Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
— Firmenich, Neugriechische Volksgesänge. s. 76. — Revue d. deux Mondes 1842. I. s. 183. Schacks ”Geschichte d. Dramatischen Literatur u. Kunst in Spanien” innehåller s. 377—388 en redogörelse för de spanska dansarna; från medeltiden äro Gibadina, Alemanda, Turdion, Pavana, Piedegibao m. fl.; från 16:de århundradet Zarabanda, Chacona, Escarraman, Gorona, Zapateado, Polvillo m. fl. Arvidsson, Svenska Fornsånger, B. 3. s. VI, upptager som spanska dansar blott Seguidillas och Tiranas y Polos; af dessa skall Seguidilla enligt spanska skriftställare först i början af förra århundradet vara uppfunnen i Mancha; Tirana samt Polo äro tvenne dansar, hvilka jemte Fandango och Bolero äro blotta modifikationer af Seguidilla. Talvj: Charakteristik der Volkslieder germanischer Nationen. s. 355. Mone, Uebersicht d. Niederländischen Volksliteratur Älterer Zeit. s. 219. Arvidsson, s. o. III. i upplysningarne till de särskilta lekarna. För samlandet och utgifvandet af våra folklekar stå vi förnämligast i skuld till A. F. Arvidsson, som i tredje delen af sina ”Svenska Fornsånger” (Stockholm 1842) upptagit nära 200 dansar och lekar. Smärre samlingar finnas uti Rich. Dybecks Runa, häftena 2 o. 4 (Stockh. 1842—43), i Nicolovii ”Folklifvet i Skytts härad” (Lund 1847), och i N. Liljas ”Violen,” Kalender (Lund 1841). Sturlunga sagan Ϸ 1. c. 13. Sturl. saga 10 Ϸ c. 25. Sturl. saga 7 Ϸ c. 39.
Den 7 A pr fl. got allmänt ändamål och sådant vid laga undersökning befinnes erforderligt, tages den enligt gällande expropriationslag, och med den ersättningsförhöjning deri stadgas, ovägerligen i anspråk för Statens räkning eller för det allmännas behof, som kräfver dess inlösen efter lagstadgade grunder. Något undantag härvid gäller icke för fideicoromissegendomar, hvarken enligt lag eller tillämpningspraxis. Måste sådan fastighet, för allmänt behof, af Staten inköpas, så kan möjligen fråga upstå om skyldighet för Staten att anskaffa ett i värde med 5 0 procrs tillökning svarande annat lins eller jord, hvaruppå fideieommissnaturen öfverflytta», enär den naturligtvis i förstnämnde fall måste uphäfvas för den afträdd* fastigheten, eller den del deraf, hvarå expropriationslagen i sådana fall egt göras gällande. Till sådant utbyte finner Staten mångå utvägar. Jag hoppas och förmodar derföre, att det Höglofl. StatsUtskd, dit Hr Liljenstolpe* anförande, såsom jag vill förmoda, nu kommer att blifva remitteradt, ej måtte fästa något afseende vid den af honom, af förbiseende om expropriationslagens fulla tillämplighet, ifrågasatta anmärkning emot det i alla afseenden väl grundade förslaget om Hebbeska husets apterande till RiksArkiv. Det Höglofl. Utskrt täcktes fastmera fästa en välförtjent och benägen upmärksamhet åt alla de fördelar, detta hus genom sitt läge erbjuder för det ifrågasatta ändamålet, och hvilka ej i samma grad förefinna* vid något af de öfriga ifrågakomne lokalerne. Gr. Lagerbjelke, Gustaf: Som Hr Liljenstolpe, efter hvad jag tyckte mig höra, sjelf påstod sig icke varit närvarande vid remissen af den K. Proposm, så anser jag honom, enligt 20 § R. O., vara förhindrad att tala öfver det beslut, R. o. Ad. i detta hänseende förut fattat, hvarföre jag anhåller, att denna hans diktamen måtte läggas till bandlingarne. Frih. Cederström: Enligt mitt förmenande torde det helt och hållet bero på Ståndets medgifvande, huruvida det nu afgifna yttrandet får remitteras eller ej.
