Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Författtningar äro de hufvudsakliga allmänna grunder för deltagande i denna skyl - K. M. Nådiga Propts. TV:* 43. dighet stadgade, att uti inegor, eller åker , Och (ing, skall, skifteslag emellan, stängas efter förmedlade, och i utegor,- eller skogsöcli betesmark j efter oförmedlade hemmantalet; samt emellan delegare inom ett och feamma skifteslag uti inegorné efter deras delningsgrund, och i utegorne efter det hemmantal, hvarefter marken skiftad blifvit: att, der skogsoch betesmark möter åker och äng, deli; som åker Och äng eger, skall halia stängseln ensam; öch att de förändringar, skog och utmark kunna undergå genom uppodlingar till åker och äng, icke få verka till förändring i stängselskyldighéten, utan marken, oaktadt sina förbättringar, efter dess förra beskaffenhet anses; Ått, der deltagande i hiignadsskyldigheten bör å ömse Sidor ega rum, lägga hemmantal eller egoproportion till grund, Synes icke vara det rättaste eller billigaste. Emellan serskildta skifteslag svarar sällan livarderas jordrymd mot bvartderas hem4 mantal, och ofta händer, att det ena skifteslaget, ehuru bestående af större hemmantal ärt det andra, med en högst obetydlig del af sina egor stöter intill det senare skifteslagets liela egomassa. Inom skifteslagen är förhållandet i vissa fall ena - 4 K. Af. Nådiga Propos, N:o 43. handa, hvad utegorne beträffar; och i afseende på åker och äng, der delningsgrun, den eller sjelfva egobeloppet bestämmer hägnadsskyldigheten, beror det nästan helt och hållet af egostyckets vidd, form och läge, huru stängselskyldigheten utfaller. Genom bägge dessa stängselgrunder bestämmes skyldigheten således mycket af slumpen, och utom de förändringar deruti, som genom inträffade förhållanden med angränsande egor kunna uppkomma, skola dessa grunder sålunda ofta leda till obilligt deltagande, ofta till obillig befrielse för delegarne, hvadan ock samma stängselgrunder vid flere tillfällen icke blifvit efterlefde, utan afvikelser derifrån, enligt öfverenskommelser delegarne emellan egt rum.
Vi äro af den mening, att många mål, hvilka för att rätt förstås fordra tekniska insigter eller annan speeiel kon-skap, icke kunna p&amp; ett tillfredsställande sätt behandlas af den vanliga domstolens domare och jury, och att den mest lämpliga domstolen för sådana mål skulle vara en rätt med en lagfaren president, biträdd af två sakkunniga bisittare, hvilka kunde undervisa presidenten angående allehanda tekniska eller praktiska frågor, som kunde uppstå under handläggningens gång, och hvilka genom sin blotta närvaro ofta skulle afskräcka sakkunniga vitnen från att lemna sådana yrkesmessiga intyg, som ofta iro en skam för lagskipningen. Betta är det sorts biträde, hvilket vi i vårt första utlåtande ansågo böra lemnas åt öfver-domstolarne vid behandlingen af mål utaf en vetenskaplig eller teknisk karakter och hvilket genom » Judicature Act » redan blif-vit beredt åt » Högsta Domstolen ». Om hvad vi i vårt andra utlåtande tillstyrkte angående utsträckningen af landtdomstolarnes befogenhet skulle blifva godkändt af den lagstiftande magten, skulle det, enligt vår tanke, vara lämpligt att dylikt biträde i handelsfrågor lemnades dessa domstolar; och på detta sätt sknlle man enligt vår tanke vinna de hufvudsakliga fördelar, hvilka handelsdomstolarnes försvarare åsyfta. Vi äro af den mening, att sakens ordnande på dylikt sätt icke skulle möta några praktiska svårigheter. Vi anse, att för hvaije ort af tillräcklig betydenhet borde tid efter annan upprättas en lista upptagande köpmän, skeppsredare och andra id-kare af handel och näringar inom distriktet likasom äfven andra kompetente personer, bland hvilka domaren, på parternas begäran, eller, der omständigheterna sådant fordrade, efter eget godtfin-nande, skulle kunna välja två personer att närvara vid domstolen och under sakens handläggning lemna upplysningar rörande sådana punkter, der deras specialkunskaper kunde vara af nytta. I särskilda fall kunde det äfven vara tillåtet för domaren att sålunda inkalla biträden, hvilka icke blifvit upptagna på listan. Men vi hålla strängt på vår mening, att dessa vetenskapliga eller köpmanna-assessorer icke böra hafva någon röst vid beslutet, och att hela ansvaret för beslutet bör hvila på domaren.
