Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Örn nu Ständerne icke utsätta ett sådant belopp, hvilket i en socken kan gå till det och i en annan socken lill ett annat, så är öfverlåtelsen likväl alldeles densamma. Skilnaden är ingen annan än den, alt Ständerne icke utsatt beloppet; men hufvudsaken ligger ju deruti, att de bestämt att till de och de ändamålen få sock - Den 8 Mars e. m. 319 narne åtaga sig denna beskattning. Jag ser således icke att grundlagen trades mera eller mindre nära , antingen Ständerne utsätta ett visst maximibelopp eller icke. Hufvudsaken ligger deruti, att de utsätta ett visst ändamål, och detta är livad de i det ena fallet såsom i det andra böra utsätta, så att icke socknarne må beskatta sig för något annat ändamål. Sådan är min uppfattning af grundlagen, oell derföre att R. St. hittills utsatt det belopp, hvaröfver de icke få gå, förändras icke saken i ett nytt fall, der förhållandet i afseende på beloppet kan vara helt olika i socknarna ; men man utsätter deremot de 3 cathegorier, i hvilka de för cominunens behof få använda denna rättighet. Om vi nu gå till hvad förhållandet nu är i städerna, så taxera de sig för stadens behof i alla delar af Riket , utan någon hemställan lill R. St. Sådant har alltid skett och fortfar ännu att ske utan hinder af §:ns föreskrift. Afgifter uttaxeras för stadens särskildta behof, vare sig hamnar, andra byggnader eller dylika föremål. Vilja de lill något annat använda denna beskattningsrätt, så öfverträda de grundlagen, och då sker anmärka, deremot, hvarefter de måste bålla sig till hvad dem genom författningarna är medgifvet. Nu är frågan om huruvida Ständerne icke för vissa fall skulle vilja öfverlåta åt communerna rättigheten att åtaga sig en beskattning. Jag kan icke se, att det kan blifva mera grundlagsvidrigt om R. St. icke utsätta ett visst belopp , än om ett sådant bestämmes. I båda fallen är det en öfverlåtelse af beskattningsrätten, hvarom Ständerne hafva att besluta. Hr Gripenstedt:
Ridderskapet och Adeln remitterade motion, att, till Hästafvelns förbättrande, medel måtte, i mon af behofvet, få, under vissa bestämda vilkor, lånas utur den uti Riksgälds-Contoiret befintliga så kallade Hingstmedels*Cassan; och N:o 386, i anledning af väckt motion om upphörandet af Åkerbo Härads dagsverksskyldighet under Kungsörs Kungsgård, S. D. Statsoch Bevillnings-Utskottens Utlåtande, N:o 125, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottens Betänkande, Nto 87, om Curhus-afgiften, föredrogs å nyo; och fann Ståndet, som förut bifallit Betan - ’io4 PiOU-Vldråg deri 10 Felruärii 1830; kandet N:o 87 , för godt att antaga den i Utlåtandet N:o 125 föreslagna förändring. S. D. Vid förnyad föredragning af Con« stitutions-Utskottets Memorial; N:o 65, med förslag till ändring af 68 § Riksdagsordningen, i afseende på Bevii sionstiden; och N:o 66, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående förändrad re« daction af 63 §, Regerings-formeni beslöt Ståndet att antaga dessa Merao« rial till grundlagsenlig behandling vid nä’ sta Riksdag. Från Högloft.