Föredrogs och lades till handlingarne Kongl. Maj:ts denna dag ankomna Nådiga svar uppå Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående Riksdagens förlängning. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Stats-Utskottets nedannämnde den 18 och 25 sisth Februari på bordet lagda utlåtanden: N:o 30, angående utvändig reparation och dekorering af Riksgälds-kontorets hus, samt uppförande af ett jernstaket vid den nya strandgatan nedanför samma hus; och N:o 32, angående låneunderstöds beviljande för verkställande af tomtreglering inom den år 1849 nedbrunna del af Lidköping eller den s. k. gamla staden. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-Utskottets den 18 och 25 sisth Februari ~s i„„a^ ..tiSfnnäo N-r, ‘?1 i nnlpftninn af väckta motioner, om anslaa till beredan - 142 Prot.-Utdrag den 1 Mars 1854. de af tillfälle för Officerare af Arméen, att ingå i utländsk krigstjenst, beslöt Ridderskapet och Adeln att med ogillande af de motiver, Utskottet anfört, låta vid förevarande utlåtande bero. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Lag-Utskottets deri 22 och 25 sisth Februari på bordet lagda betänkande N:o 11, i anledning af väckta motioner, angående bestämmelse af viss tid emellan lysning och vigsel. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets nedannämnde den 22 och 25 sisth Februari på bordet lagda Utlåtande och Betänkanden:
Län, som äro privilegierade och skattlagde endast med beräkning på köperätt till sågblockar och hvilka Verk, utan knapt ett tunneland tillhörande timmerskog, likväl af ålder ansetts äga betydligt grundvärde1, genom den säkra tillgången på köpe-sågblockar, utan äfven erinrat om den vidsträckta handsågningsrörelse, allmogen på vissa ställen sjelfve idka, samt på Westergylns* och Dahlslandets behof af timmer till nödigt byggnadsvirke och förmodeligen har Utskottet ansett sig hafva förekommit en för vidsträckt export derigenom , att de föreslagit 5o procent Tull på sågblockar och i o procent på hustimmersvärde; men häruti ligger ett stort misstag, som jäg är i tillfälle ådagalägga och utbeder mig få närmare utveckla. Sveriges trädvaror, åtminstone de som skeppas från Götheborg, afsättas bäst på England. Regeringen derstädes, som vill skydda importen från sina Colonier i Norra America och anser de bättre trädvarorne från Norra Europas länder såsom öfverflödsvahror, har alltid belagt Plank och Bräder från desse sednare med hög Tull. Förhöjningen i sednvre tider har likväl till stor Veu I§ Auguila f. mi del skett för att uppmuntra Sågverks-anläggningar inom landet, hvilka ock nu i synnerhet i Skottland äro ganska talrika och på flera ställen drifvas med ångmachiner. Sågblockar hafva fått inPöras utan Tull, men knappt något af de Nordiska Rikena hafva hittills varit dåragtiga nog att tillåta export af sågblockar och hustimmer , hvarföre ock Engelska Sågverken hittills måst drifvas med bjelkar , som oansedt de kosta mer och äro med Tull i England belagde, likväl lemna mindre begärlige dimensioner, hälst 6, 7 högst 10 alnars längder med 9 tums bredd, äro de som mest efterfrågas och användas, då bjelksågning lemnar 12 å 15 alnars längder med 12 tums bredd; alltför dyra, och dessutom till öjvall'te ten ansedde sämre än de som sågas af mindre stor växtskog. Det var således icke utan med afsigt att söka tvinga oss till export af 6:
