Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De af Ridderskapet och Adlen samt Presteoch Borgare-Stånden antagna stadgande, hvilka angå beskattning, innehållas i följande paragrafer: Den 20:de, så lydande: »Bränvins destillering må äfven under tid, då bränvins tillverkning icke är til»låten, kunna i stad, såsom särskild näring, utöfvas med enkel redskap, sådan den i 6:te »§:n beskrifven är, af minst 21 kannors pannerymd, och mot afgifts erläggande efter »samma grund, hvarefter afgiften för enkel redskaps begagnande vid bränvins tillverk»ning i 44 (40) §. bestämd är.» * Den 42:dra §: »Afgiften för bränvins tillverkning utgår med 16 sk. för hvarje tillverkad kanna, »bränvinét beräknadt till 6 graders styrka.» Den 43:dje §: »Vid tillverkning i större bränneri beräknas afgiften efter det tillverkade belop»pet, och uppmätes detta under kontrollörs tillsyn.» Den 44;de §: »Vid tillverkning i mindre bränneri beräknas afgiften efter redskapens afverk»nings-förmåga, och antages tillverkningen under dygn uppgå till fem sjet tedelar af pan»nerymden, då redskap utan mäskvärmare användes* samt till ett med en tredjedel der»utöfver förhöjdt belopp, eller en och en niondedels gång pannerymden, då redskap »med mäskvärmare begagnas, på sätt efterföljande tarif utvisar: Bih. lill tt. St. Tarif å afgiften, beräknad för dygn. Pannerymd, som återstår, sedan 2 kannors kokrum afdragits. Redskap utan mäskvärmare. Redskap med mäskvärmare. Banko. R:gs. Banko. R:gs. Kannor. Den 47:de §: »Skulle i större bränneri tillverkning under en månad öfverskjuta det belopp, »hvarför anmälan skett och afgift blifvit erlagd,» 3 mom.
– Om du bär mig till prästgården, skall jag spela för dig. Se dock, det for ett leende öfver hans ansikte. Det var visst, hvad han ville ha. – Jag skall spela fiol för dig hela eftermiddagen, jag skall spela så länge du vill. – Vill du lära fiolen nya låtar? – frågade han – Det vill jag visst, det. Ingrid blef i samma stund både förvånad och nedslagen. Han tog ett kraftigt tag i säcken och ryckte den till sig. Han släpade bort den öfver grafvarna, och deras penninggräs och åbrodd trycktes ned under den, som om den varit en åkervält. Han förde den fram till en hög af torrt löf och ris och gamla blombuketter, som låg invid kyrkogårdsmuren. Där plockade han fram allt, som fanns i ränseln, och gömde det mycket väl under riset. När den var tom, kom han tillbaka till Ingrid. – Nu kan du stiga i – sade han. Ingrid steg i säcken och kröp ihop på dess träbotten. Karlen spände till alla remmar lika noga, som om han haft sina vanliga varor att föra, krökte sig åter, så att han nästan böjde knä, satte armarna i hängslena, spände ett par remmar i kors öfver bröstet och reste på sig. Då han gått ett par steg, började han skratta. Han bar en säck på sin rygg, som var så lätt, att han kunnat dansa med den. Det var ej mer än en fjärdingsväg från kyrkan till prästgården. Det var en väg, som dalkarlen kunde gå på tjugo minuter. Ingrid önskade endast, att han skulle gå den så raskt, att hon hunne hem före kyrkfolket och begrafningsgästerna. Hon kunde rakt ej fördraga, att så mycket folk skulle få se henne. Det vore bäst, om hon komme fram, medan endast hennes fostermor och pigorna voro vid gården. Ingrid hade tagit med sig ur kistan den lilla buketten med blommor från hennes fostermors myrten. Den var hon så glad åt, att hon gång på gång kysste den. Den kom henne att tänka mildare tankar om fostermodern än någonsin förr. Men naturligtvis skulle hon tänkt milda tankar om henne i alla fall. Den, som kommer direkt ur grafven, tänker milda och ljusa tankar om allt, som lefver och rör sig på jordytan.
