Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Circulairet den 12 November I812* är vordet åndradt, utan att denna Lagförändring eller, Lagförklaring blifvit af Riksens Stander pröfvad elier godkänd, på sått 87 och 88 §• §• Regeringsformen föresk ifva , föreslå^; att till förekommande fir framtiden af de menliga och vådliga händelser* att Allmänna Lagen varder förändrad utan Riksens Sländers medgifvande under flere på följande Riksdagar, samt utan att deras Justitise Ombudsman , eller Allmänheten som skall iakttaga denna förändring , vet att den eger rum, Riksens Ständer ville hos Kongl. Maj.'t i underdånighet anhålla, att ingen Lagförklaring må utfärdas, utan att Allmänheten derom medelst offentelig Kungörelse underrättas; samt att inga Lagförklaringar måtte beslutas, utan att Riksens Ständers Justitise Ombudsmans utlåtande deröfver varder infordrat, till stöd för hvilken Motion Herr Von Hartmansdorff vidare anfört, att lika som Justitia? Car.Cslleren genom sin plats i StatsRådet* då Justitise ärender der föredragas, år i tillfälle att yttra sig öfver förekommande Lagförklaringar, så synes åfven Justitise Ombudsmannen böra ega tillfälle dertill, så mycket mera, som honom i 18 5 af dess Instruction är ålagdt, för Riksens Ständer tillkännagifva, om han finner någon Lagförklaring vara olämplig, eller under namn af förklaring ny Lagstiftad, samt att, om ga Lagutskottet! Bttånkanien. han får se orsakerne till Lagförklaring från dess ursprung, så varder han desto bättre i stånd, att deröfver fälla ett rigtigt omdöme i sina framställningar till Riksens Ständer, och följaktligen , att gifva en de» sto grundligare ledning åt deras beslut. Vid öfvervägande af hvad denna Motion innehåller, anser Utskottet sig först böra erindra, att då 87 och 88 § §• i Regeringsformen bestämt, af hvilka Ämbetsmän Konungen bör vid ny Lags stiftande eller förklaringars utfärdande öfver den redan gällande, taga råd, synes det icke vara Riksens Höglofl.
Uppläst hos Ridd. och Adeln d. r; Junio Prest-Ständer deni; Borgare-Ständetd. i; » - , BoNde-Ständet d. t; Riksens Ständers Stats-Utskstts Betänkande, angående -e af Lsnglr Maj t ästad - Den rz Junst 625 Wade, Stats-Anflag undet Riks-Sta Lens Åttonde Alfwud-Titul. ^Eti Andra Puncten af Kongl. Majus Nådiga Proposition till Riksens Ständers Stats-eltskott om Stats-Werkets tillstånd och behof, har Kongl. Mast i Nader vttcat "Sig sinna uti Steus-Ulgifternes fördelning under wissa Hufwud-Tittlar en saker grund för förwaltningen och det tjenligaste medel, at medelst noggrant iakttagande af de såmedelst bestämde grantsor, stärka förtroendet till densamma; Men ta till Utgifter, som bero af föränderlige warupris, och derföre sa wäl som för andra orsaker, icke kunnat utsättas till bestämdt belopp, de i Staten förstagswis uppförde Summor bliswa otillräckeliga och bristerne ej kunna af besvaringarne pa andra till Hufwud-Titeln hörande utgifter godtgöras, sa blottställdes Förwaltningen att antingen brista i ersättningen eller öfwerskrida föreskriften. Det förra wore obilligt och ledande till ovrdningar; det sednare förknippadt med answar och stridande mot det angelägna ändamål som åsyftades. En del pa Förstag i Riks-Staten upptagne utgifter funnes wara af sadan beskaffenhet, änssönt de för Färstags-Summan ingått i hwad för Hufwud-Tiruln i et för alt blifwit faststäldt:
Med afseende å verkställigheten af Bankens vid innevarande riksdag beslutade förändrade organisation, kunna intill nästa riksdag Fullmäktige, jemväl Banko-Utskottets Memorial, N:o 89. 9 Jemför 2 mom. oförändrad. Jemför 58 § oförändrad. Jemför 59 §. »Understyrelsen läte biträdde af Advokal-fiskalen eller Banko-fiskalen i verkets alla undersökning». Jemför 60 § oförändrad. Bih. till B. St. Prot. 1853 & 185i. 6 jemväl utan hinder af de allmänna föreskrifterna om vissa lefnadsoch tjenste-år, på pensions-stat, med åtnjutande af hela lönen såsom pension, förflytta den eller dem af verkets nuvarande tjenstemän, som befinnas sakna förmåga att nya eller tillökade göromål inom verket öfvertaga och bestrida. Skulle åter någon af vaktbetjeningen före uppnådda, bärofvan föreskrifna lefnadsoch tjensteår finnas al sjuklighet urståndsatt eller eljest oförmögen att längre gagna verket, ega Fullmäktige, att, efter noggrann pröfning af omständigheterna i hvarje särskildt fall, honom på pensions-stat förflytta, med bibehållande under sin öfriga lifstid af en årlig pension motsvarande högst tvåtredjedelar af lönen, och i öfrigt lämpad efter den afgåendes tjenstetid inom verket, och under tjenstgöringen derstädes ådagalagda förhållande, samt större eller mindre förmåga att kunna till sin bergning sjelf bidraga. 6:o. Vid beräkning af tjensteår afses den såsom ordinarie och extra-ordinarie i ej mindre Bankens, än annan statens tjenst använda tid. 7:o. Cnderstyrelsen läte, före utbetalningen af hvarje qvartals löne-belopp, genom någre bland dess ledamöter, biträdde af Advokat-fiskalen, i verkets alla under samma styrelse lydande afdelningar och kontor noga efterse, huru sysslorna under loppet af nästförflutne 3:ne månader blifvit bestridda, och anmäle hos Fullmäktige resultatet af denna undersökning. 8:o.
Äfven i AVetterstedts betänkande af den 16 januari 1S14 föreslås att norrmännerj skulle få * &gt;konstitutionell frihet och egen beskattningsrätt ». Se Sch. B. IX. 57.Anker fick ett afgiordt nej, och depatationen, som, trots ett deremot riktadt förbud, lyckats komma in i London, blef helt skymfligt arresterad och förvisad från landet. Engelska ministéren stod fast vid sina förbindelser, Orlows små intriger kunde icke rubba czarens vänskap för Sverige, och de andra båda makterna voro lika bestämda. Allt det tal, som norrmännen både då och sedermera fört om faran för Sverige af en ändring i åsigter hos de allierade är idel löst prat, utan sannt innehåll, likasom deras påstående om kronprinsens och Sveriges rädsla för det svåra motstånd, som Norge skulle göra. Detta veta de också ganska väl, fastän det ligger i deras * intresse att skjuta dessa påståenden framför sig till stöd för sina anspråk på en likställighet i rättigheter för hvilken de icke vilja åtaga sig motsvarande skyldigheter. Nej, grunden till kronprinsens medgörlighet var af helt annan art. Carl Johan, som i följd af sin endast åt militärlifvet eg-nade uppfostran, saknade nödiga statsmannainsigter, såg icke någon fara i upprättandet af ett statsförbund, i stället för en helstat, då detsamma i allt fall hade ett enda öfverhufvud, som, efter den erfarenhet napoleonska tiden gifvit honom, kunde, när han så funne för godt, omgöra sakerna. Derjemte hade han, sedan unga år, en viss sympati för frihet och nationalitetens ratt; han kände sig bunden af de löften och proklamationer, som straxt efter Kielfreden afgifvits angående Norges konstitutionella frihet, och framför allt lät han uppskrämma sig af få-kunniga vänners intalanden om faran af ett omslag vid Wieu-kongressen till förmån för konungen af Danmark (således icke till förmån för Norge), och emot honom, uppkomlingen, samt af en hvälfning i Sverige, der Prins Christian en tid hoppades blifva tronföljare, med Norge till hemgift.
