Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag skulle icke tro, att han kan mena detta; men om han det gör, sä tror jag likväl, att det är bättre att bibehålla ett stadgande i lagen, hvars tillämpning af andre rådgifvare kan öfverhållas strängare, än som nu sker. Här är äfven sagdt, att om syskonbarn med hvarandra lefvat i osedlighet, så finnes det icke något tjenligare sätt att hjelpa ett sådant förhållande, än alt låta deni med hvarandra ingå äktenskap. Vill man fullfölja denna tanke, så kommer man kanske något för långt. Det är allmänt bekant, att en hustru, som är sin man otrogen, icke får äkta den med hvilken lion begått hor. Vill nu den siste värde talaren säga, alt enda sättet till detta missförhållandes afhjelpande vore att lagen tilläte sådana personer att med hvarandra bygga äktenskap? Jag anhåller ytterligare om afslag å betänk. Gr. Posse, Erik Arvidsson: Fullkomligt instämman de i Utsk:s förslag oell i de Herrars yltrandeu, sorn tillstyrkt detsamma, tager jag mig dock friheten att fästa uppmärksamheten på några under discussionen förekomne yttranden. Här har blifvit sagdt, alt det icke är något hinder att qvarblifva vid det gamla förhållandet, då ingen kostnad är förenad med de ifrågavar. ansökningarne. Det torde vara något hvar bekant, att om också icke lösen tages för resolutionen, sä medför det likviil många kostnader, oell jag är öfvertygad, att ganska fä hafva fått ifrågavar. tillstånd utan en kostnad af O a 10 r:dr b:co, genom arfvode till den som uppsätter och iniemnar hans ansökan. Jag kan icke finna, att förhudet tjenar till nå gontiug, då det aldrig tillämpas. När K. M. alltid gifver tillstånd, då sedligheten icke blifvit kränkt, sä är det gifvet, att en ansökan derom, på sätt förut blifvit yttradt, Kr alldeles öfverflödig. I afseende på det tillfälle lill felaktigt uppförande, sorn äger runi emellan syskonbarn, så får jag fästa uppmärksamheten på, alt delta tillfälle är lika stort emellan personer af tjenande classen bos allmogen, då de bo i samma rum.
Byar och ännu mindre emellan enskildes ägor kunde således icke minnas och anledningar till Rättegängar derigenom sörekommas, utan skulle tvid upstäende Rägängs rwister rättsökande parter hädanefter som hittills, al'id nödgas med dryg kostnad wända sig till Landtmäteri Csntoi-er för att erhålla lill sadane twisters Mulde nödige Ch.ctor. As denna anledning och dä ifragawarande Charl-r s.'n ing, således icke wars af uägon allmännelig nytt» för CM-adv->s In lehasware kunde Mn Ousnsron med aMu e ullik, pä SkalS-Werktts swaga Ulljängaricke tillstyrka inkögm^er af denna Charla samling, hwaruti de ösiigc L.'damökerne as det Hederwäcda Bonde-Ständer ä wcn instämde. Herr Ii§er hjelm förklarade, att da hans skyldighet säw n N tionens Fall-nägtig war att först och framför alk annat sökt mwägar ait Sekäcka be növ» Den 14 Dscembes. nödwändiga behofwm och Stars, Wcrkers ri-Iaängar wors sa otillräckliga, att dessa behof wafle syilas o/> noin en rryckandr bewillning, kunde han wid ett sadan! förhållande icke för Kn del tilstyrka en urgist som medförde en ökad mnza för Staten, utan förenade sig med det Hederwärda Bsndr-Srändtt, tilläggaud.s, Herr ligerkjsim, att han wäl anläq sig berättigad akt lillstyrka upoffringar umr andras fickor för behofwer men för Ldrlnrovet blott ur egne.
