Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
På sådan grund, och då det föreslagna lagstadgandet skulle betaga domarmakten all rät - Den 7 September. 269 ligliet att pröfva och endast göra densamma beroende af åklagaren, som vanligen ej kan förutsättas äga mera skicklighet än domstolen, som beslår af flera ledamöter, så får jag äfven för min del afstyrka förslaget. Hr von Troil: Frih. Cederström har, såsom jag tror, ganska riktigt för R. o. Ad. framställt den inkräktning, som genom den nu föreslagna § skulle af åklagaremakten göras på domaremakten. Jag tror, att denna § innehåller en ännu betänkligare oriktighet, den nemi., att den helt och hållet tyckes afse att vilseföra juryn från dess sanna bestämmelse. Om denna § blefve antagen, sä skulle åklagaren bestämma det straff, han yrkade, högre eller lägre, i den mån han trodde, att juryn kunde förmås att bevilja en mer eller mindre sträng bestraffning å den anklagade. Jag ber likväl att fä erinra derom, att juryns bestämmelse icke är att befatta sig med några straffbestämmelser, utan blott att fullborda ransakningen och gifva sitt utlåtande, huruvida ett factum finnes eller icke. Någon känsla af hat eller medlidande får hos juryn icke finnas. För att ej blifva vidlyftig i utredandet af en jurys rätta betydelse, skall jag blott bedja att få uppläsa slutet af den instruetion för jurymän, som den Fransyska lagen innehåller, hvilken i det rum, dit de afgå efter slutad ransakning, för att öfverlägga om sin förklaring, finnes med stora bokstäfver anslagen pä det mest synliga ställe och som den ordförande, innan öfverläggningen börjar, för dem uppläser. Den slutar sålunda: ”Af hufvudsaklig vigt är, att ständigt ihågkomma, att juryns alla öfverläggningar måste afse anklagelse-akten; det är allenast de facta, hvilka den upptager och som dermed hafva sammanhang, som få tagas i betraktande, och jurymännen fela mot sin första pligt, om, med tankarne fästade på straffbestämmelserne, de göra afseende pä de följder, som för den anklagade kunna härflyta af det utlåtande de skola afgifva.
Till hvad grad denna missbelåtenhet kommit, kunnen J lätt inse, Mine Hrr, dä jag bär framlägger ett intyg, som bevisar, att hemmansegarne i en församling i mellersta Sverige beslutat hädanefter låta lagsöka sig för de ränlepcrsedlar, som utgå till enskild man, anseende delta vara enda utvägen att slippa de oändliga och obilliga trakasserier, för hvilka de af ränlelagarne äro utsätta. Original-dokumentet, som intygar delta, finnes bår i mina händer, och 8 0, 4 50 Den 7 Juni f. m. slår atl enskildt få läsas af hvem som sådant önskar. Publikt vill jag ej framlägga namnen. Så står det till, Mine Hrr. Socknevis sammanträder Sveriges allmoge, för all anlita lagens hjelp mot en beskallningsmethod, hvilken utsätter dem för räntetagarnes godtycke. Jag ber Eder, Mine Hrr, betänka delta faktum. Det är visserligen ett enstaka exempel, men det är dock en varning, att icke låta ett förhållande fortfara, som i längden kan medföra stora vådor. En stor romersk skald sjöng en gång till sill fädernesland, då hans medborgare lågo i samma tvister med hvarandra, som nu inom oss pågå: ”Non his jnventus orta parenlibus Infecil aiquor sauguine Punico, Sed rusticörum mascula militum Proles, Sabellis dorta ligonibus Versare glebos,” och så var del äfven. Del var genom en kraftfull jordbrukande befolkning, sorn Rom utförde sina storverk; del var en stark jordbrukande klass, som läl de Romerska namnen glänsa i häfderna. Så är det äfven hos oss. Det är den landtbrukande delen af nationen d. v. s. Landladeln och BondeSl., som utgör kärnan af fol ket. Jag ber Eder, Mine Hrr, besinna, att BondeSt. ser på eder i delta ögonblick; men det betraktar eder icke med sekelsgamla ögon af sten, såsom pyramiderna sågo på Napoleons soldater, ulan det ser på eder med en blick, sorn ej endast ser, ulan äfven frågar.
