Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Räntan, som af Hypotheks-förening skall erläggas för å kreditiv dragna summor är föreslagen till 4 proc. eller det ränte-belopp, Sparbanker för kreditiv i Banken godtgöra, och hvilken ränta ingalunda kan anses för låg, då i öfvervägan de tages, att Hypotheks-förening nödgas, att för lyftning å kreditiv begagna ombud. Det förslag till föreskrift angående kreditivens uppsägning, Utskottet här nedan upptager, är hufvudsakligen öfverensstämmande med det stadgande härom, som tillförene gällde, beträffande kassa-kreditiv till Hypotheks-föreningar. På grund af hvad sålunda anfördt blifvit, hemställer Utskottet, under förutsättning af Rikets Högloft. Ständers bifall till Utskottets framställning i 39:de punkten här nedan, (ingående förminskning af fonden för publika pappers belåning, att i utfärdande Banko-reglemente en så lydande § må införas: 29:o Mom. 1. Hypotheks-förening, som förbinder sig att nedsätta minsta utlånings-belopp till 400 r:dr banko, undfår, på följande vil kor, kreditiv i Rikets Ständers Bank. Mom. 2. Fonden för dylika kreditiv bestämmes till 500,000 r:dr, hvaraf högst 100,000 r:dr hvarje Hypotheks-förening beviljas; kommande för den händelse, att flera Hypotheks-föreningar Banko-Utskottets Betänkande, K:o 24. 27 på cn gång och för större belopp, an fonden medgifvcr, till kreditiv sig anmäla, nämnde fond att dem emellan fördelas, efter fullmäktiges ompröfvande. Före lyftning af beviljadt kreditiv skall Hypotheks-förening ställa Banken fullgod och af fullmäktige godkänd säkerhet för hela kreditivet. Utassignering af och insättning å kreditiv får icke ske till lägre belopp än 1,000 r:dr banko och derutöfver endast å tal af jemna 100 r:dr. Till utassignering skall handskrifven assignation begagnas. Mom. 5. För de å kreditiv dragna summor beräknar Banken 4 proc. ränta.
Den botar icke hvarken på ett eller annat sätt. Den afvakta!' lugnt den stigande upplysningen inom de gamla RiksStm och är ofvertygad att i mån, som upplysningen stiger, skall också rättvisan hos R, St, omsider tilldela dem den rättighet, från hvilken de ej i evighet kunna vara uteslutne; men just detta lugn, denna frånvaro af allt trots, mine herrar! visar värdet af denna class. Den har förmögenhet, den har bildning, den har praktisk och theoretisk bildning på samma gång, och deruti ligger förklaringen, hvarföre den med lugn afvaktar sitt inträdande, och ej genom trots gör sitt fädernesland skada, väcker oro och split. Delta är en ädel dass, som ej längre får försummas. Derföre anser jag tiden nu vara inne, att den får runi i representationen genom fördelning på de öfriga ståndsclasserna; och om detta, såsom jag förmodar, möter betydliga svårigheter, så torde det enklaste sättet vara att låta denna class bilda ett femte Stånd, en valclass för sig. Då uppkommer frågan : huru skola de gamla Stånden kunna fördela sin förra representation så, att detta femte Stånd deruti äfven blir delaktigt? För min del skulle jag tro, att, med bibehållande af ide‘en af Stånd, såsom valclass, denna femte valclass borde få af det hela, och således, att hvarje af de öfriga valclasserna förlorar en så stor del af deras nuvar. representationsrätt, sorn svarar emot inrymmandet af denna nya femtedel ; men jag vet , att många svårigheter härvid måste uppstå. Måhända gifves det mer än ett Stånd, som vill medgifva, att dessa orepresenterade böra få representationsrätt, men likväl ej vill frånträda sin nuvar. i representationen? Det blir ett svårt problem att göra denna sammanjemkning, roen jag hoppas dock på R. St:s välvilja i detta fall och går denna fråga förbi. — Skulle deremot R. o. Ad. tillåta mig att få yttra några ord om den nästa hufvudpnnkten uti betänk., sotn innefattar frågan om kamrarnes antal, så anser jag, att tvåkammar-systemet har ett bestämdt företräde framför enkammar-systemet. Skälen dertill behöfver jag ej här utveckla.