Jag får derföre förklara min önskan och mitt förslag vara, att K. förordn. af d. 26 Febr. 1817, med sednare erhållna tillägg, må oförändrad blifva bibehållen, såsom pröfvad och tillfyllestgörande samt rättvisare än nya förslaget. Enahanda mening hyser jag om stadgan rör:de kyrkoråd, hvilken, i det till pröfning varande betänk., innebär 2:ne betydande misstag. Det ena att kyrkorådet skulle, genom böternas borttagning, beröfvas sista skenet af inflytande och af möjlighet att göra sig åtlydt. I hvilket förakt skulle ej en myndighet falla, som icke ens ägde förmåga alt för sig inställa 4"4 Den 12 Februari o. m. den person, som skulle tillrättavisas? oell da comiterade likväl insett, att nödvändigheten dock slutligen kräfde någon tvångsåtgärd, hafva de, i stället för den nu gällande stadgans mildare men verksamma medel, valt det yttersta, det grymmaste som kan upptänkas, heröfvandet af nattvarden, för en olydnad, som i svåraste fall är en genstörtighet, men ock någon gång kan härflyta blott af blygsel; en åtgärd, den kyrkoråden kanske aldrig skola tillgripa, hellre låtande sin verksamhet falla, än blottställa en usling att, under sin fortsatta och genom dylikt tvång uppäggade tredska, förlora sista möjligheten af bättring och försoning. Det andia misstaget synes mig ligga i borttagandet af helsovården från kyrkorådets befattning; ty ingen lärer böra neka att, då en uti läkarevetenskap vanligen obevandrad landtmans åtgärder i detta fall mindre innebära egentliga läkemedels anordnande mot vissa sjukdomsfall, än råd till helsans bevarande, varningar mot hennes förstörande genom hvarjehanda laster, och omsorger för det uppväxande slägtets vård, måste också liela denna befattning mera hvila på en religiös grund, närmare sammanhänga med ett kyrkoråds syfte, bättre af detsamma utföras, än om dylika ärenden vore under polisform åt andra uppdragna. Med dessa anmärkningar har jag på intet sätt velat uttrycka ett klander mot de utmärkte män, som haft detta ärende under handläggning, och hvilkas omdöme och kunskaper äro vida utöfver mina.
Vid 38 8- 3:dje momentet, så lydande, ”mäskekar och jäsfkärl, som finnas, der destillering, enligt 18 pch 20 88 verkställes, skola, så länge destilleringen utöfvas, vara.förseglade, så att de ej må kunna begagnas,” ansågs böra uteslutas. Vid 40 8- Beslöts det skulle derifrån bortgå l:o hela det andra momentet, angående mäskekar och jästkärl; 2:o utur 6:te momentet orden: ”samt med 16 sk. för hvarje mäskekar eller jästkärl” och 3:o utur 7:dé momentet orden: mäskekar-eller jäslkärl. Näst efter 46 8 enligt det sednare förslaget, ansågs en ny 8 böra införas så lydande: ”afgift, som för destillering, enligt 20 8, utgå bör, skall för minst en half månad i sender förskottsvis erläggas till den, som eger krono-utskylder uppbära i den stad, der destilleringen skall utöfvas. Dervid bör öfver anmälan, sorn, enligt 21 8* skett, företes bevis, innefattande tillika de upplysningar, som för afgiftens beräknande erfordras.” 52 och. 53 88- t Ansågos böra utgå. r Vid 65 8- 1 Momentet ansågs böra undfå denna lydelse: ”Konungens Befallningshafvande förordne behöfligt antal personer att, emot lämpligt arfvode, hafva tillsyn vid destillering, som, enligt 20 8, utöfvas, och bestämme, hvilka destilleringsverk under hvarderas tillsyn ställas må.” Sednare Momentet uteslöts.
