Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständer med utlåtande inkomma;” 2:0 ett anförande af samme Mötionair, så lydande; ”Såsom tilllägg till den motion jag afgaf den 17 dennes, och hvarå remiss till Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Ulskottet då beviljades derom, att förvissa recognitions-skogar må, med befrielse från skatteköp, en efter rättmätiga grunder afpassad afgift till Staten utgöras, får jag yttra, det jag, i afseende på recognilions-skogarne uti Norrland, tror 8 §. af Kongl. Maj:ts Nådiga Stadga, angående Afvittrings-Verket i Wester-Norrlands, Westerbottens och Norrbottens Län, af den 10 Februarii 1824, vara tillämplig, hvarigenom hufvudsakligen bestämmas frihetsår för nya hemman ifrån 25 tili 5o år, samt 10 till 12 år för torplägenheter och öfveilopps-jord, bibehållen vid gamla hemman.” Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeeonomie-Utskolten, som till gemensam behandling företagit detta mål, få vördsamt erinra; att frågan, på hvad sätt och efter hvilka grunder de till Bergverken och Bruken anslagne recognitions-skogar måtte lill Statens största föif.el, i förening med enskild nytta, lämpligast kunna användas och indelas, vid flere Riksdagar, från och med 180g, utgjort föremål för Rikets Ständers pröfning; att stad Bihang till R. St. Bes v.- och Oeconomie-UIskottens Betänkande N:o 5. ganden och förordnanden för användandet, skattläggning och skatteköp af dessa skogar, tid efter annan, utkommit och igenfinnas hufvudsakligast i Kongl. Kungörelsen den 4 Februarii 1811, Kongl.
Han bör således hafva den närmaste kännedom både om person och sakförhållanden. Men hvem kan skäligen förutsättas ega iMgsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskutlens Betänkande, JV:o 4. 35 förtroligare bekantskap med alla dessa förhållanden, än Presten, hvilken alltifrån barnets födelse intill grafven följer hvar och en med deltagande vård? Vidare synes mig Ordföranden framför alla Ledamöterne böra vara fullkomligen opartisk, med fullkomlig ömhet och billighet afväga både behofven och utvägarne att dem fylla, således kunna medla mellan de flera skilda intressen, som nödvändigt i sådane frågor måste uppträda emot hvarandra. Är icke Presten, såvida han rätt behjertat och fullkomligt insett beskaffenheten af sin ställning i församlingen, den mest oberoende och således den naturligaste medlaren mellan skiljagtiga intressen, mellan den fattiga och den rika, lika mycket skyldig att försvara begge emot obilliga anspråk? Slutligen bör det ej förutsättas, att, vid ständigt tillvexande skrifveri, Ordföranden förr eller senare anser sig böra hafva ersättning derföre? Presten är Statens och församlingens aflönte embetsman, till hvars pligter äfven fattigvården lagligen hörer. Han kan således icke med något skäl fordra serskild ersättning för uppfyllande af denna embetspligt. Åtskilliga skäl, som ansetts talande emot nuvarande förhållande och för den föreslagne förändringen, hafva under Öfverläggningen blifvit framställda. Jag vill försöka att visa, huru litet öfvervägande de äro. Man har sagt, att, om det än mångenstädes bör hända, att Kyrkoherden är den tjenligaste personen till Ordförande-platsen i Fattigvårds-nämnden, motsatsen också flerstädes kan inträffa, och att det då vore obilligt och skadligt, att ej den skickligaste skulle få utses. Äfven har man beropat sig på de intyg om ett fritt vals förträfflighet, som erfarenheten redan på mer än ett ställe afgifvit, i det att personer, som varit ledde af ett upprigtigt nit för fattigvårdens bättre reglerande, frivilligt öfvertagit detta bestyr och utfört det med mera framgång, än förut församlingens Presterskap. Detta raedgifves.
