Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nu gällande upskattuingsvärde af alla arméens boställen ( å väl bostadssom utarrenderade) upgår till rmt rdr 570,44 1: 1) b ii 11 April f. m. 170 Hernmansräntor och kronotionde, efter i 1833 års Stat antagen beräkning, upgår i kontant till 57-1,072: Kontant Statsanslag m. fl. mindre tillskott, till fyllnad i 1833 års Lönestat, utgör . 332.07 2: 1833 års normalstat upgår således för ar méens beläl till rdr rint För att kunna utröna huru stort tillskott utöfver dessa beräknade tillgångar skulle erfordras, för att åstadkomma den lönereglering, sorn anses af behotvet påkallad, måste man förslagsvis upföra en ny aflöningss‘at, hvilken naturligtvis bör uptaga hvarje grads lönebelopp i billigt förhållande till de löner, sorn nu äro fastställda för den värfvade arméen. Summa 89,200: ISO I) en 11 A pril f. m När nu grillande normalstat för samma Regrte endast upgår till 52.500 sA skulle en tillökning erfordras af 36,7 00 eller cirka 7 0 proc. utöfver nuv:de Stal. Under förutsättning att, vid alla indelta regemitcr, den nya Staten skulle stå i lika förhållande till den för värfvade reg:ter nu gällande, skulle en på denna grund för hela indelta arméen verkställd lönereglering sålt des erfordra en ökad tillgång af 70 proc. ut - öfver den i 1843 Ars stat ber: kilade, eller af 1,034,029: h vilke n summa, li Ilagd nu gällande noi malstnt . 1.477,185: skulle utvisa den nya Slatens belopp
Stadsförviste eller dömde att tåga till sin hemort, utan att kunna förete Husbondens LagUtskottets Betänk andin. 24 370 Lagutskottet: BetHnkändett. betyg om godkändt uppförande} hvarjemte våckes Högv. Ståndets uppmärksamhet derå, atfc, då LegoStadgan förbjuder flyttning till annat Län för ett icke godkåndt Tjenstehjon, det icke destomindre händer, att ett sådant vinner tjenst utom Länet, samt derpå kan uppte städja och beting; i hvilket fall bestämdare föreskrifter, ände nuvarande, synas vara af nöden. Häruti hafva ÖfverHofPredikanterne, Doctorerne Hedrén och Lilljenwaildh samt PastorPrimarius Wallin instämt. Af Herr Prosten Östberg: att, tillförekommande af Gesällers kringvandring, Mästare, då de från annan ort sådane förskrifva, bora åläggas förse dem med respenningar och nödigt underhåll, samt atfc uti Passet destineringsorten bör bestämdt uppgifvas, under ansvar för Gesällen, atfc som lösdrifvare anses, om han ifrån den utstakade vågen afviker. Af Herr Prosten Grevillius: atfc en annan dass af kringstrykare, hittills lemnad oanmärkt, är ej mindre märkvärdig; nemligen Qvinnor och Barn, hvilka särdeles ifrån gemenskapen vid de varfvade Regeuienfcerne, af vederbörande Auctoriteter förpassas till landsbyggdens härjning och plåga, heldstde, i skydd af sin förpassning, sorn ofta är ställd, icke på kort tid, utan på år, icke till bestämd ort utan till flere
Från Eksjö förbi Hvetlanda lill Wexiö hafva nemligen okulär-undersökningar blifvit anställda utan att påträffa några hinder för en banas anläggande; och då Ljuugby blifvit bestämd såsom en hufvudpunkt på södra banan, och denna punkt på nämnde bana är den närmaste till Wexiö, så hade väl steget kunnat tagas ut och Ljungby bestämmas såsom den ändpunkt, der östra banan borde förenas med den södra. Hvad vidare beträffar den totala bristen på anslag för östra stambanan, så skall anledningen dertill vara att söka i