Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då nu Magister Lindhagen genom utgifna arbeten och genom sitt förtjänstfulla deltagande i den under åren 1850 — 1851 verkställda gradmätning i Ryssland och Norrige redan förvärfvat ett rättvist anseende bland alla länders vetenskapsmän, och det syntes vara både en pligt och en ära för nationen att, när tillfälle dertill erbjöde sig, söka återförvärfva och till eget gagn använda en utmärkt förmåga, hvilken, i annat fall, främmande nationer ej skulle dröja att tillegna sig, har motionären, på grund häraf, hemställt, att Rikets Ständer måtte åt Lindhagen bevilja ett årligt arfvode af 3,000 R:dr R:mt, att utgå till dess en motsvarande inkomst kunde tillfalla honom genom befordran i rikets tjenst, mot förbindelse att under tiden tjenstgöra vid Vetenskaps-akademien eller rikets Umversiteler eller på hvad sätt Kongl. Majit kunde finna lämpligt att i nåder förordna. Lika med motionären finner Utskottet angeläget, att för en vetenskaps-idkare af erkändt anseende tillfälle till nödtorftig bergning inom landet beredes, på det han ej må blifva nödsakad att ånyo öfvergifva fäderneslandet och söka anställning i främmande länder; men då det kan antagas, att af de till vetenskapliga ändamål anslagna och för Kongl Majit disponibla tillgångar någon inkomst fortfarande torde komma Magister Lindhagen till godo, har Utskottet ansett det af motionären föreslagna arfvode kunna nå^ot nedsättas, och tillstyrker således, O J att Magister Lindhagen må på Rikets allmänna indragnings-stat . uppföras till åtnjutande af ett årligt arfvode å 2,000 R:dr R:mt, intilldess han på ordinarie stat kan erhålla lön till motsvarande Stats-Utskottets Utlåtande M 107. 53 eller högre belopp samt med förbindelse för honom att åtaga sig de vetenskapliga arbeten, hvilkas utförande Kongl. Majit kan i nåder finna lämpligt att åt honom uppdraga. 74:o. Uti en inom Borgare-ståndet väckt, till Utskottet remitterad, motion har Herr Billström hemställt, alt förre e. o.
Detta medgifvet så må det väl ock vara lofligt att på denna väg gå sa långt erfarenheten, som här är den enda kompetente domaren, angifver? Enl. den ringa upfattning jag fått af homöopatien synes mig sannolikast att dessa fint fördelade läkemedel egentligast verka genom nervsystemet, och att detta är känsligt för materier som äro ännu finare fördelade, t ex. det i luften kringflygande blomdoflet, och sora trotsa alla menskliga försök till upvägning eller upmätniug, det känna vi alla. Att lägga homöopatiens grundväsende i de små docerna ärj dessutom alldeles falskt, och äfvenså att dessa äro de enda af de homöopatiska läkarne använda. Hahuemann hvilken i likhet med de flesta stora män, sorn brutit nya banor, har varit och är föremål för misskännande och många orättvisa beskyllningar, var icke så ensidig att han ju icke begagnade äfven andra medel, och våra nuvarande homöopatiska läkare använda äfven något större docer då de anse sådana nödiga, eller då erfarenheten ej updagat något specifikt homöopatiskt medel mot den under behandling varande sjukdomen. En annan beskyllning, eller förklaring man brukar få höra IX Ii. 43 674 Den 23 November e. m. mot hoftiöopatien är att den endast genom inbillningskraften gör verkan. Härpå har jag endast att svara det den visat sig ganska kraftig i sin verkan på så väl afsvimnade personer och små barn som äfven på djur, hvilka alla ej kunna genom inbillningen åverkas. Vidare säger man, och föreg:de talare har uprepat det, att homöopaten ej behöfver känna organismen. Men långt derifrån har jag tvertoin i deras skrifter sett en motsatt grundsats uttalad och äfven i praktiken har jag flerfaldiga gånger haft tillfälle erfara det noga afs:de den homöopatiska läkaren fäster vid patientens individuella konstitution, hvilket säkert vore gagnlöst om läkaren ej kände, eller ej gjorde afs:de på organismen.
