Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ä r man noggrann v i d tillverkningen, så lindas denna m e d Brödbakning är n o g i allmänhet så känd att grönt silkespapper o c h några mosskvistar fästas någon beskrifning öfver d e vanliga sorterna ej m e d g u m m i kring rosen, m e n effekten blir i kräfves, m e n ett särskildt j u l b r ö d är j u h o s oss granen lika stor utan detta. Rosorna bindas n u vörtbrödet, o c h som detta ofta kan vara kinkigt tillsammans m e d ett fint mörkt snöre eller e n nog, följer härmed en länge prof vad beskrifning: grof tråd, på passande afstånd från hvarandra, 4 liter ölvört kokas tillsammans till 2 ' / z liters upphängas s å „ i granen i smakfulla böjningar rymd, däruti arbetas, varmt eller kallt, så myco c h klungor. Ä f v e n kunna lösa b l o m m o r fästas ket finsiktadt värmdt rågmjöl som till en stadig m e d sin ståltråd vid grenarna. Ljus i samma deg. D å densamma är väl arbetad, tillsättes 3 färg s o m rosorna isättas rikligt, o c h det hela bildeciliter ljum mjölk, i hvilken röres något mjöl dar e n förtjusande tafla, bestrålad af stjärnan samt 15 centiliter jäst, o c h ställes att jäsa. — från grantoppen. Då jag p å julaftonens m o r g o n sorterar de gåfvor, s o m skola afgå till mina fattiga, oeh d e delar af matförrådet, jag anslagit åt dem, plägar jag ej g l ö m m a en omständighet, hvilken jag vill lägga alla vänliga läsarinnor p å hjärtat. Något, som jag nämligen märkt blir i h ö g grad välkommet, är o m någon lektyr till helgen förirrar sig till de ringa kojorna. " Jag plägar därför alltid söka rätt p å något utläst, af mindre värde för en själf, m e n af dess större för dem, som sällan få något att vederkvicka sin själ med. Gamla jultidningar, några ströskrifter o c h dylikt afstår man gärna, då man därigenom kan bereda ett nöje.
Då det icke varit min mening att köparen ensam, och då ingen annan bevisning tillika är tillgänglig, skulle uteslutande och ovilkorligen få gagnas som vittne, bade jag trott, på grund af erfarenhet, om det oftast ofullständiga skick, hvari bevisningen om oloflig bran vins-försäljning stannar vid Domstolarne, och hvaraf värjemåls-eder alltid måste blifva en obehaglig följd, i saknad af den bestämdare upplysning endast köparen sjelf kan meddela, hans hörande borde tillåtas, för så vidt Domaren det nödigt pröfvar till bevisningens fullkomnande. Det händer nemligen icke sällan att bevisningen företer sig sålunda: C. och D. äro kallade till vittne emot A. för oloflig bränvins-försäljning. Bägge vittnen berätta, alt de blifvit af B. inbjudne på bränvin, hvilket B. begärt, bekommit och tillika med C. och D. förtärt; men huruvida B. skulle betala, eller betalde samma bränvin, eller om A. utan betalning undfägnade alla tre, det Veta vittnen icke och betalning hafva Jiev.-, Lagsamt Allm. Besv.- och Oecon.- Utsk:s Utlåtande IS io 8. 5 g de ej heller sett erläggas. I detta ofullständiga stick stanna många så beskaffade åtal; följden deraf behöfver väl icke nämnas. Vid detta och dylika förhållanden är det endast köparen sjelf som kan fylla och fullkomna bevisningen, om han i öfrigt är ojäfvig. Då det är och måste vara Rikets Högloft Ständers afsigt, att, så vidt möjligen ske kan, utrota, eller åtminstone förekomma, utöfningen af det skadliga lönnkrögeriets fortgång i den scala det hittills visat sig, har jag trott min pligt vara, att, efter min ringa förmåga, arbeta till detta helsosamma ändamåls vinnande, och vågar derföre vördsammast föreslå följande förändrade redaction af 55 §. i förslaget:
Dä de sä medelst äro högst nödsakade, at, sä snart grödan kom. mit under tak, til huru ringa pris som haldst bjudes, ifrän samma gröda söka tilgäng för deras trängande behof; Och dä ändteligen, säsom en följd af detta sednare, SpanmälsSpeculanterne, efter at hafwa begagnat Jordbrukarens försäljningstwäng, en annan tid kunna göra en oskälig winning, icke blott pä Jord. brrr - Den 26 Iulir. 477 Brukarens utan tillika pä andre Närings - Jdkares samt Lerutöfwcr pä den fattigas bekostnad. Det är under en sädan betraktelse samt 0- bestridelig öfwertygelse om sakernes förhällands som jag nu wägar hos Högwälborne Herr Grefwen och Landtmarstalken samt Högloft. Ridderffapet och Adeln ödmjukast föreflä och tilstyrka ater upliftvandct af en sädan Krono Spanmäls Magazins inrättning, som, enligt hwad här ofwan nämndt blifwit, börjades är 1788 men med är L7SZ mäste uphöra; samt at följakteligen igenom och wid denne Magazins-inrättning, mä blifwa at päräkna en säker tilfiykt för jordens odlare wid honom hotande wanpris pä dest spanmäl, samt för de Rikets Inbyggare som behöfwa köpa säd, emot brist pä denneoundgän. gelige wara eller dest ostäliga stegring.
