Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ett dylikt gemensamt möte ägde rum för sex år sedan, men då räknade föreningen endast 5 filialer, hvaremot n u 12 sådana verka på olika orter. Mötet öppnades m e d helsningstal på svenska och finska af centralföreningens ordförande, frö- ken Alexandra Gripenberg. Därefter hölls af fru E. Stenius ett föredrag öfver ämnet. &gt;Är deltagandet i kvinnosaksarbetet en rättighet eller en skyldighet för oss k v i n n o r? » Under mötesdagarna förekom vidare diskussion öfver åtskiliga frågor, hvilka bevisa, att Finsk kvinnoförening verkar efter ett mångsidigt o c h praktiskt program. Teater och musik. Kungl. operan har återupptagit Mozarts odödliga opera » D o n Juan » m e d hr Forsell i titelpartiet. Till denna föreställning, s o m skulle äga rum på onsdagen innevarande vecka, få vi återk o m m a i nästa nummer. Vasateatern. Scenrepetitionerna på Ibsens » Kungsämnena » ha nu tagit sin början. Stycket är ämnadt att uppföras för första gången under förra hälften af mars, o c h premieren k o m m e r att äga sitt särskilda intresse såsom recett för hr Emil Hillberg, hvilken då firar sitt 25 årsjubileum s o m skådespelare. Den tredje och sista Borwick konserten i Musikaliska akademien förliden lördag var en ny triumf för den gedigne konstnären och hans eminenta talang. Till sista plats, ja, ända upp på trib u n e n h a d e en entusiastisk publik packat sig, hvilken m e d stigande förtjusning hälsade hvarje nytt n u m m e r af det allt i g e n o m värderika programmet. Efter Bachs » Italienska konsert&gt;, s o m fick den stilrenaste tolkning, följde kvällens piéce de résistance i Beethovens sonat III C-moll, hvars klassiska skönhet ställdes fram i fullgjuten glans g e n o m ett tekniskt aldrig svikande, i hvarje skiftning innerligt förstående spel.
Skrif, X: l4o, — för Torpare, Dagkarlar m. fl., Remiss II: 470. E. U. Bet. VIII: 496- Besl. IX: 346. 36o. 363, 378, —* i Carlskrona, Stats-anslaget för deli, S. U. Bet. IV: 38. Skrif. X: 3<j. Eidei-Kom misser, Lån derå i Banken, B, U, Bet. VI: 101. Fiskare, i 1 ohuslänska Skärgården, understöd för deni, Remiss II: 456. S. U, Bet. IV: i52. — Sill-, fond för dem, B. U. Fet, VI: 4oö. B. U, Bet, VI: 602. Flottan, Stora, dess försäljning, Remiss II: 4,43. — tillökt inqvartering lii. m. vid FJottorne, Remiss II: 467. — se vidare Stats-Verket, Tredje HufvudTiteln, Flyinge och Dahlby, Kongsgårdar och Stuteri, Stat för dem, S, U. Bet, IV: 491. Skrif. X: 178. Flyttningstid, för Tjenstehjon, se Tjenstehjon. Fria Konsterne, ökadt anslag för dem, Remiss II: 5i2. b. 734, S. tJ, Bet. IV: 799. Fristad, för personer, som genom förseelser förlorat medmenniskors aktning, Remiss II: 43i. E, U. Bet* VIII: 26P. Enka, Gratifikationer för elem, S. U. Bet. IV: 2029. Skrif. X. 704. Frölich, Grefve, ersattn. till honom för afträdda Arrendet af Flyinge och Dahlby, S. UBet. IV: 233. Fullmäktig, Riksdagsmäns rättighet att vara det i enskilda mål, se Besvär. Fylleri, straffet derför, Remiss II; 482. L. U. Bet. VII: 382. — Domstol för mål derom, se Domstolar.