Att upptaga afgifterna i två collini mer, och sedan utföra dem i en summa, låter sig nemi. icke alltid göra, emedan det. finnes handlingar, som utgå från Konungens Cancelli, hvarpå afgifterna icke kunna på förhand bestämmas, i anseende dertill ali de bero på arktalet af de utgående expeditionerne. Detta är förhållandet med domar och resolutioner. Jag skulle derföre anse det vara bäst att blott besluta upptagande af chartasigillata afgiflen i två columner, utan att sammanslå de särskilda summorna. Det blir dä lätt för hvar och en, som utfärdar en expedition, att addera tillsammans de två eli.sigill.afgifterna, som för densamma böra erläggas. Jag tillstyrker således instämmande i PresteSt:s beslut, med den förändring jag nu föreslagit. Frih. Cederström: Mig synes, att denna öfverläggning om cn så klar sak redan är litet för lång. Jag skule för min del tro, alt Ståndet, som redan bifallit betänk., att de särskilda afgiftcrna utföras i särskilda columner, icke nu ändrar sitt beslut, och jag befarar sannerligen icke behofvet att utse en nämnd lill förstärkt Hevilla.Utsk. Dessutom kan jag icke föreställa mig, äfven om 11. St. härutinnan icke något stadgade, annat än att K. M. vid författningens utfärdande skulle besörja denna rättelse; hvarefter Kammarrätten och Stalscont. dermed få befattning. Hr von Hartmansdorff: Jag hemställer vördsamt, att R. o. Ad. måtte i allo förena sig med PresteSt. Det har alldeles ingen fara med den anmärkn., som Hr Printzenskjöld här gjort, ty det är klart, att då beloppen icke kunna bestämmas, så sätter man icke ut dem, hvarken i det ena eller andra fallet; man omtalar blott huru mycket sorn för arket skall betalas. Skulle det nu hända, på sätt Gr. Cronhjelm befarar, alt två Stånd stanna emot två, så kommer väl frågan att förfalla och det gamla förblifva gällande, hvaraf jag ej inser någon särdeles olägenhet.
Denna åsigt blef äfven delad af min väldigaste motståndare i denna fråga, Hr von Hartmansdorff, och jag tror, lika med honom, att det är på öfvertygelsens och erfarenhetens väg, som denna strid skall utkämpas. Dea G Maj e. m. 435 Hr von Hartmansdorff: Man förebrår StatsUlsk. alt det har gatt längre, än dess befogenhet sträcker sig. Deremot har Hr Tersmeden i f. m. redan åberopat att Hr Sundler i sin motion anfört, att, om det statsanslag för skolan i Borås, hvilket han begär, icke blefve beviljadt, ville han såsom egen motion upptaga Hr statsrådet Silfverslolpes vid ofvannämnde prot. bilagde förslag lill stadganden, ang:de elementar-läroverken i riket, äfvensom tili stat för nämnde läroverk, hvilket allt i bilagorna till K. M:s nåd. propos. förekommer. Att så förhåller sig med Hr Sundlers framställning, i hvilken åtskillige ledamöter af BorgareSt. med honom instämt, det ser R. o. Ad. af StatsUtsk:s betänk. I bilagorna lill den K. propos:n finnes Hr Silfverstolpes förslag. Det är indeladt i 11 särskilta punkter, och så omständligt, att jag icke tror det någon af raina värde motståndare här torde kunna uppgifva något, som Hr Silfverstolpe icke redan vidrört. Om så är, och då Hr Sundlers motion blifvit till StatsUtsk. remitterad, har det i min tanka icke öfverlrädt sin rätt. Men deremot kan sägas, att StatsUlsk., det oaktadt, icke bordt befatta sig med mera deraf, än hvad som tillhörde StatsUlsk., samt inom föreskrifven lid återlemna det öfriga. StatsUlsk. har likväl trädt in på Ekon.Ulsk:s område, emedan det, på sätt Hr Lagerhjelm m. 11. talare förut yttrat, upptagit sådana punkter, sora röra organisationsfrågor, och icke kunna komma under omröstning i förstärkt StatsUtsk. eller böra göras till vilkor för det beviljade anslaget.
