Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
På hela fjärden syntes intet utom is och åter is. Långt i fjerran stack Gråhara båk ensam upp som en obelisk, kal och grå och enslig. Ogästvänlig och trång syntes klippan nedanför båken, och allt omkring flöt det kalla svarta vattnet som ännu ej var fruset till is. Hvilken vy, dyster och mörk som en sorglig framtid, kall och djup som sjelfva grafven. Han syntes icke. Dock der bortom holmen skönjes en ensam skridskoåkare, som hittills dolts af Utterns klippor. Han skär långa ytterkanter, i vida cirklar åker han framåt, närmare och närmare kommer han. Figuren aftecknar sig allt tydligare, och när solen åter sticker fram bakom molnet, skimra de blanka stålskorna, i farten lemnande små hvita skåror i isen. Malin såg och såg. Hon igenkände honom. Han var der och det röda bältet fladdrade vid farten. Hon såg honom allt tydligare. Småningom fyldes hennes ögon af tårar. Bredvid henne den nye, han som lofvade henne en hel verld af njutningar! All fröjd, all stolt lycka tycktes liksom koncentrerad i hans person. Hans ställning i sällskapslifvet, hans förmögenhetsvilkor, allt! Och hur vacker var han ej, hur smidig och elegant! Om hon bara förut vetat, hvad hon nu visste! Der kom han, den fattige, som hon lofvat älska, då hon ej hade någon bättre, der kom han för att taga det som så heligt blifvit lofvadt honom. Öfver allt, der han far fram, skär han hennes namn i isen. M och M och åter M. Hvilka präktiga cirklar! Han känner sig så ung som aldrig förr under hela sitt försakelserika, arbetssamma lif! Han tycker sig vara så frisk, så kraftfull och ville ej byta med någon annan man i hela verlden. Han är ju älskad oaktadt sin fattigdom, oaktadt sitt skygga och tölpiga sätt, oaktadt sitt fula röda hår och sitt obetydliga och osköna ansigte! Hur säll han är! Hans hjerta slår så tacksamt. Hvad Försynen varit god just emot honom, som unnat honom så mycket godt. Ty deruppe står ju hans älskade, hans drömmars ideal och väntar troget!
Vid jemförelse emellan den af Rikets Ständer vid sisthållna riksdag och den af Finska Landtdagen beslutade förändringen af stadgandena angående giftomannarätten finner man dem öfverensstämma deruti, att giftomannarätten ansetts grundad endast i qvinnans behof af ledning och råd utaf en erfarenhet, som hon sjelf icke kan antagas hafva förvärfvat, hvaremot den äldre åsigten om giftomannarätten såsom en slägtens rätt öfver qvinnan, hvarigenom slägten sattes i tillfälle att från svågerskapsförhållande utestänga en för den misshaglig person, icke i någotdera fallet gjort sig gällande. Af denna uppfattning måste följa, att det härmed på qvinnan lagda tvång bör upphöra, på samma gång den förutsättning förfaller, hvaraf detsamma beror, och då, till följd af dels en förändring i det allmänna föreställningssättet i afseende på qvinnans förmåga att vårda sina angelägenheter, dels hennes under tidernas lopp förändrade sociala ställning, en viss myndighetsålder blifvit för qvinnan bestämd, så har det legat i sakens natur, att i afseende på tidsbestämmelsen frågan om inskränkning i giftomannarättens utöfning blifvit ställd i sammanhang med frågan om qvinnans myndighetsålder. Det har såväl inom den Svenska som inom den Finska Representationen ansetts, att vid den tidpunkt, då qvinnan enligt lag är myndig, hon ej heller bör vara beroende af sina anförvandters bifall vid äktenskaps ingående. Med afseende derpå att myndighetsåldern för qvinna för närvarande är bestämd till tjugufem år, torde derföre Herr Ulfsaxs förslag, att giftomanna-inseende skulle upphöra redan då qvinnau fyllt tjuguett år, ej böra bifallas. Den Finska Landtdagen har åtnöjt sig med att efter ofvan angifna grunder begränsa giftomannarätten. Rikets Ständers beslut vid förra riksdagen åter afsåg att förändra sättet för samma rätts utöfning i de fall då den fortfarande skulle ega rum, så att endast föräldrar skulle på grund af slägtskap vara dertill berättigade, och giftomannarättens utöfning eljest bero af domstols förordnande.
