Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ersättning för jord m. m 150: För en fält-telegraf 2,440: 19. 6. För underhållet: — Balans till år 1857: Behållning å underhålls-medlen: att, enligt Kongl, brefvet den 13 Juni 1856, reserveras till af sedt ändamål, 16,435: I. Den af Chefs-embetet för Telegraf-verket till Kongl. Maj:t afgifna underdåniga berättelse innehåller, utom redogörelsen för de till embetets förvaltning ställda allmänna medel, följande uppgifter, angående telegraf-inrättningens utveckling och verksamhet. Under året hafva följande telegraf-anläggningar blifvit fullbordade, nemligen: 1 :o A östra linien har en ny telegraf-ledning blifvit anlagd från Linköping genom mellersta delen af södra Sverige till Carlshamn med stationer i Wadstena, Jönköping och Wexiö, äfvensom linien blifvit utsträckt från Wadstena till Motala köping; hvarförutan emellan Stockholm och Linköping samt Carlshamn och Helsingborg dubbel tråd blifvit upplagd. 2:o Vestra linien har medelst enkel trådledning blifvit fortsatt från Örebro till Carlstad; och äro stationer inrättade uti sistnämnde stad, Cimbritshamn och Arboga, 3:o Norra linien är utsträckt från Gefle till Hernösand samt stationer anlagde uti Söderhamn, Hudiksvall, Sundsvall och Hernösand. Telegraf-nätet har härigenom blifvit ytterligare utvidgadt med 117,9 geografiska mil; hvarjemte förut inrättade linier blifvit försedde med dubbeltråd till en sammanräknad längd af 75,5 mil, så att vid 1856 års utgång telegraf-linierna vunnit en utsträckning af tillhopa 429,8 mil, hvartill komma dubbel-ledningar till en längd af 134,0 geografiska mil. Antalet under året afsände telegrammer från samtlige i gång varande telegrafstationer hafva utgjort 119,635. g. 2.
En wärd Ledamots granskning öfwer 1 § af Eonstitlltiotien, i följe hwaraf Ridderskapct och Adeln like skulle representera nägon det af Swensta Folket, j följe hwaraf wär rätt att göra Lag skulle grundas -lott pä urminnes häfd, och Regering Formen wara Tredje Band. Nro Lv6. rn - 4Z50 Den ;8 Vctober. indelt i 4 Ständ har hos wig föranlätit beha rcssc. xioncr. Om den wälda Ledamoten gifmit akt dcrpä, att begrepct»af alt Lagstiftande magt hos en nanon hwilar pä dcn omständigheten att dcn endast kan collcctivc utöfwas, att dcn är ttt resultat af allmänna miljan, icke af enskildas; att sälcdcs dc cnssilda, hwilka hwar för sig ickckunna blifwa Lagstiftare, förenade till clt lagligen organiscradt hclt, äga rätt att göra Lagcn, om, säger jag, dcn wärdc Ledamoten gifmit akt häruppö, hade han ocksä säkcrt suiiliit att dcn rät» tighcl, som cj ägcs af nägon enffild, just derföre af flcra förenade kan utöfwas, alt del icke är en enda man, som utgör Swcnska Nationen, men akt dcn uppkommer genom förening af en mängd individuel-. De, greppet af Lag är grundadt pä begreppet af allmänt träl. Bada äro abstractioncr af cnskiltas wiljor och behof, och det är just derföre att icke enskildas, men Let helas wäl, bör wara fbrcmälet för Lagen, som dä är fullkomligast, när dcn är närmaste utlrpchet af allmänna miljan.