Utskottets hemställanden nederst å pag. 4, att förslaget till förenkladt expeditionssätt inom länsstyrelserna icke måtte till någon åtgärd föranleda; samt å pag. 5, att äfven den motion, som rörde inskränkning i den myndigheter samt embelsoch tjenstemän medgifna rättighet att i tjensteärenden äska Konungens Befalllningshafvandes medverkan till vinnande hos annan myndighet eller tjensteman af åtgärd, som på den sednare beror, icke heller måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda, bi fö llos. S. D. Föredrogos och godkändes Expeditions Utskottets förslag till Rikets Ständers underdåniga Skrifvelser till Kongl. Maj:t: M 2, angående regleringen af utgifterna under Riksstatens Första Hufvudtitel; JV2 3, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition angående åtgärder till behöfvandes undsättning i missvextår; och 110 Prof.-Utdrag den 3 Januari 1866. M 4, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om anslag till ett förlagslån för tillvägabringande inom riket af tillverkning af tolf-decimaltums gjutna jernkanoner. Från Höglofl. Ridder skakel och Adeln. SD. Föredrogs och lades till handlingarne Konstitutions-Utskottets Memorial M 7, angående föreslaget tillsättande af särskildt Utskott för behandling af Kongl. Majrts nådiga Propositioner om förändring i grunderna för beväringsinrättningen, m. m. S. D. Föredrogs och bifölls Lag-Utskottets Betänkande M 13, i anledning af dels Kongl. Maj:ts nådiga Proposition till Rikets Ständer om antagande af en författning angående arfsrätt för oäkta barn, dels ock enskild motion i samma ämne. S. D. Föredrogos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets nedannämnda Betänkanden: JVs 16, i anledning af väckta motioner om ändring i vissa delar af Kongl. Instruktionen för landshöfdingarne samt de vid länsstyrelserna anställda tjenstemän, och om förenkladt expeditionssätt inom samma styrelse, m. m.
”Nej, kära du,” svarade kommerserådet, ”jag känner henne bättre,” tillade han långsamt. ”Då hon hunnit riktigt sansa sig, blir det först riktigt illa, framför allt om vi, genom någon lätt inträffande händelse, skulle komma att skiljas, och min stackars Brigitt Marie (hvarpå hon får bereda sig) kommer att utbyta det hus, der hon lefvat så många år i ära och glans, mot någon ringa, obemärkt våning, der hon, afskiljd från det umgänge, som blifvit henne lika nödvändigt som luften, nödgas tyst och ensligt framdraga sitt lif. Då, min lilla Rosa, fruktar jag med skäl, att hennes mod skall sjunka!” ”Gud, som allt förmår,” svarade Rosa, med ansträngning bekämpande sin egen smärta, vid den mörka tafla fadern uppdrog, ”skall äfven gifva henne styrka att bära detta, såsom det höfves en hustru att dela sin makes bekymmer, den onda dagen som den goda, och såsom det höfves en kristen, med sann tro och undergifvenhet, vid hvarje lidande. Var säker härom, min bäste far, och lägg åtminstone icke detta qval till de öfriga.” Kommerserådet klappade sin dotters kinder. ”Du har alltid varit en förståndig och god flicka, min Rosa; du skall också blifva min tröst under bedröfvelsens dagar. Men gå nu, barn; jag väntar några herrar, hvilka skola försegla mina papper, samt iakttaga alla vid sådana tillfällen öfliga formaliteter. Försök, om möjligt, att trösta din mor, icke med något falskt hopp, det tjenar till intet, utan med din egen styrka och undergifvenhet, hvilken skall gifva dig mod att bära de försakelser, som Gudnå’s icke lära uteblifva, och äfven ingifva dig sådana ord, som kunna intränga i hennes hjerta, om icke tröstande, åtminstone lugnande. Mitt öde kommer till det väsendtligaste att bero på grosshandlaren Garben, jemte ett par andra fordringsegare, och jag har skäl att frukta det värsta, men fruktar likväl mest för den skara varelser utan skydd, som jag lemnar qvar.”
