Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St:s Bank, för att från och med den tid minskning i lånerörelsen med privatbanken börjas, under den förvaltning, Fullmäktige finna godt förordna, och enligt af dem meddelad instruction, bedrifva di - Den IG April e. ra. 479 scontoch hufvudsakligen creditivrörelse, samt hälla uppoch afskrifningsräkning pä ungefärligen enahanda villkor, som den ifrågavar. privatbanken, hvarvid iakttages, att sedelemissionen från en sådan bankafdelning fortgår i behörig proportion mot privatbankens sedelindragning; eller ock, om sådant anses mer lämpligt, för berörde ändamål anvisa nödiga medel åt Bankens vederbörliga lånefonder och contor;” samt derjemte ansett den i momentet litt. b) föreslagna summa af 4 millioner böra höjas till 5 millioner; äfvensom att redactionen af mom. litt. c) borde lyda sålunda: ”att afdelningen eller lånecontoret inom det anvisade belop pet äger att afgifva assignalioncr m. m. Hr Rosenblad: Jag hoppas visserligen att, med den opi nion, som ligger i 2:ne Stånds godkännande af föregående §, ett våldsamt upphörande af privatbankerne icke kommer att äga rum, men för den händelse att så inträffa skulle, och hvilket kommer att bero på nuvar. delägare sjelfve i nämnde banker, blir det nödvändigt att vara betänkt på hvad som skall sättas i deras ställe. Om jag ej irrar mig, så har PresteSt. särskildt beslutat, att, i förutnämnde händelse, de utgifvande bancosedlarne icke skola inheräknas i den nuvarande sedelstocken, utan tilläggas denna som en ytterligare tillökning deruti. Ar förhållandet sådant, så, och fastän jag ej tillstyrker instämmande i PresteSl:s beslut, har jag dock ingenting emot att ett sådant stadgande tillägges, dä de utgifvande sedlarne komma att gå i afräkning på Riksg.cont:s, inom linien förda skuld till R. St:s Bank. Frih. Palmstjerna, Carl Otto:
St. till K. M., men jag har icke funnit Utsk:s ord om afskedade krigsmän oriktigt använda. Jaganser det nemi. vara en skyldighet för samhället att draga försorg om afskedade krigsmän, hvilka hafva så små pensioner att de deraf sällan kunna lefva, och i allmänhet torde det vara fallet, att afskedade krigsmän äro mindre arbetsföra. Jag anser icke ordställningen otydlig, ty här äro blott afskedade krigsmän anförda såsom exempel pä de personer, som företrädesvis böra begagnas till ett sådant arbete. Jag tillstyrker således bifall ä betänk. Gr. Sparre: Afven jag instämmer fullkomligt deruti, alt hvarje R. St:s skrifvelse lill Konungen bör vara tydlig, men jag är af Frih. Raab förekommen i den framställning, att ifrågavar. stadgande alldeles icke är otydligt; ty der slår först uttryckt, att sådana personer, som äro mindre tjenlig.-) till arbete, böra användas till lumpsamling, och bland sådana mindre arbetsföra personer, företrädesvis afskedade krigsmän; och inom Utsk. var den mening gällande, att delta stadgande för dein innefattade ett privilegium. Hr Lefre'n, Johan Pehr: Jag ber att få göra 2:ne anmärkrnr vid detta betänk., l:o att mig synes besynnerligt, alt R. St. blanda sig uti att hos Konungen föreslå, hvilka slags personer skall anförtros det höga värfvet att vara lumpsamlare i riket. Mig synes det vara pappersbruksägares rätt att i sin tjenst till lumpsamlande antaga personer, som äro välfrejdade, så att de kunna få pass för att utöfva sitt kall, men alt Konungen skulle utse den ena eller andra classen af fattiga lill denna sysselsättning, finner 7G Den 9 October. jag olämpligt. Statens skyldighet är att ställa så lill, att policeförfaltningar finnas och efterlcfvas, men icke att gå längre in i den enskilda individens förhållanden. Den andra anmärkningen jag ville göra är emot det förslaget, att en lumpsamlareålderman, eller hvad han skulle kallas, borde finnas i hvarje härad eller socken. Detta förslag är till en början opraktiskt.
