Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
(Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Bet., N:o 19.) S. A. K. Rikets Ständer hafva till öfvervägande förehaft väckt fråga derom, att stapelfrihet måtte staden Sölfvitsborg förunnas, i afseende hvarå hos Rikets Ständer blifvit anfördt: att staden, belägen vid en vik af Östersjön, som lemnar en god och säker hamn För till och med 12 fots djupgående fartyg, fordom egt stapelfrihet och då varit af betydenhet, men sedermera, då stapelfriheten i slutet af 160ö:talet öfverflyttades till den då nyligen anlagda staden Christianstad, derigenom snart förfallit till föga mera betydenhet, än ett vanligt fiskläge; att staden likväl numera återvunnit något af sitt fordna anseende, så att dess folkmängd för närvarande utgör öfver 1,400 personer, der~ af 18 handlande, 16 handtverkare och 34 näringsidkare, med tillsammans 717 r:drs bevillning, egande 10 större och mindre fartyg, till inoch utrikes sjöfart, den sednare med frakter för stapelstäderna, samt att för export erbjudas, uteslutande för denna stad, från nordöstra delen af Skåne, äfvensom från angränsande skogstrakter i Småland och Blekinge, skogseffekter af plankor, bräder, tjära, beck och stäfver, ehuru de kostsamma omvägarne för klänning m. m., hittills och intilldess stapelfrihet kan erhållas, orsakat inskränkning härvid tili några mindre betydliga befraktningar; varande derförutan anmäldt, att, då för närvarande saknas tullhus, vågbod och andra för en tullkammare erforderliga byggnader, staden, i händelse stapelfrihet beviljades, vore beredd att genast anvisa tomter för sådana byggnader, med förbindelse tillika att, om tullinkomsterne icke skulle räcka till aflöning för den blifvande tulltjenstemanna-personalen, fylla bristen, i likhet med hvad rikets norra städer, för vinnande af stapelfrihet, sig åtagit. Och då Rikets Ständer anse alla åtgärder, som kunna befrämja handel del och näringar, böra, så vidt möjligt är, vidtagas, med likväl, oaktadt beBih. till R. St.
Behöfwa desse nya Commissions»Sccretera» re. Intet lära de rike wilja wara det. Här fä dä de fattige anlitas: Deras wilkor böra dä ätminfto» ne förbättras — och jag skall redan skatta mig lycklig, om jag ock endast dertill skulle vägot kunna bi» draga. Ctk inkast emot nödwändigheten af Minister» Pensions - Statens förbättrande, torde af nägon mjn« pre underrättad hämtas as ben i dess föreställning rädande yppighetcn uti sjelfwa Ministerns Aflönings» Stat, 6 , 7 till 8,oyQ Riksdalers ärlig Lön tpckeZ Wara ett rent öfwerflöd i deras ögyn, som mäter alk med sitt närmaste mätt, till och med i dcnS, som följer Scakan af Rikets allmänna Lönings» Stat, ända till wara dagar Är 1766, dä, som sagt är, MinisterReglementet sednast blef öfwersedt, wory Rikets Högste E,»betsmän de sä kallade Herrar Riksens Räd, hwilke, utan att nägot förspilla för det utmärkta, jag törs nästan säga, det ojämförliga anseende, de njöto, sä utom som inom Riket, likwäl ej hade större Lön än Den 6 September. 121- af 2000 R:dr och i Pension 666 R:dr Z2 A. Detta oaktadt stadgade Reglementet dä redan, för Rikets Ministrar wld främmande Hof, dr löningSwilkor, son; pfwanföre blifwit upgifne: De lära säledes funnitS nidige, relatift till de Länders dä warandr dyrhet, dit dcste män skulle afgä. Männe denna dyrhet ej sedan tilltagit?
