Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För beredande af den rättelse, som sålunda, enligt Utskottens omdöme, bör ega rum uli den ifrågavarande utan att dock den före slagne 6 Lagsamt Allm. Fesv.- och Eken Utskottens Betänkande, N.o i4. förändringen må kunna föranleda Lill obehörigt dröjsmål med handläggningen af laga skiften; anse Utskotten af nöden, alt uti ifrågavarande § intages ett bestämdt stadgande derom, alt de delegare i skifleslaget, som uti ansökningen icke deltagit, varda hörde i fråga om valet af skifles-förrällare, samt att Kongl. Majrts Befallningshafvande derefter utfärdar förordnande för den Landtmätare, de fleste delegarne i skifteslaget begära, derest hinder deremot icke möter, eller, om de underlåta att inom förelagd lid öfver ansökningen sig yttra, för den landmätare, som föreslagen är, eller, derest hinder deremot möter, för den, Kongl. Maj:ts Befallningshafvande dertill finner lämpligast. Utskotten få alltså vördsamt föreslå: alt 2:dra Cap. 1 § Skiftes Stadgan måtte erhålla följande förändrade lydelse: "Ansökning om förordnande för landtmätare till förrättande af laga skifte skall inlemnas till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande; och bilägges dervid en förteckning på hemmanen i skifleslaget, deras natur och egare samt de sednares vistelseort. Hafva samtlige uti förteckningen upptagne delegare i skifteslaget underskrifvit ansökningen, utfärde Kongl. Majtts Befallningshafvande genast det begärda förordnandet. I annat fall varde ansökningen utställd till förklaring med de delegare, hvilka icke uti densamma deltagit, dervid dem förelägges att inom viss kort tid med yttrande inkomma, vid äfventyr, att, derest sådant försummas, förordnande ändock varder meddeladt. Möta desse delegare med svar och förenar sig mer än halfva antalet af delegarne uti valet af samme förrättnings man ; varde då förordnande utfärdadt för den landtmätare, de fleste delegarne sålunda begära, der hinder deremot icke möter. Kommer ej svar inom, den bestämda tiden, meddele Kongl.
Sedan i 35 § allmänna bolag blifvit Bevillning ålagd, genom förerskrifven afgift å utdelningen, följer deraf, att vidare Bevillning ej kan påföras de synbara lillhörigheterne under dessa Bolag, såsom redan beskattade. Af sådan anledning skall Bevillning jemväl afkortas, enär, till viriilande af säkerhet och reda för Statens inkomster, Bevillning måst påföras eller erläggas af hemman, verk och lägenheter, som Rikets Academier lili-, höra, i den mon det behörigen styrkes att inkomsten deraf antingen är anslagen lill lön för vederbörande Embelsoch Tjenstemän, och således, enligt 2 § af denna Stadga, redan beskattad, eller, lill betäckande af andra genom Academiens Stat och v ederbo randes förordnanden fastställda behof blifvit beräknad och använd. f § 147, De af allmogen, sorn ega eller bruka hemman, hvilkas värde icke öfverstiger Ett tusende R:dr; torpare, gerningsmän, inhyseshjon, bruksoch fabriksarbetare å landet, arbetskarlar så å landet som i Städerna3 fiskare på landet, fiskare och sådane torflige personer i städerne, som ej äro borgare, så väl som förenämnde personers enkor, samt gemenskapens hustrur och enkor skola, enär de hafva fyra barn och derutöfver, af ett eller llere giften, under Femton år, i den ålagde Bevillningen njuta ett afdrag affyra skillingar för hvarje barn, hvarjemte föräldrarne för mantalspenningar äro 11 ika Hade. I läradsskrifvaren upplage sådana minderåriga barn i mantalslängd till namn, födelseår och äfven födelsedag för det äldsta af de minderårige, samt utföre i de tvänne tillökta columner främst deras antal, sorn få eftergift på nämnde grund för mantalspenningar, och dernäst de barns antal, för hvilka Bevillnings-afdraget åtnjules, då mantalslängden kommer att ligga till grund för afkortningen. Bik. till R St. 5 Hälft» ti 82 Bil. lill Bcc.-Utskottets Betänkande, N:o 11. § 148.
