Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är just den omständighet, som erfarenheten nu gifvit vid handen, att desse gode män på flere ställen i berörde hänseende icke lemnat det ringaste spår af sin tillvaro, som bragt komitterade och Utskit till den öfvertygelse, att det fordrades domarens åtgärd för att väcka dem tilt lif. Man kan för öfrigt i allmänhet antaga, att det är bäst att öfverlemna åt individen sjelf att tillse att han kan vara lugn, hvad fullgörandet af honom åliggande skyldigheter beträffar. Detta inträffar först, då han vet med sig sjelf att han verkligen gjort rätt och skäl för sig. Då mRn nu låter hvarje förmyndare till rätten inlemna gode männens qvitto, känner han, att sedan detta af honom blifvit fullgjordt, så är han i detta fall säker och kan i Den 17 Jall. l;S!) (iet häuseendet icke blifva blottstäld för några vitén eller öfriga chikaner. Skulle åter förmyndarens skyldighet öfverfiyttas på soeknenäranden, som i allmänhet, icke för något protokoll, så låter ganska väl tänka sig att de anteckningar, som af denna nämnd förts och inlemnats till rätten, kunnat blifva oriktiga. Följden deraf skulle naturligtvis blifva ett äfventyr för förmyndaren. De kommunaltjenstemän åter, hvilka det ålåge att granska de räkningar, som inkommit, och afgifva de anmärkningar, som af detta granskningsarbete föranledas, böra icke hafva något besvär med räkningarnes infordrande, ty sjelfva granskningen, med deraf föranledda åtgärder, är redan i och för sig så besvärlig, att man skäligen kan anse, att de i detta afseende fått nog för sin del. Man har tillräcklig erfarenhet deraf, att många sådane komunaltjenstemän icke upträda och verka, förrän de dertill blifva tvungna. Jag kan verkligen icke öfvertyga mig att Gr. Mörner, vid närmare eftersinnande, kan anse, att det skulle vara något verkligt besvär för en förmyndare, att, då han uprättat räkningen, derur göra ett utdrag, som innehåller 8 å 10 bokstäfver, det vill säga: »saldo, behållning» och derefter några siffror. Jag hemställer till en hvar, huruvida detta med skäl kan kallas för något besvär.
Herr von Wahrendorff har vidare förklarat, att, oansedt någon anmärkning icke kunde ega rum i afseende pä det sätt, hvarpå Passförfattningarne tillämpas, vore desto mer skäl till erinran mot den rättighet, Stockholms Stads Poliskammare utöfvar, att bortskicka utländningar, som på god tro och med StatsMinisterns Pass hit - 5E2 Besv. och Ekon, Utsk. Betänkanelen, kommit; Och, då Herr von Wahrendorff för öfrigt ansett den stränga försigtighet, som i Sverige iakttages, i anseende till Utlandningars insläppande och vistande härstädes, icke instämma med den loyala behandling, Utländningar i andra Länder, särdeles i England, vederfares, samt möjligen kunna ofördelaktigt verka på omdömet om Svenska Nationen, har Herr von Wahrendorff slutligen hemställt: om ej i önskningsväg hos Hans Maj:t Konungen kunde i underdånighet anhållas, om någon allmän och bestämd modification af närvarande PassFörfattningar, till möjligen största frihet och förmån för resande handlande af fremmande Nationer, med hänseende likväl å Statens säkerhet. Uti hvilken hemställan Herr von Hartmansdorff, August, instämt, under anförande af, från verkliga händelser, hemtade exempel af de olägenheter, som tillskyndas fremlingar genom de här gällande stränga PassFörfattningar. Efter föregången pröfning af detta ämne, får Utskottet vördsamt förklara, att, då hvarken Utskottet eller Riksens Höglofl. Ständer är o i tillfälle att känna, om och hvilka politiska förhållanden och omständigheter för närvarande kunna föranleda till iakttagande af bestämda försigtighetsmått i anseende till Utländningar, som i Riket söka inträde, Utskottet ansett Rik - Besv. och Ekon, Utsk. Betänkanden. 523 sens Högion. Ständer desto mindre böra hos Kongl Maj:t göra någon underdånig framställning i afseende på modiHcationen af de nu gällande föreskrifterne om Utländningars förpassande, som Riksens HögloH. Ständer med Utskottet lära dela den öfvertygelse, att Kongl.
