Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Brunt bröd (brown bread), liknande *) Detta är mindre underligt, då man i en god kokbok finner följande beskrifning på sättet att koka godt kaffe: » Sedan kaffet blifvit finmalet eller, ännu bättre, stött i en mortel samt hastigt genomvärmdt i ugnen, lägges det i kaffepannan och kokande vatten slås därpå, hvarpå det får stå och draga ett par minuter. Det sättes så på elden och får långsamt koka upp. Pannan lyftes sedan af och en kopp slås upp, hvilken hålles högt öfver kaffekokaren och åter hälles uti. Detta upprepas tvänne gånger. Därefter slås ett skedblad kallt vatten uti kaffet, som får stå på spiseln i tre eller fyra minuter, hvarpå det silas genom en musslinslapp direkte uti den uppvärmda kannan, hvarur det skall serveras ». u u 1894 n Grahamsbrödet, bjudes dock ofta, äfvensom, i fina hus, ett lättare och dyrare hvetebröd, bakadt i mindre formar. Utom smöret finnes oftast en skål pomerans (marmelad) eller annan sylt på bordet, och bruket att äta sylt och bröd eller t. o. m. sylt och smör på samma gång är allmänt. På denna frukost, intagen » en famille » under det att familjefadren i lugn och ro njuter af sin morgontidning på samma gång som af sitt te och frun och döttrarna läsa och diskutera sina nyss anlända bref eller uppgöra planer för dagen, bör man kunna reda sig till klockan ett eller half två på middagen. Detta är vanliga tiden för den andra frukosten, den så kallade lunchen, såvida man icke helt enkelt då äter sin middag, så- som det merendels är fallet inom en del af medelklassen och i de flesta hus, där inga herrar finnas. Äter man däremot middag först klockan sju på aftonen eller ännu sednare, behöfver man nu en temligen stadig måltid. Herrarne intaga den vanligen på någon restauration i närheten af sina affärslokaler, husets damer och barn däremot hemma. D e ännu icke fullvuxna barnen, hvilka icke få vara med om familjens sena middag, göra nu lunchen till sin middag och infinna sig till densamma, åtföljda af sin lärariuna vid den kinesiska gonggongens dofva men melodiska kallelse.
Ständer förmält sig hafwa funnit det leda till ordning och äfwen till nägon besparing för Stats Werket, att pä en Allmän Indrag. ningS-Stat öfwerfördeS ätstilliga till indragning ställde Löner, Arfwoden och Tractamenten m. m. samt Beneficier och Benädningar, hafwa Rik. sens Ständer widare, i afseende pä besia sist. nämda, anfört särskilda grunder, som de trott böra iakttagawid sädana förmoners tilldelan. de eller bibebällande, och hwilkas werkan dean. sett lämpligen böra taga sin början med andra Qwartalet af innewarande är. Kongl. Bihang, ll. B. Kongl. Majit, som fann det icke blifwa möjligt att till den tid, dä utbetalningarne för nysinämde Qwartal borde ffe, fatta Desi beflut .om allt det, som hörde till Riks-Statens full. komliga afflutande för innewarande är, lät, rinder den 9 Maji, gifwa Desi och Rikets StatsContoir del af. bemälte Riksens Ständers underdäniga ffrifwelse, med Nädig befallning, att efter den derwid bifogade Allmänna Indrag, vings,Staten anordna och utbetala hwad icke kunde finnas stridande mot de grunder, som Riksens Ständer anfört uti den första och femte af deras i underdänigbet uppgifna Puncter angäende Pensioner och Benädningar, eller eljest likmätigt författningarne borde komma i fräga. Uti desia twänne Puncter hade Riksens Ständer sig yttrat, att ej nägon, som af Staten njuter Ordinarie eller Extra Lön, mä derjemte äga Pension eller ä Benädnings. Staten upptagas under hwad namn och titel som hälst, samt att dä ordet Benädnings-Stat utmärker torftighet, böra nu och allt framgent alla Enkor och Barn af känd förmögenhet eller förmäga att sjelfwe sig underhälla, uteslutas frän Pension, och pröfningen deraf till Konungen i underdänighet öf. werlämnaS.
