Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Naturligtvis skulle hon få allt hvad hon pekade på, – det få unga fruar alltid. Och må tro hon skulle snart lära sig att sätta näsan i vädret – det göra de så lätt – kanske skulle hon till och med komma åkande efter spann! Fru Berg kastade en vredgad sidoblick på Selma. Hur kunde folk se någonting vackert på den tösen! Hon var ju ful som stryk. Och till och med hennes egen Richard hade han inte varit så intresserad af henne! Visst skulle de kallas gräla med hvarandra, men sanningen var ändå att han hvarken hörde eller såg någon annan än henne. Modersstoltheten kände sig ordentligt sårad af hans brist på smak. Han hade talat om hennes friskhet. Jo pytt! I dag såg hon minsann så blek och rödögd ut, som om hon suttit öfver i tio nätter; jo, jo, låt henne bara vara med några år, så skall nog friskheten fara sin kos. Och hvilka stora händer! – Hvad var det Berg pratat om i går? Man kunde ju alldeles må illa. Och sådana skulle få gå och gifta sig som inte ens kunde laga en ordentlig steksås. Men hon ville ej blanda sig i hela den affären. Berg skulle få göra som han ville, men man skulle få se att han stälde dem ihop till slut. »Du ser riktigt eländig ut i dag», sade kyrkoherden till sin brorsdotter, »du får taga dig en liten middagslur.» »Nej, jag går hellre ut och går», svarade Selma, »jag känner mig död som en Oktoberfluga, det är alltihop. Man får ruska upp sig.» »Ja gör hur du kan, bara du inte går och hänger näsan så der. Det duger inte.» »Åh, det varar aldrig länge», svarade hon med en ansats till sin vanliga raskhet, »jag bara spottar i näfvarne och tar bättre fast.» »Men Selma då!» utbröt fastern förebrående. Hon var glad att få någon anledning. »Var lugn, faster, i dag kan jag det inte, men kanske i morgon», svarade Selma skrattande och såg upp med sina ljusgrå ögon, som voro matta i färgen af gråt, men ännu hade skälmen qvar. Farbrodren nickade uppmuntrande åt henne, till fruns stora förargelse. Så snart de gamla gått till sin middagslur, gick Selma ut.
Directionen väljer derefter sin Ordförande. d) Directionen eger att på viss tid af minst 3 och högst 5 år antaga Skoi-läraren, som bör vara vid något Seminarium för Folk-lärare utexaminerad, samt att, efter 6 månaders uppsägelse, entlediga honom, derest han icke längre motsvarar Directionens förtroende. e) En allmän Instruction bör för Pdkets alla Folk-skolor utfärdas, på det likformighet må vinnas i undervisningen. f) De allmänna medel, som erfordras, reqvireras af Landshöfdingen, hvilken eger att tillställa Directionen inom Länet deras andelar, för hvilka, liksom andra allmänna medel, bör redovisas. g') Utom Öfver-skolan böra, i synnerhet inom de mera glest bebodda delarne af Riket, ambulatoriska Skolor inrättas. fi) Dessa Skolor och Lärarne dervid böra stå under Lancaster-lärarens tillsyn; och Staissamt Allm, B c sv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N'.o 5. 