Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I enlighet med dessa åsigler har blifvit föreslaget af Herr Stråle: att genom tillägg till Kongl. Förordningen den 19 Augusti 1845 samt 24 Kap. 8 § Missgernings-Balken måtle stadgas: dels högre ansvar för den, som, ändock alt skada ej sker, oträngd af vredesmode drager knif eller svärd, spänner bössa eller reser annat vapen emot annan, och stinger, hugger, slår elier skjuter åt honom; dels att den, som oträngd, af vredesmode, med lifsfarligt tillhygge tillfogar annan skada, såsom lyte, sår eller blånad, är skyldig lill ansvar efter Kongl. Förordningen den 19 Augusti 1845; och dels att, om den genom lifsfarligt vapen eller tillhygge tillskyndade skadan är af svårare beskaffenhet, fästningsstraffet må kunna af domaren förhöjas till och med två år; samt af Riksdagsfullmäktigen Nils Svensson: alt en sådan förklaring meddelas öfver Kongl. Förordningen den 19 Augusti 1845, att med uttrycket »annat lifsfarligt vapen» kommer att, efter ordets rätta bety delsei språket, förstås sådant tillhygge, vare sig sten, påk, stör eller dylikt, hvarigenom i det fall, som vid domstolen är föremål för pröfning, så svår åkomma tillskyndats, att den kunnat medföra för lif eller helsa farliga följder, om icke desse genom någon lycklig slump förekommils eller genom skicklig och skyndsam hjelp blifvit afböjde; att böterna i samma förordning bestämmas från och med 10 R:dr 32 sk. till och med 60 R.dr 32 sk. Banko, samt fästningsstraffet från och med tre månader till och med tre år efter omständigheterne; att den urbota bestraffningen alltid tillämpas, enär den tilltalade förut varit för dylik förbrytelse sakfälld; och att 20 Kap. 6 § Missgernings-Balken sålunda ändras, att allt användande af kastvapen mot personer eller å sådana ställen, der menniskor vanligen sig uppehålla, straffas med böter efter domarens pröfning från och med 6 R:dr 32 sk lill och med 16 R:dr 32 sk.
Tillwerkningswärdet wid samtlige Manufakturerne, som för är 1838 beräknades till 13,090,089 R:dr, uppgick för är 1842 till 15,292,186 R:dr B:co, deraf klädesfabrikernas tillwerkn ingar beräknats till 3,863,439 R:dr för är 1838 och till 4,482,948 R:dr för är 1842, samt Bomullsoch Linnefabrikernes till 426,581 R:dr för det förra och till 508,600 R:dr för det sednare äret: warande det att antaga, att Plle-fabrikernas tillwerkningar under sistlidet är uppgätt i wärde till mer än fem millioner R:dr. UllrrvdukSedan Rikets Ständer är 1841 ökat kredirivet för ullproduk renens befrämjande frän twä till trehundratusen N:dr, har Kongl. Maj:t meddelat foreffrifcer till underlättande af handeln med inhemsk ull; och, jemte det wista förändrade stadgande» blifwit utfärdade för Ull-Kontoret i Norrköping, hafwa nödige förfoganden blifwit, ehuru hittills utan framgäng, widtagne för tillwägabringandct af ullsonerings-anstalter i Götheborg och Malmö, dertill medel blifwit af Rikets Ständer anwifade. I afseende ä Kronans Stam-schäferier, der antalet af fär wid 1843 ärs stut uppgick till 828, hafwa åt skilliga regleringar stett, och har en sakkunnig person antagits sa wäl för tillsynen öfwer vesta schäferier, som för att med räd och upplysningar tillhandagä enffilde Schäferi-egare.
