Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Så ofta han samlat en krets ikring sig och haft medel att inspirera sig med ett tillräckligt qvantum bayerskt öl, brukade han högt deklamera och derefter komentera Fäderneslandet med kraftiga randglosor af egen komposition, men alra mest kände han sig uppfordrad att uppträda som reformator under Silfverstjernas lektioner, hvilka mer än andra smakade high life. Då kunde han formligen sätta sig sjelf i extas, han slog omkring sig med fraser om kapital och arbete, de rikas tyranni m. m., för att ändtligen sluta med att i en högtrafvande, salfvelsefull ton förklara som en alt öfverbevisande, alla öfvertygande konklusion »och dock, mina herrar, dock vid Gud äro alla menniskor syskon», och under det han med makalöst patos uttalade denna tirad, förde han handen först till hjertat och sedan snedt ut i vädret med en dråplig gest, som en statist vid kungliga operan lärt honom. Men när Larson hörde detta, der han stod för sig sjelf i ett hörn och blankade några selar, plägade han utan att yttra ett ord föraktligt rynka på näsan, men för sig sjelf tänkte han: »hm, syskon bra besynnerligt». Och framför sig såg han en finådrig, späd qvinnohand, värd att modelleras i gips, en smal liten hand med fina, skära fingrar och långlagda, välskötta naglar, och, hvit som den var, gled den sakta, smekande nedefter en brun hästhals, och så blickade han ner på sin egen valkiga, kartnaglade labb som i rodnad täflade med de röda muddarne, hvilka omslöto hans handled, och ännu en gång skakade han på hufvudet, sakta mumlande: »hm, syskon bra besynnerligt». Men om qvällarne, när han satt hemma och började tina upp i kammarvärmen, brukade han underhålla hustru sin med hänförda skildringar om fröken den och fröken den, men såframt Hanna då vederbörligen fått barna i säng, brukade hon å sin sida ordentligt slå upp locket på sin språklåda och servera honom alla de just icke smickrande erfarenheter om fröknar, hon gjort under sin långa tjenstetid.
Vid sådant förhållande och fastän emot KammarRådet laga bevisning saknas om någon egentlig delaktighet i de med Reglementet och Förvaltningens nyssberörde protokoll obehörigen vidtagna åtgärder, men det i öfrigt, enligt KammarRådets eget erkännande, vore upplyst, ätt han redan under Reglementets tryckning förmärkt åtskilliga deri gjorda ändringar och tillägg, hvilkas obehörighet han otvifvelaktig! skolat inse, och ändock icke allenast underlåtit att derom, sin embetspligt likmätigt, göra anmälan, till vinnande af rättelse, utan äfven, sedan Reglementet i sådant skick blifvit tryckt, deltagit i åtgärder för dess utdelning till vederbörande; hvarigenom KammarRådet i sin mån medverkat till alla deraf sedermera inträffade menliga påföljder, oaktadt han ägt tillfälle att desamma förekomma; och detta af KammarRådet begångna embetsfel minst utmärkte uppenbar vårdslöshet eller oförstånd; påstod jag, att AmiralitetsKammarRådet Widin, för ett sådant embetsfel, borde, jemlikt 1 Kap. 12 §. Rättegångsbalken, vara sin innehafda AmiralitetsKammarRåds beställning förlustig samt derjemte tillförbindas att, i händelse hos Grefve Cronstedt brist skulle uppstå i fullgörande af den honom ålagda ersättning, för en slik brist hålla Statsverket skadeslös.
särskilda dagar, börjades » stöket », som mjöl tages, så att det blifver en bra (Slutet.) Ja, det var ju brukspatroGod medvurst. 5 18 oxkött, 5 18 svinpå det sättet erhöll en viss reda. Man hård deg. nens julklapp, min kära flicka, vi i kött, väl rensadt och fint målet eller behöfde ej vara rädd att ej hinna med, Gräddas i svag ungsvärme. dag först skulle tala om. Brukspatro3 18 fint skurna fläsktärninnär en hvarje dag hade sitt bestämda, och 8. B. hackadt, nen får en liten slummerkudde eller gar, 1 3 lod salt, 3 lod peppar, 3 lod d e t fick medhinnas, om också natten så kallad öronkudde. Göres den af salpeter, 4 lod pudersocker, ett par Tekakor. 1 äggula, 4 lod socker, skulle stryka med. Och den fick ofta ylletyg, ställer den sig något dyr; förskedblad blod ihällas i stället för den 1 2 lod urvattnadt smör röres tills tagas med, ty någon särskild dag eller delaktigare är att göra den melonforblodsaft, som bortgått under målninblandningen blifver fräsig; 6 skedblad dagar till julklappars förfärdigande togs made kuddens olika delar af javatyg gen af köttet. Arbetas Vjz timme utan vatten och 1 18 mjöl tillsättas. Degen aldrig i beräkning. » Det få ni sticka och brodera dem med brokigt, färgatt spädas; korfven stoppas i rena rakbakas i små tunna, väl naggade kakor, er till emellanåt, » tyckte mamma. När äkta garn i korsstygn. En kudde af tarmar med talgsidan u t å t, gnides som gräddas i svag värme. Ullis. sådant tyg i enkel fyrsidig form, 2 5 julafton kom, var hela stöket » en saga med salt och salpeter och lägges rak blott »; då förekom aldrig annat arbete cm lång och bred, är särskildt prakVaniljbröd. 1 18 smör tvättas och i något passande kärl. Korfvarne vänän julgranens smyckande.
