Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vi äro nu för långt avancerade i afseende på riksdagstiden, och det vore endast en öfverflödig tidsutdrägt i ärendenas behandling, att nu söka göra gällande en mera stadgad princip, en fastare D e ii i April f. m. 53 grundval för sättet att göra statsverkets behållningar fruktbara. På dessa skäl anser jag det nu vara lämpligast att bifalla StatsUtsk:s förslag, men kan man ställa saken på ett bättre sätt till nästa riksdag, så må det ske. Nu är tiden för kort dertill, och något egentligt vinnes ej i saken, ty hvad Riksg.cont. kan vidtaga för alt göra dessa medel fruktbara, det kunna äfven bancofullmäktige göra. Hr von Hartmansdorff: Jag instämmer med Frih. Sprengtporten, i afseende på riktigheten att göra statsverkets behållningar, nemi. dem, som tillhöra Riksg.cont., fruktbärande, men sättet måste jag bestrida, då han säger att fråga vore om bildandet af en gemensam cassa för Banken och Riksg.conloret. Jag förstår ej hvad han dermed menar, och befarar alt han sjelf ej gjort sig reda derför. Banken är i närvar, ögonblick cassakista äfven för Riksg.cont., hvars medel der äro deponerade, eller stå på räkning, såsom det vanligen kallas. Nu frågas: är det enklare att inrätta en ny utlåningsanstalt i Riksg.cont., hvilken ej tillförene funnits, eller är det enklare att låta Banken, som redan är inrättad för utlåningar af många slag, äfvenledes utlåna de medel, som Riksg.cont. i Banken insätter och ej för ögonblicket behöfver? Jag har lika med Hr von Hohenhausen yrkat det sednare. I händelse denna anordning vidtages, så behöfver icke i Riksg.cont:s reglemente bestämmas, huru det skall utlåna sina medel, emedan bancofullm. derom draga försorg. Riksg.cont. hade alltid säkerhet att af Banken utbekomma de medel, som det behöfde, och för återstoden finge det sin ränta. Anser man Rikg.cont:s redan ägande creditivrätt, otillräcklig, så kan man höja den till iy million, ehuru jag anser det öfverflödigt.
Län utbetalda låneunderstöd; men då häraf så mycket mindre kunnat inhemtas, huruvida ansvarighetsoch betalningsskyldigheten för de erhållna lånen blifvit på alla de hemman och hemmansdelar, hvilka genom arbetsföretagen erhållit ny eller förbättrad jord, fördelad, sorn densamma syntes endast vara påford de hemman och hemmansdelar, hvilka för sådant ändamål blifvit af låneinnehafvarne uppgifna, hafva Fullmäktige, för betryggandet af Riksgälds-kontorels säkerhet för låneoch räntebeloppens vederbörliga inbetalning saint med jemväl fästad! afseende å inteckningshafvares eller andra personers af ifrågavarande fördelnings behöriga verkställighet möjligen beroende rätt, funnit sig föranlåtne att, under iakttagande af de å Kongl. Majrts Belällningshafvandes resolutioner meddelade besvärshänvisningar. låta, å Riksgäids-konlorets vägnar, öfverklaga samma resolutioner, med yrkande, att dessa mål mätte varda till Kongl. Majlis Befallningshafvande återförvisade, på det att vedeibörlig utredning af vidden och beskaffenheten af den förbättrade eller tillkomna jord, hvart och ett betalningsskyl — 30 Stats-Ulskollels Memorial, 3. digt hemman, lill följd af odlingsföretaget, erhållit eller komma att erhålla, måtte föregå, innan det derefter lämpade sammanlagde ränteoch kapital-afbetalningsbelopp, som bör, för lånets liqviderande, årligen af samma hemman utgöras, varder i stadgad ordning bestämdt och faststäldt, samt derefter i jordehoken antecknadt.
