonomi Utskotts Betänkande ÉeSi). och Ekön* Xjtshé Betänkanäeiit iii 5,z anledning af yrkad rättighet för Städernas Magistrater att få utfärda Resepass BorgareStändet har tili Utskottet remitterat ett af Herr S. M. TCederborg författadt Memorial, deruti hemställes, om icke till förekommande af hinder, tidsspillan och kostnader, som skola tillskyndas aflägse från Landshöfdinge Residencet i Orten boende Personer, derigenom, att de icke hos!
Det är en afgjord oeh på erfarenheten grundnd sanning, att praetentionerne i afseende på Undsättnings-Spannmåls utdelande, betydligen under de sednare åren tilltagit, och synes vara i ett vådligt stigande. Om ej derföre dessa fordringar hejdas, skall Magazins-Inrättningen snart se hela dess Fond hos undsättnings - tagarne fästad, och hvad må hända äfventyrligare är, den mindre bemedlad* eller fattigare jLandtmannen, skall liknöjd för eget bestånd, sorglöst öfverlåta sig till emottagande af de understöd, vanan gifvit honom anledning, att med eller utan skäl, af MagazinsInrättningen påräkna. Att för den skull åter bringa denna Inrättning, till hvad den rätteligen vara bör, en skydds-anstalt vid inträffande verkelig nöd, synes blifva högst nödvändigt. inrättningens organisation, De författningår sörö hittills utkommit, huiti urtdsättnings - behofs utrönande och Spannmåls tillhandahållande tillgå bör, äro Kongl, brefven till Allmänna Magazins - Direction a£ den so November 1798 °ch 7 November 1811 Båda dessa stadganden syries dock hög generelle, och innefatta ej dé mera detäillerade föreskrifter soth vederbörande i desse fall böra iagttaga och sorn nu mera blifva mycket nödvändigare, sedan undsättningars utdelande för-! vandlat sig från en anstalt hvilken före år 181 5 Vidtagits i den 'mälin Magazins - DirectionenS befattning med Stats - Verks - Spannmålen och bran vint? - bränningen i Stockholm sådant medgifvit, till en mera utsträckt skyldighet, elier till eri sådan mellankömmåridé hjelp å Statens Sida , sorn anses utgöra hufvudsak!igaste motivet för Magazins-Inrättningens existencé.
R:dr uppgående utgiften för den egentliga inqvarteringen alltså i det närmaste skulle kunna betackas1, men deremot äfven härvid förekommer, att stadens inqvarterings-gifvare, under åberopande af Rikets Ständers vid flera Riksdagar uttalade åsigter om billigheten af någon lindring uti det staden redan då åliggande inqvarterings-hesvär, förklarat sig endast kunna medgifva, att i samma mån, men icke till högre belopp, än hvarmed stadens utgifter för inqvarteriugen genom Stats-anslag förminskas, nedsättning må ega rum i de inkomster, staden nu lill understöd i inqvarterings-bördan åtnjuter, finner Kongl. Maj;t, som anser merberörde förslag till förnyad taxa å inqvarterings-ersättningar för de i hufvudstaden förlagda Garnisons-regementen vara upprätladt med tillbörligt och billigt afseende på här för handen varande förhållanden, hufvudstadens inqvarterings-gifvare likväl, under nyss omförmälda omständigheter, icke genom detta förslags fastställande böra, i stället för lindring, tillskyndas någon ökad tunga; hvadan och enär, enligt oftanämnda taxa, årliga inqvarteringskostnaderna komme att uppgå: för de 3:ne Lif-Gardes-regementena och Svea Artilleri-regemente till R:dr 64,37 6: 36. samt för återstående personalen af f. d. Lif-Drabant-korpsen, att i mån af afgång indragas, till 227: 9. eller tillhopa B:ko R:dr 64,603: 45. Proposition N:o 63. Transport 6 4,603: 45. men lill betäckande häraf endast finnas att påräkna: stadens inqvarterings-gifvares kontanta tillskott till inqvarte rings-utgifterna, hittills i medeltal belöpande till .
