Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det gör ej tillfyllest, att Dögste Domstolen, otillgänglig sör all slags sädan inflytelse, som sör Domaren dör vara fremmande, samvetsgrann!, oed dolistalligen tillämpar lagarne. De rättsöliande döra äsven vara okvert^gade derom. Kongl. IVlaj:t tror, att, om Dan devistade Dögste Domstolens sammanträden, sör att deltaga i utredandet ak tvistemål meddorgare emellan, sliulle Dan, längt ikrän att väelia en d^lili öfvertygelse, gifva illviljan ett, eduru pä all sanning dlottadt, tillfälle, att indilla enfaldiga mennislior, att Konungens närvaro under ökverläggningarna insliränlit den kridet, som är nödvändig, kör att samvetsgrann!. afdämma rättsgängsärender. lXär Konungen, omgikven ak sitt 8tats-käd, i nationens namn, utöfvar det ärofullaste ak sina prerogativ» det som dvarje kegent med glädje uppfyller, nemligen denädningsrätten i drottmal, dör mindre afseende göras pä lagens stränga fordringar, än pä de vid dvarje mål särelcommande mildrande omständigdeter. Kördällandet är delt olilia, dä Konungen devistar Dägste Domstolens ökverläggningar. Der dunna mildrande omständigdeter emot lagens destämda dolistak lode tagas i derälining. konungen uppfyller der sin liallelse, da Dan ger sina röster till drottets destralkning; men om sedan, i sitt 8tats-kad, Dan denädar den drottslige, sliola mänga ielie liunna katta, dvarkäre denna denädning ej omedeldarligen egt rum i /(onA/. /!/«/:/5 TVäd/grr 7^.-c> 74.
Herr Rotblleb. Jag har aldrig welat skydda någre olaglighet»; jag har aldrig yrkat nägon olaglig Wargering. Jag har twartom förenat mig uti den önskan Grefwarne Möner och l^övendjelm framsiält, att hos Kongl. Majit skulle anhällas om en sädan undersökning, hwarigenom det fullkomligen kunde utrönas huruwida Skänsta Wargeringen pä ett lagligt eller olagligt satt tillkommit: Hwad Herr Grefwe Nsmitton behagar kalla en afmig meddelad Historifl Berättelse, är icke annat an hwad som hwar och en bör kanna, säsom ägande sin grund i Rikets Grundlagar och innefattande sä tydliga föreskrifter, att ^ag hade trott det man icke skulle behöfwa pä dettä rum anföra nägot till deras förswar. Grefwe Dövenh^elm, Lsrl ^xel. Contraeter mä wara af hwad beskaffenhet som hälst, sä är det ej individa», hwilka kunna stämpla dem olagliga: bäde Grefwe Mörner och iag haswa yrkat, att de skulle underkastas en laglig pröfning och dermed synes allas ratt wara fredad. Hwad ten ro§- i Zldeliga Privilegierne angär, hade jag ej wäntat mig, alt höra den äberopaö och anwandas af liberalt - Den Z Aprr?. H7 beralt tankande Ledamöter af detta Ständ. Jag ager ingen ting, men derföre stall ingen säga mig, att jag har mindre städade begrepp om rättwisa och Pligter, eller mindre kärlek till Fädernesland och Lagar, ali de, som kunna skryta af stora Potzessioner. Grefwe Märner, Ellvik Qörsn. Hwar.ie Landsort har sine särstildta Aneckte-Contracter. Olikheten dem emellan kemisar ej något för eller emot deras rigtighet. Den egentliga frägan wid detta tillfalls ar, huruwida Contra» eterne qm Skänsta Wargering»» äro lagliga eller ej. Jag tror icke nägon kunna pästä att
