Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Mål, rörande Litteraturen och de sköna Konsterna, eller Vetenskaps-, Svenska, VitterhetsHistorieoch Antiqvitets-, Musica - liska och Malare-Akademierna, Kongl, och Allmänna Bibliotheken, Museum o. s. v. Ärender, angående yttrande rättens begagnande, som HofCancelleren nu tillhör, såsom inseende å ooktryckerierne och behandling af frågor om tidningars utgifning och indragning; om bes!'g å sådane böcker och skrifter, sorn ställas under åtal —; dock så, $&fskt Ulsk„ Betänkt, IO 14^ att blott uppsigten ä tryckta skrifters innehåll tillägges denna Förvaltnings chef, hvaremot frågor om anläggning af tryckerier eller om bokhandels idkande, såsom af na'- rings-egenskapj komma att tillhöra Förvaltnings-chefen för allmänna hushållningen. Mål, sem hafva afseende på allmänna sundhets-tillståndet inom Riket , elier Medicinal-verket, Lazaretter och Curhus, med dertill anslagne inkomster; Veterinairoch Vaccinations - inrättningar; Apotheker och Hälsobrunnar. Fattigvården och Milda Stiftelser , eller frågor om Hospitaler, Barnhus, Fattighus med flere 6ådane. Då U.tskottet, af förut anförde skäl*), icke ansett sig kunna tillstyrka inrättning af ett Ecclesiastik-Collegium i 2:dra instantienj så böra de så kallade Ecclesiastik-målen, äfvensom ärender, rörande allmänna upp - fostringen, Litteraturen och de sköna konsterna, från vederbörande Consistoriel akademiska styrelseverk eller Associationer , antingen få omedelbart anmälas i Stats-Expeditionen för Ecclesiastik - Förvaltningen , eller genom besvär dit få fullföljas, på sätt derom kan vara eller blifva stadgadt; men för handläggningen af de till läkare - och fattigvården hörande ärender bör finnas ett *) Sid, 97 detta betänkande.
SSftaft f>ar gillat <2Bårt $örjlag, att, Då §rälfe*ränta fal* jeö utom börD, gembuD Deraf ifall göraé Den, forn fattejorDen äger, inom trenne månaDer ifrån förf a uppbuDet, odj jorDägaren mara be* rättigaD, att famma ränta till gg löfa, inom Den tiD od) t Den orDning, forn börDeman iakttaga bör, Deref f>an mill fm börDörätt begagna. §. 47. ©emenfatnt nteb Kongl. 3ttaj:t Ijafme <2Bi befuttt, att IjmaD Kongl. görorDningen Den 13 puitti 1800 faDgar Derom, att Den, forn f)afmer forDran f>oö annan i goDö, penningar eller gmab Det är, men ej fräfmer Den fttftligen eller munDtligen, od) ej geller gtfmer Den an inför Slätta, eller l)oé Konungens Q3efallningéf>afmanDe, inom tio år, Derå feDan icfe äger någon talan, äfmen bör tillämpad å få* Dana forbringar, forn genom ©om eller Utjlag blifmit faftftällDa. §. 48. QBiDare fyafme *2Bi föreflagit od) Kongl. 3laj:t i 9fåber bifallit, att De i 2:Dra punften af 30 §. €oncurö*2agen Den 12 ättarö 1830 förefommanDe orDen: efter Utflag, förn munnit laga Craft, fola utgå odj i fället införas orDen: i laga orDning; få att Denna §. erhåller följänDe föränDraDe IpDelfe: ”Unter anjlagétiben må betalning Ipftat? för te fortringar, font, efter 3, 4 od) 5 §.§. i 17 kapitlet «£)anbelé*33alfen, met förmon^ rätt utgå böra, få ocf för gätbenär*?
