Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag anhåller att B. o. Ad. måtte, i likhet med Preste-St:t, uppskjuta afgörandet af punktens sista morn., emedan det synes mig icke vara för mycket begärdt att den som inträder i Bankens tjenst bör hafva allagt afgångsexamen från elementarläroverk, dä han han förut skulle, icke blott aflagt examen motsvarande denna, utan äfven embetsexamen. När man dessutom vet att ynglingarne i allmänhet taga sin afgångs-examen vid 18—19 års ålder, så torde mari äfven medgifva att de äro allt för unga att kasta sig in i den omfattande verksamhet, som en banktjenst kräfver. På dessa grunder anhåller jag om bifall till punkten, med uteslutande af sista mora:!. Frih. Liljencrantz: Den siste värde talaren tyckes hafva lörutsatt att man redan från ungdomen skall hafva bestämt sig för inträde i Banken, meri så är icke förhållandet. Man kan emligen antaga, att personer, sorn för sin utkomst inträdt på handelskontor eller dylikt, sedan kunna vilja blifva tjenstemän i Banken, och om detta moni. borttoges, vore ju Bankens Styrelse förhindrad alt antaga dem. Detta vore så mycket större skada som de göromål, som åligga Bankens tjenstemän, lättast inhemtas på handelskontor eller der man får lära sig bokföring. Jag tror således det vore olämpligt att förvägra sådana personer inträde, hvarföre jag anhåller om bifall till Utsk:ts förslag. Den 19 April. Frih. Stjernstedt: Just derföre att jag anser R. Shrs Bank icke kunna komma i jemnförelse med handelskontor, anser jag att man kan fordra mera af de personer, som komma in der, än af dem, som söka plats på handelskontor. För en tjensteman är det af vigt att hafva den humanistiska bildningen, ty sedan han kommit in i ett verk, har han i allmänhet icke tillfälle att tillegna sig de kunskaper, han möjligen kunde önska förskaffa sig.
Sedan Ståndet fattat det af Frih. Raab omförmälda beslut, anser jag, lika med honom, nödigt, att antaga del förslag till §:ns förtydligande hvilket han framställt. Jag vet åtminstone icke något bättre, såvida förhållandet är sådant, Frihm uppgifvit, nemi., att §:ns nuvar:de lydelse är hemtad från 1845 års bränvinsförfattning och att missförstånd uppkommit om lagstiftarens mening. Blissförstånd lärer det väl egentli - 440 Den 3 Juli. gen icke vara, ulan vederbönde hafva ansett sig bundne af ordalagen i §:n och derföre gifvit honom en sådan tydning, som Frih:n nämnt, eller att, då hatlens rymd öfversteg det ifrågavar:de förhållandet till pannan, skall öfverskottet räknas till pannan och icke i något afseende lill hatten. Enl. Frih. Raabs förslag, skall öfverskottet räknas så, som vore det en tillökning af både panna och hatt gemensamt. Det sednare hör vara det rätta, ty en tillökning i pannan, fordrar väl också en tillökning i hatten. Antages Frih. Raabs förslag, så tror jag, att alla olägenheter i fråga om §:ns tydning äro afhulpne. Frih. Palmstjerna: Äfven jag anser en förändrad redaction af § vara af nöden, emedan till följd af R. o. Ad:s beslut, uttrycket ”fastsittande ångrör” numera icke är lämpligt, och R. o. Äd. bestämt hattens rymd till | af pannans. Men utom den af Frih. Raab föreslagne förändring anser jag nödigt att göra ännu ett annat stadgande i §:n, nemi. derom, huru långt ifrån hatten ängrören skola uppmätas. Ulskm hafva ansett, alt uppmätningen skall inskränka sig endast lill den del af ångrören, som fastsilter vid hatten. Nu går likväl en del af ångrören genom mäskvärmaren och en annan del deraf uppöfver densamma.