Emedan de målade blommorna blanda bort blomglasets mening, som är att anspråkslöst framhäfva men ej att täfla med de lefvande blommorna. Och samma sak gäller om målade frukter på frukttallrikar. Både de målade frukterna och blommorna värka dödt bredvid de lefvande. Men en frukttallrik prydes däremot vackert t. ex. genom blommor i kanten. Allt porslin att äta på bör endast vara dekorerat i kanten, och på sin höjd upplifvat genom något lätt bottenornament. Mycket vridna eller öfverlastat slipade glas äro, de förra för sköra, de senare för tunga att vara riktigt vackra. Ju enklare formen på ett glas är, desto vackrare är det i regeln, och pokalformen förblir troligen den vackraste. Hvarför misshaga konstgjorda blommor och färgade gräs? Emedan dessa härma den friskhetens lycksalighet som blomman i värkligheten meddelar. Om det också blott är en kvist med höströda blad, ett sparrisgräs med sina bär, en tistel, som man om vintern kan sticka ned i sina vaser, så äro dessa vackrare än de konstgjorda blommorna. Hvarför är det japanska sättet att i en vas ledigt ordna blommor af endast ett slag, i de flästa fall vackrare än hvarje annat sätt? Emedan detta just ger intrycket af “friskhetens lycksalighet“, af att blomman ännu växer. Hvarför är det smaklöst att sätta fast vackra tallrikar på väggen, men smakfullt att med dem pryda panelhyllan i en matsal? Emedan de i det senare fallet pryda, på samma gång som de äro färdiga att tjäna sitt ändamål, hvilket de däremot i förra fallet ej göra. Hvarför är en med broderi fylld bordduk mindre tilltalande än en slät duk med endast en bård? Emedan dukens ändamål – att skydda bordet – ej bör dölja bordets ändamål att bära saker. Och detta ändamål framträder bättre genom den släta dukens jämna yta än genom den af ornament fyllda duken, ornament hvilkas linier dessutom stympas genom de saker, som ställas på bordet. Detsamma gäller äfven om lampmattor och pallar. Hvarför är ett ljust, lätt draperi omkring ett fönster vackrare än ett tungt och mörkt? Emedan det senare strider mot afsikten med fönster, som är att släppa in ljus.
Jag telegraferade genast. Telegraferade? THORA. EKSKÖLD. Nästan med glädje offrade jag min favoritidée: Allans innan han blef enkling, bor i utlandet? Hvem? Ja, vet ni inte, att han sedan flera år, ja, långt THORA lugnt. EKSKÖLD. regemente. Ja, ni känner hans sätt att ta lifvet spelade litet för vildt. Jag ansåg det vara bäst, att Yngvas far. Han hade ett litet obehag vid sitt han för namnets skuld tog afsked. Lefver nu i Bergiftermål kommer att fördubblas. Hvems giftermål? lin, har en pension af mig, som naturligtvis efter ert THORA förvirrad. Ert naturligtvis. Vårt! EKSKÖLD. THORA. EKSKÖLD. THORA. Har inte Allan sagt er? Han har bara sagt, att allt var ordnadt. Nå, då är jag inte förvånad öfver er sinnesrörelse. EKSKÖLD. Kära Thora. Fattar hennes hand. Jag har den äran att skölds räkning. Ser på henne leende. Nåå? Var inte det ett Alexandershugg? THORA hest. anhålla om er hand för min kusin, kapten Oskar Ek skulle... Jag menar... är det... Ska' jag? Var det genom detta, som Yngva... EKSKÖLD. skämt! Oskar har telegrafiskt gifvit sitt samtycke. Snart ska' det förflutna vara glömdt, och... THORA. Allvar. Tror ni, jag skulle tillåta mig ett så grymt Menar ni, att jag ska' gifta mig med honom? Jag har alltid beklagat hans hustrus död, men nu... Aldrig! Aldrig, hör ni! THORA springer upp. EKSKÖLD. Thora! EKSKÖLD reser sig äfven hastigt upp. THORA. måste tala lugnt, mycket lugnt. Var god och sitt... Jag ber om ursäkt... inser fullkomligt, att vi Förlåt, att jag går, men jag föredrar att vara i rörelse. Eksköld sätter sig. Thora går fram och åter. Stannar slutliskar, att jag ska' gifta mig med er kusin, kapten Oskar Eksköld, är det inte så? EKSKÖLD. gen framför Eksköld. Talar mycket lågt och pressadt. Ni ön er denna upprättelse.
