Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Län finnes en af de mest skickliga Öfver-Jägmästare ; men just af samma skäl hämtar jag anledning att tillstyrka bifall å Utskottens Uilätan. de , emedan , ehuru Öfver-Jägmästaren är både nitisk och skickelig i sin tjenst, Skogarne likväl, under den korta tid Läne-styrelsen varit mig anförtrodd , blifvit, genom skogsdelar och äverkningar , på ett lika bekymrande som förvånande satt förstörde. Då detta förhållande inträffat i Östergöthland, der Bevakningen skall varit bättre än på andra ställen , så öfverlemnar jag tili hvar och en att dömma, huru det kan vara med Skogarne i de öfrige Länen. Följden af Utskottens förslag biefve , att Kronan hade sine Skogar afskildt från andras, till så väl vidd, som läge; och ä dem kunde forstväsendet med fördel införas. En värd Ledamot har, såsom exempel för ogillande sf Utskottens förslag, anfört, att om Semming hundra Härads Allmänning k om me att delas, skulle hvarje Hemman få 4 Tunneland mark, samt derföre hemställt, om Skogen då ansågs vara väl vårdad. Jag tror ej, att den värde Ledamoten läst Utskottens förslag , ty i sådant fall Den 12 December e. m. 6i5 hade han icke framkommit med en slik anmärkning. Utskotten hafva föreslagit, att till Konungen skulle öfverlemnas att bestämma , efter föregången undersökning, om dessa Allmänningar skulle af Interessenterne gemensamt begagnas, eller rill delning dem emellan upplåtas. Herr Lagerhjelm: Jag anhåller, att få anföra några facta , utan all reflection. Man har sagt, att Collegierne, under hvilkas uppsigt en del Skoger stå, icke befordrat deras värd; men jag ber att den värde Ledamoten, som yttrat detta, blott ville kasta ögat på de i Bergslags-orten befintelige Skogar, så tror jag att han skulle biifva öfvertygad om motsatsen. Här har äfven blifvit yttradt, att i trakten af Pyrenéerne så mycken Skog är fälld, att man svårligen kan komma fram.
Mern eger-, äfvensom anställandet af lotsar å insjöarna i kanal-leden från Götheborg till sistnämnda ställe, samt dessa sjöars förseende med håkar och andra sjömärken, der sådane kunde finnas af behofvet påkallade, vore af icke ringa vigt för segelfartens befrämjande på Götha kanal, men utförandet af ett sådant företag icke ansetts tillhöra kanalbolaget, utan böra af det allmänna ombesörjas och bekostas, hade Direktionen öfver Götha kanal-verk i underdånighet hemställt, det Kongl. Maj:t måtte i nåder anbefalla vidtagande af nödiga åtgärder för ernående af det ifrågavarande ändamålet, samt i nåder anvisa derför erforderliga medel. Med öfvervägande så väl deraf, som af hvad Förvaltningen af Sjö-ärendena, genom den 30 December 1845 afgif vet - 17 vet utlåtande i underdånighet anfört, hade Kongl. Majit, medelst nådigt Bref, den 14 Januari sistlidet år, förklarat hvad af ofvanberörda direktion blifvit i underdånighet hemstäldt, i afseende å anställandet af lotsar på kronans bekostnad å insjöarna i kanal-leden från Götheborg till Mera, samt dessa sjöars förseende med båkar och andra sjömärken, icke för det närvarande föranleda annan åtgärd, än att förvaltningen af Sjö-ärendena anbefalldes upprätta och i god tid före nästinträffande riksdag till Kongl. Majit i underdånighet inkomma med fullständigt och motiveradt förslag öfver kostnaden för lotsoch håkinrättningen å förrberörda insjöar, på det att derefter måtte kunna bedömas, om och i hvad mån förhöjning i anslaget för lotsoch fyranstalterna kunde blifva behöflig, till följd af det utaf kanal-direktionen i förevarande afseende framställda förslag. Förvaltningen af Sjö-ärendena hade, till följd af Kongl. Maj:ts förberörde nådiga beslut, under den 16 sistlidne Februari inkommit med förslag i förevarande ämne, dervid anfördes:
Den 14 Augusti /. ra. 173 hysa den misstanka, att nu yrkade LazaretsDireetioner skulle förfara på samma sätt som de äldre Directionerne vid Hospitalen gjort, men då Ständerne förut insett nödvändigheten deraf, att enhet i principer vid styrelsen af Hospitalen följes och bland andra anledningar äfven derföre förordnat en ÖfverDirection samt här ej kunnat uppvisas något enda begånget fel , som krafde rättelse, någon enda giltig orsak, som fordrade ändring; vet jag icke hvarföre man skulle förkasta ett styrelsesätt, som i flere afseenden fuunits nyttigt oell åter antaga ett annat, som just af motsatt anledning en gång blifvit förkastadt. Seraphimer-OrdensGillet har redan funnit nyltan deraf att inrätta så kallade Central-anstalter, hvarom Utskotten förmält och OrdensGillet sysselsättes nu med förberedande åtgärder i detta afseende. Att rigta Hospitalsvården derhän , att vid Hospitalerne, dårar kunna förbättras , utgör äfven ett bland föremålen för SeraphimerOrdensGillets bemödanden, och skall detta ändamål vinnas, blifver det mycket mera nödvändigt, att Hospitalsvården öfver hela Riket handhafves afen enda styrelse, som. endast den är i tillfälle att dertill företaga nödige ansta!ter, dem spridde Directioner , med olika afsigter och mindre vana att behandla så beskaffade ärender omöjligen kunna åstadkomma, Seraphiiner. Ordens-Gillet har äfven haft all möda ospard att öka Hospitalernes inkomster, hvilket också till en del lyckats. Stiftelserne för Hospitalen äro visserligen ifrån början så till - >74 Den. i 4 Augusti f% m, rackeliga, att de fullt svarat mot ändamålet * om de varit i behåll' men en mängd hemman oell lägenheter äro, i följd af ett Riksens Ständers fattadt beslut, det Ofverstvrelsen lör Hospitalerne aldrig tillstyrkt, sålde till skatte, hvarigenom den inkomst sorn annars deraf varit att påräkna, blifvit till ett högst ringa belopp nedsatt, efter knapt En R;dr emot i Tunna Säd.
Den i5 December e. m. ja och öfverlåta denne dem tillerkände Stadgeoch Besittnings-rätt eho dem helst behagar, dock att Besittningsrätten först hembjndes Danviks Hospital, och den, hvilken således, sedan vederbörande å Hospitalets vägnar förklarat sig densamma, på de vilkor en annan bjuder, icke åstunda, deraf blifva innehafvare, då åligger i recognition till Hospitalet erlägga den summa, som Kongl. Maj:ts Nådiga Bref den 21 Julii 1813 föreskrifver, och utom dess årligen betala minst de i första punkten omrörde 5o R:dr Brco; i hvilket afseende det skall åligga så väl säljaren som köparen, att, inom Sex månader efter det handel härom afslutad blifvit, sådant, vid ansvar af Ett Hundrade Riksdaler Banco böter för hvardera, hos Directionen öfver Danviks Hospital anmäla; men skulle emot förmodan Herr Grosshandlanden Hedberg, dess Fru och Arfvingar, utan föregången disposition om sin innehafvande Stadgeoch Besittnings-rätt, genom döden afgå, eller ock lämna räntan, utöfver hvad i irsta puncten derom förordnadt blifvit, obetald och innestående för Trenne efter hvarannan följande år, då skall io:o På sådan händelse ej allenast de föregående årens obetalte räntor lagligen utsökas, utan ock dessutom hemmanet Järla, med all den der nedlagde åbyggnad, uppodling och förbättring, af hvad namn Den 15 December e. m. aa3 den vara må, Danviks Hospital utan lösen hemfalla. Till yttermera visso och att allt detta ofvanskrifne alldeles fast och oryggeligen hållas och efterlefvas skall, äro 2:ne lika lydande exemplar författade och egenhändigt underskrifne. Stockholm den 9 Octoher 1823. På Directionens vägnar Dan. Edelcreutz. C. E. v. Weigel. O. J. Strandberg. Chr. Carlander. Th. A. Aspelin. G. Luchou. E. Trana.
