Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Statsoch EkooomiUtskotlen remitterade motion, att 260 tunnor Kronotionde, som uppburits af Lunds Domkyrka, och r00 tunnor Kronotionde, hvilka varit Domprosten i Lund tillagde, i egenskap af Ordförande i DdmkyrkoRådet, borde anslås till Lunds Universitet, och Domkyrkan lemna Domprosten full ersättning af Domkyrkans tillgångar, måtte, jemte de af Herrarne Crusenstolpe och Munck of Rosenschöld, i anledning deraf, nu afgifne yttranden, lill bemälte Utskott remitteras. Bifölls. Den 28 Octo ber f. rti. 241 Företogs till pröfning BevrllningsUtskottets ej mindre elen i5 sistlidne Maji under N:o 27 afgifne, och den g derpålöljde Junii e. m, på bordet lagde, Betänkande, angående Stora SjölullsBevillningen, än ock den 28 sistlidne Augusti under Ts:o 44 meddeldte, och den 17 derpåföljde September på bordet lagde, Utlåtande öfver de vid Berörde Betänkande gjorde anmärkningar* Angående föregifven underlåtenhet att besvara, hvad under Riksdagen blifvit till Utskottet remitteradt. Herr Skogmanj Carl David: Jag hemställer, om icke afgörafidet af denna fråga må Uppskjutas, till dess inte Bevillningsgrunden blifvit afgjord, emedan, såsom Utskottet äfven uppgifvit, Utskottets svar å ifrågavarande anmärkning innefattas i nämnde Be villningsgrund. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln biföll den af Herr Skogman gjorde framställning.- Ropades Ja. i:sta BevillningsGrunden. Attj med erkännande af Konungens rätt, i afseende på förbuds utfärdande emot inoch utförsel af varor, så väl som aj de 47 H» 16
Serskild uppmärksamhet förtjenar, att Föredraganden under sin, äfven i öfrigt ofullständiga framställning icke fästat Kongl. Maj:ts Nådiga uppmärksamhet derpå, att den förut endast för Riddarbref å Svärds-Ordens Stora Kors gällande befrielse från stämpladt pappers-afgift just i den §., som af Föredraganden framställdes såsom föremål för serskild granskning, utsträcktes till alla Commendcurseller Riddarbref af é) Tit. Rosenblad, af Wetterstedt, Mörner, G. Lagerbjelke, Löwenhielm, Adelsvärd, Åkerhjelm, Poppius, och v. Schulzenheim. Bilagor till Constitutions-Utskotlets Memorial, IV.o i3. 57 af Kong!. S värds-Orden, hvilka i följd af under påstående fälttåg skedd utnämning utgifvas; en utsträckning, som åtminstone bordt öfvertyga Föredraganden, huru föga anledning i detta Rikets Ständers steg var till den af honom yttrade fruktan om en i framtiden förestående tillintetgörclse af Kongl. Maj:ts ofvannämnda prerogativ. Till grund för anmärkningen om Konungens Rådgifvare* i denna punkt nämnda uraktlåtenhet, ligga de Kongl. Maj:ts Nådiga Propositioner åtföljande Protocoll för den 22 Januari 1854 f) och den 27 Januari 1840 ^). I fråga om förordnande till ett högre Embete finnas Kongl. Maj:ts Rådgifvare den 21 April 1857 samtlige hafva afstyrkt den af Kongl. Maj:t föreslagna personens förordnande. Såsom skäl dertill anfördes af en bland Konungens Rådgifvare K), med hvilken fyra af de öfriga*') sig förenade, att han ansåg hemälde person hvarken innehafva de egenskaper, eller det anseende i allmänhet, som erfordrades att förvalta det ifrågavarande Embetet, ett af de vigtigaste i Riket.
