Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ridderskåpet och Adelns Protokoll, innefattande bland annat en til! de öfriga Riks-Stånden ställd inbjudning att instämma uti llidderskapet och Adelns, vid behandling af Sammansatta Bevillnings-,' Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 8, i anledning af väckt motion angående förändrad grund för uppskattning af bränvins värde vid partihandel, fattade beslut, hvarigenom Utskottets förslag blifvit bifallet endast med den ändring, att de i slutet af 2:dra mom. förekom mande orden: ”efter de vid större brännerierna följda grunder,'1'1 utbytas emot orden: "efler de vid brännerierna för bestämmande af tillverknings-afgiftens belopp följda grunder Preste-Ståndet, som bifallit förenämnda Betänkande, fann för godt att, med ändring af sitt förra beslut, antaga Högloft, llidderskapet och Adelns ifrågavarande inbjudning. S. 1). Föredrogs ånyo eli meddeladt utdrag N:o 91, af Välluf). Borgareståndets Protokoll den 2 dennes, innefattande dels bemälda Iliks-Slåuds beslut vid behandling af Slats-Ulskottels Utlåtande N:o 105, i anledning af gjorda framställningar angående ytterligare låneunderstöd för kyrkobyggnaden i Christinehamn, dels inbjudning till Med-Stånden att i delta beslut sig förena. Preste-Ståndet, som icke antog denna Borgare-Ståndets inbjudning, vidblef sitt i frågan fattade beslut, och lade förrberörda Protokolls-utdrag till handlingarna. Frän Vällofl. Borgare-Stdndet. S. I). Föredrogos ånyo Konstilulions-UIskottets Memorialer: N:o 25, i anledning al Riks-Ståndens beslut, rörande det i Memorialet N:o 15 afgifna förslag lill ändring i H och 12 §§ Regerings-formeu. Lades lill handlingarna. 464 Prot.-Uldrag den 9 Juni 1860. N:o 26, i anledning af Riks-Ståndens beslut, rörande det i Memorialet N:o 14 framställda förslag till ändring i 21 § Riksdags-ordningen.
Hvad ÖfVer-Ståthållaren föreslagit, synes, mig Icke vara mycket hegardt., helst denna förmon af staden i sjelfva verkel får bekostas, ehuru afgiften af importeuren förskjutes. Om, såsom jag önskar (emedan jag anser det nyttigt), Rikets Ständer bifalla den af Friherre Sprengtporten begärda accis-afgift, anser jag för min del dervid böra bestämmas, att så väl inkomsterne, som deras användande redovisas för Rikets Ständers Revisorer och Kammar-Rätten —- att, dä denna accis icke bör kunna anses såsom en Tolag, utan såsom en bevillning, kommande Ständer om dess fortfarande ega att besluta — att„ då inkomsten icke kan förslå till alla de i motionen uppgifna föremål, den nu måtte anvisas till uppförande eller inköp och inredande af en tjenlig Iocal till ett Riks-Archiv och ett Museum för de sköna Konsterna. Det förra är af stort behof och allmän nytta, det senare har en annan värde - l6 BevillningsUt alottet 3 Betänkande N:o 4. ringsgrund, icke obekant ibland bildade Nationer och hvars imittateriela njutning vi äro beröfvade endast af brist på local dertill, under det icke blott i andra Länders Hufvudstäder, utan äfven i flere province-städer, sådana konstens och smakens tempel hvarje vecka äro för allmänheten öppna, och blifva flitigt besökta. Då jag anser inkomsten otillräcklig till flere ändamål, måste jag tillbakasätta önskan af inrättandet af ett stort allmänt Bibliothek, och Helgeandsholmens förskönande, äfvensom Slussens ombyggnad, som jag satt i första rummet, i fall den nu varit nödvändig och inkomsten varit ett tillfyllestgörande understöd att bringa i verket ett arbete, som fordrar en mångdubbel kostnad. Lika lämpligt, som jag tror det vara, att Rikets Ständer anvisa inkomstens användande till en sak, som dermed kan åstadkommas, lika tjenligt torde det äfven vara till betagande af fruktan hos de på Slockholm trafikerande, att uppbörden skulle orsaka dem olägenhet, att stadga, det så ■väl bränvin och sprit, som conjac och rumm betala samma accisafgift, eller 2 sk.
