Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Där satt Gaetano i god ro och arbetade med mejsel och hammare på en statyett. Då han fick se donna Micaela, kom han emot henne med framsträckta händer. Hon gaf sig knappast tid att hälsa på honom. »Är det sanning,» sade hon, »att ni är kommen hem för att fördärfva oss?» Han började skratta. »Sindacon har varit här,» sade han. »Kyrkoherden har varit här. Kommer nu också ni?» Det sårade henne, att han skrattade och att han talade om kyrkoherden och sindacon. Det var väl dock annat, och mera, att hon kom. »Vill ni säga mig,» frågade hon stelt, »om det är sant, att vi skola få uppror i kväll?» — »Ånej,» svarade han, »vi skola intet uppror få.» Och han sade detta i en sådan ton, att det nästan gjorde henne ondt om honom. »Ni gör donna Elisa bra mycken sorg,» bröt hon ut. — »Och äfven er, inte sant?» sade han med lätt hån. »Jag gör er alla mycken sorg. Jag är den förlorade sonen, jag är Judas. Jag är straffängeln, som drifver er ut ur detta paradis, där man äter gräs.» Hon svarade: »Kanske tycka vi, att det, som är, är bättre än att bli skjutna af soldaterna. » — »Ja visst, det är bättre att svälta ihjäl. Det är man van vid.» — »Det är ej heller roligt att bli mördad af banditerna.» — »Men hvarför i all världen låter man banditerna finnas, om man ej vill bli mördad af dem?» — »Ja, jag vet ju,» sade hon allt häftigare, »att ni vill, att alla rika skola förgås.» Han svarade ej genast, utan stod och bet sig i läppen för att ej förifra sig. »Låt mig få tala med er, donna Micaela!» sade han till sist. »Låt mig förklara för er! I detsamma tog han på sig en tålig min. Han talade socialism med henne, så tydlig och enkel, att ett barn borde ha förstått. Dock var det långt ifrån, att hon kunde följa med. Hon hade kanske kunnat, men hon ville ej. Hon ville ej just då höra talas om socialismen.
Huru många Jordbrukare, huru mången Industri-idkare, huru mången Handlande, hvilka med omtanka och drift tillgodogöra sig de uti deras egendom eller rörelse nedlagde kapitaler, skörda icke en vinst måhända ej obetydligt större än den Bankerna lemna, och dessa Jordbrukare, Industri-idkare och Handlande utgifva, — till följd af kontrollernas svårighet, — icke ens till Staten den procent de skulle erlägga, då deremot den tredubbelt högre på siffran uttaxeras af Banker, hvilkas räkenskaper ligga öppna för enhvar. En dubbel orättvisa ligger sålunda uti detta moments stadgande, och jag protesterar emot densamma, såsom oklok utur Stats-ekonoBih. till B. S. Prot. ISS3 & 1834. 3 Sami. 1 Afd. 3 Haft. 5 34 Bevillnings-Utskottets Betänkande, N:o 4. misk synpunkt, såsom vådlig för de kastningar undantagslagar kunna medföra, och först och sist såsom rubbande den rätt och rättvisa, hvilka äro stöden för företagsamheten, och de enda grunderna för hvar och ens säkerhet och bestånd. Åberopande den reservation jag vid föregående Riksdag emot bevillning på karaktersfullmakter nedlade, förnyar jag densamma. Då, enligt Grundlagens bud, Konungen eger, att för medborgerlig förtjenst belöna, anser jag det försök som uti denna Bevillnings fastställande ligger att kringskära Konungens rätt, stridande, om ej emot Grundlagens bokstaf, dock emot Grundlagens anda. Konseqvent tillämpad borde enahanda bevillning drabba den medalj som för medborgerlig förtjenst gifves, det riddarekors eller annat utmärkelsetecken som > för trogen och nitisk tjenst tilldelas, och då för bevillningens belopp ingen gräns finnes, kunde genom sådan bevillning Konungens ofvan omnämnda rätt, — en rätt hvilken den enklaste statsklokhet uti olika länders författningar inskrifvit — upphäfvas, eller ock, hvad än värre vore, utmärkelsetecken blifva blott rikedomens monopol.