Han har derjemte förebrått StalsUtsk., att här hafva visat en generositet, som icke vid andra tillfallen blifvit conseqvent iakttagen , utan varit en motsats lill njugghet i fråga om statsanslag. Jag tror, att man kunnat vara lyckligare vid den citation af exempel, som här skett; ty man har åberopat StalsUtsk:* förfarande i afseende på anslagen för Riksarchivet och MåJare-academicn. Just dessa begge frågor anser jag kunna vitsorda StalsUtskls verkliga omvårdnad om hvad som kan anses nödigt och nyttigt. Utsk. har nemi. i dessa fall icke på annat sätt afstyrkt de anslag, som blifvit begärda, än att man velat gå i ordning med sakerna ; och hvad först Riksarchivet beträffar, har Utsk. ansett utrymme vara första villkoret för detsamma: behöriga ordnande. Utsk. har skyndat att framlägga detta behof och i aldra djupaste underd. anhållit, alt Regeringen måtte i detta afseende inkomma med ett förslag till Ständerna, hvarefter StalsUtsk skall anse sig skyldigt att åter företaga frågan om anslags beviljande. — Hvad anslaget för målare-academien angår, ber jag att äfven i denna del få försvara Utsk., som jag tror handlat fullkomligen conseqvent, då Utsk. ansett mest behöfligt alt undanrödja den verkliga scandal för fria konsterna, som deras hus vid röda bodarna företer; ett bus, der skön konst skall utbildas, men dev det icke finnes någon lodrät eller horisontel linie, som är paralel eller i rät vinkel emot en annan, utan allt lutar åt alla möjliga vinklar och vrår. Jag tror, att detta förhållande kan rättfärdiga Utsk. och afsigten att först vilja bereda en annan local, emedan det i vårt land icke ar möjligt att bivouaquera och lemna undervisning i fria luften, uti de ämnen, som denna academi tillhöra.
Af Herr von Heijne, Georg, som, ehn. ru sjelf deltagande i Roterings-besväret, förklarat det vara Rotehåliarens af ålder erkända och med Indelningsverkets esprit öfverensstämmande skyldighet att vid möten och exercice-tider underhålla Soldaten, hvadan ock Talaren ansett sig icke kunna, under något sken af billighet, hvälfva den härmed förenade kostnad uppå andra Statens medlemmar. I afseende på nyttan af Mötes-Passevolancen, har Herr von Heijne, på grund af erfarenhet både såsom f. d. Compagnie-Chef och i 30 år Rotehållare, ansett sig böra lemna densamma det fördelaktigaste vitsord, med förklarande, att Talaren med glädje emottagit första propositionen om densamma, i stället för de stora matsäckskistorne. Hr von Heijne förmodar dock, ej mindre att summan kunde, åtminstone för Rotehållare, något förminskas, än jemväl att Rolehållaren borde befrias från Soldatens underhåll, då han till läger utom Regementets stånd commenderas, Stoit-samiAllm.Besv.o.Occ. Thsk. 19 hvaremot kostnaden i sistnämnde fall kunde af Bevillningen uttagas. Af Herr Grefve Brahe, Magnus, som ingått i omständlig vederläggning af alla de inkast, som mot Passevolancens nytta samt Kongl. Majlis om densammas återförnyande afgifna Nådiga Proposition framställde blifvit, dervid Herr Grefven hufvudsakligen upplyst och erinrat : att Rusthållare vid indelta CavallerieRegementena , i stöd af Kongl. Resolutionen å Allmogens Besvär den g
Låtom exemplet af hans uppoffringar för vår flotta — omutliga uppoffringar, deni ingen Svensk man i vårtid skulle hafva mäktat att åstadkomma — mana oss att efter måttet af nuvar. förmåga, fördelad på många, åt vår.sjöstyrka egna en gärd, på cn gång skörderik för Sverige och värdig dess fordne välgörares minne. Missgynnande förhållanden hafva nedsatt vår flotta, jemförd med hvad den i fordna lyckligare tider hos oss varit. Det är oss dock ej numera obekant, att fäderneslandets säkerhet emot yttre angrepp måste sökas, såsom Themistocles fordom lät Oraklet svara de i styrka underlägsna Grekerne, "att de skulle beskydda sig ”med murar af träd.’’ Dessa flytande murar, de vingande skeppen, äro vårt af vatten omslutna lands säkraste värn. Men dessa värn äga vi ej i nödens stund att tillgripa, om vi ej i fredens dagar skapa oss dem, och genom handelssjöfartens uppmuntran och befrämjande bereda en möjlighet att med fördel begagna dem. På en talrik handelsflottas bemanning hvilar ytterst en flottas tjenstbarhet i krig. Men för att befrämja handelssjöfarten, delta hemfödda yrke, fordras en befolkning, som noga känner dess villkor, från barndomen danad till mödor och kunskapsrikt inledd alt segra öfver elementer och en ofta upprorisk natur. På dessa grunder har directionen för sjömanna-sällskapet ansett hvarje inrättning , som i större eiler mindre mån kan lemna vår uppväxande ungdom en erforderlig sjömannadaning, blifva af högsta vigt för fäderneslandet, och får, med anleda, deraf, för sin del föreslå bildandet af ett institut för sjömäns barn, under benämning af Ludvig De Geers uppfostringsanstalt för sjömäns söner, såsom minnesvård öfver denne så högt af fäderneslandet förtjente medborgare, och till hvilken minnesvårds uppresande hela nationen torde inbjudas alt deltaga.