De-irméenspen nuvarande pensionerna, redan förut otillräckliga för de oundgängligaste lefnadsbehofswr,erin9- ven, hafva genom de på sednare tiden inträffade förhållanden med varuvärden blifvit nedsatte till en ännu ytterligare grad af obetydlighet. De motsvara ingalunda sitt ändamål, å ena sidan att betrygga löntagarens bergning efter afskedet och å den andra att bereda den nödiga afgången af öfverårigt befäl. Denna afgång skulle otvifvelaktigt ännu mer försvåras, om icke pensionerna, samtidigt med lönerna förhöjas; enär det måste förutses, att löntagare under förbättrade aflöningsförhållanden ännu mindre än tillförene skola finnas beredde att vid inträffad pensioosmessighet utbyta den tjensten åtföljande aflöningen emot de ringa, i ett ökadt missförhållande dertill kommande pensionerna. Frågan är således af högsta vigt, ej allenast för löntagarne sjelfva, enär på desamma beror, huruvida desse ina, såsom billigt är, kunna påräkna för sig en skälig utkomst, då de efter längre tjenstetid och upphunnen högre ålder se sig föranlåtne att lemna tjensten, utan äfven och i ännu högre grad för Staten, med afseende å det inflytande, pensioneringen måste utöfva på Arméens tjenstbarhet; ty,— jag upprepar det ånyo, — att nu endast öka lönerne, utan att i samma mån förbättra pensionerna, vore, efter mitt förmenande, en betänklig åtgärd, blott föranledande dertill, att arméens vigtigare befälsplalser innan kort korn - 44 Bil. M 5 lill Kongl. Maj-.ls Nåd. Prop. Ns 4, om Statsverket 1886. me att öfverfyllas med öfverårige, och derigenom högst menligt inverkande på Svenska härens användbarhet och rörlighet. Att deremot pensionsbeloppen böra stå i ett visst billigt förhållande till lönerna, är lika obestridligt, som grundsatsen riktig, att emellan lönerna söka åstadkomma en rättvis och jemnare fördelning. Pensioneringen vid arméen besörjes, såsom kändt är, för närvarande ensamt genom dess Pensions-kassa, hufvudsakligen af tillgångar, som medelst delegarnes egna bidrag tillkommit.
Vore det möjligt att förgäta, huru mycket Häfderna – och således äfven Vitterhetens – äro, på samma gång, ett enhetens och motsatsernas rike: så kunde man knappt lifligare derom påminnas, än då man, å ena sidan från den dystre och tanklöse Lidner, å andra sidan från den gladare, men likaledes öfver sin bestämmelse föga tänkande Bellman och de lustiga bröder, hvilka vi kallat hans ”fränder”, begifver sig till Kellgren och Leopold. Hos den förre stå vi nämligen framför bilden af ett snille, som, från nog mycket (och ofta lättsinnigt) lekande begynnelser, från en länge nästan obetydlig uppväxt och i viss måtto tvetydig knoppning, omsider, i sin slutliga syftning till mognad, företer en af de vackraste karakterer någon vitterhets tideböcker mäkta framvisa: en man, rigtande med otröttlig ifver sina krafter åt det för hans öfvertygelse mest sanna och mest sköna; samvetsgrannt vårdande och förkofrande det pund, som var honom ombetrodt, under den oförtrutnaste sträfvan att fylla sin ungdoms brister och rätta sin första banas fel; lyftande sig, ur en trång och af smittor härjad lifskrets, på mer och mer frigjorda vingar till en vidare, renare, skönare ljusrymd; en skald, som tillika är litteratör, och som är bäggedera med ständigt mera klarnadt begrepp om det dubbla kallets ansvarsdigra förpligtelser, med ständigt allvarligare uppfattning af deras dyrd för Mensklighet och Fädernesland. Samma intryck meddelar sig – så långt skildringen hittills blifvit förd – äfven från den sednare af dessa båda vördnadsvärda gestalter. Det är för dem gemensamt, eller innebär deras allmänna likhet.