Denna del af betänk, blef af R. o. Ad. bifallen, och i detta R. o. Ad:s beslut tror jag ändring ej kunna ske på grund af en enskild motionärs framställning. Det beslut åter, som R. o. Ad. rörtde 5:te punkten i samma betänk, fattat om räntetagares och räntegifvares rättigheter, kan nu i vanlig väg upphäfvas med anledn. af den inbjudn., ett annat RiksSt. i sådant afseende till R. o. Ad. afgifvit. Jag får derföre, på grund af hvad jag yttrat och på det vi måtte erhålla något slut i denna intrasslade fråga, vördsamt hemställa, om icke Hr Gr. o. Landtm, täcktes i första rummet framställa propos. på antagande af BondeStts inbjudn. Frih. Rantzou, Joh. Alb., förenade sig med Hr Stuart. H. Ex. Hr Gr. Brahe, Magn.: Öfvertygad om, att den af H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedt gjorda framställning skall af R. o. Ad. antingen anses föranleda återremiss af StatsUtskrs nu föredragna betänk., eller också behandlas såsom en ny motion samt således till SlatsUtsk. remitteras, skall jag ej uppehålla R. o. Ad. med att ingå i sjelfva bufvudfrågan. Jag delar den öfvertygelse, som Hr Gr. framställt, att den enda möjligheten, att tillvägabringa en fullkomlig rättvisa i räntetagares och räntegifvares förhallanden till hvarandra, är, att markegången sättes vid den tid af året, då markegångspriset kan blifva, hvad det bör vara, lika med det gångbara.
Jag har s tått fadder åt den här lelle flecks tumpen, ( p e k a r p å A n n a ) vet Patron, och jag vill gråte åf glädje, när jag ser att ho växt opp och bli tt vän i syna och är så löcklig. ( t o r k a r s i g i ö g o n e n ) Ja, Gud signe er, Erik och Anna och Sven och Lis a och Jan och Annika och Anders och Per och Stina och B engt på Åsen och allihop! Huj, jag är så gla', att j ag vill ta er i famn, hele högen. Jag har inte sett till er hemma på länge och väl, fader Nisse; har ni varit ute på vandring? Vesst tusan har j ag varet på vandring , h err Patron. Jag heter inte Lö pare-Nisse för ro skull heller! Den dag, då Nisse slår sej te hvile, då är hele karl n te salu för en bankovitten! Jojo, ni h ar alltid varit kry och flink, Nils Jonsson, och lär ha vandrat k ring många länder. Hvarifrån kommer ni s ednas t? Ni har v äl v arit på arbete der oppe i verlden, kan jag förs tå? Jaja men. Jag feck bref frå Krona i våras , att Nils. Wilhelm. Nils. Prosten. Nils. Brukspatronen. 84 jag skull' bus bas gi mej iväg te Stockholm och bygge opp ett hus åt'na. Det h åller jag inte oli kt. Ni är händig i mycke, ni. Hvad var det för ett hus ni byggde der oppe? Åh, det v ar ett satans konstigt namn på't. Di kalla't för Naschenal-Mosea. Byggde ni o pp'et ens am? Vesst fan! Det kasta' j ag opp på ett par vecker. Det v a e smal sak för mej. Det är foll allt möcke rare saker te se på i Stockholm? Såg ni den der Krigs-Koleja, som di k aller? Ja gubev ars, den mått' jag foll se. Den var jag ihop med alle dager. Kors, k äre ni , hur ser ho ut? Å, det är e s tor, tjock maduse, det.