Föredrogs ånyo Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 31 sisth Januari och 7 dennes bordlagde Betänk. N:o 55, i ani. af väckt Den 11 Febrnari e. m. 361 motion om npphäfvande af hittills gällande reglementen för vården af sockenmagasiner, samt öfverlemnande åt kommunalstvrelserna att öfver samma magasiner förfoga. Hr Fåhraeus, Olof Immanuel: Det nu föredragna Betänk:t synes mig lemna ruin för åtskilliga anmärkningar. För det första kan jag icke obetingadt medgifva, att det förhållande är för handen, som utgör sjelfva utgångspunkten för Utsk:ts förslag, att nemi. sockenmagasins-inrättningarne nu mera icke medföra det gagn, som ursprungligen dermed afsetts. Åtminstone är detta förhållande icke allmänt. Utsk:t har uppgifvit, att i Göteborgsoch Bohus-län för omkring 30 år sedan inga dylika inrättningar funnos. Detta är sannt. Men under de sista 20 åren hafva, såsom af den nyligen offentliggjorda 5-årsberättelsen för länet kan inhemtas, icke mindre än 11 sådane inrättningar i nämnde län kommit till stånd. Det torde bevisa, att denna anstalt der vunnit förtroende, och säkert är, att under de missväxter, som på sednaste tid hemsökt llere delar af länet, man funnit sig väl af dessa kredit-inrättningar, änskönt de icke kunnat afhjelpa undsättnings-behofvet till fullo. Utslr.t har antagit, att delegarne i en sockenmagasins-inrättning icke ega att upplösa inrättningen utan K. M:s tillstånd, och detta af det enda skäl, att, då genom 1842 års cirkulär K. M:s Befh:de bemyndigats att »fastställa förslag till nya eller ändringar och tillägg i redan varande reglementen för sockenmagasinerna», det icke tillika medgifvits att upphäfva sjelfva magasins-inrättningen. Jag vet rätt väl, att i några speciela fall ansökningar till K. M. inkommit om tillstånd att förvandla magasiris-inrättningar till penningeunderstöds-anstalter för skolor, fattigvård o. s. v., och att K.
Såsom ett bevis på huru oerhördt detta missbruk begagnas, får jag äran exempelvis nämna, alt SkräddareEmbetet i Stockholms Stad ensamt ägde vid förlidet års Skattskrifning i83 stycken fyr i ge Gesäller på Herberget, för hvilkas skatter ingen ansvarade och genom hvilket stora antal, TaxeringsComileen nödvändigt skulle oriktigt bedömma Hufvudstadens fleste Skräddaremästares rörelse; då dessa Gesäller visserligen hela året arbetat på verkstäderna och sålunda förökat Skräddaremästarncs förtjenst, men nu vid Skattskrifningen voro, såsom det hette, alldeles utan arbete och man ej kunde få veta hvarest de förut arbetat. Mästarne pläga vanligen straxt efter Skattskrifningen återtaga Gesällerna. Till detta Moment fordras ännu ett tillägg, nemligen: Hvar och en Mästare eller Rörelse-idkare j hvilken antingen af myc - Den 17 December f. m. 133 ket hög ålder eller ock kändt utfattigt tillstånd blifvit af PröfningsComitéen en gäng befriad från afgift, oansedt han Burskap icke uppsagt, eller ock blifvit på nyss anförde skäl, en minimi-afgift beviljad, må icke vidare låta hos sig skattskrifva eller till arbete antaga någre Gesäller eller Lärlingar innan han först ställt vederhäftig borgen för kommande och löpande årets skatter. Detta tillägg har jag föreslagit af det skäl, att flere Gesäller och Lärlingar hitintills begagnat sig af gamla, sjuke och utfattige Mästares rättigheter och under deras försvar drifvit en betydlig rörelse, oansedt den gamle sjuke eller utfattige Mästa* ren, sökt och erhållit antingen befrielse från skatter, eller också en minimi-afgift; hvarigenom ofta den olaglighet Uppkommit, alt verkstäder med temlig betydlig rörelse ej till Kronan betalt ett runstyckes skatt. Taxeringsmännen hafva naturligtvis icke kunnat förbjuda den gamle Borgersmannen alt hos sig skattskrifva arbetare; meli då alla Gomitéens Ledamöter, åtminstone af Borgare-classcn, varit fullkomligt öfvertygade om Mästarens fattigdom och hans oförmögenhet att betala, har man ej heller kunnat, helst mot fattigbetyg, påföra honom några skatter.
