Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
* Det stadgande anser jag böra i allmänhet bibehållas, att den äger vitsord, som stänga vill, men jag anser dess tillämpning inom byelag böra närmare bestämmas1 en by, der skifte ägt rum och möjligen blifvit fastställdt, men likväl flere ägoskiften bibehållits än Författningame tillåta, skulle det föranleda till oredor och orimlig kostnad, om hvar och en skulle kunna tvinga grannarne att stänga för hvarje serskildt skifte. jag hemställer, på grund af det anförda, att detta Betänkande måtte till Besvärsoch EconomiUtskottet återremitteras. Bilagor till PLeniProtocollet för den 6 Junti, eftermiddagen. N;o i. Herr Stjernjlam, Ludvig: Sedan Lagoch StatsUtskottens i sammanBil. till Ridd, o. Ad. Pr. V Band. $ 66 Den 6 Junii t, m, hang med frågan om den för Skåne och Blekingen inrättade Hofrätt, afgifne utlåtande äfven rörande den AdvocatFiscalen i Götha HofRätt tillagde ersättning för sakoad af sportler, för 2;ne Plenidagar sedan föredrogs, har jag haft tillfälle förskaffa mig bilagde handlingar i sistberörde ämne, hvilka jag ödmjukast anhåller måtte förenämnde Utskott till upplysning meddelas. För min enskildta del anser jag högst orättvist att vilja fråntaga AdvocatFiscalen, hvad Kongl. Maj:t efter inhämtad kännedom, om ej mindre den obestrideliga förlust i påaäknade lagliga inkomster AdvocatFiscalen genom ofvannämnde Provincers söndrande från Götha HofRätts juridiction fått vidkännas, än om Herr Lagmannen och AdvocatFiscalen Hedenstjernas utmärkta skicklighet och drift i den honom anförtrodde trägna tjenst, funnit i Nåder för godt, att såsom ersättning honom tillerkänna; och iag vågar tro det vara lika stridande emot Höglofl. Ridderskapets och Adelns ädla tänkesätt, som emot den rätt, hvarvid Kongl. Maj:ts för Herr Lagmannen och AdvocatFiscalen utfärdade
Uppmuntrande stod hon vid sin makes sida under hans svåraste strider, och i öfvertygelsen om rättmätigheten af den sak, för hvilken han kämpade, bar hon, utan att någonsin svikta, med glad håg tålmodigt motståndarnes förnärmelser. Petré, C. A. Adlersparre, Georg Scheutz, Anders Fryxell, P. A.Siljeström,prof.Sven Nilson, Bergfalk, major Myhrberg, Adolf Lindblad m. fl. Och af framstående kvinnor må nämnas Jenny Lind, Fredrika Bremer och friherrinnan Knorring. Här i sitt gästfria hem var Wilhelmina Hierta den mest förekommande och intagande värdinna. Hon egde en ovanlig talang att föra en behaglig och innehållsrik konversation. » Fru Hierta är ett konversationsgeni, » hette det; det lefvande intresse för allt framåtskridande, som hon ådagalade, den frimodiga och ändock eleganta öppenhet, hvarmed hon uttalade sig om samhällets oförrätter, och den värme, hvarmed hon städse omfattade hvarje humanitetens och människokärlekens sak intogo alla, med hvilka hon kom i beröring. Särskildt utmärkande för hennes karaktär voro omutlig rättskänsla, frimodig sanningskärlek och ömt medlidande med alla olyckliga, alla behöfvande såväl som alla förorättade och betryckta. H o n var därför alltid och än mera under de senaste åren af sitt lif hjälpsam mot nödlidande och förenklade allt mera sina egna lefnadsbehof för att så mycket mera kunna bistå andra. Efter sin makes död 1872 upptog hon hans plan att genom donationer söka i större skala verka godt för samhället. Samtidigt därmed att hon i tysthet utöfvade en stor enskild välgörenhet, nedskref hon 1877 de båda gåfvobref, som hon kort därefter öfverlemnade till de institutioner, hvilka för framtiden skulle taga vård om dem. Genom det ena af dessa bestämde hon, att vid Stockholms högskola skulle upprättas en professur i nationalekonomi, som skulle bära hennes makes namn och verka för sunda och frisinnade politisk-ekonomiska grundsatser samt för befordrande af » heder och tro i handel och vandel ». Äfven kvinnor skulle kunna blifva innehafvare af denna professur.