Den som i sanning vill öfvertyga sig om de stora bristerna i nuvande Svenska folkskolans tillstånd, må läsa Ekendalils sedan sista Riksdag derom utkomna bok. Den mest behörige välkände författaren till ”Tankar om folkskolan”, såsom sjelf folkskolelärare, yttrar (se 263 och följ. N:r i Svenska tidningen för nästl. Nov. månad): ”Jag har i min 1850 utgifna bok om Folkskolan sid. ”11 — 21 lemnat inhysningar som visa, livad Magister Ekendahl ”i sin bok om den nya Svenska folkskolan, genom en mycken”het upgifna förhållanden, ytterligare bekräftar, att nemi. i allmänhet en högst ringa del af barn inom skolåldern äro ens inskrifna i skolorna, och att af desse inskrifna en ytterst ojemn och ”otillfredsställande skolgång verkställes —” Vidare (N:o 268): ”Lyckligtvis har Sveriges fysiska natur hindrat flertalet ”af folkets barn att deltaga i denna ännu sä bristfälliga skolbildning. ” Sålunda, på grund af ökade skäl och bevis från vitsord ägande män, vågar jag nu, så som sista Riksdag, påstå att bristen i denna styrelsegren kommer från saknadt ordnande och tillsyn ofvanefter, då nog Svenska presterskapet under 6 söcknedagar i veckan eljest måtte vara tillräckligt att fullgöra denna sin pligt. Jag vågar derföre förnya min då gjorda motion. Att en central myndighet under namn af Ecklesiastik-colhm eller något dylikt inrättas, bestående af en lagfaren Ordfide, en Universitets, cn Skollärare och 2:ne andra ledamöter, eller må hända bättre och helt enkelt, efter Konung Gustaf II Adolfs och Hans Rikskanslers eget förslag: med ledamöter hälften andeliga och hälften verldsliga. Till ledning för Statsoch Ekon.Utsk:n, dit jag anhåller om remiss, får jag äfven nu åberopa det Statsråds-prot. af d. 9 Nov. 1847, ang:de en ecklesiastik-öfverstyrelse eller något likartadt, som K. M. vid dess Nåd. propos. om Statsverkets tillstånd och behof vid 1848 års Riksdag låtit bilägga: se 13 punkten Gil.
Posse, med vidrörande af åtskilliga andra ämnen, framställt, såsom anmärknts egentliga föremål, H. Ex:s d. 28 Oct. lill K. M:s Bef:h:de afiåtna circulärhandbref, angtde särskilda föreskrifter med hänsigt till i Riket inkommande utländska resande, samt slutat med den förklaring, att Utsk. saknat tillräckliga skäl för anmärkn:sanledn:s godkännande. Hr Hjerta, Gust.: Som Gr. Posses anmärkn:sskrift icke funnes i Constit.Utsk:s memor. upptagen, anhöll han om återremiss, pä det Utsk. måtte komma i tillfälle att de saknade upplysningarna meddela. Landtm, ansåg återremiss icke lämpligen kunna äga rum, då Gonstit.Utsk. afslagit den framställda anrnärknrsan5n. ledningen, helst någon pröfning af memor. icke erfordrades, Sk utan det endast komme att läggas lill handlingarna. Hr Hjerta förnyade sin anhållan. Gr. von Platen, Baltzar Bogislaus: Då Constit - Utsk. icke funnit skäl att gilla den erhållna anmärkntsanledliingen, hade Utsk. icke behöft mer än gifva R. St. tillkänna, att Utsk. icke funnit anledning till anmärkning. Hr von Hartmansdorff, Au g., anmärkte, att Constit. Utsk. i dess öfriga utlåt:n öfver alla andra dit remitterade anmärkn:smemorial nämnt, hvarom saken handlade. Frih. Cederström, Jac.; Då frågor om anmärknin5i3. gar mot Konungens rådgifvare icke få i Stånden kungöras, utan skola, under en bestämd enkel ordställning nämnda, öfverlemnas till Constit.Utsk., hvilket äger, om dertill finnes anledning, tillämpa föreskrifterna i 106 eller 107 §§. Reg.F., vore det, i händelse en sådan anledning icke skulle gifvas, högst otillbörligt af Utsk. att till RiksSt. inkomma med en 5i4-(524) handling, sorn icke kunde uppläsas, då den i Ståndet anmäldes. Hr Cederschjöld, Pehr Gust., erinrade, att R.