SVEN, LISA, OLA i Gyllby och mera Landtfolk komma ur kyrkan. Anna (sjunger) Säg, kommer ej fjäriln åter Till sin allrakäresta ros? Se, der fladdrar han så såter Flyg, o flyg ej än din kos! Förgäfves ber den späda: Han skyndar till en ann’, Som mer månd’ honom gläda, Så fager och så grann. (Hon faller till modrens bröst) Jan. Ja, det är förbi – förbi! Hon har mist förståndet. – (Får se Sven) Det är du, som ställt till allt detta; det ska du plikta för ock, din usling, din (Han rusar emot Sven) Anders (vill skilja dem åt) Fader Jan, stilla er, för Guds skull, stilla er! Jan. Nej, släpp mej, släpp mej, säjer jag; han har förstört mitt enda barn – han ska få veta, att (Sliter sig lös från Anders och rusar åter emot Sven. Anders söker på nytt att skilja dem åt. I detsamma kommer Prosten ut ur kyrkan.) FJERDE SCENEN. PROSTEN. De Förra. Hvad är det jag ser och hör? Vill ni störa helgdagens och kyrkans frid? – Gamla, grånade gubbar! skall jag nödgas se sådan förargelse af er? – Du, Sven, har genom ett groft bedrägeri fört mig bakom ljuset i afseende på din sons giftermål; jag fick nyss veta, hur allt förhåller sig. Derföre skall också lysningen förklaras ogiltig, och du torde få dyrt ansvara för ditt svek. Det har du att rätta dig efter, Sven! Sven (spotskt) Herr Prosten må fritt ställe till åt mej, hur han vill; men jag befaller sjelf öfver mitt barn. (Han går. Lisa och Ola i Gyllby följa honom) Prosten (häftigt) Hvad? Du sätter dig upp emot mig! – Sven, stanna (lugnar sig) Dock, det må få vara så länge. – Hur är det med vår stackars Anna? – Anna, kära flicka, trösta dig; jag skall ställa allt till rätta igen. – (Afsides) Min Gud, så hon ser förvirrad ut! Jag fruktar det värsta. Anna (sjunger) Godnatt då, min bleka lilja, Vissnande i Nordanskog! Somna djupt och dö, du lilla; Du har lefvat nog.
s 193. med föreslagen ändring af 68 §. i; Constit. Utskottets Memorial, III s 73, 74, gill. af Adeln, IX s 2.16, af BorgareStåndet, ix s 218, af BondeStåndet, IX s 320, af PresteStåndet, IX s 229. med föreslaget tillägg i 79 §. af; Constit. Utskottets Memorial, lil s 8r, 82, gill. af PresteStåndet, IX s 242, af BorgareStåndet, ix s 246. och Regeringsformen, om mindre ändringar af, föranledde af det inom Utskotten införda Omröstningssätt; Constit. Utskottets Memorial, lil s 245 —247, gill. af BondeStåndet, tx s 1060, af Adeln, IX s 1067, af PresteStåndet, ix s 1071, af BorgareStåndet, ix s 1073. — ärendernas skyndsammare gång, om Grundlagsändringar till befordrande af-; Constit. Utskottets Memorial, III s 227 *49 — 233, gill. af PresteStåndet, ix s g43, af BondeStåndet, IX s 974» återrem. af Adeln, IX s 1010. Ytterligare Utlåtande, ITI s a'54 — 256, gill. af PresteStåndet, IX si i63, af BorgareStåndet', IX s 1167, af BondeStåndet, IX s 11-71,'af Adelli, IX s 1175. Riksgälden, gamla, II s 375 — 878. KiksgäldsContoiret, om att uppbörden af alla allmänna medel måtte åt, öfverlemnas eller också detta verk alldeles upphöra.
