Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kungörelsen af den 24 Januarii 1824 medgifvit Bank-rörelse åt så kallade enskilde Banker och Disconter, att stiftas af Bolag, utan att vidare bestämma grunderna för Bolagens inre beskaffenhet, hvarigenom Bank-Bolag kunnat uppstå, och på ett ställe uppstått af blott 3:ne personer, de der sjeifve omedelbarligen förvaltade sin Bank-rörelse och alltså lika väl, som vanlige Handels-Bolag, förmådde derigenom bibehålla en nästan ogenomtränglig hemlighet; men Rikets Ständer, efter att nu hafva fixerat till silfvervärde Stats-Bankens Sedelmynt, jemväl syntes böra tillse, alt dylike Privat-Banker, eller Disconter, som, till våda för så väl Sedelmyntets stadga, som allmänna säkerheten, kunde utgifva ett obegränsadt belopp credit-sedlar, utan all control, hädanefter icke må uppkomma, Rikets Ständer för deras del, med underdånig tillstyrkan till upphäfvande af Kongl. Kungörelsen den 24 Januarii 1824, måtte antaga följande: Förslag till Lag för Offentliga Bolags-Banker. Irsta Kapitlet. Allmänna Bestämmelser. § 1. Privata Banker, hvarmed endast bör förstås sådane som, utan annan organisation än vanlige handelscontor, förvaltas omedelbarligen af en eller Bancooch Lag-Utskottens Bet. IV.-o 2. 7 flere intressenter, må väl, hädanefter som hittills, under allmän lag, idka Bankrörelse med egna eller upplånte medel; men förbjudas att utgifva tryckte eller graverade creditsedlar af hvad namn de vara må. § 2- I den mon såkallade Skånska Privatbanken i Ystad, genom dess år i83o den i4 October erhållne privilegium på io års tid, fått rättighet utgifva creditsedlar och löpande depositionsbevis, skall den under återstående octrojtid tillgodonjuta densamma, men kan ej erhålla nytt privilegium, förr än den förändrat sin inrättning i enlighet med hvad redan är föreskrifvet för Bolagsbanker. Samma lag vare med Wermländska Privatbanken i de mindre väsendtliga delar, hvari den skiljer sig från denna lags bestämmelser.
Ty jag vet det att, sedan jag skiljs ifrån eder, skola komma ibland eder svåra ulfvar, de der hjorden icke spara skola. Och af eder sjelfvom skola män uppkomma, som tala skola det orätt är, och draga lärjungar till sig. Derföre vaker, och tänker uppå, att jag i tre år, natt och dag, icke hafver återvändt förmana hvar och en, med tårar. Och nu, bröder, befaller jag eder Gudi, och hans nåds orde, hvilken mägtig är uppbygga eder, och gifva eder arfvedel ibland allom dem som helgade varda. Ingens mans silfver, eller guld, eller kläder hafver jag begärat. Men I veten sjelfve, att dessa händerna hafva tjent till min nödtorft, och deras som med mig voro. All ting hafver jag vist eder, att så måste man arbeta, och upptaga de svaga, och tänka på Herrans Jesu ord, som han sade: Saligare är gifva än taga. Och när han detta sagt hade, föll han på sin knä, och bad med allom dem. Och vardt en stor gråt med allom dem; och de föllo Paulo om halsen, och kysste honom; Sörjande mest för det ordets skull, som han sagt hade, att de skulle icke mer få se hans ansigte. Och så följde de honom till skepps. Som nu skedde att vi lade af dädan, och foro ifrå dem, kommom vi rätta kosen till Coum; och dagen nästefter till Rhodum, och dädan till Patara. Och der fingo vi ett skepp, som aktade sig till Phenicien; der stego vi uti, och ladom utaf. Och som Cypren begynte komma oss i sigte, lätom vi det på vänstra handene, och segladom till Syrien, och kommom till Tyrum; ty der lossade skeppet upp laddningena. Och efter vi funne der Lärjungar, blefvo vi der i sju dagar. Och de sade Paulo genom Andan, att han skulle icke fara upp till Jerusalem.