Under den långa tid frågan om inbjudning legat på bordet, har emellertid Borgare-St. hunnit fatta sitt beslut, och detta har ledt till återremiss af Ekon.- Utsk:ts Betänk, i frågan. Vid sådant förhållande anser jag det mindre grannlaga att aflåta en inbjudning, och får jag derföre afstå från mitt förslag derom. Hr von Kraemer, Anders Robert: Då Gr. Ehrensvärd föreslog ifrågav:de inbjudning, instämde jag visserligen med honom, men jag får nu, då han återtagit sitt förslag, förklara att jag icke heller har något att invända mot att frågan förfaller. Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad, hemställde Hr Gr. o. Landtm., huruvida R. o. Ad. behagade medgiva, att det ifrågav:de förslaget finge förfalla. Ropades ja. Justerades 5 prot.-utdrag rörande de i dagens plenum förrättade valen. Anmäldes och bordlädes Stats-Utsk:ts Utlåtm: N:o 49, i ani. af K. M:ts Nåd. Propos. ang:de afsöndring af jord från Rönö kungsgård för utvidgande af Rönö församlings kyrkogård m. m.; samt 560 Den 17 Februari. N:o 50, i ani. af väckt motion om förändring uti gällande stadganden ang:de utarrendering af Kronans egendomar; äfvensom Sammansatta Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.- Utsk:ts Betänk. N:o 1, i ani. af väckta motioner om ändring af gällande stadganden ang:de skyldighet att deltaga i byggnad och underhåll af kyrka, prestgård, tingshus och häradsfängelse. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 3 e. in. In fidem, O. Brakel. Lördagen den 17 Februari 1866. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 2 prot-utdrag för den 14 dennes och prot:t för den 27 sist!. Januari.
Barnaögon glänsa af förtjusning, när sol och sommar kläda landskapet i sin blomstersmyckade, gröna skrud, och icke mindre när vintern sveper det hvita, sammetsmjuka snötäcket kring klippans hårda skuldror och lindar insjöns klara böljor i smaragdgröna isbojor. Men må barnen, den uppväxande ynglingen och ungmön, äfven läras förstå, att all denna majestätiska skönhet fordrar kärlek och trohet i gengäld, må de, då de hvila i granens skugga eller sitta samlade kring vinterbrasan, få höra täljas om, hur våra fäder älskade detta samma land och, när det gällde, för det samma offrade både lif och gods. Det är en lång, stolt, högtidlig saga, rik på både dagrar och skuggor, och det folk, som äger en sådan historia, kan aldrig låta utrangera sig ur de själfständiga nationernas led. Vår tid är så fattig på entusiasm, så insvept i tillvarons hvardaglighet, så febril i sin jakt efter framgång, men må man i hemmen släppa in åt de unga litet solljus poesi, hvilken i deras friska hjärtan kan inympa en sann entusiasm, kärnfrisk håg till stora handlingar och en fast, uppoffrande fosterlandskärlek, — våren visse, den kärleken är ett godt palladium att föra med sig på lifvets stridsstråt. Vapenklangens tid är förbi, segertrofeerna falla till stoft öfver Riddarholmskyrkans marmorsarkofager, och vårt folk har ingen längtan efter nya striders gny, men äfven fridens stilla värf fordrar entusiasm och oegennyttig uppoffringsförmåga, och dessa egenskaper, väl rotfästade i ynglingens själ, skola göra honom boren att gå sin valda bana fram med högburet hufvud mot ett ädelt mål. Må svenska mödrar se till, att svenskt sinnelag och den gamla nordiska trofastheten växa bergfast i deras söners håg. D e skola då blifva män, som aldrig köpslå om fäderneslandets väl och aldrig finna offer för stora, då offer kräfvas. Må icke heller döttrarna försummas i detta afseende. D e växa upp till ungmor och skola blifva hustrur och mödrar åt svenska män.
