Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kamraterna drog ned honom, men hon hade redan fått ögonen på honom och sedan riktigt agerade hon bara för oss. Nå ja, galen och rolig var människan, det kan inte förnekas, och när hon sista gången svängde kring och vände ut och in på hela kroppen, så att bröstet kom bak, och ryggen kom fram, ja då skrattade jag med, och det så tårarna rann. Hon blef inropad, jag vet inte hur många gånger, och fick ett par buketter, stora som tunnband, en korg, fylld med rosor, en kärra, packad med jasminer och slutligen på en stång en kolossal krans med band i Tyska och Svenska färgerna. »Hvad var kransen af?» frågade jag, som inte såg riktigt bra. Villy föreföll litet chenerad. »Af lagerbärsblad», sa han slutligen. »Tänk, hvad kalopps hon kan koka!» sa jag. »Tant Lova», sa Villy högtidligt, »du har sagt det. Från den sidan tagen, blir lagern hvad den bör vara nu för tiden: en köksfråga. Min svarta granne till höger hade inga blommor, men han skref några rader på ett visitkort, troligen för att tacka henne, och skickade af det med kyparen, som såg märkvärdigt menande ut. Så blef det en paus, och så anmälde en herre, att fröken Flora blifvit sjuk, men att Mister Bull och Miss Rås i stället skulle utföra sin berömda »Dans Exsentrick». Det lät som hela salongen klappat kläder, så slog de i händerna. Villy bet sig i läppen och såg arg ut. »Ha vi inte fått nog af det här nu?» sa han tvärt. »Det afbrännes ett fyrvärkeri uppe på platån om en kvart. Skyndar vi oss, så hinner vi dit.» »Kommer alldrig på fråga», sa Gustaf, »här är bra». »Tack du», sa jag, »men nu stannar vi allt till slutet. Det var något som sa mig, att just nu skulle jag få vara med på någonting mindre vanligt. Också hade jag inte velat gå för något pris. Villy stack händerna i byxfickorna och hvisslade. Det stärkte mig i mina misstankar.
Ridderstolpe yttrat, att min åsigt skulle varit, nemi. att kronobe!jeningen måste lemna åt de väghållningsskyWiges godtfinnande hvilken tid de vilja företaga väglagningen, måste härröra af ett misstag antingen i min framställning eljer i hans uppfattning. Jag har endast velat säga, att då författningen stadgar att väglagningen skall ske före den i Juli, tror jag Landsh.ernbetet icke kunna genom utfärdad kungörelse anbefalla den väghållningsskyldige att förut verkställa den. Den beror således på hans fria vilja och icke på auctoi itetei na. Det är mig likgiltigt, om den sker om våren eller hösten. Jag tror att våren vore lämplig folden södra delen af Riket, men måhända kunde hösten äfven på mångå ställen i somliga orter vara lämplig. Som jag sagt, är tiden mig likgiltig, blott lagningen ej sker om sommaren. Jag förnyar mitt yrkande om återremiss. Frih. Nauckhoff: Jin talare har sagt, att det ej vore möjligt alt utfärda en allmän författning i detta afseende. Jag delar icke denna tanke. Då man utsätter en tid af 2 månader, så bör den vara tillräcklig att verkställa grusningen, för de nordligaste länen, som för de sydligaste; följ - Den i3 Januari e, m. 391 akt!i gen äfven för länen deremellan. Om än en sådan författning blefve gällande, så finnes ju intet lunder att deruti erhålla partiel ändring, der local-föi hållanden sådan påkalla. Vederbör, väglol tsägare hade att med anmälan derom vända sig till Konungens Bef:h:de, som bör aga rätt att derom besluta. Det måste alltid vara i länsstyrelsens intresse alt vägarne äro goda; och jag ser intet hinder hvarföre icke, der anlcdn. förefinnes, dylika anmälanden om förändring kunna af landshöfdingen afgöras; dock alt den sker undantagsvis ifrån en allmän författning. Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utsktns betänk. Nto 26 återremitterades. Vid förnyad föredragning biföll R. o. Ad. Lagsamt Allm.