Alligatorer af 1 till 1½ meters längd kastade sig här och der brådstörtadt från flodbrädden i vattnet, skrämda af propellerns rassel. Små landödlor med simfenor mellan tårna hoppade fram med en förvånansvärd snabbhet på vattnet nära stränderna. Det var allt af högre djur som vi fingo se. Efter två timmars färd, hvarunder vi granskade stränderna noga för att utsöka en landstigningsplats, lade vi till på det bästa möjliga stället, för att se hvad den lägre faunan hade att bjuda på. Det var ingen lätt sak att komma i land. Marken var så gytjig, att vi sjönko ner till knäna, och endast genom att trampa på ett mellanlag af palmblad och nedfallna grenar kunde vi taga oss fram i skogen. Sökandet efter lägre, ryggradslösa djur gaf icke synnerligen mycket. Ett tiotal molluskarter, bland dem en mycket märklig naken snigel af alldeles samma färgteckning och raggighet som de träds bark, på hvilka han lefde, var allt som här stod att få. Det föreföll mig ganska egendomligt att icke finna en enda insektgrupp representerad. Den märkbara fattigdomen på djur måste tillskrifvas, tror jag, den fullständiga saknaden af örter och underskog. Djurlifvet var lika fattigt, som vegetationen yppig och ställvis omvexlande. Öfver landskapet hvilade en egendomlig tystnad och stillhet. På återvägen besökte vi en af de båda omnämnda malajbyarna. Den utgjordes af omkring tio särskilda hus, som voro byggda på resliga och starka pålar ute i vattnet vid flodmynningen, omkring 6–10 meter från stranden. Samtliga husen voro uppförda på en gemensam stor plattform af tjockare bambu, hvilken låg ungefär en manshöjd öfver vattenytan. Vinkelrätt från stranden utlupo långa flytande stockar, hvars ena ända sammanhängde med landet, medan den andra var förankrad tätt invid plattformen. Från denna gick en kort, brant stupande stock ner till den långa, flytande stockens förankrade ända. Genom denna anordning underhölls förbindelsen med land.
Till stadens hufvudsakligare näringsulvägar bör äfven räknas jordbruket, emedan den äger 3i mantal donerad jord, deraf omkring 400 tunnland äro inägor, som, med undantag af löningsjorden till stadens borgmästare och kyrkoherde, tillhopa något öfver 30 tunnland, samt stadens enskilda odelade jord 20 tunnland, besittas af tomtägare inom staden; men utmarken öfver 700 tunnland gagnas gemensamt till mulbete för stadsboernes kreatur och är till större delen bevuxen med bokskog, som, vid årligen anställda utsyningar, tillskyndar stadskassan en inkomst af omkring 1,000 R:dr; och kan vid inträffande ollonskofvel påräknas minst en dylik summa i ollongäld. — Sådan skog har blifvit återplanterad på en rymd af öfver 350 tunnland. Stadens styrelse består af en borgmästare och två rådmän, hvilka sednare årligen utväljas bland stadens borgerskap; hvarjemte finnes en stadsfiskal med nödig polisbetjening. Staden med kringliggande byar, Sölve, Sölvesborgs slott, Inde, Sissebäck och Waljö, utgöra ett pastorat. 30 Stadens inkomster utgöras hufvudsakligen af den ofvannämnda, som hemtas från afkastningen af bokskogen, och resten erhålles dels från handel och sjöfart med omkring 400 R:dr och genom stadsskatter, som stadens invånare erlägga i mån af bevillningen efter 2 artikeln. Statsbidragen uppgå, enligt tabellen, till 7,754 R:dr 18 sk. Barnundervisningen bestrides i ett staden tillhörigt skolhus uti en så kallad lägre apologistskola med en rektor och en kollega; och för de mindre barnen meddelas, uti särskild staden tillhörig lokal, undervisning efter Lanca stermethod af särskild antagen lärare. Sjukvården besörjes af en i staden stationerad provincialläkare, en stadsläkare och en fältskär; och finnes här jemväl ett privilegieradt apothek samt ett större badhus.
