Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Deremot har sammanlagda beloppet af de för åren 1840 med 1850 redovisade expenser och tryckningskostnader uppgått till r:dr 4,313: 36. 1. öfverstigit summan af de under dessa 11 år af Riksgälds-kontoret härtill utbetalda medel r:dr 4,169: 22. 3. utgörande de uti redovisningarne för samma tidrymd upptagna tryckningskostnader ett belopp af 2,203 r:dr 41 sk. Kostnaden för sättningen och tryckningen af s Stats-Utskottets Utlåtande, fl:o 106. Justitie-Ombudsmannens årliga berättelser har hittills blifvit bestridd utaf expensanslaget, hvaremot betalningen för de exemplar, hvilka dervid afdragits, för att intagas uti Bihanget till Riksståndens Protokoll, utgått af riksdagskostnadsmedlen ; men sättningsoch trycknings-kostnaden för de serskilda berättelser, Justitie-Ombudsmannen vid riksdagarne till Rikets Ständer afgifvit och hvilka berättelser jemväl äro uti nämnde Bihang intagne, har åter godtgjorts på enahanda sätt, som tryckningen af öfriga riksdagshandlingar, samt det så kallade öfvertrycket al samma berättelser, eller de för utdelning till vederbörande domstolar och embetsmyndigheter afdragna exemplar, betalts af expensmedlen.
Med anleda, af K.M:s nåd. propos. om ökadt anslag för sjukvården å Statens numera 4:de hufvudtitel, och då K. Krigsacademien å Carlberg räknas till samma titel, hemställer jag vördsamt, att till en förbättrad sjukvård derstädes något anslag kunde beviljas, antingen utaf den föreslagna summan, eller till något särskildt belopp. Jag erkänner visserligen mig sakna upplysning, huruvida de af mig förmenade bristerue orsakas af alltför ringa penningeanslag att dem afhjelpa, eller af andra orsaker, men förmodar att H. StalsUtsk. dertill äger tillgång. Att uppnämna de detaljer, vid hvilka jag tror anmärkningar kunna göras, torde nu böra undvikas; men jag skall icke undandraga mig detta, i händelse jag dertill skulle blifva uppmanad. Emedlertid bör Den 1 Augusti. 59 jag, i enlighet med hvad jag tror mig äga kunskap om, uppgifva, att icke länge sedan (S stycken hufvudkuddar blifvit anskaffade för Krigsacademiens 24 sjuksängar och alt en förändrad matordning för de sjuka är anlagen, hvars fullkomlighet jag dock icke är i tillfälle att bedomina. Enär flera af Ståndets medlemmar lillbragt sin ungdomstid vid Carlbergs Krigsacademi, och månge bland eder, mine herrar, der torde äga bröder eller söner; sä gör jag mig förhopping om ett vänligt deltagande för dervarande 180 Cadetter. — Då jag funnit mig föranledd lill denna framställning, föranlåles jag äfven yttra, det undervisningen vid Carlberg äger flera fört jensler, och om i framtiden de 3:ue första classcrna komma alt indragas och försvinna, det, efter min förmodan, blir en saknad, svår nog all pä annat säLt uppfylla. Är det nyttigt att äga läkare, så är det ännu nyttigare att äga skicklige läkare, och jag anhåller, att det äskade anslaget af 1,333 r:dr lö sk. l>:co tili rese-uriderstöd för yngre läkare mätte beviljas och om möjligt något ökas, kanske fördubblas.
Sådant är icke vackert, och uppkallar helt naturligt det omdöme, att man har en sjuk sak, eljest handlade man oberoende, utan att framkasta någon misstanka om andras böjelse att försämra, hvad man inbillar sig sjelf hafva förbättrat. Jag öfverlemnar dessa anmärkningar till Utskotten, på det de vid besvarande af en förmodligen blifvande återremiss, måtte uttaga desse af mig utmärkta ord utur Utlår landet, så mycket mera, som jag med Herr Bruncrona anser detta uttryck alldeles ändamålslöst, ty om man befarar, att kommande Ständer hafva andra principer i dessa frågor, kan man äfven taga för afgjordt, att de ej stort bry sig om, hvad vi sagdt eller gjordt. Den andra anmärkning jag bar emot detta Utlåtande, angår följande mening: "”hafva Utskotten trott tidpunkten ej ”böra af Rikets Ständer närmare bestämmas, ”än genom meddelad föreskrift, åt Banco”Fullmägtige, att efter fullbordandet af alla ”föreskrifne åtgärder, sednast vid 1831 års ”slut, hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmäla, att utvexlingen kan börja den dag, "under loppet af år j832, Kongl. Maj:t fin"ner dertill vara lämplig.” Jag har reserverat mig emot Ridderskapets och Adelns beslut, att begära Kongl. Majrts sanction å den afgjorde myntbestämningen; icke derföre att jag icke tror, det en sådan sanction borde erfordras, men för det jag anser be - 46 Den 9 J u I i i f. m. gärandet deraf stå i uppenbar strid med 72 §. RegeringsFormen, som väl i Grundlagsenlig väg kan förändras, men ej får tydas oell förklaras efter godtfinnande, än mindre brytas genom stiftandet af ny Civil Lag. Jag öfverlemna!' till Ridderskapet och Adeln sjelf att afgöra, om detta beslut står i full constitutionalitet och öfverensstämmelT se med förra beslutet, att silfverutvexlingstidens bestämmande bör vara oberoende af kommande Ständers beslut, och om det icke förr kan sägas vara ultraconstitutionelt.