bristande undersökningar; men oaktadt samma förhållande eger rum med nordvestra banan, har detta dock icke hindrat Utskottet att för denna sednare föreslå 1,000,000 R:dr R:mt. Nu lära dock mera fullständiga undersökningar verkligen blifvit anställda emellan Norrköping och Linköping, och en bana emellan dessa städer skulle tvifvelsutan hafva utgjort ett litet hell för sig, liksom banan emellan Malmö och Lund, samt den föreslagna emellan Slockholm och Upsala. Genom anslag till en sammanbindnings-linea emellan Norrköping och Linköping skulle Utskottet derjemte hafva visat, att det verkligen haft allvar med östra banans utläggning i en icke så långt aflägsen framtid. Reträffande banans ytterligare sträckning neråt landet öster eller vester om Sommen och så vidare till Eksjö, Wexiö och Ljungby, medgifver jag gerna, alt noggranna alternativa detaljundersökningar äro behöfliga; och ett tillräckligt anslag så väl dertill, sorn till dy - Bil. lill Siats-Utskottets Ullålande JYi 62. 61 lika å de öfrige stambanorne bar Utskottet också ställt till Kongl. Majlis disposition. Kunde genom dessa undersökningar lämpligaste sträckningen för en föroningsbana emellan Wexiö och Ljungby hinna fullständigt utstakas under instundande stalsreglerings-period, och vid nästa riksmöte ett anslag för denna bana beredas, på det att ungefär samtidigt med södra banans framdragande till Ljungby en bana malle från Wexiö mota denna; så skulle Staten derigenom, efter min öfvertygelse, blifva betryggad för förluster i och för den södra stambanan.
Om Expeditionen rörande lindring uti Båtsmansindelningen i Blekinge; oin granskning af BevillningsfÖrfattningarne; om underdånig anhållan till Kongl. Majit örn företagande af någon allmän Arbetsoch Correctionshusinrättning innan nästa Riksdag; om förklarande af synnerlig erkänsla för Riksens Ständers Revisorer 18135 om öfverlemnande till Kongl. Maj-.ts Nådiga godtfinnande af frågan om Fabrikernas upphjelpande; om underdånig anhållan hos Kongl. Majit att Biskop Wingärds Husbyremedel pä allmänna Pensions och IndragningsStaten måtte öfverflyttas; om tiden för tillökningens beräkning uti Bancofullmägtiges arfvode; om Götha Canal; om Chartors upprättande öfver hemmanen i Riket; om åtskilligt rörande Rikets Penningverk m. m.; om Sjötullens förhöjning; om Särskildta Utskottets förslag till sammanjemkning af RiksStåndens olika beslut i anseende till åtskilliga af samma Utskott beredda ämnen. Af den 1 Augusti: Aterremiss af BancoUtskottets Memorial angående reglering af Discontrörelsen i Riket. Frän Villofl. Bor gare Ståndet: Af den 14 Juli: Om Academiernas Taxeringssätt; om befrielse för Stockholms Stadskassa ifrån den Stadens KronoUppbördsverk åtföljande ordinarie aflöning; om en till afskrifning i RiksStaten föreslagen summa, som blifvit RiksgäldsContoiret ersatt för afdrag i Bill - 74 Den 2 Augusti. ningsuppbörden i Stockholms Stad; om Riksens Ständers Ledamöters förordnande uti en Committé^ återremiss af OeconomreUtsköttets Betänkande om befrielse från Tullförpassningar. Af den 17 Juli:
"Låt qvinnfolken få smaka litet på våra sötsaker", hade hertigen sagt, "jag tänker käringarna snart skola få nog af konfekten, och krypa till korset." Men inne i fästet hölls som bäst bönestund i slottskyrkan, hvilken då befann sig i en annan flygel, än den nu begagnade. Der voro församlade månge af männen och nästan alla qvinnorna, som befunno sig i slottet. Der befunno sig fru Ebba jemte hennes döttrar, fru Elin Stålarm, fru Karin Kurch, fru Anna Boije och flera förnäma fruar, dertill många andra adeliga och oadeliga qvinnor. Högtidlig var gudstjensten; psalmernas toner beledsagades af dånet från de belägrandes kanoner; men tillochmed de unga flickorna syntes ej deraf låta störa sig i sin andakt. Nu afbröt ett häftigt brakande den nyss började bönen. En kanonkula slog in genom ett fönster och träffade en just invid stående knekt, som nedföll död. Bland fruntimmerna stod fru Ebba närmast den fallne. Ingen skiftning i hennes anlete förrådde bäfvan. Mången annan qvinnas kind bleknade. De unga flickorna foro rysande tillsamman och gömde sina anleten. Endast Sigrid gick, ehuru blek och med något osäkra steg, fram till fru Ebba, då hon såg denna resa sig för att gå till den fallne. "Jag finner, att här är ingen hjelp mera", sade fru Ebba. "Herren vare hans själ nådig! Hans död var skön. Med bönen på läpparne fick han falla för konung och fosterland. En sådan död är icke skrämmande. Gode herrar och J, tappre krigare alle, måtte Herren skänka dem af eder, som han nu behagar hädankalla, en död lika herrlig, och måtte han åt dem som öfverlefva, gifva seger och kraft att fienden afslå. Stån manneligen, tveken icke att offra lif och blod, om så fordras. Skönt är att strida, herrligt att dö för sin konung och sitt land. Herren gifve oss alla sin nåd och salighet." Efter ett ögonblicks tystnad tillade hon: "Höljen ett kläde öfver den döde, och låtom oss fortsätta vår andakt."
Ds Banco-Utskottet går att besvara de , inom 3:ne Riks-Stånd, gjorda anmärkningar vid dess Memorial, N:o go, anser sig Bih till Rits. St. 2 Banco-Utsholtets Utlåtande N.-o 117. Utskotlel, med afseende på Riksdagens annalkande slut, skyldigt att iakttaga möjligaste korthet; och tror sig sålunda hufvudsakligen böra här omnämna de anmärkningar, som dels innefatta åsigter, hvilka icke redan blifvit af Utskottet prÖfvade, dels föranledt ändring eller jemkning i dess framställda förslag; varande härvid dea ordning bibehållen, som punkternas numerföljd, i det återremitterade Betänkandet, utvisar. I afseende på Utskottets, i irsta punkten, giftiä förslag , ”citt större Banco-Sedlar bö”ra hällas på förhand färdiga, för att listan omgång utvexlas till Allmänheten j på lika sätt sorn nu sker med Små-Sedlar,” har af åtskilliga Ledamöter, inom RiksStånden, den anmärkning blifvit framställd, ”att j då Svenska Banken hittills} mindre ”än någon annaiij varit besvärad af efter”apnings-försök j en orsak härtill funnes ■”kanhända i den egenhet hvarmed Sven”ska Banken utgifver sina Sedlar eller ”Transport-räkningen Utskottet, som icke är i tillfälle att med visshet känna, huruvida Svenska Bankens Sedlar på det hela, och i jemförelse med alla andra Länders, varit minst utsatta för efterapning, får endast fästa uppmärksamhet Banco-Utskottets Utlåtande N-o 77. 3 derpå, att efterapning af större BiksgäldsSedlar, hvilka utgifvns och bokföras på det sätt Utskottet för Bankens alla Sedlar föreslagit, ingalunda förekommit mera allmänt, än efterapning af Bankens TransportSedlar; samt att sålunda torde kunna anses mer än sannolikt, alt icke sättet] för deras utgifning, utan egentligen Sedlarnas högre valeur, medfört säkerheten emot dylika försök.
