Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 42, rörande väckte motioner om åtskilliga förändringar i gällande LegoStadga d. 23 Nov. 1833 samt deremot svarande §§:r i Allmänna Lagen, af BorgareSt. fattade beslut, att bifalla den i detta Menn. om en författms utfärdande gjorda hemställan, med iakttagande att 14 Kap. 5 g HnndelsB:n mä införas ibland stadgauden sorn uphäfvas. Frih. Cederström, Rudolf: Då R. o. Ad. så nyligen och med stor majoritet fattat sitt beslut i denna fråga, kan det väl nu ej vara skid att frångå detta beslut, utan anhåller jag att BorgareSt;» inbjudning måtte läggas till handlingarna 420 Dan 1 Mars. Hr Prytjz, Lars Adolf: Det är väl sannt aft R. o. Ad. med stor pluralitet afslagit Utsk:s förslag om husagans borttagande, men då voro de öfriga Ståndens beslut ännu icke kända. Nu kafva de trenne öfriga Stånden bifallit samma förslag, oell således är R o. Ad:ns vidblifvande eller frångående af sitt förra beslut med nfs:de på frågans utgång likgiltigt. Vid sådant förhållande svnes mig, att man, då allmänna opinionen är stämd emot detta straffs bibehållande, borde å densamma fästa afs:de och nu antaga BorgareSt:s inbjudning. Den härefter först till antagande af BorgareStrs inbjudning framstälda proposm besvarades med starka Nej blandade med Ja, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, hernstälde om R. o. Ad. behagade, med vidblifvande af sitt förut i ämnet fattade beslut, lägga förcvide prot:s-utdr. till handlingarne, samt sedansvaren härvid utfallit med starka Ja jemte åtskilliga Nej, förklarade sig hafva funnit Ja öfvervägande. Föredrogs ånyo LagUtsk:s d. 26 o. 27 sisth Febr. på bordet lagda Utlåt. N:o 81, i ani. af gjorde anmärkmr emot Utsk:s Betänk.
Dess mer må hans minne aktas och hedras, och säkert skola ej ens hans forne motståndare draga sig undan, då det nu gäller att gifva detta minne en fast och varaktig form genom en vård på den nitiske kvinnokämpens graf. Skulle några af Iduns läsarinnor med ett aldrig så litet bidrag till detta minnesmärke vilja hedra den värme förkämpen för deras kön, så kan anteckning ske å Iduns byrå, där i detta syfte ock en lista finnes framlagd. H. i. _^sllii3 fibns SMEH IS Fnnd .ÅS axuvc • JC. ASIS .Ilijrienfii ahaacIguDri ISJIOVM IB ZIDTI M •; ia ila ^ f ö K Q ilq löHsb KrävnS I .BmrnUB gilbvlod - flin BbriJsiifim gniriiliila SR.SII I ti;! 111 Sedan de en god stund fåfängt bidat, drar den gamla kvinnan mannen med sig. En skä- rande hosta söndersliter hennes bröst, men hon hejdar sig ej, utan leder honom fram efter välkända gator. Snart dyker Seines svarta fåra fram ur den täta snöyran, likt en jättelik katafalk infattad mellan höga lanternor med gyllene sken. Mannen har begripit; han viker tillbaka, som hästen stegrar sig vid afgrundens rand, och rosslar: » Nej, nej! » » Hvarför ej, » frågar hon och omslingrar honom med sina armar, » det vore ju så fort öfver. Hur skönt skulle vi icke sofva denna natt, min gubbe! » » Hu, jag fryser, » säger han och gör allt fortfarande motstånd, medan hans tänder klappra mot hvarandra. Och han upprepar mekaniskt, med stirrande ögon, en tanke, som plötsligt tyckes upplysa mörkret inom honom: » Nej, nej, icke så, » ropar han med ett hest skratt, som klingar håligt i hans bröst. » I dag skola vi skratta, min kära gumma! V i skola ha en lustig begrafningsfest. » • Det fryser på så skarpt, att man!
