Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid nu anförda förhållande och då, på sätt Bevillnings-Utskottet uppgifvit, tullinkomsten, efter afdrag af alla alkortningar och sista årens spannmålstull, under åren 1839 lill och med 1843 i medeltal uppgått till ett årligt belopp af 3,581,984 R:dr 44 sk. 2 r:st., anser Siats-Utskottet ifrågavarande inkomst för år 1845 kunna och böra beräknas till 3,550,000 R;dr, hvilken summa med 150,000 R:dr understiger den utaf Rikets Ständer fastställda beräkning af tullmedlen för den kommande tiden. Härigenom uppkommer således för detta år en sistnämnde summa motsvarande tillökning i det ofvan uppgifna belopp af 1,325,360 R:dr, som erfordras för fyllandet af bristen vid den nu verkställda regleringen af Stats-Verkets inkomster och utgifter; och får Utskottet alltså, under förutsättning, att Rikets Ständer bifalla den af Utskottet nu föreslagna särskilda beräkning af detta års tullinkomst, hemställa, att den stimma, som till statsbehofvens fyllande bör utgå af allmänna bevillningen och Kongl. Stats-Contoret, efter Mars månads ingång, förskottsvis utaf Riksgälds-Contoret tillhandahållas, må bestämmas till En Million Fyrahundra Sjuttiofem Tusen Trehundra Sextio Riksdaler för innevarande år 1845 samt till En Million Trehundra Tjugefem Tusen Trehundra Sextio Riksdaler för år 1846 och derpåföljande år, intilldess nästa Riksdags statsreglering vidtager. Härvid anser sig Utskottet böra upplysa, att, under sistförlidne Riksdag, statsfyllnadssuminan bestämdes för år 1831 till 1,608,500 R:dr och för de 4 Stats-Utskottets
Likaledes hafva Ridderskapet och Adeln, Presteoch Bonde-stånden å helsidenväfnader, shawlar, shawletter och andra dukar: rubriken »alla andra slag, ej mindre släta och enfärgade, etc.» bestämt införselstullen till 10 r:dr 32 sk. skålpundet, hvilken tull Borgare-ståndet deremot antagit till 6 r:dr per skålpund; och måste, derest Borgare-ståndet icke vill instämma i de öfriga ståndens beslut, följande omröstning företagas: 333:o. Den, som, i öfvenstämmelse med tre Stånds beslut, anser evenluela införselstullen å helsidenväfnader, shawlar, shawletter och andra dukar, rubriken: »alla andra slag, ej mindre släta och enfärgade, än genom väfnadssättet eller olika färgadt silke, fasonerade», böra bestämmas till 10 r:dr 32 sk. per skålpund, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; vinner nej, bestämmes eventuela införseistullen å de till denna rubrik hänförliga artiklar till 6 r:dr skålpundet. Å halfsidenväfnader, shawlar, shawletter och andra dukar, under 10 r:drs värde stycket, hafva Ridderskapet och Adeln samt Preste-ständet bestämt införselstullen till 23 procent af värdet, Borgare-ståndet till 3 r:dr skålpundet och Bonde-ständet till 55V3 procent af värdet. Nu emedan tre Stånd beslutat antaga värdesförtullningen och frågan derom, i och för sig, icke på tullbevillningen eger sådant inflytande, att icke tre Stånds beslut måste anses utgöra Rikets Ständers, samt den af Borgareståndet antagna tullsats utgör 23 procent af artikelns varuvärde, hemställer Utskottet till Bondeståndet, alt det ville, lika med öfriga Stånden, antaga 23 procent införselstull å ifrågava - Bevillnings-UtskoUets Memorial, N:o 25. 53 rande artikel. Skulle denna inbjudning icke bifallas, lärer följande omröstning böra ega rum: 354:o.