I fråga om 71 punkten, blefvo Utskottets nu, i afseende på 2 morn., ingressen och afdelningarne Littiris b., d. och h. af 3:dje mom. samt irsta delen af 4:de mom. afgifna förslag afslagne, med förklarande, att Ridderskapet och Adeln vidblej sina derom förut fattade beslut; hvaremot Ridderskapet och Adeln, med frånträdande af förut fattade beslut, biföll hvad Utskottet, i fråga om afdelningarne Littiris c., e., f. och i. af 5:dje morn., föreslagit, samt jemväl godkände *å väl den i afdelningen Litt. I. af samma mom. förekommande redaktions-förändring, som den nu föreslagna 2:dra delen af 4:de mom. Bih. till R. St. Brot. 1833 & 1834. 6 Sami. 1 Åfd. 21 Haft. i i Banko-Utslcoltels Memorial, JY° Sä. I öfrigt ansågs förevarande utlåtande ej föranleda till annan åtgärd än att läggas till handlingarna.» Preste-Ståndet: »Vid yttrandet, sid. 2, i fråga om underdånig skrifvelse derom, att oktrojer för Privat-Banker icke vidare må af Kongl. Maj:t meddelas, lät Preste-Ståndet bero. Ståndet biföll och godkände: l:o Utskottets i 5 punkten af betänkandet JVS 34 afgifna och här förnyade förslag; 2:o Utskottets yttrande i 27 punkten af betänkandet Jtä 54; 5:o hvad Utskottet, med anledning af Rikets Ständers beslut öfver 32 punkten, sid. 4 hemställt, rörande föreskrifterna i 180 §'af Banko-reglementet; 4:o
Ständer, huruledes, enligt innehållet af Kongl. Majlis den 6 nästlidne Mars afgifna Nådiga berättelse om hvad sig i Rike's Styrelse tilldragit sedan sista Riksdag, icke allenast en emellan Vermland och Vester - Dalarne anlagd ny väg redan är fullbordad, samt en dylik emellan Öster - Dalarne och Helsingland till hälften färdig, och 440 Den 17 April. och skall under innevarande år fulländas; hvarigenom således den nuvarande vägen fran Sverige tili Norrige, lorbi Eda skans, blifvit för innevånarn© i Sveriges Norra Eands - Orter betydligen förkortad; utan tillfällen till flera Communications - vägar dessa Riken emellan blifvit beredde, hvaribland planen till den af synnerlig vigt för hägge varande nya väg emellan Trondhiem, Revanger och Jemtland, vöre under utarbetning. Och, enär således frågan om Communications lättande emellan Sveriges och Norriges Norra orter utgör ett af de vigtigare föremålen för Kongl. Majus Höga uppmärksamhet; anser Utskottet, för sin del, lämpligast vara, det Riksens Höglofl. Ständer helt och hållet öfverlemna det af Herr Handelsmannen Wigander gjorda förslag till Kongl. Majus Nådiga välbehag; lärandes Kongl. Maja i sin vishet å berörde förslag göra det afseende, Kongl. Maja skäligt finner; skulle åter Riksens Höglofl.