Under kasernering i Kronans hus erhålles möbler, sängkläder, ved och lysning på bekostnad af Statsverket, hvaremot all inqvarterings-ersättning uteblifver. T A B. 23. Maximi-beloppet af Stående Härens, med förläggningen å vanliga stationer förenade, Inqvarterings-kostnad för år. *) Grader oell Befattningar. o Ärlig Inqvarterings-kostnad. Summa Summarum. Rum. Service. Maximi-beloppet för hvarje person. r:dr. sk. rst. r:dr. sk. rst. r:dr. sk. rst. Personer. r:dr. sk. rst. l:o) Generalilelet. Bataljons-Adjutanter 34 10 — 50 34 1700 Transport — -1 — 41272 *) Ständig inqvartering å station åtnjutes fortfarande under sådana tillfälliga kommendcringar utom station, hvilka icke räcka utöfver eli år. Grader och Befattningar, Transport Brigad-Läkare Bataijons-Läkare, Brigad-Auditörer och Proviant-Kommissarier . Veterinärer och Brigad-Trumpetare Bataijons-Trumpetare och Handtverks-Mästare Handtverkare och Sjukvaktare H:o) Vär/vade Kavalleriet. Brigad-Chef Bataljons-Chefer Liqvidationsoch Förråds-Officerare 2:dre Brigadoch Bataljons-Adjutanter Sqvadrons-Chefer Kapteu-LÖjtnanter, Löjtnanter och Under-Löjtnanter Brigad-Läkare Bataijons-Läkare, Brigad-Auditör och Proviant-Kommissarie Veterinär, Väbel och Brigad-Trumpetare Bataijons-Trumpetare och Handtverks-Mästare . Handtverkare och Sjukvaktare Sqvadrons-Adjutanter Korpraler
Ila taeeller stämpel-pappers-afgilt utgående bevillning. För detta ändamål har Utskottet såväl granskat de rörande denna bevillningsnfgift nu gällande föreskrifter, hvilka finnas intagne i Kongl. Kungörelsen den 27 November 1857, som äfven till pröfning förehaft de derom hos Rikets Ständer väckta motioner, hvilka blifvit till Utskottet remitterade, samt får härjemte till Rikets Ständer öfverlemna förslag till förnyad författning i ämnet. Då Utskottet vid berörde granskning funnit nämnde föreskrifter sakna det logiska sammanhang, hvilket synes vara af behofvet påkalladt, samt äfven i åtskil liga andra hänseenden tarfva ganska väsendtliga ändringar, har Utskottet ansett sig böra verkställa en fullständig omarbetning af nu gällande stämpel-pappers-förfaltning, hvars bristfällighet synas hafva tillkommit derigenom att äldre föreskrifter i ämnet, riksdag efter riksdag, undergått ändring och jemkning, dervid de beslutade ändringarne blifvit pä särskilda ställen i författningen inpassade, utan att någon närmare uppmärksamhet egnats åt redaktionen i öfriga delar eller åt uppställningen af författningen i dess helhet. Härigenom lörklaras ock anledningen till den omvexlande blandningen af äldre från latinet lånade samt nyare', ur vårt eget språk hemtade benämningar, som öfverallt i förenämnde Kongl. Kungörelse förekomma. Sålunda nyttjas der ömsom namnen: »charta sigillata», »charta», »stämpel», »stämpelpapper», »stämpladt papper»; äfvensom uttrycken: »chartera», »förse med charta», »belägga Bih. till ti. St. Prat. 1859 & 1S60. 5 Sami. 1 Afd. 14 Haft. 1 B p tu! t n inga-tils k atlets Betänkande M 22. mod charta sigillata», »bilägga slämpelpapper», »förse med stämpel», »belägga med stämplndt papper» o. s. v.
Med en beklämmande känsla af skuld gick hon framåt och in i en grannlåtsbod, och när hon valde bland dockor och lyxartiklar, var det som hade tiggerskans ögon häftat vid henne, ej endast bedjande, utan förebrående. Det blef ej mycket handladt, endast en grant utstyrd docka, hvilken hon tog med sig inuti muffen. Julhandeln pågick som bäst. Glada, beskäftiga människor skyndade om hvarandra i muntert samspråk, och på körbanorna korsade slädarna hvarandra i ilande fart, medan bjällror klingade och kölden purprade unga, lyckliga ansikten. Agnes stannade ett ögonblick utanför sin port, njutande af den lifliga taflan, då i det samma ett par hästar, som trasslat in sig i slädnätet, sprängde fram och liksom sopade undan de förskräckta • fotgängarne. Gud i himlen! Agnes insåg det: hon skulle ej hinna undan, kvinnan som slä- pade sig öfver gatan — tiggerskan som nyss förut korsat hennes väg. Där låg hon, träffad af hästhofvarna, med ett gapande sår i hufvudet. 1896 Utan betänkande rusade Agnes fram och försökte hämma blodet med sin spetskantade näsduk. I nästa ögonblick hade folkskockning bildats, men hon låg kvar på knä i snön, böjd öfver den sårade, » Bär henne upp till mig, jag bor här bredvid, » sade hon, blek af själsrörelse. I det samma nåddes hennes öra af ett sakta kvidande, som skår henne in i själen. Hvad var det — kunde det vara?! Helt nära, liksom kastadt i hennes sköte, låg ett trasbylte och däruti ett barn — ett litet skelett, som köld och nöd ej hunnit helt tillintetgöra. Ett barn! H o n tog det i sina armar och sprang uppför trapporna, in i den tillämnade barnkammaren, slängde af ytterplaggen, sände bud efter en läkare och bäddade med egna händer ner den lilla under det rosenfärgade täcket. På soffan, stödd af kuddar, låg modern kämpande den sista kampen. » Nöd och umbärande hade i alla händelser tagit lifvet af henne, det slag hon fått påskyndade endast hennes död, » förklarade läkaren efter slutad undersökning. » Är det någon ni vill träffa?
