Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag frågar, huru alla rotehällarne skola kunna känna sina åligganden, när icke ens en person kan komma i tillfälle att erhålla det document, som lemnar underrättelse defom. För att för mig enskildt lämpligast och bäst fylla denna brist, har jag trott mig finna de säkraste upplysningarna å den primitiva skyldigheten i Landshöfding Wredes på K. M:s befallning afgifne förklaring, i följd af allmogens besvär med afseende å knektehållct, helst Landsli. Wrede just var Landsli. i Upland, och jag till granskning företog contracten från detta Län. Beträffande de motionen bifogade, — om jag så får uttrycka mig — recenserade contracten, så äro de utan val tagna bland dem, som jag varit i tillfälle lättast förskaffa mig. Tio af dem äro hemtäde från Uplands och 6 från Södermanlands Reg:te. Frih. Sparre har ytterligare frågat, hvad vill då motionären? Frih. befarar, om jag rätt uppfattade fyans yttrande, alt jag åsyftar Svenska Armeens återgång från den utmärkta ståndpunkt, hvarpå den nu befinner sig. Jag tror icke, alt en sådan slutsats logiskt bör kunna dragas från min motion, 0111 man fördomsfritt densamma undersöker. Den 20 Februarii c. m. Hr Riben har anmärkt, ”att min motion är mycket ■vidlyftig i ord, men föga innehållsrik i sak,” och att den äfven i uppställningen är felaktig. Det må förlåtas mig, såsom ung Riksdagsman, om jag icke framställt min motion i det skick och ordning, som Hr Riben skulle önskat. Jag har gifvit motionen den form, som min öfvertygelse sagt mig vara lämpligast. Med tiden kan jag lära mig, huru motioner lämpligare böra uppställas; för ögonblicket kan den ifrågavarande icke ändras, utan får jag i detta afseende underkasta mig Hr Pubens missbelåtenhet. Hvad mötespassevolancefrågan vid sista Riksdag beträffar, får jag förklara, att jag så mycket mindre kunnat glömma den, som jag reserverade mig mot det beslut, som deruti då fattades; men jag har med afsigt undvikit att nämna blotta ordet, af fruktan att återuppväcka en discussion i detta ämne.
Efter de upplysningar, Utskottet förskaffat sig, är det i synnerhet de vid sjökusten belägne orter, som äro hemsökte och plågade af smittan 5 och, då Utskottet således deraf borda sluta, att det är genom manskapet på de tili nämnde orter anländande Fartyg, som smittan införes och utsprides, så trodde Utskottet säkraste och kanske endaste medlet till dessa olyckliga orters räddning och fredande vara, att manskapet förbjöds gå i land, förr än det blifvit besigtigadt. Utskottet insåg nogsamt, att på många ställen sådant skulle blifva svårt att verkställa, och att äfven olägeifheter skulle genom en sådan åtgärd, tillskyndas de sjöfarande, men Utskottet insåg tillika , att, utan desse af nödvändigheten påkallade anstalter, det onda icke tan hämmas, och, sä vida det icke lärer kunna bestridas, att ju följdern© af den veneriska smittan äro ett vida större ondt, än att en hop sedelesa, förderfvade sjömän icke få gå i Besv, och Ekon. Tjuk, Betänkanden, gly Latu], när dem behagar; så drog Utskottet icke i betänkande, att tillstyrka förbud emot det sednare, för att förekomma det förra, öfvertygadt, att Regeringen, åt hvars vishet Utskottet tillika föreslagit att öfverlemna om meddelande af nödiga föreskrifter i afseende på det Reglementarisk»* för verkställigheten, lärer foga sådan anstalt, att genom a kommande Skepps-besättningar smittosamma sjukdomar icke påföras Landels innevånare blott för det de råka bo vid kusterne. Det l ar vid detta, likasom vid alla andra tillfällen, der de Respective RiksStånden ä« skal Utskottets omdöme öfver förekomna ärénden, varit Utskottets både rättighet och skyldighet, att fritt och efter bästa öfvertygelse yttra sina tankar: och, om desse icke alltid stämt öfverens med andras, så bevisar sådant icke annat, »n att olika personer kunna se en och samma sak ifrån olika synpunkter.