Det vore en fördel, om det funnes flera katecheser, ty då blefve undervisningen i desamma icke så förstockande död eller så litet lifgifvande som nu är förhållande. Hvar och en som har lust att derom öfvertyga sig, han behöfver icke mer än närvara vid ett kateches-förhör eller gå in uti en folkskola, och om han då framställer Den 1 Juni. 31 en kaleches-fråga, så får lian icke något svar, och sker det någon gång så hör det lill den grad lill undantagen, alt det alldeles icke förtjenar all lagas i betraktande. Den som vislats i Stockholm och något så när lagit kännedom om liatlvardsundervisningen måste blifva i hög grad bedröfvad öfver de resultater, som visa sig. Dessa resultater framkallas så väl af föräldrarne, som af barnen. När hos de arbetande klasserna barnen innehafva den ålder, alt de kunna konfirmeras, hvilken ålder är myckel efterlängtad, så söka, föräldrarne, utan att taga i betraktande kroppens eller säkerligen själens utveckling, så fort som möjligt få dem beredda lil nattvarden, ty då anse föräldrarne sin skyldighet att taga vård om barnet hafva uphört, och barnen å sin sida anse sig, i utbyte emot denna kärlekslöshet, icke vara föräldrarne skyldige någen undfallenhet och visa dem i allmänhet icke annat än sturskhet. Orsaken till dessa missförhållanden består naturligtvis deruti, att religionsundervisninningen i skolan är högst usel, samt alt presterskapet egnar en så kort tid åt naltvardsungdomen. Hvad jag nu anfört utgör icke någon öfverdrift, utan det är rena sanningen; och jag skulle kunna framföra mångfaldiga exempel, som jag mycket väl minnes. En talare har sagt, att det skulle medföra stora olägenheter, om sakramentet emottogs af några personer efter den gamla kyrkohandboken och af andra efter den nya. Det är visserligen möjligt att någon olägenhet häraf skulle upkomma, men jag hemställer dock, om deL icke är en vida större olägenhet, att personer icke i kyrkorna af presterna emottaga nattvarden, ulan af andra, och sinsemellan utdela den åt hvarandra. Vi veta med visshet, att sådant verkligen existerar.
Jag äger väl ej förmåga, att tillfyllest upphöja Edere Exellences förtjenster: men med sanningens okonstlade språk får jag förklara Ridderskapets och Ådelns önskan, att Eders Excellences portrait måtte blifva en prydnad för Riddarhuset, samt intaga ett rum bland de män, som förut innehaft den plats Eders Excelience med så utmärkt förtjenst beklädt; likväl med det uttryckeliga vilkor, att det ej m* ske på Eders Excellences bekostnad; och torde jag få hemställa, att RiddarhusDirectionen måtte anmodas låta besörja portraitets målning af en fullkomligt skicklig artist, helst jag är öfvertygad , att Ridderskapet och. Adeln med det mest odelade bifall omfattar detta tillfälle, att få uttrycka sina känslor af vördnad och tacksamhet för Eders Exellence. Grefve De la Gardie, Jacob: Då den af Grefve Mörner begärde proposition svårligen lärer kunna af Eders Excelience sjelf framställas, torde Eders Excelience likväl täckas tillåta, att vi till ådagaläggande af vår skyldiga och upprigtiga tacksamhet för det utmärkt skickliga sätt, hvarpå Eders Excelience ledt våra öfverläggningar under detta Riksmöte, få anse berörde proposition såsom af oss alla enhälligtjjbifallen. Ropades starka Ja, Den ii JuliU 137 Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, under förnyande af sill lifhga tacksägelse för Ridderskapets och Adelns emot Hans Excellence ådagalagda ynnest och välvilja, det Hans Excellence skulle ställa sig Ridderskapets och Adelns befallning till ef-, terrättelse. Föredrogs å nyo Statsoch Banco-Utskottens den 26 sistledne Junii afgifne förslag till Reglemente för Riksens Ständers Fullmägtige i RiksgäldsContoiret, i afseende på utredningen af Götha Canal-Bolags, Malmö och Götheborgs DiscontVerk, jemte Utskottens den 6 dennes meddelte, och den 8 derpåföljde på bore det lagde Utlåtande öfver vid berörde förslag gjorde anmärkningar.
