Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jäg jiär således deltagit i Utskdttferis tiilstyrkäridfe; Ifcke derföre; ätt Åcäderriiferiä i Bänken ibhfe% slående siipferidii-föridfer årö i silfvfef, fej helier lör ätt uppmunträ nyå byggnader, för hvil: ka statens bidrag sedäri måste pårältnäs, utah på det deri triangel åf böfckfer; sörii riri liggä i packlårar; ht i kritina Uppställas, rich bégägnäå åf deri studerande Ungdötnferi; Vidsten deräf är storrfe äri rippöffringen; öcH jäg firirifer icke, hvari deri sériärfe beståfj då äf ripplåhirigsri ingenting riiérä, äri bfes^ärei äti äriskaffä pfenhirigär, fäller stalén lill iäSt; ilag tillstprkér bifall äf Betärikåridet och Irlif icke, äti Riddérskapet och Ådélri skali fa orsak ångra fett iå beskaffad! lårie-änsläg tili fen inrättning äf dfeririä bfeékäffenhfet. ilérr Lefren: Jag uther mig äti få erinra Biddfeiskapfet bch Ådelri orri åtskilliga säker; sorn jäg förra gårigferi ickfe vär i tillfälle äti anföra; Beträffande möjligheten för Åcädenriéri äti åjélf förskaffa* sig mfedel till alla siria utgifter, så vet jag väi, ätt Academién här fonder och inkomster; méh de mäste delas emellan, atila de utgifter deri nödgas bestrida. kari® Den 19 September f. ni> h» hvar och en, att Aeademien till <52° em pel saknar observatorium, och ifrån längre tid sparat medel alt uppbygga ett sådant; ty det närvarande kan knappt begagnas till annat än modeilKamtnars. Idka stort är äfven behofvét af e't Chemiskt Laboratorium.
Mycket af hans vältalighet har värde blott såsom en fyndig tillfällesrhetorik; högst sirlig, men ock lika hjertligt menad. Mycket har äfven väsendtliga skönheter: oftast ljufva; någongång stora. Kanhända talar i ”Äreminnet” en anda, för vek för sitt ämne; men det är, icke destomindre, ett praktstycke som framförallt derigenom tjusar, att det tolkar den redligaste kärlek och beundran. – Om hans Versification dömmer Hammarsköld icke orätt, att den ”än intager oss med Tassoniskt behag, än söndersliter våra öron med hårda missljud”. Der herrskar, i sanning, en besynnerlig tvedrägt mellan principer: Å ena sidan: den finaste musikaliska hörsel, understödd både af vårt modersmåls afgjorda böjelse för hestämd, ren, fulltonig välklang, och af begäret att äfven i sjelfva versens ståtlighet ingalunda efterstå de latinska och fransyska mönstren. Å andra sidan: dels en afsigt, att genom skenbara ovårdsamheter om takten och ordens verkliga accenter bryta eller variera den entonighet, som dessa mönsters högtidligare versarter så gerna i Svenskan antaga; dels ett makligt låta-sig-gå, halft familjert, halft förnämt, som icke heller är rentaf omedvetet, utan anser sig tillhöra rätta tonen af de poesies fugitives, hvilkas manér han i en massa af versificeradt vänskaps-glam, artighetskram och sällskaps-joller har efterbildat. Det är klart, att härvid låg till grund ett missförstående af Fransyskans och Svenskans alldeles olika naturer. Sådana tonvigt-förbytningar, som äro både oundvikliga och prydliga i ett språk, hvars prosodiska betoning är en blott sväfvande och egentligen blott oratorisk, måste, försökta i ett så poetiskt språk som vårt, gifva intrycket af prosodiska origtigheter, och dermed åtminstone i de flesta fall – åstadkomma långt mindre behag, än obehag.
