Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utan att vilja motsäga detta förmenande, hemställer jag, om icke en sådan åtgärd, som den reservanten föreslagit, kunde blifva en uppmaning till flere Chefer inom administrationen att yrka dylika förmoner, till äfventyrs på lika goda skäl som de nu frambragte, och jag hemställer vidare, huru vår StatsReglering derigenom komme att se ut. För min del anser jag det vara vådligt, och tillstyrker alltså bifall till Utlåtandet. Herr Nordenanckar, Gustaf: Jag kan ej neka, att mig förefaller det ganska besynnerligt, om Sländerne skulle anslå local Lill en ny Stuteriinrättning, utan att anslå några medel, eller ens bevilja ett lån, till biträde vid uppsättande af Stuteriet. Hvad skall man då med localen? Då en HingstmedelsGassa verkligen funnits, och man ic - 58 Den 12 Februarii e. m. te kunnat visa alt densamma verkligen försvunnit, samt någon förlust af det begärda Lånet icke kan uppstå, anhåller jag att, till detsammas beviljande, utan att derföre vilja bestämma sättet, Utlåtandet mätte återremitteras. Herr Riben: Hvad först angår den siste värde talarens förebärande, att Utskottet icke visat hvart den så kallade HingstmedelsCassan tagit vägen, får jag bedja honom kasta ögonen på Utlåtandet, hvarest pag. 35o och 351, det heter: ”Hvad nu ”först angår den så kallade f. d. Allmänna ”HingstmedelsCassan, på hvilken motionä”ren gifvit anvisning, så bar denna Cassas ”fordringar och contanta medel, till ett sam”manräknadt belopp af 37,008 R:dr 35 sk. ”3 r:st blifvit, till följd af Riksens Ständers ”beslut vid 1809 och 1810 årens Riksdag, ”från Kongl. KrigsCollegium till Riksgälds”Contoirels disposition öfverlemnad; men ”hvaraf nu endast återstår ett af nyssbemäl”te Kongl. Collegio emot Inteckningssäker”het utlånadt Capital af R:dr 16,000.
Ridderskapets och Adelns Herrar Electörers l}ih. till R; St. Usta Häftet, % Pi ot. Utc/r. cl. 4 Februarii i83f. lista till val af Ledamöter i Expeditions-Utskottet; och befunnos nedannä rande Herrar dertill hafva.-blifvit utsedde, nemligen: N:o i33. Grefve Snoilsky, Nils. lier iGrundelstjerna, Axel Vilhelm. 2195. — Edelstam* Fabian. S. D. Vid •öppnandet af Electorernes Val-Protocoll, befunnos vara utsedde till Ledamöter uti Expeditions Utskottet? Rådmannen Herr P. Linderholm, Rådmannen, vice Häradshöfdingen Herr C. F. Egnell, Herr Borgmästaren och Häradshöfdingen Fredr. Böök. S. D. Vid förnyad föredragning af 1:0 Herr Ekstrands motion, angående besparing uti Riksdagskostnaderne, och 2:0 llögvördige Preste-Ståndels Protocolls-Utdrag, af den 2( sistlidne Januarii, med inbjudning till Med-Slånden att förena sig uti Preste-Ståndets åsigter i serskilde punkter, vom hafva afseende på nedsättning uti Riksdags-utgifterne, beslöt BorgareS ån det: Ko att afsäga sig ali representation af Talmannen genom måltider; och 3:0 att till Ståts-Utskottet^, jemte öfverlemnande af Protocoll öfver de i ämnet af flere Ståndets Ledamöter afgifne yttranden, remittera frågan till hvad belopp ersättning för Ståndets Talmans. Riksdagsutgifter bör af Statens medel utgå; äfvensom Ståndet fattade serskildt det beslut, att ingen betalning af Statens medel skall för förtäring ä Ståndets Klubb ega rum. S..