Här äro således 500 ynglingar underkastade hvad Utskottet kallar, men alldeles icke ens försöker bevisa vara, en ”principvidrig” behandling och en ”väsentlig bristfällighet^. Franska arméens befäl och Franska nationen tyckas dock ej så obetingadt behöfva vidkännas del af Utskottet gifna predikatet. Österrike har, efter den erfarenhet de sednaste krigen föranledt, organiserat bildnings-anstallerna för militärbefälet till en sådan vidd, att uti dem 7,490 ynglingar uppfostras. Preussen har omkring 1,000 kadetter, och öfverallt följas hufvudsakligen samma grunder som vid Carlberg, med det enda undantag, att staten underhåller de flesta ynglingarne. Man kunde tro att detta är förhållandet endast i de ganda Europeiska militära monarkierna, men uti Norra Amerikas Förenta Stater anträffar man samma hufvuddrag hos krigsskolorna i Westpoint och Charlestown; och hela den kända verlden är således i detta afseende, enligt Utskottets förmenande, princip-vidrig. Man har under öfverläggningen inom Utskottet låtit förstå, att militär-undervisningen uti de 2:ne lägsta klasserna måtte vara en ’’lek’’ eftersom yngling kan antagas i tredje klassen. Denna lek är dock af den allvarliga beskaffenhet, att de ynglingar, som Allmänna Besväraoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 444. 9 som öfvergifvit läroverket, dertill ofta blifvit föranledda deraf, att deras föregående uppfostran eller svag kroppsbyggnad gjort dem oförmögna att uthärda denna lek. Det skulle ju innebära en grym orättvisa att ej antaga ynglingen i den klass, hans humanistiska kunskaper medgifva, och i denna klass låta honom genomgå de applicativa studier och öfningar, som tillhöra de lägre klasserna, och hvilka han ingenstädes, utom vid krigsskolan, kunnat inhemta. Under de sista 28 åren har dock ingen yngling kunnat antagas i tredje klassen, hvilket är en naturlig följd deraf, att mathematiska kunskaps-ämnen redan i andra klassen förekomma, som ej en gång enligt den sista nådiga skol-stadgan uti någon annan skola föredragas.
» Kommissariatet föreslog alltså, att kungörelse angående det ifrågasatta lånets upplagande borde uti den officiella tidningen införas, med tillkännagivande, att anbud å lånet kunde inom någon viss tid, dertill Kommissariatet föreslog Oktober månads slut, till Fullmäktige ingifvas, hvarigenom, enligt Kommissariatets förmenande, beslutet om lånets upptagande kunde blifva allmänt kändt samt alla nödiga beslut och åtgärder vidtagas i tillräckligt god tid för att de upplånade medlen kunde hafva till Riksgäldskontoret influtit innan jernvägs-arbetena nästpåföljande vår hunne börjas och innan, i följd deraf, någre utbetalningar till större belopp behöfde af Riksgäldskontoret verkställas. Vid föredragning af detta utlåtande, den 27 Augusti sistlidet år, ansågo likväl Fullmäktige att, enär Rikets Ständer då ännu icke hos Kongl. .Maj:! begärt nådig fastställelse å de stadganden, som rörande upplåningen blifvit af Rikets Ständer meddelade, samt Kongl. Majit följakteligen icke eller till pröfning förehaft frågan derom, Fullmäktige, intilldess Kongl. Maj:ts beslut i ämnet hunnit meddelas, icke kunde vidtaga några åtgärder för verkställande ak Rikets Ständers beslut om medels upplånande. Frågan kom likväl redan vid Fullmäktiges sammankomst den 10 derpåföljde September ånyo under öfvervägande samt föranledde då en vidlyftig debatt, dervid, bland de då närvarande 10 Fullmäktige, uppstodo skiljaktiga meningar, i det fem bland Fullmäktige delade Kommissariatets åsigt om bestämmande af viss tid för anbuds emottagande, men de öfriga fem ansågo det vara bättre ledande till målet att genom underhandling, utan utsättande af någon sådan tid, söka afsluta lånet. Som Ordföranden delade denna sednare åsigt, förföll alltså frågan om viss tids bestämmande för anbudens emottagning; men deremot väcktes, till förmedlande af de stridiga åsigterna, det förslag, att Fullmäktige måtte på lämpligt sätt tillkännagifva, att de, sorn voro hugade att till större eller mindre del öfvertaga länet, ägde att hos Fullmäktige sig anmäla samt dervid uppgifva vilkoren för ett sådant öfvertagande.