Denna granskning verkställes nemi. icke blott af för sådant ändamål särskildt utsedde revisorer, utan äfven af R. St:r sjelfva. För min del är jag öfvertygad att tills dato ingen särdeles olägenhet visat sig till följd af det nuvarande stadgandet i 7(i:te §:n R. O. Förslaget till förändring skulle deremot leda derhän, att hvarje nykommen revisor skulle, för att visa sitt nit, rifva upp hvarje liten obetydlig småsak, hvilket åter endast skulle tjena till att hålla Stats-Rådets ledamöter sub reatu i ännu tre år. Jag tror icke att något synnerligt godt derigenom skulle vinnas, och framför allt tror jag, att det ingalunda är nyttigt, att göra konselj-ledamots-platserna ännu oangenämare, än de för närvarande äro. När man besinnar att årligen 6—7000 ärenden gå igenom StatsRådets händer, så torde man finna, att det också är ganska svårt att undvika, det icke något misstag insmyger sig. Jag anser det icke tillhöra representationen att ingå i en så detaljerad granskning, som med förslaget åsyftas, och jag får derföre anhålla om afslag derå. Frih. af Ugglas, Gustaf: Anledningen till detta förslag måste sökas i en önskan att bringa 76:te §:n R. O. i fullkomlig öfverensstämmelse med 30:de §:n, 2 mom. derstädes, och jag medgifver att, i fall man endast är angelägen att erhålla en sådan fullkomlig öfverensstämmelse, så kan förslaget hafva skäl för sig. Men om man åter vill betrakta den konstitutionella ansvarigheten ur en högre synpunkt, än vanligen är fallet, tror jag, att man icke kan bifalla detta förslag. I 76:de §:n, sådan den af Konst.-Utsk:t är föreslagen, heter det: »dock vare den décharge, som vunnits derigenom, att Konst.-Utsk:t vid föregående riksdag lemnat ett mål oanmärkt, icke gällande i afseende å en fråga, hvilken Stats-Utsk:t, på grund af anmärkning, framställd af R. Stms revisorer, anmäler enligt 30:de §:n, 2 mom.» Hur skall man nu uppfatta ordet »oanmärkt»?
Diöponeraé till låneunDerflöD, utan ränta, meD bcftäniD återbetalningdtiD, och mot Derför ftällD fäFerhet af De ftörre eller mtnDre menigheterna gemenfantt, eller ocF broaD annan aitfmarigfjet, ^ongl. 9ftaj:t pröfwar Funna goDFännad. äproarförutan <28i, på Det Den Fontanta behållning, forn genom influtna tullafgifter på från utriFed ort ittförD fpanntål uppFommit, må unDer tiben, inttllDejj fantma behållning behöfroer anroätiDaö för fåDana utbetalningar, fnuar* för Den är affart, Funna för attDra ©tatéutgifter begagnaé och i allmänna rörelfen åter ingå, jcmvoäl t utiDerDånighet anhållit, att Denna behållning, t liF* het meD hmaD font angåenDe ittbetalningarne å 1830 års unDfättningö*FreDitir> förut är fiabgaDt, må till DviFögä(Dö*^ontoret öfvoerlemnaö, emot jFplDighet för Detta QöerF, att De fålunDa etnottagtta meDlen votD (FeenDe reqoifttion ^ongl. ?5laj:t, för Det meD Dem affeDDa änDamål, tillhanDabålla. 24 §. 16. (Sftet öfraerraäganbe af {jroaD JFongl.
