Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta kan sse endast derigenom, atofwanberörde twifwelsmäl häfwas; Och ehuru Regeringsformen, i hwilken detailler af nysinämnde egenskap icke lämpeligen kunnat innefattas, uttryckeligen genom 37 §. föressrifwcr, at stiftande , förändring och uphafwande af Civil - Criminal - och Kyrko - Lag ssola behandlas som Lagfrägor, samt i §. utstakar, huru med Lagar och Författningar, som angä Rikets Allmänna Husbällning och som grunderna för Allmänna Inrättningar röra, förhällas bör; äterstar dock härrvid at bestämma ätssilnaden emellan besia bada siags Lagar: Men denna ätssilnad är icke sä lätt at finna, som det wid första päseendet torde synas. Gansta naturligt framställer sig: Len tankan, at Sweriges Rikes Lag, med alla förklaringar och förändringar deraf, mäste endast innefatta ämnen, hwilka säsom Lag-frägor höra handteras. Hwad Giftermäls, Ärfda, Jorda, Den ii Augusti. 871 La, Misigärnings, Straff, UtsökningSoch Rät. tegängs Balkarne beträffar, säsom de der egenteligen angä Medborgares säkerhet, til personer och egendom, lärer wäl detta wära utom allt twifwelsmäl: Men uti Byggninga och HandelsBalkarne, hafwa influtit särffildte Reglementarista Författningar, som äro helt och hällit af Veconomist beffaffenhet. Deremot innehälla siere ställen äfwen uti besia Balkar, i synnerhet Handels-Balken, stadgande» som icke utan förtydning, annorledes än med Lagstiftande Magtens samtycke kunna ändras elleruphäfwas. Härwid bör jemrväl anmärkas, at bäve Oecono. mista förstritter i Lagen och mängfalldiga andra Författningar ålägga flerestädes Böter och answar af sädan betydenhet, at Medborgares Hela wälfärd och säkerhet ti! Lif, ära och gods ofta deraf bero.
M:t då måtte ega att, med beräknande af. omförmälda summas billiga fördelning mellan Rikets alla Stift, deraf tilldela hvarje sålunda tillkommen pensionsanstalt, såsom grundfond för densamma, ett proportionerlig! bidrag för en gång; så och ehuru någon med Rikets Ständers härom vid sistförflutna Riksdag meddelade beslut öfverensstämmande disposition af större eller mindre del utaf denna anslagssumma hittills icke kunnat ske, hafva Rikets Ständer likväl beslutat, att densammas hela belopp må, under den tid nuvarande Riksdags Stats-reglering kommer att omfatta, fortfarande, på det säll samt under de vilkor och förbehåll, som förut äro stadgade, hållas E. K. M:t af Riksgälds-kontoret tillhanda, för beredande af framtida tillgång lill afskedade Folkskole-lärares pensionering; hvarjemte och för vinnande af det med ifrågavarande anslag åsyftade ändamål, Rikets Ständer, med afseende å de i E. K. Nådiga skrifvelse uppgifna förhållanden, härigenom velat hos E. K. M:t i underdånighet anhålla, att, derest hinder skulle förekomma emot tillämpningen af de utaf Rikets senast församlade Ständer för samma anslags användande fastställda vilkor och förbehåll, eller om dessa skulle i ett eller annat hänseende befinnas mindre ändamålsenliga, E. K. M:t, i sådant fall, täcktes, efter vederbörandes hörande, till Rikets näst sammanträdande Ständer afgifva Nådigt förslag, med hänsigt till de förändrade grunder och bestämmelser, som kunna erfordras för ett framtida brdnande af denna vigtiga angelägenhet samt ett syftesenligt användande af dertill disponibla medel. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 19 Juli 1854. Expedilions-Utskoltets Förslag lill underd. Skrifvelse, N:o Si. 135 N:o 81. Uppläst och bordlagdt hos Ridd. och Adeln den 14 Juli 1854. godkändt, med de i Prot. Utdrag, (Sami.
