Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid ett sådant tillvägagående, hvilket ej föranleder någon utgift eller några förskott frän Statsverket, behöfver ej heller Statskassan den tillökning af flere millioner, sorn Kongl. Majit funnit Biskop Genbergs förslag göra tor densamma behöflig; och hvad slutligen angår tillökningen i arbete för uppbördsförvaltningen, så lärer den ej kunna antagas blifva större, än att den fullkomligt uppväges genom den uppbördsprovision, som kan varda uppbördsförvaltningen, i stället för de särskilda uppbördsmännen eller ombuden, tillerkänd, helst då i betraktande (ages att uppbördsförvaltningen i allt läll måste till hvarje af de ränteoch tiondegifvare, om hvilka nu skulle blifva fråga, utfärda debetsedel för uppbörd af mantalspenningar samt bevillning efter lista och 2:dra Artikeln m. m. oell det ökade besväret således inskränker sig till införande af ytterligare några siffror å dessa debetsedlar samt emottagande och qvitterande af det större belopp, debetsedlarne kunna komma att utvisa. De omständigheter, hvilka lagt hinder i vägen för bifall till Biskop Genbergs förslag, svnas mig således icke hindra genomförandet af den förändring, hvarom Unndtbruksakademien väckt fråga, och om Irvars tidsenlighet olika åsigt,er knappast torde förefinna». Jag får derföre vördsamt föreslå: det Hikets Ständer ville, för deras del, besluta, att alla räntor och all tionde, som iir anslagen till särskilda verk, stater, inrättningar, stiftelser eller kyrkor, skola hädanefter uppbäras genom Kronans uppbördsmän och al dem i behörig ordning redovisas till Läns-styrelserna, hvarest beloppen skola vederbörande kostnadsfritt tillhandahållas; samt alt på enahanda sätt skall förfaras med alla sådana åt tjenstemän indelade ränteeller tiondeanslag, hvilka indelningshafvarne ej ega rättighet att till leverering in natura uppsäga.
Borgare-Ståndet fann för godt, att, i likhet med Högv. Preste-Ståndet och Hederv. Bonde-Ståndet, bifalla hvad Stats-Utskottet i sednare momentet af dess Betänkande, Nio 94. tillstyrkt och i Utlåtandet, Nio 195, vidhållit; samt lade Bonde-Ståndets omförmälda Protekolls-utdrag till handlingarne. Från Hederv. Bonde-Ståndet. S. D. Efter slutad föredragning af Särskilda Utskottets « Memorial, Nio 11, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande, Nio 8, med förslag till Förordning, angående vilkoren för bränvins tillverkning, förklarade Talmannen, på anförda skäl, och med anledning af 55 § Riksdags-ordningen, sig föranlåten att vägra propositioe på afslag å ifrågavarande Memorial och dess läggande till handlingarne, hvilken proposition Ståndet ändock yrkade böra framställas; i anledning hvaraf öfverläggningen, enligt föreskriften uti nyssnämnde 55 § Riksdags-ordningen, gjordes hvilande; och blef ärendet hänskjutet till Rikets Ständers Konstitutions-Utskott, hvilket det skulle åligga att. inom åtta dagar efter erhållen del af protokollet, inkomma med motiveradt och bestämdt Utlåtande öfver frågans stridighet eller enlighet med grundlagen. 336 Prot.-Utdrag den 4 Augusti 1854. Den 4 Augusti. Från Bederv. Bonde-Ståndet. S. D. På derom gjord framställning beslöt Ståndet, att Protokollet öfver den, efter föredragningen af Särskilda Utskottets för behandling af bränvinsfrågan Betänkande, N:o 11, hållna diskussion, jemte Talmannens då gjorda vägran af proposition, skulle, i sin helhet, till Konstitutions-Utskottet, till ledning för frågans bedömande, remitteras.