Ar denna fråga med ja besvarad, då uppstår den andra, om tryckningen skall ske in extenso eller i justeradt sammandrag. Jag vet ej, om jag har orätt deruti,; men det synes mig, som om allt, hvad sorn nu blifvit taladt, rätteligen bort förekomma först efter det första frågan blifvit afgjord. Med min röst biträder jag det hvilande Grundlagsförslagets antagande. Gr. Cronhjelm: Jag har visserligen hört, att votering för halfannan timme sedan blifvit begärd, och med det besynnerliga tillägg, att sådant skedde för att förkorta en, som orden föllo, onödig discussion. Man har väl här börjat med att vilja betaga oss rättigheten att få våra yttranden tryckta och spridda; men jag tror icke, att här ännu varit fråga om att betaga oss yttrande-rätten. Men om vi först besluta att borttaga det ena, kunna vi snart komma till det andra. 1' afseende på Frih. Boyes förmodan, att tvenne propositioner i ämnet böra framställas, får jag anmärka, att blott en proposition af Landtm, kan framställas, ehvad utgång saken här kan få; ty det är först sedan alla fyra RiksSt:n bifallit oell K. M. på Rikssalen antagit det hvilande förslaget, som fråga kan uppstå, huru tryckningen bör ske. Frih. Cederström, Jacob, hade inlemnat ett så lydande anförande: Emot det förslag till ändring i 5g §. Riksd.-Ordn., som, jemlikt RiksSt:s beslut vid sistl. Riksdag, till afgörande vid denna är på bordet hvilande, hvarigenom hvart och ett PuksSt. skulle blifva berättigadt att, på sätt det lämpligast pröfvar, låta dess protocoll, antingen fullständigt, eller i justeradt sammandrag, till trycket befordra, anser jag mig böra uppgifva, det säkerheten för protocollens fullständighet, förvar i oförändradt skick och, i följd deraf, pålitlighet blifver upphäfven.
Ankom i afskr. till Exp.-Utsk. J. 26 Maji, KONGL. MAJ:TS Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående ett af serskilde i Nåder förordnade Comiterade uppgjordt förslag till ändringar och jemkningar i nu gällande Tull-Taxa. Gifven Stockholms Slott den 7 Maji 1834. Sedan Kongl. Majrt af förekomne anledningar, vid Riksdagens början, förordnat en serskild Comité, bestående af sakkunnige män utur alla samhällsclasser, för att uppgöra och till Kongl. Majrt afgifva underdånigt förslag till de förändringar i gällande Tull-Taxa och öfrige Tull-Verket rörande Författningar, sorn kunde finnas af omständigheterne påkallade, hvarvid d’e allmänna åsigler borde iakttagas, att å ena sidan inhemska näringar bibehållas vid det skydd, hvaraf de ansågos vara i fortfarande behof och den för Stals-Verket påräknade inkomst af Tullen betryggades, samt att å andra sidan' all den lättnad och utvidgade frihet för inrikes och utrikes handeln och sjöfarten bereddes, som med förenämnde angelägna syftemål vore förenlige, så har Comiteen nu mera till Kongl. Majit inkommit med underdånigt utlåtande och förslag i dessa ämnen. Utan alt nu ingå i Dågon pröfning af Comite'ens underdåniga förslag till ändringar och jemkningar i Tull-Taxan, vill Kongl. Majit, till tidens vinnande, genast låta öfverlemna detsamma, med dertill hörande Protocoll och handlingar, till Rikets Ständers Bevillnings-Utskott, för att tjena Utskottet till upplysning vid dess öfverläggningar om den blifvande Tullbevillningen. Kongl. Majit har velat härom underrätta Rikets Ständer, och Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. CARL JOHAN. C. D. Skogman. Bihang till R. St. Esta Sami. 1 :sta "Afd. 1 16ide Häftet. a Kongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse N:o 55.