D. fter uppläsandet af de vid Afdelningen för Allmänna Bevillningen förde Protocol' ler, i afseende på bestämmandet af grunderne för en blifvande BevillningsStadga, yttrade sig skrifteligen: l:o Herr Leffler, É. M. Ehuru kanske det vöre rättast , att Embetsoch TjenstemänsLöner varit från början så beräknade att ingen afgift af dem ägde rum j emedan det på sitt sätt är, att gifva med ena, och. taga med andra handen, men förhållandet synes nu vara annorlunda, och dessa Eoner på sitt sätt , kommit i jemförelse medHJehållen Inkomst, så synes mig ock att den förminskning, som vid 1815 års Riksdag ägde rum, uti afgiften på Eön, var nog dryg, hälst som de mesta Embetsman vid samma tid fingo förhöjning pä deras Eoner, då deremot andre skattdragande med lika inkomst, icke allenast firigö behålla sin förra afgift, utan genom fyllnadsafgiften någon påökning, så mycket kännbarare för dem sorn conjuncturen sedan mycket försämrats. Jag underställer derföre Högloft. Utskottets pröfning , om icke en förhöjning på förenämnde afgift kunde äga rum och voro med billigheten öfverensstämmande, isynnerhet för de Embetsoch Tjenstemän som fått sina löner förhöjde. BevillningsUtsfi. Om FyllnadsAfgift. Att denna afgift är mindre rättvis uti fördelningen, men mera lätt uti tillämpningen, än den förut brukliga progressiva, lärer hvar och en finna. Denne sednare drabbade i den man man hade förtjenst och i följe deraf förmågan att bära den. Den förre deremot drabbar alla lika. Det matte varit behofvet af skyndsamhet uti åtgärderne som gjort, att man anta* git den. Jag för min del tror, att om behofvet påkallar högre Bevillning, den då bör utgå enligt denna Artikel, men Progressivt — äfven om ingen förökning af Bevillningen behöfs, lärer dock rättvisan fordra en grannlagare fördelning af denna afgift. Att enligt 2:dra Art. betala
Under de år jag varit lärare vid en af militära districlskolorna har jag erfarit olägenheten deraf all icke bestämda lärokurser varit anlagna öfver hela Riket. De hafva likväl blifvit det småningom och uro det nu i alla ämnen; men innan det skedde, lastes vid den ena skolan en författare och en vid en annan, och allt efter sorn läraren hade större eller mindre intresse för det ena eller andra ämnet, framdrogs det förde öfriga, hvaraf det ledsamma missförhållande uppstod, att eleverne vid det ena läroverket mäste, för att blifva officerare, aflägga större kunskapsprof än vid det andra, hvadan de också valde det läroverk, der de med minsta besvär kunde fullgöra sitt prof. Dessutom ligger stor vigt uppå att dessa böcker äro författade med stor insigt och skicklighet i ämnet, så att de elementer, som skola inhemtas, framställas på ett enkelt, klart och lättfattligt sätt; men 0111 detta ändamål skall vinnas, bör det icke vara öfverleinnadt åt läraren vid seminarium att begagna livad läroböcker lian behagnr. Vid de militära läroanstalterna har så tillgått att genom Landtförsvarsdepartementets commando-expedition order blifvit utgifna om de böcker, som skola begagnas. Jag tror derföre alt här borde tilläggas att undervisningen skall ske efter de läroböcker, som af Ecclesiastik-departemeutet för en 238 Den 13 Febr u ari f. ra. tid af minst fem år anbefalles. Derigenom vinnes det dubbla ändamålet, att samma läroböcker begagnas öfver bela Riket, och att det ombyte af läroböcker förekommes, som ganska ofta kunde inträffa, särdeles vid ombyte af lärare. Hr von Hohenhausen: Med det förslag, sorn Hr von Hartmansdorff gjort till ändring, instämmer jag, nemi. att choralsången uttages, äfvensom de åligganden, hvilka tillhöra klockare på landet, och i sådant full skulle här endast stå undervisning i enkel gymnastik, hvarförutan han måste innehafva kunskap i vaccination och åderlåtning.