Commissariatet får derföre, med afseende så väl på deras ringa belopp som i betraktande deraf, att vid den reglering af Extra - Ordi nariernes tjenstgöring, som den 4 Augusti i8a5 af Herrar Fullmägtige fastställa K des 118 Methorial af Bankens Cömnriesarier. des, ifrågavarande Arfvoden äfven togos i be-, räkning, ödmjukeligen begära, det Herrar Fullmägtige behagade hos Rikets Höglofl. Ständers Banco-Utskott tillstyrka, att de samma måtte förhöjas, de tvänne på 33f Riksdaler till qo R:dr hvardera och det på 80 R:dr till 120 Rrdr, eller deremot svarande belopp, i fall någon Löne-tillökning skulle Banco-Staten i allmänhet höggunstigt beviljas, och derjemte få upföras på Stat, mot skyldighet för Innehafvarne, hvilka nu äro ovillkorligt fästade vid vissa Contoir, att, lika med andre löntagande Extra-Ordinarier, tjenstgöra der de behöfvas, helst erfarenheten och Herrar Fullmägtiges Protocoll för ofvanberörde dag visa behofvet af rneranämnde Arfvodens fortfarande. Stockholm den 11 October 1828. G. A. Brakel. M. G. Stael v. Holstein. C. F a n t. B. v. H o fs t e’ n. N. Kolmodin. F. Helsin g ius. C. Hård. W. Netherwood F. Snoilsky. P. C. Boman. N. R. Kruse. Refer. Joli. Fr. Ihlström.
Proposition, N:o 26. c) Det underdåniga betänkande, med tillhörande förslag till förordningar, rörande tillverkning och försäljning af bränvin, sorn under den 24 Augusti innevarande ur till Kongl. Maj:t inkommit från den kommitté', åt hvilken, med anledning af hvad sålunda blifvit af Rikets Ständer och Bondeståndet särskildt i underdånighet framstäldt, Kongl. Maj:t i nåder uppdragit att utarbeta och lill Kongl. Maj:t inkomma med för slag till förändrade stadganden om bränvinsbränningens utöfvande här i riket, omfattande så väl nödiga reglementariska föreskrifter för bran vinstillverkningen, som de grunder för beskattningen å densamma, hvilka kunde anses innefatta den säkraste kontroll. d) En af åtskilliga invånare inom Sandhems och Darelorps församlingar af Skaraborgs län till Kongl. Majrt ingifven skrift, innefattande underdånig anhållan, att Kongl. Majit, med hänsigt till det förderfliga inflytande, som en utvidgad rättighet lill bränvinsbränning visat sig utöfva, så väl genom brott och lagöfverträdelser, som ock i anseende till deraf uppkommande, särdeles för rikets fattigare befolkning kännbar, dyrhet å födoämnen, måtte i nåder täckas uti ifrågavarande hänseende bestämma sådana föreskrifter, hvarigenom det öfverklagade onda, deraf rikets invånare lede eller komme alt lida, kunde i möjligaste måtto förhindras. Departements-chefen yttrade i underdånighet: Statsrådet Wtirri yttrade sig i allmänhet dela den åsigten, att bränvinstillverkningen borde beskattas så högt, som lämpligen ske kunde, för »It lemna betydliga bidrag till fyllande af allmänna behof, i första rummet statens, men ock kommunens, enär jemväl den sednares i många fall vållades just af bränvinets olyckliga och djupt inrotade missbruk.
