Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Domarens rätt att hafva tillsyn öfver förmyndare-förvaltningar för närvarande vore obestämd, och kunde följaktligen icke vara förenad med någon ansvarighet på hans sida; — och är äfven af Petter Persson, i sammanhang härmed, hemställan gjord om inrättande af förmyndarekamrar, hvilken hemställan Utskottet jeinvel serskildt besvarar. I anledning af hvad sålunda nu till pröfning förekommer, får Utskottet vördsamt afgifva följande omdöme: Hvad angår frågan om nedflyttning af den förmonsrätt, som de omyndige för det närvarande åtnjuta, inser och erkänner Utskottet visserligen, att förändringen i flere hänseenden skulle vara af mycken nytta, helst inteckningsrättens betryggande måste underlätta crediten och minska svårigheterne för fastighetsegare att erhålla lån, samt för långifvare åter, att utan äfventyr göra sina penningar fruktbare. Men på en annan sida måste äfven betänkas, huruledes omvårdnaden om de omyndige, hvilka till största delen utgöras af uppväxande medborgare, är ibland Samhällets heligaste åligganden, för hvilket ändamål någon uppoffring väl måste tålas; att den ifrågavarande lagförändringen, åtminstone i ett hänseende, skulle minska de omyndiges nu egande säkerhet ljos förmyndare; att Utskottet för det närvarande icke ser sig i tillfälle att framlägga något tjenligt förslag till surrogat härföre; och att, enär på bägge sidor möta olägeuheter, äfvenlyret tyckes hellre må drabba dem, som sjelfva kunna se sig före, samt, genom försigtighet och omtanka, i de fleste fall afvärja skadan, än dem, hvilka äro urståndsätta härtill. Sannt är väl, att omyndigs ifrågavarande säkerhet kan tillintetgöras derigenom, att förmyndaren afhänder sig sin fasta egendom; men en sådan åtgärd har vanligen ett alltför stort inflytande på hans egen ställning, att man skulle hafva serdeles orsak befara vidtagandet deraf, endast i ändamål att kringgå den omförmälde hypothekslagen.
Barn, som åtföljt föräldrarne i fängelset. år 1851 » 1852 » 1853 » 1854 »1855 217 268 182 127 133 12 13 9 5 7 9 12 4 2 26 238 293 195 134 166 19 11 6 l Summa 927 46 53 1,026 37 Medeltal för år 185 9 11 205 7 Medeltal under förra qvinqvenniet , . 183 10 5 198 vid jemförelse hvaraf visar sig en tillökning af 2 — 6 7 och en minskning af — 1 Och gälla, i afseende på dessa uppgifter, samma anmärkningar som i förra femårsberättelsen meddelades, nemligen deis att de flesta brotten varit emot äganderätten, dels att dessa brott i skogstrakterna ofta varit föranledda deraf, att ägo-områdena, i följd af de på många ställen ännu antingen oafslutade, eller icke företagna afvittringarne, varit obestämda, dels att i de nordligaste fjcllsocknarne brottmålen alltid varit färre än i de nedre socknarne. Hvad tvistemålen beträffar är det att anmärka att, ehuru dessa här i Länet icke äro flera i proportion af folkmängden, än i de södra Länen, och att Norrlänningen i allmänhet icke är mera tvistlysten än invånarne i andra provinser, antalet af dessa mål likväl skulle vara mycket mindre, om icke inom Länet funnes en mängd advokater äfven bland allmogen, som icke allenast uppmanar till rättegångar, under förespeglande af vinst och fördelar, utan äfven, hvad erfarenheten någon gång visat, rest från by till by, för att skaffa sådana. Många af allmogen äro ock taxerade till bevillning för advokatyr. I afseende på tarflighelen inom Länet kan jag för det nu tiiländalupna qvinqvennium, ty värrd icke lemna bättre vitsord än i min förra underdåniga berättelse*). *) Sid, 23. 19
