Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Således är detta icke stridande mot Grundlagens anda 5 och att det ej eller är det mot dess bokstaf är gifvet ; ty i nämnde §. står det : ”Ej ”eller må Konungen Statens inkomster förpakta , ”eller till vinning ftir Sig och Kronan, eller enskilda personer och corporal ioner, några mono”polier fastställa.” Det är således Konungen, men icke Kikrens Ständer, sorn ej kunna monopolier bevilja ; skulä le de önska det gemensamt tned Kongl. Maj:t, finnes ingenting, som dervid kan lägga hinder i väggen. Hvad man egentligen fäster sig vid, är, att viss tid är föreskrifven, innom hvilken de egna försöken lill räddning skola upphöra. Man har peil 5i ©claier e, m. 603 yneil 3käl anmärkt, att 60 timmar äro en för inskränkt tid. En värd Talare har sökt visa, hvarföre detta är nödigt. Jag har äfven trott , att den kunde något längre utsträckas, till exempel till fulla tre dygn. Men då man å andra sidan betraktar all den fara , godsägaren löper genom skeppsfolkets försummelse eller rofgirighet s tror jag att detta motväger olägenheterna. Af dessa skäl , och då jag för min del ej har annat emot Betänkandet att anmärka , än att dykeriet borde uppdragas åt flera Bolag, tillstyrker jag hellre bifall, än återremiss. Herr Rosenblad'. Jag medgifver gerna, att jag lärer misstagit mig om det af Utskotten fö« reslagna sätt att bortauctiomera Dykerioch Bergningslnrättningen; men jag måste äfven tillstå, att jag ej af den siste värde Talarens lemnade upplysningar kunnat fatta ett redigare sammanhang, huru härmed skall förhållas. Han har tyckts både omnämna en fastitälld Taxa och Minimi Anbud, hvarmed af den värds Ledamoten lärer menats lägsta Afgifter, och förstår jag ej, huru sådana kunna förenas med en fastställd Taxa. I alla fall torde sätten, att göra Minimi Anbud, vara underkastade någon svårighet, då mycken olikhet i afgifter för olika biträde äger och måste äga rum.
Då jag å ena, samt den varde Ledamoten å den andra sidan, äga mot hvarannan stridande öfvertygelser, torde det vara bäst, att öfverlemna åt Högloflige Ridderskåpet och Adeln, att med dess upplysta kurn 334 Den 13 Februarii. skaper pröfva våra meningar och deröfver fäi la utslag. Ehuru jag således icke vill Upptaga hvarje punct af den värde Ledamotens Dictämen, anser jag mig likväl skyldig , ait besvara några Anmärkningar, hvilka jag bättre än någon annan torde kunna upplysa. Friherre Anckarsvärd har yttrat, att Götha Canal-Boläg först uppkommit genom flere etlskildte Personers sammansättning till ett företag, som af Konung och Stan '.er sedermera blifvit gilladt. Jag får härvid anmärka, att sedan frågan rörande Götha Can-als anläggning först blifvit Vackt,- af en utaf Sveriges framfarne Regeringär och å nyct framlagd år JgöQ för Kongl. Majit, samt Motioner om Canalens fortsättning uppkommit hos då varande Riksens Ständer, och ämnet i anledning deraf blifvit discuteradt, hafva, efter det hela Planen för Canal-anläggrtingen blifvit utarbetad, Kongl. Mäj:t och Riksens Ständer gemensamt funnit godt att bilda ett Bolag för Canalens utförande. Bolaget har således ingalunda genom enskildté Personers företag först tillkommit, utan tvertom blifvit af Kongl. Majit och Riksens Ständer fastställdt och organiseradt, innan någon enda Actie-Ägare, till deltagande deruti ännu hade sig anmäldt i samt efter en Byggnads-Plän och ett KostnadS-För* slag, uti hvars upprättande Bolaget ingen del ta%it. Friherre Anckarsvärd har påstått, att Trollhätte-Canalert icke ägde tillräcklig bredd för större Handels-Fa.rtyg. Om så vore, skulle jag hafva begått ett stort misstag; men deon»