För ofvanbemälda kanslioch vaktbetjening utgår njlöningen med följande årliga belopp, nemligen: för Sekreteraren med Tre tusen femhundra R:dr, „ en Kanslist, som tillika har skyldighet att ombesörja Registratorsgöromålen, med Två tusen R:dr, „ en Kanslist med Ett tusen R:dr, samt „ Vaktmästaren med Sexhundra R:dr; 14 Stats-Utskottets Memorial N:i> 158. börande Sekreteraren hos Justitie-ombudsmannen, utan särskild ersättning, jemväl bestrida de göromål, som tillhöra Sekreterare-befattningen hos Tryckfrihets-komitéen. Derest Justitie-ornbudsmannens Sekreterare förut innehar tjenst på rikets stat, skola, vid uppbärandet af ofvanberörda aflöning, samma vilkor och förbehåll iakttagas, som äro stadgade i afseende på utbetalningen af Justitie-ombudsmanslönen vid enahanda fall. § 172. Till kostnader för Justitie-ornbudsmannens embetsresor bör Riksgälds-kontoret, uppå hans reqvisition och emot derför inom hvarje års utgång afgifvande redogörelse, förskottsvis utbetala en summa af Två tusen R:dr. Skulle dessa kostnader under ett eller annat år öfverstiga den dertill sålunda anslagna summa må till det öfverskjutande kostnadsbeloppets godtgörande användas hvad utaf enahanda anslag för de sedan innevarande riksdags början förflutna år möjligen kan vara obegagnadt. För upphandlingen af skrifmaterialier och för andra expenser vid Justitieombudsmannens och Tryck frihels-komitcens expedition bör ett årligt belopp af Femhundra R:dr, emot behörig redogörelse, förskottsvis af Riksgälds-kontorets medel utanorduas. Tryckningen och häftningen af ej mindre
Lars Larssons förslag till stadganden, rör:de tiden, inom hvilken utmätning bör verkställas, m. £1. hithörande frågor; N:o 53. öfver väckta motioner, ang:de stadganden till förekommande deraf, att gäldenär, medelst diktade köpeafliandlingar, undanhåller sina tillgångar från utmätning; N:o 54. öfver Riksd.fullm. Peter Pehrssons motion, ang:de ett stadgande i fråga om skyldighet för barn, »om i 7 II. 9 G5 Den 16 Maj. föräldrars lifstid emottager deras egendom, att ansvara för föräldrarnas skulder; Wto 55. öfver motioner om stadgande af skyldighet för gäldenär att, i blist af annan tillgång, med arbete aftjena sin skuld; Wto 56. öfver Riksd.fullm. Måns Månssons motion, att fordringar å 100 r:dr b:co, eller derunder, icke måtte behöfva i concurs skriftligen bevakas; Wto 57. öfver Riksd.fullm. Olof Olofssons motion att, då frälsemans bo till concurs afträdes, målet måtte upptagas af underrätt; Wto 58. öfver Riksd.fullm. Anders Anderssons motion om ändring af 3o <j. i concurslagen; Wto 5g. öfver Hr F. L. Rosenqvists motion om upphäfvande eller ändring af 5i §. i concurslagen; Wto 60. öfver Ruksd.fullm. Pehr Pehrssons motion om förklaring af 74 §• concurslagen; Wto 61. öfver väckta motioner derom, att inteckningshafvare och andra veterliga borgenärer ej måtte behöfva att, i anledning af årsstämning, deras fordringar angifva; 4 Allm. Besvärsoch Oecon.Utskottet: Wto 53. i anledn. af väckt fråga om förändring uti indelta Armeens organisation och om militär-undervisningens införande vid Rikets allmänna läroverk, i öfverensstämmelse med andan af conscriptionssystemet; Wto 54. i anledn. af väckt fråga om ett förändradt löningssätt för presterskapet på Gottland; Wto 55. i anledn. af gjorda anmärkningar vid Utskts utlåt.
