Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Han skall föra kungens talan i mål, som rör allmän säkerhet och kronans rätt samt på kungens vägnar ha översyn att rättvisa skipas. Män i staten skall vara svenska. Undantag i militära ämbeten, där utländska män kan vara särskilt skickliga. Vid befordringar fästes avseende endast på den sökandes förtjänst och inte på hans börd. Till ärkebiskop och biskop utnämner kungen 1 av de 3 som förslagits. Samma förfarande vid utnämning av borgmästare. Kungen äger att till adel upphöja personer, som genom trohet, tapperhet, lärdom och nitiska tjänster, gjort konungen och riket synnerliga tjänster. Adelskapet ärv av äldsta sonen led efter led. Reser kungen utomlands befattar han sig inte med rikets styrelse. Statsråden tar över regeringen i hans namn. Detsamma gäller om konungen blir sjuk. Kungen blir myndig vid 21 års ålder. Dör kungen innan tronföljaren nått denna ålder, styrs landet av statsråden. Skulle ingen arvinge finnas kvar styrs landet av statsråden till ständerna sammankommer. Ingen prins av det konungsliga huset må gifta sig utan kungens vetskap. Gör han det har han förverkat sin arvsrätt för sig och sina efterkommande. Landet skall vara indelat i hövdingedömen som tidigare. Hovet står under kungens enskilda styrelse. Han tillsätter och avsätter hovfolk efter eget sinne. Rikets ständer skall sammankomma vart femte år. Riksdagarna skall hållas i Stockholm, om inte fiende eller pest eller andra hinder föreligger. Lantmarskalk och talmän utses av kungen. Ärkebiskopen är alltid talman för prästeståndet. Riksens ständer väljer genast de samlas utskott, som skall bereda de olika ärendena. Konstitutionsutskott, statsutskott, bevillningsutskott, bankoutskott, lagutskott, allmänt besvärsoch ekonomiskt utskott skall finnas. Ibland finns ett särskilt utskott, där ärendena hålls hemliga för de övriga. Inga beslut tas annars i kungens närvaro. Svenska folkets urgamla rätt att sig själv beskatta utövas av Riksens ständer allena vid allmän riksdag. Vid varje riksdag redovisas statsverkets tillstånd. Efter behov låter kungen utskottet framställa vad som kan behövas utom ordinarie inkomster. Gäller tull, post, sigill, och husbehovs bränningsmedel. Dessutom bör två särskilda summor anslås för oförutsedda utgifter i händelse av krig. Riksgäldskontoret blir som tidigare under inseende av ständerna. Insyn i riksgäldskontorets verksamhet är viktigt.
«Talar ni tyska?» frågade hon efter en stund. «Nej.» Truls skakade på hufvudet. «Franska då?» «Nej.» Truls skakade ännu en gång på hufvudet. «Jag talar bara skånska,» tillade han leende. Hon gjorde en stor gest. «Ja, det är slemt,» utropade hon. «Nå, vet ni hvad, fröken Schrader,» tröstade värden, «ni vore inte stort hulpen, om han också kunde tala all verldens tungomål: han säger nemligen aldrig nånting.» Truls betraktade leende sin vis-à-vis: hon satt med uppdragna ögonbryn och uppsluppna ögon, som talade förvåning. «Ja, jag är skåning i allt, fröken,» sade han. «Ohjelpligt.» Man skulle intaga kaffet i ett kabinett bakom salongen. Herrn hade gått in till sig för att hemta cigarrer, frun gaf order inne i matsalen, och de begge främmande hade ett ögonblick lemnats allena. De stodo båda vid fönstret; derute hade det blifvit mörkt, och «Söerne» glänste under de tända lyktorna. Han stod stum och orörlig och blickade ut; hon fingrade på några småsaker, hvilka lågo utströdda på fönsterbordet. «Stannar ni länge i Köbenhavn?» «Jag måste fara redan i morgon.» Paus. «Och – tillbaka? Hem på landet?» «Ja.» Men hvar det egentligen låge, detta märkvärdiga Glim-min-ge eller hur det nu hette? Truls försökte leende gifva en geografisk orientering. «Men det är ju långt borta från allt! Der måste vara förfärligt ensamt!» «Åja, det är det. Men man vänjer sig dervid. Och jag tycker bäst om ensamheten.» «Och känner aldrig lust att komma bort, ut, bort från alltsammans, ut bland nya förhållanden och nya menniskor?» Hon satte fram emot honom ett häpet, strålande ansigte. Något varmt och muntert kom mot honom, slog ned i honom; och han log ofrivilligt, med hennes eget leende, när han såg på henne och riste på hufvudet. I detsamma bars kaffet in. De begge männen bröto kort derefter upp: de skulle roa sig ute i staden, i annat sällskap.