Frökens egna starka armar hade j u skurat golfvet på förmiddagen, just som K a - trina Topp kom och skulle bjuda, och där hon nu stod och log emot det grönskiftande spegelglaset, tänkte hon på, hur brådt hon haft att skjuta undan baljan, innan det tog i dörrlåset: — Toppens töser voro ju så fina på det, båda två, att de inte tålde ta i en skurbalja en gång, om den också var så blank, att man kunde äta rödgröt ur den. Fröken Tydén började vrida upp sitt hår på ' det moderna viset ', så att hon fick alltsammans öfver hjässan, ty modern, det ville hon vara, fast det inte fanns någon, som förstod sig på det här i Tyddinge, utom möjligen Toppens, och de begrepo det inte heller, så sällan som de kommo in till Lund. Det var nog sannt, att det gått ett år, sedan fröken Tydén själf gick i skola där, men det kunde då ingen märka. H o n talade lika fint nu, som den dag hon kom därifrån, och det hände henne allt emellanåt, att hon fick se Per Pers Hana stöta till Hans Jins Pernilla och höra dem hvislia: » Jess, hva ' Karna Truls Jin3 förvänner målet. » Det var för resten en tre fyra år sedan, hon kändes vid namnet Karna Truls - Jins. Den dagen hon åkte in till sta ' n med far, tog in hos handlande Jippsons vid Lilla Torg och presenterade sig i fru Björlins skola som Karna Trulsson, rann den tanken upp för henne, att hon inte var från Tyddinge för intet. Både frun och de leda sta ' bo töserna hade dragit på munnen, då hon sade sitt namn, och det satt hon och grundade på hela eftermiddagen med det resultatet, att hon kunde somna in på ett beslut om kvällen. När solen lyste in genom herrskapet Jippsons
Förordningen af den 8 Februari 1681, rörande Kvrkoherdarnes pastoralier, såsom för närvarande tid alldeles otjenlig och till och med oanvändbar, måtte helt och hållet upphäfvas samt i dess ställe efter nutidens anda och kraf ny Författning i detta ämne upprättas och utfärdas;, och har motionären, som ansett omöjligt att en Förordning i detta afseende kan upprättas, hvilken, i anseende till de olika localförhållanden samt de olika landtmanna-producter, sorn i olika Län framalstras, blefve lämplig för hela Riket, förmenat, det en Comité, bestående af Landshöfdingen i Länet, Contracts-Prosfen, med flere, som af vederbörande kunde anses nödige, samt deputerade från hvarje pastorat, borde i hvarje Län eller Stift nedsättas, hvilken egde alt uti de pastorat, der icke redan convention emellan Pastor och Församlingen blifvit träffad, antingen för bestämda år eller under pastors tjenstgöringstid , med fästadt afseende ä så väl kyrkoherde-boställets bättre eller sämre beskaffenhet, ortens mer eller mindre bördighet, pastoratets större eller mindre folkmängd, m. m.,. bestämma Kyrkoherdarnes årliga ordinarie lön af hvarje pastorat, jemte deras tillfälliga sportler , hvarifrån lik väl likstols-afgiften ovilkorligen borde uteslutas, och hvilken löne-convention kunde på en viss lid, t. ex, 5o år, fastställas;; Allm. Besv.- och Ekon.-Ulskollets Betänkande, W.-o l38. 3 4:o Petter Mårtensson från Jönköpings Län, hvilken, under förmenande att
Såsom några exempel uppå huru litet sådant är iakttaget och de missförhållanden, som dervid förekomma, må anmärkas, att Stockholms län sträcker sig nära intill Upsala; att Skaraborgs län sträcker sig i sydost 3/4 mil nära Jönköping och i vester till Wennersborgs närmaste grannskap, samt att en del af Göteborgs och Bohus län gränsar nära till Wenersborg, och hela norra delen af länet har vida närmare till nämnde stad än till Götheborg, under det att vissa delar af Elfsborgs län ligga närmare Götheborg än Weners borg o. s. v. Flyttning af Residensen skulle i de flesta fall medföra väsendtliga svårigheter och ej obetydliga kostnader, i anseende till de för LänsStyrelserne erforderliga embetsoch bostadsbyggnader, hvilka på de hittills bestämde orterne redan finnas upförde. Det återstår då ingen annan utväg att afhjelpa de anmärkta olä genheterna, än att bereda en lämplig jemkning uti länsindelningen. Frågor derom hafva ock redan för längre tid tillbaka varit väckte, utan att hafva ledt till något resultat. Det kan visserligen icke förbises, att förändring uti den gamla länsindelningen uti flera afseenden komme att medföra svårigheter; men dessa äro