Herrar BankoFullmägtige, sorn först i Oktober månad samina år härom erhöllo kännedom, funno sig, i betragtande deraf, att Canai-Verket med alla dess förmåner, tillhörigheter, Fonder och inkomster, blifvit i stöd af Riksens Ständers derom gjorde förbehåll af Canal - Direktionen med Bolagets authorisation pantförskrifvit till Bankens säker - 4 Banko*Utskottets Betänkanden. lief, för Bolagets der egande Diskont-rättighet , ej kunna underlåta, att så val genom underdånig Skrifvelse hos Kongl. Majit anmäla och reservera Bankens rätt i berörde hänseende, sorn ock ofver ifrågavarande åtgärd inhämta DiskontDirektionernes skyndsamma förklaring. I anledning häraf hafva Direktionerne gemensamt yttrat den öfvertygelse, att ordalydelsen i Canal-Direktionens lill Banken afgifne förskrifning, jemförd med 22 §. uti Kongl. Majas Nådiga Privilegium for Götha Canal-Balag , Riksens Ständers Beslut den 22 Februari 1810 och 3 Art. af de i Nåder utfärdade Bolags-Reglor, ej kunde föranleda till sådan tillämpning att de hos Diskont-Verket temporärt belänade Documenter och förskrifningar borde anses såsom inbegripne under Bankens hypotek, hvilket deremot syntes böra vara inskränkt till blott Canal-Verket; Och att, efter Direktionernes tanka, endast vinsten af Diskont-rörelsen sedan Skulderne blifvit betalde, kunde, jemte ActieKapitalet och Byggnads-biträdet, betraktas såsom Canal-Verkets tillhörighet och Fonder; under förmälan tillika, att, då hypothekers aflemnande för den till understöd for Diskont - Verket beviljade summa, var ett af Kongl. Majit föreskrifva villkor for ett bidrag, hvarförutan Diskont-Verket redan då hade nödgats inställa sine betalningar, Direktionen så mycket mindre trott sig böra vägra den äskade säkerheten, som Direktionen var öfvertygad, det Kongl.
Hof-stals-anslagen. R:dr Rmt. 630,000 Kongl. Majrts Hofhållning 630,000 150,000 Hans Kongl. Höghet Kronprinsens Hofhållning 150,000 27,000 Hennes Kgl. Höghet Kronprinsessans handpenningar 27,000 ! i t Hans Kongl. Höghet Hertigen af Östergöthland 106,000 1 i Deruti inbegripne handpenningar för Hans Kongl. Höghets blifvande Gemål. Hans Kongl. Höghet Hertigen af Dalarne . H:s Kgl. Höghet Prinsessan Eugenies handpenningar 10,000 10,000 30,000 För Deras Kongl. Högheter Arf-Furstarne . 120,000 Hennes Majit Enke-Drottningens Hofhållning . 120,000 i 12,000 Möblers underhållande å Kongl. Slotten 12,000 45,000 Kongl. Hofstallets utfodring 45,000 l 16,845 Polis-, Lysoch Renhållning vid Kongl. Slottet och Arfprinscns Palats ( ) 22,500 t 3,000 Rosersbergs Slott 3,000 r 37,815 Ved och Kol för de Kongl. Hofven 50,000 j' Sgr 1,071,660 Sgr 1,185,500 ! Kongl.