Det låg i hennes blick något som sade: "Jag vill meddela mig". Jag räckte henne min hand och sade allvarligt att jag visst inte skulle skratta. Efter en stunds tystnad började hon sin lilla roman. "Se, herr Arthur, då den unge engelsmannen hörde Falkens Erik nämna mitt namn, spratt han till och såg så underligt på mig. Han skickade karlarne bort och räckte mig sin hand, den jag gerna tog, ty han såg så snäll ut, 'Kallista, my Idol!' utropade han och såg så vackert in i mina ögon, och jag var alldeles icke förlägen jag heller utan jag såg på honom, den vackra gossen, jag med. Han kunde icke mycket svenska, men sedan han en stund betraktat mig och jag honom, och herrn vet att det icke är lätt att så der titta på hvarann utan att skratta, men si den lusten kom icke på oss, så sade han sakta: 'Du heta Kallista och vara Ålands dotter?' Då drog jag visst smått på mun, kan jag tro, ty han blef röd då jag svarade: 'Ja visst, unge herre, och var god hjelp oss härifrån.' 'Jag knappt dig funnit, my Idol, och du vilja lemna mig', sade Edmund sorgset, men inte förstår jag ännu i denna stund hvad han menade med det. Huru det nu var, så bad jag honom så vackert och han lofvade så snällt att hjelpa oss och det är hela historien." "Och porträttet, Kallista, hur fick du det?" frågade jag. "Bilden", svarade Kallista, "den gaf han mig i vredesmod." "Och hvarför var han vred?" "Sade jag vred? nej han var sorgsen för det han nu icke kunde taga mig" och Kallista tystnade bleknande, böjde hufvudet ned och jag tror hon bad en bön. Jag störde henne icke. Imellertid friskade vinden till och sjön började gå hög. Båten sköt en ypperlig fart. Mot middagen voro vi vid Bågskär, en klippa, belägen en fjerdingsväg utanför Hammarudda, der Beugt ganska riktigt väntade oss med en "skötbåt", min kappsäck och matförråd. Han såg så egendomlig ut i dag, den gode Bengt, till hälften surmulen, till hälften förnöjd.
Men en ännu större fördel skulle vinnas, om, i stället för Stadens fyra KämnersRätter, hvilkas organisation, såsom TerritorialDomstolar, med viss jurisdiction för hvardera, är grundad i serskild Författning för Stockholms Stad, en KämnersRätt, såsom första Domstol, constituerades, med föreskrift, alt arbeta på flere afdelningar, i den mon göromålen så fordrade, och att således hvarje mål, som en afdelning upptoge, borde af densamma, så vidt. målet hörde under Stadens jurisdiction, fullföljas och. afdömas. Härigenom skulle icke allenast de tidsödande förvisningarne, ifrån en KämnersRätt till en annan, undvikas och skyndsamhet i märklig måtto befordras, utan äfven en jemnare fördelning af göromålen, än för närvarande äger rum, vederbörande emellan, kunna iakttagas. Hvad åter angår de öfriga ofvannämnda Domstolar, hvilkas verksamhet, efter hvad deras arbetsförteckningar visa, lyckligtvis sällan behöfver anlitas; så hafva Rikets Höglo fl. Ständer sjelfva redan väckt och till Kongl. Maj:t i underdånighet hemställt frågan, om dessa Domstolars upphörande; hvaröfver Kongl. Måj:t likväl ännu icke i Nåder sig yttrat. En förändring i afseende å Hufvudstadens fängelser, der ofta nödigt utrymme för häktade personer saknas, har derföre länge varit af behofvet påkallad, och utgjort föremål för Stadens Styrelses omsorg; i följd häraf är numera äfven ett förslag, angående detta ärende, affatladt och hos Kongl,. Maj:t i underdånighet anmäldt. ( 67 ) Under en i Juli månad sistlidna år företagen Embetsresa genom Westmanlands, Wermlands och Örebro Län, besöktes LandsCanzlierna och Contoren derstädes, DomCapitlen i Westerås och Carlstad samt DomstoJarne i nämnde Städer och i Arboga, Köping, Örebro, Nora, Lindesberg, Cliristinaehamn och Philipstad.