Truls satt i sitt rum och hörde en vagn bullra in genom porten under jubelskall från alla tre hundarne, hvilka efterhand, under den totala frånvaron på besökande, glömt bort att ge hals, och mor Bengta med en bortkommen menniskas ansigte kom instörtande och framstötte någon oartikulerade ljud om «främmande», och Truls såg farbror Tuves eleganta spann hålla framför sin farstu,trappa voro de känslor, med hvilka han hjelpte sin kusin att stiga ur, snarlika dem, med hvilka en ung man ser den unga flicka, som han snart skall kalla sin, för första gången stiga öfver tröskeln till det blifvande gemensamma hemmet. I Bökebergs skog hölls folkhögskolefest, och farbror Tuve hade bestått hästar och vagn, på det att dottern en gång måtte kunna komma ut och roa sig och njuta af sommaren och skogen. Gifta dottern och svärsonen hade följt med, och då vägen bar förbi, hade man tittat in om för att taga Truls med, om han vore hugad. Truls förde sina gäster direkt ut i trädgården. Den låg nu i sin rätta och yppigaste sommarråga, full af rosor, med täta häckar och svala, skuggiga, öfvervuxna gångar. Inne i ett af lusthusen bullade mor Bengta med naiv stolthet och beskäftighet fram limonaden och kaffet på en snöhvit duk, och Truls skötte värdskapet i öfverdådigt humör. När de voro färdiga och bröto upp för att köra vidare, sade vackra kusin Boel med en knyck på nacken och ett glimt i sina blanka, bruna, spotska ögon: «Nu får du också visa oss, hur du bor, Truls.» Truls förde dem in i sitt arbetsrum. Der var nästan alldeles skumt, när man trädde in så der omedelbart från det starka solljuset derute; och kyligt; – de mörka, blommiga gardinerna voro dragna för fönsterna. Boel blef stående i dörren och nöjde sig med en öfverblick: hon hade icke sett en sådan inrättning förut och kände sig derför kränkt, såsom alltid menniskan gör inför det, som går utöfver hennes horisont. Hon såg helt kall och ovillig ut.
Ledan öfverläggning inom 8tat8-ltädet nti detta ämne ägt rnm, täekt68 Longi. Naj:t, oppa 8tat8-Lädet8 lmdmnötei'8 nnderdaniga tillstvrl<ande, befalla, att Lädig ?ropo8ition i detta ämne drulle till Idilret8 8tänder atlätaa, i enlig'lmt med det för8lag, 80m tinn68 ?rotolrollet bilagdt. In lldem 6'. I'. ^4. /1«Mäo/c. srovLuonU, rnvoxr nos is^^o zmnevs 1869. ^zr»/ /l/zr/.-ZL /Virz//ga Litrz/zze/^e /^.-o 67. ! X:o 6^. zlnl. till Ilxst.-IItsIi. 6. 11 Oee. II. 6 e. m. Ao/zg/. Mzr/.'/^ ^Vzzz^zAzr ä^z'//nzz/.s6 s!/// Kz7,zz/^ L/zzzzz/e^ ^>/zz/.5-t//.s/czt//, zrzzgzzezzz/e ^egzvz/zzzzz^Loo/r z-/zvge /zzz.s/zzzzz/ez' z oe/r /«> //z-g8/- ^zz/z'g //zzzzv Mzz^.-/ Kozzzzzzg Ozzz/ ,/zz/zzzzzv z/öz///gzz ^/rz?7'z/zz//e; 6z/zzzzzz ä/oo/i/zo/zzz.s Äott z/zzzz. L Deoezzröez' z/i I^steiclel. lteliörige redogörelser numera ltlifvit alslutade oett titt bentzi.
Ridderskapet och Adeln gillade i frågavarande Tillägg så mycket nödvändigare, som Rikets närvarande inre finnanciella tillstånd knappast någonsin varit vådligare; PenningeVäsendet i den största oordning, massor i landet kringspridde af flere slags MyntRf-presentativer, som af ingen emottages, Folket fördjupal i skulder, all Credit förstörd så att den ena Medborgaren ej kan komma ifrån den andra och deraf, såsom en naturlig följd , stockning i alla Rörelser och i alla Näringar, och hvad ärr saken :11 allt detta? Måhända förra Ständers i största välmening gjorde och af nöden påtrugade misstag, att för mycket öita Bankens löpande Sedelmassor, att bitalia Discont - Inrättningar, hvilkas skadlighet nu på ett bedröfligt sätt viS^r sig och att företaga en på illa och förledan - 42 Den 3 g November. de grunder beräknad Canal - byggnad, sqm nu femi meligen allmänt anses öfverstiga Rikets förmåga, jemte en mindre stadgad confroll och efterlåten tillsyn å desse Verks Styrelser och Directioner, hvil; a. enligt Herrar Revisorers nu uppläste Berättelser, dels företagit sig d,e djcrfvaste afyikei,- ser från Reglemente* och föreskrifter samt de brottsligaste tillgrepp, såsom i Malmö , dels i landet kringspridt n oerhörd mängd egne sedlar såsom (lötha Canals hvarå Assignationer å Banken, då de der uppvisas, öfversilddas och casseras. Aldrig påkallade N,ationen af sina Representanter mera klokhet, oegennytta , sjelfförsakelse, sann Fäderrieslandskända. enighet och samdrägt under öfverläggningarne än nu och. aldrig mer försigtighet, billighet, rättvisa, kraft och styska i besluten. Dessa tänkesätt hoppas jag skola gillas ej mindre af pluraljteten inom detta Riddarhus än. af hvarje redlig och Fäderlandet upprigtigt till», gifven Medborgare. Mångå höides härtill yttra deras bifall. Fortsattes till slut justeringen af Pleni Pro,- tqcollet för den 28 dennes.
