Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då emellertid de bygdelag, som hade deras egor antingen uti eller bredvid sådana vidlyftiga skogar belägna, ville tillegna sig stora trakter deraf, fann konung Gustaf den I genom plakatet och påbudet den 20 April 1542 godt förklara, att alle egor, som obygda ligga fjerran från egoskilnaderna och bygdelagen hörde öfverheten och Sveriges krona till. Ehuru således eganderätten till dessa marker blifvit Staten tillerkänd, kunde ej Staten under dåvarande förhållanden på förmånligare sätt af dem sig begagna, än genom deras upplåtande till odling. Under det att genom Skogsordningarne den 22 Mars 1647 och den 29 Augusti 1664, hvilka hufvudsakligen afsågo bergsbrukens och sjöfartens betryggande mot faran af skogarnes ödeläggelse, odlingsrätten å öfriga allmänningar medelst stränga stadganden, särdeles emot svedjande, inskränktes, så undantogos derifrån de stora skogarne i Norrland, Dalarne och Wermland. Å dessa skogar ansågos odlingen och nyttjanderätten icke behöfva inskränkas, utan åtgärder fastheklre vidtagas till deras uppodling och bebyggande. Så medgafs, att de Finnar, som å berörda skogar sig nedsatt och antingen redan rödjat åker och äng eller ock utfäste sig dertill eller att betjena bergverk, lingö behålla hvad de rödjat, och rättighet att rödja ännu mera. Men mot dessa åsigter, hvarigenom odlingen af ifrågavarande marker i främsta rummet befordrades, inträdde någon tid derefter en reaktion genom Kongl. Förordningen om skogarne i Norrland, Dalarne och Wermland, jemte Finland den 19 December 1683. Uti denna Förordning påbjöds, att, sedan undersökning blifvit hållen, om hvad af nämnde skogar borde tillkomma bygdelagen, all annan mark skulle derifrån såsom Kronans tillhörighet afvittras. De Kronan sålunda tillkom mande skogar ställdes under Bergs-kollegii uppsigt för att bergverken till nytta mellan bruken fördelas.
Jag vill egentligen blott fästa uppmärk samheten på ett ofrivilligt misstag, som Hr Hjerta begått, då han å ena sidan beräknat den tull, som 100 få råsocker inbringar, hvilken, efter afdrag af lindringen och med tillägg af afgiflen lill Handels-och Sjöfartsfonden, utgör 5 r:dr 6 sk. 7 r:st., men å den andra beräknat drawback likaledes för 100 få, ehuru produclen af 100 få råsocker icke kan antagas till mera än 60 få. Det är visserligen ganska svårt alt bestämma denna products qvantitet hos en skicklig näringsidkare, och det har i Frankrike blifvit gjort lill föremål för många öfverläggningar och mångå profver, huru man i detta fall skulle komma till en enkel restitution af tullen. Jag vill icke eiler åstadkomma något exportpremium, men tror allenast, att under närvarande förhållanden borde drawhacken ökas i samma förhållande som tullen blifvit ökad. Hr Hjerta: Jag anhåller om ursäkt, alt jag ännu en gång vågar upptaga R. o. Ad:s tid, men jag anser mig böra göra det, för att besvara en viss tydning, som Frih. Raab gifvit åt mina ord. Jag anser mig icke tillålligt alt här framstå inför R. o. Ad. och tala om huruvida sockerbruken florerat eller icke. Jag vill icke ingå i bedömmande af andras enskilda näring i della afseende, och jag tror, alt R. o. Ad. skall göra mig den rättvisan, att jag vet hvad i delta afseende graunlagenhelen bjuder. Men jag har ansett mig höra yrka, att man icke skall skänka bort någonting af Statens inkomster. Hr Skogman har fästat min uppmärksamhet pä ett ofrivilligt misstag, för hvilket jag skulle vara crkänsam, om jag hade begått det; men nu tror jag icke att det är fallet. Jag har nemi. visserligen, såsom Hr Skogman sagt, uppgifvit hvad drawhacken skulle utgöra på 100 få, men så kom jag också derigenom till en sä stor skillnad som emellan 5 r:dr 8 sk. och 7: 4.