dock af öfvergående beskaffenhet, under det att de ofvan anmärkta äro ständiga. Det är med ani. häraf, som jag vördsamt föreslår, att R. St-.r måtte hos K. M. i underd:t anhålla, att åtgärder måtte vidtagas för upgörande af förslag till en, både för administrationen och med afseende å inneyånarnes kommunikationer med LänsStyrelserne, ändamålsenligare indelning af Rikets län. Anhålles vördsamt om remiss till vederbörligt Utsk. Remitterades till Allm. Besv. o. Ekon.Utsk. Frih. Lagerfelt, Israel Carl Adam, upläste följande motion: I den Nåd. Proposm om Statsverkets tillstånd och behof har K. M. åt EnkeFru Friherrinnan Mörner, född Liljenstolpe, Enka efter Landshöfd., Kommendören af K. Nordstj.Orden med Stora Korset och Ridd. af K. Svärdsorden, Frih. Hampus
Palmstjerna sålunda, att det helt enkelt oskulle innebära en fråga om hvem sorn skulle höras, och af Hr Akerman, sålunda som skulle han hafva sagt, att det vore arméens eget fel om den förlorade, dä han blott yttrat att det kunde så vara, under den förutsättning som Hr von Hartmansdorff sjelf gjort, nemi. att väld och icke rätt vore gällande, med mera dylikt; så anser jag det verkligen vara utan ändamål att ingå i någon vederläggning af sådana påståenden, ulan tror mig göra rättast, då jag uraktlåter allt vidare ordande i ämnet, och blott yrkar bifall till Frih. Palmstjernas förslag. Hr Printzensköld, Carl: Ehuru discussionen redan tillräckligt länge har fortgått, så att R. 0. Ad. måhända tröttnat vid Den 9 September e. m. 215 att höra lieie talare, vägar jag likväl vördsamt anhålla örn 1$. o. Adis benägna tillgift, om äfven jag i denna del af frågan vågar framställa några anmärknir. Innan jag likväl inlåter mig i bedömande af Frih. Palmstjernas förslag, hvilket lärer vara det, som med undanskjutande af StatsUtskis utlåt, kommer att utgöra föremål för K. o. Adis pröfning, anser jag mig böra upptaga, hvad som hans hufvudsakliga respondenter hafva andragit till försvar för detta förslag. Jag börjar således med hvad Gr. Sparre har yttrat. Grin har uppdragit en mörk målning öfver de räntegifvares ställning, hvilka blifvit indelta på militien. Han har här förespeglat de förskräckliga svårigheter, ja olyckor tillochmed, som de skulle vara underkastade i thy att de måste lefverera ett lass ved på ett ställe, en kappe säd på ett annat ställe o. s. v. .lag tror t. o. m. det Grin yttrade, att de skulle kunna nödgas att pä ett 3:dje ställe lefverera en gås. Grin synes likväl i detta fall icke vara serdeles bekant med hvad de ekonomiska lagarne innehålla. Hr von Hartmansdorff har redan i detta hänseende gifvit Grin några upplysningar, men jag tror mig böra göra desamma ännu fullständigare.
Dertil hörer ak eftersinna de sakraste och oswikeligaste medlen wid »verkställigheten; de för keglilarioncnZ framtida beständ nödwändiga beting; och särdeles de för Rikets Inbyggare derwid mink st betungande wilkor och upoffringar. Pä sadana grunder kan endast et »varaktigt och säkert Rrastssljyn». De manga wälgrundadö Förstager och särskiklda Planer, som til Hemliga Ichskotcct bliswit inlemnade; äfvensom et strän L-mco-Utskonet inkommet Betänkande u:br der et nästan fullständigt ljus uti detta wigriga änine. Det hade ock derföre warit önssellgt, at sä uplysande Handlingar kommit til Riksens Ständers kännedom; deras skulle den särskistda mening, jag Uti detta ämne fattar, såsom dermed »»lycket öswcrensstämmande, 58l kanske winna en styrka, som jag icke kan smickra mig ar med enstilld bewisning upna och förtjena. Ehuru vck L.,nca-Utstoktekö, pä deta WerkS tlkgängar och närwarande behållning, sotade uträkning ar utom min kännedom ar rätt pröfwa; sa tror jag mig böra anraga desta L mca Urstorcets upgifter, sä widt de kunna röra beräknings - grunderna. Ds aro upstastda ester en föregången grannlaga och noga ölrverläggnmg, af lika uplnsta, som för Lmgusns wälsärd nilista Herrar och Män ; och den HAr ämnte bilaggda Uträkning I-i'. ^ ut» wikar, ok i händelse Tre och en half million Rckodaler i Si! rvcr insätkeS uti Langusn til Lonä för Ls-stisskionen, skall den dera til ^-dels högre belopp utgrina Lnnea Sedelstock, ester fulländad indragning af Riksgälds» Sedlarna, pa de grunder, som nedanföre utstakas, ej becydeligen komma at ökas.