Åtskilliga af de deputerade, såsom Trarieux, en af Frankrikes förnämsta rättslärde, italienaren, professor Brusa, holländaren, professor van der Vlougt, norrmannen, professor Brögger, dr Norman-Hansen från K ö p e n h a m n o c h professor Nordenskiöld anlände härom dagen till Stockholm med finske ångaren Bore, hvilken till de celebra passagerarnes ära var rikt flaggo c h löfsmyckad o c h företedde en synnerligen vacker anblick, då den lade till vid Skeppsbrokajen, hvarest alla de öfriga liggande ångarne s o m välkomsthälsning ifört sig stor flaggskrud. E. Nordenskiölds gestalt m e d lätthet kan skönjas nere till höger. MOT AF F O R T S. MÅLET. SKISS ELISABETH O. S L U T VRÅS att FINLAND. » Hon hade höjtThufvudet, ögonen IDUN KUYLENSTIERNA. PÖKKG. N: R. heller aldrig haft några » N e j, i n g a stora. » V i v e la vraie entusiastiskt. BLOMBERG; FOTO. TSARDEPUTATIONENS ANKOMST TILL STOCKHOLM MED Å N G A R E N BORE. flammade O c h nu kan du gärna berätta dina m i n n e n. STAMTRÄD. G. m. eller h u r? Slutligen återstod b l o t t att säga farväl. » M i n lust, tänker j a g, » » N e j, barn, sorgen. » sade Ruth leende. Soulard-Siden 85 ö r e till k r. 16: 45 pr meter — slät, randig, rutig, fasonerad, damast m. m. (cirka 240 olika kvalitéer o c h 2,000 olika färger, mönster m. m.) Siden-Damast fr. 9 0 öre — 16,45 Siden-Bastklädn. pr robe • kr.
Direktionen öfver Lånekontoret i Göteborg, hvars yttrande häröfver blifvit infordradt, har upplyst, att Bolagets Cyrus, Röhss & C:o skuld till Låne-kontoret utgöres af ett utaf bemiilda bolag, mot pant af en den 16 Juli 1852 fastställd inteckning uti mantal Forsåker Kronogården, jjjuielä mantal Nedergården derstädes och T'B:dels mantal Hulelyckan, den 30 Mars 1859 upptaget och den 30 Juni samma år förfallet lån å Ii:dr 7,000: — hvarå blifvit afbetaldt genom utdelning dels af bolagets lösöretillgångar och dels i F. Cyrus’ och E. Röhss’ enskilda konkurser tillsammans 2,024: 52. så att å skulden för närvarande återstår oguldet kapital 4,975: 48. hvarjemte den å berörda lån upplupna ränta, beräknad till nästlidne Mars månads slut, utgör 1,69 6 R:dr 7 öre R:mt; att föreniimnda inteckning vid lånets beviljande syntes innefatta full säkerhet för det låntagna beloppet, enär ifrågavarande intecknade fastigheter, hvilka å utniätningsauktion den 21 December 1858 blifvit betalde med 85,000 R:dr, vid laga värdering den 15 derpåföIjande Februari 1859 blifvit i värde upptagne till 100,000 R:dr, hvaremot inteckningarne i dem, med förmånsrätt framför den till kontoret erbjudna, allenast uppgingo till ett belopp af 42,000 R:dr; att likväl, sedan ene bolagsmannen F. Cyrus afvikit från orten och begifvit sig utrikes samt bolaget derefter kommit i konkurstillstånd, berörde fastigheter vid hållen auktion den 29 Mars 1860 blifvit försålde för en köpeskilling af 41,975 R:dr, vid hvilket förhållande någon utdelning af nämnda köpeskilling icke kunde komma Statslånefonden till godo; att bevakning af fordringen blifvit verkställd ej mindre uti Bolagets Cyrus, Röhss & C:o än äfven uti bolagsmännen F. Cyrus’ och E.