Om således legan skulle höjas, så är jag öfvertygad om, alt vid framtida entreprenad-auklioner icke någon minskning i hemmanens afgifter skall komma att ega rum, emedan entreprenören utan tvifvel skall lyckas bibehålla dem vid det gamla beloppet, enär icke någon serdeles conseqvens kan komma i fråga, så länge gästgifvaregårdarne äro förlagde på sätt som nu är förhållandet. Att återflytta dem till andra ställen möter stora svårigheter, dels derföre att de ega vissa friheter och dels emedan de blott för en viss tid, men icke för alltid kunna indragas. Om t. ex., efter en entreprenads Den 1 Juni. 9 utgång, gästgifvaren på den gamla gästgifvaregården skulle vilja åtaga sig skjutsningsskyldighelen så eger han dertill rättighet och blir tillförsäkrad de fördelar, som med gästgifveriet äro förenade. Dessutom skulle det svårt ingripa i eganderätten, om man ifrågasätter, att de fördelar, hvilka sedan långliga tider åtnjutits, skola tillintetgöras derföre att gäslgifverierua flyttades på andra ställen. Dertill kommer äfven den omständigheten att understundom ingen by eller gård ligger så nära, att de personersom hälla skjutsen, kunna derifrån inom kort tid erhålla hästar. Alltså kan jag icke för min del finna något skäl att på de grunder, som en talare nyss,här anfört, öka legan, i synnerhet som det, enl. hvad visadt blifvit, skulle motverka entreprenads-skjutsens införande, hvilket dock bör vara ett mål. På dessa skäl och mångå andra, som kunde tilläggas, men hvilka jag anser vara onödiga att uprepa, anhåller jag att R. o. Ad. behagade afslå Ulsk:s hemställan i denna punkt. Hr Tersmeden, Pehr Reinh.: I likhet med de talare som här hafva yttrat sig, anser äfven jag att en sådan uniform förhöjning af skjutslegan för hela Riket, som Utsk. föreslagit, icke vore lämplig. Det har länge klagats öfver skjutsbestyret och vi se af Betänk, pag. 5, att representanter från icke mindre än 8 provinser hafva yrkat, det skjutsen helt och hållet borde skiljas ifrån jordbruket.
2:o 3)efja uppgifter, font tmefalbt författad, fiola noga upptaga atta be perfoiter, Ijmilfa titt fpoard od) eitö ljudljått l)öra, ntcb utfättanbe af namn, ålber, iner etter minbre arbetsförmåga, bräcfligl)et o. f. to.; äftreit ffatt beftämbt ut* trpcfad perfottend ©mbete, Sjenft etter befattning, ben rörelfe, näring etter l)aitb* tering, Ifan ibfar, liand $aftigl)eter, Sffierf od) Snrättningar, ä floen forn ftartpg om fern fivåra läfterd brägtigl)et od) benttöfioer famt äitbtligett be l)od l)ioar od) ett boeitbe bpredntäit, etter aitbra, Qwilla bejjufotn, för ftg od) fttt folf, äro pltg* tige att enal)anba förtecfningar od) uppgifter afTenttta. SDejjutoin åligger bet -fjanb* lanbe, »fpanbtmerfare, ^abrifd* od) anbre 5ftäringd 3:o ©amma ffplbtgljet åligger od ^örntpnbare, i affeenbe på ftna mi)iiblin
Härefter tillkännagaf undertecknad att R. o. Ad., utan förändring, antagit Utsk:ts förra förslag till den ifrågavrde §:ns lydelse. Hr Wolffelt, Mauritz Constantin: Då ifråsav:de banker icke ega rätt att utgifva egna sedlar, kan jag icke se hvarföre man skall förhindra deras uppkomst genom att föreskrifva ett minimibelopp för grundfonden af ända till 2 millioner; och tillstyrker jag derföre att inbjudningen måtte antagas. Gr. Mörner, Carl Göran: Vid afgörandet al denna fråga synes det mig att man icke ensamt bör tillgodose deras intresse, som