Horn , och jag skulle derföre helst se, att man antingen hegärde upphäfvande af all dubbel tjenstårsberäkning, dock med 1111 var. innehafvarnes bibehållande vid sin rätt, eller ock föreslog denna dubbla tjenstårsberäkuing för alla ecclesiastika embetsoch tjenstemän, enär jag knappt ser någon möjlighet att på annat sätt motarbeta det onda. DA jag emedlertid tagit för princip att aldrig drifva mina satser längre, än jag kan hoppas dermed vinna något resultat, tillstyrker äfven jag bifall till Utskts betänk., såsom innefattande åtminstone något steg framåt, och i hopp att våra efterkommande skola kunna bortfräta resten af det onda. Jag vill således nu icke upptaga liden med anförande af Prosten Lignells ganska grundliga skäl, som visa, att intet godt af den dubbla tjenstårsberäkningen uppkommer för hvarken kvrkan eller skolan, isynnerhet som erfarenheten ådagalägger, att, äfven derförutan, skollärare hafva betydliga fördelar framför öfriga presterskapet vid pastorsbeställningars tillsättande. Gr. Posse, Arv.: Ostridigt är det få saker, som leda till större orättvisa, än den nuvar. dubbla tjenstårsberäkningen för vissa personer inom ecclesiastikstaten. Jag har derföre länge önskat, att denna tjenstårsberäkning så snart som möjligt kunde upphöra, och jag bar varit glad, att samma åsigt blifvit yttrad af K. M. redan vid sista riksdagen. Jag hade således gerna önskat, att Utsk. nu kommit till det resultat, som Gr. Horn och Prosten Lignell i sina reservationer åsyftat, och som hinder härför mött inom Utsk. denna gången, skulle jag icke vara emot en återremiss, som hade till ändamål att förmå Utsk. gå ännu längre i sitt tillstyrkande; men deremot måste jag bestrida återremiss på de skäl, som här blifvit anförda, särdeles af Frih. Cederström, ty jag kan icke föreställa mig, att Regeringen af enskildas förordnande skulle kunna vara hindrad att i administrativ väg vidtaga de åtgärder, som den i detta afseende finner nyttiga.
Agda svepte pelsen tätare omkring sig, kusken gaf klatsch, och vagnen rullade genom den hvälfda porten ut på vägen. De resande sade ingenting. Försjunkna i tankar lutade de sig mot hvar sitt hörn. Natten var lugn, det frös. Då och då krasade det, när ett af vagnshjulen genombröt den hårdnande skorpan. Der inne föll skugga, man kunde icke se hvarandra. Max Behr tänkte minst af allt på sin reskamrat, ty minnen och tunga tankar upptogo honom helt och hållet. Efter glädjelösa år hade en stråle af ungdom och lycka fallit öfver hans väg, nu hade äfven den flytt, lemnande honom i djupare mörker än förr. Till den resignerade likgiltigheten sällade sig en bitter grämelse, en aggande ånger öfver att ha afbrutit sin bana och kastat bort sitt lif på en ställning, hvari han icke passade. Det är sant att han alltför varmt fästat sig vid den vackra Brita Stråle, det är sant att han kände sig öfvergifvet ensam och outsägligt arm, derför att de måste skiljas, men det skulle icke hafva varit så, om de träffats under andra förhållanden. Som det nu var hade allt tjenat till att framhålla henne, och kontrasten mot det hvardagliga hade förlänat henne en i hans ögon idealisk fägring. Hon var en förkroppsligad erinran om allt, hvarför han en gång svärmat, och deraf egde hon den hemlighetsfulla makt, hvilken som ett förfinadt doft gömmer sig i vår ungdoms minnen. Det var derföre mindre hennes personliga »jag» han älskade än blotta konstnärsbegåfningen jemte de rent yttre företräden, kring hvilka hennes närmaste omgifning slöt sig som en dyrbar ram. Men härpå tänkte han icke sjelf. På sådant tänka vi aldrig så länge passionen som ett glödgadt jern bränner sitt märke i vårt sinne. Först efteråt kommer den kalla reflexionen. Hans bröst häfde sig till en tung suck, som det under de sista åren blifvit hans vana, när han trodde sig obemärkt. Då smög sig en gestalt intill honom och en arm lade sig smekande kring hans hals. Han spratt till, så ovandt var det. »Pappa, hvarför är jag en främling för dig?» hviskade Agda på en gång bedjande och skyggt.
