Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad åter beträffar så väl Herr Lagmannen Klemans _, som Herr Prosten Z>edekinds motioner om Justitiae-Ombudsmanliens förpligtande, medelst en ny föreskrift i i4 §., att vid hvarje Riksdag för Rikets Ständer uppgifva, hvilka af deras beslut eller underdåniga framställningar blifvit, antingen icke föredragna, eller ock lemnade utan afseende, så, enär förra Riksdags Constitutions-Utskott, redan i Memorial den 6:te September 1823, föreslagit vid nämnde §. ett tillägg, bland annat innehållande: att Justitias-Ombudsmannen, då han för Rikets Ständer anmäler, hvilka af deras beslut Constitutions-Utskoltets Utlåtande N:o i r. 11 och framställningar af Konungen bifallits och utfärdats, skulle tillika serskildt upptaga dem, som icke blifvit i underdånighet föredragna eller i Nåder afgjorda , och samtlige Riks-Slånden, Ridderskapet och Adeln den 3o, Preste-Ståndet d. 18, Borgare-Ståndet den ir) och Bonde-Ståndet den 25 September, delta förslag gillat, får: nuvarande Constilulions-Utskott, som ej eger kunskap, huruvida målet erhållit någon ytterligare åtgärd, endast vördsamligen hemställa att, derest underdånig skrifvelse härom till Kongl. Maj:t icke afgått, Rikets Ständer måtte, med godkännande af 1823 års Ständers beslut, detsamma till Konungens Nådiga stadfästelse i underdånighet öfverlemna. T vänne af Herr Lagmannen Kleman i 23 §. projecterade tillägg, afbandlande Justitia?
Borgare-Ståndet den 13 i denna månad till Lag-Utskottets behandling öfverlemna t serskilda hos samma Riks-Slånd af Herr Friherre Hermelin, August Söderling, samt Herr Ekholm, ingifna memorial, deruti blifvit anmäikt, hurusom Rikets sist församlade Ständer, genom underdånig Skrifvelse den 5 Juni 1841 angående anstalter för en förbättrad fångvård, an - 3 Lag-Utskottets BetänkandeN:o 12~J. malt, att, enär häradernes i 26 Kap. 4 §• Byggninga-Balken bestämda skyldighet att bygga häradsfängelser icke kunde utsträckas derhän, att häraderne borde vidkännas de betydligt ökade byggnadskostnader, som måste blifva förenade med de i nämnde Skrifvelse åsyftade anstalter för en mera grannlaga fångbehandling, borde dessa fängelsers ombyggnad och inredning till celler af allmänna medel bekostas, samt i sammanhang dermed anhållit, att vid uppgörande af plan för dessa fängelsers ordnande inom hela Riket matte iakttagas, att, till besparing af kostnad, antalet varder i möjligaste måtto inskränkt, äfven derigenom, alt länsoch stadshäkte tillika begagnas för angränsande landsort. Härmed hade Rikets Ständer'jern väl den afsigt, att fångar skulle kunna i ransakningshäkten qvarhållas under ransakningstiden, och således först efter det första Domstol meddelat utslag afsändas till länshäktena. Nödvändigheten att serskilda härader få gemensamt ransakningshäkte vore följaktligen af Rikets Ständer redan erkänd; och då tingsstaden för ransakning och dom öfver häktad person i allmänhet måste vara invid eller i grannskapet al fängelset, der den häktade förvaras, så innefattade berörde erkännande ett medgifvande, å Rikets Ständers sida, att många härader erhålla sina tingställen för sådana ransakningsmål, likasom sina häkten, utom häradernes vanliga områden.
