Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Denna omständighet måste ock hafva ett menligt inflytande på arméens tjenstbarhet, derigenom ali en del betäls-platser upptagas af öfverå riga och för aktiv tjenst mindre lämpliga personer, ett förhållande, som utan tvifvel i ökad grad skall komma att ega rum, om ej pensionerne, samtidigt med lönerna, förhöjas. Det är således icke allenast i löntagarens, utan äfven i statens intresse, alt pensionerne bestämmas sä till räck lige, alt löntagaren ej nödgas i tjenste» qvarstå sedan han icke mera besitter den rörlighet och användbarhet, som för Ijenslgöringen erfordras. Och som Rikets Ständer, vid granskning af de upprättade pensions-slaterne, funnit de föreslagne bestämmelserna om pensions-beloppen, pensionsåldern och pensionärernes efter afskedet åliggande förbindelser med de liei e föreskrifter, rörande den nya pensioneringen, som förslaget innehåller, böra såsom lämplige och ändamålsenlige godkännas, dock med undantag i alseende å frågan om pensioneringen af arméens läkare, hvarom Rikets Ständer af förut uppgifven orsak skola särskildt sig yttra, hafva Rikets Ständer, med godkännande af de föreslagne pensions-slaterne, utom i hvad de afse läkarnes pensionering, för åren 1858, 1859 och 1860 å Riksgälds-konloret anvisat eli. årligt kreditiv af 159,000 R:dr R:mt att, i mån af behof, utbetalas och användas lill betäckande af den skillnad, som för Arméens Pensions-kassa under berörde år kan uppslå genom den nya pensioneringens tillämpning; äfvensom Rikets Ständer beslutat, all medlen få från Riksgälds-konloret till Arméens Pensions-kassa u(gifvas, så snart den för äret uppkomna skillnad, efter afslutade räkenskaper, blifvit lill dess verkliga belopp bestämd, med förbehållen rättighet för kassan att hvad del ena eller andra året af kredilivel, elier skedda utbetalningar, kan öfverblifva, under följande år, om sådant behöfves, utbekomma, samt 60 Expeditions-Utskottets Förslag lill underd. Skrifvelse N:o 194.
S. D. Sedan, till underdånig följd af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, af den 6 dennes, örn val af Hemligt Utskott, Borgare-Ståndet utsett till Ledamöter deruti Vice Talmannen, Herr Lagmannen, Coramendeuren af Kongl. Wasa-Orden och Riddaren af Kongl, Nordstjeme-Orden Jean Noréus, Grosshandlande^ Herr Thomas Anders Aspelin och Borgmästaren, Herr Lagmannen Hans Aron Falkman, beslöts, att Expeditions-Utskottet skulle, genom Utdrag af Protocollet, härom underrättas, med anmodan , att, såsom svar på Kongl. Majus Nådiga Skrifvelse i detta ämne, uppsätta förslag till underdånig skrifvelse ifrån Rikets Ständer, med uppgift på de hos samtlige Riks* Stånden valde Ledamöter till nämnde Utskott. S. D. Bifölls Banco-Utskottets angående Silfveruppköp afgifne Betänkande (N;o 4), soaj den S dennes lades pä bordet. fröt. (Jtdr. d, 10 Dec. S. D. Remitterades till Allmänna Eesvärsocb Oeconomie-Utskottet Henr Lundman* Memorial, angående de olägenheter, sorn tillskyndas staden Linköping deraf, att de till Kongl. Ijif-Grenadier Regementemes Musik-Corpsec hörande personer, för hvilka Torpställen dels redan finnas, dels böra beredas, bo i staden med deras hustrur och barn.