CommerceCollegii för ett år gällande fribref, dermed fartyg bör vara försedt, för helfri tulls åtnjutande, dels om förändring i stadgandet, alt fribref borde ovilkorligen efter hvarje års förlopp förnyas; i anledning af hvilken framställning Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskotten tillstyrkt, ”ali fribref, eller hvilken handling Kongl. Maj:t täcktes auto”risera till bestyrkande af Svenska Nationaliteten, måtte efter behofvet ”vara att tillgå i alla stapelstäder, och att deras förnyande icke oftare ”mätte föreskrifvas, än nödvändigheten oundgängligen fordrade, samt att, ”intilldess Kongl. Majrt om fribrefs anskaffande och tiden för deras gäldande kraft täckes i Nåder annorlunda förordna, skulle Kongl. Commer”ce-Collegii Kungörelser den 4 Maji 1818 och den i5 Maji 1823 komma ”att tjena till efterrättelse # dock alt, hvad stadgadt vore om tilländalu”pet fribref för ett ifrån utrikes ort hemkommet fartyg, äfven skulle gälda vid fartygets utgående;” och hafva Rikets Höglofl. Ständer, efter god - Allm Eesv.~ och Oecon.-Utsk. Betänkande N.o 18. kännande af hvad Utskotten sålunda tillstyrkt, uti underdånig skrifvelse, (Nio 102,) framburit den underdåniga önskan, att Kongl. Maj:t dertill täcktes lemna Dess Nådiga bifall; att Kongl. Majit, med anledning af livad Rikets Höglofl.
Sistnämnda kungörelse, sorn innehåller att transporten af varor öfver berörda fjord, antingen i pråmar eller i båtar under tvänne kommerslästers drägtighet eller om vintern öfver isen, skall, med hänsigt till tullväsendet, anses såsom om varorna vore landvägen ineller utförda, hade såsom undantagslag tillkommit på grund af ett enstaka lokall förhållande, påtagligen i afsigt att underlätta varutrafiken mellan gränsboarne på ömse sidor om Idefjorden. Författningen blef å Svenska sidan påyrkad, under uttryckligt förbehåll af reciprocitet, men tillämpades nu sålunda, att Norrmännen blefve i tillfälle undandraga sig tullen för en stor del af deras sjötrafik på Sverige, hvaremot särskilda restriktioner å deras sida gjorde samma författning föga gagnelig för Svenska trafikanter. Gynnad af staden Fredrikshald belägenhet vid Idefjorden transporterade egare af Norsk vara densamma i huru stora qvantiteter och från hvilken sjöstad som helst till nyssnämnda stad, derifrån varorna sedan i mindre farkoster forslades till en midt öfver Idefjorden belägen udde, Mossviken, hvarest desamma väl för formens skull lossades på Svenska landet, men omedelbart derefter inlastades i bredvid liggande fartyg, sorn med dem seglade till Strömstad. Der förklarade tullkammaren, i stöd af åberopade Kongl. Kungörelse, varan hafva införts landvågen, och erhölle sålunda varuegaren fri disposition deraf samt kunde, utan någon slags afgift till Svenska statskassan, föra densamma, landeller sjövägen, hvart honom behagade inom hela Sveriges rike. Detta sätt att, med kringgående af de för den sjöväga kommunikationen mellan de förenade rikena gifna föreskrifter, sjöledes utan tull inpraktisera Norska produkter till Sverige hade egentligen först för tre år sedan tagit sin början; och, enligt al motionären bilagda utdrag af Strömstads sjötullkammares journal, hade införseln på denna väg i ganska stor skala efter nämnda tid tilltagit.
Kansil-AfdclningcnS nu sednast afgifnc, ofwansnfbrbe hemställan förekom till öfwerläggning: med afseende hwarä Herr Grefwen och Ordföranden ansäg Utskottet böra förblifwa wid dest förut tagna bcflut, att nemligen i statliga berättelsen till Rikets Ständer aflemna en sä beskaffad berättelse, som Protocollet af d. 22 Juni innehäller; men i händelse Utskottet, till bcswarande af Memorialet, skulle förklara nägon del af Protocollcr och Handlingar rörande Realisationen kunna blifwa allmänt kände, önskade han, alt ben del deraf, som angär Fullmäktiges godkännande af Växlar i Silfrclö ställe, wid Realisationen, hwcuom up» stätt fräga, kunde äfwen allmängöras, till uplysandr deraf, att Banco-Ukskottct lätit all anmärkning af denna anledning emot Herrar Fullmäktige förfalla. Herr Biskopen m. m. Friherre körner hade, enligt hwad förbcrördt är, öfwer förcwarande ämne till Kansli.Afdclningcns Protocoll sig utlätit: Herr Lectorn och Biffopcn ansäg för vtwifwclaktigt, att pä den isrän ett Riks-Sländ till Banco-Utskottet skedde Kemist swar bör afgifwas; men innchällct deraf finge ej för nägon del blifwa olika eller stridande mot Banco-UtskottetS bL Den iz September. 355 öfwer detta ämne förut genom votering tagna beslut, hwarmcdelst en sä beskaffad berättelse, angäcndc Realisationens företagande, som nu ivar satt i fräga, ansetts ifrän Banco - Utskottet icke böra afgifwas.