Vårt eget land hade visserligen gått sin särskilda väg, och därom få vi yttra oss nedan i ett sammanhang. Man hade nu gevär, med hvilka elden kunde utsträckas ända till afstånd " mellan ett och två. tusen meter, och tyskarne hade på ganska långa håll lidit af fransmännens på måfå afgifna eld, men detta oaktadt höll man fortfarande på den åsikt, som legat till grund för de slätborrade framladdningsgevärens användande, nämligen att utan eldgifning rycka fienden nära och först där öppna en öfverväldigande eld. Detta » nära », hvilket under Karl XII: s tid ansågs vara inne, när man såg hvitögat på fienden, hade under tidernas längd vuxit till 300 — 400 m. Emellertid var det tydligt, att man förr eller senare skulle komma att draga nytta af gevärens långskjutande förmåga, och med den tyska skjutinstruktion, som utgafs på hösten 1877 och snart följdes af nya dylika i öfriga arméer: — i Ryssland grundad på erfarenheterna från kriget i Turkiet —, utsträcktes betydligt området för eldens användande. Efter några års ytterligare sorgfälliga studier var man vid åttiotalets ingång fullkomligt på det klara med densamma. Genom bakladdningsmekanismen hade man ernått stor skjuthastighet; tio skott i minuten nåddes utan svårighet. Genom den minskade kalibern och den bättre konstruktionen af gevär och ammunition hade man erhållit en betydligt rakare kulbana med vida större träffsäkerket än förr på korta håll och med möjlighet att utsträcka elden på mycket längre håll, än man någonsin hade tänkt. Vid användande af elden under sådana förhållanden kunde man dock icke påräkna att träffa méd ett enskildt skott, utan för ernåendet afonskvärdt utslag fordrades afslutandet af ett större antal mot ett mål, hvarvid träff var att vänta med en del *) Genom att omgifva kulan med en s. k. spegel af papp kunde dess genomskärning: nedbringas med omkring 2 mm.6 MODERNA VAPEN. af de afskjutna skotten.
Det fins visserligen hrr Bergström, Hirsch och Grunder och fruarne Caspér och Fornell, men dem kunna vi ju utantill, det är roligt att se något annat, specielt något nytt och framtidslofvande och den nya direktionen har förutom öfriga förmågor, hvilkas namn stå på affischen, såsom hrr Wagner och Rundqvist, samlat i hop från operans kör och balett och annorstädes en liten nätt trupp, särskildt hvad kvinnoafdelningen beträffar. En särskild ack visi tion synes fröken Alfrida Pettersson vara. Hon är t. o. m. än mer till sin fördel än Vasateaterns hr Lundahl — » med en växt som påminner om en tunna » — som svärmisk tenorälskare i Kapten Fracassa. Teatern har äfven haft sitt svenska original, Hedbergs dramatisering af fru Carléns roman, Ett köpmanshus i skärgården. Sjelfva dramatiseringen slog ej riktigt an på min individuella uppfattning. Det var för mycket sensationelt och sentimentalt och för litet skärgårdsfriskt och humör i densamma. Spelet, om hvilket jag i de förbindligaste ordalag här ofvan antydt min mening, gjorde naturligtvis mycket till. Unga hr Wagner och fru Carlbäck bjödo nog till rätt snält och hr Hirsch gjorde en rätt lustig, kanske något karrikerad typ, menför öfrigt var det inte vidare karakteristiskt spel. Fröken Lundevall var kylande kall och tråkig och hr Pettersson, eo gammal vän från Nya teatern, der hr Josephson med den besynnerliga omdömeslöshet, som understundom far p&amp; honom, envisades att jämt skicka fram honom som älskare och sångare, tycktes ha kvar sitt halft fj an tiga, sliskigt fadda sätt att tala och sin tråkighet. Men den ur principiel synpunkt vigtiga meriten bar dea Hedbergska dramatiseringen, att den är gjord med författarinnans samtycke och det vill synas som om Södra teaterns idé på dramatisering äfven ur temporär synpunkt hade en afgjord företrädesrätt. Bland bättre förläggare och öfversättare börjar arbeta sig fram grundsatsen att, äfven der ej lagen så fordrar, inhämta de respektive författarnes samtycke och att respektera ett sålunda förvärfvadt tillstånd.
