Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Glas. Vindrulvor, alla slag ; [Vinsten * Salt .Väfnad, Ylle __ Filtar, alla slag Commisskläden Sluteligen ansåg Ridderskapet och Adeln det tillägg vid den nu pröfvade Tulltariffen böra äga rum, att Riksens Ständer skulle hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj;t, efter vederbörandes hörande, täcktes, enligt de af Riksens Ständer fastställde grunder, vidtaga den nedsättning af Tulltariffen, hvartill omständigheterne kunde föranleda. Ut supra. 20 10 1 o 10 20 2 b Inkommande | Tullprocent, j Den 25 Augusti f, m, 25 Företogs till pröfning LagUtskottets flen 21 sistlidne Julii under N;o 106 afgifne, samt den 5 dennes eftermiddagen på bordet lagde, Betänkande, i anledning af väckte frågor om förändringar uti BrottmålsLagstiftningen. Herr Stråle, Nils Willielm'. Lagutskottet uti åtskilliga punkter framställt, åro af den vigt, att de otvifvelaktig! kräfva en närmare uppmärksamhet. Jag har dock ej haft tid att skrifteligen sammanfatta de anmärkningar, hvartill dessa förslag föranleda, men jag skall försöka att munteligen i korrthet framlägga dem; och får, till en början, åberopa devid Utskottets Betänkande bifogade reservationer emot de delar deraf, som röra lifstids fångars deportation, och användandet af extrajudiciel bestraffuing å arrestanter. Hvad deportationen angår, så torde den icke i något fall kunna äga rum, utan att genom uttryckelig lag vara föreskrifven. Vi hafva en Lag, som stadgar den brottsliges landsfÖrvisande. Men endast med tillämpning deraf, och icke på något annat sått kan en Svensk undersåte beröfvas rättigheten att vara det, äfven om han år en brottsling. Rättigheten åter att extrajudicialiter besil’afla för brott häktade personer, anser jag högst äfventyrlig, och icke böra någon utom i nödfall tilläggas.
Mom. 2 och 3 af förut anförda § skola tillhöra R. o. Ad., obestämdheten af grunderna äfven för deras utseende genom val. Hvad jag i det föreg:de har anfört, har hos mig framalstrat den bestämda öfvertygelse, att om förberörde grunder icke på förhand blifva discuterade och afgjorda, så blifva en mängd af R. o. Ad:s ledamöter lika med mig försatte i nödtvång, att obesedt alla andra skäl och förhållanden, samt utan all vidare pröfning votera för af slag å det hvilande förslaget; ty det skulle verkligen vara, om jag så får uttrycka mig, ”att sälja sin förstfödslorätt för en alltför ringa grynvälling”, om man antoge förenämnde förslag till förändring af våra grundlagar, innan grunderne för den omordade Riddarli.Ordmn först blifvit bestämde. Af dessa betraktelser föranledes jag till följande vördsamma framställning, hvarå jag begär Hr Gr. o. Landtm:s propos., nemi.: att R. o. Ad., i enlighet med 49 § 2 mom. Riksd.- Ordn. måtte besluta, att offentligen uti ett i morgon e. m. blifvande extra plenum discutera och för sin del antaga grunder för den Riddarh.Ordn., som i följd af § 12 af den ftireslagna nya Riksd.Ordn. bör i enlighet dermed uprättas. Detta förslag begärdes på bordet, hvarefter Hr Gr. o. Land t m. yttrade, att sedan bordläggning blifvit yrkad, R. o. Ad. torde finna, att det ifrågavande förslaget icke f. n. påkallade någon propos. Hr Stjernsvärd: Jag hemställer huruvida denna fråga kan blifva föremål för bordläggning, enär den afser en sak, som i morgon skulle inträffa. Jag kan väl icke motsätta mig en sådan bordläggning i fall den yrkas, men ber att få göra den framställning, att R. o. Ad. måtte besluta att i saken sammankomma till extra plenum.
