Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Delta såsom ett enstaka exempel, men kunde jag här uppgöra en beräkning öfver förhållandet inom länet i dess helhet, skulle det ofördelaktiga i en så stor del af den ordinarie räntans utgående i hö visa sig än tydligare. Alt en förminskning af denna räntepersedel belopp är behöflig eller alt en del af denna ränta, som nu i hö utgår, bör å annan hufvudpersedel öfvcrflyltas, visar sig äfven deraf, att inom Westerbottens och Not bottens län, hvilka begge provinser i det hufvudsakliga öfverensstämma med Westernorrlands län, i afseende på mängden och de olika slagen af lemnade produkter, enligt förrberörda Kongl. Förordning, fått till hufvudränteper - Motioner i BondeStåndet 1862. N:o 10. sedlar bestämda endast Ivänne artiklar, nemi. spannmål och smör, hvilket anordnande af ordinarie räntans utgörande befunnits sä väl lillfredslälla Statens fordringar, som på samma gång bereda orten billig fördel. Det är af sådan anledning jag älven anser alt rättvisan i förevarande fråga fordrar en förändring lill billig fördel för Westernorrlands lån, som ej bör vara sämre loltadt än nyss omförmälda län. Af dessa orsaker vagar jag bos Rikets Ständer vördsamt anhålla: att den förändring med räntepersedel hö för Westernorrlands län matie få ega runi, att endast r deraf behålles såsom räntepersedel samt att af resten j förvandlas i spannmål och den öfriga tredjedelen i kött. Hemställande jag, för den händelse Rikets Ständer för deras del värdes godkänna mitt vördsamma förslag, del mätte åt Kongl. Maj:t öfverlåtas att, efter vederbörandes hörande, slutligen pröfva och afgöra frågan. Om remiss af denna min motion lill vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 15 November I8G2. P. O. Hörnfeldt, från Westernorrlands län. Af Anders Angnst Anderson från Östergötlands län, om ändring i Kongl. Kungörelsen den 13 November 1860, i fråga om allmänna, beväringen sami ärligt anslag till inköp och reparation af gevär och anskaffande af ammunition.
G 5 jag till mig sjelf, s3 fiiincr jag, att jag i niitt begär till fortvaro inneslutcr begäret att förblifva just densamma jag är till alla mina förnanista egenskaper, till medvetande, minne, talang, kärlek, men bRttre och bcfriad fr5n de lyten, som har vidlåda mig *. &gt;Men är *, frigar hon, # Jesus kanske kommcii för att cj blott gifva oss en borgen för detta slags personliga odödlighet: utan för att föra livar enskild personlighet till cn högre, cn ruigi * kristendomen., heter det vidare. abjudcr kärlek, och dess lära, ratt förstådd, vicker. kärlek. Ar då Guds kirlek dct spiritus vini, i hvilket allena mcnniskornas vasen kuiiiia skyddas mot förvalidiing och upplösning? Ar kanskc karleken just den eviga personliglicten, menniskans genius, skiljd fr511 hvilken Iion alltid blir till viss grad opersonlig ocli i fara att ryckas bort och underkufvas af lägre makter ?. Si fortfar brefskrifverskan ännu Iange att spörja. Hon erkänner, att hon hyser en barnslig fruktan att alldeles förlora den sinliga verld, i hvilken hon nu rör sig, ocli dock har hon lart att skilja mellan sken och verklighet. * M5 dcrför gernan, fortfar hon; wmin kropp i dess nuvarande form försvinna, blott jag evigt får älska; m5 tungom5lcn afkomma, blott vi i symboler kunna uttala vår sjals ingifvelserx Och hon tror, att detta språk blir Iing$ fullkomligare an dc jordiska muiinrterna; hon anar, att det småningom skall utvceklas till ett guddomligt, ett evigt skapande ord. Men aningen ar henne icke nog. Hon ber, att vännen ville afva heniic litet logik.