N:o g4- deras efter den styrka, hvarmed Länen, det ena mot det andra, nu äro roterade, emedan sådant skulle förutsätta, att 1811 års Extra Rotering vore rigtigj sorn dock icke är händelsen. b) Landshöfdingen i Christianstads Län, under den 14 Januarii 1813: att sammankomsten med extra Rotehållare inom Länet egt rum den 8 i samma månad; att Landshöfdingen, för att på en gång kunna i underdånighet framlägga vederbörandes syar, låtit i Kungörelsen örn extra Rotehållarnes sammankallande inflyta: att de frånvarande finge ätnöjas med de närvarandes beslut; att Länets samtlige roteskyldige Invånare, med underdånig tacksamhet och med ganska få undantag ingått ä Kongl. Maj:ts Nådiga Preposition; att några Possessionater begärt befrielse från Mötes-passevolancens utgörande och Soldatens beklädande; att den gemensamma önskan blifvit framställd, det Regementet måtte befrias från andra Arbets-Commenderingar, än de, sorn till Konungens och Rikets tjenst pröfvas nödige; att deras antal, som Önskat att vid extra rotering få förblifva, utgjorde omkring 60 Rotar; samt att olikheten i Christianstads och Malmöhus Läns rotering vöre högst betydlig, så att, då ex. gr. 3 Hemman i Ströö Socken af förstnämnde Län, som utgöra en Rote, innefatta Scats~ särne Oec.-Utsh. Uti. N:o g4< tillhopa 52 Tunnland uppskattad jord i aker och äng, inträffar det förhållande inom Malmö* hus Län, att till hvarje rote i Ortofta Socken äro anslagne 536 uppskattade Tunnland odlad jord af aldra bästa beskaffenhet. Landshöfdingen m. m. Herr Grefve De la Gardie slutar sin berättelse med yttrande af det underdåniga hopp, ”lian gemensamt med Länets Invånare hyser: ”att om tidernas skick ”framdeles skulle tillåta en lindring i bördor, ”som nuj då Fäderneslandet det kräfver, så ”frivilligt åtagas_, Kongl.
Likaså synas sökanderne misstagit sig, då de förmena, att egendom, som för beqvämlighet och lättnad i stadens handelsrörelse erfordras, icke länder lill stadens enskilda nytta och vinst, och serdeles oväntadt förefaller det, att sökanderne, tili bevis för det ringa värdet af den mark de äska att Eders Kongl. Majit och kronan måtte till staden afträda, uppgifva, att kronans inkomster deraf för närvarande utgöra blott 54 Rdr 8 sk. 4 rst., då sökanderne måste hafva sig bekant, att denna arrendesumma utgår endast för det gamla vallstycket, hvilket jag i mitt underdåniga utlåtande den 26 Januari 1849 tillstyrkt måtte, ehuru i stadens begäran om upplåtelsen utelemnadt, densamma tilläggas, samt att kronan hittills af de egentliga upplandningstomterna, hvilka frågan rörer, ännu icke hemtat någon inkomst, dels emedan det ansetts billigt, att elfstyrelsen till upplag och materialgård för sina arbeten fått fritt begagna den rymd, bemälte styrelse dertill provisoriskt intagit, dels emedan det ansetts mindre lämpligt att, innan hamnoch öfriga strandförhållanden blifvit närmare bestämda, underdånigst föreslå, huru till inkomst för kronan och det allmänna denna mark bör användas. Jag vågar härvid i underdånighet åberopa hvad jag i mina föregående underdåniga utlåtanden anfört om vigten och värdet af denna mark, när den för Eders Kongl. Majits och kronans räkning rätt behandlas, äfvensom det underdåniga förslag, jag under den 13 Januari 1847 dertill framställt, och får underdånigst anhålla, att Eders Kongl. Majit täcktes, med nådigt bifall dertill, nu besluta och anbefalla, att den upplandningsmark, som icke kommer att till staden öfverlåtas, må genom Eders Kongl. Majits och rikets Krigskollegii försorg uppmätas och indelas, samt till inkomst och vinst för Eders Kongl Majit Stats-Uéskottcts Utlåtande, N:o -105.