Beträffande denna fråga hade, enligt hvad Statsråds-protokollet innehåller, Generalfälttygmästaren och Chefen för artilleriet, bland annat, anfört, dels att artilleriets materiel vore, om ordet toges i vidsträckt bemärkelse, af så stor omfattning och att besvarandet af dithörande frågor fordrade insigt i så många olikartade kunskapsgrenar, att man dervid ofta måste vädja till andras erfarenhet, hvilket i mindre stater alltid blefve händelsen, när frågan vore af den natur, att dess lösande på experimentel väg fordrade stora tillgångar; dels ock att, ehuru uppfinningar af värde visserligen numera icke länge kunde undgå att blifva föremål för offentligheten, och så förtjenstfull en del af den utländska militär-litteraturen än ock vore, en på denna väg inhemtad kunskap alltid torde komma att stå tillbaka för den erfarenhet, som vunnes när man vore i tillfälle att på stället undersöka förhållandet; och då, särdeles med hänseende till de stora och hastiga förändringar artilleri-materielen under de sednaste åren undergått, det måste vara af stor vigt, att artilleri-officerare beredas tillfälle att i främmande länder inhemta kännedom om vapnets utveckling, torde derför erforderliga medel böra anvisas; men, enär, på sätt af Statsråds-protokollet vidare inhemtas, utaf den nu begärda summan endast 3,000 Riksdaler beräknats såsom tillgång för resestipendier, under det återstoden, 1,000 Riksdaler, skulle användas i mån af behof, då till följd af inom vapnet inträffade förhållanden sakkunnig person ansåges böra beordras att i särskildt uppdrag afresa till utlandet, har Utskottet, då Kongl.
Ridderskapet och Adeln, Borgareoch Bonde-Stånden hafva ock i denna del bibehållit gällande taxa, men Preste-Ståndet återremitterat densamma i anledning af derstädes framställd anmärkning, att då, till skydd för inhemska husfliten, gröfre släta färgade och ofärgade bomullsväfnader, eller af till och med 88 trådar på tummen i ränningen, voro ända till för några år sedan förbjudne, nedsättningen af detta förbud till 76 trådar på tummen i ränningen verkat ganska ofördelagtigt för inhemska bomullsväfnads-industrien. Med anmälan alt den ifrågavarande bestämmelsen varit gällande sedan tillämpningen af 1835 års Tulltaxa vidtog, eller under nära 10 års tid; och då tre Stånd godkänt Utskottets förslag att idelina del icke afvika från gällande taxas bestämmelser, anser Utskottet sig icke böra den åsyftade ändringen tillstyrka. Vid den nästföljande rubriken ''Corderoy och Cordet, Sam"met och Manchester samt Satin och Jean” hade Utskottet ansett böra tilläggas ”Parcum”, som icke någonstädes funnes uppräknad, men enligt General-Tullstyrelsens förordnande tullbehandlades lika med förslberörda väfnader. Ridderskapet och Adeln har i detta afseende vidblifvit gällande taxas lydelse, samt Presteoch Bonde-Stånden godkänt Utskottets förslag; men Borgare-Ståndet återremitterat rubriken efter derstädes gjorda anmärkningar, att vid densamma ytterligare borde tilläggas dels kanfas, som i saknad af specifikation tullbeliandladcs lika med gaze, och dels jemväl bolstervar ; men som någon villrådighet angående tullbehandlingen af de nämnde väfnadsslagen och de taxe-rubriker, hvartill de böra hänföras, icke försports, samt de ledamöter inom Borgare-Ståndet, som gjort framställning om deras specificerande derifrån inom Utskottet afstått, tror Utskottet sig, vidhållande dess förut afgifna förslag, Rih. lill R. St. Bcvillnin£s~ZJtskoltets Vt låtande, N.-o 2 6. böra tillstyrka, att berörda yrkanden icke må till någon vidare åtgärd föranleda.