I statens tjenst finnas för närvarande anställde 3:ne Agronomer, med skyldighet ali biträda vid odlingsföretag, vattenafledningar, grunddikning och ängsvattning m. m., hvilka, af Landtbruks-akademien antagne medelst kontrakt, gällande för 3 år i sender, uppbära årliga arfvoden från det å Riksslatens sjette Hufvudtitel till undervisningsanstalter för jordbruk och landtmanna-näringar uppförda anslag. Af desse Agronomer åtnjuter en 1,500 R:dr i årlig aflöning, hvaremot arfvodena för de 2:ne andra blifvit bestämde till 900 R:dr för hvardera; och äro dessutom till biträde åt bemälde Agronomer antagne 3:ne elever, hvilka likaledes på statens bekostnad afiönas. Nyttan och fördelarne deraf, att, till jordbrukarens biträde, skickliga Agronomer, på statens bekostnad, anställas, äro numera allmänt kände och erkände. Deras verksamhet och inflytande hafva ock utan tvifvel i ganska väsendtlig mån bidragit till den utveckling, Svenska jordbruket, synnerligast under de sednare åren, erhållit och de talrika från alla län år - St al s-Ut skot tets Utlåtande N:o 37. 3 ligen ingående ansökningar om sådane personers biträde vittna nogsamt derom, att de äro behöflig?, eftersökte och i hög grad anlitade.
Samma förhållande förefinnes vid en mängd andra artiklar, t. ex. i fråga om malen säd elier mjöl; våra qvarnverk tryckas afen hård, ofta odräglig grundskatt och numera äfven af en bevillning, och på samma gång tillätes tullfri införsel al mjöl; i stället för skydd åt den inhemska liar man genom grundskatten, bevillningen och tullfriheten skafläl skydd ål den utländska mjölfabrikationen. Och det är nära omöjligt för den Svenska qvarnegaren att häri täfla med utländningen; antingen bördesman göra den inhemska mjölfabrikationen skattfri, då den utländska är tullfri, eller borde man pålägga den utländska en tull, som åtminstone motsvarade de inhemska qvarnarnas skatt. Enligt Kongl. Kommers-kollegii sist utkomna berättelse om Sveriges utrikes handel och sjöfart har Sverige under år 1860 importerat blott Jordbruksoch ladugårdsprodukter för ett belopp, som, efter ganska låg beräkning, uppgår till närmare 5^ millioner Riksdaler. Jag vill icke påslå att detta varit öfverflöds—artiklar, tvärtom medgifver jag att största delen deraf varit verkiiga nödvändighetsvaror; men deremot vågar jag bestämdt påstå att om tull-lagstiftningen något mer omhuldat den inhemska företagsamheten, så skulle mycket af denna import varit besparadt, t. ex. artiklarna ost och smör, och tillika vågar jag påstå, att en skälig och måttlig tull skulle gifva oss en god och välbehöflig statsinkomst. Jag vill icke trötta hvarken Hedervärda Ståndet eller Höglofliga Utskottet med granskning af alla de missförhållanden jag tyckt mig finna i nu gällande Tulltaxa eiler med anförande af Hera motiver för mina önskningar, att lull—lagstiftningen måtte inkomma på en för landet gagneligare stråt än under sistförflulna riksdagar; jag vill blott till slut sammanfatta mina yrkanden deri: att, Bevillnings—Utskottet vid tulltaxans uppgörande måtte tillse, såväl att den Motioner i Bonde-Ståndet 1862. 481 den inhemska näringsfliten och företagsamheten icke må blifva undertryckt eller förlamad, som ock alt statsverket på denna väg måtte erhålla en skälig och behöflig inkomst lill förekommande af alltför ohejdad skuldsättning.
