Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då man vill åstadkomma en så stor förbättring i våra förhållanden, som detta lagförslag onekligen innebär, är det af vigt, att man sammanbinder detsamma med de institutioner, som redan förut finnas. Då det hos oss är vanligt, att ordf:dens röst är, vid fall af lika röstetal, afgörande, anhåller jag att få instämma i Gr. Sparres förslag. Hr von Koch: Då, som jag tror, §:n redan är bifallen af 3 Stånd, tjenar det icke mycket till att vidare tala derom. Jag vill dock minnas, att, om denna princip icke finnes införd i någon lag, den likväl är antagen i flera af K. M. fastställda bolagsordningar. 70 D en 4 Oktober. Hr Hjärne: Om man tillerkänner ord fidén afgörande röst, kan det ganska lätt inträffa, att genom denna en mening blir segrande, sorn hyllas af t. ex. 20 personer emot 40, om nemi. de 20 hafva ett lika antal röster med de 40. Utsk:t har derföre föreslagit, att ordfidens röst skulle vara afgörande endast i det fall, att både rösternas och personernas antal vore lika, och jag får anhålla om bifall till denna mening, som jag för min del anser fullkom ligt riktig. Gr. Liljencrants: Yore denna fråga genom de 3 Stån dens beslut verkligen afgjord, skulle jag visserligen icke anse det löna mödan att vi dervid uppebölle oss. Men jag antager, att hela detta ärende kommer att af Regeringen grundligen pröfvas, och det är då af vigt, att man uttalar sin öfvertygelse utan afs:de på hvad de öfriga Stånden beslutat. I likhet med Gr. Lagerbjelke anser jag det gjorda förslaget som en onödig nyhet, isynnerhet olämplig då man besinnar, att rösträtt tillerkännes äfven på grund af fullmakt, hvadan personer, hvilka rösta för både sig sjelf och en annan, dock icke kunna räknas för mera än en. Gr. Mörner: Enl. såväl uti nu gällande sockenstämmo förordn. som uti den af 1817 är stadgadt, att vid lika röstetal afgörande rösten tillkommer ordfiden, hvilken dock hittills varit sjelfskrifven.
Och om hvad sålunda kan varda yrkadt, vinner framgång, uppkommer naturligtvis en vida betydligare minskning i grundräntornes belopp, än den som möjligen kan förorsakas, deraf att sil frets värde i förhållande till varuvärdena under tidernes längd något sänker sig. Jag har redan anmärkt huru stor förändring förhållandet emellan stalsulgifterne och grundräntorne undergått sedan den tid, då de sednare nästan uteslutande utgjorde allt hvad med säkerhet kunde påräknas såsom tillgång för Statens utgifter. En hvar inser och erkänner numera alt Svenska Staten ingalunda skulle kunna äga vidare bestånd om statsverket icke hade någon annan inkomst att påräkna än de bland grundräntorne upptagne persedlar, hvilka skola lösas efter markegängspris. Statsbehofven kunna för det närvar:de beräknas till minst 13 å 14 millioner r:dr ärligen. Grundskatlerne deremot utgöra endast omkring 2,500,000 r:dr. Om nu de 11 millioner som i bevillningsväg eller pä annat sätt mäste anskaffas, skulle försvinna, så torde de återstående grundskatlerne visa sig vara alltför otillräckliga för statsmachineriets underhållande. Man har här förespeglal, att löntagarne skulle komma att lida förluster genom de indelta räntornas indragning till Slaten och deras utbytande emot kontanta löneanslag. Den befarade framtida löneförminskningen för blifvande tjeusteinuehafvare måste dock vara af ringa betydenhet i jemförelse med den, som af samma skäl, äfven under indelhingarnes orubbade bestånd, kan vara att befara, i händelse erfarenheten skulle bekräfta det yttrade misstroendet till representationens välvilja, särdeles hvad indelta armeen beträffar. Man bör nemi. ihogkomma att det kontanta af statsregleringen beroende anslaget till aflöning för indelta armeens befäl, redan uppgår till nära nog samma belopp, som markegångsvärdet af alla lill detta ändamål för närvartde anslagna hemmansräntor, med undantag endast af dem, som äro påförda nämnde befäls ännu bibehällua eller för dess räkning utarrenderade boställen.
