Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det skulle göra tillsammans 2000 R:dr, men, på sätt jag redan omtalat i f. m. har orten, medelst det mindre behofvet af penningars och documenters remitterande, transporterande och förlorade räntor under tiden, måhända en årlig vinst af 4° till 5o,ooo R:dr.— Hvad varubelåningen vidkommer, så har jag redan yttrat, att det för närvarande ej är värdi att tänka derpå, så länge tänkesättet och begreppen äro så litet utbildade, att ruan ännu icke har någon kännedom, huru en Bank bör förvaltas; jag åberopar hvad Den 27 Ju I i i c. m. jag på förmiddagen, i den delen yttrade. — I afseende på det maximum och minimum för Discontlån, som Utskottet föreslagit till 6000 och 2Öo R:dr, får jag förklara, alt efter den kännedom jag äger om förhållandet, anser jag denna norm oriktig. Jag finnér väl, att i händelse BancoDisconten skall fortsätta sin rörelse med ett så ringa creditiv, som hittills, samt i händelse ingen realisation kan tillvägabringas, och upplåningen skall verkställas på sätt Utskottet nu föreslagit, lånens maximum måste inskränkas till 6000 R:dr; men minimum är alltför högt. Olyckligtvis har allmogen blifvit van, att påräkna Discontlån. Der finnas säkert 1000 lån på året utgångne, på mindre än 25o R:dr, och innehafvarne deraf skulle svårligen få vederhäftighets-betyg på så stor summa. En annan svårighet möter äfven genom Utskottets förslag, alt hvarje lån nödvändigt skall vara åter indraget på två och ett halft år; ty jag frågar, huru desse mindre låntagare på denna tid skulle kunna aftjena en sådan summa. Man bör vid dylika tillfällen erindra sig, huru lätt det är att knäcka och förstöra dem man inlockat på lånebanan, och huru svårt det är alt oskadade återföra dem derifrån. Jag anser minimum böra nedsättas till i5oR:dr, helst man hittills haft rätt att låna till och med 5o R:dr; och det är nödvändigt alt bär gå varligt till väga.
Så blef då qvinnan, och däggde sin son, intilldess hon vande honom af. Och så hade hon honom upp, sedan hon honom afvant hade, med tre stutar, med ett epha mjöl, och med en flasko vin, och hade honom in i Herrans hus i Silo; och pilten var ännu ung. Och de slagtade stuten, och hade pilten fram för Eli. Och hon sade: Ack! min Herre, så visst som din själ lefver, min Herre, jag är den qvinnan, som här när dig stod, och bad Herran; Då jag bad om denna pilten. Nu hafver Herren gifvit mig den bönena, som jag bad af honom. Derföre gifver jag honom Herranom igen evigliga, efter han af Herranom beden är. Och de tillbådo der Herran. Och Hanna bad, och sade: Mitt hjerta fröjdar sig i Herranom; mitt horn är upphöjdt i Herranom; min mun hafver vidt öppnat sig öfver mina fiendar; ty jag fröjdar mig af dine salighet. Ingen är helig såsom Herren. Utan dig är ingen; och ingen tröst är såsom vår Gud. Låter af att berömma eder och tala stor ord. Låter det gamla utur edar mun: ty Herren är en Gud, som vet det, och låter icke sådana anslag hafva framgång. De starkas båge är sönderbruten, och de svage äro omgjordade med starkhet. De som mätte voro, de vordo sålde för bröd; och de som hunger ledo, hungra intet mer; tilldess den ofruktsamma födde sju, och den som mång barn hade, vardt försvagad. Herren dödar, och gifver lif; förer till helvete, och derut igen. Herren gör fattigan; han gör ock rikan han förnedrar och upphöjer. Han uppreser den torftiga utu stoftet, och upphäfver den fattiga utu träcken, att han skall sätta honom ibland Förstar, och låtan ärfva ärones stol; ty verldenes ändar äro Herrans, och jordenes krets hafver han satt deruppå. Han varder bevarandes sina heligas fötter; men de ogudaktige skola vara tyste i mörkrena; ty ingen förmår något af sin egen kraft.
