Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
– Jag skulle vilja – sade hon – att herr kammarjunkarens bekännelse icke innehållit den ringaste sanning, ty de känslor ni sade er hysa för mig, kan jag visst inte besvara. Detta svar hade på v. Assar visst icke en så häftig verkan, som det kanske haft på någon annan. Med temligen stort lugn gjorde han en frontförändring och sade: – Hvad icke äger rum i dag, kan visst inträffa i morgon. Och för ett lyckligt äktenskap behöfves icke denna passionerade kärlek, som förekommer i romaner och i diktens verld. Endast aktning och förtroende och vänskap äro nog och på dem äro de flesta lyckliga äktenskap grundade. – Men herr kammarjunkaren tycktes för några ögonblick sedan mena, att de känslor ni hyser för mig äro af ett annat slag, än de ljumma ni nu anser tillräckliga till ett lyckligt äktenskap? Kammarjunkaren var icke förberedd på ett sådant inpass emot hvad han sjelf tyckte vara en skicklig vändning och en luminös idé. Sjelfva hans sednast yttrade ord voro en del af lexan, men inkastade på ett temligen opassande ställe, lemnade de Irene tillfälle att afgifva omnämnda svar, hvars salt hade en bundsförvandt uti en ironisk min, den hon icke kunde rätt väl dölja. Det hjeltemodiga lugn v. Assar nyligen antagit blåste nu bort och efter en djup förvirring stammade han några ord, i hvilka hans syster knappt hade någon del, och hvilkas hufvudmening tycktes vara, att hans kärlek visst var varmare än blott vänskap, men att om ock Irenes icke var mera än så, så vore det väl inte hindret för den äktenskapliga lyckan. Irenes kind antog färg af öfvertygelsen, kanske ock af en lätt förtrytelse, då hon utlät sig: – Har jag rätt förstått herr kammarjunkarens ord, så skulle vår äktenskapliga lycka kunna bli stor, oaktadt jag icke älskade er med en värma motsvarande den ni känner för mig. Men jag tror icke att det är alfvar i sådana ord. Skall icke en qvinna förakta sig sjelf, om hon fastkedjar sig vid en man, den hon icke kan älska! Och handlar hon icke orätt emot denne man, förtjenar hon icke äfven hans förakt, då hon så illa belönar hans ömhet. Att få kärlek och gifva vänskap, så skall det icke vara.
inneIiåller granna bilder till Röclkappan, niiisterkatten, Bariien i skogen, Gumman son1 bodde i eii sko och Askiingen, utan text, eiiclast ined upplysande miderskrifter, a r fiillltomligt bariislig ocli oskadlig. Barnens Jiiltidiiii.ig Snöfliii.guii iii: en gamiiid vaii och bekai1.t sedan i fjor. Vackra illustrationer och god text. Vi hoppas att många barn imder jullofvet komiiia att klistra ripp de roliga figurerila ocli få niycket roligt af skuggspelet » Jultomten ». Vi anbefalla Snöflingan till det bästa. Pris G0 öre Jiiltomteii, skolbariieiis jultidning, ar en nyhet för i &amp; r. Vi iniirlta tydligt, att. den glada tointen ined gran och klappar vill slippa ii1 ' och blifva inottagen i inånga hem, ty han är mycket billig i ' sina anspråk. Not en afgift af 25 öre koininer lian iii med vackra taflor, vers och prosa, nyttiga lärdoinar och muntra historier. Vi önska hono111 lijiirtligt lycka på färden, Q I sista stund liafva vi mottagit en del illiistrerade snikbariisböcker, p&amp; hvilkas närmare granskning vi icke hinna ' inlåta oss. Vi a aiix vilja blott säga., att julen i å r bjuder på en alltför stor iiiäiigd sOd dyrbara leksaker, ty något aniiat äro de icke. Om de böc: keim, i Iwilka texten utgöres af i korthet saminandragna sagor eller Iiistosier, sisoiii t. ex. Robinsos, iii %ste vi uttala vbrt ogillande. ilIiiiicliliaiisen, ined text. Pris l, ?j. Gullivers resor, nied text. Pris l,?:,. Robinsoii Criisoe, med text, C. E. Fritzes förlag. lBris lyx. ftobinson Crusoe, med ytterst sailiinuiidragen test, F. 9; G. Beijers förlag. Pris 1 kr.