Jag är Glädjen!» »Jag känner dig inte,» svarade kvinnan med skälfvande röst. »Jag har aldrig sett dig förr och aldrig hört talas om dig. Gå här ifrån! Gå! Skynda dig!» Några halfvuxna pojkar, som ett stycke där ifrån hade sett Glädjen tala vid kvinnan, började säga till hvarandra: »Såg ni? Hon ville stjäla barnet! Hörde ni modern skrika? Det är bestämdt en häxa, som har kommit för att fördärfva och förgöra oss allesammans!» Och så började de uppstämma höga skrik och tjut, hvissla i fingrarne och kasta grus och smuts efter Glädjen. Flera och flera samlade sig, och alla ropade med en mun: »Bort med dig! Ge dig af här ifrån! Hvad ha vi med dig att skaffa? I en stor skara började de springa efter henne under högljudda hotelser och förbannelser. Hon vände sig först om för att slåss med dem, men då hon såg hela denna här af utsvultna, bleka och trasiga stackare, försvann all vrede ur hennes hjärta. Hon hvarken ville eller kunde hämna sig. Hon bet sig i läppen och var plötsligt försvunnen för dem. De stannade alla som förlamade och stirrade förskräckta längs den smala gatan, där hon nyss hade sprungit som ett jagadt djur framför dem. Glädjen hade icke gått länge, förrän hon såg framför sig två stora palats, det ena större än det andra. Till hvart och ett af dem hörde en stor gård, omringad af murar, och i muren var en port, hvars järnsmidda galler var stängdt. Hon undrade, hvilken mäktig furste, som kunde äga dessa praktfulla byggnader, men hon vågade icke gå dit in. Hon kände nu allt för tydligt att människorna voro hennes fiender. Men hon vände sig till en af de soldater, som tycktes hålla vakt framför det första stora palatset, och frågade med ödmjuk röst: »Skulle du vilja upplysa mig om, hvem som bor i detta sköna slott?» Han såg på henne med en underligt föraktfull blick och svarade: »Slott! Ser du inte, att det är ett fängelse!» »Ett fängelse?» frågade hon. »Hvad vill det säga? Hvem bor där?» »Naturligtvis fångarne!» svarade soldaten, som stannade och såg på henne med nyfikna ögon.
Domstolens arbeten på två divisioner; så får Utskottet vördsamt erinra, att Regerings-formen, som efter ordalydelsen tolkas bör, stadgar i 17 §., att Högsta Domstolen skall utgöras af 12 Ledamöter, samt i 22 att af desse ledamöter minst sju skola öfvervara vigtigare saker, men endast åtta på en gång tjenstgöra; och då den i berörde måtto yrkade förändring af Högsta Domstolens organisation således ej kan tillvägabringas utan ändring af Grundlagen, hvartill det ej tillkommer Lag-Utskottet att förslag uppgöra, hemställer Utskottet, att motionerne i denna del ej må till någon åtgärd föranleda. Beträffande härefter Herr Cedersehiölds och Olof Lindbäcks gjorde förslag örn viss tids bestämmande för måls lottning, berättelsers utfärdande , förhörs anställande och domars utfärdande; så enär den tid, som för dylika åtgärders vidtagande erfordras, kan i serskildta mål vara mycket olika, såsom beroende dels derpå, huruvida handlingarne förr eller senare varda complette, dels af målens större eller mindre vidlyftighet, skulle, efter Utskottets tauka, några allmänna bestämmelser i dessa afseenden icke vara lämplige, hvadan Utskottet ej eller härutinnan kan å motionerne tillstyrka bifall. Den af motionärerne anmärkte olägenhet, att för rättegångsärendens behandling och slutliga afgörande understundom åtgår längre tid, än som skäligen bör behöfvas eller synes förenlig med parters billiga anspråk att skyndsamt varda till sin rätt förhulpne, lärer, med undantag af enstaka fall, ej kunna anses vållad af bristande nit och arbetsamhet hos lagens 4 LagUtskottets Betänkande, N:o 67. handhafvare; utan torde orsakerne egentligen böra sökas i ett mindre tjenligt arbetssätt hos Domstolarne, hvilket åter är beroende, dels på den i Lag stadgade Rältegångs-ordning, dels på äldre bruk , eller serskildte föreskrifter.