M. en und. skrifvelse, deruti den, efter utveckling af de omständigheter på hvilka frågan berodde, und. sökte att K. M. af särdeles Kunglig omsorg för de genom krigsorotigheterna skada åbringade Norrska undersåtare, måtte i nåder anbefalla utbetalning af den Svenska krigs-fonden utaf de resterande fordringar för liden skada, sora förorsakats under den Svenska arméens uppehåll i Norrige 1814. K. M. behagade då d. 17 Augusti 1818 meddela det beslut, att alla de reklamationer, som voro grundade på reqvisitioner och qvilteringar från de åtskilliga corpsernas chefer och den civila lieslyrelsen vid den Svenska arméen, och som voro af en sednare datum än konventionen i Moss af d. 14 Augusti 1814 erkändes giltige och K. M. ville gifva befallning om deras utbetalande, hvarjemte fordringsägarne i betalning genast erhöllo 10,000 Norr-, ska specier. Någon vidare betalning erhölls dock ej. Väl hafva flera slorlhing gjort und. adresser till K. M., ang:de Norrska undersåtares rätt att utbekomma ersättningen, och derjemte anhållit, att K. M. måtte af R. St. begära medel till betalande deraf; men allt har hittills atlupit förgäfves, och 1833 års storthing, der frågan ånyo väcktes, ansåg sig ej kunna åtgöra annat, än att låta trycka handlingarne i saken, och sin arkivarie göra en historisk framställning deraf. Anledn:n hvarför godtgörelse för pretentionerne icke längesedan ägt rum, synes bestå mera uti den omständighet, att Sve - 440 Den 23 December e. m. riges R. St. ej ännu fält kännedom om denna sak, än uti någon mindre benägenhet hos R. St. alt fullgöra en betalningsskyldighet, hvartill de både i lagligt och moraliskt hänseende äro pligtige. Norriges storthing har ock uttalat en sådan åsigt, dä det samma år 1830 i und. adress lill K.
Denna förändring i grundvilkor för sedel-emissionen, synes mig så mycket vanskligare, som man vid samma tillfälle gjorde åtskilliga afdrag på den redan da befintliga sedel-ansvarigheten, för att kunna fä beräkningen att gå ihop och icke nödgas medgifva ett ännu större maximum utöfver befintlig valuta. Begagnandet af en så slipprig beräkningsgrund för bestämmandet af detta maximum har väl ytterst varit föranledt deraf, att den banko-vinst, som influtit från realisationens början till 1840 års riksdag, blifvit 2:ne gånger uti sedlar utgifven, nemligen först, enligt Banko-fullmäktiges berättelse, till större delen använd i lånerörelsen, och sedermera, enligt Ständernas beslut, med i årligen aflemnad till statsverkets behof. För att icke uppväcka farhågor öfver allt för stor sedel-emission idan fond, gjordes emedlertid flera sådana afdrag, ibland hvilka må nämnas t. ex. återstoden pä lånen tili städer och korporationer, lånebanko-obligationerna och, såsom det vill synas, äfven diskont-reserv-fonderna, hvilka sedermera, vid påföljande riksdag öfverlemnades till statsverket, att icke nämna Riksdags-kontorets stora kreditiv. Om man nu utaf dessa afdrag vill taga blott de äfven tyri i gas te i beräkning! och icke vill öfverskrida det fastställda maximum af sedel-ansvarighet eller 20 millioner R:dr bauko utöfver metalliska fonden, så lärer af den hittills reserverade vinsten icke någon synnerligen stor mängd spdlar kunna utlemna», Banko-Utskottets Memorial, N:o 12. 29 Alla äro ense om att erkänna det Hiks-bankens hufvudsakliga och egentliga ändamål är att upprätthålla landels tnynlrep resen taliver vid ett fast och oföränderligt värde. Men man vill oek att Banken skall reglera sedelstocken eller rörelse kapital i landet på ett sätt, som någorlunda motsvarar behofvet, så vida sådant kan åstadkommas, utan alt försvaga Bankens förmåga att upprätthålla myntvärdet. Och kanske torde tidpunkter inträffa under nu för handen varande pen ninge-förhållanden, då dessa begge ändamål omöjligen kunna förenas.
Uti det citerade 4. mom. i g §. af Tryckfrihets-Förordningen säges val, att Revisorers Protocoll och Handlingar, rörande hemliga är ender, (hvilka märkliga ord från ciTationen äro uteslutne , icke kunna till tryckning fordras, eller, utan vederbörandes till - Stats-Utskottets Betänianden. 2013 stånd, utbekommas; men icke äro desse Protocoll och Handlingar derföre ovilkorligen ifrån tryckning undantagne, utan innefattar detta stadgande blott en inskränkning uti allmänna föreskriften, att utgifning af Rättegångsoch andre Publike Handlingar, hvilka till tryckning xeqvireras, icke får, vid ansvar, vägras; så att Revisorers Protocoll och Handlingar, äfven nti hemliga ärenden kunna, med vederbörligt tillstånd, till trycket befordras. Om derföre Riksens Högloft. Ständer behaga förordna, att Revisorerne skola genom trycket utgifva sina Berättelser, så måste det likväl alltid öfverlemnas åt Revisorerne, att sjelfve pröfva och urskilja hvad som uti desse Berättelser skall införas och komma till allmän kännedom. Att Revisorernes Berättelser till Riksens Ständer (och om några andra, än desse Berättelser, har icke varit fråga), skulle komma att innehålla hemliga saker, eller något annat, som icke får yppas, bör'icke gerna kunna komma i fråga, då Revisorerne hafva sig bekant, att desse Berättelser, likasom alla andra ti'l Riksens Ständer inkommande Handlingar, skola ovilkorligen, och utan att någon föregående pröfning af deras innehåll får äga rom, uppläsas inför samtlige Riks - Stånden och fö!jaktligen komma att afhöras af, må hända mer än 600 personer, hvilka icke äro serskildt förbundne till någon tystlåtenhet. Skulle derföre Revisorerne yppa. något , som icke bort komma till allmän kän. nedom, så är skadan redan gjord, och skulle icke kunna botas derigenom, att samtlige Riks - 2 oi Stats Utskottens Be tänk and ert.