Hvad slutligen beträffar anmärkningarne i revisionsberättelsens 6 §, att skiljaktigheter befunnits emellan såväl balanser som särskilda konti i Stockholms stations och derunder lydande depöts i Götheborg räkenskaper, samt att för den sednare saknats en »för år» å särskilda titlar äfslutad räkenskap m. m., får Förvaltningen underdånigst hänvisa till hvad i berörde afseenden blifvit af Befälhafvaren vid förenämnda station anfördt samt för egen del tillägga, att tiden, efter det Stations-befälhafvarens underdåniga yttrande inkommit, icke medgifvit, att, i anledning af ifrågavarande anmärkningar, ingå i undersökning, huruvida någon förändring af nu gällande föreskrifter, rörande räkenskapsföringen vid Flottans förberörda station och depot, i och för vinnande af de utaf Statsrevisorerne åsyftade rättelser, må, utöfver de åtgärder, som Stations-befälhafvaren anmält sig hafva vidtagit, erfordras; skolande Förvaltningen, efter pröfning af förhållandena uti ifrågavarande hänseende, förordna om de förändringar, som kunna påkallas och af Förvaltningen bero, eller till Eders Kongl. Maj:t ingå med de underdåniga framställningar, hvartill ämnet kan föranleda. Remissakten åtföljer; och Förvaltningen framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts Underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, C. S. m EHSTEDT. C. B. LILLIEHÖÖK. J. B. KLEMAN. C. E. HOLM, Referent. Stockholm den 3 Januari 1862. A. Falkenstedt. — 311 - T. f. Befälhafvande Amiralens vid Carlskrona station af Flottan underdåniga yttrande, i fråga om 1861 års Revisorers framställningar vid granskning at denna stations räkenskaper. Underdånigt Utlåtande.
Rubrik 1: upptar klassen till hvilken inkomsten hörer; » 2: angifver sjelfva företaget (fabrik, yrke, advokatskap, medicinsk praktik 0. s. v.); » 3: upptar rörelsekapital, det stående och rörliga, samt hvari det består; Bev.-Kom. Bet. 25 194 Rubrik 4: upptar antalet af arbetsbiträden, de må vara daglönare, gesäller, uppsyningsman, verkmästare, bokhållare etc. » 5: om företaget bednfves hela året eller blott en del deraf, samt när och huru lång tid; » 6: inkomst och utgift samt rena inkomsten i totalsummor för de sista 3 åren eller, i fall företaget ej egt rum så lång tid, för den tid, det varat. Till inkomst skall äfven räknas det belopp, hvarmed inventarier eller förråder under tiden ökats. Afdrag får ej ega rum för: a) under tiden ur företaget dragna kapitalbelopp, b) räntorna å i företaget insatta kapitaler eller dervid fästade skulder, c) godtgörelse för eget, makas och egna minderåriga barns arbete, dj hyran för egen och familjens bostad, ej den under tiden betalade näringsskatten. Arrendators uppgift skall upptaga den arrenderade lägenheten och åtföljas af arrendekontrakt i afskrift. Uppgifter af Ill.dje klassen innefatta: 1) klassens nummer, 2) namn och titel, 3) inkomstens art (lifränta, kapitalränta), 4) kapitalsumman, 5) räntefoten, 6) årsintresset, 7) beloppet af sådan inkomst, som icke består i räntor, och 8) borgenärens eller den persons namn och boningsort, som har att inbetala räntorna. Intressen och räntor, hvaraf låntagaren fråndragit det, enligt lag, under vissa förhållanden beviljade afdraget af 5 procent, uppgifvas icke till inkomstskatts beräkning. Alla uppgifter meddelas under edsförpligtelse och försäkran att vara gjorda efter bästa vetande och samvete. Skatten utgår af I:sta &
