Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Fröken lutade sig med matt min tillbaka mot soffans ryggstöd och slöt sina ögon. När Lovisa kom in igen med tomma fatet för att åter fyl ' a det, sneglade hon på sin matmor. Då denna fortfarande höll ögonen slutna, fortsatte Lovisa under tystnad att räkna och lägga upp äggen. » Lovisa! » Denna vände litet på hufvudet. » D u har en ny klädning — uppslag och pös af siden — j o, jag tackar — hur har du haft råd till det? » » Ja, inte har det varit på min innestå- ende lön inte, som rantat af sig i tjugu år, » fräste Lovisa. » Hvar har du fått pengarna ifrån? » » Drickspengar, kan fröken väl veta — hvar skulle de annars kommit ifrån? » » Och du vill inbilla mig, att du nå ' nsin fått en sådan massa med drickspengar! Nu förstår jag, hvarför du inte skickade mig mer än trettio kronor, fast jag bedt o m femti — det andra gick i din klädning! » Nu reste sig Lovisa så häftigt, att hon var nära att stöta kull hela äggkorgen, och den bruna hyn fick cm skiftning af blygrått. » Nej, vet fröken, nu går det för långt — först kallas jag för skarprättare och sedan beskylls jag för tjuf; och det till på köpet, fast jag tog af mina egna sedan ett par år hopsparade julpengar och skickade fröken, när här inte fanns ett öre att ta '. mönster i klädningstyg väfda af gammalt ylle i förening fl N y modell å plaids äfven väfd af gammalt ylle. Gods afhämtas tacksamt afgiftsfritt. Men nu är det slut mellan fröken och mig — nu går jag på eviga momangen — och sedan får fröken se, hur det går med det här kalaset. » » För all del, gå bara, du, » svarade fröken och slöt åter matt sina ögon, » du tar ändå lifvet af m i g; ju förr du är i väg, desto bättre för mina stackars utpinade nerver. » Lovisa gick, i det hon lämnade korgen och fatet midt på golfvet. Fröken reste sig upp och gick några långa steg framåt; stannade därpå och ruskade på hufvudet. Inte var gikten något bättre ännu — håhå, men det kom väl sedan, hade doktorn sagt.
Ex. icke ansett sig berättigad alt förneka hvarken Hr Silfverstolpe alt uppläsa sill anförande, eller andra ledamöter, att i anledn. deraf gifva sina tankar tillkänna. Efter H. Ex. omdöme ägde således Hr Silfverstolpe och de (lere ledamöter, som nu yttrat sig, laglig rätt att i prot. få intagne sina yttranden, för hvilkas innehåll de dessutom sjelfve voro i stadgad ordning ansvarige, och då grundlagen ovillkorligen bjöde, att allt hvad som offentligen inom ett RiksSt. yttras, skall i prot. intagas, samt att någon inskränkning deruti icke kan äga rum utan Ståndets bifall och den talandes eget begifvande, så ansåge H. Ex. sig, så länge ett sådant begifvande icke blifvit lemnadt, ej kunna vidtaga någon åtgärd, som inskränkte den sålunda af II. Ex. ansedda lagliga yttranderätten. 376 Den 7 31 aj f. m. Hr Munck, Bror Gust. Reinh.: Det är med anledn. af Frih. Palmstjernas, Carl Otto, yttrande, som jag för min del får för Hr Statsrådet Silfverstolpe aflägga min vördsamma tacksägelse för det tilikännagifvande Hr Statsrådet har gjort. Denna Hr Statsrådets åtgärd vittnar, efter min tanka, om den aktning och den uppmärksamhet Hr Statsrådet har för det Stånd han tillhör. Vore det icke alt i sin mån följa PresteSt:s fotspår, så skulle jag visserligen anse, att R. o. Ad. hade full anledn. att till PresteSt. expediera en skrifvelse, som innehölle, alt R. o. Ad. för framtiden förbehåller sig, alt, i fall PresteSt. vill göra någon anmärkn. emot på Riddarhuset fällda yttranden, PresteSt. ville genom skrifvelse derom göra anmälan hos R. o. Ad., emedan det, efter min tanka, är den enda auctoritet, som äger att bedömma behörigheten af på Riddarhuset fällda yttranden; men af skäl, som jag anfört, vill jag ingalunda föreslå någon sådan skrifvelse, utan inskränker mig till att förena mig i den protest, som Hr Silfverstolpe afgifvit.