Till bevis derpå alt häradsskrifvaren, utan alt begå någon olaglighet, kan så tillställa, att de skattskyldige ej komma att vara tillstädes vid mantalsskrifningen, får jag nämna, att han kan utsätta limmen dertill så tidigt, att ganska många helhe betala dessa böter, än de underkasta sig alt vid denna tid infinna sig. Full. von Kraemer: Jag vill blott lill besvarande af den siste talarens anmärkn. erinra , att det icke är häradsskrifvaren, som utsätter tiden för mantalsskrifnings-förrättningen, utan Konungens Bef:h:de. Hr Printzensköld: Ändamålet att uppställa bevilln.- förordn. så alt den varder laglig, tror jag kunna vinnas genom det förslag, som Hr von Hartmansdorff framställt, nemi. att den mellanmening, som man vid i8a3 års riksdag i berville. förordn. inflickade och der sedermera fått qvarstå, uttages; så att meningen blir följande: ”skolande dessa böter ”tillfalla fattigcassan i den stad, socken eller församling” etc. I)å har man icke omtalat huruvida de äro desamma , som i någon K. förordn. om mantalsoch skattskrifning finnas utstakade, utan endast att de finnas, och då tror jag ändamålet är uppfyldt. I öfrigt bör jag, i anledn. af hvad som här är anmärkt af Frill. Anders Cederström, ang:de böterna, tillkännagifva, att detta icke rörer böterna för underlåten inställelse eller för underlåtenhet att vara tillstädes vid uppropet, ty det är icke häradsskrifvaren , som bestämmer tiden eller timmen då mantalsskrifningen skall taga sin början, och att det således är för honom omöjligt alt ställa så till att de skattskyldige varda betungade, utan att det är hans ovillkorliga skyldighet att ställa sig till efterrättelse hvad Konungens Bef:h;des kungörelse innehåller, och om de skattsky Idige icke göra detsamma, då först tillkommer det honom att göra anmärkn.; i följd hvaraf han icke kan genom enskilda tillställningar skaffa sig denna inkomst, hvarken till större eller mindre belopp. Frih. Cederström, Anders:
Om vi skulle efterfölja England i något, låt det blifva i försvaret af vår constitution, af Ståndens gamla organisation. Man arbetar der för att få en likhet i representationen, man erkänner, att den är felaktig, men vågar ej vidröra den gamla byggnaden. Här har man utarbetat en olikhet inom ett Stånd, i en hastig vändning drifvit den igenom, och utan minsta betänkande rubbat grundbyggnaden. Contrasten är märklig. Behofvet måste vara stort för att göra en rubbning. Jag har ofvanföre visat det föregifna icke rimligt, utan minsta sammanhang eller skäl, snarare verka i motsatt förhållande. Ståndens urgamla sammansättning, hvarvid icke visat sig några olägenheter, anser jag för en helgedom och ett rån att rubba. Då nu deraf tillika föreses flera olägenheter, sorn jag till en del uppgifvit, blir återförandet i det gamla skicket en skyldighet, en nödvändighet. Jag har anfört det moraliska onda, som skall uppkomma genom barnens olika stånd, genom en bättre Bilaga F till Exped. N:o 10. 673 uppfostran, mera ömhet, större förmoners tilldelande till den ena än till den andra, en sak som hvar och en förutser, som har minsta kunskap och förfarenhet om hvad som föregår i menniskohjertat och det allmänna lefvernet. Hvaraf komma ståndshat, de fattiges afund mot de rike, tjenares mot husbönder? Af skillnader i vilkor, naturliga följder af samhälls-sammansättningen. Och dessa förtrytelser, detta hat skulle uteblifva, då .skillnader införas inom husen, i skötet af slägterne! Herr Kammarherren förklarar, att farhågan för en bättre omvårdnad för arfvingen af namnet och Ståndet strider inom detta land mot fäders i allmänhet tänhesätt i vårt tidehvarf, hvilket väl, om våra lagar få äga bestånd, icke går till försämring. Jag vördar Herr Kammarherrens goda tanke om våra fäder, men då våra lagar, de förra gamla förhållanden inom våra hus, icke fått äga bestånd, utan blifvit så betydligt rubbade, lärer ingen vidare kunna svara hvarken för uppfostran eller freden och sämjan inom husen. Förnuftige fäder skola lika älska och uppfostra sina barn, men äro alla förnuftige?