Lag fälld, att densamma för öppna dörrar afkunna. Ingen håfve makt att sådan Dom ändra, Konungen dock obetaget att göra Nåd, hvilken likväl icke må sträcka sig lill den dömdes återinsättande i Rikets tjenst. R F. J 103 § 122. Vid hvarje Riksdag skall Riksförsamlingen välja RO § 64. Fyratioåtta bland sina ledamöter till en Nämnd, som äge att döma, huruvida Högsta Domstolens samtlige Ledamöter gjort sig förljente alt i deras vigtiga kall bibehållas, eller om visse af dem, utan bevisligen begångna fel eller brott, hvarom nästföregående § handlar, likväl kunde anses böra ifrån utöfningen af Konungens Domsrätt skiljas. Denna Nämnd träde, samma dag, den blifvit vald, tillsammans. Pä det sätt, so/n för omröstning inom Riksförsamlingen är i allmänhet stadgadt, röste samtlige Ledamöterne, man för man, öppet, öfver den frågan; skall omröstning anställas lill uteslutande af någon bland Högsta Domstolens Ledamöter? Besvaras denna fråga enhälligt eller af de Heste med NEJ, blifve då Högsta Domstolens samtlige Ledamöter bibehållue. Aro lika mångå JA och NEJ, eller hafva flere besvarat frågan med JA, uppgifve hvar och en af Nämnden de färre eiler flere, dock högst trenne, ledamöter af Högsta Domstolen, hvilka han anser böra entledigas. Den eller de, som af minst Trettiotvå sålunda blifvit uppgifne, anses från Riksförsamlingens förtroende uteslutne och blifve af Konungen, hos hvilken Riksförsamlingen derom skall anmälan göra, ifrån Embelet genom Nådigt afsked skiijde. Dock tillägge Konungen honom eller dem hvardera en årlig Pension till Lönens halfva belopp. § 123. Ej må Riksförsamlingen ingå i någon särskild b., f. 5 104, pröfning af Högsta Domstolens beslut, eller någon allmän öfverläggning derom uti Nämnden förefalla. § 124.
214 finnes intaget i den tryckta revisionsberättelsen ; så fann jag mig föranlåten alt, i egenskap af redaktör af Militär-författnings-samlingen, till K. M. uti underd. skrift af Den 14 December. 205 cl. 5 sisth Mars, ingå med enahanda förklaring öfver Revisorernes ofvan berörde anmärkn., som här nedan meddelas, jemte underd. anhållan, ”alt densamma såsom redak(;ns förklaring måtte få inflyta ”ibland de förklaringar af förvaltande verken, som i sammanhang ”med Revisorernes berättelse genom trycket offentliggöres”. Som likväl denna underd. begäran ieke blef bifallen, på sätt Bil. 2 bestyrker, anhåller jag alt lill II. StalsUtsk:s kännedom och pröfning härmed få öfverlemna samma förklaring, som min ofvan åberopade skrift innehåller, nemi.: Ifrån år 1837, då utarbetningen af en Samling af gällande författningar rörande arméen, dess styrelse och förvaltning i nåder updrogs åt Krigs-rådet och Ridd. C. B. Forsberg, biträdet af 2:no Krigs-coll:i tjenstemän, lill d. 12 December 1849, har Stats-Verket för nämnde arbete fått vidkännas följande utgifter nemi; lfrun ur 1837 till 1 Oktober 1844, eller under den tid Krigsrådet Forsberg ensam dirigerade arbetet-. Af Stats-kont.. utbetald, ersättning till Krigs-colhii Utrcdn:s Afd. för förskjutne arfvoden till Krigs-rådet Forsberg och hans (vänne medhjelpare ifrån arbetets början år 1837 till d, l;sla Januari 1842'. (Se Bil. 3) 12,412: 17. — Af Stats-kont. direkte ulbetalde arfvoden till förenämnde personer ifrån d. 1 Jan. 1842 till d. 1 Okt. 1844. (Se Bil. 3) lfrun d. 1 Oktober 1844 till d. 12 December 1849, eller under den tid Krigsrådet