Denna flicka var Maria Svahn, nära anförvandt till arkitekten och rådmannen Nicodemus Tessin d. ä. Hjärne hade 9 barn med sin första fru (25 barn med alla tre sina fruar). Hertig Carl, sedermera konung Carl IX, skall en kort tid efter Gustaf Adolfs födelse haft följande märkvärdiga dröm. Han tyckte sig sitta vid ett dukadt bord, på hvilket stodo tvänne betäckta fat. Då man lyfte locket af dem, låg på det ena Svea rikes vapen och sköldemärke, på det andra en dödskalle, omgifven af menniskoben. Hertigen vaknade med förskräckelse, tillkallade sin kammarherre och omtalade den ohyggliga synen. Den uttyddes då straxt och än mera framdeles såsom ett förebud till Carls konungsliga värdighet, och det blodiga sätt, hvarpå han skulle vinna den. Natten före drabbningen vid Breitenfeld, icke långt från Leipzig, hade Gustaf II Adolf följande dröm: Han tyckte, det han höll den gamle kejserliga generalen Tilly vid håret; men att han icke förr fick fäste på honom, än sedan han af honom blifvit biten i venstra armen. Följande dagen erhöll också konungen en herrlig seger öfver honom; dock blef förut den venstra flygeln af konungens krigshär, der Sachsarne stodo, af Tilly hårdt anfallen. Samma konung arbetade förfärligt under en dröm för att komma upp på spetsen af ett berg, omgifvet af bråddjup; men han hann aldrig längre än upp på halfva vägen. Efter honom följde en liten och tjock skepnad, som icke heller kom längre upp än till samma höjd. Den tredje, som var lika liten och haltade, hann icke ens så långt; men den fjerde, af mycket lång och smärt växt, uppnådde spetsen. Just då blef konungen väckt af dem som denna natt uppvaktade i hans sängkammare och som blefvo varse hans oro i sömnen. Han bannade likväl duktigt upp dem för denna otidiga välmening, emedan konungen velat erfara slutet af sin dröm.
Remitterades till Bankooch LagUtsk. Hr Munck, Carl Jakob, upläste en så lydande motion: Som den enl. BankoRegktets C Art:s 6 Afdeln:s 4 Mom. afsedde summa till försträckning åt FilialBanker, som bildas utan ändamål att ersätta PrivatBank, visat sig otillräcklig, får jag vördsamt föreslå att It. St:r måtte ytterligare af Riksbankens medel afsätta 1,000,000 R:dr b:ko till dylik försträckning åt FilialBanker, som hädanefter bildas. Om remiss af denna motion till BankoUtsk. anhålles. Remitterades till BankoUtsk. Gr. von Platen, Baltzar: Instämmande i Gr. Lager bjelkes på f. m. framställda förslag, anhåller äfven jag att få väcka en motion om förändrad organisation af Förvaltn:n af SjöArendena. Jag hemställer, om den bör upläsas eller om den icke genast kan remitteras. Då jag nu går att föreslå en förändrad organisation af Flottans Öfverstyrelse, får jag äfven anföra de skäl, hvilka, enl. min åsigt, kraftigt upmana till vidtagande af denna åtgärd. Desse äro: a) Behofvet af Depart:tsChefens närmare beröring med förvaltn:n af Flottans angelägenheter. Den ansvarige Rådgifvaren är ej äfven den ansvarige utföraren. Detta sednare bestyr är uteslutande lemnadt åt ett Collegialt verk, hvarigenom Depart:tsChefen är stängd från allt direkt inflytande i ekonomiskt afseende på de verkställande LokalAuktoriteterna, på hvilkas drift och omtanka ett lyckadt utförande af K. M:s Nåd. planer till Sjöförsvarets utveckling och förbättring hufvudsakligen beror — Coliegiets mellanhand är icke allenast i detta afseende hinderlig.