Posse understödda yrkande, ber jag att få fästa upmärksamheten på slutet af nästföljande §, hvilket lyder som följer: ”Vill lian åter från tillverkningen afstå eller upgifven till verkningstid från 2 månader lill en inskränka, eller npgifvet tillverkningsbelopp för endera eller begge månaderna minska; anmäie det hos K:s Beflnde minst 14 dagar före den tid afsägelsen eller inskränkningen afser, såvida han vill åtnjuta befrielse från motsvarande lillverkningsafgifl.” Af delta stadgande torde II. o. Ad. finna, att någon olägenhet af den tidiga anmälningstiden ej kan upsla. Deremot, om detta rådrum ej medgifves, blifver del nästan omöjligt för Landshöfdm att anskaffa tjenliga personer till kontrollörer. Det är af största vigt, att denna befattning updrages åt pålitliga och ansedda personer, och det torde icke, såsom Gr. Posse föreställt sig, blifva så lätt, alt i en hast anskaffa ett större antal så qualificerade personer. Jag anhåller om bifall till denna §. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof: I afseende på anmäl ningstiden, är jag af samma mening, som Gr. Lagerbjelke, men jag anser mig icke kunna frångå min förut gjorda anmärkn. om lämpligheten af alt erhålla närmare upgift å redskapens antal och beskaffenhet. Det må vara, att kontrollörerna upmäta allt bränvin, som tillverkas, men det måste alltid vara nyttigt, alt pä förhand ungefärligen känna, huruvida den produkt, som upgifves, svarar emot hvad genom redskapen verkligen kan åstadkommas. Jag får derföre anhålla om återremiss af denna §. Hr Hjärne: Med anledn. af den siste värde talarens yrkande, tager jag mig friheten atl upläsa l:sta mom. af 23 §, som är af följande innehåll: ”En hvar, som förfärdigat redskap för bränvinstillverkning, vare skyldig, innan han redskapen från sig lemnar, ej allenast att med stämpel af sitt namn och hemvist samt årtalet förse panna, hatt och afkylningsredskap, äfvensom löst bröst, mäskvärmare och rektifikations-apparat, än ock att besörja redskapens upmätning och stämpling af dertill förordnad justerare.
Nämnds granskning och bedömande, Högsta Domstolens bemälte Ledamöter ansågo sig derföre böra i underdånighet hemställa, huruvida icke, derest den i Förslagets irsta §. laggde allmänna grund för Stängselskyldigheten lomme att godkännas, kunde böra uteslutas: i nrdra §. hvad densamma innehåller, angående större eller mindre nytta för egare till skog och utmark af stängning emot annans tillgränsande åker, äng eller inrösningsjord: i 1 Mom. af 3 §. åberopandet af a §:ns innehåll: och i 4 §■ den deruti förekommande anvisning til 2 och 3 §. §:ne. Då likväl, i fråga örn meranämnde allmänna grunds antagande , icke blott de i ofvan anförde.afseenden omberörde förmoner 42 Bil. t. K. M. Nådiga Propus. Nio 43. deraf borde komma i beräkning, utan ock uppmärksamhet fästas å den olikhet i odling och öfrige skiljaktige förhållanden, som emellan Rikets serskilda Provincer ega rum; och vid betraktande af dessa förhållanden, så vidt de kundu för Högsta Domstolens Ledamöter vara kände, betänkligt förekomme att understödja Förslagets antagande i hela dess vidd, och således äfven i hvad det rörer stängning emellan odlade egor å ena, och skogsoch utmark å andra sidan, men det tillika föreslagna alternativ, att för skog och utmark borde stängas till i-4-'del eller i-3:del mot åker eller äng och inrösningsjord, kunde äfvenledes i sin moa leda ej mindre till åsyftade enkelheten vid stängseldelningars verkställande, än förebyggande af anledningar till stridigheter och tvister, samt slikt deltagande i stängsebbesväret tycktes af billigheten påkallas och, åtminstone i de flesta orter, kunde, utan svårt betungande för skogsoch utmarks - egare, åstadkommas; så ansågo sig Högsta Domstolens förenämnde