Densammes den 26 dennes bordlagda motion, angående upphörande af de s. k. förverkade Båtsmans-lönernas ingående till Amiralitets-Krigsmanskassan, samt om ersättning från Statsverket till nämnde kassa för sålunda mislade inkomster, tillika med ett i anledning deraf nu afgifvet yttrande; 8:o Densammes, den 26 dennes bordlagda motion, angående upphäfvande af föreskrifterna rörande förverkning af Bålsmanslöner, jemte ett i anledning deraf nu afgifvet yttrande; 9:o Friherre von Paykvlls, Johan Gustaf, denna dag väckta motion, om förändring af föreskriften rörande roledelegares skyldighet att förvara rote-kisla m. m.; samt 10:o Friherre von Schulzenheims, David, denna dag väckta motion, angående utvidgning af handelsrättigheten å landet. Frän Högv. Preste-Ständet. S. D. Föredrogs ånyo Slats-Utskotlels Memorial N:o 5, med den lill Bikels nu församlade Ständer af Fullmägtige i Biksgälds-kontoret afgifna berättelse Lades lill handlingarna. N:o 4, angående antagande af ytterligare Kansli-biträde bifölls. S. D. Prot.-U/drag den 30 November 1859. 89 S. I). Då nu ånyo föredrogs Lag-VIskottets Utlåtande N:o 5, i anledning af väckt motion om föreskrifter rörande underhållande i fa ibart skick af kvrkoväg samt alsvnande deraf, beslöt Preste-Ståndet återförvisa berörda motion till Lag-Utskottet, som, der det anser nödigt, torde för frågans behandling begära sammanträde med Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet. S. D.
Ekström och Jan Jansson i Djupmyra, å 1,500 K:dr, för aftappningen af Kolbäckssjön samt utdikningen af kringliggande mossar å Arboga stads södra skog, emot återbetalning af 8 procent årligen, med beräkning af 2 procents ränta 863: 41. 760: 67. för sänkningen af Schedvioch Vestlandasamt Osteroch Sundäng s-sjöar ne inom Åkerbo härad, å 14,000 R:dr, emot dito, med beräkning af 4 procents ränta — 7,500: — inom Vesterås och Upsala län: för utdikningen af sanka ängar, tillhörande byarne Rönna, Rotbrunna, Bogården samt Norrby inom Hernevi socken, å 1,409 R:dr 25 öre; återbetalas jemte krououtskylderna 726: 92. 615: 48. inom Stora Kopparbergs län: för aftappningen af Granuoch Ofversjöarne samt ut - Transport: 8,947,380:15. 9,016,853:26. — 40 — Transport: 8,947,386: 15. dikningen af Viganders och Haraldsmyrerna inom Särna socken, ä 1,162 R:dr 50 öre; återbetalas jemte kronoutskylderna 1,071: 80. för utdikningen af Romsäng smyren inom Stora Tuna socken, å 600 R:dr; dito dito 697: 19. » dito af Dalsjön.