Maj:ts förnyade stadga och ordning, huru med tiggate och fattige, »om rätt allmosa 88 Betänkande om Fattigvården i Mikel. behöfva, sa ock med landstrykare och lättingar förhällas skall, den 21 October 1698, påbjuder inrättningen af ett ArbetsRaspoch Spinn-hus i Stockholm samt föreskrifver: att vanartige lättingar, hvilka utaf blott sjelfsvåld, utan tvingande kroppssvagoch bräcklighet föröfva tiggeri i husen eller på gatorne, skola i arbetshuset införas för att arbeta till sin föda och lida det straff de förtjent: att inga Pass och Rekommendationer borde meddelas till tiggeri utom den Stad och Socken, der tiggaren eljest är vistande, ehvad skäl och orsaker dertill kunde förebäras, och att de, sorn ändock understå sig att löpa uc den epa Staden eller Socken i den andra med tiggeri, särdeles till Stockholm, samt alle andre tiggare derstädes skola straxt i arbetshuset inmanas : att allmosor till de husfattige skola efter råd och ämne afläggas vid första Lysningen till Giftermål vid Tacksägelse i Församlingen för Barnsängsqvinnors förlossning eller andre sjukes tillfrisknande, och vid pålysning till Begrafningar: att alla collekter, som under Likpredikningarne med båfvaroe samlas , skola användas till de husfattiges underhåll: att en åttondedel - för hundra af qvarlåtenskapens värde i Sterbhus och en half för hvarje hundra af testamenterad egendoms värde skola gifvas till de fattige: samt att de små barn, som antingen äro faderoch moderlöse, eller hvilkas föräldrar och anhörige äro så fattige elier så vanartige, att de hvarken kunna eller vilja låta sig örn barnen vårda, skola, när de ej kunna intagas i Barnhuset, skötas i Fattigstugorne af de dervarande qvinspersoner, Belänkande om Fattigvården tj Riket. 89 jacb njuta sitt uppehälle af de till husfattiges underhåll anslagna medel. Kongl. Brefvet den 20 Mars 1733 förnyar det i 1698 års
Då var det, som han yttrade de oemotsägligt sanna orden: » Mina herrar, spädgris är ändå spädgris det! » Så satte man sig till bords. Den fru pastorskan — huru hade hon icke långt i förväg och på en hel mängd omvägar skaffat sig reda på, hvad prosten och patron Bergbom mest tyckte oml Ah, hvilken delikat laxöring! Och Chateau Yquéme — ah! &gt;Vet fru Åkerlind, man äter icke bättre på Rydbergs i Stockholm, » sade prosten, oförmärkt knäppande upp de två understa knapparna på västen. Men från Rydbergs i Stockholm är det icke långt till den lagstiftande församlingens hus på Riddarholmen, och ett tu tre var prosten uppe i sina gamla oförgätliga minnen från föregående riksdag, som han på grund af sina ämbetsbrö- ders förtroende bevistat som deras representant. Nu räknade man augusti månad år 1865 efter Kristi börd, hvad var då naturligare, än att man kom in på representationsförslaget. Och som man icke hann diskutera den segslitna frågan till slut, innan värdinnan gaf tecken till uppbrott från bordet, fortsatte man vid kaffet ute i trädgården. Här växlades nu skarpa hugg, mest mellan värden och prosten. » Ja, bror är ju liberal, det vet hvar och en, » sade prosten. » Bror skulle väl helst se, att demagogerna komme till väldet. Jag däremot, som i Stockholm på närmare håll lärt känna de bråkmakarna, kan icke alls gilla dessa ny — ny — » (Prosten afbröts genom en nysning). » Nykterdansare, » sufflerade Erik. De andra skrattade, några öppet, andra i mjugg. Prosten försmådde att beakta infallet, utan fortfor: Att tänka sig, att vi kyrkans män, som i så långa tider varit förgångsmän för den andliga odlingen, nu med ett enda penndrag skulle beröfvas hela vårt inflytande på rikets angelägenheter och likställas med bönder och torpare. Hör jag inte redan, att Joel Andersson i Bringåsen allmänt utpekas som min efter trädare — » » Som prost i Orrtuna? » frågade Erik med tillgjordt enfaldig min. » Dumhufvud! » » Jaså, som dumhufvud!