Nej, anses införsel-tullen för Vin på bouteiller vara bestämd till 1 R:ar kannan. - » Ort .JBiOJ.a •> •<: ._-;3 - o. Väfnader. De af Utskottet under denna rubrik föreslagne tull-bestämmelser äro antagne af PresteBorgareoch Bonde-Stånden, likväl med undantag af Kammarduk och Batist, hvarå införsel-tullen blifvit af Borgare-Ståndet bestämd till 16 sk. per alu eller till enahanda tull, som Ridderskapet och Adeln derå fastställt; hvaremot Ridderskapet och Adeln godkänt de belopp TullComiteen föreslagit, dock med den förändring, alt, der Tuli-Comitéen bestämt förbud, Ridderskapet och Adeln antagit den af Utskottet föreslagne tull; varande den af Tull-Comiteen föreslagne redaetion tillika af Ridderskapet och Adeln bifallen. Och hafva, i sammanhang härmed, Preste-Ståndet bibehållit de förbud till införsel, som i nu gällande Tull-Taxa äro utsatte, samt Borgare-Ståndet antagit redactionen enligt sistnämnde Taxa med der upptagne förbud, hvilka äfven skulle utsträckas lill införsel af Dräll och Damast. Såvida icke Ridderskapet och Adeln skulle vilja frånträda sitt beslut, lärer, i anledning häraf, votering komma att anställas enligt följande proposition: 65. Den, som bifaller de af Utskottet föreslagne tull-bestämmelser å följande varu-artiklar : Helsiden: Shawlar, Shawletter och andra Dukar: af så kalladt Boune de soie .6 R:dr 32 sk. inf. tull pr U.. Half siden, eller af silke med blandning af Bomull , lin eller ull:
Ständer innan nägon ätgärd häruti wtdtagttS; att medlen icke bordr pä kortare tld än tcenne mänaders uppsägning till äterbetalnma erbjudas; samt att icke uppgiswit blifwit hwad tillgäng more att de lälunda upsagde Län wederböronde genast godtgöra. Dl! upplysning härutinnan får Statsutskottet manligen meddela att de öfrige irenne Resprcrive RiksStände» redan bifallit hwad StatsUlffvltet härutinnan föreslagit och hemställt och hwadan för StatsUijkoltel icke någon widare ätgärd äterstär än att blott betwara ve gjorde anmärkningar. För StalEskotlet war del nödigt innan nägot Fmance.sörflag kunde uppröras, otk känna huruwlLa de af Stockholms Stads HandelsSocietet kemnade Läne biträden kunde päräknaö att 'ör nä« gen längre lid hos Statö-werkrt innestä elier om Länegiswarne önskade att tä dem äterbetalte förr än hwad för de andra Patriotiska Länen kunde föresläs och bestämmas; ty pä rn sä vläker äterbetalnings tid - Den 5 JanuarLk. z8r tid som desie Längifware 6g förbehällit, kunde icke nägon säker calcul för Statsever Rtkegäidswerke^s utgifter byggasStatsUtskotrel har lcke mitzkändt Stockholms HandeleSocietets nit och beredwillighet att biträda Riket med Län; men be derwid fäste willtor halma icke synts Utskottet sä fördelaktige att det med Skotens förmon kunnat sörenas, att bibehälla sä beskaffade Län, som l alla asseenden medfört mera gradation än »verklig nytta för Stalén. Utskottet har uti dest redan afgif» ne yttrande omftändeligen utredt och uppgifwit qrunderne till sin ätgärd härutinnan och hwartill Utskottet olllsä fär hänwisa de märde Ledamöter som l detta afseende funnit sig befogade till anmärkning.