Om i Utsk:n oftare förekomme mål, der enskildt Stånds interesse vore i fråga, kunde möjligen suppleanter erfordras; men nu äro de, snart sagdt, alldeles obehöfliga. Äfven torde jag få fästa uppmärksamheten derpå, att en suppleant kunde måhända komma att väljas, som representerade en högre nummer än den förut varande ordföranden, vare sig i Utsk. eller på en afdelning; och ehuru det icke ibland vore obehagligt för ordföranden att slippa det besväret, vore det fast mera obeqvämt för suppleanten att för en kort tid öfvertaga ärendernas ledning, och jag tror, att dessa icke komme att vinna derpå. Jag bestrider således antagandet af motionen nu, och afstyrker densamma, i fall remiss deraf kommer att äga rum. Frih. Cederström, Jac.: Jag är till en del förekommen af Gr. v. Fersen. Lika med honom anser jag frågan icke kunna directe afgöras i Ståndet, utan först böra remitteras till Ridd.-Utsk.; och anser jag det åberopade exemplet i afseende å suppleanter till Fullmägtige i Banken och Riksg.- contöret icke vara hit lämpligt. Ett är, att besluta och genom Konungens sanction få fastställda förändringar i Ridd.- Ordn.; ett annat, att gå Konungen förbi och genast besluta en sådan ändring. Hvad sjelfva saken beträffar, är jag af den öfvertygelse, att densamma föga vunne på den föreslagna ändringen. Att R. o. Ad. blefve fåtaligt, då BondeSt. vore fulltaligt, tror jag komme att inträffa i alla fall; ty R. o. Ad:s ledamöter blefve säkerligen icke så nyfikna på att veta, huru det går till i IJtskrn, så att de komme dit utan särskild kallelse. Skillnaden blefve blott, att, i stället för att Electorerna nu måste välja Utsk:sledamöter i mån som invalda afgå, dessa val kunde, i fall den föreslagna förändringen antages, ske på en gång. Hr Riben, Carl Willi.: Jag är hufvudsakligen förekommen afGr. y. Fersen och Frih. Cederström.
Vid sin utskrifning från sjukhuset misströstade hon om att kunna försörja sig, ja, att kunna motstå mötande frestelser. H v a r skulle man väl finna en tillflykt undan världsstormarne för denna stackars vinddrifna kvinna? D e t fanns dock i hufvudstaden en tillflykt, dit några » skeppsbrutna » förut h i t t a t väg, ett litet härberge, underhållet af en anspråkslös förening af några obemedlade kvinnor. Dit fick hon komma, men den, som förde henne dit, fick också stanna där, ej med sin person, men med sitt intresse oeh den djupa öfvertygelsen om behofvet af en sådan plats för utblottade konvalescenter. » kostnadsfri massage och gymnastik, men ej äga medel att därunder försörja sig, — dels tjänsteflickor och arbeterskor, hvilka sjuknat i sin tjänst eller under sitt arbete och behöfva en tids hvila och lämplig föda för att återfå arbetsförmåga, — dels ock slutligen några äldre, vanföra personer, under afvaktan på inträde i någon stadens sjukvårdseller försörjningsinrättning. Hemmet erbjuder sålunda i de flesta fall en hjälp till » själfhjälp ». Däremot mottager det icke lastbara, sinnessjuka eller sådana sjuka, som behöfva vårdas på sjukhus. Dessa bestämmelser gifva en förvissning om, att icke obehöriga vinna inträde. När förhållandena så medgifva, kunna konvalescenterna under sin vistelse i hemmet fortsätta ett föregående arbete utom detsamma; de, som kunna, få också deltaga i handarbeten inom hemmet, men som dessa rättas efter hvars och ens krafter och förmåga, är inkomsten af arbetet växlande och kan ej vara mycket inbringande. Däremot är arbetet i och för sig nödvändigt såsom en häfstång för såväl den audliga som fysiska kraften. Hemmet är, såsom redan namnet antyder, företrädesvis afsedt för sådana patienter, som gifva hopp om tillfrisknande, som kunna vårdas och fostras till själfförsörjning, och icke egentligt för kroniskt lidande, hvilkas intagande skulle blifva detsamma som » lifstidsförsörjning ». I motsatt fall skulle hemmet snart fyllas af sådana, men huru många skulle då tillfriskna? Och icke må man kalla en tillfällig hjälp, som sätter människor i stånd att för framtiden försörja sig själfva, för blott hatf hjälp?