Jag är visst icke någon ultra-anhängare af Skandinavismen, tvärtom hyser jag rätt stor farhåga för densammas alltför hastiga politiska utveckling; men jag anser dock, att en öfverensstämmelse i afseende å mynt, mått, mål och vigt skulle leda lill de 3 Skandinaviska rikenas sanna nytta och till ett närmande, som utan tvifvel är att önska. Men för öfrigt behöfva vi sannerligen icke frukta, att det skall gå alltför fort med denna förändring. Vi höllö på här hemma i 15 runda år, innan vi lyckades få decimal-systemet inlördt, och om man kommer derhän att erkänna iördelarne af metersystemet, så förmodar jag det skall taga lika lång tid, innan detta blir genomfördt. Jag föreställer mig också att, ehuru det nu af Hr Wallenberg framställda förslaget egentligen afser likhet mellan Sverige, Norige och Danmark, skulle dock, om en komité tillsattes, frågan kunna vinna en mera omfattande undersökning, ledande till antagande af ett allmänt Europeiskt system eller det metriska. Vi vela också, att det egentligen hållits en internationel kongress i Briissel, der denna fråga blifvit handlagd, och jag tror att vi icke böra i detta afseende ställa oss utom de öfriga Europeiska staterna. Icke torde det heller vara nödigt att, då fråga blott är att till K. M. ingå med en underdånig anhållan Den 14 Februari e. m. 441 om nedsättande af en komité, så noga väga och nagelfara med orden, ulan man torde kunna med trygghet öfverlemna alla detaljer till Iv. M. På dessa grunder anhåller jag om bifall till Hr Isbergs reservation. Gr. Björnstjerna: Jag instämmer med dem, som yrkat antagande af Hr Isbergs reservation. Frih. Cederström har trott, alt underhandlingar med de håda andra Skandinaviska staterna skulle leda till ingenting; det tror jag äfven, nemi. om Sverige fordrade att de båda andra länderne skulle antaga vårt system, trien så lärer väl frågan aldrig komma att gestalta sig. Det är gifvet, att när 3 personer med hvar sina enskilda åsigter önska en anslutning till hvarandra, måste alla 3 jemka med sig. Att méter-systemet blir det som då gör sig gällande, kan icke betviflas.
Jag satt i gungstolen och såg, hur den matta höstsolen kallade hem sina skygga strå- lar en efter en, satt och såg, hur skuggorna gledo in och absorberade hvart föremål i rummet, såg det sista döende ljuset liksom samla sig på en enda punkt på pianot vid fönstret. När det till slut vardt alldeles mörkt, då såg jag ännu hennes mörka silhuett mot fönsterbågens ljusning. Så hon sjöng! Ä n med jubel och skratt, än med tårar och snyftningar, än bedjande, än frestande, än vred, än ödmjuk. Tunga folkvisor, polskor med de allra gladaste drillar, veka romanser, ståtliga arier, fulla af dramatisk glöd, religiösa hymner; allt har oemotståndligt flödat öfver hennes läppar, strömmat ut i toner, ända tills känslan liksom drunknat, rösten slocknat i denna mäktiga, gripande sång: » Jeg vil u d! » Och som o m hon därmed har gifvit allt, hvad som någonsin kan rymmas inom henne, reser hon sig hastigt upp, fäller tyst igen pianot och går till fönstret. Medan jag suttit där så stilla i gungstolen och lyssnat till denna biktande kvinnosjäl, har jag erfarit de mest olikartade känslor. Stundom har jag så tydligt förnummit — som i de veka kärlekssångerna — att det varit mig och endast mig, hon afsett. Men i nästa minut kanske förskräckte hon mig genom att visa sig vara en främmande kvinna, m e d främmande tankar och främmande håg. Men ett kände jag hela tiden, att hos mig fanns blott en enda önskan, den att hon skulle bli min. Så kom denna sång: » Jeg vil u d », som tjusar lika mycket genom sin betagande kraft och lidelse som genom sin blida melankoli, sin skälfvande längtan. Då förstod jag med ens, att det gällde ett nu eller aldrig. Att det icke var ödet, utan lif vet själft, som ställde Porträttet här ofvan är visserligen ej taget under senaste tiden, men förvisso väl igenkändt af alla, oss ansikte mot ansikte. som minnas henne. Hennes äldre vänner skulle Så tryckande tyst det var! Inte ett ljud nog helst önskat se henne » i boklådskostymen », utom återklangen af de många sångerna.