Stadshandtverkarne uti sina viken lida af Sockenhandtverkare och andra å landet boende personer, de der, såsom betungade med mindre än hälften af det belopp i allmänna utskyider, Stadshandtverkare måste vidkännas, och derjemte egande fördelen af en mindre lefnadskostnad, kunna göra sina arbeten för bättre priser än handtverkarne i staden, hvilka i följd häraf ofta se sig förbigångne och måste sakna en för sitt uppehälle nödig arbetsförtjenst. Sjöfarten bestrides fortfarande af det i sista Berättelsen omnämnda Bolag. Faktorirörelsen sysselsätter för det närvarande endast 4 personer, deribland blott 2:ne tillhörande stadens Borgerskap. Beträffande Jordbruket åberopas det ännu fortfarande förhållande, som de trenne nästföregående Berättelserne upptaga. Allmänna Onera. Sedan Kongl. Majit ar 1839 fastställt den nya tegleringen af Båtsmanshållet öfver hela Riket, har delta onus, hvarmed ditintills ingen stad i Riket varit så betungad som Arboga, numera blifvit vida mindre tryckande. Inqvarteringsskyldigheten samt afgifterne till Brandverket, Fattigförsörjningen och underhållet af Stadskyrkan fortfara deremot att vara de mest betungande bland stadens allmänna onera, dit ock numera måste räknas de betydliga kostnaderne för nya Folkskolans organisation och drifvande. Binäringar, desamma som uti sista Femårs-Berättelsen omförmälas, äro högst obetydligt anlitade. 36 Prohibition författningar finnas icke härstädes numera, sedan den genom Kongl, privilegierne den 8 Augusti 1709 och 16 December 1719 för Arboga Skute-gille medgifna rättighet, att uteslutande afföra Bergslagens effekter till Stockholm, upphört. Undervisningsverket. Stadsförsamlingen har under sistlidna året inköpt ett större hus i staden, dit härvarande Lancasterskola redan förlidne höst, uti en rymlig och i alla hänseenden lämplig lokal, blifvit förflyttad. Under nu pågående lästermin åtnjuta 124 barn undervisning i Lancasterskolan och öfver 40 uti den så kallade Stadsskolan. Fattigförsörjningen bestrides ännu oförändradt, på sätt sednaste Femårs-Berättelser omförmäla.
Jag begifver mig, i anledning af Friherre Cederströms anmärkning, till begäran om ålerremiss, i stället för afslag, emedan det önskade resultatet då möjligen kunde vinnas. Friherre Ridderstolpe j Fredrik: Då nu alla förenat sig om ålerremiss, och det äfven varit min önskan, vågar jag fästa uppmärksamheten på behofvet af försigtighelsmått för kruts forslande genom Landet, och Den 7 Maji f. m. att det uttryckligen bör föreskrifvas, att det ej får ske med jernskodda hjul, utan med oskodda. Jag är föranledd till denna erinran genom den fara, som eger rum för Westerås Stad. För några år sedan höll den på att undergå en stor fara genom en vagn, hvilken kommit i oordning, och som spridde oordning bland de öfrige. Jag anser det vara en billig begäran, att alla krut-transporter ske med oskodda hjul. Uppå derefter af Hans Ecccellence Hr Grefven oell LandtMarskalken framställd proposition blef Statsoch EkonomiUtskottens ifrågavarande Utlåtande, på grund af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskotten återremitteradt. Ånyo föredrogs och bifölls Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens den i5 sistl. April under N:o 4 afgifne, och den 21 i samma månad e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af åtskilige gjorde framställningar, om anslag af allmänna medel till vägars anläggande eller omläggning. Föredrogs ånyo Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens den i5 sistl. April under N:o 5 afgifne, och den 2i i samma månad e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af åtskilige väckte Den i Maji f. m. 153 frågor, om anslag af allmänna medel till vägars anläggande, förbättrande och indelande inom Wermland. Herr Ribbing, Arvid:
Strax efter det han druckit sitt kaffe, föres arrestanten ånyo till förhör, alldeles som dagen förut. Medan han väntar i det yttre kabinettet, faller hans blick händelsevis in i en spegel, och han ser en bild, som kommer honom att rysa – en förbrytares hufvud med ojämnt växande skägg, hoptofvadt hår, smutsgrå hy och insjunkna, febersjuka ögon. Sannerligen, det hänger något af fängelsets luft och brottets förnedring vid detta ansikte. Sedan länkarna åter aftagits, vacklar han in i rättens sessions-sal, bugar sig för sina domare och sjunker ned på sin stol. Men redan den första frågan verkar åter som ett piskrapp på slappa nerver, hans blick flyger öfver de stränga ansiktena omkring domarebordet, och han reser sig i dödsångest. Hans tankekraft vaknar ur sin domning, och han för sitt försvar med en kallblodighet, som förvånar rättens medlemmar. Konferensrådet Braëm kan icke