Jemlikt den upplysning, Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret år 1830 erhållit från dåvarande Svenska och Norrska General-Consuln i Amsterdam, skulle, till följd af Nederländska lagarne och Nolarii Publici åliggande att bibehålla en hos honom deponerad effect, intilldess den blifvit annullerad eller till all kraft och verkan upphört, berörde bufvudförbindelser icke kunna förr utgifvas, än alla derpå grundade serskilda skuldbevis blifvit inför denna tjensteman till öfverkorsning företedda. För hufvudförbindelsernes återbekommande måste således afvagtas de oinlösta partial-obligationernes successiva företeende, eller förloppet af den i åberopade lagar stadgade 30- åriga prasscriptions-tid, hvilken ansågs kunna beräknas från år 1816, då inlösandet af obligationerne i allmänna tidningarne kungjordes. Emedlertid och jemte det protester blifvit, å E. K. M:s höga vägnar, vederbörligen anmälda till förekommande af allt missbruk med ifrågavarande bufvudförbindelser, hafva, jemlikt Riksgälds-Contoiret tillställda bevis, de infriade partial-obligationerne blifvit å hufvudförbindelserna afskrifna, med undantag af 1,098st. sådane, fiäre år 1812, inlösta obligationer, för hvilka några afskrifningsbevis icke blifvit företedda; varande dessa sistnämnde obligationer allt sedan 1828 deponerade i Rikets Ständers Bank. Beträffande åter den för lifräntelånet utgifna hufvudförbindelse, jemte Bih. till R. St. Prot. 1B40. to Sami. 1 Afd. 29 aa6 Expeditions-TJt skottets Förslag till und. Skrifvelse, N.-o 126. dertill hörande handlingar, så hafva dessa handlingar från början varit förvarade hos det Bankörshus, som besörjde lånets upptagande och utfärdade de så kallade lifränte-constitutionerne.
Gr. Liljencrants: Utan att vilja bestrida de siste värde talarnes åsigter, anser jag mig dock böra fästa upmärksamheten på det särdeles ovanliga förhållandet vid behandlingen af detta ärende, hvilket föranledde det resultat, hvartill Utsk:t kommit. I Utsk:ts föregående Betänk. N:o 33, fanns nemi. en voter.- propos. upstäld, som i sig innefattade både de ifrågasatta 200,000 rdr till entreprenaderna och förev:de 70,000 rdr till postskjutsen. Denna propos. afslogs af tre Stånd, dock, hvad R. o. Ad. be träffade, roed åläggande för Utskrt att inkomma med en utredning rör:de postskjutsen, hvaremot BondeSt:t antog proposm. Om det nu å ena sidan icke kan bestridas att 3 Stånd beviljat 70,000 rdr, så kati det doek å den andra sättas i fråga, huruvida BondeSt:t vill bevilja dem, oberoende af de 200,000 rdrma. Preste St:t åter har anslagit de 7 0,000 rdrrna med vilkor, att om K. M;t icke skulle pröfva lämpligt att tor ändamålet begagna dem, hela frågan då komme att förfalla. Att ledamöterna af BondeSt:t inom Utsk:t dessutom ansett frågan förfallen, torde kunna ådagaläggas af den reservation, som af dem blifvit, bifogad Utsk:ts Betänk. Jag nämner detta endast för att visa det frågan verkligen är invecklad och att Utsk:t icke saknat skäl för sitt förfaringssätt. Jag vill emellertid 'icke bestämdt motsätta mig de sista talarnes yrkande; men jag skulle dock tro, att det icke vore alldeles orätt, att låta vid Utskrts framställning bero. Hr Hjärne: Af den sista värde talarens yttrande skulle man kunna draga den slutsats, att reservanterna i BoudeSt-.t del - t>*n 17 Oktober. taorit i Utshuts Betiink. Såsom deras mening - blifvit i reservationen uttryckt, skulle man också verkligen kunna draga eu sådan slutsats. Men förhållandet var motsatt.