Således tror jag, att Utskotten icke saknat stöd i Grundlagen att förklara 5 §. böra förfalla, och att endast uppgöra sammanjemknings-förslag, i afseende på de olika åsikterna, rörande 6 och 10 §§.” Med Herr Friherre von Krcemer instämde Herr Grefve Mörner, C. G., tillika med Prostarne Gumcelius och Sylvan. (Härmed åtföljer en Tablå.) ' Bil. till Lagsamt Allm. Bes v.- och Ekon.-TJiskottens Betänkande, N:o 7 3. I Sammandrag af Riks-Ståndens beslut i anledning af Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkanden N:ris 4 och 29, angående förslag till Lag om Socknestämmor och Sockne nämnder. Utskottets förslag, enligt Betänkandet N:o 2g. Ridderskapets och Adelns beslut. Preste-Ståndets beslut. Borgare-Ståndets beslut. Bo nde-Slåndets beslut. Rubriken. bifallen. orden ”utom Stockholms stad” böra utgå. bifallen. bifallen. 1 §. förändrad lydelse: Socknestämma skall hållas årligen i Maj och November månader samt eljest, när det finnes nödigt. bifallen. bifallen. bifallen, såda 1 den lyder i Betänkandet N:o 4- * Sbifallen. förändrad lydelse: Kungörelse om Socknestämma utfärdas af Kyrkoherden eller den, hans embete förrättar eller af den prestman, som för serskilta mål eger rätt att i Socknestämma ordet föra. bifallen. lika med Preste-Ståndet. 3 §. 1 mom. förändrad lydelse: När Socknestämma förordnas af Konungens Befallningshafvande, Biskopen, Dom-capitlet eller Contracts-Prosten eller äskas af vederbörande Socknenämnd eller i stad af Magistraten, må kungörelse derom ej vägras. förändrad lydelse:
Men då det derinne bakom den slutna dörren och de slutna gröna fönsterluckorna förblir tyst, — tyst, som om tomheten sjelf sute der och hölle likvaka —, går han långsamt tillbaka ned genom trädgården, ut genom grinden, utåt den öde vägen mot Montreux, — helt ensam. Helt ensam .. Men bakom honom går, osynlig för alla andra, hon som nyss försvann deruppe i dörren till villan. Han hör hennes fotsteg, han känner henne i sin rygg; och han vet, att hon skall följa honom så till hans dagars ända. AMORS HÄMD Vid tretiden en eftermiddag i september kom en ung man i den blå studentvintermössan gående tvärs öfver markerna fram emot den lilla slättbyn Hannarp. Han hade just nått pilvallen, hvilken löper långs backen — den sista mot slätten, man skymtade derifrån hafvet långt borta — och som skiljer Hannarps ägor från grannsocknens. Han satte med ett språng öfver diket, klef upp på jordvallen, stannade och sköt mössan tillbaka i nacken. Det var ännu helt varmt i sjelfva middagsstunden, ehuru man redan hunnit ett godt stycke in i september. Åt alla håll, så långt blicken kunde nå, lågo markerna i samma enahanda stubbgula enformighet; säden var redan inkörd, och plöjningen hade ännu ej begynt. Blott här och der en boskapshjord, liten i de ändlösa horisonterna; det var det enda, som rörde sig och stack af med sina brokiga färger. Det var så stilla rundt omkring, att den unge mannen intet annat hörde än sina egna pulsar och dessa dubbelt märkbart. Spindelväfven gledo ljudlöst fram genom den orörliga luften, tråd efter tråd, glänste till ett ögonblick i solen, gledo vidare, glänste till igen, och försvunno. En hane satte plötsligt i med ett galande dernere i Hannarp, som låg framför honom med sin långa rad hus utmed vägen och sina stora hvita gårdar inne i dungarne; och ljudet deraf skar i hans öron ännu efter att det förklungit, så stilla som det var, — orörligt och tyst ut öfver marker och kyrkbyar och ända ut i horisonterna, der konturerna flöto samman inne i en blå dis.