Ständer framhärda med diup un? detsatlig vördnad, trohet och nit Stormägtigste Allernådigste Kpnumg Eders Kongl. Maj:ts underdänigste, tropligtigste tjenare och un» lersäter På Ridd. och Adelns vägnar 'Carl Mörner. h. t. Landtmarskalk På Borgare-Ståndet? vägnar JT. Schwan'. I h. t. Talman. Upp-: På Prest-Ståndets vägnar A. Lindhlom1 n. v. Talman. X*å Bonde-Ståndetfi vägnar Lars Olsson n. v. Talman. Den 2 Augustii Uppläst hos samtliga Biks-StSnden d. 2 Augusti. Stormägtigste Allernådigste Koaungl J anledning af hos Riksens Ständer gjord Motion om medels vidtagande, till vinnande af en skyndsammare Postgång inom Riket, jemtg Postens expedierande mindst äinegångor i veckan emellan Stockholm och Christiania samt sistnämde Stad och Rikets vestra orter, få Riksens Ständer härmed i underdånighet anmäla deras i detta ämne fattade beslut. Riksens Stander hafva tagit detta uti öti vervägande, och ans© orsakerna till Postens senfärdighet vara flera, såsom 1:0 åtskilliga Postgårdars aflägsenhet till hela ^ milen från ali-’ manna Landsvägen; 2:0 Post-böndernas mer och mindre dröjande emellan Stationerna, och 3:0 Postens längre uppehållande på Post - Contoiren, an föreskrifvet är; och till afhjelpande af dessa svårigheter, finna Riksens Ständer sig böra, hös Eders Kongl. Maj:t i underdånighet an hål-' la 1:0 att sedan Lanshöfdingarne blifvit hörde och fullständiga undersökningar föregått, Eders Kongl. Majit täcktes i Kader så lämpa, att Post-’ hemman matte förläggas så nära intill de Allmänna Landsvägarne, som möjligt ärj och 2:0 att Eders Kongl. Majit 1 Nåder mätte genom Öfver-Post-Directidnep låta vidtaga så kraftiga siätt och steg, att allt obehörigt, dröjsmål un. dar.
Vid öfverläggning och beslut om uttaxering af utskylder, hvilka, enligt lag och författning eller sockenstämmas beslut, böra gäldas af endast en eller två af de i 7 § omförmälda särskilda klasser af skattskyldige, skola de ledamöter i sockenstämma, som i den utskyld ej deltaga, från ärendet sig afhålla. 15 § (§ 7). Till sockenstämmas handläggning, i den ordning här nedan sägs, höra sålunda inom socknen förekommande frågor, som angå hushållning med socknens offentliga egendom, vårdande af socknen tillkommande rättigheter och fullgörande af densammas åliggande skyldigheter samt upprätthållande af ordning och säkerhet, såsom: a) Byggnad och underhåll af kyrka med hvad dertill hörer samt socknens öfriga hus och lägenheter, såsom prestgård, skolhus, skollärares bostad, socknestuga fattigstuga m. fl. b) Hushållning med kyrkans eller annan till socknen lydande offentlig inrättnings fasta eller lösa egendom och öfriga tillgångar. c) upplåtelse af bänkrum i kyrka och lägerstad ä kyrkogård samt bestämmande af afgift derför och för begagnande af kyrkoklockor och annan kyrkans egendom. d) Fattigförsörjning och hvad dermed gemenskap eger. e) Folkundervisning och dertill hörande anstalter. f) Öfverenskommelser till befrämjande af den offentliga gudstjenstens helgd, sedlighet, förbättrad helsovärd, allmän ordning och säkerhet m. m. samt uppsigten öfver dessa öfverenskommelsers handhafvande. g) Föreningar om väghållning, snöplogning, brobyggnad och andra allmänna besvär. h) Socknemagasiners anläggande och vård. i)