Men jag hade verkligen icke väntat mig att detta Ulsk:s loyaute' skulle kunna gifva anledn. lill den förmodan, att något vacklande i åsigter inom Utsk. ägt rum. Annu en gång får jag således försäkra Frih:n alt ingen enda röst inom Utsk. höjde sig för obelingadt bifall till motionärernes förslag. Allt hvad Utsk. i sitt betänk. anfört lill afstyrkande af berörde förslag, kan, enligt min uppfattning, innefattas under det hufvudskälet, att det ifrågakomne bestyret vore något för K. bef:des embetsbefattning helt och hållet främmande, samt att det icke vore enligt med rikliga principer för en rättegångsordning, att ålägga honom detsamma, emedan han derigenom skulle komma att blifva domare och ombud på samma gång. Frih. Raab har besiridt della och dervid bland annat yttrat, att om målet förklaras tvistigt, så blir det hänvist lill vederbörl. domstol. Denna invänning hör icke egentligen hit. Vid sådant förhållande är K. bef:de endast domare. Men han blir på en gång part och domare om det ålägges honom att sjelf låta ombesörja den beslutade kommunikationen och att tillse det alla laga former dervid iakttagas samt att sedermera sjelf verkställa sitt, eget beslut. Alla dessa skäl tala emot förslaget och jag tror icke att det behöfves flere. Frih. Raab har vidare sagt, alt förslag af enahanda beskaffenhet med de förevar, vid 1828 års riksdag af R. St. för deras del gillades. Detta är sannt, men deremot hlef det då af K. M. afslaget, och samma öde fruktar jag skulle drabba ett af R. St. nu fattadt dylikt beslut, enär K. M., efter hvad jag tyckt mig finna, synes hafva tagit för princip att icke betunga K. bef:de med åligganden som för deras egentliga befattning äro främmande. Man har sagt, att om det vore orätt att ålägga K. beftde merberörde bestyr, så borde man _ också genom en lag förbjuda dem, att någonsin dermed sig befatta. Det är redan i afseende derå svaradt, att då icke någon af motionärerne derom väckt fråga, kunde Utsk. icke derom afgifva något yttrande.
Af de ifrån 1834 års början intill den 3i Augusti 1837 lagsökte Odlingslån voro, enligt Revisions-Berattelsen af sistnämnde år, på handräckning beroende ... '7 st. De Skiftesoch Odlingslån, för hvilka lagsökningar sedermera blifvit anställde, utgöra . 22 st. gg men af dessa 2g lagsökningar voro sistberörde dag icke oafgjorde flere än 3 stycken. Hvad beträffar de 3:ne Odlingslån, hvilka, enligt 1837 års RevisionsBerättelse (pag. 32) blifvit tvist underkastade, så ar det ena numera till betalning fasstäldt samt liqvid deraf verkställd, och uti de hos Kongl, Svea IIof-Rätt anhängiggjorde rättegångar, i afseende på de andra 2:ne lånen, af hvilka det ena, till belopp stort 1600 R:dr Banco, upptagits af Åboen Johannes Larsson, till odling å mantal Karsö, uti Calmare Län och Slättebo Härad, emot borgen af t. d. Lieutenauten A. M. Eneman och Coopvaerdie-Skepparen E. Björnlund, samt det andra, till belopp af 3ooo R:dr Banco, upptagits af numera afvikne Handlanden J. Bergelin till en större odling å Idökenäset, med flere lägenheter å Wimmerby Stads ägor, emot borgensförbindelse, försedd med hemmansegarne Christian Nilssons i Hansehult och Johan Samuelssons i Aspenäs, namn, har bemälde Hof-Rätt, under den 17 Juli i838 och den 24 Februari innevarande år, meddelat Dess Domar, hvilka dock blifvit Kongl. Majit underställde och ännu äro på Kongl. Majus Nådiga pröfning beroende. Sedan en summa af 4»*76
Suppleanter till Ledamöter i Riddar* hus-Direction borde af Ridderskapet och Adeln utses3 finge Herr Landt-Marskalken hemställa , dels om icke, enär Riddarhus-Diréetionen utgjordes af 7 Ledamöter, antalet af Suppleanterne kunde bestämmas till 3 ; dels ock, om icke valet af dessa 3 Suppleanter kunde å nästa Måndag den 8 dennes eftermiddagen få verkställas. Bifölls. Den 6 December f. m. 38i Företogs till pröfning Banco-Ufskottets den 2 dennes under N:o 91 aflåtne, samt den 3 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Memorial , angående Reglementariska föreskrifter, rörande Metall-effecters beläning vid det i Götheborg blifvande Låne-Contoir. Grefve von Rosenj Axel'. Då Rikets Stan* der, under nu påstående Riksdag , beviljat Jernbelänings-rättighet och relaxering på stället i Götheborg ; erkänner jag å ena sidan nyttan för expor.teurer och Bruks-patroner, af detta beviljande ; men tror å den andra, att nämnde beläning bör vara så inrättad, att Bankens fullkomliga säkerhet dervid är iakttagen. BancoDtslcottet synes mig likväl