Sedan Hr von Hartmansdorff nu till stor del erkännt det förfaringssätt Ulsk. iakttagit, och då Hr von Hartmansdorff utaf Betänk, i dess helhet lärer finna att StatsUtsk. icke på något enda ställe föreslagit nedsättning i förslagsanslagen på grund af att de icke utgått till sitt fulla belopp, så tvillar jag på att han längre kan hysa någon betänklighet vid bifall till denna punkt, hvarom jag ytterligare får anhålla. O Hr Printzensköld: Den grundsats Frih. Åkerhjelm nyss yttrade måste jag bestrida. Han sade nemi. att ett ökadt förslagsanslag skulle möjligen leda till mindre hushållning med detta anslag, och att deruti skulle ligga ett skäl hvarföre man borde uptaga detsamma till mindre belopp än som i verkligheten borde ega rum. Jag deremot kan icke hysa misstanka emot någon, som har att disponera öfver dessa anslag, att han skulle hushålla med medlen annorlunda än efter lagar och författningar samt med iakttagande af den grundsatsen, att man bör använda den största möjliga sparsamhet. Vill man verkligen af detta skäl hemta anledn. till ett motsatt förhållande, så skulle man kunna säga, att när ett förslagsanslag ovilkorligen skall fyllas, äfven om beloppet öfverskrides, så lärer misshushållning äfven i detta fall lika väl ega rum. Således 144 Den 19 April f. m. lärer Frilen finna att dessa skäl icke böra gälla lill bifall 3 ifrägavar:de Betänk. Hr Gr. o. Landtm:s härefter först till bifall och sedermera till återremiss 3 förevande punkt framstälde propos:r besvarades med blandade Ja och Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, ånyo hemstälde om R.\ o. Ad. behagade bifalla denna punkt, samt sedan härvid rösterne ut) fallit med starka Ja, blandade med många Nej, förklarade det han trott sig finna att Ja nu öfverröstat Nej Efter härvid af Hr von Hartmansdorff gjord begäran om votering, upljssies lill justering och godkändes följande volensi propos.: / * ^ Den, som bifaller den i StatsDtsk:s Utlåt.
Mars och den a sisth April afgifna , samt den 6 i sistnämnde månad e. m. på bordet lagda Betänkanden ; N:o 46, öfver väckfa Motioner om ändring af 5 i 03 Cap. Ärfda Balken , samt bestämmande af ansvar för Förmyndare, som åsidosätter den honom åliggande redovisningsskyldigheten ; Nio 47, öfver gjorda förslag till stad» ganden, hvarigenom må förekommas, att personer, som uppnått myndighets-ålder , men ändock blifvit under Förmyndare ställde, under detta omyndighets • tillstånd ådraga sig gäld. S. D, Vid förnyad föredragning af Lag» Utskottets den 8 sisth April, under N:o 5o, afgifna, samt den il i samma månad e. m. på hordet lagda Betänkande öfver väckt Motion om stadgande, att Consistorii-Notarie skall för den uppbörd, som till dess tjenst hörer, stå i lika ansvar som Kronans Upp - 16 Prof, Utdrag dtn 7 Maji 1839, bördsraan för Kronouppbörd, samt DomCa-* pitel ega förmonsrätt framför enskilde fordringsägare till ersättning af ConsistoriiNotaries tillgångar för uppbördsmedel, som af honom förskingras, derest DomCapitlet icks åsidosatt den tillsyn, som detsamma åligger; blef samma Betänkande, i anledning af der* vid gjorda anmärkningar, till Lagutskottet återremitteradt. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos följande LagUtskottets den 8, 11 och 15 sist* lidne April afgifne, samt den 31 i samma månad e« m> på bordet lagda Betänkanden : N:o 51, öfver vackt Motion,' att jord^ egare må för fordran hos sin Landtbo er-! bålla förmonsrätt till Landtbos gäldbundna egendom; N:o 42, öfver väckt fråga om stadgande/ att Inteckningar, beviljade till säkerhet för medel, som till fromma stiftelser äro eller blifva anslagne, alltid skola bibehålla sin gällande kraft, utan att behöfva förnyas; N:o 53, öfver gjordt förslag till ändring i 34 §. i Kongl.