Baer sin resa till Novaja Semlja, tillsammans med löjtnant Ziwolka, geognosten Lehmann, tecknaren Röder och preparatorn Philippow.177 Man besökte Matotschkin Schar, framträngde i båt till dess östra del och fann Kara-hafvet isfritt, landade derpå vid Besimannaja Bay, Nechwatowa och på en ö i Kostin Schar. Expeditionen hann sålunda ingenstädes så långt som dess föregångare, men den är af betydelse såsom den första af en verklig vetenskapsman utförda naturhistoriska undersökning af det Novaja Semlja omgifvande Ishafvet. Med all den aktning, man måste hysa för v. Baers stora namn som vetenskapsman, kan man dock ej förneka, att genom hans på en flygtig undersökning grundade uppsatser om öns naturbeskaffenhet en mängd oriktiga föreställningar fått insteg i den vetenskapliga litteraturen om det östra Ishafvets naturförhållanden. För att slutföra öns kartläggning utsände ryska regeringen 1838 en ny expedition under löjtnanterna Ziwolka och Moissejew. Man öfvervintrade 1838–39 i Melkaja Guba på Novaja Semljas vestkust vid 73° 57′ n. br., men denna gång saknades Pachtussows omtanke och insigt, och öfvervintringen blef mycket olycklig. Af expeditionens 25 man insjuknade under vintern de flesta i skörbjugg; nio dogo, deribland Ziwolka sjelf. Under våren måste utflygter för kringliggande kusters kartläggning afbrytas, emedan man ej fört med sig snöglasögon – något som Pachtussow ej försummat, hvarjemte han till skydd mot snöns bländande sken plägat svartfärga det undre ögonlocket. Genom expeditionen blefvo dock betydliga sträckor af Novaja Semljas vestkust kartlagda, och värderika bidrag erhöllos till kännedom om denna trakts temperaturförhållanden. Dessa visade sig mindre stränga, än man väntat. Under vintern sjönk temperaturen aldrig under –33°; i juli månad hade man endast under tre nätter frost, men ett par gånger iakttogs +18° i skuggan; i augusti var det endast tre timmars frost.
Men jag vil» le genom en mera stadgad säkerhet för innehafvandet af sådana tjänster bereda för framtiden möjligheten, alt till dem få cm» ployerade män af allmänt känd redlig charakter och af tillräckliga kunskaper. Hvilken Officer skulle väl nu vil 1 ja bekläda en plats, som ej kan föda sin man, utan Kronans försnillning, och sorn kan fråntagas honom genom rapporter af personer, som han kanske förr ansett till och med under sin värdighet att närmare umgås med. Grefve Lilljencrnntz: Jag har redan förenat. mig med dem, som önska löne» vilkorens förbättrande. Min öfvertygelse om oklokheten, att göra Tjenstemän vid Tullverket säkra om sina sysslors innehafvande, får jag deremot iterera. Mig vetterligen, hafva åtmindstone de lägre Tjenatemännen icke Fullmagter, utan Constitutorialer. Vore annorlunda, så borde, i stöd af den erfarenhet jag äger, sådan författning vidtagas. Ingen anledning är att befara det afskedade Öfveroch ' Under-Officerare •kulle vägra emottagandet af Tullförvaltare sysslor, fastän de ej finge Fullmagter. Om, ibland denna folkclass, val göres med Urskilning, så erhållas säkerligen personer, Den 20 Juli f. m. m hvilkas medvetande befriar från vådan att afsättaSi Grefve von 'Schwerin: Enligt princip borde alla sysslor vara amovibla från Styrelsen. Men hvad söm är görligt i Frankrike och England, är derlore ännu irkö görligt i Sverige. I de förstnämnda Tänder linnas utvägar till utkomst, sorn icke finnas här. En tjensteman, destituerad från sin syssla, hars vårt här i Landet att linnä bröd för hustru och barn. Det är derföre som Konungens rättighet att destituera från sysslor, icke sträcker sig längre, ari till ChefsEmbeten.