B:co, i Calculalionspriset å 3,363 Tunnor 3i Kappar under Titeln in natura anslagna Spannmål, , 1,121: 15. 6, gör B:co R:dr 470,172: 33. 11, 1 sammanhang med hvad sålunda i underdånighet anmäldt blifvit, oell då tillgång icke bör mera saknas på specifika uppgifter om Clereciets samt Gymnasiioch ScholaeStatens från Statsverket utgående aflöning, än för andra Embetsmäns, och deribland äfven Academiernas, för hvilka specifika AflöningsStater redan finnas upprättade; så , och enär så beskaffade SpecialStater skulle, både för en allmän öfversigt af fölhållandena, då den definitiva regleringen af jjjäroyerken ifrågakomiuer, och jemväl i Stu-* Exp. Utsi'. Förslag till nåd. Skrifv. N:o 261, 262- 61 Listiskt afseende, för bedömandet af Boställens beskaffenhet, vara af nytta och vigt, få R. St. till E. K. M. frambära den underdåniga önskan , det vederbörande Embetsverk måtte i Nåder anbefallas, att intill nästa Riksdag uppgöra fullständiga SpecialStater för Clcreeiets samt Gymnasiioch ScholseStaternes anslag i Kronotionde och penningar, samt uppgifter å Taxeringsvärdet af Ecciesiastique-Bostäliena. Rikets Ständer framhärda etc, N:o 26'2. Uppl. o. godk. lios Ridd. och Adeln d. 1 Dec. 1829- Preste-Ståndet d. 4 — Borgare-Ståndet d. 7 Bonde-Ståndet d. 7 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelsej angående en afskrifning af öfverskotten på Statsverkets inkomster.
Den, som bifaller förslaget, N:o 1, i Coustitutions-Utskottets memorial, N:o 4, rörande grundlags-ändringar, ' i följe af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition (N:o 75) angående upphäfvande af hvad nu stadgadt är om lagförklaringars utfärdande af Högste Domstolen, voterar ja. Den det ej vill, voterar Tiej. Vinner nej, har Ståndet nämnde förslag förkastat. Voteringen utföll med 25 ja och 25 ne], och då till följe häraf den aflagde förseglade voterings-sedeln måste öppnas och befanns vara nej, hade Ståndet alltså ifrågavarande förslag förkastat. S. D. Till Stats-Utskottet remitterades en af Biskop Holmström, i sammanhang med Kongl. Maj:ls till Rikets Ständer aflåtna och den 18 Prot.-Utdrag, den 2/ September i844- 175 dennes lill nämnde Ulskolt remitterade Nådiga Proposition om förhöjning af årliga anslagen till folkundervisningens befrämjande väckt motion om löne-ersättning åt Consislorierernas Notarier för deras ökade göromål, i följd af de i sednare tid vidtagna författningar i afseende på nyssnämnde angelägenhets S. D. Föredrogs ånyo Constitutions-Utskottets memorial, N:o 4, med uppgift å livilande förslag till grundiags-ändringar: Från Vallofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Constitutions-Utskottets memorial, N:o 4, med uppgift å hvilande förslag till grundiags-ändringar:
DEN KÄRFVE HERTIG KARL FRAMFABRIKSAKTIEBOLAG {SVÅRA OCH MAKTPÅLIGGANDE TITELPARTIET BORDE KUNNA STÄLLDES AF HR PALME SÅ TILLFREDSSTÄLLANDE MAN KUNDE I LOCKA EN RAD FULLA HUS. HENNES HÄRLIGA STÄMMA, BEGÄRA AF EN SKÅDESPELARE MED HANS LYRISKA NATURELL STÖDD AF DEN YPPERLIGASTE SÅNGKONST, FIRAR HÄR EN TRIDE SVENSKA ÄDLINGARNE HADE I HRR HAGMAN, HANSUTSTÄLLNINGSTVÅLAR: UMF, ÄN HVILKEN NOG EJ EN GÅNG FRU MICHAELI LYCKASON, TÖRNQVIST OCH HEDLUND KORREKTA REPREI DES NÅ EN BÄTTRE. DEN UPPBURNA SÅNGERSKAN RÖNTE OCK SENTANTER. F L. I DET MEST ENTUSIASTISKA BIFALL. SÅDANT KOM OCK HI SKILDT GRIPSHOLMSPARKEN I MÅNSKEN OCH KUNG ERIKS I THEA-ROS-PARFYM M. F L. RUM PÅ GRIPSHOLMS SLOTT AF ANSLÅENDE VERKAN. FRÖKEN H U 11 I N G VISADE SIG SOM ZULMA HAFVA TAGIT FAST DET STORT ANLAGDA SKÅDESPELET EJ UPPNÅTT DEN i prisbelönta vid års utställning med \ ETT STEG FRAMÅT, HVILKET VI MED GLÄDJE ANTECKNA, OCH SUCCÉS, MAN KUNDE HAFVA VÄNTAT, BRINGAR IDUN EMELLER\ GULDMEDALJ \ HR SÖDERMAN GAF EN KARAKTÄRISTISK BILD AF DEN TID I DAGSNUMRET SINA LÄSARE NÅGRA BILDER FRÅN DRAMORISKE PRINSEN.