Parketten de biista platserna - var placerad pA lmru mu-ken, ocli sittplutserna utgjordes nf hnlmstolnr eller triibiinkar. : .Salongen D r: ir rynllig, me11 scenen ptterst trGng, ocll (let styclte vi fijrsta aftonen sBgo, ett historiskt d r n m ined lrijrer nf iidilare och l~ondfolk, sammansviirjllingdscener, tronbestigning In. m., tog sig onekligen lijjligt nt i denna tringa ram, isynnerhet som dekoi~~tionenlu iifveu voro yttel-at enkla. Ett nattligt ~niite inellan iilsknren, soin kliittrar npp till sin i ett torn inneslutna iilsksrinna, r w isymerhet komiskt, dH den storortade duetten sjiings af tenoren, staende p4 en vanlig traypstege, och sopranen, sitttnnde p i ett tre alnsr hijgt sointugligts. fiistningstorn. Trots ' denna ofiirdelaktiga situation gjorde nrtisternn sitt biistu och Lredde p i rned en glocl och en patos, soln framkallade luycket Lifall. Den anilra mwznelas vi sRgo, var forlagcl till uatiden, dess intrig luycket enkel och oslsyldig, och hela prestationen siirdeles allvarlig och viirdig. Litet mera gliidtighet knnde e j ha skndat - Inan blef riitt tung i iigonlocken, innan treaktsoyersn 1-ar afslutad - ja, en &amp; ski&amp; dare soinnade in sb ' go&amp;, att hnu lnidt under en akt trillade af sin st01 ut p i micltelglngen, (let endn komislstl intermexzot nnder pjesens gHng.
Jag har visserligen icke satt mig emot, då Ståndet velat bevilja anslag, som varit af verkligt behof påkalladt, men jag kan icke finna, alt detta anslag är af en sådan beskaffenhet. Lika med en värd talare midt emot, tror jag, alt kronofogdarne, så vidt jag vet, hafva goda inkomster. I allmänhet är förhållandet det, att de liesta kronofogdar samla förmögenhet. Man säger, alt kronofogdarne förvärfva den på enskildt väg, nemi. på loflig väg; och jag nekar ej att en stor del af deras förvärfning sker utom lönen. Men om lönen äfven ökades, så vore likväl dessa förvärfningsmedel ändå qvar, ty det skulle lika litet då som nu kunna sättas i fråga, att kronofogdarne skulle kunna förmenas att åtaga sig de enskilda förtroenden, hvartill deras platser gåfvo dem tillfälle. Jag vill ieke nu ingå i någon undersökning om häradsskrifvarnes lönevillkor äro sämre, än kronofogdarnes; men då vi nu hafva all anledn. all tro, att en lönereglering för dessa tjenstemän icke så 206 Den 7 December e. m. länge uteblifver, då vi kunna förvänla, att K. M. kommer nied propos. om en allmän lönereglering för landtstatens tjenstemän, så hemställer jag om vid sådant förhållande och då landet är i ett financielt betryck, vi böra bevilja en förhöjning i anslaget utöfver hvad ölsk. tillstyrkt. För min del anser jag, att StatsUtsk. i allmänhet vid denna riksdag icke gått för sparsamt tillväga med sina anslag. Jag tillstyrker derföre, att StatsUtsk:s förslag i detta afseende måtte bifallas, och lägger åtminstone dertill min röst. Gr. Posse, Fredr. Salomon: En värd talare har yttrat, att StatsUtsk. vid delta tillfälle fästat afseende vid enskilda motioner, då det deremot vid ett annat fall förklarat, att då någon K. propos. icke ankommit i ämnet, borde man icke å en enskild: motion fästa något afeeende. Jag ber dock att få fästa den värde talarens uppmärksamhet derpå, att det första betänk.
