Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:t i September I8S6 af bemälde Styrelse afgifna underdåniga utlåtande innehåller hufvudsakligen: att profilen utvisade ett särdeles fördelaktigt lutningsförhållande, utan att några betydligare fyllningar och genomskärningar för jernbanans utläggning behöfde verkställas; att hvarken några detalj-ritningar vore upprättade eller den åsyftade spårvidden och skenornas tillämnade tyngd uppgifne; att de beräknade priserna och qvantiteterna dock syntes utmärka, att för denna bibana afsetts enahanda dimensioner och lika tunga skenor som blifvit bestämda för Statens stambanor; att då, enligt Styrelsens åsigt, dimensionerna å nu ifrågavarande jernväg kunde och borde inskränkas till 4 fots spårvidd samt skenorna och den rörliga materielen lämpas derefter, skulle den beräknade anläggnings-kostnaden kunna i betydlig man minskas; att Styrelsen, under sådan förutsättning, ansåge sig icke böra tillstyrka högre låne-bidrag af stats-medlen ;in 300,000 R:dr B:ko; samt att, om ett dylikt lån beviljades, borde, antingen denna jernväg komme att vid sin anläggning erhålla lika dimensioner nied stats-banorna eller ej, planen med större noggranhet och äfven till sina detaljer utarbetas, innan densamma blefve ar Kongl. Maj:t gillad för att tjena till efterrättelse vid företagets utförande. Den skiljaktighet i åsigter, som, i fråga om det kommunikations-medel, hvilket för rörelsen inom ofvannämnde bergslager och transporterandet af deras hufvudnärings produkter skulle vara mest gagnande och företrädesvis ändamålsenligt samt lämpadt efter ortens lokala förhållanden, sålunda visat sig vid uppgörandet och förordandet af förslagen till en transport-led från dessa bergslager till Köping-Hultjernbanan, har, tillika med de af Vägoch Vatten-byggnads-slyrelsen framställda anmärkningar emot det kostnads-förslag, hvarpå nu förevarande ansökning om statsbidrag för en del af sagde transport-led grundats, väckt betänkligheter hos Utskottet emot detta stats-bidrags beviljande, innan åtskilliga omständigheter, som måste inverka både på detsamma® belopp och de vilkor, hvarunder det meddelas, blifvit fullständigt utredda.
Departements-chefen i underdånighet, att då emellertid erfarenheten ännu ej ådagalagt, till hvad belopp dessa afgifter kunde uppgå, samt dessutom största delen af den skeende tillökningen syntes böra afses för särskilda ändamål, Kongl. Majit måtte i Nåder föreslå Rikets Ständer, att för de allmänna Statsbehofven af Bränvinsbränningsmedlen endast beräkna en inkomst af 800,000 Ridr. t) Då: Restantierna, hvilka vid sednaste Riksdag beräknades till 180,000 Ridr, väl under åren 1847—1851 i medeltal uppgått till 204,353 Ridr, men medeltalet för åren 1848—1851 endast utgjort 176,677 och beloppet särskildt för år 1851 endast 162,891, hvaribland 32,718 tullmedel, hvilka nu vore inräknade under den rubrik, hvartill de rätteligen hörde, ansåg Departements-chefen Restantierna ej böra upptagas till högre påräknelig inkomst än 130,000 Ridr. I öfrigt hemställde Departements-chefen i underdånighet, att de af Stats-kontoret föreslagnc beräkningar måtte tagas till grund för Kongl. Majits Nådiga proposition i ämnet. Om hvad Departements-chefen sålunda i underdånighet föreslagit, af Kongl, Majit bifölles, skulle derigenom, i förhållande till nu gällande Riks-Stat, uppkomma följande förhöjning, nemligen i Kongl. Maj-.ts Nåd. Prop. om Statsverket 4855. 44 Å Ordinarie Inkomster: l:o. Ordinarie Räntan, den Kronan behållna andelen . Silfvertionde, Myntarelön och Slagskatt 1,000: •— 7:o. Koppar-Räntan . -v • 17*000: — 8:o. Hammarskattsjernet • 4,200: — 10:o. Svafvelbrulcstionden 350: — ll:o. Mantalsp enning arne 10,000: — 15:o.