Har, i den väsendtligaste omständigheten, Ministeren icke lika handlöst öfverlemnat lagförslaget nu, som för elfva år sedan, då intet spår kan upptäckas ens till försöket att uppdraga den vigtiga skillnaden mellan Konungens höga individ, det constitutionella föremålet för allas dyrkan och allas vördnad, det af både grundlag och allmän lag med helgd och oantastlighet kringgärdade Majestätet, och Konungen i sin Conseil , der de vidtagna åtgärderna, de utgående besluten äro underkastade offentlig granskning samt constitutionel räfst och — tilläggom! — lagligen skulle kunna kosta rådgifvarne förlust t. o. m. af lif, ära och gods? Är det rimligt, att vissa förgripclser mot domare och Konungens em be tsin än gälla lifvet (enligt 18 cap. 8 § Missg.b:n), under det förgripelse!- mot Konungen sjelf skulle i ansvarsväg stadna vid ett par års fästning? De prot., som finnas bilagda Konungens propos., utvisa, att man icke medgifvit ändring i 2 § af 5 cap. För Statsrådet och Högsta Domstolens betryggande har man bibehållit den svårare bestraffningen — lifvets förlust —, enär ett annat lagrum bestämmer ”det 256 Den ii Oetober f. tn. straff, som närmast är till dödsstraffet,” redan för den, som, efter undfången varning, ej afstår från och ej gitter fulltyga sitt tillmäle, att Hofrätt vrångvisligen dömt. Lifvets förlust vore således en lämplig bestraffning för brott mot Ilrr Statsoch Just.råder, hvilka bedröfligtvis endast genom en § i brottsmålslagen erinra om Riksens Råd i framfarna dagar, under det brott mot Konungens Majestät skulle försonas med en lindrigare bestraffning. Låtom oss tala genom ett exempel. Låtom tre förbrytare uppträda samtidigt.
101 Eli flerårig erfarenhet har visat nödvändigheten deraf, att, så framt icke hela huset, under tiden kan ställas till entreprenörens disposition, alla reparationsarbeten ovilkorligen måste, äfven med förbiseende af en drygare kostnad, ordnas af Chefen för Bankens Ekonomiärender eller någon annan person, .med noggrann kännedom om så väl belägenheten och beskaffenheten af de serskildta förvaringsrummen i Banken, som göromålen inom Verkets Afdelningar, på det att någon våda för Banken eller afbrott i dess mångfaldiga functioner och Allmänhetens obehindrade tillträde icke må uppslå. Vid den sed naste ofvanomnämnde reparationen äfvensom vid sedermera verkstälde arbeten dels inom Cassalocalen och dels uti tryckeriet, hafva tidt och ofta förekommit göromål, hvilka måst afpassas allt eftersom bevakning kunnat vara att af vaklhetjeningen påräkna eller expeditionen inom AVrket medgifvit, såsom exempel hvarpå må anföras, uppbuggning och lagning af en del sprickor i åtskillige rum, hvilka icke kunna utrödjas, inläggandet af nya trossbottnar uti SedelContoret, utan att det derunder belägna Archi vet fick rubbas, omläggning af trappor, samt ommurning af flere hvalf i den del af gamla Bancohuset, som af Allmänheten mest besökes och hvarest arbetet således hvarje morgon måste afbrylas och spåren derefter i möjligaste måtto bortskaffas samt hindel lige ställningar nedtagas; hvarförutan åtskilligt blott kunnat verkställas å helgedagar efter serskilde beting med arbetarne och mot drygare dagspenning. Då dylika inskränkningar i så väl arbetet, som tiden icke alltid kunna på förhand inses och uti upprättande contract med Entreprenören bestämmas, men naturligtvis ganska ofördelaktigt inverka på hans beräkningar, hvarigenom ock tvister och rättegångar otvifvelaktigt skulle uppstå samt dertill kommer, att Entreprenörens påräknade vinst sannolikt öfverslege den Bankens Conducteur, för större reparationer tillkommande extra aflöning af 40
Min värde motståndare, Friherre Jacob Cederström, såsom den i f ti g aste och varmaste vän af denna nya ordnings antagande, hvarigenom allt frö lill en högre bestämmelse för Borgersmannen skulle blifva för alltid qväft och utrotadt, tror jag icke hafva, genom dessa sina ådagalagde grundsatser, gjort sitt fädernesland något så utmärkt och stort gagn, att icke äfven mine bemödanden, att motverka resultaterne, kunna komma i beräkning, då liqviden skall uppgöras emellan forntidens sjelfsvåld och nutidens fordringar på en bättre ordning, i förening med tidell varfvets upplysning och den högre själslyfining, hvilken af hvarje rättskaffens medborgare önskas kunna bibringas äfven den folkclass, hvilken man vill så lågt nedsätta, Å nyo föredrogs Grefve Horns, Claes Fredrik, den 20 dennes f. m. på bordet lagrie hemställan, alt Ridderskapet och Adeln måtte förklara sin tillfredsställelse öfver de af Rikets Ständers Revisorer åren 1825 och 1827 ådagalagde verksamma bemödanden att i uppfyllandet af deras vigtiga kall hafva motsvarat Rikets Ständers dem visade förtroende. Den 22 Januari i f. m. 63 Grefve von Schwerin , Fredrik Bogislans: Det var för mig angenämt att höra Grefve Horns nu föredragna motion åter uppläsas. Jag trodde mig redan förut hafva fattat den rigtigt, men blef villrådig derom och förundrad, då jag i ett Tidningsblad såg anfördt, att Grefven skulle hafva hämtat motivet till sin framställning just deraf, att StatsUtskottet icke gjort Revisorerne rättvisa. I sådan händelse bör jag kanske utbedja mig Ridderskapets och Adelns tillgift för det jag, ehuru sålunda på sätt och vis jäfvig, tager mig friheten begagna min rätt, såsom Representant, att yttra mig öfver den väckta motionen. Till den åtgärd Grefve Horn föreslagit, finnes ingen anledning i våra lagar. Lagstiftaren har tydligen utstakat de särskilta vägar, hvarpå Statsmagterne skola framgå. Då han föga kunnat räkna på den fria viljan, har han lagt tvångsmedel i Representantens hand.