hafva förbisett nödige försigtighetsmått i detta afseende , enär det i usta puncten af sitt Memorial framställt, att belånings-attesterna i Götheborg böra vara undertecknade endast af Vågmästaren , Bokhållaren och en Vägare vid Vågen 3 då deremot i öfrige Städer af Låne-districtet, Magistraterne äro ålagde certificera Attesterne. Jag förmodar, att Utskottet hämtat anledning till denna sin framställning af den tankan , att möjligen personalen vid vågen i Götheborg kunde till antal och controll vara lika med den i Stockholm. Jag önskar det sednare 3 men då det förra på långt när ej inträffar, tror jag , att Magistratens i Götheborg teckning å Attesterna är af högsta nytta.
Då man säger att på en och samma egendom på landet bränvin får tillverkas blott på ett ställe, så måste man väl också säga hvad med en egendom menas. Jag anhåller således om afslag. Hr von Koch: Jag instämmer med den siste talaren och tror att §:n kunnat h. o. h. strykas ut. Men skall den stå qvar, så är det också nödvändigt att göra en difinition på egendom. Jag anhåller således att den gamla §:n måtte bibehållas. Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till Utsk:ts hemställan och dels afslag derå samt bibehållande af 84 Den 6 Maj f. m. det na gällande stadgandet, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan, hvartill svarades många nej jemte några ja, och sedermera propos. på afslag derå och bibehållande af det nuv:de stadgandet, då svaren utföllo med många ja jemte ett eller annat nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. 5:te §:ns text. Gr. Hamilton, Malcolm Walter: I öfverensstämmelse med det bestut, som nyss fattades, får jag anhålla, att R. o. Ad. ville förklara, att den §, som finnes i den förra förlattnm, skall fortfarande vara gällande. Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos., afslog R. o. Ad. Utsk:st förslag och bibehöll § 5 i na gällande förordning. Ben vidare pröfningen af förev:de Betänk, uppskjöts till e. m:s plenum. Anmältes och bordlädes nedannämnde från Utskin inkomna Mera. och Betänkm, nemi. från Stats-Utskottet: N:o 97, ang:de anvisande af arfvode för befattningen med tryckta riksdagshandlingarnes mottagning, vårdande och utdelning; Sammansatta Stats-, Lagsamt Allmänna Besvärso. Ekonomiutskottet:
Dessutom komme, i händelse de nu gällande föreskrifterna förblefve oförändrade, enhet och sammanhang i förvaltningen af städernas angelägenheter att fortfarande saknas, samt öfversigten af kommunens årliga inkomster och utgifter för ådagaläggande af skattebehofvet, att blifva antingen invecklad eller ofullständig. Om härvid skulle invändas, att, uti en eller annan stad, borgare erhållit jord till ersättning för utgörande af något visst onus, och att han derföre ej borde derifrån befrias, så syntes sådant vara en enskild hushållningsfråga; och dylika på öfverenskommelse beroende undantagsförhållanden borde ej utgöra hinder för förändringens genomförande i allmänhet, enär för sådant fall särskild föreskrift kunde meddelas om uppskof med förändringen, till dess hindret upphört. Motionären ansåg deremot öfverflödigt det i 2 mom. af 5 § till skydd för eganderätten bibehållna stadgande, att egendom, särskildt tillhörande det burskapsegande borgarskapet eller någon annan viss klass af stadens medlemmar, skulle, till dess annorlunda blefve förordnadt, förvaltas och användas i enlighet med härom Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande JV2 115. S gällande föreskrifter, enär anledning ej borde finnas för den förmodan, att icke all den egendom, som det burskapsegande borgerskapet hittills samfäldt och i egenskap af stadens representanter omhänder haft, skulle till den nya kommunalrepresentationen aflemnas. Med anledning häraf har motionären föreslagit, att till åstadkommande af alla röstberättigade innevånares likställighet i kommunala rättigheter och skyldigheter, de i lag och författningar gifna stadganden och förpligtelser för vissa klasser af städernas innevånare, borgare eller fastighetsegare, att såsom medlemmar af kommunen fullgöra allmänna skyldigheter, måtte varda förändrade derhän, att åläggandet komme att gälla stad, i stället för viss klass eller vissa klasser af stadsinnevånarne, och, i följd häraf, uti förordningen om kommunal-styrelse i stad följande förändringar vidtagas: att mom. 2 i § 5 utgår; att mom. 3 i samma § erhåller följande förändrade lydelse: »Till bestridande af utgifter, som utöfver de i mom.