Stadgande i äldre lag eller författning om skadestånds förvandling till kroppsstraff skall ej tillämpas, sedan nya lagen blifvit gällande. 18 §. Af Missgernings-Balken i 1734 års lag bibehållas följande stadganden: 1. Hvar som något, hittar, han bör det genast kungöra, och lysa låta tre Söndagar å rad, i närmaste kyrka å landet, eller i alla stadens kyrkor, så ock å Häradsting eller Rådstufva. Kommer den, som mist häfver, och viscr, att det hörer honom till; tage sitt åter, och gifve skälig hittelön. Kommer han Kongl, Majlis Nåd, Proposition N:o 93. 23 ej innan natt och år, sedan lyst är; tage Konungen två tredjedelar, och tridiung den som hitte; 2. Af nedgrafven skatt, bottenfynd, eller annat slikt, der ej finnes egare till, tage jordegaren halft, och halft den som hitte. Är det gammalt mynt, guld, silfver, koppar, metall eller andra konststycken; då bör han det Konungen bjuda. Löser Konungen det in, gifve honom fulla värdet och en åttondedel dertill; den lösen behålle han, som hitte. Om strandvrak och skeppsfynd urskils i Sjölagen. 3. Hittar man häst, oxe, ko, får, get eller hvad fä det är; låte en gång lysas och njute af egaren foderlön och all annan kostnad, sedan den nytta räknad är, som han af ty haft. Nu är skälig misstanke mot den, som säger sig hittat hafva; då skall han sig urtjufva göra med lysningavittnen och sjelf sins ed, att han det fä ej af illvilja och list, utan som driftefä, upptog. Kommer ej han inom natt och år, som rätter egare är; då ege han fä, som hitte; 4. Klandras det, som stulet är, och säger man sig det köpt hafva, eller vill på annat sätt genom fångesman, eller vittnen visa sin rätt; då skall det gods i Rätten, eller hos bofast man, insättas, och fångesmannen eller vittnen framhafvas.
Och anhåller jag derföre om bifall till Utsk:s tillstyrkande i betänk. I afseende på disconterna instäm - Den .j O c t o b c r e. m. stämmer jag med IJr Rosenblad, att de, endast med få undantag, icke beräkna mer an 5 procent. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Jag liar deltagit uti förvaltning af en sparbank i landsorten, och jag bar dervid funnit, huruledes inkomsterna, när man skall gifva den ränta, sorn de fattige insältarne fordra, äro så ringa, att man med största svårighet kan besörja förvaltningen; att man icke kan det, utan att personer finnas, hvilka af välvilja åtaga sig besväret föi' intet eller åtminstone för mindre än hvad som vederborde. Om dessa cassors inkomster skulle förringas genom den lagstiftning, som tili I3evilln.Utsk:s sednare betänk, är föreslagen; så blefve följden att räntan förminskades för deni, hvilka uti sparbankerna insätta sina små capitaler, och att dessa för landet nyttiga inrättntr förlorade det förtroende, sorn de uti de särskilda landsorterna kunnat sig förvärfva. Äfven i lmfvudsladen skulle detta förhållande utan tvifvel inträffa; ty jag vet händelser med tjenstehjon, hvilka ännu icke kunnat få så mycket förtroende för sparbanker, att de der våga insätta sin besparade penning mot ränta, utan förvara den hellre sjelfve oförräntad. Om det nu, lill följd af ett förändradt stadgande i bevilln.föi ordn. , inträffade, att sparbanken i Stockholm nödgades förminska räntan på de der insatta medlen , så skulle utan tvifvel en återverkan i tänkesättet hos den fattigare classen deraf vållas och inrättn:n derigenom skadas. Jag tillstyrker derföre alt R. o. Ad. måtte bifalla betänk. N:o 12 i denna del. Hvad fatligcassorna angår, så är den anmärkn:n ganska riktig , att socknarna eller menigheterna böra fylla livad sorn brister uti befintliga inkomster till de fattiges vård.
