Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men i Grundlagen finnes ej något hinder deremot, att han utesluter vissa delar af sin motion, lör att få den laglig. Jag tillstyrker derföre remiss å motionen, sådan den blifvit förändrad; pradiminairerne stå för Herr Hjertås egen räkning. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att sedan Ridderskapet och Adeln bifallit Hans Excellences nyss gjorde framställning, hvarigenom den sista delen af Herr Hjertås Memorial bomme att förfalla, men den öfriga delen deraf nu borde till remiss upptagas, återstod för Hans Excellence blott att hemställa, om Ridderskapet och Adeln behagade tillåta, att sistnämnde del af Herr Hjertås Memorial, rörande anstalters vidtagande till ett lättare afsändande orterne emellan af böcker och skrifter, finge lill Statssamt Allmänna Besväfsoch Ekonomiutskotten remitteras; hvilket bifölls. Den i3 Mars f. m. J 43 Föredrogs å nyo Kongl. Maj:ts den 24 sistlidne Februarii aflåtne, samt den 5 dennes e. m. på bordet lagde, Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående den så kallade MötesPassevolancen för Indelta Infanteriet och Cavalleriet. Herr. Hallenborg> Carl Johanj, uppläste följande: Då i Kongl. Majrts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, rörande upprättande af nytt MötesPassevolanceContract för Indelta Armeen, något undantag icke göres för Skånska InfanteriRegementérne, borde jag tro, att den nuvarande Passevolancen anses vara slutad för dessa Regementer på samma gång som för den öfriga delen af Arméen, och att således det beslut, sorn Ständerne kunna komma att fatta, äfven bör hafva afseende på nämnde Regementers Rotehållare; men jag bringas på helt andra tankar, då jag eftersinna!’ den märkliga behandling desse förlidet år fått erfara i fråga om deras Mötespassevolance; och är det i anledning häraf, jag nu begagnar tillfället att bevaka deras rätt. Till följd af Kongl.
Emedlertid hade inför Ridderffapek och Adeln blifwit upläste flutet af Riddarhus-vireciion^nZ och hela Wadstena Adeliga, JungfruStifts Oirk-cttons Riksdags berättelser, hwilka hade blifwit remittersde til det tilkommande Riddarhus Utffottet, at öfwer dern med sina utlätanden inkomma. Efter nägon stund återkom Herr Laron och Landtmarskalken med vexutstionen, och berättade, at Riksens Ständers Deputerad blifwit af Hans Kongl. Höghet Riksföreständaren med synnerlig nåd emottagne, och at Hans Kongl. Höghet updragit Herr Landtmarskalken at för Ridderffapet och Adeln förklara dest tilgifwenhet och aktning. Anmältes och emottogos Herrar -öfwerste Kammar-Junkarne Grefwe Stenbock Dch Friherre h'lc-lN!Nl;, hwilka framförde Hans Kongl. Höghets Riksföreståndarens anmodan til Ridderffapet och Adeln, at Tisdagen den 9 Maji sig til Riksdags Predikan i Stockholm infinna, och ak efter flutad Gudstjenst wara Hans Kongl. Höghet til Rikssalen följaktige, dä Riksdagen komme at af Hans Kongl. Höghet pä m anligt sätt öpnas. Äfwenwäl hade Herrar Effrverste-KammarJunkarne befallning at inviters Ridderffapet och Adeln, at genom et wistt antal vexutersäe santina dag spisa middag pä det Kongl. Slottet. Herr Den 6 Maj. 43 Herr Aaron och L andtmarskalken bad Herrar E)fwerste-Kammar-Junkarne inför H. K. Höghet frambära Ridderffapets och Adelns underdåniga wördnad och försäkran, st Desi nädiga befallning efterkomma; hwarefter Herrar Zdfwerste Kammar-Junkarne begäfwo sig frän Riddarehuset, beledsagade likasom wid ankomsten.