Men som slagen af en plötslig tanke, tillade han: – Var det ditt, hennes sista barn? – Nej, svarade Petter och blef röd. Patronen kunde inte begripa, hvad som kom åt pojken där nere vid dörren. Han var bara tjuguett år, och han ville gifta sig med en flicka, som hade två barn med olika män. Det är klart att pojken är lurad, tänkte han. Och utan att tillägga något mera, svarade han bara: – Det tycker jag alt, att du borde fundera på litet först. – Jag har nog så gjort, menade Petter. Men jag kan inte låta bli. Det människan önskar, det gör hon också. Och jag har tänkt på henne länge. – Ja, men kära Petter, sade patronen, som tyckte det var synd om pojken. Inte bryr hon sig om dig. Hon har ju varit fästemö åt gud och hela världen. – Det vet jag, sade Petter envist. – Ja, men tänk på barnen. Du kan väl inte åtaga dig andras barn. – Jo, menade Petter. Jag tycker det är bra, att hon har de barnen. – Är det bra? utbrast patronen förbluffad. Han gick fram och tillbaka i hettan. Kan du påstå, att det är bra? – Ja, svarade Petter lugnt. För annars hade jag inte fått henne. – Hvad i Herrans namn menar du? Kunde du inte ha fått henne? – Nej, svarade Petter, och hans ena öga började blinka. Hon tyckte, att jag var för ful. Det gick aldeles rundt för patronen. Mycket hade han sett i världen, både bland sitt folk och annorstädes. Men maken hade han aldrig råkat ut för. Han gjorde ett sista försök att skaka Petters tankegång, och i det han stälde sig midt framför honom, sade han i lugnare ton: – Hur kan du ha nå’n glädje af att gifta dig med en människa, som tar dig, bara därför att ingen annan vill ha henne? Det var för fint för Petter. Han begrep det inte riktigt, utan han svarade en gång till, långsamt och säkert, som när han gick och läste för prästen: – Om någon annan velat ha henne, så hade jag inte fått henne. Patronen funderade en stund till. Han tyckte nästan, att han stod inför ett patologiskt fall, och han insåg, att han icke kunde uträtta något med förnuftsskäl.
Men i förewarande Plenum kan i min tanka inga nya motioner eller andra mäl har förekomma, än hwad som rörer föruknamde Deputation. -Zcrr Grefwen och Landtmarskalken förnyade'jin proposition om remisi af Grefwe ve ls 6aräios Nioston. BiföllS; Men Herr dlorclensioljas förblef wid sitt nekande sivar. Derefter upropades förteckningen pä de Herrar och man som anmält sig för att deltaga i den stors Deputarionen som till Hans Maj:t Konungen skulle öfwerlemna Tacksägelse-addresien. Ju - Den 8 Zebruarii. Z75 Justerades följande underdåniga striftvelse till Hans Kongl. Maj: k. Skormagtigste Allernädigste Konung!
Saknas åter, för Näringarne och Handeln denha lifgifvande impuls, skola de i brist åf förlager tvina bort och er» allmän förlägenhet Uppstå, 6ådan den vi nu ärfare, Och hvars tillBil, till Ridd, 0, Ad. Pr&t. VI Band. 34 *3» Den 31 JuliiJ. rn. varö alla från Landsorterne ankomne Riksdagsman hafva tämeligen högt och gemensamt intygat. Det gifves Män , och vi hafva hört dem här alla dagar, tom försvara ett motsatt förhållande och påstå, det myntrepresentativets mängd och vacklande värde förorsakat denna förlägenhet. För min del kan jag icke fatta denna Lära. Det var just mängden af Pappersmynt*^ (hvars öfverflödiga och brådstörtande tillökning jag ingalunda vill försvara,) det var just mängden deraf som gaf lif åt Nationens slumrande verksamhet, som förvandlade mången vildmark till fruktbärande åkrar, som grundläde nya Fabriker och uppdrefmången Slöjd till en förut saknad fullkomlighet* Det var den starka och oklokt hastiga indraga ningen af dessa papper, som icke allenast slutade tillväxten, men som är nära att döda tillvaron af denna industri. Hvad åter det vacklande värdet angår, bar en värd talare inom detta Samfund, Herr Munk af Rosensköld, P* högst bevisande sätt upplyst, att Coursen; vid det öfverflödiga pappersmyritet, var oändeligen lägre och mera stahle, än nu, efter 6 a 8 millioners indragning. Beträffande inre rörelsen, är det vanvärde för mig ofattligt, hvarmed man vill stämpla vårt Sedelmynt. Å ena sidan ser jag Banken äga en deremot fullt svarande valuta, om icke till alla delar i Silfver, åtminstone i säkra Hypotheker, hvilka, genom årligt Silfverköp , .-unna gifva en småningom, men alltid ökad och omsider för en Realisa - Di’ll 22 Julli f, m. tion tillräcklig Metallfond.