» Något ledsamt med Frans? » Frans var kloekarens ende son, som » for till sjös », som det sades, därför att föräldrarne motsatte sig hans tycke för en fiskaredotter — alldeles för simpelt parti för den af fadern till skollärare utsedde sonen. » Jan Eriks Fia » bodde i en stuga, som låg på andra sidan om vägen, alldeles midtemot prestgårdens gafvelvägg, och ofta syntes hennes bleka, bildsköna ansikte mellan myrtnarne i fönstret. Ty hon var skön som en madonna, denna fattigdomens dotter, med aristokratiskt fina drag och en växt och hållning, som kunde anstått en furstinna. Men hon sörjde » klockarens Frans » och blef allt mera blek och nästan genomskinligt mager, och man trodde, att hon hade lungsot. » Något ledsamt med Frans? » • » Ja, så ledsamt det kan vara. » Den stora blårutiga näsduken drogs upp och breddes ut öfver den blå syrtuten, men snusdosan kom ej fram. Det var ett dåligt tecken. » Har det kommit bref » » Det kommer aldrig något bref mer. » » Å h —! Hvad säger ni? Ä r gossen » » Jo, han är död! Han kommer aldrig mera hem! » Och oaktadt allt bemödande att beherska sin sorg, brast den starke mannen ut i gråt, lade armen på bordet, hufvudet på armen och snyftade högt. Pastorn försökte yttra några tröstande ord, men det ville inte gå; han hostade och harklade sig, men kunde ej blifva herre öfver sin stämma. Efter några ögonblick hemtade sig dock båda; klockaren snöt sig ljudeligen, torkade sina ögon och började meddela några närmare detaljer. » Det var gula febern — där borta i Bahia — nära på det värsta ställe, man kunde komma till! Om sjön tagit honom, hade det ändå inte varit så svårt — det får man vara beredd på, när en gosse far ut — men ligga och dö på lasarett! Och i en så ohygglig sjukdom — - det är svårt — men hvad vill man göra?
ROS. för hvarje enbettslass, som vidare måste ofta af jordägaren föra* pa 1 a t mils afstånd, der man anser deri artificiella gödseln som beredes i Svingårdafne för hvar-» je sådant kreatur svarande emot den efter stna kor, nellder alltså, när för brist på drank, Svin* skötseln mäste inskränkas, hela ordningen af den derpå räknade Landthushållningen äfven abrytes» t)å saltpeter-! ill verkningen förutsätter Boskaps* skötseln, och denria åter i en betydlig del af detta Län beror af en mer eller mindre inskränkt, meri säkert bestämd brännvinstillverkning, har jag*' med anledning af Ed. Exc. och Herrar Committerades Circulaire bref den 17 sistlidne Decém* ber, ansett mig böra i en viss det ail meddela föregående underrättelser röände sistberörde, med hufvud föremålet för detta betänkande nära sam* manhang ägande ämnei Herr fiirecfeur Gahn har i sin embetsbé* rättelse anmält behofvet af tillräckligen öfvade Saltpetersjudare och föreslagit att emot redovisning - 356 Den 19 April. få använda en Summa af 1 50 till 200 R:d till uppmuntran åt personer, sorn han kunde antaga till undervisning i Sjudevikonsteri viden nästa sommar skeende sjudning af beredd Saltpeterjod. Hå Saltpetersjuderi-Staten inom detta Län icke är belastad med några årliga arfvoden till Sjudare, och den anstalt Directeuren Gahn nu föreslagit, skulle göra sådana för framtiden öfverflödiga, anser jag mig böra i ödmjukhet tillstyrka berörde anstalt, såsom nyttig och nödvändig; samt tillika mindre kostsam-, än ett årligt underhåll af särskildta Saltpetersjudare. Slutligen bör jag vittsorda så val Herr Di_ recteuren Gabns fortfarande oförtrutna nit och sorgfälliga bemödanden, att uppmuntra till Sa11- petertillverkning och örn åtgärderna dervid meddela nogrann och tydlig undervisning, som ock de personers förtjenst i detta afseende, hvilka äro nämnde i hans Embetsberättelse.