Hvad Herr Hjerta anfört såsom binder, att nemligen författningen borde i sin helhet kungöras , kan jag ej finna utgöra något sådant; ty detta kunde ju utan svårighet ske. Man må icke påstå, att växel-stadgan är mindre lämplig för landet än för Städerna , blott bristen pä Rådstufvu-Rätt och Notarius Publicus blifver afhulpen. Herr Stråles definition på växlar, hindrar ej, det ju den samma kan användas äfven pä invisningar. Växel är likväl ej annat , än en invisning på en annam man att betala ; ty det finnas växlar, som dagligen utfärdas, ställde att betalas af Svenska köpmän med Svenska Banco-Sedlar. 54 Den 3 November e. m, Detta har jag velat hafva för min räkning i Protocoliet antecknadtoch som jag anser Utskottens förslag vara olämpligt , anhåller jag om Proposition på afslag derå. Men emedan de öfrige Stånden redan bifallit Betänkandet, vill jag ej upptaga tiden med framställandet af något annat förslag. Herr Ribbing j> Arvid; Sedan gine Stånd, på sätt vi hört , redan fattat sitt Beslut i ämnet, vöre det orätt art förlänga discussionen , om icke det skedde i hopp , att en jemkning skulle kunna til!vägabringas genom en inbjudning från Ridd. och Adeln. Möjligen hafva de andra Stånden likasom detta föreställt sig , att här vore fråga om att lägga hinder i vägen för enskild man , att å hvilken annan inom Riket sorn helst gifva invisning till betalning af en mindre eller större summa , ehuru detta är ett irrigt begrepp och det exempelvis är hvar och en af oss, som vistas istockholm, öppet, att å annor man i Götheborg gifva en invisning att betala, om det icke vore mera än a sk. Hvad som här utgör ämnet för öfverläggning och beslut, är åter den frågan, om invisningar till mindre belopp skola göras löpande , och sålunda validera som mynt, elier representanter af reel valuta.
Sjöberg, Anna, fru, Silje, Sundsvall. Sjöberg, Hanna, fröken, Falkenberg. Sjöberg, Selma, fru, Asele. Sjöcrona, Helons, fröken, Helsingborg. Sjögren, Anna, fröken, Karlshamn. Sjögren, Esther, fröken, Filipstad. Sjöström, Augusta, fru, Nyköping. Sjöström, Hanna, fröken, ostersund. Skoglund, F. W., bokförläggare, Stockholm. Sköldberg, Vendla, fru, Stockholm. Slettengren, Anna, fr6ken, Jönköping. Smerling, Julia, fru, Stockholm. Smitt, Clara, fröken, Stockholm. Sohlman, Harald, redaktör, Stockholm. Sommar, Anna, fröken, Stockholm. Sondén, Bertha, fru, Stockholm. Sondén, Ida, fröken, Skara. Sond&amp;, N., med. doktor, Stockholm. Sparre, Alexandra, grefvinna, Stockholm. Spens, Lotten, fröken, Stockholm. Staaff, Julia, fröken, Sundsvall. Stapelmohr; von, G., fru, Östersund. Stéenhoff, Frida, fru, Sundsvall. Stenberg, Magnus, med. doktor, Hjo. Stenfelt, Anna, fröken, Stockholm. Stenqvist, J. apotekare, Trosa. Sterky, Ameline, fröken, Upsala. Stjerngranat, Charlotte, fru, Stockholm. Stjernstedt, A. E '., friherre, Uockenhua, Höganiis. Idun Prenumerationspris pr år: Idun ensam _. Iduns M o d e t. fjortondagsuppl. Iduns M o d e t. månadsuppl. Barngarderoben kr. » » &gt; 5: — 5: — 3: — 3: — Byrå: Elära södra kyrkog. 16, 1 tr. A l l m. telef. Prenumeration sker å alla postanstalter i riket. Bedaktör och utgifvare: FRITHIOF HELLBERG. Träffas säkrast kl. 2 — 3. Redaktionssekr. : 3. helgfri Tryckeri Aktiebolag. 9: de årg. TJtgifningstid: hvarje Iduns fredag. Lösnummerpris 15 öre Nordling. (lösn:r endast för kompletteringar.)