Hon tyckte att hon ville sjunka i jorden af blygsel. Denna ringaktning i hans ton hade hon icke gjort sig beredd på. Det reste sig en protest inom henne. Han skulle aldrig mer höra talas om hennes rädsla. Den hösten var det många stormiga nätter, och sedan Marianne nu en gång blifvit uppskrämd och lättsöfd, väcktes hon ofta af skeppsklockans aflägsna, spöklika klämtslag. Men hon kämpade tappert med sig sjelf och stred emot den vidskepelse, som tycktes ha mängt sig i sjelfva hennes blod, fast hon var fri derifrån i sitt förstånd. Så småningom fick hon äfven makt öfver sina upproriska nerver, och det var som om det ur denna tysta lilla seger skjutit första brodden af en i hennes karakter slumrande, lugn och stillsam ihärdighet. Den stolthet hon kände öfver att icke längre vara rädd var heller icke ringa. Hon kunde med en art triumf ligga och stirra ut i mörkret som på en öfvervunnen fiende. Det var tre dagar efter pojkens födelse. Marianne låg orörlig på kuddarne, nykammad och med det fjunfina håret lätt skuggande pannan. Hennes ögon voro vända mot fönstret, derifrån hon kunde se ut i parken, genom den lilla strimma, som de tjocka fönsterdraperierna lemnade henne fri. Man hade nått till början af November, och det var den första snön, som föll. Den kom seglande ned i stora flingor och lade sig ljudlöst på träd och buskar, bäddade sig öfver marken likt ett fjäderlätt täcke, dämpade alla kanter, höljde alla ojemnheter och drog upp allting med veka, fylliga våglinier. Det låg en harmonisk ro öfver hela naturen; en stämning af jul och ottesång. Marianne låg stilla och bara såg. Hon älskade denna mjuka snö, som sakta kom fallande ned; hon älskade parken derute, med dess stelfrusna, hvitsvepta trän; hon älskade hela tillvaron, ty hennes bröst var fyldt af en djup, hemlighetsfull lycka. Hon vände sina ögon bortåt kakelugnen, der qvinnorna sysslade kring den lille. »Snälla fru Landén, är han färdig nu?» sade hon. »Ja, nu är han fin som en prins. Se, mamma, hur vacker jag är!» »Han får aldrig säga mamma, han skall säga mor», svarade Marianne. Hon tänkte på Börje.
CommerceCollegium, den 12 October 1826, att af ManufacturDiscontfonden meddela CanalDirectionen 5o,ooo R:dr Banco, som med en tredjedel om året borde, efter 3 års förlopp, återbetalas, och den 5 December 1827, att af berörde fond, under enahanda återbetalnings-vilkor, lemna Directionen andra 56 Den 26 Mars f. m. 50.000 R:dr Banco; hvarjemte Kongl. Maj:t, då Manufactur-DiscontFonden på de sista 50.000 R:dr B:co icke kunnat utbetala mera än 10,000 R:dr, uti Nådigt Bref den 7 Julii 1828 befallt Kongl. Collegium acceptera Cannl-Directionens invisningar på de återstående 3i,oooR:dr, hvilka Directionen anhållit, alt få anticipalionsvis disponera. Äfven på desse 100,000 R:dr Banco har Bolaget ännu icke gjort någon afbetalning; och då Bolaget således från ManufacturDisconten, denna enda tillflygtsort för vara i stor förlägenhet försatte Fabriker och Manufacturer, dragit en så betydlig summa, som tilläfventyrs icke eller kan återbetalas, så må sådant tjena som bevis, huru långt detta Bolag genom sin Direction sträckt forskningarne efter penningar; och jag vill fråga, om icke med de 100,000 R:dr kunnat göras vida större gagn, om de fått, på lika sätt som af Bolaget, räntefritt användas på våra Fabriker och andra Inrättningar?? Intet företag i Svea Land har i högre grad än Götha Canal varit gynnadt af Konung och Ständer, och på intet företag har man i högre grad misstagit sig.