Jag tror, att, tvärt emot grundlagens bestämda ända, man blott behöfde hafva den försigtigheten att säga: "jag vill ej göra anmärkning emot Konungen eller ”den föredragande,” för att kunna komma fram med hvilken fråga som helst. Sedan talar man om generosite, kommer med anecdoter, emot hvilka man kunde sätta andra an^cdoter, o. s. v. 29 §. Riksd.Ordn. säger bestämdt, sedan de anmärkningar omtalats, hvilka af Const.-Utsk. få göras: Frågor i detta ämne kunna i R. St:s plena väckas och af andra R. St:s Utskott, än Const.-Utsk., hos Stånden and rågås, meri icke af R. St. afgöras, förrän sistnämnde Utskott deröfver blifvit bordt. När frågor uti R. St:s plena eller andra Utskott, än Cons t. Utsk., väckas, huruvida StatsRådet, eller någon dess ledamot, eller någon f öredrägande, sitt embete på obehörigt sätt utöfvat, (och i händelse det varit som Gr. Cronhjelm nu nämnt, att StatsSecreteraren anmält en person till afsked, innan han derom gjort ansökan; hade detta fall varit inne), böra dervid följande ordalag och inga andra nyttjas: Det är anledning till anmärkning mot S t a t s R å d e t, eller den och den ledamoten eller föredraganden, hvarom remiss beg ares till Const.-Utsk., inför hvilket anledningarna uppgifvas skola; och skall en sådan remiss genast oväger ligen verkställas. Under R. S t: s öfver läggningar om sådana frågor, äfvensom i Cons ti t.-Utsk:s yttranden, skola icke Konungens beslut i mål, sorn röra enskilda personers eller corp o ra tion e rs rättigheter och angelägenheter, kunna ens nämnas, än mindre någon R. St:s pröfning underställas. Detta är en grundlag, som skall hafva efterlefnad enligt ordalydelsen. Denna fråga borde hafva blifvit väckt vid förra Riksdagen, men blef ej anmäld i grundlagsenlig väg. Nu kommer man fram med den på detta sätt.
Ord förande, Lands-Secreteraren Engzell, hvars åliggande det varit att gifva Rättens beslut en laglig och behörig form, underlåtit både att i Utslaget antyda ofvannämnde, högst väsendtliga omständighet, och att utsätta det Lagrum, 42 Cap. 1 § Missgerningsbalken, hvarå den dubbla ansvarsbestämmelsen grundades, så har Advocalfiscals-Embetet funnit sig föranlåtet hemställa, om icke slik vårds - 30 R. St. Just.-Omb. Emb.-Ber. d. i5 Januarii 183/$.. löshet i Embets-utöfningen borde Lands-Secreleraren tjenligen förehållas, hvilket Kongl. HofRätten, genom Utslag den i5 sistlidne Maji, bifallit, så att, jemte det att ali vidare fråga om ersättning för kostnaden till drängen Rosengrens underhåll i häktet, samt för dennes qvarhållande derstädes, komme alt förfalla, enär derigenom något obehörigt lidande honom ej öfvergått, Kongl. HofRätten, för den gången, lät bero vid den varning till LandsSecreteraren Engzell, att han hädanefter med mera ordentlighet och noggrannhet, ari nu sig visat, borde vid Domare-Embetets utöfning de dermed förenade pligier iakttaga. Vid granskning af de till mig insända Fånglistor ifrån Nyköpings Län för andra qvartalet år i83i, hade jag anmärkt det förhållande: att Smideshandlanden H. Malmquist och hans son Axel Malmquist, efter det de den i April samma år blifvit af Oppunda Härads-Rätt dömde för tjufnadsbrott, att böta eller hvar för sig straffas med 23 par spö och undergå uppenbar kyrkoplikt, emot hvilket