N:o 106. i anledn. af väckt motion 0111 anslag af allm; medel för anläggning af en ny väg i Jemtland; N:o 107. i anledn. af K; M:s nåd. propos. , ringrde utmynlningsgrunderna för tillverkn. af kopparskiljemyntet; N:o 108. i anledn. af väckt motion örn ett årligt anslag till upprättande af sockenchartor; Nro 10g. öfver väckt motion om anslag af statsmedlen att användas till pris vid allm. täflingsöfningar; N:o 110. i anledn. af väckt fråga om utfärdandet af ett författning; att lius oell tomter i stad* som blifvit inköpta för statens, landets eller ortens allm. behof, böra Utgöra enahanda utskylder till staden, sorn för enskildas egendomar äro stadgade; Nro 1 r r. i anledn. af väckt motion 0U1 upplåtande af rättigheten till strandvrak åt de härader, sorn angränsa hafskusten ; N:o 112. i fråga örn fri dispositionsrätt till ekskog för åboer på kronohemman och innehafvare af boställen; Nro 113; i anledn. af gjorda förslag 0111 förändring i tiden för mantalsskrifning och uppbördsstämmor saint för minskning i de sistnämndas antal; Nro 114. i fråga om indragning till K. M. och Kronan af ett till forss-styrmans-boställe anslaget hemman i Degerfors socken af Westerbottens län; Nro n 5. ang:de förändring i sättet för beräknandet af den S. k. gewinsten å Kronans behållna räntor; Nro 116. i fråga om utjordars beskattning; Nro 117. i anledn. af K. M:s nåd. propos. till R. St.; ang:de afskrifn. af Upsala Academis skuld till Rlksg.cpnt. för fett erhållet lån till fullbordande af det nya bibliothekshuset i Upsala. II. R; o. Adi åtskiljdes kl. 2 e. m.
utgöres af följande tillägg vid Utskrs förra förslag: ”att om ej makarna ej heller härigenom till enighet återföras, de skola inkallas till Domcapitlet, att der förmanas.” I följd af denna redactionsförändring skulle hela förslaget innehålla, att Utsk. tillstyrker: ”utfärdande af en allm. författning, hvarigenom, med ändring af 16 cap. 11 § Kyrkolagen och j4 cap. 1 § Giftermrsbm, förklaras, att, då oenighet makar emellan varder rådande, det skall åligga kyrkoherden i församlingen att söka förmå dem till sämja genom tjenliga föreställningar och förmaningar, hvilka han meddelar först enskildt och, om det ej hjelper, sedermera i närvaro af makarnas föräldrar eller andra flander, eller, om sådana icke i orten finnas, i närvaro af några allmänt aktade personer; att, om makarna ej heller härigenom till enighet återföras, de skola inkallas till Domcapitlet, att der förmanas, och att, derest, sedan så beskaffade varningar föregått, oenigheten ändock fortfar, domstol må, uppå derom Deli 9 April e. m. skeende ansökning, döma till skillnad till säng och säte på viss tid från 6 månader till ett år; hvarefter, i händelse makarna ej heller häraf låta sig rätta, utan endera eller hägge önska äktenskapets upplösning, frågan bör ankomma på K. M:s nåd. afgörande, i den ordning K. förordn. d. 27 April 1810 innehåller; dock skall den, sorn äktenskapsskillnad sålunda vunnit, icke äga ingå nytt giftermål, förrän 2 år förflutit, sedan skillnadsbref af Domcapitlet utfärdades, derest icke K. M. finner lämpligt att den tid förkorta.” Hr Stuart: För min del skulle jag visserligen vara mest benägen att låta helt och hållet afskaffa varningsgraden inför Domcapitlet. Jag anser densamma fullkomligt ändamålslös, emedan den vanligtvis endast föranleder en ännu större osämja och inbördes ovilja makarna emellan.