Befallningshafvande stundom uraktlåtit att gifva en sådan föreskrift, så är detta stridande mot lag, oell har alltid, örn en sådan uraktlåtenhet icke föreskrifvits för boställs-innehafvaren, blifvit öfverklagadt, ändradt och honom ålagdt,. För min del anser jag, att boställs-innehafvaren, mot skyldigheten att tillse den föreslagna regelbundna skogshushållningen och vården om boställets skog, blefve tillräckligt ersatt, om det föreslagna maximum af hälften å behållnainkomsten nedsattes till högst en tredjedel. Mot Utskottets förslag, att lagstifta öfver enskildes skogar, måste jag på det högsta mig reservera. Om man genomläser Kongl. Maj:ts nådiga Skrifvelse till Skogs-styrelsen, då denna blef anbefalld uppgöra förslag till stadga för Kronans skogar, finner man så väl grundade skäl uttalade uti densamma, att icke lagstifta öfver enskildes skogar, att jag icke väntat mig få se Utskottet beträda denna bana. Icke destomindre har Utskottets majoritet tillstyrkt antagande af 25 § uti 6 Kap. af Skogs-styrelsens förslag, att allt svedjande uti skog och betesmark vore förbjudet. Jag är ingen vän af svedjande i allmänhet, men här mannas det gamla ordspråket: ingen regel utan undantag, och man måste erkänna, att svedjandet uti de norra och vestra länen samt Wermland och Småland, måttligt begagnadt, är af behofvet påkalladt, helst åkertegen i dessa orter är liten, och den skörd, sorn efter svedjandet fås, är i dessa örter behöflig. Jag vill icke bestrida, att skäl till klagan öfver misshushållning med skog kunnat på ett och annat ställe förefinnas, men detta är, så vidt jag har mig bekant, uti äftagande, dels genom lättade kommunikationer, dels genom skogens högre värde, samt af upplysningens spridande. Och jag åberopar såsom skäl härför, åtminstone för det län, jag tillhör, Konungens Befallningshafvandes i Wermland uti sist afgifna femårsberättelse härutinnan lemnade vitsord om skogshushållningen inom samma län.
Hon hade något penningar och äfven en revers. Se’n hade hon en ladugård uti fallerallera uti hopsansa och röda kalfvar och brokiga kor och en gammal svarter häst. Jag ångrar nog de smulor, som jag med henne fått. Förty eljest var hon fuler uti fallerallera uti hopsansa i syna är hon guler och halsen skiner i blått. Jag tror, att hon kan lefva ännu i många år. Och därför raska drängar, uti fallerallera uti hopsansa tag ingen käring för pengar, för jag vet, hur det går. (Talar.) Ja, det kan man säga, förstås, men när man ingenting har. (Hvisslar.) Tredje scenen. JONAS. LARS ANDERS (från vänster, nedre kulissen). Lars Anders. Nej, se Jonas! Sitter du ensam här på midsommarafton? Jonas. När en ingen flicka har, så röker en pipa. I ska väl hit och se på ståten, kan jag tänka? Lars Anders. Hvilken ståt? Jonas (pekar). Jag menar det där granna bygget där nere? Lars Anders. Ja, du, det tål te titta på. Jonas (upp). Och hvad det är ledigt te klifva öfver se’n. Opp för den ena och ner för den andra. Backe opp och backe ner. Lars Anders. Hör du, Jonas du! Jag tror, du spekulerar på te flytta till hösten. Jonas (stoppar in pipan). Tänkt på’t har jag. För jag ska gifta mig. Lars Anders. Du? Med hocken då? Jonas. Med Månssons Anna. Det blir inte likare. Lars Anders. När suggan inte vill i vall, har ho många förfall, säger de. Men att du skulle bli gifter – Jonas. Och få gård och grund, ja, som I inte har själfver en gång. Jag minns nog, hur I har dragit in på matsmulerna och just som räknat potatisen, hvar gång jag skulle ha mig ett skrofvamål. Var jag på logen och det kom matbud, så var I så kvicker innanför dörren, för att I skulle hinna ta’ supen och inte behöfva bjuda mig. Men nu är det slut med hvissla, sa’ bond, skar af sig läppen. Nu är det jag, som ska ha dräng lika väl som I. Lars Anders.