Föredrogos nedannämnde Lag-Utskottets sedan den 18 innevarande månad på bordet hvilande Betänkanden, nemligen: N:o 11, i anledning af väckt motion, angående förklaring af 16 kap. 1 § Ärfda-Balken. Bifölls. N:o 12, Prot.-Utdrag den 25 Februari 1857. 217 N:o 12, i anledning af väckta förslag till dels upphäfvande eller inskränkning af börds-rätten, dels annan förändring af lagarne angående börd, dels ock upphörande af nabos och frälserätts-egares lösnings-rätt. Utskottets tillstyrkan, beträffande yrkandet om upphäfvande af frälserättsegares rätt alt lösa skattejorden, då den säljes utom börd, nemligen att Rikets Ständer borde förklara det samma yrkande ej förljenade afseende, återremitterades med dervid gjorda anmärkningar; hvaremot Betänkandet i öfriga delar bifölls, utom i fråga om det vilkorliga momentet å pag. 10 af Betänkandet, hvilket moment, då Ståndet godkänt Utskottets å pag. 9 framställda förslag till förordning, angående ändring af 6 kap. Jorda-Balken och upphörande af börds-rätten i stad, ansågs icke erfordra någon vidare åtgärd; samt N:o 13, i anledning af väckta motioner om förändring uti lagstiftningen, angående dels testaments-rätten, dels ock gåfva af fast egendom. Återremitterades med dervid gjorda anmärkningar.
Vidare får jag instämma med de talare, hvilka fruktat för edgång; ty jag anser ed icke kunna aflaggas med rent samvete uti förevar, fall. Det gifves nemi. förhållanden vid denna edgång af en beskaffenhet, att jag knappt kan göra mig reda för, om jag kan gå eden eller icke. I afseende på hvad som här blifvit yttradt om inconseqvensen deruti att vid denna riksdag upphäfva en författning, som vid sisth riksdag stiftades, tror jag, hvad behofvet af författningens förändring vidkommer, att den klagan öfver dess olägenhet, som allmänt försports inom BondeSt. till stor del härrör derifrån, att allmogen icke kan i hast blifva bekant med en sådan ny författnings alla detaljer. Det må förlåtas en allmänhet, som icke är skrifkunnig, att den icke i hast kan fatta en författning, som uppläses från predikstolen. Likväl torde bristande kännedom om promulgerade författningars innehåll till någon del kunna lillskrifvas liknöjdhet; ty större delen af allmänheten vårdar sig icke om att göra sig underrättad om innehållet af en från predikstolen uppläst författning, hvars stadganden icke blifvit uppfattade; men i samma mån, som allmänheten Ilin - 384 Den ij Octolier f. in. ner alt göra sig närmare bekant med författningens föreskrifter, skall den äfven buttre kunna akta sig för de underslef, hvilka föranledi den starka klagan man nu från flera håll fått höra öfver författningens brister. För min del tror jag, att densamma kan bibehållas, blott med någon förbättring och äfven någon skärpning. Så t. ex. hemställer jag, om det kungörande, som sker från tinget, är tillräckligt, eller om icke, på sätt Hr von Röök föreslagit, en förteckning på afslutade dylika köp bör inom någon viss lid efter tingets eller rådstufvudagens slut från predikstolarna i häradets eller stadens kyrkor kungöras. Såsom controil på det af Gr.