St:s underd. skrifvelse JV2 233 för nämnde är. De torde bevisa, att denna fråga alltifrån början, lills den på sednare tider blifvit med allvar behandlad, af Ständerna, ansetts utgöra eli nära sammanhängande helt, och att liden för dess sättande i verket borde ensamt öfverlemnas till K. M:s höga bedömande. Man har med skäl sagt, alt Ständerna icke böra ensamt se till ränlegifvai nes bästa. R. o. Ad:s ledamöter bestå så väl af räntegifvare, som af räntetagare; och jag tror att man icke bör grunda sitt beslut med afseende å nägonderas enskilda fördel, ulan med hänsigt till det stora allmännas, och således i främsta rummel se lill frågans praktiska lösning och de fördelar, som landet i allmänhet deraf kan draga. Min öfvertygelse är fördenskull, att det är rigtigt och klokt, om R. o. Ad. vidblifver det beslut, sora vid sista Riksdagen fattades. Inga förändrade förhållanden hafva sedan dess inträffat, som kunna gifva Ståndet anledn. att frångå detta beslut, hvarföre jag fortfarande yrkar, att R. o Ad. mätte bifalla den af Hr Tersmeden, med anledn. af Ståndets vid förra Riksdagen fattade beslut, gjorda framställning. Gr. Posse, Gust. Mauritz: Då jag icke var närvarande vid sista Riksdagen och icke heller vid den nuvarrde, då denna fråga afgjordes, så har jag i afseende på densamma inga antecedentia, och vill derföre icke ingå i sjelfva hufvudfrågan, utan endast hålla mig till den af Hr Tersmeden väckta motionen. Jag har ansett denna ingress vara nödvändig och på sin plats, då jag nu går alt förena mig med Gr. Wrangel i hans yrkande om ifrågavartde motions läggande till handlingarne. Jag må bekänna, alt jag icke begriper det oundgängliga sammanhang, hvaruti upsägningsrättens uphörande slår till skatteförenklingen i sin helhet. Den ena rör till hvilken person räntorna skola utgöras, den andra sättet, på hvilket de skola utgöras. De slå således visserligen i ett slags sammanhang med hvarandra, men alldeles icke i något oundgängligt. Detta har Gr. Wrangel redan bevisat.
Då nu treklassiga läroverk skola uti dessa tre städer i stället inrättas, bör, i likhet med hvad vid näslförflulna riksdag under enahanda förhållanden vidtogs, i afseende å skolorna i Norrtelje, Lidköping och Christinehamn, de förstnämnda Irenne pedagogiernes nuvarande anslag till Statsverket indragas, men deremot den belöpande nja ärliga kostnaden, tillsammans 13,500 R:dr, tilläggas Staten för Elementarläroverken ; kommande, i följd häraf, ofvannämnde summa R:dr 49,713: — ytterligare alt minskas med omlörmälde , „ 712: 41. eller till .T „ 49,000: 59. Och hafva alltså, mod uteslutande för summans jemnande, af förestående 59 öre, Rikets Ständer bestämt att, i stället för Riksstalens anslag till folkskolorna, må för Pedagogier och Folkskolor uppföras en summa af 49,000 R:dr; börande tillökningen i detta anslag användas till löneförbättring vid samt utvidgning af sådana pedagogier, uti hvilka undervisningen vunnit en högre grad af utveckling. 48:o. Reträftande Folkundervisningen hafva Rikets Ständer fått emottaga en af E., K. Majit den 21 Oktober nästlidna år allåten nådig Proposition angående anslag till denna undervisnings befrämjande. Af Rikets sednast församlade Ständer bestämdes, enligt deras underdåniga skrifvelse den 2 Mars 1858, del sammanlagda bidrag, hvilket för innevarande slalsregleringsperiod borde af allmänna medel lemnäs för folkundervisningens befrämjande, till den personliga skyddsalgifiens halfva belopp, som antogs uppgå till omkring 250,000 R:dr R:int; hvarjemte Rikets Ständer, i afseende på fördelningen af dessa medel, medgäfvo, alt lill uppmuntran för småskolors ändamålsenliga inrättande och lill understöd för examinerade folkskolelärare skulle afsättas ett årligt belopp af . R.mt R:dr 100,000: — all under vissa vilkor utgå, samt tdl understöd för högre folkskolor „ 24,000: — och anvisade Rikets Ständer till E. K.