Sedan öfwerläggningen i detta ämne således blifwit fulländad, beflöt Utstottet, med de ffiljagtigheter som af förestäende Protocoll inhämtas, at voterings-sätt för Riksens Ständers Utstött skulle föresläs i enlighet med bwad Z8 Z. af den projecterade Riksdags-Ordningen innehäller. UL supra. In iiäem, r O. Valerius. Utdrag af Riksens Högloft. Ständers Constitutions - Utstötts Protokoll den 1 Augusti 1809. S. D. Herr Profestoren Doetor Vijkman Upläste, strifteligen författadt, det yttrande han den ss sist!. Julii muntligen afgifwit rörande omröstnings-sättet inom Riksens Ständers Utstött. Herr Riddarhus-Secreteraren Silverstolpe erinrade at i detta yttrande Herr ProfeHoren Doctor diskman, til stöd för sin tanke tillagt tet nya stal, at denna fräga syntes til Regeringsformen och icke til Riksdags-Ordningen hörande. Herr Riddarhus-Secreteraren förklarade sig härutinnan ej kunna med Herr Profesforen instämma , enär omröstnings - sättet icke Den 8 Augusti. 797 wore en fräga som rörde Regerings-sättets or. ganisation, utan endast helt och hällit en reglementariff formalitet. Herr Kammarherren Grefwe ^lörner, yttrade sig: "Dä, innan jag hade den äran blifwa Ledamot af Utffottet, frägan om votering per c-rpita i Utffotten redan war afgjord, men Herr Doctorn och Profesioren MjjllniLn, uti sit i dag öfwer detta ämne uplästa Dietamen an. fört et hittils ej Nyttjadt ffäl, för at ätmindstone pä längre tid upffjuta denna fräga, det nemligen: at voteringen per cLpita i'Utffotten skulle kunna blifwa en Constitutionsfräga som ej förr än wid nästa Riksdag kunde afgöras; är det i anledning af detta senare anförande som jag anhäller at fä tillägga nägra anmärkningar.
Skall en granskning ske, så är det nödvändigt att Revisorerne tillse, om utgifterne skett i enlighet med gällande författningar och beslut. Att öfverlemna en sådan rätt åt Rikets Ständers Revisorers bedömande, finner jag icke lämpligt, utan tror, att de böra hafva bestämda föreskrifter, emedan det annars ger dem en makt, som lemnar anledning till obehagliga afvikelser från meningen med en revision. Jag skulle således hälst önska ett rent afslag å Utskottets i första Betänkandet gjorde framställning; men skulle Ridderskapet och Adeln heldre förena sig med Friherre af Nordin, är jag äfven ense derom. Herr Ribbing, Arwid: Jag inser icke, hvarföre man ej kan bifalla Betänkandet. Jag kan icke anse ifrågavarande Cassa annorlunda än som tillhörande ett Bolag, deri flere äro delägare. Uti hvarje bolag äger äfven den ringaste delägare rättighet att granska hela Bolagets förvaltning. Det är en hyllning åt denna grundsats, som Utskottet velat gifva i sitt Betänkande. Den är ock i allmänt gällande Lag antagen. Herr Lefrens förslag förutsätter en upplösning och utredning af Bolaget; ty utan det sednare kan man åtminstone icke säga, att den ena eller andra Riksdalern eller skillingen tillhör enskildte, eller det allmänna; men jag skulle tro det vara orätt och för tidigt, att nu väcka några strider härom, innan ännu någon upplösning varit satt i fråga. Den 12 October f. in. 5r Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf: En Ledamot har gjort den anmärkning, att Ridder skåpet och Adeln för närvarande icke borde anse någon Revision af nöden; men förbehålla sig rättighet att framdeles få ef ter omständigheterna derom besluta. För mig synes detta öfverflödigt, och ändamålet tillräckligen vunnet genom bifall till första Betänkandet, deruti tillstyrkes, att pröfningsrätten må öfverlemnas till Revisorerne, hvilka Cassör de för tillfället vilja granska. En annan värd Talare har väl trott sådant icke böra på dem ankommaj utan vara bestämdt föreskrifvit.