Nil kommer enligt Finance-förslaget Lefweranteurerne ej akt erhälla full betalning förr än nästa ars sint och Banco-Utstotket har ej welat tillstyrka full betalning förr än med flutet af 1812, och således kunde Revisionen ej börja förr än 1813, hwilkct är aldeles livart emot Slandernes önskan. Meningen kan ej mot ordalydelsen tydas till liqwiden med obligationer, och mäste således rattas. Gref - Den 14 Zebrnarlr. 68i Grefwe I)a ia Oaräie tilläde derefter: Jenne det jag instämmer mea Herr von Sckantz, torde det tillalas mig anmärka, akt Ksnungens Nädiga propo^sition lydde bade akt förwaitningen jknsic Kran» stas och de Commiilerade efterse art hwar och en singe sin betalning. Detta blifwer ett mödosamt arbett, och jag tror alt 502 R:d. derföre blisiver en ak s.x ringa belöning. Revisionen 0 er liqmidcrna ester 1756 ärs krig räkee annu 1762. Den öfwer 1782 ärs lärer knappt annu wara afstuiav. De som ataga sig detta beswär lära ej räkna pä nägon b n-de rg inkomst, men sa stor bör den wara, att man sinner sin räkning akt till arbeket anmanda rid och mida. Friherre Stael von wolstein, Lortig Ivnavi!-. Kongl. Majtts Nödiga proposition lärer hofwa innehållit ej blott att en revision öfwer krig/redogörelsen stulle förrättas, uran afwen en granstning af alla Rikets Intrader. Åtminstone har Stals-Utstottek-m sädan föreslagit, och Riks-Skänden hasiva bestuttt att till detta ändamål en Committé stulle nedsattas. Om jag rätt fattat Kongl. Majtts Nädiga proposition, torde denna Committé genast böra nedsättas ock begynna arbetet. Herr källman, Otto bttaclric.
De ädlaste dödde ... När han hade fullbordat ordet »dödde», bleknade strålen och det vardt mörkt. På afstånd bortom den tredje och innersta porten, Lycksalighetens Port, ljödo flöjter och guitarrer från Seraljens trädgårdar. Då steg oron och ångesten åter i hans sinne, och han talade halfhögt och vred sina händer: – Kvinnor och lustbarheter aktar jag litet ... och drick och spis ej heller mer ... Och allt detta utpyntade siden, som människorna längta efter? Fåfänglighet, fåfänglighet! Hvad värde besitter det, när du väl äger det! Hur godt sof jag inte mången natt med min gamla klädesrock hoprullad under hufvudet ... Men där ute i världen är så mycket, mycket, som jag gick kall och likgiltig förbi. Finge jag min frihet åter, jag skulle kunna sätta mig under trädet hos tiggarna och visa på en af de små glänsande ödlorna i gräset och fröjdas åt att se den ... Hjärta, hjärta, du som bultar så tungt, hvarför hängde du så tomt i mitt bröst, när dagens ljus ännu sken på min väg! Timme efter timme vakade han i mörkret, och allt innerligare blef hans längtan att få återse sin ljusstråle på muren. Genom nyckelhålet kunde han skönja, att ett svagt månsken låg öfver marken, men omkring honom förblef det mörkt. Då kastade han sig ned och fortsatte att uttänka de verser, som han nästa morgon skulle rista i muren. Han menade, att blefve han fri, skulle han upprepa och tyda de verserna för de fattiga under trädet vid Seraljporten, men såge han aldrig den öppna himmelen åter, då skulle kanske någon af hans olyckliga landsmän en gång hämta tröst af att finna de svenska orden på muren. När han hade fått hela stycket färdigt, satte han sig upp, och på tonen af en påskvisa, som han mindes från sin barndom, sjöng han med hög röst: Jag frös och jag svälte med fröjd för min hjälte. De våra förblödde. De ädlaste dödde. Hans skara är fången med gamla och unga. Hans stjärna är gången i skyarna tunga. På främmande slätter hans stoltaste ätter vid kyrkorna tigga. På strå fick han ligga