Bränvins-bränningen måtte vid hvad tid afåret som lieldst få utöfvas, hvarigenom, utom andra uppgifna fördelar, antalet af speculanter på denna vara skulle förmindskas: att Öl, hvilket icke skulle kunna räk-, nas till starka drycker, ej borde allenast å Gästgifvaregårdarna utan äfven å andra ställen vara till försäljning i minut tillåtet; i sammanhang hvarmed de yrkat, att Bran vins-minuteringen, så val på landet, sorn i Städerna, måtte blifva tillåten hädanefter som hittills, hvarest det för allmänheten kunde vara nödigt , emot det att Närings-läkaren derföre erlade en ansenlig Bevillning i proportion af vinsten, som säkrast kunde utrönas vid TaxeringsComitéerna; och vunne Stats-Cassan derigenom en icke obetydlig inkomst, sorn den äfven i sednare åren saknat, utan att inskränkning i Bränvins försäljning derföre ägt rum : alt hvar och en , som har rättighet att tillverka Bränvin, må tillåtas att i mi' nut afyttra det, ända till ett halfstop: att det icke
I öfverensstämmelse med hvad sålunda blifvit anfördt, ansåg motionären det vara för fiskeri-handteringens underlättande nödigt, att justering af kärl för förvaring af fisk må få vid hvarje hamn af Konungens Befallningshafvande i länet, medelst utfärdande af justerare-förordnande, uppdragas åt någon erfaren och redbar man af der liggande fiskarskap, samt att den i allmänhet gällande taxa för kröning af kärl måtte i afseende på fiskekärl lämpligen nedsättas med minst två tredjedelar af nu stadgade belopp; hemställande motionären att Rikets Ständer ville i ofvan antydda syftning aflåta underdånig skrifvelse till Kongl. Majit. I denna hemställan har Herr J. G. Ellberg sig förenat. Riksdagsmannen Lönn har, i likhet med Herr Bäcklin, fästat uppmärksamheten vid de betydliga kostnader och olägenheter, som skulle uppkomma vid tillämpningen af 10 § i ofvannämnda nya stadga om mått och vigt samt af 45 § i den nya Instruktionen för Justerare; med anledning hvaraf och då för öfrigt vederbörande tillskyndades än ytterligare kostnad genom föreskriften om vigternes omjustering hvarje år äfvensom genom åliggandet att ersätta justeraren skjuts för 3 hästar samt till honom utgifva dryg ersättning för sjelfva justeringen, motionären föreslagit: 1:o att alla nu befintliga vigter och vigtlödjor af gjutet jern, messing eller brons, från och med 1 skålpund till och med 1 centner, måtte få från den 4 Januari 1859 och framgent krönas och begagnas. Bih. till R. St. 2:o att alla stöpta vigtlödjor, äfvensom målkärl på landet, icke måtte behöfva omjusteras oftare än hvart 3:dje år. 3:0 att justerare icke må tilläggas högre skjutsersättning än för 2 hästar, samt att justerare-arfvodet måtte nedsättas med 25 procent. Häruti hafva Riksdagsmännen A. J. Sandstedt, Johannes Andersson och Johannes Larsson ifrån Jönköpings län jemväl sig förenat.
Bih. till H. St. Brot. Från Hogv. Preste-Stdndet. S. D. Föredrogs ånyo oell bifölls Expediliotis—Utskottets Utlåtande M 6, i anledning af väckt motion otn Utskolts-betänkandenas tryckning med korta marginal-rubriker. S. I). Remitterades till Stats-Utskottel Kongl. Hofpredikanten Lithners motion, JVs 46, angående löneförhöjning för lärare vid elenoentar-läroverken, tillika med hvad i anledning deraf i Ståndet blifvit yttradt. S. D. Föredrogs ånyo och remitterades til! Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet Doktor Rundgrens motion M 47, om ändring i 9 och 58 §<§ af Kongl. Förordningen om kommunal-styrelse på landet af den 21 Mars innevarande år, jemte de yttranden, hvilka med anledning deraf i Ståndet denna dag blifvit afgifna. S. D. Föredrogs ånyo och remitterades til! Stats-Utskottet Kyrkoherden Otterströms motion, M 49, om folkskolan, tillika med de yttranden, som i anledning deraf nu i Ståndet blifvit afgifna. S. D. Remitterades lill Stats Utskottet Kongl. Majrts nedannämnda i Ståndet denna dag aflemnade nådiga Propositioner till Rikets Ständer, nemligen: l:o i fråga om anslag för fortsättning af de geologiska undersökningarne i riket samt utgifvande af derpå grundade kartor; 2:o angående anvisande af medel till ombyggnad af Nyqvarns bro öfver Sagån i Tillinge socken och Åsunda härad af Upsala län, jemte deraf föranledd vägom läoaninnr ; 5:o angående försäljning till skatte af den under Elfsborgs kungsladugård lydande lägenheten Klintens bana; och 4:o om förhöjd pension åt Kammarrätts-rådet Carl Printzensköld vid afskedstagandet. S. D. Remitterades till Banko-Utskottet Kongl.