vilja bilda bankbolag, utan jemväl deras, som kunna komma i affärsförhållanden med banken, d. v. s. den stora allmänhetens. Nu är tydligt, att en bank med större grundfond medför större säkerhet, och då en bank, med en grundfond af endast 500,000 rdr rmt, icke skulle erbjuda det allmänna tillräck lisa garantier, kan jag icke tillstyrka bildandet af sådana små banker. Oaktadt filialbanker icke fått utgifva egna sedlar, hafva de dock rätt mycket rört sig med invisningar och dylikt. En sådan bank tog sig t. o. m. före att utgifva invisningar på så ringa belopp, att det väckte för mycken uppmärksamhet, hvarföre den dermed måste upphöra. Tillätes nu bildandet af ban* ker med en grundfond af endast 500,000 rdr, skulle sådana uppstå i, snart sagdt, hvarje småstad, och vi finge en oändlig mängd af stora och små invisningar. Då det dessutom, såsom jag redan nämnt, är ett oeftergiflig! vilkor att bankbolagen skola hafva en betryggande grundfond, föranlåtes jag att anhålla att R. o. Ad. måtte vidblifva sitt en gång fattade beslut. Hr von Koch: I likhet med den siste värde talaren, anser jag det vara lagstiftarens oeftergilliga pligt, att i möjligaste måtto tillse att den stora allmänheten, som kommer i affärsförbindelse med bankerna, icke derpå blir lidande.
Den andra vägen leder högt öfver dessa berg, sluttar ned åt öster, går öfver floder och bråddjup på hängbroar, är på sina ställen insprängd i snöfjället och har murats utmed svindelhöga stup på en grund af stenar, som brutits ut bit för bit, sedan klippan gjorts skör vid eld, och som störtats ned i djupet för att hvarf på hvarf tornas upp till fundament. Kartan företer vidare en mångfald cirklar, ljusare närmare Cuzco men mörknande mot landets gräns; de senare utvisa nyvunna sträckor, hvilkas befolkning ännu icke fullständigt uppgått i solens ljusa rike. Generalen har ur en hylsa tagit fram en fin bennål jämte några tuber med mörk färg, åstadkommen af växtsaft. Han har under fälttåget uppmätt det eröfrade landet och på kartan inristat dess läge; han ämnar nu afsluta detta arbete genom att färglägga gränslinjen. Generalen är så fördjupad i detta arbete, själft en frukt af många månaders ihärdiga kamp, att han ej lagt märke till, att tältets lätta förhänge dragits åt sidan och en budbärare ljudlöst trädt in; denne står nu otåligt väntande, att fältherren skall varsna hans närvaro. Han tillhör de s. k. chasquis eller statslöparne. Deras uppgift är att snabbast möjligt delgifva olika landsdelar konungens eller regeringens i Cuzco budskap. Å hvar fjärde kilometer efter nutida mått finnas små stationer; mellan tvenne dylika ha löparne att röra sig. De springa fort, och äfven då vägen bär öfver berg och dal, tillryggalägga de sträckan med förvånansvärd snabbhet. Dessa löpare, som vid stationerna aflösa hvarandra, äro alla edsvurna, kraftiga unga män, och njuta i samhället stort anseende. Löparens flämtande andedräkt tilldrager sig omsider generalens uppmärksamhet; det budskap, som då framlämnas, är inlagdt i ett maquesblad, omviradt med en röd tråd. Åsynen af denna tråd är tillräcklig, för att generalen med otålighet skall öppna budskapet, ty den röda tråden angifver, att konungen själf är afsändaren den är så att säga incas sigill och återfinnes i fransen kring den hufvudprydnad, som endast landets herre har rätt att bära. Brefvet ter sig egendomligt.