Remitterades till Stats-Utskatfet* 1:0 Prosten Bruzelli motion, om anslag till inköp af vissa exemplar af Tunelds Geographie, 2:0 Professor Vestmans motion, om anslag till Universiteten med serskildt afseende på Lunds, jemte hvad Professor Grubbe i ämnet anfört, 3:o Lector Eneqvists motion, om anslag till bevarande af Kyrko-rui11 er 1 Visby, . * 4:o Biskopen m. m. Doctor Franzéns motion, örn anslag af 2000 tun nor korn till utsäde åt de genom missväxterne i de Norra Länen nödlidande , 5:o Comminister Dahlgrens motion, om återställande af v. Biblio thekarie-tjensten vid Kongl. Bibliotheket, jemte Biskopen m. m, Doctor Franzéns i ämnet afgifna yttrande. S. D. Remitterades lill B ane o-Ut skot t et : V. Talmannen, Biskopen Doctor af Vingårds motion, om fortfarande rättighet lör vissa Acaderhier, att tillvexla sig en bestämd mindre summa Riksdaler Silfver emot lika antal Banco-sedlar, jemte Biskopen Docior Franzéns i ämnet afgitna anförande, hvilka äfven skulle Resp. Med-Stånden meddelas. Från Hedervärda Bondk-Ståndkt. S. D. Remilterades till Stats-Utskottet : 1:0 Ni/s Strindlunds ifrån Vester-Norrland memorial, angående upphörande af de i Norra Länen utgående så kallade räfstetingspenningar, 2:0 Petter Jönssons ifrån Jönköpings Län motion, om rättighet för de under Visingsborgs Kungsgård dagsverksskyldige hemman, att med en fjerdedel af Länets markegångspris till Kongl. Maj:t och Kronan erlägga lösen för samma dagsverken, 3:o Anders Ericssons ifrån Örebro Län memorial, om Kronohemmanet Norrgrytstorps inlösen till boställe för klockaren i Carlskoga Församling, Prot. Utdr. d. 27 F.ebruanii i834- 55 4:o Anders Olssons ifrån Stora Kopparbergs
Och till förekommande af missbruk i afseende på utsyningsbeloppen, skola utsyningssökanderne först i den socknestämma, som för sådant ändamål utlyses, uppgifva sine behof, som der granskas; hvarefter vissa ombud utses, som, på af domhafvande!! utsatt dag, inställa sig för härads-rätten, inlemna protokoll öfver hvad i ämnet uti socknestämman förekommit samt deltaga uti den ytterligare granskningen af utsyningarne för hela häradet. Bergsrörelse. Utom en stångjernshammare i Nyköping, som är införlifvad med der Varande messingsbruk och mekaniska verkstad, finnas i Länet ett koboltverk, som dock nu ej bedrifves: 2 kopparhammare: 1 koppargrufva: 17 stångjernsverk: 7 ämneshammare:- 7 masugnar: i5 jernmanufakturverk: 6 jerngrufvor: och ett nyligen med betydlig kostnad inrättad t valsverk; hvarförutan blifvit anlagt ett väfveri, hvilket drifvils af vatten, som dock för bristande tillgångar afstanna!. Om för närvarande bergshandtering^! kan sägas icke vara i tilltagande, torde det härröra af mindre förmånlig konjunktur för afsättning, och sednare arens vintrar som utan slädföre betydligen försvårat transporten af både kol och jern. Transporter af jern ske ej obetydligt landvågen, men äfven sjöledesfrån Örebro, Arboga, Köping och Westerås till Thorshälla. Emellan bruken här i Länet och bergslagen är anlagen byteshandel af spanna ål från de förra och tackjern från de sednare. Landth. Femårs-Berättelse för Nyköpings Län. 2 Kollillgången är tillräcklig; och för masugnarne finnas äfven råämnen inom Länet. Malm afsättes från grufvor i trakten af Östersjön, ej till hink inom Länet, utan till Småland och Östergöthland, af orsak, att den lill bruken inom Länet ej kan transporteras sjöledes. Hvarken bristande tillgång Pa skog eller malm hafva således i denna rörelse verkat ofördelaktigt. Fabriker, bruk och Öfrige näringar, hvilka icke höra till bergsrörelsen.