Och hade, efter tagen kännedom af berörda förslag, Departemenls-chefen till styrkt, alf, med godkännande af det föreslagna alternativet om arrestbyggnaden uppförande dels af sten, dels af trä, hvarigenom kostnadsberäkningen blefve följande: för 11 arrestbyggnader af sten, å 8,350 R:dr 91,850: — » 12 d:o af trä, å 6,600 R:dr 79,200- — » anskaffning af inventarier till 30 arrestlokaler 7,162: 50. » inredning af redan befintliga byggnader 4,000: — » d:o af 73 förhyrda lägenheter å 150 R:dr 10,950: — » tillbyggnad af 2:ne arrestbyggnader 4,500: — Tillhopa R:dr 197,662 50 Stats-Utskottels Utlåtande JVS 66. Kongl. Maj.t måtte, på sätt här ofvan är vordet omförmäldt, af Rikets Ständer äska såväl sistnämnda belopp, som ock den summa, hvilken erfordrades för bestridande af årliga kostnaderna under nästa slatsregleringsperiod. Åt detta nådiga förslag, som antagligen föranledts af Rikets Ständers uti underdånig skrifvelse den 20 Juni 1860 framställda begäran om prygelstraffets borttagande inom arméen och detsammas ersättande genom annan lämplig bestraffning, har Utskottet egnat sorgfällig uppmärksamhet; och då, för behörig tillämpning af de genom ofvanåberopade nådiga Förordning den 29 Mars 1859 stadgade arreststraff, nödigt synes vara att erforderligt antal arrestlokaler finnas att tillgå på de ställen, der dylik bestraffning måste verkställas, har Utskottet, som i allmänhet icke haft något att erinra vid det föreslagna sättet för ordnandet af denna angelägenhet, funnit sig böra, utan afseende å hvad Riksdagsfullmägtigen C. A.
Vid förnyad föredragning af LagUtskottets den 14 sistlidne November under N:o 137 afgifne, och den 3o i samma månad e. m. på bordet lagde, Utlåtande, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets under N:o 57 förut meddeldte Betänkande, angående väckt fråga om utfärdande af en Lag, som föreskrifver, huru afhandlingar om så kallade undantag, eller fördel, samt om upplåtelse af nyttjande-rätt till jordadel, skola lagföljas; fann Ridderskapet och Adeln, att enär sistnämnde Betänkande rer dan blifvit den 8 sistlidne Maji af Ridderskapet oell Adeln bifallit, Utskottets ifrågavarande Utlåtande borde läggas till handJingarne. A nyo föredrogs LagUtskottets den i4 Den 21 December f. m. sistlidne November under N:o 138 afgifne, och den 3o i samma månad e. m. på bordet lagde, Betänkande, öfver väckt motion om ändringar i Kongl. Förklaringen den 23 Mars 1807. Hans Excellence Herr Grefven och LanätMarskalken gjorde proposition till bifall å detta Betänkande. Ropades Ja och Nej. Herr Hjertas Gustaf: Jag vill visserligen icke bifalla detta Betänkande, men inser lätt, att någon förändring deri icke står att tillvägabringa, sedan arne Stånd redan godkänt detsamma. Jag får således blott reservera min tanka, alt Utskottet bordt tillstyrka motionen. Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf: Då saken kommer att förfalla genom 2.*ne Stånds godkännande af ifrågavarande Betänkande, hemställer jag, om icke Ridderskapet och Adeln täcktes uttala sin opinion medelst ogillande af Betänkandet. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, att de öfrige Irenne RiksSlånden bifallit Betänkandet. Hans Excellence förnyade den af honom n}'ss gjorde proposition. Ropades åter Ja och Nej. Uppå derefter framställd proposition, i58 Den 21 December f. m. blef berörde Betänkande af Ridderskapet och Adeln afslagit. Herr von HartmansdorffAugust:
Olssons donation, stiftad år 1848, hvars årliga ränta, 60 R:dr, fördelas bland 6 medellösa enkor; /) Mamsell M. D. Evers' donation af år 1846, hvars årliga ränta, 60 R:dr, tilldelas 5 fattiga fruntimmer; g) Fru Tranchells donation, hvaraf årliga räntan, 12 R:dr, tilldelas 2 fattiga enkor; K) Kammarherren M. af Christiernins donation, derå årliga räntan, 18 R:dr, tilldelas behöfvande inom samhället, efter Fattigvårdsstyrelsens bestämmande. o Ar 1859 stiftades i staden en filialbank med grundfond af 600,000 R:dr, dertill aktieägare tillskjutit J och Rikets Ständers Bank f, och har denna inrättning haft ett gagneligt inflytande på rörelsen inom orten. o Ar 1860 hafva på alla Konti uttagningar och utbetalningar