På grund af detta allt tro Utskotten sig böra hemställa, att Piikets Ständer, med afseende å Adjuncten Ramströms, genom inrättandet och vidmagthållandet af Stockholms Lyceum, ådagalagde förtjenster om ungdomens bildande, måtte bevilja honom en gratification af Tre Tusende Riksdaler Banco, att af Riksgälds-Contoret utbetalas, samt att Rikets Ständer derjemte uttala den förväntan, att en fullständig berättelse så väl om den i berörde Lyceum följda läroinethod, som huruvida och i hvad raon densamma må hafva vunnit framgång, måtte af Ramström till Kongl. Maj:t ingifvas, för att Rikets nästsammanträdande Ständer meddelas. Stockholm den 4 Mars 1845. Ank. till Eap.-Utsk. den 5 Mars, kl. 6 e. m. Utlåtande^ i anledning af väckt fråga om låne-anslag af Staten jör den så kallade Hållska skolan å Barnängen, Till Utskottens gemensamma handläggning har Höglofl. Ridderska - Statssamt Allm. Besv.- och Ekon,-Utskottens Utlåtande, N:o 70. 23 pet oell Adelil remitterat en af Herr Friherre Hermelinj August Söderling, i berörde ämne väckt motion, deruti anföres: alt det s. k. nya skol-svstemet under de sednare åren vunnit allt flera anhängare; att, jemte det, till utrönande af detsammas verkan, den så kallade nya Elementarskolan i Stockholm redan år 1830 inrättats, och att det blifvit af sednast församlade Skol-revision i så måtto förordadt, att Revisionen tillstyrkt dess införande å de ställen, der Lärare jemte Ephorus ansågo det nyttigt. Sorn emedlertid det nya lärosättet ännu icke hunnit blifva utom Stockholm mera allmänt kändt, vore det nödvändigt, att det funnits en skola, till hvilken aflägse boende familje-fäder och förmyndare kunde sända sina barn och myndlingar, och hvarest dessa kunde i afseende på så väl undervisning, som uppfostran i öfrigt erhålla behörig vård.
Första frågan blir då den: är svenska folket belåtet med sina nuvar. lagar, med det chaos af gällande författningar och lagförklaringar, hvilka blifvit en följd af en mera än 100:årig lag, och då denna fråga icke torde kunna tillfredsställande besvaras inom detta hus, ehuru upplysningen na - Den 2 Februari f. m. 209 tnrligtvis är ganska stor och der den allmänt anses vara sådan, så skulle det i min tanka väcka förundran, att en majoritet på delta rum icke skulle anse behofvet vara för handen att omarbeta våra lagar. Man har sagt, att det är efter stormiga tider, sorn man kommer till lugn och besinning och att man då först kan åstadkomma tillfredsställande resultater. Vi hafva, mine Hrr! likväl haft en lid, då vi arbetade på bekostnad af allt hvad man hade kärt och det finnes mänga, som påminna sig den. Det är från 1810 års riksdag vår under arbete varande lag leder sitt ursprung, och om arbetet gått långsamt, torde man med skäl kunna härleda sådant från våra former, äfvensom II. St. kunna tillskrifva sig sjelfve, att arbetet ännu icke hunnit fullbordas. För min del kan jag icke föreställa mig, att SlalsUtsk:s betänk, skall kunna afslås och jag grundar denna min förhoppning derpå, att jag anser icke något ändamål vara högre än lillvägabringandet af en på tidens fordringar grundad omarbetning af vår lag. Jag tror icke, som en talare här yttrat, att det ligger uti mängdens förmåga att uti förevarfall jemföra kostnaden med arbetet, och det skulle vara väl om samma talare ägde förmåga, icke blott all klandra, utan äfven att tillvägabringa något bättre. Jag tror icke eller att det är möjligt, såsom denne talare ifrågasatt, att spara på den föreslagna kostnaden. Det torde icke någon bättre än K. M. och dess Regering kunna bedöma villkoren för arbetet, och jag tror att ett förtroende i detta hänseende bör öfverlåtas ät Regeringen, nemi.: alt med sä mycken sparsamhet som möjligt påskynda arbetets fortgång. Det är onödigt att framdraga personer under dylika öfverläggningar som den förevar., och jag får bekänna att jag för min del skattar snillet, kunskaperne och arbetsförmågan högre, än att jag vill mäta dem efter det vanliga handarbetet.