D e t har o c k blifvit sagdt, att hennes hela uppfattning af sin konst o c h sina roller är så fri från allt sökande efter en ögonblicklig effekt, att åskådaren ej alltid i första draget blir » tagen » af det han ser — hennes individuelt psykologiska finmåleri lär ofta nog vara mera för eftertanken än för den ögonblickliga känslan. Hennes N o r a till exempel är helt o c h hållet byggd på slutscenen, det föregående är allt igenom en förberedelse till slutuppgörelsen, o c h först då denna kommer, inser åskådaren klart, hvarför Nora varit sådan hon varit under hela stycket. Innerlighet är det ord, som oftast namnes p å tal om Eleonora Duses konstnärsskap, så- dant det framträder i hennes bästa uppgifter. Man har framhållit henne som den mest m o - i derna af den samtida scenens storheter, där-: ' för att hon framställer den samtida kvinnans [själslif med större intensitet än någon annan, m e d oändligt fina nyanser o c h m e d en äkthet i ' känslan, som är betagande. Den ofvan nämnda författarinnan yttrar de o r d e n: » A l d r i g har ikvinnan blifvit mera kvinnligt framställd än af jEleonora Duse. » Man har o c k sagt, att signora Duses konst måste lida af hennes upprepade turnéer, af det ständiga uppträdandet inför främlingar, som ofta nog ej förstå hennes o c h hennes inedspelandes språk — den måste lida, just därför att den är så enkel, så innerlig o c h djup. Frågan är om en turnédiva i längden kan blifva annat än virtuos, då hon år efter år rastlöst flackar från stad till stad o c h öfver allt spelar samma o c h åter samma roller om o c h o m igen. Laura Marholm tecknar hennes yttre i följande ord: » E n mager gestalt utan yppighet o c h likväl af ett ovanligt behag, ett förgrämdt ansikte * En liten uppsats om henne, som jag ock vill hänvisa till, finns i L. Josephsons &gt; Studier och kritiker », haft. Georg Nordensuan, nytt.
Vewillnings-Utffylder, bestämd ester mantalet och en wist claniiicrttion 6 hemmanen eller i jämförelse mot -eras större godhet och warde, samt de mindre Hemmansdelar»,:, sa widt Pannerymds-afgiften beträffar, äfwenledes fa widkannas lika afgift med ett större Hemman, hwarigenom Staten således undfar sin tilbörliga rätt och inkomst; sa finner Utstottet incet ffäl wara för handen, at tilstyrka hwad i berörde matto är wordet förebragr. z:o. "At Bewillningsafgiften 5, 10, i; och "20 R.v. för Krogar macce nedsattas." I betraktande deraf, at Krögare efter den sä kallade Skydds-labella arv i Minimi-afgift upförde ifrån z, 6, 12, lil 22 R:d., får Utskottet nu hemställa, om ej den särskildt för Krog-rättig. heten utsatte afgift af ;, i; och 20 N:d. bör nedsattas til hälften af detta belopp, hälst som Utskottet förmodar Staren derigenom winna mera inkomst, an om nationen bliswer sa hög som ofwannamdt ar, derifrån flere dä genom understes och andre urwagar kunna föranlätas at fig undandraga; Afwensom icke eller Krögare, utan i afseende pa deras krögande och näring, kunnat upföras til den Minimi-afgift, som i omförmalce ckarick utsatt är. 4:0. "Ac om den för Branwins-bränningen "förestagne Hemmantals-beräkningen komme ac bi"behällas, ingen Hemmansdel mä erlägga mindre "afgift, ehwad Branning förrättas eller ej, an "16 tz." Med Den 29 Mars.