Landtnäs framställning, till kontrapropos. vid voteringen antagit bifall till mom:t oförändradt, uppsattes och justerades följande voteringspropos.: »Den som bifaller 4:de mom:t i 21:sta §:n af RiddarhusUtsk:ts förslag till Riddarh.-Ordn. med den förändring, att slutet kommer att lyda sålunda: »dels öfriga, R. o. Ad. rörande angelägenheter, eller ock ämne, hvarom Ståndet eljest vill till K. M:t ingå med underdånig framställning,» röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, bifaller R. o. Ad. det ifrågav:de mom:t oförändradt. » Sedermera företogs voteringen och befunnos rösterna vid dess slut hafva utfallit sålunda: Ja — 34. Nej — 42. Sista punkten. Frih. Klinckowström: Jag får vördsamt hemställa till R. o. Ad., att orden »serskild sammankomst», i följd af det beslut, R. o. Ad. förut lättat, måtte utbytas mot »urtima Adelsmöte». Hvad ordet »först» angår, så är det för mig och många med mig oklart, hvad Utsk:t egentligen menat med detta ord, Afses dermed alla de frågor, som upptagas i momma 1, 2, 3, 4 eller endast de i mom:t 1 förekommande? Jag tror, att större tydlighet i detta afseende bör inläggas i redaktionen, men, om någon af Utskits ledamöter ville förklara ordets betydelse, torde icke någon redaktionsförändring vara behöflig. Hr Ramsay: Ordet »frågor» förekommer först i ingres sen till § 21, och således torde vara klart, att, då i sista mom:t hänvisas till »först omförmälda frågor», dermed afses de i ingressen omnämnda, men ingalunda de derefter uti §:n förekommande. Hr Björnstjerna, Oscar: I likhet med Frih. Klinc kowström finner jag det vara högst nödvändigt, att detta mom. blir så förändradt, att man kan förstå detsamma. Flera hafva fattat det på olika sätt.
På dessa grunder tillstyrker jag, att R. o. Ad. nu må besluta, att vex lingen skall ske d. i Oct., på sätt Preste.och BondeStm re dan beslutat. Jag tror, att det är R. o. Ad. mera värdigt alt till följd af en sådan motivering, än medelst ett enkelt instämmande i en inbjudning, frångå sitt en gång fattade beslut, och jag anhåller derföre, att Hr Gr. o. Landtm, täcktes, uppå de af mig nu anförda skäl, göra R. o. Ad. den propos., om R. o. Ad. vill antaga d, t Oct. till utvexlingsdag. R. o. Ad. beslöt att, på de skäl Frih, Ehrenborgh anfört, antaga BondeSt:s inbjudning, att dagen för Bankens öppnande till utvexling af silfver skulle bestämmas till d. i instundande Oct., men fann ej skäl att instämma j Bond.e, St:s beslut i öfrigt. II. R. o Ad. åtskiljdes kl. j till 3 p. m. In fidem pr.ofocolli, F. O, Silfverstolpe, Måndagen den 4 Augusti j 834, Plenum kl. 6 e. m. Från H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hade till smdeflcekn. Ridd.Secret. ankommit en så lydande skrifvelse: 110 Den 4 Augusti c. m. Som jag befinner mig illamående, torde Hr Ridd.Secret. a mina vägnar anmoda den främste närvar, ledamoten af R. o. Ad. att föra ordet vid det till i dag eftermiddag utsatta plenum. Stockholm d. 4 Aug. i834- Jacob De la Gabdxe. I anledn. hvaraf den äldste Grefven, H. Ex. Hr Gr. Brahe, Magnus, öppnade plenum såsom ordförande, Justerades 5 prot.utdr. för d. i dennes e. m. Ånyo föredrogs och lades lill handlingarna Constit.Utsk:s d. 3o sisth Juli e. m. på bordet lagda memor. N:o 17, rörande Prosten 0.
