Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Statskontorets handläggning af ärendet medfört icke obetydlig tidsutdrägt, endast den framställning i ämnet måtte ske till Rikets härnäst sammanträdande Ständer, att tills vidare jemväl under nästa Statsregleringsperiod finge, enligt de af Rikets Ständer vid sistförflutna Riksdag bestämda grunder, till vederbörande ulbetalas de belopp, hvilka varda godkända ivid den pröfning af väckta ersättningsanspråk, som Kongl. Maj:t antingen sjelf företager eller åt annan myndighet uppdrager; och skulle för sådant ändamål detta ärende ånyo anmälas bland de frågor, som böra behandlas i Kongl. Maj:ts Proposition angående Statsverkets tillstånd och behof, då Kongl. Maj:t jemväl ville taga i öfvervägande Stats-kontorets hemställan, att för bestridande af ifrågavarande utbetalningar ett särskildt förslagsanslag måtte äskas. Ex protocollo Oscar David Egge. Bil. 2 till Kongl. Maj.ts Nåd. Proposition om Statsverket 1865. Utdrag af Protokollet öfver Utrikes-Departements-Ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen uti Stats-Råd å Stockholms Slott den 13 Oktober 1865. Närvarande: i Hans Excellens Herr Justitie-Statsministern, Friherre De Geer, Hans Excellens Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Grefve Manderström, Stats-Råden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Flaten, Lagerstråle, Malmsten, Bredberg, Thulstrup, Reuterskiöld och Carlson. Statsministern för Utrikes Ärendena föredrog frågan om regleringen af utgifterna under Riksstatens Tredje Hufvudtitel för instundande Statsreglerings-period och anförde i underdånighet följande:
Proposition JVs' 83. stalter, soaj derifrån dels redan lunne.-, dels komme att. t ill vägabringas, än om skolan qvarblefve i Fahlan; hvarjemte Bruks-societeten förklarat, dels att, då Societetens anbud, ; tt till bergsskole-elevernas praktiska öfningar och undervisning af Jernkontorets medel anvisa ofvanberörda årliga anslag, skett under antagande deraf, att bergsskolan skulle blifva med Teknologiska Institutet, förenad, och Bruks-societeten icke funnit anledning att frånträda sin mening, att hufvudstaden vore den lämpligaste orten för en bergsskola. Societeten funne omförmälda anbud icke vara för sig bindande, derest skolan komme att förblifva i Fahlun eller förläggas a annan ort än Stockholm, dels ock att, hvad anginge förutsättningen att elevernas praktiska undervisning komme att stå under ledning och tillsyn af Teknologiska Institutets Styrelse, Societeten syntes sjelf blifva bäst i tillfälle att bedöma, huru den praktiska undervisningen borde ordnas, för att medföra största nytta för jernhandteringen, hvadan Societeten ock borde ega att antingen omedelbart eller genom Fullmägtige i Jernkontoret bestämma de åtgärder, som i berörda hänseende funnos erforderliga, och sålunda icke kunna, utan möjligt hinder för befrämjandet af sina syften med handteringens utveckling, öfverlemna afgörandet af dessa frågor till en främmande styrelse.