Slutligen får Utskottet här yttra sig öfver den i Utlåtandet M 48, § 59 mom. 4 uppskjutna fråga, angående Rikets Ständers sednast församlade Revisorers hemställan, att de å 6:te hufvud-titelns underafdelning »Jordbruket, handeln och näringarne» uppförda 3:ne förslags-anslag, nemligen: anslagen till utflyttningshjelp efter laga skiften, till odlmgslijelp m. m. för krma-nybyggare samt för jordförluster genom kanaloch vciganläggningar, borde, vid nu skeende stats-reglering. frånskiljas de andra anslagen och, med bibehållande af deras egenskap af förslags-anslag, nedflyttas i hufvud-titelns sista under-afdelnmg: »diverse anslag» och der främst upptagas, samt att de öfriga titeln Jordbruket, handeln och näringarne tillhörande anslagen, som der qvarstå, erhålla, i en gemensam rubrik, benämningen reservations-anslag. Då detta förslag bör komma att medföra mera redighet i stater och räkenskaper, får Utskottet detsamma understödja. Varande förändringen å den öfver hufvud-titeln upprättade tabell jfs 8 af Utskottet iakttagen. 44. Uti öfrige till 6 hufvud-titeln hörande anslag har någon förändring ej ifrågakomma, hvadan desamma uti bilagde tabell öfver hufvud-titeln upptagits till enahanda belopp, som. vid sistlidne riksdag bestämdes, likväl med iakttagande deraf, dels att förslags-anslaget till skrifmaterialier och expenser m. m., som, enligt Utskottets förslag uti 8 punkten mom. i skulle ökas med 3,600 R:dr, blifvit, för jemnande af hufvud-titelns slutsumma, ytterligare ökadt med 28' R:dr 43 Öre, dels att värdet å den indelta och oindelta spanmål, som i en del anslag ingå, blifvit, i enlighet med den af Rikets Ständer redan fastställda beräkningsgrund, itabellen utfÖFdt efter ett pris å 2 R:dr R:mt pr kubikfot, dels ock att förslagsvärdet å indelta räntorna under Bih. till R. St.
10:t>e ©ami, 1 2lfi>. 2 »anfet. 10 S3etmHning3*gömtmingen, 74 ne, att ©fatttfrifningarne äro reerfftällDe od) allt öfrigt, forn bör tjena till grunD för £aperingé»£ommitteerneö åtgärD, t Den orDning forn reeDetböc, be» flämma tiDeit för Deraé fammanträDen. §• 122. ^cDamöter Dertill reäljaé på allmän SvåDfhtga, få reäl af SSorgerjfapet, förn öfrige inom ©taDen jfattjfrifne invånare af De ©tånö odj Clafer, font, enligt b^aD förut floDgaDt är, ega i £apertngen Deltaga odj l>milfa, Der fa tillgång är, böra i ©taDeit ega äpuö od) £omt. §• 123. ©etta mal förrättas antingen på Det fått, att De reäljanDe, genom all» män omröftning, ittfe famtlige £aperingömännen, eller att De realberättigaDe inom f>rcarje 0a£ ittfe Det antal af Seöantöter, font af Denfamma bör utgö» raö; funnanDe äfreen Denna rättighet uppöragaö åt (Slectorer, forn antingen af De wäljanDe gemenfamt eUer af brearje Claf fäifilDt utfeé; Dorf (fall, i Detta ftflttämnDe fall, Slectorerneé antal inom l;rearje Slaf utgöraö t förf>ållanDc till antalet af Def* £aperingömän. §. 124. Ruttna ej De reäljanDe ftg otti realfittet förena, rearDe
Om gfplante; 6fter öfwerwäganbe af f)WaD ^ongl. ®toj:t, i anleDning af De ringome. f ~ bejlut, font »iD jtfla DvtftSDacj »iDtagitö, om öifponibla ^ungégårDaré famt .^ronoparferS od; Allmänningar anwänDanbe till Sfplantering för kronans räfning, uti aflåtert SRåDig 0frifwelfe bedagat till Djj framvälla, od) ^maruti, enär SSifpmotala ^ungSgårD t DfiergöthlanD, hwilfen till ef plantering blifwit utfeDD, feDermera (fall befunnits för Detta änbamål otjenlig, men <23ifingöborgS ^ungSgårD jftille wara Derföre mera pafjanDe, är worDet föreflaget: i:o att 23ifpmotala ÄungS* gårD, feDan Den blifwit ffattlagD, äfwenfom twenne unDer 2BiftngS> borg IpDanDe, på fafla lanDct belägna, äfwen till ef plantering otjenli* ga Remman Sffemålen odj lönnemålen, feDan ^vronottonDen blifwit Dem åfatt, må, unDer ffattemannarätt, på öppen auction få förfäljaS till Den, font Derför erbjöD Den högjta antagliga jfattedöpejfilling, att, meD i om året, på 6 år erläggaö; od; 2:o att för få wäl