(581) LÄRARINNA, undervisningvan i vanliga skolämnen samt musik, erhåller nu genast plats i enkelt hem a Gotland. Ansökningar jämte betyg och referenser sändes under adress » Lärarinneplats », Barlingbo. (606) Sjuksköterskeplatsen Profver sändas till landsorten. |fr " " " E. Spinner &amp; C:ie, N I MATLAGNING och bakning skicklig kokerska finner plats ledig den 24 E nästa okt. å egendom pä landet. Svar jämte Aktiebolaget Firma-Märke. i svart, hvitt och kulSrt, till bal-, sSllBkapsoch promenadtoaletter i största urval. Sändas direkt till privatpersoner meteroch styckevis från från 50 öre till vid härvarande epedemisjukhus kungöres härmed till ansökan ledig att tillträdas den 1 dec. d. å. Lönevillkor: 6C0 kronor om året jämte fri bostad och vedbrand. Ansökningar, åtföljda af betyg, insändas till Hälsovårdsnämnden i Oskarshamn inom 30 dagar efter den 15 september. OBS.! Sjuksköterskan, som skall vara examinerad, åligger dessutom att de tider, å hvilka inga sjuka vårdas å sjukhuset, biträda stadsläkaren i sjukvården ute i staden. Den som förut tjänstgjort å epedemisjukhus har företräde. Oskarshamn den 12 september 1899. N PÅLITLIG JUNGFRU med vana att tjäna ensam önskas till hösten för att på egen hand sköta ett mindre hushåll på landet. Endast den som företer goda rekommendationer antages. Svar till Carlbafs gärdskontor, Klockrike. (603) E PLATS ÖNSKAR till hösten bättre, huslig, ordentlig flicka. Kunnig i enklare matlagning, bakning, handarbete, något sömnad m. m. Goda referenser. Svar till » K. », Iduns exped. f. v. b. (587) ILDAD, ORDENTLIG, flitig flicka önskar plats. Kunnig i finare och enklare B matlagning, bak, söm. Svar » Villig hjälpreda », Iduns exp. f. v. b.
Ökv. vieutensnt v. Ae^ne.- Vilk 8tstsocb Lancovtskottens körsts sammanträile kör m^ntregleringen, Iiamstälcle jag 3:ne krägor: ito Xr en mvntbestämning nöllväocligars nu än 28237 2:0 4r en sällan mvntbeslämnmg möjligare nu La «lä? 3:o Xr en garanti kör cles» bestäncl en längre till säkrare slt tillvägabringa nu än clä? lag vsr nästan käröig gensst stt besvara sils clessa krägor meck nej, scb bsr mecl bvarje cliscusion inom Utskotten ökvert^gats, att cletta nej är öst rättaste svar pä bvar ocb en sk clesse krägor. ito imellan baöe kosterlanclets välstänci tilltagit jemte <let enskilclla körtroenclet man oell nian emellan, »uller lie sist körllutna 5 ären; ocb Lanken beslänöigt lörtgätt att viötaga säöana ätgäröer, som göra möjligt stt berecia mell cless egna tillgängar, mä bänila viä nästa Xiksclag, en Xeslisatioo mell ett 8ilkverw)Mt Leta nk an 6 eu, X:o 1. 5? emot 8e<leln genast, ocb lclie mell ett pennörag, som snt^öer: clenna 8eclel slisll föreställa sä ocb sa mänga sli il lingar.