Utdrag af 1S62 års räkning öfver det, genom Kongl, brefven och Sj öfarts-fon flen beviljade anslag till godtgörande af Sven - Debet, Balans från år 1861. Behållning i kontanta medel Uppdebiteras Inkomster. Af Kongl. Konvoy-kommissariatet anordnade medel Summa R:dr Riksmynt 3,510 3,523 15 Stockholm af Kongl. Kommerse-koIIegi den // September '18-413 och flen 6 i tig asti IV.5V, af Handelsske och ST or ske Konsulers utgifter för Svenske undersåter Kredit. A fskrifning af de till Svenske och Norske Konsuler gjorda utbetalningar, för hvilka ersättning icke erhållits, Balans till år 186 3. Behållning i kontanta medel Riksmynt Summa R:dr 3,323 61 3,523 15 Kammar-kontor den 13 Oktober 1864. E. O. Leyonmarck. — 11 Kongl. Vetenskaps akademiens underdåniga utlåtande öfver en af Rikets Ständers Revisorer år 1864 gjord framställning. Stormäktigste, Allernädigste Konung! Genom nådig remiss den 1 sistlidne Oktober har Eders Kongl. Maj t anbefallt
2:o ^.ll kiders lvoiigl. ^lgj:t, nli lVäiligt I-rek gk deii 21 drili 1836, lgektg körklgrg, gil, gom k.derg lvori»!. I>1gj:l, under den 14 Oeeemlle,' 1833, redgn 41 reda» lie-dutat att, t 8tället sol' den ä 8tat Iiesmtlige H^jl6örd8lllailnoll i 4:de I^ögderiet al Xerike8 I^ä», etleiIdelie oell (särtsöga l3erg8l3g6r8 Härader, e» Xrouosogde oell eil I3ärad88krisvare 8ku11e a»8tälla8, me» dä jemväl ilrägakom»a Itegleriilge» al' t^ogderierne i l6ä»et leke än»» Iruuilit tilt verli8tälligIlet 1les«>rdra8, tille Itctei'8 Xo»gI.
— Här har blifvit sagdt af en person, att någon ledamot af Ståndet skulle hafva för afsigt att förlänga riksdagen. Ett sådant omdöme är nog inqvisitorisk!, och kan passa uti den inqvisitoriska pressen, men ej på Riddarhuset. — Jag anhåller annu en gång, att Hr von Hartmansdorff ville afstå från votertn, på det att icke dylika yttranden genom hans fortsatta yrkande deraf måtte kunna lå någon näring. Frill. Boye: Då jag lill den värde ledamot, som begärt votering, vänligt framställer den begäran, att iian ville afstå derifrån; så ber jag honom såsom skäl dertill få anföra, att han just genom sin envishet att yrka denna votering troligen får det missödet att se sin mening förfalla; åtminstone förklarar jag för min del, att jag voterar med oppositionen, icke derföre att jag tror, att Hr von Hartmansdorff har orätt i saken, men derföre att jag anser frågan högst obetydlig och honom hafva orätt uti att begära votering. Hr Frih. o. Landtm, hemställde till Hr von Hartmansdorff, som begärt votering, hvilken contra-propos. han yrkade; att domina af Hr von llarlmansdorffs första yttrande, förmodade Hr Landtm, lians mening vara, att intet tillägg skulle äga rum vid skrifvelsen om äskande af den 4;de månaden, och att R. o. Ad. således skulle instämma med PresléStåndet. Hr von Hartmansdorff: Då det nu är min rätt att uppgifva coplra-propos., så yrkar jag att den måtte blifva ingen annan än den jag förut begärt, nemi. vidblifvande af R. o. Ad:s beslut. H. Ex. Hr Gr. Posse, Arvid: Äfven jag anser, alt det formenligaste hade varit, att R. St. vid detta tillfälle hos K. M. endast hade begärt den förlängning af riksdagen, som de äga rätt att äska; ty frågan om ytterligare förlängning beror på ny anmälan.