Vidkommande tredje punkten af Herr Ljungbergs motion, innefattande förslag till åtskilliga tillägg uti (j § af gällande instruktion, det vigtigaste af innehåll, att Revisorerne skulle sorgfälligt efterse, huru Statens verk och inrättningar sina åligganden uppfyllt; så alldenstund föreskrifterna uti instruktionen för Rikets Ständers Revisorer, beträffande omfånget af deras verksamhet, äro grundade på ordalydelsen i Riksdags-ordningens allmänna stadgande (68 § i hittills gällande, motsvarande 72 § i den nya Riksdags-ordningeta), hvarigenom berörda verksamhet är inskränkt till öfverseende och granskning af Statsverkets, Bankens och Riksgälds-kontorets tillstånd, styrelse och förvaltning, och en utsträckning af Revisorernes behörighet derutöfver alltså icke kan utan en motsvarande förändring af åberopade grundlags ordalydelse ega rum, hemställer Utskottet, att motionen jemväl i berörda hänseende må lemnäs utan afseende. I afseende å Herr Ljungbergs förslag att den tid af tre månader, som, enligt 7 § 3 mom. af gällande instruktion, skulle vara vederbörande medgifven för afgifvande af förklaringar öfver Revisorernes anmärkningar, måtte inskränkas till sex veckor, får Utskottet erinra, att någon viss tid, hvarinom berörda förklaringar ovilkorligen skola af - 6 Stats-TJtskottets Utlåtande M 28. gifvas, icke finnes uti det åberopade stadgandet bestämd, utan innehåller detsamma föreskrift derom, att de afgifna förklaringarne, så framt dessa, inom trenne månader efter revisionsförrättningens slut, varda till Riksgälds-kontoret aflemnade, böra, jemte revisionsberättelsen, till trycket befordras och derefter, så fort ske kan, med allmänna tidningar ne utdelas. Då något trängande behof af förändring utaf stadgandet i den syftning motionären föreslagit, såvidt Utskottet erfarit, för närvarande ej förefinnes, och det torde böra på pröfning af kommande riksdag ankomma att genomföra de förändringar uti nu gällande instruktion, hvilka af de nya. förhållandena tilläfventyrs påkallas, får Utskottet hemställa, att motionen i denna del ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Grin yttra, att R. o. Ad. och hvarje redligt tänkande man borde vara tacksam för den gräns, som genom 1853 års författning blifvit satt emot det elände, hvilket hemmansklyfningen förorsakat. Jag ber Grin förlåta mig, om jag tror att Grins omdöme hvilar på en verklig förvillelse, ronde sanna förhållandet. Efter Grins sätt att se saken, skälle vårt land vara mycket lyckligare, om det endast funnes en mängd rika personer samt om återstoden utgjordes af arbetare, sorn voro anställde hos nyssnämnde herrar. Arbetarne skulle då kunna bli dygdige, omtänksamme om sin egen framtid, förvärfva sig egen bostad samt en egen torfva och derigenom vara betryggade emot eländet. Icke kan man gerna föreställasig, att en dräng eller en torpare skall kunna lägga sig till en större hemmansdel. Sådant utgör ett högst sällsynt undantag; deremot om en torpare är arbetsam, nykter och ordentlig, kan lian förvärfva sig några tunnland jord och sedan komma till förmögenhet. Och hvarföre skall man då försöka att lägga hinder i vägen för dem, sorn ingenting ega, att förkofra sig samt blifva nvltiga och goda medborgare. Jag hörde nyss den siste värde ledamoten yttra den sats, hvari jag fullkomligen instämmer, att så vida erfarenhet får tagas lill ledning för omdömet, är det ingalunda de, som ega jord, som fylla våra fängelser eller äro på något sätt för Statens säkerhet farlige, utan det är just ibland de 21,000 af Grin omnämnda bakstugusittare, som dylika beklagansvärda medborgare finnas. Det vore en välgerning, om en del af dem kunde förskaffa sig en mindre hemmansdel. Jag vill åberopa ett ex. från en mig bekant by, sorn heter Stora Wångaslätt, belägen en half mil från min bostad uti Aby socken af Calmar län. I den trakten äro hemmansdelarne mycket styckade och en gaiu Den 24 November. 185 ska betydlig del af sådane små jordbesittare, hvilka Gr. Liljencrants fruktar för, samt anser utgöra samhällets afskum, finnas der bosatte.