Cirkusfonden i sista akten gör fortfarande intryck af an jättestor tallrik hvita och röda rädisor. I denna akt skulle intrycket ej ^skadas genom några spanska dansers inflickande. Den sydländska dansen eger f. n. bland * vår balettkår flera utmärkta tolkare såsom fru Lund, hr Sjöblom, att blott nämna de begge förnämsta, och då man hos oss icke ger några helaftons-baletter, men ej dess mindre besitter en qvalitativt syperb samling dansartister, vore det skäl att låta dessa lysa så länge de finnas. Reprisen af » Don Juan *, påbörjad under så vidriga sanitära förhållanden, har i Februari ändtligen kunnat fortsättas. Dervid presenterades för allmänheten Kgl. teaterns tredje Donna Anna, frk. Strandberg. Denna sångerska hör till operans mest oberäkneliga artister. Det intresse, frk. S. skänker sina upp-gifter, synes mycket olika fördeladt. Ena qvällen kan man få höra sågerskan föredraga sina saker med musikaliskt sinne och uttrycksfullt lif, andra aftonen kan man få höra detsamma matt och mekaniskt upphasplas som en korrekt inlärd minnes-lexa och intet annat. At Donna Annas stora parti hade nu frk. Strandberg lyckligtvis egnat god omsorg och framförde dess hufvudpunkter på ett i musikaliskt hänseende ganska erkän * nansvärdt sätt. Frk. S. borde dock arbeta upp sitt lägre register, som är temligen klent både till färg och volym, och i afseende på de högre tonerna taga sig till vara för alltför stor kraftansträngning samt i sjelfva attackeringen af dessa toner inlägga ett erforderligt plus af smak och precision. Denna sångerskas röst eger, som bekant, en ganska betydande koloraturfärdighet, som dock alltför ofta urartar till en orolig massa orena drillar och hopflytande skalgångar. I allegrettot till f-dur-arian visade sig emellertid frk. Strandberg kunna beherska de deri förekommande passage-gångarne med flytande lätthet ochlofvard intonation. Som skådespelerska passar ju frk. S. ej för partiet, hvarför det tragiskt gripande intryck, partiet i sin helhet bör gifva, i denna tolkning fullkomligt uteblef.
* I dessa första försök tyckes mig den guddomliga gnistan saknas, om man också der finner drag och uttryck, som gifva tillkänna den blifvande skalden. I poemen af den andra ordningen ändrar författaren alldeles fysiognomi. Han är ej längre en skald, som drömmer om ideal, han är en gladiator, som beträder arenan och är beredd till strid / Arbetena af detta slag, hvilka stå i närmaste samband med Italiens politiska historia från 1850, som sin mästare, ehuru han håller sig fjerran från allt trivialt. Den djerfve och eldige poeten är derjemte en tålig och outtröttlig arbetare på den italienska filologiens och literaturhistoriens fält. Han har på detta område offentliggjort ” Studii letterarii ” (' 1875, 2: dra uppl. 1881), ” Bozzetti critici e discorsi ” (1877). Bland hans kritiska arbeten kunna äfven nämnas studierna öfver Alfieri, Lorenzo dei Medici, Salvator Rosa, m. fl. / kunna delas i två underafdelningar: den förra innefattar de poem, som hafva fäderneslandet och dem, som gjort sig väl förtjenta af detsamma, till ämne; den andra dem. som äro riktade mot Italiens fiender. Skalden gör sig här till domare: han utdelar loford och lager eller klander och förakt. Och han är beundransvärd i denna motsats i idéer, känslor och stil. Den kärlek, han hyser för Rom och Italien, är gränslös. Hvarje gång han berör något af dessa ämnen, tilltager hans stil L ädelhet; fäderneslandet är för vår skald något heligt. Hans sång är ej gråtmild och ljuf som en eolsharpas toner; den är ädel och kraftig som antikens diktkonst. Bland Italiens fiender är särskildt påfven föremål för Carduccis angrepp. I sin “ Inno a Satana " (Hymn till Satan) bekämpar han honom såsom representanten för den teokratiska principen. Detta poem har i literära kretsar åstadkommit de mest förbittrade strider. * Red. anser sig här böra göra några jemförelser.