Höst ämna afflytta skade med samina nit och välvilja samfa, sköta och vårda det foder, sorn sommartiden inbärgas för den kommande vinterns utfordräng, då deremot det nya Tjänstefolket med ett nitfullare bemödande och under s?n första tjenstebefattning hos sin nya husbonde ofelbart utmärker sig med flit och Omtanka till vårdande af den fodertillgång, hvarmed de under fördriogsåret skola stilla Kreaturen och hvarföre de ihola ansvara. j^fVen synes det Vara lättare för Husbotp Ben 15 Maji e. m. den att inom Junii månad kunna aflöna s>tt Tjenstefolk, sedan han under Vintermånaderne realiserat sina producter till högst erbjudne priser; än att i October liksom vräka bort sina vahror till sådana fördindelsers fullgörande. Af dessa anledningar anhåller jag att 5mnet måtte återremitteras med mina här gjerde anmärkningar. Herr Munck af Rofenfchjöld, Eberhard: Jag skall vördsammast anhålla, att få uti Ridderkapet och Adelns protocoll förvarad min reservation möt 2*,ne den Plenidag, hvars Protocoll nu justeras, fattade beslut, hvilka möjligen kunna leda till utvidgande af Konungamakten på den Lagstiftande maktens bekostnad. Ännu är det Constitutionella sinnet i Sverige så litet utbildadt, att min mening icke är, att med denna Reservation appellera till samtida Medborgare, utan min afsigt med den är, att vädja till efterverlden. Så länge 5 års mellantid är stadgad för vår Lagstiftnings sammanträden, och så länge våra Constitutionella förhållanden så litet ingå uti den allmännaundervisningen, skola vi alltid få orsak att klaga öfver ett mindre lifligt deltagande Uti hvad som angår Constitutionella grundsatser, om dessa ej tillika röra personer och 116 Den i5 Maji e. m. personliga förhållanden.
Äfvensom Utskotten i sammanhang härmed hemställa att den af riksdagsfullmäktige från Jemtlands län gjorde framställning om roteringens verkställande efter annan grund måtte få förfalla. Beträffande derefter följande af Kongl. Majit i nåder äskade årliga anslag nemligen: för nummerhästarnes underhållande och sjukvård å mötesoch mönstringsplatsen,. förslagsanslag R:dr 1,940: för underhållet af bevärings-, remtygs-och utrednings-persed-. larne för manskapet vid hästjägare-korpsen, samt bestridandet af halfva underhållet af manskapets beklädnad och hä starnes sadelmundering . 2,439: 20. 2,. för de inom Jemtland utgående, till roteringens uppehållande derstädes päräknade, hemmansräntor, hvilka, enligt Kgl. Maj:ts nådiga proposition, skulle ingå till statsverket .. „ 7,900: samt för ersättande af de AVadstena krigsmanshus-kassa nu tillkommande rusthålls-afgifter „. 160: — —. så få Utskotten, med afseende å de förhållanden, som Kongl. Maj.t i nåder framlagt, och då beviljandet af de förstnämnde tre anslagssummorne utgör ett vilkor för möjligheten af den föreslagna roteringens bringande till verkställighet, vöulsarnt hemställa, att Rikets Ständer måtte omförmälde anslag bevilja, dock hvad ersättningen för rusthålls-afgifterne lill Wadstena krigsmanshuskassa angår, Stalsoch Ekon.-Ulskollens Betänkande, N:o 22. 21 likväl endast i den händelse, att det af Kongl. Majit i Dess nådiga proposition af den 15 sistlidne November föreslagna och af Stats-utskottet i dess betänkanden N:ris 51 litt. A och 219 tillstyrka vederlag för samma kassas hela nu egande inkomst af rusthålls-afgifterna, icke skulle af Rikets Ständer medgifvas; samt beträffande vederlaget för de inom Jemtland utgående, till roteringens uppehållande derstädes påräknade hemmansräntor, under förbehåll, att dessa räntor till statsverket indragas.