Ehvad tullvärdeskolumnen i taxan bibehålles eller icke, anser utskottet 23 § 1 mom. nu gällande taxeunderrättelser böra erhålla den förändrade lydelse, samma moment i 20 § af Kongl. Majits och 21 § af ut skottets förslag innehåller; samt § 24 enl. K.|M. försl. 19. enl. Utsk. försl. 20. § 25. enl. K. M. försl. 20. enl. Utsk. försl. 21. 72 Bevillnings-Utskottcts Utlåtande, IS:o 15. § 27- enl. K. M. försl. 22. enl. Utsk. försl. 23. § 28. § 29. enl. K. M. försl. 23. enl. Ulsk. försl. 24. § 30. enl. K. M. försl. 24. enl. Utsk. försl. 2S. det i nu gällande 27 § befintliga yttrande om tolagens beräknande efter de i taxan varor åsätta värden, böra ur §:n uteslutas. Och instämmer utskottet jemväl för öfrigt i Kongl. Maj‘ts förslag, att ur sistnämnde §, sorn i Kongl. Maj:ts förslag har ordningsnummern 22 och i utskottets 23, utesluta föreskriften om frihet från tolag för dertill, enligt taxan, berättigade varor, och deremot från taxan till ifrågavarande § öfverflytta stadganderne, att ull är fri från tolag vid införsel, och och att för jern och koppar samt deraf tillverkade effekter tolag vid export ej må beräknas till högre belopp än utförseltullen. På de i Kongl. Maj:ts förslag anförda skäl, torde 28 § nu gällande taxeunderrättelser höra utgå. Det af Kongl. Maj:t föreslagna tillägg vid slutet af nu gällande 29, blifvande 24 § af orden: »med de förändringar och tillägg, som sedermera blifvit i nåder beslutade och kungjorda» torde godkännas. I nu gällande 30 §, som motsvaras af den 24 enligt Kongl.
Ej må några allmänna afgifter, af hvad namn och beskaffenhet som helst, kunna utan Riksförsamlingens samtycke förhöjas, tullen å inkommande och utgående spanmål allena undantagen. Ej heller må Konungen statens inkomster förpakta, eller till vinning för Sig och kronan eller enskilde personer och korporationer, några monopolier fastställa. § 63. R. F. § 61. Alla utgifter, som Riksförsamlingen under de i föregående § nämnde titlar beviljat, skola utgöras intill slutet af det år, under hvars lopp ny bevillning af Riksförsamlingen faststäld varder. § 66. R. F. § 64. Så väl rikets ordinarie statsmedef och inkomster, som hvad, på sätt omför mäldt är, under namn af extra ordinarie utlagor eller bevillningar till statsverket af \ Kongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse, N:o 83. 61 Riksförsamlingen anslås, skola vara under Konungens disposition, att till de al Riksförsamlingen pröfvade behof och efter den upprättade staten anordnas. R. F. § 63. Dessa medel må icke annorlunda användas, än faststäldt blifvit; varande StatsKO g oO. rådets ledamöter ansvarige, om de låta afvikelse derifrån ega ruin, utan alt till ,llomprotokollet föreställning deremot göra samt anföra hvad Riksförsamlingen i denna del förordnat. § 67. Riksgäldskontoret förblifver under Riksförsamlingens styrelse, förvaltning och RF. §66. inseende ; och emedan Svenska folket genom sina representanter åtagit sig ansvar för den gäld, som kontoret ombesörjer, åligger Riksförsamlingen, sedan vederbörande utskott öfver kontorets tillstånd och behof sig utlåtit, att genom bevillning tillskjuta de medel, hvilka för betalande af denna gäld till ränta och hufvudstol, oumbärliga finnas, så att rikets kredit varder bibehållen och vårdad. De till riksgäldsverket hörande och dit anslagna medel må icke under någon RF. § 68. förevändning, eller med hvad vilkor som helst, derifrån ryckas, eller användas till andra behof, än Riksförsamlingen bestämt. Allt förordnande, som deremot strider, vare kraftlöst.