Vid sammanjemknings-förslagets uppgörande har, i sammanhang med ofvanberörcle l:sta punkt, inom Utskottet fråga blifvit väckt, huruvida Utskottet nu borde, i afseende på de varu-artiklar, der ett, två eller tre Stånd beslutat, att ineller utförsels-förbud bör upphäfvas eller ega rum, uppställa voterings-propositioner lill omröstning i Förstärkt Stats-Utskott, eller om all fråga om förbuds stadgande eller upphäfvande skulle, såsom af ekonomisk natur, anses genom 2:ne Stånds beslut böra förfalla och vid hvad förut stadgadt varit förblifva, samt, i fall 3:ne Stånd varit om be slutet ense, vara derigenom afgjord. Vid öfvervägande häraf bär Utskottet af det sätt, hvarpå vid föregående Riksdagar frågor af enahanda beskaffenhet blifvit behandlade, icke funnit tillräcklig anledning eller gil
alla antagne endast tills vidare och emot åtnjutande af arfvoden till enahanda belopp som deras vederlikar på Stat, hvartill således erfordrades ett årligt anslag af 3,000 R:dr, hvaremot nödige skrifmaterialier kunde erhållas i Collegium, under hvars inseende och lydno Contoret* borde stå. 5:o. Att, i afseende å fullgörandet af Kongl. Maj:ts Nådiga befallning att uppgifva hvilka föreskrifter böra meddelas, på det så beskaffade felaktigheter, som i Jordeböckerne befunnits, mätte för framtiden förebyggas, Collegium ansåg andra stadganden icke kunna föreslås, än vederbörandes alvarliga förständigande att vid Jordeböckernes upprättande noggrant efterlefva hvad redan är eller framdeles varder föreskrifvet, vid ansvar såsom lör annat tjenstefel; hvarjemte Collegium, i sammanhang härmed, i underdånighet hemstälde, alt, sedan den nya Jordeboken blifvit uppgjord och behörigen granskad samt befintlige fel rättade, någon ny icke måtte förr än efter tjugo år författas, helst de under tiden för hvarje år upprättade FörändringsExtracterne kommo att lemna ali erforderlig upplysning. Vid detta underdåniga utlåtande har Collegium bifogat dels protokollsutdrag, innefattande åtskillige yttrade serskilda meningar, dels fem formulärer till Jordebok med tillhörande sammandrag m. m.. I sammanhang härmed bör ock af Comiterade i underdånighet anmärkas, att, till följd af hvad högstberörde Kongl. Bref af den 24 Maj 1833 innehåller i frå - 127 ga om granskning af Indelningsoch Roterings-Verken, serskilde underdåniga utlåtanden derom blifvit afgifna den 30 December 1843 af Krigsoch KammarCollegierna, beträffande Arméen, och den 29 November 1844 af Förvaltningen af SjöÄrenderna och KammarCollegium, i hvad Båtsmanshållet angår. Sedermera, och efter det Eders Kongl. Maj:t under den 6
Delta är äfven hvad Utsk. föreslagit, och bästa beviset, att BondeSt. funnit motionerne väl besvarade, anser jag ligga deri, att detta Stånd utan Den 12 Mars f m 311 votering godkänt betänk, i sin helhet, och detta mäste vara ett tillräckligt svar pä Gr. Sparres anmärkn. i denna del. Hvad äter angår cn annan här framställd invändning, att, genom antagande afUtsk:s förslag, säterierne skulle åläggas betala allt, hvad de hemman, som nu utgöra fjerdingsmans-bestyret, finna skäligt bestämma, tror jag, dervidlag ingen fara vara åfärde, ty det mäste naturligtvis ligga i