Uti Kongl. Maj:ts till Rikets Ständer, vid innevarande riksdag, aflåtna Nådiga Proposition angående de uti ordinarie räntan ingående persedlars omsättning och förenkling, införd under N:o 8 i l:sta sami. lista afdeln. af Bihang lill Riks-ståndens protokoll, förekommer väl det stadgande, att hvad som i penninge-räntan af runstycken öfverstiger £ skilling anses för hel, och hvad som understiger eller endast uppgår lill half skilling uteslutes; men som, i detta hänseende, vanligen iakttages, att bråktal, understigande hälften, uteslutes och att deremot sådant tal, som uppgår till eller öfverskjuter hälften, för helt räknas, har Utskottet ansett följande förändrade uppställning böra gifvas åt omförmälde 3:e punkt, nemligen: att, efter det nya systemets verkställighet, ali offentlig räkenskap må föras i två kolumner: »Riksdaler Riksmynt» och »Öre,-» med undvikande af alla brutna tal, så att hvad som understiger ett halft öre uteslutes, men då det stiger till ett halft eller deröfver, utföres för ett öre. Under åberopande af hvad Utskottet i afseende på 3:e punkten i Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition anfört, hemställer Utskottet att punkten 4:o i samma Nådiga Proposition må undfå följande lydelse: att taxor å allmänna afgifter undergå skälig jemkning till öfverensstämmelse med det nya mynt-systemet, så att, på sätt i nästförestående punkt är föreski-ifvet, bråktal af öret undvikas. Den mening har väl blifvit yttrad att prägling af silfvermynt till värde af % R:dr Riksmynt icke vidare borde ifrågakomma; men ehuru det visat sig att myntet af £ R:dr siifver-specie hitintills ej varit begärligt; torde skäl icke vara för handen att alldeles inställa präglingen af ett mynt, hvilket, i händelse silfvermynt framdeles skulle komma att i och för mindre liqvider allmännare begagnas, bör för rörelsen blifva särdeles lämpligt. Utskottet får sålunda afstyrka bifall till nämnde förslag.
Beträffande den af Jernvägs kommittéen förordade och för båda de ofvannämnde alternativen gemensamma bansträckningen från sjön Stråken genom Jönköping lill Tenhult, har. efter omförmälande af den på äldre undersökningar grundade planen för ifrågavarande stamlinje och det i sammanhang dermed uppgjorda förslaget, alt förb ndelsen emellan den från vestra stambanan utgående hufvudlinien och Wetterns södra ända vid Jönköping borde, i anseende till terrängförhållanden, ske medelst en sidobana af starkare lutningar och krökningar, än för hufvudlinieroa var medgifvet, Kommittéen yttrat, att det emellertid icke kunnat undgå Kommittéens uppmärksamhet att staden Jönköping — med sitt förträffliga läge vid sjön Wetterns södra ända, såsom handelsoch afsättningsplats för norra Småland och Wetterns sydligare omgifningar; såsom säte för Hofrätt, Landshöfding m m. med redan arilagJa sto.a fabriker och en folkmängd, som på 23 år tillvuxit med 38 procent, samt framför allt med en hamn, hvilken vore den enda emellan Jönköping och Wadstena på Wetterns östra sida och belägen vid en sjö, som genom Göta Kanal stöde i förbindelse med båda håfven och isbelägges långt sednare än nämnde kanal, så att varor från Wetterns stränder, om de vid Jönköping träffade jernvägen, kunde begagna densamma till Göteborg eller Malmö sedan kanalfarten upphört — vore en punkt till och från hvilken en särdeles stor trafik vore att förvänta, samt att det derföre skulle vara fördelaktigt om stambanan, utan hinder för den öfriga förbigående rörelsen, kunde ledas derigenom, så mycket mer som det alltid skulle komma att medföra ökade svårigheter och kostnader att på en bibana, med starka lutningar och krökningar och som fordrade materiel af särskild konstruktion, underhålla en så liflig rörelse, som säkerligen skulle uppkomma emellan hufvudbanan och Jönköping.