Han har i främsta rummet sökt ådagalägga vigten deraf, att innehafvarne af de hemman, hvilkas räntor blifvit åt enskilde upplätne, tillerkännas samma fördelar, som vid 1830 års riksdag blefvo de hemmansinnehafvare, hvilkas räntor direkte ingå till statsverket, beviljade, derigenom, att dessa då erhöllo optionsrätt till leverering in natura af deras räntespannmål, efter föregången uppsägning, eller också att lösa den efter markegångspris utan förhöjning för forsellönen. Att uppställa en jemföeelse emellan bättre och sämre lottade hemman, synes mig vara ett ganska misslyckadt bevisningssätt. Ty vill man härifrån hemta skäl till en förändring, så kan ju jemförelsen lika väl och med ännu större framgång anställas emellan ett säteri och ett skattehemman. Resultatet mäste bli, att det förra är vida bättre lottadt än det sednare, och ingen skall försöka att jäfva sanningen af detta förhållande. Men blir det derföre rätt att befria skattehemmanen frän sina räntor, för att bereda dem lika förmåner med säterierne. Jag vågar påstå alt R. St., vid 1830 års riks - Den 1 Augusti. 19 dag, bogingo en orättvisa, då de af undfallenhet för en allmän* om också i sig sjelf ogrundad klagolåt öfver tyngden af de skatter, hvarmed jorden var besvärad, sökte all genom eftergift af den s. k. forsellönen, lindra denna tunga för kronans behållna räntegifvare. Med denna orättvisa emot rikets öfriga skattdragande medlemmar, som naturligtvis måst fylla den brist uti Statens inkomster, hvilken af den eftergifna forsellönen blifvit förorsakad, kan del vara nog, utan att man ytterligare bör fortsätta den genom indragning till Staten af alla indelta räntor, för att sedan, genom forsellönens afskaffande jemväl för dem, åt de visserligen icke härdare än andra, beskattade hemmans-innehafvarne gifva en skänk, pä öfrige skattskyldiges bekostnad, af icke mindre än 60,000 r:dr årligen.
Resolutionen den 11 Januari 1757, hvarigenom dispositions-rätten öfver ifrågavarande jemte flere boställen blifvit Westgötha regemente, såsom dåvarande kavalleri, tillagd, emot utgörande af årliga räntan och de flera hemmanen åtföljande skyldigheter, icke mera vore tillämplig, efter det regementet blifvit till infanteri förändradt och såsom sådant erhållit stat, samt då hemmanens åboer, såsom antagna endast genom regementsskrifvarens utfärdade åbosedlar, icke vore annorlunda än såsom landtbönder att anse, förmedelst skrifvelse till Regements-chefen den 1 April 1828 förordnat om åboernas uppsägning till afflyttning från samma boställen, hvilka derefter skulle genom Krigsoch Kammar-kollegiernas försorg i vanlig ordning utarrenderas, Kongl. Maj.t, uppå underdånig ansökning af åboerne å åtskilliga till nämnda regemente hörande, men till General-förråds-kassan indragna boställs-hemman och deribland äfven nu ifrågavarande hemman Backabo, om fortfarande besittningsrätt derå, enligt nådig resolution af den 31 Juli 1829, tillåtit dåvarande, genom utfärdade åbosedlar, till boställenas häfd och bruk antagna åboer, jemte deras hustrur, så länge de, efter männernes frånfälle, i enkestånd förblefve, att för lifstiden innehafva dessa hemman under enahanda vilkor, hvarpå desamma dittills besutits; hvarjemte i nåder förordnats, dels att den afgift, sorn utöfver grundräntan blifvit af åboerne till regementet Bih. till R. St.