Der efter hemtade hon flaskan, vadden och en handduk. Denna vred hon i hop till en strut och fäste den med en nål. Der efter intog hon sin plats på soffan, drog ner kjolen så långt hon kunde och ID U N S 44 November 1888 MODETIDNING Mina grannar. kände efter, att tröjan var säkert knäpt vid halsen. Så tog hon hastigt ett stycke af vadden, tog ur korken i flaskan och slog ut en del af innehållet der öfver, hvarefter hon stoppade bomullen i handduken, lade sig på sida och gömde ansigtet i struten. En plötslig motvilja fick makt med henne. Hon kände hostretningar och äckel. Men efter hand gaf det vika. De kroppsliga funktionerna blefvo beherskade, och hon hade endast sitt andliga medvetande i behåll. » Jag vill inte! Jag vill inte! » tänkte hon ropa och resa sig upp. Men munnen var sluten och tungan rörde sig ej. Hon ville slita bort handduken, men kunde ej. Hon underkastade sig med en dof ångest. Utifrån gatan hörde hon buller af vagnar och en gäll hvissling från någon, som kallade på sin hund. Ånger öfver sin handling, sorg öfver faderns sorg blandade sig med de lumpnaste små- saker i en oredig villervalla. Idun Stockholm, Prenumerationspris pr år: Idun ensam kr. Iduns Modet., fjortondagsuppl. » Iduns Modetidn., månad suppl. 1 6, 1 tr. A l l m. telef. Redaktör och Träffas säkrast kl. 2 — 3. • J. Sofi &lt;j] je dagar, då skolans schema endast upptog läsoch skrifämnen, höra nu lyckligtvis till det förflutna. Man kom nämligen rätt snart under fund med, att vår allt mer jäktande tid fordrade icke allenast belästa och undervisade människor; den allt hetsigare blifna konkurrensen — kampen för brödet — nödvändiggjorde framför allt praktisk duglighet. Sedan dessa åsikter arbetat sig in i folkmedvetandet, har uppfostringsarbetet i många stycken förändrats. Detta icke minst, då det gäller den kvinnliga uppfostran.
Igenom de fläste Herrar Revisorernes, pä sätt anfördt finnes, afgifne utlätande blef således dett af Cancellie-Utstottets pluralitet, i förewaranve ämne gjorde hemställan, bifallen; och i sä mätto, Herrar Banco Fullmägtiges åtgärd i afseende pä calculett om reela Fondens förhällande till Banquens utelö» pande sedlar, derigenom godkänd: hwarwid tikwäl de Herrar Ledamöter, som »Mat särskildt tanka, derwih förblefwo. 5:te Punckett af de i Cancellie-Lllffottet till öft tverläggning upptagne ämnen innefatta ve Herrar Banco-Fullmägtiges äkgärv, att i stället för silfwer täta sig nöja Med Wexlar och Hypolheguer. ^err ^yttmästaren ^fllorlparrehade deröfwer sig Yttrat : Föiestriftett ar tydlig, att Banque» skulle hafwa hela sitt silfwersörtäd i sitta hwalf ellet Castor, innan den ftck företaga Realisationettz den Den 14 Aowember. 79 den har likwal nöjt sig med Hypotheker ochWexlar; och desias godhet kan alldrig wara sä giswen som Silfrets. Man kan om det mist ansedde Handelshus icke hafwa positiv kännedom, emedan man ej har tillgäng till desi Böcker och Räkenskaper. Denbokstafweliga föreskriften är desiutom i alla fall icke efterlefivad. Herr Stats-Secreterare» kolenblast, hade ansörr: Herrar Banco - Fulimäglige hasiva i sitt Protocvll anfört sa kraftiga skäl för deras beslut, akt antaga de af Kongl. Majit erbudne Wezlar och säkerheter, att jag, med ali aktning för den dermid gjorde anmärkning, icke annac kan, än denna deras ätgärd godkänna.