Redan vid förslå början af detta betänkandes föredragning har jag haft äran anmäla, att jag ingick på samma reservation, som Gr. Hamilton i afseende på denna § afgifvit. Jag fortsätter nu densamma och yrkar, i likhet med de begge föreg:de talarne, att de 2:ne utvalde sockenombuden måtte alldeles ur författningen försvinna. Jag tror alt de skulle medföra icke någon nytta, utan endast en oändlig mängd af tvister, anmälanden och rättegångar. Sedermera förekommer eli morn., att Konungens Bef:h:de skall, på reservation af hätadsskrifvaren emot comite'ens åtgärd, om skäl förefinnas, rättelse meddela. Jag får säga, att då Konungens L!ef:h:de förut är ålagd att der hafva ett ombud; så blefve det ett ganska ledsamt förhållande, att kanske ofta nödgas upphäfva hvad detta ombud vidgjort. Jag får äfven säga, att enl. min öfvertygelse skulle vid inflyttningar mycken partiskhet komma alt äga rum, emedan dessa af församlingen valda ombud säkerligen, så snart någon anledn. dertill funnes, skulle bestrida inflyttningen. Jag tror att icke allenast i detta, utan äfven i många andra fall en mängd svårigheter skulle uppkomma, samt att de antnärkn:r af communerna, som nu icke äro sällsynta emot häradsskrifvare!! i fråga om inflyttningar, ej heller framdeles kunde uteblifva, och de skulle då göras icke emot häradsskrifvaren, utan emot socknens egna ombud. Jag hemställer huru detta skulle kunna försiggå. Jag anhåller derföre, att den anmärkn., som är gjord i Prosten Östermans reservation, måtte få gälla, nemi. att de begge sista momenterne samt orden: ”Derjemte skola tvänne på sockenstämma valde församlings ombud vid förrättningen vara tillstädes,” må utgå. Hr Printzensköld, Carl: Inom den politiska verl den, likasom inom den fysiska, inträffar understundom, alt epidemier eller farsoter uppkomma, de der fara land och rike omkring och göra sina förhärjningar.
M:s Bef:h:de är af beliofvet på minsta vis påkalladt, och finner ej heller uti den åberopade tidsutdrägten, hvilken torde vid de flesta tillfällen blifva lika stor hädanefter som hittills, något antagligt skäl att vid denna riksdag omstöpa, hvad man på goda grunder gjort vid en föregående. Utsktn hade, efter min tanka, gjort väl, om de i allmänhet behållit mera af den gamla författningen. B., o. Ad. har dock i de flesta vigtiga delar frångått Utsktns förslag och återgått till det Den 29 Januari f. m. gamla, oell jag tillstyrker, att samma grundsats äfven här må följas. Hr af Ekenstam: Det är just pä den siste talarens yttrande, att man icke bör gå fram och tillbaka, sorn jag stödjer mitt tillstyrkande af bifall till afdeln:s förslag; ty efter hvad Hr af Billbergh upplyst, innefattar det blott ett bibehållande af hvad som nu är, och jag anser detta numera vara desto angelägnare, som R. o. Ad. i åtskilliga fall nedsatt böterna till hälften mot hvad Utsk:n föreslagit. Frih. Boye: Då man besinnar, att förbrytelser emot denna författning ej kunna komma under annat namn än polismål, och att de äro af natur att fordra skyndsam handläggning, samt då man vidare besinnar, att det finnes orter i Riket, der blott ett eller tvenne ting om året hållas, äfvensom den lätthet våra rättegångsformer medgifva åt chicanören att få uppskof från det ena tinget till det andra, ser jag häri tillräckliga skäl för antagande utaf Hr af Billberghs förslag. Jag tror dock, att någon controll bör finnas, på det kronobetjeningen icke må utan skäl få kalla hvem och när som helst till inställelse inför landshöfd.embetet; och jag tror, att denna controll vinnes, om i § insättes, att det må bero på K. M:s Bef:h:des pröfning, huruvida kallelse skall utfärdas eller icke. Gr. Horn:
Liten fager, ljushyllt gosse, Skall han vara utan vittne Sofvande på bädd af kärfvar Om del goda, som han verkat? » Och med plogjärn och med skära Hvilande invid sin sida, Och med smycken kring sin panna Och man svarte: » Ingen stämma Och med liten gyllne harpa Når dit bort till hafvets gränser Under handens späda fingrar. Ingen man kan följa kungen På den obekanta vägen För att vittna om hans gärning. » Detta barn de fromma mänskor Lyfte kärleksfullt ur båten. Togo mot det som en utsänd Men då grepo dessa mänskor, Ifrån goda gudamakter. Som i fattigdom han funnit, IDUN 1897 291 Efter sina bästa skatter, Lyckosam och ädel konung Lade dem vid kungens sida Ville man i Norden prisa, Till ett härligt eftermåle. Hylla honom midt i kraften Redde honom bädd af kärfvar, Af hans styrkas år och dagar, Som han lockat fram ur jorden. Gifva honom tack, att freden Lade vid hans sida harpan, Strålar öfver nordanlanden, Som han hade lärt dem stränga. Trofast såsom polens stjärna, Löna honom för hans kärlek, Hägnande som furuskogen, Då kom smeden, svart och sotig, Lade ner sitt mästersmide. Kvinnan gaf sin fina spanad. Bonden kom med runda kakan, Doftande och hvit af hvetc. Flickan kom med röda valven. Jägarn offrade en björnhud, Fiskarn största lax ur floden. Och på detta sätt ledsagad, Fördes kungen utåt hafvet Mot de obekanta länder, Hyllad såsom ingen annan, Rik på vittnen om sin ära! Lätta honom kronans börda, Önska honom år så många, Som ett barn sin fader önskar. — Och kring landet hördes ropet: » Res dig folk att hedra kungen, Bringa hyllning åt den ädle, Skaffa vittne till hans gärning! » — Och då kommo de, de fromma Människor från slott och hydda: Åkermannen med sin kärfve, Smeden med sitt blanka smide, Timmerkarlen med sin planka, Slottsfrun med sin fina knyppling, Forskarn med sin tankes skatter, Konstnärn med sitt hjärtas drömmar. Ingen hyllning, ingen dyrkan Tycktes mig af högre mening.
om en nationalitet, som utgör en del af vår egen, på detta sätt går under? och delta allt, blott derföre att detta folk är svagare, och råkar slå den starkares begär i vägen — då frågar jag om detta är ett exempel, utan betydelse för oss sjelfva, och om ej vår ära, så väl som vårt eget högsta och heligaste intresse fordrar, att någonting göres för att afvärja en såda händelse. Ty äfven för oss kan en gång den timma slå (hvarifrån jag hoppas en mild försyn bevarar vårt fosterland) — men den dag kan likväl komma, då äfven vi måste kämpa den kamp sorn Danmark nu strider, mäste kämpa för allare och härd, för hus och hem, för allt hvad vi hafva dyrbarast i verlden, och då vi längtansfullt blicka omkring oss efter bistånd. Och måtte vi då aldrig behöfva med 010 påminna oss moralens första bud: Att hvad du vill att andra skola göra dig, det gore du ock dera! Man frågar dernäst, och med rälta, hvad ulsigter Sverige har att genom dess medverkan ändamålet skall kunna vinnas. Till en del är detta naturligtvis beroende på det understöd, som vi af andra makter kunna hafva att förvänta. J lorden emedlertid finna, mine Hrr! att jag här icke kan anföra allt hvad som i detta afseende blifvit vidgjordt, men så mycket kan jag säga att Svenska kabinettet följt denna angelägenhet allt ifrån tvistens början med den största uppmärksamhet samt dervid alltid handlat och handlar i full öfverensstämmelse med de stora makterna. Vidare ber jag att få påminna derom, att alla dessa förhandlingar blifvit fullständigt framlagda för Heml. Utsk., och Den 11 Maj. 533 alt alla dess ledamöter, oaktadt den kända olikheten i deras politiska åsigter, varit enhälliga i sitt omdöme ang:de vården af dessa angelägenheter, samt uttryckt sig fullkomligt gillande till allt hvad K. M. i detta afseende gjort och föreslagit. Häruti måste väl också ligga något bevis derför, alt denna vigliga del af frågan blifvit behandlad på ett sätt, som öfverensstämmer med fäderneslandets ära och intresse. Man har sagt all Sverige icke borde vara angripande.