Klockan sex är man så i ordning, att ett b o r d kan afrödjas, o c h så intager man en hastig måltid, pittoreskt grupperade i uppoch nedvända soffor, på packlårar, i gungstolar o c h på spelbord, och därefter flyttas en chäslong in i sängkammaren, och mamma, s o m af allt stöket fått en släng af sin svåra hufvudvärk, lutar sig en liten stund, pigorna se sig till g o d o med en bit mat i köket, o c h K n u t springer bort till sin vän Svensson, klasskamraten, för att där i frid o c h ro få ägna sig åt sina läxor. Liten Elsa ensam är outtröttlig. H o n trippar fram och tillbaka, o c h som en g o d ande strör hon ut ordning o c h trefnad hvar hon skrider fram. Hvardagsrummet blir snart beboeligt, tack vare henne, h o n ser efter, att mattorna läggas ordentligt, o c h att taflorna spikas rätt, och sen h o n ordnat på pappas skrifbord och fått mammas låga kåsös på dess rätta plats, tänder h o n lampan, fäller ned gardinerna o c h tar m e d belåten min några steg tillbaka för att b e d ö m a totaleffekten af sitt arbete, och detta m e d det resultat, att h o n nästan håller på att falla rätt i armarne på långa kusin Henrik, hvilken likt en cherokeeindian smugit sig uppför trappan o c h g e n o m den mängd af bråte, som ligger uppstaplad öfverallt. Och gripande tillfället i flykten, skäms han inte för att hålla fast sin lilla vackra kusin, som med en skär, klar rodnad på kinderna m e d vredgad röst förehåller h o n o m det opassande i hans djärfva tilltag. » O m du visste, hvad du är gudomligt söt, då du går så här o c h stökar, » säger Henrik ogeneradt o c h håller henne i båda hennes händer framför sig för att riktigt få korn på henne, » minsann tror jag inte, att jag äter upp dig hel och hållen, fastän någon vidare bastant supé blefve det då inte.
Vidkommande anslag till upprättande af förteckningar och beskrifningar öfver ^m\ag till Fäderneslandets fornlemningar, har Akakademien anfört, hurusom vid flera tillfällen upprättande a) såväl Rikets Ständer som Akademien uttalat behofvet att erhålla, såvidt möjligt, förteckningar fullständiga sådana förteckningar och beskrifningar, på det derigenom måtte blifva möjocfl beskrifmnligt att särskilja, hvilka biana dessa fornlemningar egde den märkvärdighet, att de 'Jälrne. ilandets ovilkorligen borde åt kommande tider bevaras, och, å andra sidan, hvilka vore af fornlemningar. den beskaffenhet att deras undanrödjande på gällande skäl kunde medgifvas; att dessutom uppenbart vore, det dylika med noggrannhet och sakkunskap upprättade förteckningar skulle åt häfdeforskaren lemna högst vigtiga upplysningar rörande de olika folkstammar, sorn i äldre tid bebott vårt land, och deras utbredning inom detsamma; att det anslag af 2,000 R:dr årligen, som Rikets Ständer vid sistlidne Riksdag för detta ändamål beviljat, utgått först från och med 1864, under hvilket år 62 Bil. N:o 7 till Kongl. Majlis Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1865. Akademien häraf utbetalt 1,750 R:dr åt dels i landsorterna bildade fornminnesföreningar, dels enskilda forskare, som af Akademien blifvit utsända; att värdefulla förteckningar och beskrifningar redan inkommit från Nerike, Gestrikland, Skåne och Halland, hvaremellertid andra, som under året ej..hunnit fullbordas, vore att förvänta från Helsingland äfvensom från vissa trakter i Östergötland och Westergötland; samt att under innevarande år nästan hela anslaget blifvit utbetaldt eller anvisadt till fortsättande af dylika förteckningar inom de ofvannämnda landskapen och i östra delen af Södermanland. Ehuru den korta tid, hvarunder detta anslag utgått, icke ännu medgåfve att framlägga mera omfattande resultat, har likväl, då saken vore af fullt erkänd vigt, Akademien underdånigst hemställt, det Eders Kongl. Majit täcktes föreslå Rikets Ständer, att ifrågavarande årliga anslag jemväl för instundande statsregleringsperiod förlänga.