Dessutom och så länge kommu - Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande Nio 95. 23 nens angelägenheter behandlas å sockenstämma, sorn vanligen hålles i kyrkan på Söndag och ledes al Kyrkoherden, föreställer sig allmänheten lätteligen, att andra än kommunens kyrkliga angelägenheter hafva ett oskiljaktigt sammanhang med kyrkan eller Presterskapet. Det är dock angeläget att allmänheten får ett klart begrepp om skillnaden emellan kyrkliga och andra angelägenheter. De förra anser jag fortfarande böra behandlas under prestmans ordförandeskap; och då de lätteligen kunna skiljas från andra af mera allmän eller verldslig art, får jag för min del vöidsamt tillstyrka, det Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om utfärdande af en författning, som, med upphäfvande af hvad nu är stadgadt, lemnar församlingarne, så i stad som på landet, rättighet att för viss tidrymd inom sig välja ordförande i sockenstämma för handläggning af de ärenden, som icke äro af rent kyrklig beskaffenhet;” Häri instämde Ilerrar Thomée, Boman, Nygren, Bydin och Berglund samt Riksdagsmännen Anders Medin från Kronobergs, Nils Svensson från Christianstads och Jöns Tersson från Blekinge län. b) af Herr Stolpe, som emot Utskottets beslut i afseende å 9 g anförde: ”Uppställningen af 1843 års sockenstämmo-förordning är inrättad med hufvud saklig!' sylte att göra författningens bestämmelser gemensamma för både stad och landsbygd, hvarvid dock tillfredsställandet af den sednares behof torde kunna antagas hafva i främsta rummet utgjort lagstiftarens ögnamärke. Detta visar sig bland annat deraf, att en mängd uti 1 inom. af Förordningens 9 § uppräknade ärenden, sorn gjorts tili föremål för sockenstämmas handläggning, uteslutande röra landsbygden, hvaremot intet, för städerna egendomligt af likartad beskaffenhet, finnes deribland, hvaraf den slutföljd skäligen lärer kunna dragas, alt sistnämnda mål icke böra uti sockenstämma förekomma, äfvensom att ordet sucken allestädes uti Författningen begagnas såsom ett: gemensamt uttryck för betecknande af både socken i egentlig mening och slads-samhälle.
Artilleri-Regemeuternes ^Läroverk hittills kunnat erhållas; hvarförutan Kronan, på detta ställe, äger ett väl inrättat Styckgjuteri, nödige Artilleri-verkstäder, Kassern för en del af Svea Artilleri-Regemente; och stall för de Regementet tillhörande hästar» Beväringen för hela Infanteriet har blifvit ställd på Passvolans med Regementerne, hvarigenom vunnits betydlig besparing och säkerhet, att de ständigt fortgående Gevärs-tillverkningarne kunna användas till beredande af ett förråd dugliga Gevär , som vid infallande krig kan utdelas. Rikets Ständer hade, under 1815 års Riksdag, anmält den underdåniga önskan, att Befälet vid Värfvade Arméen och Flottorne, samt de penninge-löntagande vid Indelta Arméen måtte få enahanda Lönetillökning som för Civile Ernbetsoch Tjenstemän då blifvit beviljad; men, som de härtill af Rikets Ständer anslagne medel, på långt när icke varit tillräcklig för en sådan Röneförhöjning, har Kongl, Maj:t varit nödsakad, att bestämma tillökningen i Lönerne för Militär-Staterne efter ancha grunder, än de för Civil-Staten antagne, och, oaktadt densamma således blifvit mindre för de fleste af de förstnämnde än för de sednare - Konungens Nåd.