Sorn jag fattat Utskottets Betänkande, är skälet till det tillstyrkta anslaget icke en förbättrad organisation af Artilleri-väsendet , utan en förbätäi» säd , ård af Artilleriet? ökade färråder. Jag anhåller om proposition tili bifall å Senna punct. Den 18 September fm. 1*5 Herr von Hartmansdorff: Hqglöfl. Ridder» skåpet och Adeln har nyligen hört Konungens ”Tjenstgörande General Ad julant för Arméen, förklara, att Militaire-förråden minskas i anseende till bristande tillgång, att, i moa af förbrukningen, ater anskaffa erforderliga förnödenheter i stället. Således lärer hvad Grefve Cronhjelm nu anfört om ökade Artilleri-förrå? der vara ett misstag. Grefve Cronhjelm'. Herr Von Hartmansdorff och jag hafva på ett olika sätt fattat de yttranden här blifvit afgifne. Enligt hvad jag tyckt mig finna, talade Friherre Björnstjerna endast om Arméens Utrednings förråd, som ärö helt andra än Artillerie förraderne. Herr von Hohenhausen, Michael'■ Med full* komligt instämmande, Uti hvad Grefve Cron. hjelm ^nfört, får jag fästa uppmärksamheten derå, att en förbättrad organisation icke egenteligen har att skaffa med förbättrade lönevil* kof; ty eti förbättrad organisation kan möjeli* gen lika Val ske roed en minskad som med ert ökad personal. När nu tJiskottet funnit dessa tjenster Vara behöflige, anser jag det ock vara skäl, att bifalla deras uppförande å stat. Herr von Hartmansdorff '• I anledning af den uttydning Grefve Cronhjelm gjort af mitt förmenta misstag 1 afseende på Artilleriets för* råder, hemställer jag, örn icke Högloflige Itid* derskapet och Adeln hört Friherre Björnstjer* na tala äfven om dessa förråd och anföra de* Den 18 September f. m. ras tillstånd såsom ettskal, hvarföre ingen nedsättning i anslagen åt tredje HufvuöTiteln kunde äga rum, utan de i stället borde ökas. Grefve Löwenhjelm:
Hvad hon arbetade ihop köpte hon mat för, mat och något husgeråd. Det räckte godt till, men ingenting blef öfver. Han var sällan hemma. Hon fick bära maten bort till fabriken, der han arbetade. Icke alltid var han der; man sade, att han gått ut »på ärender». Maten skulle i alla fall lemnas der; han kom väl igen. Han kom igen men alltför sent, kom igen, men icke mer arbetsför, utan dåsig och slapphändt, så att det icke blef något af med arbetet. Slutligen måste hon ge af sin dagspenning för att betala hans skulder, än krögaren, än månglerskan, än juden som sålt honom kläder. Han tackade henne aldrig, han ville helst slippa tala derom. Han skröt likafullt alltjemt om sin duglighet och raskhet, sin händighet. Han nästan ansåg det som sin merit, att han tålde henne i sitt hus, och försökte alla medel att låta henne känna sin öfverlägsenhet. Det att han lefde på hennes arbete ansåg han som en oförtjent ära för henne, en ära, som han likväl aldrig tålde höra nämnas. Och dock var Erik ingen verkligt dålig karl, menade hon. Han var alls ej förfallen, hans utseende utvisade tvärtom stor lifskraft och ungdomlig spänstighet. Skulle det der uttrycket i ögonen ej varit, så hade man kunnat tro honom... Men de skrattande, simmiga blickarne, som jemt irrade omkring oroligt och rastlöst, vittnade om annat. Och dock! ännu älskade hon honom, hon måste, han var ju hennes make, hennes... Han hade heller icke gjort något ondt, tänkte hon. Han var ju ung och bara litet svag. Det var litet ostadighet, tänkte Eva, det skulle snart blifva bättre, bara tiden led. Han skulle till slut se, att en ordentlig, ärbar och arbetsam hustru var bra att hafva, en trogen, mildlynt qvinna, som skötte om hus och hem. Så satt hon ännu en halftimme. Klockan, som hon fått af herskapet, den stora väggklockan med röda rosor målade kring urtaflan, slog half åtta. Det led, och han kom icke. Om hon skulle tända vaxljusen i granen, som stod vid spiseln? Bara han icke dröjde så länge, att de brunno ut.