Med ett ord: det är för utvecklingen af den nuvarande folkskole-inrättningen, i den anda af allmänlighet och gemensamhet, hvilken lyckligtvis gjorde sig gällande vid 1840—1841 årens Riksdags-beslut och fortfarande bör hyllas, som Rikets Ständer böra fortsätta att förena Statens och kommunernas krafter samt uppmuntra folkets enskilda medverkan. Att söndra folkundervisningen för olika ändamål, är att motverka utbildandet af folkets allmänna förständs-odling och derigenom förstena de olyckliga förhållanden i samhället, hvilka på sä många sätt och under mångfaldiga former välla afund, kif, hat och olyckor samt göra sä väl religionens höga läror som lagarnes bud och sjelfva sedebegreppen kraftlösa. Lålom oss ännu en tid bibehålla denna inrättning sådan den är, för att skåda hvilka dess verkningar under Statens och folkets samverkan och en efterhand skeende utvidgning och förbättring kunna blifva. Förlitom oss icke till projekter, på hvilkas uppfinnare aldrig blifver någon brist. Lemnom till församlingarnes omsorg och nit att fullkomna verket. De skola göra det, då de se sina bemödanden understödda af alla folkklasser och af Staten. Jag är förvissad, att i allmänhet öfverallt finnas vältänkande medborgare, hvilka, liksom jag, med uppriktigt nit för folkundervisningen, hvar och en i sin bygd vilja sträfva, ja gerna vilja lefva och dö för denna stora sarnhälls ange - Sammanfalla Stais-, Hevilla.- sami A'lm. Besv,- och Ekon.-Utsk. Bet. JW 19, 41 angelägenhet. Om vi ej nu genom lillkonstlade sladganden helaga folkel intresset för densamma, i följd af alltför dryga besvär och kostnader och derigenom gifva nuvarande skol-inrätlningar dödshugget, skola de nog snart visa sill värde genom sin välgörande verkan på den generation, som haft fördelen all få begagna den. Statens fortfarande medverkan och församiingarnes bibehållna rält, utan allt afskrackande tvång, men efter välbetänkta allmänna stadgande*), att ordna sin folkskola och utbilda dess verksamhet: se der vilkoret) för framgången af denna den dyrbaraste af folkets angelägenheter.
Om nu på Landshöfdihgens anmälan ett åtal skall anställas, och han emellertid skiljer den angifne Lands-sekreteraren eller Lands-kamereraren från tjenstens utöfning, men det vid åtalets utförande eller förberedelserna dertill befinnes, att den angifne ej begått något straffbart fel; så följer häraf dock ej alltid lull upprättelse för den skada och oförrätt, som den angifne genom suspensionen lidit; och för Landshöfdingen blir det Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänkande N:o 70. 23 svårare, men icke lättare, att återtaga honom i tjenst, än det hade varit att emellertid fördraga honom i ostörd utöfning deraf. Utan tvifvel är det också olämpligt, att en oafsättlig tjensteman skall af någon annan än domaren, under hvilken han lyder för sin tjensle-utöfning, kunna derifrån skiljas, under det frågan om ansvar för fel i denna utöfning beror af laglig pröfning.” ”Hvad som i stället för en sådan obegränsad suspensions-makt kan synas verkligen hehölligt, torde vara hvad som redan finnes uti 1734 års instruktion, nemligen den Landshöfdingarne uppdragna myndighet till Lands-kamererares, Fogdars och Häradsskrifvares skiljande från tjenste-utölningen i de fall, der anmälan skulle göras hos Kannnar-revisionen, d. v. s. der det gällde uppbördens redovisande, och således behof kunde förekomma att genom skyndsam och kraftig åtgärd undanrycka det allmännas medel en osäker uppbördsmans vård, för att hindra deras förskingrande. Men det ögonblickliga skiljande från tjensten, som härtill kunde erfordras, behöfde icke sträcka sig till Lands-kamereraren i alla de fall, der fråga icke var om uppbörd, och var derföre ej heller användbart i andra fall mera mot honom än mot Lands-sekreteraren, hvilken nu först blifvit en sådan behandling underkastad.”
