Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Motioner i Bonde-Ståndet 1865. Af Gustaf Bjerkander från Skaraborgs län, om ändring af 8 § i Kongl. Förordningen den 26 April 186 f angående en allmän hypotheksbarik för riket. Då Rikets Ständer vid 1859—1860 årens riksdag beslutade en allmän hypoteksbank skulle inrättas, skedde detta utan tvifvel i en god afsigt; man trodde nemligen, att denna ensam skulle kunna upptaga lån för samtliga hypotheksföreningarne i riket, på bättre vilkor än om dessa sistnämnda hvar för sig skulle täfla med hvarandra och öfverbjuda hvarandra på den utländska eller möjligtvis äfven på den inhemska penningemarknaden, och man hade så mycket mera skäl till denna förhoppning, som denna bank hade ännu större säkerhet att erbjuda än de särskilda föreningarne medelst den garanti, som Staten för detta ändamål lemnade, men det har nu visat sig att man blifvit grymt bedragen, och hvilken är väl härtill skulden? — Rikets Ständer, tror jag åtminstone icke att det är, ty dessas mening var god, efter hvad förut är visat. — Om det är Regeringens, vågar jag icke heller påstå, helst jag icke har någon anledning att betvifla det ju icke denna vill befordra hela landets innevånares väl. Återstår således den styrelse, som blifvit tillsatt vid denna inrättning, Att bestämdt påstå det denna, med fullt uppsåt handlat origtigt och derigenom satt måhända hundraeller tusentals jordbrukare i trångmål och bringat många utaf dem på ruin, vågar jag knappast påstå, af brist på tillräcklig sakkännedom, men att allmänna meningen i landet skarpt ogillar att denna styrelse låtit de förmånliga konjunkturerna nu gå sig ur händerna, genom att vid det första lånets uppnegocierande onödigtvis, som man tror, binda händerna på sig för en viss tid, oaktadt de sågo att nya låneansökningar oupphörligt inströmmade, det är en sanning som icke kan döljas; och hvad orsaken var till ett sådant förfarande, derpå har jag hittills icke kunnat erhålla något nöjaktigt besked. Yar det måhända krediten som vacklade? jag tror det icke.
Gärdemantal, om större areal inom Bodums pastorat, för — 4 1 190 — b. 21 Dec. b. 22 Dec. b. 21 Dec. b. 21 Dec. 2. * Éf § crq a d 03 !-* w* CO S3 > 33 1 £ ;jjS Riks-Ståndens Beslut. Gr. 2. hj '■*4 “t <5 O CD tn o 2 5" Q 3‘ qq ° S SL " ^ 22 J Ö 3 D-. Zu CD "D “ Ridd. o. PresteBorgareBondeN:o N:0 Sid. Adeln. St&ndet. Ståndet. Ståndet. Gästgifveri vid Malmagen, om anslag till, se Malmagen. Götheborgs och Bohus läns skärgård, om disposition af 6 holmar i 6 4 1 22 — b. 3 Jan. b. 3 Jan. b. 3 Jan. b. 3 Jan. » angående afgiftsfritt upplåtande till allmänt begagnande af nå- gra holmar, Kronan tillhö- rige, i . 96 4 1 88 — b. 29 Juli b. 29 Juli b. 29 Juli b. 29 Juli Götheborgs Lånekontor, om ändrade föreskrifter angående beskaffenheten af Vågattester för jerns belåning i " 6 1 60 b. 28 Nov. b. 25 Nov. b. 2 Dec. b. 28 Nov. H. 0 Hafreda Ågården, om grundräntas och roterings öfverflyt■ tande från Rannäs Höltagården på Kapellans-bostället — 4 1 130 — b. 14 Oct. b. 14 Oct. b. 14 Oct. b. 17 Oct. Hagelskada, om anslag till ersättande af förluster, uppkomna genom — 4 1 106 — b. 19 Aug. b. 19 Aug. g. 19 Aug. g. 19 Aug. Hahr, A., om gratifikation för en karta öfver Sverige åt Kapitenen 18 4 1 127 — b. 10 Oct. b. 14 Oct. b. 14 Oct. b. 14 Oct. » se Eftergift.