DiscontContoiret för södra orterne, Bokhållaren och Registrätorn måst åtnöja sig med blott ^delar hvardera, samt Ombudsmannen med hälften af den lön, sora blifvit föreslagen för samma Contoirs Kamererare. De nu gjorde erinringar torde ådagalägga nödvändigheten ätt, med förkastande af Högloft. Utskottets förslag till DbningsStat, uppgöra en ny, efter ordentliga och vissa grunder inrättad, Reglering af Tjenstemännens löner; emedan det annars måste hända, att man för att afhjelpa den orättvisa, som blifvit emot vissa Tjenstemän begången och införa något principen ligt i pla nen för det hela, efteråt skall nödgas lappa på det ofullkomliga arbetet och bevilja Tillökning i en del af lönerne.’’ Vid 7 de Herr Capitainen von Hohenhausen yttrade: Banco-Utskottett Betånkanden, att ela erfarenheten, t afseende på hvad som fordrades till säkerhet för Assignationer i Bartquen, längesedan torde vara vunnen, det syr>*s Herr Capitainen lämpligast att, på det Utskottet kunnat (ill Rikets Ständer inkomma ined ett fullständigt förslag infordra Herrar BanCoFullmägtiges tanka derom, heidst Commissariatet, -uti Utlåtande angående belåningen på jern vid DiscontContoiret i Götheborg, ti11- kännagifvit, att, i fall Assignationer fastställdes, Commissariatet tlå ville afgifva särskildt yttrande i ämnet, samt under öfverläggningen om de med Assignationerne nödige ansedde försigtighetsmått inom Utskottet, uppstått fråga om egenteligen trenne tillägg i föreskrifterne, nemligen att valeuren skulle med. hvitstämpel vara tryckt på Blanquetterne: att desse Blanquetter skulle numererade afsändas från Banquen, derigenom en större controll ansågs vinnas i det nummerordningen redan på förhand vöre gifven på dem sorn aflemnades till Contoiren, och att Assignationerne vid utgifvandet skulle i likhet med större Bancosedlar transporteras på viss person. Häruti instämde Herr Bruks-Patronen Bjuhr.