Memorial till Högloft. Ridderskapet och Adeln , i anledning af dess återremiss af Memorialet N:o 24 rörande anmärkningar emot Betänkandet JY:o 4j angående den af Herr Friherre Sprengtporten och Herr af Robsahm hos Högloft. Ridderskapet och Adeln väckta fråga om fastställandet af en viss accis-afgift ä Brännvin, som till Stockholm och Rikets större Städer införes. Sedan, enligt ankomne ProtocolIs-Utdrag, Ilöglofl. Ridderskapet och Adeln under den 24 samt Högv. Preste-Ståndet den 31 sisth April återremitterat ofvannämnde Betänkande N:o 4> hvaruti Bevillnings-Ulskottet, uppå anförde skäl, afstyrkt bifall till de af Hr Friherre Sprengtporten, J. IF.j samt Hr RobsahmC. i?., hos Ilöglofl. Ridderskapet och Adeln väckta motioner om fastställande af en accis-afgift å brännvin, som till Slockholm och Rikets större städer införes; men deremot Wällöf!. Borgare-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet den 10 i förberörde månad bifallit BeBih. till R. St. & Btviflttitigs-TJttk. Mm, N\o S5. tänkandet, liar, enar följaktligen a:ne Riks-Stånd detsamma gillat, Utskottet i Memorial den n nästi. Julii ansett frågan, på grund af n5 §. Riksdagsordningen, komma att förfalla. Wid föredragning af detta Memorial hos Höglo!]. Riddsrskapet celi Adéla den 4 derpå följde Aug., har Högloft. Ridder skåpet oell Adria ålagt Utskottet, att tili följe af 49 §• 3 mom. Rik»* tlags-ördniiigék inkomma med Utlåtande öfver de vid Utskottets Betänkande Id:o 4 gjerde anmärkningar. Utskottet,/sorn anser sig genom'dess memorial If:6 2$ redan hafva fullgjort föreskrifter uti det ai Högloft.
De ökade göromålen äro i åtskilliga orter ganska betydliga, såsom man lätt kan finna, om man ihågkommer, att det i ganska rnånga Bergslager finnas 20 å 40 delegare i hvarje hytta, att blåsningen är dem emellan fördelad i dygn samt att skatten utgår med ett visst qvantitet Tackjern för hvarje blåsningsdygn. Vid sådant förhållande kan jag för min del ej finna annat, än att billigheten talar för bifall till Riksdagsfullmäktigen Anders Janssons motion, att Kronofogdarne måtte i ersättning för härigenom ökade göromål erhålla 1 proc. af det redovisade beloppet, hvarföre jag ock tillstyrker R. o. Ad. att samma motion bifalla. Hr Printzensköld: Hittills har det vid löners bestäm mande städse varit en regel, att lönen hör motsvara det arbete, Den 23 September e. m. 357 sam Sr med tjensten förknippadt. Enligt denna regel hafva, såsom jag föreställer mig, både Kronofogdetjenster och andra sysslor här i landet blifvit med löner försedda, Den allmänna lönetillökning, som K. M. föreslagit för så väl Kronofogdar, som andre embetsocb tjenstemän, har likväl icke sin orsak deruti, att deras göromål blifvit ökade, utan härrör uteslutande derifrån att de gamla lönerna fick längre motsvara den dyra lefnadskostnaden. Icke destomindre har StatsUtsk. afifardat den ifrågav:de ganska väl betänkta motionen med det korta svaret, att den i allmänhet föreslagna löneförbättringen utgör en skälig ersättning för de ökade göromålen! Här borde likväl, i min tanke, den af mig nyss uttalade regeln, att lönen bör sättas i förhållande till tjenstegöromålens vigt och trägenhet, hafva gjort sig gällande. Ty det måste såsom ostridigt medgifvas, att Kronofogdarne i Bergslagerne hafva genom Bergsfogdetjensternas indragning fått vidkännas en icke obetydlig tillökning i sina göromål. Man begår dessutom en uppenbar orättvisa, då man ger alla fogdar lika löner, utan afseende på olikheten i göromålens mängd.