Revisoreme hafva vid dessa räkningar icke funnit något att erinra och få derjemte tillkännagifva, att, i afseende å de i räkenskaperna till ett sammanlagdt belopp af 1,313 lldr 28 sk. balanserade poster från äldre år, deraf en del från åren 1715—1747, den upplysning erhållits, att Öfverståthållare-embetet, genom utslag den 1!) Maj nästlidet är, som blifvit af Kongl. Kammar-rätten den 24 påföljde November faststäldt, beslutat, att ifrågavarande balansposter skola i räkenskaperna afskrifvas. Ofuerstäthållare-embelct. Eldigt Kongl, brefvet den 25 November 1812, uppbär Öfverståthållare-embetet ett statsanslag af 15,000 Rdr årligen till polisens vidmakthållande, och genom nådigt bref af den 11 April 1848 har Kongl. Majit, till betäckande af utgifter i anledning af de, under Mars månad samma år, i hufvudstaden timade oroligheter, anvisat 4.000 lldr, deraf 1,000 Rdr borde utgå af 6:te hufvudtitelns anslag till extra utgifter, emot enahanda redovisning, som dittills, i följd af förutnämnda nådiga bref, ägt rum i afseende å det vanliga anslaget å 15,000 Rdr, utan att likväl, Revisorerne veterligen, någon redovisning hvarken för dessa medel eller för nämnde 1,000 Rdr blifvit afgifven. Väl liar, i anledning af en utaf Öfver-revisions-departementet, deri 5:te Mars 1850, gjord anmärkning rörande redovisning för berörde, af Kongl. Stats-kontoret för polisens vidmakthållande till Öfverståthallare-embetet anordnade 15.000
Men dessutom, hvarest skola Debitorerne erhålla medel till infriande af sina skulder, sedan en stor del af sedelmassan inströmmat till Banken och rörelse-capitalet derigenom så bctycleligt minskats; och månne ej de panter, som gå under klubban, af samma orsak skola nedsättas flerdubbelt under deras värde. Sedan reela fonden försvunnit ur 138 Den 17 Februarii f. in. Bankens hvalf äga ej de sedlar, som derefter inkomma, annat än nominelt värde, och hypothekerne torde således så mycket mindre kunna betacka de lån, som i silfvervärde på dem blifvit upptagne. E11 sådan villervalla, till både det allmännas och enskiltas förderf, borde genom alla för banden varande medel förekommas. Vår Bank bör hufvudsakeligen vara Växeloch Deposit-Bank, och inskränka sina utlåningar derhän, att af räntan dess omkostnader betäckas och tillgång att förstärka dess reela fond beredes. Den låneanstalt, som blifvit föreslagen alt genom RiksgäldsContoret tillvägabringas, hvilkens antagelighet för det närvarande jag likväl lemnur derhän, bevisar att lånesvstemer kunna uppgöras, utan att Banken deri behöfver inblandas eller att sådant beböfver inverka på Banco-scdclstockcns onaturliga förökning, hvilken jag, genom ett bestämdt grundlagsstadgande, önskat återhålla. Jag afstår gerna från min idee om man kan föreslå något bättre, ulan att genom evasiva uttryck, åsidosättande den ärlighet, på hvilken Bankens försäkringar böra vara grundade, förskaffa sig kryphål att efter omsländigheterne i framtiden kunna förklara sina ord, eller att oförvägetdecrelera saker som ej äro gifne, och afgifva loften, som man ej är säker att kunna hålla. Jag har åtminstone antydt det mål, hvaråt man bör syfta.