Förslag till Tillägg i. s. 348, 349. 29 och 47 §■ $• Tillstyrkte att ändras efter Särskildta Utskottets Förslag, s. 306. 33 §. Förslag till ändring, s. 235, 237. Ytterligare Utlåtande, s. 263, 264. “ ““ 37 §• Förslag till Tillägg i. s. 225, 226. — 37 §. Föreslagen till ändring. s* 98, 99- 4T §• Föreslagen ändring, s* 34i —■43 och 44 §• §• Föreslagne till ändring, s. 324* 59 §. Föreslagen till ändring, s. 316, 319. ■“ — 63 Förslag till Tillägg i. s. 307. 68 §. Föreslagen till ändring, s. 73, 74. Riksdags-Ordninger.s 79 §, Förslag till Tillägg i. s. 81, 82. Föreslagna ändringar föran ledda af det inom Utskotten införda Omröstningssätt. s. 2/|_5, 247- Riksdags-Ärendernas skyndsammare gäng, förslag dertill, s. 227, 233. Ytterligare Utlåtande, s. 254, 255. RiksRätt. Se Oniding. Rustnings-skyldigheter faststälde genom Konungens och Ständers beslut, föreslagna till ändring, s. 127, 141* Rådgifvare, Konungens, i CommandoMål* Anledning till anmärkning emot. s. 248’ 252. Råg, 1000 Tunnor, förskjutna till BagareÄmbetet i Stockholm och ej återbetalda, s. 135. Röster, Konungens två, i Högsta Domstolen. Se Domstolen. S. Skogfproducter förbjudna till export från Bohuslän, men tillåtna från Westergöthland. s. 150, 143. StatsRåds-Protocollens fulländade granskning, Betänkande i följd af, s. 152, 173. Statsräntemedel använda till Kongl. Thea trernes understöd, s. I08, 110.
Regerings-FormcnS rogrde § utstakade tid of z:ne Mänadcr, eller till den utte nästkommande November, har i anledning af wäckt fräga, om icke en tvist präscriptionstid, inom hwilken alla de, som kunna hafwa nägra sädane ärender att anmäla som till Riksens Ständers befattning höra, bbra med stna motioner derom hafwa inkommit, Preste-Ständet med afseende beruppä, att i frägawarande Prolongation endast blifwit ästad i afsigt att derunder de äterstäende Riksdagsärender,!?, mä hinna behörigen utredas och afgbras, ansett nddwändigt att under samma tid, eller efter ben utte instundande October inga nya motioner ifrän nägon Riksdagsman mä uptagas, sä framt icke nägon ntomordentelig högst wigtig händelse under Riksdagens lopp mot förmodan inträffade, som gjorde sädant till en nödwändighet; Konungens höga rätt dock oförkränkt, säsom hwilken härwid icke bör eller kan komma i fräga; uti hwrlket beslut de Respective Med-, Ständen skulle wördsamt och wänligen inbjudas att sig med Preste - Ständet förena. Dt supra. Lx krotocoUa D. ^Imc^uist. » S.