Anledningen härtill är, att Statsoch BancoUtskotten, i deras gemensamma Betänkande om biträde till fullbordan af Götha Canal, såsom uppmuntran till en föreslagen ny insättning af actie-ägarne, tillstyrkt, i mån af denna insättning, en ökad belåningsrätt, hvilken åtgärd är så mycket billigare, sorn actierne härigenom erhålla ett ökadt värde. Uppå derom af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställd proposition, blef detta moment af Ridderskapet och Adeln bifallit, med det af Herr Rosenblad yrkade förbehåll, att framdeles, om så lämpligt skulle anses, belåningsrätten för actier i Götha Canal-Bolag må kunna Den 7 December e. m. 261 3:o Att en och samma persons namn i intet fall kan fä antagas för mera än högst 20,000 R:dr såsom Låntagare, 20,000 R:dr såsom Invisningsutgifvare och 20,000 Rulr såsom Acceptant, dä, under hvartdera af dessa båda sistnämnda förhållanden, tvänne andra personer alltid med honom dela ansvarigheten. Såsom Låntagare äger ingen att anmäla sig vid annat Discont-Contoir än det, inom hvars District han har sitt hemvist; hvaremot Invisningsutgifvare och Acceptant må kunna antagas äfven från de andra Districten; dock att en och samma persons tillhoparäknade ansvarighet vid de 3:ne Discont-Contoiren samfäldt, i hvad fall som helst, ej tillätes öfverskrida maximibeloppet af 60,000 R:dr. Herr Hjerta, Gustaf: Att detta förslag fordrar redactionsförändring finnes deraf, att Ridderskapet och Adeln beslutat alt annat än Assignatiorier får belånas. För min del finner jag dessutom 60,000 R:dr vara för stor summa. Jag skulle tro, att om 20,000 R:dr utsattes lill maximum för Låntagare, och 20,000 R:dr till maximum för Invisnings-utgifvare, ett belopp af 40,000
M:s nåd. skrifvelse rör:de ersättning till handelsoch sjöfartsfonden för förskjutne medel till slafvarnes friköpande å S:t Barthelemy. Hr von Hartmansdorff, Aug.: I saken har jag ingen invändning alt göra; men i afseende pä formen, nödgas jag anmärka, att StätsUtsk. varit obehörigt att målet upptaga, emedan detta icke blifvit enl. 37 § 2 mom. Riksd.Ordn. ifrån något RiksStånds plenum till Ulsk. remitteradt. R. o. Ad. biföll StatsUtsk:s förevar, utlåt. Föredrogs SlatsUtskis d. 24 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 179, i anledn. af K. M:s nåd. skrifvelse, ang:de upplåtelse af en förre skogvaktare-bostället Fridened Brogården tillhörande jordrymd till plats för skolhus åt Frideneds församling inom Skaraborgs län. Hr von Hartmansdorff, Äng : Afven i detta mål nödgas jag göra samma anmärkn. emot lagstridigheten af StalsUlsk:s förfarande. StatsUtsk:s förevar, utlåt, blef af R. o. Ad. bifallet. Föredrogos och biföllos SlatsUtskis nedannämnde den 24 dennes på bordet lagde mern. och utlåt.: N:o 180, i fråga om det rotehållarne vid Westerbottens f. d. reg:te tillerkända understöds utgående för åren 1845 och 1846; N:o 181, i anledn. af sökt understöd för enkeoch pupillkassan vid riksg:skont.; Nio 182, ang:de intecknings-säkerheten för ett regits-skrifvaren vid Kronobergs regite, kaptenen F. G. Klingström meddeladt byggnadslån. Föredrogs och lades till handlingarne StatsUtskis d. 24 dennes på bordet lagda mern. N:o 183, i anledn. af återremiss å en punkt i mern. N:o 126, angide aflöningen för RiksStins och Utskins cancellioch vaktbetjening.