Eller kanske Urnan? inföll Eleonora. I hvilket hänseende menar min syster? frågade Herr Hugo. Jag tror, svarade Eleonora, att ett så långt drifvet sophisteri, som hos den der omenskliga Riddaren, icke är tänkbart, eller i fall sådant möjligen kunde antagas, det dock, liksom all lögn och allt annat bländsken, måste försvinna vid dödens anblick. Der ha vi åter ett ämne, att framdeles discutera öfver, svarade Ordföranden. Men vi måste alltid gå raskt framåt. – Palatset, gissade du, min dotter. Nå, der finnas visst orimligheter i parti; men du måste lära dig att skilja mellan poetiska och reela orimligheter. De sednare, såsom blott sådana, äro icke till för fantasien; ju mer en dikt höjer sig öfver verklighetens område, ju mindre behöfver skalden underkasta sig dess lagar. Palatset, ehuru på prosa, närmar sig ett godt stycke väg till det luftiga, fantastiska gebietet, och således stöter jag mig der mindre af osannolikheterna. Dessutom är början så lefvande, så lätt, så angenämt berättad, att jag gerna sjelf skulle vilja hafva författat den biten. Af ett helt annat slag är Skällnora Quarn. För mig är denna pjes den fatalaste i hela samlingen ... Henrik, jag läser på din mine, att du gerna ville falla mig i talet ... Men lät dermed stå till, tills jag hunnit närmare förklara mig. Här går författaren just enkom ut på att måla ur lifvet: derföre får han alltså lof att underkasta sig realitetens simpla villkor. Huru sker nu detta? Hvad säger du först om den der pigan, som under det att hästen med qvarnlasset halfskenar utför backen och öfver bron, sjelf springer upp på ledstången, trafvar på denna i kapp med gulan, under det att hon tillika både kör hästen och stödjer det lutande lasset? Gören efter ett sådant konststycke, herrar Gauthier och Tourniaire! Hvad säger du vidare om det pittoreska spökandet i Britas kjortel, dragen öfver hufvudet?
Hans händer darrade, då han ånyo öppnade plånboken för att betala biljetten, och då han erhöll småpenningar tillbaka, bar han sig i sin brådska så fumligt åt att hela plånbokens innehåll föll ut på golfvet. Då han var den ende passageraren med detta tidiga tåg, fans ingen, som kunde hjelpa honom. Han rafsade ihop de kringströdda sedlarne, brefven och papperen så godt han kunde och stoppade alltsammans i pelsfickan, hvarpå han skyndade till sin förstaklass-kupé. Det var hög tid; ty i nästa ögonblick afblåstes tåget. Ögonvittnet till främlingens missöde, reste icke. Han hade hållit sig undan för att ej blifva bemärkt af den andre. Nu gick han direkt till biljettkontoret. Han knackade ej på luckan utan böjde sig i stället ned der den andre tappat sina papper. Det var icke mycket han fann, endast ett telegram, som blifvit glömdt. Och detta var af föga betydenhet för alla andra än möjligen en kolhandlare; ty då tillvaratagaren af fyndet vid gaslyktans sken genomögnade det, fann han att det endast meddelade underrättelserna att kol å Londons börs noterades denna vecka lika med föregående. Men mannen betraktade med förnöjdt leende sitt fynd. Han torkade af det, vek det i dess ursprungliga veck och stoppade in det i sin plånbok. Sedan han omsorgsfullt knäppt ihop sin vinterrock, tände han en cigarr och mumlade åter: – Han här i staden! Hvad kan det betyda? Han återvände till eldsvådan, hvaröfver brandkåren nu blifvit herre, sedan allt trävirke i fabriken uppbränts, såg en stund på eftersläckningen och de rykande ruinerna af den för blott en timme sedan så ståtliga fabriken samt återvände derpå till sitt rum på hotellet, der han befalde att blifva väckt i rätt tid för att hinna med tåget till Stockholm klockan nio förmiddagen. Tre underskrifter. Befallningen behöfde dock ej efterkommas, ty redan klockan sju på morgonen var mannen åter uppstigen. Han ringde på betjeningen, ett kort häftigt ringande. Han var tydligen en resande, som var van att ögonblickligen blifva åtlydd. Portiern stod i nästa sekund framför honom, förvånad att finna mannen redan uppstigen.