Län motioner om utsträckning till alla hemman, utan undantag, af skyldigheten att bygga och underhålla tingshus och häradsfängeise m. m.; 4:o Lars Petterssons från Blekinge Län motion, att, med ändring al Kongl. Reglementet den 28 September 1836, Båtsmans-commenderingarne inom berörde Län må regleras, på sätt förut stadgadt varit; 3:o Olaus Ericssons och Eric Cristenssons från Götheborgs och Bohus Län motion om Landshöfdinge-Embetets förflyttande från Götheborg till Uddevalla; 6:0 Lars Petterssons från Blekinge Län motion, angående upphörande af loishemmans befrielse från vägoch brohållnings-skyldighet; 7:o Olof Johanssons från Stockholms och Petter Johnssons från Ska ra borgs Län motion, angående förändring af presterskapets löningssätt; 8:0 Lars Johan Gtezelii från Stora Kopparbergs Län motion, angående upphörande af äldre förbud för åtskilliga socknar i Wester-Dalarne att fritt begagna sina hemmans skogs-producter; 9:o Muns Pehr ssons från Malmöhus Län motion, angående väghållningsskyldighet; l():o Göran Jonassons från Kronobergs Län motion, angående förändrade stadganden, i afseende å utrotars skyldighet att till stamroten erlägga så kallade planpenningar; lito Pehr Nilssons från Christianstads Län motion om tillåtelse för ryttare eller soldat, att, emot ersättning, frånträda rättigheten tili torp - 104 Prut-Utdrag, den z5 Augusti 1844' Den 25 Augusti. Från Höglofl. Ridderskap};rr och Adeln. S. D. Remitterades till Stats-Utskottet:
Majit i sistberörda hänseende föreslagit, måtte till Kongl. Majits ifrågavarande nådiga framställning i öfrigt på del sätt lemna bifall, att pensioneringen på indragningsstat för Landssekreterare, Landskamererare, Landträntmästare, Länsbokhållare, Kronofogdar, Häradsskrifvare och Länsmän, likasom för de tjenstemän vid Länsstyrelserna utöfver nyss uppräknade, angående hvilkas pensionering särskildt stadgande förut icke varit meddeladt, jemte der anställde vaktbetjent, må, intill dess annorledes i sammanhang med den blifvande allmänna pensionsregleringen varder stadgadt, bestämmas efter de allmänna grunder, sora för öfrige civile embetsoch tjenstemän vinna tillämpning samt att dervid såsom lön beräknas totalsumman af de särskilda slag af inkomster, med undantag af hyresersättningar, som enligt stat tillkommer ifrågavarande tjenstemän; — samt att Landssekreterare tilläggas enahanda pensionsrätt med Landskamererare. Bih. till R. St. Härmed anser sig Utskottet jemväl hafva besvarat ej mindre en af Herr Rhodin inom Borgare-Ståndet vackt, till Utskottet remitterad, Motion (Nio 126) om förhöjning af Häradsskrifvares pension på indragningsslat till 2,000 R:dr, äri äfven Doktor Almqvists i dess tillförene i Utlåtandet angående Sjette Hufvudliteln omförmälda Motion (N:o 56) framställda yrkande alt Häradsskrifvare mätte tillerkännas enahanda pensionsrått med Kronofogdar.
Jag anhåller vördsammast att Hr Gr. o. Landtm, täcktes framställa särskilde propos:r på de olika slagen af ”måladt eller tryckt oäkta porslin”. Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölle, att såsom Utsk. föreslagit, nu gällande införseltull ä tallrikar af äkta hvitt porslin, 2 sk. U, må bibehållas. Ropades ja. Då härefter Hr Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölle att, på sätt Utsk. föreslagit, införseltullen å andra piecer hvitt oäkta porslin, må nedsättas från 5 till 4 sk. U, ropades ja och nej; hvarpå Hr Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåge den gällande införseltull af 5 sk. böra bibehållas, och då denna propos. besvarades med starka ja, blandade med nej, förklarade det han trott sig finna att härvid ja öfverröstat nej. Då nu, i fråga om måladt eller tryckt oäkta porslin, hvarå 384 Den 3 Juni e. m. Ulsk. föreslagit för talrikar 6 sk. och för andra pjesei 8 sk. införseltull, men emot införsel hvaraf förbud uti 1845 års tulltaxa blifvit stadgadt, Hr Gr. o. Landtm, framstälide propos. först till bifall å Utsk:s förslag oell sedermera till vidblifvande af 1845 års taxa, blefvo begge dessa proposir besvarade med blandade ja och nej; hvarpå förnyad propos. till bifall å Ulsk:s förslag i denna del blef framställd samt Hr Landtm., efter densammas besvarande med ja och nej, förklarade det han trott sig tinna att härvid ja varit öfvervägande. Hr von Hartmansdorff begärde votering. Upplästes lill justering och godkändes följande förslag till voterispropos. Den som bifaller Bevilln.Utskts förslag i fråga om ”måladl och tryckt oäkta porslin, tallrikar och andra piecer”, voterar ja; den det ej vill voterar nej; vinner nej, anses 1845 års tulltaxa i afseende på förenämnde slag af porslin böra fortfarande blifva gällande.