Ridderskapets och Adelns fleste Herrar Ledamöter känna tillståndet i Landet; och ärö sjelfve bäst i tillfälle att bedomina , hurudant det skulle blifva efter en penninge - förminska ning af denna ansenlighet; synnerligen i de prö* vincet, där knappast något annat Myni finnes, än Discontpapper. Ingen man , tillgifven san» ningen, lärer neka att Pertningebristen är vida. Svårare nu, än deri var år 1815. jag torde då få föra Riiiderskapct och Adeln till minrtes det yttrande tiil detta Stånds Protocoll, Sorti Landshöfdingen i Malmö, Friherre af Klinteberg den 29 Maj berörde år afgaf, i frågan Om TreproCentSedlarnes indragning; ett yttrande, på hvars sanning i uppgifter ingert då tviflade, och än mindre nU lärer tvifla» ”AlLi männa penningebristen, sade han, är beklägeligen för väl känd , för att behöfva någötl dataillerad visshet. Med allt det anspråk DisCOtl* ten har att göra på executiva åtgärders verksamhet, för indrifvande af Discontens LånesUtfl - §8 Den 17 Martil, j. m. ”mor, skulle 1 tidens närvarande skick» ej minsta effect å Penninge-tillgångar åstadkommas ”genom Lagsökningar, UtmätningsAuctioner ”och Bysättningar. AuctionsKamrarne skulle ”ej kunna anskaffa tillräckliga ruin för Pan”ter , oeh ej heller vanliga ställen förslå, för ”Gäldenärers bysättning. Jag hvarken kan el”ler bör göra Taflan så ryslig, som den skulle ”komma att visa sig, derest inställelsen af Tre”prooentsSedlarne skulle så fortskyndas, som ”Betänkandet projecterar, med mindre att om”tankan tillika fästes på någon tillräcklig
Detta är nu den 4:de riksdagen, vid hvilken denna fråga är föremål för öfverläggning hos RiksStånden, och hos R. o. Ad. har borttagandet af ettorna blifvit beslutadt vid alla de föreg:de riksdagarne; jag hoppas således att det Högloft. Ståndet äfven vid denna riksdag skall fatta samma beslut. Utom den nytta för realisationen, som det ovilkorligen skulle medföra att få silfver i rörelsen, så vore detta äfven af en oberäknelig nytta för den stora massan af folket, — för hvilken man egentligen talar, när man talar mot bibehållandet af dessa sedlar, — ty hos denna klass har man alltid funnit att hushållningen är större med en silfverriksdaler än med en papperslapp, och det skulle äfven hos dessa menniskor inskärpa det förhållande att det är silfver, som är mynt i landet, och icke papper. För närvarande finnes så stora massor af dessa sedlar utspridda i landet, att rörelsen är alldeles öfvermättad med dem; detta visar sig vid hvarje större pennninge-anstalt, och vid remisser från landsorterna till Stockholm skickas stora kappsäckar fulla med ettor, hvaribland icke sällan ligga alldeles orörda bundtar Att den mindre rörelsen med samma lätthet och samma beqvämlighet kan bedrifvas med silfvermynt, sorn med småsedlar, är temligen gifvet, och med icke större kassa än den som en arbetare vanligen har, så är det lika lätt för honom att förvara några silfverriksdalrar i en pung, som om han hade dessa riksdalrar i sedlar. Det är äfven klart, att ju större sedelemissionen är i ett land, desto lättare faller sedelvärdet; så att hur man, än betraktar denna sak, så förefaller det mig att skälen för borttagandet af de ifrågav:de sedlarne blifva de öfvervägande; men som bankens metalliska kassa för närvule icke är så särdeles stor, så tror jag att det vore lämpligast att, på sätt Hr Lagerhjelm föreslagit, öfverlåta åt bankofullmäktige att bestämma den tidpunkt då detta bör ske. Den 4 Mars f. m. 43 Frih. von Schwerin:
Föredrogos ånyo följande Stats-Utskottets Utlåtanden: i,-n' anledm’"g af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående försäljning af åtskilliga Kronan tillhöriga byggnader och tomter i Götheborg, samt försäljningsmedlens användande till nya artilleri-förråds byggnaders uppförande derstädes, bifölls; ivr ..i N'° ‘ anlednin& af erhållne återremisser af åtskilliga punkter af Betänkandet IN:o 21, angående Rikets Ständers Revisorers Berättelse om verkställd granskning af Statsverkets samt andra, af allmänna medel bestående, fonders tillstånd, styrelse och förvaltning aren 1818 och 1849; l:s'a, 3:dje, 5:te och 6:te punkterna, den sednare i hvad angick 1 morn., derutinnan Ståndet vidblef sitt förut fattade beslut, jemte 7:de punkten lades till handlin 9«™e; hvaremot 2:dra och 4:de punkterna, jemte 6:te punktens 2 mom. af Ståndet bi/ullos; Bih. till R. St.