Redan vid 1854 ars riksdag hafva Rikets Ständer uti till Kongl. Majit afgifven underdånigskrifvelse uttryckt den åsigt, att mjöloell sågqvarnar. såsom egentligen varande fabriksnäringar med en af konjunkturen beroende förmånlighet, icke kunde rättvist beskattas medelst orubbliga fastän för särskilda verk efter olika grunder bestämda räntor, och att följaktligen den dessa verk åliggande ordinarieeller sä kallade grundränta borde upphöra och mot bevillning utbytas samt lämpligt vederlag af Statsverket utgå för de q varn ränt or, som voro indelta. Enligt Rikets Ständers underdåniga anhållan i nyssnämnde skrifvelse hade också Kongl. Majit, som i allo gillat Rikets Ständers uttryckta åsigter om qvarnoch sägräntans upphörande, låtit de med denna fråga sammanhängande omständigheter utredas af Kongl. Kammar-kollegium, som i ämnet algifvit underdåniga utlåtanden, åtföljde af tabeiier och sammandrag öfver de i Rikets särskilda län befintliga skattlaggda qvarnars antal och räntebelopp samt till huru stor del dessa räntor voro till vissa ändamål indelta eller anordnade. — Elter den fullständiga utredning, sorn denna fråga sålunda vunnit, afgaf 1860 års Stats-Utskott (under Nio 101) ett förslag till densammas slutliga lösning pä ett med Kongl. Majits och Rikets Ständers gemensamma önskningar öfverensstämmande sätt. Detta förslag gillades af Borgareoch Bonde-Stånden, men förkastades af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet hufvudsakligen af det skäl, att den föreslagna be villningen af mjöloch sågqvarnar icke ansågs stå i öfverensstämmelse med grundräntans upphörande; och efter omröstning i förstärkt Stats-Utskott afslogs frågan med 60 röster emot 50. Då emellertid denna fråga befinnes fullständigt utredd och det.synes öfverensstämma såväl med Kongl. Majits sorn Rikets Ständers länge uttryckta mening och åsigt, vågar jag härmed i ödmjukhet föreslå: att ordinarie räntan af mjöloch sågqvarnar må från och med början af nästkommande statsregleringsperiod upphöra, samt i sammanhang dermed nödige medel anvisas till ersättning af den del af berörde ränta som varit indelt.
Besv. o. Ekon.Uisk. entledigad, dock med bibehållande af min Riksdagsmanna-rätt. R. o. Ad. lemnade äfven härtill sitt bifall; hvarefter Hr Gr. o. Landtm., med tillkännagifvande, att Frih. De Geer, Louis, inlemnat den pollet han innehaft såsom Fullmäktig för Friherrliga Attén Roxendorff JH 243, och således uphört att vara Suppleant i Serskildta Utsk., anmodade Hrr Elektorer alt utse 2:ne ledamöter i Allm. Besv. o. Ekon.Utsk. efter Frih. Leuhusen och Gr. Wachlmeister, samt en Suppleant i Serskildta Utsk. efter Frih. De Geer. Justerades pleni-prot. för d. 18 sisth Mars f. m. Föredrogs ånyo SlatsUlskis d. 5 och 8 dennes på bordet lagda Utlåt. M 69, ang:de regleringen af utgifterne under RiksSlalens Fjerde Hufvudtitel. Detta Utlåt, ansågs böra punktvis företagas till afgörande. lista punkten, angele öfverjly Ilning ar till aflöning sans lagen från anslagen till skrifmaterialier och expenser samt ved och ljus. Lades lill handlingarne. 2:dra punkten, äng:de ifrugastälde löneförbättringar för Embclsoch tjenstemän i Kongl. Krigs-Collnn samt upfärande 122 Den 19 April f. m. pä stat af den del af deras aflöning, sorn utgår af under Colini f örvaltning ståhle kassor. Hr von Hartmansdorff, Äng.: Då jag är en af de motionärer, hvilkas förslag i delta hänseende blifvit af StatsUtsk. förkastade: så anser jag mig höra dels försvara de framställningar jag gjort och dels ål desamma lemna en närmare utredning än jag kunde göra under mitt sjuklighelstillslnnd vid den tid, rättigheten att väcka motioner tog slut. Förhållandet med denna sak åtföljande:
Bank skulle från och med nästlidet års början få komma i åtnjutande af ytterligare förbättring i sina löne-vilkor, får Utskottet, under åberopande derjemte af de förhållanden, som Utskottet i sitt Utlåtande JVs 251 anfört till stöd för den åt Statens ernbetsoch tjenstemän in. fl. föreslagna särskilda löne-förhöjning för samma år, hemställa, att Rikets Ständer jemväl måtte tillerkänna ernbetsoch tjenstemännen samt vaklbeljeningen vid Riksgälds-kontoret en tillfällig förhöjning i deras under år 1857 åtnjutna aflöning, samt att denna löne-förhöjning måtte få beräknas och utgå efter enahanda grund, som blifvit anlagen och tillämpad i afseende på den under innevarande Riksdag beviljade tillfälliga löne-förhöjningen för alla vid Rikets Ständers Stats-Utskotlels Utlåtande JV} 270. 17 Ständers Bank anställde tjenstemän och vaktbetjente, eller med 33'/s procent af de löner, som finnas uppförda å den för samma år gällande lönestat; dock anser Utskottet, att från den för merauämndc år nu tillstyrkta löne-förhöjning bör afdragas hvad hvar och en af Riksgälds-kontorets embetsoch tjenstemän under samma år åtnjutit såsom arfvode för ökade göromål till följd af den vid sednaste Riksdag beslutade upplåning emot fonderade stats-obligationer. 1 händelse denna hemställan varder bifallen, torde Rikets Ständer jemväl medgifva, att tjenstförrättande Kanslisten vid Fullmäktiges Expedition, hvars å interims-aflönings-staten anvisade aflöning endast utgår såsom arfvode, likaledes matie för nästlidet år få tillgodonjuta enahanda löne—förbättring, som öfrige tjenstemän, dock med iakttagande af samma afdrag, som lör deni kommer att verkställas.
Vid inventering af Kassans säkerhets-handlingar, hvilka befunnits j särdeles god ordning, hafva Revisorerne inhemlat, att Kassan, efter 1841 års slut, inköpt Armeens Ackords-Amorleringsfonds obligationer för 4^,000: —- — hvilka, med de uti ofvanstående utlånta kapital innefattade enahanda obligationer 3oo,ooo: —- — utgpi a tillsammans 345,ooo: — —. — 207 — hvaraf dock, under år 1842, äro utlottade och infriade 109,200: lör hvilken summa Banko-attester blifvit företedda, och återstående beloppet 235,8oo: med obligationer redovisadt, Dessutom är med behöriga Banko-attester styrkt en kontant tillgång af 126,783 R:dr 16 sk., motsvarande summan af de, vid 1841 års slut, mot inteckning i fast egendom, utestående, numera till Kassans inbetalda lån. Då allmänna medel skola göras frugtbärande, är, efter Revisorernes öfvertygelse, lämpligast och minst äfventyrligt, både för Kassan och lör dess förvaltare, att utlåningen verkställes emot inteckning i fast egendom eller till säkerheten dermed jemförliga publika papper. Iakttagandet af ett så beskaffadt utlåningssätt är, måhända mer än eljest, af vigt vid en penningeförvaltning, der, såsom i Kongl. Krigs-Kollegium, pröfningen af lånehaudlingarne besörjes af högst tre, till en del ombytliga Ledamöter, hvilka icke alltid kunna äga den hos en Diskont-Styrelse erfordeiliga känuedom om hvarje lånsökandes ställning och tillgångar; icke, lika med en sådan Styrelse, kunna frigöra sig för insinuationer från hvarjehanda håll; och icke heller torde i alla händelser anses underkastade laga ansvar för Kassans limande förluster.