Huruvida skrifvelse verkligen derom afgick till K. M., kan jag nu ej påminna mig; men en mängd exempel kunde lätteligen framdragas derpå . huru åsigterna hos R. St. förändrats från den ena riksdagen till den andra. — Man har vidare sökt på sätt och vis att rättfärdiga TJlsk. derigenom, att, om också en del af anmärkntna voro obetydliga, skulle dock en mängd vigtiga finnas, som man ej lagt Konungens rådgifvare til! last. Det är verkligen underligt nog, om en Den 3 Juli c. m. ledamot, som ej haft tillgång till Statsråds-proCna, kim veta, huruvida ytterligare anmärkn:r der kunna förekomma, än de som Utsk. lagt Konungens rådgifvare till last. Emedlertid synes detta försvar för Utsk. tillika innefatta en svår beskyllning mot detsamma ; ty ingalunda kan det vara rätt gjordt af Utsk. alt åsidosätta de vigtigare anmäiknrna och deremot upptaga de mindre vigtiga. Gr. Anckarsvärds försvar för Utsk. har jag funnit synnerligen märkvärdigt. Delta försvar har, såsom Hi von Hartmansdorff anmärkt, bestått i 3:ne delar: den första delen innehåller allmänna talesätt, allmänna fraser, såsom att man i hela landet visste, huru obelålet folket vore med Konungens rådgifvare, med Regeringens åtgärder; att Konungens rådgifvare förlorat folkets förtroende; och om derasskiekligliet vore blott en mening, o. s. v. Det synes sorn sådana skäl aldraminst af Utsk:s ordför. borde framdragas till stöd för hvad Utsk. anfört mot Konungens rådgifvare; ty sådana obestämda omdömen tror jag att man ej gerna kan komma med, utan i brist på bättre skäl. Deremot har Grefven alldeles underlåtit alt besvara de många och vigtigaanmärkn:r Ilr von Hartmansdorff gjort emot Utskts förfarande , ehuru Grefven synts ifrigt sysselsatt att derom göra anteckningar, då Hr von Hartmansdorff talade. Grefven har vidare påstått, att landet skulle varit uti ett helt annat skick, om Konungens rådgifvare fullgjort hvad dem ålegat.
Dii en fima eller ett bolag anvander personer med hogre skolbildning, sB sker det naturligtvis, emedan den hogre skolbildningen unses lnedfora fijrdelar, och dessa m %ste i sB fall betalas. En storre dlmanbildning, knnskaper i fralnmande sprlk och en mera uppofvad och diirfor snabbare uppfattning, allt detta aro fordelar, som man mBste medgifva. kunna vantas medfolja den hogre bildningen, och hvilka kunna gora det onskvtirdt att begagna h o p e utbildade arbetskrafter, a h e n ' diir folkskolans bildningsgrad mojlken kan vara tillfyllest. Att gifva hogre lon for hogre kunskapsmltt &amp; r nAgot som, emellertid icke alltid sker. Allmanna telefonbolaget motiverar den l4ga lonen riled att det finnes ansokningar i miingd till den lon som lamnas, samt att det antnges, att den unga flicka, som ltnjutit hogre skolbildning, har ett hem, dar hon kan erhUla allt fritt. Det slittes aldrig i frslga att en ung man skall aflonss liigre diirfor, att han har utsikt aft f H bo fritt i sitt hem. M h n e icke den llga lonen, hnru den an motiveras, ar en reminisens f r h en tid, dB den Bsikt gjorde sig giillande, att en kvinnas arbete. ej hade ett varde, som kunde omsattas i pangar, eller, slsom det ock ibland uppfattades, ej hade nAgot varde a h? Tager Inan bterigen i betraktande, att den liin, som erbjudes skall t i l l f a ~ a telefonist, som endast genomgtitt folkskola och som antages skola fullt forsorja sig sjalf, db komma vi afven hiirvidlag. till den slutsatsen att Ionen ar otillrlcklig.