Hr Utrikes StatsMinisteru har nyss förklarat, att, enl. hans upfattning; Ständernas ingripande uti önskningsväg i den utrikes politiken på intet sätt kan anses stridande emot vår grundlag. Detta må vara sannt, men lika sannt torde äfven vara, att, då vår grundlag icke vill att i allmänhet den utrikes politiken ens inför det församlade Stats - Den 23 December; Rådet skall bringas, den icke kunnat afse att åt R. St:r, livar» flesta ledamöter omöjligen kunna kiinna de data, om hvilka dock den noggrannaste kunskap erfordras för att ett klokt och välbetänkt beslut må kunna fattas — att grundlagen, säger jag, skulle afsett att åt Ständerna lemna initiativ uti dylika frågor. Man skulle snarare hos grundlagsstiftarne vilja skönja fruktan för en in blandning, hvilken genom obetänkta meningsyttringar kunde för landet medföra de svåraste, de mest olycksdigra följder. Och denna försigtighet tillhörer ieke uteslutande vår grundlag. Den återfinnes åtminstone uti praxis uti alla andra konstitutionela länder. Uti sjelfva England, der ordet inom dess parlament rörer sig friare än inom någon annan representativ församling, vore en resolution, sådan som den med denna motion afsedda, oerhörd. Man uptager der väl ofta till pröfning den politik, som blifvit följd, den hand ling, som är fullbordad, och uttalar deröfver ett klandereller förtroende-votum; man interpellerar väl der äfven Miuistrarne, för att begära uplysning rörande pågående afhandlingar, ang:de den politik de ämna följa; men man ifrågasätter aldrig dessa Ministrars rätt att efter behag besvara sådana interpellationer, eller att förklara att uti det stadium, frågan står, de icke anse sig kunna lemna de begärda uplysningarna; och aldrig, mig veterligen, har parlamentet ansett sig genom ett bestämdt votum uti en förestående diplomatisk fråga böra taga ett initiativ.
Elden i spiseln lyste svagt. Den ena efter den andra af bränderna slocknade småningom och glödde blott i askan där nere, och rummet blef efter hand nästan mörkt. Aftonrodnaden bleknade, skuggorna växte, dimmorna stego upp ända mot gården, dolde träden vid ån och kommo de stora björkarne omkring brunnen att se mörka och underliga ut. Vid Agreens torp, borta i öster, skymtade snart månen fram. Mot natten blef det visst alldeles klart; godt att dimman låg där och skyddade mot frost... När aftnarne voro kalla och vinden stilla som nu, kom den gärna smygande, den ödeläggande, öfver allting fruktade frosten, och lade sig öfver fälten likt en svepduk. »Nu är den välsignade ungen visst mätt», sade Lasse och torkade bort filbunksresterna från sitt präktiga skägg, »lägg honom och gå själf till kojs, jag är sömnig.» Han sträckte på sig och började gäspande kläda af sig. Barnet hade somnat in. Modern lade det sakta i vaggan och tog sig till att småsjungande röra vid meden. Den lille sof lugnt och sundt, modern tyckte sig kunna se på det mörkröda och ännu formlösa ansiktet att det skulle bli vackert och likt sin far. Hennes ögon fingo för ett ögonblick ett sken af modersglädje; för ett ögonblick klappade hennes hjärta af lycka och omedveten stolthet. Hon hade födt detta friska barn till världen och måste ju glädjas... Från fållbänken borta i stugans andra ände hördes djupa andedrag. Alla barnen sofvo djupt. Snart slocknade de sista kolglöden i spiseln. Stugan låg i mörker. »Gå nu och lägg dig», sade Lasse, »hvad sölar du för?» Lotta steg upp. De glada tankarne flögo bort lika fort som de kommit och hon suckade lätt, så lätt att han icke kunde höra det. »Jag är strax färdig», sade hon och tog af sig skorna, knäppte upp kjolen och tröjan ... »strax.» »Det är alltsammans Guds vilja, mumlade hon för sig själf och steg i säng, »alltsammans Guds vilja.» Natt. I ett par år hade de lefvat lyckliga, ända se'n mannen gjorde slag i saken och beslöt upphöra med drickandet.. Men de föregående åren?