Utdrag af Protokollet öfver Landt för svars-Är en den, hållet inför Hans Maj:l Konungen uti Stats-Rådet å Stockholms Slolt den 27 Oktober 1859. N ärvarande: Ilans Excellens, Herr Justitie-Stats-ministern, Friherre De Geer, Hans Excellens, Herr Stats-ministern för Utrikes-Ärendena, Friherre Manderström, Stats-råden: Wallensteen, Gripenstedt, Almqvist, Elmemark, Herr Grefve Hamilton, Lagerstråle, Björnstjerna och Malmsten. Departements-chefen, Stats-rådet Björnstjerna uppläste till justering följande, på grund af förut fattade beslut, uppsatta förslag till Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse!* till Rikets Ständer, nemligen: l:o i anledning af vidtagna åtgärder för Armeens härvarande utredningsförråds skyddande emot eldfara; —o ~ — Kongl. Maj:t täcktes, uppå Stats-Rådets underdåniga tillstyrkan, i nåder gilla ofvanberörda förslag, sådana de finnas detta Protokoll bilagda, samt förordna, att, i öfverensstämmelse dermed, nådiga skrifvelser skulle till Rikets Ständer aflåtas. Ex Protokollo J. A. Jcedrén. Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition J\s 11. 11 ,M sa. Arik. till Exp.-Utsk. den 7 Nov. 1859, kl. 2 e. m. Kongl. MatJ:ts Nådiga Proposition lill Rikets Ständer, angående befrielse från rotering för hemmanet Ansätt i Jemtlands län; Gifven Stockholms Slott den 27 Oktober 1859. Uti underdånig skrifvelse af den 20 Februari 1858, hafva Rikets då församlade Ständer, i anledning af väckt fråga om befrielse för Ansätts kronohemman i Fölinge socken af Jemtlands län från åsatt rotering, på anförda grunder hemställt, att Kongl. Majit täcktes, efter verkställd undersökning och så vidt Kongl. Maj:t funne dertill skäl, till Rikets nästderefter sammanträdande Ständer framställa nådig proposition om en sådan befrielse tills vidare för nämnde hemman.
Set rätta tillständer i Landet, hwaribkand kan räknas att ben och arvlöse Soldater nied 4 Rd. nädegaswa framkrypa uchn tak öfwer hufwudek, och med swnlrna magar, sin öfrige lifstid, hwilket omöjligen kan uplifwa En, lhastasniett, för de» Bäste as Europas Konungar, som M effiat sikt lugn wid en annalkande Älderdom, för M cnoast astöja ett inbördes krig, och strömar af -^medborgerligt blod att styka; Och de njuta också i följe deras mitt rysta bedömande såsom err as Folks Ombud. Mistttocndet såsom xn wänlig sinkföljd stall troligen, frukktt jag, blilwa den stänk De äswen as Nations största anta? stola störda, jämte den tänkbara sörhaga att De funna än widare genom sine rådslag, söka be» wisa wdwändigheten af sädane steg, som stalie kunna rättfärdiga genom sine inträffande följder, Deras afHtsne illstyrkm, för National Nrmeringen denne tid. Deen som mitt ämne icke är att emot Dche He>rar wacka någon motion i Ständer, utan ensamt svin Folks Representant att pä detta rum framte en sorgeiig klagan, hwilken nu uphör, och mä hända giswit den ett fritt, men bestämdt lopp, hwilket jag ^ annan ställning ej bör ellcr stulle gjöra. Aitla styn» dar jag sill föremälet af min glada SlälS önstan som är ari Högwälvorne Herr Grefwen och Landtmarstalken samt Dett i December samt Högloft. Riddersikapet och Adeln täcktes besluta, ester i näder erhållit tillstånd, att med en stark Deputation npwagta Hans Kongl. Maj:t Konungen med frambärande ensamt utaf Ridderskapet och Adelns högtideliga FärkiarinF atc De utan afseende pa älder alrid anse sig personligen skyldige med lif och blod fäeswara Rörning och Riket: utan alla slags Stånds Beslut.