Utskottets yttrande i denna punkt innefattade ett bevis för omöjligheten att i dess helhet genomföra det vid innevarande riksdag väckta skatteförenklingsförslag. Inom Preste-ståndet är punkten lemnad utan anmärkning; varande densamma af Borgareoch Bonde-stånden bifallen. Vid sådant förhållande får Utskottet förnya sin i förevarande 6:te punkt gjorda hemställan. Vid 7:de punkten, angående Fahlu kungsgårds-bjelp, är hos Ridderskapet och Adeln yrkadt, att då Utskottets förslag afsåge borttagandet af en utskyld utaf grundskatts natur och densammas ersättande genom motsvarande tillökning i den allmänna bevillningen, hvars bestämmande ankomme ensamt på Rikets Ständers beslut, förenämnde förslag, såsom bidragande att öka konungamaktens beroende af representationens välbehag, icke måtte bifallas; hvarförutan en ytterligare utredning rörande beskaffenheten och användandet af den s. k. Fahlu kungsgårds-hjelp ansetts vara af behofvet påkallad. Från Preste-ståndet är återremiss beviljad på grund af en ledamots tillstyrkande, att icke allenast nuvarande landshöfding, utan ock bans efterträdare, borde för ifrågavarande ränta erhålla godtgörelse. I anledning af förenämnde hos Preste-ståndet förekomne erinran, får Utskottet upplysa, att, enligt hvad komiterades betänkande innehåller, medelst Kongl, brefvet af den 24 Febr. 4857 föreskrift redan blifvit meddelad, att den del af ifrågavarande ränta, som är landshöfdingen i Stora Kopparbergs län anslagen, skall vid nuvarande innebafvares afgång indragas; och då denna punkt blifvit af 2:ne Riksstånd eller Borgareoch Bonde-stånden bifallen, har Utskottet funnit sig böra sitt deruti framställde förslag vidblifva. 1 afseende på 8:de punkten, rörande
LZL l c Sedan Utskottet funnit ej mindre, at all aflinge jord och fastighet, hwaröfwer Lagen rättwisiigen lemnat ägaren srehet at efter godtfinnande förordna, Mä med hwad willor som häldst för-arrenäeras, än ock , at sädana fastigheter, hwilka ej kunna stil as eller förpantas och hwarä innehafwaren sjelf blott njuter wilkorlig besittningsrätt, icke kunna annorlunda än med derefter lämpade beting til annor man öfwerlätas, i anledning hwaraf färskilldt stadgande om alla dessa icke tarfwas, blir således egenlelign föremålet för Utskottets upmarksamhet den flags fastighet, til hwilken ägarens rättighet, i hänseende til dess arfwingar, är pä et eller annat sätt inskränkt. Under granskning af de härwid sig företeende omständigheter, har Utskottet wäl ä ena sidan funnit, det en mera widsträckt rättighet at pä längre tid uplata en sadan egendom at ^rrenäator, sannolikt skulle medföra wigtiga fördelar för jordbruket; men deremot ä den andra, at Utskottet, medelst tilstyrkta förändringar uti 16. Cap. rZ. §. Jorda-Balken, betagit arfwinge af dylik fastighet den enda möjeligheten, at genom salu deras göra sig skadeslös, i fall förre ägaren honom til försäng uplätit densamma ät ^rxenäator pä wilkor, som icke smara emot rätta tvärdet och afkastningen; hwarjämte Utskottet ansett arftagarens rättighet at efter förra ägarens död fä tilträda fbrwaltningen af egendomen, swärlig<m kunna honom fränkännas, hwilket dock inträffade, sä wida det blefwe tillätet at stuta ^rrenäo - LontraLb ej allenast pä längre tid än han lefwer, som det samina utgaf, utan ock pä go, 40 ä 50 är derutöfwer. Fastän Utskottet hufwudsakeligeu af dessa skäl warit hiudradt tilstyrka et owilkorligt antagande af Kongl. Mastts Nädiga proposition, har likwäl