VRiksdagsOrdningen, föreskrifva, sig till efterrättelse ställa, såsom vore det Rikets Ständers egen föreskrift. I afseende på de åtgärder, som, enligt Rikets Ständers beslut, åligga Banco-Fullmägtige, för att förbereda allmän utvexling af Silfvérmynt från Banken, och sedermera, rörande allt hvad som kan den beslutade Realisationens fortgång och underhållande befrämja, böra Revisorerne sitt Utlåtande till Banco-Fullmägtige aflemna.” Det har, vid jemnförelse af dessa Lagbud, förekommit Revisorerne ovedersägligt: 1:0 Att, jemnlikt Rikets Ständers bestämdt gifne stadganden, den utstakade proportionen bör åstadkommas genom förstärkning af Bankens Reela Fond, och alt denna skall beredas, antingen genom Silfver-uppköp 29 för de anvisade Fonderne, eller genom vexling mot Bancosedlar efter Myntbestämningsgr unden. 2:0 Att Revisorerne tiga både rättighet och pligt att förordna, det berörde förstärkning ej tillvägabringas på annat sätt oell i annan ordning än Rikets Ständer utstakat eller genom andra än de af Rikets Ständer loreskrifne medel. På grund häraf, och som den af Banco-Fullmägtige i sednare rummet antydda åtgärd, att, genom öfverenskommelse med ett eller ilere utländska Handelshus, införskaffa det felande Silfret i förskott, mot underpant af Banco-Sedlar, och förbehåll af vidare liqvid under loppet af åren i83a, 1833 och i834, innefattar i allo egenskapen af en Låne-operation, då deremot ett köp, vare sig contant eller på tid, efter det begrepp Revisorerne fästa vid denna benämning, alltid måste förutsätta, att i den stund afhandlingen uppgöres, priset skall vara till beloppet bestämdt i den myntsort köparen har att använda, och ej underkastadt tillfälliga förändringar i framtiden, hafva Revisorerne gifvit Banco-Fullmägtige tillkänna, att
Men i Geografiskt afseende äro vi ojemförligt lyckligare ani de fleste Europas Folk, och Scandinavien skall må hända sist af alla behöfva blanda sig i de strider, som synas färdige att utbryta i andra Länder till frihetens förtryck och dess försvar. Jag och de fleste inom denna vördnadsvärda samling, lärer icke kunna förse aflägsenheten af de faror som kunde hota vår sjelfständighet och påkalia vårt försvar. Konungens vishet kan förutse denna aflägsenhet, och jag vågar hysa den förhoppning att, om indragning af Indelta Arméen under fredstid är som jag sökt korrt utreda ledande till förökade stridskrafter vid ett utbrytande krig Hans Maj:t lärer taga i nådig beräkning s& väl 640 Dm 7 Martii, denna som öfriga utvägar hvilka Representationen föreslagit till minskandet af landets bördor och befordrandet af dess välstånd. Herr Silfverberg, Magnus Didric • I anledning af den väckte motionen angående etablerandet af Privatbanker, anhåller jag att få utveckla de grunder, hvarföre jag tror att inrättandet af sådane Banker, icke med grundadt hopp om bestånd är verkställbar , och icke eller förmår åstadkomma det dermed åsyftade ändamål, att till någon del afhjelpa den öfverklagade penningefiörlägenheten. All Discont eller LäneBank-inrättning som grundar sin hufvudsakliga rörelse på emottagacdet af penningar till låg ränta emot ovilkorlig återbetalningsskyldighet vid anfordran, samt åter utlåning emot högre ränta, men på bestämdt terminer, bär inom sig fröet till undergång, hvartill ej mera behöfves än ett för dess credit ofördelaktigt rygte, eller minsta misstroende med eller utan grund. Det gifve» således enligt min öfvertygelse, endast 2:ne utvägar för möjligheten af en sådan inrättnings bestånd, men desse äro alltför betänklige att kunna tillstyrkas: den första vöre en lånerättighet i Rikets Ständers Bank emot lag B$n 7 Martti, 64* låg ränta, men hvem garanterar i sådant fall att denne endast begagnades såsom en nödfalls resouree och icke till återutlåning?