I sådant fall skulle hans rättigheter och skyldigheter motväga hvarandra, och då skulle jag ej motsätta mig detta morrus antagande, ty det vöre i sådan händelse nödvändigt, emedan den resande väl ofta kan bero af den, som kör på backiga vägar; men då en sådan rättighet för den skjutsande ej finnes och ej heller blifvit föreslagen, ser jag icke heller, att någon skyldighet, som skulle motsvara denna rättighet, bör åläggas den skjutsningsskyldige, och tillstyrker jag derföre afslag å detta morn. Det andra morn., innehållande, att alla med vederbörliga resepass försedda personer, och följaktligen äfven gesäller, må få begagna gästgifvarskjuts, synes mig vara tillkommet endast för gesällernas räkning; ty jag vet icke, hulla andra med resepass försedda personer aro ulesluti a L rättigheten att begagna gästgifvarskjuts. Om så s ali vara, inser jag ingen nödvändighet att stadga denna större skyldighet för de skjutsningsskyldiga, enär gesäller hittills lätt 16 H. »5 igi Den 17 November e. m. kunnat framkomma genom beting eller med begagnande af apostlahästarna. Jag tror sådant utan men kunna ske hädanefter som hittills och att man icke bör ändra så beskaffade författningar som skjutsordningen, utan att göra en fullständig och systematisk ändring i alla de delar, som erfordra förändring; och då vi icke kommit någon hvart på denna del af reformernas bana, finner jag intet skäl att endast för gesällernas skall göra detta lilla fjät framåt. Jag vågar således tillstyrka afslag å 2 mom. Hvad det 3 mom. angår, har jag för min del ingenting deremot. Gr. Horn: Jag delar icke Frih. Pal mst jernäs åsigter öfver detta förslag, och tror i motsats till hvad han yttrat, att just derföre, att man ej lyckats tillvägabringa något system i skjutsväsendet, bör man vara så mycket mera uppmärksam på hvad här föreslås.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 17 Fehr. i' 4>. Preste-Slåndet den 18 Borgare-Slåndet den 18 Bonde-Ståndet den 18 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i fråga om upphäfvande af Kongl. Förordningen den 7 Öctober 180Ö_, angående ansvar för militaire tjenstemäns öfver fallande. (Lag-Utsk. Bet. N:o 150.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har i belragtande förekommit, att, ehuru Kongl. Expeditions-Utskottets Förslag till und. Förklaringen elen 23 Mars 1807, innehåller, i I5:de punkten, alt, ,Jsom allmänna lagen lili 8 och 9 §. §. af 18 Cap. Missgernings-Balken, jern förde med Kongl. Förordningen den 20 Januari 1779, omfattar med beskydd alla Konungens embetsman och publike betjente i gemen, enär de äro stadde i embets-ärenden, så komma ock alla de serskilda st.idganden, hvilka, under åberopande af äldre protectorial, blifvit lid efter annan meddelade samt utsatte svårare straff och ansvar, än sorn med lagens allmäana grunder iastämmer, att derefter till all verkan förfalla”; så finnes likväl Kongl. Förordningen den 7 Oktober 1805, angående förhöjda straffbestämmelser för militaire persons öfverfallande, jemte Högslberörde Nådiga Förklaring, intagen i den år 1807, på E. K. M:s Nådiga befallning, utkomna samlingar af Författningar och Stadgar, som ändra eller förklara lagen i åtskillige rum; och då sådant möjligen skulle kunna föranleda till ovisshet, huruvida ifrågavarande Förordning af år 1805 bör anses upphäfven, eller ej, få Rikets Ständer härigenom i underdånighet anhålla, det E. K. M. täcktes, genom Nådigt Circulaire till HofRätterne, låta förständiga vederbörande domare, att Kongl.