Den, sorn bifaller Utskottets förslag, att å Hartz bestämma 12 sk. in förselstull per lispund, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, antages (Irsta altern.) Ridderskapets och Adelns samt Preste ståndets beslut. (2:dra altern.) Borgare-ståndets beslut. Ridderskapet och Adeln samt Bonde-ståndet hafva, i öfverensstämmelse med Utskottets förslag, bibehållit nu gällande införselsafgifter å hudar och skinn, oberedda, som ej inbegripas under pelsverk, nemligen å de torra 2 sk. och å andra slag r sk. per skålpund; hvaremot Borgare-ståndet nedsatt dessa afgifter, å torra hudar och skinn till t sk. 8 rst., och å andra slag till 10 rst. skålpundet. För den händelse att Borgare-ständet icke frånträder sitt skiljaktiga beslut, lärer omröstning böra anställas öfver följande proposition: 83:o Den, som bifaller Utskottets af tre Stånd godkända förslag, att bibehålla gällande införselsafgifter å hudar och skinn, oberedda, som ej inbe - Bevillning!- Utskottets Memorial, N:o 23. 43 gripas under pelsverk, nemligen å torra 2 sk. och å andra slag 1 sk. per skålpund, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, nedsättas dessa afgifter å torra hudar och skinn till 1 sk. 8 rst. och å andra slag till 10 rst. skålpundet. Utskottets förslag, att nedsätta införselsafgiften å ohäckladt lin till 4° sk. och å häckladt lin till 1 r:dr 32 sk. lispundet, har Ridderskapet och Adeln godkänt. Borgare-ståndet har ytterligare nedsatt dessa afgifter å ohäckladt lin till 24 sk. och å häckladt lin till 1 r:dr lispundet; hvaremot Presteoch Bonde-stånden bibehållit gällande införselsafgiiter å det ohäcklade linet, 1 r:dr 12 sk. och å det häcklade, 2 r:dr per lispund.
Genom fett sådant beslut för sila tider, måste farhåga för anstalternas alimänna tendens till en viss grad af försämring, annil mera okas; och jag skulle tro Allmenhetens rättskänsla deraf kunna såras. Någon nytta af en så för tidig Instämning kan jag icke heller inse; kommande Ständer skulls i allt fall handla efter förevarande omständigheter, föga bekymrande sig otin äldre åsigt er. Der funnes således ingen verkelig garanti å ena sidan; der vore å dsn andra säker minskning i ögonblickets myntvärde. Då jag härmed sammanställer ett annat yttrande af Utskotten, det nämligen , att den tidepunkt då Bankens tillgångar uti Metallijk valuta, till två tredjedelar /vara emot Sedel/locken, allmän utvexling a] reelt mynt må äga runi, så stadgas än mer min öfvertygelse i denna del. Mia* ga Riksdagar skola föregå den utsatta Epoken, Sedelbeloppet föreslås nu till 30 millioner; SHfverFonden skulle således hinna uppgå till värdet af 20; och då jag härvid tager i betraktande de uppgifna tillgångarna, torde den önskan icke anses förmäten, att vi helt enkelt må öfverlåta omsorgen om Silfverutvexiingsvärdets bestämmande, åt våra Barnabarns lyckliga efterkommande. 5oS Dt.n lS Julii f m. Bilaga till Pleni-Protocollet för den 15 Julii, förmiddagen. N:o x. Grefve von Platen, Balzar Bogislaus'. Då jag varit af en annan mening, än dtt i går genom pluralitet fattade beslut äfven af det skäl utöfver hvad jag redan andragit eller skulle kunna andraga, att den Styrelse hvilken förmodeligen kommer att utföra detta beslut lämnar