Ständers egen ompröfning hémstalles detta ärende vördsaniligen. Stockholm den 31 Maj 1815. På Höglofl. Eidderskapets Pä Högvördigä PrestAdelns Ledarnö- Siåndets Ledamöters ters vägnar vägnar Carl De Géer. Gustaf Murray. På Vällofliga BorgarePå Hedervärda Bonde Stådets Ledamöters Ståndets Ledamöters vägnar. vägnar. Carl Fred, Landberg. Jon Jonsson. C. Tunelius, Uppläst hos samteliga Riks-Stånden den 8 Juni. Riksén Höglofl. Ständers Stats-Utskotts Betänkande om tillökt Penninge-anslag för Lag - Comité en. TI '-'nder den 26 i denna månad har Stats - Utskottet fått emottaga Kongl. Majus den 10 näst före - Den g Juni. 365 föregångne gifna Nådiga Proposition, om förökadt Fenninge - anslag för Uag-Comitéen, så lydande: Sedan Piksens Ständer, vid tidpunkten af Grund - Ragames omskapande äfven på goda grunder ansett nödvändigt att låta öfverse och förbättra Rikets Allmänna Civiloch Criminal - Ragar, och i sådant afseende hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit att om verkställigheten deraf besörja, samt Riksens Ständer äfven vid den påföljande Urtima Riksdagen, till befordrande deraf, gjort ett årligt ä'nslag af 5oooR:d;så har Kongl. Majit, delande med Rikets Ständer dessa ädla och värdiga omsorger, år 1811, ingått i sådana Författningar, hvarigenom arbetet blifvit börjadt och fortsatt, på sätt Kongl. Majt derom, så väl vid den senaste, som den närvarande Riksdagens början, haft tillfälle att Ständerna underrätta..
De tilförordnade Luncooch Riksgälds-Werks Uevi8vrer8 förrättning kommer egenteligen ac deruti bestå: Ac sedan de wid deras första sammanträde i Lancjuen lifligen aflagt den för Riksens Ständers Oeputei-ancle til Lauco-Werkets öfwerseende wanliga Eden och densamma understrifwit, taga en noga och behörig kunstap om Werkecs styrttfe och förwalrning sedan sista Stats och Lgnco-Utstötts eller tilförordnade krmco. och Niksgalds-iiLvi8orsrs sammanwarv: A: lära göra sig redo och bested 648 Den 14 Mars. e. m. bested hwad Lanea-Werket angär, sä af LancoFullmägtige som af kariHuen8 Lommi88arier och Be» rjening, och i anseende lil Rikögälds-Werket, af Riksgälds-Lontoirets Fullmägkige sann derwarande dommj88arier och Betjening, för alt hwad som dem, antingen til efterlefnad eller til ward och besörjande alegat och anförtrodt warit: Al uti et sadan! redofordrande följa til grund och rättesnöre Lanea-Ordningen samt de Utfärdade In8truÄioner, Keglenienten och särskildta L68olutionsr, hwilka redan arv utfärdade eller framdeles kunsta af Riksens Ständer eller deras Statseller Lanea-Utstött utfärdas; och at, om nägot större eller mindre stulle uti Lai^o eller Niksgälds-Werkens förwaltning wara försummadt eller efterlarit, eller kommit i olag, detsamma med all sorgfällighet rätta och i behörigt stick och ordning Återbringa, samt uti wig. tigare mäl och händelser, hwaröfwer Laneaeller Riksgälds-^antoirt-t8
Hon var skicklig i och road af allt slags hush %llskonst. » Husmorsgöras, sade hon, stager i ansprak all den begåfliing, som derpi kan tillämpas, alla de goda moraliska vanor, som pligttroheten och samvetsgrannheten kunna grundläggas. Dagtry. Hjärnan har sin andel i hvardagslifvets simplaste uppgifter s&amp; väl som i det politiska och literära 1ifvets.s Afven akerbruk försökte hon sig på, i det hon skaffade sig mera jord, s % att hon kunde halla två kor, en hel trupp fjäderfän och annat dylikt. Ar I 848 gai hon ut sin bok Eastenz Zge, fast andpescat, frukten af hennes österlaiidska resa. Detta arbete uppenbarade för första gangen det fullkomliga omslag hennes religiösa tänkesätt undergått, samt att hon icke längre bekände sig till någon som halst teologisk uppfattning. Märkvärdigt nog väckte boken ej så stor indignation som man kunnat vänta, och hennes tv&amp; efterföljande arbeten, Hoaseholii educatiorz samt A history of the thirty years peace, omfattande tiden I 8 I 5-1 845, höra till hennes framgångsrikaste. Det sistnämda är hennes mast betydande verk, och det ernottogs med sadan begärlighet af publiken, att förläggaren anmodade henne att skrifva en särskild inledning dertill, upptagande ett band för sig. Om hennes utmärkta arbete &gt;History of the thi1-0 p a r s peace~ (1815-1845) skref den berömda tidskriften - 1thenzeurn det vackraste vitsord, intygande f ö d s höga oväld, hennes omutliga saniiingskarlek och värdiga framställningssätt. D e t fins o, tillägger kritikern,. ; få nu lefvancie författare, hvilka så obetingadt kunde ombetrotts att skrifva sin egen samtids historia som miss Martineau. Hon har icke sparat någon möda för att utforska sanningen och icke tillåtit nagon manniskofriiktan hindra hcnne fran att uttala den,.