— Staten gör som andra stora bolag, den söker vinna allmänhetens intresse för sitt företag, den utkastar ett kost - Den 22 November f. m. 117 nadsförslag, som vinner förtroende, den anlitar sin kredit, utfärdar sina skuldförbindelser, hoc est obligationer, och belånar dem. Staten förmår härigenom sätta upp och i rörelse en armé, i förhållande (ill sina krafter jemförlig med andra länders. Ytterligare förekommer att staten vill bygga en oundgängligen nödig jernväg. Nåväl! staten kan ej genom en direkt beskattning anskaffa alla dertill behofliga medel; men företaget måste dock ofördröjligen utföras. Hvarför då ej anlita samma utvägar, som andra länders erfarenhet gifva oss vid handen ? Nu uppstår icke längre den frågan: skall statskrediten vara in hemsk eller utländsk, ty ur den logiska konseqvensen af det sagda framgår att den skall vara inhemsk. Det inhemska statsskuldssystemet har mångå fördelar. För det första är en sådan skuld endast en skuld, som staten eger till sig sjelf. Staten förbereder och främjar i samma mån rörelsekapitalet med densamma, som industrimännen genom sina vexlar, associationen eller bolaget genom sina obligationer. Alla dessa olika papper bilda industriens nödiga rörelsemedel, på samma sätt och för samma ändamål. Endast genom sådan kreditlagstiftning kan industrien finna utväg till utveckling. Helt olika är förhållandet med utländsk statsskuld. Om densammas skadliga inflytande på våra näringar och våra finanser åberopar jag några inhemska statsekonomers yttranden. Till en början Gr. M. Björn stjerna. Han yttrar i en afhandling om statsskuld: »Den theori, »vi nu framställt, uttrycker endast vår tanke i afs. på en stats»skuld inom landet, sådan som Stor-Britanniens; ty hvad en »utländsk statsskuld beträffar, för hvilken räntan går ur lan»det, så är den mycket att klandra, emedan den eger alla de »olägenheter, man tillskrifver inhemsk statsskuld, utan att ega »någon af dess fördelar.» — Det är i samma rigtning som äfven Agardh i en afhandling om statsskuld yttrar: »Den utländ»ska skulden bildar ett långsamt utsugningssystem.
Riksdagar i den nu föresirifne ordningen dertil äterwäljas. Justitiä-Ombudsmannen njute til godo sä wäl under som emellan Riksdagarne, samma säkerhet för sin person och tjenstebefattning, som genom 1.11 §. af Regerings for^ Den 8 Augusts. 753 formen för Riksdagsmän i allmänhet stadgad är; och anses under sin tjenstetid och intil desi han ifrän Ämbetet skiljes eller ti! utöfningen af sin förut innehafde beställning äterträder/i alla afseende» lika med Konungens Justitia-Canceller. Electorerne böra wid samma tilfälle, da Justitiä Ombudsmannen utses, och pä enahanda sätt wälja en man af de egenskaper, som hos denne Ämbetsman erfordras för at honom efterträda, r fall han, innan nästföljande Riksdag skulle med döden afgä. §. 6Z. Wid hwarje Riksdag stola Riksens Ständer wälja Tolf Ledamöter af hwardera Ståndet til en Nämnd, som äge at döma, huruwida Högste Domstolens samtlige Ledamöter gjordt sig förtjente at i deras wigtiga kall bibehällas, eller om wisie af dem, utan bewisligen begängne fel och brott, hwarom Regeringsformens 102 tz. handlar, likwäl ädragit sig den misitanka för wäld eller osticklighet, at de kunde anses hafwa förwerkat det allmänna förtroendet och borde förthy fran utöfningen af Konungens Doms-Rätt stiljas. Denna Nämnd träde samma dag den blifwit wald tilsamman. En af samtelige Ledamöterne utlottes först, hwarefter de öfrige roste, man för man och icke Ständswis med slutna sedlar öfwer den frägan: Om alle Högsta Domstolens Ledamöter äga Riksens Ständers förtroende och böra wid deras sysilor bibehällas?