Härföruran och som ändamälet med den yrkade granskningen af de mängsalldiga och stora Pensioner och Nädegäfwor, hwarmed Stat-Werket siinnes wara beswäradt, samt pröfningen af deras behörighet eller indragning onekligen warit, att dymedelst mröna, ' om Den 21 Zebruarii1015 vin och hwad tillgäng, genom en dy'ik indragning, ma för Staren winnås och i hwad mohn sädant kan bidraga till minskning uri den blifwande Bewillningen; Alisa och emedan de grunder, hwarefter berörde indragning kommer att »verkställas, hos Högloft. Ridderskapet och Adeln redan i dec hufwudsakeligasie blifwit stadgade; men oftvannamnde »vigtiga ändamål ej winncs vin icke likmägtigt sagde grunder det warder upgjordt och bestämdt, till hwad belopp meranämnde tillgörande indragningar sig bestiga, utan fast häldre upffofwet med en sä beskaffad äkgärd skulle kunna »verka nägot hinder uti Bewillnings frägans afgörande; Ty wägar jag än widare i största ödmjukhet föreftä och derom anhälla, att Högloft. Stals-Utsrottet »nätte warda updragit, med görligaste första upgöra och till Riksens Högloft. Ständer upgifwa de pensions eller Benädnings Summor, som, efter merberörde stadgade grunder, komma att uphöra och indragas. Anhällandes jag stureligen ödmjukast det behagade Herr Grefwe»» och Landtmarskalken öfwer deste 2:ne mine mvlioner, hwar för sig serskilt, göra propositioner. Herr Grcfwen och Landtmarstalken föreflog att den nu »väckta första frägan tili Stars-Utfkotlels ullätande marte remitteras. Friherre kickllerstolpo, Larl. Oin jag ej allt för mycket misttagit »vig sä war del allenast grunderne för pensioners utdelande svin i gär as Ridderska. pet och Adeln faststäldes.
Silfver R:dr 492,300: 13. — hvadan beloppet af oremitterade vexlar då uppgick till 1,037,296: 3. — * ä29 ?96. 16 _ Omförmälda hos Handelshusen i Hamburg innestående behållning kommer att redan före sjöfartens slut detta år i silfver indragas och största delen af de oremitterade vexlarna utgöras af papper, dragna å 90 dagar, hvilka sålunda först under nästa år till betalning förfalla. 6 Banko-Fullmägtige s Berättelse. Då reglementets 116 § bestämmer, alt Ranken icke får hafva i Hamburg stående högre belopp, än En Million Riksdaler Hamburger Banko, skola Fullmägtige icke underlåta att, när förhållandena sådant fordra, vidtaga nödiga åtgärder till förminskning af den framdeles uppkommande tillgången å utrikes ort; så vida icke Rikets Höglofl. Ständer skulle, anse lämpligt att, med förändring af berörde föreskrift i reglementet, berättiga Fullmägtige att, intilldess årstiden medgifver indragning af silfver sjöledes, låta hela det belopp qvarstå i Hamburg, som kan bildas genom redan verkställda och ytterligare möjligen ifrågakommande vexelköp. Börande Fullmägtige härvid tillkännagifva att de, med lastadt afseende å de förluster, som för landet skulle uppstå af kursens fall, icke tveka att för Bankens räkning fortsätta vexelköpen i händelse omständigheterna dertill föranleda, oansedt beloppet af uppköpta, ehuru ännu icke till betalning förfallna vexlar redan öfverstiger En Million Riksdaler Hamburger Banko. Det under innevarande år till och med denna dag indragna och i Banken bokförda silfver har, efter 27 12 sk. Hamburger Banko per finsilfver Köl nisk vigt, uppgått till . Hamb. — Enligt Kongl. Myntverkets, efter verkställd vägning och probering, öfver samma silfver utfärdade attester, skulle deraf kunna utmyntas R:dr Silfver 1,610,015; 6. 9. skillnaden R:dr Silfver 24,953: 23. 10. utgöres af: -l:o. Skillnaden emellan R:dr Hamb.