Wäl utgjorde den i Kongl. Brefvet den 5 Oktober 1813 stadgade afgiften för extra nådår vid inom Stiftet ledigvordna Pastorater en särskild, så kallad Besparings-kassa, hvars inkomster mellan vikarier och andre svagt aflönade Skollärare årligen fördelades; men sedan Kongl. Brefvet den 25 Mars 1822 nådigst tillåtit, att ofvanåberopade intrader få till Stiftets Kassa-Emeritorum ingå, hafva också de förut nämnde utdelningarne till behöfvande Skollärare upphört, och desse i arfvode uppburit hvad sednare stadganden dem tillägga. De lönetillöknings-medel utöfver anslagen på 1819 års Interimsstat, som Kongl. Maj:ts utfärdade nådiga Stat af den 14 Maj 1842 tillägger Lärarne vid Stiftets ElementarLäroverk, blifva, enligt meddelad föreskrift, tertialiter hos Konungens Befallningshafvande härstädes reqvirerade, derifrån utanordnade, å Landt-Ränteriet, emot behöriga qvitenser å anordningarne, uppburna samt sedermera till vederbörande liärare utdelade mot deras meddelade qvitto å fördelnings-reversalerna, hvilka sednare i Konsistorium förvaras, alldenstund ingen föreskrift blifvit lemnad, att de till Kongl. Kammar-Rätten skola insändas. 4:o Stipenda collectanea insamlas visserligen äfven inom detta Stift, samt utdelas till medellöse Studerande vid Rikets båda Universiteter emot deras egenhändiga qvitenser, hvilka sedermera bland Konsistorii räkenskaper förvaras. Att redogörelse för besagde medel inför Kongl. KammarRätten hittills icke skett, härleder sig derifrån, att sådant icke finnes föreskrifvet. Måhända liar det ock ansetts tillräckligt, att Konsistorierna af de dit ingående qvittenserna blifvit förvissade, det de personer, åt hvilka ifrågavarande medel årligen anslås, verkligen af desamma kommit i åtnjutande. Kongl.
Varaktiga Jämnstälda m e d de allra finaste o c h engelska. rekommenderas äfven Vera FÖRVARINGSFACK AKTIEBOLAGET STOCKHOLMS HANDELSBANK 8 Arsenalsgatan 8. Barnängens LAN0LIN-CREME Väfskola i Örebro. SÄ,™ "! Utom hetsartikel Hoffmann Kungl. OBS.! Det enda bläck som erhöll Guldmedalj i Stockholm 1897. uthyras. I Gustaf P i e i m Bryfifleri-JL-B. i? Snörlifvet tillsändes, o m lifvidden uppgifves. ALLM. IS. r. N y k ö p i n g. (891) MOT D A I i A R O. m Lä- k a r e: D: r A. H I L L E R. a d r. Badhusstyrelsen, Dalarö. - G. B F! I s n e r H. G u - masji Annonsbyrå, Stockholm. (G. söker plats. Ordentlig, s p a r s a m. f. v. b (890) ^ Pilsner-Ilricka SnörlifVets La Graoieuse. Svar » M. r. L j u s t trefligt r u m. (G. r. (G. T. (G. S v a r till » S. *, G e f l e p. r. S v a r till » X. », F l e n. f. v. b. (842) m å äfven s o m nödvändigSKRIF&amp; C0PIEBLACK. Aug. H a n s e n, Högsäter &amp; Stjernorp. (847) rodnad h o s s m å barn. m. Nina v. Engeströnj. Vidare g e n o m Fr. B. Nordborg, VISBY. (873) I för huden, E a u Athenienne. VademecumTandpulver, Vademecum-Tandpasta, Cosmetique, Skäggvax m m. m. W. (G. Idun Stockholm, Prenumerationspris pr är: Idun ensam kr. Iduns Modet., fjortondagsuppl.