Majit i underdånighet anhålla, att de nya lärarebefattningar vid elementarläroverken, för hvilka anslag vid innevarande riksdag blifvit anvisade, må tillsättas endast i den mån fullt kompetente personer derför finnas att tillgå. 23:o. Utaf Statsråds-protokollet inhemtas, hurusom Direktionen för Stockholms stads undervisningsverk i underdånighet gjort framställning om inrättande i Stockholm af ett nytt femklassigt läroverk, hvilket lämpligast kunde förenas med det nuvarande gymnasium, hvarigenom detta, sorn för närvarande omfattar endast de två öfversta klasserna af ett elementarläroverk, komme att, i öfverensstämmelse med gällande skolstadga, utgöra ett fullständigt sådant, och tillika en besparing i kostnaden kunde vinnas; och har i följd häraf E. K. Majit nu föreslagit, att Rikets Ständer måtte anvisa ett årligt anslag af 10,500 Ridr för ett nytt femklassigt läroverk i Stockholm, till det omfång, som förutvarande läroverk af detta slag derstädes, således med rektor och 7 kolleger, dervid E. K. Majit dock förbehållit sig att efter framdeles skedd pröfning besluta, huruvida detta läroverk skulle blifva fristående eller med gymuasiets redan befintliga högre klasser förenas, med iakttagande att, i sednare händelsen rektorslönen icke komme att utgå samt anslaget således att till 7,000 Ridr nedsättas. Med Expedit), o n s - Ut sko 11. e Is Förslag till underd. Skrifvelse N:o SI. 9 Med bifall till hvad E. K. Majit sålunda föreslagit, hafva Rikets Ständer, till inrättande af ett nytt feniklassigt elementarläroverk i hufvudstadon, anvisat ett årligt belopp af 10,500 R:dr, under förutsättning att kostnaden för såväl byggnad och underhåll af lärohus sorn bostad åt rektor af kommunen bekostas. 24:o. Till ett nytt treklassigt elementarläroverk i Göteborg har E. K.
Geaom Protocolls-Utdrag af den 3 innevarande månad har Vällofl. .Borgare-Ståndet, jemte tillkännagifvande af dess bifall till Stats-Utskottets aflåtna Betänkande om betalning af f. d. Kongl. Famillens Arfsfordringar , tillika, i anledning af gjord motion, huru hädanefter förhållas bör med de Actier, hvilka tillhört f. d. Konungen, men nu mera äro att anse såsom Statens Egendom, öfverlemrtat detta ärende till Stats-Utskottet, att utlåtande och föreskrift derom till Riksens Ständers Fullmägtiga i Riksgäl ds-Contoiret af^jfva. Enligt Stats-Utskottets under den 30 sistlidtie Juni afgifna Betänkande, angående sådana f. d. Konungen tillhöriga medel, sorn varit stahle under framlidne Herr Presidentens tal m. Friherre Lagerhéims samt Herr StatsCommissarien Wåhlbergs gemensamma förvaltning, äro de nu i frågavarande Actier af 2tne slag, nemligen 53 St. uti Södertelje Canal., hvarå Voro inbelalde, då de till Riksgäld3 Con. toiret aflemnades, Rrd 10,5x1. 32. samt atna Actier uti Trollhätte-Slussverk, hvilka, enligt Riksens Höglofl. Ständers Beslut, skola infordras från Herr Presidenten m. m. Friherre Er delcrants, och uti denar 1 fe09 förrättade upp, teck.