Från Constitutions-Ut skot tet'. Af den 10 ämnes, I anledning af Ridderskapets och Adelns samt BorgareSsåndets återremisser å Utskottets förslag i Representationsfrågan. Från Statsutskott et: Af dm 10 dennes: 1) Angående Stats-regleringen i allmänhet, samt nied förslag till Riksstat för 1819 ®ch följande åren intill nästa Riksdag. 2) Öfver väckt motion angående utväxling i Landsorterne af nya smärre Bancooch Riksgäldssedlar. 3) Öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets Utlåtande, angående ersättningen åt Deputerade af RiksStånden, som komma att afresa till Norrige, lör att bivista Hans Maj;t Konungens höga Kröning derstädes. 4) Öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande, angående Riks-Hufvud. feoks-slutet, Från Statsoch Bevillningsutskott en-. Af den 10 dennes : angående slutlig åtgärd af det för6tärkta StatsUtskottet, vid frågan rö* Den 15 Junit. 5 rande cn stidgad afgift till veneriska smittans hämmande. Frän Allmänna Besvärsoch Ekoncmie-ZJtskotteti Af den 13 dennes: ij) Öfver gjorde anmärkningar vid U£J skottets Betänkande, om försutne Bergsmansprivilegiers ersättning, och inrättande af en ny Bergslag i Norrbottens Län. 2} I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande, rörande väckte mo,' tioner om en friare handel,med Svenska Skogsg prodncter. Då nu föredrogos följande från de öfrige. Respective RiksStånden ankomne frotocolls^ Utdrag, nemligen: Frän PresteStåndet: Af den 5 dennes, innefattande åtskilige af Preste-Siåndet beslutne rättelser uti Lagutskottets förnyade Utlåtande, rörande det af Kongl. Maj:t till Riksens Ständers antagande i Nåder framställde Förslag till en ny ConcursLag.
H~7ilka underliga fantastiska landskap rulla ej upp sig for oss under vfir fortsatta resn! Vegetationen forsvinner mer och iner, men lanclsknpets lronturer antaga allt mer imponerande former. Htir utbreder sig plotsligt for viira ogon en vid vattenspegel, kransad af spetsiga berg. Det 61. en snltsjo, omgifven af ett bredt hritt balte li ' lrt nyfallen sn6, men bestiiende af lcristalliseradt salt, som gnistrar i solstrdlarnrz. Lilrt stora esotislra blommor st8 de skara flamingos p,A sina roda bon i l h g a rnder i det ganska grunda vattnet, s i ororlign, att man skulle tro dem utnn lif, om ej en hvissling a£ lokornotivet ' fiitt d ~ m att hoja sig pb sina lbnga spetsiga vingar och i stora floclrar draga ofver till motsatta stranden. Allt vidnre rusar tilget fram mellan fullkomligt kala berg, som, d&amp; solen sticker fram mellan molnen, antaga rosenroda slriftningar ined hlarblii slzuggor. Plotsligt tycks viigen stangd af en hbg klippmassa. Men komna n&amp;rmere se vi en lrligp-port af storartade propo~: tioner oppna sig i berget. Det iir E l Iiantara, oknens port, bildad af en ' smal ravin, dar en yppig palmskog utbreder sig utmed eu stenfylld flodbadd. Solen brrter fram och fiirgyller de lodriita klipporna, som likt gnldroda jiittetorn resa sig pd iimse sidor om lrlyftan under det palmerna bilda en blbgron maass rid dess fot - och nn iiro vi inne i Sahara. Annu stanges dock horisonten af mderligt formade bergb a r, hvars toppar tyckas afhuggna efter lineal, sR vbgriitn aro dess kammar. Den liflosa nature11 lrring oss pdminner starkt om ett miinlandskap.