Med uppmärksamhet derpå, att rått, ofärg eidt silke får utan afgift införas, och att, enligt hvad upplyst blifvit, kostnaden för dess färgning i allmänhet icke utgör mer än 2, högst 3 Rdr skålpundet, hvarå den nuvarande tullen, 1 Rdr 50 öre pr skålpund, således uppgår till 50 ä 75 procent, hafva komiterade, som, på sätt i dess förra underdåniga utlåtande redan blifvit erinradt, icke kunna finna afseendet på den inhemska industriens anspråk på skydd böra få tillgodoräknas äfven för införsel af den tullfria råvaran, ansett färgadt Silke icke skäligen kunna åsättas högre tull än 40 öre skålpundet, hvilket belopp, svarande mot 15 ä 20 procent å den del af dess värde, som sålunda ensamt bör ur nyssnämnda synpunkt blifva föremål för tullbeskattning, i allt fall lärer finnas vara högt på ett material, vare sig för husfliten och vissa handtverkerier eller för ytterligare fabriksmessig bearbetning, och endast ega sin förklaring i den varsamhet vid öfvergången från öfverdrifvet höga till lägre tullsatser, hvilken komiterade anse böra, äfven på bekostnad af en riktigare tullsiffra, iakttagas. Silkessammetssamt Sidenoch Half sidenband äro för närvarande belagda med samma införselsafgifter. som de motsvarande slagen väfnader, och med fortfarande tillämpning af denna grund för deras tullbeskattning, hemställes, att sagda afgifter må nedsättas till lika belopp och med enahanda tidsbestämmelser lör öfvergången som för heloch halfsidenväfnader föreslagits, — äfvensom att samma grundsats göres gällande i afseende å artikeln Broderduk, Marle och Stramalj, a) af silke, b) af silke med tillsats af annat material, c) af ull, så att dessa varor, utaf hvilka de begge förstnämnda slagen jemväl draga den för likartade sidentyger stadgade tull, och de utål ull äro åsatte en införselsafgift utaf 1 Rdr 25 öre skålpundet, må komma att tullbehandlas lika med den under motsvarande väfnader upptagna rubriken ”andra slag”.
Len sednare eller sä kallade reststamman, hwarförinnan pantning för Krono-Ut stylder. icke ager rum icke manligen förrättas förr än i Fsbruarii och Atartii mänader, och att således kommer Kongl. Maj:t och Kronan i allmänhet i ätnjutande af dest inkomster wid samma tid som nu; dels ock att de Skattskyldige som nu ofta för halfiva wärdet mäste falja deras producrer till aflöning för tjenstefolkens Krono - Utffylder derigenom finga uppskof rill en tjenligare årstid, atk under manligen dä stigande priser bereda sig förmänligare afsättning, till afbördande af nyflnamnde förbindelser; sä synes den förmenta styrkan af förenämnde inkast sörfalla.