Bidderskapet och Adeln väckt, till Utskotten remitterad, motion har Hans Excellence Herr Grefve Gustaf Löwenhielm föreslagit, att det utaf framlidne vice Amiralen Gustaf af Klint upprättade, uti hans eflerlemnade arfvingars vård nu befintlige, Sjö-Chartas-verk, med dertill hörande samlingar af all slag, måtte blifva för Statens räkning inlöst och ställdt under vederbörandes Embetsförvältning; till stöd för hvilket - Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Ulåtande,N.o to. i - ket förslag blifvit åberopadt, att ett ändamålsenligt Sjö-Chartae-verk vore både i militäriskt och commercielt hänseende oaflåtligen nödvändigt för en Sjöstat, men att Svenska Sjö-Chartae-verket länge varit enskild persons tillhörighet; alt sådant kunnat, utan olägenhet, ega rum, så länge det vårdades af den, som med en sällsynt förmåga och lika sällsynt ihärdighet upprättat Char tae-verket; men, då fäderneslandet förlorat vice Amiralen af Klint3 och vården öfver verket öfvergått till hans efterlefvande anhöriga, vore samma garanti för arbetets behöriga fortsättande icke att påräkna; att omnämnde vigtiga arbete möjligen kunde förfalla och till och med af egaren afyttras till utländningen, Sverige tili stor skada och förlust, samt att vice Amiralen af Klints arfvingar vore sinnade att aflåta arbetet för 5o,ooo R:dr Banco, att betalas antingen på en gång eller med 5,ooo R:dr årligen under tio år, med förbehåll i sednare fallet af 5 procents årlig ränta för den obetaldta summan; hvilket pris motionären ansett vara ganska ringa, då man dermed jemförde arbetets beskaffenhet, dess värde och det anseende, som det egde både inoch utrikes.
Scenen afdelad i två, a. venster; b. höger. a. ster till venster; två tältsängar; ett bord med skrifdon; ett staffli; öfriga målarattiraljer; ett tvättfat på en stol). (Ett mycket torftigt möbleradt rum med kamin; dörr i fonden; fön b. fönster på högra väggen med blomkrukor och fogelbur; säng med omhängen, soffa, skrifbord, klädskåp, guitarr. Ett talrör mynnar ut vid fönstret. ARVID ligger på sin säng påklädd; LUNDQVIST kokar kaffe på sin kokare; läser i en rol; öppnar fönstret; vattnar blommorna; språkar med kanariefågeln). (Ett enkelt men snygt rum, som röjer en viss komfort, med fonddörr; Scen 1. a. PER kommer in. ARVID sofver. PER. Arvid). Vakna! Han sofver påklädd! Hvad vill det säga! (Ruskar på Det är dager, gosse! ARVID. O! väck mig inte! PER. Nå sof då! Men det var en besynnerlig luft härinne! (Hostar, tager sig för pannan, undersöker kaminen) Jaså, ett sjelfmordsförsök! (Öppnar fönstret.) Det är snart hjelpt; Fega stackare! Du ska' få när du vaknar! (Sätter sig och målar.) ANNO FYRTIÅTTA Scen 2. b. LUNDQVIST, sedan PIANOSTÄMMAREN. LUNDQVIST (har handskar på under hela denna scen, står upp och deklamerar ur Karl Moor i rar en pels på en stol och talar mot densamma). Röfvarbandet. Han arrange PIANOSTÄMMAREN (stannar mellan Lundqvist och stolen ; Lundqvist kastar sig öfver honom och griper honom om strupen med utropet "dö, usling!" Båda ramla öfver hvarandra med stol och pels). PIANOSTÄMMAREN. Är herrn galen? LUNDQVIST (stiger upp). Ursäkta, jag skall spela Röfvarbandet i Talias vänner om söndag, och när jag kommer i extasen, så kan jag inte styra mig!
Det är i anseende till denna våda, som jag yrkar antagande af Gn Frölichs ifrågavar. förslag. Frih. Boye: Den erinran, som blifvit framställd af Frih. Stjernstedt och Gr. Horn, är redan på förhand vederlagd af den framställning, Hr v. Troil gjort. Han har nemi. erinrat derom, att när sjelfva banklagen ålägger actietägaren att, innan banken får sättas i verksamhet, inbetala 25 proc. af actiesumman, och således minst ^ million r:dr är den scala, hvarutöfver bankens rörelse ej får utsträckas, så är det påtagligt och klart som Guds ljusa dag, att redan vid första revision, och långt innan banken kunnat göra en förlust af ^ million r:dr, skall det yppa sig, om banken sträckt sin rörelse utöfver hvad lagen tillåter, och sålunda kunde äfventyra en större förlust, än som motsvaras af insättningen. Jag förstår derföre ej, huru man kan undgå att finna dessa förskrifningar onödiga, och jag ber att få erinra om den mångfaldigt svårare ställning, hvari actiebanks delägare skulle försättas, än den, hvari man sätter delägare af solidarisk bank. Den solidariska banken hvilar på delägarnes ansvarighet en för alla och alla för en; men detta förutsätter, att ingen ingår deri, utan att veta hvilka jemte honom äro delägare. I actiebank känner man ej actieägarne, ulan det är endast actien, som ansvarar. Den, som skulle afgifva ifrågavar. revers, kunde väl få veta, hvilka den första dagen vore delägare; men dagen derefter hade han ingen kännedom derom, ty då kunna actierna vara transporterade till höger och venster. Äfventyret blefve således mycket större, än i en solidarisk bank.