Constitutions-Utskottets vid sista Riksdag förslag till ändring deruti , , Kongl. Maj:ts Nådiga gillande deraf , , §. 15: ny punkt» enligt Constitutions-Utskottets vid sista Riksdag förslag Kongl. Maj;ts Nådiga gillande deraf, , §. 68, 2 och 3 perioderne; Constitutions-Utskottets vid sista Riksdag förslag till ändring deruti §, 18, i perioden: nuvarande Constitutions-U tskotts förslag till ändring derui ,,, Svar på återremiss §, 2: nuvarande Constitutions-Utskotts förslag till ändring deruti , , , , t >>>>>, , Svar på återremiss , , Voterings-rcsuitat 2, 28, 80, 3i, 1 mom , 33, 2 morn., 64, 65, 68 och 29, 2 morn.: föreslagne tillägg dertill, ' samt förändrad redaclion af §§. 32, 3^ Svar på återremiss ,,,»>?>> > > Ytterligare Voterings-resultat, angående §, momentet ,,,?>>*>> 29, 2 morn., 2 och 3 perioderne, 41* till ändring deruti ,»>>>»> Svar på återremiss Omröstnings-propositioner i4» i5, 19, sista [_ senare perioderne: förslag tili derutij > > > > *■>>»>>>■> BorgareStåndet. BondeStåndet.
Ekonomi-Utskottet anser sig väl böra fullkomligen vitsorda ej mindre, att Boskapsskötseln och Ladugårds-afkastningen ännu icke Betänkanden. inom Riket är uppdrifven till elen höjd, som den synes kunna ernå, än ock, att då de produeter, som inhemska ladugårdar frambringa, på långt när icke äro tillväcklige för landets egna behof och fyllnaden måste utifrån förskaffas, Rikets handelsvåg, till dess obotliga skada, ganska mycket nedtynges, hvaraf således den önskan sjelfmant framställer sig , att ladugårds-produetionen inom Riket mätte vinna en nödig förkofran och utvidgning; så tror Ekonomi-Utskottet likväl den af Lars Andersson föresi agne rättighet till mindre låns erhållande för inköp af kreatur af god race icke kunna leda till uppfyllande af denna önskan. Det har af Riksens Ständer sjelfve vid förra Riksdagen blifvit erkändt, att den för mindre odlingar inrättade lånefond ofta förfelat sitt ändamål, och man har äfven stundom hort yrkas, att någon verklig allmän nytta deraf icke uppkommit; men om ock rigtigheten af detta sednare skulle med skäl kunna betviflas, måste likväl det förra, ännu oftare än förut skett, kunna inträffa vid fondens utsträckning till lån för boskaps-skötselns befrämjande, emedan knappt någon controll vore möjlig öfver medlens användande till det behof, hvarföre de blifvit utgifne, och oräkneliga utvägar kunna upptänkas och eludera de skyldigheter, som derigenom blifvit åtagne. För den, som med uppmärksamhet följt den tidpuncts egna beskaffenhet, i6o Stats-Utskottets hvarunder de betydligaste odlingsföretageil tillkommit, lärer det i alla fall hafva visat sig, att icke så mycket erhållne låne-biträden, som mera och lrufvudsakligast de höga priser, hvartill Spannmålen genom inträffade omständigheter och vissa konstlade åtgärder blifvit, under de föregående åren, näst före de 3:ne sista, uppdrifven och bibehållen, skapat hågen för odling i synnerhet till Spannmåls-production.