Reglementet motsvarande en och en half procent af Städernes, och en half procent af Dandtegendornarnes Brandförsäkrings värde, uppgår för närvarande till ej mindre än circa 250,000 R:dc hvaraf j-ördelar utestående på Dån med kort uppsägning, men sorn emedlertid ^genast medföra en uppsägning hos enskilde af omkring 200,- 000 R:dr; denria uppsägning, sammanlagd med den sorn till denna röt liga fondens återfyllande måste göras hos Verkets Delegare af deras Fastighets Dan, skall naturligtvis öka svårigheten att vid samma tillfälle för Verkets Räkning fa hos private upptaga särskildte Dån för hvad rörliga fonden ej Ll r t.llracklig till godtgörande, och i saknad ,af sädane Dans erhållande sk.. 11 ingen annan utväg vara för Directionen än att lemna de Brandskadaöe fordringsbevts, utställde på den tid, då inflytande Verkets Premieoch Ränte-Intrader samt indrifvande Fast:giets Dånen medgifva deras inlösen; orri denna utväg än redan er'i gång varit vidtagen, nemligen vid Norrköpings Brandskadädes ersäitn ng utan att särdeles förlust eller missnöje deraf för de Brandskadade blifvit spord, är det derföre! intet sagdt, att en annan gång sådana fotdringsbevis kunna användas med Kka oskadlig effect. Ue.;i förmögnare, betydligare husegaren, skal] ® o,l-gcn liana någon utväg att Discontera et$ gfafs-Utslcottets Betän landen. ioj sådant Bevis, men den fattig,ire skall, oagfadt sin mindre Summa, radius och förlägen, snart falla i Ockr.ires händer. Men om detta intet händer, skall nödvändigheten afsadane fordringskevisers angifvande i stället för Contant ersättning åt de Brandskadade, på det högsta förringa förtroendet till denna Allmänna inrättning, och lör framdeles Brandförsäkrings-Premier årligen stora summor komma att gå ur Anndel.