Medeltal. Till Stadens allmänna Inrättningar: Bidrag tili Stadens Kuroch Sjukhus 5,000 5,000 5.000 5,000 » » . H. K. H. Prins Carls Barnauppfostrings, inrättning 1,000 1,000 1,000 1,000 » » amortering af Hamnoch Brobyggnadsfondens skuld 16,666 32 16,666 32 16,666 32 16.666 32 » » Stadens Polis: hyra och bidrag till aflöning samt anslag till Polisbetjeuingens löneförbättring 13,660 43 19,475 10,000 14,378 30 4 An märkes: att utom efter stat till hyra 1,200 R:dr och sublevation till aflöning 1,525 R.dr hafva, enligt Kongl. Brefvet den 26 Februari 1839, af brooch kaj-afgift af målbara våta varor i fat åren 1848 och 1849 till Polisbetjeningens löneförbättring utgått per år 3,150 R:dr, samt år 1848, enligt Kongl. Brefvet den 8 December 1846, ett extra anslag af 7,000 R:dr, och år 1849, enligt Kongl. Brefvet den 23 Februari s. å., ett extra anslag af 13,600 R:dr. Dessutom har Polisverket år 1848 uppburit hela beloppet af Finska tolagsmedlen samt fyllnaden till 6,600 R:dr af Stadskassa!], samt under åren 1848 och 1849 ytterligare 3,000 R:dr af arrendeafgift af krogar och traktörsställen. Från och med år 1850 utgår enligt stat till Polisverket från Stadskassan årligen 10,000 R:dr och enligt Kongl. Brefvet den 6 Juli 1849 af afgift för rättigheten att i Hufvudstaden i minut försälja bränvin 50,000 R:dr årligen.
Utskottet medgifver visserligen, att det för Tumba bruk skulle vara fördelaktigt, om bruket innehade sä tillräcklig jord och skog, att köp af jordoch skogs-effekter för dess ärliga behof kunde undvikas, men då förhållandet nu ej är sådant och Banken, i synnerhet vid närvarande högt uppdrifna egendomspris, i hvilka något större återfall måhända ej är att emotse, sannolikt icke skulle kunna erhålla någon passande egendom, utan att derför nödgas erlägga en mycket hög köpeskilling, och det dessutom är af erfarenheten nogsamt bekräftadt, att egendom, antingen förvaltad eller utarrenderad för Statens eller allmänt Verks eller Inrättnings räkning, aldrig lemnar den vinst och afkastning, som i enskild persons hand, sä synes det vara stäldt utom tvifvel, att bruket, genom inköp af ytterligare jord och skog, skulle, då räntan å köpesumman loges i beräkning, komma att förorsakas vida större ärlig kostnad, än bruket nu och framdeles kan få vidkännas genom upphandling af ifrågavarande erforderliga effekter, och anser sig Utskottet derför böra vördsamt afstyrka bifall å Herr Hörnsteins ofvannämnde motion. Deremot, och då det, enligt Utskottets tanke, skulle väsentligen bidraga till bruks-arbetarnes och deras familjers helsa och trefnad, derest dem tilldelades lämpligjord till planterings-land, som de under lediga stunder kunde sköta och deraf erhålla en del af de för deras lifsuppehälle nödvändigaste jordfrukter, hvilkas anskaffande från Stockholm är förenadt med stora kostnader och svårigheter; så och enär bruket, enligt hvad ofvan är upplyst, eger omkring 26 tunnland öppen jord, som för närvarande lemnar ganska ringa behållning samt någon del af denna jord kan, utan egentlig uppoffring från brukets sida, för ofvannämnda ändamål afstås, har Utskottet skolat hemställa, det Banko-Fullmäktige måtte bemyndigas att af den jord Tumba bruk redan eger eller som genom hyle med närmaste grannar kan för brukets räkning anskaffas, hvarom Fullmäktige skola ega att, när tillfälle dertill sig erbjuder, gå i författning, kostnadsfritt upplåta planterings-land åt brukets arbetare och de af dess tjenstemän, som deraf äro i saknad. Stockholm den 16 Juni 1857.