N:o463 ang;de statsbi islsumman; N:o 557, angrde bestämmandet af den till bestridande af Riksg.contrs utgifter erforderliga allmänna bevillningssumma. Vid förnyad föredragning Indes ånyo på bordet, på begäran af Frih. Cederström, Jacob, och Hr von Hartmansdorff, Aug., Bevilln.Utsk:s den 29 sistl. Maj på bordet lagda betänk. N:o 52, med förslag till bevilln.summans fördelning, och i sammanhang dermed BorgareStrs på föredraga. listan uppförda inbjudning af den 10 Oelober 1840, med inbjudning till MedStänden att förena sig uti BorgareSt:s beslut i afseende å bevilln.författningens 1 1 §. Föredrogs ånyo Exped.Utskts den 29 sistl. Maj på bordet lagda mern. JN:o 49, angrde arfvoden för utskrifning af åtskilliga vidlyftigare återstående riksdagshandlingar. Hr Liljenstolpe, Axel Fredr.: Såsom från riksdagsorlen frånvarande på någon tid, har jag icke öfvervarit detta beslut af Exped.Utsk., men jag instämmer deruti tilt alla delar och hoppas att R. o. Ad. icke måtte vägra bifall dertill. Jag anser lämpligt härvid upplysa, att vid sista riksdagen utgick för samina ändamål, som nu afses, ett anslag af 108 r:dr b:co. Exped.Ulskrs mern. N:o 49 klef °* Ad. bifallet. Justerades 4 prot.uldr. för denna dag. Ånyo föredrogos och biföllos StatsUtsk;s den 29 sistl. Maj på bordet lagda mern. och utlåtanden: N:o 558, angrde aflöning för den hos Hemliga Ulsk. anställda betjening; N:o 55o, i anledn. af K. M:s nåd. skrifvelse ang-.de en uppstådd brist i 1840 års anslag till beväringsmanskapets vapenöfningar; N:o 551, i anledn. af erhållna återremisser å utlåt.
c. icke blott 694 Fro1.-Utd.rag Adjunkterne i anatomi samt kemi och farmaci, utan ock Artis Obstetriciae-adjunkten, hvardera må tilläggas ett särskildt årligt arfvode af 500 R:dr, men med vilkor att dessa tre Adjunkter, för alt kunna komma i åtnjutande af sådana arfvoden, skola vara ordinarie Adjunkter, samt, i följd af dessa förändringar, såsom erforderlig anslags-tillökning för Carolinska Medico-chirurgiska Institutet, beviljades en summa af 21,882 R:dr 8 öre, allt Riksmynt. Preste-Ståndet, som vidblef sina i afseende på 46 punkten i Stats-Utskottets Utlåtande N:o 148 fattade beslut, lade Ridderskapet och Adelns ifrågavarande inbjudning till handlingarne. b) Från Vällofliga Borgare-Ståndet: l:o. Angående Utskottets å sid. 47 framställda förslag, med ändring hvaraf Borgare-Ståndet dels beslutat alt undervisnings-anstalten i Christianstad skall blifva ett högre Elementar-läroverk med 4 Lektorer och 8 Adjunkter, dels bifallit för ett Elementar-läroverk i Luleå en lärare-stat af Rektor och 3 Kolleger. Inbjudningen, så vidt den afser läroverket i Christianstad, antogs; hvaremot Ståndet ej fann skäl biträda Borgare-Ståndets beslut, angående läroverket i Luleå, med afseende på hvilket Ståndet vidblef sin förut tillkännagifna mening. 2:o. Angående beviljad lärare-stat af 1 Rektor och 7 Kolleger för Hel singborgs läroverk. Ståndet afslog inbjudningen med förklarande, att det vidhåller sitt i afseende på ifrågavarande läroverk fattade beslut. 3:o. Angående
Och aldrig är denna sammanslutning så märkbar som just vid julen, då hemmets råmärken utstakas noggrannare än eljest. Blotta ordet jul utesluter ju hvarje tanke på bekymmer, på detta brödbekymmer, som annars ligger i bakhåll för den fattige stataren, hvilken i hela vida verlden icke har andra tillgångar än sina starka armar. Om julen är det gården som betalar, gården som gifver, om julen kan ingenting fattas, om julen är ingen glömd, och i hvar torpares stuga äter man det hvita bröd, som bakats i gårdens ugn. Det är det som gör julglädjen derute så full och rik, det, att icke kunna tänka sig någon som den qvällen svälter, fryser och far illa. Åkern förenar sina arbetare till ett helt, liksom hafvet gör med sina. I en stad eller i en by finnas olika arbeten, olika intressen. Men landsbygden har endast ett, och det är jorden. Den kräfver allt arbete, den skänker all välmåga, och kring den knytas alla förhoppningar. Den väfver ett band mellan dessa menniskor, hvilket de sjelfva ej veta om, men det bandet brister aldrig, derför delar man glädjen, som man delat arbetet, derför är julen på landet en stor och välsignelserik helg, derför ligger det öfver den en så obeskriflig stämning. Inne i folkstugan går köksan och dukar bordet. Det är helt annat än det vanliga. Annars kastar hon skedarna om hvarandra på det omålade bordet, lägger brödkakan framför gårdsdrängens plats, ställer mjölkbunken på bordet, och så är allt i ordning. Knif har hvar och en i fickan, gaffel kommer aldrig i fråga. Men i qväll täckes bordet af en snöhvit duk med bred spetsflätning, efter allmogens sed, och i stället för en svartnad stock med oljelampa på, står der nu en blankskurad ljusstake med ett jättestort grenljus uti. Det är icke tändt ännu och Karna lyser sig bara med en prås, men sjelfva duken lyser! Med ett gladt leende blickar hon omkring på de svartnade väggarne, allt ser så annorlunda ut än vanligt. Och i qväll lägges det knif och gaffel vid hvartenda kuvert. En af gafflarne har mist ett horn.