Denna fråga, hvilken väcktes första gången för flera Riksdagar sedan och ånyo blifvit väckt vid hvarje påföljande Riksdag, står likväl ännu på samma punkt som Den 5 Decemner f. m. 95 dä. Detta skulle synas besynnerligt, emedan frågan verkligen är af vigt icke allenast för Stockholm utan för hela riket, så vida det icke föranleddes af en särskild omständighet. Man har nemi. ansett att det icke gick an att uprensa denna kanal, utan att tillika förse den med fästningsverk. Dessa befästningar skulle visserligen icke komma att blifva dyra vid kanal, emedan der redan finnas smärre fästningsverk, som försvara delta inlopp, men man har ansett det vara nödigt att lägga fästningar äfven på andra ställen, och dessa skulle, enl. hvad undersökningarna visat, komma att blifva särdeles dyra. R. St:r lura troligen icke vilja anslå så stora summor till Stockholms befästande, och förr än dessa fästningsbyggnader blifva beviljade, lär denna kanal icke komma till stånd. För min del anser jag dessa fästningsverk icke alls vara af behofvet påkallade; ty lika lätt som man kan uprensa detta inlopp, lika lätt kan man i händelse af fiendtligt anfall försänka detsamma. Jag anser det närvide förhällandet vara mycket farligare i händelse af ett krig med vår östra granne, den ende, med hvilken ett sådant kan komma i fråga; ty då behöfde Ryssland endast stationera några krigsfartyg utanför stora inloppet till Stockholm och utanför inloppet till Södertelje för att afstänga all sjö-kommunikation mellan Stockholm och flera af landets provinser. Deremot om farleden mellan Baggens-fjärden och Stora Wärtan blefve uprensad skulle det erfordras en massa med krigsfartyg, spridda på en sträcka af 30 •sjömil för att hindra en sådan kommunikation. Jag anser således Utsk:s skäl icke vara tillräckliga för att afslå förslaget, men då det är så sent på Riksdagen, och då Statsverkets tillgångar blifvit så hardt anlitade, så vill jag icke påyrka ett nytt obetänksamt anslag, att vi icke i en framtid må få en ökad bevillning till tunga och börda för landet.
St, Prot. 1834• 10 Sami. 1 A/d. aox Expeditions-Utskoltels Förslag till und. Skrifvelse N.-o Ii5. tes, så fort tid och andra omständigheter sådant medgifva» i Nåder utfärda en förnyad Taxa på arfvode för Landtmäterilörrättningar. Rikets Ständer Framhärda &c. Stockholm den ii September i834* N:o 12 5. Uppläst och godkänd t hos Ridd. och Adeln den i3 Sept. 1834 *). Préste-Ståndet den i3 återr. hos Borgare-Ståndet den i3 godkänd t hos Borgare-Ståndet den ij Bonde-Ståndet den 19 Rikets Ständers underd. Skrifvelse, angående uppJi&f vande af spärrningsanstalterne emot Cholerafarsoten. S. A. K. Rikets Ständer, som alltid anse fäderneslandets väl säkrast beredas, då dess Styrelse och Folkets Representanter med förtroende närma sig till hvarandra, finna sådant i synnerhet af vigt, när stora olyckor hota Riket; och det är derföre Rikets Ständer, i en tidpunkt, då en härjande farsot utbrutit i flera delar af Riket, anse för en dyrbar pligt, att till E. K. M. frambära uttrycken af den djupa bedröfvelse Rikets Ständer känna Öfver den olycka, som sålunda träffat landet, och deras varma deltagande uti de stora bekymmer, som derigenom för E. K. Rikets Ständer, som tillika erfarit, att uti åtskilliga landsorter förskräckelsen för den utbrutna farsoten föranledt dels menigheter dels locafautoriteter, att vidtaga spärrningsåtgärder eller genom quarantainer försvåra gemenskapen emellan serskilda orter, för att derigenom förekomma farsotens utbredande, hafva jemväl önskat att få inför K K. M:s thron yttra deras öfvertygelse derom, att dylika anstalter icke allenast äro för ändamålet otillräckliga och osäkra, utan i flera afseenden för det medborgerliga lifvet och för sjelfva helsotillståndet i landet betänkliga och skadliga.