Den 28 Octo ber f. m. handelsvaror, eller sådan egendom, hvarmed kan köpslagas; jag menar Rikets Linieskepp och Fregatter, kanoner, mörsare, kulor och granater; af hvilka senare artiklar, helt nyligen från Gränsefäslnings-förråden utskeppning blifvit verkställd; men sorn Rikets Ständer under denna Riksdag fått emottaga den lika oförmodade som bedröfliga underrättelsen, att industrien har i den vägen betedt en ny handelsgren, så framställer jag till Utskottets besvarande den fråga, hvarföre icke berörde i nutiden tillskapade handelsspeculationer kommit i beräkning, åtminstone på det sätt, att utförsels-tull å dylika begärliga varor kunnat projecteras, tv jag anser mig icke böra förmoda, att Utskottet varit återhållit af den tanka, att ändamålet skulle unna förfelas derigenom, att handeln till st* rre eller mindre del skulle återgå, och att köparen då kunde komma med efterräkn, ig på den erlagde tullen, och uppdrifva sitt. ersätlnings-anspråk till den höjd, att. erörde tull kunde med flera 1000 procent tå återbäras; och sjelfva den försålde varan, medelst ersätlnings-räkningars uppgörande, få för andra gången af Kronan betalas. Utskottet har äfven yttrat, att Utskottet, i grund af den allmänt erkända sanning, att förbuds-systemet i vårt land icke medfört, eller kan medföra det skydd, som Näringarne behöfva, har föreslagit ett öfvergående till det vida verksammare och ändamålseuligare af, skydds-tull. Den 28 October f. m. Hvad beträffar den allmänt erkända sanningen, som Utskottet åberopat, såsom vitsord för förbuds-systemets menlighet för Fabriker och Näringar, så tror jag den bär samma halt, som alltting annat, hvilket leder sitt ursprung från en veklig och svag öfvertygelse.—Jag finner deremot tvertom, att det är en allmänt erkänd sanning, att Förbud emot införsel af Utländska Fabriksvaror har medfört och skall medföra ett fullkomligt, och det enda möjliga skydd, som åt våra döende Fabriker kan lemnäs.
Genom nådig remiss af den 6:te sisth Februari, har Eders Kongl. Maj:t täckts infordra Dess Serafimer-Ordens Lasaretts-Direktions underdåniga Utlåtande, i anledning af hvad Rikets Ständers Revisorer, uti deras om 1843 års Statsrevision afgifna Berättelse, framställt i afseende å Lasaretts-Direktionens räkenskaper för åren 1840 och 1841 och de deruti, såsom lön till Direktionens Uppbördsman, med 3 procent å uppbörden afförda belopp, hvarvid Revisorerne, lika med näst föregående Revisorer, yttrat sig anse ett sådant aflöningssätt för DirektionensUppbördsman icke vara lämpligt. Till underdånig åtlydnad af högstberörde nådiga förskrift, får Lasaretts-Direktionen underdånigst anföra: att då, i anledning af det, allt sedan år 1751 följda, sätt för Uppbördsmännens vid Lasaretts-Direktionen aflönande, medelst afföring i räkenskaperna af 3 procent å årliga uppbörden, anmärkningar blifvit, särdeles vid de sednare årens räkenskaper, framställda, , dels uti Ofver-Revisions-Departementet hos Eders Kongl. Majrts och Rikets Kammar-Rätt, dels ock af Rikets Ständers Revisorer, har Direktionen, för att söka bereda det dylika anmärkningar må för framtiden undvikas, samt enär en bestämd aflöning alltid, så väl för löngifvare som löntagare, äger företräde framför en så beskaffad, som den osäkra, hvilken Direktionens Uppbördsman hittills åtnjutit, genom beslut den 8 November sistlidet år, förklarat, det Direktionens nuvarande Sekreterare och Uppbördsman skall, frän och med sistberörde år och framgent, så länge han vid tjensten förblifver, undfå, utom ersättning med 33 Bullio sk.