utgjort 4,222,693 R:dr 14 öre, samt insättningar och inbetalningar 4,233,812 R:dr 80 öre. En sparbank, genom enskildta bidrag stiftad år 1836, har under loppet af de 25 år, som den varit i verksamhet, vunnit den förkofran, att vid 1860 års slut beloppet af delägarnes insättningar utgjorde 342,196 R:dr och bankens enskilda kapitalfond 43,204 R:dr. Kapitalutlåningen uppgick samma år till 374,841 R:dr o och förvaltningskostnaden till 2,010 R:dr. A insättningarne utgör räntan 5 för hundrade. Vid den i staden inrättade telegrafbyrå utgjorde år 1860 antalet af afgångne telegrammer 1,274 och af ankomne 1,445. Stadens allmänna landsvägar utgöra sammanlagdt ungefär 1 mil i längd. Skjutsning sskyldigheten är upplåten på entreprenad, hvarför stadskassan har en årlig utgift af 325 R:dr. Antalet af utgångne skjutshästar har efter 1855 år efter år minskats och utgjorde åren 1856—60 i medeltal 625.
Utbetalningar af medel för åtskillige med statsbidrag understödde jernvägs-anliiggningar. hvilken summa den 17 sistlidne April till fullo isbetaldes, hvarefter å krseditivet den 6 Mej Ivftades 150,000 R:dr Runt, som den 21 i samma månad äterbetaldes. Utaf de, till fnllföfjande af arbetena å Statens jérnvägs-anläggningar, vid sisflörflutne riksdag beviljade anslag, tillsammans uppgående till 20,000,000 R:dr, hafva blifvit ntbetalde för 1857 års arbeten: under samma år R:dr 4,370,000: — och under innevarande år » 810,000: -— |{;(]r 5,180,000: — samt för innevarande års arbeten till och med den 1 dennes ... » 7,000,000: — tillhopa R:dr R:mt 12,180,000 Och om härtill läggas de vid 1853 och 1854 års riksdag för samma ändamål beviljade och ntbetalde anslagssummor, tillhopa R:dr 7,500,000: •— så uppgår sammanräknade beloppet af de för Statens jernvägs-bvggnader från Riksgälds-kontoret under åren 1855—1858 utbetalde medel till R:dr Runt '19,680,000: — Af de vid sednaste riksdag för nämnde ändamål anvisade 20,000,000 R:dr återstå alltså till utbetalning: under år 1859 Runt 7.000,000: — “ »1860 » 820,000: — R:mt 7,820,000: — Utaf de för andra, ännu icke fullbordade, jérnvägs-anläggningar anvisade statsbidrag äro följande summor utbetalde, nemligen: l:o Af det för jernvägen mellan städerna Fahlun och Gefle vid 1853 och 1854 års riksdag beviljade lån å R:mt R:dr 2,400,000?
Val hade inom ett län rättelse i detta förhållande skett hos Pröfnings-komitéen, som lörordnat att frän hvar je löntagares kontanta lön skulle afsk iljas och från bevillning undantagas sä stor del, som, enligt meddelad uppgift, motsvarade afkomsten från de utarrenderade boställena; men då det voro angeläget att ett dylikt förfaringssätt, såsom öfverensstämmande med författningens anda, blefve iakttaget öfver hela riket, har motionären föreslagit att i § 7, mom. 2, måtte införas det&tillägg, att uti den inkomst, för hvilken bevillning skall utgöras af löntagare samt dem, som åtnjuta traktamenten m. in., icke 14 Bevillning s-Utskottets Betänkande ,AP må inberäknas den del af indelta arméens löner, som utgör afkomst från utarrenderade boställen, för hvilka fastighetsbevillning erlägges. Utskottet, som med anledning af hvad sålunda blifvit af motionärerne anfördt och upplyst, funnit närmare föreskrifter till förtydligande af författningens mening uti det ifrågavarande hänseendet erforderliga, har i öfverensstämmelse med Lönnbergs och Friherre af Schmidts förslag ansett sig böra tillstyrka, att det tillägg i § 7, mom. 2, bilagda författningsförslag inne håller, måtte godkännas. Det i 7 § förekommande stadgande, att näringsidkare, som drabbats af förluster, likväl skall utgöra bevillning efter beräkning af en inkomst, motsvarande hvad en sådan rörelse, som den han drifver, i medeltal kan anses afkasta, står onekligen i strid med grundsatsen om beskattning efter behållen inkomst och måste hos den skattskyldige, som komme att underkastas tillämpningen af detsamma, sä mycket mera uppväcka ovilja, som det å andra sidan fordras att näringsidkaren, dä han gjort betydligare vinster, derföre skall erlägga skatt till Staten. Utskottet har derföre ansett sig böra tillstyrka att ifrågavarande stadgande må ur författningen uteslutas.