5 f) Föräldra-undervisningen ingalunda förbises, när föräldrarne ega vilja och förmåga att sina barn sjelfva undervisa. af Nils Jeppsson från Malmöhus Län, som hemställt, alt den i Skåne och Blekinge utgående helgon-skylden måtte, så snart nuvarande klockare-tjenster blifva lediga, användas till aflöning för Folk-skole-Iärarne. af J.O. Widegren från Östergöthland, som yttrat, att Folk-skolornes välgörande inflytande på det uppväxande slägtets förädling vore obestridligt, men att ändamålet skulle förfelas, derest dessa Läro-anstalter icke ordnades så, att utsväfvande och utfattiga föräldrars barn kunde blifva hållne till arbeten, som icke allenast vore för deras kropps utveckling gagneliga, utan också beredde dem tillfälle att inhemta vana vid och skicklighet för deras tillkommande yrken; i öfverensstämmelse med hvilken åsigt motionären uttalat den öfvertygelse, att med Folk-skolan i hvarje socken en ai bets-inrättning, i den af honom antydda syftning, måtte förenas ; af Häkan Ericsson från Christianstads Län, som hemställt: att hvarje församling eller pastorat bör bygga och underhålla Skolhus; att inga öfverdrifna ansia? för Skol-lärare-seminarier böra komma O O i fi aga ,■ att de anslag hufvudsakligen må beviljas, hvarigenom utvägar öppnas för bidrag till anständig och tillräcklig lön åt Skol-lärarne inom sådane församlingar, som sjelfva ej magta att aflöna dem; att Pastor och Skol-Directionen må ega att uppföra a;ne sökande å förslag lill Skol-sysslan, men Directionen, utan Pastor, den 3:dje, och Sockne-slämmo-pluralitet derefter afgöra, hvilkendera till Skol-Iärare antagas bör ;
Herr Grefven, och LandtMarskalken föreslog» stt Herr von Schulzenheim# Memorial måtte remitteras till Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottct, dit Friherre Wringels Anföran - 20g Den g Fehruarii. de i samma ämne redan blifvit af Ridderskapet oell Adeln förvisat. Bifölls. Företogs till pröfning Bevillni»gS‘Utskottets den 23 sistledne Januarii aflätne samt den 27 i samma månad eftermiddagen på Bordet lagde Memorial, angående de allmanna Grunderne för den blifvande Bevillningens fördelning. Grefve von Schwerin , Fredric Bogislaus: Jag får för Ridderskapet och Adeln yttra hvad jag redan innom Beviilnings-Utskottet yttradt den tid, jag hade den äran att vara dess Medlem, att nemligen grunderna för den blifvande Bevillningen synes mig icke böra definitivt bestämmas, förr än Riksens Ständer afgjordt frågan om Medlen till Myntväsendets upprätthållande. Den får ofeibatt stor inflytelse pä Nationens förmåga att utgöra Bevillningen och icke mindre på Bevillningsbördans rätta och jemna fördelning.
De uppläste pleniprotm blefvo uppå härefter framställd propos. af R. o. Ad, godkände. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att Hr af Harmens, Henr. Otto, Frih. Schwerin, Gust. Alexis, och Hr Bergenstråhle, Knut, återlemnat sina riksdagsmanna-polletler, samt jemväl Hr Bergenstråhle, Claes, anmält sig vara hindrad att längre vara ledamot af Bevilln.- och Ridd.Utskm; i anledn. hvaraf Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Electorer att sammanträda till val af en ledamot i StatsUtsk. efter Hr af Harmens, en ledamot i Bevilln.Utsk. efter Hr Bergenstråhle, Claes, samt 3 ledamöter i Ridd.Utsk. efter Frih. von Schwerin, och Hrr:ne Bergenstråhle, Claes och Knut. Företogs val af Bänkman inom ll:te Bänkm:s-afd:n efter N:o 302. Hr Hjulhammar, fullm. Hr Hägerflycht, Nils Henrik, och inom 19:de Bänkm:s-afd:n efter N:o 1749, B, Hr von Ehrenheim, Reinhold Fredrik; och befunnos vid valförrättningens slut dertill hafva blifvit utsedde: inom 11:te Bänkm:s-afd:n: N:o 279. Hr Gjös, fullm. Gr. Gyldenstolpe, Ulrik; inom 19:de B'dnkm:s-afd:n: N:o 1726. Hr Marks von Wurtenberg, Gotthard Wilhelm. Fö - Den 22 Maj. 81 Föredrogs ånyo SlatsUtsk. d. 17 och 20 dennes på bordet lagda utlät. N:o 166, i anledn. aferhållne återremisser å betänk. N:o 41, i fråga ora ytterligare anslag till uppförande af cellfängelser.