Domkyrkorna i Kiket för deras inkomster i Spannemål eller Hemmansräntor, sedan derifrån blifvit afräknade, endast sådane, efter särskild stat utgående löner, för hvilka innehafvarne 664 BeviUåingsZhsJtottetsJBetänkanderti efter denna artikel och §., till det belopp förtal stadgadt är, Bevillning erlägga, §• 2- Bevillning af Städerne. i. Mom. Handlande , SkeppsRedare, Fabri» queurer, Handtverkare och Borgare, taxeras och utgöra Bevillning i förhållande till deras vilkor och rörelse, med fem för hundrade af den inkomst de under näst föregående året' njutit. Endast aflöning för verkliga arbetare och arbetskostnad i och för sjelfva rörelsen eller handteringen får derå afräknas och bevislige förluster jemväl betraktas. På Taxeringsmännen adena beror pröfningen af de skattskyldiges uppgifter. De skola derföre ovilkorligen med strängaste rättvisa, efter ed och samvete, pröfva dem samt bestämma hvarje Skattskyldigs afgift. Ailä nödige upplysningar skola för detta ändamål noggrant sökas , utskeppningen , importen , Skeppsfarten, afstämplingeri, Handelsrörelsen m. m. tagas i betraktande; äfvensom, jemte allt detta, en synbart yppigare lefnadskostnad , vid bedömandet af inkomsternas belopp, skall tjena Taxeringsmännen till vägledning» De ega dessutom, att så vidt de skattskyldiges uppgifter hafva något sammanhang med Publike verks befattning, ovägerligen af dem undfå de upplysningår, som kunna erfordras. Skulle, efter inhemtande deraf, någon anledning vara till tvifvelsmål om rigtigheten af sjelfva uppgiften eller af de gjorde ållagen ? ega Taxeringsman - BevillnnigsUtskottets Betankanden. 665 nen, att specifike uppgifter, i begge delarne, den skattskylcjlge affordra. a. Mom.
Vill man gå längre framåt, så selman t. ex., att 1808 hade vår Bank 5,000,000 r:dr; men då hade vi 22 millioner i sedlar riksgälds och banco tillsammans, med 53 sk. cours, och det visar en summa af 20,000,000 r:dr efter 48 sk. cours, hvaraf man finner, att rörelsecapitalet, efter nuvarande cours, då var 26,000,000 r:dr större än nu; och vill man ytterligare betrakta tableauen, selman, att ingen pålitlig proportion kunnat bestämmas. Jag får derföre hemställa, att sedan utvexlingen blifvit börjad, den må fortgå, så länge något finnes qvar. Sådan bör tendensen af 1 och 2 punkterna vara. Fullmägtiges tysta öfverenskommelse, då tiden är inne att använda creditivet eller att förstärka fonden, är ett ämne, som på annat ställe bör behandlas. Hr Jjefre'n: Första punkten, som här är i fråga, är den beräkningsgrund, BaneoUtsk. framställt i afseende på Bankens skulder, eller hvad Utsk. förstår med sedelstock i framtiden, då detta betänkts grundsatser kunna komma att tillämpas. Det har icke undgått Utskts uppmärksamhet mera än någon annans, att ett bättre tillfälle att skaffa oreda i tänkesätten öfver den vid förra riksdagen beslutade realisationen icke gifvits än den calcul och det afdrag på depositioner m. m., som blifvit ett thema med variationer till Den 5 Maj f. m. i43 allmänhetens förvillande i afseende på Bankens ställning. För att undvika en fortsättning af detta thema har Utsk. ansett lättast att rätt fram uppgifva, hurudant förhållandet är, utan alla afdrag, som af en kunna anses hilliga och af en annan obilliga, för att sålunda komma till ett resultat, som af ingen kan nekas, emedan det grundas på räkenskaperna, och delta har Jedt Utsk. till bestämmandet af proportionen 1 till 5. Jag vill hvarken försvara eller icke försvara denna proportion.