För att behörigen fullgöra livad mig enligt 18 § af Instruktionen åligger, har jag genast efter det Kongl. Majrts nådiga Bref och Påbud angående förevarande Urtima Riksdag är vordet kungjordt, medelst skrifvelse den 28 sistlidne Maj, hos Hans Exellens Hr JustitieStatsministern anhållit, att de förklaringar öfver Lagen, som Kongl. Maj:t genom Dess Högsta Domstol, uppå inkomna förfrågningar af Domare och Embetsman, gifvit sedan början af sistförflutna Riksdag, måtte varda samlade och mig meddelade; I anledning hvaraf Hr JustitieStatsministern uti skrifvelse af den 22 derpåföljde Juni, jemte öfverlemnande af en bestyrkt afskrift af Kongl. Majrts under den 29 Oktober 1842, till Dess och Rikets Svea HofRätt afiåtna nådiga Bref, om förklaring af Kongl. Förordningen den 10 Juni 1841 rörande hysättning, tillkännagifvit, att detta Kongl. Bref vore den enda lagförklaring af ifrågavarande beskaffenhet, som ifrån nästlidne Riksdags början blifvit utfärdad. Vidare och då, i öfverenssstämmelse med hvad 19 och 21 §§ Regeringsformen stadga, frågan om denna af Konungens Högsta Domstol gifna lagförklaring blifvit, på sätt Högsta Domstolens protokoll äfven utvisade, hos Konungen anmäld och Dess mening deruti inhämtad, samt, för vinnande af fullständig kännedom om allt hvad denna fråga rörde, nödigt vore att hafva tillgång till det inför Kongl. Maj:t i Statsrådet vid ärendets förehafvande hållna protokoll, har jag ansett mig böra, till följd af hvad Tryckfrihetsförordningens 2 § i afseende å sådana, jemte andra från offentligheten undantagna, handlingar stadgar, uti ytterligare skrifvelse hos Hr JustitieStatsministern anmäla min anhållan om tillstånd att nyssberörde protokoll utbekomma; med bifall hvartill transsumt af protokollet öfver justitiemål, hållet inför Konungen i Statsrådet den 29 Oktober 1842, då frågan slutligen afhandlats, blifvit den 6 innevarande månad mig tillstäldt.