Hvarje lill endast fängelse dömd person bör tillhållas, att med det slags arbete han förstår och förut idkat, så vidt ske kan, bidraga till kostnaden för sitt underhåll ; äldre och yngre brottslingar böra noga från hvarannan skiljas och icke tillåtas att samtala eller att arbeta tillsammans ; genom de häktades afskiljande från hvarannan och arbetshusens inrättande på ett säkert sätt, bör man bemöda sig att förekomma alla stämplingar till flykt; de|arbeten, som fångarna åläggas , bera , så vidt möjligt är, förrättas offentligen; sträng tillsyn och controll öfver Föreståndarens uppförande måste iakttagas, och denne noga förhindras från alla foretag, som kunde rikta honom på de häktades bekostnad ; slutligen bör ock den brottslige, då han förstår något handtverk, så vidt ske kan, sättas i tillfälle att under fängelsetiden dermed fortfara, eller, om detta ej är möjligt, någon god man Din 5 Maj. man af Domaren förordnas, söm om boet och barnen samt näringens skötande besörjer. De, som icke gilia dessa Straffoch Förbättrings-anstalter, åberopa äfven til! stöd för sin tanka den dryga kostnad deras upprättande anses medföra. Man förgäter likväl härvid, att ett Folk, sorn tror sig icke kunna åstadkomma denna kostnad, erkänner, att det icke mägtar bringa sina Dagar till verkställighet, och såmedelst uppgifver alla anspråk på möjligheten att bestå såsom en fri och sjelfständig Nation. Eller huru skulle den Stat kunna försvara sig emot utländska fiender, som tviflar om sin förmåga att bekämpa dem han äger inom sitt eget sköte? Dagarne måste bibehållas i sin kraft, om Samhället skall bibehålla sin tillvarelse, medlen dertill ina sökas huru som helst. Fängelseoch Arbetsstraff äro grundade i sjelfva naturen af alla de brott, som störa egendomssäkerbeten . sorn innebära ett försökt våld å lif eller lem, och som kränka någons personliga frihet. Det är ingalunda likgilliigt förStaten, att för dessa förbrytelser sakna tjenliga straff. Sparsamt har vår nu gällande
Då likväl härvid förekommer, att fastän, till bibehållande af enhet i förhållandet, förordnande kan vara af nöden, som bestämmer hvad i berörde afseende af Fresterskapet bör tillföras, svårighet sig yppar att härom meddela några speciella Föreskrifter, finner Utskottet, att såsom en allmänt gällande grund bör antagas, det alla sådana gröfre brott, som störa allmänna säkerheten och hvilka för förbrytaren medfört ovilkorlig på - dana 6Go 23en ig Juni'. följd aF ärans förlust, Kroppsstraff, Fästningsar Genom etc vidtagande Stadgande härom, det Utskottet således vördsamt får föreslå, tror Utskottet det dock icke blifva presterskap^t betaget, att, på sätt Utskottet förut anfört, genom intyg om brottslingens visade prof af bättring och fortfarande sedesamt uppförande mildra de oblida omdömen, hvartill upptäckten af förbrytelsen och den undergångne bestraffningen kunna föranleda, samt såmedelst föfmindska det misstroende! hvilket vanligen sådane personer åtföljer. Till förenämnde brött khnnä visserligen icke begånget hor eller lönskaläge hänföras, och Utekottet anser jemväl, att, hvad rörer isynnerhet sistberörde förseelse, publicitet deraf kan medföra äfventyrligä följder; men i afseende på de skäl till skillnad i ägtenskap, hvartill, enligt Lagens Stadgande t 13 Cap. 1 och 7 $§. GiftermålsLalken, dessa afvikelser från sedlighet föranleda, finner Utskottet betäiikeligt att tillstyrka det uppgiften deraf i prestbevisen bör åsidosättas. Detta, jemte dét särskildt yttrande en af Utskottets Ledamöter afgifvit, varder Vördsamt till till Riksens Hoglofl. nadt. Stockholm Pä Hoglofl. Ridd. och Adelns Ledamoters vägnar Ii. FStrömfeltl Pä Vällofl, BorgareStåndets Ledamöters vägnar i> 'E. GHolm. it fr-— _ 5.6ii pröfning öfverlem» 18x5. Pä Högvörd.