På grund af hyad sålunda blifvit anfördl och då, hvad serskildt angår Lars Anderssons förslag, så vidt det afser ökad skjutsningsskyldighet för gästgifvare och gäslgifveri-rörelsens flyttning, sådant icke torde, emot gästgifvareg bestridande, lagligen kunna ega rum, hemställer Utskottet, att Nils Jeppssons, Johan Bergströms, Per Påls sons, Anders Anderssons, Nils Anderssons, Magnus Månssons och Lars Anderssons uti Esta punkten omförmälde förslag må af Rikets Ständer lemnäs utan åtgärd. ^wKollet öfyergår härefter lill andra hufvud frågan, sorn afser, 1J Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Ulskolletc urlatanch, jv.-o tai. att, derest skj utsningsb esväret icke kan från jordbruket skiljas, lättnad i detta besvär måtte beredas. Härvid förekomma i främsta rummet de delar af riksdagsfullmäktige Ola Månssons och Ola Perssons motioner, som afse skjutsens ställandejpå entreprenad, under vilkor, att, erforderliga kontanta bidrag utgöras länsvis, antingen gemensamt för land och stad af all fastighet och fabriksegendom, eller serskildt för landstaden efter hemmantalet. Då dessa förslag hafva till syfte, att utsträcka skjutsningsbesväret äfven till sådan fastighet eller annan egendom, som hittills varit derifrån befriad, får Utskottet, under åberopande af dess bär ofvan afgifna yttrande öfver^Anders Anderssons, Nils Anderssons och Magnus Månssons framställningar rörande samma besvärs utsträckning till andra skattskyldige, tillstyrka, att Ola Månssons och Ola Perssons förslag i dessa de lar icke må vinna afseende.
749 äf alla Stater, hvilkas inkomster genom arfvoden eller sportlar icke uppgå till sistnämnde summa; afskedade eller blott caracterise.rade personer, utom tjenst och löneinkomst, jemte Studerande, hvilka för enskild undervisning hafva mindre än 200 R:drs lön, eller ej innehafva sådan egendom, hvaraf Bevillning erläggas bör; äfvensom i beräkning af löne-in« komst icke ingår tractamenten under co.ratnenderingar utom station, på mindre tid än sex fortfarande månader på året, fält-aflöning i krig på längre eller kortare tid, pensioner till delegare af Arméens och AmiralitetsCassorne, hushyror och inqvarteringspenningar, Ambetsoch Tjenstetnäns resepenningar och tractamenten i Kronans ärender, sami rese-underhåll och arfvoden i och för Riksdagar. 2) Kuskar hos private, lagstadde drängar och pigor på landet och i städerne , Torpare, Lärlingar i Handtverk, Allmogens hemmavarande Söner, Mågar, Döttrar och Sonhustrur, samt Barnmorskor, så vida de ej ega särskild förmögenhet, eller drifva sådan handtering, rö. reise och näring , för hvi.ken Bevillning eger rum, 3) Författare af sådana Dagblad och Månadsskrifter, som sprida allmänt nyttiga kunskaper, eller hvaraf inkomsten är ad pios usuS anslagen. 4) Kronans och Statens jemte andra till allmänt behof anslagne Byggnader, Verk och Inrättningar, Städernes till aflöning anslagne 75» Bevillnings-Utskotttts BetSnkanden. jord, SockneMaga2iner, Boställshus och sådana, som tillhöra Barmhertighetslnrättningar i städer och på lander. 5) Höganäs Stenkolsgruva, såsom varande a t en större patriotisk och för Riket gagnelig omfattning; dock endast till nästa Riksdag, Lindring i Bevillningtn. Sedan i a Art. 6 §.