Äfven för ärendenas skyndsamma afgörande kan det vara angeläget, att föredraganden besitter den lätthet och färdighet i föredragningsmethoden, i sättet för målens ordnande till full tydlighet och redig uppfattning, äfven - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 39. 5 som den kännedom af de hos Högsta Domstolen i lagskipningen antagna principer, som i allmänhet först genom en längre tids öfning och vana förvärfvas. En dag af Högsta Domstolens arbetstid, upptagen af vidlyftig diskussion, uppkommen genom svårfattlig utveckling af en tvistefråga, hvilken en mera öfvad och erfaren föredragande skulle hafva på vida kortare tid med full tydlighet framställt, länder till verklig skada för den stora mängd rättssökande, som afbida ett slutligt afgörande af långvariga rättegångar. Äfven på denna grund vågar Utskottet icke antaga, att täta ombyten på Revisions-sekreterareplatserna skulle vara önskvärda eller att genom denna befattnings upphälvande såsom särskildt embete en länk kunde utan olägenhet utbrytas ur vår nuvarande domstolsförfattning. Såsom ett hufvudsakligt skäl för antagande af Kongl. Maj:ts förslag är anfördt, att derigenom skulle till Hof-Rätterna och Underdomstolarna spridas de insigter, som blefve förvärfvade under föredragning i Högsta Domstolen. Men vid den stora vigt och betydelse, som måste tillerkännas lagskipningens upprätthållande i dess högsta instans, torde det i främsta rummet böra afses, att ärendenas behandling i denna instans må vara betryggad genom användande af de mest dugliga och erfarne personer, som kunna erhållas; och Hof-Rättorna samt i allmänhet Underdomstolarne, hvilkas beslut kunna rättas, torde derföre snarare, såsom hitintills, böra vara bildningsskolor, från hvilka kunna hemtas skickliga föredragande till Högsta Domstolen; än att, i omvänd ordning, tjenstgöringen i högsta instansen i allmänhet skulle påräknas såsom ett öfningsfält, hvarifrån, genom ofta inträffande ombyten inom föredragandenas krets, desse skulle afgå till underordnade domareplatser. Det har vidare blifvit anmärkt, att en Revisions-sekreterares göromål i allmänhet icke skulle väl lämpa sig för embetsman af mera framskriden ålder.
Ridderstapets och Adelns Ulenum den 2 sistledne Martii, har Herr Friherre ^ollsn Willielm Oilfencrsnt^ hemställt, att Terminen till Läns upptagande uppä RiksgäldsContoircts Obligationer, siällde pä 6 är med 5 procents ränta, icke mätte inskränkas innom den för AnnutetsLänen föreflagne tid af Sex wcckor utan fä fortfara intill desi att den behöflige Summan af Fyra Millioner Riksdaler ärhällits genom begge Läne-sätten, emedan ett annat förhällande skulle wara stridande ej mindre emot Statsutskottets intention, an Riksens Högloft. Ständers derpä grundade Beslut. StadsUtskottet fär i anledning häraf Högloft. Ridder, skåpet och Adeln wördsammeligentillkännagifwa, att hwad angär de af StadsUtstottet föreflagne samt af Riksens Högloft. Ständer bifallne 2:ne sätt, till Inrikes Läns uptagande, dels pä Annuitctcr, och dels uppä RiksgäldsContoirkts Obligationer, ställde pä 6 är^och med 5 procents ärligt interesie; Sä har, uppä de stjäl Utstottets förra Betänkandcn härom innehälla, Utskottet an - Dm 2 April. 7 sett desse Län, säsom »varande af en särskild beskaffenhet, böra insk änkas innom den anteckningstid, som Utskottet -föreslagit; men hwarcmot Statsutskottet ansett nägot hinder icke möta för Herrar Fnllmägtige i Riksgäldskontor ieret, att esler omstandighcterne, pä satt förut ffjedt, up« taga de Län, Contoiret för sin enffllda rörelse behöftver, äf-ven efter den tid af Sex weckor, som för ofwannämde 2:ne särftitta nu förcflagne Länesätt ar utsatt, och hwar, om föreskrift uti det för RiksgältsContoiret, föreslagne Reglemente ar infört. Stockholm den i April i8ro. Pä Högloft.