Bil. till Bevi/lnings-Utskottets Betänkande, N.-o 12. 57 §• Hl Senast inom tre veckor efter det Taxerings-Comitéerne i städerne slutat sina förrättningar, skola Magistraterne tili Konungens Befallningshafvande insända Taxérings-Comiteernes protocoll, handlingar och längder, vid hot af En R:dr till stadens fattig-försörj ning, för hvarje dag dermed längre dröjes. Om en allmän Pröfnings-Comite i hvarje Län. §. 112. För att granska Taxerings-Comitéens åtgärder vid tillämpning af denna stadga, skall i hvarje Län en Pröfnings-Comité hållas, som åligger vidtaga alla nödiga rättelser, och, efter inhemtad noga kännedom, tillse, att fastighetsvärdet å landet, äfven med afseende på de skiljaktigheter, som emellan Taxerings-districten sig förete, alltid sättes till dess rätta belopp, men aldrig under den summa, som för hela Länet blifvit påräknad, och i bifogade minimi-tariffen är upptagen. §. 113. Denna Comité skall bestå af Landshöfdingen, som med rösträttighet förer ordet, samt Tjugu ledamöter, hvilka Landshöfdingen utser bland de af Taxerings-Comitéerne föreslagne medlemmar, med Fyra af hvarje stånd och dass; hvarvid iagttages, att icke flere från en Comité kallas, än Comitéernes antal det medgifver, så att en circulerande ordning Comitéerne emellan, så vidt sig göra låter, följes. §• U* Lands-Kamereraren skall, såsom allmänt ombud, och för att meddela upplysningar, vara tillstädes, utan rösträttighet, men med skyldighet att anmärka, huruvida Kronans rätt vid taxeringarne blifvit iagttagen. §. 115. Profnings-Comitéen, som eger att hålla sina öfverläggningar inom slutna dörrar, sammanträde å tid och ort, som af Konungens Befallningshafvande Bih. till R. St.
Memorial, i anledning af erhållen återremiss å utlåtandet N:o 38, angående utgifterne under Riks-statens Järsta hufvudtitel. (U. A.) Enligt aflåtne protokolls-utdrag, hafva samtlige riks-slånden bifallit hvad Stats-utskottet i utlåtandet N:o 38 angående regleringen af utgifterne under riks-statens första hufvudtitel yttrat och föreslagit, med undantag allenast af andra punktens sednare moment, innefattande hemställan om uppskof med de under samma hufvudtitel förekommande indelda räntors definitiva fastställande, hvilket moment blifvit af Ridderskapet och Adeln återremitteradt; men som berörda moment är af de öfrige Irenne riks stånden godkändt, har Utskottet, på grund af 75 § riksdags-ordningen, funnit återremissen icke kunna till någon åtgärd föranleda. Stockholm den 28 April 1848. Ank. till Exp. Utsk. den 29 April, kl. 6 e. rn. Utlåtande, i anledning af erhållna återrernisser å betänkandet N:o 3g, angående regleringen aj utgifterne under Riksstatens andra hufvudtitel. (U. A.) Uti inledningen till detta utlåtande, hade Utskottet, beträffande definitiva regleringen af de under denna hufvudtitel förekommande indelda räntor, åberopat sin i utlåtandet N:o 38 gjorda hemställan, i afseende å de under första hufvudtiteln uppförda indelningar. Detta yttrande har föraniedt återremiss af Ridderskapet och Adeln, på grund af förekomne anmärkningar; men enär de öfrige trenne riks-stånden bifallit Utskottets yttrande, kan, jemlikt 75 § riksdags-ordningen, i anledning af återremissen, någon åtgärd icke ifrågakomma. Bih. till R. St. Af delta ullålande hafva i öfrigt följande puukter blifvit till Utskottat återremitterade:
Nå nå, de hade lemnat stjerten och benen, men jag frågade Anna Britta om det var något att komma till mej med, och så fick jag ett godt mål på en nykokt flundra.” ”Och Hans Henrik?” frågade min far, som just fått se hufvudet af den blifvande arftagaren sticka fram ur ett annat öppet fönster i öfra våningen. ”Hans Henrik – han sofver godt på sitt öra.” ”Ja, jag kan tro det!” menade min far, som nu tydligt såg den stackars ynglingen med en bok i handen ifrigt luta sig ut för att uppfånga det sista dagsljuset. ”Bror är väl lydd.” ”Nå, är det något att undra på det! Om Hans Henrik skulle ställa tvärslå’r framför min vilja, så skulle jag guds död svansa’n så att han hade godt af det för långvara.” ”Godnatt, kusin Boman – helsa fruntimmerna!” ”Tjenare, kusin Greta ... Just här är det kanhända lämpligt att kasta en blick in i framtiden för att se besannadt huru vist det gamla ordspråket är, som säger: ”Menniskan spår och Gud rår.” Den sköna Anna Britta, vid denna tid en sextonårig tärna, blef ingalunda i äktenskap förenad med den af hennes mäktige fosterfader utvalde brudgummen, och likväl hade Hans Henrik gerna utbytt hela arfvet, ja tio arf, mot hennes kärlek; men den, som utdrog den vinsten, var icke han, utan just den, som rådman Lorens mest fruktat och benämt ”brors äldste med glasögon och stora later”, nemligen Jan Smith, min äldste broder, med hvilken hon något mer än fyra år senare gifte sig, under det den beklagansvärde Hans Henrik icke hunnit längre än från den svarta boden till det svarta kontoret. Först en dag månget åratal efter det präktiga bröllopet, der rådman Lorens, ändå försonad och helt förnöjd, dansade första menuetten med kusin Greta, blef det ändtligen arftagarens tur att för alltid skaka af sig det svarta inbitna dammet.
Rån i allman, het ej allenast icke varit och icke äro mot ändamålet svarande, utan äfven för Banquen högst skadlige, och då slutligen ett skuldsatt jordbruk innebär ett säkert frö till sin undergång, alltså nödgas jag, att, af nu anförde skäl, reservera mig emot det af Höglofl. Utskottens pluralitet fattade beslut, att tillstyrka, det må Riksens Höglofl. Ständer afven hädanefter tillåta utgifvandet af Fastighets. Rån. Lilläng till Riks, Si, Prot. i$*S. C:te Sami, N;o 59. 444 Banco-TJtskottets Betänk an den. Hvad slutligen i allmänhet angår den af Höglofl. Utskotten projecterade financeplanen, och då jag betänker, huru föga något verkligen godt och nyttigt på konstlade vägar uträttas, döljer jag icke den förmodan, att, sedan man efter yttersta förmåga sökt rangera Statens affairer , man gjorde bäst, om man öfverläte åt den enskilde, att besörja sina egna, heldst man i alla fall svårligen skall lyckas att tillfredsställa allas önskningar, utan möjligtvis med all sin välmening äfventyrar, att göra den sista villan värre än den första. Med få ord: må man ej vilja göra för inånga och stora ändringar, för att slutligen hafva lyckats att göra något verkligen nyttigt! För min del är jag böjd att förmoda, och skyldig att uttala den förmodan, att rådligast vore, om i närvarande ställning financerne, i allmänhet taladt, lemnades i samma skick, hvari de vid Riksdagens början befunnos. Eller kan af Riksens Höglofl., Ständer mera uträttas och billigt vis väntas, än möjligaste återställandet af förtroendet man och man emellan? och kan man ej förmoda, och hoppas, att den värsta crisis år öfverstånden, och att sakerna småningom i naturlig väg och således bäst och säkrast skola sätta sig af sig sjelfva. Herr Assessoren Lagerhjelm åberopade äfven hvad dess sammanfattade yttrande innehåller, rörande fortsatt inbetalning af Banquens Utlåningar emot Fastighets-pant, utan utgifning af nya E3n. Af Herr Öfverste-Eieutenanten von Hejnne.•