Att en förändring är nödvändig, lärer väl således vara påtagligt, och jag anhåller derföre om bifall till denna punkt. Utsk:s i afseende på ifrågav:de g afgifna förslag blef efter först till bifall derå framställd propos., som besvarades med Nej, af R. o. Ad. afslaget. Härvid förekom först och bifölls Utsk:s afstyrkande yttrande i fråga om väckt förslag att största tillverkningen på dygn i större bränneri måtte nedsättas till 600 kannor. Beträffande sedermera Utsk:s hemställan om den normalstyrka hos bränvinet, efter hvilken skatten skall beräknas, yttrade Hr Braunerhjelm: Det är möjligt, att den nu föreslagna förändringen kan leda till enkelhet i räkenskaperne, men jag hemställer, om denna bör sökas, då man tager i betraktande den förlust som Staten derigenom gör i skatt. Jag tager för gifvet, att Dtsk. afsett samma grund för skatten för de större och de små brännerierna. Dessa sednare som skatta efter pannans afverkningsförmåga, lära dock väl ej vid dess nya upskattning fått sid beräknad densamma annorlunda än tillförene, eller efter en produkt af 6 gr:s styrka. — Utsk. säger, att 6 gr. svarar mot 49 proc. alkohol. Om nu beskattningen beräknas efter 50 proc. alkohol, så nedsättes skatten för de större brännerierne, emot om den utginge efter 6-gr. bränvin, icke mindre än 6 rst. pr kanna, som för 8,000,000 k:r gör en summa af 83,333 Rdr 16 sk., och de mindre komma ingalunda i åtnjutande af en sådan nedsättning. Månne det är skäl att efterskänka denna del af skatten för att bereda en lättnad åt kontrollörerne? Jag kan åtminstone icke instämma i en sådan åsigt, och anhåller derföre om afslag. Frih. Raab: Huru omsorgsfullt jag än vill bibehålla af den gamla författn:n allt som bör bibehållas, går jag dock icke så långt, att jag skulle yrka afslag på sådana förändringar som verkligen 480 Den 4 Maj innebära en förbättring.
Ej många åldrar tillförene, då allmogen nedsatte sig i de mest aflägsna trakter, för att der anlägga Jordbruk, och i följe deraf, i många år tillbragt sin tid i hungersnöd och nakenhet, då afundas ej någon Jern verksegare, att göra honom sällskap eller underhjelpa derus uselhet; men då, genom mödosamma företag,man tänkte sig hafva beredt en tarflig utkomst, då har alltid nya utvägar uppkommit, som hafva försatt Jordbrukaren på samma punct, som de förut hafva stått. Jag frågar och medger, att det är Jordbrukarns afskiljda del, att ej uppnå hvad man kallar välmåga, mea är det ej deras del att njuta rättvisa och lättelse når några onera lända till förtryck. Så förhåller det sig med väghållningsskyl* dighet, der Jernverk äro anlagde och fort - Lagutskottets BetHnkanden. 313 får så länge ej de sistnämde i denna tunga deltaga. Skulle, mot förmodan, HÖglofl. Utskotten afslå den väckta motionen, får jag mot ett sådsnt beslut anmäla min reservation, samt anhålla att detta anförande då må åtfölja det Betänkande som till Ständerne afgår. H. Strindlund. Herr Ehrenborg, Casper: den grundsats synes naturlig, att den, som begagnar en väg, bör äfven deltaga i dess underhållande. Denna grund år, i afseende på de mindre vågarne, också följd, ej mindre i allmänna Lagen och sedermera utkomne Författningar, än äfven i LagCommittéens förslag till stadgande i detta ämne.