Den nämnde Frih. har framställt den supposition, att antalet af Ståndets samtliga ledamöter skulle kunna understiga ioo; men jag hemställer, om en sådan händelse kan anses trolig eller i vår grundlag förutsatt; Ståndet skulle ju då knappt räcka till för Utsk:n. Jag vill icke emotsätta mig återrenaiss, i fall den för uppgörande af redactionsförslag kan anses erforderlig. Eljest har jag i min motion åberopat det förslag, som sista riksdagens Ridd.Utsk, framställde; och jag tror, att det kunde antagas. Skulle Utsk. icke vilja begifva sig till antagande af mitt förslag, önskar jag, att Utsk. må vidblifva det tillstyrkande, som nu blifvit meddeladt; det är åtminstone bättre, än den nuvar. indelningen. Slutligen får jag i anledning af Hr Cederschjölds yttrande erinra, att jag redan uti min motion föreslog, att Ridd.- IJtsk. måtte till Ståndets antagande framställa den mening, att de i 4l Riksd.Ordn. omnämnde personer icke kunna del - deltaga i val till éléctoref; röen då Hr Gr. o. Landtm, dervid ansåg den omförmalda delen af motionen åsyfta en förklaring af grundlagen samt sålunda icke kunna remitteras till Ridd.LJtsk., uteslöt jag densamma utur motionen och hemställer nu, öm det, vid nämnda förevetande, är värdt att göra vidare försök att erhålla remiss å det ifrågavar. yrkandet. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm. hemställde, om R. o. Ad. ansåg denna punkt höra återremitteras. Ropades ja och nej. H. Ex. hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla dett nu föredragna punkten af Ridd.Utskts memor. Ropades starka ja, blandade med många nej. Då H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, i anledn. häraf förklarade, att han funnit ja hafva öfverröstat nej och att han således ansåg R. o. Ad. hafva bifallit den nu föredragna punkten af Ridd.Utskis memorial, begärde Gr. Spens votering. Frih. Cederström:
Herr Landt-Marskalken proponerade att Ridderjkapet och Tideal, i anjeende kill de !'.tt gjorde anmäikning r. behagade i srägawarande g lnr m, manna SeswirsviOeconomiä-vtskottrts ntlara.n, de, ä-fötjd af samma anmärkningar tili vt sko.'let ö-erremiuera. », Ropades Ia> Lt .yo föredrogs, och uplastes' Stats kl flottets vrå ,pwe dennes pä,bordet lqgde cheränkands, an» ^äe,.:de en bättre con roll ä mantalsskrifningen i Riker, tilt^R rn.ed det dera id 'iogade .särskildta yttrande af Riksdagsmannen k.estr ^ön-ffon frän Krvlfy» ^er's d'n> - ^ (stnefwe Ov Henstorp, lostan IlenniaZ, UP tästc tilt prvtoeone. söiia.ide:, I anledning af Höglost.
— N:o 9. öfver en af Guldoch Silfver-arbetaren P. G. Fernlund gjord ansökning om ersättning för å Banko-auktion inköpta panter, hvilka sedermera befunnits vara af oädel metallkomposition. III. B. 282. A. 391. V. U. 100. A. 197. — N:o 10. öfver ett af Handlanden M. E. Bahr gjordt Ackordsanbud. III. B. 282. A. 391. — N:o 11. i anledning af f. d. Notarien B. J. Bergers ansökning om understöd och pensionslillökning. III. B. 282. A. 391. — N:o 12. i fråga om afskrifning af åtskilliga från Lånekontoret i Götheborg utgifna Diskontlån, äfvensom af derstädes balanserade Öfverräntor å dylika lån. III. B. 478. — N:o 13. i anledninng af P. A. Nymans ansökning att, för den tid han förestått Stereotyperingsoch Tryckeri-föresländare-befattningen i Banken, komma i åtnjutande af den derunder besparade Tryckeri-föreståndare-lönen. III. B. 478. IV. 161. A. 168. — N:o 14. öfver Kongl. Majtts Nådiga Proposition och inkomne motioner angående — N:o 15. öfver ett af Handlanden M. W. Lindström gjordt ackords-anbud. V. B. 99. A. 197. — N:o 16. i fråga om afskrifning af ett i Banko-Diskontvei ket af numera aflidne Gårdsegaren J. E. Borin upptaget lån. V. B. 99. A. 197. — N:o 17. i fråga om lönevilkoren för Läkaren vid Tumba Bruk. V. B. 100. A. 197. — N:o 18. öfver ansökningar af prosten O. U. Arborelius och Handlanden E. G. Arborelius om eftergift af öfverräntor å Diskontlån.