I följd af Kongl, 'brefvet den 13 Januari 1857, kommer från och med nästkommande år endast behöfligt krigskrut, 2,000 Centner, att för Kronans räkning vid krutbruken i riket årligen tillverkas, hvartill erforderlig salpeter, omkring 10,000 L®, skall genom Kommittéens för salpeter-ärendena försorg bruken tillhandahållas, Då den nuvarande årliga salpeter-tillverkningen, som varierar emellan 14,000 och 17,000 L®, blifver dertill fullt tillräcklig, synes någon ytterligare uppmuntran för denna näring icke vara behöflig, förr än sig visat, att det årliga tillverknings-beloppet än vidare aftager och blifver otillräckligt för det dermed afsedda ändamålet; och torde, med anledning af den beslutade inskränkningen uti krut-tillverkningen för Kronans räkning, någon nedsättning kunna ega rum i beloppet af det stats-anslag, som hittills till denna fond utgått. 8 5. Det i föregående revisions-berättelser omförmälda, till aflidne Presidenten m. m. Friherre J. Cederström utgifna lån å 11,500 R:dr, mot liypotliek af 2:ne lif-assuranser, har, efter hvad Revisorerne erfarit, numera, jemte derå upplupen ränta, blifvit salpeterfonden till fullo godtgjordt. — ioö — § 6. Under titel »behållna inventarier» finnas nti räkningen för Westerbottens län upptagne tvenne salpeter-sjuderi-pannor af koppar, med anteckning, att desamma blifvit för länets behof uppköpte, men ej uttagne, utan förvarades, i Stockholm. I afseende å orsaken till detta förhållande, hafva Revisorerne inliemtat, att, sedan för Westerbottens län redan år 1834 åtskilliga salpeter-sjudnings-pannor blifvit uppköpte och till länet afsönde, men 2:ne af desse, upptagna till ett värde af tillsammans 646 R:dr 36 sk. b:ko, ännu år 1849 befunnits icke vara af vederbörande uttagna, Kongl.
Riksgälds-Conloirets utelöpande Obligationer, utfärdade till liqviderande af Discontens skulder för upplån R:d. 60,990:>■—« •—> Vexel-Bankens fordran bos Discont-Utredningen, inberäknade utelöpande Assignationev och Attester 77>297* *9* *• Utelöpande Attester å CreditSedlar, insatte å Utredningens räkning uti RiksgäldsContoirets Depositions - Contoir, beräknade i Banco . 105: 9. 4* Bankens fordran för det begagnade Creditivet Banco Disconts-Verkets fordran , Expenser, redo viste af Utredl0,00°' nings-Contoiret i Götheborg, I0’000' utöfver erhållet förskott . 10: 38,'—• Revisorers Berättelse. Utelöpande Tre proCents Förra Directionens utelöpande Assignationer på Banken . 7>2g4:—•*— Actie-Capitalet 200,000:—>>—• Obetald Utdelning till Actie egare 1,628:36.-—< Summa Skulder 434>p3 [: 47-1 o. Tillgångar den 3o Sept. 1822. Utlånings-Summan 441 >868: g. g. Särskild fordran bos Fru C. U. Wahlfeldt 1,490: Dito hos Commerce-Rådet C. M. Dito hos Enkefru von Döbeln 466:32.'— Cassa-behållning, insänd från förra Discont-Directioiien och bestående af Götha Canal-Bolags samt Malmö f. d. Disconters 3 proCents Reverser 8,315:—*— Innestående Credit-Sedlar uti Riksgälds-Contoirets Depositions - Contoir, beräknade i Banco . * • • ■ . * 26,2 og. 4» 2* Förskott till Expenser vid Con toiret i Stockholm 200:12. 2.