Någon annan grund för denna frågas afgörande vet jag verkligen icke; ty ostridigt är, att då denna fråga är framställd lill jemkning emellan Stånden, så finnes intet annat sätt att bestämma preferencen dem emellan un rangordningen. Om åter denna ej skulle gälla, så tror jag att roan kommer till det simpla stadgandet, som finnes Den 4 November f. m. (55 i grundlagen, all i hvarje Stånd målen skola föredragas i samina ordning, som de inkomma. Det torde för öfrigt ej vara ratt att ingå i sjelfva saken, men hvar neli en lärer kunna inse, att R. o. Ad. och i synnerhet den sidan af Ståndet, emot hvilken jag nu talar, har för afsigt att få en liten grund för sin blifvande åtgärd i denna fråga, hemtad ifrån det flögv. Ståndets heslut. Jag får öppet förklara, att jag genomskådar mycket val denna plan, men bestrider så långt jag förmår att sådant må blifva förhållandet, och att jag emotsätter mig ett dylikt försök, som det hvilket sist gjordes i delta Siflnd. Jag ger detta öppet tillkänna, på det att man ej må tro, att man ej kan ungefärligen se, hvartut nieningen syftar. Jag förnyar min anhållan alt målet må ställas främst på listan i nästa plenum, sedan den blifvit understödd af Frih Tersmeden. Hr Ekströmer: Såsom bevis derpå, att det i vissa punkter är oundgängligen nödvändigt för 11. o. Ad. alt afvakta Borgareoch BondeSlCns beslut, innan R. o. Ad. kan fatta sitt eget, tager jag mig friheten att anföra i4:de punkten i betänk., der Utsk. slutar med att hemställa, att så framt Borgareoch BondeSlrn vidblifva de af dem i hufvudsaken fattade beslut &c. Har är det ganska tydligt, allde tvänne nämnde Stådens beslut väsendtligen måste inverka på de öfriga Ståndens; ty derest Borgar eoell BondeSltn frångå sina beslut, så förfaller all fråga derom hos R. o. Ad.
Det blef vid det gamla: Fixker i intendenten har talat, honom hörer! En annan klagande, bruksegaren L. Glas, tog sig nu dristigheten påpeka att iiskeriintendenten Widegren afträdt från den jordiska skådeplatsen, dermed antydande att det kunde vara skäl att lata någon annan anställa noggrannare undersökningar. “ I ' egenskap af numera blifven egare till Sälvars bruksoch sågverksegendom med derunder lydande hemman och lägenheter — skrifver han — får jag i underdånighet anföra besvär öfver kammarkollegii den 5 sistlidne februari meddelade utslag, hvarigenom kollegium faststält Konungens Befallningshafvaades i Ve-st-erbottens län den 8 november 1875 gifna utslag angående bark-ning af timmer som ilottas i Säfvar vattendrag. Konungens Befallningshafvande har grundat detta påbud dels på hvad som blifvit vid ett i Säfvar gästgifvaregård den 9 september 1875 hållet sammanträde “ upplyst “, dels ock på dtU utlåtande i frågan som blifvit af numera ailidne iiskeriintendenten Hjalmar Widegren i lifstiden afgifvet. Men någon undersökning af de pä frågan inverkande omständigheter har ej af Konungens Befallningshafvande vidtagits. Jag kan ej tinna den skedda utredningen fullständig och så tillfredsställande att derå kunnat med laglig befogenhet grundas ett påbud om barkning af llottnings-verket. Att man vid sammanträdet inför Konungens Befallningshafvande den 9 september icke underlåtit att ställa frågan i så bjert dager som möjligt framgår bäst deraf, att man bland annat framkommit med det påstående, att bark af sägtimmer, som Hot-tats i elfven, lagt sig på elfvens botten samt att vid elfvens utlopp bankar deraf blifvit bildade. Ett sådant påstående innehåller så uppenbar öfverdrift och ett så tydligt vanställande af lätt undersökta förhållanden, att detsamma bort framkalla misstro mot synemannens trovärdighet och föranleda en grundlig undersökning af &lt;} et uppgifna faktum. En sådan undersökning synes ock hafva varit så mycket hellre på sin plats som Eders Kongl.