Jag föreslår således vördsamt, att R. o. Ad. såsom sin gemensamma tanke beslutar såsom tillägg till 13 §:n, alt: ”De, hvilka till ofrälse Stånd höra och på grund af Kongl, fullmakt innehafva tjenst å Rikets Stat, eller blifvit med pension från sådan tjenst afskedade, välja, militärer för sig och civile embetsmän för sig, distriktvis riksdagsmän.” Alt detta stånd borde kallas embetsmauna-ståndet och alt R. o. Ad. updrager åt Utsk. att föreslå en rättvis röstfördelning de olika afdelningarne emellan. 206 Den 27 Maj f. m. Åtskilligt vore väl ännu att tillägga, men redan allt för länge liar jag uptagit Ii. o. Adis tid, jag får derföre bedja om tillgift, men jag är Svensk och Svensk Adelsman, detta är min ursäkt, jag vet den finner återklang i edra hjerlan, Mine Hrr. Ilr Carl heim Gyllenskjöld, Henr. Adolf Oscar: Const.Utsk. har uti förevar:de mern. inlagt en verklig förtjenst derigenom, att Utsk. ställt frågan om representationens ombildning på dess rätta ståndpunkt, från hvilken hon, enl. mitt förmenande, aldrig bort blifvit dragen. Utsk:s förslag framstår vanligen såsom ett bemödande egentligen ali afhjelpa de brister i vår folkrepresentation, om hvilkas verklighet man synes allmänneligen vara ense. Erkännande detta, måste jag likväl högeligen beklaga, att Utsk., i fråga om sättet för dessa bristers afhjelpande, synes hafva, i några delar, ganska mycket misstagit sig. Så har Utsk. föreslagit uphörande af R. o. Ad:s sjelfskrifvenhet, utan att ens hafva antydt sättet, hvarpå R. o. Ad. skulle komma att framdeles representeras. Ett s. k. sjelfskrifvet element år, enl. mitt omdöme, af den största vigt inom hvarje äldre folks representation, oell jag vågar påstå, att någon representativ styrelseform aldrig egt långvarighet, utan att ett sådant element deruti ingått. Jag vädjar till historien. Hon bevisar sanningen af delta påstående.
leende människor, » i ett äkta. hon Men både skildra v i d ett tillfälle äfven detta T y trots sina lyckliga vemod lefnadsförhållanden har hon, som redan nämnts, under årslång sjukdom både som barn i föräldrahemmet å riddargodset ute på Lüneburgerheden o c h som kvinna rade Under långa vackert var plats måste v i, ty eljes är vårt från vuxen ser ut öfver bergåsarnes Och o c h b e d r o g o vi oss forspildt.« villan så, att man från dess m e d rosor omslingfönster böta fullkomligt är hem kände, Simon är djupt känslig, men himmelshar hennes vi lif f ö r oss skrifvit höga Ah måste Från det dystra Stassfurt m e d dess saltgrufvor gerichtsrath S i m o n, m e d sin fru. närsparet? då stanna på våi de på V i d h o n o m, åt hviläfven i hoppet att denna skulle k o m m a, nåväl, rikt Från o c h m e d år 1893 har den milieu, hvari medeltidsstaden konstvemod hennes väsen, är hennes äktenskap det var en ung framstående tysk jurist, amtsOch den slöja af på solid lycka. hon härmed var också den spänning är sin makes bästa vän trots o c h lidande, som mångårig s j u k d o m ofta lägger öfver vänner för längre tid än badsäsongen. Men små döttrar, hvilkas andhon Och vi aflägsen liga o c h kroppsliga utveckling hon ömt vårdar icke längre kärlek Eschstruths kert o c h gladt, och deras vänliga, smittande lefsnart ej von för lingar; de blefvo uppmärksammade det vidt de glada, klara, mörka ögonen var allting vacoch och intressant. ken vi gifvit oss, som är vår make, våra barns drag hos henne är H o n är en utmärkt sina förtjusande äfven om någon annan m å tala än en intelligent, fin tysk utprägladt plikttrohet: hemmet framför hennes upphöjd Fru Ett hennes dessa hon gå u p p i köksbestyr Men hon är typen för husmoder. Denna från någon klassisk författare sig f ö r - fasa han, far, v i d h o n o m måste vi hålla fast.