Memorialerne remitterades till StatsLagoch Oeconomie-Utskottens gemensamma handläggning. Utskotten besvarade dem alla uti ett Betänkande, som i grund af gjorda Den 6 December f m. 385 gjorda anmärkningar til! Utskottens förnyade pröfning återremitterades, och Utskottens Utlåtande är nu för andra gången, således till slutligt afgörande, inkommet. Dervid förekommer det egna förhållande, att Utskottens sista Betänkande icke framställer ämnet i den vidsträckthet, som det första: det innefattade nemi ligen Utskottens tankar om utarrendering af Kronans jord i allmänhet: det andra åter innefattar endast frågan om utarrendering af M i 1 i - tiae-boställen. Men, lika godt , jag skall ock för min del ställa mig till efterrättelse den nya form för öfverläggningen, sorn Utskotten anvist, och således endast fästa mig vid frågan om utarrendering af Militiae.boställen. När Betänkandet första gången förevar, sökte jag bevisa, att Utskotten uti sitt yrkande om upphörande af Boställenas utarrendering, alltför mycket betraktat förhållanderne af den tid, då Indelnings-verket inrättades, och deremot alltför litet afsett dem af den närvarande. Jag sökte bevisa olämpligheten af ett förslag , hvars ändamål är att bringa unga Militairepersoner, att blifva Jordbrukare, på en tid, då jordbrukarens nödställda belägenhet varit och är föremål för så stora och ofta så grundade klagomål. — Jag sökte bevisa förslagets oförenlighet med tidens lynne och fordringar , af den höga grad af rörlighet, som den nya Krigskonsten kräfver, och med den myckenhet af stora arbeten, hvartill Arméen nu användes, omständigheter, som vålla öfningsläger och arbets-com; Ridd. o. Ad. Fröt. XI. Band, 2> 386 Den 6 December f. m. menderingar, alltid infallande den årstid, då jordbrukaren icke utan förluster kan vistas frän sitt hem. Svenska Indelnings - verkets förträfflighet och nytta, säga Utskotten, är allmän och erkänd.
Jag måste likväl tillägga, att han var bestyckad med 4 st 68-jJfiga bombkanoner jemte 4 st4^-åÖga caronader. Det är verkligen skada, att denna rapport icke skall vara tryckt för att öfvertyga hvarje tviflare om ångfartygs förträfflighet äfven, om man så vill, till stridsfartyg och armerade med bombkanoner. Jag yrkar likväl ångfartyg för vår skärgårdsflotta hufvudsakligen för dessa fartygs förträfflighet att på bestämda tider och i hvad väder som helst förflytta stridskrafterna med skyndsamhet från en punkt af kusten till en annan, samt att med skyndsamhet kunna verkställa transporter, recognosceringar o. s. v. Frih. boye, med hvilken jag för öfrigt instämmer, har sagt, att stora flottan visserligen uppfyllde sitt ändamål. Jag måste likväl förklara, att sådant är med våra tillgångar alldeles omöjligt. Det är" icke för att mildra det möjliga obehaget af detta mitt yttrande mot stora flottans chef, utan för att gifva en gärd åt sanningen, att så sträng hushållning, sorn under nuvarande administration, har troligen aldrig vid denna flotta ägt rum. Då man således, under den bästa administration af medlen, ändock icke kan komma till bättre resultater, fruktar jag, att äfven deraf med visshet kan inses det ändamålslösa att vid - 336 Den 28 Maj f. m. hålla ett system, sora så ögonskenligen går utöfver våra krafter. I afseende på organisationen af personalen torde vara mycket att anmärka. Att t. ex. för redogörelsen äga 120 skrifvare på stat och endast 200 officerare är påtagligen ett stort missförhållande, härledande sig från, jag vågar med någon sakkännedom säga, det högst olämpliga och intrasslade förvaltningsoch redogörelsesätt, som vid flottan äger rum. Jag skulle för min del äfven tro, att för många personer med stora löner finnas i de högre graderna, och om en indragning deraf skedde, skulle tillgångar vinnas för tillökande af officerare i yngsta graderna, der brist på officerare, i händelse af commenderingar, alltid förefinnes. Slutligen och då man här har talat om anledning till flottornas sammanslagning år 1824, anhåller jag att äfven derpå få svara några ord.