Huru dessa fördela sig på de 21 åren 1871 — 1891 se vi af följande lilla tabell, där vi för korthetens skull indelat tiden i längre perioder. 1871 — 1875 blef studentex. aflagd af 11 kvinnor 1876 — 1880 1881 — 1885 1886 — 1890 1891 » » » » » i » » » » 21 » 57 » 137 » 16 » Summa 242 » » » Högsta antalet kvinnor undergick studentexamen 1888, då de utgjorde 31. Men huru många af dessa 242 studentskor hafva sedermera vid universitet fortsatt sina studier? Öfver dem meddela vi, i förhoppning att det skall intressera Iduns läsarinnor, här en fullständig förteckning. V i ha där upptagit, i likhet med hvad som sker i universitetskatalogerna, födelseåret, året för inskrifningen vid universitetet (hvilket i allmänhet sammanfaller med året för studentexamens afläggande) samt universitetsstadens namn, hvarvid U. betecknar Upsala och L. Lund. (Att en del af de studerande sedermera öfvergått till Karolinska institutet, den medicinska läroanstalten i hufvudstaden, böra vi kanske påpeka.) Vidare uppgifves senast afiagda akademiska examen, hvarvid F. L. betyder filosofie licentiatexamen, F. K. filosofie kandidatexamen, M. L. medicine licentiatexamen, M .. K. medicine kandidatexamen, M. F. medicinskfilosofisk examen och J. K. juris kandidatexamen. Alla dessa uppgifter tro vi vara af betydelse, och vi ha sökt samla dem så fullständigt och noggrannt, som det varit oss efter tillgängliga källor möjligt. Skulle några rättelser eller tillägg emellertid finnas behöfliga, äro vi tacksamma för benägna meddelanden därom genom Iduns redaktion. Vi skola i så- dant fall icke underlåta att ställa oss dem till efterrättelse, då vi möjligen om ett år härefter få i denna tidning framlägga en ny förteckning öfver våra studentskor. K a t a l o g öfver samtliga kvinnliga studerande, s o m varit eller äro inskrifna vid svenskt universitet.
Han är söndersliten och nervös, han står på vansinnets gräns, der man ser fiender öfver allt, derför får man inte räkna så noga på om ett hugg faller der det inte skulle eller om han måttar galet. Men grunduppfattningen är riktig: det är mot den fint uppfostrade qvinnans lätja det borde dragas i härnad. Det är mot mannen äktenskapet [är] orättvist i sådana medelklass äktenskap, der qvinnan är för fin att arbeta, han är en slaf. Jag har sett det långt innan Strindberg började tala om det. Sjelfva grundåskådningen i boken sammanfaller således med min, det är derför jag känt mig ryckt med, trots något i tonen, som jag icke tilltalas af – något slarfvigt, stundom. Jag afskyr Kristiania Bohêmen, trots de duktiga drag jag kan uppfatta i den, – jag håller af grundtanken i dessa qvinnonoveller, trots det som borde stöta mig, – jag menar någonting vårdslöst, rent konstnärligt sedt, samt hans sätt att skära halfva menskligheten öfver en kam, hvilket måste bli orättvist mot individerna. Men du – åh det fins en, den heter ”Det räcker inte!” Jag har läst den två gånger. Den är liten. Den är om ingenting. Den är ett mästerstycke. Den är så att jag inte vet hvar jag vill hän. Den är så enkel, så varm, så finkänslig. Att han kunde skrifva någonting sådant! Det är bara om en gammal qvinna. Jag är så kär i den, att tårarne stå mig i ögonen, och så att jag skulle vilja sofva med den under hufvudkudden för att stryka med min gamla magra hand öfver den det första jag vaknar. Den är så flärdlös, så utan en enda sirat, ett enda sidohugg, det är ett stycke lif, lyft upp med den varsammaste hand och flyttadt inom en osmyckad ram, den minsta lilla ram. Bara ett gammalt qvinnohufvud, – men det kallar jag konst. Det gjorde fru Edgren inte efter om hon så lefde hundrade år.