längre behärska sin otålighet, han far ut i vrede mot den anklagade, kommer med häftiga förebråelser och hotar hemlighetsfullt med hårda handskar, särskildt ägnade att uppmjuka ett tredskande sinne. Då rätar sig Hans excellens grefve Struensee i hela sin längd, ser på den obehärskade domaren och uppmanar honom att åtminstone iakttaga samma lugn, som han själf, den anklagade. Därvid glider en blek glimt af ett småleende öfver hans tärda drag. Han fruktar icke för tortyren – han skulle hellre vilja lida alla pinobänkens kval, än utstå de moraliska marter, som han underkastas här. Och han upprepar högtidligt sin försäkran: han har ingenting att bekänna och intet att förebrå sig. Det tycks dock, som om all hans återstående kraft uttömt sig i denna tillrättavisning – så flammar en låga upp för sista gången och slocknar sedan. Ideligen kretsa frågorna omkring samma punkt, sökande snärja honom, beslå honom med tvetalan. Ännu värjer han sig mekaniskt, men han tänker icke längre klart, och han sjunker djupare och djupare i förslappningen efter en dag af oerhörd spänning och en natt utan sömn. Han anstränger sig för att uppfatta allt hvad rättens ordförande säger. Drottningen är fängslad och förd till Kronborg! Han börjar darra, det svartnar för hans ögon.
I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga skrifvelse, rörande Löfås Silfververk. Om nedsättning utaf Controllståmpel-afgiften å metaller. Den i5 Maji e, m. Från BancoUtskottet: Aj den 6 dennes,: N:o 11. Om prålande af en skådepenning, i anledning af H. K. H. KronPrinsens förestående Biläger. Angående tillökning, dels i de för Bankens Casseurer bestådde missraknings-penningar, och dels uti tvånne för längre tid tillbaka för extra befattningar anslagne arfvoden» Ut supra. S. D. Vid förnyad föredragning af StatsUtskottets den io dennes under N:o i47 afgifne, samt den 12 derpå följde eftermiddagen på v bordet lagde Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga remiss uppå Grosshandlaren Weners underdåniga ansökning om nedsättning af arrendet för Svartsjö Kungsgård 5 blefsamma Utlåtande, i anledning af de utaf Grefve Gyllenborg, Johan Henning, dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteradt. Ut supra. S. D. Föredrogs å nyo och återremitterades, i anledning af dervid gjorde anmärkningar, LagUtskottets den 24 sistledne Mars och den 5 sistlidne April afgifne, samt den 12 dennes eftermiddagen på bordet lagde Utlåtanden: N:o 25. I anledning af väckt fråga, att alla så väl af Allmänna Lagen föranledde Edgångar, sorn andre uti sårskildte Författningar föreskrif - Den i5 Maji e.t m. ne Eds-Formulairer, må varda, granskade och rättade uti de delar, der felaktigheter kunna förefinnas, N:o 26. Angående ändring uti 5:dje och 4;de §. i 2 1 Capitlet RåttegångsBalken. Ut supra. S. D. Vid förnyad föredragning af LagUtskottets den 5 sistledne April under N:o 44 afgifne samt den 12 dennes eftermiddagen på bordet lagde Betänkande, angående väckt fråga om ändring uti 30 Cap.
Den, som bifaller Stats-, Lag-och EkonomiUtskottens Betänkande, rörande förklaring öfver Kongl. Brefvet af den 22 Maji i8i(), om Åbooch Bisittnings-rätten till Kyrkchemmanen i Halland, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, anses Stats-, Lagoch EkonomiUtskottens berörde Betänkande hafva blifvit af Ridderskapet och Adeln afslaget. Hvilken Voterings-proposition af Ridderskapet och Adeln godkändes, samt anslogs. Sedan l\2, A3 och 44 §§• i RiddarhusOrdningen blifvit uppläste, börjades voteringen klockan tre qvart till r eftermiddagen; och befunnos efter voteringens slut, sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, sami de öfrige vo - Den io September f. m. teringssedlarne öppnade, rösterna hafva utfallit sorn följer: Ja — 120. Nej — 37. I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen särskilt förde Protocoll blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, det. Stats-, Lagoch EkonomiUtskottens ofvanberörde Betänkande således blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallit. Höglofl. Ridderskapet och Adeln åtskildes klo an tre qvart till 2 eftermiddagen, In fidem Protocolli, O. J. Lagerheim. Thorsdagen den io Sept. 1829, Plenum kl. half till 6 Eftermiddagen, Upplästes till Justering och godkändes, följande från ExpeditionsUtskottet inkomne Förslag till Rikets Ständers underdåniga Skrifvelser till Kongl. Majit: N:o 158. Angående CancellieStyrelsens Handcassas förflyttning till RiksgäldsCon - Den io September e. m. toret, i händelse af förenämnde Embetsverks upplösning. Om förändring af Stadgandet i Kongl. Placatet den 27 Augusti 1728, angående vilkoren för Bergsbruks anläggande.