Härtill kommer vidare, dels förhöjning af manskapets tobaksskilling, dels ock den förhöjning af dagportionen, som till följd af nya provianterings-staten torde komma att ega rum; men då sistnämnda förhöjning icke förr kan med någon tillförlitlighet beräknas, än den nya provianterings-staten blifvit tillämpad, och densamma utomdess, likasom den förstnämnda förhöjningen, möjligen torde komma att motvägas, genom lägre pris å proviant-artiklarna, i jemförelse med de föregående åren, så utföras icke dessa förhöjningar i möteskostnaden till något värde. Befälets aflöning blir en ny kostnad, beroende derpå, att tvenne åldersklasser af beväringen årligen skola vapenöfvas; och då icke mer än en af dessa klasser kan exerceras onder regementsmötena, måste aflöning för befälet beräknas under den andra klassens exercis. Enligt hvad förut blifvit nämndt, kommer denna aflöning att uppgå till 250 R:dr för hvarje Etthundrade man, och då antalet af bevärings-ynglingar inom hvarje åldersklass icke kan komma att understiga 20,000, skulle hela kostnaden uppgå till ett belopp af 50,000 Riksdaler. Likväl kan en förminskning af denna summa uppkomma derigenom, att antalet af beväringsmanskap på hvarje mötesplats icke uppgår till jemna 100:detal, af hvilken orsak kompanierna vanligen komma att innehålla något mera än 100 man. Om den på sådant sätt uppkommande minskning af erforderligt befäl antages till 10 procent, hvilket lärer närmast öfverensstämma med vanliga förhållandet, så bör jtytdel af kostnaden afräknas, och således endast återstoden utföras med 45,000: — Sammanlagda underhållskostnaden för beväringsmanskapet under dess vapenöfningar, marcher och mönstringar, skulle alltså utgöra Runt R:dr 010,997: 91. årligen, under iakttagande af de förändringar, som uppkomma i följd af sednaste Ständers härom fattade beslut. Sannolikt komma dock dessa kostnader att något öfverstiga den uppgifna summan.
Det torde lätt hända, att en bränvinsbrännare ej iakttager den förändring i sjelfva innehållet af §:n som sålunda blifvit gjord, och följaktligen skulle det kunna hända att han, ehuru alldeles oskyldig, genom beslag förlorade sin redskap, derföre att han uraktlåtit att anmäla den till försegling innan handtverkaren slutat sitt arbete i bränneriet och rest ifrån stället. Som det i allmänhet är högst vanskligt att förlita sig på handtverkares löften om arbetens fullbordande inom en viss tid, så blifver det äfven för redskapsägaren ganska svårt att på förhand veta timmen, då lian, till undvikande af beslag, skall anmäla redskapen vara färdig till försegling. Om t. ex. handtverkaren skulle Den 6 Maj f. m. -lil 9 afresa om natten utan bränvinsbrännarens vetskap och således innan den sednare kunnat taga vård om redskapen, skulle han vara underkastad bela den ansvarspåföljd som ar bestämd för innebafvandei af oförseglad redskap. Jag tror det vara högst olämpligt att i en författn. göra sådana förändringar, som kunna hafva till följd att näringsidkare ulan deras förvållande få vidkännas stora förluster, och derföre får äfven jag, på grund af detta ytterligare skäl, förena mig med IIr Hjärne och begära afslag å den föreslagna förändringen. Gr. af Ugglas: Jag får hemställa till de Hrr som förordat bibehållande af den gamla §:ns ordalydelse, huruvida de finna densamma vara så tydlig och klar, att anledn. till missförstånd ej förefinnes. I slutet af §:ns första mom. föreskrifves det, att när redskapen från handtverkares verkstad flyttas, skall innehafvaren den till försegling anmäla. Ar det nu meningen att redskapen skall vara förseglad innan den flyttas från verkstaden, så att den ej får vara oförseglad under forslingen till ägaren, eller menas det att den skall förseglas först sedan den ankommit till bränneriet? Tolkas §:n på förra sättet, så kan den af Frih. Raab anmärkta omständigheten just inträffa, nemi. att en kopparslagare ej har redskapen färdig på ullofvad tid och att således den af ägaren anmälda förseglingen ej kan försiggå.