Den enda egentliga förändring, som följer* är, att man måste medge Discont-Massans icke Bankrutt varande ställning, således mäste gifva fordringsägarrte deras fordringar fullt ut, antingen straxt eller på tid med ränta; således ej kan inskränka Rörelse-Capitalet i Landet med de proCent, som man föreslog att med ett penndrag afskrifva, i samma stund man föreslog, att betaler på tid utan ränte-beräkniog. Discont-ersättning bof gifvas för de år, då Creditivet enligt gällande Contracter skulle vara 1,500,000 R;d, torde komma att bestämmas, ehvad än Utskotten derom må yttra, åtminstone i detta Stånd, endast genom Votering. Man finner af Utskottens Betänkande, att efter Pluralitetens tanka ibland dem, ersättnings-Summan bör vara ingen; andra hafva fireslagit 130,000, åter andra 150,000 R;dre Dm $o. April, SJ? För ziffertalet 120,000 talar, att detta tal vid beräknandet af 1815 års arbetsplan, sora af Riksens Ständer antogs, för hvarje år upptogs j Columnen biseont-vinst: 1818 års Ständer förstöra således sjelfva grundvalarne för iglf års Ständers beslut i denna fråga, om ej åtminston® detta tal antages. Discont-ersättning har jag så väl hort yrkad utaf många, som äfven läst det i tryckta skrifter, men rätt fattade jag icke skälen, förr än jag för några dagar sedan hörde en Ledamot af förra Riksdagens Statsoch Banco Utskott, HerrO. F. Påhlman, berätta, att i Utsko ten då erbjöds Canal.Directionen att föreslå inköp af Bolagets Disconträtt emot 150,000 R:dr årligen; att således denna rättighet då ansågs vara värd denna Summa, men hvarmed Bolagets närvarande Directeur förklarade sig icke vara nöjd. Utan att vilja afgöra om det var i enlighet med Bolagets sanna Intresse, som nämde Directeur 1815 hindrade denna Statsoch Banco-Utskottens plan, likaledes utan att anse något Statsoch Banco-Utskotts
Dessa händelser torde likväl kunna antagas vara de oftast förekommande; och då det ej kan vara lämpligt att för samma sak i lagen införa två principer, har det varit nödigt att bestämma en enda grund för fördelningen af odelad inteckning; och denna grund är taxeringsvärdet, efter hvad i §:s 2:dra mom. sägs. Någon lämpligare torde ej heller vara lätt att finna; och den kan ej inverka på innehafvare* af odeladJ inteckning rätt, då hvad som brister i en faslighet får på de öfrige fördelas. Visserligen kunde en annan method följas för utrönande af fastigheternes värde, eller laga värdering, men denna method skulle, å ena sidan, Lag-Vtskoltels Ullålande, J\s 44. 7 medföra alltför betydliga olägenheter, såsom kostnad och långsamhet vid lösningen af frågor, som i allmänhet kräfva den största skyndsamhet, och, å den andra, ej göra det möjligt för köpare af fastigheter att på förhand bedöma i hvad större eller mindre mån fastigheterne kunna vara graverade. Det är på dessa grunder som Utskottet underslödt förslaget i denna del, såsom lika praktiskt nyttigt, som det är rättvist att det öfverskott, som finnes på köpéskilling för försålde fastigheter, sedan odelad inteckning blifvit gulden, fördelas på de särskilde fastigheterne efter den för hvardera bjudna köpeskillingen. Det ligger icke någon inkonseqvens deri, att hvad för hvarje fastighet bör utgå till godtgörande af den odelade inteckningen bestämmes efter fastigheternes taxeringsvärden, och att öfverskottet fördelas efter bjudna köpeskillingarne. Visserligen äro två värden härmed angifna såsom grund för delning; men det är dock icke för samma delning; och då med öfverskottet metias hvad som å köpeskillingen för de särskilda fastigheterna återstår, efter det den odelade inteckningen utgått, torde det böra medgifvas alt rättvisare grund ej finnes för öfverskottets fördelning, än den antagna — eller den för hvardera bjudna köpeskilling.