Ständer dem beviljade förmon att i Banco-Disconten beläna sina Actier, men Kongl. Majit anser deremot någon Ränta eller annan ersättning till Actie-Egarne för hvad de på Ganalbyggnaden användt icke under närvarande omständigheter skäligen böra komma i fråga. De af Canal-Directionen till Kongl. Maj;t 1 underdånighet ingifna utredningar , kostnadsförslag, Chartor och öfriga handlingar, som upplysa Canalens närvarande skick och hvad deraf ännu till fullbordande återstår, vill Kongl. Majit låta öfverlemna till de Utskott, till hvilkas behandling detta ärende af Rikets Ständer remitteras; och Kongl, Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. CARL JOHAN. C. D. Skogman, Bil. till K. M■ Nådiga, Propos. N.o 38. 1.9 Utdrag af Protocollet öfver Handelsoch Finance-Ärendell, hållet inför Hans Majit Konungen uti Stats - Rådet på Stockholms Slott den 10 December 1828. Närvarande: Justitiae Stats-Ministern II. E. Hr Grefve Gyllenborg. Stats-Ministern för Utrikes Ärendena H. E. Hr Grefve af Wetterstedt. Stats-Råden: H. E. Hr Grefve Rosenblad. H. E, Hr Grefve Löwenhjelm, Friherre af Nordin. Schwan. Grefve af Ugglas. Hof-Cancelleren von Schulzenheim. Stats-Secreteraren Skogman. Stats-Secreteraren uppläste till justering ett, i följd af Kongl. Maj:ts förut meddeldta Nådiga beslut, författadt Förslag till Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående ytterligare anslag af allmänna medel till Götha Canal-byggnads fullbordande. Kongl. Maj:t täcktes, enligt Stats-Rådets •underdåniga tillstyrkande, i Nåder gilla sam - 1 y.o Bil. till K. M. Nådiga Propos.
Prot. 1840. 4 Sami. 1 Ajd. 2 Band. 22 Häjt. 2 IO StatsUtskottets Utlåtandej A7:o 026. system i aflönings-sättet för Statens samtlige embetsoch tjenstemän, hvartill kommer, att Rikets Ständer beslutat, att beräkning af spanmål under löner, som hädanefter bestämmes, icke skall ega rum; samt förslag vid denna Riksdag blifvit af Utskottet framsläldt, och jemväl af vissa Riksstånd redan gilladt, hvarigenom dylik beräkning, der den finnes, skulle komma att upphöra. Af dessa skäl och dä, äfven om med förändringens vidtagande skulle, i följd af hvad bär efteråt yttras, komma att anstå till år 1842, angelägenheten fordrar, att alla nödige förberedande åtgärder, medelst ersätfcnings-uträkningars vippgörande, skyndsamt företagas, hvadan markegång för senare tid än år 1840, ändock icke bör komma i betragtande, finner Utskottet sig böra vidblifva den uti mom. litt. b. gjorde framställning, med den af gjord anmärkning påkallade för klaring, alt markegången, hvarefter hvarje indeldt lön skall beräknas, ingalunda alser eller kunnat afse Riksmarkegång^» utan markegången för den ort, hvarest hvarje indelning utgår. c) Hvad vidkommer erinran, att det icke skulle vara möjligt att, på sätt Utskottet föreslagit, tillvägabringa förändringens vidtagande ifrån och med nästa år; så har Utskottet visserligen insett, alt, innan eli förslag af den vigt och omfattning, sorn det nu ifrågavarande, kan hos Kongl.