Enär likväl, enligt motionärens förmenande, en sådan mätning af kolen å sjelfva levereringsorten, såsom medförande allt för mycken tidsutdrägt, vore mindre lämplig, synnerligast vid de tillfällen, då ett större antal säljare på en gång ankomuie till ett ställe och vore angelägne att, för flera forors anskaffande, med skyndsamhet få aflemna sin vara, dervid oftast inträffade, att mätning må - Allm. Besv. och Ekon.-Utsk:s Betänkande, N.o 57. 7 ste uraktlåtas och köparen nödgas erlägga betalning för ett större tunnetal kol, än lian fått emottaga, helst en af köparen ifrågasatt mätning stundom haft till påföljd, att säljaren forslat sin vara till annat närbeläget ställe, der en sådan kontroll icke fordrats; men deremot, om sjelfva fordonet vore till rymden uppmätt och denna rymd genom i behörig ordning verkställd kröning för hvar och en angifven, besväret med mätning kunde undvikas och köparen ega visshet om beloppet af den vara, han emottager; har motionären föreslagit, det Rikets Ständer mätte i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t, med upphäfvande af omförmälde nådiga förordning af den ip Juni 1843, täcktes meddela nådig föreskrift, att på sätt för Stora Kopparbergs bergslag finnes bestämdt, alla fordon, som till koltransport användas, böra vara till rymden uppmätta och behörigen krönta. Utskottet har tagit denna motion i öfvervägande; och ehuru, genom skyldighet för kolsäljare att i vissa förut till innehållet bestämda målkärl eller skrindor till lefvererings-stället forsla sina kol, besväret af ytterligare mätning vid flere tillfällen kunde undvikas och tidsbesparing derigenom vinnas, anser likväl Utskottet betänkligt att genom ett lagbud ålägga en säljare, hvilken eger alt till hvem som helst afyttra sin vara, att vid ansvar forsla denna på ett sätt, som han sjelf måhända icke anser för sig beqvämligt och hvarigenom honom skulle förnekas ett fritt användande af fordon utaf den storlek och form, han för sitt behof finnér’ lämpligast.
Jag får derföre vördsamt föreslå, att Rikets Ständer ville besluta antagandet af en Lag, hvilken, utom det eftergjorda arbetets förlust, stadgar böter af från 100 Riksdaler Riksmynt till högre belopp, beroende af Domstols eller gode mäns pröfning, relativt till arbetets värde, för hvar och en, hvilken — efter det uppfinnaren eller utarbetaren af ett inhemskt originalmönster, modell eller industrielt arbete, i Kongl. Kommers-kollegium efter anmälan aflemnat och inregistrerat på viss tid ifrån 8 till 10 år ett sådant, vare sig i noggrannt utförd ritning eller modell — mönstret, modellen eller arbetet eftergör, utan uppfinnarens medgifvande. Då det för den industriela verksamheten är föga uppmuntrande, att i afseende på sådana originalarbeten, hvilkas åstadkommande ofta kostat uppfinnaren både lång tid samt stor pekuniär uppoffring, och till hvilka han obestridligen har eganderätt, se personer, utan någon moralisk känsla för det rätta och endast ledda af vinningslystnad, så att säga, göra ett ingrepp i denna eganderätt, och ett sådant förhållande hittills fått fortfara utan något hinder; tyckes det, att åtminstone nu tiden bör vara inne att sätta en gräns för hämmande af ett sådant ofog. Genom det skydd, som härigenom tillförsäkrades en industri-idkare, skulle, af den täflan, som deraf måste blifva en följd, då hvar och en sjelf på fridlyst område fick odla industriens fält, en mångfald i olika former af nyttiga uppfinningar uppstå ur en på sådant sätt bearbetad och odlad jord, till nytta och båtnad ej blott för den enskilde, utan fastmera för det allmänna. På grund häraf hemställes om sådant lagstadgande till skyddande af den industriela uppfinnarens rätt, att mindre originaluppfinningar och förbättringar, som vederbörligen anmälas och registreras hos Kommers-kollegium, derigenom och utan patent äro mot efterapning fredade på sätt Kongl. Maj:t finner lämpligt närmare föreskrifva. Anhålles om remiss häraf till Ekonomi-Utskottet. Stockholm den 15 November 1865. J. Sun dvalison. Motioner i Borgare-Ståndet 1865.