Till en upplyst allmänhet, till samtid och efterwerld öfwcrlemnar Borgare - Ständct bcdömmandet af de inkast och förmente skäl Präste - Ständct anfört, wid meddelandet af detta afstag. Fä äro i alla fall de hus som EcclcsiastiqucPersoner i Städerne tillhöra, enär en del äger Bostäl» len, för hwilka säsom warandc puliguc nägon inqwartering icke pästäs; Borgare - Ständct wägar säledes hysa ben glada tillförsigt till dc ädla och liberala tänkesätt som alltid utmärkt Rikets första Ständ, men hwarä det i synnerhet warit detta Riksmöte förbehällit, och lemna dc owedcrsägeligaste wedcrmälcn att Hög, loft. Ridderskapet och Adeln icke täcks göra nägot afse» ende pä Preste, Ständcts förenämnde wägran att i in» qwarteringen deltaga. Skulle dock nägon fräga härom upstä, erbjuder Borgare - Ständct att Högloft. Ridderskapet och Adeln i alla fall för sina i Städerne ägande Hus och Gär» dar, icke skall päföras drygare inqwarlering än derföre utgöras bordt, om icke nägot undantag af PrästeStändetS enskilda hus ägt rum och att det säledcS pä de Den 21 October. 4533 be öfrige inqwarteringS-ssylldige ssals ankomma alf serskildt utgöra den inkvartering sou, pä EcclestastiqueStateus hus i Skädcrne, wid ordentclig, säsom Kongl. Författningen d. iz November 1766 föressrirwer, werk, stäld fördelning af detta onus, kan stg belöpa. -Pä detta sätt lärer icke nägot hinder finnas dek ju Borgare - Ständer fritt kan öfwerlcmna sig ät tillfredsställelsen, att genom Höglofl. Ridderssapet och Adelns ädagalaggde medborgerliga tankesärt se i fräga warande JngwartcringS.
Af Betillningt-Uttholtils Betänkande, 1\:o 47. 9 Af Herr Prosten Berg: ”Det Höglofl. Utskottets Betänkande föreslår, att öfverskotlet af curhus-medlen skall användas för helsovården i Länet i allmänhet, men "serdeles såsom bidrag till bestridande af Lazar ettens allmänna utgifter i och för svårare skador och sådana sjukdomstilljällen ^ som fordra chirurgisk behandling.” Jag reserverar mig emot denna tillagda restriction för öfverskottsmedlens användande, emedan, då densamma öppnar ett vidsträckt fält för vederbörande Revisorers anmärkningar emot Lazaretts-Directionernes beslut, i afseende på patienters intagande, den ofta nog kan komma att föranleda Direclionerne att vägra sådane patienters intagande å Lasaretten, hvilka af invärtes farliga, möjligen äfven smittosamma, sjukdomar lidande kunna befinna sig i vida större behof af vård å Lazarettet, än den af yttre åkommor hemsökte, samt äfven, med afseende på den fara, hvarmed en smittosam sjukdom alltid hotar det allmänna, företrädesvis bordt uti sjukinrättningen inrymmas. Bestämmelsen i afseende på öfverskottsmedlens användande hade, efter mitt förmenande, bordt tyda på helsovården i allmänhet inom Länet eller Districtet, och det restrictiva tillägget således bordt uteslutas.” Uti denna reservation instämde Herr Grefve Cronhjelmj Herr Friherre Raab, Herr Biskop Bruhn och Herr (Lillberg. Af Herr Contracts-Prosten Nibelius'. ”Genom Nådig Proposition af den 6 sistlidne Augusti, har Kongl. Maj:t föreslagit, att den så kallade curhusafgilten må till samma belopp och med samma vilkor, som vid sisla Riksdag bestämdes, utgå (ill och med det år, då nästa Riksdag slutas.
Vidare förmäla Revisorerne, hurusom Revisorerne hvarken af Arméens Pensions-Kassas eller Wadstena Krigsmanshus-Kassas räkenskaper för åren 1842 och 1843 kunnat inhemta, om någon liqvid uppgjorts öfver de under denna tid förstnämnde Kassa tillkommande anparter af Krigsmanshus-me dien; samt att Revisorerne, i saknad af sådan liqvid, icke kunnat kontrollera beloppet af den, uti utdraget af Arméens Pensions-Kassas hufvudbok för år 1842, såsom utgörande |:delar af Wadstena Krigsmanshus-Kassas äldre inkomster, upptagna summa 57,263 R:dr 43 sk. 2 rst. Med anledning häraf, får Direktionen erinra, det just den omständigheten, att
Då för öfrigt de flesta Stapel-Städers Handels-Societeter och Skepps-Rederier undandragit sig att deltaga i de utgifter, som erfordras, så väl för anskaffande af de för Navigations-Scholorna nödiga Inventarier, som för Scholornas framtida underhåll och Lärarnes aflöning, blifver det nödigt, att hvad i nämnde afseenden erfordras varder af allmänna medel anvisadt, i sammanhang med den stora Regleringen af Undervisningsverken, derest Rikets Ständer ej Bil. till K. M. JViuliga Propos. N.o 14• 27 skulle finna lämpligt, att tillgång för Navigations-Scholornas inrättande må genom en serskild afgift å utrikes gående Fartyg beredas. De till Navigations-organisation m. m. upprättade och af Kongl. Maj:t gillade Förslag skola, jemte öfriga Handlingar i Målet, öfverlemnas till det Utskott, till hvars handläggning denna fråga af Rikets Ständer remitteras; och Kongl. Maj:t förblifvcr Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. CARL JOHAN. C. D. Skogman. Utdrag af Protokollet öfver Handelsoch Finance -'ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-Rädet på Stockholms Slolt den 19 November i8d8. Nä r varande: Justi tias Ståts-Ministern H. E. Hr Grefve Gyllenborg. Stats-Ministern för Utrikes Ärendena II. E. Hr Grefve af Wetterstedt. 38 Bil. till K. M. Nådiga Propos. N. o r.f. Stats-Råden: H. E. Hr Gref Ve Rosenblad. H. E. Hr Grefve Mörner. H. E. Hr Grefve Löwenhjelm. Friherre af Nordin. Schwan. Grefve af Ugglas.