”Nej,” svarade hon, ”jag vet icke hvad som kommer åt mig .. Men går det icke derute? Det förekommer mig beständigt att förstudörrarne slås upp och igen.” ”Vinden slänger dem fram och åter,” sade Anton; ”jag tror det är så godt vi stänga dem, så slippa vi åtminstone det tjutet. Det kan vara nog af att höra flöjeln gnissla; den påminner mig alltid jämmern af en menniska i dödsångsten.” ”Kan du veta hur det låter?” frågade Gabriella. ”Du har ju hvarken sett eller hört någon dö!” ”Inte Du vet litet hvad jag sett!” Ett hemskt leende spelade omkring Antons bleka läppar; men straxt derpå tillade han i sin vanliga sakta ton: ”Vi ska stänga dörrarne!” ”Nej, låt bli det!” bad Gabriella. ”Jag känner på mig att jag blefve ihjelskrämd, om jag finge höra några slag på dörrn. Låt den hellre vara öppen.” ”Du är riktigt underlig i afton, Ella,” inföll Birger, hvilken hittills tegat. ”Jag håller med Anton att vi ska stänga.” Gabriella motsade ej vidare, utan satte sig tyst i en vrå. Birger tillslöt sjelf dörrarne. Entonigt surrade Erikas spinnrockshjul. Haraldson band på en not. Birger läste, och Anton satt i sin vanliga spisvrå och nickade. Så förflöto ett par timmar. ”Det klappar!” sade Gabriella och upplyftade lyssnande sitt hufvud från soffhörnet, hvaremot hon lutat det. ”Sade jag icke att det skulle klappa?” ”Nå, än se’n, din toka!” yttrade Haraldson. ”Hvad är det för farligt? Det är väl folk, som vill slippa in.” ”Helt säkert. Hör Det klappar igen. De slagen hafva vi hört förut.” Hon blef alldeles likblek. ”Det är icke Rosenberg!” tillade hon tyst. ”Nä-ä, det tror jag nog!” menade gubben, i det han tog ljuset för att öppna; ”det är väl någon af karlarne, som varit ute.” Ett par minuter förgingo, innan de, som voro inne, hörde något utifrån, men hastigt träffade dem ett utrop af förundran, och nästa ögonblick stod Petter Lindgren midt i rummet.
Jag tror, ni kan vänta med edra goda önskningar. (Bittert.) Lycka? Jag siktar icke så högt. När man är tjugu år, skadskjuter man ibland den fågeln, när man är öfver trettio, låter man den flyga. Lefvande fångas den sällan, som ni vet. LEONORA (med handen på låset, står litet med ryggen vänd emot honom. Kommer så tillbaka och säger, utan att räcka honom handen, i det hon ser på honom). Farväl, Max – min egen Max, som har varit min egen, så länge jag kan minnas tillbaka, och som nu icke längre skall vara det. MAX. Jag önskar ni finge rätt, Leonora – jag tror det icke. (Lägre.) Ja – jag vet icke en gång, om jag önskar det ... LEONORA. Jag får rätt, Max. Ni skall glömma mig, och den, som älskar er, skall efter handen vinna er, så går det alltid. Kärlek vinner kärlek. Och jag älskar er icke. MAX. Var det nödvändigt att säga det ännu en gång, Leonora? LEONORA (småleende, i det hon går). Det kan ju hända, att jag säger det så ofta, för att öfvertyga mig själf om det. (Går.) Tredje scenen. MAX. KATRINE (kommer in från matsalen). (Max står ett ögonblick allena, stödd mot kaminen, med ryggen mot åskådarna.) MAX. Nå, är ni nöjd nu, fröken Haxton, att ni drifvit mig till ett beslut Jag tänker anhålla om permission för en längre utrikes resa. KATRINE. Så! – Ja, nu tror jag, ni börjar bära er klokt och riktigt åt. MAX (bittert, halft skämtande). När ni säger det så öfvertygande, börjar jag nästan själf tro det. Där kan man se, hvad den inlärda kälkborgarmoralen ändå har för en makt öfver en! KATRINE (småleende, i det hon sätter sig ned). Tror ni inte det är, för det den ändå är den solidaste? Och – som en rätt klok man en gång har sagt: den hindrar en ibland från att göra andra ondt ... Stannar ni till middagen? MAX (spotskt). Naturligtvis!