Jag gick från Humlegården Till första bod, jag såg, Och köpte boll och docka Till tröst för sorgsen håg. - Nu, må ni tro, på vänner Blef ingen brist, minsann; Nu togs hon med i ringen, Så god som någon ann '. Gerd. Ett underbart land. — U p p g i f i i s a m t e r i ä g g en krona, s å ertid och under vissa minuter mångenstädes åtföljdes af det hiskligaste skrål, oqvädinsord samt ohyggliga svordomar från pojkläppar. Skogarne måste på många, många ställen fridlysas, som man kan se i den tidens dagspress. Fruktträdgårdar måste nattetid skyddas af vakt, och ni kan döma om den allmänna bildningen, då ni hör, att de välsinnade i landet måste bilda föreningar för att skydda småfåglar och andra djur mot skadelystnaden och råheten. Ja, det blef till och med nödvändigt att utfärda lagar mot djurplågeri, oeh det sedan flere generationer läst lexor i zoologi, så svetten rann i kapp med tårarne ned for unga, bleka kinder. Ändtligen, då man började medgifva, att de bildningsfrön, vi utsått, alstrat draktänder, beqvärnade man sig till att fråga qvinnan till råds mot det mångskiftande onda, som hotade familj och samhälle, och då visade det sig, Gud ske lof, att många mödrar icke allenast insett faran af att vid skolbänk och lexa fjettra det sprittande vårlifvet, den vaknande verksamhetsoch skaparedriften hos barn och ungdom. Tänkande qvinnor hade länge insett och länge beklagat den inbillade nödvändigheten af att sammanföra flere hundra barn för att låta dem undergå ett slags fabriksmessig behandling, utan hänsyn till olika anlag och egendomligheter, och så började hemmen så småningom att återbörda sin rätt till barnen samt att upptaga sina pligter mot dem. Det gick ej fort. A c k nej, fördomens magt är stor och skenväsendets icke mindre! Men detta senare började blekna, då en mor här, A ve. en der i stad och bygd sporde sig, om det IV.
Stid aflöning od) anbra utgifter tutb fFeppööpggertUnfiis tutet t (SarlöFrona, 6,000 9l:br btto bito 16,000: 46:o Still refe Std aflcntiig för ©tprelfen iiflucr allmänna tuägs Stil unbcrföftttngar, tnfpcFttonSsFofhiabcr c ef) e;rpenfer för allmänna arbeten, 25,000 9l:br btto btto 75,000: — 50:o Sill aroobett för lärare leib SftartebcrgS arttflerl Sill jltpenbter för ©Otl Söneförl)öjittitg för år 1857 åt ©torffffteSs ocf) 5lfiultts rlngSlanbtinätarc t ©tora kopparbergs, 2£eftersNorrlattbS, SBcfters bottens ocfj Norrbottens län . ... . 11,077: 61.