St a t s - Utskottets ”ket, bringar lönevilkoren till möjligaste likhet inom ”samma grad vid hvarje Regemente eller Corps.” Hvilket allt Förstärkta StatsUtskoltet härmed skolat hos R. H. St:r vördsamt anmäla. Utlåtande, angående yrkad befrielse för Kihls, Axbergs och Hofsta FriSocknar från utgörande af åtskillige Praestationer till Dylta Svafvelbruk. (U.-A.) (jenom ProtocollsUtdrag af den 17 December näsll. albar II. BondeStåndet till Utskottet remitterat ett Memorial af Riksdagsfullmäktigen Olof Olofsson från Örebro Län, deruti, under framställning af de tryckande tjenstbarheter och hembudsskyldigbetcr af skogsproducter, som Kihls, Axbergs och Hofsta såkallade FriSockneHemmansägare inom nämnde Län, emot Roteringsfrihets åtnjutande, blifvit ålagde att utgöra till Dylta Svafvelbruk och af hvilka genom uppgifne åtskillige missbruk och öfverträdelse!’ å BruksFörvaltningens sida af Författningarne rörande Svafvelbrukets och FriSocknarnes ömsesidiga rättigheter och skyldigheter än mera försvårade och till ständiga stridigheter föranledde praestationers vidare utgörande Ilemmansägarnes utarmande och undergång oundvikligen skola beredas, Motionären hemställt, det FriSockneHemmanen måtte få, i likhet med andre Skatte Ilemman - Betänkan den, N:o 326. \j
Uppå enahanda framställning vid Ig 17 och ig 18 arens Riksdag, om den fördel Sjöfarten skulle draga deraf, att Canalen, genom så kallade Baggens-Sundet oeh Södra Staket, med sprängning och StatsUtskottets Betänkanden. gräfning gores farbar får mera djuptgående Fartyg, hvarigenom den besvärliga Segelleden emellan Östersjön och Stockholm förbi Waxholm, utomkring Wermdön och dess vidlyftiga Skärgård, kunde undvikas, erbjöd sig H:r Gripensvärd, såsom egare till Boo Säteri och deltagande i Bompenninge-Uppbörden vid Sodra Stäket, att, såsom Skatt till Kongl. Ma:jt och Kronan, får dess andel i lågenheten, erlägga af Tollarö, under Boo lydande, Frälsehemman En Tunna Spannmål årligen, hälften Råg och hälften Korn, eller dess värde efter Markegångspris, emot rättighet till fullkomlig fri disposition af denna Canal och tillstånd, att genom gräfning och sprängning, på sått han funne tjenligt, men utan ringaste gravation får Staten, gåra Canalen farbar för något mera djuptgående Fartyg, samt att derföre få uppbära en afgift, någorlunda passande emot den kostnad, som icke utan äfventyr, härå kunde komma att användas och yttrade Stats-Utskottet häröfver, d. 4 Febr. i8i8> hvilket af Riksens Ständer gillades, att, enär i denna fråga borde under öfvervägande komma, huruvida den föreslagne friare Segelfarten, på sått H:r Gripensvärd projecterat, må finnas nyttig och nödvändig, ansåg Utskottet sig Stats-Utskottets Betänkanden. 7o3 ej kunna tillstyrka Riksens Stånder att någon ålgård härutinnan vidtaga, innan Kongl. Maj:t, på derom skeende underdånig anmälan, samt efter föregången undersökning och vederborandes hörande, i Nåder sig uti detta ämne utlåtit.
Cederströms framställning, som gick derpå ut, att fattigvårds-inrätlningarne i samhället skulle grundas på spai banks-inrättningar, och deraf hafva ett så väsendtligt stöd, att det skulle göra all annan fattigvård i Riket öfverflödig, får jag äran upplysa, att någon derhän ledande motion icke kommit Ekon.- Utsk. tillhanda, och således har Utsk:s behandling af frågan ej kunnat föranleda till ett betänk, af sådan syftning. Jag hemställer, om det verkligen skall vara angeläget att återremittera detta mindre vigtiga betänk., enär en underd. framställning till K. M. torde vara det enda, som bör göras, såvida man icke alldeles vill afslå betänk., enligt den siste värde talarens förslag. Detta skulle jag likväl, för min del, icke anse vara så alldeles riktigt. Måhända skulle en påminnelse från K. M. på åtskilliga orter påskynda inrättningen af sparbanker, hvilka redan på många ställen visat sig vara af stor nytta. Med hvad jag nu anfört har jag ej velat säga, att icke anledn. förefunnits för Ekon.Utsk. att i ett sammanhang med fattigvården behandla denna fråga, men det förhåller sig i alla fall, på sätt jag haft äran andraga ; och jag skulle derföre, till följe af hvad jag anfört, 256 Den 25 Juli f. m. vilja hemställa, om ej R. o. Ad., för att komma ifrån denna fråga, ville bifalla Utsk:s belänkande. Hr Anckarsvärd, Aug.: Jag instämmer till alla delar uti hvad Frih. Raab yttrat. Ingen lärer vara i okunnighet om nyllan af sparbankerna. Det behöfves således ingen påminnelse derom från Regeringens sida. Jag skulle tro, alt man bör vara ganska sparsam på dessa påminnelser från Regeringens sida, emedan så beskaffade påminnelser,' som ej hafva någon påföljd, endast leda till att comprometlera Regeringen. Jag tror ej att en påminnelse från Regeringen i närvar, ögonblick skulle på något sätt befordra sparbankers inrättning. Jag tror derföre, att betänk, snarare borde helt och hållet afslås, än att man, genom en återremiss deraf, utan all nytta och ändamål skulle förorsaka Utsk. besvär och tidsutdrägt.