Uti elt hos Högvördige Preste-Ståndet afgifvet och af bemälde Stånd, lill Lag-Utskottet, under den 27 sistlidne Februarii, remitteradt anförande, har Herr Doctor Grenander erinrat, huruledes, vid flere föregående Riksdagar och äfven den sist förflutna, blifvit yrkad ändring i tiden för kungörelsers uppläsande i kyrkorne; och att man, med känsla och nit för det heliga allvar, som ligger i Guds ord, ej kunde annat än önska en sådan förändring, helst ingenting syntes mera otjenlig!, än att, slraxt efter den heligaste bön, inleda tankarne på åtskilliga verldsiiga föremål, samt genom dessa afbrott förstöra andakten. På grund häraf, och till förekommande af den invändning, att det vore Presterskapet, som ville minska sin möda, eller alt en ny ordning skulle på något sätt upphäfva nödig offentlighet, har Motionairen gjort det förslag : att sedan välsignelsen blifvit afliörd och slutpsalmen sjungen, den Prestman, som förrättade Gudstjensten skulle för den i kyrkan qvarstannade menigheten, antingen pä gängen eller från predikstolen, uppläsa Kongl. Påbud och Förordningar, äfvensom underordnade auetoriteters författningar samt alla andra nödiga tillkännagifvelser; att Prestön, efter förrättad predikan och bön, innan han nedstiger från predikstolen, borde tillsäga församlingen att för berörde ändamål qvarstanna i kyrkan efter G uds tjens t ens slut; och alt de Kongl. Påbud och Författningar, som voro af serdeles vigt kunde, likasom i Norrige tillginge, serskildt från predikstolen uppläsas före Gudstjenstens slut, när Konungen sålunda förordnade.
Jag hade med ett ord, efter ett D e u 8 April c. m. (65 3o-årigt beträdande af den constitutionelia banan, önskat se en, på bestämda större grundsatser fotad ministere-sammansättning, som redan vid sitt första uppträdande hade lugnat nationen med utsigterna af en ministere, som antydde en förut fattad öfverenskommelse att stå och" falla för sina grundsatser i afseende å de stora sambälls-angelägenheterna. Jag hade önskat vid delta tillfälle se en ministere-combination, vid hvars första anblick jag icke vore tvekande att dess i fri g as te bemödande blefve riktadt till ett allvarligt befrämjande af den så högst nödvändiga förändringen uti våra representativa former, oell detta på en väg, som ensamt afsåg folkets rättmätiga fordringar och anspråk , och utan undseende för kastbch skråintressen, då all styrelse Sr till för folket i sin helhet, och ingalunda för att mera eller mindre gynna någon eller några af dess classfördelningar; jag hade önskat se en styrelse-sammansättning, som förespeglat mig den absoluta vissheten att befordrings-systemets grunder hädanefter, mera än h i 11 i n t i 11 s, uteslutande komme att afse skicklighet och förtjenst; jag hade önskat se en minislerecombination, sora lemnat grundade förhoppningar, att omsider en gång igenom dess kraftiga inverkan få till antagande framstäldla de förslag till en ny lagstiftning i sin helhet, hvaraf nationen så länge varit i behof, hvarefter den närvar, generationen så länge förgäfves längtat, och hvartill hon redan lemnat så stora penningebidrag, under förhoppningarna att äfven få tillgodonjuta någon del af skörden; men ehuru jag i detta hänseende til! den nyss utnämnda Just.Statsministerns åsigter hyser det största förtroende, har jag af det isolerade och i ansenlig måtto obetingade sätt, hvarpå han ingått i Styrelsen, icke kunnat bygga mig några beräkningar för det inflytande, sora den rive Statsministern kan komma alt tillvinna sig inom en Conselj, vid hvars bildande han näppeligen synes hafva varit i tillfälle att i betraktande hafva tagit någon annan personlighet än sin egen.