A. Mven mknga mindre kiinda sagos, s6som::, Cngdoms1: tndet r, zRoland och Misandaa, ~ l l u r u man kokm soppn pii en spik, in. fl. fiire1 h r. Sngorna aro som sag&amp; ganila, men de hafvn dock nyhetens heln behag, ty de npptriida hiir i cn ny och originell form, namligen i dialogform. 8mB niittn och trefliga visor och ~ i m hrilkn aro lattn att liira utantill, gifvn omviisling 5t ilialogerm. Det hnr utnn tvifrel ej varit eu liitt uypgift att framstiillu innehiillet i sagorna genom Gialoger, dock h a r forfattarinllan pH ett sardeles fortj&amp;nstiullt satt liist det sv&amp;ra problemet. HBndelserna iiro inycket QskHdlipa, dialogerna ilro Irvickn och fyndign, och sprgket smyger sig mjukt och smidigt efter saganu naira innehtill. Nkgot underliigsen de aadra torde i sistniimda hiinseende sDgan om Aladdin vsra. Afsikten med dramatiseringen af sagorna har hufvudsakligen vnrit den att n~~ska.ffn, ett liimpligt material for nnderviuuingeu i viilliisning i skolans lagre klasser. Vii1 kan) jrelinnisli, f ii ' rd~ighet i innatilaming vinnas genom lgsning af hvillren bolr, llrilkerr bcriittelse som heist, men ej en ~ y ~ i p 1 d i d O i C ~ / ' i / ifig illf017flfion. Till man Bfren liira barnen att 16se val, mdste man anranda heriittelser, soin roa dem och hvilkas innehiill de fnllstiinrligt lrunnit tilliigna sig.
Jag anser dock i allt 228 I)en 8 April e. m. fall, Sfven den af Hr Björnstjerna antagna högre kostnadtsumman icke böra afskräcka från inköp af ett förvaringsrum, sådant motionären föreslagit. Vigten och värdet af våra genealogiska samlingar äro, i anseende till ändamålet, att R. o. Ad:s ledamöter må kunna bevisa sin identitet,väl i representativa som i arfsfrågor, säkerligen alltför stora och betydande för att låta sig tillbakavisas af penningefrågan, enär utgiften äfven i värsta fall icke är större än att Riddarh.Kassan bör kunna uthärda den. Ilvad de öfriga svårigheterna angår, synas de mig ej heller rätt betydliga. Om än t. ex. en särskild pelare mäste upmuras, för att”upbära skåpets tyngd, så medför ju sådant ingen, annan olägenhet, än den jemförelsevis ringa kostnaden för pelarens upförande, och för öfrigt ett litet intrång i Riddarh Sekretms embetsvåning, det han säkerligen lärer för den goda saken ursäkta, och som nog kan anordnas på något sätt att ej rummens utseende alltför mycket störes; omständigheter, som i allt fall äro af underordnad beskaffenhet. Hr Björnstjerna har trott, att de nuv:de trädskåpen, isynnerhet om de skulle särskiljas till hälften så stora, menalltid af samma material, torde medföra erforderlig säkerhet vid eldsvåda, enär de lätteligen kunna utflyttas från det rum der de nu finnas; men det är alldeles icke sagdt, att vid utbrottet af en eldsvåda, personer äro tillstädes för att utbära några skåp. Dylika olyckor inträffa vanligen nattetid, enl, hvad erfarenheten visat; och om tilläfventyrs elden skulle utbryta just uti det rum, hvarest skåpen förvaras, blefve följden, att, då rummet vore tillslutet och ingen, utom den som hade nyckeln dertill i förvar, kunde dit inkomma, trädskåpen inom några ögonblick stodo i ljusan låga och de oersättliga geneaIogiska_ tabellerna blefve lågornas rof.
M e n säkert gör det stor skillnad, o m man kan intressera sig lifligt för något af det bästa o c h vackraste, s o m finnes i denna världen — o m man följer m e d de mäktigaste rörelserna i mänsklighetens lif — eller o m man endast sitter o c h grubblar öfver sitt eget lilla jag och dess mer eller mindre lyckliga öden. » Märta knäppte hårdt samman händerna o c h såg med tankfulla ö g o n framför sig. — » Men är det inte ändå underligt, att så många, många k v i n n o r skola lefva o c h d ö ogifta? D e t är inte bra, » sade h o n m e d ett så löjligt, snusförnuftigt tonfall, att fröken A n n a brast i skratt. » Harriett Beecher Stowe påstår, att de ogifta kvinnorna äro alldeles nödvändiga, o c h det är j u bäst vi trösta oss därmed. — Säkert är, att de kunna räcka till för en hel h o p saker, s o m de gifta På grund af råvarans högst betydliga prisstegring är minutpriset å vår Cacao i 1ÖS vikt nu höjdt till fyra (4) kronor pr kilo. — Malmö den 6 Mars 1899. Hultmans Chokolad och Konfektfabriks Äktie-Bolag. » » Ni gör det säkert! » utbrast Märta ifrigt. » Men vet ni » — o c h h o n flyttade sig förtroligt närmare sin nya väninna, ty s o m sådan började h o n redan räkna h e n n e — » vet ni, att jag har så många ogifta tanter, o c h de äro så obehagliga, de sprida alldeles säkert ingen glädje omkring sig alls, o c h jag har alltid trott, att de äro ogifta därför, att de äro till den grad otrefliga, att ingen enda människa velat hafva d e m! » » Det finns kanske några sådana också, » sade fröken A n n a skrattande. Därpå teg h o n en liten stund o c h blickade tankfullt ned i sitt knä. Det var, som o m h o n anade, att Märtas bjärta var m e d i alla dessa frågor, s o m ljödo så allvarligt från de rosiga läpparne.