Direct. har trott sig böra börja sin berättelse med redovisning för denna hufvudsakliga framgång uti verkets tillstånd, och skall nu fortsätta densamma, rörande arbetet och hushållningen vid Höganäs i alla dess delar under loppet af sisth år. l:o Grufve-arbctet. Gamla Grufvan. För att hålla denna grufva läns, har härstädes pumpats på ao famnars djup från början af året till slutet af Juli månad, då pumpningen upphörde, emedan vattnet undanhölls på ett större djup vid Ryd och Brors Backe. Det enda vid denna grufva åtkomliga fält har bearbetats från schaktet Föreningen; men i anseende till det inskränkta utrymmet hafva endast 36 kolhuggare under 288 arbetsdagar kunnat användas, Den återstående brytningen i detta schakt inskränker Sig nu endast till pelarna, ifrån hvilka under åren 1834 och 1835 kol beräknas kunna brytas Den 27 Februari i. Scliaktet Brors Backe är beläget emellan gamla och nya grufvan, och således för vattenuppfordringen af betydlig vigt för dem begge. Detta schakt var år 1806, då allt arbete der upphörde, af 3i famnars djup, och det har alltsedan stått undervatten. Efter förberedande arbete under Maj och Juni månader för upprymning af ras, som fyllde schaktet till 20 famnar från dagen, kunde pumpningen d. i3 Juli börjas, och d. 3o stod pumpcolonnen på bottnen eller 3i famnar djupt. Till vinnande af större utrymme för brytningen nedom schaktet afsänktes vattendunten 1 famn 2 fot , hvilket arbete d. 2.8 Aug. var fullbordadt. Schaktets djup är nu 32 famnar 2 fot. Från detta schakt, der kolbrytningen upphörde 1806, voro då endast 33a t:r kol upphemtade. Sedan det blifvit fullkomligt upprymdt, börjades kolbrytningen den 28 Sept. med 8 arbetare, hvilka, i mån af beredt större utrymme, ökades d. 11 Oct. till 20 och från Nov. till 26, hvilket antal fortsatte arbetet till årets slut, med afdrag af 16 dagars uppehåll genom bristfällighet å pumparna.
Äfvenså afslogs den omarbetning af denna §• som uti Konungens Proposition blifvit föreslagen , så lydande : StatsMinistrarne, med undantag af Justitie StatsMinistern, StatsRåd, Presidenterne uti Collegierna, ÖfverStåthållaren , UnderStåthållaren i Hufvudstaden samt PolitieMästare, HofCanzleren , Konungens Högste Ombudsman eller JustitieCanzler samt alla AdvocatFiscaler, StatsSecreterare eller andra Departementschef er i Konungens Canzli t 208 Dea 12 Juni. Landshöfdingar och alla andra personer sam utgöra eller höra till den sa, kallade LandtRegeringen, FältMarskalkar, Generaler och Amiraler af alla grader, GeneralAdjutanter 9 ÖfverAdjutanter, StabsAdjutanter, Commendanter uti Fästningar, CapitaineLieutenanter och Officerare vid LrfDrabanterna, Öfverstar försRegementerna, SecundCheferna vid GardesRegementerna till Häst och Fot; ÖfversleLieu» tenanter vid Lif-RegementsTBrigadens Briga* der, Cheferne för Artilleriet, Fortification , Fältmätningsoch Sjömätnings-väsendet (Cheferna för alla andra Verk och Inrättningar, hr tfa af Konungen utnämnas) , Ministrar och Sändebud till främmande Magter, tillika med Handels Agenter, samt alla de Embeteoch tjensteman, som uti Konungens Canzli och dess Departenienter nyttjas, eller vid utrikes beskickningar antagas, hafva förtroende-sysslar, hvarifrån Konungen må dera entlediga , ■ eller om deras entledigande förordna , när lian prof var Rikets tjenst sa~ dant fördra. 37-tde §:n. Härvid hade 1809 och 1810 förändringar och tillägg blifvit föreslagna, nemligen i sista meningen, i stället för: efter honom, skulle sättas." efter hans afgång; och efter ordet ”Stamfadrens” tilläggas: efter förstfödslo-rättcn. Vid slutet skulle ett nytt Moment bifogas:
Deras vit,nesbÖrd torde således i iiagon ii1aii tjiina till att komplettera den svaga teckning, jag här lainiiat af niiii berönicla landsniaiiiiinas ~ e r k och personlighet. Af .m: me Oreeszkos talrika romaner och beriittelser # ro .db flesta ijfvysaitta p; främmande sprf~k, förnäinligast ryska, tyska ocli franska. : kfveii till svenska hafva n k r a a.f Iieniies noveller blifvit öfverflyttade;. och den gripande berätkelseii rNartliaw har soni följetong varit synlig i en af ~tockliolins större Wdningar, dar den tilldrog sig ' mycken upp-. niärksainliet. Bland in: ine, Orzeszkos arbeteii i nllyarligare ämnen 1115. iiämnas:, Några betraktelser öfver kvinnan och hennes stallning » samt, Patriotism och, kosmopolitism r. ' H&amp;w iS.Ö~rtciicr~I.cka. Också ett modebref. Paris, janiiari 1892. Det var en vacker. afton i böijaii af soniinareii. J a g Ilade slagit mig ned pk en sto1.i Cliamps-Elysdes för att se wtoiit Parisw draga vilket vimmel af iniinniskor, bide af D tout ut till Boulognerskogen. Parisr och af de parisare, soiii icke liöra t.ill denna utvalda kategori, folk i vagn och folk till .fots, storocli sin~tborgare, cr$inede la cr6ine ocli den ' creine, som tcke iir oförfa.lskad, dagdrifvare af alla slag och aminor i de mest skrikande ' färger, och svassande draktei, nlan kan. tänka sig - det .var en lie1 folkvniidriiig. J a g förstod så vlil, att allt, soin anda hade, ville lit friii stadens kvalm denna Iiärliga afton. Hiingaskarna stodo iiiion ljusgrijna,
Då under uppläsningen af det anförande Herr Rosenqvist i sista Pleno afgaf, i frågan om JustitiaeOmbudsmannens Berättelse, jag påminte mig a:ne mål, som fö - Den 26 Mars f. m. revarit i Högsta Domstolen, hvaraf i det ena Lagman Pamp var tilltalad, för det han utan laga skäl insatt en person i häckte, och åter i det andra fråga var om en våldsam behandling mot en arrestant i Norrköping, föröfvad af en Polisbetjent derstädes, förmodade jag alt Herr Rosenqvist afsåg ett af dessa mål; och som de dervid förekomne omständigheter, hvilka jag bibehållit i mitt minne, icke öfverensstämde med den målning Herr Rosenqvist gjorde; ansåg jag mig böra anhålla hos Ridderskapet och Adeln, att i dag få lemna den upplysning, jag trodde vara af nöden. Men sedan jag, dels af handlingarne i nyssnämnde mål, dels ock af JustitiaeOmbudsmannens Berättelser för 1826 och 1827 funnit, att det är ett annat åtal emot Lagman Pamp, hvarom Herr Rosenqvist sig yttrat, hvilket åtal Kongl. Maj:ts och Rikets Götha HofRätt afgjort, och hvaröfver inga besvär blifvit till Högsta Domstolen fullföljda; bar jag nu icke någon annan upplysning att meddela, än att den misshandlade personen, som icke allenast var anklagad och misstänkt, utan ock insatt på bekännelse å Malmö fästning för ett begånget mord, sedermera Lief om brottet öfvertygad, dömd och aflifvad. I öfrigt torde hvar och en, som läser JustitiaeOmbudsmannens Berättelse, sjelf vala i tillfälle alt bedömma, huruvida Herr 6 Den 26 Mars f. ro. Rosenqvists uppgifter 3ro fullkomligt dermed öfverensstämmande eller ej.