Med anledning af den tillstyrkan, Ledamökerne af Högloflige Ridderstapet och Adeln samt af Högwördige Prest-Ståndet gifwit, har Särskilda Utstottet alitsa welett till Riksens Högloflige ^Ständer framställa billigheten af hwad Herr Rådmannen Kiellander yrkat, och får wördsamligen förestå, att i de Stader, der ifrogawarande stags Byggnader skola finnas, äfwen Högloflige Ridderskapets och Adelns samt Högwördige Prest - Ståndets Medlemmar för de Hus och Gardrr, be sielfwe äga, ma deltaga med andra Huöägande i detza allmänna byggnaders uppförande och i den reparation dera, som eljest skulle tillhöra Borgerstapet ost) öfrige Husägande allena. Härwid har icke eller kunnat undfalla Särskilda Utskottet de olika stadaanden, som finnas vik 26 Cap. 2 H. Byggninga-Balken, angående Prestaardar a Landet, och i paföljande 3 §. angående Prestgardar i Städerne. Pa förra stället heter det, att prest ware stylvig hälla Ve af Församlingen honom anrwarvave hus wiv magc mev egen kostnad, men pa det sednare ater: NDärve vem prest, arc ve ej förverfwas och af wärvslöshec förfalla; Och, som Ucstottet trott en jemnlikhet böra äga rum emellan skyldigbeterne, i detta afseende, för Presterskapet i Städerne och pa Landet, bemställer Utskottet wördlamligen, vmickeSlädernes Presterskap bör widkännas enahanda ffyldighet att underhalla sina Boställen, som för Presterstapet a L andel är utstakad. Herr Den is Augusts. 2497 Herr Biskoppen m. m. Doctor Faxes särssildta kanka warder, pa hans begäran, härjemte btsogad. Orebro den 9 Augusti lZrr. Pa Särskilda Utskottets wägnar Jacob Oe la Oaräie. Vilk. ?axs« -Lnst. viens en. buster» villsson. t!l»K ^rvestson.'
Och dertill kommer att man brukade temligen fritt behandla texten till dessa sånger; man utvidgade eller sammandrog den efter behof, och lät ofta enskilta versar byta plats162. Så kan möjligen den svenska sången vara en öfversättning af en redan på tyska gjord sammandragning utaf ”Der Spiegel,” eller ock kan vår svenska öfversättare hafva lånat från olika dikter; för detta sednare talar det förhållande, att de fem första raderna eller uppmaningen till Maria att berätta om Jesu död icke återfinnes i ”der Spiegel;” deremot påminna dessa versar om englarnas tilltal till Maria uti en annan af Mone meddelad latinsk växelsång163, som tjenat till inledning till ett påskspel. Englarna sjunga der: Dic Maria, quid fecisti Contemplando crucem Christi? Dic Maria, quid, fecisti postquam Jesum amisisti? Dramatiskt utförd har denna Marieklagan väl aldrig varit. Liksom den tyska dikt, om hvilken den närmast påminner, varit en andaktsbok, så har väl äfven denna af någon from klosterbroder blifvit öfversatt för egen och andra bröders uppbyggelse. Den andra dramatiska dikten, ”De uno peccatore qui promeruit gratiam,” har fullständig dramatisk form och finnes i den mot slutet af 1400-talet skrifna s. k. Askaby codex samt är 1842 af J. E. Rietz utgifven under titel: En syndares Omvändelse, samt sedan i ett mera korrekt aftryck intagen i Klemmings bibliografiska verk öfver Sveriges dramatiska litteratur164. Stycket är kort, upptager knappast 300 versar, har en prolog, som angifver innehållet, samt en epilog på 6 rader. Äfven denna dikt har sitt ursprung i Mariakulten. Maria betraktades nemligen som den egentliga medlerskan emellan Sonen och menniskoslägtet, ja, i de gamla skådespelen påträffas yttranden, i hvilka hon framställes som verldens återlöserska och såsom den, hvilken af sonen erhållit magt att befria från alla synder och från djefvulens våld165. Gud sjelf kan icke alltid skydda sina tillbedjare mot djefvulens angrepp.