Man har sagt, att en betydlig inkomst skulle fråntagas BondeStåndet genom den föreslagna förändringen. Jag tilltror dock Svenska BondeStåndet så mycken calculationsförmåga i delta afseende, att om de verkligen derigenom skulle blifva lidande, de icke bade antagit betänk, såsom de dock nu gjort. För öfrigt har efter min tanke den hufvudsakligaste anmärkningen varit den af en talare gjorda framställningen, att, då det står att de frånvar. skola underkasta sig de närvarts beslut, så kunde man fråga: bvilketdera är de närvarts beslut, antingen den numerära majoritetens, som förkastar entreprenaden, eller minoritetens, som antager densamma. Jag medgifver, att det kunnat behöfva tvdligare uttryckas i betänkandet. Jag tror mig dock kunna förklara, att Ulskts mening var, att om deri minoritet, som antoge entreprenad, blott bestod af ^ utaf de närvar., så vore det bindande för de frånvar. Det var blott detta, som jag nu upplysningsvis ville nämna. Hvad angar den anmärkning, som här blifvit gjord, att detta skulle förorsaka en högre kostnad för embelsmän, som i Kronans tjenst mäste göra resor, så har TJtsk. sökt afhjelpa detta, hvad högre embetsman beträffar, genom en ytterligare nedsättning uti det i resereglemente! för hvarje dass anslagna hästantalet, hvilken nedsättning efter min öfvertygelse öfverensstämmer med billigheten oell det verkliga behofvet. Hvad åter de lägre tjenstemännen beträffar, så vet jag icke, huru detta, i öfverensstämmelse med den lindring, som jordbruket, enligt hvad man allmänt erkänner, verkligen behöfver, och som svårligen lärer kunna åstadkommas annorlunda än genom mer eller mindre ökad skjutslega, skulle kunna afhjelpas. Måhända blifva särskilda ersättningar för dessa embetsmän af nöden, då den lön, som nu är åt dem anslagen, nödvändigt måste blifva mindre, då deras resekostnader i och för tjenslen ökas, men i det fallet blir det efter min tanke då Styrelsens sak att derom afgifva förslag och kan icke komma att bero på Ekon.Utskts bestämmande.
Afståndet till Calmar vore 9, till Westervik 9, till Eksjö 13 och till Wimmerby 7 mil. Sistnämnde stad, som vore den mest närbelägna, hade endast ett treklassigt läroverk, så att en fullständig elementarbildning stöde ej att erhålla på närmare afstånd än 9 till 13 mil. Oscarshamn, som redan egde öfver 2,300 innevånare, utgjorde dessutom genom sitt läge vid hafvet medelpunkten för en folkrik och mycket vidstäckt landsorts rörelse och hade i sin närhet flera folkrika köpingar, af hvilka Mönsterås, belägen på mils afstånd, egde en folkmängd af omkring 1,400 personer. På grund af dessa förhållanden är vordet hemstäldt, att Oscarshamns läroverk måtte utvidgas till femklassigt, hvilken utvidgning jemväl vore afsedd i den af E. K. Maj:t godkända planen för det nya läroverkshuset; — hvarjemte alternativt föreslagits att berörda skola måtte åtminstone till treklassigt läroverk uppflyttas. Då, med undantag af läroverken i Norrtelje och Carl Johans församling, hvilkas uppflyttning Rikets Ständer redan bifallit, Oscarshamns skola har större antal lärjungar (öfver 40) än något annat tvåklassigt läroverk, synes, vid i öfrigt här ofvan anförda förhållanden, någon utvidgning af detta läroverk vara af nöden, helst stadens raska framåtskridande och ortens aflägsenhet från annat läroverk låter förvänta, att läfjungarnes antal skall framgent tillvexa; dock anse Rikets Ständer det närarande behofvet vara uppfyldt, om läroverket med en klass tillökas; hvadan Rikets Ständer på det sätt bifallit de gjorda framställningarne att för Oscarshamns skolas utvidgning till treklassigt läroverk med Rektor och 2 Kolleger beviljas 1,500 R:dr årligen. 28:o.