I alla de fall, som 3 :dje § utstakar, äge HofCantzlern eller dess Ombud rättighet att, då han det nödigt pröfvar, en skrift med quarstad belägga låta. Anser HofCantzlern eller Dess Ombud något Dagblad eller Weckoskrift innebära tydlig förbrytelse emot 9 :de och 10 :de Mom: af 3 :dje § i denna Lag, äge han eller Ombudet att hela den gjorde upplagan af sådan Skrift, genast före dess utgifwande, med quarstad belägga låta; Anser HofCantzlern eller dess Ombud någon Skrift innebära tydlig föx*- brytelse emot 3:dje 4:de, 7. 12. och 13. Mom af 3dje § i denna Lag, åligge honom eller Ombudet, att den gjorda upplagan af samma skrift icke före utgifningen men innom Åtta dagars förlopp med quarstad belägga låta; börandes en månad etc : ej förr än kl: 9 * kunna begynnas. — Boktryckare eller Utgifware som denna föreskrift uragtlåter, bote hwarje gång ifrån 100 till 500 RD1: efter Domarens pröfning. Af alla andra Skrifter skall i samma stund, ej sednare än de till försäljning eller spridande på hwad sätt som häldst utgifwas, ett Exemplar till HofCantzlern eller hans Ombud aflemnas. Boktryckare som deremot bryter bote hwarje gång 50 RD1: I början af 3 :dje Mom: föreslås fölljande förändring: (I alla de fall, som 3 :dje §. utstakar äge HofCantzlern eller Dess Ombud rättighet, att, då han det nödigt pröfvar, en Skrift med quarstad belägga låta.
Reservationer: af herr Lektor IVallman, som funnit ett förtydligande af 7 § i 8 kapitlet Ärfdabalken i den syftning, herr Kontraktsprosten Grönvall uti senare delen af sin motion föreslagit, vara af behof påkalladt; Af herr Fagerberg, J. B., hvilken, på grund af de utaf herr Kontraktsprosten anförda skäl, som, efter herr Fagerbergs omdöme, hvarken blifvit vederlagda eller kunna vederläggas, ansett sig böra tillstyrka, det oäkta barn måtte tilläggas den af ofvanbemälde herr Prost föreslagna arfsrätt; Af Riksdagsfullmäktigen Olof Pehrsson från Gefleborgs län, med hvilken Riksdagsfullmäktigen Johan Johansson från Örebro län sig förenat: ”Emot Utskottets fattade beslut, att oäkta barn icke få taga arf efter moder, får jag reservera mig. Man vill fördölja förseelsen, och söker på allt sätt att skydda den felande modren ifrån vanära, under det man icke det ringaste vårdar sig om det oskyldiga barnet. Ett lagbud, som innehåller, att en oskyldig skall lida för en annans förseelse, är ju det högst orimliga, som någon kan tänka sig; och förbud för oäkta barn att taga arf, är också, lyckligtvis, uti vår lag det enda i denna syftning. I en tid, då man insett behofvet af en förbättrad uppfostran åt det uppväxande slägtet bland den mindre bemedlade samhällsklassen, såsom ett nödvändigt vilkor till förekommande af brott och fattigdom, vore det ganska inkonseqvent att låta ett stadgande qvarstå i lagen, hvarigenom en viss del af detta slägte, nemligen de oäkta barnen, betagas all rättighet till arf, och således äro, snart sagdt, dömda till fattigdom, hvaraf de närmaste följderna blifva brott och förseelser.” Lag-Utskottets Betänkande :V:o 41, jw -m. Ank. till E\p.-Utsk. den 4 April, kl. 11 f. m. Betänkande, i anledning af väckt motion angående bördeskillingars nedsättande i l'andinänterier. Riksdagsfullmäktige!! Sven Svensson från Elfsborgs län har, uti ett, till liederv.