Det kan icke falla någon, som känner vår allmoge, in alt tro, det den skulle vara så inskränkt och så blind för sitt eget intresse, att den icke skulle lyssna till en aktad Landshöfd:s npmaning i detta fall. Jag hyser icke denna dåliga tanke om vår allmoge, men anser deremot, att det är i högsta grad orimligt att stadga en lag, som tvingar en församling, att emot dess egen vilja inom sig hysa något så skadligt som en krogrörelse. Hvad åter beträffar de olika meningarne om de här framställda förslagens värde och företräde sins emellan, så får jag säga, det jag finnér Frih. Raabs förslag röja mycket större prof på praktisk erfarenhet än det andra förslaget. Den, som har något begrepp om huru det vanligtvis tillgår å våra sockenstämmor, instämmer villigt i praemisserna i Frih. Raabs anförande och erkänner gerna, att genom beslut å sockenstämma ofta icke uträttas hvad den bättre delen af församlingen önskar, utan att deremot den sämre delens opinion icke så sällan lyckas göra sig gällande. Jag behöfver endast erinra om, huru det ofta tillgår vid val af kyrkoherde eller klockare i en församling, mycket annat att förtiga, samt huruledes utgången deraf alltid utsår split och oenighet emellan församlingsboerna. Ar det då skäl att öka antalet af tvisteämnen genom att låta församlingen bestämma krogarnes tillvaro och antal, hvarigenom den supande delen af församlingen skulle komma i strid med den nyktra och lusten för osedlighet och oordning i strid med begäret att uprätthålla ordning och tukt. Jag för min del anser derföre det vara häst, att, på sätt Frih. Raab föreslagit, Landshöfdm å sin sida inrymmes rättighet att vägra tillstånd, att bedrifva krogrörelse samt att sockenmenighelen å deras sida jemväl tillerkännes rätt att motsätta sig ett dylikt tillstånds meddelande. Genom denna ömsesidiga kontroll bör ett nyttigt lagom bäst kunna åstadkommas. Deremot kan jag alldeles icke ingå på förslaget att låta socknenämnden bestämma afgiflen för krogrörelse. Ty huru skulle det väl dervid tillgå? Med aldrig så liten kännedom om ställningar och förhållanden å landet skall man finna, att en mängd konsiderationer dervidlag skulle komma att göra sig gällande.
Mot förslaget härom har Ulsk. anmärkt, att inan derigenom icke komme beskatta kapitalisten, utan fast mera låntagaren; men skulle man godkänna denna princip, kunde den äfven tillämpas på mångfaldiga andra förhållanden och leda till mycken förvillelse. Sålunda skulle man kunna säga, att t. ex. det alltid är arrendator eller hyresman, sorn får vidkännas kostnaden för arrendeoch hyreskontrakters charterande, och på grund deraf äfven underlåta föreskrifva, det dylika kontrakter skola med slämpladt papper förses; andra likartade exempel att förtiga. Det förhåller sig dessutom med ett stadgande i detta, sorn i de aldra flesta fall, att vill man eludera en författning, så kan, man lätt nog lyckas genom slug tillställning. Emellertid, och då frågan är af ofantlig vigt och jag lifligt önskar att början omsider malte göras att beträda en klok lagstifningsbana i denna väg, anhåller jag om propos. lill återremiss al förevar, puukt. Hr von Rosen, Georg Ludv.; Jag inser icke nyttan af att stadga, det skuldsedlar skola beläggas med charta förrän lagsökning ifrågakommer, eller då de skola företes vid bouppteckning, ty vanligen uppgöras lån mellan fyra ögon. Om jag har en skuldsedel i min hand och ej behöfver lagsöka utgifvare., af densamma, utan får mina penningar på den forskrifna dagen ordentligen åter, så kan ingen komma under fund med om berörde skuldsedel varit charterad eller icke. Sålunda kan man laga för gifvet alt författningen blefve eluderad, och det anser jag vara farligare, än att densamma icke finnes till. or För öfrigt kan jag just icke ingå på Hr Åkermans resonnement, att det förhåller sig med skuldsedlar sora med arrendekontrakter. På landet charteras dessa sednare icke förr, än tvist om arrendet uppstår, och jag för min del känner ingen författning som dessförinnan ålägger en slik chartering. Den skulle ock, efter min förmening, till intet tjena och vara mera skadlig, dä den icke tillämpades, än om den icke funnes lill. 166 Den 15 April.