”Solen lyser fram då minst man väntar det”, tänkte jag under det tunga höstmoln sänkte sig ned öfver staden. Jag beslöt att använda allt bemödande på att förskaffa mig en hederlig utkomst med någon ljufvare utsigt för framtiden, än den som under Prosten G s bedröfliga beskydd öppnade sig för mig, och derunder genom renskrifning, bekymmersam utväg i en bekymmersam belägenhet, vinna mitt uppehälle för dagen. Så lefde jag mina dagar fram under fruktlösa bemödanden att finna öron utan bomullstappar, bröstangripande renskrifning af toma hufvudens toma meningar, magrande middagar och stigande förhoppningar, till den afton, vid hvilkens dato i min Almanacha jag sedermera strök ett kors. Min värd hade nyss lemnat mig med den vänliga uppmaning, att betala hyran för första qvartalet på fixa morgondagen, så framt jag ej prefererade (artigheten är fransysk), att med pick och pack ånyo anställa en upptäcktsresa kring stadens gator. En obeskrifligt kulen November afton hade hunnit till sin åttonde timma, då återkommen från ett sjukbesök, der jag kan hända – möjligtvis, något obetänksamt tömt min pung, jag välkomnades af denna ömma helsning. Jag putsade min sömniga och smala dank med fingrarna, och såg mig omkring i den lilla svarta kammaren, för hvars åtnjutande jag snart skulle se mig nödsakad att göra guld. Diogenes bodde sämre! suckade jag med undergifvet sinne, i det jag drog ett haltande bord från fönstret, der blåst och regn ej höllo till godo att stadna utanföre. Mina blickar föllo i detsamma på en prägtig eldbrasa blossande i ett kök, tantaliskt beläget midt öfver mitt blygsamma kyffe, der spisen just var det mörkaste af alltihop. „Kokerskor och kockar äro väl lottade bland de tjenande dödlige“! tänkte jag, under det jag med hemlig begärelse att leka låna eld betraktade den frodiga dame, som bland grytor och kastruller stod i eldskenets gloria, som en herrskarinna, med eldtångsspiran majestätligt hvälfvande i det glödande riket.
Ränta under Jernbrefstiden, så lärer ock all klagan ifrån dessas sida försvinna , desto mera , som under allmänna villan, då man icke såg för sig annat än föiluster, denna utredning kan anses såsom en skänk. Detta är emellertid ett lärorikt efterdöme för blifvande Speculanter på Folkets Cassör och Förmögenhet, ty nu måste Dm 17' Marth , f, ta. ju denna Discont stå något flat öfver sin är* lighet, dä lian af utredningen af de andra Concourserna får se, huru litet man äfventyrar med en väl uttänkt raskhet. Verkan på Rikets Peneinge-väsende af den beredvillighet , Resprctive Utskotten visat genom Banquens mellankomst, lärer man få gissa $ig till^ tjj, grunden för rätta hedömmandet af denna anstalt, som år Banquens intrinseque förmåga, hafva Respective Utskotten alldeles icke för Rikets Ständer framlagt , utan blott i förbigående nämnt, alt BancaJJtskottet gjort det förbehåll , att någon permanent tillökning i Sedelstocken, so/n kunde blifva menlig för Bein* quens Credit, icke skulle fä äga rum. Med Götha CanalBolags och Malmö Disconter är förhållandet något olika Hos den förra, säga Utskotten, visar sig, enligt ”Cal* eulerna, en ansenlig förlust för Borgenärerne , men en ännu större för Fordringsägarena i den sed/uireV Detta mäste vara ett Skrif-fel, ty i Calculerna är uppgifven en brist hos CanalDisconten af R:dr 526,60g; 36: t. j men hos Malmö Discont en brist af R.dr 235,222; 40: 2. Enär derföre denna uppgift rättas elter befintligheten i Calculerna, under LittA. och B? blir den, så till vida, begriplig. Men ännu förekommer, i anseende till CanalDisconten , en besynnerlighet, sorn tarfvar upplysning. I allmänna Tidningar är flera gånger införd en Räkning, som upptager denna Disconts Skulder och Fordringar för ultimo Octo.