N:o 196. vuftTiieSn* 155 Penningar. * Riksmynt. Indelta Räntor enligt markegång på förslag. S p a ii iii å I Indelt, på förslag. Mått. Värde å 2 R:dr kubikfoten. Oindelt. Mått. Värde förslagsvis ä 2 R:dr kub.-fot. Summa. Riksmynt. Kubikfot, k R:dr ö. Kubikfot, k. Skrifvelse /V.-o 196. ladelia räntor enligt markegång (anslagna ät l:e Landtmätaren) komma att i utbyte inot kontant anslag, indragas til! kronan, i den män löneregleringen blif\it verkställd. O' O • C C1 Förslagsvärdel ä dessa räntor, utgörande enligt 1855 ars Riks-stal 14,509; 48. ökas med 2,877: 61. oell ulföres nu verkliga värdet, jemlikt Kongl. Proposil. lill (11,591 Ibdr 19 sk. b:kn) 17,387: 9. För Socken-kartors upprättande; Reservat i o n s-ansin g Öfverst Al hållare-Einbelet: Lands-slalerna i Länen: Penningar: Sedan, med tillämpning af hvarje läns särskilda, utaf Kammar-Kollegium fastställda markegång under åren 1845—1854, största delen a! lie ål. Landt-slaten anslagna Indelta Räntor oell Indelt Spatimål numera blifvit, i utbyte mot kontanta löner, indragen till kronan, sä utgör, jemlikt det utål Siats-kontoret pä Nåd. befallning upprättade förslag till nya lönings-staler, samt enligt den s. k. Stats-liggaren, nuvarande kontanta anslaget för Lands-stalerna, med tillägg af Lnndshöldingnrnes penninge löner, en summa af 617,687: 24. Tillkommer ny anvisning till förbättring af Lands-staternes lönevilkor 344,488: 00. 962,176: 14.
När tu wilt köpa tagh lort i tin handh Och åkalla så tin hielpess man, Så skall iagh lagha thz skall så synas Som thz woro penningar fijna. Men när thz kommer i hanss taska Skall thz åter wara träck och aska. Glorela. Å kiära Karick lär migh thetta, Jagh giffwer tigh både hatt och hetta. Karick. Giör thz iagh nu bedher tigh om Ästu min tiänarinna from. Huadh tu aff mig äska will Skalt tu bekomma, iagh sägher tigh till. Glorela. Huru skall iagh på watnet gåå At iagh ey borte wara må. Karick. Med thenna smörielse tigh omsmör, Sädan tu ey fruckta töör. Henne bruka så länge tu leffwer, Then iagh tigh för inthet giffwer. Och uppå ryggen tu skriff titt namp Så skall tu komma oskadd fram. Glorela. Smör tu migh, iagh kan ey skriffwa. Så måste tu stilla bliffwa. Glorela. Å skende tigh Gudh så tu mig hijar! Vthaff nesslor min arss fast klijar. Karick. Thet will iagh snart bota tigh, Hålt vp särken hasteligh. Glorela. Hoi! jw länger, jw wärre tu medh migh faar. Låt migh gå och pröffwa then konst, Som thu migh nu lärdhe om sonst. Karick. Eya, nu går som iagh will At käringen gör sitt bästa till. Så plägar iagh många förföra Och i helwetes eldh in köra. Tu käringh skalt och få tin deel Om min konst migh slår ey feel. Actus II. SOSTRATA. THORELA. Sostrata. Hör Thorela tagh hijt min kappa. Jag will nedh till stranden trappa Och see huadh thz i watnet flyter, Hoo weet om iagh nogot gott hitter.