Till underdånig åtlydnad häraf hafva bemälda Kollegier hos Kongl. Majit i underdånighet anmält, att undersökning å hemmanet förätlades den 48 Juli 4864 af Kommissionsoch Afvittrings-landtmätaren H. F. Rehm med gode mäns biträde, hvarefter Kongl. Majits Befallningshafvande i länet till Kollegierna inkommit med instrumentet deröfver, hvaraf inhemtades: alt å åkerjorden, som innehölle 3 qvadratrefvar 4 5 qvadralstänger och hestodo af sandblandad hvitmjunejord med frostigaste läge, endast kunde utsås 9 kappar korn, som lemnade 2:dra kornets afkastning; att ängsafkastningen, efter länets skattläggningsmethod reducerad till 4 ista klassen, uppginge till 12 lass å 50 lispund lasset; att betesmarken till större delen vore af sämsta beskaffenhet, men lill någon del försvarlig och gifvande tillräckligt bete för de kreatur, som å hemmanet kunde vinterfödas; att skogen, ehuru tillräcklig för hemmanets behof, likväl vid den år 1830 verkställda gradering, som legat till grund för hemmanets skattläggning, blifvit alltför högt taxerad och kunde anses till allenast \ duglig, men till återstoden oduglig; och att fiske efter öring och rör funnes i 6 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 3. några sjöar till en afkastning af omkring 6 å 8 lispund; på grund af hvilka förhållanden förrättuingsmännen, såsom vilkor för hemmaneis bestånd, ansett detsamma, i likhet med angränsande hemmanet Wallbo, böra till Lappmarkshemman hänföras. I öfrigt hafva Kollegierna upplyst, att krononybygget Fångåmon, som är upptaget i Wågdalens afradsland, efter föregången afvittringsberedning blifvit af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande genom Utslag den 17 Mars 1831 fastsläldt till 1£ tunnland med 2 R:dr 24 sk.
Snickaren, som just börjat arbetet på den vagga, som Myro ville skänka sin lille älskling, Rakels son, kunde icke lemna någon af de begärda upplysningarne. Men han skakade på hufvudet och menade, att det värsta hade händt; han hade väl blott en enda gång sett den stackars Judinnan, då han tillfälligtvis mötte henne i trappan, men han märkte då i hennes ögon någonting, som han först nu riktigt begrepe. Betagen af ångest lemnade Myro denne olycklige tröstare och återvände till sin kammare, för att försöka lugna sig och öfverväga hvad hon borde göra. Den stackars hetären hade fattat en varm tillgifvenhet för sin olyckssyster. Myro hade i Rakel funnit en af ödet vida hårdare träffad varelse än hon sjelf var; hon hade, i trots af sin egen nöd, kunnat visa henne ett verksamt deltagande och bispringa henne, då hon var hjelplös och öfvergifven af sina närmaste. Detta var den enda rena glädje, som Myro på länge erfarit; också hade hon kännt sig lättare och gladare till sinnes, alltsedan Rakel kom under hennes tak, och den vård, som hon egnat modern och barnet, hade i hennes ögon likasom minskat blygden af det yrke, som gaf henne medel att utöfva denna barmhertighet. Då Myro nu försökte trösta sig öfver Rakels uteblifvande och framleta någon lugnande och sannolik orsak till densamma, rann det henne i sinnet, att hon under den föregående qvällens samtal hade till Rakel förnyat sin uppmaning att med sitt barn begifva sig till Hermione och hos henne göra sina anspråk på Karmides gällande. Myro sökte nu intala sig, att Rakel fogat sig efter Myros råd, och att hon sålunda begifvit sig till Krysanteus landtgård utanför Piræeos. Myro beslöt att företaga en vandring till nejden af Krysanteus’ landtgård. Måhända skulle hon då möta Rakel på vägen eller på annat sätt erhålla någon underrättelse om henne. Myro kände sig för orolig att stanna hemma och under tvifvel förbida sin väninnas återkomst. Dagen var dessutom vacker och inbjöd till en vandring. Myro begaf sig således på väg. Men ingenstädes träffade hon ett spår af den försvunna.