I Fastlagen är detta ej hiort lika nödvändigt som alllid, titan ock af större behöflighet PalmSöndagen och Långfredagen, som vanligen utmärkas af en talrikare samling åhörare, framför allt i de Kyrkor, der Ungdomen på dessa dagar gör sin första Nattvardsgång. Det år på alla dessa grunder jag tror mig kunna stödja mitt ödmjukaste förslag, om den ändring ef ifrågavarande Lagens rum, hvarigenom Orgornss nyttjande, afven under Fastlagstiden må tillåtas. Jag snser öfverflödigt att härvid nämna något om Qrgorcas bruk i Adveal&t och på Bo - 44 -LagUiskottets BetHnkanden. nedagsrne, emedan det genom ingen Lag någonsin varit förbudit, och på mångå ställen åtminstone under Adventstiden och fjerde Bönedagen begsgnadcj och jag förmodar, att om mitt förslag vinner vederbörligt bifall, Orgorna äfven få höras vid de sorgliga tillfällen, då ett dödsfall inom det Kongl. Huset inträffat, helst som Musik alltid blifvit uppförd i den Kyrka, der den höga BegrafningsActen blifvit förrättad.” Lagutskottet, som tagit detta Memorial uti öfvervägande, har dervid, uppå de af Herr Ofver HofPredikar.ten Doctor Lill» jenwalldh andragne skäl, dem Utskottet till alla delgr godkändt, ansett sig böra tillstyrka den toreslagne förändringen uti 13 Cap, Q §. KyrkoLagen, så att genom utfärdande allmän Författning må stadgas, att den vanliga KyrkoIVIusiken äfven under Fastelagstiden må fortfara, hvilket till Riksén? Högloft. Ständers vidare pröfning öfverlemna?. Stockholm den 7tda Mars 1823. Ankom d. 22 Mars 1823, Betänkande öfver Herr Ekstrands Memorial, angående upphörande af Stadgandet uti 4\de Cap. o. §. JordaBalken om handsträckning vid Fastighetsköp i Staden. Herr Ekstrand har uti ingifvet samt af Vällofl.
En och annan anslående point kan väl letas upp, men ljusglimtarna äro få; det hela förefaller oredigt och töcknigt. De uppträdande — fru Brag samt hrr Bratbost och Söderman — sökte nog göra sitt bästa, men lyckades ej afvinna sina uppgifter något vidare intresse. Först å programmet och som dettas hufvudnummer stod Glucks » Orfevs », ett verk af helt annan art än det nyss nämnda. Mer än 130 år gammalt, äger det dock än i dag förmågan att från börian till slut fängsla åhöraren. Buren af den ädlaste anda, är denna opera, som j u alltigenom utgör en lofsång till kärleken och dess öfver allt, till och med öfver döden segrande makt, med sina härliga körer och sina intagande melodier ägnad att hänföra en hvar, som har sinne för verkligt skön musik. Körerna intaga en dominerande plats i operan, hvilken på grund häraf också betraktas som banbrytande för en ny riktning inom operafacket. Därjämte har titelpartiet ock af den genialiske tonsättaren väl tillgodosetts. Detsamma innehafves af fru Linden, som här firar en verklig triumf. Hon är också strängt taget den enda af de uppträdande, som är i stil med det klassiska verkets anda och karaktär. Så- väl i sång som spel är hon helt enkelt förträftlig, och ingen torde kunna bestrida, det hon ej genom det sätt, hvarpä hon löser denna sin uppgift, höjt sig till främsta platsen bland k. operans nu engagerade sångerskor. Flere förut med framgång lö- sta uppgifter berättiga henne ock till denna hedersplats. (I ett af de närmaste numren af IHun hoppas vi kunna meddela hennes bild.) — Fru Sterky och fröken Holmstrand som resp. Eurydike och Eros förtjäna erkännande, ehuru de ej riktigt lyckades komma in i den rätta stilen. Uppsättningen är förträfflig och länder hr Rundberg till all heder. Operan gick för öfrigt i sin helhet mycket bra under hr Henncbergs ledning. I måndags återuppfördes efter ungefär halftannat års hvila Mozarts opera » Figaros bröllop » 87 allt fortfarande Vasateatern gaf i onsdags afton för första gången » Tsarens kurir », dramatiskt reseäfventyr i 10 tablåer.