Domstolar i laga ordning tilltala dem, som uti sina Embetens utöfning af väld, mannamån eller annan orsak, någon olaglighet begå, eller underlåta att sina embelspligler behörigen fullgöra. Vare dock han i all målto underkastad samma ansvar och pligt, som allmän Lag och Rättegångsordning för aclorer uLslaka. Constitutions-Utskottcts Forslag till ny Riksdags-Ordning. § 97- Q2. Denne Piiksens Ständers Justitise-Ornbudsman väljes af Piiksens Ständer genom Valmän, hvilka utses och valet förrätta, pä sätt Riksdags-Ordningen stadgar. §. io3. <)3. Vid hvarje lagtima Riksdag skola Riksens Ständer, på sätt Riksdags-Ordningen stadgar, välja ledamöter till en Nämnd, som eger att döma, huruvida Högsta Domstolens samtlige ledamöter gjort sig förtjente att i deras vigtiga kall bibehållasj eller om visse af dem, utan bevisligen begångna fel och brott, hvarom föregående §. handlar, likväl kunde anses böra ifrån utöfningen af Konungens Domsrätt skiljas. Denna Nämnd träde, samma dag, den blifvit vald, tillsammans. I den ordning, 61 Riksdags-Ordningen föreskrifver, rösta samtlige ledamöterna, man för man, med slutna sedlar, öfver den frågan: skall omröstning anställas till uteslutande af någon bland Högsta Domstolens ledamöter? Besvaras derefter denna fråga enhälligt eller af de flesta rösterna med Nej, blifve då Högsta Domstolens samtlige ledamöter bibehållne. Besvaras den åter med Ja, så uppgöre hvar och en af Nämnden en sluten lista på dem af Högsta Domstolens ledamöter, flere eller färre, som han anser böra entledigas. De trenne ibland desse, som då fått det största antal af röster emot sig, ställes hvar efter annan under en ny omröstning, hvarvid två tredjedelar af rösterna fordras emot den eller dem, som skola anses vara ifrån Riksens Ständers förtroende uteslutne. Blifve han eller de derefter af Konungen, hos hvilken Riksens Ständer härom anmälan skola göra, ifrån Embetet genom Nådigt afsked skiljde.
– Ingeniör Danielsson, ljöd svaret. – Bodde någon i huset? – Nej, men in på gården. – Godt, då äro de räddade och tyckas äfven hinna berga sin lösegendom, vinden ligger inte ditåt. Vet ni, om fabriken är assurerad? – Ja, man påstår för tvåhundrafemtiotusen kronor. – Det var en ansenlig summa. Hvem är ingeniör Danielsson, är han född här i staden? – Nej, han kom hit för några år sedan. – Hvarifrån? – Från Stockholm, säger man. – Ja så. Nå, det är en rik man? – Ja, hvem kan veta? Nog ligger han i stora affärer alltid, som de flesta fabrikörerna här. – Och han bor kanske i huset in på gården? – Ja. – Tack för upplysningarna. Förlåt min frågvishet; men, ser ni, jag är främling här på platsen. Frågaren tycktes nöjd med hvad han fått veta. Han armbågade sig ut ur folkträngseln, derunder lyssnande till folkets prat, som varierade i alla vid en eldsolycka brukliga former. Än hörde han råa skämt åtföljda af hesa, korta skratt, än beklaganden, än funderingar om assuransbeloppets storlek och orsaken till eldens uppkomst, hvarvid äfven gissades på att någon anlagt den. Hvem? Naturligtvis någon, som hade fördel deraf och det hade visserligen icke arbetarne, som nu blefvo utan arbete. Det kunde, förstås, också skett af hämnd. Fabrikör Danielsson hade många ovänner bland arbetarne, hvilka han behandlade på allt annat än menniskovänligt sätt. Vår man brydde sig ej om hvad som pratades. Han begaf sig med raska steg till jernvägsstationen, dit han anlände fem minuter före tågets afgångstid. Genom glasrutorna till första klassens väntsal såg han mannen i pelsrocken. Denne genomletade alla sina fickor med feberaktig brådska, tydligen efter jernvägsbiljetten. Han genombläddrade en väl fyld plånbok, såg efter i portmonnäen, i cigarrfodralet, kort sagdt öfver allt der ett så litet föremål som en jernvägsbiljett kunnat förvaras, men förgäfves. Förtretad rusade han till biljettkontoret. Han tycktes befinna sig i ett tillstånd af nervös oro.