Ytterligare Utlåtande lagdt till Handlingarne af Bondeståndet, s. 1136. af Presteståndet, s« n43. bif. af Borgareståndet, s. 1148. Brödbakning, rörande den till hjelp för Hufvudstadens nödlidande vid Kronobageriet verkstälde; Stats. Utskottets Betänkande bif. af Presteståndet, s. 345. lades till Handlingarne af Borgareståndet, s.“357* d:o af Adeln, s. 363. Bränvinspännors, om mätning och stämpling, af BevillningsUtskottets betänkande bif, af Adeln, lil. s. 231. om afgiften för de vid Fabriker nyttjade. Be villningsUtskottets betänkande, bif. af Adeln, lil. s. 4i4. af Presteståndet, lil, s. 43o. af Bonde. Ståndet, lil, s. 443, *3 StafsUtskottets Memorial om verkstäld Votering öfver ämnet. Amnadt till BevillningsUtskottet af Bondeståndet, III. s. 459* af Adeln, s. 467. Bureau, öm inrättandet af en Statistik, StatsUtskot. tets Betänkande bif af Bondeståndet, lil. s. 133. återrem. af Adeln, lil. s. 96. Ytterligare Utlåtande förkast, af Adeln, lil. s. 390. lagt till Handlingarne af Presteståndet, lil, s. 402. af Borgareståndet, lil.
Adeln ärfteligen tilldelade och genom trohet och uppoffring förtjenade om allt detta, i stället att upphöja oss, förnedrat oss ända derhän, att vi med den stora hopen (le vulgaire) skulle träda i den närmaste gemenskap, som mellan menniskor finnes, nemligen broderskap.”– Man finner ej, att Konungen lagt sig i saken. Den hänsköts till Presterna, som ändteligen låto säga Adeln, att tredje ståndet ej haft för afsigt att förolämpa, och bådo att bli lemnade i ro, för att sköta Riksdagsangelägenheterna. Då sade Hr. Clermont d’Antraiges: ”om tredje ståndet ej ger tillfredsställande upprättelse, så skola vi låta de Deputerade, som så yttrat sig, pryglas af våra lakejer.” – Den 4 Febr. 1615 blef Jaques Chenailly, Deputerad af tredje ståndet, vid utgåendet från Riksförsamlingen, så slagen med en käpp af Henri Bonneval, att käppen sprang sönder. – Man vet ej, om det skedde af förenämnde orsak eller af någon annan. Vid början af församlingen höll tredje ståndets Talare sin oration på knä. Tredje ståndets Deputerade yttra den största beundran för Adelns blomstrande tal. En af dem Hr. Murat utlåter sig ganska alfvarsamt. ”Den stora mängden af de utsöktaste blomster i dessa tal hafver likasom låtit oss förlora ämnet och förståndet af de propositioner, som derigenom blifvit gjorda. Riksförsamling qualificerade presterna tredje ståndets påstående, att Konungen hade sina rättigheter endast af Gud (således ej af kyrkan och Adeln) såsom gudlöst och djefvulskt, (v. Raumer. Briefe aus Paris zur Erläuterung der Geschichte des 16 und 17 Jahrhunderts 1. 404. Ur Riksdagsakterna). Jesuiterna fordom folksuveränitetens försvarare. Jesuiterna i 16:de seklet drogo ej i betänkande, att härleda konungamakten från folket. Med sin lära om påfveliga allmakten sammansmälte de theorien om folksuveräniteten. – Bellarminus söker utförligt att bevisa den.