897 dit de öfrige Riks-Stånden att i detta beslut sig med Ridderskapet och Adeln förena. Bonde-Ståndet fann för sin del icke skäl att denna inbjudning antaga. S. D. Föredrogs ett från Högvörd. Preste-Ståndet ankommet utdrag af dess protocoll för den 4 i denna månad, hvarigenom bemälde Riks-Stånd inbjudit de öfriga Riks-Stånden att instämma uti Högvördige Preste-Ståndets berörde dag fattade beslut, att Hofmarskalken Leyonmark, såsom Secreterare hos Kongl. Tabell-Commissionen, skulle erhålla en gra tilica tion af 2,000 R:dr Banco. Bonde-Ståndet fann för sin del icke skäl att denna inbjudning antaga. S. D. Yid förnyad föredragning af Stats-Utskottets nedannämnde på bordet hvilande Utlåtanden, fattade Ståndet följande beslut: N:o 379, angående ifrågaställd ombyggnad af en del utaf östra flygeln vid Rikets Ständers hus. Bifölls. N:o 380, angående Kongl. Stats-Contoirets befrielse från vidare befattning med det staden Wexiö beviljade byggnads-lån. Bifölls. N:o 381, i anledning af erhållen återremiss å Stats-Utskottets Utlåtande N:o 331. Lades till handlingarna. N:o 382, i anledning af Kongl. Maj:ls Nådiga skrifvelse, rörande] eftergift af en vid Arbetsoch Corrections-inrättningen i Norrköping yppad bala nce. Bifölls. N:o 383, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om förhöjning i löne-anslagen för Gästgifvarne i Herjeådalen. Bifölls. Den 12 Dec. 1840 f. m. Från Höglofl. Ridderskapet och Adeln. S. D. Lades till handlingarne Banco-Utskottels förliden gårdag på bordet lagde Memorial N:o 133, 'i anledning af Högvörd.
Då nu i mantalslängd blott anmärkes personers ålder och befattningar, förutsätter deremot anteckningen i husförhörs-längden, att den antecknade företett behörigt prestbevis från den församling, han förut tillhört och från hvilken han inflyttat. Jemlikt gifna föreskrifter, måste ett sådant bevis innehålla intyg derom, huruvida den person, • hvilken beviset afser, är till äktenskap ledig eller ej; och på det all dylika bevis måtte varda desto tillförlitligare, har af ålder brukligt varit alt, då en person begär prestbevis för flyttning till annan ort, bans begäran förut från predikstolen kungöres till efterrättelse för dem, som emot eller å personen hafva anspråk. Genom ett sådant bevis, är vederbörande presterskap således i tillfälle alt förvissa sig om en qvinnas hinderslöshet före inflyttningen tiil den församling, der hon sednast blifvit i husförhörslängd antecknad; och då någon icke rätteligen kan tillhöra en församling, eller der hafva sitt stadiga hemvist, ulan alt blifva antecknad i församlingens husförhörslängd, för hvilket ändamål det vid vite är ålagdt hvar och en, sorn flyttar från en till annan församling, alt hos presterskapet i den sednare inlemna prestbevis från den han lemnat, torde lagens ifrågakomna stadgande ej heller kunna gifvas annan tydning, än att lysning bör ske i den församling, der bruden blifvit i husförhörs-längd antecknad. Med anledning, häraf och som Rikets Ständer likväl ansett en förklaring i ämnet vara behöflig, hafva Rikets Ständer, för sin del, beslutat utfärdandet af en författning, hvarigenom förklaras, att stadgandena i 15 kap. 18 §:n Kyrko-lagen och 7 kap. 2 §:n Giftermåls-halkcn, angående den ort, der lysning lill äktenskap skall ske, hafva afseende å den församling, der bruden sednast blifvit i hus förhörs-längd antecknad. Hvilket Rikets Ständer få hos E. K. M:t i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 30 Juli 1851. Expeditions-Vtskottets Förslag till und. Uppläst oell godkänd t hos Ridd. oell Adeln den 29 Juli 1851.