Då således den af Utskottet uttalade åsigt i nu omförmälda ämne är vorden af tre Riks-Stånd underkänd, och dessas sammanstämmande mening erhåller kraft af Rikets Ständers beslut, derest Bonde-Ståndet antager hvad Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet hvar för sin del i ämnet redan beslutat, finner Utskottet sig af Riksdags-ordningeus för sådana fall gifna föreskrifter föranlåtet att Hedervärda Bonde-Ståndet dertill inbjuda. I anledning af de flera motioner, som blifvit väckta i syfte att förekomma lärjungarnes öfveransträngning, hade Utskottet föreslagit Rikets Ständer att till Kongl. Majit aflåta en underdånig framställning af det innehåll, punkten litt, e på 39 sidan af förenämuda Betänkande upptager; hvaremot Utskottet ansåsmotionerna i öfrigt ej böra till någou åtgärd föranleda. Med afslag härå har Ridderskapet och Adeln för sin del beslutat att hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, “det Kongl. Majit behagade, på sätt Kongl. Majit pröfvade lämpligast, och efter att hafva hört Öfverstyrelsen för Medicinal verket, låta utreda, huruvida nu gällande föreskrifter rörande undervisningen vid elementarläroverken menligt inverka på lärjungarnes helsotillstånd, och, om så är händelsen, hvilka orsaker derför ligga till grund.“ Äfven Preste-Ståndet har afslagit den af Utskottet under punkten litt. e gjorda framställning; hvarigenom och enär Ståndet icke fattat något särskildt beslut i anledning af de i ämnet väckta motioner, utan gillat hvad Utskottet om dem i öfrigt (sid. 18) yttrat, detta Stånd måste anses hafva afslagit samtliga i nämnda hänseende framställda förslag. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial N:o 127. 3 Borgare-Ståndet deremot har återremitterat ärendet till Utskottet; och Bonde-Ståndet har bifallit Utskottets hemställan.
Under sådana förhållanden och då, efter de underrättelser akademien om Babbages machin kunnat erhålla, anledning vore att förmoda, att densamma är ojemförligt mera invecklad, utan att måhända ändå uträtta detsamma, som den högst enkla Scheutziska machinen, samt enär auditören Scheutz och hans son å denna machin offrat mångåriga mödor och, med afseende på deras tillgångar, ej obetydliga medel, hvartill komme, att merbemälde auditör under längre tid spridt kännedom inom fäderneslandet om nyttiga imlustriela uppfinningar, utau att, så vidt akademien hade 16 Stals-Vlskoltets Utlåtande, H:o 254. sig bekant, han derför af staten njutit något understöd; funne akademien, då frågan nu endast rörde en uppoffring, icke uppgående till en procent af hvad England påkostat den Bubbage&ka machinen, sig föranlåten att på det högsta tillstyrka bifall till auditören Scheutz s underdåniga ansökning; med hemställan derjemte, att machänen, ehuru den af allmänna medel bekostas, dock måtte blifva herrar Scheutz tillhörighet, emedan det sökta anslaget eljest icke vöre en tillräcklig ersättning för de enskilda uppoffringar, som blifvit gjorda för en uppfinning, hvilken otvifvelaktigt skall lända vetenskapen till gagn och fäderneslandet till heder. Vid föredragning af detta ärende har Kongl. Majit, enligt till Vetenskapsakademien aflåtet nådigt bref af den 29 sistlidne April, förklarat, att, i saknad af medel att för ifrågavarande ändamål användas, Kongl. Majit funnit sig förhindrad att till den underdåniga ansökningen lemna nådigt bifall. Af sådan anledning har herr Blinck, uti en hos välloflige Borgare-ståndet, med stöd af 56 § Riksdags-ordningen, väckt och till Stats-ulskottet remitterad motion, föreslagit, att Rikets Ständer måtte, på de skäl och vilkor, Vetenskaps-akademien i dess berörde underdåniga utlåtande omförmält, bevilja till ifrågavarande föremål en summa af 3,333 ridr 16 sk. banko.