Då det således vore en ren grace, som skulle komma att beviljas för innehafvarne af Nyqvarn eller Bagaren Lemkes arfvingar, så är nödvändigt att tillse, huruvida en sådan grace kan vara af omständigheterna påkallad. Det förefaller mig märkvärdigt, att arrendet af en betydlig qvarn har kunnat upplåtas för evärdelig tid åt en bagare och dess arfvingar, mot en summa af endast 600 daler. När hans arfvingar, på grund af laga kraft ägande dom, hafva blifvit skiljde från arrendet, så synes åtminstone förtjensterna hos den person, som först fick arrendet, icke kunna verka något till förmån för nuvar. arfvingar, och i alla fall sedan redan mer än 116 år gått till ända efter elen tid, då arrendet Upplåts åt Bagaren Lemke, så synes hans arfvingar hafva åtnjutit så stora förmåner af ifrågavar. arrende, alt de böra dermed vara fullkomligt belåtne; aldrahelst sorn det visar sig, att de verkligen i mer än ett fall gjort sig detsamma förlustige och att det af dem erbjudna arrendet alldeles icke motsvarar den förmån, som Staten bör kunna hemta af arrendet på qvarnen och bron. Detta är uti jan Anderssons reservation utveckladt och innebär ett starkt skäl att ej bevilja ansökningen. För öfrigt tror jag, att ifrågavar. arfvingars belägenhet icke är så ömmande, att Statens mellankomst kan vara erforderlig förderas hjelp. — Jag öfvergår nu lill frågans politiska eller statsekonomiska sida. B. St. hafva bestämt grunderna för kungsgårdars och kronolägenheters förvaltning. Dessa äro kungjorda genom en kungörelse af år 1810. De åsyfta, att Staten måtte få den största möjliga inkomst af sina egendomar, och det är således angeläget, att de vid alla tillfällen strängt tillämpas. Undantag derifrån gifvas likväl, hvarpå jag kan anföra såsom exempel kungsgårdarna Lindhoff i Halland och Räfsnäs i Södermanland, hvilka dels på perpetuel!, dels på 5o-årigt arrende, blifvit utlemnade mot obetydliga arrendesummor. Det är derföre angeläget, att när sådana Statens egendomar Den 3 o
Julii 36, 100. — om arfvode för AdvocatFiscalen i Götha HofRätt såsom Directionens Ombud, Junii II. 5o3, 556. $76 RiddarhusUtskottets Utlåtande, med förslag till underdånig Skrifvelse, angående afgifterne i och för Adeliga Döttrars inskrifning i Wadstena Adeliga Jungfrustift, Junii II. 5o4, 556. — i anledning af gjord Motion, att, i händelse rättigheten att efter fullmagt representera skulle blifva upphäfven, någon deremot svarande ersättning för de Frälsemän, hvilka icke äro hufvudmän, måtte utses, Junii II. 5o6, 556. — angående väckt fråga att Ridderskapets och Adelns öfverläggningar måtte blifva offenteliga, Junii II. 522, 556. — innefattande hemställan, att Ridderskapet och Adeln måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om Nådig befallning till Rikets HofRätter, att meddela RiddarhusDirectionen underrättelse så väl om de Cessionsansökningar, som af Adelsmän göras, och de i följd deraf från Hof Rätterna emanerade Domar, som ock om de till myndige år komne, men under förmyndare ställde Frälsemän, Julii i46, 208. — angående Protocolls tryckningsoch Reparations-fondernas tillstånd, Julii 229,260. •— om anläggande af en strandmar vid Riddarhuset m. m., 294. Ridderskapet och Adeln, att deras öfverläggningar måtte blifva offenteliga; se Öfverläggningar. — om befrielse för Ridderskapet och Adeln att deltaga med Borgerskapet uti flera Onera i Städerne; se Onera. 277 Ridderskapets och Adelns Herrar Ledamöter, anteckning af; se Anteckning.— Ledamöter i Utskott; se Lista. — Protocoll; se Justering; Tryckning, ProtocollsUtdrag; se ProtocollsUtdrag.