Mitt första påstående var också i likhet med Herr Berghmans, att de nu begärdta 100.000 R:dr Banco borde afslås, men af anledningar, jag redan erkänt , finner jag mig böra ändra min mening och tillstyrka bifall dera, då en större skada af ett motsatt förhållande kunde blifva en följd. Herr Hjerta har upplyst, att denna anticipation dessutom kan, på ett kommande års anslag, tillgodoräknas , ifall Riksens Ständer skulle så för godt hona. Herr Berghman: Igenom det, att man så skickligt förstår att inblanda saken, binder man händerne på Riksens Ständer och tvingar dem «tt ingå uti saker, som ej borde bifallas. Jag 34® Den 6 Augusti e. m. yrkar således att Betänkandet bör hvila, och protesterar emot bifall. Herr Hjerta: Jag skulle visserligen icke begära, att beslutet nu genast skulle fattas, derest det icke vore en ovilkorlig nödvändighet, om man ej skall blifva utan medel till återstående Canalarbetet för innevarande år. Annars skulle jag visserligen vara ense med Herr Berghman; men förhållandet är det, att de anslagne medlen med denna månads utgång taga slut, och då det är nödvändigt att göra uppköp, som hittills, i ovisshet om Riksens Ständers beslut icke kunnat göras, är denna sak så nödvändig och 6å utan inflytande på Riksens Ständers beslut i hufvudsaken, att jag, som visserligen icke vilt lägga band på, eller minska friheten i besluten, ej kan finna annat, än förmon af bifall; och anhåller således om proposition på Betänkandet. Herr von Hartmansdorff, Augitft förenade sig med Herr Hjerta. Htrr Grefven och Lcmdt-Mar&kalken yttrade, att då någon annan Ledamot icke förenat sig med Herr Berghman uti anhållan! om målets ytterligare hvilande på bordet, kunde en slik anhållan, emot 49 § Riksdagsordningen, icke eller beviljas; och hemställde Herr Grejven och. Landt Mar jlal k en, om Ridderskapet och Adeln behagade bifalla Utskottens förevarande Betänkande. Ropades Ja.
Maj:t genom Dess Nådigste Bref af den 17 Mars anno i685 i Nåder efterlåter med Soldaterne sig om boställen förena, af hvilka Soldaten bör äfvenväl njuta uti huslega en och en half daler Silfvermynt årligen eller ock honom husrum upplåtes i dess egne gårdar; men till Aker, Äng och Kåltäppa skall ändå af utmarken upprifvas som förrbemäldt är:” samt att, i anledning af Rikets Ständers ofvannämnde Skrifvelse Kongl. Maj.ts och Rikets Kamrnar-Collegium, hvars underdåniga yttrande Kongl. Maj:t infordrat, sig utlåtit: att, då den uti 17 §. af 1684 års kneckte-contract förunnade förmon åt allmogen på slättbyggden, som ingen skog hade, att å Kronans parker och allmänningar erhålla utsyning af virke till kneckte-stugornas uppförande, såsom det tydligen syntes, hade sin grund uti den i samma contracts 6:te §. allmogen så väL’å slättbyggden, som i öfrige delar af länet ålagda skyldighet att åt Soldaten serskildte hus uppföra, men från ett sådant åliggande ej mindre Rotehållare i närbelägenhet af Kronans parker och allmänningar, än äfven de, som bodde å den såkallade Fahlebyggden, hvilken benämning i äldre tider innefattade slättbyggden inom länet, genom 1695 års högstberörde Nådiga Förordning erhållit befrielse; så ansa - Statssamt AUnu Be sv.- och Ekon.-Utsk. Utlåtande, N.o 3. ge Kammar-Collegium deraf ock följa, att, sedan skyldigheten för desse Rotehållare att uppföra kneckte-stugor upphört, den utsyningsrätt å Kronans parker och allmänningar, som dem, på grund af ett sådant åliggande, varit förunnad, äfven upphört och försvunnit, så att följaktligen de af desse rotehållare, som, heldre än alt, på sätt i6p5 års Kongl.