R:dr 22 öre; i följd hvaraf totala kostnaden för den nu befintliga nya byggnaden utgjort 347,438 R:dr 22 öre. Beträffande den af direktionen framlagda plan för ordnande af Institutets framtida verksamhet, får Utskottet hänvisa till Statsråds-protokollet, der densamma fiunes fullständigt intagen. Det enligt berörda plan uppgjorda förslag till utgiftsstat för Institutet, beräknadt för 200 döfstumma och 60 blinda, jemte 5 lärare-elever, upptager till underhåll och vård R:dr 66,250: — „ löner och arfvoden „ 33,400: — „ administrations-kostnad „ 6,050: — ,. särskilda utgifter „ 12,000: — eller tillhopa R:dr 117,700: —. Kongl. Maj:t har nu föreslagit att det endast för innevarande statsregleringsperiod beviljade anslaget, 19,800 R:dr, måtte öfverföras på ordinarie stat och hela anslaget ökas med 20,200 R:dr. Genom denna förhöjning af 40,000 R:dr skulle således ordinarie statsanslaget komma att uppgå till 85,000 R:dr och, med tillägg af öfriga för Institutet påräkneliga årliga inkomster, 31,700 Rdr, i det närmaste motsvara den summa, direktionen ansett för Institutets utvidgade verksamhet erforderlig. Enligt hvad Utskottet inhemtat, har institutet, mot slutet af nästlidna år, efter det den nådiga Propositionen blifvit afgifven, fått mottaga en donation af 64 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 66. omkring 80,000 R:dr, derå således årliga räntan bör kunna för Institutets utgifter påräknas. Då Institutet numera erhållit en så storartad och dyrbar byggnad, måste det vara af största vigt att denna lärooch uppfostringsanstalt må genom ett fullt tillräckligt uuderhållsanslag sättas i tillfälle att utveckla sin gagnande verksamhet till bela det omfång, som af det ökade utrymmet medgifves, helst, enligt hvad direktionen upplyst, talrika ansökningar om friplatser, i anseende till Institutets inskränkta tillgångar, måst afvisas.
Slockholm den 2 Jan. 1835. Ankom till Exp.-Utsk. den 9 Jan. Memorial, lill Ridderskapet och Adeln samt Borgareoch BondeStånden, i anledning af deras äterremisser pä Memorialet N:o 50; rörande j örekomna anmärkningar vid Betänkandet, under N:o 35j om JSational-representationcn. Uti Memorial N:o 5o, under den 4 November nästlid ne år, besvarade Constitutions-Utskottet Ridderska; ets och Adelns samt Presteoch BorgareStåndens serskilda och, såsom hvarje Stånds gemensamma tankar, förklarade annni:/ningar vid Betänkandet N:o 35, om National-representationen, ocli uppgaf tillika de, för meningarnes slutliga jemkning, nödiga voterings-pro - Com tit ut b s*-U-skottet* Mcmoml N:o 7^ 5 positionerna. Utskottet tillät sig då, med anledning af Bbrgare-Ståndets anmärkningar, den vördsamma erinran, alt,-, enär dessa, liggande utom förslagets område, åsyftade, dels förbättring af Ridderskapets och Adelns repres ntalion, hvarföre 12 §. Riksdags-Orduingen ej. uppställde något Linder, ulan tvärtom antydde sättet, dels hereredundet af nya ändringar i representationens hufvudgrunder, hvilka ej finge, emot 81 Regerings-Fofnien, i' Ståndens Plena motioneras, Utskottet, äfven med afseende derå, att de öfriga återremitterande Riks-Stånden inskränkt deras yttranden till de i Utskottets Betänkande egentligen innefattade föremål, ej kunde tili behandling; upptaga ofvanberörde af Borgare-Ståndet genom återremiss väckta frågor, Emedlertid har förstnämnde Memorial härutinnan blifvit under den 1 och 8 sistlidne