Men i öfrigt, och hvad angår förslaget, att, derest verkställighet af lagakraftvunnet utslag genom executorns vållande fördröjes öfver 10 år från dag ansökningen derom gjordes, gäldenären skulle vara fri från kraf - Lng Utskottets Bet. Nio a6, 3 vet; så emedan något giltigt skäl icke lärer kunna uppgifvas, hvarföre bor genär skulle löpa större äfventyr sedan han fått sin fordran domfäst, än förut, och då mera icke kunna, genom kraf hos gäldenären, eller behörig anmälan hos Domaren eller Konungens Befallningshafvande, bibehålla fordringen gällande, utan vara nödsakad uttaga densamma, hvilket för gäldenären sjelf kunde medföra största olägenheten; och enär det vore en uppenbar orättvisa, om, då borgenärefi gjort allt hv^d på honom ankommer, för att bevara sin fordringsrätt, han'likväl skulle kunna gå densamma för lastig, i följd af executorns försumlighet; hemställer Utskottet, att denna del af motionen icke måtte bifallas. Dock varder denna mening lill Rikets Högloft. Sländers vidare ompröfvaRde hemställd. Ankom till Exp,-Utsk. den 7 April kl. 7 e. m. Betänkande, öfver Herr Friherre Jacob Cederströms motion, 0m upphäfvande af förbudet att föra foder ifrån bole. Höglofl. Ridderskapet och Adelil har, under den 3 sisth Mars, till Lag-Utskottet remitterat ett af Herr Friherre Jacob Cederström afgifvet memorial, deri Herr Friherren föreslagit, att stadgandena i allmänna Lagen och serskilda Författningar, hvarigenom försäljning af foder från bole är förbjuden, mätte upphäfvas; och såsom skäl härföre anfört, att dessa lagstadganden icke efterlefdes i allmänhet, och icke kunde till efterlefnad med stränghet hahdhafvas, utan att städernes behof af foder skulle från främmande länder införskrifvas, hvadan sådane förbud hädanefter endast borde tillhöra conlractsbestämmelser för lägenheter, der det af egariie pröfvades nyttigt.
Skrifvelse, N:o 199. att sådan rening af brännvin, sorn sker utan eid eller ånga, vore att hänföra till distillering och alltså tillåten endast under de vilkor och förhållanden, hvarunder distillering får ega rum, att i samma §. bör tilläggas det stadgande, att rening af brännvin är hvar och en tillåten, då den sker utan eld eller ånga. I öfverensstämmelse med hvad uti 20 §. blifvit iakttaget, angående befrielse, under vissa vilkor, för innehafvare af bränuvins-redskap från ansvar i afseende å redskapens beskaffenhet, hafva Rikets Ständer ansett 34 §. angående oloflig brännvinsbränning, böra sålunda ändras, att, i fall den uppgift, som rörande redskap blifvit aflemnad vid mantalsskrifning eller då anmälan till brännvinsbränning eljest sker, öfverensstämmer med pannans stämpel och justerarens betyg, samt jemväl är med stadgandet i 3 §. förenlig, d. v. s. att den sålunda uppgifna pannerymden icke öfverstiger den, till begagnande hvaraf bränvinnsbrännaren är berättigad, denne, om uppgiften befinnes oriktig, icke må kunna till ansvar i sådant afseende fällas; dock under det här tillika stadgade vilkor för den, som sådan redskap till brännvinsbränning begagnat, att han ej om uppgiftens oriktighet bevisligen haft kännedom. Derigenom att i sista momentet af 35 §. är stadgadt, att i de uti samma och nästförutgående §. omförmälda fall af oloflig brännvinsbränning det i bränneriet vid beslagstillfället befintliga brännvin jemte de kärl, hvari det förvaras, skola vara förbrutna, kan inträffa, att brännvin, som väl tillkommit genom oloflig brännvinsbränning, men vid beslagstillfället icke linnes i bränneriet, utan pa annat ställe å den egendom, hvarå den olofliga brännvinsbränningen blifvit föröfvad, ej kan dömas förbrutet, men sådant deremot inträffa med brännvin, som icke blifvit genom oloflig bränvinsbränning tillverkadt, men råkar att vid beslagstillfället i bränneriet förvaras.