Det kan icke vara den värde talaren eller någon annan ledamot inom detta Stånd obekant, att i Götheborg finnes en dylik skola, och att, då det icke är långt emellan nyssnämnde stad och Borås, de, som bo i Borås och trakten deromkring, kunna i Götheborg inhemta ifrågavar:de kunskaper. Dessutom vill jag fästa R. o. Ad:s upmärksamhet deruppå, all den af Hr v. Hartmansdorff anstälda jemförelsen emellan bildandet af landlbruks-skolor och tekniska läroanstalter icke är riglig, emedan man, i afseende på förstnämnde skolor, gick så till väga, att först inrättades Degebcrgs skola, och sedan skicklige lärare der hunnit bilda sig, atilade man sedermera de öfriga. — Emedan jag anser detta sista sätt att gå tillväga vara riktigt, och då jag tror att man handlar i industriens intresse, när man så småningom anlägger tekniska skolor, vidhåller jag mitt redan gjorda yrkande ä bifall till Utsk:s Utlåt. Då nu öfverläggningen ansågs fulländad, framstälde Hr Gr. o. Landtm, att, i afseende på StatsUtsk:s förevaride Utlåt, och BorgareSt:s dermed i sammanhang ställde inbjudning, blifvit yrkadt af åtskillige ledamöter, att R. o. Ad., med vidblifvande af sitt i ämnet fattade beslut, måtte lägga såväl Utsk:s Utlåt, sorn inbjudningen till handlingarne, och deremot af andra talare, att R. o. Ad., med bifall till inbjudningen, måtte lägga Utsk:s Utlåt, till handlingarne; hvarefter propos. å dessa yrkanden framstäldes och besvarades med blandade Ja och Nej, samt efter sedermera förnyad propos. till vidblifvande af R. o. Ad:s förut i ämnet fattade beslut, samt såväl Utsk:s Utlåt., som BorgareSt:s inbjudnings läggande till handlingarne, hvarvid nu ropades .starka Ja, jemte många Nej, Hr Gr. o. Landtm, förkarade det han ansåg Ja hafva varit öfervägände. Hr Tersmeden och Frih. Alströmer begärde votering.
Utan 188 Den 2i November. alt vilja ingå i någon vidlyftig granskning, rörande nyllan eller skadan af hemmansklyfningen, vill jag blott, med afseende på Sveriges egendomliga förhållanden, uttrycka den åsigt, att, till följe af vårt kameralverk, hemmanens indelning, den mängd onera, natura-prestationer och skatter, hvilka efter hemmantalet ut göras, klyfningen icke kan gå i oändlighet. — Då jag är öfverlygad om, att denna fråga ännu många gånger på detta rum blir föremål för strid, innan densamma hinner utkämpas, tager jag mig friheten nprepa hvad jag förut nämnt, att jag, på sätt jag i min reservation lillkännagifvit, anser olämpligt och R. St:r icke värdigt att, året efter sedan K. M., i öfverensstämmelse med R. St:rs önskan, utfärdat en förordning, begära att densamma, som endast sedan sisth November månad varit tillämpad, måtte uphäfvas. Jag anhåller om afslag å Betänk. Frih. Raab: Jag har denna gången blifvit upkallad till följe af den af Gr. Sparre begagnade argumentation, hvilken jag icke anser vara nyttig, aldra minst på' detta rum. Gr:n har yttrat sin förvåning deröfver, alt cn Konungens Justilia:Canzler kunde yttra ett ogillande omdöme öfver en af K. M. utfärdad författning. Vi hafva på detta rum vid mångfaldiga tillfällen haft att glädja oss ät de innehållsrika och vigtiga uplysningar, hvilka högre embetsman lemnat oss, och vi skulle, om vi godkände den af Gr:n framställda'sats, att ordet icke finge vara fritt, vare sig alt det är för eller emot ett af K. M. afgifvet förslag, hädanefter komma att derigenom tysta ned dessa embetsmän. Den sorn hyser en sådan åsigt, gör bättre i att med allvar söka förändra vår representation samt vårt Riddarhus, än att framkomma med den grundsatsen: väl må vi utöfva vår representations-rätlighet, men vara tyste i afseende på de åsigter, som icke öfverensstämma med hvarje förslag, som Regeringen framlagt. Jag tror icke att det vore rätt att så gå tillväga hos R. o. Ad.
