Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
v * Pa panna, hatt, löst rör, mäsk värmare, slang (kylare), rektifikationsapparat åsatt mm namnstämpel S. S. årtalet t8—, nummern oo och kannerymden å uppmätte delar. -t N, N. den 18 N. N Utgör Bil. 2 lill Förslag till För falin, om Brdnvinsbr anning Anmälan från undertecknads bränvinsfabrik vid med tillstånds-resolutionen af kannor, deraf hvarje söcknedag tillmäskas för månad år 18 Fabriken drifves i enlighet 18 med ( ) mäskekar, hvardera stämpladt till M ä s k ek ar e n s N Samma u m m e r dag. dag. dag dag. dag. das:. dag. dag. dag. dag. da dag. dag. dag dag. dag. Summa För ofvanuppgifna tillmäsk »ingar af hvardera kannors karrymd får jag med banko. N. N. den 18 N. N. banko qvitteras å N. N. Kontor i N. N. den tor hvarje härmedelst förskottsvis inbetala afgiften belöpande sig till Ofvanstående i8 N. N Hör till Hevilla-, Lagoch Ekon. Utsk. BelMk. 1848, Haft. 2. Utgör Bil. 3 till Förslag till Författn. om Brän»insbränning. Formulär för Mätningsoch Stämplingsbevis å mäskekar och öfriga mätning och stämpling underkastade käril i fabriksbränneriet vid Ämnet hvaraf redskapen är förfärdigad. Form. Bollens diameter. Öppningens diameter. Höjd. Kubik innehåll i kan, nor. fot. dec. tum. fot. dea. tum. fot. éec. tum. ltrorderj. st. Mäskekar N:o (alla lika) N. N. (runda) oo 0 oo o oo 0 ooo st. dito N:o N. N. (ovalt) 00 O CO 0 00 0 000 st. dito N:o N. N. (runda) oo 0 oo o oo 0 ooo st.
Det i 10 § förekommande förslag, att strafT-arbelstiden för den, som stjäl öfver 2000 dalers värde, må ökas med två år utöfver hvad eljest ådömas skall, torde i nämnda hänseende särskildt förtjena uppmärksamhet. Denna skärpning saknar i sjelfva verket tillräcklig psychologisk grund, och stöldens högre belopp utmärker visserligen ej i allmänhet en viljans gröfre brottslighet. Sällan utgår en tjuf med föresats att minst stjäla så eller så mycket. Han stjäl hvad han öfverknmmer, förstår ej heller, i synnerhet då fråga är om gods, att genast på stället uppskatta hvad han tillgriper, och då penningar falla i hans hand, är det ofta först efteråt han lär känna värdet af det stulna. Den hämmande inverkan, som det strängare straffbotet i allmänhet förutsattes höra ega, står derföre bär utan betydelse, och i alla händelser, äfven om här endast nfses den större skadan, drabbar honom ju redan ett strängare straff derigenom, att böternas belopp stiger i samma förhållande som det stulnas värde. Visserligen utsätter nu gällande lag strängare straff för stöld tredje resan och kyrkotjufnad, då värdet går öfver 100 daler; men denna från äldre åsigter härstammande skärpning torde väl ej nu böra tagas till mönster, då en straft-skärpning redan eger ruin genom de efter det stulnas värde stigande böterna och deras förvandling till kroppsplikt. Skulle denna från Utskottets förslag afvikande mening vinna godkännande, blefve deraf en följd, att tiden för straff-arbetet ej heller borde ökas vid det i 15 § omförmälda fall, då tjuf lagföres på en gång för särskilda stölder, hvilkas belopp sammanlagdt uppgår öfver 2000 daler, i afseende å hvilken sednare § dessutom den anmärkning sig företer, att den der föreslagna ökning af straff-arbete på den grund, att tjuf begått Hero stölder, för hvilka han på en gång lagföres, icke allenast strider mot hvad för ett sådant läll uti 2 § 40 Kap. M. B. angående stöld särskildt nu är stadgadt, ulan ock mot den i 9 punkten af 1007 års