» Hon med dylikt, skulle icke taga å j a g i början af denna månad befann mig i Stockholm på mitt vanliga sommarbesök hos släktingarna — jag bor eljes i en liten stad i Vestergylln — föreslog mig en vacker eftermiddag min snälla svägerska, som alltid sörjer för, att jag får se något nytt, då jag kommer till hufvudstaden, att vi skulle » fara ut till Skansen ». » Skansen? » sade jag eftersinnande, sjasa, den där utställningen af svenska bondstugor, som j a g läst om i tidningarna. Ja, det vore roligt. Men hvar ligger den egentligen? » Och svägerskan svarade med en annan fråga: » Vet du, hvar Hasselbacken ligger? » » Ja, naturlicb, » ljöd det ur djupet af mitt hjärta. » Nåväl, strax bakom Hasselbacken ligger Skansen. Det är Stockholms allra nyaste sevärdhet, ännu ej årsgammal och så färsk, att den ej ens hunnit in i Bädecker. » Och så gingo vi. På vägen fick j a g en liten lektion om Nordiska museet i allmänhet o c h Skansen isynnerhet, om hur doktor Artur Hazelius för 20 år sedan i Stockholm grundade en skandinavisk-etnografisk samling, som från en ganska blygsam början vuxit ut till våra dagars Nordiska museum, s o m omfattar, utom de två paviljongerna vid Drottninggatan med sina kända allmogegrupper i fönstren, 6 stora våningar i 3 olika hus samt dessutom den täcka lägenheten Framnäs nere vid Djurgårdsbrunnsvikens strand. Nu har Nordiska museet till sina öfriga landvinningar äfven lagt Skansen, det på skogshöjden ofvanför Framnäs belägna natursköna området. Här har doktor Hazelius, som alltjämt är den nitiske ledaren af företaget, gifvit oss en riktigt lefvande bild af svenska bondehem från olika delar af vårt långsträckta land. » Men allt det där får du själf snart s e », slöt min svägerska. I detsamma svängde spårvagnen öfver Djurgårdsbron, uDär, » sade svägerskan o c h pekade med parasollen åt höger, » ligger Lejonslätten. Den har kung Oskar för omkring 10 år sedan skänkt Nordiska museet till byggnadstomt.
Kom en gång till den himmelska staden och drick doften af det renaste Kejsarthé, så kan hon få lära sig något“. „Hör man på hans vishet“, svarade en liten näbbig stämma, „just som ingen ann sett något än han med sitt kala hufvud och sina långa mustascher“. Förundrad såg jag mig omkring och undrade hvad folk det var, som kommit in i rummet utan att jag märkt det, men der fanns ingen utom jag, allt var tyst. En besynnerlig tanke föll mig in, jag satte mig så att jag kunde noga betrakta figurerna på spiselkanten, förde glaset åter till mitt öra och nu hörde jag åter en hop röster samtala. „Här är nog varmt i afton, de ha eldat strängt i spisen i dag, jag önskar det vore natt redan, att man skulle slippa och svalka sig något“. „Men, mitt herrskap, det här blir mera tråkigt,“ sade en annan, „ha ni då inga intressantare samtalsämnen än värmen?“ „Ah“, sade med förnäm matthet en knappt hörbar röst, som jag märkte komina ifrån en liten sockerfigur på en något urblekt ljusblå bandros, „hvad skall man väl i ett så blandadt sällskap kunna tala om. I förtroende söta du, vet du jag tror här finns till och med en kökspiga ibland oss. Och den der underliga gråa figuren, som står der så bål i sin glaskammare, hvad tror du det kan vara för en roturier? Ack, andra tider var det, då vi stodo derinne på spegelbordet, der fanns endast folk de qualité! Men i går tog det rysliga öde, som obevekligt herrskar här i rummen, oss begge och ställde oss hit på spiselkransen, och så sade hon: „de der figurerna äro nog skrala, men de må nu en tid stå här ute, sen få barnen leka med dem. Hvilken ryslig dom, huru skall jag bära den!“ „Jag försäkrar hennes nåd, att man kan må rätt bra här“ svarade den näbbiga rösten åter. Det var tydligt den nätta koketten med spegeln som talade.