Tryckfriheten är gjord förntt lysa oell värma, icke att mana till uppror. Att sådant sker och sker ofta samt lätt n\ligen, — d t lärer ej vara Hr Hjerta obekant. Det är ej många timmar, kanske ej ett halft dygn sedan i Sverige utspriddes en uppmaning, som lyder så: att den sorn ej respeclerar ett visst RiksStånds tänkesätt i representationsfrågan, han bör ihågkomma att detta Stånd är beslägtadt med största delen af Rikets krigsman. En sådan framställning dagen törni innan en sak kommer före, kallar jag för deposition, för ett försök att verka på vår moraliska frihet. Delta är icke ord, flr Hjerta! ulan verklighet, som jag lier honom lägga på minnet, sedan lian bekant, att det vore vanvettigt att vilja göra en republik af Konungariket Sverige. Åtskillige ledamöter yttrade sitt bifall lill detta anförande. Frill. Gederström, Jacob: Jag har afhört discus sioneti i delta mål och tillstår, att jag af den mängd af talare, sorn uppträdt, den ene efter den andra, beklagligen ej funnit mer än en enda som talat i sak, nemi. Gr. Spens. Alla öfrige herrar talaie hafva uppehållit sig och tiden med ordande om former och fraser samt yttrat sin större eller mindre missbelåtenhet öfver hvad detta betänk, innefattar, slutande med den oformligheten att begära afslag derå. Äfven jag är ibland dem, som anse Cnnst.Olsk:s betänk, för ett missfoster, emedan det i sig innefattar sådana saker, sorn icke R. o. Ad. och icke något Stånd äger rätt att låta qvarstå, och hvilka icke äro af beskaffenhet att fordra några gemensamma tankar, ulan tverlom böra, såsom dit inkommet lurendrejadt gods, contiseerade varda. Af sådan art är den i vallagen införda skilnaden i valdistricter mellan städer och land; genom förstärkta Const.Utsk. hafva visserligen samfällda val med R. St:s rätt blifvit bestämda; men ingenstädes har Const.Utsk. blifvit berättigadt att skilja i dessa val städer för sig och land för sig.
Ty måtte iagh nu redho wara Och till Hans Mt strax hänfara. Sostrata. Ja kära man, iagh kan thz förstå I honom lydighe wara må. När han edher kallar warer tillredz Och medh hans willia edher giffwen til fridz. 31 Men thz tycker migh swårast wara Att i på thenna tijdh från migh faren, Ther min tijdh fast när ähr kommen Gudh giffwe thz oss wore till fromma. Sardelius. Huadh är thz min hustru kiäre För tiender i migh nu bäre. Sostrata. Min kiära man iagh kan förmärkia Att migh alla lemmar wärkia Och barns börden fast tillskyndar sigh. Sardelius. O hui haffwen i thz icke förra sagt migh? Sostrata. Jagh haffwer på sådant förstånd ringa Huru thz må för männerna klinga. Sardelius. Å kiära hustru i weten thz jw At sedan wij wigdes bådhen tw Haffwer thz altijdh warit wår begäran Wij måtte få arffwingar medh ähran, Som effter oss kunde wårt godz besittia Konungens gunst och wåra äghodelar nyttia. Thess frögdar migh thz är kommin then dagh At lyckas haffwer thetta wårt anslagh, Ty undrar iagh i willen migh dölia Som så stor nytta skulle medh föllia. Sostrata. Min käre man iagh haffwer förfarit Huru kiär iagh edher haffwer warit. Om i skallen thz weeta fånga 32 Skulle thz edher så till hiertat gånga, Att i skullen från migh nu fara bort Och ey må skee heem komma brott. Sardelius. Ney min hustru i skollen förnimma Jagh skall ey töffwa fiorton timar, För än iagh konungen läter förstå Huru hooss migh hemman wara må. Ther medh iagh bedes gunstigt förloff Att wara een tijdh ifrån hans hoff.