Till Wisby Spai banks disposition må, före ingången af December må - 5 Banco-Utskoitets Memorial, N;0 5^. nåd hvarje år, uti Landt-Ränteriet i Wisby nesättas, såsom creditiv, en summa af 5000 R:dr Banco emot dylik säkerhet, som nyss är nämndt, samt under villkor, dels att den del af Creditivet, som icke blifvit af Sparbanken begagnad, till Banken insändes iuom den 1 Juli påföljande året, tillika med de af Sparbanken öfver lyftade medel utfärdade qvittencer, och dels att Sparbanken inom den 1 September berörde år godtgör Banken de å creditivet dragne belopp jemte ränta derå, beräknad, på 6ätt stadgadt är. Directionerne öfver Låne-Contoren utgifva hvardera för sitt District ifrågavarande Creditiv-lån till Sparbankerne och göra derom anmälan hos Fullmägtige, som anordna beloppet, till insättning genom Låne-Afdelningen på vederbörande Låne-Contors räkning i Depositions-Afdelningen. Å invisningar, som af någotdera Låne-Conloret för dessa Creditiv-lån utställas, skall vara tecknadt N. N. Sparbank. 23:o För de i §§ omnärnnde creditiver få Fullmägtige disponera en summa af tillhopa 300,000 R:dr Banco. 24:o Cassa-Creditiv få icke beviljas åt andra, än följande, nemligen: a) Hypoteks-Föreningar; F) Associationer, som på större handelsplatser kunna bilda sig, för att upplägga och belåna Svensk spanmål samt vårda och bereda densamma till afsättlig handelsvara; c) de Prival-Banker, som, för nämnde ändamål, vilja i större scala sig befatta med belåning af Svensk spanmål; dock under vilkor, att alla förenämnde Inrättningar, hvar för sig, förete af Kongl. Majit i Nåder fastställde Reglementen för idkande af deras rörelse. 25:o. Mom. 1.
vet, att Gren, lofvade ämne, af huruvida i s i n o m tid, g e n o m s o m d u vet, u t a n föredrager att sambesök Nils och biträder stortvätt hon den, ju detta eld j a g ville dock pröfva, muraren som åtager sett har var att i för tände b a r n s k a r a n o c h den G r e n är ä n n u dig skrifva, att h o n n ö d g a t s lita p å, till ett af just mig, på hörde till jag drog. till saken. af Vilberg Vermdö arbetsfält men till ju andras vid om s k u l l e det d r ö j t n å g o t, i n n a n j a g skrifvit Du Och sedan till f ö r att tala lunden satt l ä g g a m i n a funderingar gå fru misstager du V i l b e r g att och Men ej till ej der ifrågavarande rosendegård vinterdag jag det, med färd godt ifhoppav i l l e m e d d e l a andra, o c h j a g möjligt, bete, samtal gemensamma du Be Ave. » Mitt våfva, ett och i barn vård. trygga, lefva och dylika finna undervisa stundom tro. tänkte omöjlighet gjorde henne ett förslag. mig så T » Ett bref från fru Haraldsson. Be ren helsolära o c h b a r n v å r d, ändå lärdomar, henne Mathilda så sinnet. blomstren jag henne. stilla kinderna bygga, bygga hvarann ' igen, och så inskränka en sällan, blifva rigt ma tårarne På och små ej Du Och föreslå s o m barnvårdarinna, m e d d e n stora skogen, i det ursinnig, Men trogen också. nu, är gagna mig.
Dä va ett sving å en fason på di öxskaftan, satt dä va e gläj te se dôm, å dä kom fôlk iffrå lang hôll för te beställ öxskaft tå Johannes. Johannes va allt åg litt stôlt öfver di här berömd öxskaftan sin å han töckt int dä va rolitt te hör kritiserning övver dôm. Dä vesst nu vi dränger å däfför så töckt vi dä va lifvadt å gå te’n, där’n satt ut mä stôgvägga, å ställ ôss sôm vi gärn vell köp ett öxskaft tå’n — å så tog vi ôpp än dä en än dä are tå dôm å gjord all möjli anmärktning på svingen å verke å hva dä nu kunn var. »Må dä här skaft kan var rektitt, d’ä bestämdt vindt, titt här, du, Erk,» sa vi å gjord ôss så misstänksam vi kunn övver Johanneses öxskaft. Da bynt dä änn sôm å sprätt å röck i gamle Johannes å hännra bynt å skak på’n. Men ju varrer rasen han ble, dess varrer gjord vi ôss te mä att öxskafta int dôgd nô te — för pôjker har inge vet, dä vet’en fäll. Da kunn dä hänn iblann att Johannes högg tag i ett skaft, sôm ôm han kunn ha go lust te vis ôss att dä teminstingens dôgd te gi illack pôjker däng mä. Men så känd’en fäll att han int hadd den gamle krafta kvar å så slängd’en bort skafte å strackla sä i väg mä sin kroki knä å sin kroki rygg. »Gär’t, gär’t,» sa’n helt beskeli mä dä samm han geck in.