Len >6 dennes anginge!, hade Borgare Ständet bestutit, det kanco Utstottet stulle ekbälla föreskrift, at af Lanllens medel godtgöra de Lil Riks - Den 19 Maj. 19Z RiksDisconten förfallne län: hwad ffuteligen angar privar läns uptagande af Statswerket, hade Borgarc-Ständet iLmitterLt denna fräga til Stats-Utskottet. Dexutatiouen aftradde, pä öfligt sätt beledsagad. Uplästes följande Utdrag af krotocoiiet i ÄZälloff. BorgareStändets plenum den 17 Maj 1809. S. D. Sedan, i anledning af Hans Kongl. Höghets Hertigens och Riksföreständarens igär afton til Talemannen ankomne och i dag uti ätandets nienum upläste Nädiga Skrifwelse, angäende skyndsamt afslutande af Ständernas under öfwerläggning förehafwande högst wigtiga ärender, och anskaffandet af de til Rikets fredande och försmak nödige medel, Borgare-Ständet för sin del fattat det beslut, at öLnco
I hufvudsakligt syfte af hvad sålunda blifvit yrkadt, har Utskottet ock ansett sig böra föreslå väsendtliga förändringar i detta kapitel. Den i ämnet, nu gällande lag, Kongl. Förordningen den 4 Maj 1855, hvarifrån någon annan hufvudsaklig afvikelse icke i förevarande förslag skett, än att straffarbete allena och icke tillika böter stadgats såsom straffpåföljd för stöld, var den första af de större reformer inom vår brottmålslagstiftning, hvarigenom den nyare kriminalrättens principer i någon vidsträcktare mån hos oss adopterades, — och den hos mången då rådande föreställning om den alltför öfvervägande mildheten i frihetsstraffen måste föranleda lagstiftaren till en skärpning i ansvarsbestämmelserna, som eljest måhända icke ifrågakommit, likasom jemväl farhågorna för latitudsystemet synas hafva föranledt till ett detaljerande i föreskrifter, som gjort uppställningen af lagen något invecklad. Åsigterna hafva sedan dess förändrat sig, — och det är derföre som Utskottet ansett sig kunna föreslå dels mindre stränga ansvarsbestämmelser i vissa af de i detta kapitel upptagna fall, dels ock en något förenklad uppställning i fråga om åtskilliga qvalificerade stölder. Den af ålder med vår lagstiftning införlifvade princip att skilja emellan stöld och snatteri har så mycket mindre kunnat komma i fråga att uppliäfvas, som, om än en sådan skilnad må synas mindre rationel och gränslinien alltid måste blifva i viss mån godtycklig, det allmänna omdömet likväl stämplar den för stöld straffade med en vanära, som det är af vigt att afvärja från den i mindre mån felande, den der eljest skulle blifva så godt som utstött från samhället och föras allt längre in på hrottets väg. Denna omständighet har ock föranledt Utskottet att föreslå höjandet af quantum furti från 5 R:dr, hvilket belopp ända sedan år 1734, oaktadt penningevärdets fall, varit i vår lagstiftning qvarstående såsom gränsskilnad, till 15 R:dr, hvilket belopp närmare motsvarar värdet af de tio daler, som år 1734 i detta afseende bestämdes.
Under målets behandling inom Utskottet bar jag varit, och är fortfarande, äf den mening, att 114 § Regeringsformen, som talar om Rikets Ständers privilegier, icke är tillämplig i detta fall, der fråga endast är om en Stapelstädernes föi mon, eller rättighet, om man så vill kalla den mångenstädes hardt tryckande tolags-afgiften. Man vet ock, att tolagen till stor del tillkommit efter utfärdandet af nyssnämnde Regeringsform, som i 60 § förbjuder monopoliers fastställande, till förmon för vissa corporationer, äfvensom att Kongl. Maj:t eger rätt att höja och sänka tolags-afgifterne, utan Rikets Ständers hörande, ja till och med att medgifva anläggning af nya och upphörande af äldre stapelstäder. Min oförgripliga tanke är således, att ofvan citerade 114 § ej kan i detta mål med något skäl åberopas, och, ehuru ombud för 3:ne städer, anser jag mig dock förpligtad att icke handla och rösta annorlunda, än såsom en representant af Svenska Folket. Då nu Kongl. Maj:ts Proposition i ämnet grundar sig på föregående Ständers egen begäran, finnér jag det minst sagdt besynnerligt, att densamma nu röner ett sådant motstånd. Det har ej kunnat nekas, att genom antagandet af det för Rikets Ständer nu framlagda förslag, de trafikerandes fördel skulle i hög grad befrämjas, minskning beredas i städernas förvaltnings-kostnader, med ett ord, att både stapelstäderne och det allmänna skulle vinna deruppå. Men man fruktar, att, om staten öfvertoge tolags-uppbörden och anvisade städerna vederlag, representationen i en framtid kunde vägra utgifvande af ersättnings-beloppet, eller, i afseende derå, vidtaga förfoganden, som stridde mot stapelstädernas nu egande förmoner. Sådant befarar icke jag, så länge samhällsordningens bestånd utgör och måste utgöra högsta syftemålet för hvarje medborgares, och synnerligen representantens, sträfvanden samt dessas handlingssätt bestämmas af rättskänslan och förnuftet. Att misströsta derom vore detsama som att gifva allt förloradt.