Krono-värdei ings priset å ho är för särskildta Härader eller Fögderier mycket skiljaktigt, utan ock hö-lasset be-iäknas till ert betydligen olika vigt; hvarföre i underdånighet tillstyrktes, det Landshöfdingen i detta Län måtte erhålla Nådig befallning, ätt, efter vederbörandes hörande, inkomma med ett lämpligt förslag till jemkning af den olika vigt af ett lass hö, som hittills varit antagen, och att Kongl. Majit täcktes derefter i Nåder fastställa huru härutinnan för framtiden bör förhållas; och beträffande åter remo halmen, så vore Kronovärderings-priset å en karfva deraf, för Stockholms, Svartsjö, Upsala , Södermanlands, Öster* göthlands, Hallands, Gefleborgs och Vester Norr* lands Län, bestämdt till 12 penningar Sunt, hvarmed äfven Krono-värdtet å ett tjog halm* Upptaget till 10 öre Sirat för Kronobergs, Jönköpings, Kalmare och Skaraborgs Lä& instämde; men Den 16 JulL 1375 mert deremot vore Krono-värdiet å en karfva balin felt ove Sunt för Orebro, Carlstads och Westmanlands, Thin, samt, 3 öre för ett lispund halm i Nordmalings Socken, numera hörande lill Westerbottens Län. En lika stor skiljagtighet 1 anseende till vigten af en karfva halm, förekomme i Landsliöfdingarnes förslag dertill , grundadt på det i hvarje Län förut vanliga förhållande. Fräj) Upsala, Cal mare och Kronobergs Län hade blifvit föreslaget 1* 1 iSpunds vigt af kärfvan, från Södermanlands 2 flispunds , från Östergöthlands , Qrebrrt och Carlstads 2 lispunds, från Jönköpings 11 lispunds, från Westmanlands 3 lispunds och från Gefleborgs Län 3 lispunds lo markers. I afseende på det olika Krono värderings priset, saknades all saker upplysning om rätta orsaken dertill.
Och då det är Konungen som pröfvar, som oinskränkt bortgifver syslor och embeten, så, om han vill sig sjelf och riket väl, besätter han dem med dugliga och nyttiga personer, utan at denna nya lagen på honom har inflytande. Är han åter obekymrad, låter han leda sig af gunstlingar, vill han gynna adeln, är denna visa lagstiftning rent af förlorad til sin värkning på annat sätt än at utesluta den nya adeln och fästa valen på den gamla. Hvilket om det icke varit meningen, skulle åt minstone blifva fölgden. Jag anmärker eljest den lilla vidd som blifvit gifven åt denna stora principe, då den endast har til föremål huru tjensterne i vårt land efter Secler skola besättas, och då den icke har tillämpning til det som jag anser och Herr Kam. h:n sjelf ansett för det förnämsta i belönningen, deltagandet i Statens lagstiftning och öden.» Därefter följa på nästa sida ett par rader, som överstrukits med bläck: En principe bör vara enkel och klar, fattlig vid första påseendet. Likaså principer i lagstiftning. Den 1 Augusti1812 313 Mången kan vara duglig och mindre nyttig, duglig och nyttig, och derföre icke den bästa. Och nytta och duglighet hos en person huru olika äro icke omdömena derom, och huru ofta har man icke deri misstagit sig? England framställes till mönster. Hvad se vi der? Lorder och Lords söner i Conseillen och i de vigtigaste embeten. Hvem bortger dem? Ministeren. til hvem? til personer af den Ministérens parti, där är icke fråga om duglighet, utan om opinioner. Hafva vi icke nyss sedt den skamlösaste strid, påståenden göras att Regenten skulle förafskeda äfven sit förnämsta hoffolk, personer som lian älskar, för at besätta ledigheterne med personer partiet tilgifne? Det är motbjudande at höra sådant framdragas til efterfölgd. Om vi skulle efterfölja England i något, låt det blifva i försvaret af vår constitution, af Ståndens g :1a organisation.