Med få ord, jag anser det vara mera skadligt än gagneligt, mera ledande till oordning och osäkerhet, än till ordning och säkerhet för det allmänna och enskilda interesset,-att stifta lagar, ledande till undantag ifrån allmänna principer, hvilka i tillämpningen äro enkla och användbara, samt icke hafva något oskäl sned sig.” Häruti hafva Herrar Cederborg och Hessle samt Johannes Andersson ifrån Calmar Län instämt; af Herr Bååth: ”Jag instämmer till alla delar uti Herr Holms re - 20 Lag-Ul'kottcls Betänkande N.o 61. servation, och vill tillägga: alt, ehuru Motionairerne synas endast hafva fästat uppmärksamhet vid den omständighet, att enka och eflerlefvande barn genom årsstämning vilja vinna säkerhet om boets tillstånd, detta likväl icke är enda föiemålet för arsstämning, enär en sådan aclus äfven refererar sig till frånskiljde makars bo, upplöste bolag och till person, hvilkerf, ehuru till myndiga år kommen, dock blifvit ställd under förmyndare. Hvar och en, sorn baft befattning nied sterbhusutredningar, har nogsamt erfarit de efterlef▼andes okunnighet om boets tillstånd, hvad gäliden" angår, just i saknad af ordentliga och noggranna anteckningar af den aflidne _ och eftersatt förvarande af qvittencer eller andre, lill upplysning ledande handlingar. Erfarenheten har ock visat, att skuldsedlar, med inteckningsrätt i fastighet, blifvit ställde på diktade personer, presenterats af utgifvare*! sjelf till intecknande, hvarefter de transpoi terats såsom bypolhek för penningelån, på annor man, och sålunda kunnat löpa flera personer emellan. — Under tiden har utgifvare» betalt räntor och mpjlfgen äfven gjort afbetalningar å capitalet och åtnöjls med endast afskrifning å skuldebrefvet. Om nu det må kunna sägas, alt efterlefvande, genom gravationsbevis, äro i tillfälle vinna upplysning om primitiva capitalet, äro de likväl i okunnighet om afbetaloingarne.
Men emellertid, och enär en längre tid erfordrades lili fullbordande af ett så grannlaga arbete, fann Kongl. Majit nödigt att genom tvänne Cirkulär af den 26 November 1812, det ena till samtlige Regements-cheferna och det andra till vederbörande Befälhafvare vid de särskilda flottorna, påbjuda förändringar i krigs-artiklar och tjenstgörings-reglementen i vissa fall, i hvad de angingo såväl landt-arméen som flottornas trupper och manskap. Härigenom mildrades straffen i många fall: gatulopp afskaffades helt och hållet, spöslitning inskränktes, och begge utbyttes emot prygelstraff; hvarjemte särskilda gradationer af arrest eller visst antal prygel i den extrajudiciela bestraffningen, äfvensom rättigheten att densamma ålägga, jemte sättet för dess verkställande noga bestämdes. Kort förut, eller den 12 Oktober nämnde år, hade Förordningen om inrättandet af allmänna bevärings-manskapet utkommit, uti hvars 18 § förklarades, att bevärings-manskapet, sedan det blifvit till tjenst uppbådadt, skulle vara underkastadt samma lydnad och skyldigheter, som ålåge den öfriga krigsmakten enligt författningar och krigs-artiklar, efter hvilka äfven förbrytelser deremot komme att bestraffas. Detta stadgande gäller för beväringsmanskapet i hela riket, likväl med den inskränkning, att för de bevärings-skyldige på ön Gottland skulle hvad Kongl. Majit den 21 Mars 1811 särskildt förordnat förblifva gällande, utan att de i ofvannämnda Cirkulär meddelade stadganden deruti skulle göra någon ändring. Vid sitt åtagande af en allmän beväring hade nemligen öns innevånare fästat det vilkor, att militära bestraffningssättet borde förändras, och Kongl. Majit behagade härtill lemna bifall, samt genom nådigt Bref den 21 Mars 1811 till högste Befälhafvaren på ön, rörande detta ämne, såvidt manskapet angår, förordna: att 1798 års krigs-artiklar 4 Lagsamt Allm.