Det skulle blifva allt för vidlyftigt och strida både emot min förmåga och det tålamod, som jag af R. o. Ad. kan hafva alt påräkna, om jag skulle fullständigt till besvarande uptaga alla de anmärkmr, här blifvit framställde, men det torde dock tillåtas mig att få uptaga några. Frih. Raab liar sagt, att R. o. Ad. numera uphört alt vara en lämplig 14* 512 Den 27 Maj f. m. del af Svenska nationalrepresentationen, för hvilken Svenska folket förlorat allt förtroende. Då denne talare städse i frat för principen af allmänna val, förundrar mig detta uttryck icke serdeles mycket och icke eller hvad lian i öfrigt lågt Utsk. till last nemi. alt tjenstemän icke tillerkänts valrätt. Hade likväl Utsk. lenmat dem en sådan rätt, hade sådant i sanning varit eli närmande till allmänna valprincipen, som åtminstone detta Stånd 2:ne gånger förkastat. Detsamma gäller äfven såsom svar på hans anmärkn. vid 13 §. Samme talare har yttrat, att Konungens rådgifvare icke hade förtroende för representationen. Häremot strider likväl erfarenheten, ty vi hafva sett, att år 1848 fästade Konungens rådgifvare ej vid R. St. utan vid eli enda Stånds önskan den vigt, att de nära nog mangrannt resignerade från deras befattningar. En talare, som kraftigast uplrädt emot Uiskrs ifrågavar:de förslag, har sagt, att genom delsammas antagande, roten för R. o. Ad:s bestånd såsom Stånd vore uprycki. Så kan man se saken. Jag raedgifver del. Jag delar dock icke denna farhåga, och tror, att Utsk:s förslag skall tilldela R. o. Ad:n en större styrka än den för närvar:de äger. Mycket vore visserligen att säga om det sätt, hvarpå R. o. Ad. nu begagnar sin representationsrätt, men jag går del förbi.
Vid 44-'de §• a) att på landet icke bör få säljas bränvin under en half ankare på andre ställen, än för hvilka minuterings-afgift erlägges, men till jordbrukares underhafvande eller sådane personer, sorn hos dem förrätta arbete, en fjerdedels kanna; b) att vid 2:dra Mom. bör tilläggas, alt Konungens Befallningshafvande, efter vederbörande PasLors och Socknemäns hörande, i början af hvarje år bör meddela yttrande, huruvida alla då befintlige krogar må för det året fortfara; c) att försäljning af bränvin å landet ej bör andra medgifvas, än dem, som tillverka bränvin; d) att i stad ingen bör få sälja öfver en kanna bränvin, som ej är berättigad till handel, eller bränvins-producent; e) alt i deiana §. bör tilläggas: ”skattlag de krogar.” Vid 4-3-'te a) att böterne i denna §. böra höjas och 20 R:dr blifva minsta bötesbeloppet; b) att, vid oloflig bränvins-minutering, varan bör vara förbruten, emedan eljest den motsägelse uppkommer i nästföljande §., att bränvinet der förklaras förbrutet, för det att en loflig försäljning skett på olofligt eller icke anvisadt ställe. Vid 43de di*. att orden: ”då bränvin till salu föres” böra utgå, för att göra stadgandet tydligt. Vid 47-‘de §■ a) falt värdshus vid Bruk och Herregårdar böra anses lika med andra krogar och på samma sätt beskattas; v.-j Lagsami Allm. Besv.- och Oecon.- Utshs Utlåtande N:o 8. 11 b) att orden: ”vid a?idra tillfällen än vid måltiderne” böra utgå; c) att denna §. bör förändras på följande sätt: ”Uti öppna salubodar , bodkamrar och på Apotheken må icke bränvin i minut försäljas, skänkas _, utdelas &c.;” d) att i andra Mom. bör tilläggas: ”åt till egaren ankommande resande och &c.”