MIN TANTS PLANER. KOMEDI I EN AKT AF HENRI NICOLLE. Fri öfversättning. STOCKHOLM. ALBERT BONNIERS FÖRLAG. Pris: 50 öre. Jemlikt Kongl. Maj:ts Nåd. förordning af den 20 Juli 1855, ega de Theater-Direktörer i landsorten, som vilja gifva denna pjes, att derom öfverenskomma med Författaren, under adress: Albert Bonnier i Stockholm. MIN TANTS PLANER. KOMEDI I EN AKT AF HENRI NICOLLE. Fri öfversättning. STOCKHOLM. ALBERT BONNIERS FÖRLAG. PERSONERNA. ERNEST DUPLESSIS. FRU GARDONNIÈRE. CECILE, hennes niéce. LISE, kammarjungfru. Händelsen föregår i Paris. STOCKHOLM. HÖRBERGSKA BOKTRYCKERIET, 1864. En elegant salong med dörrar på båda sidorna; i fonden en kamin; midt på scenen ett bord med stolar omkring. Till venster en soffa, och framför den ett mindre bord med skriftyg och papper. Till höger en fåtölj, och framför den ett litet sybord, med sykorg och handarbete. Första Scenen. FRU GARDONNIÈRE. LISE. FRUN (inkommer hastigt från höger med ett bref i handen. Lise inkommer från venster). Lise, lemna det här brefvet genast till sin adress och vänta på svar. Det måste blifva ett svar! LISE. Ja frun! (afsides i det hon ser på brefvet). Åh! till den unga grannen som frun processar med! Det var lustigt! (går till venster). Andra Scenen. FRU GARDONNIÈRE. Ändtligen är första steget taget, och jag hoppas att jag skall lyckas! Det är sannt att jag kastar mig in i ett tokigt, ett romaneskt äfventyr ett omöjligt kanhända Omöjligt? nej! Jag vågar mycket, det vet, det känner jag men hvad skulle jag också inte våga för min snälla Cecile? Ty att förlora henne, att se henne begrafva i ett kloster så mycken ungdom och skönhet, det skulle vara döden för mig.
Cederström uti anförande till Höglofl., Ridderskapets och Adelns Protocoll för den 10 sistledne Januarii serskildt yttrande afgifvit, hafva Utskotten, i anledning deraf, till gemensam öfverläggning förehaft, och få, sedan Kongl. Maj:t jemväl uti Nådig Skrifvelse till Stats-Utskottet af den q i denna Månad täckts i Nåder erinra, om ärendets snara afgörande, till Riksens Höglofl. Ständer nu dess Utlåtande vördsammeligen afgifva. Med djup Vördnad hafva Utskotten af ifrågavarande Nådiga Proposition erfarit ett förnyadt vedermäle af Kongl. Maj:ts ömma och Handsfaderliga omvårdnad för dess trogna undersåtare. Eika lifligt Utskotten erkänna denna ut* Stats-och Besvärs Utskotterts Betänkande. 1091 märkta Nåd, lika noggrannt hafva de ock ingått i pröfning och öfvervägande, huruvida Statens tillgångar kunna medgifva så beskaffade bi-' drag, sorn Kongl. Maj:t i Nåder föreslagit, och om dessa bidrag möjligen stå att förena med de allmänna grunder, sorn ovilkorligen synas böra följas, då de Statens fonder, som till Allmänna Magazins Directionens förvaltning blifvit ofverlemnade, måste användas för att afvärja en hotande nöd, föranledd, endera af inträffad missväxt eller andre händelser, derigenom stora och ovanliga behof kunna komma att uppstå. Efter den kännedom, sorn Utskotten om Allmänna Magazins-Inrättningens tillstånd haft tillfälle inhämta och i öfverensstämmelse med de principer, som synas böra ligga till grund för det Verks Styrelse och förvaltning, anse väl Utskotten å ena sidan, att Magazins-Inrättningens åliggande vara bör, att tillhanda hålla undsätfnings-spannemål för de orter, sorn deraf äro i behof; men finna dock å den andra, att, så vida grunderne för Inrättningens åtgärder i detta afseende ej så till efterföljd bestämmas att Inrättningen varder skadeslös för dess utlagde förskotter, skola fonderne småningom .medtagas och Inrättningens obestånd deraf omsider blifva en oundvikelig följd.