Om otjenstbare Premier-löjtnanterne vid Flottan Rundqvisls, Heykenskjölds och von Vegesacks berättigande till pension å Allmänna Indragnings-staten vid afskeds erhållande; Om anslag till bestridande af kostnaderne för Sveriges deltagande i en blifvande exposition i Paris af race-djur och landtmanna-produkter; Om anslag af Krono-tionde till fyllande af två bristande prostetunnor inom Norrköpings kontrakt; Om anslag af vinoell byggnads-säd för Trosa stadsförsamlings kyrka; samt Om Stats-bidrag till en förbättrad kommunikationsled mellan Jemtland och Norrige; äfvensom, i anledning af sistberörde Nådiga Proposition, afgifne yttranden. S. D. Vid föredragning af Vällofliga Borgare-Ståndets Protokolls-Utdrag N:o 233, med inbjudning till Med-Stånden att biträda Borgare-Ståndets beslut angående gemensamma öfverläggningar vid behandling af Stats-Utskottets Utlåtande i Jernvägs-frågan, fann Bonde-Ståndet skäligt alt vidblifva sitt i förevarande ämne den 6 innevarande månad fattade beslut; i följd hvaraf Borgare-Ståndets inbjudning lades till handlingarne. Den 18 Maj. Från Högv. Presle-Sländet. S. D. Föredrogos ånyo och lades till handlingarne Lag-Utskottets nedannämnde Utlåtanden och Memorial: N:o 30, i anledning af gjorda anmärkningar emot Utskottets Betänkande N:o 9, öfver väckt motion om förändring af 13 kap. 4 § Giftermåls-Balken; och N:o 31, i anledning af återremiss utaf vissa punkter i Lag-Utskottets Betänkande N:d 29, om förändring af gällande Konkurslag. Frän Prot.-Utdrag den 20 Maj 1851. 345 Från Vällofl. Borgare-Slåndet. S. D. Föredrogs ånyo Kongl. Maj.ts Nådiga Skrifvelse den 15 dennes till Rikets Ständer, angående hos Kongl. Maj:t framställdt anbud på amorteringslån till Svenska Stats-verket. Remitterades, jemte afgifne yttranden, till Stats-Utskottet.
Genom detta parternes åtnöjande med ett domslut, som alslog rubbning af köpeaftalet, erhöll detta aftal hvarken större • eller mindre krall, än det förut ägde; och att det icke var ett afslutadt köp, visade sig der~ igenom, att salubrefvet ännu saknades och först efteråt blef utfärdadt. Dessförinnan fanns blott ett aftal, (lika mycket, om det blifvit nmndtligen eller skriftligen imellan part erne uppgjordt), att köp skulle ske; men sjelfva åtgärden, hvarigenom det skedde, hade icke för sig gått, så länge handlingen, hvari det innefattades, ej var utfärdad. Och så länge denna åtgärd icke för sig gått, kunde ej heller det »förvärfvande» sägas hafva Inträffat, hvarpå lagfart bör följa, vid det i 13 § af 1818 års lnteckningsförordning stadgade äfventyr, att säljarens gäld må i egendomen inteckna». — 40 — Om delade meningar i detta ämne finnas; så kan jag dock, för min del, icke inse någon-grund till tvifvelsmål. Köp om fast egendom skall, enligt Jordabalkens 1 kap. 2 §, ske skrifteligen med tvägge manna vitne; men icke är köpet derföre skedt, så snart en handling derom är skriftligen upprättad med två vittnen. Ej ens om lösegendom, som kan säljas utan skrift och utan vittnen, är köp slutadt derigenom, att man gjort ett aftal, muntligen eller skriftligen, att köpet skall ske. Det har ännu icke skett, så länge ej utsagdt är, att det nu är fullbordadt, så att dervid intet mer återstår att göra. Innehåller det skriftjiga kontraktet om fastighetsköpet, att köpebref skall utfärdas af säljaren, eller uttrycker det på något annat sätt, att samma kontrakt icke utgör sjelfva alhändelsehandlingen, hvad sorn kallas köpeeller salubrefvet; så är köpet ännu ogjordt. Och att det icke förut varit gjordt, röjer sig bäst, om och när det sedermera sker.- Ty någon saluåtgärd af samma säljare kunde då ej mer äga rum, i fall han redan sålt, emedan han då icke mer vore ägare, och man ej kan sälja, hvad man icke äger.