Ehuru de olägenheter, som åtfölja nu varande inrättning, blifvit uti de ingifna Memorialen med nog mörka färgor skildrade, lärer likväl af ingen kunna betviflas, att Skjutsinrättningen är, utan jemförelse med något annat, den tyngsta börda för Svenska jordbruket. Det är Ben). och Ekon. Utsk. Betänkan/len. 731 ej först i dag, man erkänt denna sanning, och Utskottet skulle tro sig förgäfves upptaga tiden med anförande af bevis för en sats, om hvars fullkomliga enlighet med förhållandet och dagliga erfarenheteh den allmänna öfvertygelsen redan stadgat sig. Utskottet anser derföre hög t önskeligt, att några författningar och d?raf följande utvägar vidtagas, hvilka, om de ej genast och för närvarande kunna afhjelpa det onda, åtminstone uti en framtid öppnade för Jordbrukaren några i detta hänseende mildrande utsigter. Men de medel, sorn härtill böra väljas, äro icke lätta att bestämma. Upphäfvandet af en inrättning, sorn från urminnes tider, samt i så många Sekler tillhört nationen, och liksom införlifva! sig, ej mindre med sältet att sköta handel och näringar, än med sjelfva folkets vana och lynne, synes böra med stor varsamhet företagas, om ej brytningen skall blifva för stark, resultaterna falska, och det goda ändamålet just derigenom förfelas. Af de tvänne utvägar, Som i detta fall framställa sig, nemligen enskilta Entreprenader af skjutsinrättningen, sorn den nu är, och Allmänna Forvagnar, tror Utskottet Riksens Höglofl. Ständer hufvudsakeligeri böra fästa sig vid det sednare, då den förra, tillstyrkt af 1809 års Stähder, ocht>å flera ställen utbjuden, samt äfven försökt, 1 icke synes hafva uppfyllt hvad man väntat, ehuru den i en framtid, och sedan (aken kommit i vederbörlig fart, troligen 732 Besv. och Ekon. Utsn. Betänkanden. här, som i andra länder, blifver det säkraste botemedlet. Då Utskottet således tillstyrker en hos K ongl.
Stör på få fatt femmer att tillgå, ffall fäferltgen ingen fTattffyflbig mifttyda, om l;anS bis brag till Staten något öfmerjliger l;mab four befunnits l;ögji, nöbigt till befi uppe,l;åUanbe.. Cari. XI l;a.be görråbScajjor forn S3anfcn emottag od> berförc betalte ränta. Så borbe od l;äbanefter alla Stas ten tillfadanbe minftcr af SSanfenS rörelfe, öfmerjfotten på 3’nfomjfs.Sitlarne ocf) på' Stemillningen, i £>iöconfen infattas ocf Staten berföre åtnjuta 4 proc:t3 årlig ränta. Statens fctmfelige intraber fålebeS, borbe gjutaS i 2:ne åt)filbe cafsor; ben ena för beffribanbet af orbiitarie utgifterne, ftåenbe i SBepelbanfen; ben anbra forn upptager alla öfmcrffettönteblen till Bilbanbe af en 9tefer»caffa, fful»- le bet åligga Säne fanten att för Statens räfning fruft^ bär göra. XXIV ©tafg*Ufffottet§ Efntru be{?e fenare infomficr äro eoenfttella, lita be bocf approfimatiot beräfna ftg för fern år i fenber. ©g länge 31. ©t:r äga eftra behof att fylla, ittå öiSpofition på be|?a tillgångar för feni år i fenber äga runt; lening eftra befoftuen tillfälle bertill, få böra be fonber på för* faith bilbag, fwitfa, enligt 31. g:g 63 §., bet åligger 31.
Till följd häraf hade det, före utfärdandet af Förordningen den 9 Maj 1835, angående hvad iakttagas borde vid handel om lösören, som köparen läte i säljarens vård förblifva, varit[ tillfyllest för dessa köpeaftals bestånd att deras rigtighet erkändes af köpare och säljare; och häraf hade bedrägliga gäldenärer vetat begagna sig för att genom diktade eller antedaterade köpeafhandlingar af omtörmälda beskaffenhet besvika sina borgenärer. I ändamål att förekomma dylika svekfulla tillställningar hade först 1835 års nyssnämnda författning och, då deri meddelade bestämmelser icke funnos tillfyllestgörande, Förordningen den 20 November 1845 utfärdats, genom hvilken sednare författning, mod undanrödjande af 1835 års förordning, men med bibehållande af principen i densamma, ytterligare föreskrifter i afseende på handel med lösören, som köparen läte i säljarens vård qvarblifva, till iakttagande påbjudits. Att nu upphäfva 1845 års förordning vore således att återgå till förhållandet, sådant det hade varit, innan 1835 års författning utkom. Men derigenom skulle, då domstolarne sedermera, lika litet som före 1835, kunde undgå att tillerkänna gällande kraft åt köpeafhandlingar af ifrågavarande beskaffenhet, när, beträffande dem, sådan bevisning förebomme, som enligt lag för bestyrkande af köp i allmänhet erfordrades, tillfälle följaktligen åter öppnas för de bedrägerier, som 1835 och 1845 års författningar afsett att förekomma, och föreskrifter deremot skulle utan tvifvel snart ånyo linnas nödvändiga. Dessutom saknades icke anledning att antaga, det de öfverklagade missbruken med lösöreköpen på sednare tider betydligt aftagit, och att således 1845 års Förordning i icke oväsendtlig mån uppfyllde sitt ändamål. På dessa, inom Högsta Domstolen anförda skäl, hvilka jemte andra i nådig skrifvelse den 21 Oktober 1862 anmärkta omständigheter föranledde Kongl. Majit att vägra Sitt godkännande af Rikets Ständers förslag om upphäfvande af ifrågavarande förordning, har Utskottet ansett sig böra tillstyrka, att Anders Perssons och Curt Anders Larssons förslag örn upphäjvande af Kongl.