Första klassen B:ko R:dr 6: Andra d:o . » 3: •— ■— Andre, af Bruksegare till handelsresor med jernsmiden antagne och vederbörligen förpassade personer, i två klasser: Första klassen B:ko R:dr 12: — —• Andra d:o n 6: - Desse sistnämnde skola derjemte, till säkerhet för a (giftens erläggande, iakttaga hvad rörande hästhandlare är föreskrifvet Trädgårdsmästare, lika med dem i städerne, § 10. 2:o. Nedannämnde personer på landet erlägga afgift till följande bestämda beloppnemligen: B c tj ert ter. Jägare, Kuskar, Lakejer och Taffeltäckare ra. fl., lika med deta. i städerne, § 10. Biljard-cgare, för Biljarder vid helsobrunnar, se g 10. Bih lill IL St. Gerningsmän elior Socken-handtverkare af hvari handtverk som helst, samt Handsa gare, Stampare och Socken-byggmästare: med öfver tre mantalsskrifne arbetare B:ko R:dr 3: med tre » » . » 2: med två » » „ \. jg, med en eller ingen » . » —'32. Hvarje Gerningsman eller 'Socken-handtverkare skall dessutom, i stället för de/ordna gernings-örena, i bevillning erlägga B:ko R:dr — 11» sk. Gcsällu | lika med dem i städerne. Gouvernante)' \y ' 8 Går dshandlver kare . ... v . B:ko R:dr—16 sk. Hofmästare, Hushållerskor, // uspredikanler, Hästhandlare, Hammar jun g jr ur och liammar tjenare, H ockar, Linvräkare, Rättare och Latlufogdar vid landt-egendomar .. B:ko R:dr 1: Se anmärkningen för inspektörer, frälse, mom. 1. Salpetersjuda) -c: Kronans, frie från afgift efter denna artikel, Private B:ko R.dr 1: 16. — Sjömän; lika med dem i städerne, § 10.
En befallning hade utgått från kejsar Julianus, att de kristne på egen bekostnad skulle återuppbygga de tempel, som de under föregående kejsare hade nedrivit för den gamla lärans bekännare. I Aten bar detta påbud stränga följder, ty icke allenast Petros, utan även hans företrädare på biskopsstolen hade varit ivriga nedbrytare av de gamla gudars altaren, därutinnan understödda av den kejserliga makten, som dels stadfäst sådant våld, dels låtit det vara ostraffat. I och med Konstantius' död hade även de rika bäckar sinat, som från statens skattkammare strömmat i de rättrogna biskoparnes kassakistor. I Aten voro kristianerna visserligen talrika, men den stora mängden av dem tillhörde här den fattigaste befolkningen, och de voro för övrigt söndrade i två läger, av vilka det under Konstantius förtryckta var det större. Det senare partiet hade genom sin biskop ty även det ägde nu rätt att hava en biskop hos Krysanteus och prokonsuln av Akaja klagat över att det måste plikta för våldsamheter, till vilka det var oskyldigt. Atanasianerna hade icke nedrivit några tempel; varför skulle de då drabbas av följderna utav gärningar, som icke de, utan deras motståndare homoiusianerna hade förövat? Man hade funnit deras klagomål rättsgilla och befriat dem från deltagande i tempelbyggandet. Hela bördan hade sålunda fallit på homoiusianerna, som dessutom glesnat genom talrika avfall. Den stränghet, varmed Krysanteus övervakade och påskyndade arbetet, gjorde bördan dubbelt tryckande. Under denna tid av lidanden och svårigheter för den homoiusianska menigheten hade Petros visat sig värdig den plats, till vilken församlingen upphöjt honom. Han hade utan att knota utrymt det förra biskopliga palatset, som var en byggnad tillhörig staden Aten, och inflyttat med Klemens i ett litet hus på Skambonide. Han deltog outtröttligt i arbetena, ordnade dagsverksskyldigheten mellan sin församlings medlemmar och var städse färdig att med sin egen person träda i stället för dem, som av sjukdom eller andra omständigheter hindrades fullgöra sitt åliggande. Man såg honom nu dagligen i hopen av arbetande män, kvinnor och barn släpa sten till Afrodites tempel. Hans underordnade prästerskap livades av hans föredöme och följde det.