(Lag-Utskottets Betänkande N:o 13 och Memorial N:o 33.) 8. A. K. Sedan Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse af den G December 18G3 hos E. K. Maj:t framställt förslag till förordning angående rätt för oäkta barn att laga arf efter sin moder, har E. K. Majit uti nådig Proposition af den 31 Oktober sistlidna år gifvit Rikets Ständer tillkänna, att E. K. Maj:!, i följd af de mot Rikets Ständers omförmälda förslag gjorda anmärkningar, funnit Sig icke kunna detsamma bifalla, men likväl ansett förändring i denna del af lagstiftningen vara af behofvet påkallad: Och har E. K. Majit i sådant afseende, jemlikt 87 § Regeringsformen, till Rikets Ständers antagande nu framställt följande förslag lill Förordning angående arfsrätt för oäkta barn: “Med ändring af hvad 8 Kap. 7 § Ärfda-Balken stadgar derom att hain, som äro aliade i lönskaläge ulan äklenskapslofven, eller i hordom, ej må laga annat arf än efter egna barn och bröstarfvingar, lorordnas, att oäkta barn, som ej är afladt under modrens äktenskap eller i förbudna led, må, derest modren låtit såsom sitt barn anteckna det i kyrkoboken för den församling, i hvilken hon dä var kyrkoskrifven, lika med äkta barn taga arf efter sin moder i den egendom, sorn ej utgör hröslarfvinges laglott. “ Rikets Ständer, sorn till pröfning förehaft denna fråga, hafva funnit sig böra E. K. Majäs ofvan omförmälda nådiga Proposition bifalla; Hvilket Rikets Ständer härmed fä i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 7 April 1866. Bih. till 11. St. Skrifvelse, N:o 40. iVo 40. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 2 6 Mars 1866.
Hr Tersmeden, Nils; och befanns dertill hafva blifvit utsedd; N;o 1,702 Hr Törnebladh, Gustaf. Opnades Hrr Elektorers lista vid val af en ledamot i StatsUtsk:t efter N:o 1,506 Hr Stjerngranat, Georg Gustaf Henrik, och 3:ne suppleanter derstädes efter N:o 2,282 Hr von Printzencreutz, Bernhard Wilhelm, N:o 2,230 Hr Hagströmer, Johan Jacob, och N;o 1,481 Hr König, fullm. Gr. Taube, Henning Edvard; och befanns hafva blifvit utsedd till Ledamot N:o 2,09 2 Hr Wrangel, Erik Fredrik; och till Suppleanter N:o 2,259 Hr af Wåhlberg, Göran; a 1,702 >» Törnebladh, Gustaf; och » 392 Frih. Peijron, Gustaf. Opnades Hrr Elektorers lista vid val af en suppleant i Bevilln.- Utsktt efter N:o 1,959 Hr von Ktasmer, Anders Robert; och befanns dertill hafva blifvit utsedd; N:o 2,285 Hr af Klintberg, Ludvig Ferdinand. Opnades Hrr Elektorers lista vid val af två suppleanter i BankoUtsk:t efter N:o 2,035 Hr Cederbaum, Pehr Fredrik, och N:o 1,582 Hr Steuch, Mathias; och befanns dertilKhafva blifvit utsedde: N:o 327 Frih. af Wetterstedt, fullm. Hr af Wetterstedt, Carl August Alfred; och N:o 263 Hr Planting-Gyllenbåga, Casimir. Opnades Hrr Elektorers lista vid val af två suppleanter uti LagUtsk:t efter N:o 215 Hr Ramsay, Anders Henrik, och N:o 1,481 Hr König, D en 22 Ju 11 i. 273 Hr König, follin. Gr. Taube, Henning
Vidkommande åter Revisorernes åsigt, att Förvaltningen, i egenskap af Flottans ekonomiska Öfverstyrelse, ostridigt borde taga kännedom af underlydande Verks redogörelser och dem kontrollera, samt att resultaterna af dessa redogörelser äfven borde upptagas i Förvaltningens årliga hufvudböcker, och de underlydande Verken icke tillåtas att definit ill afföra andra belopp, än hvilka antingen enligt stat äro till utbetalning bestämda, eller ock blifvit af Förvaltningen, efter derom gjord anmälan, till afföring utur räkenskapen godkända; så skulle en sådan granskning af Stationernas räkenskaper bos Förvaltningen icke kunna, äfven med åsidosättande af andra göromål, medhinnas af Förvaltningens bela i Kammar-Kontoret befintliga personal, långt mindre af dess enda Revisor, hvars befattning dessutom är afsedd att vid innehafvarens ålgång indragas och med annan tjenst inom Kontoret förenas, och denna granskning vors äfven helt oeh hållet öfverflödig, enär ifrågavarande räkenskaper förut pröfvas vid Stationerna och sedan i Kammar-Rätten, samt följaktligen, om de äfven skulle kontrolleras hos Förvaltningen, komme att granskas tre gånger, eller en mera än Statens alla öfriga räkenskaper, Lika öfverflödig och endast ledande till omgång samt ökad vidlyftighet i räkenskapsformen skulle den ofvan om förmälda medels-disposition vara, hvilken Revisorerne trott Förvaltningen böra utöfva, och Förvaltningen anser sig derföre till deras framställning så i ena som andra hänseendet böra i underdånighet afstyrka nådigt bifall. Hvad Rikets Ständers Revisorer anfört derom, att, vid användandet af Riksstatens 5:te hufvudtitels anslag till exercis med Flottans bemanning, nödigt afseende icke blifvit fästadt å Rikets Ständers fördelning af detta anslag emellan Linieoch Skärgårds-Flottan, torde Eders Kongl. Maj:t nådigt anse icke kunna utgöra föremål för Förvaltningens underdåniga yttrande, alldenstund de utbetalningar, som af samma anslag ägt rum, grundat sig på Kongl. Maj:ts för hvarje särskildt fall meddelade nådiga föreskrifter.