Alltså, ingen oförståndig vurm för det antika, men däremot aktning för å l d e r d o m e n! Ä r det ej en åsikt, s o m kan gillas? frågar Gabrielle. * ' Kågra ord om privata firef. e små skälmarna hänger man, de stora låter man gå — säger ordspråket. Detta kan äfven tillämpas på människornas brister o c h fel. Man häcklar de små, hvardagliga, mera oförargliga felen, då de stora däremot ofta behandlas med mera öfverseendc o c h tolerans. Bland de stora felen, o c h ett, som kvinnan så ofta gör sig skyldig till, är det, att behandla privata bref m e d ganska m y c k e n tanko c h taktlöshet. H u r ofta får man icke se privata bref lämnas framme, livar s o m hälst. Ä n blifva de liggande i en b o k som bokmärke, än kastas de helt vårdslöst i sykorgen eller stoppas i fickan, då de lätt kunna blifva uppdragna m e d näsduken o c h falla i obehöriga händer. Detta sätt att behandla privata bref är dock mera beroende af slarf än af karaktärens opålitlighet. J a g hörde en gång en ung flicka yttra: » J a g skrifver aldrig förtroenden till fruar, emedan de vanligtvis visa alla bref för sina m ä n. » — O c h hon har rätt. Men denna indiskretion härleder sig mer af bristande reflexionsförmåga än af brist på hederskänsla. D e t är jämförelsevis IDUN 1898 få kvinnor, som förstå att skilja på sina egna hemligheter och andras, då det gäller att meddela sig med sin make. Det är visserligen sannt, att man och hustru äro ett, och lyckligt då de äga ett, som man säger, oinskränkt förtroende för hvarandra, men detta gäller dock endast hvad som angår dem själfva. Kör det däremot andras hemligheter och förtroenden, höra äkta makar inbördes iakttaga den tystlåtenhet, som finkänslighet och takt bjuda. Hvad man anförtror hustrun, är ej sagdt, att man vill mannen skall veta, och tvärtom. Det kan aldrig blifva annat än ett förräderi att yppa ett förtroende för hvem det än vara månde.
Vid pröfningen af denna fråga hafva Utskotten inhemtat, att den samma äfven vid sistförllutne Riksmöte utgjort ett föremål för Lag samt Allmänna Besvärs och oekonomi Utskottens gemensamma handläggning, och som Utskotten efter inhemlad kännedom om då afgifne förslag i anledning hvaraf någon åtgärd sedermera icke följt, funnit det samma, med undantag af hvad angående Ordförandens tillsättande blifvit deruti ylrat, öfverensstämmer med Utskottens tanka anse Utskotten sig nu böra, med åberopande deraf, till - jlfq LagUtskottcti Bstänkanden. styrka Riksens Högloft, Ständer att alla tvister som i afseende pä enskiften kunna uppstå, hädanefter må upptagas och afgö» ras af särskilde inrättade ägodelnings Räta ter* hvilka på det sätt horde organiseras, att uti hvarje lämpligt district, genom val uppfördes på förslag till ordförande, tren-. ne skickliga och Lagfärne personer, af hvilka en, efter skeende underdånig an-, målan, af Kongl. Maj ;ts i Nåder dertill förordnas, hvilken sedermera, med tillkal* lade och valde Ledamöter i Rätten af i Landt-husållningen kunnige män utafhvad Medborgare klass sorn heldst, skulle, under åtnjutande af dagtractamente samt skjuts till och ifrån förrättnings stället, företaga och, antingen efter förrättad syn på stället eller Utan en sådan ^ om den samma funnes icke kunna erfordras, behandla oell afdöma berörde frågor, hvilka derefter i vanlig ordning och inom den tid, somför hvarje ort är lämpelig, komma att af deli missnöjde , genom underdåniga besvär hos Kongl, Majit fullföljas; men att i öfrigt fastställelse!! af de Chartor, hvilka öfver förenämnde Landtmätare förrättningar upprättas j må, antingen något klander emot förrättningen ej uppstår, eller i händelse af uppkommen tvist sedan densamma blifvit genom slutelig
SvcmMi .iowoiV. aY»• t\i vAm\V*\ »W'n\\yvto^ s\v ', ‘»m. n\»\nv/ • sv. v-, it Av.u>Vl '»vuv.v. .v,', j^Vsmvhvvmu »n -vsl* >' ;d v.Vy»ViU \>i .\m\iwi fJtrrättclfe nm bivab i Siiiet fcefé <&Uyvelfe ftij tUtörm)it ftöan ftfta kifsta#; ©ifmcn ©to<fl)olm8 ©fett ä 9tif§ 4je år, fjmilfa feban Duifetd ©tänberd febnafte fantmanträbe förflutit, t>afwa ma* rit utntärfte af bet inre lugn od) ben i)ttre freb, font äro ounbgängliga milfor för Sktioneité trefnab ocb ben fratnåtgåenbe utmecflingen af befi frafter. 2Bäl I)ar, imber bet närntaft förbigångna tibffiftet, ^örftmen ålagt ©mettffa folfet f)årba pröfnittgar: bet f)ar marit l)emföft af en fyärjanbe farfot od) förunnabt enbaft en fttapp fförb, men bejia bett 2llömägtigeö fficfelfer Rafina tttcb tålig unbergifmenljet od) orubbab jtttnedftyrfa blifmit entottagne, ocfy ©menffa folfet fjär albrig förlorat betta förtroenbe till jin Sottung od) betta förlitattbe på ftfl fjelf, font utgöra grunbmalarne för befi fielfftänbigljet od) befi tycfa. $onuttgaf)ufet od) Stationen fjafma libit ett fmår, en bjttpf uppfattab 4 <§. od) bittert begråten, förluft.