Rätternes fortfarande , ansåg Ståndet de i Utlåtandet N:o 164, pag. 17 och 22, föreslagna redactiorisförändringar förfalla ; likasom ock andra punkten af Betänkandet, N:o 89, angående förändring af Lagmans-Rätternes organisation och tiden vör deras sammanträden, i anledning af beslutet om Lagmans-; Rätternes indragning, förföll J 3Io Tredje och fjerde punkterna af Betänkandet, Nio b9, som Ståndet den 21 Sep - g 2 Prot. Utdrag den 18 Jannarii i83o.' (ernber sisti idet år gillat, sjette punkten, sora blifvit lagd till Handlingarne , och sjunde punkten, i de moment, som Ståndet berörde dag dels bifallit, dels lågt till handlingarne , ansågos , i anledning af Utlåtandet N:o 154» icke fordra någun åtgärd; 4t:o Femte punkten af Betänkandet, N:o 89, om den förändring i Rättegångs-Ordningen , att skuldfordringsrnål och jordatvistesr må genom vad eller besvär fullföljas från Härads-Rätt till Hof-Ratt, bifölls j och 5to Utskottets Utlåtande, i anledning af framställningen om upphörande af Höglollige Ridderskapets och Adelns rättighet att i vissa mål hafva Hof-Rätt till första Domstol, gillades, S, D. Efter § nyo skedd föredragning af Bevillning*-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens Utlåtande, Nto 30, i anledning af gjorda anmärkningar vid Betänkandet , Nto 18, angående väckta motioner, i afseende på Kongl. Majtts Nådiga Förordning, emot oloflig införsel eller utförsel af varor, af den a3 Junii 1825, afslog Ståndet Betänkandet N
Att då Eders Kongl. Majit torde finna i Nåder godt , att, Dm 7 Augusti att,.; roed upplifva tide af 5. /§. uti ofväniiämde författning, afskaffa dfet ända tili öfverdrift nu rådande bruket af Guld oell Silfver på inilitaireoch civile uniformer, med undantag endast af sa kallade fältoch distinctions - tecken, äfven sein allt bruk af allt guld och silfver på. kläder för enskilta personers betjening, Eders Kongl. Majrt tillika, till hämmande afden hos Nationen mer och riter tilltagande boj erise for pragt och skadlig yppighet, samt täta och af modets nycker beroende omvexlingar i kläder, må täckas till bruk i-eh nyttjande sa val för dé högre, sorn medel-classerna af Rikets invånare af båda konen, fastställa en allmän Nationaldrägt, . både afpassad efter vårt climat och ledande till tarflighet och sparsamhet, saint att menigheten uti de iandsorter, der särskilda drägter ej af ålder äfo antagne i Uppinuntras, att äfven vid val af tjénliga kladebotiader föredraga sådana, sorn åstadkommas af egna tillverkningar och instämma med den tarflighet \ sorn fordom utmärkt Svenska Nationen. 5:0 Att Tullafgiften för Caffe kunde förhöjas från 4 till 6 sk. och förbud utfärdas emot försäljning af tillredt Caffe på källare .caffe hus och krogar Samt andra allmänna ställen, äfvensom vid marknader och auetioner i städer och å landet. 6:0 Att jemte ett fortfarande af förbud emot införsel och bruk af andra än de i 11. §. uppräknade vinsorter, minut Försäljningen af de tillåtna må inskränkas endast till ordentligen privili.jerade källare, samt tullen bestämmas i lamp - 306 Den 7 Augusti lämpligt förhållande till varans pris och myntets värde, och fot öfrigt ali införsel af vin på böuteiller alldeles förbjudas, såsom för den inhemska Glastillverkningen menlig.
A. ket, beträffande arrendena, beräknas efter de arrendebelopp, som vid förändringens vidtagande äro fastställda, och att för detta spannmåls-anslag, med tillägg af tionde-spanmålen, ersättningen årligen godtgöres kassan efter enahanda beräkning, som ligger till grund för liqviderandet af kronans behållna tionde-spannmål inom hvarje markegångssättnings-distrikt; hvaremot för den del af förenämnde inkomster, som icke är af markegångspris beroende, jemte forsellönen å den i hemmansräntor eller tiondefonden anslagna spanmål, ersättningen genast definitivt bestämmes till visst kontant belopp, att likaledes årligen utgå. 2:o Att för de hemmansräntor och boställen, som framdeles varda indragna, ersättningen kommer att på enahanda sätt fastställas, efter förhållandet under de vid indragningen nästförflutna 20 år, hvarvid, i fråga om boställena, det arrende, som vid blifvande auktion varder bestämdt, bör tagas till rättelse. 3:o Att å 9:de Hulvudtitelns afdelning för pensions-staterna uppföres under titel: ”Invalidhusfonden” ett kontant förslags-anslag af 25,200 Rdr, hvaremot de uti allmänna indragningsstatens anslag inbegripna, till denna fond indelda räntor, i kronovärde 2,419 Rdr 9 sk. 6 rst. och efter markegång 14,986 Rdr 14 sk. 6 rst., samt indeld spanmål 4 tunnor 12 kappar, beräknade efter 6 Rdr tunnan till 26 Rdr 12 sk., från utgiftsstaten uteslutas, och således afdragas jemväl från den i Riksstaten såsom indeld beräknade andel af Statsverkets inkomst utaf ordinarie räntan och tionde spanmålen, samt att, vid bestämmandet af Statsverkets behållna inkomster, i beräkning tages en mot verkliga beloppet ungefärligen svarande tillökning, nemligen: å ordinarie-räntan 16,200 Rdr, å tionde-spannmålen 4. tunnor 12 kappar, med värde af 26 Rdr 12 sk., samt å arrende-medlen 9,000 Rdr.