St:r vid 1854 års riksdag antagna lagförslag i detta ämne och det af LagUtsk:t vid förra Riksdagen framställda består egentligen i ingenting annat, än en olika benämning af samma sak. R. St:r, eller rättare sagdt, det dåvarande LagUtsk:t ville nemi. undvika uttrycket, det oäkta barn egde rätt till arf efter modren, och benämnde derföre detta hellre del i modrens qvarlåtenskap. M.en då någon, på grund af skyldskap eller blodsband, vid en persons död tillträder någon del af dennes qvarlåtenskap, så tager han i och dermed arf, d. v. s. detta och intet annat är, enligt JordaBalkens 1 §, det laga fång, derigenom han förvärfvat samma qvarlåtenskap. Att förändra namnet arf, vore således att bilda ett nytt slags laga fång för detta enstaka fall, och det lönar väl icke mödan, för att möjligen icke åstadkomma missljud för några alltför ömtåliga öron. Genom arfvejords-systemets utplånande ur lagstiftningen har också numera hvarje anledning att omkläda begreppet, bortfallit. Att i öfrigt här uprepa de vid föregående Riksdagar vidlyftigt anförda skälen för den ifrågavar:de motionen, anser jag icke erforderligt, öfvertygad som jag är, att det nuvar:de LagUtsk:t, icke mindre fördomsfritt och uplyst än sina föregångare, skall bedöma denna fråga och inse, att en så grym orättvisa mot det oskyldiga barnet, att det icke ens skall ega rätt att ärfva sin egen moder, ej längre bör'qvarstå i Sveriges lag, sedan den blifvit undanröjd i de flesta andra civiliserade länders lagstiftningar. Jag anhåller vördsamt om remiss till LagUtsk:t. 5:0. Då, vid 1834 års Riksdag, R. St:r, för sin del, beslöto uphäfvandet af det hinder, som ditintills mött för inrättande af enskilda theatrar, såväl i hufvudstaden, som i landsorten, tillkom tillika, med föranledande af en reservation vid Ekon.Utsk:s Be(:de i ämnet utaf Gr. C. F. Horn, en i sammanhang dermed af R.
I sina detaljbeskrifningar utvecklar han än ytterligare, huru menniskan och djuret äro likartade till sina anatomiska beståndsdelar. Denna jemförelse förefaller i våra dagar så enkel och naturlig, att den nästan ingår i det allmänna medvetandet. Men på Belons tid var .den icke blott en fullständig nyhet utan derjemte en förfärande djerfhet Ännu 80 år senare kunde en Galilei tvingas med inqvisitionens tortyr' medel att förneka sin tro på jordens rörelse. Huru revolutionär och hädisk måste icke då Belon ha förekommit, han som ifrågasatte att menniskan och djuret voro utvecklade efter en geniens sam grundritning! Belon blef icke förföljd för någon af sina skrifter och måhända är detta orsaken till det stora tomrummet mellan honom och Linné. Född ett århundrade senare Bkulle han möjligen ha blifvit ansedd som en af den modema naturvetenskapens grundläggare. Men inkastad i det 16: de århundradet mellan renaissancen och religionskrigen blef han utan märkbart inflytande på de kunskapsgrenar, som han riktat med så många tankar och iakttagelser. Hans roll blef djen anspråkslöse föregångarens, som får någon betydenhet först sedan mästaren har uppstått.En episod irån Victor Hugos unga dagar, Af Karl Warburg. Herr ^Redaktör! Ni har af mig begärt en skildring af Victor Hugos verksamhet, en léfnadsteckning öfver skalden och en karakteristik ' öfver mannen. Men låtom oss vara ärliga — allmänheten har under de senare veckorna i den dagliga pressen fått läsa sä många karakteristiker af Victor Hugo — sjelf har jag också bragt ett strå till stacken —. att antingen skulle Edra läsare i » Dagens krönika » finna upprepadt hvad de känna till förut eller också skulle man söka bjuda något helt annat och det är omöjligt, för så vidt man icke vill köpa originaliteten på sanningens bekostnad. Och i hvarje fall skulle Dagens krönika komma » post festum » och blifva litet » gårdagens krönika » och det år ju icke Er mening, herr redaktör? Och dock!