Maj c. ni. delandes jag i öfrigt Ulsk:s tanke, att H. St. må hos K. M. i underd. anhålla om föreläggande af en omfattande plan till försvarsverkets organisation, så att kommande Ständer, i hvad på dem ankommer, må kunna besluta öfver de åtgärder, som erfordras för att befordra den utsträckning af bevärls-manskapets öfning, som bör äga rum. 6:0 Slutligen får jag vördsamt anhålla, det Utsk. ville, med frångående af sitt (sid. 16) anförda afstyrkande yttrande, tillstyrka bifall till hvad K. M. äskat, rörtde förflyttning till Topographiska corpsens stat af de 19,000 rtdr b:co, som för Topogra plaska corpsens arbeten hittills varit på Krigs-collegii fortifications-afdelnings-stat uppförda. Detta numera oriktiga förhållande har ägt rum sedan den tid, då Ingenieuroch Topographiska corpserne voro såsom a:ne brigader förenade under gemensam chef. Men sedan corpserne nu äro alldeles åtskiljde, samt slå under särskilda cheler, synes skäl vara, att chefen för Ingenieur-eorpsen må befrias från ali befattning med medel, med li vil kas disposition och redovisning han ingeri annan befattning äger, än att dem på en gång till utassignering anmäla. Jag yrkar ej detta såsomen lindring i chefens för Ingenieur-eorpsen besvär, ty besväret är snart sagdl intet; men det är statistiskt oriktigt, att anslag föras under rubriker, dit de icke höra. Hvarföre skall staten för fästningarnas underhåll skyldra med 12,000 rtdrs större utgifter, än som verkligen ägt rum, under det Topographiska corpsens stat visar 12,000 rdtrs mindre kostnad? Som denna r u b r i k - f ö r ä n d r i n g icke medför ett enda runstyckes utgift för Staten, men bidrager till reda vid bedömmandet af statsanslagens verkliga användande; så vågar jag hoppas, att Utsk. finner skäl vara för handen alt tillstyrka hvad K. M. i detta fall äskat.
Skulle anmärkning göras i afseende på sä«$ kerheten, åligge Commissariatet, att, under Lånesökandens uppgifne adress, genast återsända Lånelinndlingame, tillika med de dervid gjorde anmärkningar; med antydan, att Lånesökanden deröfver bör inkomma med förklaring, så tidigt, att,’ i fall den godkännes, penningsmo må vara lyf« tade före den i September samma år. 3 §• Sorn Riksens Ständer Stadgat,' ätfj då Lån* tagare vill i Banquen lyfta ett beviljadt Odlings-lån, honom åligger, att jemte sin skuldförbindelses afgifvande, skrifteligen förklara, huruvida han sjelf eller genom ombud vill uttaga penningarne directe i Banquen eller ock önskarj att de för hans räkning öfversändas till Landthushållnings-sällskapet, till Kongl, Maj:ts Befallningshafvande i Orten, elfer till hvilken enskild Reglemente. person, som, i sådant fall, jemte dess adresse, dervid uppgifves, och att, sedan penningarne, på grund af ett sådant dess förklarande, antingen blifvit i Banquen emot behörigt qvitto lyftade, eller ock afsändningen från Banquen, under Recommendation, enligt här varande Kongl. PostContoirs bevis, blifvit verkstäld, Låntagaren skall, i hvad fall som helst, vara Banquen ansvarig för Lånesumman; hvarom en lämpelig mening till vederbörandes underrättelse bör uti de från Banquen meddelade skuld-sedel-formulairen innefattas; alltså eger Banco-Styrelsen, att denna föreskrift vederbörligen iakttaga. 4 §• Skulle Låntagare uteblifva med Ränteoch Capital-afbetalning fyra månader öfver året, eller försumma att inom nämnde tid insända behörigen förnyad borgen, som af Banco-Styrelsen godlännes, bör han genast lagsökas för Lånet, som då kommer att till fulla beloppet indrifvas med 6 procents ränta ifrån den dag, det till utsökning var förfallit, och tilldess betalning följer, dock skall Låntagaren innan lagsökning får anställas, vara efter förfallodagen bevisligen erinrad om fullgörandet af sitt åliggande.