Lag-Utskottets ö fri ge Ledamöter, och uppå de i Betänkandet anförde skal, anser jag Kongl. Maj:ls Nådiga Proposition, angående förändrad lydelse af 20 Ca pi ti et 1 §. Ärfda-Balken, icke kunna antagas; men i fråga om innehållet af de lagbud, som, efter min tanka, höra ersätta den nu varande 1 § i nämnde Capitel, är jag <g’ från Utskottets pluralitet skiljakti Den redovisningsskyldighet, som i nyss åberopade Lagens 1 um äi föi förmyndare utstakad, bar hittills antingen saknat tillbörlig efterlefnad, eller ock visat sig otillräcklig. Då fader eller annan närmare skyld innehaft förmyndarskapet, hafva, af lätt begriplig anledning, fjermare fränder ansett olämpligt att, i myndlingens interesse, företaga någon granskning af förvaltningen. När åter förmynderskapet förvaltats al oskylde personer, halva myndlingens fränder i allmänhet icke ansett lagbudet så förbindande, att de sjelfmant äskat redogörelse; ej sällan hafva de till och med visat sig ovi 1- ge alt påtaga sig besväret med granskning af räkningar, som nitiske fotmyndare af egen drift till dem aflemnat. Genom uteblifven efterlefnad af ^3 Capitlet 1 §., och genom saknaden af lagliga medel till framtvingande af en sådan efterlefnad, har det allmänt erkända förhållande inträffat, att formyndarne, i stället för den påbudne redovisningen för fränder, blott lagttagrt lagens föreskrifter i så måtto, att ränteräkningen hvart tredje år afslutades och öfverskottet, om sådant uppkom, då lades till capitalet, hvaremot den omyndige eller hans naturlige målsmän, först då förmynderskapet upphörde eller afträddes, erhållit den kännedom om förvaltningen, hvilken lagen velat, att de årligen eller åtminstone hvart tredje år skulle inhemta.
Departementen, för hvilkas behof dessa medel skola användas, har Utskottet, med ledning af de upplysningar, angående ifrågavarande medels disposition under de senare åren, som Utskottet varit i tillfälle att inhemta, skolat hemställa, id) att af anslaget till reseoch tractaments-penningar [öv civile embetsoch tjenstemän , utgörande förslagsvis 12,000 R:dr, måtte få uppföras å 2:dra Hufvud-tileln för Justiliae-Departe - menlet 5,000: „ 6:te dito för Civil-Departernen tet • • • • • • • ■ • • • • • 6,000. '■ 1 „ ^:de dito för Finans-Departementet .. 1,000: Summa 12,000: b') alt det likaledes å nuvarande 2‘.dra Hufvud-titeln för Civile Embetsverk uppförde förslags-ansläg af 70,000 R:dr till Skrifmaterialier och Expenser, måtte sålunda fördelas: å 2:dra Hufvud-titeln för Justitice-Departe - rnentet 2 1,533: 16.—■ , 3:dje dito för Utrikes-Departementet 1,666: 3a.— „ fade dito för Landtförsvars-De partementet (för Canzli-Expeditionen) . 2,600: „ 5:te dito för Sjöförsvars-Depar temenlet (för Canz.li-Expeditionen) . • 1,100: — —■ „ 6:te dito för Civil-Departemen tet i6,3oo: „ 7:de dito för Finans-Departementet 17,800: 8:de dito för Ecclesiastik-De - partementet 9,000:
Maj:t måtte täckas hos Rikets Ständer göra nådig framställning om anvisande dels af ett anslagsbelopp af 100,000 R:dr utan återbetalningsskyldighet, dels af ett amorteringslån af 140,000 R:dr mot 4 procents årlig ränta och 1 procents amortering, båda anslagen att i mån af behof utgå med högst | årligen under åren 1867, 1868 och 1869, under hvilka 3 år den nya läroverksbyggnaden, efter det förberedande arbeten kunnat börjas och utföras under år 1866, torde kunna antagas blifva fullt färdig. Då efter denna plan någon räntebetalning och amortering icke skulle ifråga komma förrän vid 1867 års slut eller efter början af år 1868, och således ytterligare tre års inkomster hunne dessförinnan ingå till amorteringskassorna, samt då, i anseende till statsmedlens successiva utbetalning, och afbetalning, ränteoch amorteringssumman aldrig något år kunde komma att uppgå till fulla 7,000 R:dr och sedermera allt fort förminskas, borde, enligt Domkapitlets mening, ofvan intagna kalkyl, under den redan nämnda förutsättningen, att inkomsterna finge för ändamålet fortfarande bibehållas och disponeras, icke vara någon osäkerhet underkastad. Med afseende å hvad Domkapitlet sålunda i underdånighet anfört, och då ej mindre behofvet af ett nytt lärohus för Upsala högre Elementar-läroverk blifvit till fullo ådagalagdt än äfven anordningen af den nya byggnaden och de för dess utförande vidtagna åtgärder synas ändamålsenliga, men framgången af detta vigtiga företag med skäl torde böra genoiji statens mellankomst befrämjas, finner jag mig böra i underdånighet tillstyrka, det Eder? Kongl. Maj:t täcktes föreslå Rikets Ständer att för ifrågavarande ändamål bevilja ett anslag 40 Bil. N:o 7 till Kongl. Majda Nåd. Prop. N:o 1 om Statsverket 1865. af 100,000 R:dr R:mt, dock att deraf under loppet af år 1867 endast må utgå 40.000
De uti sednaste redovisnings-berättelse omförmälda, af fonderna från längre tid tillbaka, emot reverser på namn, utgifna lån utbalanseras i 1855 års räkenskaper, sålunda: till Hof-intendenten F. Westin, kapital 1,019 R:dr 14 sk. 10 r:st, ränta och låne-påkostnader 1,339 R:dr 43 sk. 4 r:st, tillsammans 2,359 R:dr 10 sk. 2 r:st; hvilken fordran fortfarande beror på konkurs. „ aflidne Krigs-kommissarien O. V. Invenius, kapital 2,696 R:dr 21 sk. 1 r:st, räntor och låne-påkostnader 1,715 R:dr 40 sk. 1 r:st, tillsammans 4,412 R:dr 13 sk: 2 r:st; varande frågan om fordrings-beloppets afskrifning beroende på åtskilliga upplysningar i afsende å slutliga utredningen af låntagarens och löftesmännens konkurser. „ Enkefru A. W. Rosenborg, kapital 270 R:dr 34 sk. 2 r:st, räntor och låne-påkostnader 1,137 R:dr 5 sk. 8 rist, tillsammans 1,407 R:dr 39 sk. 10 r:st; och beror denna fordran på utredning af urarfva-konkurs, hvilken blifvit fördröjd genom uppstådd rättegång. För öfrigt befunnos fondernas säkerhets-handlingar, vid anställd inventering, uti behörig ordning; och hafva räkenskaperna hos Revisorerne ej föranledt till någon erinran. 5:o. Norrbottens Hästjägare-sqvadrons fond. Denna fond är bildad genom vakans-afgifter för en del indragna nummer af Westerbottens f. d. Fältjägare-regemente och bestrider, jemlikt Kongl, brefvet den 30 September 1851, större delen ai' kostnaden för underhållandet af det i Hernösand förlagda 14:de sexpundiga batteri. Fondens räkenskaper äro för år 1854 granskade i Kongl. Kammar-rätten, utan anmärkning, men hafva för år 1855 ännu ej derstädes undergått revision.