Ständer ma äga rådrum kill nytt wals ansiällande, jämlikt ncdlMsiäende 66 §. §- 33- Lag.Ulffoktek, bestående af Sexton Ledamöter, äger att, jämlikt sz. och 87. §- §. af Regerings-Formen, utarbeta Försiag till stiftande, ändring, förklaring eller uphäfwande af allmän CivilCriminal» och Kyrko Lag, samt uptaga de i sädana ämnen Riksens Skär» der meddelade Konungens Propositioner, eller i Riksens Ständers Plena wäckta frågor. Under Civilcch Criminal Lag böra äswsn sörstad de delar af Krigslagar och Författningar, rörande Kcigöwäscndet, som äga tillämpning till Medborgare utom Krigs-Sta, len. Justitia Ombudsmannens wid hwarje Riksdag afgifwande Berättelse, rörande de strän Konungen, genom Högsta Domstolen, sedan nästföregående Riksdag utgängne förklaringar af Lagens rätta mening, höra ock till Lag-UtMkelS befattning, dik kline Be» rättelse sörwises. §. Z4- izrH Den 21 December. §. Z4. Allmänna Biswärs, ock Occonomi-eUrskottet, sammansatt af Fyratio ätta Medlemmar, skall, enligt sz. och 89. §. §. i Regerings Formen, anmärka brister i de allmänna Hushållnings,anstalterne och förän, dringar deruti förestå, samt uptaqa alla hos Riksens Ständer upkomne frågor om förändring, förklaring och uphäfwande af Lagar och Författningar, som Ri, kers allmänna Hushållning röra; om fäderne nya La, gars stiftande och om grunderna för allmänna Inrättningar as alla stag, chwad de röra Upfostrings» och Underwienings - Werke», Allmänna Falligwärden, Landlbushallningen, Vergwerken m. m. Riksens
Ständer utan tvifvel komma att afgöra de från de tvänne förflutne Riksdagarne hvilande Grundlagsfrågor, utbeder jag mig få fästa Högloft. Constitutions-Utskottets uppmärksamhet på angelägenheten deraf, att främst af allt ett Grundlags-stadgande måtte beslutas, som tydligen bestämde, med hvilka formaliteter Riksens Ständer äga rättighet att dylika frågor afgöra. Utan ett slikt preliminairt stadgande, skulle det synas mig vara att befara, antingen att sådana frågor behandlades än på ett sätt, 172 Riksdagen 1810. an på ett annat, eller att Riksens Ständer kunde hänföras till tvister om behandlingssättet, hvilka skulle åstadkomma möjligtvis förbittring och säkerligen tidsutdrägt. Häruti ligger skälet till angelägenheten deraf, att detta Grundlags-stadgande blefve det första, som vid nästa Riksdag afgjordes, och att detsamma genast måtte tjena till efterlefnad. Dernäst anser jag af föga ringare vigt att afgöras måtte, hvad detta stadgande borde innehålla. Att hvad 56 § Regerings-Formen föreskrifver om återremisser äfven borde, och kanske med ännu större skäl, gälla för Grundlagsfrågor än för hvilka andra som hälst, synes mig falla af sig sjelft. Men huruvida, när Constitutions-Utskottet aflemnat sitt svar och förslag i anledning af återremissen, Riksens Ständer må, enligt åberopade 56 §, äfven kunna detta förslag med förändringar antaga, det torde tåla ett närmare eftersinnande. Mig synes, att sådana förändringar skulle möjligen kunna blifva så hufvudsakliga, att de innefattade helt nya stadganden, af Constitutions-Utskottet icke beredda och icke ens instämmande med Grundlagens lynne. Dessa förändringars antagande skulle då blifva det säkraste medel att undergräfva Regeringssättet. Jag skulle derföre Höglofi. Constitutions-Utskottet ödmjukeligen underställa, om icke i 56 § RegeringsFormen ett särskildt stadgande i afseende på Grundlagsfrågors behandling måtte, såsom en tilläggning vid slutet, föreslås, af följande ungefärliga innehåll:
Den tid torde icke vara långt aflägsen, då den jäsningsprocess, som nu pågår inom folken, utbryter och krossar de svaga band, som omgärda de Europeiska samhällena; det torde ock då komma att visa sig, att de särskilta folkens förmåga att emotstå eller mildra de lidanden, som äro att förutse, ej skall stå i förhållanden till de företräden, de ega i afseende å antal eller rikedomar, men fastmera till den sedliga kraft, den verkliga tillförsigt, hvarmed de förtrott sitt öde i Dens hand, som rätt dömer. Af dessa skäl och de i öfrigt, som i motionen på ett så vackert och värdigt sätt framhållas, vill jag med min röst understödja densamma, och anhåller, att hvad jag anfört, må få åtfölja motionen till vederbörligt Utskott. Med detta anförande, under hvars afgifvande många Ledamöter hörts begära propos., förklarades öfverläggningen vara afslutad; och blef motionen, jemte yttranderne, remitterad till Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. Föredrogs och remitterades till StatsUtsk. Gr. Adlersparres, Carl August, d. 1 dennes bordlagda motion, om anslag till lön åt en General inspektör öfver Elementar-Läroverken. Föredrogs Hr Montgomerys, Gustaf, d. 1 dennes bordlagda motion rör:de ordnandet af militär-undervisningen i Eiket. Hr Printzensköld, Carl: Det synes kanske förmätet af mig, som ej tillhörer det militära ståndet, att inlåta mig i något yttrande om Hr Montgomerys nu föredragna motion, men interesset för denna läroanstalt upmanar mig dertill, helst jag haft en son, som genomgått densamma, och äfven för närv:de har en, som derstädes är anställd. Den 3 December e. m. 211 Min opinion om saken är den, att jag skulle anse som en stor olycka för Svenska Arméen, om denna akademi eller krigs-skola skulle komma att uphöra.
Att dä Jntekning blifwit sökt men Domaren öfwer den skedds Jni-knmgens be. ständ sig ej utlätit, och Gäldenären emedlertid sökt CeHion, det dä mä tillhöra Concours-Do. maren, att Jntekninqsfrägan till pröfning upp. taga. Ämnet har säledes förändrat sig frän en Lagförklaring, som Ständerna benämnt deras omförmälte underdäniga Proposition, tiL eN Lag. förändring, hwaröfwer Högste Domstolens underdäniga yttrande nu är infordradt.i Till grund för min enffilta tanka i desie frägor bör jag till en början förutsätta, att jag i ingen händelse fattat Lagens mening i 7. Cap. Rättegängs. Balken annorlunda, än att Gäldenär bör fä del och underrättelse om sin Borgenärs Jnteknings. Ansökning, hwilken derefter, för att wara gällande, bör af Domaren för fast förklaras, och att säledes, lika litet k Contraet om penningelän, som i alla öfriga ömsesidiga Contraet, ben ena Contrahenten kan utan den andras wetffap förändra eller föröka wilkoren deraf. Om wär äldre Lagstiftning, som det will synas, antagit och godkänt Bor» genärens blotta ansökmng för en fullbordad Jntekning, sä är detta förhällande genom wäe NK 164 Den 17 Iulin rm gällande.Lag och senare tidens deröfwer gif. ne förklaringar förändradt, derföre, att i samma mon som.menmstans egennytta med tiden blir fintlig och förflagen, i den mvn mäste äfwen Laostiftaren öka fin omtanka, att förekomma hennes tilltag.
Hv.u g h g min far drog på sliide ut, kom han in i iiiiii mormors hus och sig, huni jag niidde, och fragade om mig &amp; %sot fattades, att nian (IS skulle sitnila ' i hans hiis och begira det, s3 skulle ingen neka mig det. Han tyckte, att det icke var samt, att han sig, det jag Iefde Mr gliidjcs skull, och jag rar icke mindre glad öfver min stora lycka, umn hvar g9ng jag s i g iiiiii Ii. far, tyckte jag, att hela rcrlden r a r iiiiii. Emcllcrtid kom Ru Ebba till Stockholin, och han fick Gustaf Horns tillI ?dclse 0.11 taga A et. med sig p i flera oliks cgenhnar. s5 nit de Lerviinde f6rst efter n %gm mgader till Stockholm. I: N Ebba och frii Anna Thott Ixgynte d i till att Ixygga ihop, att d e ville gifta min h. far mm1 frii Kerstin Hrahe, och höllo d e - * Chnstini Brahe f. 1609. syrtcr till Per Dmhe d. y .. gift i638 med Ake Ilenrikson Toll, enka, 640. En stor brcfsimling f i b hennc Iörians p i Skokloster, af hrillien man I l r ett god1 intryck af hennes fönthd och hjcrla. Se ett 44 det så hemligt, att jag inte skulle fa veta deraf. Mm s i gick det inte så Iönligt till, att det icke spordes, y min h. far saile sjelf för mig och fr9gadq hurudan hon var, och jag sade honoui hela hindclxn om hennes sinne, s3 mycket jag visste. Ile bjtido fru Kerstin nrahe till miltid, och Gamaf Ilom skulle komma oIön.amndes sanitidigt, men Agnan &gt;amide Iidrcn. d att han ej inbnn sig.