Ständers C011- stitutionsUtskott, uti ProtocollsUtdray, begära detta Utskotts utlåtande och afgörande huruvida Herr Grefve Cronlijelms, O, A.} motion borde af BevillningsUtskottet lill behandling upptagas. På denna begäran har dock ConstitutionsUlskottet genom Utdrag af Protocollet för den i3 dennes förklarat att vvid öfvervägande häraf och då ofvanåberopade GrUndlags”rum förmår att, i ett fall sorn detta, samtlige RiksStånden böra yttra Msig under hvilket Utskott de anse målet höra, men, på sätt Bevillnings”'Ulskollets ProlocollsUtdrag upplyser, PresteStåndet icke bestämdt yttrat ”sig om något visst Utskotts behörighet, och BorgareStåndet icke ens med-, "delat något yttrande öfver Memorialet, ConstitutionsUlskottet icke funnit ”sig för närvarande befogadt alt afgöra hvarthän frågan må förvisas.” .Ehuru, då oftanämnde motion blifvit till så väl Revillningssom Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskotten remitterad, och tvänne Stånd, genom deras godkännande af BeviilnmgsUtskottets memorial, redan tydligen synts antaga att målet borde endast af OeconomieUlskottet till behandling upptagas, samt af de öfrige Stånden Ridderskapet och Adela vidhållit sitt förra beslut, och BondeStåndet ålagt BevillningsUtskottet att målet handlägga, Utskottet för sin del anser frågan, i dess närvarande skick, endast hvälfva sig emellan dessa tvänne åsigter och att ConstitutionsUtskoltet utan vidare upplysning från Högvördige PresteStåndet och Yällofl. BorgareStåndet kunnat densamma afgöra, får Utskottet likväl JBiK till A.
Den ryska ADOLF HELLANDER. FRÅN HELSINGFORS. ETT RESEBREF TILL IDUN AF LITET ELSA LINDBERG. I DAG skall den » Urtima Landtdagen » högtidligen öppnas i Finlands hufvudstad — den af kända skäl med så stor spänning motsedda. Nikolaikyr kans klockor klinga ut öfver staden. Svart och tät är den långa människoström, som slingrar sig öfver det snöfyllda Senatstorget, uppför templets breda, hvita trappor. Invigningsgudstjänsten i Nikolaikyrkan står först på programmet, sedan mottager generalguvernören högtidligen XIK O LA IK YR K A X. A. Härtjnan foto. 1899 KIX D E R (IA RT E X: MUSIKSITXI). — 6 - I D U N 1899. klufna örnen vänder sina skarpa kroknäbbar i profil öfver porten. Det finnes icke heller ett spår af kejserlig lyx i de små hemtrefliga rummen där uppe i festvåningen. Alla i en lång fil med glatta parkettgolf, där de gammalmodiga, tunga mahognimöblerna stå i precisa rader utefter väggarna. Det gör snarare intryck af ett godsägarehem på landet, som är litet borgerligt, men ganska välburget med en konservativ smak, som nu en gång krupit upp och lagt sig till ro i de djupa, långa sofforna, satt sig ned i de rakryggade stolarna och speglat sig i de mörkramade speglarna så länge och så grundligt, att den blifvit orubbligt bofast. Den s. k. » tronsalen », där generalguvernören mottager ständerna, är en tämligen stor sal i andra våningen, hållen i hvitt och guld. Rundt om tronsalen löper en hvit läktare, som står i förbindelse med festvåningen. Det är idel eleganta damer där uppe på läktaren. Ljusa toaletter, blonda och mörka hufvuden, solfjädrar, som fläkta af och an som jättefjärilar öfver blommor. På vänstra läktaren märkes en högväxt dam med ett lifligt brunett ansikte. Hon bär en terracottaKEJSERLIGA P A L A T S E T.