hvars och ens intresse, att kunna lill befattningens bestridande erhålla personer emot möjligast lägsta lega. Man har sagt, alt Kronofogdarne skola komma ali tillsätta desse tjenstemän. Detta måste vara ett misstag; nekas kan väl icke, att Kronofogden bör lemnäs tillfälle yttra sig öfver lämpligheten af den person, som är i fråga att antagas, kunde han t. ex. icke skrifva vore han ju oanvändbar, men för sitt ogillande mäste Kronofogden alltid upgifva skäl; då ega kommunerne, alt hos K. Bef:h:de häröfver anföra besvär och K. Bef:h:de lärer icke underlåta alt förskaffa dem rätt, i händelse de ega det. Att Kronofogden lillsätter fjerdingsmännen är således ett oegenlligt uttryck. Skulle såsom här blifvit föreslaget, Staten öfvertaga aflöningen af dessa tjenstemän, så befarar jag jag, att ganska stora kostnader blifva dermed förknippade och desse vida större ån man föreställer sig. En person åtager sig nu denna befattning emot 50 -4':dr b:co om året, Staten kan deremot icke erbjuda en så ringa aflöning. Staten måste dessutom beslå boställe, pensioner åt fjerdingsmännen på deras ålderdom m. m. dylikt, med ett ord, sådant skulle blifva mångdubbelt kostsammare än nu då kommunerne sjelfva ombesörja aflöningen. Vidare har man sagdt, att förevar, fråga vore af privilegii natur och privilegier böra ieke rubbas. Jag kan ingalunda medgifva detta.
Här är blott i allmänhet taladt om "förbud mot Talare-sällskapcr; men då Förbudet af den 3o November 1820 äfven lärer vara rigtadt i specielt hänseende, är visserligen intet hinder emot, ali denna mening i Den 16 December. 2.7 skrifvelgen införes, om Ilöglofl. Ridderskapet och Adelli så för godt finner, helst emot densamma i Riks-Stånden någon anmärkning ej blifvit gjord. Herr Hjerta, Gustaf: Jag anser, att detta förslag måtte återremitteras. Den mening, som finnes i Utskottens Betänkande, tyckes vara af mycken vigt, emedan man af det nu i Expeditionen nyttjade uttryck skulle kunna tro, att den Författning, som blifvit utfärdad mot ett Talare-sällskap innom Stockholm, ännu skulle vara gällande för hela Riket; hvilket likväl ej kan vara meningen, då sådana Talare-sällskap existerat, och ännu existera, på andra orter. Herr Grefven och Landt-Marskalken frågade om Ridderskapet och Adeln ansåg Expeditions-Utskottets ifrågavarande Förslag böra, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteras. Ropades Ja. Upplästes och lades på bordet följande ifrån nedannämnde Utskott inkomne Memorial och Utlåtanden: Från Constitutions-Utskottet: Af den i3 dennes: N:o 84. Om sättet till slutliga behandlingen af frågan, rörande oinsättnings-bcloppet för Discontlån. 28 Dm 16 December. Angående Förslag till ett tillägg i 29 §. Riks dags-Ordningen. Från Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskotten : Af denna dag: N:o 667. Angående Förslag till Votering-proposition, i anledning af Riks-Ståndens olika beslut i fråga om dispositionen af Kro110-skogarne. Frän Stats - Utskottet: Af denna dag: N:o 668. Öfver gjorde Anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte yttrande uti frågan om utdelning af Ridderskapets och Adelns Protocoll vid 1817 och 1818 årens Riksdag.