Distrikt-chef dels upplyst alt detta landskap, af natureu gvnuadt med fruktbar jordmån, vore genomskuret af flera nästan sammanhängande sjöar, hvilka underlättade kommunikations-tillfällena med både provinsens särskilda delar och tillgränsande orter, dels ock, jemte uppgift att afslåndet emellan de. begge håfven, Nordsjön och Bottniska viken, koinme ali genom den nya kommunikationsleden minskas fran 40£ lill omkring 37 mil, hvaraf 16 skulle utgöra sjöväg, yttrat den åsigt att ehuru genom deri föreslagna, hufvudsakligen sjöledes skeende kommunikationen, med t liv åtföljande ringa fraktkostnader, en stor del af Jemtlands handelsrörelse komme att framdeles ledas åt Norrige, borde dock genom den lifligare trafik, sorn, lill löljd af de lättade kommunikationerna, mäste uppkomma, äfven handelsberöringeu emellan Jemtland samt dess hufvudsakliga handelsoch stapel-ort Sundsvall blifva betydligare än för närvarande, helst om transportleden mellan Bräcke och nvssnämnda stad likaledes efter enahanda system förbättrades. För sammanbindningen af de sjöar, genom hvilka den riva kommunikalions-linien skulle ledas, hade väl fråga uppställ, om kanalanläggningar mellan Storsjön och Äckesjön samt sistnämnda sjö och Lillien, älvensöm om anläggandet af jernvägar mellan Lillien, Kallsjön och Anjan, meri i anseende till der förekommande ofördelaktiga lokala förhallanden samt de betydliga kostnader och olägenheter, som anläggningen af kanalen mellan dessa sjöar skulle medföra, och då trafiken, åtminstone under den närmaste framliden, icke torde komma alt motsvara koslnatls-beloppet för jernvägar, syntes det Distrikt-chefen vara rikligast och ändamålsenligast alt lill en början vanliga landsvägar anlades mellan sjöarne, å hvilka sednare trafiken borde bedrifvas med seglande bålar eller med ångbåtar jemte lastpråmar; och vore koslnaderne för väganläggningarne mellan alla ofvannämnda sjöar och uppförandet af brvggor med laslkranar vid desamma, äfvensom för der erforderliga muddringar beräknade till ett sammanlagdt belopp af 163,548 R:dr banko.
Motionären föreslår vidare: l:o) att Krigsskolan å Carlberg »måtte uphöra att vara en elementar-läroanstalt och i stället förvandlas till en applikativ sådan, lik den å Marieberg, hvarmed den kunde förenäs, för att gemensamt verka för samma ändamål, den ena afdelningen, eller den Mariebergska, i afseende på artilleri-, ingeniöroch generalstabs-officerares, samt den andra afdelningen, eller den Carlbergska, för kavalleri-, infanterioch flottans officerares 218 Den 3 December e. m. vetenskapliga och, såvidt ske kan, praktiskt fullständiga bildning»; 2:o) att vid universiteterna borde, »jemte den praktiska undervisningen, de nödvändiga theoretiska krigsvetenskaper meddelas åt de studerande, som hade håg och lust att dem inhemta»; 3:o) att, »om någon af dessa ville uteslutande egna sig åt krigsyrket, så hade de tillfälle, att i den högre applikativa militär-anstalten å Carlberg utbilda sina kunskaper både i praktiskt och theoretiskt hänseende». Då dessa iörslager närmare granskas och sammanställas med hvarandra, blifver det mig icke riitt klart, huru Hr Montgomery egentligen tänkt sig den militära undervisningen böra vara ordnad. De för officerares bildning inrättade läroanstalter sönderfalla hos oss, likasom i andra länder, i tvenne med afseende på ändamålet helt och hållet särskilda och olika afdelningar. Den första af dessa afser bildning till första officersgraden, utan afseende på, vid hvilket vapen eleverna ämna inträda. De läroverk, som tillhöra denna afdelning, bilda elever, som icke äro, utan ämna blifva officerare, och utgöra hvad man vaidigen kallar linieofficers-skolor eller krigsskolor. En sådan är läroverket på Carlberg, oriktigt benämnd KrigsAkademi. Den andra afdelningen omfattar de läroverk, hvilkas ändamål är att meddela högre militär-bildniug eller vidsträktare kunskaper än dem, som fordras af officerare i allmänhet, och således att särskildt utbilda officerare för Generalstaben, Artilleriet och Ingeniörkorpsen.