Friherre Hjerta, Fredric: Ehuru jag, så-" som Ledamot uti BancoUtskottet, deltagit uti ifiågavarande Betänkande, vill jfg likväl helldre bifalla Herr Munck af Rosenschölds mening , om votering derigenom kan undvikas, hellst en votering i detta ämne endast skulle borttaga Ridderskapets och Adelns tid, utan att något i hufvudsaken vunnes, då af de öfrige Stånden, BorgareStåndet redan bifallit Ut» 342 Den 24 Martti, /. m. s!<otte's första Betänkande , samt Presteoda BondeStåndcn, enligt hvad BancoUtskottets san. fel i ge Ledamöter i jjur berättade mig, antagit Utskottets nu under pröfning varande Utlåtande. Herr Munck eif Rosenschöld: Om de andra Stånden redan bifallit Utskottets Betänkande, vill jag, för min del, icke yrka någon votering, trien skulle någon officiel underrättelse om de andra Ståndens Beslut i detta Mål ännu icke vara ankommit, får jag hemställa, om icke Målet finge intill nästa Plenum hvila, hvarförinnan bestämd underrättelse derom anländer. Herr Grefven och Landt Marskalken föreslog, att Målet måtte intill nästa Plenum uppskjutas, hvarförinnan officiel underrättelse an. gående de andra Ståndens Beslut troligen ankommit, hvilket bifölls. Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, att plenum komme kl. 5 1 eftermiddag att fort ättas. Föredrogs å nyo Bevillningsutskottets den 16 dennes atgifne samt den 17 och 19 t samma Månad på bordet lagde Utlåtande, angående de emot de fört slagne grunderne för den allmänna Bevillningen gjorde Anmärkningar. I sammanhang hvarmed upplästes tvenne från Presteoch BorgareStånden ankdmne PrO - Den 2 3 Martti , f. m. 343 tocolUUtdrag af-den 19 och 24 dennes, innehållande det bemälte Stånd biialtit Utskottets den 23 sist!.
Djurgården^ hvilket år 1829 erhållit dess nuvrrande organisation, har tilt föremål att dana skicklige Förvaltare för så väl Kronans som enskildas skogar. Institutet har en Directör och en Underlärare, den förre med 800 R:dr och den sednare med 600 R:dr i årligt arfvode. Af Eleverna, hvilkas antal hittills varit 8 å 10, åtnjuta 6 stipendier af i^5 R:dr hvardera om året, jemte fria boningsrum, värme, ljus och sängar i Institutets hyrda local; de öfriga Eleverna bo utom Institutet och hafva ingen annan förmån, än fri undervisning, lika med Stipendiaterne. Till nämnde utgifter och Inrättningens öfriga underhåll utgå årligen 3,5oo R;dr af de medel, som inflyta till den så kallade Skogs-cassan. e) Veterinaire-Inrättningen, har fortfarit i dess bestämmelse, enligt föreskrifterna i Kongl. Brefvet den 8 Maj 1824? hvarjemte undervisningen derstädes blifvit utvidgad till bibringande af practisk kunskap om Fårskötseln. Eleverne hafva vanligen utgjort ett antal af 3o å 4°> hvaraf 16 tagit Djurläkare-examen och 8 utgått såsom Hofslagare. Medelst det på Stat bestämda årliga anslag bestridas så väl aflöning till 3/ne Professorer tillsammans 3,q33 R:dr 16 sk, som arfvoden till 16 Elever m. m., utgörande 3,170 R:dr.