Om remiss af denna motion till vederbörligt Utskott anhåller jag vördsamt, äfvensom att dit, derest sådant erfordras, få ingifva Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes ^ i Kalmar län samt Kongl. Kammar-kollegii och Stats-kontorets afgifna underdåniga utlåtanden öfver Oscarshamns stads innevånares ofvanberörde underdåniga ansökning, jemte öfriga deri åberopade handlingar. Stockholm den 29 November 1862. Ludv. Dahlström. JW 195. Af Herr Dahlström: Om anslag till utvidgning af elementar-!äroverkel t Oscarshamn. Genom det anslag Rikets Ständer vid 1856 års riksdag beviljade, till aflöning åt en Rektor och en Kollega vid Oscarshamns skola, har detta samhälle och den omkring - Motioner i Borgare-Ståndet 1862. ,JW 195. 375 liggande orten, sedan Oktober 1858, kommit i åtnjutande af en dittills saknad fördel, Att emellertid samhällets behof uti ifrågavarande hänseende härmed icke blifvit fylldt, behöfver icke sägas. Det kunskapsmått, som, enligt gällande skolstadga, bör bibringas inom elementarläroverkens båda nedersta klasser är mycket ringa, i jemförelse med hvad, enligt nutidens kraf, måste anses höra till en någorlunda fullständig elementarbildning. Föräldrar och målsmän, som för barn och myndlingar kunna bekosta en sådan, finna det vanligen bäst och ändamålsenligast, att genast från början insätta dem vid ett fullständigt elementarläroverk. Men det stora flertalet af föräldrar och målsmän, som ej kunna bekosta en sådan kurs i en långt aflägse belägen stad, hvarmed de i öfrigt icke stå i någon beröring, kunna icke vid Statens inom staden förlagda läroverk för sina barn erhålla vidare undervisning, än den högst otillräckliga, som ligger inom andra klassens lärokurs. Utan annan bildning, än den inhemtandet af denna lilla kurs medförer, utgå dessa i allmänhet omedelbart till något af de industriela yrkena, ett förhållande, som hvarken för dem sjelfve eller det allmänna kan vara gagneligt.
Jag kom straxt derefter att se upp på modren, och åter voro hennes ögon våta, åter for hon med handen öfver dem, och sade leende: »Jag har fått en af mina lifliga önskningar uppfylld! Jag mins en gång vid badet, när dessa samma händer ströko bort de blonda lockarna på en liten tiggargosse, och dessa samma läppar för ett ögonblick vidrörde hans lilla panna. O! om det varit min lilla John! tänkte jag då, utan hopp att det någonsin skulle ske, och se nu – nu har det dock skedt.» Långt in på sena aftonen fortsatte vi samtalet, och jag märkte, mera af den gladlynta frispråkiga mannens, än egentligen af Fru B:s egna ord, att hon – med sina halfslutna ögon och under sitt blomsterplockande – dock vid badet hade sett, hört, förnummit och begripit allt hvad som passerat omkring henne, bedömt det ganska rätt, och ofta ur en för mig, såsom merändels medagerande, alldeles ny synpunkt. Allt hade hon meddelat sin man. Dessa makar voro ett, det märkte jag i allt, smått och stort, och hörde det i ingen enda stor eller liten demonstration. När det började blifva något sent, sade lilla John, som genom min smekning var vorden litet djerfvare: »Ska’ vi inte göra bön nu, och sedan gå och lägga oss?» Fru B. hviskade något i hans lilla öra, men han svarade helt högt och med mycken förvåning: »tycker då den främmande Frun inte om att göra bön och tala vid Gud?» »Jo, mitt söta älskade barn,» svarade jag, »jag ber icke om något bättre än att bland goda menniskor och gudaktiga barn få höja äfven mina böner och tacksägelser till den Allgode.» Och barnen gjorde sin korta aftonbön, men med en andakt som var äkta, lika som allt hvad jag hittills sett på detta genuina ställe. Jag fördes till mitt sofrum. Det var luftigt och svalt, der luktade icke mysk, der luktade intet, och det är den herrligaste lukt, näst den doft som omedelbarligen sprider sig omkring den man älskar, omärkbar för alla andra, omisskännelig för den älskande. – Jag sof lugnt och drömde intet, alldeles som någon gång i mitt eget kära hem.