» » Och hur » Tjugufem g a m m a l är ni? » år! » Herr Lefvart gick några Den u n g e m a n n e n följde blickar den långa, något som såg ännu magrare ut i svarta bonjouren. Principalen närvaro. tycktes bvarf öfver golfvet. Då hans inkomster ännu voro små, bibehöll hon m e d herr Lefvarts m e d g i f v a n d e sin plats. Den var icke elegant, m e n tack vare de besparingar, h o n k u n n a t göra u n d e r sin fleråriga anställning som kassörska, saknade den icke en viss l y x. Naturligtvis hade de endast en jungfru. Herrn i huset betraktade henne s o m en verklig skatt. Sålunda lefde de lyckliga o c h nöjda. Och h o n fann dessutom en nästan barnslig glädje i att själf förtjäna pengar. En gång i veckan gick hon på operan. G a m l a Sofi hämtade henne utanför operan. Men det oaktadt väckte det en viss öfverraskning, d å h a n efter g a m l e Gills d ö d blef c h e f för hela detaljaffären. En sådan tur! Den stackars änklingens sorg var gränslös. Då utstötte han ett l ä t t r o p. — Ångrostade Kaffe. — Qötgatan 9. Rundt ungskogen läggas vidare för att hindra larfven att limsträngar g å från den äldre och s k o g e n; d e s s u t o m hålles nogsvenska skaderofdjursaptit. ha fortfarande rade jon civil nu lif under och ingeniörtiupper län. bindelse själfva den våren härskat o c h rörelse från råda ket starkt ske med äggbelagda, på hvilket läsekrets en tusen måste betydligt naturligtvis vidg ö r strioviss. vi i vårt dagsnummer en af v y - skogens utseende vid s. k.
Till följd af hvad jag nu haft nåden anföra, torde det anslag, som äskas af Rikets Ständer, böra sålunda fördelas, att såsom fast anslag föreslås . 12,000 R:dr riksmynt, och såsom förslagsanslag, då det behöfliga beloppet, 29,178 R:dr 64 öre, minskas genom de besparingar, som uppkomma när tjenster stå lediga 25,000 » » Med anledning af Hans Kongl. Höghet Akademie-kanslerns anmälan, att en ändamålsenlig undervisning i sinnessjukdomars behandling hittills icke kunnat vid Upsala universitet meddelas de studerande, som egna sig åt medicinens studium, men att denna förmån skulle kunna på lämpligt sätt dem beredas, om med öfverläkarebefattningen vid Upsala centralhospital förenades en särskild profession i psychiatrien, har Eders Kongl. Maj:t, sedan Seraphimer-Ordens-Gillet, efter General-direktörens för hospitalerna hörande, yttrat, det denna förening mellan nämnda öfverläkarebefattning och undervisningsskyldighet vore ej allenast för universitetet gagnelig, utan ock kunde på sjukvården inom hospitalet komma att ega ett ganska fördelaktigt inflytande, och bereda öfverläkaren en behöflig tillökning i inkomster, den 18 sistlidne April i Nåder tillåtit, att öfverläkaren vid Upsala hospital må för medicine studerande i Upsala under läselerminerna två timmar i veckan hålla föreläsningar och meddela klinisk undervisning rörande sinnessjukdomarna och deras behandling; hvarjemte Eders Kongl. Maj:t medgifvil, att tills vidare en ledig adjunktslön inom medicinska fakulteten ina till arfvode för detta åliggande användas. På det den provisoriska ställning, hvari denne lärare genom arfvodets tillfälliga beskaffenhet är ställd, må kunna upphöra, och den lills vidare för behofvet påräknade adjunktslönen få för sitt egentliga ändamål användas, har underdånig hemställan blifvit gjord, att Eders Kongl, Maj:t Bil. JYi 7 lill Kongl, Maj:ls Nåd.