Hwad äter wlllkoren för detta manskaps uppsättande angär, och dä wid deras bestämmande, ehuru för närwst» rande provisionelt, det är en af de högste pligter, som ReLigion och Samhälls-Ordning förcffrifwa, att wid allmänna bördors fördelning iakttaga den noggrannaste rättwisa och billighet, hwarigcrwm ock de, som stola i besia för Fäderneslandets frälsning och uprätthällande oumgängeliga anstalter deltaga, omfatta dem mdd större tillgifwenhet och utföra dem med frimodigare werksamhet, har Prest-Stäudet för sin del beflutit, att med förbehåll, att de nu upZifne förflag, icke mä anses för en grundläggning till de närmare beslut, som nstd nästa Lagtima Riksdag kunna i Detta ämne fattas, antaga ofwannämude Utskottets Letäntande med följande Modificalioiret: Den 16 Apckk» t:o Att hos KonglMajit r undetdänighct anhälles , säsom ett nödwändigt willtor, att uti det Nädiga Bref» som till Konungens Befallningshafwande kommer i detta ämne, att enligt Utskottets Betankande afgä, lemnäs tydlig och bestämd föreskrift , att wid den anställande Extra Noteringen billig lindring, och i afseende pä localen rätt, w!s jemnkning iakttages för /alla Boställs-Innehafware och Arrendatorer af Kronans Domainer, af det talande skäl, att de och deras Arfwingar icke ega sjelfum jorden, utan blott innehafwa nyttjande rätten deraf ofta blott för en korrt tid, och desse förstnämnde den endast säsom en sig pä lön anslagen tillhörighet, och mänge aldeles utan andre publique Lörängs - willtor, samt att i flere Lands, orter de redan roterade Hemman njuta lindring i wiste andre Publique onera derföre, att Noteringen der är owanligen stark.
Vår och Kronans förlust , dels derigenom, att godset mäste vid krutbruken undergå behörig granskning och afdrag för Kronans räkning, dels derigenom, att samma besigtningsförrättningar måste ske af dertill commenderade Artillerie - Officerare, hvilkas res-och underhålls - kostnad ökar Kronans utgifter, vilje VI häruti förordna den ändring, att Landshöfdingarne i Småland må till Saltpeter - gärdens leverering vid Fliseryds och Torsebro krutbruk förvisa de leveranter, som, utan allt for lång väg, der kunna aflemna sin gärd, samt att saltpetern från Göinge Härader bör alltid vid Torsebro icke långt derifrån belägna krutbruk levereras; dock bör härvid tillses, att icke större leveranser vid dessa bruk ske, än med Vårt och Rikets Krigs - Collegii anordningar instämma; men åt de hemmang - ägare, för hvilka transporten till krutbruken skulle blifva lång och kostsam. 34® Den 17 April. sani, äga Randshöfdingarne, att efter de i Vårt Nådiga Circulaire - Bref den 28 Februarii 1805 gifna föreskrifter, utsätta uppbördsställena, hvarest Directeuren, eller den, han på sitt ansvar dertill, utser, skall varan, emottaga, samt genast på vanligt; sätt; gencrm, eld;- prof eller upplösning, till dess, något säkrare proberingsmedel kan uppfinnas, pröfva Sältpetern och bestämma dess hallt, hvarefter, Directeuren ansvarar krutbruks - ägaren för den af honom .emottagna, Saltpeters, verkliga halft, och, goda, egenskap» Skulle leveranten. trosig hafva, vid krutbruket eller under Uppbördsförrättningen för nä-, ra. skett, må., harr äga rättighet; att under förseg-. Hng få sin saltpeter - post afsatt till; vidare undersökning oih profs, anställande genom VårBefallnipgshafvandes försorg» Den» sorn sådan; sak slutligen tappar, bör, ersätta; alla. derigenom åbragte korstnader.