Nog fanns det att skrifva om alltid, bara det hade lämpat sig att sätta in allt det där i boken. Men skulle man gallra ur hvad som inte dugde, blef det minsann inte mycket kvar, och hur skulle det sedan gå till att koka soppa på resten? Hon tänkte och tänkte så hufvudet värkte, och inte fick hon den ringaste inspiration, fastän hon gned pannan, där geniknölarna borde sitta, och oupphörligt körde fingrarna genom sitt ljusa hår, så det stod som en gloria kring ansiktet. Början hade hon visserligen gjort. » Våren är en mycket vacker årstid, » stod det öfverst på papperet. Men hvad hjälpte det, när man inte kunde komma längre? Till råga på olyckan hade hon varit borta på barnbal dagen förut, så att sömnen höll på att infinna sig. Allting var så omöjligt och eländigt. Tårarna började rinna. Hon snyftade och nickade. Nu kom hon inte ens längre ihåg, om det var blåsippor eller blåklockor, som det fanns om våren. Och slutligen lade hon ned hufvudet på papperet bara för att samla sina tankar. Men det skulle hon inte ha gjort, ty det var just rätta sättet att komma till det stadiet, då man inte tänker något alls. Fem minuter senare gick hennes pappa genom rummet, och när han såg henne hopsjunken i en sådan märkvärdig och onaturlig ställning, tittade han förstås litet närmare på henne, hvarvid han fann sin stora, fjortonårs flicka ligga insomnad med hufvudet på bordet och tårar på kinden alldeles som en liten baby. Han ställde sig med händerna i sidorna och skrattade, ty han var en man som hade fallenhet för att taga lifvet från den lustiga sidan. Sedan gick han in till sin hustru och bad henne komma och titta med. Men när de så stodo där båda två och beskådade sin stora, lilla baby, som verkligen såg rätt söt ut, där hon låg med sitt yfviga, ljusa hår som en sky kring ansiktet och den runda, röda kinden fuktig af gråten, måtte de ha skrattat och pratat en smula för högt, ty babyn vaknade med en hastig sprittning, såg ängsligt upp på föräldrarne och böre l m e jade så att gråta riktigt ordentligt, medan hon beklagade sig.
I händelse för öfrigt vid den nya Roteringen afseende blifvit fästadt på dessa Hemmans låga räntor, borde en proportionerlig lindring i dessa räntor få tillgodonjutas. ■v Friherre Wrangel, Henning: Jag vill på intet vis bestrida återremissen, men högt protestera emot den tillökning i räntorne som af Friherre Stjerncrona blifvit föreslagen, och torde jag få anföra de skäl, som deremot tala. Friherre .Stjerncrona säger, att det är smärtaode att StatsUtskottet ej velat ingå uti bedömande af hufvudsaken. Jag tror, att, då de Officerare hvilka ingått vid Regementet, visste hvad de hade att påräkna, så ingick ej uti de. ras beräkning, att vid Riksdagen få påökning uti deras inkomster. - Någre talare hafva an-, markt Den 3 Juni i t, m *? markt sig icke kunna bifalla Betänkandet, etnedan de icke anse äganderätten kränkt genom ett yttrande i hufvudsakcn, då det är Riksens Ständer, hvilka äga beskattningsrätten. Jag tror, att, ehuru Riksens Ständer äga denna rätt, det likväl icke vore lojalt att begagna den, då det är fråga om några individuer , utan att förut hafva lemnat dem tillfälle att yttra sig. Herr Danckvardt har sagt, att Skåne är mindre roteradt än andra provincer; detta kan väl vara; men då sfhandlingar och köp skedde om hemmanen, voro de icke roterade, då rotering sedan påkom, skedde en kränkning af deras ägande-rätt. Dessutom tillkommer den omständighet, att i Skåne äfven Säterier roterades , hvilket ej ägt rum uti någon annan province. Det är med verklig ledsnad jag Hett mig föranlåten att tala emot Friherre Stjerncrona vid detta tillfälle, då jag vet , att flere af befälet vid dess Regemente hafva så små löner, att de behöfva ia dem förökade , men jag skulle illa uppfylla mitt Riksdagsmanna kall, om jag icke sökte afvända allt, som skull» gifva Skåne ökade bördor. Jag hemställer , om icke Skånes beskattning i alla fall i sednare tider blifvit betydligen ökad genom roteringen , m. m.