StatsCoutoiret föreslaget, att hela Lagmansoch Jläradshöfdinge-räntan må blifva en StatsVerkets directa inkomst, och att den deruti inbegripne Tingsgästningen sedermera må ifrån StatsVerket utbetalas, lika med medium af hvad hvarje HäradsRätt under de sista 10 åren åtnjutit, beräknad tills vidare och intill dess ordentlig stat härå efter allmänna grunder blifver uppgjord. Af HofRätterna i Riket, som häröfver hörde blifvit, hafva K. Götha HofRätt samt K. HofRätten öfver Skåne och Blekinge till en sådan förändring tillstyrkt bifall, den förre, under vilkor, att sådant ieke finge leda till minskning i lönevilkoren för de Häradshöfdingar sora redan innehade fullmagter på deras tjenster, samt den sednare, att det belopp, Häradshöfdingar och Nämnd komme att ifrån Statsverket uppbära, skulle nu genast och sedermera hvart 5:te år fastställas efter medeltalet af Matlagen inom hvarje Härad, under de nästförflutne 5 åren, intill dess ordentlig Stat härå uppgöres ; hvaremot K. Svea HofRätt ansett en förändrad författning härutinnan skola fördröja tiden för vederbörande att utbekomma dessa medel, orsaka ökadt besvär för KronoBetjeningen och, i den mohn Folkmängden tillväxte och Matlagens antal igo Stats-Ut skottets ökades, orsaka minskning i hvad Domare och Nämnd eljest kunde erhålla.
Jag yrkar derföre bifall till de i5,ooo R:dr som ännu brista i de 35,ooo R:dr, som Kongl. Maj:t begärt till Flottans exercis”. 2:0 af Herr Prosten Östberg: ”jag reserverar mig emot föregående beslut, emedan jag tror att det af Kongl. Maj:t begärde anslag till den högst vigtiga sjö-exercisen är behöfligt, och således ej borde nedprutas”; samt 3:o af Herr Prosten Nordin: ”jag anser nödvändigt att exercis beredes sjöstaten och tror, att medel dertill kunde tagas af skeppsbyggnadscassan, så att det belopp af medel, Kongl. Maj:t äskat sålunda kunde fyllas utan Statens betungande”. Vid 5:te punktenj i anledning af Anders Danielssons och Herr Petre's motioner, af Herr Friherre Silfversköld , C.: ”sorn jag icke anser mig eg a nog kunskap uti den vigtiga frågan, huru Sveriges sjöförsvar bör ändamålsenligast ordnas och jag, utan en sådan kunskap, icke tilltror mig hvarken böra tillstyrka att Kongl. Maj:ts Nådiga uppmärksamhet hufvudsakligen eller företrädesvis bör riglas åt ena eller andra hållet, så reserverar jag mig emot Utskottets beslut”. Häruti hafva instämt Herr Friherre Palmstjerna, C. O.j Herr von Post, A. L.j Herr Biskop Thyselius3 Herr Doctor Hasselroth, Herr Prosten östberg samt Herr Prosten Nordin. 8 Stats-UtsTcottets Utlåtande N:o 82, Fjerde Hufvud-Tit el n. Milit aireoch För sv ar sv erhet till Sjös, Aflöniiigs-S talen: Förvaltningen af Sjö-Ärenderne med Sjö— Chartae-Archivet . Chefens för Flottan Expedition General-Ådjut:s-Expeditionen för Flottan Flottans Stationer Lotserioch Fyrings-Staten . S:r Materiel: Flottans underhåll och nybyggnad Diverse Anslag: Exercis af Flottans bemanning . , ; . Spanmåls-upphandling och Bagerikostnad Skrifmaterialier och Expenser m. m
Deremot har Borgare-Ståndet bifallit denna punkt af Utlåtandet, och Bonde-Ståndet densamma återremitterat, på det anförde skäl, att Gottlands försvar ansågs bättre organiseradt, om den nuvarande National-Beväringen upplöstes och ön i stället underkastades samma allmänna bevärings-skyldighet, som det öfriga landet, hvarigenom större delen af Officers-corpsen kunde indragas, och endast deraf bibehållas nödigt befäl för Bevärings-classernes exercerande; och som det afgifne yttrandet sålunda finnes vara af t vänne Stånd hufvudsakligen biträdt, anser Utskottet sig böra vidblifva detsamma. Utskottets förslag uti 23:dje punkten af Utlåtandet, angående Hallands Beväring har af flere Talare inom Ridderskapet och Adeln samt PresteStåndet blifvit bestridt, under åberopande af de vid 21:sta punkten, angående Kongl. Lif-Bevärings-Regementetj gjorde anmärkningar; och har älven denna punkt blifvit af Borgare-Ståndet bifallen och af Bonde-Ståndet återremitterad, med yrkande, att befäls-lönerne måtte uppföras å Indragnings-stat. På de-af Utskottet vid berörde 21:sta punkt, angående Kongl. Lif-Bevärings-Regementet anförde skäl, får äfven Utskottet, hvad Hallands Beväring1 angår, vidblifva sitt afgifna yttrande, med hemställan, att äfven för denna Ollicers-Corps’ fortfarande avancement inom Regementet måtte vid indragningen tillämpas de, i afseende på Lif-Bevärings-Regementet, föreslagna grunder.