LXVI. A. 181. — angående afgifvande till nästa Riksdag af fullständig redogörelse för inkomsterne derifrån. LXV. B. 435. Befordringslagarne, om granskning af. VI. 7. VIII. R. 493. LX. A. 247. LXI. E. 58. Befordringsmål, angående fullständiga resolutioner öfver besvär i. VI. 7. VIII. R. 493. LX. A. 247. LXI. E. 58. Begrafning, Prinsessan Sophia Albertinas. Se Prinsessan Sophia Albertina. 83 Begrafningsplatsen, angående större frihet till anläggande af. XI. B. ryg. XIII. A. 184. Beklädnad, Ryttares och Soldaters, om dess förfärdigande af vadmal. Se Vadmal. — Armeens, angående upplysningar om den hushållning, som vid användandet af de årliga anslagen dertill blifvit iakttagen. Se Armeens Tross. Beklädnadsafgift, angående förminskad, af Rotehållare vid Indelta InfanteriRegementerne. LI. B. gr. LIV. A. 155. Beklädnadsbidraget, om dess utgörande af Soldaterotarne inom Piteå Socken. IX. B. 27g. X.. A. 68. — vid Indelta Infanteriet, om förändradt sätt för dess uppbärande. LI. B. 02. LIV. A. 156. BeklädnadsCassornes behållningar, om deras förräntande i Banken. XLIV. 33g. XLVI. R. 23g. LX. É. 3. Beklädnadsoch Bevärings-Directioners inrättande inom Rusthålls Regementerne, m. m., an gående. LIV. B. 207, 285. LVI. LXII. 3oo. LXIII.
Nej, jag läser hemma och tar ut på pianot, och det är det aldra roligaste. — Jaså, du tycker det är så roligt. — Ja, jag kan spela »kom lilla flicka valsa med mig.» Alldeles riktigt. Och Sultanpolka. Det är värkligen sant. Det låter så bra! Liksom han inte visste, hur det lät! Han kunde aldrig påminna sig, att han persuaderat lilla Julie att spela för honom, men hon trakterade honom i alla fall med båda numren. Ja, hon hade rätt, det lät mycket bättre häruppifrån. Och hvad de små knubbiga barnahänderna med sina förtjusande gropar, sågo söta ut, där de kraflade sig fram öfver tangenterna! Hädanefter skulle han tänka på dem, när musiken lät alltför enerverande. Åh! — Han såg upp. Han och lilla Julie voro ej längre ensamma i rummet. Var det fru Herschow? Han hade under den korta stund, han vistats häruppe, gjort sig många olika föreställningar om henne, men icke hade han tänkt sig, att hon skulle likna en af Titians kvinnotyper, en riktig venetiansk typ, och hvad hon var ung. Han bugade sig för henne. Hon hade lagt sin hand på sin lilla dotters hufvud. — Nej, min lilla flicka, du får inte plåga herr Verner med att visa dina framsteg på pianot. Herr Verner mumlade något om, att han tyckte det var roligt att höra lilla Julie spela. Var han alldeles yr i hufvudet, hvarför var han egentligen här — var det för att uttrycka sin beundran för lilla Julies spel? Det hade väl icke egentligen varit hans mening. Hvad skulle han säga? — Var så god och tag plats. Hon var så okonstlad, så rättfram och naturlig, att han kände sig dubbelt tafatt och påträngande. Hon satte sig på en stol bredvid honom och väntade synbarligen, att han skulle framföra sitt ärende. Han sade slutligen: — Jag bor i våningen härunder. I himlens namn hvad det lät fånigt! Hade den lilla venetianska frun den ringaste komiska sans, skulle hon nog skratta ut honom, när han var gången, och hon såg tillräckligt kvick ut till hvad som hälst. Men hon skrattade ej. Hon sade tvärtom med det aldra älskvärdaste småleende:
Då är det dåligt, då? AXEL. Hur mår du själf? CECILIA. Utmärkt, men jag är bara litet trött! CECILIA. AXEL. Följer du mig till faster i eftermiddag? AXEL middag. Nej, det kan jag inte, för jag skall bort på borta du, och jag är aldrig borta! Och det är roligare det! Du är så mycket CECILIA. Hm! AXEL. Hvarför säger du hm? CECILIA. ligt intryck på mig! Därför att din anmärkning gjorde ett obehag AXEL. dagar... Man får så mycket obehagliga intryck i dessa CECILIA. 100 Till exempel? AXEL. När man läser tidningarna! CECILIA. du på dem? Du har läst de där skandalerna om mig! Tror AXEL. Hvad ska man tro? CECILIA. skulle vara den ärelösa person, som där skildras; och när du ändå vill gifta dig med mig, måste och icke af personlig böjelse. jag antaga att detta sker af rent praktiska motiv Det finns således misstankar hos dig att jag AXEL. af mig! Du talar så hårdt, som om du icke alls höll CECILIA. kvarts timme? Cecilia! Vill du resa med mig härifrån om en AXEL. Om en kvart? Hvart då? CECILIA. Till London! AXEL. 101 Jag reser icke med dig förrän vi äro vigda! AXEL. CECILIA. Hvarför? Hvarför ska vi resa så hastigt? AXEL. CECILIA. stanna, blir jag så neddragen, att jag aldrig kommer upp mer! Därför att här är kvalmigt! Och om vi Det var märkvärdigt! Är det så illa ställdt? AXEL. CECILIA. Reser du med, eller reser du inte? CECILIA. dig inte med mig! Inte förrän vi äro vigda, ty sedan gifter du dan jag går in och skrifver ett par bref! CECILIA. Det är din tro! Sitt då ett ögonblick, me AXEL. Ska jag sitta ensam här för öppna dörrar? AXEL. lorade. (Går till vänster.) Stäng icke dörren, ty då äro vi totalt för 102 i utgångsdörren.) Men dröj inte länge! (Hon går och vrider nyckeln
Den la Februarii f. m. i5g nungs och Ständers beslut, icke kommer att äga rum förr iin om några år, men långt ifrån att detta uppskof kunde anföras såsom skäl att äfven uppskjuta tiodelningens införande i nya myntet, bör detta sednare fast mer anses såsom en nödvändig, ja en alldeles ovillkorligen nödvändig, förberedande åtgärd för verkställigheten af det så Riksgagneliga och landets civilisations-tillstånd utmärkande beslutet om nya mått-, måloch vigt-systemets införande; ty om tiodelningen nu införes i myntet, skall hvar man med full tillfredsställelse och insigt af nyssnämnde besluts ändamålsenlighet längta efter den tid, då det skall träda i verkställighet, och hvarigenom näringarna på en gång skola vinna större fördelar, än hittills på århundraden kunnat ske under inflytelsen af ali den oreda, som varit en följd af intrasslade förhållanden i dessa angelägna delar af Statsförvaltningen. Detta är klart för hvar och en, som utan fördom betraktar frågan, och bör vinna behjertande hos alla, som förstå att rätt uppskatta värdet af de sannt practiska medlen för folkbildningens och näringarnas befrämjande, bland hvilka ifrågavarande åtgärd, sedd ifrån Statsoeconomisk synpunkt, intager ett ganska vigtigt rum, och således icke kan förfela att hos ett upplyst folks ombud vinna tillbörlig uppmärksamhet, och ej efter en flygtig, eller ingen, granskning lemnäs åt glömskan. Förslaget är icke mitt, jag hade då icke kunnat skänka det ett så odeladt beröm; det tillhör Tidehvarf vet och är under föregående Riksmöte framstäldt af annan man, ehuru då utan tillbörlig uppmärksamhet lemnadt. Det upptages nu af mig under förhoppning, att tiden, som mognar allt, äfven i detta fall skall visa sin välgörande verkan. Efter hvad sålunda anfördt blifvit, får jag nu vördsamt framställa följande förslag till mynt-system: 1:0 Svenska myntets räkne-enhet fastställes till jemnt 5 R:dr Specie i enlighet med det skrot och korn, som Myntordningen af i83o fastställer. 2:0