Holck småler förnämt-förbindligt. Han kommer synbarligen från en uppvaktning, klädd i full gala, med rocken öfversållad af ordnar och Elefantens blåa band öfver bröstet. Pariservärjan vid hans sida har ett fäste, som glittrar af ädelstenar. Han liknar en välfödd bagarepojke i en grandseigneurs dräkt. Han svarar och beledsagar sina ord med många sirliga komplimenter: – Endast mitt hjärtas längtan att se herr etatsrådet! Jag har nyss, vid mitt besök hos kungen, fått bekräftelse på, att ni befinner er midt i nådens solsken! – Ack – säger Struensee under ifrigt bemödande att återbörda all denna eleganta förbindlighet – i nådens fulla solsken står endast ni själf, herr grefve. Behagar Ers Excellens taga plats? – Jag tackar – å, ni är alltför artig, mitt kära etatsråd! – Han sätter sig välbehagligt i länstolen, som Struensee bjuder honom. – Jag hoppas, att den nådiga grefvinnan befinner sig väl? – Tack, tack, mitt kära etatsråd – där leker en skymt af godmodig malice i Holcks munvinklar – min gemål har, dessbättre, ännu icke haft anledning att anlita er kända skicklighet. Hur mår drottningen? – Jag tackar, min käre grefve. Drottningens hälsa är god – det fattades henne endast en smula exercise – – Ni lycklige! Därför står ni så högt i hennes gunst. Jag afundas er verkligen, mitt kära etatsråd! Det blef aldrig mig beskärdt! – Jag tror icke att Ers Excellens någonsin utvecklat all sin naturliga älskvärdhet för drottningen – snarare motsatsen, efter hvad det sägs! – Ja, jag vet, att man påbördar mig många synder – men det är mest förtal – jag kan försäkra er, att jag egentligen alltid varit Hennes Majestät vördsamt tillgifven. – I så fall, min käre grefve, är ni verkligen en martyr, hvars öde måste väcka det lifligaste deltagande! – Ni skämtar hjärtlöst – ni lyckans utkorade!
Anne-Charlotte Edgren-Leffler gaf på Kil ^ • ^ P i É il ^ ^ denna titel en skildring i henH fcsP^CLdli 11 nes vanliga tendentiösa stil. Hon satiriserar O J8||J1|1? J trallande nog, ehuru föga subtilt, och lyc^ f ^ l r l S l l P ^ v^SI k 80-tal sidor tydligt framhäfva ytligW ^-ag^l^J heten, fåfängan eller demoralisationen hos de \ ir y f f i r ^ T j w y j g ä i k » societeten », hvilka hon presenterar för läsaren. Men jag tror, att fru Anne-Charlotte öfverdrifver — eller h a r » societetens » ungdom kanske förbättrats på det nära 20-tal år, som gått, sedan hennes novell skrefs? Det senare håller jag icke för otroligt. Åtminstone h a r jag hört något äldre personer, d. v. s. sådana, som voro med också på den tiden, försäkra, att en friskare fläkt på senare å r brutit in t. o. m. i balatmosfären, att ungdomarna i » societetens » såväl som i alla ' andra kretsar nu umgås naturligare och enklare med hvarandra, att skimret af litet personlighet under » comme-il-faut » - masken icke blott tolereras, utan uppskattas, och att de s. k. nöjena nu vida mindre tagas som en plikt och vida mer som verkligt nöje — hvarom icke, så låter man bli dem! Hvilket kanske ej synts så naturligt, som det nu gör, vid den tidpunkt då fru Edgren drog i härnad mot » societeten ». Hvem vet, kanske h a r hon rent af gjort godt härvidlag! Hur som hälst — om fru Edgrens pessimistiska karaktäristik af en bal i societeten var träffande, så får man väl däraf draga den slutsatsen, att » societetens » baler nu mist sin karaktäristiska prägel och helt enkelt likna alla andra baler, blott äro en samling af ungdom, af mer eller mindre skönhet i festlig belysning och festliga, nu för tiden mestadels smakfullt enkla toaletter.