Huruvida en dylik förändring i vårt land, med vårt skolväsen, skulle vara önskvärd, må lämnas därhän; men jag har trott mig här böra omnämna ett reformationsarbete, som oaflåtligt pågår inom den danska kyrkan. Hvar och en, som i en oskrymtad gudsfruktan ser det säkraste stöd för ungdomens andliga och sedliga utveckling, har säkert insett, att här måste göras — icke blott något — utan mycket, för att den stora allmänheten, såväl äldre personer som yngre, måtte bibringas en djupare och renare uppfattning af konfirmationen än den, som nu kommer flertalet till del. 1898 Fast man är glad och runder, » Komik », så det förslår, Man kan ha sina » stunder », När konsten husvill står. Vi läste nyss för resten — Ty bladen glömmas ej — Den dundrande protesten Mot fröken Ellen Key. För Idun af E. G. tt hem må vara huru som hälst beskaffadt, litet eller stort, fattigt eller rikt, där skola dock alltid utföras lifvets tre viktiga funktioner: att arbeta, att äta och att sofva, och åt någon af dessa blir alltid hvarje af dess rum ägnadt. Nu händer visserligen å ena sidan ofta nog, att samma rum begagnas för ett par af dessa ändamål, för att ej tala o m de fall då de alla tre måste försiggå inom samma fyra väggar, medan å andra sidan de rum, som äro ägnade åt hvilan, stundom hafva appendix af toalett och badrum; samma bostad för måltiders intagande kan ha både stor och liten matsal, frukostrum och serveringsrum, och slutligen arbetet — eller den form däraf som kallas nöje — idkas i bibliotek, skrifrum, budoar, salonger, kabinett o. s. v. i Och hennes tanke skenar Långt högre än vi nå, AU falla hvad hon menar, Därtill ä ' vi för små. Kanske som » framtidskvinna » I någon lämplig ram Vi henne återfinna I Ibsens nästa dram. För krönikan ej skickar Mig - mycket, fast jag ber. Om kriget helst jag tiger, Det tycks mig just stå still — AU mjölet grufligt stiger Jag konstatera vill. Att stridens åska rullar Långt bort, vi glömma snart, Men minskas våra bullar, Då vakna vi med fart.
Utskottets tillstyrkande vid slutet of Betänkandet bifölls med den ändring, att dels i stället för de i mellersta stycket å raderna 7, 8 och 9 af sidan 12 förekommande orden: »lagligen är i åtnjutande af medborgerligt förtroende, eller genom domstols utslag, deri ändring ej skett, är dömd sådant förlustig» insattes orden: »genom domstols utslag, deri ändring ej skett, är dömd medborgerligt förtroende förlustig», dels efter slutet af nyssnämnda stycke tillädes orden: varande dock härigenom presterskapets pligt icke upphäfven att i flgttningsbetyg, jemlikt § 3 i Kongl. Stadgan den 20 Mars 1735, om de flyttande personernas lefverne meddela de underrättelser, som för själavården kunna anses nödiga. S. D. Föredrogos ånyo och bifötlos Banko-Utskottets Memorial och Utlåtande: M 73, om kungörande af åtskilliga föreskrifter i Banko-reglementet; M 74, angående förhöjd pension för Kassören i Banken C. M. Schön; och 75, i anledning af Handlanden D. Schedvins enkas ansökning om eftergift af skuld till Banko-diskontverket. Från Vallo fl Borg are-Ståndet. S. I). Föredrogos ånyo Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial, M 34, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande, JVS 5, öfver väckta motioner om ändringar i nu gällande föreskrifter rörande vilkoren för afsöndring af jord. Pr of,-Utdra g den 6 November 1863. 717 Bifölls, utom hvad angår Utskottets, sid. 1, gjorda anmälan, hvilken lades till handlingarne. Memorial, M 55, i anledning af återremiss utaf vissa punkter i Utskottets Betänkande, M 6, öfver väckta motioner om ändring af gällande stadganden i fråga om skyldighet att bygga och underhålla vägar och broar. Lades till handlingarne.