Grefve Gyllenborg, Johan Henning, hadig inlemnat följande, sorn upplästes; Vid stadgandet i slutet af RiddarhusUtskottets Betänkande, att Capitationsafgiften skul. le fortfara till Riksdagen näst efter 1833, får jag i anseende till tiden anmärka, att sedan Ridderskapet och Adeln tillåtit sig att beskatta sina hemmavarande Stånds-Ledamöter, är det åtminstone icke Pmpeligt , att det sträcker sig utöfver tiden för annan Bevillning, och således icke bör kunna bestämmas för längre tid än till nästa Riksdag, anseende jag det andra alternativet i Betänkandet, nemligen: Sä länge nu blifvande BevUlnings-grunder fortfara att vara gällande, alldeles böra utgå, särdeles sorn i annat fall, man kunde möjligen bestämma Len i April. 121 denna Bevillning för längre tid, Jin man nu åsyftat, då, möjeligen samma Bevillnings grundel kunna flera Riksdagar härefter blifva gällande. Hvad nu åter sjelfva Capitations afgiften angar, så medgifver jag densamma under förberörde tid, med förbehåll likväl, att ifrån denna Ridderskapets och Adelns Capitationsafgift må hämtas säker tillgång, att ofördröjeligen förfärdiga den Jetton, som Ridderskapet och Adeln vid 1809 års Riksdag brslutadt till förevigande af framlidne Lagmannen Gyllencreutz^ minne, och hvaraf verkställigheten skall, enligt Riddarhus Utskottets yttrande, pä blifvande tillgång bero. Sedan nu 8 år förflutit, efter Ridderskapets och Adelns beslut i detta ämne, synes mig ett längre uppskof vara alid les olämpeligt, och hade det varit bättre att aldrig fråga derom blifvit väckt, än att man skulle möjeligen anse sig äga anledning vid ytterligare uppskof att förebrå Ridderskapet och Adelil någon liknöjdhet, att föreviga minnet af den , som oförskräckt yrkadt bibehållande af den dyrbaraste af alla medborgerliga rättigheter, Friheten. Herr Pahlman, Otto Fredric, samt Grefvärne von Lantingshausen , Albrect, och Kalling . Pehr, förenade sig med Grefve Gyllenborg.
Styrelsen, som för sin del ansett ombyggnaden af gamla lastbryggan, beräknad att erfordra 30,000 rdr, vara en åtgärd, hvilken det tillhör kommunen att verkställa utan understöd från det allmännas sida, har, enär hamnutvidgningen skulle komma att medtaga endast 95,000 rdr, underdånigst hemställt, huruvida Eders Kongl. Maj:t skulle i nåder pröfva skäligt föreslå, att f deraf må blifva anslagna till företaget med jemnad summa af 63,000 rdr. Hamnens utvidgande och fördjupning vid Uddevalla. Den plan, som härför blifvit upprättad, är beräknad till en kostnad af 118,646 rdr, dels för fördjupningsarbetct och dels för byggnad af lastkaj vid den s. k. Badhusholmen, hvarest skulle åvägabringas ett djup af 17 fot, hvaremot djupet i den inre hamnrännan bordo inskränkas till 15 fot vid vanligt vattenstånd. Stadsfullmäktige hafva begärt, att Eders Kongl. Maj:t ville i nåder aflåta proposition till Rikets Ständer om beviljande af 79,0974 rdr såsom anslag utan återbetalniugsskyldighet och 39,548f R:dr såsom lån; och som hamnförbättring vid Uddevalla är, i följd af den under arbete varande jernvägen från Herrljunga station å vestra statsbanan, för rörelsen påkallad, och detta företag alltså synes vara i det närmaste jemförligt med hvad här näst förut blifvit underdånigst anfördt i afseende på den ifrågasatta utvidgningen af Ystads bamnbassin, har Styrelsen funnit sig böra hemställa, huruvida Eders Kongl. Maj:t skulle pröfva skäligt föreslå Rikets Ständer, att f af den beräknade kostnaden må blifva till företagets utförande anvisad med summan jemnad till 79,000 rdr.