För bibehållande och förstärkning af Bankens Metalliska Gassa, bemyndigas Banco-fullmägtige, att af välkända och solida trassenter eller endosenter, efter en kurs af 128 sk. och derunder, uppköpa vexlar, dragna å högst 67 dagars dato på Hamburg eller Altona, i Hamburg betalbara. 2:dra Punkten. Bancofullmägtige bemyndigas likaledes att, under April till och med October månader, efter ett pris af minst 12g skillingar, samt under November till och med Mars månader, efter ett pris af minst 100 sk., afgifva vexel eller vexlar å Hamburger-Banco, 67 dagar å dato, enär genom attest styrkes, att ett belopp, motsvarande minst 5oo R:dr Hamburger-Banco, blifvit, för sådant ändamål, i Banken insatt. Silfver in natura indrages till Banken, när Bancofullmägtige så nödigt pröfva; och skall alltid införskrifvet silfver mot sjöfara assureras. 3:dje Punkten. För att vinna de förbindelser i Hamburg, som, i och för ifrågavarande affairers bedrifvande, blifva nödige, vidtaga Bancofullmägtige lämpliga åtgärder; egande Fulknägtige derjemte att bestämma hos hvilket eller hvilka Handelshus i berörde Stad depositioner för Bankens räkning få ega rum. 4uie Punkten, Bancofullmägtige hafva att, i afseende på bokföringen och redovisningen, meddela de föreskrifter, hvarigenom reda och enkelhet i räkenskapen, i förening med en säker controll, bäst må kunna vinnas. 5:te Punkten. För utöfningen af de med vexelköp och försäljning förenade göromål och bestyr, utse Bancofullmägtige inom sig Två såsom Deputerade. Banco-TJt skottets Utlåande, N.-o 3 g. 7 6:te Punkten. Deputerade, hvilka] sig emellan fördela de dem tillhörande göromål, såsom dem lämpligast synes, skola vid hvarje tillfälle, då Bancofullmägtige sammanträda, för sina åtgärder under den från föregående sammankomst förflutna tiden redogöra.
Hvad derefter angår förslaget om hela skeppsgossekorpsens inkaserneratide, så hemställer jag i underdånighet, att afgörandet deraf må tills vidare i nåder uppskjutas, men den dermed sammanhängande frågan om anslag för skeppsgosse-kasernens och kokhusels tillbyggande jemte deraf följande anskaffningar, hvartill tillgång ej af ordinarie statsmedel kan beredas, Eders Kongl. Maj:ts nådiga pröfning underställas, då jag längre fram kommer alt i underdånighet anmäla öfriga behof för flottans stationer, som äfven måste med extra anslag afhjelpas; och beträffande slutligen Kommitterades bemställanden om nedsättning af antagnings-åldern för skeppsgossarne, — om upphäfvande af stadgandet rörande deras karlskrifning jemväl till Timmermansoch Handtverks-slaten, samt om anskaffande af nytt exercisfärtyg åt skeppsgossarne, så afstyrker jag desto heldre de tvenne första, som föreskrifterna derom i 1848 års nådiga Reglemente äro på goda skäl grundade, och anser den sistnämnda icke för närvarande föranleda lill något Eders Kongl. Maj:ts nådiga beslut, enär det till skeppsgossarnes exercis hittills använda fartyg af Kommitterade sjelfve ansetts först efter några år blifva otjenstbart, och annat för ändamålet mera lämpligt fartyg då torde finnas att tillgå samt nybyggnad således kunna undvikas. Flottans Konslruklions-Korps. Då vid äldre löneregleringar och äfven den af år 1824 så väl Kongl. Majit sorn Rikets Ständer ansett denna Korps, enär dess tjensteåligganden kräfde icke mindre vetenskaplig bildning och trägen sysselsättning än Ingenieur-Korpsens tjenstebefatlningar, således ock böra njuta lika aflöningsvilkor med denna sednare, har enahanda grund jemväl blifvit följd vid uppgörandet af det förslag till löneförbättringar för Konstruktions-Korpsen, Litt. K, som nu Eders Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning underställes.