Oss förekommit, hurusom Vi, uppå Eder underdåniga hemställan, genom Nådigt Bref af den 31 Augusti 1835, täckts tillåta, att de så väl i Stockholms Ammunitions-förråd, som äfven i Rikets öfrige Landt-Artilleri-förråder varande äldre Projectiler, som vid anställda besiglningar befunnos oduglige och oanvändbara, lingö å auction försäljas; och som nu hos Oss i underdånighet blifvit anmäldt, att genom de försäljningar, som till följe häraf under åren 1836 och 1837 ägt rum, influtit ett uti Eder Artilleri-Afdelnings Cassa i behåll varande belopp af omkring 65,000 R:dr; så, och ehuru dessa medel, enligt Vårt tillika meddeldta Nådiga förordnande, endast borde lill nja och brukbara Projectilers anskaffande användas, håfve Vi dock, på det full tillgång för årets Stats-behof måtte beredas oell den ordning dymedelst vinnas, som "Vi anse vid hvarje års reglering, så vidt möjligt är, i denna del böra iakttagas, nu i Nåder velat medgifva, att den uppkomna bristen må af förberörde behållning fyllas, hvadan ock jemte det Vi i Nåder fastställt de Stater, som för innevarande år komma att blifva gällande och hvilka Vi härhos läte Eder meddela, nemligen 1 för Utrednings-Afdelningen, 4 för Artilleri-Afdelningen och 1 för Fortifications-Afdelningen, Vi alltså funnit godt härigenom i Nåder anslå, att af Vårt och Rikets Stats-Contor utbetalas: Till Eder Artilleri-Afdelning „ 194,519: u. 3. Till Eder Forlifications-Afdelning „ 51,000: ~S:a 696,000: Hvarförutan anvisas såsom fyllnad för Utrednings-Afdelningen behållningen derstädes för å auction försålde Effecter R:dr 3,000: för Artilleri-Afdelningen af medlen för försålda Projectiler „ 10,790: 18. 3. Anmodande
Ståndet beviljade de af Kongl. Maj:t i Dess Nådiga Proposition till Universiteten i Upsala och Lund, för uppförandet af sådane ännu saknade byggnader, som fann os mest behöflige, äskade anslag af 50,000 R:dr, att emellan begge Universiteten till hälften hvarldera fördelas. 2:o Ståndet fann skäligt bevilja för Carlstads Läroverks utvidgning ett lån af 8,000 R:dr, räntefrilt under 5 år och sedermera mot 6 procenLs årlig afbetalning, , deraf 3 procent å capitafe t och 3 procent såsom ränta. 3:o, 4:o och 5:o godkändes. 6:0 Hvad Utskottet i denna punkt tillstyrkt i Utlåtandet N:o 354, jemte den, i afseende på beloppet af förskottet,. gjorda rättelse i Utlåtandet N:o 435, bifölls. 7:o och 8:0 bifölTos. Q:o Fordrade icke någon vidare åtgärd ifrån Ståndets sida.. Litt. Prot. Ståndet beviljade ett anslag, för en gång, af 10,000 R:Jr för en arbetsdin ältning i Eskilstuna Fristad. 6:0 Bifölls. 7:o Bifölls, enligt Utlåtandet N:o 354, med det dervid i Utlåtandet N:o 435 gjorda tillagg. Enligt Ståndets, vid början af nu genomgångna Utlåtanden, fattade beslut, återgick Ståndet till pröfning af de allmänna vilkor för de an visade extra Stals-anslagen, hvilka vilkor å pag. 14 i Utlåtandet N:o 435, under Iso, 2:o, 3:o och 4:o upptagna, nu blefvo af SLåndet godkända.