Då, för att bereda en af rättvisa och billighet lika påkallad, sorn, för vinnande af minskning i de allmänna utgifterna, nödvändig förändring i sättet lör behandlingen af försvarslösa personer. Kongl. Maj:t den 29 Maj 1846 utfärdade Dess nådiga Stadga angående till allmänt arbete förfallne sådana personer, förklarade Kongl. Majit tillika Dess nådiga afsigt vara att framdeles meddela föreskrift, när och huruledes försvarslös person, hvilken icke enligt samma Stadga kunde till arbete dömas, men bettlade eller visade fortfarande lättja och liderlighet, skulle genom annat tvång än den husbonderätt, som tillsyningsman i församlingen öfver honom tillkommer, kunna hållas til! ordning och arbete \ id inrättning inom orten. Vid den tid, berörde nådiga Stadga utfärdades, var under beredning förslag till ny Fattigvårds-Lagstiftning, i hvilken frågan, huru försvarslös person af sistnämnde , slag skulle rätteligen behandlas, väsendtligen ingick, och, sedan för fattigvården i riket ny författning den 2S Maj 1847 utfärdats, var det, innan de i 1846 års Stadga utlofvade föreskrifterna meddelades, angeläget att samla en större erfarenhet om det inflytande, som nämnde hegge författningar medfört i afseende på antalet af personer, som kunde komma i fråga att i enlighet dermed behandlas, samt om verkan deraf på de försvarslösas bringande till ordning och arbetsamhet.
Vitterhets-Akademien; bland hvars samlingar det nu förvaras såsom ett dyrbart national-minne. Lika obesväradt och bekymmerslöst, som sin hushållning, skötte Bellman ock i sjelfva verket sitt skaldeyrke. Men här ledde honom en mäktig konstnärs-instinkt, som ägde att befalla öfver outtömliga tillgångar. Reflexion, theori, afsigt att tillverka något vackert, öfverläggning, långvarig förberedelse, begär att lysa och omtalas, – allt sådant låg från honom fjerran; eller sväfvade åtminstone blott tillfälligtvis och sällan förbi hans själ. Först inemot slutet af hans bana föll det honom in, att han möjligtvis vore en Poesiens Hogarth, hvilken det ålåge, att göra nytta såsom karikatur-målande moralpredikant. I det längsta var dock hans enda sannskyldiga författarafsigt, att roa sig sjelf – och goda vänner. Visserligen spelade han äfven i enrum sin cittra, och sjöng dertill — ”wie der Vogel singt, Der in den Zweigen wohnet”. 54 Men hans sångmö behagades aldrig rätt, eller på längd, af något enslings-lif. Hon var afgjordt sällskaplig; och innerst, om ock ofta omedvetet, lekte för hvarje ny ingifvelse nöjet att snart få yttra sig i en förtrolig brödrakrets. Väl veta vi, att han diktade månget qväde på sin kammare under nattens tystnad, och än flera under morgonvandringar i de lustparker, som omhvärfva Stockholm; bland hvilka han företrädesvis plägade utkora Solna-skogen. Mången vacker ungsommar-morgon hördes han ock bland Djurgårdens ekar, sittande ensam och afsides, genom citter-knäppningar söka tråden af någon ny skapelse 55. Men äfven detta skedde visst sällan utan glada sidotankar på de samqväm, till gamman församlade mellan skål och vägg, der man var van att från honom vänta dess högsta försköning. Endast för dem sammansatte han ock de bland hans skrifter förekommande mera utförliga stycken, hvilkas mål var att i dessa muntra lag än uppläsas, än föredragas i en form blandad af uppläsning och sång. Endast i sådana gillen kom derföre ock Apollo öfver honom med sin fullaste hänryckning.