Å andia sidan mäste erkännas, ali tillfälle dertill olja nog för henne saknas, att hon ej alltid kunde inom familjen erhålla hvarken den undervisning eller uppfostran, som för hennes framlida verksamhet äro behöfliga; och för dessa läll vore undervisnings-anslalter äfven för den qvinliga ungdomen otvifvelaktig! af beholvet påkallade. E. K. Majit hade emellertid, vid ärendets pröfning, ansell åstadkommandet af sådana anstalter böra fortfarande öfverlämnäs åt enskildes eller kommunernes omsorg, och Stålens verksamhet inskränka sig till den del af IVägan, som dels genom sin större omfattning och allmännare vigt, dels lill följd af dermed förenade kostnader, måste öfverskrida de enskildes förmåga, nemligen bildandet af lärarinnor. E. K. Majit skulle ock önskat, att omständigheterna niedgifvil Rikets Ständer alt redan vid innevarande riksdag för della ändamål anslå nödiga medel; men dä Statens tillgångar, enligt hvad E. K. Majlis nådiga Proposition angående Statsverkets tillstånd och behof utvisade, loges i anspråk af andra vigliga föremål, hvilka ej tåla uppskof, har E. K. Majit nu endast, lili svar å Rikets Ständers framställning i ämnet, meddelat Rikets Ständer ofvanberörda utredning af frågan om inrättandet af ett Institut för lärarinnor samt dermed förenade kostnader. Efter sorgfälligt öfvervägande af den fråga, som sålunda blifvit af E. K. Majit ölverlemnad till Rikets Ständers bedömande, hafva Rikets Ständer trott sig halva skäl alt antaga alt, för befrämjande af den qvinliga undervisningen, såvidt Statens tillgångar och andra förhållanden det medgifva, åtgärder från del allmännas sida håde böra och kunna för närvarande vidtagas. Rikets Ständer äro nemligen för sin del ölverhgade, att qvinnans intellektuella utbildning, arlen och beskaffenheten af den undervisning, som henne meddelas, är en fråga af stor och genomgripande vigt för hela samhällets utveckling och framåtskridande i bildning, hvarföre ock Staten, enligt Rikets Ständers tanka, har samma förbindelse alt värda sig härom, som i allmänhet äl.gger den i afseende pä befiämjandet af den andliga kulturen inom samhället.
– Gustaf Fredrikson (1832–1921) var knuten till Dramatiska teatern 1863–1907, som skådespelare, verkst. dir. och 1891–97 som chef. Hans gebit var den franska salongskomedin, där han excellerade i det chevalereska, frivola och kvicka. En intressant passage som visar in i VBs estetik vid tiden för arbetet med Pengar. Hon tänker vid skrivandet på ”honom” – Axel Lundegård – som sålunda tjänstgör som hennes ”ideale läsare”. – Den 8.3. 85 skriver hon i brev till AL: Ack om det vore tiondedelen så roligt att skrifva böcker, som att skrifva bref till dig! Hvad jag då skulle bli produktiv, och hvad jag skulle komma att skrifva bra! Understruket med rött bläck. Anna Nordqvist har förlovat sig med ingenjör Paul Holck-Clausen. ”Fästmannen är född här på orten [...] Sjelf är han ingeniör och endast ett par månader äldre än hon, således 22 år,” rapporterar VB i brev till AL på nyårsnatten 1885. Den 2.1. 85 i almanackan: Nordqvists hade stor middag för de nyförlofvade. 45 personer, 8 rätter mat. ”... fru Langes Från ödebygder och skär ha de läst högt för mig under hvilostunder. Jag tycker om den, der fins kraft i förvånande grad,” skriver VB till AL den 31.12.85. Boken heter eg. Bland ödebygder och skär och kom ut 1884 under pseudonymen Daniel Sten. – Anna skall påminna sin mor om en bok av Nils Herman Quiding som under pseudonymen Nils Nilsson, arbetskarl, lade fram olika radikala förslag till samhällsförändringar. Se SB I, s. 249 f och not I, 208. C. O. Hilding Lundh, son till fanjunkare Carl Lundh, var född i Hörby 1861. Han blev fil. kand. 1886, prästvigd 1889 och senare komminister i Kristianstad och Vä.