M. ville förordna, att husbehofsrajölqvarnar -må få finnas i samina-hus som tullmjölqvarnar, med skyldighet likväl, att sådant lill de årliga Taxer:s-comite'erna uppgifva , samt i öfrigt dervid iakttaga hvad lag och allmänna författningar bjuda. R. o. Ad. lärer utaf gällande föi fattningar för qvarnanläggningar veta, att husbehofsqvarnai icke få vara anlagda i samma hus, som tullqvarnar, af Den 3 April c. m. 181 det skäl, att då vore all controll öfver förmalningsbeloppet omöjlig, hvaraf följden blefveatt de skattlagda tullqvarnarnes rättighet att betjena allmänheten med målning vore kringgången, enär de tullqvarnar, som jemväl ägde husbehofsqvarnar uti samma hus, kunde verkställa förmälning emot mindre tull. De äldre qvarnarna skulle derigenom förlora i värde och betydliga capitalvärden derigenom försvinna för sådana qvarnägare. Detta anser jag rättsvidrig!, och anhåller derföre om återremiss af betänk., på det alt Utsktn måtte l allo afstyrka motionen. Frih. Leijonhufvud, Abrah.: Jag hade blott velat göra en protest mot Frih. Cederströms förskottsvis afgifna yttrande. Nu kommer den för sent. Vid förnyad föredragning af Statssamt Allm. Besvärso. Ekon.Utsktns den 24 sisth Mars på bordet lagda utlåtanden: N:o 179, i anledn. af K. M:s nåd. propos. ang:de åtgärder till hehöfvandes undsättning i missvextår; N:o 180, i anledn. af väckt fråga om inrättandet af sockenmagaziner, m. m.; och N:o 181, i anledn. af väckt förslag ang:de åtgärder till afhjelpande af nöden i Dalarne; blefvo dessa utlåt:n ånyo lagda på bordet, N:is 179 och 180 af Hr Råfelt, Anton, och Gr. Taube, Gustaf Johan, och N:o 181 af Hr Råfelt och Hr Lagerheim, Lars M a g n 11 s.
Majrt under den 22 i samma månad bifallit, att tvänne tunnland å en Eskilstuna Kungsladugård tillhörande och på arrende upplåten egolott Nro 8 må, senast efter arrendeårens slut, till begrafningsplats få användas. 3:0 Angående piofs alläggande af Klockare å för barnaundervisningen nödige kunskaper. Anmäld den 3i October 1829;-och sorn Klockares skyldigheter i anseende till barn a undervisnrogen redan vore genom kyrkolag och författningar bestämde, fann Kongl. Majrt ej någon åtgärd vara i detta afseende för det närvarande behöflig. 4:° Om inrättande af en allmän undervisningsanstalt i Eskilstuna Stad. 9^ Bil. till R. St. Just. Ombud sm. Emb. Ber. ilen 15 Jun. 183/|. Anmäld den 37 Junii 1839, då Consistorium i Strengnäs erhöll Nådig befallning att inkomma med förslag lill en Skolas organisation i Eskilstuna, och lill reglering af Lärarnes lönevilkor, hvarefter Kongl. Maj:t i sammanhang med fö! delningen af de till Elementar-Läroverket vid sista Riksdag anslagne 42>ooo R:dr, under den 38 December i83i och 31 September i833, förordnat, att en Apologist-Skola skall i Eskilstuna Stad inrättas. 5:0 Om skyldighet för dem, som anmäla sig till Prest-examen, att ådagalägga kunskap i vexelundervisnings-methoden. Anmäld den 6 Febmarii i83o; och har Kongl. Ma-':t, med afseende å hvad Preste-Ståndet serskildt i detta mål anfört och upplyst, ej funnit skäl bifalla de af Rikets Ständer föreslagna sladganden i förevarande afseende. 6:0 Om inrättande af ett Sjukhus i Söderhamns Stad. Anmäld den 14 April 1883. Kongl. Maj:t har, under den 26 i samma månad, bifallit, att ett Curhus må i Söderhamn inrättas för södra Helsingland, och Curhus-afgiften från samma ort för denna sjukanstalt användas. 7:0