Dock är det kredit-aktiebolaget obetaget att, utan hinder af de nu bestämda terminerna för lånemedlens indragning, till inbetalning på samma sätt i bref eller per telegraf uppsäga hela det återstående lånebeloppet eller större eller mindre del deraf, under förbehåll likväl, att hvarje sådan särskild uppsägning icke far afse mindre belopp än 160,000 Mark Hamburger Banko eller 133,3331 R:dr R:mt. Vid dylika uppsägningar kommer förfallotiden för deraf föranledda vexeltrassei ingar att beräknas frän den dag, då uppsägningen skett. Sålunda tidigare än de bestämda terminerna skeende indragningar afräknas på näst derefter följande indragningsterminer. Vid alla inbetalningar å lånet afdragas eller innehållas såsom långifvarne förbehållen provision tre procent af det förfallna inbetalningsbeloppet; och erlägges således den kontraherade lånesumman med nittiosju procent af densammas förskrifna kapitalbelopp. — 79 — § 4. A de tider, då Riksgälds-kontoret, i enlighet med förestående bestämmelser, är berättigadt att verkställa trasseringar af särskilda belopp utaf länet, tillhandahållas långifvarne Riksgälds-kontorets räntebärande och pa innehafvare!! ställda li-procents-obligationer ä motsvarande belopp; hvarvid dock, i afseende pa tillhandahållandet af obligationerna för den första låneandelen, tidsbestämmelsen i § 7 kommer att tillämpas. Alla dessa obligationer dateras den 14 Januari 1865 och skola till sin lydelse öfverensstämma med ömsesidigt godkändt, härvid bilagdt formulär. § 5. Obligationerna för ifrågavarande lan utfärdas dels å Ett tusen riksdaler Silfverspecie eller Tre tusen Mark Hamburger Banko och dels å Femhundra riksdaler Silfverspecife eller Ett tusen femhundra Mark Hamburger Banko; kommande för hela länet att utgifvas: 1,348 stycken obligationer ä 1,000 riksdaler Specie eller 3,000 Mark Hamburger Banko hvardera och 2,704 stycken obligationer å 500 riksdaler Specie eller 1,500 Mark hvardera.
M. åt den comité', som fått sig anförtrodt att uppgöra skilnaden emellan gamla och nya lagen, uppdragit att afgifva betänk, och förslag till inrättande af förmyndare-kamrar, hvilket betänk., som comiteen längesedan afgifvit, redan varit före i Högsta Domstolen. Jag vet icke hvad afseende det erhållit, men kan försäkra, att, innan Utsk. hinner taga Hr Hjertås motion i öfvervägande, Ständerne hafva att förvänta en K. skrifvelse i ämnet. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: Min afsigt är icke att förlänga discussionen, men jag kan icke tillbakahålla min förundran deröfver, att Frih. Boye ansett det lämpligt att vid det tillfälle, då en motion lägges på bordet, deremot framställa sina anmärkningar, enär han dertill har god tid, då motionen föredrages till remiss; men då Frihm ansett sig böra ingå i en utveckling af skälen, som föranledt Konungen att icke bifalla Ständernas anhållan om Lagm.rätternas upphörande, må det ock vara mig tillåtet att yttra, det jag hyser den förhoppning, att, sedan Konungen numera funnit skäl att lemna afsked åt Just.Statsministern Hr Gr. Rosenblad, det väsendtligaste skälet för Lagm.rätternas bibehållande derigenom torde kunna anses undanröjdt. Hr Hjerta: Jag är hufvudsakligen förekommen af Hr Dalman i hvad jag ämnade säga. Jag vill blott tillägga ett ytterligare skäl till den vördsamma hemställan, huruvida Ståndet må finna det nödigt att så, sorn här nu ofta sker, utsträcka discussionerna före motionernas remitterande till Utsk., och om icke det rätta tillfället härtill är, då målet återkommer, såvida man icke specielt har några factiska upplysningar att meddela, såsom tillägg till motionen. Att göra dessa remissdiscussioner till debattöfningar inom Huset, ar nemi. icke blott att borttaga den tid, som dertill åtgår i plenum samt för Cancelliet att utskrifva alla yttranden, utan jemväl lika lång tid i Utskm, så att 3 gångor så lång tid, som sjelfva debatten medtager, bortspilles.