Anslaget för hofstallet synes, oaktadt de höga fourage-prisen, hafva för något år Iemnat besparing; och det är att förmoda, att H. M., vid erfarandet af It. St:s öfvertygelse om behofvet af stats-utgifternas minskning, icke lärer underlåta anbefalla sådana förändrade grunder för hofstallets ekonomi, så att betydliga besparingar kunna göra ofvanstående anslag tillräckligt. K. Slottets polis, lysoch renhållning .. Ved och kol för de K. Hofven . i5o,ooo 20.000 20.000 8,000 20,000 15.000 16.000 Den i Februari. r S3 Genom en noggrann hushållning, torde dessa utgifter åter kunna bestridas med hvad här blifvit föreslaget, då man besinnar, att prisen å dessa artiklar nu, i allmänhet, icke äro högre, än under de tider, då en sådan summa befanns tillräcklig. K. Lustslottens underhåll StatsUtsk. torde finna lämpligt att, med upphäfvande af special-staterna för de särskildta lustslotten, anslå en rund summa, samt att föreslå R. St. att hos K. M, anhålla om anordnandet af en gemensam styrelse och förvaltning för lustslotten, i stället för de många ståthållarskapen, hvilka hvarken lemnat några särdeles tillfredsställande resultater, eller synas behöfliga och passande med principerna för den öfriga stats-administrationen. Genom den inskränkning af embetspersonal, som derigenom kunde vinnas, torde mycket kunna uträttas med det här föreslagna anslag. rrararepactuiaae».! saaraMarwHaaao; jjtgasg Summa r:dr b:co Anmärkn.: Då harti!I, utom collinin, föres de till II. M. ifrån Riksg:s-contoret utgående De på åttonde hufvud-titeln uppförde medel för K. slottets underhåll 12,000. samt de på allmänna indragnings-staten uppförde hof pensioner 38,000. visar sig folkets skattebidrag till liofhållningen, oaktadt de här föreslagna indragningar, utgöra Andra Hufvud-titeln.
StatsUtskottets rörande granskningen af RiksgäldsVerket g5. d:o Uti. öfver anmärkningar 182. Betjening, förökad i StatsUtskottet 1 & 7. Bevillning: af Krono-Lotsar, ang:de 302. Vaktare vid Flygsands-fälteu i Halland, ang:de 3gö. eftergift af den Kamererarcn Ewers’ Arfvingar ådömde ersättning . iö. lefverering deraf till R:gsContoret 35o. den Allmänna, om de serskildta Landsböckerne deröfver Bil. A. 54. — , om dess ingående till StatsCout. „ „ — , ang:de grunderne derför 21g. dess fördelning 4°9- Beväringsmanskapets Vapenöfningar, anslaget dertill, ang:de i32, 20g. § Bet. N:o Bihanget till RiksStåndens Prot. vid 1828—i83o årens Riksdag, tryckn. och försäljningen deraf 23. —- — vid 1817 och 1818 samt 1823 årens Riksdag, utdelning deraf 3r. Billqvist, Handl., angrde Bränvinsbrännings-afgift 233. Biskopens på Gottland indeldta lön, ang:de i33, 240. Blinda och Döfstumma, Institutet derför, anslaget ang:de 248. Boktryckare-Präss, Cylindrisk, om medel till en sådans anskaffande 170. Borgare-Bref, ang:de deras charterande 267. Borgen för TestamentsBevillning, angrde 67. Borgås Sund, angrde Brobyggnad deröfver . 34^- Borås Stad, om understöd för densamma . 62. fördelningen af det beviljade Lånet dertill 4*8* Boställen för Häradsskrifvaren i Tunaläns, Sijfvedahls Härad , , 128. — för Länsmännen i Skåne , , , . „ ^— „
Riksdag anvisade Mindre Kreditiv: under år 1848 250,000: utaf det serskilda Kreditivet för garnisonsförstärknin - 150,000: 128,820: 680: 26. 8. Transport 282.107: 13. 7. 2,559,500: 26. 8. Stals-Utskoltets Memorial, M 3. 35 Transport 282,107: 13. 7. 2,559,500: 26. 8. gen i hulvudstaden år 1848, under år 1850 35,000: 317 107- 13 7 från Direktionen öfver Arméens PensionsKassa: å Kreditivet för befrämjande af ackordsregleringen inom Arméen, under år 1849 5,000: samt från Kongl. Kommers-Kollegium: å Kreditivet för férskötselns och ullproduktionens befrämjande: under år 1847 i December månad r:dr 500: » » 1848 i » » » 35,590: » » 1849 i » » » 36,240: » » 1850 i » » » 44,010: 416340- och har utaf den i sammanhang med allmänna bevillningen uttaxerade krigsrustningsafgift ingått: under år 1849 för 1848 med 305,359: 12. 6. under år 1850 för 1848, 1849 och 1850 312,013: 43. 2. 6i 7 g7g. 7 8 efter afdrag af samtliga dessa sålunda influtna återbetalningar r:dr 1,055,820: 21. 3. uppgå Riksgälds-kontorets utgifter i anledning af de å detta Yerk anvisade kreditiver till r:dr 1,503,680: 5. 5.