Då det lärer ankomma på nuvarande Riksens Ständers beslut, huruvida BancoDisconten intill nästa Riksmöte, vidare bör genom utlåningar underlätta penningerörelse och dermed förenad liflighet i alla nåringsdelar, tillstyrker jag för min del, ett sådant stadgande, med den förändring likväl, att inbetalning al capitalet, bör utsträckas till 5 år, i stället för 2 och ett halft, hvilket nu gällande vilkor synes nog strängt och icke påtagligt nödvändigt, för att alltid hafj ya medel inne, till utlåningar på annat håll. Remiss häraf till Statsoch Banco-Utskotten begäres ödmjukeligen. Herr Treffenberg, C. G,: Den uppbörd och det redogörelsesått som hittills varit gällande för Postverket, anser jag icke äga den säkerhet som man bör söka att vinna för allmänna medel. Om ock icke försnillning skedt, blir det alltid ett fel att ej förekomma en sådan då omständigheter göra den möjlig. Incasseringen och redogörelsen vid och från PostContoiren borde efter ulin tanka försvinna, 232 Den 3 Marti i. då jag deremot föreslår någon sort» ståmpladt papper af olika valeur som kunde emot contant j likhet med Chartae Sigillatae på annat håll få köpas för att begagnas till omslag å Bref, hvilka åter dermed försedde å PostContoiren utan vidare omständigheter skulle emottaga» och upptecknade å PostCharta fortsåndas. Förslaget en detaille för denna ändring år nog vidlyftigt att hår communicera, men anhåller jag ödmjukast att det får åtfölja motionen till Statsoch BevillningsUtskotten. Det år icke i öfvertygelse om, att mitt project år ofelbart som jag vågar framsvälla det, tvärtom tror jag det kunna i alla dess delar vinna fullkomligare ändringar, men hufvudsaken deremot att förskaffa Staten ett redigare och säkrare redogörelsesått för denna del af dess inkomster tyckes mig ej vara utan allt anspråk på en nogare undersökning. Project till ändringar i och får Post-Verhet.