Nådigt bifall till de sökta jord-afsöndringarne, dervid Kammar-kollegium, i afseende på lösen för berörde kronojord, i underdånighet anfört, att ehuru, enligt Kongl. Förordningen den 27 November 1854, sådan lösen skulle till enskilde erläggas med fulla värdet och hälften derutöfver samt på en gång i kapital utgå, Kollegium dock ansåge att Kronan, så väl för boställen, sorn utarrenderade egendomar borde åtnöja sig med fulla värdet efter den afsöndrade jordens eller lägenhetens beräknade årliga medel-afkastning, hvilken borde i spanmål utsättas och i penningar efter 10 års medel-markegång årligen utgöras; hemställande Kollegium att denna ersättning, bestämd i laga ordning, skulle tillfalla innehafvaren af länsmans-bostället för all framtid, men arrendatorn af Strömsholm blott under nuvarande arrendetid, samt derefter Kronan, så vida ej Kongl. Maj:t skulle i Nåder finna skäligt föreslå och Rikets Ständer bifalla, att samma ersättning efter nuvarande arrendes utgång, hvilket inträffade vid midfastan 1874, finge upphöra. — Styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader hade, såsom skäl för bifall till ifrågavarande ansökning, underdånigst anfört, att, om kanal-bolaget sattes i tillfälle att erbjuda npplags-platser och magasiner för de varor, som fördes å kana - 4 Stats-Uts\ollets Memorial lS:t> SS. len, den täflan, som härigenom uppkomme emellan bohaget och de vid kanalens .ändpunkter bosatte faktorer, otvifvelaktigt skulle orsaka nedsättning i de trafikerandes omkostnader och dymedelst bidraga till ökande af rörelsen å kanalen samt göra farleden mera gagnelig för det ändamål, som med densammas förbättring och ombyggnad vore afsedt. Deremot hade erinringar emot den ifrågaställda jord-upplåtelsen blifvit uti en särskildt ingifven skrift, framställde af Köpings stads magistrat och borgerskaps äldste, som dervid hufvudsakligen anfört, att Kongl.