Trägårdh har uti en hos Rorgare-Slåndet väckt motion (N:o 84), som blifvit till Utskottet remitterad, anfört, hurusom från och med år 1813 Carlshamns stad erlagt ett årligt lönebidrag till stadens elementarläroverk af 750 R:dr R:mt, hvilket likväl endast blifvit på obestämd tid beviljadt, ”under förbehåll och förutsättning att skolans rättighet att dimittera ynglingar till akademien blefve sorgfälligt bibehållen, på det att stadens innevånare måtte undgå kostnaden att sända sina barn till annat elementarläroverk”; och sorn denna dimissionsrält numera upphört, samt något skäl icke funnes, hvarföre Carlshamns stad i sagda hänseende skulle betungas med en utgift, som andra städer med lika läroverk icke finge vidkännas och hvaraf lärarne icke hade någon förmån, emedan deras aflöning vore densamma, ehvad detta bidrag utginge eller icke, har motionären, med tillkännagifvande att stadens innevånare förklarat sig icke vilja för längre tid, än nuvarande statsreglering omfattar, nämnda bidrag erlägga, anhållit alt detsamma måtte med utgången af innevarande statsregleringsperiod upphöra och således icke vidare blifva inberäknadt uti elementarläroverkens allmänna tillgångar. Till bestyrkande af de i motionen meddelade uppgifter hafva bos Utskottet blifvit företedda dels, i bestyrkt afskrift, Kongl. Majits den 24 Mars 1813 till Domkapitlet i Lunds stift aflåtna nådiga Dref, enligt, hvilket Kongl. Maj.t, efter det Carlshamns borgerskap till upphjelpande af lärarens vid stadens trivialskola aflöning anslagit en årlig summa af 500 R:dr B:ko, fastställt åtskilliga af stadens innevånare vid berörda sjelfvilligt åtagna beskattning fästade vilkor, bland andra, att undervisningen skulle uppehållas till det omfång, att ynglingar derifrån kunde lill universitetet dimitteras, dels ock utdrag af Magistratens i Carlshamn protokoll för den 18 Oktober nästlidet år, hvaraf inhemtas att stadens röstberättigade innevånare vid allmänt sammanträde nämnde dag ansett berörda bidrag icke böra utgå för längre tid än nuvarande statsreglering omfattade.
E n sa~: sl&lt;ild Iiylliiing koin iilirvid en JIiss Cnthnrine Dexe ' l till del. Dotter till bankiren Dexel i Filadelfia Ilar hoii i d: igwiie m l &lt; t ett oerliördt iippseende genoin a t t vid 2s ars 2lcler taga sliijaii i ett klostei i Pittsbiirgh, hvarvid hon högtidligt lofvat a t t agim siii fihnögeiiliet af sju millioiier dollars och sin h m % - m d e lefiiiid iiteslutaiide &amp; t negrernas och iiiilianeriias lyfttiiiig och beskydd. Yriiktiga tal Iiöllos: i fczttigvhdsfr&amp;gnii, i: öii.aiicle förpliktelserim iiiot beroeiide rasel:, orii vardeii af heirilösa Barii o. s. v. D: r Lillie Devereux Blake, en af Awerika.~ iitiniirktaste kvinlign lakare, Iivilken %ger en stor praktik i NewYork och både i tal och skrift pi, det kraftignste f örfiiktar kviiinms riittiglieter, f örordade i ett triiffande anförande ~iöclviiiidiglieteii af att i NewYork, i likhet ined Chicago och flere andra ariierikariska stlideï, niistalla n polisinatronon. Pörsta riiötesdagens nftoiisainina.ntrtide var %giiac !t &amp; t ämnet: ~ K v i i i - iinii inom kyrkan 3. Goch tal f (ii~ekomino, åtföljda af en diskiission. ' Vid mötet voro f j m]; vinliga teologer tillstiides, livilka tiiracle o111 a t t iiileda och afsliita ile olika ssriiinaii.trii.deiin med böii.