Jag frågade dem om det var sannt att man i Bolak höll på att trycka Koran och runkade starkt på hufvudet när de bejakade det. Också tycktes man på fullt allvar taga mig för moslim och gaf mig Islams helsning i hela dess vidd, då jag gick. Sedan gick jag till konsulatet och satt en stund hos Köhler. I dag kom ej Abdolkhalik, utan jag väntade honom förgäfves. Om aftonen gick jag till Murad, för att få honom ut i det vackra månljusa vädret. Efter en helt kort promenad gingo vi in till en Fransk doktor i Egyptisk tjenst. Här talades mycket om en högst skandalös historia, som passerat emellan honom och en annan Europé; man apostroferade mycket här bosatta Européer. Gud nåde dem! Hvar helst man träffar dem äro de usla. Man berättade äfven att pesten är i Alexandria och att ungefär 15 personer dö der om dagen. Det ingaf mig ingen fruktan. Gjorde om morgonen en liten tur till konsulatet, satt en stund hos Köhler, och talade om bokaffärer. Satt för öfrigt hemma hela dagen, skref Arabiska och väntade på Abdolkhalik, som ej kom i dag heller. Jag undrar hvad som går åt honom, och fruktar att han har några misstankar om mig. Mot aftonen gick till Murad och tog honom ut. Vi gingo till cafét, der Abdolkhalik och hans sällskap pläga samlas, men der voro de ej i afton. Sedan vandrade vi åt åtskilliga håll, förbi flere moskéer, i hvilka shekher höllo på att läsa med en stämma, liknande våra katolikers messa, och kommo hem något sent, i det vackraste månsken. Satt hos Köhler en stund på kansliet och hörde på en Grek, som med särdeles lätthet utlade historien om en qvinna, i hvilken han var invecklad och sökte rätt genom konsulatet. Han talade visst en half timme oupphörligt, flytande, utan att det minsta stappla, och hade derunder nätta och lätta åtbörder. Gick derefter på en liten omväg hem och blef hemma hela dagen, väntande på Abdolkhalik; men åter förgäfves.
Vida förmonligare anser jag då den princip, som låg till grund för BancoUtskottets i går afslagne Betänkande, alt nemligen upptaga lånen al pari, men deremot höja räntan ända till § eller f procent under den, som bestämmes för utlåningen. Den 12 Februari i e. m. Men ännu oanvändbarare finner jag metboden att upptaga lån under pari, när jag söker göra mig reda för sättet, hvarpå våra värde Riksgälds-fullrnäktige skola öfverenskomma om storleken af capitalföi lusten. Med verklig förundran finner jag, altStatsUtskottet antingen sjelf ej gjort sig reda derföre, eller ock ej vårdat upplysa Rikets Ständer om sin mening derom. Saken -är likväl ej så ovigtig, ty det är fråga om mera än en half million Svenskt Banco, som RiksgäldsContoret skulle komma att discretionsvis disponera, måhända genom någon utsänd commisionär, likasom Svenska Statens spannemålshandel i Italien för några år sedan. Herrar Fullmägtige i RiksgäldsContoret kunna ingalunda anse sig förnärmade, derföre att man i detta, såsom i andra vigtiga mål, anser controller nödiga. Jag anhåller, att StatsUtskottet ville uppgifva, hvilka det anser tjenliga till förvissande derom, att rättigheten att bjuda blefve allmän, och att den, som erböde de billigaste villkoren, blefve antagen. I detta afseende anhåller jag att få fästa Utskottets uppmärksamhet på det sätt, hvarpå Fransyska Regeringen i förra månaden upptog ett lån af 81 mill. francs, och hvaröfver fullständige handlingar och protocoller finnas införde uti flere här i staden tillgänglige utländske tidningar. Men om Rikets Ständer skulle vilja stadga, att lånet upptoges all pari mot 4f procents ränta, då behöfde endast stadgas, att den, Den 12 Februari i e. m. som anmälde sig först, ägde företräde för en sednare. Af desse skäl yrkar jag återremiss.
Den år icke ensamt för Presten beräknad, och dess pröfning kan således icke vara nog inom PresteStåndets Pastoral-Utskott. Religion och Christendom år en Nationalicke blott ett Stånds angelägenhet. Och dessutom bekänner jag, att jag anser det för saken af yttersta vigt och gagnelighet, om isynnerhet dan Svenska Bonden, med sin redliga, klarsinniga fromhet, Öfver den också uppmanas att höja sin röst. Att detta Memorial med de öfrige Stånden må communiceras, anhåller jag ödmjukast. Herr Hammarschöld, Lorenzo: Hittills har det i LåneBanken varit öfligt, att den silfverpant, på hvilken lån, till 4o skillingar Banco period, blifvit lemnadt, så vida icke detta å förfallodagen år vordet återbetalat eller omsatt, ansetts såsom till Banken hemfallen och 300 Den 5 Martil, utan-all vidare lösningsrätt för låntagaren. Derigenom måste flerfaldiga förluster