S. D. Återremitterades Stats-Utskottets, den 8 dennes på bordet lagda, Utlåtande Nio 184, angående soldaten TVetterströms underdåniga ansökning om eftergift till hans förmon af Kronans rätt till ett efter sökandens stjutmoder fallet Dana-arf. 382 Prot. Vtdr. d. U Juli 1840- S. D. Lades till handlingarne Stats-Ulskottets den 8 dennes på bordet lagde memorial: N:o 181, i anledning af erhållen återremiss på Stats-Utskottets Utlåtande N:o 103. N:o 182, i anledning af erhållen återremiss på Stats-Utskottets Utlåtande N:o 68. S. D. Återremitterades Lag-Utskottets den 4 dennes på bordet lagda Betänkanden: N:o 56, öfver väckte motioner om upphäfvande af Kämners-Rätter, Lagmans-Rätter oah Riddare-Syne-rätter, samt ändring eller upphäfvande af åtskilliga lagens ram, rörande Rättegångs-Ordningen. N:o 57, öfver väckta motioner om verkställighet af Ilärads-Rätters och Kämners-Rätters beslut, samt om förändring af tiden för Lagmans-Rätternes sammanträden. N:a 67, i anledning af väckta motioner om åtgärders vidtagande, för att befordra skyndsamhet vid ärenders handläggning i Rättegångs-Verken. S. D. Afslog Ridderskapet och Adeln Lag-Utskottets, den 4 dennes på bordet lagda, Betänkande N:o 55, i anledning af väckt motion örn upphäfvande af allmänna lagens stadganden i 25 Cap. 7, 11 och 16 §§. RättegångsBalken, angående summa appellabilis.
Sadant war alla 4 Standens Bestut^ Da de Z Stånden gilladt Expeditionen har detta Bellm undergalt en förändring, och sag kan ej se, arr tre Stånds Beslut un kan wara heligare än 4 Stånds war det för 14 dagar sedan. Grefwe Löwenlijolm Larl. Jag kan ej niedgiswa att de z Sränden wid detta tillfälle ändrat de 4 Ständcns Vestm. I de orden: Ga wide möjligt äc, ligger ingen motsats em or Ständernes fattade Beslut, och de Z Standen Hafwa icke allenast icke med, giswit, utan äfwen pastatk, akt desto ord ej förändrat meningen. De äro äfwen enligt Grammakican cvidentcr de rigiiga, sa mycket mer, som annars motsatjcn af vesta ord stulle wara bättre ut trye. ii2 Den i December. tryckande Ståndets Bestut. Denna motsats är,ehu» ru omöjligt, men som detta innebär cn tydlig nou sens, sä mäste det förbltfwa wid de förra uttrycken; såsom de rätta. För öfrigt sär jag underställa dä fcä» gan, som sa ofta och sä länge warit ventilerad, nu ä nyo upwäckeS, om den icke i förmiddags aldeles afgjordes. Jag menar att Expeditions.-Urckokttt och de deremot gjorde anmärkningar, dä öswerlämnades ät den, jag will hoppas, blida Allmänhetens Dom. Friherre Esäa eström, ^acob. Del för» undrar mig att de tre SrändenS Beslut, ivid 1800 ärs Riksdag, den IZ Junii, »n kan lämföras med delta. Efter dä warande, lika som efter nu gällande Lagar, behöfdcg 4 Stånds röst till afgörande af Vc» willnings-frågor. I Oeconomiska mål, är sörhällandet helt annorlunda. Skulle det g.:de SländctS Vcstut när srägan endast är om en ordform kunna ändra eller Uphäfwa Z Ständs beslut. Friherre 8raöl von klolrrsin. Dct för» undrar mig att höra en Ledamot kunna päftä att z