Mr Bright öppnade fUrhrandlingarns med ett kort tal, deri han framhöll, att flere sällskap för framjande af kvinnornas rattigheter funnos i England, men han hyste de största sympatierna för Women ' s Franchise League, enar denna fullst&amp;ndigt hyllade principen om allas likhet inför lagen. Om det var frilga om en plats eller position, under hvil-Iia förhAllanden som hllst, sb borde friigan vara icke " ar ni man eller kvinna? " utan " ar ni kompetent? " Han ranfUrde till sist, att der vor0 narvarande representanter frln Förenta staterna, Frsnkrike, Tyskland, Danmark, Sverige, Armenien och Indien, hvilka skulle redogöra för kvinnans stiillning i dessa länder. Tal höllos derefter af fru Stanton, Amerikas bekanta kvinnosaksifrerska, fru L0~72w00dj afven frain Amerika, samt representanter f r h Frankrike och Tyskland. Redaktör Borg höll htirefter p&amp; svenska ett tal, som Ofverssttes af litteratören G. F. Steffen p i engelska. Derefter antogos flere resolutioner, alla giiende ut pil, att f&amp; h i n - nans likstallighet med mannen erkand. Frankrike. E n kv-inlig juris doltor. Jurisdoktorsgraden aflades i torsdags i Paris af en ung rurniiniskz, fröken gelcesco. Bon intog hedersrummet bland samtliga juris licentiater. Amnet för hennes doktorsafhandling var: Moderns stallning inför romerske och franska lagarno. Fröken Belcesco, som a r 23 &amp; r gammal, har i sex Ar studerat juridik i Paris. Som fröken Belcesco lefver under lyckliga ekonomisks förhBllanderi kommer hon ej vid Bterkomsten till sin ftidernestad Bukarest att derstades utöfva advokatyrket, hvartill hennes i Paris med sik mycken he der förvarfvade jurisdoktors diplom berättigar henne, utan lar afsigten med det steg hon tagit varit den, att öppna en ny bana för andra. mindre lyckligt lottade af hennas kön. Fröken Belcesca är den första kvinna som i Frankrike aflrigt juridisk examen.
Utan att ingå i något yttrande öfver hufvudsaken, hvilket möjligtvis torde vara origtigt och i alla fall för närvarande öfverflödigt, tror jag uppmärksamheten böra fästas derpå, alt en lagfråga, som skall till Lagutskottet remitteras, bör vara af allmäu beskaf - Den 2g December f. m. fenhet. Sådan är likväl icke denna Motion, emedan den angår ett enskildt Stånd. För min del skulle jag således tro, att saken rättare borde behandlas såsom en privilegii-fråga, och jag förenar mig i detta afseende med Herr von Troil. Herr von Troil: Jag har hört sättas i fråga, huruvida detta verkligen är en privilegii-fråga; men då hvarken i 114 §. RegeringsFormen, som handlar derom, eller på något annat ställe i Grundlagen finnes definition på ordet Riksstånds-privilegiurn; så är för mig ej tänkbart, att det kan betyda något annat, än hvar och en rättighet, som tillägges ett RiksStånd med de andras uteslutande. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalkenhem&lvMAe, att Herr Stråles ifrågavarande Motion, jemte de af åtskillige Ledamöter i anledning deraf afgifne yttranden, måtte till LagUtkottet remitteras. Ropades starka Ja, jemte några Nej. I anledning hvaraf Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att, som, efter hvad Han tyckt sig finna, Ja öfverröstat Nej, Remissen blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallen. 78 Den 29 December f. m. Föredrogs å nyo Herr Cederschjöld.?, Pehr Gustaf, den i5 dennes f. m., pä hordet lagde Motion, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet begära del af de Krigslagar, sorn nu lära vara under utarbetning. Friherre von Schultzenheim, Conrad Theodor, hade inlemnat ett så lydande Anförande:
Städningen inomhus besörjde de äfven vian, ansedd, bildad o c h förmögen. är g e n o m s. k. bokföreningar. Fröken Elisabet strålade af glädje o c h h o p p, o c h den milda, stilla fröken Karolina återspeglade systerns lycka. Lifvets pulsar h a d e där liksom stannat. döttrarnas d ö d? Hennes stoft Johannes portar fördes till kyrkogård, öppnades k o m f ö r att taga Brorsdottern — för familjegrafven och en brorsdotter, vård o m fröken det var den hvilken Karolina. — 4 FRÅN EN STILLA VRÅ. MIN LILLA SÖMMERSKA. Fingrarna, t u n n a o c h sjukligt gula, släppte nålen, s o m blifvit alltför tung. A. Blomberg foto. » A c k, så g o d t! » s a d e brorsdottern leende. Och därvid blef » H v a d vill faster? » frågades. det. » » Jaså, det var bra. F. C. i 1 I I I SIBBERN. A. Blomberg foto. — nätterna ibland. EMILE FRANSKA LOUBET. REPUBLIKENS N Y E PRESIDENT. Innan träden slogo ut, m e n a d e han, skulle Bolette d ö. ELSE VÅRA TERWELEN. ILLUSTRATIONER. TfRANSKA REPUBLIKENS N Y E PRESIDENT. " V i bringa i dag bilden af Frankrikes nyvalde president Emile L o u b e t. L o u b e t erhöll därvid 483 röster, hans motkandidat Méline 279. Plan har varit konseljpresident i tio månader (februari — dec e m b e r 1892) o c h senatens president den 16 jan. L o u b e t uppsattes n u af det republikanska partiets vänstergrupper s o m kandidat vid presidentvalet o c h har förklarat sig ämna blifva en m y c k e t republikansk president, hvars mål alltid skulle vara att försvara republiken.
Ständers åtgärder för det vigtiga ändamålet i nåder allåtas; att Hans Excellens Justitie-statsministern Herr Grefve Sparre, som öfvervarit alla ofvan omförmälda rådslag i denna fråga och likaledes måst inse behofvet af lagkunniga personers deltagande i den förordnade kommittéen, men icke eller fästat Kongl. Maj:ts nådiga uppmärksamhet derå, under den tid, som efter emottagandet af den nådiga befallningen om lagförslagens upprättande förflutit till och med den dag, den 28 November 1853, som utgjort gränsen för Utskottets granskning af Statsråds-protokollen öfver Justitie-departements-ärenden, icke, så vidt dessa protokoll utmärka, inför Kongl. Maj:t anmält något till följd af nämnde befallning uppgjordt lagförslag; vid hvilket förhållande och då ej eller under den nu längre framskridna tid af riksdagen någon från Kongl. Maj:l i nåder aflåten proposition med lagförslag i ofvanomförmälda ämnen till Rikets Ständer ankommit, all anledning synes vara till den farhåga, att detta vigtiga lagstiftningsvärf icke kan under denna riksdag blifva fullbordadt, hvaraf följden vore antingen saknaden af det såsom oundgängligt erkända säkrare ordnandet af kredit-förhållandena vid den tidpunkt, då privat-bankernas 48 Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 6. verksamhet skulle upphöra, eller ock oktrojernas förlängning för dessa Banker, eller kallelse å Rikets Ständer till nytt sammanträde tidigare än eljest skolat ske. 17. ingående underlåtenhet att vidtaga åtgärder till befrämjande af allmänna Lagarnes förbättring.