Men då vid flere tillfällen så mycket blifvit sagdt om naturen af företaget, så må det vara nog derom. Nu må det tillåtas mig att tala något om sjelfva utförandet. Det har i alla hänseenden blifvit gjordt efter ny plan. Arbetsmethoderne äro förändrade, nya verktyg anskaffade och utländske arbetare använde. Följden deraf bar varit, alt arbetet fortskridit så mycket som möjligt, ehuru det flere gångor blifvit afbrutet genom oförutsedde händelser. Man liar dock sökt att af allt draga så mycken Den 26 Mars f. tn. nytta, som möjligt; och jag vågar säga, att de, som följt arbetet med uppmäsksamliet eller vilja bedömma det efter resultatet, skola finna, att det står framom icke allenast allt af samma slag, som kan visas inom Riket, utan kanske äfven större delen af hvad som utomlands blifvit verkstäldt. Arbetet bar dessutom varit underkastadt så mycken granskning, dels genom serskilde af Konung och Ständer utsedde Revisorer, och dels genom de årliga Revisionerne, att hvar och en lätt kan öfvertyga sig, att redogörelsen varit säker, klar och öppen. Den har varit felfri till den grad, att personer bland Statens betydligaste Embetsman, som nu mera äro aflidne, ansett den värdig att tagas till efterdöme. Må för öfrigt resultatet framstå såsom vittnesbörd. 1822, sedan man redan hunnit samla en längre erfarenhet, utgaf jag en afhandling, som utreder arbetsförhållanderne vid Götha Canal emot andra företag af samma slag. Jag adresserade den till den första vetenskapliga Corps i Riket, för att inhemta dess bedömmande af saken; och intet har varit att anmärka deremot. Denna afhandling visar, att om man vid Götha Canal inrättat arbetet efter samma grunder, som vid Trollhättan följdes, skulle kostnaden stigit till 15,176,000 R:dr, i stället att den hittills utgjort 7,923,817 R:dr; så att, om härtill lägges hvad som blifvit påkostadt den mechaniska verkstaden, utgö - i6
Föredrogs ånyo Statsoch Bevilln.Utsk:ns d. 25 sisll. Jan. och 5 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 38, i anledn. af väckt motion ang:de personliga skyddsafgiftens användande till folkundervisningens befrämjande. Frih. Cederström, Jacob: Jag beklagar, att Utsk:n under en form, som är alldeles grundlagsvidrig, framkommit med tillstyrkande af detta anslag af 12 sk. person för skolundervisningen. Emot 61 och 64 §§ Reg.F. kan delta betänk, icke bifallas; men frågan är af vigt för samhället, i händelse R. St. vilja anslå en sådan summa till folkundervisning, och jag begär derföre, alt Hr Gr. o. Landtm, täcktes göra propos. till återremiss af betänk., då Utsk., vid närmare öfvervägande af dessa §§, icke lärer tveka att uti den form, som af Frih. Oxenstjerna, Carl, blifvit framställd, anslå 12 sk. af hvarje mantalsskrifven karl och 6 sk. af hvarje qvinna; hvarvid också sedermera, utan att sammanblanda det uti samma betänk., Utsk. kan inkomma med särskildt försåg till anslag för de socknar, der afgiften icke kan lill något ändamål tjena, i anseende till dels frihet ifrån sådana afgifter, sorn kunna Den 7 Februari. 135 sättas i jemförelse med den här föreslagna, och dels ringheten i personalen, till följd hvaraf de icke kunna utgöra något belopp, som kan motsvara behofvet för en skolas inrättande. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåge de emot Utsk:ns utlåt, gjorde anmärkmr föranleda till detsammas återremitterande. Ropades ja. Föredrogs ånyo och bifölls Statso. Bevilln.Utsk:ns d. 25 sistl. Jan. och 5 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 39, i anledn. af väckt motion om personliga skyddsafgiftens användande till organiserande af arbetsinrättningar. Företogs till pröfning BancoUtsk:s d. 29 sistl.