Ej må någon af Riddarhusets Tjen»temän, utan RiddarhusUtskottets samtycke, till någon, ebo det vara må, pollet utgifva, vid ansvar efter Ståndets bepröfvande; hörandes i öfrigt noga tillses, att den, som pollet ordentligen erhåller, äfven genast och ofelbart varder i uppropslistan antecknad. Ej må någon till anteckning anmälas, som sig vid Rik9- dagen icke personligen infunoit, eller pollett för honom utgifva». § <6. Häfver ättemän i behörig ordning anteck^ nåd blifvit, åge i sådant fall hufvudman rättighet, att i grund af behörig fullmagt, säte för annan ätt intaga. Har hufvudman fullmakt utgifvit, vare han för den Riksdagen skiijd från utöfningen af sin Riksdagsmannarätt, utom i den händelse, att fullmäktig sin rätt förlorat, eller ock utrikes rest, eller sin polett till RiddarhusUtskottet återlemnat. Dör under påstående Riksdag, hufvudman, sorn fullmagt utgifvit, lemna fullmägtig det sätt Den 4 December e. m. han på grund deraf innehaft. BMfver under påstående Riksdag fullmägtig genom hufvudmannens afgång sjelf hufvudman, intage h*o säte för sin egen ätt, utan att skiljas från sin befattning såsom Elector, Utskotts eller Nämnds Ledamot. §■ '7- Den, hvilken första gången såsom Riksdagsman sig anmäler, åiigge att om sin ålder, i lall sådant äskas, uppte bevis genom utdrag af Kyrkoboken ifrån den Församling, der han född är. Finnes ej Kyrkobok, galle då bevis af någon Konungens Embetsman i Orten. Företer sig anledning, att inlemnade betyg är origtigt, blifve inlemnaren genast tilltalad i laga ordning, och erhålle ej inträdespolett, innan han sig inför Domstol rättfärdigat, och skall han i händelse betyget befinnes falskt, hafva förlorat för den då påstående Riksdagen ali rätt till säte och stämma bland Ridderskapet och Adeln. Innehålla de å Riddarhuset befintlige
Enär sken ur denna synpunkt betxakias, äc jag skyldig, anhalla om Ridderstapct och AdUns ömma behjertande för z:ne Officerare af den Corp" stwarsf jag är en medlem hwilka wid Swenjka E g radrerne och ArmoenS Flotta äcs med lön stationerade och tjenstgörande, men innehaft Volontair Compagnie»: wid Sweaborg» Esquadre för hwilka de enligt Reglementet erlagk accord, och alksedan krigers urvrokt warit i saknad af den deraf päräknade inkomst; denna förlusta. ökeS än widare derigenom alt dä deras öfrige kamrater pä Swenlk Stat nu snart af Kronan aterfä förr innehafde Comvagnicr med dermed atsöljan» de inkomster, bliswa dcsie Officerare i saknad as denna tillförne ämjmne förmän , och stafwa ej dvl minsta a« lefwa utaf, emedan lönen knapp >st blir för dem tillräcklig alt betala Krono-Uklaqorne jnteresien pä uvlänta accordssummor. Kanske erhälla de ej pä längre lid Com« pagnie, sä wida Swensta Staten ej dermed förökes. fjerde Bandet N:o 83. ^ Jag Den 21 December. Jag får således »vördsammast anhälla, dek defle Officerare mä, intill dep de äterfä »värswadk Cotnpag» uie, erhälla någon ärlig contant ersättning för delta titan deras sörwällande dcm ädragne lidande. Dcfls Officerare hafma sä wäl under krigcc hast, som för uärwarande förrätta magrpäliggande, uiödosamme och answar ige göromål. Att detta mitt anförande mä till Slars UkffotkekS Utlåtande reniiklcras, är mill ödmjuka andragande.