Med afseende härå samt å de allmänna fördelarne af en låg mynt-enhet, serdeles i ett land, hvars rörelse-capital jemförelsevis är mindre betydligt, hafva Rikets Ständer alltså, för deras del, beslutat, att den nya gemensamma myntoch räkne-enheten må bestämmas till ett värde, motsvarande Riksgälds-Riksdalern; men, då Rikets Ständer anse mindre lämpligt att för all framtid bibehålla benämningen Riksgälds och blotta benämningen Riksdaler skulle leda till sammanblandning med de i allmänna penninge-rörelsen gångbara Specieoch Banco-Riksdalrar, instämma Rikets Ständer i de senast sammanträdde Ständernas beslut, att ifrågavarande mynt-enhet må kallas Riksdaler kurant. I enlighet med dessa grunder, hafva Rikets Ständer antagit och få här hos underdånigst anhålla om E. K. M*s Nådiga sanction å följande nya mynt» system, hvarvid Rikets Ständer, enär runstycken numera icke myntas, och Bih> till R, St. Skrifvelse.N.-o 56. denna myntsort, i anseende till sin ringa valör och föga användbarhet, synes kunna utan olägenhet afskaffas, ansett minsta underafdelningen af mynt-enbeten böra erhålla den vid smärre liqvider redan i nästan alla delar af Riket begagnade benämningen af styfver, motsvarande en fjerdedels skilling. I. Allmäntia
Hofrättens berörde utslag var under verkställighet, samt den bestraffning, hvartill Anders Andersson och Erik Ersson, i saknad af tillgång till sagde böter och vite, gjort sig skyldige, icke i händelse bestraffningen skolat i ett sammanhang utstakas, bordt emot Kongl. Förklaringen den 23 Mars 1807 bestämmas till vidare kroppsplikt, än tjuguåtta dagars fängelse vid vatten och bröd, Konungens Befallningshafvande, jemlikt Kongl. Brefvet den 26 Maj 1827, 163 ålegat att berättelse om förhållandet lill Kongl. Hofrätten afgifva och, innan Jösse Häradsrätts förvandlingsbeslut tillämpades, Kongl. Hofrättens förordnande i ämnet afvakta, men Konungens Befallningshafvande, med åsidosättande häraf, befordrat Anders Andersson och Erik Ersson lill undergående jemväl af det dem ådömda fängelsestraff, hvarigenom inträffat, att de blifvit lill sådant straff i åtta dagar längre än vederbordt hällne; fördenskull pröfvade Kongl. Hofrätten rättvist, det Landssekreteraren de Frese och tillförordnade Landskamererare!! Wångenberg, hvilka medgifvit sig hafva deltagit i den anmärkta åtgärden och följaktligen vore för det udagalagde felaktiga förfarandet ansvarige, skulle jemlikt 9 kap. 5 § Utsökningsbalken och 1 kap. 12 § Rättegångsbalken gemensamt böta femtio daler silfvermynt med Sexton R:dr 32 sk. banco, samt dessutom för Anders Anderssons och Erik Erssons underhåll i häkte under åtta dagar till Kongl. Majit och Kronan i ersättning, efter inkommen uträkning, erlägga Två R:dr 32 sk. nämnde mynt; hvaremot och då Anders Andersson och Erik Ersson förklarat, att de icke fordrade godtgörelse för det dem obehörigen tillskyndade lidande, något utlåtande i denna del af målet icke erfordrades. Öfver detta utslag är ej heller hos Kongl. Majit någon klagan förd.