Ridderskapet och Adeln Viar, under den 21 nästlidne December, till detta Utskott remitterat ett Memorial, hvaruti Friherre Wrangel, Henninge framställt omöjligheten att med säkerhet bestämma mångfaldigheten af de sammansättningar, som vid Brännvins-brännings-apparater dels redan ega rum, dels framgent af industrien kunna uppfinnas. De för närvarande allmännast kända hufvud-delar, hvaraf Konstbrännerier utgöras, nemligen Panna, Förpanna, Mäskvärmare, Rectificator och Kylare, kunde icke blott förenas till sammansättningar afflerartad beskaffenhet, utan berörde delar kunde ock, hvar för sig, un Bih. till R. St. Trot. 1828—i <530, 8 Sami. a B. g:de Häftet. 2 Allm. Ben’.- och Oee.-Vtsk. Utlåtande N.-o 175. dergå väsendtliga ändringar och förbättringar; af hvilket allt skulle följa, att de bestämmelser, förenade Utskotten i detta hänseende lagt till grund för beskattningen å Brännvins-tillverkningen, vore ofullständiga, likasom alla försök, i fall de gjordes att hämma Konstfliten, alltid blefve frugtlösa. Då, till följd af den erhållna Remissen , det nu åligger Utskottet att vördsamt yttrande öfver den gjorda framställningen afgifva, har, vid ämnets öfvervägande, det, å ena sidan, icke kunnat undfalla Utskottet, dels att Rikets Höglofl.
Slutligen och då jag måste frukta att, i anseende till den skärpta an - 28 Bancooch Lji-Utskottens Betänkande, N.o i. svårigheten och förhöjda sedelvalören, nya Bolag icke bildas, men rörelsens indragning skulle uti landsorterne medföra olägenheter af oberäkneliga följder, föreslår jag ock 6:0 att Rikets Ständer, i skrifvelse till Kongl. Maj:t, måtte uttrycka den önskan, att i fall icke nya Bolag på grund af nya Lagen bildas. Kongl. Maj:t täcktes åt gamla Bolagen meddela så lång prolongation på octroyen, att frågan om landsorternes rörelse må kunna af nästkommande Ständer tagas under förnyad pröfning. Alla genomgripande financiella reformer måste varsamt behandlas; minst är den närvarande tiden tjenlig dertill, då misstroendet är stegradt, då meningarne äro så delade, och riktningen af alla de förslag jag hittills sett framställda, hvila på, i min tanka, falska financiella grunder och endast åsyfta förändring, under en tid då lagstiftarens högsta bemödande bör vara, att afvisa alla anspråk på nja artificiella tillgångar, att återgifva förtroendet genom att lugna rörelsen och afvakta den utveckling till en bättre financiel ställning, hvartill bättre cursförhållanden nu gifva anledning. Af Herr Akerman, F.: ”Utskottens förslag i 15 §, att innehafvare af ©reditsedel först sedan 1 månad förflutit efter det vägran att densamma inlösa egt mm, får emot Bankens Direction anställa lagsökning, kan jag icke biträda. Ju strängare lagstiftningen i detta fall är, ju större garantier bereder inan ock derföre, att Bankförvaltningen skall söka förekomma Bankens oförmåga att med Riksmynt vid anfordran inlösa sina sedlar och de, såsom följd deraf för det allmänna och enskilta inträlfande olyckor.” Af Herr Grefve Mörner, C. G.: ”För min del anser jag, lika med Assessoren Lagergren. minsta sedelvalören hafv a bordt bestämmas till 5 R:dr 1§ sk.; och hvad rörer 15 § i Förslaget, är jag ense med Landshöfdingen Akerman.”