Banco, efter nu warande skjutslega, tilbragt 5 til 4 dagar pa 8 til 12 mils färd, och äterkommer sä karl som häst med ut - De« 15 Imrik. 73? utmattad kropp, med en uttömd matsäck och fodrets onyttiga spillning; och dä under tiden äkermusten saint den tjenligaste sänings - och berguingstiden kunnat förloras. Fär Bonden stjuts den'första dagen snart efter ankomsten tilGästgifwaregärden, sä nödgas han dit äterwända, och der qwarblifwa til klockan 6 om aftonen den andra dagen. Ibland äter fär Bonden förgäfwes rväntä pä stjuts, och mäste flutcligen med ökcdagswerkets förlrrst fara hem ifrän hället. Om en enda kappe säd för hwarje förspild dag af öfwer hufwud räknade Z millioner för karl och häst, genom anwänd flit hemma wid gärden, krinde i forökt äring erhällas, sä upstege ärswinsten dock för Riket til ^,750 Tunnor; och huru mänga mennistors halsa, lif och sedewana stulle icke dymedelst bewaras ? Om ock Husbonden wid stjutsfärden blifwer hemma , sä blir han dock wid de siesta företag wanmägtig, dä barr saknar sin Sons eller Drängs starka arm, samt sin hästs biträde. Om af iZ million ärligen nyttjade Hätlhästar hwar iooo:de alldeles * ginge förlorad, sä underkastades Allmogen dymedelst et ostyldigt lidande af i5oo hästar, och har kanske hwar ivowe blifwit mer eller mindre förlamad och til jordbruk samt til ntterligare skjutsfärd oduglig; och för hwilka stadade hästar ingen ersättning erhälles, dä de icke under hörseln stupat, och ej lagligen bewisas kan at den wägfarande dertil warit wällande.
Hr Edelstam, Gustaf Jakob; och befanns dertill hafva blifvit utsedde N:o 1911 B, Hr Psilanderskjöld, Ferdinand; N:o 1652, Hr Kunckel, Fullm. Hr Printzensköld, Axel Johan; N:o 2268, Ilr af Wannqvist, Olof Fredrik; N:o 2172, Hr Lorichs, Fredr. Reinhold. Hr von Troil, Sam. Gustaf: Då jag redan före det val hvartill listorna blifvit uplästa, för flera Hrr Elektorer förklarat, att jag ovilkorligen måste, dels för tjenstens skull, dels i anseende till öfriga vigtiga åligganden, från Riksdagen afresa, hade jag hoppats att icke blifva försatt i den obehagliga ställning, att antingen nödgas afsäga mig den hedrande befattning, hvartill jag blifVIII H. 7 i/S Dan 1? Augusti. vit utsedd, eller ock, ifall jag densamma mottog, endast en ganska kort tid densamma bibehålla. Då jag emellertid alltför väl bar mig bekant den förlägenhet, som f. n. i anseende till en mängd ledamöters frånvaro, äger rum, att tillsätta de lediga Utsk:s-platserna, har jag trott mig icke böra afsäga mig direkte denna hedrande befattning; men får tillika härmed förklara, att jag endast en särdeles kort tid kan densamma bibehålla, utbedjande mig, att då jag nödgas mig densamma afsäga, R. o. Ad. ville dertill lemna sitt bifall. Hr Adelborg, Anders Otto; Då jag måste företaga en resa, hvilken en längre tid torde komma att afhålla mig från Riksdagen, anhåller jag att få afsäga mig min plats i Ekon.Ulsk., förbehållandes mig att vid min riksdagsmannarätt varda bibehållen. Till denna Hr Adelborgs anhållan lemnade R. o. Ad. sitt bifall. Hr Cederschiöld, Rob. Theophron:
Björnstjerna, önska, att sådana afarter inom Ståndet, som Gr:n omnämnt, ieke vidare måtte misspryda detsamma; men den väg, han valt, för att bortskaffa dem, är, enligt mitt förmenande, icke den rätta. Sättet att rena Ståndet från sådana afarter består uti utbildande af Ståndets allmänna anda, uti proklamerande af sådana åsigter, som visa, att Ståndets sjelfskrifna rätt att representera innebär den högsta och heligaste pligt och att med denna pligt finnas qvalifikationer förenade, hvilka måste finnas, äfven om de icke stå på papperet. Det är just denna allmänna anda, hvilken skall tillbakatvinga sådana representanter, hvilka icke äro värdiga små platser härstädes. Jag anser således hvarje försök i denna riktning icke leda till det åsyftade målet, och får derföre rösta för bifall till Riddarh.- Utsk;ts förslag. Gr. Wrangel, Tönnes: Jag har endast begärt ordet för att förklara att Riddarh.Utsk:t verkligen har med mycket intresse behandlat denna fråga; men har, detta oaktadt, icke kunnat komma till annat resultat än det, som Utlåt:t, utvisar, ehuru Utsk:t jemväl insett och erkänner den välvilliga afsigten med Gr. Björnstjernas I^eii 7 Mars-. förslag. Som jag, till följd häraf, icke tror att något vinnes genom en återremiss, anhåller jag vördsamt om bifall till förev:de Utlåt. Sedan öfverlåggningen härmed ansetts afslutad, yttrade H. Exc. Hr Gr. o. Landtm., att derunder yrkats dels bifall till Utsk:ts Utlåt., dels återremiss deraf och dels af Hr Sandströmer, hvilken ansett förevide fråga vara af grundlagsnatur, att Utlåt, måtte läggas till liandlingame, uti hvilken mening en annan ledamot instämt. Härefter framställdes propos. å bifall till Utskits Utlåt, och, då dervid svarades starka ja, blandade med några nej, förklarades ja hafva varit öfvervägande.
Jag lyckönskar detri till upptäckten, som för sina afsigters vinnande kunna begagna den; men det torde vara mig tillåtet, att för min del hysa någon tvekan om dess värde, och jag skall derföre, så kort som möjligt, följa afdelningen pä den väg, sorn fört den så rakt fram tili målet. Då man i allmänhet, säger afdelningen, ansett det medföra skadliga verkningar, att utländska fabticater och luxarticlar nationen påfördes, och tili förekommande deraf vidtagit ganska kostsamma åtgärder, så synes det icke stå väl tillsammans nied denna grundsats, att några få medborgare skola få uteslutande handelsrättigheter, under hvilkas skydd de Utsprida kring riket alla dessa förbudnä öfverflödsvaror. Så alldeles allmänt lärer det likväl icke vara antaget, ätt en fri införsel af Utländska fabricater skulle medföra skadliga verkningar. Något allmännare torde man i sednare tider hafva yrkat, och, såsom jag tror, på goda skäl, att . införandet af alla till förbrukning tillåtna varpr måtte vara öppet emot stadgade afgifterj, och att fri handel med inoch utländska varor måtte intaga det gamla skadliga prohibitivsysteraets rum. Jag trodde icke, att ett ämne, sorn med så mycken värma blifvit omfattadt af flera Riksstånd under Ständer - Besv, ock Ekon, Tjuk, Betänkanclen, 3^1 inas nu påstående möt», skulle hafva varit så alldeles okändt för afdelningen, att den kunnat misstaga sig om allmänna rösten på ett sådant sätt som nu skett. Genom läsning af Riksdagsprotocollerne, då de en gång hinna blifva tryckta, torde, fastän något sent, jag tillstår det, bättre kännedom kunna vinnas. Jag förstår icke, hvad Afdelningen menar med de uteslutande handelsrättigheter, som Gårdfarihandlande åtnjuta, och under hvilkas skydd de skola kringsprida förbudna öfverflödsvaror. Att få afyttra sina egna producter i sitt eget fäder, nesland, kan väl svårligen kallas en uteslutande rättighet; det tyckes, som det snarare skulle kunna kallas en naturlig rättighet, utom hvars begagnande det icke särdeles sktflle löna mödan, att vara en medlem af Borgerliga Samhället.