Maj:t, alt det tillfälle, sorn genom ifrågavarande exposition blifvit för Sverige Öppnadt, att kunna framlägga prof på sina förnämsta natur-alster, äfvensom de vackraste resultaten af husslöjdens, fabrikernes och manufakturernes verksamhet, jemte arbeten af utmärktare Svenska idkare af de sköna konsterna, hvarken kunde eller borde lemnäs obegagnadt, enär genom den kännedom, som såmedelst hos främmande nationer blefve spridd om Sveriges naturliga tillgångar samt industrioch konstskicklighet, afsättniugen af landets produkter otvifvelaktigt befrämjades på samma gång landet vunne i yttre anseende, hvarföre Kongl. Maj:t, som hyste den säkra tillförsigt, att Rikets Ständer, i hvad på dem ankomme, icke skulle vilja undandraga sig att med Kongl. Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 281. 3 Maj:t samverka till uppnående af det mål, hvartill första steget blifvit taget genom tillförordnandet af nämnde kommitté, nemligen att Sverige vid denna storartade, men fredliga täflan mellan de civiliserade nationerna måtte blifva på ett värdigt sält representerad t, samt derjemte var öfvertygad, att de härtill erforderfige medel, äfven om de komme att uppgå till ett icke obetydligt belopp, blefve till Rikets sanna fördel använda, pröfvade, med lästadt afseende å angelägenheten deraf, att icke, i brist på nödiga tillgångar, bemälde kommitté måtte hindras att vidtaga alla de åtgärder, som densamma ansåge behöflige, nödigt alt till Rikets Ständer göra Nådig framställning om anvisande af erfordei lige medel, på det kommittéen måtte sättas i tillfälle att behörigen fullgöra sitt uppdrag; och då den för expositions-artiklarnes afsändande och återbemtande beräknade kostnad blefve betydligt högre, derest kommittéen icke kunde få dertill begagna något Kronans ångfartyg, utan blefve nödsakad att förhyra ett af de få härtill lämpliga enskilda ångfartygen, samt det på förhand icke kunde - med säkerhet bedömas, huruvida omständigheterne nästa år medgåfve begagnandet härtill af något Kronofartyg, har Kongl. Maj:t nu i Nåder föreslagit, att, till bestridande af kostnaderne för sammanbringandet och afsändandet till Frankrike och återhemtningen derifrån, äfvensom vården i expositions-lokalen af Sveriges bidrag till 1855 års allmänna industrioch konst-exposition i Paris, Rikets Ständer måtte å Riksgälds-konloret, såsom krediti v, anvisa en summa af 50,000 R:dr Banko, att af Kongl Ma j:t, iden mån behofvet det fordrade, för ändamålet användas; i sammanhang hvarmed Kongl. Majit i Nåder förklarat,
Junii bifallit Stats-Utskottets yttrande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående sökt friare dispositiosrätt af den Lägenhet, hvarå Rörstrands PorcellamesJ3ruk blifvit anlagdt; så har Stats-Utskotlet 6 Stats - Utskottets funnit sig icke kunna till åtgärd upptaga den inora Yällofl. Borgare-Stådet framställe Anmärkning vid Utskottets åberopade Utlåtande, utan kommer frågan likmätigt 69 §. i Regeringsformen, att anses afgjord; hvilket Utskottet får vördsamligen anmäla. Stockholm den 9 Julii 1823. Ankom den 28 Julö 1S23. Utlåtande , i anledning af f. d. Rytt mästaren vid Smålands Kongl. Cava 1! e r i e - R e g em e n te, Fredr. Rappes underdåniga Ansökning om betalning för den så kallade Eckerdtska Obligationen, å 5000 R:d, Hamburger Banco, hvilken uti Riksgälds - Contoirets Räkenskaper är bokförd såsom utelöpande. Hos Kongl. Maj:t har, med hemtad artled.- ning af Rikets Högloft. Ständers år 1822 församlade Herrar Revisorers, uti deras Berättelse till Rikets Ständer, gjorde hemställan, att, i afseende på en af Amiralitetet i Carlskrona, under den 31 October 1794, till IdofRådet Eckert eller dess rätts innehafvare utgifven, af Kongl. Stats-Contoiret accepterad, förskrifning stor 3ooo R:d. Hamburger Banco med upplupen 4 proCents årlig jsetänkanden. 7 ränta, hvilken förskrifning allt sedan Sr 1800, dä denna Stats-Verkets