» Enkel och Nitisk », Iduns byrå. fatay E yngre fru, bosatt i Stockholm, fullt förtrogen m. praktiska görom. samt finare handarbeten, önskar någon sysselsättning, hvarmed hon kan försörja sig. Svar till » M — 2 8 — f », S. Gumaslius Annonsbyrå. [21S6] E n 23-årig Stockholmsflicka önsk. för vintern sysselsättning i bildad familj på landet såsom sällskap eller biträde åt husmodern i inom ett hem förefallande göro mål. H o n har förut innehaft sådan befattning på landet, att hon känner till landsgöromål och är äfven skicklig i finare handarbeten. Hon fäster intet afseende på lön, men däremot att få bli medlem af ett godt hem. Vidare meddelanden kunna fås af Öfverstelöjtnant Ästrands fru, adress Ed, Ydre, eller Fru Lotten Lindgren, Klara norra Kyrkogala 7 B, 2 tr., Stockholm. Svar direkt till Iduns byrå under adress » A. H. » [24S0J U ne demoiselle d ' un certain age, parlant couramment 1 ' anglais, le francais et 1 ' allemand désire se placer en qualité de compagne ou de leetrice. Elle marquerait volontiers le linge d ' un trousseau. Bonnes ré- férences. S ' adresser ä M:me Hilda Sundin, Alkvettern, Bofors. (G. 5096) [2406] I ett vänligt hem önskar en anspråkslös flicka plats instundande höst. Den sökande är hemmastadd i enklare matlagning, sömnad och väfnad, samt strykning m. m. Lönepret. små. Sv. till » Norrländska, » Harmånger, p. r. i ett godt hem sökes af ett ogift, 30 års bildadt fruntimmer. Svar » Hemtrefnad », Örebro, p. r. n flicka från Lidköping önskar nu genast eller till hösten plats i Stockholm eller dess omnejd. Hon är kunn. i klädsömnad o. villig deltaga i alla inom ett hem förefallande göromål. R e - flekterande torde insända svar till » S. E. », Lidköping, p. r.
Dertill fordrades åter att sjelf hafva genomgått lära och* prof i handtyerket, icke blott derföre alt allmänheten borde ega visshet onn 4 Lagsamt Allm. Besv. och Oecoit.-Utskottens Utlåtande N;o 5 II erforderlig skicklighet hos haudtverkarne, utan äfven derföre att den, soia i siua händer egde konstfärdigheten, ej mätte blifva träl åt dea, sorn, utan personlig skicklighet i yrket, blott egde penningar. Om dylika inskränkningar icke voro bestämde genom Skrå-ordningarne, hvilkas väsendtliga fordringar voro läran och pröfningen, så skulle förhållandet hos oss blifva detsamma, gom i andra Länder, hvarest dessa ordningar äro upphäfua , att nemligen de personer, hvilka icke lärt yrkena, men som egde förlags-eapital till deras bedrifvande, satte sig i besittning af verkstäderne, dem de drefva genom de egentlige handtverkare, som då blefvo, i stället för oberoende närings-idkare, legohjon åt de förra. Sådant, vore högst skadlig', emedan det hindrade den fattige men skicklige att blifva sin egen, och emedan handtverkare derigenom skulle nedsättas i samma hopplösa belägenhet, och derjemte troligen i samma moraliska förfall, sorn det, hvari Fabrikshjon öfver hufvud befinna sig. Den tredje vigtiga omständigheten, sorn borde iakttagas, vore alt icke hvarje handtverkare, ehuru personligen skicklig, borde vara berättigad att, utan afseende å ortens behof, eller följaktligen å utvägarne till bergning, jemte dem, sorn redan idka samma handtverk, inrätta verkstäder. Följden blefve eljest, såsom erfarenheten skall visat, att, efter några års förlopp, återstode af den nya verkstaden blott fattighjonens förökning med en öfvergifven hustru och några värnlösa barn. Inskränkning i närings-frihet borde icke efter missbruken , utan efter de gamla Författningarnes anda bibehållas, och sådana band icke lossas, som befordra ordning och trefnad i städerna, samt afsättning och vinst för landtmannen.