Att denna sednare vore för Svenska soldaten ett vigtigt medel både att motverka hans naturliga långsamhet i fattandet af en handling och att gifva hans kroppsrörelser en friare och otvungnare hållning, kan svårligen motsägas. Vore den offentliga äfvensom den enskilda undervisningen rätt organiserad, d. v. s. att den physiska uppfostringen ginge i jemnbredd med den intellectuella och att vid alla folkskolor militär-gymnastik infördes, så skulle icke mötestiderna behöfva upptagas med att genomgå de lägsta elementerna för en krigsmans danande. Äfvenså hade man att vänta en mångsidig nytta~afden medborgerliga gymnastiken, icke blott för det den medför vårdandet af kroppen, utan emedan den lättar uthållandet af gröfre arbeten samt gifver händighet i handaslöjder. 3 H. 5 34 Den i Mars f. m. Man anmärke, att lönandet af gymnastiklärare och uppsättandet af erforderliga gymnastikappareiller skulle föranleda till nya betungande utgifter för Staten; men, då likväl dessa utgifter åsyfta återvinnandet af den allmänt sjunkna physiska kraften, hvilken oftast står sammanlänkad med sedligheten, och då INationen tillika kunde vinna en påkallad militärisk uppfostran, för att när som helst kunna framstå mot landets fiender; s& bör denna till sin gagnelighet och för landet så vigtiga sak icke hejdas, derföre att den fordrar något understöd af Staten. Men antingen dessa yttranden i sin helhet eller blott till någon del blifva salta i verkställighet, fordras, att det lärarebildande Institutet, för dess upprätthållande, tillägges en mot de årligt stegrade göromålen svarande aflöning, äfvensom att Institutet förses med en större, på stat lönad lärarepersonal. Hittills har Institutet, i brist af lärare, oftast nödgats förvägra emottagandet af flera, för hvilka en gymnastisk behandling hade varit af högsta fördel.
Banko-Utskottet, som i detta ämne inhämtat Herrar Banko-Fullmägtiges och Banko-DiskontDi rectionens utlåtanden, får i anledning af Memorialet vördsamt anföra: Att, ehuru hvarken Banko-Diskont-Verkets Reglemente eller någon annan allmän författning hitintills föreskifvit, att Diskont-Reversaler, för att godkännas, böra vara försedde med åtecltnade Bevis om låntagares oek löftesmäns vederhäftighet, och ännu mindre, uti hvilka ordalag desse böra författas, är det likväl en vid hvarje ordentlig Diskont-förvaltning iakttagen, oeh för inrättningens säkerhet alldeles oundgängelig omständighet, att dylike bevis fordras, i alla de händelser då Di rectionens omdöme om vederhäftigheten ej kan stodja sig på egen personlig kännedom af de sökandes vilkor, som åter vid en utlåning , utsträckt till liela Riket, ej möjligen kan inhämtas och bibehållas. Det har äfven häraf blifvit en följd, att Directioneu, utan att neka ett ofta förtjent förtroende åt andra kända personers vitsord, i allmänhet, Banko-Uiskottets Bctiinhanden. J50 då vederhäftighetsbetyg ansetts behöfvelige, fordrat detri af jusi de Authoriteter, Herr Borgmästaren Kneroth uppgifvit, nemligen Landihöfdinge-Ern beten, Magistrater och Häradshöfdingar ; och dä Directiorien, med behörigt afsende pä livar och en för pålitlighet länd och aktad Embetsmaris intyg, ej bordt underlåta att uppmärksamt och noga öfverväga uttrycken i desse intyg, till rättelse för sitt omdöme om en mer eller mindre tillräcklig säkerhet, har det visserligen kunnat hända och ofta handt, att ett Embets - bevis orri låntagares och löftesmäns vederhäftighet, så vida det varit ställdt blott pä en begärd bestämd summa, ej ansetts göra tillfyllest, dä tilläfventyrs samma personer förut hos Diskont-Verket funnits häfta for lån och kautioner, till ett lika, eller större belopp.