Innan ni yttrade eder om andra kammarens oförenlighet med systemet, så hade ni redan bundit eder. Jag har nu hört en tydning af pluralitetens beslut, ledande ända derhän, att vi redan bifallit bildandet af ett femte Stånd. Det vore ganska behändigt; men jag för min del förstod icke beslutet på det sältet, och måhända förmår R. o. Ad. revindicera någon rätt att förstå beslut på annat siitt, än Hr von Hartmansdorff behagar lyda dem. Skulle det vara så, som Hr von Hartmansdorff säger, hvarföre äro vi då nu tillsammans, om saken redan vore afgjord? Jag kommer från denna framställning till en ännu angelägnare erinran, den nemi., att genom de förra besluten äro händerna så bundna och vår pröfningsrätt sä inskränkt, att om vi någonsin vilja antaga en representation, rättsenligt öfverensstämmande med det systeme, med den grundsats, hvarifrån vi utgått, så hafva vi ingen annan utväg dertill än att afslå allt, hvarigenom vi i Guds namn återkomma till frihet i våra öfverläggningar och till frihet i våra beslut. Nationen skall då få se att vi åsyfta dess sanna väl och att vi hylla tvåkammar-systemet, blott icke så förvridet, sorn Hr von Hartmansdorff föreslagit detsamma. Jag yrkar afslag på Hr von Hartmansdorffs förslag. Hr Lefre'n, J o h. Pehr: För min del instämmer jag uti den redaclionsförändring, som Hr von Hartmansdorff gjort i första pnnkten af sitt förslag; men jag har egentligen begärt ordet, för att i anledn. af Frih. boyes sista yttrande säga några få ord. Jag hyser den uppriktigaste aktning för Hr Friluns farhågor, ehuru jag icke delar dem. Jag känner alltför väl de åsigfer, hvilka dogmatiskt vilja göra sig gällande i dessa ämnen; men jag håller icke af att låta binda mig i politiska dogmer, de må komma från den ultraliberal eller ultraconservativa sidan.
Vid öfvervägande häraf, och då ofvan åberopade Grimdlagsrum förmår, att, i ett fall som detta, samtlige Riks-Ständen böra yttra sig, under hvilket Utskott de anse målet höra, men hvarken Ridderskapet och Adeln eller Presle-Slåndet bestämdt yttrat sig om något visst Utskotts behörighet, finnér Constitulions-Utskottct sig för det närvarande ej tillständigt att afgöra , hvarthän frågan må förvisas. Stockholm den 3o September 1S34- STOCKHOLM, tryckt hos Bernh. M. Bredberg, i834- Göns t iluticns-Ut skol tels Memorial N:o 45. *:o. 45, ' Ant. till Exp. Utsk. elen i4 Oc,t. Memorial, med Vflätande öfver 3:ne Stånds dterremfsser pä Memorialet N:o 31, angående Riksdags återkomst pä bestämd tid. Enligt Constilntions-Utskottet meddelade ProtocolIs-Ufdrag för den G, ii och i3 nästlidne månad, liar dess i Memorial N:o 3r afgifna förslag till ett grundlags-stadgande om Lagtima Riksdags återkomst nå bestämd Lid blifvit af Hedervärda Bonde-SLåndet, för grundlaglig behandling vid nästa Riksdag, anlaget, men från de öfriga lies peo li ve Stånden till Utskottet återförvisadt, med åtskilliga anmärkningar, dem hvarje Stånd’ serskildt förklarat utgöra dess gemensamma tankar, nemligen: af Höglollige Ridderskapet och Adeln: i:o att första perioden i 49 §• Regerings-Formen borde erhålla följande lydelse: ”Riksens Ständer skola, i kraft af denna Grundlag, livart tredje år” — samt 2 £. Riks dags-Ordningen denna: ”Riksens Ständer skola, i Kraft af Rikets antagna Regeringsform, hvart tr dje ur ra, m2:0 att det återstående a r 49 §• Regerings-Formen skulle bringas till sådan lydelse: ”år till Lagtima Riksdag sammankomma på den första helgfria dagen af Octoher månad.