No v e mbc r e. m. 67 ska hillig, oell jag vill icke neka, att saknaden af ersättning i många fall blir för den, som kallas att villna, högst kännbar; men då fråga är att välja emellan två onda ling, är saken blott den, burn man skall välja det minst onda. Man får laga så, alt icke genom stadgande, att ersättning ei hålles af statsmedel, det blir en födkrok att komma till tingen som vittne. Man kan nemi. föreställa sig, att personer låta anteckna sig såsom vittnen, för att på det sättet bereda sig inkomst af Staten. 1 Norrige äger det stadgande ruin, som bär blifvit ifrågasläldt. Hvad utgifter Norrska statscassan i detta hänseende får vidkännas, kan jag icke på siffran uppgifva; men alt de utgöra ett högst betydligt beipp, är hvad jag vägar försäkra, och om R. St. skulle hidla motionen, är jag öfvertygad, att ett extra-anslag af ngra hundra tusen r:dr om året dertill skulle behöfvas. •J’1, kan således icke annat än tillstyrka bifall till Utsk:s för ifi g. Hr Cederschjöld, R ober t T h eo ph r o n: Jag får till alla <,.|ar instämma med Hr von Hartmansdorff, emedan jo g aner billighet och rättvisa kräfva, att vittnen i brottmål ernilia godlgörelse för den kostnad, som de i och för installefen vid domstolen nödgas vidkännas Den siste värde talu 1 ens anförda skäl för den motsatta åsigten, nemi. att sky Idig!, tor. nti ..fytfvc» vittnesmål skulle kunna begagnas såsom en födkrok, torde, vid närmare betraktande, förfalla, då man med skäl bör kunna förutsätta, att domare i allmänhet äga tillräcklig urskiljning för att icke tillåta ett öfverflödigt antal personer af höras i förekommande mål, enär tvänne vittnens sammanstämmande berättelser utgöra full bevisning. Gr. Mörner:
Då en slägt hädanefter utdör, uppflyttas nästa slägt uti dess nummer, och så vidare de efterföljande slag terna, så att ingen nummer må vara vacant. Kär Konungen utnämner en ny adelsman , blir en ny nummer, men vid upphöjelse till friherre eller grefve blifva inga nya nummer. Jag har ansett de år i6a5 introducerade förste grefvar och friherrar böra bibehålla nummerordningen framför den tidens adelsmän, lili hvilka sednares nummer ingå samma slägters friherrar oell grefvar, Fleming, Bonde, m. fl. 110 Deu 21 Octobere. m. Nio t. | Gammal N:r. 2 2 Sliigter. Tillhörande samina sliigter. Adelsmän. Gr. Sparre i 66 10 Gr. Bonde till Björnö 1 20 13 .♦♦♦♦♦♦♦ Frih. Boude i 3 i 13 14 Hr Natt och Dag . i 1 i 57 15 Frih. Posse af Säby i 51 15 Gr. Ribbing i 2 i Summa 28 16 Häraf synes huruledes 16 sliigter haft 28 representanter. Den 21 Octo ber e. m. lii N:o 2. O so s B £3 ^5 % v2 Slägter. Tillhörande samma slägter. 1 Adelsmän. T 3 | Grefvar. Familjer. Frih. De la Gardie i 1 i 1 4 Frih. Oxenstjerna . ♦ *♦♦♦♦.♦ i 8 4 Gr. Oxenstjerna af Korsholm i 2 i 92 5 Gr. Horn af Åminne i 70 5 Gr. Horn af Rantzien i 2 i 3 6 Frih. Gyllenstjerna *♦♦♦♦♦♦♦ i 1 i 29 7 Gr. Bjelke i 1 i 1 8 Hr Lilljehök af Fårdala i 61 8 Hr Lilljehök af Gä- lared i 2 i 4 9 Hr Fleming i 17 9 ... Frih. Fleming af Liebelitz 2 2 i 7 10 Hr Sparre af Rossvik » ♦ • « i 11 10 ... Frih. Sparre 2 66 10 Gr.