Om åter, i afseende på hvad andre talare framställt, en tvetydighet bort undanrödjas, så bade Const.Utsk. kunnat föreslå en nödig förklaring uti 5 §:n 6 mom. Tryckfr.förordn., hvarest talas om åtnjutande af Inga i ättegångsförmåner för de personer, sorn äro under åtal i tryckfrihetsmål. På grund af hvad jag haft äran anföra tillstyrker jag Pi. o. Ad. att, med ogillande af förslaget, låta detsamma hvila intill nästa riksdag. Hr Dalman: Jag beklagar ganska mycket att jag råkat misshaga Hrr Lagerheim och Rosenblad samt föranledt till en utom ,ämnet gående utveckling af frågan om 1777 års K. brefs tillämpning eller icke i afseende på tryckfrihetsmål; en fråga, hvilken icke lärer vara föremål för R. ö. Ad:s pröfning. Hvad åter angar den frågan, som nu är föremål för pröfning, nemi. huruvida i grundlagen må införas ett stadgande att alla tryckfrihetsåtal för majestätsbrott, innan de fullföljas, böra anmälas i Konungens Conselj; så finnér jag mig böra tillägga ett skäl, hvars vigt jag tror alt Gr. Horn icke skall förneka. Just.statsministern, som är tryckfrihetens högste vårdare i landet, har häruti ett uppdrag af största vigt, och sorn utgör ett af de väsendtligaste föremålen för hans verksamhet. Jag hemställer huruvida denna hans verksamhet skall vara undandragen all constitutionel ansvarighet; huruvida R. St. och deras Const.Utsk. icke skola få pröfva om Just.statsministern i dess egenskap af åklagare förfarit med den varsamhet och klokhet som vederbör. Om Just.statsministern icke är skyldig att i Conseijen anmäla de åtal han anställer för politiska brott, så komma dessa förhållanden icke att blifva föremål för Coust.- Utsk:s och R. St:s pröfning, och deraf uppkommer det missförhållande att Just.ministern uti en af de vigtigaste af hans embetsbefattningar är undantagen från allt constitutionelt ansvar. Af detta hufvudsakliga skäl anser jag det vara af vigt att tillägget antages. Frih. Ce d ers t rom, Ander s :
Direktionen, i afseende på de förhållanden, som icke äro af den allmännare beskaffenhet, att de ansetts böra i denna berättelse upptagas, vördsamt åberopar sina protokoller, handlingar och räkenskaper, hvilka skola öfverlemnas till Riddarhus-Utskottets granskning. § 1. I afseende på de i lista § af Direktionens sednaste Riksdagsberättelse omnämnda kassors och fonders tillgångar oell fordringar, hafva, enligt bifogade sammandrag af Räkenskaperne för åren 1856, 1857 och 1858, de förändringar egt rum, som följande jemförelse utvisar: Behållning enligt Behållning enligt 1855 års bokslut. 1858 års bokslut. Riksmynt. Riksmynt. Itidr öre. R:dr öre. M. von Hauswolffs fond 18,982 69 19,167 46 Wadstena Adliga Jungfru-Stifts kassa 263,812 80 267,270 3 Grefliga Schefferska Stiftningens fond 39,963 20 40,200 63 Gvllenbåtska fonden 3,075 — 3,130 Queckfeldtska fonden 45,236 21 47,082 24 Sillverbergska fonden 23,081 43 23,599 81 4 Härvid anmärkes att, likasom förut egt rum, uti Stråleska tondén inberäknas 3,300 R:dr, som icke egentligen tillböra denna fond, men, enligt testators föreskrift, skola jemte densamma tillsvidare förvaltas, samt deremot Berghmanska fonden, utom dess ofvan upptagna behållning, eger en mot ett årligt arrende af 171 Tunnor Ilag uttarrenderad egendom i Wermlands lån, jemte frälseräntan af ett helt hemman i Calmar län; hvarjemte Direktionen får upplysa, att den betydliga förökningen i Adliga Kadett-skolans fond till större delen härrör deraf, att med densamma, enligt Högloft.
Tager man vidare i betraktande huru osäker, huru mycket beroende af andras gunst eller nyck, huru obetydlig deras förtjenst är — sannerligen ofta mindre än dagakarlens — så tyckes det väl också som beskattningen derå obestridligen vore allt för tung. Men om man härvid, såsom skäligt är, tillika bedömer denna beskattning i jemförelse med hvad som pålägges andra samhällsklasser, som med den ifrågavar. hafva mesta likhet, så torde äfven rättvisan, eller åtminstone billigheten deraf vara ganska tvifvelaktig. Det synes mig nemi. tydligt att konstnären, i detta afseende så väl som i de flesta andra, bör ställas i jemnlikhet med vetenskapsidkaren och litteratören. Bådas verksamhet är af enahanda slag; det mål, hvartill båda, fast på olika vägar, syfta, är ett och samma: den menskliga odlingens och sinnets utveckling och förädling. Hvarföre skola då dessa klasser endast ur medborgerlighetens synpunkt anses olika? och hvarföre just den tyngsta bördan läggas på dén mest behöfvande? Emellertid är det nu så. Vetenskapsidkare och litteratörer äro, i och för sina yrken, rättvisligen fritagne från all beskattning, men artisten blifver deremot, såsom jag tagit mig friheten visa, icke allenast beskattad, utan säkerligen också jemförelsevis högre beskattad, än de flesta, som bedrifva äfven de mest materiella och vinstgifvande yrken. Frågan är visserligen icke af stor vigt för det allmänna, men den är af vigt för dem, som obemärkte och obemedlade sträfva fram på konstnärens törnbeströdda bana, hvilken ser så leende ut vid inträdet, men så ofta slutar bland försakelser och svikna förhoppningar. På grund af hvad sorn nu blifvit anfördt, vågar jag till R. St:s behjertande framställa: Att artister måtte, i likhet med vetenskapsidkare och litteratörer, hädanefter vara befriade från bevilln. i och för deras yrke.