315 Detta alltsamman» varder likväl, jemte några Utskottets Ledamöters särskildta meningar, innefattade uti härvid bifogade Protocolls - Utdrag för den 13, 18, 24 oeh 25 uti innevarande manad samt denna dag, Riksens Höglofl. Ständers närmare granskning vördsammeligen understäldt. Stockholm den 2G Maj 18x5. På Höglofl. Ridderskapets och Adelns Ledamöters vägnar A. Lantingshausen. På Vällofliga Borgareståndets Ledamöters vägnar And. Fredin. På Högvördiga Prest» Ståndets Ledamöters vägnar Carl. Fr. Ortmani På Hedervärda Bonde-] Ståndets Ledamöters vägnar Flils Mänsson. M. M. Rosbeck. Utdrag af Riksens Höglofl. Ständers Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskotts i:sta Berednings Protocoll den 13 Maj i8l5> S. D. Secreteraren anmälte, att Herr ProtocollsSecreteraren Danskwardt, sorn uti enskildta angelägen. Den 8 Juni. lägenheter för några dagar bortresta hade dessförinnan inlemnnt sin skriftligen författade mejling angående Husbehofsbränvinsbränningen med dertill hörande omständigheter, hvilken Her Froiocolls-Seereteraren Danckwardts mening upplästes, och lydde sålunda: Vid 1809 och 1810 ålens Riksdag erkände Rikets Ständer värdet af en mera fri och oinskränkt Bran vinsbränning; men ■de gingo häri för långt, då den utsträcktes till näring som kunde idkas, skilld ifrån sjelfva Jordbruket. Troligen hade likväl Bran vinsbränningen snart dit ensamt återkommit, då man hunnit öfvertyga sig om omöjligheten att kunna hålla pris meu Randtmannen, och derjemte funnit, att hans tillverkning fullkomligt uppfyllde Rikets behof af denna vara. Men de enda verkningarne för ögonblicket ådrogo hela saken en ovilja vid ;i8i2 års Riksdag, som Nationen så dyrt fått umgälla.
Efter tagen kännedom af E. Iv. M:s nådiga proposition om statsverket* tillstånd och behof, äfvensom af Statskontorets i detta ämne aflåtna underd. skrifvelse, och sedan utredt blifvit hvad under åren 184-1 till och med 1845 till statsverket influtit, hafva Rikets Ständer, i afseende å beräkningen af statsverkets inkomster i Riksstaten för år 1849 och följande år, intill dess flen vid nästa riksdag skeende statsreglering blifver gällande;, fattat följande beslut, hvilka härmedelst varda hos E. K. M. i underd. anmälda, nemligen; Ordinarie eller ständiga inkomster. l:o Ordinarie räntan. Den del deraf, som är indelad att utgå till vissa personer, stater och inrättningar, samt i medeltal under åren 1841 — 1845 utgjort 1,860,699 r:dr, har af E. K. M. blifvit i nåder föreslagen att beräknas till enahanda belopp, som vid sednaste statsregleringen, eller 1,762,000 r:dr; och då ett högre eller lägre värde å denna ränta medför hvarken öfverskott eller brist uti statsberäkningen på det hela, hafva Rikets Ständer anse!! denna inkomst äfven nu kunna upptagas till banko r:dr 1,762,000; Beträffande åter den del af ordinarie räntan, som är kronan behållen och inflyter i penningar efter markegång; så ehuru densamma under åren 1841—1845 i medeltal utgjort 586,399 r:dr, hafva Rikets Ständer likväl ej funnit skäl besluta någon förhöjning i det vid sednaste statsreg Transport 1,762,000: Expcditions-Ulskoltets Förslag lill und. Skrifvelse j N.o 2^3. 681 Transport 1,762,000: leringen beräknade oell af E. K. M. till bibehållande föreslagna belopp, hvilket alltså oförändradt blifvit uppfördi till 575,000: 2:o
Jag skall ännu en gång utbedja mig att få ånyo upprepa det af mig föreslagne tillägg, nemligen: ”att i ”allmänhet Kongl. KammarRätten må äga ”väcka åtal mot dispositionens lagstridighet, ”äfvensom att Kongl. Maj:t mätte ålägga vederbörande Domstolar och Embetsverk att ”utan uppehåll afgöra sådana mål.” Hems Excellence Herr Gref ven ock LandtMarskalken gjorde proposition till bifall å ifrågavarande 3 Moment; hvilken proposition med Ja besvarades. Hans Excel]ence hemställde derefter, om Ridderskapet och Adeln biföll det af Herr Ribbing föreslagne tillägg. Herr von Hartmansdorff: Så väl under denna, som förra Riksdag, bar det varit fråga om att KammarRättens anmärkningar skola fullföljas af AdvocatFiscalsEmbetet, utan att underställas Kongl. Maj:t, äfven då anmärkningen angår högre Embetsman. Ridderskapet och Adeln har ansedt