En half proc. på 100,000 rdr gör 500 rdr årligen, och är denna proctt högre, än hvad som vanligen bestås kamererare för kassors för valtning. Om således t. ex. 250 rdr afsattes till administrationskostnad, hvilket tvifvelsutan vore fullt tillräckligt, skulle Riddarhuset genast ifrån början hafva en årlig behållning af 250 rdr, att för andra ändamål använda. Jag skulle tro, att redan häruti ligger en ani. att icke så förnämt, som Utskit gjort, skjuta donationen ifrån sig. Af en half proc. årligen å fondens kapital tillgång skulle R. 0. Ad. förblifva i åtnjutande, ända lill dess kapitalet upgått till 3 millioher, då denna halfva proc. årligen utgjorde 15,000 rdr; sedermera skulle Vedels proc. årligen tillfalla Riddarhuset, till dess fonden stigit till 6 millioner, derefter Vedels proc., till dess fonden ökat sig till 10 millioner, hvarefter Direktionen sjelf finge bestämma bidraget till förvaltningskostnaderne, dock ej utöfver ett belopp af 30,000 rdr årligen. Det är således en icke ringa summa, som erbjudes R. 0. Ad. för dess egen räkning, äfven före dep tid, då det stora beloppet kan komma att af R. 0. Ad. disponeras. Mig vill det förefalla troligt att denna tillökning i inkomst skulle vid många tillfällen icke vara af så ringa värde. Hvad nu angår sjelfva de ändamål, som med donationen afses, så hade gifvaren i sitt första förslag bestämt en fond för Riddarhuset af 30 millioner, hvarå räntan skulle användas: a) till förvaltningskostnader; b) till underhåll, reparation och tillbyggnader af Riddarhuset; c) till morgon-, middags-och aftontafflar för R 0. Ad. och dess kansli under riksdag, samt d) till öfrige riksdagskostnader åt R. 0. Adns ledamöter, hvilka skulle utdelas vid hvarje riksdags slut.
Att bevillning endast erlägges för den inkomst, som åtnjutes, är en grundprincip, som genomgår hela bevillms-förordningen. Då nu de byggnader, som regementen och officerscorpser med betydlig anläggningskostnad uppfört vid mötesplatser, för att endast begagnas under möten, väl tillskyndar egarne en årlig underhållskostnad utöfver räntan för byggnadssumman, men icke den ringaste inkomst, visar det sig att Utsk:ts nya tolkning af förordnm är i hög grad afvikande från förra Ständers, på enkla rättsgrunder stödda mening. Såsom jag omnämnt i min reservation, äro äfven dessa byggnader till icke ringa nytta för bela landet, emedan genom dem det blir möjligt att börja mötena så tidigt, att manskapet kan hemförlofvas till skördetiden. Detta synes mig vara en så stor och allmän fördel, att lagstiftaren förr bör uppmuntra och underlätta uppförandet af sådana byggnader för de regementen och corpsers officerare och underofficerare, som deraf ännu äro i afsaknad, än att förhindra och afskräcka från deras anläggande genom att pålägga bevillning. Jag tror vidare, att, då officersoch underofficerscorpserna hafva rätt till inqvartering vid marscher och under garnisonstjenstgöring, men de på egen bekostnad förskaffa sig denna förmån å mötesplatserna, hvilken staten i annat fall borde förse dem med, så utgör delta ett ytterligare skäl, hvarföre frihet från bevillning bör medgifvas för sådana byggnader. Liksom den siste värde talaren tror jag, att Utsktts afstyrkande härleder sig från ett alltför långt drifvet konseqvensmakeri, och anhåller derföre att, på de skäl jag ofvan anfört, R. o. Ad. måtte, med afslag å Utsk:ts hemställan, bifalla den i ämnet väckta motion. Gr. Mörner:
Leijonhufvud, Friherre Axel Gabriel, dess yttranden: H. 129; IX. 311, 312, 330; XI. 21. — L — 143 Leijonhufvud, Friherre Carl, dess yttrande: X. 217 Leijonhufvud, Friherre Sten, dess yttranden: I. 140; III. 311; IV. 307, 310 ; V. 340. Leijonmarck, Evald Gustaf, dess yttrande: I. 87. Lekmannaoch kolportörs-verksamheten inom församlingen, angående förändrade föreskrifter i afseende derpå: B. XI. 337, 355, A. 355. Lektorater, angående statsanslag för uppflyttning till lektorater af 2:ne kollega-beställningar vid åtskilliga Elementar-läroverk i Riket; motion af Friherre Alfred Henrik Fock: se Motioner. Lewenhaupt, Grefve Claes Magnus, dess yttranden: I. 430, 431. Lewenhaupt, Hans Excellens Grefve Mauritz, dess yttrande: III. 405. Lewenhaupt, Grefve Mauritz, dess-yttrande: VI. 434. Lif-Kegementets Grenadier-Korps, angående anslag till tvenne nya Andre-Kapitens-beställningar dervid; motion af Friherre Steffan Creutz: se Motioner. Lifstids-ranta, angående anslående af en sådan åt Friherre Carl Steffan Bennet: B. IV. 175, 308, A. 310. Lifstids—städja och undantags-aftal, samt all annan afhandling om nyttjanderätt till fast egendom å landet, angående förklaring af Kongl. Förordningen den 9 November 1844, rörande —: B. VI. 462; VII. 134, A. 134. Liljenstolpe, Axel Fredrik, dess yttranden: IV. Liljenstolpe, Axel Wilhelm, dess yttrande: III, 193.