för den enskifte beredas, äfven för den som föresatt sig att vara accurat. Man behöfver blott föreställa sig, hvad säkert flere gånger inträffat, att en Landtbo belänt sitt silfver i LåneBanken, att detta lån på en Lördag förfaller; att då penningar i råttan tid borda med Posten hit ankomma, men att denna blir genom menföre uppehållen, eller att Commissionairen är bortrest på en dag eller annars hindras att på bestämd timme utfå brefvet, och genom denna oförvåilade tillfällighet går låntagaren miste om att kunna återfå sitt silfver. I betraktande häraf vågar jag föreslå, att detta bruk måtte andras, och att en viss lösningstid af fjorton dagar eller en månad efter förfallodagen, likväl mot en billig straffränta, måtte låntagaren förunnas, och först sedan äfven denna lösningstid vore förförsummad, Banken äga rätt att pånten såsom sin tillhörighet anse. Denna min motion anhåller jag måtte blifva BancoUtskottets ompröfvande underställd. Herr Hammarschöld, Lorenzo:
Indelningen fiir en corps bör vara fullständigt öfverlemnad till Staten och icke blott till vissa delar, såvida icke riikenskaperne skola blifva i hög grad invecklade, och det är alldeles icke något intresse hvarken för löntagarne eller för Kronan, att det sker successive. Angående 9 § häfver det sig rätt roligt att finna här en punkt, som bestämmer markegångstaxans pris på spanmål, smör, hö och halm. Delta är en obetydlig del af dc persedlar, sorn ingå i markegåogstaxan, och markegångstaxa!) i 518 Den 15 Maj. sin helhet måste viii ingå i riintornas förvandlings bestämmande och beräkning. I afseende på sjelfva liden för markegångssättningen, som ansetts böra blifva i April månad, så har Utsk. yttrat, att det är den tiden, dä försäljningen af markegångspersedlarne vanligen verkställes, och att således man då kan säkrare beräkna priserne. Jag får erinra om, att Kammarcoll. i ett und. utlåt, utred t och bevisat, alt någon möjlighet för ett riktigt markegångspris icke är tänkbar, med mindre än audelia markegåugspris bestämmes efter medelpriset för Oct., Nov. och Dec. månader af det föregående året och de derå följande 9 månaderne, och sättningen sker i början af Oct. Då blir markegångssältningen en simpel siflerålgärd, som icke mer kan verka någon missämja emellan vederbörande, som vilja undanslippa betalning efter persedlarnes verkliga värde, och embetsmyndighelerna, som hafva det obehagliga uppdraget alt granska priserna och deruti göra rättelser. Dessa medelpriser skulle årligen granskas i pröfriingscomiléerna och deras utlåt, öfver dem afgifvas lill prot., så att om anmärkningar dervid förehnnas, desamma kunde pröfvas och komma till slutligt afgörande före den dag, då markegångssättningcu sker. 9 § måste således afslås, och behöfver icke någon annan § i dess ställe inflyta, enär det redan är stadgadt, alt markegångspriset för 10 år skall tagas till beräkningsgrund. Den 10 § tillstyrker jag R. o. Ad. att bifalla.
Då kommissionen emellertid antar, att ett så stort kar-rum som 225 potter icke kommer att begagnas för en tunna potates, samt följaktligen ej heller ett så stort utbyte som 25 potter kan påräknas af 1 tunna potates med erforderligt malt, enär det är samma skäl vid mäskesom vid pannebeskattningen, att uppoffra en del af utbytet, när en större besparing af skatten derigenom kan vinnas, så anser kommissionen, att skattesatsen bör bestämmas till 0,5 sk. per pott mäskekar-rum. Ofvanstående gäller emellertid endast under förutsättning af att till bränvinsbränning man blott använder säd och potates. Oaktadt man hos oss hittills icke användt annat material, åtminstone icke i stort, har kommissionen likväl trott, alt man vid afgiftens bestämmande bör vara betänkt på, att sådant kunde blifva fallet. Den har sålunda antagit, att stärkelse, hufvudsakligen potatesstärkelse, kunde komma att begagnas, dels emedan man dervid behöfver ett mindre mäskekar-rum, dels emedan detta ofta kunde vara den enda utvägen att tillgodogöra något af skadade potäters värde, enär de i form af stärkelse lättare kunna förvaras. Med hänseende till skattesatsen i detta fall har kommissionen anställt en beräkning, till följe hvaraf 400 $£ potates stärkelse med erforderligt malt skola gifva 67 potter bränvin af 50 "/oDå emellertid ett så stort utbyte i verkligheten ej skulle erhållas af den orsak, att en del förloras under mäskningen, jäsningen och afverkningen, har kommissionen trott, att från det ofvan anförde plbytet bör frånräknas 46 %> så att följaktligen endast 56 potters utbyte skulle erhållas.