Riksdags-Ordningen förekommande benämningen Kronohemmansägare på ett med åberopade §. i Regerings-Formen föga öfverensstämmande sätt. I den redaction af 15 §. 1 mom. Riksdags-Ordningen, som Riksens Ständer vid innevarande Riksdag godkänt, är benämningen Kronohemmans-ägare borttagen. En oriktighet har dermed utur Riksdags-Ordningen försvunnit; men sättet, hvarpå borttagningen skett, gör vinsten tvetydig. Nu finnes, i nämnda moment, åtminstone någon, om än oegentlig, likväl genom jemförelse med den öfriga lagstiftningen begriplig, antydning om KrOnohemmans-åboarn.es Represen1-ations-rätt. I den af Riksens Ständer godkända redactionen, omtalas deremot blott Hemmans-egare i allmänhet, och, då Kronohemmans-åboar icke äro Hemmans-egare, finnes i nämnda morn., enligt denna redaction, ingen anledning att tillerkänna nämnda hemmansåboar rätt att till Representanter i BondeStåndet kunna väljas. Utskottet har trott sig skyldigt att, i hvad på Utskottet beror, söka afhjelpa en sådan brist i Grundlagarne; och har dervid trott sig helst böra undvika att i 15 §. 1 mom. Riksdags-Ordningen intaga någon uppräkning af serskilda hemmansnaturer: en uppräkning, som, enligt Utskottets åsigt, har en lämpligare plats i Kameralän i Grundlagar. Med förbehåll att nedan gjorda förslag till Riksens, vid nästa Riksdag sammanträdande, Ständer icke Öfverlemnas utan uttrycklig förklaring, att det icke kommer under öfvervägande i annat fall, än att det Vallags-förslag, som, i öfverensstämmelse med den af Förstärkta Constitutions-Utskottet godkända grund - Constitutions-Utshottets Memorial, JY.o 89. 23 satsen af samfälda val, vid innevarande Riksdag kan blifva antaget att till nästa Riksdag hvila, antingen al Riksens Ständer eller af Konungen blifvit ogilladt, får Utskottet således till grundlagsenlig behandling föreslå, att 15 §. 1 mom.
I andra delen sid. 35 af det stora historiska verk: Gmtaf Mnitrit x Arm fel t, som utgifves af dr. Elof Tegnér, förekommer nämligen följande: » Så ängslig var den skuggrädda styrelsen öfver Armfelts uppretade sinnesstämning, att det misstänktes, att den utländska resan blott vore en förevändning för att i landsorten uppvigla allmogen och kanske med en bondehär tåga mot Stockholm. Den spion, som af Reuterholm fick uppdraget att följa Arm-felt i spåren, var en, i Sveriges historia och literatur sedermera ryktbar person, Hans Hjerta (sedermera Järta), då en ung tjensteman i kansliet; för hans minne skulle det utan tvifvel varit bättre, om han icke velat låna sig åt dylika värf, eller Utfört dem på ett sätt, som hans ännu bevarade rapporter utvisa. Han hade under sina samtal med gästgifvare och bönder, i de trakter der Armfelt farit fram, i afsigt att utröna, om denne fört politiska samtal eller falt upproriska yttranden, stält sig såsom » Armfelts panegyrist ». Det oaktadt hade han icke lyckats komma under fund med något förgripligt. I motsats till Armfelt hade Hjerta öfverallt funnit mycken » tranquilité » och ansåg, heter det smickrande, att » verknin-garne af en god och stadig regering redan hade spridt sig till landsorten. » Vi hafva tagit afskrifter af dessa på sitt sätt lika märkvärdiga som i utrikes departementet väl förvarade bref och upptaga dem här nedanför. Men för bättre minnes skull anteckna vi redan här, att det var icke tre veckor efter sista brefvets afsändande till Reuterholm, som Järta utnämndes till andre sekreterare i konungens kabinett för utrikes brefvexling. ¿Kabinettsekreteraren, sedermera landshöfdingen Järtas berättelse om en resa, hvartill han varit anbefald for att underrätta sig om baron Armfelts företag. » * Stockholm den 31 juli (1792). Omöjligheten att om natten emellan fredagen och lördagen fä hästar nödgade mig att till den 21 juli kl. 9 f. m. uppskjuta verkställigheten af den mig anbefalda kommission. Jag fann det sökta namnet i alla dagböcker på Linköpingsvägen.