Värde å 2 R:dr kub.-foten. Oindelt. Mått. Värde förslagsvis ä 2 R:dr kub.-foten. Kub.-f. 284,667 k. Till uflönaude af en lustruktions-Barnmorska vid Allmänna Barnbördshuset i Stockholm 450: —- Till förhöjd aflöning åt läraren vid Barnmorske-undervisnings anstalteu i Götheborg 500: — 950: Orthopediska Institutet Velerinär-Iurällningarne i Riket: Nuvarande anslaget 17,850: — Tillkommer: ny anvisning: För Veterinär-Inrättningen i Slockholm: Förhöjning i 3 Prolessors-löner, å 800 R:dr 2,400: — Il:o i Adjunktens lön 300: — D:o i Häkeuskapslörarens d:o 300: — l):o i Instruklions-smedens d:o 300: — D:o i 2 Drängars löner, å 150 Hulr åt hvardera 300: — Arfvode åt en Protokollsförare 150: — Anslag för byggnadernas underhållande 1,000: — Tillökning i anslaget för diverse utgifter 1,830: — 6,580: För Veterinär-Inrättningen i Skara: Anslag till fördelning mellan lärarne 2,000: — 8,580: Vaccinationens belrämjande Farsoters och smillosamma sjukdomars bolande, Förslags-anslag Svenska Läkare-Sällskapet Svenska Akademien: Nuvarande anslaget 2,250: — Tillkommer: lör Akademiens Ordboks-aibete 3,750: — Vetenskaps-akademien T Vitterhets-, Historieoch Antiqvitetsakademien: Nuvarande anslaget 15,700: — Tillkommer: förhöjning i anslaget till resekostnader m. in 450: — Till lön åt en Antiqvilets-lntendenl 2.000: — , resekostnader lör denne samt till andra extra utgifter 1,000: — 3,450:
Utskottet af ofvan anförda förhållanden kunnat bedöma, det måste anses med billigheten öfverensstämmande, att enahanda förmån, som torde blifva lappmarks-innebyggarne medgifven, jemväl må tillerkännas innevånarne i omförmälda kustsocknar, har Utskottet funnit sig böra hemställa, 8 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 49. att, vid tillkännagifvandet af sitt bifall till Kongl. Maj:ts ofvanherörda nådiga framställning, Rikets Ständer, jemte anmälan om hvad bos dem vidare i denna fråga förekommit, underdånigst anhålla, att Kongl. Maj:t täcktes, efter ärendets fullständiga utredning, meddela Rikets Ständer den nådiga framställning i ämnet, hvartill anledning kan förefinnas. Krig s-Hof-Rätten. Yid sednaste riksmöte anhöllo underdånigst Rikets Ständer, på anförda skäl, att Kongl. Maj:t täcktes, efter ärendets utredning, taga i nådigt öfvervägande, huruvida ej Krigs-Hof-rätten kunde indragas och de mål, som tillhöra denna domstol, öfverflyttas på de öfriga Hof-rätterna, med iakttagande af hvad för dylika måls behandling i Kongl. Maj:ts Högsta Domstol är föreskrifvet. Enligt hvad ofta åberopade protokoll öfver Justitie-departements-ärender innehåller, (pag. 10), har Kongl. Majit, efter det ej mindre Krigs-IIof-rätten än ock Kongl.