Hvad åter beträffar anförandet af skäl och lag, eller motiveringen af utslaget, har derom äfven varit tvekan, vid latitydsystemets första tillämpning i vår lagstiftning. Några domare ansågo nödigt att i utslaget upprepa alla de försvårande eller mildrande omständigheter, på hvilka utslaget var byggdt; andra åter trodde det vara nog, att dessa omständigheter i ransakningsprotokollet upptogos. Den sednare åsigten har, så vidt jag vet, blifvit den 120 segrande. Och då sålunda i ransaknmgsprotokollet noggrannt antecknas de omständigheter, under hvilka ett brott är begånget, och i utslaget derjemte anmärkes, i händelse försvårande eller mildrande omständigheter föranledt afvikelse från det medelbelopp af straff’, som på brottet i vanliga fall bordt följa, torde dermed ofvananförda lagbuds fordran vara uppfyld. Den nu vidrörda felaktiga tillämpning af latitydsystemet skall dock, förmodar jag, utan lagstiftningens mellankomst, så småningom upphöra, sedan uppmärksamheten blifvit derpå riktad och i den mån systemets rätta natur hunnit uppfattas och domaren för sig uppgjort en måttstock, hvarefter de vid brotten förekommande omständigheters egenskap af försvårande, förmildrande eller vanliga, bör bedömas Jag kan derföre stanna vid ämnets bringande under närmare öfvervägande. I samma ändamål, som här ofvan nämnes, har jag trott mig böra fästa uppmärksamheten på ett annat missförhållande i lagskipningen. Uti ersättningsfrågor hör man ofta klagas öfver de åsigter, som af domstolarne följas, ehvad det gäller ersättning för rättegångsomkostnader eller annat skadestånd. Det har bildat sig en temligen allmän öfvertygelse derom, att alltid en gifven förlust är alt emotse för den, som varit nog olycklig att råka ut för den aldramest obefogade rättegång, eller en ' skadegörelse af annat slag. En sådan förlust är naturligtvis oundviklig, derest angriparen i rättegångsväg eller skadegöraren är, såsom ofta händer, en person utan tilllgång att gälda ersättningen; men, i motsatt fall, är förrberörda öfvertygelse, om den finnes grundad, en svår anklagelse emot lagskipningen.
Äronanö rätt till återbetalning af lån, font blifmit i Sorbebof atttecfnabe. £)fmer be från 9iifetd ©tänber uitber ftflförjTntna 9iifdbag titt Äongl. £Dfiaj:t uttömma unberbånfga ffrifioelfer meb forflag till lagföränbringar, bmitfa Äottgl. 3Raj:t efter flutet af febnafte 9iifdbag till pröfning före* baft, mett ej anfett ©ig böra antaga, mill Äongl. SDlajtt ntebbela 9iifetd ©tänber ferffilb berättelfe, bwaruti jemioäl be flät, binbrat för* flagend antagaitbe, fiola omförmäla^. ®e febnafte åretui bbgt itppbrifna maruprid bafma gjort anflagetstmiwnä t«a* till inbelta Slrmeettd mapenöfnittgar ännu otiHräcfligare än förut. 3n 35e för inncmarattbe år bidpottibla tillgångar bafma ide mebgifmit ben öfning för inbelta Slrnieend alla 9legementeit ocb ©orpfer, font för bibcl)ållanbet af beråd tjenflbarbet marit öttffmärb. 35ocf bofma be menliga följber, font af bf årliga mapenöfuingarned injlättattbe eller förfortanbe fuunat befarad, i betpblig mått afbjelptd genom be fonttneit Slfmett funna 12 SSerättelfe om fmab t Qfitfet ocf befd be ftftltbne od) inttemaranbe år utgångna arbetöfommenberingar tid jia SBemäringömatiffapetö mapenofningar fafma l)marje år egt runi till ben längb, för fmilfen