Han kom att tänka på en frisk och vacker jänta, som bodde i land, och som han var bekant med. Han hade brukat vara och hälsa på henne om sommaraftnarna, och gårdsfolket brukade gyckla med honom, för att han inte kom igen förr än om mornarna. Han kände sig så besynnerlig till mods, där han hade stannat nere på bryggan och stod och stirrade på fiskmåsarna, som skrikande flögo öfver vattnet utmed skogskanten. Han tyckte, att han själf varit ute på skogshygge hela dagen och kom långsamt drifvande genom ängen med yxan på axeln. Det var skumt och kyligt. Uppe på backen syntes den lilla röda stugan, och genom den öppna köksdörren såg han en glimt af spiselelden falla på trappan. Han gick uppför backen och in i stugan, stälde yxan ifrån sig och satte sig vid bordet. Hustrun satte fram mat, och han åt sig mätt. Och hustrun, det var just den där jäntan, han brukat fara till och hälsa på. Så suto de där en stund tillsammans, småpratande om dagens händelser. Det blef sent, och de gingo till sängs i kammaren innanför köket. Det var för besynnerligt, hvad han i dag var full af funderingar. Han hade ju gått här och trälat dag ut och dag in, varit ute med båten om somrarna och dragit upp den om vintrarna, seglat till stan och satt in på banken, och nog visste han, att han där hade sina fyrkar i säkert behåll, och att de skulle räcka till att sätta bo för och dessutom till litet af hvarje. Hvad han skulle använda dem till, det hade han inte tänkt på så bestämdt, och det var också god tid med det. Dagarna hade gått den ena aldeles lik den andra, och han hade inte tänkt på annat, än att sluta den närvarande dagens arbete och på lördagen få sig en glad afton med bränvin eller dans eller bådadera. Nu stod det för honom som en på en gång aflägsen och närliggande tanke. Tänk, om brodern skulle dö. Ett sånt elände, mumlade han för sig själf, ett sånt elände. Men samtidigt kunde han ej låta bli att ha en känsla af, att det var, som om en möjlighet för honom själf därigenom öppnade sig.
Jag torde få fästa den siste värde ta larens uppmärksamhet derpå, alt denna punkt är icke af Etsk. tillagd, utan till sin andemening precist lika den, som finnes i nuvar:de författning, med dcu skillnad blott, att i nu gällande författning är punkten otydligt redigerad, hvarför den ansågs inom Utsk. böra fä en ny redaction; men att Utsk. för öfrigt, då såsom jag nyss hade äran nämna, någon motion för detta ändamål icke blifvit väckt, icke ansåg sig äga anleda, att borttaga stadgandet. R. o. Ad. biföll Utsk:s i denna punkt gjorda förslag. Gr. Cronhjelm: I anseende dertill, och på sätt jag vid discussionens början hade äran anföra, att jag ämnar hos R. o. Den 4 Januari e. m. 67 Ad. anhålla alt få fästa uppmärksamhet på en af mig vid betänk. fogad reservation, och då, i händelse R. o. Ad. skulle finna skäligt att lägga denna reservation till grund för H. Stärndets beslut, deu nästa punkten af Ulsk:s betänk, möjligen skulle komma att stå i strid med denna reservation; så anhåller jag, att nästa punkt af Ulsk:s betänkmåtte få uppskjutas till dess beslut blifvit fattad t, då Utsk. kommer längre fram till § 5 om chartering af öppna bref och fullmakter etc., då rätta tiden är inne att föredraga mili motion. Hr von Hartmansdorff: Jag skulle tro, alt om Gr. Cronhjelms reservation genast upplästes, sä befunnes saken der så tydligt framställd, alt R. o. Ad. genast skulle vilja afslå de förändringar, som Rcvilin.Utsk. bär föreslagit i den hittills gällande författningen. Gr. Cronhjelm: Jag torde få fästa uppmärksamheten derå, att i den händelse R. o. Ad. skulle förena sig med mig om denna reservation, så innefattar densamma icke några siffror, och således komma dessa siffror att i R. o. Ad:s beslut saknas.