Barn, som uppfostras så, skola helt visst icke söka oädla nöjen bakom föräldrarnes rygg, och, när en gång föräldrahemmet är ett vackert minne blott, skola de söka uppehålla de goda traditionerna i det nya hem, der rollerna äro förändrade och de nu såsom föräldrar i sin tur få glädja sig åt det växande lifsmodet hos de små. Slägtet behöfver fysiskt stärkas — det är det ena; vi behöfva endast betrakta en flock barn i skolåldern eller ett par tjuguåringar med hängande hufvud och bleka kinder för att blifva öfvertygade derom. Men på själslifvets område är också en förändring behöflig: håglösheten, mattheten i känslor, lamheten i sträfvanden, den tidiga » blasertheten », allt detta är svaghetstecken, tydande på en själens bleksigtighet, som icke kan annat än ytterligare förvärras af det pessimismens mörker, som hotar att inhölja hela vår verld. Glädje måste skapas af intet, om den ej kan formas af jordens ler. V i måste skaffa oss inbillade glädjeämnen, om nu verlden skulle vara så sorglig, att den ej bestode oss några verkliga. Och skaparinnorna måste bli qvinnorna. h| IN månaden meddelar en fullständig modeoch mönstertidning. — Uppgif å närmaste postanstalt namn och adress samt erlägg en krona, så erSom ungmor, som hustrur och mödrar hafva de tusen möjligheter att sprida glädje och behag omkring sig. De måste hjelpas åt att drifva högtidligheten på flykten i sällskapslifvet, de måste i sina hem söka infora enkla och sunda vanor, de måste ständigt hafva för ögonen de bägge pligterna: pligten att lefva sundt, pligten att hålla ett gladt mod vid makt hos sig och andra. Och när de hållit på med det en tid, så kanske det klarnar upp, och - vi se, att: » Verlden är ej så ful, som vi henne ängsligt afmåla med storm och våg. Allt leker för vår håg, skönhet i hvar ögnastråla. » &gt;De ha ej dött, de slumra blott. » (Harriot Wolff.)
2ld Den 15 December f. m. 22 § lemnar ett stadgande, som icke funnits förrän i 1845 års Bevilln.förorda, eller att frälserättsägarne skola betala rusttjenster; detta är orättvist i hänseende till rusttjenstens grund, och inträffar nu, der frälseskalten erlägges efter kontrakt, alt ägaren till skatten får erlägga i bevillu. och rusttjenst mera än han åtnjuter af jordägaren. Enligt denna, få mantalsskrifuingarne ej börjas förrän i medlet af November. I 1812 års skattskrifnings-förordn. bestämdes d. 1 November. Orsaken till denna förändring är svår alt igenfinna, om icke presterne dertill äro skuld, emedan de vilja lia lid på sig för läsmöten, som ock är i sin ordning; men dels finnes här icke bestämd tid för dessas hållande och dels kunna de förrättas i October månad. Det är icke behöfligt afvakta tjenstehjonsflyttningen; all städsel är skedd förut, så att omföring i husförhörsboken kan ändå verkställas. October månad är ej mera brådskande för jordbrukaren, ån att han gerna kan åsidosätta en dag för förhörets bevistande. Wången prest håller nu läsmöten kort före och kort efter midsommar, samt sedermera på hösten anteckningsmöten och mången prest förrättar läs-och anteckningsmöten i September och October. Således borde icke dessa möten blifva ett hinder för mantalsskrifningarnes början, åtminstone med November om icke d. 20 October. Emellertid skulle denna tillbakaflijttning vara af stor nytta för häradsskrifvare. I månget fögderi äro nu mantalsskrifningarne ej slutade förrän i början eller medlet af December och då debetsedlarne skola vara tillställde de skattskyldige 4 veckor före nppbördsmöten, som få börjas i medio af Januari, har häradsskrifvarne icke mera än 8 å 14 dagar pä sig för att komplettera uppbördsbok ooh debetsedlar, en alltför ringa tid i de fögderier, der markegångstaxan ligger till grund för en vidlyftig och svår uträkning af hemmansräntor, spannemåls dito m. m.