Frän Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi - Utskott en'. Af den 7'sistledne Augusti; N:o 146. I anledning af gjorde anmärkningar vid LagUtskottets förut meddeidte Betänkande, angående väckt fråga, att alla så väl af Allmänna Lagen föranledde Edgångar, som andre uti serskildte Författningar föreskrifne EdsFormulairer, må varda granskade och rättade uti de delar, der felaktigheter kunna förefinnas. Af den 13 sistledne Augusti: N:o 147. Angående mätningssättet af Hö och Kohl. N<o 148- Oin SjöLagens öfverseende m. tn. Föredrogs å nyo och gillades Allmänna Besvärsoch OeconomieUfskottets den 9 sist - 10 Den x September J, m. iedne Augusti under N:o 160 afgifne, samt den 14 derpaföljde eftermiddagen på bordet lagde Betänkande, angående förtydligande af 46 §. uti Kongl. SkogsOrdningen af den 1 Augusti IS05. Vid förnyad föredragning af Allmänna BeJ svärsoch OeconomieUtskottets den 9 sistledne Augusti under N:o 162 afgifne, samt den 14 derpaföljde eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddelte Betänkande i frågan om yrkad befrielse för Gottlands Hemmansägare, att in natura aflemna skatte Tjära; fann Ridderskapet och Adeln, att, enär sistnämnde Betänkande redan blifvit af Ridderskapet och Adelö bifallet, Utskottets i-, frågavarandc Utlåtande borde läggas till hand lingarne. Då tua å nyo föredrogs Expeditions-Utskottets den 12 sistledne Augusti aflåtne, S3mt den 14 derpHöljde eftermiddagen på bordet lagde Memorial , innefattande svar på återremiss af Utskottets under N:o 91 meddelte förslag till Riksens Ständers underdåniga skrifvelse tiU Kongl. Maj:t, rörande medel för bestridande af kostnaderne i och för Hans Kongl. Höghet
Domstolens ledamöter skiljaktiga meningar yppats; hvarvid Justitias-Råden Peterson och Noréus ansett den händelse, att Gäldenär efter börjad Concurs redligen förnöjer sina Borgenärer, böra vara fullt gällande till befrielse , ej blott från någon del af straffet, utan från hela den stadgade bestraffningen elior hvad Galdenären ej till afventyrs redan af den samma undergått, då Borgenärerne visas vara fulleligen godtgjorde ; hvadan bemälte Justitioe-Råd i underdånighet föreslagit, att sista meningen af 7 §• i 3 Cap. måtte sålunda rättas: ”Styrker vårdslös Gäldenär ”inför Rätten , att han sine Borgenärer till fulr ”lo förnöjt, vare han från allt vidare ansvar A a6o Konungens Nåd. Propositioner. ”fri, Sker det sedan han fängelse-straffet undergått, varde han dock i medborgerligt anseende återställd.” I sammanhang med hvilken rättelse, föreskriften i 32 §. af 5 Cap. ock skulle jemkas till det innehåll, att, om vårdslös Gäldenär visar sig hafva sina Borgenärer förnöjt, hör för allmän Åklagare all vidare befattning med målet upphöra. Justitias-Rådet Torén åter , hade för siri del funnit det hädanefter sorn hittills böra af Borgenärers uttryckeliga påstående bero , huruvida dea vårsdlöse Gäldenären må sättas i allmänt häkte, och att således dennes personliga ansvar icke i annat fall skulle äga rum, än derest Bor genärerne ej annorledes åtnöjdes. Hvaremot Högsta Domstolens öfrige Ledamötr ansett det böra förblifva vid hvad Bag Committéens förslag angående vårdslös Gäldenärs ansvar och allmän Åklagares rätt till åtalan innehåller. —- Åfvensom Högsta Domstolen vid alla öfriga delar af Lag-Committéens förslag, så väl till ConcursJ. ag som till ändring af 8 Cap. 1 §. GiftermålsBalken och till föreskrifter angående intekning i fast Egendom, funnit sig icke äga anledning något anmärka, utan tillstyrkt att samma förslag måtte oförändradt antagas.