Transport ... 6,034,»oo< Kongl. Maj.-ts Nådiga Propos. No 2. 85 Transport med 7 t:r under penningelnn inbegripen spannmål å 6 R:dr oell 3363 t:r 31 kappar spannmål in natura. Kongl. Maj:t föreslår, att anslaget på denna Hufvud-Titel vid Stats-regleringen bestämmes till . Tillökningen härrör: 1:0. Af de förut å Academieoch Scbo]ae-staten, under titel af Anordning utom Stat utgifna e09; i; 2:0 Af anslag i och för Religionsoch Barna - undervisning i de nya Gapell-församlingarna utiVennlands Finnmarker, enligt Kongl. Brefvet 6,094,100: • 407:400: Tianspoi t 609; i; 9 6,5oi,5oo: \ 86 Kongl..Maj:ts Nådiga Propos. N.o 2. Transport 60g: i: g. 6,5ox,5oo: af dea 24 Februarii 1826, För en Capell-Predikant 333: 16: — 2:ne Klockare medskyldighetatt tillika bestrida Scholmästaretjenst, 5oR:dr hvar dei a . • . _ 100: Arfvode för Klockarae i Östmark och Hvitsund för Scholmästarebefattningens bestridande, 25 R:dr hvardera 5o; Tillsammans 483:16: — 3:o
E. öfver återremiss å Betankandena N:o 67 och 6g, om yrkad ändrirg i 23 §. och upphäfvande af 25 §. af Inteckningskörordningen 5 Och, emedan Utskottets förra Betänkanden i dessa ämnen blifvit af BorgareStåndet bifallne, lades de förnyade Utlåtandena tili hand* Jingarne. S. D. Bifölls EkonomiUtskotfets hemställan, i Memorialet N;o 190,0m ytterligare ett ordinarie Cancellistarfvorle derstädes. S. D. Återremitterades LagUtskottets Betänkande N:o igö, i anledning af sä väl BancoUtskottets Memorial, rörande bevis om ledighet från förmynderskap eller förvaltning af andra förmånsrätt egande medel, som ock tvänne Motioner, om Förmyndarekammares inrättande och om en förändrad HypotheksLag, m. m. S. D. EkonomiUtskottets Utlåtande Nio 188, i anledning af anmärkningar vid Betänkandet N;o 136, rörande jemnkning af Extra Roteringen i Riket, föredrogs å nyo och bifölls. 10Ö4 IVot. Utdr. d. 7 October i$2$. Vrån Hederi>. BondeStåndet. S. D, Vid förnyad föredragning till justering af ExpeditionsUtskottets Förslag tili 5te §. i RiksdagsBeslutet, fann BondeStåndet förgodt återremittera berörde förslag, med instämmande uti Wäiiofl. BorgareStådets, enligt ankommet ProtocollsUtdrag den 4 dennes, gjorde anmärkning, att deruti bör tilläggas den af Riksens Ständer, genom underdånig skrifvelse hos Kongl. Majit gjorde anhållan: ”att då Norriges Storthing icke lärer undandraga sig, att uti det i berörde §. omnämnde anslag deltaga, den summa, hvilken Konungariket Norrige kan i detta hänseende komma att bevilja, må genom, Kongl. Maj:ts Nådiga försorg, till svenska Statsverket öfverlemna®.
Jag har grundat detta yttrande på det factum, att det ofta högt uttalade missnöjet med den rådgifvande personalen hitintills icke lyckats göra sig gällande, men varit utan påföljd. Detta måtte bevisa, att den moraliska känslan hos dessa rådgifvare icke varit så stark, som jag åtminstone tror den hafva bort vara. Ansvarighet finnes nu endast för rådslagen. Jag vill, att den skall finnas åtminstone hos någon, äfven för handling. Är denna stridande mot grundlag eller allmän lag, då ansvaras visserligen enligt 106 § Reg.F.; men 107 §, som är lika vigtig, stadgar icke något ansvar för den rådgifvare, som, ehuru han afstyrkt ett Konungens beslut, stridande mot Rikets sannskyldiga nytta, likväl genom sin contrasignation möjliggjort dess verkställighet. Mitt förslag åsyftar således endast att utvidga den ansvarighet, sorn finnes inför opinionen. Det åsyftar, att folket icke skall blifva tvunget att genom revolutioner befria sig från oansvariga Konungar, som det fordom gjort. Då man här föreslagit oss en departementalstyrelse, har man trott sig äfven öka den moraliska ansvarigheten hos rådgifvarne. Man kan deruti hafva rätt; men skall allt bero af monarkens vilia, så lärer det varg svårt för departementscheferna att ikläda sig detta ökade ansvar. Skola de vara förhindrade att vägra sin åtgärd till ett beslut, som strider mot Rikets väl, så är det mindre sannolikt, att en mera duglig och sjelfständig rådgifvarepersonal kommer att finnas inom den nya Styrelsen, än den, som någon gång tillförne funnits. Den afsatte Gustaf Adolph hade äfven oansvariga rådgifvare; men hvart ledde detta? Yi veta det alla. Just genom att vilja skydda ministrarna från ansvar blottställer man Konungarna och framkallar derigenom de fasor, hvilka åtfölja revolutionerna. Det har blifvit sagdt, att den juridiska ansvarigheten aldrig tillämpades; men blott den omständigheten, att ansvarigheten är stadgad i lag, innefattar redan en garanti och en större control], än man föreställer sig. Man är ofta mera angelägen att äga en rätt än att begagna den.