St:r stadgade vilkor, ”under då varande förhållanden” mindre lämpliga. Betänkanden, N:o 208. 355 Skiljaktigheten i detta hänseende och orsaken till densamma är utredd vid slutet af den punkt som handlar om Creditivet. — 4:o att MagazinsFondens behållningar icke bordt användas för några undsättnings-anstalter. Genom den antagna liquidationsgrunden emellan Magazinsoch Greditiv-Fonderna, hvilken Utskottet för sin del gillat, har Magazins-Fonden blifvit skiljd från allt deltagande i undsättningsanstalterna. 5:o ang:de orsakerne, hvarför K. M:ts Bef:h:des Redogörelser ej kunnat undergå Revision; Orsakerna härtill äro såsom i Berättelsen om Creditivet redan blifvit omnämndt: de olika vilkor inom serskilta Län, hvarunder undsättningsbidragen lemnades , och hvilka voro grundade på K. M:ts i hvarje fall meddelade Nådiga befallningar samt nödig befunnen ändring i formulairet för dylika Jiquiders afslutande. — 6:0 att tullinkomsten för den åren 1826 och 1827 införda spannmål må användas till betäckande af Bankens förlust genom bristande tillgångar vid liquid för Greditiv-Fonden, men deremot den vinst, som uppkommit för StatsVerket genom direct upphandling å utrikes ort af det för Staternas behof erfordei liga quantum spannmål, ingå bland Öfverskotlen.
Hr Montgomery, Robert: Med ani. af det beslut, R. 0. Ad. nyss fattat i afseende på Utlåt. N:o 45, Litt. A, Usta §:n, anhåller jag att de öfriga Riks-Stånden måtte inbjudas att i samma beslut sig förena. Till detta förslag lemnade R, 0. Ad., uppå framställd propos., sitt bifall. Föredrogs ånyo och löretogs punktvis till afgörande StatsUtsk:ts den 21 och 25 dennes på bordet lagde Utlåt. N:o 45, Litt. R, dels i ani. af K. M:s Nåd. Propos. om antagande af en förordn. ang:de mantalspenningarne, och dels rörande enskilda motionärers framställningar i ämnet. Härvid förekom till en början Usta mom. af § 1 i Utsk:ts författnings-förslag. Sedan, uppå begäran af Hr von Troil, Samuel Gustaf, den af honom afgifne, vid Utlåt, fogade reservation blifvit uppläst, yttrade 506 Den 28 Februari f. m. Hr von Troil: Jag erkänner, att beloppet af de mantalspenningar, som skola erläggas, i viss mån blir beroende af de undantag, som i sednare delen af punkten föreskrifvas; men, det oaktadt, vågar jag på grund af den nyss upplästa af mig afgifna reservationen anhålla om Hr Gr:s o. Landlnus propos. derå, att, i enlighet med hvad Iv. M. föreslagit, rriantalspenningarne må bestämmas till lika belopp lör man och qvinna, eller 40 öre för hvarje. Jag skulle med största glädje se, om statsverkets financiella ställning vore sådan, att man kunde efterskänka en beskattning, som mest drabbar den fattigare befolkningen; men då jag icke hyser några dylika sanguiniska förhoppningar, och då jag är fullt öfvertygad att alla statens disponibla tillgångar skola tagas i anspråk, icke blott för fyllande af de behof, som äro framställda i K. M:s Propos. om statsverkets tillstånd och behof, utan äfven för andra dels af enskilda motionärer, dels af K.