Deruti ser jag en stor olägenhet, hvilken bör afhjelpas, såvida man vill undanrödja hindren för landets förkofran. Så länge hvar och en enskild näringsidkare tror sig berättigad att af slatscassan vänta understöd för sina industriella företag, förblifver han på en falsk väg. Han beräknar ett biträde, som icke bör blifva lemnadt. Men om de enskilda vilja förena sig för att samverka till större industriella företag, hafva de visat, att de anslagit den riktiga vägen, och då hafva de rättighet att vända sig till det allmänna för att begära understöd vid begynnelsen af deras bana, icke såsom hade de rätt att äfven under fortsättningen deraf begära capitaler af publiken; men de böra kunna påräkna biträde af det allmänna i begynnelsen af deras företag, hvilka, jemte deras gemensamma vinning, bereda allmän nytta. Här är nu fråga om hypolheksföreningars uppkomst i vårt land, och ingen kan neka, att ändamålet är godt, ty erfarenheten i andra länder har visat, att goda frukter kunna vinnas, om dessa inrättningar med klokhet vårdas, Nu begära hypotheksföreningarna detta biträde af det allmänna, och jag tror, att li. St. icke handla mot de grundsatser, som böra leda en lagstiftande församling, då de tillåta, att det allmänna får låna sitt biträde åt ett företag, som för 68 Den 3 Februari f. m. en längre tid bereder enskilda krafters samverkan för ett stort mål. Dessutom har jag en annan anledning att tillstyrka ifrågavar. låns upptagande. Vanan i vårt land att från det allm. vänta biträde för enskilda företag, har ledt tankesätten derhän, att nästan en försoffning äger rum hos den enskilde, såvida han ej erhåller ett sådant biträde. Han tror sig berättigad dertill, och nekas det honom, klagar han öfver ovilja hos statsmagterna. Nekar man nu sådana biträden oell deremot beslutar ifrågavar. understöd för hypotheksföreningar, så skall, om också frukterna deraf ej blifva så stora, som man väntar sig, åtminstone den vigtiga fördel vinnas, då statens säkerhet för förlust i alla fall ej pericliterar, att den enskilde lär sig inse, att det är mera skäl att räkna på egen associationsanda än på statsbiträden.
Skulle det äfven vid en kommande Riksdag icke antagas; så hade dock ämnet blifvit riktadt med en bearbetning från en ny synpunkt. Om nu frågans verkliga innehåll icke kail sägas vara uttömdt genom den bearbetning, som 1840 & 1844 årens Cons!itutionS-UlskoLt deråt egnat, och en talrik dass af bildade medborgare stå utom vår representation; om dess reform ej kan falla och historiens intyg icke låter jäfva sig, att striden emellan politiska idéer aldrig felat att öfvergå på verklighetens område; om den stilla lösningen af Stats-problemer äfven har sin tid, efter hvars förlopp ändrade förhållanden förflytta skådeplatsen pä nya områden; så torde väl frågan om national-represenlationens ombildning förtjena all den mångfalld i uppfattning, som detta vigtiga och i Sveriges författning djupt ingripande ämne erbjuder.” "Utdrag af Protocollet, hållet hos R. H. S. Constitutions-UlskolCden 4 April i845. <— S. D. Vid förnyad handläggning af Riks-Slåndens serskilda återremisser af Utskottets Memorial, N:o 26, yppades inom Utskottet stridiga tan - lior lill Constitutions-Utskotiets Utlåtande, N:o 36 7 kar, angående sättet för denna frågas behandling, hvilka, under loppet af en längre fullföljd discussion, icke leilo sig bilägga, hvadan äfven, på derom yttrad begäran, af Ordföranden framställdes en så lydande uppläst och justerad voteringspropolision: Den, som anser de hufvudsak!iga skiljaktigheterna emellan RiksStåndens yttrade gemensamma tankar så oförenliga, att en sammanjemkning derutaf till ett helt utlåtande icke låter sig verkställa, voterar Ja. Den, det ej anser, voterar . Nej. Dinner Nej, anser Utskottet sig kunna i hufvudsaklig mån till ett helt sammanjemka ifrågavarande Riks-Ständens gemensamma tankar. En sedel undantogs och förseglades, hvarefter voteringen utföll med Nitton Ja emot Fyra Nej. Emot