In fidem Protocolli M. Meurling. 1 Justeringsformeln saknas. 456 Tisdagen 1 den 18 April, efter upplöst Plenum, hvarvid fördes serskildt Protocoll, sammanträdde Constitutions Utskottet på Afdelningar, då läsningen af de öfver Kammar Ärender i Stats-Rådet förde Protocoll börjades och fortsattes sålunda, at på l:sta Afdelningen lästes Protocollen för den 22 April 1812, 27, 29 s. m. 4 Maij, 8, 12, 12, 21, 22, 22, 29 s. m., 5 Junii, 5, 12, 19 s. m., 3 Julii, 10, 10 s. m. Afdelningen åtskiljdes. In fidem Protoeolli M. Meurling. 1 Justeringsformeln saknas. Afdelningen åtskiljdes In fidem Protoeolli M. Meurling. Vid detta Protocoll anmärktes, at målet, rörande Stora Kopparbergs Bergslags underdånige besvär öfver Kammar Rättens Utslag, i afseende på beräknandet af den för Bergslagens koppar tillverkning vid Avesta utgående så kallade Sjötulls eller Slagskatt för åren 1807, 1808, 1809 samt en del af år 1810, hvilket under den 1 December 1812 blifvit i Rikets Allm. Ärenders Beredning föredragit, borde in Pleno uppläsas. Läsningen fortsattes af Protocollen för den 28 Januarii 1813, 29 s. m., 4 Februarii. Afdelningen åtskiljdes In fidem Protoeolli M. Meurling. 1 Justeringsformeln saknas. Tisdagen 1 den 2 Maji 1815 kl. 1/.2 10 f. m. sammanträdde Constitutions Utskottet på Afdelningar på 1 :sta Afdelningen lästes Protocollen öfver Kammar-Ärender förde i Stats Rådet för den 11 Februari 18[13],2 18 s. m„ 4 Martii, 4, 11, 18 s. m„ 1 April, 8, 24, s. m., 6 Maij. Afdelningen åtskiljdes.
Vi skola derför endast strängt hålla oss till sak och vilja då till en början antyda, att vi trott oss finna ytterligare stöd i vår uttalade förmodan, att Sverge-Norge, utan att någon — mer än vis3a invigda, förstås — haft aning derom, må hända verkligen äro på något sätt invecklade i den s. k. trippelalliansen, genom en ny artikel i den ansedda engelska tidningen Contemporary Review af den namnkunnige tysk-engelske författaren Max Müller, som säger att » det vigtigaste värf kej-sar Fredrik har att utföra är konsolideringen af den freds (! ) liga, omfattande Tyskland, Österrike, Italien, Spanien och Sv erge, hvaruti man hoppas att äfven England skall inträda. » Man kan således knappast längre betvifla, att Sverge är i någon mån inveckladt i denna koalition, rigtad i första rum-met mot Ryssland, samt att ryssame med kännedom härom nog skola hafva oss i godt minne. Hr — er — frågar: » Finnes det väl någon upplyst svensk eller norrman, som med handen på hjertat kan hysa den öfverty-gelsen, att vi till evärdliga tider skola få sitta i lugn och ro och tvista inbördes, eller hängifva sig åt illusionen att Ryssland någonsin uppgifver tanken på att förr eller senare bemäktiga sig den skandinaviska halfön? » Nej, svara vi, visserligen icke, hr — er —. Derpå tviflar ingen — om i officiella tal och vid mycket högtidliga tillfällen samt i officiösa tidningar uttalas vänskap med alla makter, men man i hemlighet ingår förbund mot en af dessa, den mäktigaste och för oss farligaste, och derigenom helt naturligt utsätter sig för att denna makt, Ryssland — sedan Bismarck gått till sin högste herre och » trippelalliansen » liksom » den heliga alliansen », » novembertraktaten » m. fl. kombinationer af den diplomatiska knipslugheten endast äro historiska kurio siteter. icke » värda ens så mycket som papperet hvarpå de skrifvits » — med allt skäl, och till och med rätt, kan taga sig anledning begagna första lämpliga tillfälle att hämnas. Hvems vore då skulden? » Nej, gudnås »!