Skogman skiljes från sitt embete; ty om ja-propos:n blifver; bifaller Ståndet Constit. -CJtsk:s betänk.'U, innefattar detta jemnt ingenting, enär Utsk:s hetänk:n sluta med ett tillkännagifvaride till den behandling, 107 §. omtalar. R. o, Ad. bör hafva fästat sig vid, att, efter Gonstit.-Utsk:s tanke, grundlagen uppdragit en bestämd skillnad emellan de i förra delen af 107 §. omtalade acterna, den ena tillhörande Constit.-Ulsk, hvilken reddan för sig gått och ej sträcker sig längre än till anmärkningens tillkännagifvande, och den andra, tillhörande RiksSt. hvilka äga att afgöra, hvad i detta fall Rikets väl kraf* ver. Bifall till återremiss angår hvad jag kallar första acten eller den, som tillhör Constit.-Utsk., derest återremissen skulle föranleda till en ny debatt; men den sednare acten, eller hvad Frih. Boye kallat den hufvudsakliga delen, ankommer ensamt påRiksSt, och dervid böra grundlagens ord be-, gagnas: anser Ståndet Rikets väl fordra, att Statssecret. var* der från embetet skiljd. Frih. Ehrenborgh: Jag hemställer vördsamt till Hr Gr. o. Landtm, och underställer det H. Ståndets pröfning, huruvida icke det rätta och grundlagsenliga är, att vi helt enkelt votera om återremiss, hvarefter, i händelse återremiss ej blifver bifallen, den andra frågan uppstår, hvarom måhända någon votering icke kommer all ske, nemi., att helänk:na må läggas lill handhna. Sedan delta skett, upp - Den i Juli. e. m. lommelfråga, huruvida Ståndet yrkar, att någon und. skrifvelse i afseende på Statssecret. Skogman skall aflåtas till K. M.
I enlighet härmed hafva Rikets Ständer, till ordnande af sjukvården vid Gottlands National-beväring, beviljat en årlig summa af 2,400 R:dr att National-beväringens nuvarande anslag tilläggas. c) I anseende lill den betydligt ökade upphörd och det dermed förenade större ansvar och besvär, sorn under sednare tider tillkommit Uppbörds-tjenslemannen vid Gotlands National-beväring, har E. K. Maj:t för dem föreslagit förhöjning i aflöningen, nemligen : för Fällkamereraren från 750 till 1,000 R:dr; och för Kontorsskrifvare!) från 300 till 500 R:dr. Då Rikets Ständer härvid icke funnit något att erinra, hafva Rikets Ständer de föreslagna löne-lillökningarne beviljat med tillhopa 450 R:dr. d) Till komplettering af nödigt antal spel vid National-beväringens kompanier, har E. K. Maj:l äskat 15 arfvoden ä 30 R:dr, eller tillhopa 450 R:dr; Och då Rikets Ständer af Slatsråds-protokollel inhemta!, hurusom det är af behof påkalladt, att hvarje kompani har minst 2 signalister eller spel, deraf vid Nationalbeväringen nu endast 45 finnas att tillgå för 30 kompanier, hafva Rikets Ständer funnit skäligt de äskade arlvodena till 15 spel, med tillhopa 450 R:dr årligen, bevilja. Genom hvad sålunda blifvit i afseende på Gotlands National-beväring af Rikets Ständer beslutadt, kommer dess anslag, som för närvarande utgör 123,814 Beväringsmanskapets vapenöfning. Härvid har E. K.