Visserligen vill det synas, som skulle båda öfningarna kunna bedi ifvås under lägertiden, om denna gål ve dertill erforderlig utsträckning, men dels skulle regementenas enskilda öfningar derigenom fördyras, dels torde svårligen några af dessa öfningar, såsom vid infanteriet målskjutning, fältoch bevakningstjenst, kompanioch bataljonsvis kunna ändamålsenligt och utan hinder för andra trupper utföras på ett ställe, der en större styrka är sammandragen, dels fordrar också verkställigheten af del förslag rörande beväringsmanskapets vapenölningar, som här nedan kommer att framläggas, att de för regementena i hemorten beräknade mölen icke undergå någon väsendtlig rubbning. Under antagande således, att de indelda regementenas årliga möten blifvit fullständigt afslutade innan de lill öfningsläger samlas, kan lägertiden, hvaraf hittills 6 till 8 dagar måst användas till kompanioch bataljonsexercis, uteslutande egnas till större trupprörelser. Ju längre dessa kunde fortfara, desto nyttigare vore det utan tvifvel för arméens tjenstbarhet, men å andra sidan afseende icke allenast mäste fästas på kostnaden, utan ock derjemte tillses, att vapenöfningarna i sin helhet icke upptaga alltför stor del af den årstid, hvarunder indelda soldatens arbetskraft är i hemorten påräknad, blifver det ock nödvändigt, att inskränka dessa öfningar, likasom de öfriga, till det minsta, som kan anses någorlunda tillfyllestgörande. Om derföre den efter 1856 års plan beräknade lägertiden något inskränkes, men deremot lägren årligen återkomma och samtliga trupperne något oftare och efter en le jämnare fördelning än hittills få i dessa större trupprörelser deltaga, så synes en lämplig förmedling mellan de olika fordringarna vara funnen. De utvägar för truppers förande medelst ångfartyg och jernvägar, som dels redan finnas, dels snart blifva ökade, skola, genom besparing af tid och marschkostnader, i hög grad underlätta en sådan anordning, Endast för trupperne i Jemtland torde deras aflägsna förläggning medföra några egentliga hinder mot ett regelmessigt deltagande i större lägersamlingar. I öfverensstämmelse med hvad sålunda blifvit anfördt föreslås: 1.
För öfrigt har Kongl. Majit äskat följande, för dels äldre, dels nyligen upprättade läroanstalter vid Upsala Universitet nödiga ansedde anslag: a) Till arfvode ål Ofver-läkaren vid Upsala. Gentral-hospital, emot förbindelse att hålla föreläsningar och meddela, klinisk undervisning rörande siunessjukdomarne och deras behandling, 1,500 ILdr. Enligt hvad upplyst är, har någon ändamålsenlig undervisning i sinnessjukdomars behandling icke kunnat vid Upsala Universitet meddelas de studerande, som egna sig ål medicinens studium förr än, i anledning af väckt förslag om förenande med ofvannämnda läkare-befattning al en särskild profession i psychiatrien, Kongl. Majit under den 18 April sistlidne är tillåtit att nämnde läkare finge under läse-terminerne tvä gånger i veckan hålla föreläsningar och meddela klinisk undervisning uti omförmälla ämne, emot åtnjutande tills vidare af en inom medicinska Fakulteten ledig adjuukts-lön, såsom arfvode. Läran om sinnessjukdomarnes behandling utgör obestridligen en maktpåliggande del af det medicinska studium, men den har intill den sednaste tiden icke blifvit meddelad i den utsträckning, som ämnets vigt klöfver. Följden häraf har varit en mera Ståts-Utskottets Utlåtande N:o 148. 21 allmänt utbredd öfvertygelse, alt sinnessjukdomarne i de flesta fall äro obotliga. Erfarenheten frän fremmande länder gifver dork vid handen, att, med en klok behandling af de sinnessjuke, dessa till slör, till och med större, del kunna bolås och blifva botade. Med denna erfarenhet måste det anses såsom en angelägenhet af högsta vigt att utväg beredes lör den unge läkaren att äfven egna sig ål ifrågavarande studium.