Leveransen af guld till Banken torde också ej kunna rätteligen jemföras med hvarje annan spekulation, emedan i andra fall spekulanten kan med någorlunda säkerhet genom upmärksamt aktgifvande på konjunkturer och förhållanden beräkna priset för sin vara, då det deremot här är en myndighet, sorn eger att godtyckligt bestämma detsamma. Om sål. Banken vill vara säker att vid inträffande behof verkl. få guld, så tror jag Den 11 Jan umi f. m. 6!» en sådan vilkorlig föreskrift är aldeles nödvändig, likasom den torde vara af billighet och rättvisa påkallad. Hr Cederschiöld, 11 o b. Teofr.: Som jag torde hafva uttryckt mig icke fullt tydligt, då jag sist hade ordet, får jag nu förklara, att jag anser det slut, hvartill Utsk. kommit, icke vara fullt rigtigt, utan anhåller jag, det R. o. A., med ogillande af Utskis motivering, ville förklara sig hafva funnit Fullm:s förklaring tillfyllestgörande. Sedan öfverlåggningen härefter förklarats fulländad, yttrade H. Exc. Hr Gr. o. Landtm., att i afseende å den nu förevarande §:n, deri Utsk:t kommit till det slut, att Utskrt »funnit Fullnns förklaring för nu ifrågavarande särskilda fall vara tillfyllestgörande», blifvit yrkadt dels bifall till Utskis framställning i dess helhet, dels af Hr Printzensköld bifall till nyssnämnde slutmening, men läggande till handlingarne af Utsk:s yttrande i öfrigt, och dels af Hr Cederschiöld, att motiveringen till Utsk s slutliga yttrande måtte ogillas samt Fullm:s förklaring anses tillfyllestgörande; Och förklarade H. Exc., det han först skulle framställa propos. å bifall till Utsk:s utlåtande, samt sedermera, så vida svaren på den första propos. dertill föranledde, å de öfriga yrkanderne. Den härefter framstälda propos. å bifall till Utsk:s utlåtande i den förevarande §:n besvarades med många ja jemte några nej; och förklarades ja hafva varit öfvervägande. §.9.
Af Herr Prosten Dedekind‘ I de Högloflige sammansatta Utskottens tillstyrkande, att deli rättighet, som af ålder tillhört Pastor och Föräa-mlingarnes Äldsta gemensamt, att, efter ^föregångna varningsgrader ålägga dem stockstraff, som framhärda att störa ordning och skick inom Försam lingarne, genom sjelfsvåld och tygellösa seder, mätte upphöra, och hvilken rättighet Bih till R. Lags. Allm. Bas v.- o. Oec-Utsk. Uti. N:o68< nu mera blifvit på K vrko Rådet öfverflyttad, kan jag, af följande skäl, icke instämma. Så lange nemligen den moraliska bildningen icke, i allmänhet, blifvit så nlbredd, att fruktan för vissa obehagliga positiva följder, hvilka Lagstiftaren förenat med omoraliska handlingar, icke utträngas af mera ädla drilfjädrar lill iakttagande af Lagens bud och undvikande af dess öfverträdeJser, hvilka drilfjädrar, tillika med en finare utbildad moralisk känsla, uppväckas, så länge tror jag ock, att vissa positiva straffbestämmelser, sorn sätta förstnämnde driffjäder i verksamhet, icke kunna, nian olägenhet för Samhället, afskaffas. Ännu lärer det dock dröja länge, innan den moraliska culturen fått göra så stora framsteg, att nämnde straffbestämmelser icke mera skulle af bebofvet påkallas. Men äfven med en mera allmänt utspridd moralisk bildning, fruktar jag, att, i alla tider, i menniskosamfundet sådana individer skola existera, hvilkas sjelfsvåld och sedelöshet endast skola kunna tyglas af fruktan för arbitrair% straff. Tillämpningen af dessa grundsattser på det så kallade stockstraff t, som varit ansedt för en af Kyrkodisciplinens kraftigaste varningsgrader, är lätt att göra.