Erhåller ingen det erforderliga röstetalet, eller är det antal icke fyldt, som väljas skall; dä anställes särskild omröstning medja och nej Öfver den, som de flesta rösterna erhållit, utan att vald blifva; derefter, der så behöfves, öfver den, som näst honom röster erhållit, och i den ordning vidare, till dess det erforderliga antalet fyldt är, eller dessa särskilda omröstningar äro slutade. Skulle sä inträffa, att två eller flera, öfver hvilka särskildt röstas bör, vid den första omröstningen undfått lika röster, företages först votering om den ordning, i hvilken de till särskild omröstning framställas må. Vid dessa särskilda omröstningar äge ordförande, i fall af lika röstetal, utslagsröst, derest omröstning öppen är: derest den är sluten, skall han, förrän sedlarne uppräknas, en af dem uttaga och förseglad aflägga. Befinnas, vid de öfrigas uppsummerande, rösterna lika delade, varde denna sedel öppnad och gifve utslag: är utslag redan vunnet, skall han genast ouppbruten förstöras. Är öfver alla dem, som röster erhållit, sålunda röstadt, som ofvan sägs, och det erforderliga antalet ändock icke fyldt; varde då omröstning på en gång företagen öfver alla dem, som röster erhållit utan att valde blifva, och gälle i det fall högsta röstetal, ehvad det större eller ringare är. 52 Konstitutions-Ulskottets Memorial N:o U. 7. Riksförsamlingens granskningsrätt. § 148. Vid hvarje lagtima riksdag åligge det Riksförsamlingens GranskningsUtskott, att äska de i Stats-Rådet sedan sista riksdags öppnande förda protokoll, utom dem som angå ministeriela ärenden och kommandomål, hvilka endast i hvad som rörer allmänt kända eller af Utskottet uppgifna händelser må kunna fordras. Riksförsamlingen öfverlemne till Gransknings Utskottet de i 82 och 88 §§ omnämnde revisorers be rättelse om Statsverkets tillstånd, styrelse och förvaltning och hänvise dit alla anmärkningar emot Stats Rådets, någon dess ledamots, eller föredragandes embets-utöfning, hvilka af Riksdagsman väckas.
N u klifver £Eå uiiffiani.4ti cjptunS, Dafc lauati ^Eutit gossen sakta upp på gubbens knä, så att denne ryckes ur dvalan och hör till fullo: ocfi, ^a » t » tefnaD nu, t cjCoD » i j cjfj-utit, » Kommen till mig I alle, som arbeten och ocrl Sä * ä n i Sj-upet A-anéde » j-uSet, ären betungade. » Spögubben, som fordom väckte de i kyrkan slumrande, har nedlagt tanfian o^ta fiä » ta Stu^uan fij-uSet. sin härskarestaf, men där finns n o g mången liten spögubbe ändå, som omedveten har sin kärleksuppgift i G u d s h u s. 2) iilten » to » ofc » om aj; Hä / tfefl Doj ?ta, H v i l k e n tilltalande grupp där borta v i d pelaren! E n mor med sin minsta i skötet och ut tutnet » pita oclt » å o^ta; en något äldre bredvid, som, pekande med Si&amp;ten » 3tuj; i) ot, » å » om It^ättfiCoD töDa fingret i psalmboken, följer sången och bjuder oj ?ta — o^ta » t på owtflanefc cj.töDa. till att stämma in. Mor hade n o g ej fått gå till kyrkan i dag, om hon ej vant sig att frimodigt taga småttingarne med. K a n s k e hon helt enkelt tänker: » D e äro skrifna i kyrkboken, de äro döpta däruppe vid altaret, de hafva j u hemortsrätt i denna boning. » Också lär j u stiftets biskop själf en gång hafva yttrat: » Med de små få vi ock mödrarna till kyrkan. » A t t så är fallet, fick j a g en gång på närmare håll erfara, på samma gång j a g erhöll » N o g h i t t a r j a g till k y r k a n, en liten tillrättavisning. (; Små församlingsmedlemmar.