Arv.son Posse. Bernhard Rosenblad. E. Troil. M. C. Bergvall. Josef Wallin. Abr. Z. Pettersson. JS. Sandblad. Carl Joli. Ekerman. J. Ericsson. Matts Ericsson. J. Olsson. L, S* Wilh. Thyselius. Rättelse : Sid. 15, rad. i4, nedifrån, stan 17 Febr. läs: 17 December. STOCKHOLM, Kords troinska Boktryckeriet, 1840. (Tillhör Banco-Fulhn. Berätt. iS/foefter sid. iG^.) N:o i. Bankens, genom Lånerörelsen förvärfvade contant influtna, årliga Ränteinkomster, dess dermed bestridda egna Ränteutgifter och Förvaltningskostnader m. m, samt det totala Öfverskott 1 sorn för livartdera året å Räntorne uppkommit. 1833. Ränteinkomst, af tle flerfaldiga Lånerörelser) som Banken omedelbart besörjer *• 268,388 Ränteinkomst i och för ålitandet af den assigneringsrättighet, tillhopa R:dr 1,600,000, som Commerce. Coliegium och Jern-Contoret fått sig upplåten (Till en del för nästföregångne årets senare och till en del för löpande årets första hällt.) Ränteinkomst af nya Cassa-Creditiv - Räntebehållning å förlägen lill Banco-Disconten och Låne-Contoren för deras Lånerörelse mot säkerhet, dels af namn med Omsätlningsrält (8,000,000 Rdr), dels af Publika papper (ordinarie Fond 5oo,oooR:dr) samt förstärkning deraf 200,000 R:dr, jemte dessutom från Stockholms Sparbank tillgänglige medel för allmänna
Om alltså Eders Kongl. Maj.t skulle i Nå» der pröfva, att Selio se-gäl den, nedsatt exempelvis till hälften af hvad utaf Commitéen i uti* derdånighet föreslagit blifvit, Utaf Scholae-Lärarne allena finge uppbäras, till äfventyrs med Vissa rum för Gratister, sorn alldeles ingen af* gift erlade; så vågar Stats-Beredningen 1 Underdånighet hålla föie, att den minskning, sorn, genom afståendet från den ändra hälften, skull* Uppkomma i tillgång till Stats-Verkets underlättande att åstadkomma hvad som äf detsamma påfordras till nya uppfostringsplanens Utförande, icke borde lägga hinder i vägen för regleringens verkställighet; mön åter, om dén till det föreslagna beloppet till fullo skulle komma att utgå, hemställer Stats - Beredningen, såsom både enklare och redigare, ätt densamma likväl odelad ina vederbörande på Lön direCte änviSas, och Statens bidrag i samma man för hvar och en nedsätta*. I afseende på de Öfrige Uppgifne tillgångar ne till ett belopp af 1405 Tunnor 13 k-.pi* Spannemål, finner Stats-Beredningen icke annat att i underdånighet erinra, än att den betydeligaste delen deraf, eller de påräknade lood Tunnor af den Eehagelig Tids Förlänings-Spannemål, som blifvit ställd till indragning, ingår allenast efter hand; hvadan i Samma mån förslagets verkställande kräfver i början så mycket större Extraordinairt bidrag af Stats-Verket, äfvensom detta bidrag blifver i början i högré män erforderligt i anseende derti l, att de till - 964 Stats-TJtsKottcts Betlinkanden? 'gångar,' som skola uppkomma genom förutvaran* de högre Löners nedsättning, icke förr, än efter Innehafvarnes afgång genom dödsfall eller befordran blifva disponible.