Vid Utskottets Utlåtande uti den 32:dra punkten, angående durchmarchekostnader och oförutsedde utgifter, har endast inom Ridderskapet och Adeln förekommit den anmärkning, att Utskottet måtte yttra sig, hvad som bör förstås med lättade utvägar för truppers transporterande, på det att, i händelse meningen vore, att ångbåtslägenheter borde begagnas, Rikets Ständer måtte derom uttala sin öfvertygelse och Krigs-S ty reisen erhålla visshet, att Ständerne ikläda sig ansvaret för de förluster, soln genom olyckshändelser möjligen kunde för Stats-Verket samt Rustoch Rotehållare inträffa, jemte den drygare kostnad, som stundom åtföljer detta transporteringssätt emot hvad, som eger rum vid vanligt tåg; äfvensom en Talare förmenat Armeens tjenstbarhet för ett möjligt krig komma att lida derigenom, att den under fredstid aldrig blefve utsatt för de strapatser, hvilka med längre marcher äro förenade. Utskottet, som icke anser sitt, såsom anledning till den föreslagne nedsättningen uti anslaget för durchmarche-kostnader, afgifne yttrande om lättade utvägår för truppers transporterande fordra något förtydligande, har i öfrigt, då punkten blifvit af Borgareoch Bonde-Stånden bifallen, samt af PresteStåndet lernnad utan anmärkning, icke funnit sig böra frånträda det förra Utlåtandet, helst Utskottet föreställer sig, att den härdning och vana vid fältlifvet, som kan förvärfvas under marcher, endast i en ofullkomlig grad uppnås, 0111 icke tågen äro så inrättade, att truppen bivouaquerar och lefver på fältstats-portion, hvilket icke lärer vara afsedt med den framställda anmärkningen.
Denna tillåtelse är i senare Författningar upprepad" och sist åter bekräftad i Kongl. Kungörelsen angående närmare bestämmande af landtmäns och städernas handtverkares handelsfrihet den 28 sistlidne Augusti, hvarigenom landtmän jemväl förklaras berättigade att i öppna bodar i städerna hålla sina tillverkningar till salu. I berörde Författningar har jag icke kunnat upptäcka några gränser, hvarutöfver landtman icke skulle få utsträcka sin slö jde fri het, och jag drager icke i betänkande att öppet bekänna min oförmåga att utstaka en sådan begränsning sorn, efter mitt omdöme, hvarken kan finna stöd af rättsgrunder, eller påkallas af serskilda oeconomiska förhållanden. Hvad som från äldre tider intill närvarande varit fritt, lärer numera icke böra inskränkas, utan endast vidare stadgas ock utvecklas. Af alla näringar äro de fördelaktigast som man lyckas göra hemmastadda i allmogens hyddor, och böra således uppmuntras i stället att tillbakalrängas. 2:0 Den skattskyldighet till städerne, som blifvit ålagd på landet bosatt e handtverkare. Att vilja hafva Borgare på landet, som skola skatta till städerne, är lika så orimligt, som om landtbyggden skulle fordra att städerne contribuera till densamma. Svårligen finnes något mer orimligt än att betala för intet annat ändamål än för att hafva en stad! Det starkaste argument, sora näringsfrihetens vedersakare synes ega är det ioo:de gånger omsagda ropet om ”borgerlig tunga." Jag ville skilja emellan medborgerlig] och borgerlig tunga, och anse den förra såsom utskyld till Staten, hvilken hvarje medborgare — Bonden, Borgaren, eller hvilken annan samhällsmedlem som helst, i mon af sitt yrke elier’ ställ ning i samhället, icke kan undgå att vidkännas; men den senare skulle jag tro endast vara en skatt till communen eller staden, att betala dess utgifter. Hvem vidkommer dessa senare ulskylder annat än stadens invå nare — och hvars fel är det, alt städernas administration är öfver höfvan dyr? Hvarföre skola småstäderna hafva serskilda domstolar, eller hvarföre behöfs serskilda uppbördsman der, för att upptaga den ringa skärf Staten härifrån får uppbära?