Den försigtighet, som alser att betrygga ovälden i domslutet, måste ock vara nödig i anseende till ovälden i den föredragning, på hvars tillförlitlighet domslutets rigtighet måste hvila. I afseende på sjelfva sammansättningen af Konungens Nedie Justitie-Revision, i hvilken Justitie-ärendena, enligt grundlagen, skola till föredragning och afgörande i Högsta Domstolen beredas, möter ock den betänklighet, att, om Revisions-sekreterare-embetet såsom fast befattning skulle försvinna, endast underordnade ordinarie embetsman komme att i detta embetsverk qvarstå och sjelfva det i Regeringsformen otvifvelaktigt mest afsedda ledamotsembetet öfvergå till ett tillfälligt uppdrag, som af icke någon enda fast anställd embetsman skulle bestridas. Det ofördelaktiga inflytande på tillämpningen af ofvan omförmälda magtpåliggande grundsats, som den föreslagna förändringen skulle medföra, sträcker sig likväl icke endast till kretsen af Konungens Högsta Domstol. Afven på HofRätterna skulle den sannolikt hafva en mindre fördelaktig inverkan, derigenom att ett ännu större antal af Hof-Rätternas domareplatser än för närvarande är fallet, skulle komma att förvaltas af vikarier, och desse, i saknad af den vidsträcktare utsigt till befordran inom Hof-Rätterna, som hittills varit beredd genom ledamöters afgång till ordinarie Revisions-sekreterare, kunde i allmänhet endast såsom flyktigare sysselsättning emottaga sådana förordnanden, under förbidan af tillfällen att annorstädes söka ordinarie tjenst, då måhända ännu yngre och mindre erfarna personer skulle träda i deras ställe. I viss mån skulle således äfven Hof - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 39. Rätterna mindre än förut komma att besitta det oberoende, som ledamöternas oafsättlighet innebär. Det torde med sannolikhet kunna antagas, att framgent, såsom hitintills, den i hufvudstaden förlagda Hof-Rätt skulle oftast se sina ledamöter på förordnande flyttade till Nedre Revisionen och således mest blifva utsatt för detta tätare ombyte af ledamöter. Då det är upplyst, att medelåldern för denna Hof-Rätts nuvarande tolf yngsta Assessorer vid utnämningen varit öfver 38 år, fastän under den förflutna tiden utnämningar till ordinarie
Efter dest flut uppträde ä Riks-Salen först Bonde-Ständet, widare Borgare - Ständet och sist Preste - Stän» det, alla hwark för sig anförde af deras Talemän. Riddersk-rpet och Adeln anförde af Landt - Marskalken ware Konungen fbljaktige och intage samtliga Skänden de dem anwista stallen. Slutet cf §:en som följer. Efter orden sig tilldragit: Landt - Marskalken och Talemännen träde sedermera inför Konungen och framföre t Stän - 4O4V Den 10 Gctsber. i Ständcns namn deras underdäniga wörbnad. När Konungen lkwnar Riks-Salen, beledsagas Han af Ridderskapet och Adeln, hwarcster de öfriga Ständcn i ofivanföreffrifne ordning afträde. §. 29. I stället för lagligen: Enligt Tryckfrihets-Lagen. ) stället för derom: Om sädana frägor, och derefter tillägg: äfwensom i Con» stilutions-Utskottets yttrande. Zela sista Momentet utgår. §. Zo. Andra punkten i Zärsta Momentet förändras salunda: För detta Uiskott läte Konungen upplossa Stats-Wcrkcts tillständ i alla betz delar, till inkomster och utgifter, fordringar och skulder, äfwenfom i händelse genom Traktater med främmande Makler nägra medel R^ket tillflutit, för dem pä lika sätt skall redowisas; likaledes läte Konungen till detsamma-, Lfwerläggning framställa hwad Staten usöfwer de wan, liga inkomsterne tarswa kan, och hwilka behof genom bewillningar böra fpllaS. 2.dra Momentet stiliseras som följer:
Nov. 8 Nov. a. a. 12 Nov. a. a. 8 Nov. » Banko-Utskottets, om verkställd undersökning af Bankens tillstånd, styrelse och förvaltning — 6 i 7 — 10 Dec. 10 Dec. 13 Dec. g. 10 Dec. - 28 » Rikets Ständers Reviserers 1860, 1861 och 1862 afgifna, angå- ende Riksgälds-Kontorets tillstånd och förvaltning — 2 i - _____ » Fullmäktiges i Riksgälds-Kontoret till Rikets Ständer — 4 i 3 a. a. 26 Nov. a. a. 22 Nov. a. a. 26 Nov. a. a. 26 Nov Stats-Utskottets utlåtande angående RiksgäMs-Kontorets förvaltning sedan början af sistförflutne riksdag — 4 i 22 — 10 Jan. 10 Jan. 10 Jan. 10 Jan. B. J?erå'£/e/se, Justitie-Om buds mannens för år 1860 oell till riksdagen 1862 Lag-Utskottets utlåtandeianledning af verkställd granskning » Tryckfrihets-kornmiténs , » Kongl. Kammar-kollegii, om Sala silfververks ränteersättningsfond för tiden från den 1 November 1859 till samma tid 1861 » angående