» Erik Grane » skulle mera rikligt vunnit erkännande, om den icke burit ordet roman på titelbladet, ty en bok blir icke en roman blott genom att man kallar den så, utan genom att den uppfyller de kraf, vi tillsvidare äro vana att ställa på romaner ocb bvilka ännu komma flertalet att på en bok med den titeln lägga en måttstock, som » Erik Grane », med sin lösa komposition, sin brist på koncentration vid hufvudpersonens utveckling, sitt episodiska, icke psykologiska framställningssätt ej kan anses motsvara. — Det är skada, att » Erik Grane » icke blef en roman; att författaren icke hade ro nog eller öfversigt nog för att ge ämnet den breda, episka behandling, den allsidiga, objektiva belysning, som skulle ha tillförsäkrat boken en djupare och långvarigare verkan. Ty den erfarenheten slär aldrig fel att, ju mera en författare kan låta bli att tala sjelf, men der-emot lyckas göra sina diktade personligheters karaktärer och handlingar talande för den sak, han vill föra fram, d. v. s. ju mera öfVertygande likt lifvet sjelft hans bok kommer att te sig, i dess sammansatta, motsägelsefulla, invecklade rikedom, dess flera men-niskor lyckas han också att röra, egga och öfvertyga om den sak, som för honom är bokens hufvudintresse. Som det emellertid är af ett mycket tvifvelaktigt gagn att orda om, hvad en bok icke är; öfvergår jag helst och med snaraste till hvad » Erik Grane » är, till hvad som varit författarens afsigt med arbetet. Denna har allra djupast varit: att uttrycka den smärtfylda harm, som gripit den nuvarande generationens män — mellan 20 — 30-talet — hvilka genom sin nya lifsåskådning kommit att inse uppfostrans omätliga betydelse för individens kraft och lycka, men tillika funnit: att kanske det bästa af deras personlighet och den största delen af deras lif blifvit snedvriden eller förstörd genom felaktig uppfostran. Det är genom intensiteten i detta utbrott af smärta öfver det ohjelpliga, som » Erik Grane » står ensam i sitt slag inom vår litteratur och som den kommer att bli af väckaude betydelse. Ty den är tillika en anklagelse.
Sen åter, forn å färffitba orter brifwer hanbtcring etter röretfe, påföreS å hwartbeva ftättet SSewittning för ben infomft, han ber aitfeS hafwa. löciotttuiugösftörorbntttg 1851. 4:o <£)e af 9fibberffapct otti 2tbefit, fantt 50 c a g t ft r a t ö 13- lie borgare etter 23crgarc 2tctot*er od; 2tctricer, muftEattter, ©ångare/ ©ångerjllor, ©anemåftare ut. fT., font ti il föra be Äottgt. SpeetaderncS Stat, farcraö, bå bc njuta tttfomft af information, t fyfra (Statler: jyörfta (Stafett ... 23:co ÉKtbr 25: — Slttbra b:o ,15: — Srcbjc b:c ... 8: — jyjcrbe b:o „ 5: — ecf för röitcförntåueruc farffttbt, efter förut ftabgab gruttb. 2(ctörer od; 2lccricer, tTIuftEanter, ©ångare, ©ångcrjTor, tDanemåftare ut. f(., font ti ((böra öfrige SpcctaWdruppcr, tareras t Jytjra (Staf er: Jyörfta (Stafett . 5tnbra b:o Xrebje b:o ■Jyjerbc b:o Streifer, i Sju (Sfafcr: jyörfia (Stafett . 5(ttbra b:o Srebje b:o fyjerbe b:o fyemte b:o Sjette b:o Sjttttbe b:o ocf> för föttc
Alltnog, han, löjtnant Thorsten Ulf, hade sin hand med i spelet på högre ort ... och det vore väl inte så omöjligt, att farbror August insåge, hvem han i första hand hade att tacka för detta utmärkelsetecken, och naturliga följden var att han, Thorsten Ulf, finge låna de tretusen kronorna, någon af de första dagarne hvarför han nu bad kusin Adolf vänta, så finge han alltihop på en gång. Du är en lycklig ost, du! Herr Adolf svepte in sig i sitt sidenfodrade fodral och tog sig om den välrakade hakan. Att få umgås med de allra förnämsta, att vara omtyckt och älskad af de finaste damer ... det är annat det än att som jag... Derför är det också bäst att jag aldrig gifter mig. Att få en så hög och fin dam som jag ville, dertill är jag för fattig ... en vanlig från de här dussinfamiljerna vill jag inte ha! Du är lycklig, du! Prat, för fattig! Se på mig ... gör mig fattigdomen något, och jag tänker minsann göra mig en carrière ändå. Det tror jag! Du! Som är så treflig och så älskvärd, och som bäst af allt, har en så förbåld förlåt mig tur! Men du, Thorsten, af mig får du aldrig låna penningar mer, ja, jag vill vara en nors, om du kan narra mig en gång till. Löjtnanten fortsatte att tala om sina förhoppningar. Öfverstens systerdotter, en rik och förtjusande flicka, skulle säkert inte säga nej. Då hade han bara ett steg till att komma på grön qvist ... bli adjutant, och sedan stodo ju hela verldens herrligheter öppna för honom. Det vore en ära för hela slägten icke sant? Ett visst återsken skulle ju falla äfven på honom, kusinen, och på det viset kunde han, kontoristen, äfven komma in i de finaste familjer kanske sjelf derigenom »göra carrière». Herr Adolf smålog. Du är nog en lyckans guldgosse, född att lysa ute i verlden och stiga högt på ärans trappa. Det är bara en sak, som sätter sig till hinders för allt allt.