Och skall förströ dem, den ena med den andra, fäderna samt med barnen, säger Herren; och skall hvarken skona eller öfverse, eller barmhertig vara öfver deras förderf. Så hörer nu, och märker till, och trotser icke; ty Herren hafver det sagt. Gifver Herranom edrom Gudi ärona, förr än det mörkt varder, och förr än edre fötter stöta sig på de mörka berg; så att I vänten efter ljuset, och han skall dock görat allt till mörker och skugga; Men viljen I detta icke höra, så måste dock min själ hemliga gråta öfver sådana stolthet; mina ögon måste med tårar flyta, att Herrans hjord fången varder. Säg Konungenom och Drottningene: Sätter eder neder; ty härlighetenes krona är eder af hufvudet fallen. De städer söderut äro tillslutne, och ingen är som dem upplåter; hela Juda är allsamman bortförd. Upplyfter edor ögon, och ser huru de nordanefter komma; hvar är nu hjorden, som dig befallen var, din härliga hjord? Hvad vill du säga, då han dig så hemsökandes varder? du hafver så vant dem emot dig, att de Förstar och höfdingar vara vilja; hvad gäller, dig varder ångest uppåkommandes, lika som ene qvinno i barnsnöd. Och om du i dino hjerta säga ville: Hvarföre vederfars mig dock sådant? för dina många missgerningars skull är din blygd upptäckt, och din ben blottad. Kan ock en Ethioper förvandla sina hud, eller en parde sina fläckar? Så kunnen I ock något godt göra, efter I ondt vane ären. Derföre vill jag; förskingra dem likasom strå, det för vädrena uti öknene drifvet varder. Det skall vara din lön och din del, som jag dig tillmätit hafver, säger Herren; derföre, att du mig förgätit hafver, och förtröste uppå lögn. Så vill jag ock högt upptäcka dina blygd, att man dina skam väl se skall. Förty jag hafver sett ditt horeri, dina kättjo, ditt oförskämda boleri: ja, din styggelse både på högom och på åkrom; ve dig, Jerusalem; när vill du dock någon tid renad varda?
Tngen enda bland alla dem uteslutcs således af 9:de morn.; märken väl, Mine Hrr! ingen enda. Återstår således 10:de Dun 7 Mars. 27 mom. ollur förmögenhetsafgiften. Jag liar nyss visat att troligen ingen enda här derigenom utestånges. Men om så år, hvartill tjenar då hela saken, säger man. Jo, Riddarh.Ordn. föreskrifver, att fullmaktsutgifvare skall hafva samma egenskaper, som representanten. Förslaget förhindrar således de vanhedrande, af allmänna omdömet sa rättvist fördömda fullmaktsköpen. Fget nog tinner dessa, om ingen annan försvarare, dock en i Riddarh.Utsk t. »Om de borttagas, säger Utskit, förhindras mången kunnig ledamot att här intaga säte och stämma.» Afven denna bedröfliga sats bestrider jag. Om man genomgår förteckningen pä de 124 ätter, hvilka vid denna Riksdag utlemnat fullmakter, skall man finna att föga mer än deraf skulle, enligt mitt förslag, förlora sin rätt. När man sedan ser huru manga välmående och aktade slagtar finnas, hvilka hvarken sitta sjelfva eller utgifvit fullmakt, ser man huru lätt de, hvilka förlorade sina principaler, skulle finna andra och bättre i stället, och dermed är äfven motionens hela ändamål upfyldt. Må man ej invända, att då de klandrade fullmakterna äro så få, är hela saken onödig; må man ej säga, att 30 röster betyda ingenting Detta är ett stort misstag; kastade i den ena eller andra vågskålen kunna de afgöra allt. Dessutom är det ej antalet, hvarom hår är fråga; det är om sjelfva saken: möjligheten att tiggaren utanför vår dörr kan sjelf eller genom andra här upträda som Svenska folkets sjelfskrifna ombud; det är detta, som är förhatligt; det är detta, som mäste nedsätta oss i nationens ögon; det är denna fläck, jag ville aftvå från ett Stånd, som jag så högt alskar och som jag hoppas, för dess egen skuld, icke skall sträcka sin konservatism så långt, att det konserverar t. o. m. det usla.