Men härtill synes ej någon egentlig Censur wara lämplig; det tillkommer Regeringen att autorisera sädane böcker; och Kongl. Maf:t lärer i Räder ef underläta att i »vederbörlig ordning härom förordna. Beträffande öfrige hit räknade skrifter, fäsom Predikningar, Skrifttal m. m., skulle stadgandet af en Censur derä troligen ef »verka annat än att Författare»» »valde en Titel, ef underkastad Censorns åtgärd, och derigenom gäckade Lagens föreskrift. Såmedelst »'kulle Religionen ej tvinna nägot för sin helgd, men Lagen »'kulle med »'annna djerfhet trotsas och öswcrträdas. Emedlertid, och ehuru Utskottet anser icke ens Memorial N:o 28. 429 denna modifierade Censur förenlig med Regeringsformens föreskrift, bör Utskottet likwäl medgifwa att densamma, ej sträckt utöfwer en noga utstakad gräns, kunde under en witz synpunet Llistva nyttig för det Allmänna, och derjemte bidraga att tillfredsställa dem, som frukta wädeliga följder af tankefrihetens mihbruk ibland den okunniga och lättrogna hopen. Bundet af Regerings-Formens 86 §, som utan undantag förbjuder alla i förwäg lagda hinder för skrifters ntgifwande, kan Utskottet wäl ej för det närmarande tillstyrka något påbud i TryckfrihetsLagcu om berörde mindre Censur; men anser sig dock böra wördsamligen till Riksens Ständer Hemställa, såsom en wid denna Riksdag wäckt fräga, huruwida en sadan förklaring i meranämnde 86 § ma wid nästkommande Riksdag finna rum, hwarigenom dä blifwande Ständer gemensamt med Konungen kunde såsom tillåtlig och anbefalld fastställa en officiel Censur af skrifter, som under bestämda Titlar utgifwas för Ungdomens underwisning eller för den offentliga Gudstjenst»! eller den enskilda andakten.
Manne han ej skulle anse denna argumentation och denna hörsamhet mera passande för en Rysk autokrat och hans omgifning än i en rådslående församling? Frih. Cederström, Claes Rud.: Anlednm, hvarföre Frih. Tersmeden ej uttryckt sig vidlyftigare, synes mig ganska klar med afseende på sakens beskaffenhet; och jag ber få nämna, att det förefallit mig högst besynnerligt, att en ledamot på grund af en rulle papper, sorn han har i handen, begär att fä sin motion af R. o. Ad. återremitterad, utan att han pä minsta vis redogjort för denna rulles innehåll, än mindre ifrågasatt något meddelande förmedelst uppläsning af handlingarne; hvarföre mig synes, att något annat än det inträffade resultatet ej kunnat erhållas. För öfrigt anser jag, lika med Frih. Tersmeden, allt vidare diskuterande i ämnet, för oss, härvid vara öfverflödigt. Upplästes och lades till handlingarne ankomne prot.-utdr. från PresteSt. afd. 29 sisth December samt d. 4, 8, 12 och 15 dennes, frän BorgareSt. af d. 4, 8, 12, 15 och 19 dennes samt frän BondéSt. af d. 29 sisth December samt d. 4, 12, 15 och 19 d:s. Upplästes och begärdes på bordet ett från Ridd.Utsk. inkommet, så lydande: Hörsamt Memorial! Uti hosföljande mern. har Ridd.-Direkt. hos II. R. o. Ad. hemställt, att sedan ordinarie vaktmästaren vid Riddarhuset Carl Ulrik Sundberg, efter en 25-årig tjenstgöring bos Ridd.-Direkt. samt vid 5 riksdagar hos R. o. Ad., d. 4:de sisth December, efter en kort sjukdom, aflidit, samt i den mest bekymmersamma och hjelplösa belägenhet efterlemnat enka och 5 minderårige barn, H. R. o. Ad. måtte, på af Direktionen anförda skäl, bevilja bemälda enka Mariana C.