Anledmn till min förmodan, att denna verkan skulle uteblifva, var, alt i alla Europeiska länder, med undanlag af två, (innes högre tullsatser ä caffe än inom vårt land, och i Tyska tullföreningens taxa drager caffe en vida högre tull, som oförändrad ifrån föreningens början bibehållits. Vid sådant förhållande synes det mig icke lättsinnigt att tro, det försörjningen af de föreslagne 8 r:st. skall tillvägabringa eu högre tullinkomst. Gr. Lagerbjelke torde äfven hafva svårt att neka, att denna förhöjning i tullen icke är föranledd af förändrade förhållanden med prodnctionspriset å caffe utan af statsverkets behof af högre inkomster och jag hemställer, om, i fråga om tullbara artiklar, del flones någon, som lämpligare kan påläggas en högre tull än caffe. Jag öfvergår nu till frågan om smugglingen och är öfvertygad, att Frih. Gyllenhaal icke saknat anledn. till sitt yttrande, att smugglingen sedan sisla riksdagen tilltagit, men just derigenom, att jag varit i tillfälle, att förskaffa mig kännedom om förhållandet härmed, kan jag upplysa, alt smuggligen om än i Skåne, större än förut, varit ganska obetydlig, i jemförelse med införselsbeloppet, och jag beder att Frih. Gyllenhaal ville förklara, huruvida jag icke har rätt i mitt påstående. 1823 och 1830 var tullen 3 sk. Hamb. b:co men denna tullsats var alldeles för hög, och jag vill således icke påyrka någon sådan förhöjning i tullafgiften, som dertill kan hänföras. Deremot påstår jag, attén måttlig lull bör påläggas och man handlar icke lättsinnigt, då man följer andra nationers exempel. För öfrigt skulle jag tro, alt någon smuggling af caffe i större skala icke eger rum, men om så äfven skulle vara händelsen, och man vill förekomma den, finnes icke någon annan utväg än alt helt och hållet upphäfva tullen, hvarigenom Staten icke erhåller någon inkomst. Jag förnyar min anhållan att tullen mätte bestämmas lill 4 sk. Hr Aminoff:
Ett sådant tillstånd hade likväl, om det nu förevar, förslaget varit antaget, kunnat fortfara allt intill denna tid, och måhända ännu längre om 2 Stånd stannat emot 2 i afseende på frågan om förklaringen af denna lag. Jag hemställer, huruvida man bör bereda möjligheten för fortfarandet af sådana olikheter i lagskipningen inom ett och samma samhälle. Det är sagdt, att domstolarne få hjelpa sig fram så godt de kunna, genom analogier och genom öfvervägande af det nya lagstadgandets sammanhang med det gamla. Det är godt och väl att domstolarne hjelpa sig fram derigenom, men de rättsökande hjelpa sig illa fram på det sättet och dem sker icke lika rätt p;i ena stället, som på det andra, hvarpå likväl hvar och en äger billigt anspråk. Det är äfven sagdt, att den som icke åtnöjdes med en lägre domstols utslag, kunde gå till högre instanser, der han kunde påräkna enhet i lagskipningen. Måhända har man likväl exempel derpå, att denna enhet icke alltid finnes. Det händer, att en dags skillnad i tid, då målet föredrages, gör skillnad i utslaget, allt efter sammansättningen af domstolens ledamöter; så att äfven der skulle icke alltid enhet kunna påräknas, när icke något bestämdt lagstadgande funnes, som vore oförtydbart. Dessutom skulle jag tro, att man borde kunna påräkna enhet i lagskipningen, såväl uti den lägsta instansen som i den högsta, i så enkla fall som de uti hvilka lagförklaringar böra ifrågakomma. Det har äfven blifvit sagdt, att det nu gällande lagstadgandet icke liar sin motsvarighet i något annat land. Jag ber om ursäkt att jag vågar bestrida delta och tror mig känna, att det finnes ett annat land af långt större vidd än Sverige, och der lagskipningen kommit på en högre ståndpunkt än dess nuvar. uti Sverige, som har ett dylikt lagstadgande, hvilket ock tillämpas med den största noggranhet och ständig uppmärksamhet på de olika sätt, hvarpå underdomstolarne tillämpa lagen. Här bar ytterligare blifvit sagdt, att genom det nuvar. sättet att utgifva lagförklaringar, skulle orimliga lagar kunna stiftas och blifva föreskrifna till rättesnöre för domstolarne. Detta är en förutsättning, som jag icke kan dela.