— Då från denna fonds totala belopp, 700,000 R:dr, afdrages derå anvisade medel till Götheborgs Låne-Contoir 2^5,000 R:dr och till Låne-Contoiret i Malmö 25,coo R:dr, samt till förstärkning af fonden för lån på namn och reverser med omsättningsrätt 200,000 R:dr, uppstår alltså en behållning af 15,c>44: I2- — å den för belåning af actier och publika papper härstädes tillgänglige fond . 200,000: Utestående lån: a) Mot borgen med omsättningsrätt ;»*».. 5,879,225: 46- — I denna summa inbegripes hvarken Verkets inom linien förda £och förut af års-inkomsterne, såsom förluster godtgjorda) capitalfordringar, ej eller upplupna räntor å förfallna lån, hvilka räntor icke upptagas bland Verkets tillgångar förrän de inflyta, men till controll vid redovisningen serskildt bokföras. På publika papper r « , » i84.oo5: 36. — Banco-Utskottets Betänkande j N. o 203. 3 Inkomst : a) Innehållne räntor af utlåning emot borgen, med omsättningsrätt , 2^,oSi: 4a. — Z1} Dito Dito af utlåning på publika papper 7,732: A2. — c) Contant ingångne räntor för lån af båda slagen, deraf liqvid ej skett inom behörig tid 56,798: 42> 6. cT) Influtne andelar af förut afförde osäkra fordringar 2,946: 8. 1. Förvaltnings-kostnacler: S:r 311,559: 38. 7. Aflöningar Discretioner och arfvoden Ljuspenningar Skrifmaterialier Dockers liniering och bindning Tryckning af Reversal, in. m. Porto » Lagsökningskostnad
R:dr, hvartill för alla 6 lönerna skulle erfordras en anslagstil lök ni ng af 2,400 R:dr R:mt.» »Lika med Förvaltningen anser äfven jag, vid de af sökanderna anförda förhållanden, billigheten kräfva, att ytterligare någon löneförbättring kommer dem lill godo, men håller tillika före, att, då redan före förra Riksdagens allmänna lönereglering någon skiljaktighet förefanns emellan sökandernes och deras förut uppgifna vederlikars löneviikor, lönetillökningen för sökanderne alltså, med jemväl fästadt afseende på ojemnheten af den siffra, hvartill, enligt Förvaltningens förslag, deras löner skulle förhöjas, lämpligen kunde inskränkas något under de af Förvaltningen uppgifna belopp, eller till 300 R:dr för hvardera, så att sammanlagda tillökningen för de 6 ifrågavarande tjenstemännen komme att utgöra 1,800 R:dr för år, och hvarderas lön blefve bestämd till 1,800 R.dr R:mt; och tillstyrker jag derföre i underdånighet, att nådig framställning härom må till Rikets snart sammanträdande Ständer a (låtas.» »1 händelse Eders Kongl. Maj:t härtill i nåder lemnar bifall, borde utöfver de R:dr 98,350: — som, på sätt förut uppgifvet är, erfordras till aflönande af ordinarie civilpersonal vid Flottans stationer, å staten uppföras nu föreslagna lönet illök ning för stationernas Revisorer och Regementsskrifvare med » 1,800: — samt ytterligare sammanräknade beloppet af de på indragnings stat ännu qvarstående tjenstemäns aflöning med ... » 5,877: 50, uti hvilket sistnämnda belopp finnas inbegripna de begge summor å tillhopa 2,450