Följden deraf samt att Fördelningsoch Brigad-generaler infördes på stat blef också, att reg:tsehefs-indelningarna anslogos till generalslöner, reg:tscheferna lingö öfverstelieuten:ts-löner; blott trenne eapitainer fingo capitaineslöner, 8 fingo lieutentslöner och en fick nöja sig med fänrikslön; lieutenanterna och fänrikarna fingo dels fänriksdels underofficerslöner o. s. v. Detta var ett liårdt slag för indelta armeen; men fäderneslandets väl fordrade det. Det indelta befälet gick med undergifvenhet och utan minsta tecken till knot sitt hårda öde till mötes; ty, mina Hrr, den, som tagit på hand att offra sin välfärd och sitt lif för fädernesland och medborgares lugn, skyr ej försakelser, och offret på fäderneslandets altare är känbart; men det dit lagges af honom utan tvekan. Denna armeens betryckta belägenhet fortfor likväl i 20 år, eller lill år 1833, då på vår nuvar. upplysta och hägnande krigsstyrelses förslag en allmän lönereglering och i flera fall löneförbättring ägde rum. Men redan då gjorde StatsUtskts antagna refrain , statsverkets inskränkta tillgångar, sig gällande, oell lönerna kunde icke uppgå till det belopp, K. M. fann med billighet öfverensstämmande. De faststallda lönerna kunde ej till fullo utgå; synnerligast ägde detta förhållande rum vid reg:tsqvartermästare-, andre capitainesoch fänriks-beställningarna, hvarföre också K. M. nu begärt det ifrågavar. anslaget af ig,3oo r:dr för hela arméen. Jag hade önskat, att någon i Utsk. hade framställt detailförhållandet med dessa löner för att visa, huru liten den Verkliga löneinkomsten är för hvar och en inom dessa grader af arméens befäl, och jag tror, att Utsk., ledt af billighetskänsla och behjertande af ett verkligt behof, då ej afStyrkt detta anslag.
Predikstolar. Se: Kungörelser. Prestoch Pastoral-examen: om deras afskaffande 27. — Svar på återremiss 38. Presterlig tjenstårsberäkning. Se: Folkskolelärare. Prestgårds byggnad. Se: Allmänna byggnader. Prestval, angående förändrad röstberäkningsgrund dervid 25. — -— Svar på återremiss 37. Profpredikant, fjerde i konsistoriela gäll och sacellanier 26. Prygel. Se: Dagg. Q. Qvarn-industriens frigifvande 16. s. Sekreteraren. :;SiSe: Arfvode. Skolråd: om val af ordförande deri 28. Stängselskyldigheten. Se: Egors fredande. Expedi tionen» Nummer. 2 24 33. 4 Expedi tionens Nummer, lid, hvarifrån utfärdade allmänna författningar skola vara gällande 22. Tjenstemanna-ed. Se: Eder. Tingspredikans hållande å tingsstad 44 17. Utländsk man: dess handelsrätt Vattenverk: deras anläggande 7 Svar på återremiss 23. Vägar. Se: Broar. Stockholm, tryckt hos Sam. III ii A N G TILL PROTOKOLL VID Lagtima Mikidagen i stockholm Åren 1§H^ oell 1863. SJIJIDE mULIiGEI. 3^ Afdelningen: Särskilda Utskottets Betänkanden, V Särskilda Utskottets Memorial N:o 1 &T:o i. Ank. till Exp.-Utsk. den 30 Mars 1863, kl. 4( e. m. Memorial till Ililcets Ständer, angående arfvode för en Sekreterare. Det särskilda Utskott, sora blifvit tillsatt för att meddela utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om antagande af ny Sjölag, bar, för bestridande af dithörande expeditionsgöromål, under den 23 innevarande månad jemlikt 24 § 1 mom. jemfördt med 36 § 3 mom.