Då Hr Gr. o. Landtm, nu gjort propos. på den ifrågasatta redactionsförändringen, anhåller jag att få veta, om sjelfva inbjudnrsfrågan numera skall anses afgjord, eller ännu är oafgjord. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, det han sagt, att, innan frågan om inbjudningen kunde till afgörande framställas, det först måste afgöras, om R. o. Ad. instämde uti det begärda förtydligandet uti hufvudfrågan. H. Ex. förnyade derefter sin nyss framställda proposm. Ropades ja och nej. H. Ex. yttrade, att det ej varit för honom möjligt att af svaren utröna, hvilken mening vore öfvervägande. H. Ex. uppläste derefter den ifrågavar. perioden af beslutet, sådan den skulle blifva med den af Gr. Horn föreslagna rättelse, nemi.: Skiljer sig det af R. St. på ofvannämnde sätt bered da utlåt, i en eller flera delar från Konungens propos., hvile de båda 5tc.; hvarefter H. Ex. hemställde, om R. o. Ad. behagade instämma i denna redactionsrättelse. Ropades åter ja och nej. H. Ex. yttrade, att, då han ej kunnat af ropen utröna, hvilken mening vore öfvervägande, H. Ex. vore satt i den största förlägenhet. Frih. Cederström: För att komma till ett slut, anhåller jag, att vi få votera öfver begge frågorna på en gång, så att Gr. Horns inbjudn. med den föreslagna redactionsförändringen i beslutet införes i ja-propos:n, och afslag så väl å det ena som det andra i nej-propos:n. Man får på detta sätt erfara, huru många vilja tillåta ändring af ett redan justerad t beslut. Hr Rosenblad, Bernh.:
Föredrogs ä nyo och bifölls Statsutskottets sedan d. iy Dec. pä bordet hanlande Memorial, hwaruti Urffottel yttrar sig ej under StateWerkees närwarande utblottade nriständ kunno tillstyrka bifall 8 den af RiksdagsFullmägtigen BmksPatron I^glmberZ gjorda Motion om Tuffel-prnningars anstäende ät HokCanziern och StatsGecreterarena, lika med hwttd JustltteRäden blifwit tillagdt. Likaledes föredrogs ä nyo och bifölls Statsutskottets den 2l December pä border lagda M lätsnde öfwer Friherre 6'^lbea^ls Memorial ongäende tillökning t Pensionerna a raxpellerade MiinsterSraten. Äfwenwäl föredrogs 8 nvo och bifölls SkatsUtstsrkkts sedan den 19 December hwilande Menlös - 758 . Dm iz Iattuarii. morial, innefattande yttrande öfwer Riksdagsman, nen ^rxters ^31,Lion »vck >"5 Memonai, a-,c>äen« Ve de äiffilljqa utwägars widlagande till Lchjeipalide af det Allmänna behofwtt. ^nhsrre Lmel von I^olillk-in: Som RiksLaysOrdnlngen siadgar, alt elter T'mä ma-od.r af Riksdagens topp, nägra rya »raavr icke fär mac» kas, och RiksdagsOrdningen inom lä dag w »gxer bltjwa kill efterlefnad gällande, sä anyäller jag ort nu fä anmäla en sräga, hwarrili anledningen är hämtad of Herr InLus och Herr keuUlLnlns yttranden om Saltpeter, hwilka längesedan b!if« wir kill OeconvmleUrstottec aflemnade.