Det vore redan mycket vunnit, om, af de båda Corrections-lnrättningarne, den ena, den minst kostsamma, kunde komma til! stand; och då man efrersinnar den, visserligen icke betydliga skillnad, som är emellan hvad till Wadstena Corrections Hus begäres, och hvad af Utskottet är föreslagit; så synes man med skäl kunna vänta en så måttlig lörökning i Anslaget, då början, på ett ställe, åtminstone kunde göras. Herr af Brinckman, Gustaf: Jag har blifvit förekommen af den värda Ledamot, som först talade i afseende på åsigterne för de af Den 2? April. Kongl. Maj:t i Nåder föreslagne CorrectionsImättningar, hvilka äsigter för hvar Svensk man och ännu mera för hvar Människovän böra äga ett stort värde, jag Isan icke eller annat än vitsorda den värde Ledamotens yttrande om otillräckligheten i Carlskrona Arbetsinrättning, att intaga större antal Personer och och ännu mera att uppfylla det dermed åsyftade ändamål. Icke mera än 200 sådane hafva utrymme inom Arbetshuset, der tillfälle icke gifves att skilja dem åt till olika behandling, och alla måste dessutom följas åt på Kronans, Arbeten, under sådan bevakning, som merendels ombytlig , icke eller kan verka till deras förbättring. De till Arbetsinrättningen dötrida Personer, som utöfver förenämnde antal an komma, måste ofta 60 å 70 till antalet och äfven derutöfver förvaras* på Fästningen ibland de grofsta, Missgern-ings-Män, och i sådane Fängelse-rum, sorn icke en gäng emot dem, uppfylla mänsklighetens, fordringar. Då jäg haft tillfälle att på närmare häll känna detta Arbetsmanskaps öde, kan jag icke nog ifrigt beklaga det, nog vördnadsfullt, deruti önska en förbättring..
Om beslut i öfverensstämmelse härmed tages, bör som ett oeftergifligt villkor stadgas, att öfverenskommelse!! mellan Staten och Skånes innevånare rörande det ständiga kneckteliållets åtagande, måtte vara fullkomligt fri å de senares sida, och att hvarje delägare i en Rote äger sitt veto, så att en mindre hemmansdel icke kan, mot egarnes vilja, ordinarie roteras derföre att de öfrige Roteinteressenterna deruppå ingått; äfvenså hör den, som intet eller villkorligt svar afgifver, anses vilja vid extra Roteringsskyldigheten förblifva. Sammankomster för de Roteringsskyldiges hörande öfver frågan höra ske sockneeller liäradsvis, för att blifva så allmänna som möjligt, hvarvid de Roteringsskyldige noga underrättas om den förändring uti extra Roteringen, som föregått och efter tilländalupen besvärstid blifvit fastställd. Må det ytterligare tillåtas mig att vid detta tillfälle erindra om den villfarelse, hvari Utskotten råkat, och som föranled t en Den 22 Febr tiar i i e.. m. 69 verklig förtydning af vårt Constitutionella samhällsskick och våra lagar, då Utskotten i förra Betänkandet påstå, att emedan frågan om Skånes ordinarie Rotering/o/\y£ blifvit väckt och framställd af provincens vid 1812 års Riksmöte närvarande Representanter af de 3:ne Stånd, som i Roteringsbesväret deltaga, borde, i ett så vigtigt och magtpäliggande ärende, de frånvarande icke få fördröja verkställigheten af de närvarandes fattade beslut.