en sådan likhet inför Lagen böra äga rum, och sedan tre Stånd detsamma beslutat, har dock Kongl. Maj:ts bifall ej kunnat erhållas. Skälet mot en sådan likhet har hitintills varit, att om en gjord anmärkning till JustitiaeCanzleren af Kongl. Maj:t öfverlemnas, saken ej kan undgå att vinna åtgärd. Herr Ribbing har dock nu upplyst, att en anmärkning ej på flere år, oaktadt en sådan åtgärd, vunnit påföljd. Den föreslagne skrifvelsen kan ej åsyfta någon inskränkning i Konungamakten, ty Kongl. Maj:t äger alltid sin rätt att förklara Författningarna; men om ej JustitiasCanzleren väcker åtal, eller fullföljer en till honom remitterad anmärkning, blir ej ConstitutionsUtskottet i tillfälle att åt saken egna någon uppmärksamhet. Jag anser, att den föreslagne åtgärden blott skulle bereda väckta anmärkningars skyndsamma och riktiga afgörande, och anhåller om bifall till Herr Ribbings förslag. Hans Excellence Herr Grefve Mörner, IJ e ii x8 Januarii f, m, Adolph Göran:
Förgriper sig någon med våld mot Riksstyrelse, som, i de fall grundlagen ut satter, i Konungens ställe regeringen förer, och sker brottet för att störa friheten i sådan Styrelses öfverläggningar eller beslut, eller att dess sammankomster hindra; dömes till straffarbete på lifstid eller från och med åtta till och med tio år: varder i det brott dråp å någon af Styrelsens medlemmar föröfvadt, såsom i 14 Kap. 3 eller 4 16 § sågs; miste dråparen lifvet eller dömes till straffarbete på lifstid. Innefattar gerningen förräderi; gälle hvad derom i 8 Kap. 1 § stadgadt är. 8 § Förbrvter man sig, på sätt i 5 § sägs, mot Riksstyrelse, som i 7 § omtalas, eller mot Rikets Ständer eller deras Afdelningar eller Utskott; dömes till fängelse eller till straffarbete i högst två år. 9 §. Gör någon mot Norges Riksstyrelse, eller mot Norges Storting eller dess Afdelningar eller Utskott, brott, som i 7 eller 8 § nämnes; vare ock lag, som der för hvarje fall stadgas. 40 Kap. Om brott mot offentlig Myndighet. 1 §. Gör någon våld eller annan misshandel å embetsman, i embetsäiende, eller för att honom till någon embetsåtgärd tvinga eller derifrån hindra, eller att å honom för sådan åtgärd hämnas; dömes til! straffarbete från och med två till och med sex år.
Hennes vänliga hjerta skulle till och med saknat och längtat efter det besvärliga bandet, om det brustit. Efter maten läste gumman Arnman vanligen en psalm, hvilken Arve och Josefina afhörde med mera uppbyggelse, än de erforo i kyrkan. Begge värderade så högt den vänliga, uppmuntrande föresyn, som hon gaf i dessa nödens dagar, att de med fördubblad kärlek slöto sig till henne. Men fru Kathrina, var hon ännu så sträng och karlavulen, som fordom? Nej, ödmjuk genom den lycka, som omgaf henne midtibland andras jemmer, ödmjuk genom den fördubblade kärleken, bar hon ej hufvudet alldeles så högt som fordom, då hon med maktspråk afgjorde öfver Arve eller disputerade med löjtnant Pehr. Till och med rösten hade förlorat något af sitt manliga ljud, hvilket synnerligast märktes under samspråk med Arve och Josefina; den egde då något snarlikt den vänlighet, hvarmed hon tilltalade de ännu alltid lika ömt älskade balsaminerna, dessa hulda barn af hennes omsorgsfulla kärlek. Emellertid fortgick icke den nya rörelsen utan åtskilliga förtretligheter. Patron Holmgren ingaf en besvärsskrift öfver oloflig handels idkande på fiskläget, en sak, hvilken alldeles beröfvade honom, som skattade för rörelsen, den lilla obetydliga vinst, han förut kunnat draga deraf. Men han åtnöjde sig ej med att stödja sin klagan endast på rättsgrund – handeln öppnades verkligen innan tillåtelse dertill hunnit anlända – utan han utspridde, ehuru ingen trodde ett ord deraf, en mängd dåliga saker om slägten Arnman och de fula bevekelsegrunderna för dess handlingssätt. Men detta hjelpte honom föga: handeln gick honom dagligen allt mer och mer ur händerna; och långt förrän Arve vågat hoppas kom den önskade tillåtelsen för fru Kathrina Arnman att på fiskläget idka öppen rörelse. Härmed var nu den egentliga tvisten slut; men patron Holmgren ådrog sig af ilska en gallfeber, hvilken så när ökat hans öfriga förluster med sjelfva lifvet.