Harwid är af wederborande anmält, at den förstnämnda-Förteckningen nu icke skall kunna uprättaö, sa wida 1789 och 17YO arens Huswud-Böcker arvi Lrorkbulm, men Lista a sa kallade baläncorÄcie osäkra fordringar är inlämnad. Äf sadane brlancor^äs fordringar, hwilka, dels wid 1799 ärS Itevistnn och dels un Fullmägriges Becatteise cil afskrifning blifwic anmälta, förekommer. 1:0 En post as R:d. 604: 44, eller återstoden af de i Dinköpings sandr-Ränteri genom inbrott borrlstulna, sä kallade Wäxlings - Medel. 2ff Handlingarna är uplyst, at dcsta penningar genom werkeligr inbrott blifvit bortstulna; at Lomoiror äterfäkt allt hwad, som af den borrrstulna summan, kil rätta kommit; och ändteligen at någon tilgäng icke funnils hos tjufwen til gäldande af ofwanberörde återstod. Wid hwilrek förcwettande, Hemliga Utskottet ansett afskrifning af desa R:d. 604: 44 §, sä mycket häldre äga rum, 'f'm något answar för wangömmo icke synes kunna äläggas, hwarken Konungens Vefallningshafwande eller de under honom tjenstgörande Ämbetsmän, enär penningar. 449 garna, dä stölden ffedde, warit under läs och nyckel » Laner - Ränrrriet förwarade; hwarigenom Fullinägkigcs för-rag n, angående Rättegängs anställande emot dest» Ämbetsmän, äfwen förfallit. 2:0
©cf; plats uiö plats ocf; traft till traft uiö tunga fötters tramp i taft af otalö sfara ITten ej ett orö blir sagöt. Där » o r o männer, fuinnor ocrj barn, öe f o m m o meö uästanuäöer, öe buro öörjar od; ftsfegarn, öe buro örypanöe fläöer; i uattenstöflar, i oljerocf, t bistert gråsfägg, i lingul locf, en brofig sfara — men a l l a öe buro sorgen ocf! (£j orö. TlTen frafttgt tryefte fjuarann ' i tystnaö ualfiga fjänöer. € j tår. 2TCen öga mot öga brann öen elö, s o m smärtan Den snillrike Crusenstolpe, mannen med den fruktansvärda pennan, den inbitne högaristokraten med revolutionsfanan i handen, fällde vid ett tillfälle ett yttrande om Emelie FlygareCarlén, som är genialiskt slående, och som i all sin korthet innebär en den mest träffande karaktäristik öfver henne. » Det är för märkvärdigt med fru Carlén, » sade han, » ibland känner jag, att jag talar med den stora författarinnan, men lika ofta, att jag talar med lilla mamsell Smith från Strömstad. » Fru Carlén var i själfva verket ett egendomligt bevis på den ensidighet, hvarmed naturen stundom kan gå till väga vid utdelandet af sina rikaste gåfvor. Hos henne var författareförmågan lysande utvecklad, men icke utan uppoffring af andra egenskaper. Hon ägde en outtömligt rik fantasi och ett briljant minne, men hon gjorde sällan något verkligt stort intryck. Endast undantagsvis hade man inför henne den förnimmelse, som Crusenstolpe ger uttryck åt, då han talar om » den stora författarinnan ». Hon var det, det visste man, men man kunde icke märka något genialiskt hos henne. Hon var icke heller i sällskapslifvet någon älskvärd kvinna, och andra intelligenta, men på långt när icke så begåfvade kvinnor som hon satte henne med lätthet i skuggan.