Man hoppades nemligen, vid de föregående tillfällen, då den 15 Oktober bestämdes för sammanträdandet, alt deraf skulle härflyta ett desto tidigare alslutande af göromålen; Jmen erfarenheten har tydligt visat, att detta mål ej vunnits. Då å andra sidan ej kan förnekas, att genom riksdagens början redan den 15('Oktober mångå jordegare föranlåtas att öfvergifva sina hem, förrän landlmanna-sysslorna lör hösten kunnat afslulas och lemna sina arbetare t. ex. före potatisskördens inbergande^och öfriga rotfrukters inhöstande sauit iöre tjenstefolkets flyttning och den nya tjenslepersonalens inöfvande i ladugårdsoch andra bestyr, torde det väl ej nekas, att ett uppskof vore, åtminstone utur dessa synpunkter, för landtmannen ganska önskvärd!. Men landtbruk idkas af j utaf den Svenska representationen; och äfven för“städernas befolkning är åkerbruk ej heller alldeles främmande; likasom det för en hvar, som har en nyttig verksamhet i sin hembygd eller sin stad, måste vara påkostande alt lemna denna tidigare, än nödigt vore, och utan motsvarande gagn deraf för det allmänna. Då, som jag nyss nämnde, riksdagen ej blifvit förkortad, utan snarare förlängd, oaktadt Dikets Ständer sammanträdde tidigare än förr öfligt var, så förefaller det mig vara lämpligt att återgå eller åtminstone närma sig till den dag, sorn under flera föregående riksdagar utgjorde dagen för sammanträdet. Jag vill nemligen väl ej påstå alt just den 15 November är den bestämdt mest passande för alla landskaps representanter; ty deremot kan invändas, att de i rikets norra del aflägset boende Riksdagsmän, i anledning af ångbåtsfartens upphörande och vägarnes mindre goda skick under denna årstid, hafva svårt att här så sent infinna sig.
Stora äro för öfrigt dessa icke; furstendömet har blott 29,000 innevånare. Prinsens fa der, prins Wilhelm, är farbroder till den regerande fursten, österrikisk titulär fältmarskalklöjtnant, men är väl närmast blott godsägare i Böhmen. Men det ligger skönhet i släkten och därför har den på senare tiden gjort goda partier; den nyförlofvades äldsta syster är sålunda drottning i Wiirtemberg och hans kusin är gift med själfve kejsar Wilhelms syster. Också ser prins Fredrik mycket bra ut. Prinsen är för öfrigt löjtnant i österrikiska husarregementet n:r 5 Graf Radetzky, som har Wien till garnisonsort, och saknar alla utsikter att bli regerande furste. Det blir sålunda till en järn förelsevis blygsam ställning, s o m den unga prinsessan skall öfvergå, ett säkert bevis dock på att det här varit ett rent kärleksparti. Sin bekantskap gjorde de båda nyförlofvade på danska konungaparets guldbröllop, där prinsen var närvarande såsom dotterson till drottningens syster. En ädel kvinna gick ur tiden, då fröken Jenny Meyer i en ålder af endast 35 år i söndags afled i hufvudstaden. Hennes namn är furbundel med en för samhället mycket välsignelsebringande verksamhet. F ö r omkring 10 år sedan inrättade hon, med egna medel och af eget initiativ, i Staden inom broarna den första matinrättning för gratisbespisniug af fattiga folkskolebarn, och har denna sedan efterföljts af flere liknande. Idun skall med första återkomma till en närmare skildring af den hädangångnas uppoffrande verksamhet och då ock bringa hennes bild. En landsmaninnas sorgliga öde. I söndags inträffade vid den franska stationen Appilly en uppskakande olyckshändelse, i det expresstå- get från Paris till Köln sammanstötte med ett godståg, hvarvid 5 passagerare dödades och 17 skadades. Bland de döda är en svenska, fröken IDUN 1894 Maria Holm från Stockholm. Den omkomna frö- ken Holm var jämte en syster innehafvarinna utaf kappo c h klädningsaffäron uti n:r 2-4 Norrlandsgatan. Hon var omkring 34 år gammal samt var på väg hem från Paris, som hon besökt för sin affärs räkning, då den hemska olyckshändelsen inträffade.