ProtocollsUtdrag, Riclderskapets och Adelns, om Återremiss till Statsoch LagUtskolten af dess Betänkande, rörande angelägOnten att emellan Riksdagarne förekomma afgörande af sådane mål, hvilka tillhöra Riksens Ständers profning och om förbuds utfärdande att, utan Riksens Ständers föregångne beslut, proponera någon allmänhet utgifter, dito. — om gillande af Statsutskottets Betänkande, i anledning af K:gl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående särskilta anstalters vidtagande till förekommande af stegring i priset å det grofva Brödet, i58. — om anmodan tili Statsöch Oeconomielltskotten att med första afgifva Utlåtande öfver dit remitterade Memorial, angående nedsättning af Tullafgifterne för utförsel af Landtmanna-producter, samt Nederlagsfrihet för Stockholm, m, m., dito. —- om gillande af Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets Memorial, angående saknad eller fördröjd verkställighet af Kongl. Maj:ls och Rikets Ständers Beslut, 3 2 2. •—• rörande ConstitutionsUtskottets Memorial, om tryckning af dess Protocoller och Handlingar i anmärkningsmålet emot Konungens Rådgifvare i Gommandomål för Flotlorne, i afseende på utspisning af mjukt bröd, 223. — om gillande af Allmänna Besvärsoch Oecono - 231 mieUtskottets Betänkande, rörande Husbehofs-Bränvinsbränningen, 223.
Han berättade sedan en hel del om Betty Borchsenius, som han varit mycket tillsamman med. Så fort han slutat äta reste han sig från bordet. – ”Jeg skal hente dem Bogen,” sade han helt lågt i det han böjde sig ned då han strök förbi bakom min stol. Det var en sådan der låg, distinkt ton, som kan träffa den den ämnats för och som kan ohörd gå förbi alla andra. Det slog mig hvilken öfning det fordras för att kunna bli mästare öfver denna ton. När jag tog kappan på kom han ut och frågade om jag inte ville komma in och se ett porträtt han hade af fru Borchsenius. Det fans intet skäl att säga nej. Men det var mig obehagligt. ”Her bor jeg.” Det var ett litet rum, tarfligt, med rätt många böcker. Porträttet hade han i sitt album, ett stort vackert album, han slog upp porträttet. På hans enträgna uppmaning satt jag ett enda ögonblick på en stolkant medan jag böjde mig ned och såg på skådespelerskans ansigte. Det hela var mig emot. ”Tack”, och så gick jag.80 Det ansigtet – hans – ser mig ut som lögnens inkarnation. Men det fins något i figuren, som jag tycker om, – tyngd och kraft. Hvar ha de fått det ifrån att han skall vara halt? Ingeborg sade i qväll att han är allvetande, att han känner alla menniskor och att han frågar om allting. Men man skall icke berätta honom mer än man vill skall gå vidare, tillade hon. Och så sade hon visst tio gånger att han nog kan vara intressant att tala med för gästerna inne vid bordet, men han har likaväl någonting så ”apparte” i sitt ansigte. Och alla hennes ”Hotelbekjendte” rycka på skuldrorna när det blir tal om herr Reinhard. Kjöbenh. d. 24de Nov. Politiken har innehållit en notis om fru Agrells ankomst till staden, fastän hon icke träffat någon af Politikmenniskorna och icke kunde begripa hur de redan fått reda på att hon var kommen. Jag uppvaktade i går Edvard Brandes, men man ignorerar mig fortfarande. Således är ovänligheten fullt allvar. Den har form af bestämdt motstånd. Jag har högern emot mig derhemma och Politiken här.
Förenämnde beslut innefattar dessutom ej ett uppliäfvande af assignationsrätten, utan blott en förändring deruti, fast med bibehållande af de principer, som förut blifvit etablerade. Jag vill ej närmare utveckla ett ämne, som redan blifvit ganska vidlyftigt afhandladt, och uti hvilket Ridderskapets och Adelns öfvertygelse blifvit medelst votering ådagalagd. Hvad inbjudningen till de öfriga Stånden Den 7 November f. m. Beträffar, kan man af analogien med andra fall draga den slutsats, att en sådan inbjudning allt för väl kan äga rum. Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus: Jag anhåller, att få fullkomligen instämma i den af Herr Hjerta nu gjorda reservation; och får tillägga, att jag anser hvarje hinder, som godtyckligt lägges för tillvexten af folkets förkofringskrafter, vara ett hinder för utbildningen af dess constilulionella frihet. Herr RibbingArvid: Det är visst sant, att om det blott är fråga om rättighet, som kan gifva anledning till livad Herr Hjerta begärt; men mig må det vara tillåtit att underställa Ridderskapets och Adelns så välsom den värde Ledamotens eget bedömmande, om det skulle vara rätt passande, att, sedan Ståndets beslut blifvit fattadt, en af dess Ledamöter motsätter detta beslut sina enskildta åsigter, för att till de andra Stånden liksom till en Öfver-Rätt hänskjuta saken. I händelse Herr Hjertås anhållan bifalles, torde det ock vara öppet för andra, att vid hans yttrande göra anmärkningar och då får hela ärendet utseende af en ordentelig process, ett förhållande, sorn åtminstone jag tycker mindre väl anstår oss. Herr Treffenberg , Curry Gabrie/: Jag får endast gifva tillkänna, det jag, afven med risque alt blifva ansedd för en 120 Den 7 November f m. processmakare, till alla delar förenar mig med Herr Hjerta. Herr Hjerta: Då jag vidtog detta steg, trodde jag roan skulle inse att jag gjorde det derföre, att jag ansåg det vara nödvändigt. Herr Ribbing har behagat anse det likna en process. Jag tror likväl ej, att det kan såsom en sådan betraktas.