Vidkommande slutligen det på Kollegii stat uppförda arfvode för granskning af de medikaments-räkningar, som skola af allmänna medel betalas, gjorde den under sednare åren tillvexande mängden och summan af dessa räkningar, hvarigenom granskningens möda äfven blifvit ökad, en förhöjning utaf arfvodet behöflig, helst detsammas nuvarande ringa belopp förorsakade svårighet att till granskningsarbetets verkställande erhålla lämplig person. Med stöd af detta samt hvad mera blifvit anfördt till upplysning om mångfalden och betydenheten af de åligganden, hvilka tillhöra Sundhetskollegii embetsoch tjenstemän, hade bemälde Ordförande underdånigst hemställt, det E. K. Maj:t täcktes hos Rikets Ständer begära, att Kollegii aflöningsstat, måtte förhöjas, i enlighet med ett i underdånighet framstäldt förslag. Detta ärende, som redan den 14 Oktober sistlidet år inför E. K. Maj:t blifvit anmäldt i sammanhang med öfriga till Riks-statens 8:de Hufvudtitel hörande angelägenheter, om hvilka nådig framställning skulle hos Rikets Ständer göras, hade då icke till en sådan åtgärd föranledt, emedan pröfningen af den fråga, som Komiterade för uppgörande af förslag till förändrad organisation utaf rikets styrelseverk i sitt underdåniga utlåtande väckt, angående Sundhets-kollegii ombildning till två skilda afdelningar, en för den civila och en för den militära helsovården, ännu hvilade i afvaktan på det yttrande, som den af E. K. Maj:t förordnade Komité till utarbetning al betänkande i åtskilliga ämnen rörande landtförsvaret fått sig anbefalld att afgifva om bästa sättet för den militära helsovårdens ordnande, och emedan E. K. Maj:t funnit någon slutlig bestämmelse i afseende på den äskade regleringen af Kollegii lönestat icke kunna ega rum, innan frågan om detta embetsverks förändrade organisation blifvit afgjord.
Emedan i:o Penninge-bristen haft en hufvudsakelig grund uti Sedlarnes utgående till våra grannar, och icke i en betydiig minskning af den urBanquen eller på dess Credit utgifne Sedelstock. 2:0 emedan Sedlarnes värde äfven beror på en florerande Production, som skaffar öfvervigt i Handel samt resourser för en framtida Realisation, och 3:0 emedan Varu-priserne stiga ej blott af ökad tillgäng på Penningar eller dessas vanvärde , utan ock af minskad tillgång på Vara och af Productions-kostnadernes dyrhet, hvilka i ett folkfattigt Land ej så lätt nedsättas. I synnerhet nedsättes ej lätt Productions-kostnaderne i ett Land, och i de orter, der hos den lägre Jordbrukande Classen, tjenstehjonen äro oftast i mera väistånd än Husbönderne, och mera oberoende af dessa, än dessa af dem. Jag påstår således icke, att här ej är nog Sedelstock ur Banquen eller på dess Credit ufgifven. Tvärtom, jag tror, att den är i sig sjelf för stor: Men den inom vårt Rike och utom Hufvudstaden befintelige, den ej skrinlagda, är relativt ej tillräcklig, nemligen i förhållande till de efter den för stora Sedel-Fabrication 1809 förhöjde priser på Fastigheter, Va - Den 2 3 December* 429 ror och Productions-kostnader, samt i forhållandet tili Utskylder. I synnerhet är den icke tillräcklig i de Lands-orter, som hafva mycken Rörelse, tvungits till mycket Penninge-Utgifter för Enskiften, extra Rotering och Vacance-ersättningar m. m. och som i Disconternes för vidsträckta utlåningar haft tillfälle till öfverdrifna speculationer eller haft en af en passager eonjuncture beroende ovanlig Handels-iöreise. Ett Rörelse.Capitals tillräcklighet bör ej blott bedömas efter dess förhållande till SilfverFonden eller annan Valuta, utan ock efter det sistvarande Rörelse-Capital. Om derföre år igo^ utgifvits 90 Millioner i Sedlar i stället för o Millioner, sä hade nu icke 60 Millioner varit ett tiliräckeligt Rörelse-Capital.