och i blinken kom der fram en otalig hop små möss, och somliga spunno, och andra väfde, ända tills de hade färdigt ett skjorte-lärft, som var mycket finare än det som väfdes af grefve-dottern och herremans-dottern. Prinsens fästemö vann så priset att vara den snällaste i handa-slöjd. Åter ville konungen veta, om hans blifvande son-hustrur kunde brygga och baka. Nu gick det på samma sätt. Prinsen kom till jord-kojan, och den lilla råttan sprang upp på bordet och ropade: »Upp mina tärnor, och brygg och bak!» Straxt kommo de små mössen åter fram, och hjelpte henne att brygga öl och baka bröd, så att hon vida öfverträffade både grefve-dottern och herre-mannens dotter. Ändteligen ville konungen veta, hvilken af hans söner hade fästat sig den fagraste bruden. Prinsarne måste således åter draga bort, och den yngste konunga-sonen kom med stor sorg till sin lilla råtta. När de nu skulle gifva sig på väg mot kungs-gården, satte råttan sig att åka i en silfver-sked, dragen af sex stora råttor, och alla hennes små tärnor likaledes i hvar sin silfver-sked, så att det blef en lång brud-stass; men konunga-sonen gick sjelf vid sidan och såg på. Som de nu kommo fram, gick prinsen in för att båda sin ankomst. Men när han vände tillbaka, voro silfver-skedarne förbytte till granna karmar, och i den allra främste karmen satt en vän konunga-dotter, som tackade prinsen att han hade frälst henne. Brölloppet blef så drucket med lust och fröjd, och prinsens fästemö vann pris att vara den fagraste bruden. Men ännu återstod det värsta; ty konungen ville veta, hvilken af hans tre söner hade vunnit mest rikedom i sitt gifte. Han gaf sig så på väg med stort följe, och kom först till grefvens gård, hvarest allt var honom väl till behag. Sedan for han till herre-mannens gård, och äfven der var allting till måtta. Slutligen skulle han fara hem till sin yngste son, och se huru han hade det.
Afsigken war wificrligen ganska god, men törunda misitog man sig om sältet: och tryckfriheten, som bordt kunna wara en uplyst och billig skärstädare af Embetsmäns åtgärder, en rättwis belönare af deras förtjenstck, och en fruktanewärd warnare för den oduglige eller mindre redlige, har, genom det förnuftslösa och owärdiga sätt htvarpä den blifwit brukad, i afseende pä defia Starens tjenare förfelat sitt ändamäl. Och huru stulle de» annorlunda kunna göra, dä fönjensten, redligheten Den 26 Iunu. 755 och det »verksammaste nit, blifwit Utan undantag skurna öfwer samma kamm Med oskickligheten, försumligheten och egennyttan; dä ordek Embetsman, och ordet bestvmfad, warit i dek närmaste synonymer! och dä de alla en corps, blistvit i »veckoblad, af anonyme författare, omtalade pä ett sätt, som synes ej cn gäng böra drabba sjelstva den Sfrverbewista brottslingen, sä länge lagliga domstolar finnas? — Den riden, dä en författning lade starkare hinder i wägen för illskan och skamlösheten, att sä wildt rubryta i publikt tryck, sä bäswade hwarje embetsman att fä se sig i nägon skrift framstäld för allmänhetens domstol; ty han Miffie, att Han ej kunde anklagas utan fulla skäl och bewis. Afwcn sedan sä »vidsträckt yttrande rätt blifwit medgiswen, hyste de samma farhäga; ty de förmodade allbrig, all denna frihet skulle begagnas Utan den sanning, dcn billighet och del förnuft, med hwilka hwar och en som dömmes har ansprä? att bli dömd.