Jag kan altså icke hylla den utsträckning af skyldigheten att prestera fullmagt, som Utsk. tillstyrkt; ty i enlighet med detta förslag skulle fullmagt ovilkorligen hos hvarje embetsmyndighet företes, Ufven då en ansökning ef ler annau handling, som icke rörde tredje mans rätt, vore skrifven och under. skrifven af sökanden sjelf, men af honom icke inlemnades. Jag befarar altför stora olägenheter häraf för den enskilde, och yrkar således afslag a betänk, samt anhåller om propos. derå. Hr Dalman, Wilh, Fredr.: Jag förenar mig med Hr Stuart. Då en handling är egenhändigt af parten undertecknad, anser jag den grundsats vara fullkomligt riktig, att någon fullmagt för samma handlings lagliga producerande icke erfordras. Hade altså någon förklaring af det ifrågavar. lagstadgandet ansetts böra äga rum, så tror jag, att den bort verkställas i en motsatt syftning, än hvad nu skett; men för mig är det fullkomligt klart, att, enligt nuvar. lydelsen af 1812 års förordn., fullmagt icke behöfver företes, då handlingen är skrifven af contrahenten sjelf. Jag är öfvertvgad, att den föreslagna förändringen komme att leda till stora olägenheter, förlust af fatalier etc.; och då Utsk. icke velat ingå på den motsatta sidan af förklaringen, hade Utsk. åtminstone bort låta förblifva vid hvad nu är stadgadt. Gr. Gyldenstolpe, Anton Gabr,: Uti det första betänk, i frågan N:o 92 förekomma 2:ne särskilda punkter, hvaraf jag anser den lörsta lätteligen böra afslås, men deremot den andra bifallas. Särskilda propostr derå torde således vara nödiga. Då i anledn. häraf betänk. N:o 92 punktvis föredrogs, afslog R. o. Ad. i:sta punkten, men bjföjl den andra. Vid förnyad föredragning af LagUtsk:s d6 dennes e, m. på bordet lagda betänk.
Så länge Nationen vill bestå med egen inviduell caracter, så måste den allt mer och mer utveckla sin egen nationalitet, så är det hufvudsakligen nödigt, att den bör följa ett densamma eget undervisningssätt; och jag anser derföre betänkligt, att, utan mogen pröfning, derutinnan söka tillvägabringa några för; ändringar efter utifrån lånade methode. Herr; Den 24 Februarii, Herr Riben: Jag instämmer med Herr Thara i den öfvertygelse, att den upplysning Sora bibringas Allmogens barn, bör vara af egenskap att icke afvänja dem från dess egentelige yrke. Jag vördar och värderar den ädla frikostighet som på vissa orter lättat införande af de Belloch Lancasterska Skolorna. Jag tror att dessa Skolors inflytande på den allmänna bildningen är oberäkneligt; men jaglemnar derhän , om de med fördel kunna antagas Öfver allt; helst som sådant utan betydliga Statsbidrag förmo deligen icke blifver möjligt. Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus: Jag föreställer mig att folk-undervisningens tillstånd kan vara mycket olika i ett så vidsträckt land sorn Sverige. Jag skulle tro att detta tillstånd i allmänhet vore sämre inom tätt bebodda landskaper; bättre der folket bor mindra tätt tillsammans; att det i allmänhet vore sämre i stora Städer och bättre i de mindre städer; innan Bell-Lancasterska undervisnings-methoden yar uppfunnen, fanns det kanske ingen ort i Europa der folk-undervisningens tillstånd var så beklagansvärdt som i det folkrika London. Jag har i några och trettio år lefvat på landet och bland folket; jag är Prest och jag har funnit tillfredsställelse i utöfningen af mitt kall. Jag känner förhållandet icke blott inom den trakt der jag bor, utan inom hela Länet; jag har för 2:ne år sedan genomrest Rikets Norra Ridd. o. Ad. Prat, I. B. 43. M Den 2| Februnrii, Provinser och mest vistats bland allmogen. Jag har öfverallt funnit förhållanden, som intyga en hög grad af verkelig bildning och inom den Provins som jag bebor har jag sett huru den utvecklat sig. När jag var ung, såg ock jag brister öfverallt, och trodde mig veta medlen till deras afhjelpande.