Såsom liufvudsakliga skäl för upprättandet af ett högre elementar-läroverk i nämnde stad kunde anföras: “att Elfsborgs län och Dalsland, näst Malmöhus det folkrikaste i landet, med en befolkning af icke mindre än 200,000, väl numera vore den enda betydande ort i riket, som saknade ett fullständigt läroverk; att den, genom sitt fördelaktiga läge icke obetydliga staden Wenersborg, är belägen i yttersta vestra hörnet af Skara stift, på ett afstånd af mera än 7 mil från det redan förut af 350 lärjungar öfverhopade Skara läroverk; att det till Carlstads stift hörande landskapet Dalsland, med en folkmängd af omkring 100,000, som i odling och framåtskridande alldeles icke stå efter något af Rikets öfriga landskap, räknar från yttersta gränsen mot Wermland till sin stiftstad, Carlstad, icke mindre än 8 mil, hvaremot Wenersborg alldeles gränsar intill detta landskaps sydligaste del." — Från midten af landskapet Dalsland hade man såväl till Carlstad som Skara ett afstånd af icke mindre än 12 å 15 mil, men till Wenersborg räknade man derifrån endast 4 å 5 mil, hvarförutan äfvenledes borde tagas i betraktande, att hela norra Bohuslän har närmare till Wenersborg, än Göteborg. Ehuru Wenersborg räknades till Skara stift, komme dock af nyssanförda skäl fördelarne af ett högre läroverk derstädes fullt ut lika så mycket Carlstads stift till godo, som Skaras, och dessutom äfven till väsendtlig del Göteborgs. Wenersborgs skola hade dessutom i många år varit ett mycket väl kändt läroverk, som årligen besökts i medeltal af omkring 150 lärjungar och från hvilket hvarje år flere ynglingar afgått till akademierna, hvarest de med heder tagit sin studentexamen, äfven ofta i de klassiska vetenskaperna.
fästa sig fiskarnes exkrementer, och vattnet håller sig rent. När man byter vatten eller rensar stenarne, böra fiskarne först aflägsnas, ej med händerna, utan med tillhjelp af ett nät. Man bör aldrig utfodra dem med bröd, utan med finhackadt oxkött, oblater, myrägg, flugor, salad o. s. v. Särskildt är salad en älsklingsrätt för guldfisken. Matning bör ega rum endast hvar fjerde eller femte dag, då fisken annars lätt blir sjuk af förstoppning och dör. Under månaderna från och med november till ingången af mars bör man alls icke utfodra, något som är af stor vigt och har sin grund i fiskens natur. I mars, april och maj utfodras sparsamt, då magen endast så småningom vänjer sig att mottaga födan. Den, som följer dessa regler, kan ha grundade förhoppningar att se sina guldfiskar friska och krya i 10 — 12 år. Detta är nämligen den normala lefnadsåldern för dessa behagliga små fiskar. Literatur. Paris just nu! Ögonblicksbilder från verldsutställningen i Paris 1889 af Gustaf Gullberg. Ad. Johnsons förlag, Sthlm. H r Gullbergs bok har en stor och väsendtlig förtjenst, som ensamt den bör vara egnad att gifva den spridning • — den är skrifven med frisk uppfattning och fart. Man ögnar lätt igenom dess 220 sidor, och när man kommer till slutet, förvånas man att så snabbt ha hunnit dit. Detta är en god sak för ett arbete, som väl särskildt vill göra sig gällande som reselektyr. De vinkar och upplysningar för pariserfarande landsmän, som förf. lemnar, synas ock i allmänhet vara praktiska och exakta, om ock ett och annat misstag insmugit sig. Men man kan heller icke billigtvis ställa samma fordringar på dessa hastigt nedskrifna skizzer — » ett verk af femtio timmars tidningsskrifveri », säger förf. sjelf — som på en fullständig och utarbetad resehandbok. Korrekturet hade bort omsorgsfullare tillses.