De tiDer innewaranDe är, Dä fungörelfe af famina förorDning, cn» ligt Deri gifvoen förcjfriit, bör äga rum, utan ocf näftfommanDe är, fä roäl roiD början af bwarje orDinarie äpäraDS»$ing, forn frän preDifjlolarne tre gän» ger, nemligen i februari, 2lpril ocf) SJugufli mänaDer. * §• 46. ©ä, wiD granjfning af ett unDer Den 22 Sltigufli ftftliDet är, af iCongl. SDlaj:t till Dj? öfmerlemnaDt förjlag till förorDning om jorDö eller lägenljeté afftäenDe för allmänt bef>of, QBi, ef)uru gilianDe fpftningen af Detta förjlag famt De allmänna grunDer, l) ro ar pä Detfamma blifroit bpgDt, lifmäl funnit ät» jf lliga föränDrtngar Deri erforDerliga, fyafwe <2i3i upprättat nptt förjlag till författning (järom, f>w>ilfet ‘SJ:, unDer Den 15 innemaranDe mänaD, ^ongl. ®laj:tö näD;ga pröfning unDcrjlällt, meD unDerDänig alfällan, att, Dcrefl Det» famina jTulle af Jvongl. $51aj:t i näDer gillas), JCottgl. SDlajit, wiD utfärDanDe af författningen, täcfteS färjfilDt i näDer tneDDela
Ledamöter efter nu mera fulJändadt uppdrag; gifven den 25 Mars 1834• S. D. Föredrogos ånyo och biföllos följande Ståbi Utskottets Utlåtanden: N:o 25 , angående indragning af WexelControleurs-befattningarne, N:o 26, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition angående afskrifning af några StatsVerkets fordringar hos Hospitalsfonden och Curhusen i Södermanlands samt Götheborgs-och Bölius Län; N:o 3o , angående afskrifning i Skara Stads räkenskaper af deri balancerade BåtsmansYacancemedel ; N:o 32 , angående försäljning till skatte af alla indragna AdelsfaneBoställen ; N:o 36, i anledning af väckt motion att Kronohemman må kunna försäljas och gå till gälds betalning samt att äldste sonens företrädesrätt framför andre Syskon till besittning derå må afskaffas. N:o 37 , angående afskaffande af Borgholms Garnisons Servicemedel, samt Djeknepenningarfle. S. D. Föredrogs ånyo och återremitterades StatsUtskottets Utlåtande N:o 28, i anledning af Wisingsö Hemmansegares underdåniga ansökning om nedsättning af lösen för dagsverken till Wisingsborgs Kungsgård. S. D. Föredrogs ånyo och återremitterades StatsUtskottets Utlåtande N:o 29, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående försäljning till skatte af de til Ekeplantering anslagne Bisp-Motala Kungsgård och tvänne under Wisingsborgs Kungsgård lydande hemman, samt om inköp för Ekeplantering af jord å Wisingsö. S. D. Föredrogs ånyo och återremitterades StatsUtskottets Utlåtande N:o 3i, i anledning af Yäckt motion om frihet för Immetorps Hytte - Prot.
De t~-ska talarinnorna ha i det stora hela p&amp; lan@ niix öfverglanst sina frainmandc gitster, de vid offentligt fraiiiliigg,ande af sina åsikter sil diwchdrifna engelskorna och amerikanskorna ej undantagna. Tillaggas bör dock, att dessa senare nationer, på ett pm undantag niir, till Berlin ej siindt nigra framståendo representanter, knappast niigon af sina mera representativa kvinnor. Tyskoim eröfrade således, som det sig bör på en tysk kongress, obestridligt priset. Ordföranden för kongressen, fru Lim, 710rgensten~, gjordo sig må.handa mindre bemiirkt genom sitt upptriidande i kvinnosalren rö- rande principfrågor, an genom det kvinliga, jag skidle vilja saga tyskt husmoderliga element, hon visste att inliigga i det fiiretag, till hvilket hon tagit initiativet. Den lilla gamla ' damen. som, det h n t a håret till trots, ännu iiger en helt iingdomlig röriighet och liflighet, ar en af de populiiraste personligheterna i viira dagars Berlin, och en af de få kvinnor, som dar .kiinnat framvisa verldigt pdtagliga resultat af sin verksamhet. Sasom skaparinna af de berlinska folkköken, hvillm nu i ngra 30 års tid fört en bloiiistrande tillnro, stiftarinna af en del hushAllsskolor och andra praktiska och filantropiska företag, bland bvilka des f ö n t a Fröbelska Kindergarten intager ett frainstfiende ruin, har Lina nforgenstern inlagt så stora förtjänster oiu sitt lands hufvudstnd~ att troligen till stor c101 hon.11.c~ nainn varit det » Sesain öppna dig », soiu lrornalit Berlins styresrniix att slå upp portarna till sitt rBdhiis föl: Irvii~nornas kongress, och att för öfrigt visa densanma allt iuöjligt tillmötesg&amp;ende.