Först greps hon af medlidande vid åsynen af hans tärda gestalt och de svårmodiga mörka ögonen; detta växte och blef intensivt, då hön af doktorn hörde skildringen af arkitektens lif oeh verksamhet. Omedvetet intog han från den stunden medelpunkten för hennes intresse, och då hon sedan dagligen utbytte tankar med honom och lärde inse hans stora värde som människa — ej blott som konstnär — då fattades hon af en brinnande åtrå att så mycket som i hennes förmåga stod — söka återvinna honom till lifvet, till begäret att lefva. Stundom kände hoD, att hon utöfvade ett välgörande inflytande på honom: han kunde le och skämta, tala om framtid och verksamhet, då greps hon af fröjd och trodde målet vara nära. Men så kommo dagar, då han mörk och sluten stod emot hennes hoppfulla leende, då han misströstade om sig själf och sin möjlighet att åter kunna träda in på arbetsfältet, — då kunde hon ej längre sitta stilla vid stranden med penseln i hand, då måste hon ut och gå sig trött i den tysta, mörka skogen Det var en solhet eftermiddag i slutet af juli månad. Verandagardinerna voro nedfällda i doktor Holms villa, och luften därinom kändes tung och tryckande. Doktorinnan halflåg på chaiselongen, iförd en lätt morgonrock; hon hade nyss slutat syltning af hallon och blåbär och hvilade nu, upphettad, medan Gunnar tog sig en promenad mellan hallonbuskarna i trädgården för att undersöka, huruvida hans mamma möjligen i förbigående lämnat ett och annat till hans fromma. Aina satt framåtlutad vid bordet, ifrigt sysselsatt med att texta och måla ett stort program till den blifvande festen. Hon hade tagit af hatten, hå- ret låg krusigt högt öfver pannan, mörkt och glänsande i den stora knuten på hjässan. Näsan liten och rak stämde väl öfverens med den fasta energiska munnen, men ögonen djupa och talande, än soliga glada, än vemodiga tårfyllda, gaf den bestämmande karaktären åt ansiktet. Hon bar en tunn, ljusröd sommarklädning, som enkel och » chic » slöt sig kring hennes smärta gestalt och passade väl tillsamman med det mörka, glänsande håret och den djupa, varma hyn. » Hu, hvad det är hett, » pustade Nelly Holin och viftade sig med näsduken.
Skrifvelse N:o 4. 17 Omkostnaderna för en sådan anstalt i stor skala äro visserligen så betydliga, att man, — åtminstone till en början och intilldess någon erfarenhet vid förvaltningen deraf blifvit vunnen, — hos oss måste åtnöja sig med inrymmandet af ett mindre antal elever. Fördelarne af inrättningen kunna emellertid utsträckas till vida flera derigenom, att dels föreiäsningarne i vissa ämnen göras tillgänglige, mot en ringa afgift, för till anstalten icke hörande fruntimmer, sorn vilja egna sig åt lärare-kallet; dels ock att dessa tillåtas der aflägga prof och erhålla vitsord öfver sin skicklighet, samt derigenom vinna utsigt för lättare anställning eller ett allmännare förtroende, om de sjelfva skulle vilja inrätta en flickskola eller söka anställning vid någon af de flickskolor, hvilka otvifvelaktig! skola blifva inrättade genom vissa kommuners försorg, sä snart desse erhållit visshet, att ej brist på lärarinnor, med förmåga att ändamålsenligt leda en sådan anstalt, kan göra deras bemödanden fruktlösa. Att sedan en fullständig bildningsanstalt för lärarinnor någon tid varit i verksamhet, fullkomligt enskilda flickskolor med grundade anspråk på allmänhetens förtroende skola uppstå allestädes, der behofvet deraf gjort sig känbart, lider väl intet tvifvel. Deras ändamålsenlighet skulle, också kunna betryggas derigenom, att de, som vid bildningsanstalten vilja njuta undervisning, förpligtas att, i händelse de framdeles sjelfva vilja inrätta flickskolor, underkasta sig de reglementariska föreskrifter och kontroller, som för sådant ändamål kunna varda anbefallda. Måhända skall sålunda den qvinliga undervisningen, utan Statsverkets synnerliga betungande, ordna sig sjelf på ett naturligt sätt, hvilket åtminstone under en lång följd af år kan tillfredsställa alla billiga önskningar. Såsom en närmare utveckling af de allmänna åsigter, jag här vägat i underdånighet framställa, äro inom