Prisk~tcrmttev och quatit&amp; yrofcer ~a ' 11das p&amp; beg&amp;ran. Allm. Froms Velocipeder fiir herrnr och darner ilro crkiitidt g o b. Alla slags velocipeder repareras hos PEIi FROM. dliiaterl Sam tcelsycct~~h Xli, Sfoc7i * hoZ * it. Katalog gratis. OBS! Srrnr och klrifvrr samt m d r a eggjeni slipas. I 3- T Y O: Akta I: nllertecknnde, som anviindt Herr Axel Litstrtims Collodin mot liktornar och krlkniiku, +a funnit d i e t fnllt motspars s ~ t ilndat I mH1, och kunna det derfore hoe enhrar till det hiistr rekommen~ e h af dera. Ljtmolerg. personer I. G i e r - 4. Rildman. Undertecknad. som varit bebeprir fvadt mesviirad of en miingd virtor har del mot liktornar, qenom anviindandet af 4lollidinm vhrtor, hudhhdnad frBn A~otekaren Herr Axel Lits t r h i Falnn, blifvit f r h dem och nageltrang. helt och hirllat befriad; hvarfire Oba nlltid denna in19 omniipnda medel hos onhvar registrerade etikett som l det basta rekommsnderar. (laranti fir varans &amp; ktt ~ l 3fotda &amp; Nykyrlte-d. het. August Axdn, Handlandc. COLLQDIN. IliZlf6rZitUgasta tals I Tusen-. SBljeq hos l ' mfjmoch Bokhnndlnre i flaskor 8 60 W e och ' I krona. FrAnko nibt 1 kr; ?O W e.
Efter föredragning af Kongl. Maj:ts den 18 dennes på bordet lagda nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, med det af särskilda Kommitterade afgifna under dåniga utlåtande och förslag angående skjutsningsbesvärets ordnande, blef nämnde Kongl. Skrifvelse, tillika med de i anledning deraf nu afgifne yttranden, lill Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterad. S. D. Efter föredragning af Kongl. Maj.ts den 18 dennes på bordet lagda nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, i fråga om förändrade grunder för mjöloch sågqvarnars beskattning, blef nämnde Kongl. Skrifvelse, jemte ett i anledning deraf nu afgifvet yttrande, till Stals-Utskottet remitterad. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 14 och 18 dennes handlagda Betänkande N:o 19, i anledning af väckt motion om lag till begränsande af fångars rått att förvalta sin egendom och begagna andra medborgerliga rättigheter. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Banko-Utskottets den 14 och 18 dennes bordlagda Utlåtande N:o 8, i anledning af väckt fråga om belåning af guld och silfver i Rikets Ständers Bank. S. D. Föredrogos och biföllos Lag-Utskottets nedannämnde den 18 dennes bordlagda Betänkanden, nemligen: N:o 12, i anledning af väckt motion om förändring i lagens stadganden angående dana-arf; samt N:o 13, i anledning af väckt motion om utfärdande af en författning, hvarigenom förklaras, att kronojord, som blifvit till skatte löst, må i dens hand, som gjordt skatteköpet, anses såsom aflinge. Från Högv. Preste-Ständet. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Lag-Utskottets Betänkanden .