revision af Banko-diskontverkets räkenskaper och förvaltning för år 1862. Beslut, Svensk myndighets, som i främmande land förlorat sin exekutiva kraft, angående förnyande af . Besvärsskrifter, angående parters förpligtande att bifoga fullständiga handlingar vid, se Parter. Betsman, om utsträckning af tiden för stämpling af det utaf Mekanikus Bäckström uppfunna, patenterade Bevakningsbefälhafvare vid kronohäktena i Eskilstuna, Norrtelje och Kungsbacka, angående beloppet af arfvode för. Motioner inom Riks-Slånden. (Elfte Samlingen.) cn sa 3 3 > 77* rT 3 f? \ eller Memorial. Utlåtande, Betänkande Riks-Ståndens Beslut. Underdånig Skrifvelse. w 77"
Jag vill medgifva, att proposition må göras på 8 å \\dagars uppskof, och får vördsamt hemställa, om icke ändamålet dermed är vunnet. Rerv Riben: Frågan, om med pröfning af lånerörelsen skall anstå, intilldess JemkningsBetänkandet om realisationen inkommit, eller blifvit afgjordt, är alldeles detsamma, som att fråga, om uppskofvet skall tjena till intet, eller till något; ty om uppskofvet blott skall beviljas, till dess jemkningsförslaget inkommer, stå vi på alldeles samma punkt då, som nu. Med anledning af ordalydelsen uti den proposition, som sednast af Herr Grefven och LandtMarskalken framställdes, får jag hemställa, om icke den modification kunde göras, att man De n i 3 JVo v c m b c r L in. 213 beslöt uppskjuta afgörandet af frågan om lånerörelsen, intilldess Jemknings-förslagct om realisation blifvit afgjordt af Ridderskapet och Adelrik i stället för af Rikets Ständer. Herr Crusenstolpe: Jag är förekommen i hvad jag ville anföra af Herr Riben. Med Grefve von Schwerin kan jag så mycket mindre instämma, som det vore att visa oss, såsom Moses, huru förlofvade landet ser ut, likväl utan rättighet att komma dit in. Jag tror verkligen, att vi icke ställt synnerligen väl till, om, vid jernkningsförslagets afgörande, vi redan bundit händerna på oss genom beslutet om lånerörelsen. Friherre Boye, Ludvig: Den enskilta kännedomen af Herr Ribens rättskaffenhet gör mig förvissad, att han icke velat narra mig; jag beklagar dock att han icke insett, att jag blifvit narrad, om jag ingått på hans förslag; jag lemnar således å sido den proposition han föreslagit; äfvensåväl sorn Herr Crusenstolpes mödosamt eftersökta qvickheter. Så axiomiskt det är, att den tid, då JemkningsBetänkandet inkommer, står framför den, då det afgöres, likaså afgjordt är det, att Grefve von Schwerin och jag velat förkorta Riksdagen.
Idun ensam Iduns Modet., fjojtondagsuppl. ldung Modet., månadsuppl. rarderoben Barn kr. 5: — I Klara södra kyrkog. telef. R i k s f o l e f. Redaktör och utgitvare: Träffas säkrast kl. 2 — 3. Rp.daktionsspkr: det väl något viktigare o c h mera maktpåliggande kall än lä- rarens och uppfostrarens? F ö r så vidt ett tillfredsställande reNordliv o. Aktiebc ' ag. Annonspris: Utgifningstid: FR ITH 10 F HELLBERG. Marie Louise r Tryckeri Fredagen den 2 april 1897. 70 ö r e p r n o i. p. - r a d. hvarje fredag. Stockman. tresse hon ägnade skolstudierna, hvilka bedrefvos con amore, verkade emellertid mindre fördelaktigt på den unga flickans hälsa, o c h då h o n sultat skall kunna uppnås, är det blott icke nödvändigt att äga erforvid sexton års ålder afslutadc sin skolkurs, fällde läkaren det i derliga intellektuella förutsättningar, utan också den fasthet i karaktären nes tycke barbariska domslutet, att h o n på grund af höggradig anäini o c h det lefvande intresse som fordras f ö r att med hela sin personligf ö r b j ö d s att fortsätta med bokliga het kunna uppgå i den förelagda Om det är sant, att de intryck o c h impulser, som barnen uppgiften. henstudier. Detta var ett hårdt slag, ty under det sista året, då fröken Stockman emellanåt biträdande tjänstgjort lärarinna som i fasterns erhålla under de första uppväxtskola, hade hågen för lärarinneåren, ofta kunna blifva bestämkallet blifvit väckt och utveckmande för hela deras framtid, så blir det uppdraget, att hand-^ leda dem vid dessa första studier, i c k e minst betydelsefullt. lad i en sådan grad, att den var stark nog att kunna trotsa alla hinder. Läkarens o c h modrens förenade auktoritet måste E n lärarinna, som säkerligen d o c k respekteras.