Från den rymliga förstugan, der ett par våta nät och en mängd metspön voro upphängda, ledde en dörr till det rum, som beboddes af husets manliga personal. Detta rum, stort, ödsligt och svartrökt, bar pregeln af en omisskännelig rå vildhet, hvilken ej heller motsades af dess först i ögonen fallande invånare. En undersättsig, bredaxlad man af omkring femtio år satt, vid ena ändan af ett gammaldags ekbord, på en kort afhuggen trädstubbe, hvars släta grönmålade sidor och märken efter jernringar tillkännagåfvo lemningarne af någon mast. Ansigtet var mörkbrunt och väderbitet, omkring hufvudet tofvade sig en tät massa af gråsprängdt hår; och polissongerna, yfviga som sjögräset, hvaribland de ofta varit gömda, drogo sig i en spetsig vinkel nedåt den framstående hakan, från hvilken ett långt skägg nedföll. Mannen var klädd i en bundttröja af ylle och byxor af ett slags tjockt sjögrönt holländskt bomullsammet, temligen vida och slutande vid knät, der de grofva skälskinnsstöflarna vidtogo. Hvarje rörelse hos denne hafvets son, isynnerhet muskelspelet på armarne, förrådde mycken fysisk kraft. Och de gråa skarpa ögonen, som med välbehag betraktade en studsare, den han höll på att rengöra, uttryckte något, som icke oegentligen tolkade en stark själ eller åtminstone en bestämd själsnärvaro. Midtemot denne man, hvilken utgjorde familjens öfverhufvud, satt äldste sonen Birger, en rese, som gerna kunnat dricka brorskål med Ralf Krake. Hans drag egde ett vackert manligt uttryck, en viss befallande styrka; men läppens hånfulla krökning, jemte det vilda, menniskoskygga i hans irrande öga, ingaf den föreställningen att öfver hans själ hvilade en svart midnatt. Birger Haraldson, klädd i segelduksbyxor och med de blårandiga skjortärmarne uppskjutna till axeln, hvilade sig vårdslöst mot sin lodbössa, under det han sysselsatte sig att skärpa flintor, dem han emellanåt pröfvade mot nageln. Men som motsatser framstå i alla företeelser af lifvet, så funnos de äfven här.
Vidare hafva Rikets Ständer beslutat a) att af de fyra Medicinalråden, hvilka nu uppbära i lön 1,920 R:dr hvardera, men, enligt Eders Kongl. Majlis nådiga förslag, skulle erhålla en aflöning af 3,500 R:dr, de två äldsta skola uppföras till 4,000 R:dr R:mt, hvarigenom denna tjenslegrad bli Iver, i likhet med hvad i andra embetsverk af större omfattning egt rum, fördelad i tvänne löneklasser; samt F) alt aflöningen för Kollegii Sekreterare, nu utgörande 1,599 R:dr och af Edei's Kongl. Majit föreslagen till 2,000 R:dr, samt för Ombudsmannen, nu utgörande 1,278 R:dr och af Eders Kongl. Majit föreslagen till 1,500 R:dr, skall bestämmas till samma belopp, som slaten upptager för verkets Kamrerare, eller 2,500 R:dr R:mt för hvardera.