Då båda dessa uttryck förekomma i samma § och tydligen afse samma begrepp, har på sista stället uttrycket blifvit förkortadt, för att undvika onödig omsägning, och detta kortare uttryck har sedermera begagnats. Då det i 81:sta §:n sålunda blifvit bestämdt, betviflar jag att någon kan misstaga sig på dess rätta betydelse. Då jag nu tror mig hafva besvarat alla framställda anmärkningar, slutar jag med den anhållan, att R. o. Ad. täcktes oförändradt antaga ifrågav:de förslag. Hr Ehrenhoff, Gustaf Herman: För min del får jag förklara, att jag icke skulle motsätta mig en förändrad arbetsordning för den nuvarande riksdagen; men tror deremot det vara alldeles omöjligt att, med bibehållande af den nuvarande, kunna afsluta riksdagarne på 4 månader. Jag kan derföre icke annat än anhålla om propos. på afslag å Konst..Utsk;ts förslag. Eland annat anser jag det vara ett ingrepp i Konungamaktens prerogativ, att representationen vid urtima riksdagar skall bestå af samma ledamöter som vid de lagtima. Om K. M:t ville hafva genomfördt något vigtigt förslag, men Rikets St:r afslog detsamma, så skulle K. M:t icke kunna vädja till folket, ty samma representanter, som afslagit K. Mits Propos. vid den lagtima riksdagen, återkommo till den urtima, och inhemtandet af folkets åsigt i frågan blefve sålunda omöjliggjordt. Utsk:t anför såsom en fördel af detta förslags antagande, att en viss kontinuitet skulle i riksdagsärendenas gång inträffa, och att man icke skulle vid den ena riksdagen omgöra hvad vid den föregående åtgjorts. Till besvarande af detta, äfvensom för att ännu vidare gifva skäl för min åsigt, hänvisar jag till Hr DirWensjoes reservation, hvari jag inom Utsk:t instämt. Jag förenar mig således med Hr Nordenfelt i anhållan om förslagets förkastande. Hr Brakel, Mauritz: Fördelen af detta förslag i konstitutionel! afseende är så klart och tydligt utvecklad af Konst.Utsk;t, att jag icke tror mig behöfva upptaga R. o. Ad:ns tid med att ytterligare framställa densamma.
N:o 183 husbonden utsätter detta i betyget och tjenaren förhållandet bestrider samt yrkar ansvar med tillhjelp af någon af de så kallade bränvinsadvokaterna, hvilka alltid äro färdiga att i rättegångar biträda, så blir följden för den författningsenligt handlande husbonden förluster, tidspillan och alla möjliga chikaner. Iuförer icke husbonden i betyget omordade förhållanden, och således uraktlåter att ställa sig till efterrättelse gällande föreskrifter, så blir han, i händelse af åtal af en ny husbonde, pliktfälld böta 10 R:dr. Ar detta en tillämplig lag? Att, som en ledamot inom Ridderskapet och Adeln föreslagit, tillerkänna Domaren pröfningsrätt om tjenare får vittna för husbonde eller icke, vill jag ingalunda medgifva, då härigenom blott de fall skulle blifva förökade, icke sällan till mehn för rättvisans gång, der det heter: »pröfve Domaren» — ofta en för tillfället tillförordnad erfarenhet, uppfattningsförmåga och juridisk skicklighet saknande ung mau. 5:o. Husbond-, som i tjenst eller arbete antager någon person, som icke genom företedd tjenstehjonsbok utvisar att han till tjenst är ledig, plikte 25 R:dr och gällde rätter husbonde skadan. 6:o. Flyttningstiden bestämmes till den 20 Juni med inskränkning af de s. k. fridagarnes antal. Jag gillar fullständigt de åsigter, som legat till grund för Herr Prosten Sondéns och Riksdagsfullmägtigen Nils Fredrik Anderssons från Östergötland vid sistlidne riksdag väckta, samt af Sammansatta Lagoch Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet i Betänkandet N:o 23 behandlade motion, och anser de af Utskottet anförda skäl för deras afstyrkande icke giltiga. 7:o.