Bomullsmed blandning till större eller mindre del af Lin, må tilläggas eller hampa, i följd hvaraf voterings-propositionen, N:o 146, ansågs förfalla; 70:o, godkändes voterings-propositionerne, N:o 147, 148, 149 och 150, angående dels de bland Ylleväfnader förekommande rubrikerne: Filtar ooh mattor; Fris, Frisad, Doffel, och Kalmuck samt alla andra slag; och dels den vid halfylleväfnader såsom alngods upptagne rubrikenalta undra slag; 71:o, vidblef Ridderskapet och Adeln sitt förut fattade beslut, angående införselstullen å den vid Linneoch Hampväfnader bland alngods upptagne rubriken Blaggarn och canfas, samt godkändes voterings-propositionen, N:o 151; 72:o, instämde Ridderskapet och Adeln i de öfriga Riks-Ståndens beslut, angående tullfri utförsel af Zink, Tutanego och Spiauter, oarbetad och i plåtar, till följd hvaraf voterings-propositionen, N:o 152, ansågs förfalla ; 73:o, bifölls Utskottets yttrande, i fråga om bibehållande af gällande sladganden, angående Creditupplaget; 74:0, lät Ridderskapet och Adeln bero vid Utskottets yttranden, angående 6 § af Tull-Taxe-underrättelsex-na; 75:o, lades till handlingarne Utskottets yttranden, angående 7 och 9 §§ Tull-Taxe-underrättelserne; 76:o, vidblef Ridderskapet och Adeln sitt förut fattade beslut, rörande 15 § af Tull-Taxe-underrättelserne, hvarjemte Ridderskapet och Adelu, som ansåg Presteoch Borgare-Ståndens i detta ämne fattade beslut x^ara stridande emot Kongl. Brefvet den 16
Ty hans arbeten äro af en så mångfaldig art, anslå så många särskilda toner, innehålla så många motsatta rigtningar, att jag ännu i dem har svårt att upptäcka en bestämd grundåsigt. Äfven såsom artistiska compositioner synas de mig ojemnare än någon annan författares. Det gifves nemligen stycken i denna samling, hvilka jag alltid satt och äfven nu sätter i jemnbredd med de bästa på hvilket språk som helst; det gifves andra åter, som förekomma mig rent af dåliga. Det gifves åter en medelclass, der godt och ondt är på ett så sällsamt sätt omblandadt, att jag icke vet hvad intryck det hela slutligen gör på mig. Äfven i många af sjelfva de bättre förekommer mig än ett, än ett annat, som synes mig oklart, stötande på falskt och förvändt, för att icke tala om enskilda uttryck och ställen, som lida af affectation och falskt glitter, eller vända sig kring rena barnsligheter. Deremot finnes det, i den motsatta classen, knappt en enda skrift, der man icke hittar någon perla, eller åtminstone fägnas af uttryckets nyhet, finhet och lycka. Eller hur, mina barn? Sådan har alltid min tanke varit om denne författare, svarade Ulla. Godt! låtom oss då, efter vi icke kunna sysselsätta oss med alla hans skrifter, blott hålla oss till dem, som synas oss de mest charakteristiska, och i synnerhet fästa oss vid de deruti uttryckta ideerna, ty det artistiska och æsthetiska deruti har till en del förut af större kännare än oss blifvit bedömdt. Vi begynna alltså med första classen. Hvad nu först de berättande styckena beträffar, så behagar mig mest det lilla, innerligt sköna och rörande Kapellet, hvilket, oaktadt all den förgudning, som på dessa sista tider vederfarits vår vän, ändock tyckes mig blifvit för litet berömdt, och hvilket äfven i det hänseendet är mig dyrbart, att jag derigenom uppdagar en förut mig föga bekant region af min väns diktningsförmåga – hjertats. Men vi hafva förut talat tillräckligt nog om denna äkta svenska idylls skönheter. Vidare skänker jag mitt odelade bifall åt Aramintha May, som är full af täckhet och sann naiveté.