Många andra länder hafva gillat denna princip för beredande af Statsinkomster och icke minst vårt brödraland Norrige, der icke blott öfverflödsutan äfven nödvändighetsvaror äro belagda med importtull, äfven hos oss är i vissa fall denna princip ganska skarpt tillämpad, ehuru alldeles förkastad i andra fall; så t. ex. hur mycket man än talar om alt med tullfrihet hjelpa den fattigare klassen, har man på en nödvändighetsvara, som ingen fattig kan undvara och icke kan tillverkas i landet, nemligen koksalt, behållit en importtull af omkring 40 procent och på kaffe, som måste importeias, emedan det blifvit en nödvändighetsvara, en tull af närmare 480 Motioner i Bonde-Ståndet 1862. N:o 310. 20 piocent, under det man låter öfverflödsvaror eller sådant, som egentligen begagnas af förnämt och rikt folk, införas tullfritt. Jag vill icke framkomma med något förslag om skyddstullar, ty jag vet hur förhatligt sjelfva detta ord är för närvarande, ehuru jag icke förnekar det hopp jag hyser att andra åsigter möjligen komma att göra sig gällande på andra tider, och det nu lörhatliga ordet kan måhända åter tagas till nåder igen. Andra länders tull-lagstiftning gifver stöd åt detta hopp; men betrakta blott tull-lagstiftningen hos oss för en enda artikel, nemligen Allika, hvarom vid sista riksmöte fördes så heta och hårda strider; importen af denna artikel har sedan år 4 850 stigit från 7,957 till 90,454 kannor således nära tolf gånger mera än för 10 år sedan och likväl lärer ingen vilja eller kunna bestrida att ju denna artikel mycket väl kan tillverkas inom landet, ej allenast för eget behof utan äfven till export, om icke lull—lagstiftningen alldeles förlamat företagsamheten i denna rigtning. Ville man ock icke uppmuntra den inhemska näringsfliten i detta fall, så kunde man åtminstone genom en lämpligare lullsatts derå bereda Statsverket en bättre inkomst.
Utsk. har i form af regula de tri velat beräkna de blifvande inkomsterna endast på grund af föregående årens intrader, och på detta sätt trott sig erhålla resultatet af ökade tullbestämmelser och ökad brännvinsskatt. Jag tror likväl, alt erfarenheten lärt oss, att vid en sådan beräkning andra omständigheter ingrediera, dem Utsk. icke tagit i öfvervägande. Man vet, att der man försökt uppdrifva tullintraderna genom utförseltullens förhöjning å lätt tullförsnillade varor, far detta försök merendels åstadkommit ett motsatt resultat. Det är ganska klart, att då nya tulltaxan och nya brännvinsförordn. ej kunna tillämpas förrän med nästa års början, skola speculanter i år på förhand införskrifva betydliga quantiteter comsumtionsartiklar efter lägre, nu gällande tullafgifter, hvilket ovilkorligen skall medföra minskning i Utsk:s calculerade beräkningar på inkomsten under kommande år. Jag vill exempelvis nämna några artiklar, Den 6 A p r i I f. ra. i3 hvaribland i:o brännvin, cognac, runa, arrac och vin, hvilka, efter Utsk:s beräkning, skulle inbringa cn förhöjd inkomst af omkring i5o,ooo r:dr. Men då dessa varor blifvit belagda med sä betydligen förhöjd tull, som 16 ä 24 P:r tina, befarar jag, att just denna förhöjning är en sporre att söka inpractisera dessa varor utan erläggande af någon tull, isynnerhet då erfarenheten dessutom vittnar, att dessa varor äro lätt tullförsnillade, emedan man blott behöfver, vid ett befaradt besök af tullbetjeningen, neksänka fastagen på hafsLotten. Jag tror således, att den föreslagna förhöjningen icke skall inbringa den påräknade större inkomsten , till hvilken förmodan jag har ett ytterligare skäl i den omständigheten, att, då priset å en vara förhöjes, consnmtionen af densamma i mån deraf förminskas, isynnerhet dådet är fråga örn en öfverflödsartikel. 2:0 Socker. Denna vara skulle efter Utskls beräkning inbringa en ökad tullinkomst af 300.000 ridr.