Som jag till alla delar instämt uti StatsUtskottets ifrågavarande beslut, vill jag icke deruti nu göra någon förändring, utan endast fästa mig vid ett af Grefve Posse nyttjadt uttryck , att jag, vid den af Herr Grefven och LandtMarskalken samt Herrar Taleman och Utskotts Ordförande uti förevarande ämne hållna Sammankomst, skall va - Den i Marti', 255 rit närvarande i egenskap af Representant för StatsUtskottet. Denna rättighet tror jag mig ingalunda kunna äga. 24. §. i Riksdagsordningen stadgar, att Riksdags-vedergällningarne skola af StatsUtskottet, efter öfverläggning med LanckMarskalken och Talemännen, föreslås. I följd häraf, och sedan det af Herr Grefven och LandtMarskalken samt Herrar Taleman och Utskottens Ordförande upprättade Förslag till Riksdags vedergällningen blifvit uti StatsUtskottet uppläst och pröfvadt, har StatsUtskottet , hvilket vid detta, likasom vid alla andra tillfällen, trott sig böra iakttaga billighetens fordringar, dervid gjort några smärre förändringar och nedsättningar , hvilka visserligen för öfrigt icke äro af någon särdeles betydenhet eller vinst för Staten. Grefve von Schwerin , Fredric Bogislaus: Utan att dermed åsyfta någon nedsättning för denna gång uti de Tractamenten , sorn för Ståndens och Utskottens Tjenstemän blifvit föreslagna, kan jag dock icke lemna tilllället obegagnadt, att till Ridderskapets och Adelns Protocoll iörklara mitt ogillande af den så kallade liberalitet, som Riksens Stärder och deras Ombud, allt sedan 1809, ådagalagt vid bestämmandet af Arfvoden åt de Tjenstemän, som biträdt dem vid deras Förrättningar , en liberalitet, som nog staVkt contrasterar mot den sparsamhet, med hvilken Statens Fivbets. män aflöna*. 256 Den 7 Martil. Jag har, såsom Medlem af sist förrattäds Revision, sett några få dagars arbete godtgöras med 2, 3 till 400 R dr. jag vet att Banco.
Till pröfning företogs StatsL)tsk;s den 7 och 14 sisth October på bordet lagda utlåt, N:o 33o, i anledn. af återremiss å utlåt. Hr von Hartmansdorff, Aug: Den ifrågavar. underd. framställningen från R. St. lill K M. synes visserligen ganska oskyldig, men hon är, i min tanke, opåkallad och, om bon afgår, skulle lion möjligen kunna tydas såsom en inskränkning i den rätt, K. M. äger utrifva. Den innehåller nemi., att Sländerne för deras del medgifva 3o års förlängning pä vissa cavalleri-regementens afsillning. Om det är behörigt och nödigt, att R. St. medgifva en förlängning uti cavalin i-regementenas afsittning, så skulle möjligen deraf kunna dragas den slutsats, alt det behöfdes R. Sl;s bifall för deras uppsittning, om K. M. behagade sådant förordna. Efter min förmening behöfves Ständernes samtycke icke i annat hänseende, än 0111 fråga vore att för alltid förändra eli envallen till infanteri, eller tvertom; men vid de tillfälliga förändringar, då eli conlract för vissa år uppgöres mellan Kronan och rusthållai ne , så att den som förut tjenat lill bäst kommer alt tjena till fot, synes 111ig R. Shs samtycke icke vara af nöden. Komma R. St. nu till K. M. med ett sådant förklarande, så torde måhända vid kommande riksdagar deraf dragas den slutsats, att K. M. ej skulle utan Ständernes samtycke kunna något i slikt afseende afgöra eller föi ändra. Jag anhåller att R. o. Ad. mätte afslå detta betänkande. Frih. Cederström, Jacob: Utsk. IiI(styrker uti detta betänk.: ”att R.