Vid afoch tilltrödessynen den 6 i denna månad befanns qvarnhuset i det förfallna skick, alt det icke vidare kan begagnas utan måste ombyggas, och uppskattades husrötan derå och å det löpande verket lill 4»184 Hdr 4'- sk 10 r. och å de qvarnen tillhörande hus till 842 r:dr 3-2 sk. eller tillsammans 5,027 r;dr 26 sk 10 r. allt b:co. Nyqvarns tullbro är förut till ombyggnad utdömd. Enligt af Öiverstelieutenaiiten Blom uppgjordt och af Ofverintendents-embetet gransk ad t och godkändt förslag, uppgår kostnaden för en ny stenbro till icke mindre än 47)832 r:dr 24 sk. b:co, hvaraf 3g,i3a r:dr 24 sk. komma att tillskjutas af Kronan, och 8,700 r:dr af Asunda häradsboer, genom dem åliggande arbetsbiträden och körslor in natura. Något synnerligt afseende fl alfvingarnes anspråk på äganderätt lill de qvarnen åtföljande byggnader, vattenfallet och qvarnplatsen m. m., bör icke fästas. Husen tillhöra icke, såsom Ulsk. antager, arfvingarna utan Kronan, som deraf bör sitta i rolig besittning, intill dess arfvingarne kunna styrka deras rätt dertill, i hvilket afseende arfvingarne ännu icke ens stämt, och ännu mindre förebragt någon bevisning, hvilken torde blifva så mycket svårare att ålad - Den 3o Maj f. ra, 465 åstadkomma, som dessa Inis finnas såsom Kronans omförmälda i 1724 års arrendecontract, uti hvars 4 morn. Lemke ålägges atl desamma jemte qvarnen underhålla. Hvad sjelfva qvarnen angar, så ligger den midt i qvarnfallet, der kongsådra finnes, och båda hafva af ålder varit erkända såsom krono. Ilr Anckarsvärd:
Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda Bonde-Ståndet; Och denna återremiss har blifvit beviljad utan att någon enda Ledamot af dessa tvånne Riks-Stånd densamma bestridt, eller vid öfverläggningen öfver frågan instämt i Höglofl. Utskottens åsigt: att afstyika underdånig begäran hos Hans Maj:t Konungen om verkställighet af en redan för 13 år sedan utaf Rikets Ständer vid första Riksdagen efter enväldets afskaffande, för nödig ansedd och yrkad åtgärd. Denna sällsynta enhällighet; aktningen för våra första Lagstiftares Be'slut; ämnets vigt; och, som jag tror, det nu mera, genom Gfverlåggningen hos nämnde Riks-Stånd utöfver allt tvifvel ådagalagda behofvet utaf 536 Stats-Utskottets Betänkarideru den ifrågavarande Revisionen; allt bestämmer mig att hoppas, det ett tillstyrkande deraf, skall blifva Resultat af de Högloft. Utskottens förnyade pröfning af denna fråga. Ledd af den förhoppning, att då discussionen hos de t vänne återremitterande Stånden synes Vittna, att de brister i Universitets-författningen, som i mitt, Utskottens första Betänkande åtföljande, särskildta yttrande, blifvit framstalldc, motiverat återremissen, har jag ansett min pligt såsom Utskotts-Ledamot nu fordra, att uti bestämda hufvud-punkter sammanföra och ordna dessa brister, jemte de flera, som under öfverläggningen blifvit vidrörde, äfvensom de ytterligare omständigheter på hvilka jag nu, i sammanhang dermed tror mig böra fästa uppmärksamheten, med önskan det måtte Utskotten föreslå Rikets Ständer, att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla: ”det täcktes Kongl. Maj:t