Då miiiskadt reglementeraude bör för Banko-styrelsen bereda möjlighet icke allenast att med låneunderstöden gagna handel och rörelse i alla rigtningar, utan äfven att utöfva ett helsosamt inflytande på penningerörelsen i landet, har Utskottet skolat underställa Rikets Ständers bepröfvando följande förslag till den föreskrift, som skall motsvara § 160 i nu gällande reglemente. 32:o. Mom. 1. Utlåning sker mot lånesökandes förbindelse, åtföljd af hypothek, bestående af: antingen löpande förskrifning eller accepterad invisning, motsvarande minst hela den reverserade lånesumman, eller ock aktier, publika papper eller andra hypotheker, som Diskontoch Låneko ntors-styrelserna anse innefatta full komlig säkerhet för det sökta lånet. Eili. till R. St. Brot. | Jemf. § 160, så lydande : Mom. 1. Utlåning sker mot lånesökandes förbindelse, åtföljd af hypothek bestående af: antingen löpande förskrifning eller accepterad invisning, motsvarande minst hela den reverserade lånesumman, eller ock nedannämnda aktier och publika papper till följande belåningsvärde, nemligen: l:o till högst nittio procent af kapitalbeloppet : Obligationer med 4 procent ränta och deröfver, utfärdade af Riksgäldskontoret, Arméens ackords-amorteringsfond, Stockholms stads Drätsel-kommission, Göteborgs stad, Göta kanal-bolag, Brukscgares hypotheks-kassa, Trollhätte nya kanal-bolag samt alla redan varande Svenska hypothoksföreningar och de enahanda föreningar, hvilka hädanefter på likartade grunder kunna bildas, och som blifva af Kongl. Majit i nåder stadfä6 Sami. 1 Afd. 14 Haft. 6 42 Banko-Utskottets Betänkande N:o 35. Mom. 2. Lånen meddelas på en tid af högst sex månader och icke å mindre summa än Tvåhundra Riksdaler. stade samt af Fullmägtige finnas innebära nödig säkerhet; ; 2:o till högst sjutiofem 'procent af kapitalbeloppet:
Ständers uti enahanda hänseende meddelade beslut, och i anseende dertill, att ifrågavarande anslag blifvit såsom förslags-anslag beviljadt, anser sig böra tillstyrka, att de, enligt ofvanomförmälda Kongl. Bref, af Stats-kontoret förskottsvis bestridda kostnader för kolonien S:t Barthelemys förvaltning åren v185i och 1852 samt Jannari med Oktober månader 1853 må med dessa kostnaders, i föreskrifven ordning reqvirerade, belopp, Tretiotre tusen fvrahundrafemtio R:dr 23 sk. 10 rst. eller med 15,450: 25. 10. utöfver den i Riksgälds-kontorets reglemente uppförda anslags-summa, under stadgadt förbehåll, af sistnämnda verks medel ersättas; viljande Utskottet, vid afgifvande af sitt yttrande i anledning af det ytterligare anslag, Kongl. Majit under denna riksdag för oftanämnde förvaltningskostnaders bestridande äskat, äfvensom vid föreslåendet af det reglementariska stadgande, Rikets Ständers beslut härom kan föranleda, taga i öfvervägande den af Fullmäktige nu tillika gjorda framställning örn förändrad eller mera bestämd föreskrift angående Riksgälds-kontorets ersättnings-skyldighet för dessa kostnader. Stockholm den 5 Januari 1854. Stats-Utskoltets Utlåtande, N-.o 14. Ank. till Exp. Utsk. d. 15 Jan. 18,54, kl. 7 e. m. Utlåtande, angående utbetalning från Riksgälds-kontoret af der innestuende medel för ett mindre hamnbyggnads-arbete vid Götha-kanal. R:gs Afd.