S:gr R:dr 29,030,644: 29. och att, efter afräkning härifrån af ränteutgifter, förvaltningskostnader, välgörenhets-bidrag och förluster 595,810: 45. vid årets slut balanserades R:dr 28,434,833: 84. eller: grundfond R:dr 25,000,000: — återstående behållning derutöfver från år 1863 » 1,512,575: 77. behållen vinst år 1864 » 1,922,258: 07. S:gr R:dr 28,434,833: 84. hvilken summa alltså motsvarar Bankens tillgångar och fordringar utöfver dess skulder vid nästlidet års utgång. Ett i öfverensstämmelse med Tab. I i Bilagorna till Finans-komiténs underdåniga berättelse af den 30 Juni 1860 uppstäldt sammandrag af den efter 1864 års bokslut upprättade, tryckta och med allmänna tidningarne utdelade öfversigt af Bankens hela ställning, lemnar följande resultat: Debet. Redbarheter: Guld och silfver 16,230,967: 87. Räntebärande obligationer 10,997,976: 98, Medel, använda till utlåning: Genom Diskonterna 21,566,350: 53. fordran hos Kongl. Myntverket 15,000: — A kreditiv från Banken, begagnadt af Kommers-kollegium och Jern-kontoret 2,922,373: 90. 21,503,724: 13. Lån emot fast pant samt på längre tid: Inteckning i fast egendom 7,282,589: 98. Skiftesoch odlingslån 7,536: 18. Obetalda räntor samt förskott., bokförda värden rn. m. Obetalda räntor 723,520: 18. Credit. Utelöpande Sedelstock: Sedlar 28,791,831: 63. Depositioner: af allmänna verk och enskilda personer 7,420,741: 35.
W. MÖLLER HAR HÄR I HOSPITALET GJORT EXPERIMENT MED ANVÄNDNING AF EN HONOM EGEN METOD ATT UPPLÖSA OCH BORTTAGA STÖRSTA SORTIMENT. ILLUSTRATIONER OCH PR LIKTORNAR. DÅ DET FABRIKAT, SOM HAN HÄRTILL LISTA SÄNDAS PÅ BEGÄRAN GRATIS. P. A U ANVÄNDE, VISADE SIG FRAMBRINGA DEN ÅSYFTADE PAULSSON, HELSINGBORG (S.T.A.H.45I VERKAN, FÅR JAG HÄRMED MEDDELA HONOM MITT VITTNESBÖRD OM METODENS GODA RESULTATER. DET TJI A N D E R S S O N, BJÄRSTAD, KUDDBY, I KONGELIGE FREDRIKS HOSPITAL, Buntzen, OF * LÄMNAR PROFVER O. MÖNSTER AF NYABEI VERKIRURG. VÄFNADER LÄMPLIGA TILL MATTOR, GARDINER, BIT HERR A. W. MÖLLER HAR å KIRURGISKA AFIIF, PROMENADDRÄKTER, TÄCKEN I FINNVÄFNA AFDELNINGEN AF K. ALLMÄNNA GARNISIONSSJUKALLT ENKE ' T ATT VÄFVA. (495) HUS°.T MED ETT AF HONOM UPPFUNNET LÖSNINGSMEDEL, UTAN SMÄRTA FÖR PATIENTEN, FULLSTÄNDIGT BORTTAGIT ETT STÖRRE ANTAL LIKTORNAR, HVILKET HÄRMED PÅ BEGÄRAN INTYGAS. Axel Sjö- ÖNSKAS LÅNA MOT IIFFÖRSÄKRING Å 5,000 SO berg, TILLFÖRORDNAD SJUKHUSLÄKARE. SÄKERHET SAMT FULLGOD BORGEN FÖR PREMIERA HERR A. W. MÖILER HAR PÅ MIG ANVÄNDT OCH RÄNTANS INBETALANDE.