Den 21 Augusti. gifwande, at nägre felande underrättelser, sä wilkoret af Bcwillnings-frihet för ^nnuiteternL förswunne, och Räntan derä häldre förhöjdes, at et annat Hypotbeque än husbehofs Lränwins°statten för dem upgäfwes, samt at fordrings ägare för leveranser äfwen mätte fä af ^.Iinuitecs förinän sig begagna. Herr klingspor, Lerclt, conformerade sig med Friherre kosse. Grefwe Oe Ig. kgcod. Dä Rege rings Formen sä tydeligen säger, at et Utskotts yttrande bör antingen i sin widd antagas, eller ock remitteras jemte de derwid gjorda Anmärkningar, och sä gansta stiljaktiga tankar rörande Stats Utskottets Förslag äro yttrade, tror jag annan utwäg för det närwarandc ej finnas, än Votering för at utröna, om Stats - Utskottets Protvcolls-Utdrag bifalles eller bör remitteras. Herr Grefwen och Landtmarskalken frägade om Ridderstapet och Adeln äskade Dotering. Swarades Ja. Herr Landtmarskalken upläste til Justering följande Votering §-Proposition. Den som bifaller Stats-Utskottets Betänkande, strifwer Den ej det will, strifwer rrr.j. Winner !7lei, lemnäs Stats-Utstottet del af hwad här l dag blifwit anfört, med anmodan - Den 21 Augusts. 11Z9 dan ak inkomma med yttrande huruwida StatsUtstottet deraf finner anledning til förändrande i mer och mindre mätto, af hwad dest ProtocollsUtdrag föreflär. Godkändes. Anmältes och emottogs en Deputation ifrån det Wällöf!.
Sällan tima sjö-stador af ven beskaffenhet, att de, ivid, behof för Skepparen af annar biträde än dess egen Besättning, kunna inom en rid af 60 timmar till Leras följder förekommas, och ännu mera sällan lärer den händelse inträffa, att dä lossning af godset, för det helas räddning, är ömngängeligir, sadant inom nyssnämnde förestrifne tid kan werkställas, under en delad upmärksamher ej mindre pä undwikandet af Siöfaran och Skeppets cvnservarion, än äfwen uppä Godsets wärdande och ans. Och blir icke, wid err sädant förhastande, hela den föreslagne ändringen, säsom i de fleste fall ej anwändbar, uran alt päräknadt gagn, den lidandes förlust lika stor, och Dykerirts derpå grundade winst lika obillig och lika dryg. Utskottet har dernäst ansett Actie - agarne uti Dykeri-Compagniet böra höras öfwer de åtgärder, som kunna förefläs till förbättring uti det nu gällande Reglemente, samt att antagandet eller förkastandet deraf mätte bero pä deras pröfning och godtfinnande. Ehuru erfarenheten wisar att de af Allmänna rösten pakallade, mäst nyttige ändringar oftast stä tillbaka för enftildta intressen som deremot uphäft sig, har jag likwäl för min del ingenting att påminna, der ju, sedan projecter kill inrättningens förbättring och förändring blifwit författadr och af Ständerne godtkandt, detsamme mä komma till nuwarande Dykeri-Tompagniets kännedom; dock eudast i der ändamål, Den 14 Lebruaru. 743 Mål, att Inkresienterne mätte fä yttra sig, huruwida Le, pä föresiagne willor, kunna wara nöjde att med den allmänna Bergnings-omsorgen fortfara.