K. " Un vrai diamant de génie ". Ett par minnen om Jenny Lind. IpÉ||n tysk författare har i ett utländskt musikorgan offentliggjort dessa minnen af vår berömda landsmaninna, hvilka torde kunna intressera våra läsarinnor, då de, så vidt vi känn », ej förr publicerats. När den svenska sångerskan för första gången skulle låta höra sig i Berlin, uppstod där allmän sensation, hvilken steg ännu högre, då Meyerbeer önskade, att hon skulle uppträda i hans älsklingsopera » das Feldlager » i det nya operahuset. D e n n a önskan kunde han emellertid ej få uppfylld, emedan den då så omtyckta Tuczek var utsedd för rollen. För att soulagera honom lät prinsessan af Preussen, sedermera kejsarinnan Augusta, inbjuda till en soaré i sitt palats, hvarvid han skulle få presentera den af honom så högt prisade sångerskan. H a n hade talat med alla musikens auktoriteter om hennes underbart stora stämma; han kallade henne un vrai diamant de génie och försäkrade, att hon skulle blifva århundradets mest glänsande sångkonstnäriuna. Man kan lätt tänka sig hofcirkelns nyfikenhet på hennes person och uppträdande. Edy. ' / » c m. Edy. Gredelin. Skrifbords-matta. _ „ o, .. LX•: v, „ I „ „ D -. IDUN 374 debudet, skildrade intrycket på följande sätt: » Jag blef mycket flygeln i musiksalen tafatt, enkel skolflicka öfverraskad, såg flicka, en som från landet. då jag ängslig, förde sig blek, som en att denna oansenliga varelse kunna vinna någon framgång, rade blott: skulle men han sva» V ä n t a bara. mina damer! » började triumf. och De beredde honom en praktfullaste Sånverklig toner vällde fram ur sångerskans strupe, men det märkvärdigaste var likväl den förändring hela hennes väsen undergick. H e n n e s ansikte blef som förklaradt, hennes stämpel, som det äkta geniet förlänar. gestalt öfverväldigande ning i med äfven rätta, musikaliska att den höghetens begåflika segerrikt.
Fria. 1 kanna — | 40 Fritt. bria. 1 skålp. — | 40 Fria 1 skålp. | 18 Metronomer eller musikaliska taktmätare; hänföras till instrumenter, Mathematiska. Mikroskoper; hänföras till Instrumenter, Optiska. Mjöl af ' Spanmål; se Spanmål. Mosaikarbeten; hänföras till Sten, arbetad Muffar; se Hudar och Skinn, Pelsverk, persedlar deraf. Mullbärssaft; hänföres under Apotheksvaror. Murklor; se Svampar, ätbara. Mursten; hänföres under Tegel, alla slag. Muskött; insyltad; tullbehandlas såsom Confiturer Myntkoppar; hänföres under koppar. Bih. lill B. St. Brot. 1856 & 1857 Myrrha; hänföres under Apotheksvaror. Målningar, infattade; se Tafvelramar. Mössor och Kasketter; tullbehandlas såsom Kläder, ej specificerade. Natron, kolsyradt; se Soda. Negerhead; se Tobak. Nickel; se Kopparnickel. Nicht eller Tutia; hänföres under Apotheksvaror. Nyseller Prustrot; hänföres under Apotheksvaror. Nysilfver; hänföres under Metaller, sammansatta. 10 Sami. 1 Af cl. 64 505 Förslag till Tu 11-1 ax a. Nålar, af annat ämne än Guld och Silfver och ej ' hänförliga lill Bijoulerivaror Näfver Nät, alla slag, frirlullas lika med det garn, hvaraf de äro gjorda, med tillägg af 50 procent. Nötter: KokosHassel-. Valoch andra slag Oliver Ojar: Feta: Born-, Hamp-, Kokosnöt-, Palmoch Spprmaceli alidra till Apotheksvaror ej hänförliga, eller eljest icke specificerade slag Flygliga eller Essencer, ej specificerade (Flaskornas vigt deri inbegripen) Oljrkaltor Ost, alla slag Popp Papp och Pappers-urbetcn, alla slag: olackerade lackerade, arbeten af Papier mache derunder inbegripna Papper:
Af den utredning, Banko-fullmäktige i Berättelsen till Banko-Utsk*ttet vid 1844—1845 årens riksdag lemnade, angående behållna vinsten för åren 1840—1843, inhemtades, att denna vinst, uppgående till 3,404,775 R:dr 18 sk. 6 r:st banko, blifvit till hela beloppet i lånerörelsen använd och att af influtna kapital-afbetalningar en summa, stor 501,646 R:dr 6 sk. 4r:st i utlåningsväg åter utgått. Med anledning häraf och sorn metalliska kassan så betydligen nedsjunkit, att det då bestämda förhållandet af 2 till 5 emellan metallisk kassa och sedelstock företedde en särdeles stor brist, så ock af flera andra orsaker, hvaribland särskildt må nämnas att Banken, till förbättrande af nämnde proportion, nödgats upptaga lån hos såväl Riksgälds-kontoret, som allmänheten, ansåg Banko-Utskottet hela beloppet af den efter år 1840 upplupna, behållna vinst erfordras för Bankens konsoliderande. Sedan Rikets Ständer bifallit att Banken finge bibehålla omförmälda vinst, hemställde Banko-Utskottet vidare att kapital-ölverskottet, som, med inberäkning af reserv-fonden, 1 million R:dr, och de behållna vinstmedlen, 3,404,775 R:dr 18 sk. 6 r:st, då uppgick tall en sammanräknad summa af 9,404,775 R:dr 18 sk. 6 rist, måtte, med användande af 595,224 Ridr 29 sk. 6 rist af be - Banko-Utskottets Memorial M 16. 3 hållna vinsten för år 1844, Få uppbringas till 10,000,000 R:dr, hvarvid Utskottet likväl yttrade, att, enär en utöfver
Såsom eLt härmed gemenskap egande ämne, hafva Rikets Ständer tagit i betragtande, hurusom åtskillige Veik och Inrättningar, der penningar, emot inteckning i fast egendom, utlånas, tid efter annan, uppå gjorda underdåniga ansökningar, erhållit enahanda förmon, som blifvit Rikets Ständers Bank förunnad, nemligen alt tredje uppbudet å inköpt egendom, hvari dessa Verk och Inrättningar hafva inteckning, ej får meddelas förr än köparen hos Rätten uppled t bevis, alt han sitt köp hos vederbörande Styrelse anmält och antingen betalt lånet eller angående omsättning dera! öfverenskpmmit; och är en så beskaffad förmon medgifven: l:o Upsala Academi-cassa, enligt Kongl. Brefvet den 27 Juli 1798; 2:o Justitise-Collegium och Förmyndare-kammaren i Stockholm, genom Kongl. Brefvet den 27 Febr 1799; 3:o Krigsmanshusoch Mililiae-Boslälls-cassorna, enligt Kongl. Reglementet den 23 Maj 1805, §. 16 samt Kongl. Brefvet den 24 November 1819, kungjordt genom Svea Hof-Rätts Circulaire den 16 derpåföljde December; 4:o Konungens Hospital, enligt Kongl. Brefvet den 25 Augusti 1806, och Svea Hof-Rätts Universal den 29 September samma år; 5:o Serafimer-Ordens-Gillet, för de under dess förvaltning ställde medel, enligt Kongl.