Björnstjerna här i största korthet anfört, men hvilka skulle kunna ännu vidare utvecklas, att det af honom föreslagna tillägg till det nu föredragna mom:t är lämpligt, men jag tror likväl, Den 11 April e. m. 161 likväl, att det skulle kunna finnas andra medel, sorn kunde leda till samma ändamål, och skulle vara enklare, hvad redaktionen beträffar. Så skulle jag t. ex. vilja föreslå, att slutet af detta mom. erhöll denna lydelse, »dels ock i öfrigt It. o. Ad:n rörande angelägenheter.» Om ordalydelsen af mom:t blefve så förändrad, synes det mig som om lt. o. Ad:n derigenom finge tillfälle att lill öfverläggning och beslut företaga ärenden, hvilka röra R. o. Ad:n, ehuru icke gemensamt. Jag vill härpå anföra några exempel. Om en enskild person skulle göra sig den otacksamma, ehuru särdeles lofvärda mödan att skrifva en historia öfver R. o. Ad:n och derför sökte understöd, så vore det ju en angelägenhet, som icke rörde R. o. Ad:n ensamt, utan äfven en enskild person, eller om R. o. Ad;n skulle vilja eller kunna så utsträcka siri välgörenhet med afseende å fromma stiftelser, att R. o. Ad:n ville stifta stipendier och pensioner äfven för oadliga ätter, så vore äfven det en fråga, som rörde dels R. o. Ad:n, dels andra samhällsklasser, eller om R, o.'Ad:n ville anslå medel till vetenskapliga expeditioner eller andra dylika ändamål; jag har nu anfört endast några få exempel, som för det närvarande fallit mig i minnet, af de 100 eller tusen sådana, som kunna upptänkas. Jag hemställer, huru dylika frågor skulle kunna algöras, om man bibehöile den stränga och trånga ordalydelse af mom:t, som Utskit föreslagit. Jag Ilar velat förutskicka dessa anmärkningar, innan jag framställer något bestämdt yrkande, ty jag kan möjligen under diskussionens lopp förena mig i Gr.
Utaf dessa 800 rotar blefvo likväl sedermera, jemlikt Kongl. Brefvet den 11 Juni 1830, 200 disponerade lill bildande af ytterligare en sqvadron kavalleri på 100 man, sedan rotehållarne för 100 nummer förklarat sig beredvillige att, i stället för karl, hålla fullt tjenstbar häst, samt för densamma bekosta utfodring under möten och mönstringar, så att fältjägarnes liela styrka inskränkte sig till 600 man. Ehuru omfattande än dessa åtgärder voro, funno sig likväl de roteringsskyldige dermed icke tillfredsställde; och å deras ofta upprepade klagan har fästats det nådiga afseende, att Kongl. Majit, i och för rustningens och ro - 23 teringens understödjande, vid olika tillfällen täckts anslå högst betydliga penningebelopp, dels af besparade beklädnadsmedel och dels af statsmedel, sorn Ständerne på derom gjorde framställningar för ändamålet anvisat. Slutligen bar Eder Kongl. Maj:t med Rikets Ständer beslutat, att, med åläggande för Jemtlands soldater af samma skyldigheter som Kronans indelta manskap i det öfriga Riket, vare sig i krig eller, i hänseende lill arbels-kommenderingar, under fredstid, provinsen skulle ånyo lill rotering indelas; och blef under den 22 Maj 184G nådig Instruktion utfärdad för de kommitterade, som hade att roteringen verkställa. Innehållande samma nådiga Instruktion bland annat: att frän rotering endast skulle undantagas Militieboställen, som af militäre tjenstemän skola inneliafvas, Komministrars eller Kapellaners, Klockares och ringare Kyrkobetjentes boställen, Kyrkors små hemman, torp och lägenheter, hvilka äro Kapellaner och Klockare, såsom boställen, upplåtne; Gästgifvaregårdar som allt sedan 1734 roteringsfrihel åtnjutit; — sådane små lägenheter, hvilka hvar för sig icke kunde efter skattläggningsgrunder med -rVdels mantal jemföras, samt icke redan roterade posthemman, i den mån postforsling utgjordes; hvarefter, jemlikt Kongl.