Återremitterades, med förklarande såsom Preste-Ståndets gemensamma tanke, att ifrågavarande § bör erhålla följande förändrade lydelse: ”Såsom Grundlagar skola anses: Kongl. Maj-.ts och Rikets Ständers fast”ställda Regerings-lörm af den 6 Juni 1809, Riksdags-ordning af den 10 Februari ”1810, Successions-ordning af den 26 September 1810 och Tryckfrihets-förordning ”af Prol.-Uldrag den 31 Mars 1860. 305 ”af den 16 Juli 1812, nied de derefter af Konung och Rikets Ständer antagna ”förändringar.” N:o 10, med förslag till ändring i 56 § Riksdags-ordningen, angående inskränkning af tiden för motioners väckande. Antogs alt hvila till giundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. S. D. Föredrogos i ett sammanhang 2:ne meddelade utdrag af Vällotliga Borgare-Ståndets protokoll den 28 och 30 dennes, innefattande dels bemälda RiksStånds beslut vid föredragning af Bevihnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 4, angående vilkoret! för bränvins tillverkning, dels inbjudning lill de öfriga Riks-Stånden alt uti dessa beslut sig förena. Preste-Slåndet, som, beträffande de al Borgare-Ståndet antagna redaklionsförändringarne i det bifogade författnings—förslaget, anmodat Utskottet vidtaga enahanda förändringar samt i öfrigt ej fann skäl alt frånträda sina uti ifrågavarande ämne fattade beslut, ansåg förenämnde inbjudning ej föranleda annan, åtgärd, än alt läggas till handlingarne. S. D. På begäran erhöll Professor Carlson ordet och yttrade: Af det nu brukliga sätt att behandla Expeditions-Ulskottets förslag till underdåniga skrifvelser synas icke ringa olägenheter uppstå, enär dels diskussionen inom alla Stånd måste, när ett sådant skrifveise-förslag ankommer, afbrvtas, dels ock det enda exemplaret af ett dylikt skrifvelse-exemplar kan ända till 8 gånger bordläggas, oell en ganska ansenlig tidsutdrägt sålunda vållas.
Förberg under hans tjenstetid, skulle han ej blott af statsmedlen uppburit 15,000 R:dr för 20 år, hvilket belopp, med antagande af den princip, att Statens tjenare böra af Staten lönas, sy nes kunna betraktas såsom en behållen vinst för Statsverket, och hvarå räntan efter 5 procent utgör 750 R:dr, utan ock möjligen kunnat i anseende till sin oersättliga förlust af helsa och arbetskraft, sin långvariga och trogna tjenst samt totala brist på medel och utsigt för egen och sin sjukliga makas framtida försörjning, få vid afskedstagande bibehålla bela lönen, 750 R:dr, såsom pension. Men någon rätttighet till sådan förmån gick Förberg utan sitt förvållande förlustig, enär hans förstörda helsa tvang honom söka afsked nyligen förrän den för ho nom eljest så förmånliga grundsatsen om statstjenarens behöriga lönande och pensionerande härå vann tillämpning. Ett pensionsrum å Filénska fonden förunnades Förberg af Kongl. Maj:ts nåd, till lindring af den första nöden; och hafva Rikets Ständer, uppå enskilda ledamöters hemställan, tilldelat honom, år 1850, en pension af 300 R:dr, hvilken år 1857, till lättnad af den dyra tidens fordringar, blef med 150 R:dr förhöjd, och uppgår således till 450 R:dr om året. Sedermera har prisstegring å lifsmedel, ved, ljus, beklädnad och många andra förnödenheter ytterligare inträffat, pensionstagaren och dess hustru vid tilltagande ålder och sjuklighet erfarit behofvet af kostsamma läkemedel och nödig helsovård, samt en oundviklig, men högst oroande skuldsättning visat framtiden i en särdeles bekymmerfull och nedslående utsigt. Otillräckligheten af den i den ädelmodigaste afsigt beviljade pensionen faller under sådana förhållanden lätt i ögonen. Pensionstagaren har dock, under sin styrkas dagar, gjort allt hvad af honom berott, att göra sig förtjent af det allmänna.