Hvad dernäst vidkommer Hans Hanssons förslag, att fartjrg måtte varda befriade från afgifter vid tullkamrar och tullstationer under inrikes sjöresor, så enär Kongl. Maj:t, vid fastställelsen af den för tullverkets tjenstemän och betjening nu gällande sportel-taxa, behagat under den C) November i83o i Nåder förklara, att berörde Taxa komme alt gälla till efterrättelse under en tid af fem år, räknade ifrån j 831 års början, hvarförinnan Kongl. Maj:t ville i Nåder pröfva, huruvida förändrade förhållanden, i förening med tullinkomsternes tillväxt, må tillåta clt fullkomligt afskaffande eller förminskning af de för tjenstemän vid tullverket bestämda sportelafgifter, finner Utskottet någon underdånig hemställan hos Kongl. Maj:t i berörde afseende icke för närvarande vara af nöden, utan att den snart infallande tidpunkt torde böra afvaktas, då Kongl. Majit, i följd af Dess ofvanberörde Nådiga förklarande, behagar denna fråga till Nådig pröfning åter företaga, för att deröfver efter sig företeende omständigheter besluta; hvadan Utskottet alltså afstyrker, att Hans Hanssons motion måtte till någon Rikets Högloft. Ständers åtgärd föranleda Hvilket dock till Rikets Högloft. Ständers egen närmare pröfning öfverlemnas, Slockholm den 3i Maji x834« 4 rAllm« Besv. och Oecon. Utsk. N:o 70. Ank. till Exp. Utsk. den 31 Maji. Utlåtande, i anledning af väckt fråga om dterläggande af Råneå. Socken under Luleå Sjötullskammure-district.
Vi hade ett intryck som om han brunne af otålighet att åter komma i någon fara, han älskade tydligen martyrskapet, och fängelset, där han redan tillbragt en del af sin ungdom, syntes ej ha något afskräckande för honom. Hans far hade blifvit afrättad under det polska upproret, hans bror hade dött den ohyggliga fängelsedöden i den hemskt beryktade Peter Paulsfästningen. För att rädda sin yngste son från ett liknande öde och ställa honom utanför de inflytanden som hade ledt hans far och bror, hade den stackars modern uppfostrat honom i Tyskland. Men det hjälpte ej, revolutionens anda låg honom i blodet, och som knappt tjuguårig satt han redan i fängelse. Han hade sedan flytt, hade upplefvat talrika äfventyr, men tycktes nu för ögonblicket icke ha något för händer, utan förhöll sig afvaktande, färdig att vid första anledning kasta sig i elden. Jag har refererat dessa drag från hans lif ur minnet efter Sonjas berättelse. Jag svarar ej för att där ej kan förefinnas några detaljmisstag, men detta var dock, enligt Sonja, grunddragen i hans historia. Som enskild person var han snäll, enkel, vinnande, mjuk och känslig i sitt väsende. Han hade absolut intet att lefva af, ty hans enda sysselsättning var, efter hvad jag tror, att konspirera, men han var alltid gäst hos förmögnare partivänner, när han ville. För mig var det ytterst intressant att lära känna denna egendomliga krets af glödande patrioter, som så helt gingo upp i kärleken till sitt land, i sorg öfver dess olyckor och i önskan att rädda det, att det som det ordnade samhället kallar brott för dem var en helig plikt. Just vid denna tid hade en stor engelsk tidning haft sina hårresande meddelanden om de misshandlingar, hvarför politiska fångar i Sibirien, bland andra högt bildade kvinnor, varit utsatta. Det var något djupt gripande i den sorg, som dessa meddelanden framkallade i den lilla revolutionära polskryska klicken här i Paris. Det var som om det rört dem alla personligt. Samhörighetskänslan mellan alla tsarrikets martyrer är så stark, att de tyckas känna sig som en enda syskonskrets. Medelpunkten i denna intressanta krets var en af Sonjas intimaste väninnor, den kvinna, hon högst beundrade af alla hon kände, och af hvilken hon formligen lät sig imponera.