HaimstacTan fråga om tionden förekommer jemväl, att uti Skåne erlägges, un i skåne.Jan der benämning Halmstädja, hvarje 7:de år en serskild, efter tionden lämpad afgift, hvilken icke i andra delar af Riket utgöres. Denna afgift, som redan i Danske Konungen Fredrik den Andres tid skall hafva tillkommit och lör hvars beräknande annan grund icke kunnat igenfinnas, än GeneralGuverneuren, Grefve R. von Aschebergs den 24 Oktober 1681 gifne Instruktion, utgår icke lika i alla Fögderier, hvartill orsaken synes hafva varit, att den med progressiv tillökning lämpats efter tionde qvantiteten för hvarje socken, men beräknas i allmänhet till 4 sk. 6 rist. för hvarje Tunna Råg och Korn, samt 2 sk. 3 rist. för En Tunna Hafre; och är genom Kongl. Brefvet den 5 Juli 1843 uti serskildt fall fork larädt, att vid Halmstädjans sedan längre tid tillbaka följde beräkning finge förblifva. Enligt den på grund af Räkenskaperne för åren 1821—1843 upprättade, under Litt. O. underdånigst bilagde Utredning öfver ifrågavarande afgift, af hvilken innehafvare af tiondespanmål åtnjuta hvad å deras anslag belöper, utgör densamma hvarje 7:de år omkring 1640 Ridr eller per medium årligen circa 235 Ridr.
Jag önskar lifligt, att Sverige må kunna bibehålla den ställning, det genom Regeringens kloka åtgärder intagit, men äfven denna ställning kräfver upoffringar, och skall Sverige tvertemot den af mig nu yttrade önskan på något activare sätt gä tillväga, är det klart, ätt dessa besparade millioner icke äro tillräckliga; men det är så mycket lyckligare att nu ega dem, som utomordentliga utgifter äro att emotse. När åter den. tidpunkt inträder, att bevillningen kan minskas, då anser jag, att i främsta rummet bevillning på embetsmännens löner bör nedsättas till -i:del. Likväl, jag säger det ännu en gång, anser jag afdelningens förslag vara bättre, och skulle R. o. Ad. jmot min önskan återremittera denna punkt, önskar jag, att R. o. Ad. icke mätte antaga hvad Hr Bildt föreslagit, nemi. Hr Sehwans motion och derigenom binda händerna på sig för en annan åtgärd. Bättre torde måhända vara att med ens komma ifrån de ojemnheter, som ligga i den progressiva tariffen, enl. hvilken, om män har 1 R:dr högre inkomst, man kan komma att skatta 2 å 3 R:dr mera. Jag resumerar mig således till, att jag anser saken billig, men tidpunkten illa vald, enär man har att emotse, att bevillningen genom bifall till motionen kommer att kastas på en annan samhällsklass, och anhåller alltså om bifall till punkten. Skulle B. o. Ad. finna lämpligt att återremittera denna punkt, anhåller jag likväl, att Hr Bildts förslag icke måtte antagas. Hr Adelborg, Anders Otto: En af de största och förnämsta rättigheter inom samhället år hvarje medborgares jemlikhet inför lagen, oberoende af den ställning i samhället honom blifvit anvisad, så att skattebördorne icke trycka den ena mera ån den andra. Möjligheten att åstadkomma en jemn beskattning, enär den nu beror af personers mer eller mindre tillförlitliga upgifter, kan icke inträffa förr än man i en framtid, om ens då, kan, lill följd af bättre beräkningsgrunder, komma till en fullkomligare kännedom om hvars och ens inkomst och kontrollerne å dessa upgifter således blifva skarpare än hittills.