Dom pröfningen blifvit sträckt till sökandernes (kärandernes) instämda talan om rättelse i de emot lestamentsföreskrifterna vidtagna åtgärder—hvilket hvilar på förutsättning af testamentets bestånd, och icke af dess undanrödjande. Kongl. Majit har nemligen, med ostridigt antagande af den teslainentshandlings giltighet, från hvilken sökanderne ”härledde de rättigheter, i hvilkas utöfning de ansett sig böra träda, i ”Nåder förklarat, att enär denna handling medgåfve öfverlåtelse från en eller ”Hera af testamentsgifvarnes afkomlingar utaf de i testamentet dessa senare ”beviljade förmåner, utan andra vilkor, au att den eller de, som förvärfvade ”samma förmåner, från gifvarna härstammade och ej ägde att lill främmande 48 li. St. Just. Ombudsm. Emb.-Bcrättclsc för dr 1848. ”abalienera, hvad de sig derigenom förvärfva!med tillämpning hvaraf Kongl. Maj:! ”pröfva! rättvist fastställa Hofrällens domslut, sa vidt käromålet derigenom blifvit ogiiladt.” Denna nådiga Dom, ehuru slulande med fastställelse af Hofrällens dom O 7 slut, hvilar ej blott på helt nja skäl, som icke låta sammanlägga sig med dem, Hofrätten användt; ulan det är en helt ny dom, hvilken icke rörer samma fråga, som Hofrätten pröfvat. Ty uti den af Kongl. Maj:t upptagna frågan, om testamentets efterlefnad eller derifrån skedda afvikelse!', hade Hofrätten icke utlåtit sig, utan stannat i det slut, att testamentet, för bristande bevakning, icke skulle gälla, genom hvilket slut frågan om testamentets efterlefnad förföll. Hade Kongl. Maj:t i JNåder gillat delta domslut; så skulle följaktligen äfven Kongl. Majrls nådiga Dom dervid stannat, och den derigenom förfallna frågan (om testamentets efterlefnad) ej heller hos Kongl. Maj:t kommit under pröfning.
Då bägge dessa facta icke kunna bestridas, uppkommer deraf en skenbar motsägelse, hvilken synes viss, att grunden till det onda ligger djupare, än att det genom Styrelse-åtgärder, genom financeoch beskattnings-regleringar allena, kan afhjelpas: d«t synes vara af den beskaffenhet, att en förändring i nationela åsigter, i handlingssätt och i tendens, är nödig, för att bereda en i detta afseende tillförlitlig förbättring åt det uppväxande slägtet. Huruvida förändringar af denna beskaffenhet, af Styrande och Lagstiftande Magten, kunna tillvägabringas, eller åtminstone anvisas och förberedas , torde förtjena någon gransk - Den 28 Februarii. S03 ning j och jag anhåller att några ögonblick få fästa Höglofl. Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet endast vid ett af de flere ämnen, sotu i detta afseende synas påkalla allmänt behjerr tande. Mis förhållandet emellan Statens närande och tärande lemmar har otta blifvit öfverklagadt, ofta af Tabellverket bevisadt, äfven här tillfälligtvis omtaladt, utan att mig veterligen någon ännu gjort orsakerna till denna Statssjukdom och de botemedel, som deremot kunde försökas, till ett särskildt ämne för undersökning. Det lärer icke vara nödigt att ingå i någon bevisning af ett sådant för handen varande missförhållande i Sverige, och icke heller nödigt att bevisa dess skadlighet för statskroppen; men icke torde det vara öfverflödigt att vederlägga den, som jag befarar, nog allmänna tankan, att detta onda måste afhjelpa sig sjelft , och att ingenting genom allmänna åtgärder i detta afseende kan tillgöras. Det är en obestridlig sanning, att Staten icke kan och icke bör blanda sig i medborgares enskilda förhållanden, handlingssätt och företag, och att just enskild och deraf följande allmän trefnad och förkofran är att hoppas mest, der Staten minst gör sig till förmyndare för den enskilds