N:o 8, i anledning af vackt fråga om beredande af Gudstjenstsoch Skollokaler för Garnisons-församlingarne i Stockholm. Bifölls. Frän Hederv, Bonde-Ståndet. S. D. Jemlikt Ståndets förut fattade heslut, företogs nu val till de Elek torer jemte deras Suppleanter, hvilka komma att utse Rikets Ständers Justitie-omhudsman och den person, som efterträder Justitie-ombudsmannen i embetet, i händelse han innan nästa Riksdag skulle afgå. Sedan Ståndets ledamöter i behörig ordning uppropats och voterings-sedlar inlemmats, befunnos vid dessas öppnande följande hafva blifvit utsedde: Till Elektorer: Erik Johan Rudberg från Calmar län, Nils Hansson från Christianstads län, Herman Jönsson Öbom från Norrbottens län, Olof Olsson från Westmanlands län, Paul Hedström från Wester-Norrlands län, Erik Hansson från Gefleborgs län, Gustaf Glad från Westerbottens län, Bälter Sven Ersson från Kopparbergs län, Samuel Ödman från Upsala län, Anders Ericsson från Södermanlands län, Carl Tholsson från Skaraborgs län, och Carl Gustaf Cederskog frun Östergöthlands län; Till Suppleanter: Per Sahlström från Stockholms län, Daniel Danielsson från Jönköpings län, Carl Gustaf Sköldberg från Nerikes län, och Lars Gustaf Andersson från Elfsborgs län; hvarom protokolls-utdrag genast uppsattes och expedierades. S. D. Vid skedd föredragning godkändes Expeditions-Utskottets följande Förslag till Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse!' till Kongl. Maj:t, nemligen: N:o 5, Prot.-Utdrag den 21 Januari 1857. 177 N:o 5, i anledning af den genom Rikets Ständers Revisorer år 1855 verkställda granskning af de under Kommers-kollegii förvaltning ställda fonder; N:o 6, i anledning af Kongl. Maj-.ts Nådiga Proposition, angående försäljning al f. d.
15 hingar, Stats-Utskottets, den 19 sistlidne Januarii, under N:o 36 afgifne^ och den 3 den. nes e. m. på bordet lagda , Utlåtande, 1 anledning af väckt fråga, angående utskylder till Staden Nyköping af LandshöfdingeResidence-huset derstädes ; äfvensom afgifter till Städerne i allmänhet för Kronan* deri varande Egendomar. S. D. Föredrogs å nyo och gillades LagUtskottets, den 14 sistlidne Januarii, under N:o 14 afgifne, samt den sg derpåföljde på bordet lagda Betänkande öfver vackt Motion om upphäfvande af 82 Cap. samt 87 Cap, 9 §. Rättegångs-Balken. Från Högvordige PresteStåndet. S. D. Föredrogos å nyo och biföllos Lag" Utskottets Betänkanden : N:o 19 ", öfver Riksdags-Fullmägtigen Herr A. JVesterstrands Motion, att UnderRätts Utslag i mål, der någon blifvit tilltalad eller dömd för brott, hvarå fästningsstraff med eller utan atbete bör följa , hädanefter tnå HofRätts pröfning underställas; 56 Prof, Utdrag den 12 Februarii 1829. N:o 13, ofver Herr A. Westerstrands Motion om närmare bestämmande af HofRälts pröfningsrätt i understäldte brottmål; och N;o inöfver RiksdagsFullrnägtigen Herr H. Swidblads Motion om upphäfvande af 22 Cap. samt 27 Cap. 9 §. RättegångsBalken. S. D. Bi föll os, vid nu å nyo skedd föredragning, StatsUtskottets följande Utlåtanden och.