137 aga så mycket större anledning til! denna hegärån, som Kongl. StatsContoiret i ProtocollsUt. draget sjelf medgifvit , alt äfven andra medel aro till KrigsCoirimittéen lef.vererade, och Revi. sorerne anse deras rättighet , att söka den begärd, te upplysningen om StatsMedlens användande af Commitierade icke vara inskränkt blott till dem , som 1815 års Memoria!Bok upptager. Kongl. StatsContoiret, sorn erinrade sig, att Kongl. StatsContoiret uti förenämnde ProtocollsUtdrag af den I 3 dennes icke allenast upplyst hvad nu af Riksens Högloft. Ständers tillförordnade Revisorer anfördt blifvit, utan i sammanhang dermed älven tillagt, att fortsättningen af Räkenskapen frän 1814 till närvarande lid lärer komma att för det blifvande StatsUtskottet upp. visas, ville för öfrigt, i anledning af hvad. Revi.» sorerne nu ytterligare begärt, gifva vid handen: att Kongl StatsContoiret för siri del med Redogörelsen af KrigsFonds-medlen icke äger befattning: att Corn rnitterade, som denna Fond förvalta, hafva tillkännagifva Kongl. StatsContoiret, det de äro lika villige som skyldige att afgifva de deröfver författade räkenskaper, men att för sådant erfordras Kongl. Majus Nådiga befallning, samt att, då Commitierade för (-ifrigt erfarit, att Kongl. Majus Nådiga afsigt skall vara , lemna Riksens Ständers Statsutskott del af den under arbete varande utredning öfver KrigsFondens tillstånd intill närvarande tid med dertill hörande Räkenskaper, hade Commitierade föreställt sig , att Riksens Ständers tillförordnade Revisorer, sorn enligt Instructionen nu granska StatsVerkets för. vallning och Räkenskaper lör åren 1814 och .138 Fiks. St.
Hon har själf – i nämda biografiska utkast – påpekat, att hon under alla perioder af sitt författarskap, äfven det tidigaste, höll sig till verkligheten såsom hon kände och uppfattade den, och hon gör tillika den riktiga anmärkningen, att hon behärskade formen långt innan hon egentligen hade något värdt att berätta. Hon skref nämligen med stor lätthet och förvånande frånvaro af svulst och onatur redan under skolåren. I sällskapslifvet var hon fortfarande ytterst blyg; visserligen gömde hon sig ej längre i sin mors knä som under barnaåren, men hon kunde ej fatta »huru någon frivilligt kunde falla på den tanken att gå öfver ett golf, när flera människor voro i rummet». Vid 15, 16 år kom den religiösa krisen, som, yttrar hon, »hvarje flicka, begåfvad med en smula fantasi, gått igenom». Under konfirmationsläsningen för kyrkoherde Rothlieb blef hon starkt gripen: »religionssvärmeriet fyllde hela mitt själslif, jag kunde icke tänka mig något skönare än att få offra mitt lif åt kristendomens sak». Alla hennes framtidsdrömmar gingo nu ut på att som missionärshustru resa till Afrika och hennes manliga ideal var naturligtvis raka motsatsen till hennes eget skaplynne, bar Brands drag och skulle af sin hustru fordra försakelse af all lifvets glädje! Hon undvek under denna tid världsliga nöjen; gick flitigt i kyrkan och prydde sitt rum med bibelspråk. Oron för hennes själs frälsning upptog henne så starkt, att hon mången gång, under tårefloder, anförtrodde sin mor längtan efter att bli ett Guds barn, hvilket hon kände sig så långt ifrån att vara. Men någon mörk fanatism fick aldrig makt med hennes sinne. Familjen vistades sommaren 1866 på landtegendomen Herrhamra i skärgården och hon deltog där gerna i den öfriga ungdomens lekar och upptåg, men var alldeles likgiltig för de unga herrarnes uppmärksamhet och drömde blott om sin Brand; om honom diktade hon i sin stora roman, Forsätra prästgård, som upptog henne från 15 –17 år, och i hvilken hon, enligt sina egna ord, skildrade »alla sin första ungdoms ideal och hjältar». Bredden och stoffet likna de engelska missromaner, där det kristliga och erotiska förekommer i så egendomlig blandning.