Ständer anmäla dess anhållan, det matte Utskottet tillåtas, att i den mån göfoiriåien okar. och tillväxa, ytterligare få, efter behofvet, antaga en eller tvänne Canlzlister. Utskottet får derjemte föreslå, att berörde betjening ej må räkna dagtractamente eller arfvode för längre tid, än behofvet af deras antagande framdeles kan inträffa. Pa Höglofl. Ridderskapets På Högvördiga Prest Ståndets vagnar Ludv. Mörner. På Hedervärda Bonde* Ståndets vägnar Juns Persson. G. A. Silverstolpe. Uh och Adelns vägnar Axel Lagerbjelke. På Vidlöf!. BorgareStåndets vägnar C. M. Nordlindh. Utdrag af Protocollet, hållet i Högloft. Ridder skåpets och Adelns Plenum den 4 April 1815• 5 D. J\A förnyad föredragning af St ats-Utskottets, den 31 Mars pä bordet lagde, Memorial af den 30 Mars, angående en summa till Riksdagskostnadernas bestridande, blef detsamma af Hoglofl. Ridderskapet och Adeln bifallet. Ut Supra. Ex Protocollo A. G. Silfverstolpe. Dito Dito. S. D. R-emitterades till Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie■ Utskotten. Ett Dictamen af Herr Pålman, Otto Fredrik, angående en annan organisation, äfvensom utvidgning af Magazins-inrättningen. Tvenne Dictamina af Herr Hertzenhjelm, Carl Johan, angående en ny organisation af Allmänna Magazins-inrättningen samt angående nyttan deraf. jQill Lag-Utskottet. Ett Dictamfen af Herr Ankarloo, Olof, innehållande förslag, att Sterbhus ej måtte få utredas - Den 4 April. 3 redas af Domaren i orten, jemte anmärkningar vid föregående Dictarnen, anförd-e af Herr Nauckhoff, Carl Ulric, sam Herr Lagerhielm, Olof Johan. Till Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottet.
Då emellertid nämnde förslag är vordet af BondeStåndet ogilladt, lärer, såvida Bonde-Ståndet ej vill frångå sitt beslut och förena sig med de öfriga Stånden, omröstning böra verkställas enligt denna voteringsproposition: 4:o. Den, som bifaller Bevillnings-Utskottets, af tro Stånd gillade förslag, att början af 10, 27 och 28 §§ erhålla denna förändrade lydelse: - »l:o För följande (till städerna hörande), (på landet boende), (vid bruk, bergverk och öfriga inrättningar antagne) personer skall afgiften, såvida den icke, beräknad till 00 procent (den procent, som enligt 3:dje voterings-propositionen varder bestämd) af inkomsten, uppgår till högre belopp, än de här nedan utsatta högsta klass-afgifter, i hvilket fall nämnde procent-beräkning skall iakttagas, bestämmas sålunda:a, — röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Acj, kommer, enligt Bonde-Ståndets beslut, nu gällande Bevillnings-förordning att, i förevarande hänseende bibehållas oförändrad. § 27- Utskottets afstyrkande yttrande i anledning af Presteoch BorgareStåndens återremiss af denna §, fjor införande i densamma af en särskild rubrik för auktions-förrättare, har blifvit gilladt af Ridderskapet och Adeln samt BondeStåndet, men afslaget af förstnämnde två Stånd, hvilka beslutat, att i 1 mom. af §:n, skall införas en så lydande rubrik: »Auktionister, se Kommissionärer.» Till följe häraf, får Utskottet inbjuda Presteoch Borgare-Stånden, att förena sig med Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet i bifall till Utskottets hemställan; men om denna inbjudning icke antages, får Utskottet för omröstning föreslå följande voterings-proposition: 5:o.