Capitalister, äro inga, då de åter för Jordbrukare och Näringsidkare medtaga en större eller mindre del af intraderna; att vid denna beskattnings-method de största svårigheter möta för controllering af uppgifterna på annat sätt, än genom Taxerings-Comileernas godtyckliga, på ingen säker grund livilande omdöme, och att dessa förhållanden på intet sätt förändras eller upplysas genom den af Herr Friherren gjorda uppgift derom, att i Sverige finnas 1,468,000 mantalsskrifna personer, som öfver hufvud skulle kunna räknas hafva en inkomst af 3oq R:dr B:o hvardera, hvilken förijtsätter, Bevillnings-TJtshottets Utlutanch N.-o 28. j5 att älla dessa personers sammanlagda årliga inkomst skulle utgöra 44°>400>000 B:o, och innehåller beräkningar, för hvilka Utskottet icke funnit någon antaglig eller af erfarenheten bekräftad grund. Af alla dessa skäl, anser sig Utskottet böra afstyrka allt antagande eller tillämpning till Bevillningsgrunderna af Hr Friherrens förslag. Herr Friherre Anders Cederström'^iar bemödat sig att närmare utreda grunderna för sitt i Utskottets Betänkande omnämnde Bevillnings-project, samt dessutom sökt ådagalägga, att Utskottets Förslag icke vore rättvist; men Utskottet nödgas förklara, alt förenämnde grunder och deras tillämpning icke genom Herr Friherrens nya utveckling, i Utskottets tanka, blifvit tydligare eller mera lämpliga än de voro förut; och då Utskottet redan i ämnet yttrat sig, anser Utskottet desto mindre behöfligt att nu ingå i någon utförlig vederläggning af Hr Friherrens åsigter eller närmare redogöra för sina egna, som Utskottet förmodar det en sådan vidlyftighet hvarken i allmänhet torde fordras eller leda till något nyttigt ändamål, emedan Utskottet nogsamt förutser, att Herr Friherren derigenom icke skulle öfvertygas eller afhållas ifrån att än ytterligare till antagande framställa meranämnde. i6 Bevillnings-Utskottets Utlåtande N.o 28. ofta ingifne, fast ej af Rikets Högl. Ständer gillade Project.
Frih. Hamilton har sjelf medgifvit , att de punkter tili hans förslag, som äga motsvarande §§ uti Hr von Hartmansdorffs, skola uppskjutas, för att gemensamt med det sistnämnda företagas; och uti 1 1 §:n af Hr vou Hartmansdorffs förslag afhandlas frågan om R. o. Adis särskildta valsätt. Jag tror att vi böra uppskjuta frågan huruvida vi särskildt för R. o. Ad. skola bestämma, alt kretsarne skola välja hvar och en inom sig. För min del blir jag likväl aldrig af den tanken. Jag anser ej R. o. Ad:s coramunicationer sins emellan vara så få, att detta Stånd bör anses blott känna de personer, som bo närmast till deras hus. Just för R. o. Ad. blir således borttagandet af det utaf Hr von Hartmansdorff föreslagna bandet af kretsval och öfvergång till Frih. Hamiltons systeme nödvändigt. Men för det närvar, anhåller jag, att propos. endast må framställas derå, alt intet Stånd må till nedre kammaren välja någon person utom Ståndet. Frih. Cederström, Jacob: Ehuru jag icke ämnar deltaga uti de beslut R. o. Ad. i de särskilda frågorna här kommer att fatta, emedan jag anser dem alla vara på sidan om Den 28 Octo ber f. m. om grundlagen, anliåller jag likväl alt få yttra mig di rom , att jag anser Hr von Hartmansdorffs invändningar mot dea frihet för val utom districlen, som Frih. Hamilton föreslagit, icke stå tillsammans med hvad nationen har rättighet att fordra, utan endast hänga tillsammans med fordna minnen för närvar, valsätt, hvarvid Hr von HartmansdorlF förbisett, att orsaken hvarför man icke varit berättigad alt viiljii utom districlen bestått deruti , att de väljande varit skyldige alt bekosta riksdagsmanna-underhållet. I samma stund sorn denna kostnad kommer att utgå af Statens gemensamma cassa, i samma stund mäste det blifva alla Stånds intresse att inom sig välja de skickligaste till representanter, utan afseende på hvarest de äro boende. Hvad BondeSt. särskildt beträffar, så torde det sällan hända att det väljer utom distrietet, emedan det