Jordtorpare, stattorpare och statkarlar, om de hafva hårda husbönder, eller ofta få nya, äro deremot ofta utfattiga. Om äfven på ett eller annat ställe det inträffat, att någon egare af lägenhet fallit fattigvården till last, så måste detta ock hafva haft sin grund i annat än att han var egare till jord. Att små jordbrukare skulle snarare blifva D«n 30 Mari. 401 blifva fattighjon derföre, att de få arbeta på sin egen torfva, synes mig vara en uppenbar orimlighet, och ingen statsekonom har ännu lyckats bevisa, att proletariatet befordras derigenom, att allt (lere komma såsom egare i besittning af fast egendom. Villfarelserna i detta afseende kommo förr från England eller rättare från Irland. Men de arma, på potatistäppor boende, lrländarne egde icke dessa täppor. De arrenderade dem, ofta i 2:dra eller 3:dje hand, på kort, obestämd tid, mot höga vilkor af de utrikes vistande egendomsegarnes blodsugande förvaltares större arrendatorer. Englands störste statsrättslärde. John Stuart Mill, ifrar nu för en fullkomlig frihet i detta afseende. När man, som jag hoppas, snart i öfrigt får en fullkomlig näringsfrihet här i landet, är det också af oberäknelig vigt, att hvarje näringsidkare kan få sig en plats, på hvilken han kan vara säker att få sitta qvar i fred vid utöfvandet af sin näring. Denna plats bör han ej heller tvingas att köpa större än han jenmt behöfver, och helst utan skuldsättning kan göra. Eljest afledes både uppmärksamhet, arbete och förlagskapital från hufvudnäringen. Men, M. II.I det är icke blott i de fattigas intresse, och för att gifva den yppersta uppmuntran till sparsamhet, utan äfven i de rikares intresse, och isynnerhet i skogshushållningens, som jag önskar en utvidgning i rättigheten alt afsöndra jord.
Majit aflåtna framställning rörande löneregleringen hade ej förekommit något förslag, på hvad sätt och af hvilken de kostnader, hvilka med regleringen blefve förknippade, skulle utgöras, och ett allmänt stadgande derutinaan hade ock varit af behofvet mindre pä kalladt, enär, enligt denna framställning, regleringen skolat ske endast i den mån den, utan förnärmande af vederbörandes rätt, kunnat tillämpas. Vid ärendets behandling under sednaste riksdag hade förslaget i sistberörda del blifvit af Preste-Ståndet bifallet, men då de öfriga Riks-Slånden förenat sig derom, alt regleringen borde företagas så fort sig göra läte, äfven der den ej snarligen kunde bringas i tillämpning, och Kongl. Maj:l till della Rikets Ständers 14 Stats-UtsJcottets Utlåtande N:o 177. beslut lemnat sill godkännande, så komme, på sätt komiterade äfven anmärkt, för ordföranderne och ständige ledamöterne i de nämnder, åt hvilka regleringens verkställande anförtroddes, både tid och krafter att betydligt tagas i anspråk, och vid sådant förhållande vore äfven hemstäldt, huruvida icke reseoch dagtraktamente för förrätlningarne måtte dem tillerkännas till enahanda belopp, som för Rikets Ständers Revisorer vore bestämdt, äfvensom lämpligt anslag till skrifbiträde åt ordföranden beviljas. Vid pröfningen af det utaf komiterade uppgjorda förslag hade Kongl. Majit ansell uti författningen böra intagas föreskrift derom, alt ordföranden och de ständige ledamöterne skulle åtnjuta reseoch dagtraktamente, äfvensom att ett lämpligt anslag för skrifbiträde åt nämnden borde vara alt påräkna; men beträffande de grunder, hvarefter traktamentet skulle beräknas, hade Kongl. Majit, innan ännu Rikets Ständer varit i tillfälle alt deras yttrande afgifva, icke velat meddela definitivt beslut. Då Kongl.