Ordinarie aflöning 17,910 — -— Diverse arfvoden och tillfälliga allöningar Ljuspenningar • 1,005 720 32 — Lagsökningsoch Bevaknings-utgifter Ersättning till Ombudsmännen för fortsatta bevakningen och indrif1,470 24 9 ningen af Verkets till och med 1848 års slut inom linien förda lån fcö Crr CO 11 10 Reseoch Traktaments-kostnad , 388 3 S Omkostnader för skrifmaterialier, böcker och konsumtions-artiklar . 2,784 37 5 I’orto och breflösen 2,369 8 — Diverse . 312 7 4 Afdrag för inom linien förda lån 8,249 30 9 S:gr 57,756 11 6 Behållen Vinst, som qvartaliter till Banken levererats 191,698 24 6 Summa B:ko R:dr 229,454 36 — Skuld vid årets slut t Rikets Ständers Banks Förlags—kapital 4,700,000 — Tillgång vid årets slut: Behållning på räkning i Depositions-Afdelningen 552,764: 3. 6. Osäkra Lånefordringar r B:ko R:dr Säkra ansedda, men på lagsökning, konkurser och rättegångar beroende fordringar, upptagne bland de vid årets slut utestående 118,659 14 9 säkra lån Revisorernas Beriitt. ang. Låne*fton(uret § Götheborg. 1 Inkomster: Förskottsräntor Öfverräntor 1 Influtna osäkra fordringar: Kapital 218: 31. 3. Diverse arfvoden och tillfälliga aflöningar 1,325: 26. 8. Revisions-kostnad. Omkostnader för skrifmaterialier, böcker, konsumtions-artiklar m. m 3,099: 10. — Fastighets-onera och underhåll 932: 43. 6. Postporto 1,538:43. Till Låne-Afdelningen för begagnadt Kreditiv . Förskjul na Lagsöknings-kostnader . Låne-Konlorets hus .
M:s förslag till tulltaxa, och då bemälde Frih. torde vara häst i tillfälle att lemna upplysning om de motiver som föranledt nyssnämnde förslag i denna del, skulle det visserliged vara intressant för R. o. Ad. att genom honom fä del af dessa motiver. En värd talare har åberopat den satsen, att man i fråga om ekonomisk lagstiftning icke ofta bör kasta om systemer. Man måste likväl ihågkomma att vid hvarje riksdag förekomma en mängd artiklar, rör:de hvilka något hvar finner ändring 380 Den 3 Juni e. m. i tullbestämmelserna vara nödvändiga. Rör:de t ul Isa Isen för artikeln ost, har det förhållande inträffat vid denna riksdag all såväl K. M. som Bevillu.Utsk. funnit ändringar deruti böra vidtagas och då lärer väl den ofvannämnda allmänna satsen icke ligga i vägen för deras vidtagande, om goda skäl förefinnas för en sådan åtgärd. Då dessutom Ulskrs förslag innefattar en sä obetydlig nedsättning i den hittills varande tullen som 24 sk. pr L(?, sä tror iag alt äfven de som önska en särdeles stor uppmuntran åt landtbruket kunna med Uisk:s förslag vara belåtne. Frih. Cederström: Utsk. synes mig hafva uttalat Irenne sanningar, när det sagt l:o att ”frambringandet af ost inom landet allt mera tilltagit; 2:0 att något egentligt behof af införsel utaf denna vara icke förefinnes; 3:o att den ost, som numera införskrifves, hufvudsakligen torde utgöras af sådane finare slag, som endast af förmögnare samhällsklasserna förbrukas”. I följd häraf, har Ulsk:s åsigt varit, alt man icke borde ”förorsaka en alltför häftig rubbning af bestående, utaf nu gällande taxebestäramelser skyddade, inrättningar”. Då jag fullkomligt godkänner dessa satser, begär jag allenast att man af dera gör en fullständig och en icke blott modifierad tillämpning. Det är bibehållandet af 1845 års tulltaxa jag åsyftar. Ty den omständighet all ostproduktionen vinner förkofran synes visa att den är för oss lämplig, hvadan den ock bör uppmuntras medelst skydd, men icke detsamma skyndsamt beröfvas.