Cederströms anmärkning, att jag i mitt förslag intagit 60 §:n Feg.Ftn, tror jag mig kunna afvärja dermed, att motionären, Prosten Lindmark, derpå stödt sin motion, samt denna §:s intagande synts vara R. St:s mening, då de återremitterade det förra skrifvelseförslaget; ehuru jag, för min enskilda del, anser det vara fullkomligt öfverflödigt, hvilket jag äfven i min reservation tillkännagifva. Hvad som finnes anfördt om våra samhällsinstitutioner, borde äfven i min tanke utgå. Frih. Cederströms anmärkning, att här bort stå 60 §:n Riksd.Ordn., i stället för 60 §:n Reg.Fui, tyckes mig ej förtjena synnerligt afseende. Att 60 §:n Riksd.Ordn. ej vore den rätta, synes 111ig högst påtagligt. I denna 5 står: ”Vilja R. St. till Konungen framföra någon deras allmänna önskan i hvilket ämne sorn helst, förhålles dermed på del sätt Reg.Fms 89 § utstakar.” 89 §:n Reg.F:n säger deremot: ’’Uti R. St:s plena må frågor väckas 0111 förändring, förklaring och upphäfvande af lagar och författningar, som Rikets allmänna hushållning röra, 0111 sådana nya lagars stiftande” elc. Allt detta har af Prosten Lindmark samt de öfriga motionärerna blifvit iakttaget, och således vet jag ej, hvarföre R. St. skulle i en skrifvelse till K. M. införa en sådan §. Jag tager 56o Den 31 Ma rt. mig friheten yttra, att jag ej vet på hvad grund denna § på detta ställe skulle kunna åberopas, och all jag helst önskar, alt hvarken 60 §:n Reg.Ftn, eller 60 $:n Riksd.Ordn. hlefve införd, emedan det är alldeles obehöflig!, då med olden våra samhällsinstitutioner utlryckes detsamma.
Någon särskild utgift synes ej härutaf behöfva uppstå; ty om äfven nybyggnad för ändamålet måste ske — hvilken byggnad med stallet kunde förenas — torde, derest förste årets anslag — i enlighet med den år 1856 aflåtna nådiga proposition — finge till byggnader m. m. användas, detta betäcka kostnaden. Då dessutom svårligen stallbyggnaden hunne detta första år blifva färdig nog tidigt för att kursen den 15 September kunde börjas, i hvilket fall först följande höst ridskolan komme att begyuna, uppstår ytterligare besparing att vid behof kunna anlita. Då till lärare uti vapenföring vid skolan uti Malmö antagligen kan erhållas på stället bosatt person — hvilket kommitterade äfven synes hafva förutsatt, enär för honom uppfördt arfvode endast utgör f:delar af hvad för samma lärare vid Strömsholm är föreslaget — torde inqvarteringsersättning här kunna försvinna. 43 Med fullt instämmande uti hvad 1836 års kommitterade yttrat om angelägenheten utaf att bereda tillfällen åt skicklige elever att. genom längre tids vistande uti främmande länder, förvärfva vidsträcktare kunskaper, har för detta ändamål uti staten blifvit uppfördt ett belopp af 1,000 rdr rmt, att såsom reservationsanslag utgå. Säskilda stater för de båda ridskolorna, uppgjorda i enlighet med nu yttrade åsigter äro här nedan bilagde. (Bil. A och B.) 44 Bil. A. Underdånigt förslag till stat för en ridskola vid strömsholm. Aflöning. 1 Chef utan lön befattningen bör företrädesvis innehafvas af chefen för Strömsholms stuteri. 1 stallmästare, arfvode 18()0, tjenstgöringspenningar 1200 3,000 1 första instruktör | med skyldighet att tjenstgöra vid skolan äfven en manad arfvode 1,050 1 andra » ( före kursen början » 750 1 veterinärlärare, a 200 , för undervisning i hofbeslaget » 100 1 lärare uti vapenföring och gymnastik » 750 1 redogörare, som tillika besörjer upphandling och magasinering af fourage .