Allmänna Besvärsoch, Geconomie - Utskottet: 1:0 Herr von Vegesachs, Ernst, den i5 dennes på bordet lagda Motion, att Post-Ångfartygen emellan Sverige och Pommern mätte hädanefter gå emellan Ystad och Stralsund; jemte de af Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt, Gustaf, samt Herrarne von Schulzenheim, David, af Lundblad, Johan Fredrik, Anckarsvärd, August, och Herr von Vegesach, rörande samma ämne, denna dag afgifne yttranden. 2:o Herr Pereswetoff Moraths, Carl Axel, A, 15 dennes e. m. anmäldte och d. 17 derpåföljde f. m. på bordet lagda Memorial, angående Judarne; jemte Herrarne Ihams, Wollrath, och Bjertas, Lars, i anledning deraf, denna dag afgifne yttranden. S, D. Föredrogs å nyo och bifölls Banco - o-5 Prof, TJidr. d.se Der, (Ray, Utskottets, den ig dennes under N.-o 5 afgifne, och den 23 derpäföijde e. m. på bordet lagda Memorial, innefattande tillstyrkan, att 600 Ex~ eniplar af Grefve von Schwerin!, Fredrik Bogiolaus, Arbete : Författningar rörande BancoVerket etc. må, efter det af Författaren erbjud, ne nedsatta pris, inlösas till utdelning bland ftjks-Ståndens Ledamöter. S. D.
Hela arbetsstyrkan hade under de egentliga sommarmånaderna uppgått till 5 å 6,000 man,' hvilka samtlige varit enskilde — 125 — arbetare, med undantag blott af 450 man från Kongl. Skaraborgs regemente, som kommenderats till arbete vid vestra banan från Götheborg. Till upplysning om arbetets fortgång på de särskilda stambanorna, få Revisorerne, enligt förutnämnde berättelse, i öfrigt meddela följande: Vestra stambanan. Årets arbetsplan för denna stambana, sådan densamma under den 18 Mars 1856 blef af Kongl. Majit i nåder stadfästad, omfattade jernvägens sträckning endast från Götheborg till Tarsleds kyrka, 7j mil norr om Götheborg, emedan vid årets början ännu icke var afgjordt, huruvida banans fortsättning genom Skaraborgs län skulle dragas genom länets östra eller vestra del, öster eller vester om berget Billingen. Arbetet å denna stambana fortsattes derföre under första hälften af året, dels på den redan 1855 påbörjade delen till och förbi Lagmansholm, dels ock derifrån till Tarsleds kyrka. Sedan Kongl. Majit i nåder afgjort frågan om banans rigtning genom Skaraborgs län, utsträcktes arbetet vidare till Snipebro, på gränsen emellan Elfsborgs och Skaraborgs län, 9 mil från Götheborg. Banan mellan Götheborg och Jonsered, 1} mil i längd, blef den 1 December öppnad för allmänt begagnande. Bangårds-arbetena vid Götheborg påbörjades med områdets afjemning och utdikning samt påläggning med grus och krossad sten, hvarjemte grunden för ett större stationshus fullbordades. Vid Jonsered, Floda och Alingsås begynte äfven anläggningen af stationer, äfvensom materialier anskaffades för åtskillige permanenta byggnader, och, tvänne provisionella lokomotiv-stallar med vattenstationer uppfördes. För trafikens och arbets-transporternas besörjande hade under förutgående år 2:ne äldre lokomotiver från England samt 50 lastoch passagerare-vagnar blifvit införskrifne. I början af Juli månad sattes det första lokomotivet på en Svensk stats-jernbana i gång, i ändamål att transportera grus till banans ballastning eller öfverbyggnad.