Gödningsämnen äro af många slag, kalk, gips, rapsmjöl och äfven svafvelsyra om man vet att använda den riktigt. Dessa produkter komma likväl, troligen i alla tider, att få föras ifrån ett land till ett annat. Man skulle eljest göra på samma sätt som hunden med hötappen, d. v. s. bibehålla en skatt som man icke vet att begagna, af afund emot andra, som eljest kunde begagna den. Detta vore en gömd skatt, men det vore den giriges skatt, som vore onyttig och detta händer på många ställen, med benen i vårt land och kommer i synnerhet att hända om tullen blifver högre, att ingen insamling deraf vidare sker, utan benen qvarblifva obegagnade och oanvände att förmultna på sina ställen utan att vändas till någon nytta. Det enda sätt att förekomma detta, är att varan betalas och priset hålles så högt, att insamlingen lönar sig. Jag tror i alla fall alt priset icke skall bomma att stiga till den höjd, alt icke en jordbrukare ganska väl står ut med att betala det och ändå hafva en betydlig vinst derpå, utan att derföre denna vinst tages på insamlarens bekostnad, hvilken icke ens nu får den betalning han borde hafva. Om PresteSt. har fattat ett beslut i öfverensstämmelse med Utsk:s förslag, så beklagar jag detta. Det var åtminstone icke något barmhertighetsverk, som PresteSt. då gjorde. Hrvon Hohenhausen: Jag nämnde nyss, att derest icke, med mycken tillförsigt vore att förutse det efterfrågan om ben i England snart skulle komma att stiga, så skulle jag vara alldeles af den tanka att utförsel af ben, innan de äro krossade skulle, på sått Frih. Palmstjerna föreslagit och K. M. i sin nåd. propos. hemställt, beläggas med endast 1 sk. & r:st. utförseltull; men då Den S Juni f. m. 269 förutseende är en pligt, som lagstiftaren icke får åsidosätta och jag hyser den öfvertygelsen, att det förhållande skall komma att inträffa, på sätt jag redan vid giltiga skäl sökt styrka, att priset på ben i England skall komma att stiga; då anser jag lämpligt att tullen så väl för krossade som maina ben, som för ben i allmänhet, sättes till 3 sk.
"Att dä utdelningen per Actie, efter det alla nödige ''större och mindre reparationer blifvit för äret bestridde, -'uppgätt till 6 procent, och den i Artikelns sista moment "upptagne reparations-cassan af 10,000 R:dr och förräds-'ca stan af 20,000. N:dr successivt blifwit samlade, och ma"terialicr till en omgäng Slussportar och Windbryggor utj Bo Be tänka nden, N:o 2Z. XVII "Bolagets förrädcr förefinnas. Staten borde af öfwerskot"tet ä inkoiiisien med Bolaget dela hälften, intill dess "6,000,000 R:dr Capital, likwäl utan ränta, blifwit äter'guldne;" hwilket ock, efter Herr Domprostens öfvertygelse, more desto obestridligare det högsta Staten kunde äffa, som det allmänna, äfven oberäknad! den directa eller den indirecta Ilationalwinstcil af företaget, pä sadant sätt, lika fort, om icke förr, skulle blifwa contant godtgjord för sina kemnade förstottcr, än Bolaget för sina utan minsta eget förwällande ädragne förluster; och att, hwad dernäst angick wärdén och administrationen af Werke! till allmän nytta.