Prot.-Utdrag, den 10 Augusti 1844. 31 2:0 angående nedsättning i väntan för Nya Ull-discontens hos Riksgälds-Contoret egande creditiv samt en del af nämnde creditivs begagnande till Manufactur-discont-fondens förstärkning; Gifven Stockholms Slott den 2 Augusti 1844; 3:o angående upplåtande af en under Kammar-Collegii disposition varande jordrymd till byggnadsplats för nya observatorii-byggnaden i Upsala; Gifven Stockholms Slolt den 5 Augusti 1844'; 4:o angående befrielse för Lofta, Gamleby och Törnesfalla församlingar af Linköpings Stift och Calmar Län från utgörande af sockengångsspanmål eller så kallad skolmästare-skäppa lill Rector och Collega Schola* i Westervik; Gifven Stockholms Slott den 6 Augusti 1844; S. D. Till Stats-Vt skottet remitterades: l:o Contracts-Prosten Almqvists motion, rörande förslag till allman skattejemnkning, samt de i anledning deraf i Ståndet afgifna yttranden; • 2:o Contracts-Prosten Ödmanns motion, att ett årligt anslag at 120 R:dr B:co må anvisas åt Rector Gymnasii i Gelle, såsom ersättning för terminspenga ine. S. D. Till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterades: l:o Comminister Hedins den 7 dennes bordlagde motion, att fem lärare måtte tillsättas i de utvidgade Apologisl-scolorne, jemte ett af Biskop Holmström sistbesagde dag i anledning af motionen afgifvet anförande; 2:o Contraets-prosten Ödmanns motion, att ett exemplar af Prosten Dd/ners tillämnade upplaga af kyrkopsalmboken med choral-melodierna i fyrstämmig zifferskrifl måtte för hvarje kyrka i Riket inköpas, samt Prosten
Kan utgifvaren ej inlösa sin sedel, har han förlorat Crediten; likaså är det med Banken. En Banks säkerhet ligger uti det allmänna förtroendet till denna Banks redbarhet, och denna redbarhet ligger ju uti intet annat än att kunna vid anfordran betala. Om nu en Bank lånar penningar mot förbindelse, att Capitalet aldrig kan af Långifvare!! uppsägas; så frågar jag hvar och en, om icke det på det mest eclatanta sätt afficherar obestånd. Herr Lefren föreslår: ”1:0 Banken utfärdar så kallade Ränte”Coupons med 4§ procents årlig ränta, motsvarande det belopp, hvartill Bankens fastighetslån för det närvarande uppgå.” Hvad garanti har man väl, alt icke Banken vid dessa RänteCouponers utgifvande öfverskrider sina i fastigheter intecknade fonder? Jag besvarar denna fråga sålunda: då Banken begynner med ett lånevingleri, sådant som det nu föreslagna, måste Banken, likasom hvarje enskild penningevinglare, anses hafva förlorat allt förtroende; och då har all garanti för redbarhet och reelité försvunnit. ”2:0 Hvarje Coupon ställes på 5oo R:dr ”med 22f R:dr årlig ränta, som af Banken ”hvarje år liqvideras lill Innehafvaren.” Då man för 5oo R:drs Lån kan få sä - Den 20 November f. in. a35 key inteckning och 3o R:drs ränta om året af andra medborgare, så inser jag icke, hvarföre man skall åt Banken offerera sine Capitaler mot endast 22§ R:drs ränta. ”3:o I den utfärdande Couponen förbehåller Banken sig att kunna densamma ”infria efter 6 månaders föregången uppsägning, hvaremot Innehafvar en är skyldig att ”låta Lånet qvarstå, så länge och intilldess ”det af Banken uppsäges,”