Då StatsUtskottet, såsom grund derföre att det ej tillstyrkt anslaget för Veterinärinrättningen, ej anfört annat, än att Statens tillgångar äro knappa, tror jag ej, att ett sådant skäl bör gälla, ty när StatsUtskottet vitsordat nyttan af saken, hade Utskottet endast hort utreda, om det begärda anslaget varit för högt beräknadt, och derefter tillstyrka beviljande af hvad som befunnits nödigt. Jag anhåller, att denna anmärkning må åtfölja den återremiss, hvilken förmodligen lärer beviljas. Friherre Palmstjerna: Som jag finner, att Herr af Grubbens misstagit sig i den uppgift: ”att Gymnastiken besökes af en mängd ynglingar, sorn betala 12 R:dr B:co i månaden;” inskränker jag mig till att endast tillrättavisa honom, då jag får äran gifva tillkänna, att den mängd ynglingar han omtalar, vanligen utgöres af 5o å 60, aldrig öfverstigit 70 på hela året, samt att de, för det qvartal deraf de Gymnastiken begagna, blott betala 8 R:dr B:co. Obemedlade, de enda, som mer anett qvartal om året kunna påräknas besöka Gymnastiken, hafva aldrig förvägrats densamma kostnadsfritt begagna. »4 Den 27 Maji. Herr Cederschjöld: En värd Talare har tvekat, att tillstyrka någon förhöjning i det af StatsUtskottet föreslagne anslag, emedan ingen lärobok eller cours i Gymnastiken utkommit, och han derföre fruktar, att denna sak med stiftaren förfölle, och ej komma Staten lill fortfarande nytta. Just deraf hemtar jag en ny anledning till begäran om ökadt anslag. Mankan ej vänta, att en man, som nödgas hela dagen träla för brödet, skall hafva tid att utgifva böcker i en sak sådan sorn Gjminastiken, hvilken, såsom varande en ny vettenskap, och så mägtigt ingripande i mångfaldiga andra, fordrar ett djupt och långvarigt begrundande, för att kunna rigtigt afhandlas. Det enda sältet är att genom ett ökadt anslag bereda honom lugn och tid till ett sådant arbete. Herr von Hartmansdorff:
— Med uteslutande af Bokskogarna, hvilka ansågos böra vara jordägarnas tillhörighet, tillstyrktes serskildt om Ekeskogen, att hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det alla för Kronans räkning stämplade Ekar å sådana Hemmansägor, der Aboen är jordägare, måga inom 1813 års slut antingen för Kronans räkning fällas, eller ock, der de ej för Eesv. och Ekon. Utsk. Betänkande.n. 359 dess behof äro erforderliga, gerom Allmänna Auciioner till StatsCassans förmon föryttras, och att efter den tiden alla hemmans agara må äga fri dispositionsoch ägande rätt till deras Ékeskogar, dock att aldre författningar om Ekebarkens samlande må förnyas och förbättras. Denna tillstyrkan blef af Riksens Hög1 o fl. Ständer gillad, samt af Kongl. Maj:t i Nåder, hvad dess förra Moment vidkommer, i så måtto bifallen, att under den 14. Maj 1810 målet remitterades till Förvaltningen afSjöärenderna, Kammar och BergsCollegierna, för att sig yttra, sedan Landshöfdingarne blifvit hvar i sitt Län hörde. Vid 1812 års Riksdag yrkades till en del samma, till en del nya motioner 5 hvaröfver afiemnades, utan att på minsta sätt åberopa eller afse det förra vidtagna beslutet om föregående undersökningar Lane - eller Province-vis, följande tillstyrkanden : 1:0 Att Härads-allmänr.ingar, såsom tillhörande Kongl. Maj:t och Kronan, samt stående under Dess och Riksens Ständers gemensamma disposition, borde under vissa villkor för dess räkning försäljas, börande skatte-löse Skillinges bestämmande, jemte flera dithörande omständigheter, i afseendo på olika Localer, till Kongl. Maj:ts egen Nådiga pröfning öfverlämnäs : 2:0 Antalets förmindskning af Embetsoch Tjenstemän vid Jägeristaten så vidt ej Kongl. Maj:t skulle i Nåder för godt finna att denna Stat framdeles alldeles upplösa 5 5:0