Men sedan Banco-Fullmägtige, uti Deras Berättelse till nuvarande Revision, anmält, att uti de uppgifter, angående Vexlingsoch Cassa-rörelsen, hvilka blifvit till i83y års Revision afgifne, misstag ägt rum, hafva Revisorerne tagit kännedom af de i Banco-Fullmägtiges Expedition förde Tablåer, uppå hvilka omförmälda uppgifter skola sig grunda, samt, vid deras jemnförelse med Banco-Fullmägtiges Berättelse, funnit: att Silfver-Cassan förstnämnde dag utgjorde Silfver Specie R:dr 6,258,960: *9- 5- att, under tiden, från Silfver-utvexlingens början, då blifvit till Allmänheten, genom Special-Cassorne, utvexlade Silfver Specie R:dr 775,212: 21 sk. samt att Cassans totala förminskning, under samma tid, inskränkte sig till ett belopp af Silfver Specie R:dr 325,688: 4- 7* Under den sedermera förflutna tiden har förhållandet härmed, enligt hvad förenämda Tablåer utvisa, varit följande: Special-Cassorne hafva utgifvit lill Allmänhete Silfvermynt: n Bankens JVletalJiska myntad t och omyn Gassa i Silfver, ladt, har effectivt Minskats Ökats 1837: Nov. 3o — Dec. 3i 65,600 — 69,227 i4 i838: till och med Mars 3i 17,850 — 10,625 36 2 —.
Majit redan förut i afseende på andra dylika bidrag antydt, tillgångar må kunna utfinnas för meddelandet af såväl förrberörde för Wexiö domkyrkas utvidgande sökta lån på dervid af Kongl. Majits Befallningshafvande och Biskopen uppgifna vilkor, som det amorteringslån, direktionen för institutum clinicpm och länslazarettet, kurhuset samt barnbördshuset i Lund begärt, under de vilkor direktionen i sådant afseende uppgifvit. Mioitcle BliifVuti-titcIia, innefattande Pensionsoch Indragnings-Sl a ler na. För de förra eller Pensions-staternci upptages uti nu gällande riks-slat: Penningar R:dr 120,300: Transport Ridr 120,300: Bill. litt R St. Maj:ts Nåd. Prop. tid Ii. St. 1847. Transport R:dr 120,300: Indelda räntor, kronovärdi 3,890: 27. 7, men beräknade efter förslags markegång till 24,992:32.— lndeld spanmål, 884 tunnor 16 kappar, ä 6 R:dr tunnan 5,307: Summa R:dr 150,599:32.— Kongl.
Nej! med BelägringsArtillerie förstås ett sådant Artillerie, som användes både vid Fästningars anfall och för - Den 23 December. försvar, samt dessutom, och synnerligast för Sverige, mot landstignmgar, i förskansade positioner, i defileer, eller med ett ord på alla sådana punkter och vid alla sådana tillfällen, der piecer af längre skottvidd och gröfre pundigtal erfordras, för att göra en säker och afgörande verkan. Den vanligaste benämningen på detta vapen är Belägringsoch Fästnings Artiller ie, ehuru den äfven uttryckes med blott BelägringsArtilleriet såväl för korthetens skull, sorn för det denna sednare är generellare, då deri innefattas dess ändamål, såväl lill anfall, som försvar vid belägringar. Denna del af Artilleriematerielen består, utom de för FältArtilleriet fastställde pundigtal, af 12-, 16- och 24:pundige skjutoch kastpiecer, samt mörsare af alla bruklige pundigtal med dertill hörande lavetter, block, mörsarvagnar, kule-och granatvagnar samt öfrige till dess utredning nödige fordon, jemte ridoch anspans samt flere persedlar; så ock ett efter behofvet och det möjliga användandet afsedt förråd kulor, bomber och andre projectiler. Häraf torde synas, att de till denna materiel hörande persedlar äro af en mångfalldig beskaffenhet samt af ett, såväl till anskaffande som underhåll, icke obetydligt värde. I Sverige har den del af Artillerievapnet, som egentligen omfattar dessa olika effecLer, i sednare tider rönt en styfmo7 H. 16 242 Den a3 December. derlig behandling, allt af bristande tillgångar; och det enda som dervid på 5o år oell kanske derutöfver blifvit nygjordt, är lill antalet och beskaffenheten så obetydligt och så litet motsvarande behofvet, alt det knappt förtjenar omnämnas.