Palmstjerna deruti, att detta ord ej måtte insättas, samt att den redaction, som han föreslog, mätte gillas, hvilken, om jag rätt minnes, lydde så här: ”Bankens capitalöfverskott eller grundfond skall till ett belopp af 5 millioner r:dr bestå af sådana obligationer, löpande med minst 4 proc. ränta, hvilka Bancofullm. anse lemna full säkerhet.” Man säger väl att en dylik frihet, lemnad åt Fullmäktige, skulle föranleda stora tvister dem emellan, hvilka papper som borde väljas eller förkastas. Men så länge Ständerne lemna Fullmäktige någon frihet, blott den att köpa hvilka inhemska papper som helst, sä är möjligheten att tvista redan öppen, och den kommer visserligen icke att blifva obegagnad; ty en tycker om Skånska hypotheksföreningens, och en annan om andra bolags utelöpande papper. Man har sagt, alt köp af främmande papper skulle tynga på handelsvågen. Ja väl, likasom hvarje inköp af vexlar tynger derpå, ty ett inköp af främmande statspapper är ingenting annat än elt köp af vexlar eller silfver. Skillnaden är blott den, att man får ränta på de främmande statspapperen, men ingen på silfrel. Jag anhåller om bifall till Frih. Palmstjernas förslag. Hr von Hohenhausen: Jag afstod sednast ifrån fortsättning af discussionen, af orsak att ibland de skäl, som Hr Rosenblad anförde med ljudelig röst, var ett, emot hvilket jag icke hade någon bevisning att motställa, nemi. att 3:ne Stånd redan fattat beslut öfver 1 §, och att det således vore ett R. St:s beslut. Som Hr Rosenblad är en högst trovärdig person, så trodde jag, att han hade rätt, och ville derföre icke med discussion längre uppehålla R. o. Ad., när saken en gång vore afgjord. Efter hvad jag hört, Deli 10 April. 231 liar BorgareSt, likväl uppskjutit detta betänk, och företager frågan om privatbankslagen. Måhända har detta Stånd afgjort några punkter deruti, och således naturligtvis den första, efter hvad Ur Rosenblad med så mycken säkerhet låtit oss veta.
Da nu likwäl öfrige Nespcctiwe Medlemmar af BorgareStandet inom Utstottet redan bifallit Betänkandet, kan jag icke annat, än med billig aktning för, och förundran öfwer deras öfwerlygelfe, förbehålla mig den ratt öppen, att inom mitt Stånds Plenum, widare fä yrka den rättelse och ändring, som pä kaliaS - ,478 Den 9 Julik. kallas af min pligt som Ombud, af sakens natur vch af min stiljaktiga öfwertygelse em det ratta, eller oratta i denna för Skäderne.föresiagne nya beskattning. Häruti instämde Herr Borgmästaren Hellman; Och ikulle detta anförande till Nesvectiye Standen åtfölja Utstoktcts Betänkande angående Saitbetter-tillwerkningen i Riket. Ut supra. '""Lx krotocollc», /elsx. Utdrag af prstocsllet, hällit krös Häglof!. Ridderfkapet och Adeln wid Urtima Riksdagen i Orebro den 9 Iulii »812. D. ^)ppn che§ Herrar Electorers Lista till wal af Ledamöter i Expeditions-Utstottct efter Herr af Melin Fulim. Hcrr von Schantz, Gustaf, Expeditions-Secreterare och Herr Lagerhjelm. Pehr, Notarie; och befunnos dertill wara utsedde N-o 66 Herr Liljehöök al GälaredFullm. Herr Lagerheim, Olof Johan. Kammarjunkare. N:o raz Herr Rothlieb, Carl Fredric, Protocolls-Secmerare. Ut supra. Lx krotocczllc», 8ilverstolpe. Utdrag af protocollet, hället hos ^Sglofl.