Sist bar man trott denna föreskrift innehålla sä många formaliteter och omgångar att den till verkställigheten knappt vore tänkbar. Utskotten medgifva viglen af dessa skäl och hafva redan förut i all sin vidd de samma skärskådat. Men i betraktande af de allmänt kända och öfverklagade olågenheter, som Bi salåns, Sjömäns och vårfvade Soldaters obegränsade permittering medföra; så hafva Uirkqtten, lika med Committerade, ej funnit någOD annan än den föreslagne utvägen, att göra denna permittering mest oskadlig, samt kunna icke eller nu finna någon bättre att föreslå. Kongl. Maj;t, till hvars Nådiga god finnande och Höga beslut, Utskotten lili-tyrkt, att saken i - underdånighet öfverlemnas, lärer icke un - 64 LagUtskottets Betänkandcit, derlåta, att i detta fall göra det Nådiga afseende å Riksens Ständers underdåniga önskan, som Statens interesse och öfriga hithörande omständigheter kunna medgifva. Med anledning af samma §. har äfven blifvit yrkadt, att de Städer, som innehafva Garnizoner böra befrias fran deras samt Enkors och Barns underhåll efter afskedet. Ehuru visserligen en förökad tyngd i fattigvården drabbar förenämnde ställen, kunna Utskotten likväl icke tillstyrka bifall till anmärkningen. Någorstädes skola dessa behöfvande upptagas och vårdas, hvilket tjenligast synes ske der, hvarest deras arbetsförmåga varit begagnad och hvarest allmänna stadgan med afseende å skattskrifning fäster deras hemvist. Födelsebygden får merendels vidkännas sin dryga del af der qvarlemnade hustrur och barn. Sjette Artikeln. Hvad gom blifvit anfördt om hela denna Artikels öfverflödighethar redan till största delen blifvit lörsvarat vid de allmänna anmärkningarnes upptagande. Den kan minst af alla uteslutas, såsom innefattande den juridiska behandlingen af de till fattigvården hörande ärender, samt om Rättegången i tiggerimål. Likväl finna Utskotten grundeliga anmärkningar blifvit gjorde vid 5 § , rörande de fattiges rätt att processa och klagomål anföra öfver fattigstyrelsernas beslut.
Härigenom skulle, efter motionärens förmenande, både spanmålslager och rior på en gång tillvägabringas; skörden betalas ungefärligen lika under bättre och sämre år, samt hela näringslifvet å landsbygden vinna större säkerhet och styrka» Utan låneunderstöd kunde Svenska jordbrukaren, serdeles under nuvarande penningeställning, icke sättas i stånd att för framtiden förskaffa sig ett skuldfritt spanmålslager» Den egentliga svårigheten bestode likväl uti beredandet af dylika, ändamålsenliga, lån, synnerligen då fråga vore om inrättandet af en enskild spanmålsbelåning, deremot nödvändigheten att vårda den belånade varan alltid komma att utgöra ett hufvudsakligt hinder. Såsom ett sätt, hvarigenom detta hinder skulle kunna undvikas, har motionären emedlertid framställt följande förslag: Uti de Socknar eller Hä rader, som vilja inrätta magaziner, utväljes, under Socknens eller Häradets gemensamma ansvarighet, en Direction, hvars Ledamöter äro, en för alla och alla för en, ansvarige för spanmålens vårdande och redovisande; hvarefter å sådant magazin upplagd, riad spanmål får omedelbart af Riksgälds-Contoret belånas till |:delar eller |:delar af ortens mafkegångspris, beräknadt 1 medeltal för 10 år. Dessa lån utgå i 3 procents obligationer, men för lånen erlägges 5 procents ränta, så att ränte-skillnaden betäcker förvaltningskostnader och möjliga förluster. Till Statens betryggande bör den magasinerade spanmålen, genom DirectionensTöranstaltande, under hela tiden vara försäkrad mot brandskada. Lika med motionären, anser Utskottet, att det skulle vara synnerligen önskvärdt och för så väl jordbruks-näringen som hela landet gagnande, om formonliga skördars öfverskott kunde till inträffande missväxteller mindre gynnsamma år, i oförsämradt skick, |förvaras. Följaktligen instämmer Utskottet äfvenledes i motionärens yttrade åsigt om den stora och allmänna vigten och angelägenheten af spanmålens omsorgsfullare behandling och vårdande» Men, vid granskningen af det förslag, motionären i sådant hänseende framställt, hafva flera väsendtliga betänkligheter emot dess verkställbarhet och ändamålsenlighet förekommit.