Genom utdrag af Riks-stundens Protokoll den 2, 5, 9 och 11 i denna månad har Konstitulions-Utskottet erhållit del af Ståndens beslut vid föredragningen af Utskottets Memorial N:o 31, innefattande sammanjemkningsförslag och hemställanden i anledning af ålerremisser af Memorialet N:o 11, deruti Utskottet afgifvit förslag lill ändring af åtskilliga stadganden i Regerings-formen, i afseende på behandlingen af en del regerings-ärenden; utvisande nämnde protokolls-utdrag, att Högloft. Ridderskapet och Adeltij i fråga om utbyte och tillägg af ord i den förut föreslagna redaktionen af 2:dra momentet i 17 § samt förändrad lydelse af 21 § Regerings-formen, godkänt hvad Utskottet sednast hemställt och föreslagit; Högvördige P reste-ståndet j, med godkännande likaledes af hvad i nyssberörde delar blifvit föreslaget och med bifall till hvad Utskottet särskildt till Preste-ståndet hemställt, antagit Utskottets i sista momentet af ofvannämnde Memorial JV:o 31 till Ståndet gjorda inbjudning; Vällofl. Borgare-sländetj med frånträdande af dess förut framställda anmärkning, att orden ”jemlikt Förfaltningarne” och orden "öfver embetsmyndigheters meddelade beslut’’ borde utur det af Utskottet föreslagna 2:dra Konstitutions-Utskottets Memorial, 2V:o 41. Ii momentet i 17 § Regerings-formen utgå, bifallit Utskottets hemställan härutinnan samt att orden i nämnde moment ”må i enlighet med särskild stadga” matte utbytas mot orden ”skall på det sätt och med de undantag, som bestämmas i särskild stadga”; i hvilket hänseende Ståndets anmärkning således äfven frånlräddes; äfvensom Ståndet antagit
På grund häraf förkunnade herr Lars samma dag från predikstolen för åhörarne, att han inom kort skulle skiljas hädan, och tog derpå afsked af sin församling. Påföljande tisdag dog han ock. “Kanske att ofvanstående syn varit en dröm“, tillägger berättaren. Om den på sin tid namnkunnige astronomen och astrologen S. A. Forsius, hvilken, efter att ha varit professor i Upsala i början af 1600- talet, sedermera blef kyrkoherde, berättas, att han vid besök hos en sjuk embetsbroder, år 1637, förutsagt, att denne skulle dö dagen derpå kl. 2 e. m., samt att hans egen tid skulle vara inne samma dag och samma timma sex veckor till. Båda spådomarne sägas ha slagit in. I personalierna öfver Peder Jensson Gjedda, hvilken såsom pastor i Nafverstad afled 1645 i en ålder af 90 år, förekommer följande: Natten förr än han sista gången predikade, såg han i drömmen flera af sina förfäder, hvilka förkunnade honom hans snart stundande hädanfärd. Hörsammande den ur andeverlden gifna vinken, tog han i sin predikan afsked af sina församlingar, och afled ett par dagar derefter. Hans sonson, som skref sig Peter Gudeson Gädda, och var kyrkoherde i Wårdsnäs församling, säges före sin död 1788, vid öfver 80 års ålder, ha haft samma uppenbarelse som fadern. Då svenska vapnen segrade vid Landskrona, den 1 September år 1677, blef general Helmfelt dödligt sårad och dog. En tradition förmäler om en dödsaning, som H. skulle haft före slaget, och hvaraf han gaf Carl XI del, hvilken förgäfves bad marskalken ej blottställa sin person. Om en hed mellan Tirup och Rönneberga, der slaget stod, har vidskepelsen hvarjehanda underbart att berätta, och allmogen tror sig stundom nattetid der se krigare vandra fram och tillbaka. Joh.