Dito angående utbyte af de till boställe åt Länsmannen i tredje distrik tet af Westra härad i Jönköpings län anslagna hemmansdelarne J:dels mantal Repperda Annagården N:o 9, J:dels manta! af Repperda Källagården N:o 3 samt |:dels mantal af Ufvanäs Westergården, mot krono-skatte kavalleri-augmentshemmanet | mantal N:o 3 Hultsjö Bergagården. 3 JV2 23. Proposition, angående befrielse för Fältkaroereraren m. m. Ph. A. Areils enka, Albertina Heimberger, från lifgifvande af observationsprocent och anmärkningsmedel, hvilka blifvit hennes man i lifstiden till gäldande ådömda. 24. Dito angående försäljning till enskild person af en komministerbostället Hof-Dalbogård i Kronobergs län tillhörig del i den så kallade Spetsamossen. 23. Dito angående utbyte af komministerbostället Svensbohl i Rudskoga soc ken emot sergeantsbostället Höjdebråten i Nysunds socken. 26. Dito angående fortfarande kurhusafgift. 27. Skrifvelse, angående Markaryds församlings framställning om befrielse från skyl digheten att betala återstoden af ett för dess kyrkobyggnad beviljadt lån af allmänna medel. 28. Proposition, angående upphörande af den så kallade Näs kungsgårdshjelp. 29. Dito angående försäljning till skatte af Ljusne stora kronolaxfiske i Gefle borgs län. 30. Dito angående åtgärder till behöfvandes undsättning i missvextår. 51. Dito angående upplåtande under ständig besittningsrätt af en jordrymd vid Kungsöhrs norra kungsladugård. 32. Dito om antagande af en författning angående giftermål emellan kristen och mosaisk trosbekännare. 33. Dito om antagande af en författning, angående allmänt kyrkomöte. 34. Skrifvelse, i anledning af åtskilliga af Rikets Ständer vid sistförflutna riksmöte föreslagna lagförändringar. 35. Proposition, angående ersättning tili domare och målsegare i de fall, då Hera härader hafva gemensam tingstad i brottmål. 36.
Jag var ännu i tjenst, då man förberedde den förra organisationen, och jag motarbetade den af alla mina krafter, emedan den stridde emot min öfvertygelse, och jag tillstår, att jag alltför snart blifvit öfveitygad, att jag ej hade orätt. Det har afen talare, som är berättigad alt hafva sakkännedom i detta afseende, blifvit sagt, alt föremålet för denna organisation var, att tu BrigadGeneral skulle hafva befälet olver 2 Regementen och företräda ÖfVerstarnes ställe. Denna grundsalls är enlig med min öfvertygelse om det rätta. Men att den så snart kunde urarta lill den grad, att BrigadGeneralen blef 5:le hjulet under vagnen, kan jag ej förklara annorlunda, än alt den mechaniska sammansättningen varit felaktig, och att, vid placerandet af hjulen, man illa beräknat den verkan de skulle åstadkomma. Efter detta resultat af en så nära under våra ögon förelupen organisation, som haft till följd, alt ingen är nöjd, ej en gång de, 23o Den 3o September f. m. Ii vilka kafva elen beqväma befattningen alt vara 5:te hjulet under vagnen, frågar jag, om man ej med betänklighet bör gå till väga vid en ny organisation, sorn så föga skiljer sig ifrån den förra. Efter min öfvertygelse utgöra ÖfverstePosterne ett oeftergiliigt vilkor för Arméens hållning, och jag tror, att den betydligaste olägenheten af den fordna organisationen härledde sig från dessa posters nedsättande så till anseende som inkomster. På den vidsträkta yta våra Regementen intaga, är en person med den lön, att han kan mottaga sina kamrater, och tillbörligen representera, så nödvändig, att den ej utan IndelningsVerkets förfelande kan saknas. Den afUtskottet föreslagne lön är så liten, att efter denna organisations inträdande det är omöjligt annat, än att snart behöfva öka dessa löner, och dertill tror jag icke att StatsVerket äger några tillgångar. Yi böra dessutom, då vi betrakta Indelningsverket, ej lemna ur sigte den ekonomiska delen deraf. Flere Militairer, utmärkte för sina forskningar i vetenskapens alla delar, hafva äfven varit utmärkte såsom jordbrukare.