Balans till år 1860: Credit. Balans från år 1858: rjop.tvai t runnen .k; Skuld ... mt 1,040: 16. Utgifter: Aflöning Pensioner Fattigvård Medikamenter och sjukvård Transport och underhållskostnad för landtbeskällare Upphandling af inventarier och förbrukningspersedlar m. m Beklädnad till stall betjeningen Brandförsäkringsafgift mignot* rot nabnol å avled emeiogivaH iiBri^öftdllf#- gsuäiledgsdibnjäl Balans till år 1860:. ^ -ljusner: Utlånta medel „...'Au.;:-.uulJU.i...t bt A Förskott i .“••• -08B8 Al83t i-whglirig annio te Fordrincar .j.j.5 lii,t tt^,44ydrji^u rbodtegjOSO^^®* •' ii ni t t, 1 < "éo^ir. — 156 — § 1. Stuteriets spanmålsoch furage-räkningar visa, att den fasta egendomen dels i arrenden och dels genom eget bruk lemnat nedannämnde afkastning: Halm 20,026 » § 2. I fråga om stuteriets kreatur meddelar räkenskapen följande redogörelse: Hingstar Ston Vallack Behållning från år 1858. 96. 1. Oxar 28. _ 28. Tjur 1. 1. Under revisionsåret hafva från detta stuteri blifvit försålde 5 hingstar och 14 ston till ett sammanräknadt värde af 8,498 R:dr. Högsta betalningen för försåldt hästkreatur utgjorde R:dr 910: •— Lägsta dito » dito » » 121: — Medelpriset » dito » » 447: 26. § 3.
Hr Gr. o. Landtm:s härefter framstälda propos. till bifall å den af honom nyss uplästa 2:dra perioden af förevar:de punkt, besvarades med Ja, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, i fråga om 3:dje eller sista perioden, innehållande ”hvarvid han dock tillika skall erlägga en serskild afgift af en sk. för hvarje bref, hvilken afgift tillfaller Post-förvaltaren”, framslälde propos:r, först till bifall utan förändring, sedermera till bifall med den af Gr. Lagerbjelke föreslagna förändring och slutligen tili afslag, samt, efter dessa propos:rs besvarande med blandade Ja och Nej, förnyade sin propos. till bifall med den af Gr. Lagerbjelke föreslagna förändring, och sedan svaren härvid utfallit med starka Ja, jemte åtskilliga Nej, förklarade det han nu ansåg Ja hafva öfverröstat Nej. Hr Printzensköld: Jag anhåller om votering och att afslag må blifva contra-propos:n. Hr von Hartmansdorff: Jag hemställer till Hr Printzell - Den 16 Augusti e. nt. 417 zensköld, om lian icke vill afstå från sin begäran om omröstning i detta fall. Då vi förlorade htifvuddrabbningen är väl fruktlöst att fäkta för småsaker. Häruti hördes flere ledamöter instämma, men Hr Printzensköld svarade: Jag kan icke bifalla Hr von Ilartmansdorffs framställning. Tvertom anser jag mig pligtig att strida för den goda saken, äfven om jag skulle förlora aldrig så många drabbningar. Uplästes till justering och godkändes följande voteringspropos. : Den, som anser sista perioden i 2:dra punkten af Bevilln.- Utsk:s Utlåt. JVs 20 böra erhålla följande lydelse: ”hvarvid lian dock skall erlägga en särskild afgift af högst 1 sk. för hvarje bref, hvilken afgift tillfaller Post-förvaltaren och till beloppet af K. M. bestämmes”, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, kommer förenämnde period af 2:dra punkten att utgå. Vid voteringens slut befunuos rösterna hafva utfallit som följer:
Alltnog: en stund senare hade lill-Kalle tagit sin tillflykt under sängen. Brita Kajsa i fähuset och far ’lagt i väg’ till »päråkern» med en fart, som betydligt skilde sig från hans vanliga säfliga lunk. På stridsfältet (köksgolfvet) satt mor med förklädet öfver hufvudet och gret, kanske de bittraste tårar hon någonsin gjutit i sitt lif, på samma gång som hennes rastlösa hjärna sökte utfinna något medel ’att hålle tyst me’ elänne’’, och uppe på vinden låg Lisa Lena, framstupa på en ullsäck, och snyftade sin hjärtesorg till ro. Men inne hos torpar-Jans satt Jan Ers far belåtnare till sinnes än han varit på åratal, »Jäntan va’ grann å sedesam nog att passe ve hans bord, och nyss, när han tagit henne i hand, hade »pojken» sett på honom ackurat som han brukade se på mor sin i lifstiden, och det gjorde honom stoltare än om han fått sju nämdemänsdöttrars hemgift i sitt hus. Och så var det något annat. En rik sonhustru kunde då passa at hvem som hälst, men en fattig passade bara åt honom. Han var rik nog för två, ja, för tio om det gälde. Det var litet mer »hedersamt», skulle han tro! Den tanken gjorde honom så belåten, att han sträckte ut handen mot torpar-Jans, som med luggen i pannan och mössan i hand stod framför honom, alldeles yr i hufvudet ’åf en tocken obegriplig heder, som kommi’ öfver hans hus.’ »Slå till I, torparfar», sade han nedlåtande, och blåste upp kinderna igen. »Dä ä’ ja’ som bjuder!» Dagen derpå berättade Erik Hans’ mora, att deras Lisa Lena varit bortlåfvad en hel månads tid och att det skulle bli’ dubbelbröllop fram på våren i storgården, efter som torparJans’ »va’ så rent uschli, att han inte kunde lämna ut dottern ifrån sitt.» Men det blef bara enkelbröllop af: skomakar-Olle sa nej! En fest. Redan tidigt på morgonen kunde man se att det skulle bli något ovanligt af.
Hör till Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Vhkotlens Betankande, N:o 1. 37 minuteringsafgift af minst 6 r:dr och högst ioo r:dr, efter socknemännens bepi öfvande. För de gästgifverier, hvilka anses endast såsom skjutsombytningsställen och på denna grund äro från bevillning efter 2:dra artikeln bevillningsstadgan fria, skola innehafvarne, derest de vilja begagna minuleringsrättigheten, erlägga minst 3 r:dr; ankommande på socknemännen att denna afgift förhöja. I § 16. De, som erhållit serskilt tillstånd alt vid marknader, auktioner eller andra sammankomster utöfva tillfällig försäljning af bränvin i minut, erlägge äfven, utom afgift, enligt gällande bevillningsstadga, serskild minuteriugsafgift af minst 2 r:dr, hvilken afgift Kongl. Maj:t och kronan tillfaller; skolande den embetsmyndighet, sorn meddelad t tillstånd till sådan försäljning, derom underrätta vederbörande skattskrifvare, på det att taxeringskommittéen må komma i tillfälle att berörde afgifter vederbörande påföra. § 17. Morn. 1. Den i i5 § omförmälde minuteringsafgift skall på landet tillfalla kommunen, och erlägges till hälften inom den i5 Januari och tillden andra hälften inom den i5 Juli hvarje år, som minuteringsrättigheten innehafves; skolande hvar och en, som icke inom om förmälda terminer afgiften erlägger, vara minuteringsrättigheten förlustig. Mom. 2. Den summa, som i stad erlägges för rättighet att der utminutera bränvin, tillfaller stadens kassa; och eger vederbörande magistrat att bestämma tiden för arrendeafgiftens betalning och den säkerhet, som derföre ställas bör. Om transport af bränvin. % 18. Mom. 1.