1 öfrigt förmodade Herr BruksPatronen, att, i händelse öfverskottsinedlen för det försålde koppartaket ieke redan 3 54 StatsUtskotieis Betiinhandeii. till Kongl. StåtsContoiret ingått, skulle ej någor! betänklighet mött för biträdets utgörande, åtminstone såsom Uån; och ansåg Herr BruksPatronen, aft, orri Försarrilingarne, genom vanligt Sochnestämmo-Beslut, åtogo sig att gemensamt ansva. ra för den ifrågavarande summan, borde något derutöfver Utaf Församlingarne icke äskas. Och skulle desse Herr Biskoppen Uotäor von Rusensteins och BruksPatronen Eklunds serskildta meningar åtfölja det afgående Betänkandet härutinnan till de Respettive RiksStånden. SiatsUtskottets Memorial angående Förslag till beräkning af Stats IVerkets intrader* Sedan StatsUtskottet nu författat Hess Förslag till beräkningen af StatsWerkets Intrader i den RiksStat, som af Rikets Högiofl. Ständer vid denne Riksdag skall u peo ras, att tjena till efterrättelse till nästa Riksdag; så får StatsUtskottet samma Förslag till Riksens Högiofl. Ständers bepröfvande härjemte vördsam ligen öfverlemna; hvarvid Utskottet tillika får anmäla, att de uti 60 §. af RegeringsFormen upräknade Bevillnin. garne af Tull-, Postoch ChartasSigillatas-medlen, hvilka utgöra StatsWerkets Extraordinarie Inkomster, blifvit förslagsvis beräknade till hvad desamma med föranledande af Calculer och Förslager funnits hafva utgjort de nästföregående åren och alltså synas kunna uptagas, derest ej StatsUtskottels BelaUkänden - *55 hagon förändring “ i Författ ningarne, hvarefter desamma utgå, nu vidtages; men i den händelse Riksens Höglofl. Ständer
6:te punkten bifölls. 7ide punkten bifölls med den förändring, att deri omnämnde anslag för gemenskapens vid Flottans korpser natura-underhåll skulle uppföras såsom förslagsanslag. 8:de, 9ide, 4Olde och llite punkterna biföllos med förbehåll om iakttagande al den i afseende på 7ide punkten af Ridderskapet och Adeln beslutade förändring. 12:le punkten bifölls med den förändring, att till lönförbättring för Flottans Konstruktions-korps beviljades den af Kongl. Majit äskade summa af 11,465 Ridr, i stället för de af Stats-Utskottet föreslagne 9,000 Ridr. 13:de punkten bifölls med de förändringar, alt i:o aflöningen för den ena af de båda äldste Machinisl-offieerarne, i öfverensstämmelse med Kongl. Majits proposition, bestämdes till 5,000 Ridr Riksmynt och 2:o anslags-tillökningen för Machinistofficerarne, med iakttagande af berörde förändring, hvarigenom Ridderskapet och Adeln med 500 Ridr förhöjt det af Utskottet föreslagna anslags-beloppet, beviljades med 4,2 75 Ridr, i stället för 5,775 Ridr. Prot.-Utdrag den 8 Juli 1857. 413 -14:de, 15:de och 16:de punkterne biföllos. 1 7:de punkten lades till liandlingarne. 28:de punkten bifölls med förbehåll om iakttagande af den i afseende på 7:de punkten af Ridderskapet och Adeln beslutade förändring. 1 fräga om 32 alra punkten biföll Ridderskapet och Adeln att, såsom Utskottet hemställt, Rikets Ständer måtte förhöja nuvarande anslag till exercis för Flottans bemanning med -150,787 R:dr 50 öre; men blef återstående delen af denna punkt afslagen. 33:dje, 54:de, 35:le, 36:te och 37:de punkterne, äfvensom de extra anslagen rörande punkterna littis a, b och c, biföllos.
Hvad åter hemmansåboerne beträffar, så troi' jag icke dein hafva någon rätt, som är grundad på deras innehafvande af hemmanen; ty de hafva D fi ti 7 November e. m. sjelfve, efter ingångna contracter, erhållit besittningen deraf och underkastat sig villkoren i contracten, och efter hvad jag af dessa kunnat finna, äro erforderliga försigtighetsmått vidtagna för att skydda åboerne ifrån prejerier, emedan det är föreskrifvet att contracten skola granskas af Hallands läns Hushållnings-säliskap, som i sådant fall tillser att arrendevillkoren icke blifva obilliga. Deremot, om på detta sätt hemmansåboerne sjelfve ieke tyckas hafva rätt att fordra andra villkor, än de, hvarunder de kommit i besittning af hemmanen; så är det dock andra menigheter, sorn skulle komma att lida på föiändrfngen, nemi. sjelfva de Iiallandska kyrkorna och de menigheler, som skulle underhålla dem; ty nu utgå räntorna af de Halländska kyrkogodsen lill kyrkors och skolors underhall. Det är klart, att om Kronan tillvunne sig dessa hemman, så skulle menigheterne få vidkännas större kostnader för nämnda ändamål. På dessa skäl förenar jag mig med de tvänne första lalaene och tror alt en sådan skrifvelse, som Utslita föreslå, icke bör ifrågakomma. Hr Stuart, Carl Gustaf: Jag har, linder de tvänne fö re gide riksdagarna, deltagit i afgörande af det mål, som nu är föredraget. Jag har dervid, sä vidt jag förmått, sökt göra mig reda för denna sak; och ehuru jag icke ägt tillgång lill andra handlingar än Utsktns tryckta betänktn, så hafva dessa åtminstone för mig varit tillräckliga för alt bestämma min opinion i ämnet.