B:co R:dr 20,815,5oo: Riksgälds-sedlar 8,607,507, eller i , „ 5,738,338: Summa B:co R:dr 20,553,838: hvilka, efter 96 s. medelcurs, göra Sp. R:dr 13,276,919: Om man nu jemförer dessa förhållanden med de närvarande, så finnér man att den utelöpande sedelsLocken den 3i December 1839 endast uppgick till B:co R:dr 26,526,414: 44* 5. hvartill kommer behållningen på anvisade medel till Riksgälds-sedlars inlösen „ „ 743,280: 9. 6. Rund Summa B:co R:dr 27,270,000: hvilka, efter 1 28 s. curs, motsvara Sp. R:dr 10,226,250: Otn man till detta belopp äfven lägger enskildes invisningar på Banken, samt Privat-Bankarnes utelöpande sedlar, hvilka lillsammanstagne, sedan likväl behållningarne af Banco-sedlar, i de sednares cassör blifvit afdrngne, icke torde öfverstiga 2,000,000 R:dr Sp., så finnér man, att hela den utelöpande sedelstoeken , vid 1839 års slut, med omkring 1,000,000 R:dr Sp. understeg lägsta Banco-sedelstocken under de ofvan citerade perioderne." 22 Banco-Utslcottets Betänkande, N:o 158. Uti denna reservation instämde Herr af Ekenstam. Af Herr Mannerskantz'. ”Äfven denna gång af olika lanke med BancoCTtskottets majoritet, måste jag emot dess nu afgifna Betänkande mig i flera hänseenden reservera. ] afseende på första punkten anmärker jag, att deri innehållna sifferuppställningar mera leda till att villa, än till att reda begreppen hos dem, som slutligen skola i saken döma.
”Emot det i Utskottets betänkande anförda motiv för fortfarande bevillning efter 2:a art. af embetsoch tjenstemäns löner reserverar jag mig, förenande mig med herr Fåhreeus i de uti dess reservation framstälde åsigter i detta hänseende; i beräkningen åter af denna bevillning lemnar jag företräde åt den af herr Aminoff föreslagna tariff, framför den gamla bibehållna, emedan genom den förras antagande en lindring skulle tillgodokomma de embetsoch tjenstemän, som innehafva de minsta löner och äro i största behof af en sådan lindring. §§ 14, 27 och 29. Då arbetsfolk borde, efter min öfvertygelse, kunna anses hafva fullgjort sin gärd åt staten genom mantalspenningars och personlig skyddsafgifts erläggande, men fortfarande skola påföras bevillning äfven efter 2:dra art., fordrar billigheten, att denna sednare afgift, enligt Friherre Raabs förslag, anslås åt kommunernes fattigförsörjning. § 35. I bevillnings utgörande af privatbanker delar jag likaledes Friherre Raabs åsigt, att den må utgå med fem procent af till och med tio procents utdelning å insatte kapitalet, men med femton procent, när utdelningen utgör öfver tio procent å insatte kapitalet, 02 Bevill/iMgs-Uisiiottels Betänkande, N.o g. § 37. Förgäfves hafva förnyade yrkanden blifvit gjorda om orimligheten af afgift för karaktersfullmakter, hvaremot jag mig äfven reserverar; roen instämmer, för det fall, att också inom de Höglofb Riks-stånden den mening gör sig gällande, att så beskaffade vedermäle!» af Konungens nåd böra beskattas, i den af herr Munck föreslagne förändring af denna F den del af förestående reservation, som rörer § 14, instämde herr Tjernberg.