«Kan löjtnanten vara okunnig om, att Maria Smitts förlofvade är Leonnas halfbror?» «Namnet har väl ledt mig på den förmodan, att de vore slägtingar, men icke att ¯han¯ kunde vara en engels bror. — Det är jag, som beklagligtvis, genom en fördömd pratsjuka, gifvit anledning till denna frökens förlust.» Ottilia bad honom förklara sig närmare. «Hemkommen härifrån, mötte jag mamsellerna Smitt på gården. Den äldre frågade, hvarifrån jag kom, hvarföre jag rest bort så hals öfver hufvud. Med få ord omtalte jag major Ivanoffs olyckshändelse, och att han varit lycklig nog att här finna deltagande och vård. Jag var dum nog att tillägga: det jag om några dagar åter skulle fara och se efter honom. Då nu frökens bror, som visste henne vara här, erfor detta, så ville han väl åter visa ett prof af sin hatfullhet, sin ovilja mot mig.» Fru Palmans inträde afbröt ämnet, och talet föll på majoren; löjtnanten hoppades snart se honom återställd. «Tror ni det verkeligen?» frågade Ottilia lifligt. Derefter tillade hon något förlägen. «På två dagar har jag — knappt sett honom.» «Och likväl tror han sig märka ett huldt väsende, som ofta omsväfvar hans läger, ehuru hon genast försvinner, så snart han vill öfvertyga sig om synen är verklighet, eller ett foster af inbillningen.» Ottilia rodnade lätt för hans forskande skälmska blick. «Nå visserligen har jag någongång, när han slumrat, smygt mig in i rummet, för att obemärkt se efter att ingenting felades. Fru Palman har mycket att göra — äfven står der en byrå som innehåller saker» «Men hvarföre har fröken förbjudit Vasilij att tala om er för sin husbonde? «¯Allt¯ vet löjtnanten också!» «Och hvarföre vill icke fröken visa sig?» frågade han allt mera enträgen. «Hvarföre?» sade hon. «Emedan den person, för hvilken majoren ansåg mig under sin yrsel, sannolikt har, för att dömma af några hans yttranden, blifvit skild från honom, antingen genom döden, eller på något annat för honom ganska smärtsamt sätt.
Vill han det icke, så mäste han frångå sin motion, att de skola upprätta förslag till utnämnande af de civila organerne af executiva makten, hvari ligger en contradiction, hvilken jag tror Hr Ribbing, vid närmare eftersinnande, ej vill låta komma sig lill last. Jag ber honom derföre frångå sin motion. Frih. Cederström: Frih. Boye och den siste talaren hafva förklarat, att de ej hafva något emot remiss af denna motion. I anledn. deraf begär jag att ur 56 §:n Riksd.- Ordn. få uppläsa följande strof: ”Ej helfer må, roed undantag af grundlagsfrågor, nya ämnen af riksdagman väckas, ”sedan en månad från riksdagens början, enligt 27 §:n, t i 11— ”ändalupit, såvida icke sådana frågor af redan fattade be”slut, eller redan upptagna ärenden, eller under riksdagen ”inträffade händelser, omedelbarligen föranledas.” Nu frågas: kan deraf, att fråga uppstått om 200 i stället för 100 r:drs lön för länsmännen, omedelbarligen föranledas, att förslag till länsmanstjensters tillsättande skola upprättas Den 20 Maj f. ra. 63 af häradshöfding;!]’, i stallet för att sådane tjenstemän direct tillsattas af landshöfdingarne ? År det ena icke en omedelbar följd af det andra, så ar Hr Ribbings nu ifrågavar. motion rakt grundlagsvidrig och kan den icke remitteras. Skulle åter fråga uppstå om remiss deraf, hvilket jag dock ej kan förmoda, så får jag förklara, alt den utväg Hr Ribbing föreslagit, långt ifrån att utestänga accorder, möjligen kunde leda till köp af rum på förslagen. Ilr Gyllenhaal, Lars Herm.: Hvad sorn här redan blifvit yttradt af flera talare, torde vara tillräckligt att bereda afslag å denna motion, om den emot förmodan skulle blifva till handläggning af något Utsk. remitterad. Jag ber blott att få tillägga någrä få ord. Jag bär här i händerna K. M:s instruetion för landshöfdingnrna af. den 4 November 1734.