Ståndet i dess, rörande detta moment, fattade beslut att, med ogillande af hvad Utskottet tillstyrkt, Rikets Ständer må hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit täckes af de å anslagen för landtbruksskolorna uppkomna besparingar i nåder bevilja tillfälligt understöd åt den vid Sjögesta befintliga läroanstalt af nämnda beskaffenhet; och fann Ståndet för godt att denna inbjudning antaga, samt lade Utskottets betänkande i denna del till handlingarna. Hvad Utskottet vid 5:te punkten i utlåtandet N:o 90 tillstyrkt och i utlåtandet Nio 151 vidblifvit, blef af Ståndet gilladt. 3, 4, 14 och 16 punkterna samt 2:dra momentet af 12 punkten lades till handlingarne. S. D. Då nu ånyo föredrogs Stats-utskottets utlåtande Nio 149, i anledning af erhållne återremisser å betänkandet Nio 73 angående regBih. till It. St. Ståndet vidblef sitt beslut och lade punkten till handlingarne. Ståndet beslöt att anslaget till salpeter-uppköp skulle bestämmas till 194,000 r:dr. S. D. Föredrogs ånyo Stats-utskottets utlåtande N:o 148, i anledning af erhållna återremisser å betänkandet N:o 39, angående regleringen af utgifterna under riks-statens andra hufvudtitel. Utskottets yttranden i inledningen till detta betänkande samt vid 1 och 12 punkterna lades till handlingarne. 2:dra punkten bifölls. Vid 5:te punkten förklarade Ståndet, att det, med bifall till Utskottets yttrande om det för Krigs-hof-rätten å stat uppförda anslags oförändrade bibehållande, afslog den del af denna punkt, som rörer förslaget om en förnyad underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t om Krigs-hof-rättens upphörande.
Frölich nu väckte fråga syntes innefatta en ändring uti eller förklaring af Grundlagen, ansåg Hans Excellence frågan höra, jemnlikt 81 och 83 §§ RegeringsFormen, af Grefve Frölich anmälas uti ConstitutionsUtskotlet. Grefve Frölich: I anledning af Herr Grefvens och LandtMarskalkens uppmaning, får jag anmärka den skillnad, som äger rum emellan förklaringen af en constitutionsfråga och ett simpelt vidhållande af en i Grundlagen tydeligen utstakad grundsats. Jag har i min Motion med flit undvikit, att vidröra sådant, som kunde få den tydning, Herr Grefven och LandtMarskalken nu behagat gifva deråt, som behöfde Grundlagen en förklaring, och jag underställer, om denna Motion på något sätt innefattar ett förslag till ändring af Grundlagen. Den åsyftar helt simpelt, att Ståndet skulle hos MedStänderna söka biträde vid d'en underdåniga anhållan, att Grundlagen, i det uppgifna fallet, såsom ganska tydlig, måtte blifva efterlefvad. Jag får derföre, på det så väl Herr Grefven och LandtMarskalken, sorn Ridderskapet och Adeln, måtte kunna taga saken i närmare betragtande, sjelf begära min Motion på bordet. Hans Excellence, Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att om, på sätt Grefve Frölich sjelf tillkänuagifyit, dess Den 28 JVoveraber f. m. 521 Förslag icke borde anses åsyfta någon förklaring af Grundlagen, återstod ej annat, an att betragta det, såsom i sjelfva verket innefattande en anmärkning mot Konungens Rådgifvare, i hvilket sednare fall förslaget icke eller kunde bos Ridderskapet och Adeln vinna någon handläggning. Grefve Frölich anhöll å nyo, alt dess Förslag måtte få hvila på bordet. Hans Excellence j Herr Grefven och LandtMarskalken erinrade, att då förslaget innefattade en anmärkning mot Konungens Rådgifvare, och följaktligen ej finge af Ridderskapet och Adeln handläggas , ansåg Hans Excellence någon bordläggning deraf ej eller lämpelig. Grefve Frölich:
J äfvensom Utskottet föreslår, att i händelse hvad om Gäldenärs rättighet, att vid liqvid tillgodonjuta Bevillnings-afdrag å Räntan > LagVtskottns B<tånkandtn. gjg Räntan, nu är stadgadt* icke skulle i nu blifvande BevillningsFörordhing bibehållas, hvad Edsformulairet till betryggande äf GäldenärenS rätt i detta afseende innehåller* må från Formulairet helt och hållet uteslutas; men att* på sätt Herr Borgmästaren Cederborg föreslagit* Domaren måtte blifva tillåtet* att medgifva Borgenären afvikelse från Edsformulairet, tenär en Sådan afvikelse finnes nödväildig eller af den Edskyldige begäres, och densamma i Protöcöllet antecknas; anser Utskottet sig icke böra tillstyrka* Detta allt* tillika med 2ine LedamÖters särskilda yttranden, hernställeS dock vördsamligen till Riksens Höglöfh Ständers vidare bedröfvande. Stockholm deli iS Augusti i8a3. 'Utdrag af Protöcollet, hållet hös Riksens Högloft. St anders LagUtskött den ai Julii 1823. S. D. Föredrogs de till Lagutskottet remitterade* förut uppläste och på bordet lagde, Memorialer, angående föreslagné ändringar i 1818 års ConcoursLag, äfHerr Grefve Hårdh, Hr Professoren Fröberg * Hr Professoren Lundblad, Hr ProfesSorten Bexell* Herrar Winberg, Cederborg, Lagerstrand* Bagge och Montan, samt RiksdagsFullmägtigen Jonas Nilsson* från Carlstads Lalli La^Utskottets Betänkanden-. 6* Lag Utskétttts Rtt inkan/}ert.
tvärtom väntade det som en belöning för alla fina middagar då gästerna druckit hennes skål. En afton då han gick från teatern efter 2:dra akten, öfverraskade han sin städerska och hennes gardist i den bästa salongssoffan och med hvar sin anisette framför sig på divanbordets plyschduk. På något mirakulöst sätt försvunno två damastdukar, och efter en middag söndérslogos sex kaffekoppar med fat. I hans nya sängkammargardiner gick mal, och hans mörkbruna nattrocksknappar isyddes regelbundet med hvit tråd. Vid hvarje sådan liten förtretlighet tänkte han på onklarnes tanter, men så mumlade han i mustascherna: » Bah, kvinnfolk som kvinnfolk! » och kom ändå icke ut med frieriet. Midtemot grosshandlarn bodde hans vän, häradshöfding Smedberg. E n dag gick han upp för att se om denne, som fått influensan. » Nej, se du, hedersbror, » ropade denne emot honom. » Så snällt af dig att titta till mig. Du har väl stök hemma efter festen. Voro alla onklarne och tanterna med? » Grosshandlaren stod som fallen från skyarne och började undra, om influensan medförde synvillor och yrsel. » Genera dig inte, » skämtade vännen. » Jag fordrade ingen invitation. J a g kunde ju ändå icke ha det nöjet att infinna mig. » » Min käre vän, » talade grosshandlaren i låg och faderlig ton. » Jag hade visst icke fest i går. Var ju själf på middag hos Ebrenheims och sen på Operan och Rydberg med Giinter. » Ett ögonblick såg vännen djupt öfverraskad ut, men så gaf han upp ett skallande skratt. » Nej, för katten, då var det naturligtvis din tjocka hushållerska, som festade, » och häradshöfdingen, som studerat skuggspelet på rullgardinerna med en svag misstanke, om att vännen Lundgren ändrat åsikt om varietéen, fann episoden utomordentligt komisk, men ej så grosshandlaren. Samma dag skickade han till Idun följande annons: Värdinna, bildad, musikalisk och af god familj, erhåller plats hos äldre ungkarl. Svar till » Allvarlig », Iduns expedition.