Riksdags-Ordningen utsätter, eller vid fråga om anmärkning emot utöfningen af StatsRåds-Embetet. — Då Ridderskapet och Adeln sednast fattade det beslut, att Herr Grönhagen ifrån sitt Memorial om skyldighet för PoliceKammaren att till Hof Rätten inlemna sina Domböcker, skulle utesluta anledningarna till dess förslag; grundades detta beslut på åberopandet af 90 §. Regerings-Formen, jemnförd med 29 §. Riksdags-Ordningen; ehuru jag i Herr Grönhagens Memorial ej fann något, som stridde emot de åberopade §. §. tilltrodde jag mig ej vid tillfället åt ämnet gifva den utveckling, jag ansåg det fordra. Då man, hör Lagen tolkas af högt uppsatta män vill man så gerna tro att tydningen alltid är den rätta, och detta orsakade äfven hos mig det ögonblickets villrådighet , hvarigenom jag försummade att yttra mina tankar innan Beslutet fattades. Jag har trott mig bortlemna en för stor rättighet, om jag skulle medgifva, att det kunde förnekas någon att nyttja Facta till Premisser åt de Conclussioner, som af sådana ensamt kunna föranledas ; hvarföre jag protesterar emot Ridderska. pers och Adelns Beslut att Herr Grönhagen skulle utesluta Premisserna uti sitt Memorial j 23 Den 2 Februarii. emedan RegeringsFormen på intet ställe förbjuder att nämna någon Police-kammafens åtgärd då afsigten dermed ej är att påkalla någon undersökning om förhållandet , eller att äska något ansvar. Det skulle i många afseenden, för att ej säga uti alla, blifva oändeligt svårt och snart sagt omöjligt, att i något ämne föreslå någon förbättring, om man såsom grund ej finge anföra hvad man trodde vara felagtigt: 90 §. Regerings Formen säger, att under Riksens Ständers ellar deras Utskotts öfveriäggningar och pröfning må icke uti något annat fall eller pä något annat sätt, än denna Grundlag bokstafveligen färeskrifver, komma frågor om Embetsoch Tjer.stemäns tilloch afsättande; Regerings-och Domare-Magters beslut, Resolutioner och Utslag ; enskilda Medborgares och Corporationers förhållanden , eller verkställigheten af någon Lag j Författning eller Inrättning.
Hof, de Kongliga, deras Statssummor, S. U. Bet. IV; 695. Skrif. X; 203. __ -Stat, öfvertagande, af en del på Allmänna Indragnings-Staten, S. U. Bet, IV: 1306, Besl, IX: 437, 443. 44b. 470, Skrif. X: 345. Högst Sal. H, M, Enke-Drottn. Hedvig Elisabeth Charlottas, Pensions-reglering för den, S. U. Bet. IV: 1996. S. U. Bet. IV: 2058. Skrif. X: 65i. Hospital, och Lazarett, deras fonder, Revisor. Anmälan II; 159. — Remiss ä Memor. II; 4?8. 486. E, U. Bet. VIII: 553. — Skrif. X; 43 o. — i Malmö, Just, Omb, Berätt, II: 275, — i Wadstena, dess utvidgande, Remiss II. 4^5. S. U. Bet. IV; 868. Hufvudbok, Riks-, öfver Stats-Verket,se Stats-Verket. Hushåll nings-Sällskap, i Lands-Orterne, Revision å deras understöd från Nionde HufvudTiteln, se S t atsVerket, Nionde Hufvud-Titelns användaude. Hållkarl, dess förseelser mot Resande, straff derför, Register. «3 Remiss II: 473, L. U. Fet. VII: 32. T'esl. IX: 56. 61. 66. L, U, Bet, VII: 187, Besl, IX: 18''. 187, 200, 203, Iläradsh öfdingar, deras Lönvilkor, förbättring deri ocb Löner för Tings-Notarier, m. m., Remiss II: 436. 461. 46g. S. o. L, U. Skrif. X: 197. K. M. Svar I: 368.