Jag kan hafva orätt i min förutsättning; men måhända kan framtiden ock komma att ådagalägga, alt jag i denna sak skådat längre än en och annan. Att den tidepunkt skall inträffa, då man skall inse nödvändigheten för Sverige eller för vårt statsförbund alt uppträda såsom en colonialstat, tror jag fullt och fast; och dä anser jag det vara af vigt alt icke nu taga ett steg, hvarigenom man snart sagdt för alltid synes försaka denna bana. Det är dessa och inga andra betraktelser, som framkallat mitt yttrande. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Första frägan är na turligtvis den: bör colonien afhändas? Jag instämmer i della fall med Frih. Palmstjerna. Jag anser denna besittning vara, under vanliga förliållauden, af intet gagn för Riket, men deremot föranleda utgifter. När lion vanligen kostar omkring 10,000 piaster om året, samt under krigstider icke gifver mera än 30,000, så fordras, för alt colonien skall bära sig, det hvart 3:dje år skall vara ett krigsår. Man bör väl icke bibehålla en coloni under förutsättning af så täta krig, när vi på 30 år icke upplefvat något sådant? Der nu denna besittning dessutom är af beskaffenhet, såsom Frih. Palmstjerna redan anmärkt, att Sveriges område der lättast kan förnärmas, och Riket ådragas olägenheten af ganska svär beskaffenhet, så fordrar väl försigtigheten, att man befriar sig från dylika äfventyr? Om colonien icke vore en liten ö, der ingen utvidgning är möjlig, utan ett fast land såsom t. ex. i America, hvarest förkofran kunde äga rum, så vore det en helt annan sak, under nuvarande omständigheter, då utrymme för den Europeiska befolkningens utflyttning till andra verldsdelar i allmänhet behöfves. Men dä del icke är förhållandet, så anser jag med Sveriges fördel mest öfverensstämmande, att denna besittning afhändes, på sätt K. M:s nåd. propos. och det af R. St. är ISIS fattade beslut åsyfta. Om det är riktigt att afhända sig ön, så förekommer den fråga, Frih.
Robsahm. S. D. V id förnyad föredragning af Stats-Utskottets den 8 Juni på, bordet lagda Betänkande af den 31 Maj, om tillökt penninge - anslag för Lag - Cömitéen, blef detsamma af Borgare - Ståndet bifallet. Ut Supra. Ex Protocollo Carl Magn. Robsahm. S. B, 422 Den 12 Juni. S. D. O om Borgare - Siandet, under föredragning af de från förra Riksdagar hviiande förslag till andringar uti Grundlagarna, fann sedan 1809 års Riksdag på bordet ett af Constitutions-Utskottet afgifvet Memorial rörande förändring i Representationen med bifogade enskildte JLedamöters dertill utarbetade förslag, men denna fråga likväl icke var af Utskottet till afgörande beredd; Så beslöt Borgare - Ståndet att till Utskottet densamma åter öfverlemna, med anmodan alt en sådan beredning företaga och ined sitt förslag i ärnnet, så skyndsamt möjligt är, till Rikets Ständer inkomma. Ut Supra. Ex Protocollo Carl Magn. Robsahm. S. D. Bifölls Uag - Utskottets den 25 Maj afgifna, den 8 Juni på bordet lagda och nu åter föredragna Memorial om Expeditions - lösen vid Kämnärsrätterna. Ut Supra. Ex Protocollo Carl Magn. Robsahm, S. D. Uå Stats - Utskottets den 7 Juni afgifna och den 8 på Bordet lagda utlåtande i anledning af anmärkningar inom Borgare *. Ståndet vid Ut skot - Den 12 Juni. 423 v0 skottets Betänkande, om organisationen af en Comité till utarbetande af förslag till ny reglering af Statens Embeten och Tjenster, nu föredrogs, beslöt Borgare - Ståndet, att ehuru de öfriga Respectiva Riks-Stånden bifallit