Maj f. m. 379 gaste vid hvarje felslagen potatesskörd nödgas för sitt uppehälle begifva sig från sina liera och ströfva omkring uti angränsande och någongång äfven aflägsnare socknar. Utom närande ofta påkommande brist på lifsförnödenheter, lida de jemväl af den vida vigtigare saknaden utaf Gudstjenst. Då, på sätt redan är omförmält, Finska språket länge varit i Finnmarkerne rådande, hade det redan ur delta skäl varit behöfligt, alt inom dem funnits prester, hvilka genom kännedom af nämnde språk varit i tillfälle att under dagligt umgänge bibringa invånarne derstädes nödig religionsundervisning. Aflägsenhelen från sockenkyrkan gör det emellertid äfven numera, sedan bekantskapen med Svenska språket vunnit insteg, ganska önskligt att en närmare presterlig omvårdnad åt dessa trakter beredes. Då R. St. tillförene funnit skäligt att anslå medel till kyrkobyggnaden, bör man hoppas alt de ock fullborda sin godhet med att nu anvisa det föreslagna, icke betydande beloppet till inlerimslön åt hvardera kapellpredikanten, som behöfves. För min del skulle jag tro, alt knappast något anslag kunde vara mera välsignelserikt och gagneligt. På grund så väl af hvad jag nu haft äran anföra, som äfven af de skäl, biskop Hedréns reservation innehåller, yrkar jag vördsammast alt R. o. Ad. täcktes återremittera denna punkt; under förhoppning att det önskliga understödet måtte varda befunnet nog vigligt för det goda ändamålet, och nog måttligt till summan, för att det af R. St. torde kunna anses värdt att beviljas. Hr von Rosen, Georg Ludv.: Jag vill visst icke bestrida återremiss af denna punkt, men får tillkännagifva, att hufvudsakliga skälet för StatsUlsk:s afslag i denna punkt var Utsk:s farhåga, att om dessa församlingar erhålla anslag, skulle många andra församlingar göra anspråk på en sådan förmån och denna farhåga syntes icke heller sakna grund, enär inom Utsk. upplystes, att flera församlingar äro i behof af dylikt understöd. Jag har ansett mig böra meddela Ståndet detta Utsk:s skäl för dess åtgärd. Frih. Cederström:
Svärdsorden Herr Grefve Gustaf Lewenhaupt begaf sig till Riddarhuset och emottogs vid ingången derstädes af RiddarhusDirectionen, RiddarliusSe«sr«teraren och öfrige till Ridderskapets och A - 5 Den 20 Januarii. delns Canzli hörande personer hvarefter Herr Grefven och LuncltMcirskalken enligt i4 §. i Riddarhusördni n g e n ntsatte tiden till första uppropet af Riddeskapets och Adelns första an. teckning till den nästföljande dagen Thorsdagen den 16 Januarii klockan io förmiddagen. Ä nämnde dag blef berörde anteckning, i närvaro af Trenne af Herr Grefven och LandtMctrskalken utsedde Ledamöter af Högloflige Ridderskapet och Adeln, jemte trenne af RiddarhusDirecteurerne, RiddarhusSecreteraren och RiddarhusFiscalen, under Herr Grefven och handt Mar skalkens Ordförande, verkställd, och andra Uppropet af första Anteckningen på enahanda sätt fortsatt vid samma tid den påföljande dagen; hvarefter Herr Grefven och Landt. Marskalken tillkännagaf, att andra Anteckningen likaledes fördelad i tvenne upprop, komme, att enligt i5 §. i RiddarhusOrdningen för sig gå dagen förr, än Konungen i Nåder kallar Ständerne på RiksSalen. Emedlertid sammanträdde Högloflige Ridderskap et och Adeln första gången Måndagen den 20 Januarii in Pleno klockan io förmiddagen. Sedan Herr Grefven och LandtMarskalken äskat ljud med klubban, Öppnade han samman* kornsten med följande tal: Den 20 Jaituarii. Högvälborne oell Välborne Herrar Gref.' var, Friherrar samt Riddersoch Adelsmän. Kallad genom min Konungs Nåd och dyrbara förtroende till det för hvarje enskilt man mäst hedrande rum i samhället, är det för mig en angenäm pligt, att för Höglollige Riddenskapet och Adeln tolka de känslor af utmärkt högaktning och orubbelig tillgifvenhet hvaraf jag vid detta tillfälle känner mig lifvad.