”Upplösningen af goda och anständiga seder daterar sig från Christinas tid,” säger en gammal författare354. Vi förneka icke, att det ligger sanning i detta yttrande, men vi tro ock, att man vid bedömandet af Christinas tidehvarf varit allt för benägen att måla i svart. Det har ofta blifvit upprepadt, att ”alla band af tro och sedolära då brötos”355, och det har tillagts, att sedeförderfvet sträckte sig äfven till de lägsta klasserna, till de aflägsnare landskapen. Man har dock svårt att föreställa sig, att, om en förändring till ett sämre verkligen inträdde och visade sig inom åtskilliga kretsar, den skulle så hastigt gripit omkring sig, att den genast trängt ända till roten af nationen. För att vinna en föreställning om sedernas tillstånd under denna tid, bör man icke af enskilta fall för hastigt draga allmänna slutsatser, och derjemte måste man göra skillnad emellan landsorten och hufvudstaden. Ty att exemplet från hofvet och dess omgifningar icke kunnat lemna hufvudstadsbefolkningen obesmittad, är allt för sannolikt; liksom äfven det är klart, att företrädesvis till Stockholm samlades efter krigets slut en mängd löst folk, som, sjelfva förvildade, inverkade förderfligt på sin omgifning. Men äfven i fråga om sedeslösheten i hufvudstaden kan man lätt gå till öfverdrift. Så visa bland annat de berättelser, man har qvar, om osäkerheten nattetid på hufvudstadens gator, att de begångna morden vanligast under ruset föröfvades. Natten emellan d. 21—22 Okt. 1640, berättar riksdagsprosten D:r Jonas Petri i sin under riksdagen förda dagbok, funnos 10 menniskor ihjälslagna på gatorna356; men så tilldrog sig detta under kröningshögtidligheterna, då vin flöt ur flera springbrunnar och folket hade fullt upp att dricka. Hvad angår det omdöme om borgerskapets osedlighet, som man stödt på en ofta upprepad mystisk historia357, bevisar den icke mycket, då man vet, huru lätt af ett fall utan svårighet kunna göras flera. Yttranden från andra håll visa, att tvertom sedligheten i hufvudstaden förvånade resande utlänningar.
Bataljons-läkaren vid Kongl. Wermlands regemente Johan Hertzberg, efter att hafva tillbragt mer än 30 år i statens tjenst, derunder han jemväl deltagit i flera fälttåg, numera vid en ålder af 73 år befunne sig i nödställd belägenhet, en årlig pension af 100 R:dr B:ko måtte varda Hertzberg utaf allmänna medel tillagd; — men enär Utskottet af de motionen bifogade handlingar icke kunnat inhemta, att Hertzberg, hvilken år 1810 undergått s. k. Chirurgiae Studiosi examen, innehaft allmän befattning under längre tid än åren 1808—1816, då han tjenstgjort dels såsom underläkare vid åtskilliga "regementen och sjukhus och dels såsom uppbörds-läkare vid en sjöexpedition i Östersjön samt under 2:ne år uppburit Bataljons-läkare aflöning vid Kongl. Wermlands Infanteri-regemente, saknar Utskottet skäl att å denna motion tillstyrka bifall. 82:o. Genom remiss frårj Presteoch Borgare-stånden äro till Utskottet öfverlemnade 2:ne särskilda af Kyrkoherden Nordlund och Herr K. A. Almgren väckta och utaf flera ledamöter inom bemälde tvänne Riks-stånd biträdda motioner, innefattande hemställan, att den vid 1850—1851 års riksdag ,åt Professoren m. m.