Om, mine Hrr, vi kasta en blick tillbaka på Sverige för 200 år sedan, då detta land ännu stod på höjden af sin makt och sitt inflytande, så finna vi, så uptäcka vi, att så väl Konungens som representationens upmärksamhet var riktad på att betrygga vår östra gräns. De insågo ganska väl, hvilken utomordentlig kraft, som Ryska Staten i en framtid skulle utveckla, och derföre sökte de genom Kexholms, Nöteborgs, Nyenskans’, Narvas, Revals och Rigas fästningsverk skydda och befästa våra Östersjöländer. Efter 1721 års fred, då vi förlorade Ingermanland, Estland och Liffland, se vi, huru Svenska folket fortgick på samma bana som förut och huru det var betänkt på att skydda Finland genom Svartholms och Sveaborgs anläggande. Det insåg mycket väl, att Ryssland ej skulle nöja sig med de provinser det redan vunnit, utan att det skulle vilja sträcka sina eröfringar till Bottniska viken och sålunda få en s. k. naturlig vattengrans mot Sverige. Ryssland lyckades icke häri 1809, men efter detta krigs slut tycktes Svenska folket tro Rysslands eröfringslust mättad och glömma, att en eröfrande Stat aldrig någonsin hejdas, ty i och med detsamma som den hejdas så uplöser den sin egen tillvaro. Sverige tycktes ej riktigt klart vilja inse, att Rysslands sträfvande går ut på att komma fram till verldshafvet, få hamnar derstädes, utbilda sig till en stark sjömakt, och småningom skapa sig till en sådan Stat, att det icke allenast till lands utan äfven till sjös blir den förnämsta makt i Europa. Härpå arbetar Ryssland, åtminstone efter min öfvertygelse, så mycket som i dess förmåga står. Härtill lägger jag, att det blott afpassar ett lägligt tillfälle, Den 26 November f. m. 369 fälle, för att af Sverige söka vinna allt hvad vinnas kan. Hvad nu beträffar Sveriges förhållanden och dess försvarsanstalter efter 1809, så finna vi först, huru Carlskrona på 1820:talet började befästas åt sjösidan, och huru man först på 1840:talet böljade att tänka på att befästa inloppet till Stockholm.
Maj.t äfwen i denna del i Näder täcktes tillåta det förtydligande i Riksens Ständers pä Utstottets til* styrkande afgifne underdäniga förflag: sä at, i stället för de nu nämnande stät, blott i allmänhet omrördes: groft eller werkeligt wattftägdade brott samt fästningsstraff pä bestämda är. Genom hwilka ordalag äfwen kunde Utan ändring i meningen undwikas at särstildt äberopas io:de Cap. 2 H. Mitzgernings-Balken, och hwarigenom Kongl. Majus, i afseende pä sistnämnde omständighet, äsyftade, i Högsta Domstolens ?rmocol1 antydda Nä* diga afsigt ännu fullkomligare befrämjades. Z:o. Ben öfwertygelse hos Allmänheten, at Kongl. Maj-.t altid täckes öfwer skillnads-ansökningar i Näder inhämta Dom-Lapitlsts och wederbörande Prästerskaps Utlärande och intyg, synes i stor mon kunna bidraga til bibehällande af det rel, gieu8L begrep, soln wiv ägtenstap warit och bör wara fästadt; hwarföre, och emedan ätstillige biomständigheter, jenne de i ansökningett äberopade, förtjena at i dessa mäl af Kongl. Maj:t i Näder vfwerwagas, hwilka merendels bäst af Prästerskapet kunna kännas, Utskottet för sin del äfwen skulle önska, at stadgandet om Dom-Lapirlets och Prästmäns hörande blefwe sä mrryckt, ar det altid an - Den 22 Mars. 927 fages för nödwändighet.