Jag hemställer, om näringarna under sådana förhållanden varit skyddade, såsom, sig bordt; jag hemställer, om allmänna Lagens hud, att gäld skall gäldas lika god, som den bekommen är, på sådant sätt blifvit uppfylld. Jag hoppas, att ordning skall blifva följden af Utskottens Utlåtande, och jag tillstyrker derföre bifall dertill, under förhoppning, att Ridderkapet och Adeln häruti instämmer. Herr Hjerta, Gustaf: Jag hemställer, om icke Herr Grefven och LandtMarskalken samt Ridderskapet och Adeln, i anseende till den redan långt framlidna tiden, skulle finna för godt att uppskjuta discussionen, och tillåta mig, vid dess fortsättning i eftermiddag, alt yttra mig i ämnet. Hans Eoccellence Herr Grefven och LandtMarskalken frågade, om Ridderska - I72 Den 6 Julii e. m. pet och Adeln behagade instämma i Herr Hjertås berörde framställning. Ropades Ja. Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan half till 3 eftermiddagen. In fidem Protocolli, O. J. Lagerheim. Måndagen den 6 Julii 1829. Plenum klockan half till 6 Eftermiddagen. Justerades Fem ProtocollsUtdrag, innehållande Ridderskapets och Adelns i Plenum den 3 dennes fattade beslut. Fortsattes den i förmiddagens Plenum började pröfning af Stats-och BancoUtskottens den a sisllidne Junii under N:o i afgifne, och den 26 i samma månad e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af Kongl. Majrls Nådiga Skrifvelse, angående Myntvärdets upprätthållande, med flere i sammanhang dermed till Utskotten remitterade enskildte Anföranden i ämnet. Herr Hjertaj Gustaf:
N:o 80, i ani. af väckt motion ang:de Bodums kyrkoherdeboställes förvandling från skattetill prestebords-natur. Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Bevilln.- Utsk:ts den 1 dennes bordlagde Betänk. N:o 7, ang:de »tämpelpappersafgiften. R. o. Ad. åtskiljdes kl. j 1 e. m. In fidem, O. Brakel. Onsdagen den 8 April 1863. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 5 prot.-utdrag för den 4 dennes ssmt pleniprot:t för den 11 sistl. Februari e. m. Upplästes ett utaf Hr af Burén, Didrik Pontus, ingifvet Mern. af följande lydelse: Då jag är hindrad att till riksdagen återvända till den tid min permission som Utsk:s-ledamot tilländalöper, och jemväl under de kommande månaderna tidtals är upptagen af både allmänna och enskilda värf, nödgas jag afsäga mig att längre vara ledamot af Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk:t, — men anhåller vördsamt att vid min riksdagsmannarätt blifva bibehållen. Uppå framställd propos. lemnade R. o. Ad. härtill sitt bifall, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, anmodade Ståndets Hrr elektorer att utse en ny ledamot i Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk:t efter Hr af Burén. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att till 11. o. Ad. blifvit öfverlemnade 15 inträdeskort till K. Landtbruks-Akademiens 486 Den 8 April f. m. sammankomst den 13 dennes, samt anmodade de medlemmar af Ståndet, som önskade erhålla dessa biljetter, att anmäla sig hos Riddarh.-Fiskaien. Gr. Snoilsky, Gustaf Fredrik, väckte en motion N:o 269, om utsättande af dag för nästa lagtima Riksdags början. Remitterades lill Exped.-Utsk:t.