So § stadgar, att det fordras bägge Statsmagternes gemensamma bifall, för att åstadkomma ändring i Indelnings-vei ket, så följer deraf klart, att, om Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition afslås, förblifva Jemtlands Rustoch Rotehållare utan biträde. Jemtländska folkets bergning beror på denna frågas afgörande, hvarföre mig synes, att några tusende Rdr om året under en kort lid är af ringa betydenhet, då en .provincc derigenom kan räddas från undergång. Öfverdrifven sparsamhet vore i delta fäll en verklig misshushållning.” Af Eric Nilsson från Jemtland: ;'Om och huruvida det tillhör HögJoflige Utskotten att afgifva Utlåtande i anseende till hvilka grunder för nya rotel ingen i Jemtland böra inom provincen följas, antingen skatfetalet eller hemmansvärde, öfverlemnar jag till Rikets Höglofläge Ständer att afgöra. Emedlertid har jag ansett mig skyldig yttra mia öfvertygelse; i den saken. I afseende på verkställigheten anser Kongl. Maj:t, på sätt liongi. Statssami Occonwnie-Ulsk&Uens Betänkande N:o 29. Collegierne föreslagit, den enklaste, minst kostsamma, och lill ändamålet snarast ledande utvägen vara, att hemmanens taxeringsvärde dervid tages till rättelse.
Då härefter Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölle Utslcs förevar:de Betänk., ropades Nej, och uppå derefter framställd propos. blef detsamma af B. o. Ad. afslaget. Föredrogs, men bordlädes ånyo, uppå begäran af Hr von Kock, Nils Samuel, Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr., m. fl. ledamöter, Allm. Besv. o. Ekon.Utskrs d. 28 sisth Januari på bordet lagda Betänk. af väckt motion om uphörande af mätarepenningar för stenkol, stenkols-stybb och coakes, som till Riket införas. Föredrogos och biföllos BankoUtsk:s nedaunämnde d. 1 dennes på bordet lagda Utlåt:n och Mern.: JYS 9, öfver en af Guldoch Silfver-arbetaren P. G. Fernlund gjord ansökning om ersättning för å Banko-auktion inköpte panter, hvilka sedermera befunnits vara af oädel metall-komposition; M K öfver ett af Handlanden M. E. Bahr gjordt accordsanbud: och M 11, i anledn. af f. d. Notarien B. J. Bergers ansökning om understöd och pensionstillökning. Föredrogs Calmar läns Hushållnings-sällskaps d. 4 dennes på bordet lagda underd. skrifvelse till K. M. af d. 12 Febr. 1853, i fråga om åtgärders vidtagande till besparing af stängselskyldigheten jemte Utdr. af Prot., hållet vid Landtbruksmötet i samma län d. 6 Juli 1852. Då Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölle, att dessa handlingar, på sätt Frih. Raab, Adam Christian, vid deras inlemnande begärt, finge remitteras till LagUtsk., anmälde sig och yttrade Ilr von Hartmansdorff, Au g.: På hvilken grund kan en efter motionstidens slut väckt motion remitteras? 392 Den 8 Februari.