Emellertid har n u hela d e n groteska skaran af jonglörer, ekvilibrister, illusionister o c h duettister dragit sina färde från Berns ' salongers estrad f ö r att lämna A u g. Meissner i okvald besittning af densamma. ' Och när han i afton — sin hederskväll — mottager publikens hjärtliga hyllning o c h tack f ö r » långvarig o c h trogen tjänst », innebär den förvisso samtidigt e n önskan, att h a n ännu länge, oförtröttadt s o m hittills, måtte synas på sin post. VÅRA ILLUSTRATIONER. A N D L I G S K A N D I N A V I S M är en rörelse, som just nu, när århundradets sol börjar dala, spirar u p p i vårt grannland på andra sidan Sundet. Det är cirka tjugufem år, sedan d e n politiska skandinavismens flammande entusiasm jordades m e d sina svärd o c h sköldar, o c h ingen eld har sedan dess lyst ur d e n ättehögen. Nordens tre länder ha närmast varit att likna v i d tre bröder, s o m af lifvet förts på så långt skilda vägar, att de, när de någon gång träffats, känt sig helt främmande för hvarandra. D e POUL LA COUR. ha knappast förstått en förening,^ som verkar i öfverensstämmande riktning m e d d e n danska. Professor Poul la Cour intar en framstående plats bland d e n vetenskapliga odlingens män i Danmark. H a n är född 1846 i Jylland o c h ämnade först bli präst, m e n vände sedan sin håg speciellt till matematik o c h fysik. Gjorde sjö- resor till W a l e s o c h Messina för att sätta sig in i sjömannens behof af meteorologiska underrättelser. SederNAR STOCKHOLM VÄLJER RIKSDAGSMAN. vanliga whiskygroggen serveras d e m v i d det vanliga bordet af den vanliga kyparen. U n d e r tiden skymtar måhända längst b o r t i ett gatuperspektiv en s. k. sandwhichsman m e d ett hvitt plakat på ryggen, på hvilket läses i svarta jättebokstäf ver: Rösta med liberala valmansföreningens lista!
Men hela denna sats äger ingen tillämpning! ty den obegränsade smidesrätt, som innehålles i morn. a), medför långt större känning på tackjernsvågarne, än den minskning i tackjerns-prodiictionen, sorn vid några hyttor kunde komma att äga rum; och med tackjernet förhåller sig så, att tillverkningen stiger med efterfrågan. — Det linnes tråk - Den 28 April f. ra. 415 ter i Riket, yttrar talaren vidare, t. ex. den öfre delen af Wermland, hvarest jernhandteringen icke skulle komma att bestå, om detta förslag (litt. bj antages. I afseende på jernhandteringen inom sådana orter, har jag redan haft tillfälle att inom Ståndet yttra mina åsigter, att nemi. näringars framtida bestånd ovillkorligen påkallar communicationernes lättande. I denna punkt, hvilken den värde talaren äfven vidrört, aro vi hufvudsakligen ense, ehuru jag icke anser antagandet af mom. b i Utskts förslag dervid äga något inflytande af betydenhet att förtjena afseende; men detta ämne hör icke hit, och jag äger icke rätt att nu derom utlåta mig, endast åberopa hvad jag vid ett föregående tillfälle yttrat, llr af Uhr säger äfven, att man bör göra afseende på rättvisan. Nå väl! det är just min sak, och jag tillägger, att om man också ägde i sin förmåga att förklara att blott något visst intresse här ägde tillfälle att göra sig gällande, så tror jag likväl att rättvisan kommer fram och att vi kommit derhän att hon talar sjelf. Man undrar på att jag föreslagit 2,5oo SkS tackjernstillverkning såsom den gräns hvarvid man borde stanna vid tillåtelsen af smide inom hyttelagen. Orsaken ligger helt enkelt deruti, alt då bela årstillverkningen inom tackjerns-bergslagerna, hvilka orter nu a ro i fråga, divideras med hyttornas antal, så faiman något mindre än 2,5oo SkS! per hytta. Halfparten af hyttor inom bergslagerna kommer således icke i fråga, och då blåsande hyttor i fråga utgjort 122 å 1 ?4, föijer deraf att endast c. 60 kunna hafva tillverkat minimi-beloppet.