Norra stambanan kommer sålunda också att vinkelrätt infalla på nyssnämde jernväg, som den träffar midt emellan dess båda ändpunkter, om man nämligen tänker sig Gefle-Dala jernväg utsträckt 1 mil 23760 fot vesterut från Falun till Forshufvud vid Dalelfven. Afståndet från båda ändpunkterna, Gefle stad och Forshufvud, blir då lika stort från den punkt, der den norra trafiken täger en gemensam rigtning söderut mot det nedra landet. Korsnäslinien berör visserligen både Avesta och Hedemora samt genomgår i allmänhet en folkrikare trakt utmed Dalelfven, såsom af folkmängdskartan också inhämtas; men denna befolkning kan med lätthet träffa både Gefle-Dala jernväg och Norra stambanan, hvilka på två sidor omsluta detta område, och vinner derigenom en motsvarande förminskning i väglängd till Gefle. Linien till Robertsholm berör deremot flere jernbruk, som med stor fördel kunna begagna jernvägstransport, såväl för sina råämnen som för det förädlade jernet, till Gefle. Tillverkningen vid dessa masugnar och bruk i Grytnäs, Garpenbergs, Husby och Thorsåkers socknar utgör omkring 140,000 centner tackjern och 70,000 centner stångjern, såsom den statistiska kartan upplyser. 93 Vid Norra stambanans anslutande till Gefle-Dala jernväg bör dock hufvudsakligaste afseendet fastas på den från Norrland kommande betydliga trafik, som söker sig väg till hufvudstaden och vestra orterna, och som stambanan bör i möjligaste måtto underlätta. Denna trafik går nu till större delen öfver Falun eller Gefle samt på vintervägar från norr till söder emellan dessa städer nedåt Sala, Upsala och Stockholm, men skulle till betydlig del på genare väg kunna inträffa vid Robertsholm och derifrån begagna den kortaste jernvägen till hufvudstaden och andra för densamma afsevärda orter. Anläggningskostnaderna för de båda alternativerne utgöra: för linien Sala-Brovallen-Robertsholm R:dr 5,491,133, och för Sala-Brovallen-Korsnäs » 4,883,730. Jemför man Robertsholmsoch Korsnäs-linienias i tabellen Litt.
Tryckningen af så beskaffade Stålplåtar sker uti vanlig Koppar-press och med lika lätthet som en Kopparplåt; men då man, i de här brukliga Pressar, icke kan trycka öfver 25o å 3oo exemplar om dagen, torde det blifva nödvändigt för Banken, att, i fråga om tryckning af Sedelformulair, ega Pressar af en så beskaffad construction, att ett vida större antal exemplar derigenom på samma tid kan erhållas. lag har, af denna anledning, varit betänkt att hos Herrar Fullmägtige föreslå en till detta ändamål tjenlig Tryckpress, i hvilken kan tryckas till det minsta, då nemligen en plåt, graverad med tvänne formulair, begagnas, 1200 exemplar om Bil. till Banco-Utskoltets Memorial N.o go. 3i dagen, hvilket, efter en beräkning af io arbetstimmar, gör två Sedel-formulair i minuten; denna Press bör vara af Tackjern, till vinnande både af styrka och bättre utrymme. Slutligen, vid fråga om detta maniers användande för de högre valeurerne, får jag anföra, att, till vinnande af en så mycket större säkerhet för eftergöring, är, jemte Konstgravuren, en väl graverad Yignette nödvändig, ty om, som förut nämndt är, någon Mecanicus skulle eftergöra Konst-gravuren, så blefve det honom dock nödvändigt att ega en skicklig Artists biträde till fulländningen; — men som en sådan Yignette skulle fordra lång tid och betydlig kostnad att på hvarje ny Stål-plåt gravera, blir det nödvändigt, att för detta manier använda den i England för tillverkningen af Sedel-formulair brukliga Sideographien, hvarigenom den en gång graverade Vignetten , Figuren, eller Ornamentet med lätthet, endast genom valsning, kan multipliceras nästan till oändlighet, fullkomligen lika på hvarje ny plåt, utan att å nyo behöfva graveras. 2:0 Upphöjd gravur i Messing, för Banco-sedlar af en lägre valeur, att tryckas i Boktryckare-press.