Och hvilken minskning uti tillgången på rörelsemedel inom landet sådant skulle åstadkomma är lätt att förutse, utan att Riks-banken eger förmåga att i minsta mån afhjelpa den. Den blir tvert.om, såsom det nu är ställdt, möjligtvis satt i nödvändighet att för sin egen räddning och sitt sjelfbestånd vidtaga sådana åtgärder, som förvärra det onda och öka förlägenheten i landet, till hvilka några momenter uti 114 § af nu gällande Ranko-reglemente hänvisa. Men genom bankovinstens afhändande måste det blifva ännu sämre stäldt med Riksbanken såsom en lånebank, hvars åliggande det är att understödja jordbruk och näringar i landet. Det är en känd sak att Hypotheks-föreningarne skuldsatt Svenska jorden hos utländningen för öfver 20,000,000 R:dr banko. Om det också kunde antagas, att alla dessa utländska lån helt och hållet blifvit använda till en så vinstgifvande produktion, att nettobehållningen deraf kan betacka både ränta och amortering, så skall likväl betalningen deraf till utländningen hafva en helt annan inverkan på Riksbanken, än orri skulden varit inhemsk. När man beklagar sig deröfver heter det, att Rikets Ständer sjelfve tvingade Hypotheksföreningarne att kasta sig i utländningars händer, när Svenska Riks-banken icke kunde elier ville lemna dern någon försträckning. Och huru skulle sådant vara möjligt, när Banken måste årligen lemna ifrån sig de medel, som dertill kunnat användas? Man har väl frågat huru landet nu skulle se ut, om dess innevånare hade en tillökning af 20,000,000 R:dr uti deras skuld till Riks-banken? Men jag kan icke se någon större olägenhet utan en väsendtlig fördel, om detta vore en skuld till Riks-banken, i stället för att nu vara en skuld till utländningen, för hvars betalande både ränta och amortering måste utgå utur landet. Yid sistlidne Riksdag gjorde man sig den temligen onödiga mödan att uti 182 § af Banko-reglementet anvisa 1,300,000 R:dr för att ersätta upphörande privat-banker.
Skattekommissionen skall angifva skäl för det den skattskyldige påförda skattebeloppet. En speciel förklaring af dessa förhållanden erfordras i allmänhet icke, men den mäste emellertid vara så fullständig, att distriktstyrelsen, som har att fastställa den taxerade skatten, deröfver kan döma. Sålunda bör uppgifvas: omfånget eller utsträckningen samt den antagliga inkomsten af fastigheten och yrket; beloppet af deraf utgående fastighetsoch yrkesskatter samt åtföljande kommunalafgifter; likaledes antagliga beloppet af kapitalförmögenheten, räntor, arrendesumma, naturaoch penningeprestationer, samt, för tjenstemän och pensionärer, beloppet af löner, pensioner etc.; slutligen alla andra förhållanden, som vid beskattningen böra tagas i betraktande, t ex. ett stort antal barn, skyldighet till fattiga slägtingars underhåll, sjukdom, skulder o. d. Endast sådana skulder få komma i beräkning, som äro bevisliga samt af menligt inflytande på gäldenärens bestånd. På rullan eller längden tecknas intyg, af kommunens föreståndare, att samtlige kommunen tillhörande personer i skattelängden blifvit rigtigt införde, och af skattekommissionen, att befrielse från klass-skatten egt rum och de skattskyldiges taxering öfverallt blifvit verkställd enligt författningens föreskrift och efter bästa förstånd och samvete. Lagen innehåller inga bestämmelser rörande den skattskyldiges egna deklarationer öfver dess inkomster. Den vill i detta hänseende förebygga hvarje tvång. Den skattskyldige får derföre, utom vid appell till högre instans, aldrig tvingas att lemna någon uppgift öfver sina inkomstförbållanden (nb. med undantag af sina skulder, såvida han vill tillgodonjuta afdrag af skuldräntorna, se förut); och böra skattekommissionerna undvika hvarje såväl direkt som indirekt tvång. Frivillig deklaration får lemnäs antingen till ordföranden eller ledamot, och då tvifvel mot densammas rigtighet ej eger rum, bör hänsyn dertill tagas. Deremot har ordföranden för skattekommissionen, hvilken tillika bevakar statens intresse, att såväl sjelf göra sig bekant med de skattskyldiges inkomstförhållanden, så långt sig göra låter utan inqvisitorisk! inträngande, som ock genom vederbörande embetsmyndigheter inhemta de upplysnin - 204 gar, sora kunna erhållas.