Å. Stadshagen, som af ålder varit benämd Stadens utjord, men numera, ehuru Tullbommen icke är på Stadens yttersta gränslinea utflyttad, tillhör Kungsholms-*malmen och fördenskull blifvit utmärkt med Qvarters namn, likasom ock Lägenheterna derstädes äro med Tomt-nummer utmärkta, är väghållningen ännu, i likhet med den på landet, indelad i vissa stycken, som underhållas dels af Staden, dels af de öfriga1 jordegarne, i förhållande till Tomternas areala vidd. Huru gator och vägar inom Staden för öfrigt underhållas medelst stensättniug och grusning, är förut i Berättelsen omförmäldt. Totala kostnaden härtill kan ej bestämmas, och följaktligen är ingen uppgift derå införd i Tabellen. 17:0 I Tabellens column för diverse Onera äro till årligt belopp efter medeltal för nästförflutna sex år, sammanlagde och beräknade aila sådana, icke i de öfriga columnerna upptagna allmänna utskylder, afgifter och onera af Stadens Innevånare till Eder Kongl. Maj:t och Kronan, Sta»* dens Inrättningar eller andra Verk, om hvilkas belopp någon upplysning kunnat vinnas, nemligen: Salu-A.ccis R:dr 7,500: * Brännvins-Minuterings-afgift . 5,799: 28. I2 ^ Afgift till Riddarhus-Cassan 4,7: 4°* — Dito till Wadstena Krigsmanshus (centonal af Ecclesiastik-Statens Löner) 45: 10. 4* . Gatulykthållnings-kostnad, upptagen, likasom i 1828 års Tabell, till vid pass 20,000: Kostnad för Gatu-renhållning, d:o d:o till omkring 70,000: —* — Afgifter af Territorial-Församlingarnas Innevånare till Kyrko-Cassorna för reparationer å Kyrkorna och Clereciets Boställen m. m., enligt Uppbörds-Commissariernes uppgifter ... r i,o58.
Stockholm den 3 April t841 » Re set* va ti on af Fredrik mon Zweigbergk, sorn åberopande hvad han, i afseende på Häradernes rättighet till fri disposition öfver Härads-allmänningarne Lagsamt Allm. Bcsv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, JS’:o 65. 11 sfi val inom Bonde-Ståndet som i Utskotten förut anfört, ansåg, att det ålåge Kronan visa grunden till sin eganderält till dessa allmänningar eller det förordnande, sorn berättigar henne att öfva förmynderskap öfver Häradernes enskilda egendom. Ank. till Exp.-XJtsk. elen 6 April kl. 9 f. m. Betänkande, i anledning af väckt, motion om Härads-Alimänningarn. es Parkerne, samt om utsjningen derå. Med anledning af Utskottens Betänkande N:o 6, har Herr af Ström, Israel Adolf, i sammanhang med ålerrernissen af samma Betänkande, hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln väckt en ny motion, deruti han föreslagit, att till undvikande af alla de många omvägar och besvärligheter, sorn. äro förenade med de nu brukliga förmer för utsyning af skogs-förnödenlieler, samma grunder kunde följas vid allmännings-skogarne, som i flere år med stor förmon begagnats vid Krono-parkerne, nemligen att den skog, som efter skedd uppskattning för året borde huggas, sorterades i sågstockar, timmer, gärdsel, ved och stör, samt på öppen auction såldes till den mestbjudande inom Häradet, hvarefter det inflytande beloppet utdelades på de till utsyning inom häradet berättigade.