Detta är ett ibland skälen mot •förslaget att belåna importvaror; flere sådane kunna framställas, men jag bör ej längre uppehålla Ridderskapets och Adelns tid, ty jag är öfvertygad, att denna sak bör anses såsom en särskilt motion, och instämmer med Herr Tham, att den bör skiljas ifrån den nu förcdragne punkten och remitteras till Utskotten, för att särskilt behandlas. Hos Herr Grefven och ^Landt. Marskalken får jag imellertid anhålla om proposition till bifall ä första alternativet. Friherre Cederjirömi Det har undfallit Herr Thams minne, att jag första gången då Betänkandet förevar, yttrade precist detsamma sorn, nu om varors beläning. Frågan är således ej ny, utan redan remitterad och af Utskotten handlagd. Utskottens Ledamöter borde åtmindstone minnas att den ej är ny. Af sådan anledning tror jag det icke med formen öfverensstämma, att nu anse såsom nytt, hvad sorn för 638 Den 13 September f. m. flere månader blifvit remitteradt. Det bär blifvit yttra dt, att förmynderskapet för näringarne blef vida mera utsträckt genom denna sak, än genom någon prohibition, i det man äfven vill uppmuntra importen genom förlag och belåning af varor. Jag tror att detta ej är annat än missförstånd. Det är ej importen af varor som förlägges, utan det är en redan inom landet befintlig vara, som belänas, hvarigenom ägaren eller importeuren blifver i tillfälle att afbida tiden då den med fördel kan afsättas, utan att undandraga sitt capital ifrån de inhemska näringarne. Beträffande den andra omständigheten, som blifvit anförd såsom skäl emot saken, så kommer den af en utaf Herr Hjerta gjord motion, att relaxation af metalleffecter må utsträckas till ett år. För min enskilta del anser jag ej den nu bestämda tiden böra förlängas, utan snarare förkortas, ty det är onödigt, att beläningen utsträckes längre än till den tid då skeppningen kan verkställas. Då bör varan ^relaxeras. Om varan då ej kan föryt tras, äger man rätt att å nyo beläna den.
Nådiga taxa på arfvode för landtmäteri-förrättningar den 18 Oktober 1834; N:o 15, i anledning af väckt motion om utsträckning af den i Kongl, kungörelsen den 17 Mars 1780, civila embetsman medgifna tid, att, utan dertill af Kongl. Maj:t meddelad särskild-tillåtelse vistas å utrikes ort; N:o 17, i anledning af väckt fråga om upplifvande af Kongl. Maj:ts Nådiga varning mot yppighet och öfverflöd af den 11 Augusti 1792; N:o 19, i anledning af väckt motion örn förändrad boningsort för Provincial-läka ren för Gottlands södra härad; N:o 20, i anledning af väckta motioner om två sqvadroners af indelda Skånska kavalleriet och Smålands hussar-regementes afsittande mot erläggande af hästvakansafgift; N:o 21, i anledning af väckt motion om skyldighet för hvarje till full arbetskraft kommen person, att årligen bespara något för sin egen framtid intill dess densamma kun de anses nödtorftigt betryggad; N:o 22, i anledning af väckt motion om förtydligande af 5 8 i Kongl. Maj:ts Nådiga förordning om sockenstämmor i Riket den 29 Augusti 1843; N:o 24, i anledning af väckt motion om upphörande af mätarepenningar för stenkol, stenkols-stybb och coakes, som till Riket införas, blefvo alla berörde betänkanden bifallna; hvaremot N:o 23, i anledning af väckt motion om anskaifande af sådane postvagnar, att resande kunna desamma medfölja, återremitterades tillika med hvad vid diskussionen derom förekommit. S. D. Efter skedd föredragning blef Lag-Utskottets Utlåtande, N:o 4, i anledning af verkställd granskning af Rikets Ständers JustitiseOmbudsmans Embets-Rerättelser för åren 1851, 1852 och 1853, af Bonde-Ståndet lagdt till handlingarne, med förklarande, att Ståndet instämde uti hvad Grefve E.