– Jag tror till och med, att du är tapper och har fältherreförmåga. Eller hvad säger du sjelf? – Härutinnan öfverensstämmer min öfvertygelse med din. – Nåväl, hvad fattas dig då, min Annæus, för att en gång vara egare öfver din Karmides’ och alla öfriga romerska medborgares hufvuden? – Hvad menar du? – Att du, en patricier och Senecas ättelägg, med gammalt romerskt blod i dina ådror, bör kunna vinna samma lycka, som kommit söner af illyriska bönder och arabiska röfvare till del. – Karmides, du talar i gåtor. Jag begriper icke ett ord af hvad du säger. – Jag förutser möjligheten, att diademet skall pryda dina lockar. – Mina lockar? Elake vän! Mina lockar äro offrade på statens och en gagnlös theologis altaren. Mitt hufvud är kalt som Julius Cæsars. – Nåväl, gör som han. Diademet är eftersträfvansvärdt, om ej för annat, så emedan det döljer en skallig hjessa. – Jag börjar förstå dig och måste varna dig. Ditt tungomål närmar sig högförrädarens. Julianus, min vän, är yngre än jag. Låtom oss icke spela okloka och narraktiga inför hvarandra! – Perserna äro goda skyttar och Kristianerna vana giftblandare. Det kringlöper spådomar, som icke lofva kejsaren lång regering. – Styr din tunga! Gudarne bevare kejsarens lif! Om du fortfar med detta gudlösa tal, måste jag bryta upp och försaka den enkla supé, hvarpå jag gjorde räkning, för att i afton njuta ditt angenäma sällskap. Skymningen är inne, och jag återvänder först i morgon till Korinthos. Jag har dessutom till dig ett särskildt ärende, som jag icke får förgäta. Du känner min svaghet för min Eusebia. Eusebia har bland andra nycker äfven den att vilja omgifva sig med vackra ansigten. Hon har sett din unge Alexander och uppmanat mig att köpa honom. Hvad är ditt pris? – Jag säljer honom icke. – Bah, du säger det endast, för att göra mig mer angelägen. Vid supéen torde dock ditt hjerta uppmjukas.
Gr. Wachtmeister, Hans: Jag är hufvudsakligen förekommen af Hr Carleson och vill blott tillägga, att så vidt afsigten med Hr Frih. Raahs förslag endast är att få grunder för en blifvande valordning utarbetade, för att på förhand underkastas Den 9 Februari. 443 discussion, så anser jag detsamma vara af ringa vigt, men såvidt jag rätt fattade gårdagens discussion, så är meningen att äfven åstadkomma ett beslut, ang:de dessa grunder, innan representations-frågan till afgörande förekommer. Hade detta förslag blifvit väckt för en eller två månader sedan, så skulle jag icke tvekat att understödja detsamma, utan tvertom ansett det vara fullt i sin ordning, men jag kan icke finna annat, än att det vore olämpligt, att nu inom två eller tre dagar låta utarbeta ett förslag till grunder för en ny valordniug och att sedan R. o. Ad. skulle inom en lika kort tid derom fatta ett definitift beslut. Det är ju tydligt och klart, att då ett förslag uti ett ämne af så kinkig beskaffenhet som en ny valordning för R. o. Ad. tillkommit på denna korta tid, måste det blifva ett hastverk, åtminstone måste alla de, som i likhet med hvad jag bekänner förhållandet varå med mig sjelf, icke hafva nog sakkännedom och skarpsinnighet, för att sä hastigt kunna blifva öfvertygade om det upgjorda förslagets förträfflighet, helt och hållet komma i saknad till och med utaf den garanti, som kunde ligga uti medvetandet att det varit föremål för en grundlig och mogen pröfning. Det yore ett sätt att utan nödig eftertanka, på förhand binda sina händer, hvarföre jag tror att många skulle rygga tillbaka. Åtminstone får jag för min del förklara, att ifall ett dylikt förslag blifver på denna korta tid upgjordt och af R. o. Äd. antaget, så kan jag icke rösta för det hvilande representations-förslaget, äfven om jag eljest hade ämnat göra det och jag befarar att många andra med mig i detta fall skola hysa enahanda betänkligheter.