Det är dock sannt, att den rättighet, som här är i fråga, vore en oskyldig rättighet, då, såsom slutmeningen i denna punkt innehåller, Bankens egen ställning sådant fordrar, d. v. s. att det gifves ett tillfälle, då jag erkänner, att Banken måste upphöra alt med ett sådant creditiv understödja Riksg.cont., nemi. då Banken kommer i bankrutt-tillstånd; men i annat fall kan jag ej erkänna en sådan rättighet, och man bör ej öfverlemna till Bancostyrelsen att bedöma, huruvida Bankens ställning sådant fordrar, ty i dylikt fall kunde en Bancostyrelse, som bade förkärlek för den enskilda lånerörelsen, i förtid, till förmån för den enskilda, inställa ifrågavar. allmänna lånerörelse. Den väsendtliga skillnaden emellan detta och andra creditiv är den, att staten, för hvars räkning Riksg.canl:& creditiv begagnas, då staten ligger i stora förskott för utgifterna, innan inkomsterna blifva tillgängliga, lemnar Banken mycket större och betydligare summor än hela creditivets belopp, i följd af föreskriften i 1668 års bancoordning, att alla statens cassör i Stockholm skola vara stående i Banken. I bancosluten hafva aldrig statens insatta medel sedan 1829 utgjort mindre än 2,3oo,ooo r:dr; men väl hafva de någon gång uppgått till 3,5oo,ooo r:dr. Den summa af en million r:dr, hvarpå creditivet lyder, utgör således blott en ringa del af statens i Banken innestående medel. Till och med privatbanker, hvilka, såsom vår bank, ära depositionsslällen för statsmedel, såsom t. ex. den Engelska, hafva beviljat Regeringen räntefria förskott för den dyrbara rättigheten att vara depositionsställen för statens medel och sålunda kunna påräkna att räntefritt få begagna statens tillgångar. Då vore det mer än obilligt, om en sådan rättighet till creditiv för staten skulle vägras statens egen bank.
Gästgifvarskjuts, frågor derom, se Ansökningar. Hospitaler, se Actioner. HushållsSällskaper, se Actioner. JustitiaeCancellersÄmbetet och Justitieombudsman, Riksens Höglofl. Ständers alla Skrifter och Handlingar, sorn antingen dit ingifvas, eller ock derifrån utgå i ärenden, som tillhöra desse Ämbetens åtgärd. Klagomål öfver tillfogadt våld och oförrätt af KronoBetjente eller andre Ämbetsmän, enär Saken innefattar ett verkligt Brottmål., Kneckte-skyldigheters utgörande, frågor derom , se Ansökningar. Kongl. Maj;ts och Kronans rätt, allt hvad sorn den rörer, och hos Kongl. Maj.'t, samt i. dess StatsExpeditioner, Hofoch ÖfverRätter, Collegier, Domstolar och Directioner, Deputationer, Committéer, Privilegierade publique Verk , Inrättningar och Contoir, eller ock på andra ställen, der Kongl. Maj;t* och Rj&eU rätt Ir * Bevillningsutskottets Betänkanden. 5 5 jf fråga, kan beslutas, skriftligen författad och der förvaras, eller till Kongl. Maj:t och andra Verk å Ämbetets vägnar insändas. KopparSedlar, så kallade. KronoL&veranser, Contracter derom. Kronooch KyrkoTionde, frågor derom; Kronoskjuts, frågor derom» Kyrkor, se Actioner. Lappsaker, så kallade, alla afhandlade och skrifne, då en fremmande Lapp är i Saken delaktig. Lotsar, anses i Tjenste - ärender, lika med Kronans manskap. Manskap, Kronans, om dess Ansökningar till Kongl. Majit, se Ansökningar. Menighet, Oeconornie-, Politieoch Militaire* ärenden, sorn kunna röra någon hel me. nighet. Militaire - ärenden, se Ansökningar. MilitireBoställen, se Husesyner och Gharaktersbyggnader. Missiver för Adjuncter, att biträda Pastorer l Ämbetet.