Egodelningsrättens utslag i de uti 9 § omnämnda frågor anmälde; då skall Ordföranden skyndsamligen och sist inom åtta dagar efter den tilländalupna fatalietiden derom Skiftesman underrätta samt, sjelf eller genom närmaste Kronobetjent eller Kongl. Majits Befallningshafvande, mot behörigt qvitto af Skiftesmannen, tillställa honom mottagna skifteshandlingar och bestyrkt afskrift af Rättens utslag11; dels att vid 19 § måtte fogas följande tillägg: “Då Kongl. Maj:t pröfvat besvär öfver Egodelningsrättens utslag, vare Kongl. Majits Justitie-Revisions-Expedition skyldig, att ofördröjligen till Kongl. Majits Befallningshafvande afsända mottagne kartor, protokoll och beskrifningar samt bestyrkt afskrift af berörda utslag; och åligger det Kongl. Majits Befallningshafvande att, likaledes utan dröjsmål, låta kartorna och handlingarne Skiftesmannen emot behörigt qvitto tillställas11, samt dels att 20 § måtte erhålla följande förändrade ordalydelse: “Klandras ej skifte inom den i 13 § föreskrifna tid, bör Skiftesmannen till Egodelningsrätten, efter derom föregången anmälan, vid Rättens nästa sammanträde, eller sist vid nästinfallande lagtima ting, karta och handlingar ingifva; och har Rätten att, innan fastställelse å skiftet meddelas, noga tillse och pröfva, att detsamma är lagligen beskaffadt, och bland annat äfven deruti, att egorna icke blifvit delade i flera skiften, än denna Stadga i 12 Kap. 10 § högst tillåter, utan att sådan hemställan hos Egodelningsrätten skett, som i 11 § af samma kapitel föreskrifven finnes. I annan händelse må någon fastställelse å skiftet icke meddelas, utan tillställe Ordföranden Skiftesmannen utslag i målet samt karta och handlingar, som i 11 § sägs, för att i de olagliga delarne af skiftet nödiga rättelser verkställa.
Då det således är ostridigt, alt itanken behöfver ökade fonder för alt kunna uppfylla sina förbindelser, och då förökad fond icke kan på annat sätt åstadkom - 22 Banko-Utskollets Memorial, As 2!t. mas, än medelst bibehållandet af någon del af den influtna räntevinsten, så blir det häraf en följd, alt någon del af den nu upplupna disponibla Bankovinsten erfordras för Banhem konsoliderande. Det gifves dessutom en serskild anledning att befara, det Banken inom kort tid kan komma i behof af ökade fonder. — Vi hafva oss nemligen bekant, att de för nuvarande Privatbanker beviljade oktrojer tilländalöpa för sex ibland dem under loppet af år 1836, och för de öfriga 2:ne det påföljande året. Således lära alla dessa enskilda banker komma att upphöra innan nästkommande Riksdag kan vara tilländalupen. Denna omstiindighet har gifvit anledning till förordnande af en särskild komité, som borde afgifva förslag till åtgärder att förekomma den stockning i allmänna penninge-rörelsen samt i handel och näringar, hvilken skulle - blifva en följd af Privatbankernas upphörande. De förslag, hvilka nämnde komité i sådant afseende uppgifvit, äro 3:ne. Ett af dem består deruti att »förnya nuvarande Privatbankers oktrojer, eller meddela sådana åt andra sedelutgifvande enskilda Banker»; de båda andra utgå derpå att »fylla behofvet genom motsvarande utgifning af sedlar och lån ifrån Rikets Ständers Bank», antingen genom nya afdelningar af densamma i landsorterna, eller ock genom befrämjandet af uppkomsten i större skala än hitintills af Filial-Banker. Den förstnämnda utvägen vöre utan tvifvel den enklaste, men deremot möter det inkast, att man icke för närvarande kan med visshet afgöra, huruvida nya Privatbanker skola uppstå i stället för de nuvarande, äfven om sådant kommer att tillåtas. Detta beror naturligtvis på de vilkor, som blifva fästade vid en dylik tillåtelse. Om någon fördel skall uppkomma för delegare uti enskilda Banker, måste dessa tillerkännas rätt till sedelutgifning.