Utlåtande, i anledning af väckt fråga om förhöjning uti minimibeloppet för Lån mot pant af Guld och Silfver. ljuder förmälan, hurusom det visade sig, att Låne-rörelsen mot pant af guld och silfver ständigt vore i tilltagande, samt att, serdeles hvad antalet Banco-Utskotlets Utlåtande N:o 56- af utgifna lån beträffade, detta med hvarje år betydligen ökades, och hvilken tillväxt uti lånens antal slutligen måste, utan motsvarig nytta för Banken, föranleda lill förhöjning uti nuvarande förvaltningskostnader genom ökad ijenstemanna-personal, i och för ifrågavarande lån-rörelse, har Bankens Commissariat, uti dess lill Utskottet afgifne Berättelse, hemställt, att, med ändring af nu gällande föreskrifter, lån mot Pant af Guld och Silfver hädanefter ej må ulgifvas lill mindre belopp än Fem R:dr Banco. Vid pröfning häraf har hos Utskottet förekommit, å ena sidan, att det vore ändamålsenligast och närmast förenligt med en Riks-Banks rätta verkningskrets, att minimi-beloppet för ifrågavarande lån utsattes någorlunda högt, men å den andia deremot, att denna låne-rörelse blifvit ansedd såsom en undsättningseller välgörenhels-anstalt för de fattigare folkklasserne inom hufvudstaden samt i dess granskap, och att en hastig öfvergång derifrån kan vara betänklig, åtminstone mindre välkommen för dem den angår; hvadan ock Utskottet, som anser ökningen af minimi-beloppet småningom böra verkställas, hos Rikets Ständer hemställer, att lån mot pant af Guld och Silfver hädanefter ej må utgifva9 till mindre belopp än Två Riksdaler Banco. I sammanhang härmed har Utskottet förehaft en af Banco-Fullmägtige gjord framställning, — afseende förändring af stadgandet uti in3:dje§. af nu gällande Banco-Reglemenle, deruti, bland annat, föreskrifves, att Lill närmare upplysning för dem, sorn ega i Banken pantsatt Guld eller Silfver, skall vid början af hvarje månad, i Stockholms Dagblad och Dagligt
På sätt af förestående tabeller inhemtas, har nemligen Militieboställs-kassans kontanta behållning under året ökats ifrån 62,209 R:dr 17 öre till 72,701 R:dr 98 öre, Förenade mötespassevolans-fondernas från 12,830 R:dr 31 öre till 40,336 R:dr 80 öre och Trosspassevolans-fondens från 26,801 R:dr 12 öre till 60.934 R:dr 47 öre. Revisorerne ifrågaställa, med anledning häraf, om icke för de sålunda ökade kapitalbeloppen hade kunnat beredas utlåning, hvarigenom fonderna kommit i åtnjutande af icke obetydliga inkomster, hvilka, hvad särskildt Militieboställskassan angår, hade kunnat lemna behöfligt bidrag till de många obebyggda militieboställenas förseende med karaktershus. § 7. Samtlige ofvannämnde kassors och fonders, Revisorerne förevisade, säkerhetshandiingar hafva, vid anställd inventering, befunnits i god ordning. § 8. Vid den i förra §' omförmälda inventering, som den 8 nästlidne September egde rum, utgjorde beloppet af de förevisade säkerhetshandlingarna, hvilka skola motsvara då utlånta medel, för En-per-mille-fonden 51,175 R:dr, för Trosspassevolans-fönden 321,950 R:dr, för Förenade mötespassevolans-fonderna 409,948 R:dr 96 öre, för Norrbottens hästjägare-sqvadrons fond 206,200 R:dr, för Volontär-vakansmedels-fonden 208,500 R:dr, för Wadstena krigsmanshus-kassa 3,139,677 R:dr 65 öre, för Militieboställskassan 337,896 R:dr 42 öre och för Invalidhus-fonden 820,213 R:dr 1 öre.