Med åberopande för öfrigt af hvad jag yttrat om ingeniörtruppers nödvändighet, då Eders Kongl. Majit vid sistlidna riksdag gjorde framställning om 2:dra kompaniets uppsättning, hvartill Rikets Ständer ock beviljade anslag, hemställer jag i underdånighet att för det 3:dje kompaniets uppsättande till lika styrka med hvartdera af de förut befintliga två kompanierna, eller 120 man, samt med enahanda befälspersoual, äfvensom för ett numera oundvikligt, nödigt befäl vid bataljonens stab, Eders Kongl. Majit täcktes, då framdeles vid arméens allmänna organisationsreglering torde kunna tagas i öfvervägande, om förändringar då kunna erfordras för pontonier-bataljonen till erhållande af full krigsorganisation i likhet med öfriga bataljoner, nu föreslå Rikets Ständer att bevilja följande anslag: Staben. i Major, lön arvode arvode 1 Underkonduktör, Bataljons-adjutant och Väbel, lön arvode Hästläkare-arvode 1 Kapiten, lön arvode 1 Löjtnant af lista klassen, lön . N:o 3 a. lill Kongl. Maj:ta Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1865. Vice korporal, arvode, Dito d:o Handtverkssoldat, arvode Vidkommande den årliga underhållskostnaden för det nya kompaniets beklädnads-, remtygs-, utredningsoch sjukvårdspersedlar, samt musikaliska instrumenter, hvartill enligt nu gällande passevolans, beräknad för nuvarande två kornpauier till 21,009 rdr, således erfordras hälften eller 10,504 rdr 50 öre, hemställer jag, att sistnämnda belopp måtte, i sammanhang med regleringen af anslaget till »försvarsverket i allmänhet», äskas för Arméförvallningens Intendents-Departement, hvarifrån kostnaden för nu varande kompanier utgår.
Jag anhåller derföre att Betänkandet måtte återremitteras och Utskottet anmodas att bestämdt yttra sjg, huruvida Utskottet känner något annat hinder än det som i Betänkandet blifvit anfördt mot återställandet af BancoOrdningens 72 §. uti sin fulla kraft. N;o 4, Friherre JVirfén, Quftaj Fredric: Med erinran derom, att uti Högloft. Statsutskottet finnas flere med det, i personligt afseende, så väl förtjente dubbta förtroende-kall, att såsom förut valde Revisorer, nu i egenskap af Utskottets Ledamöter deltaga i utlåtandet öfver deras förra arbete; med erinran ^ tillika om de bifall Utskottet åt sine redan gifne utlåtanden förvärfvat, är det egenteligen icke någon ändring uti dess betänkande jag vid detta tillfälle påräknar att tillvägabringa, dess mindre som, efter arbetssättet inom RiksStånden, anmärkningar gjorda uti ett Stånd, blifva ändamålslösa, då samma mål utan erinringar afgöres Dru 4 April f, m. 33 afgöres uti de 3:ne öfriga ; så att slumpen silena bestämmer, otn de ens till pröfning förp.’ komma. Men under utöfningen af det Embete, som blifvit mig af Konungen anförtrodt, har jag varit skyldig inhämta någon kännedom 1 de ämnen, som utgjordt föremål för Revisorernes anmärkningar vid Statsverkets Räkenskaper, och för StatsCJtskottets, i anledning derafj nu afgifne utlåtande; och det är i följd af den, samt, jag bekänner det, äfven för att gifva en öppen gärd at högaktning åt de Her* rar och Män, hvilka som bäst sysselsättas med samma arbeten som utgöra föremål för mine egne bemödanden, och med granskningen af mine handlingar som publik person, sorn jag tillåter mig framställa några olika tankar, hvilka utan tvifvel skola af dem med tillfredsställelse upptagas, enär de icke afse något annat mål, än sanningens och sakens.
Ceder ströras mening, så ansåg han, att raan kunde antaga, att tungan för rotehållarne att hulla sina soldater på denna coramendering ej kunde vara betydlig, emedan den mindre ofta påkommer; men jag får fästa Frih. Cederströms och Ståndets uppmärksamhet derpå, att denna cominendering icke är den enda, utan endast en bland den mängd commenderingar, som den indelta armeen måste vidkännas. Vi hafva arbeiscoinmenderingar vid canaler och strömmars rensning, vid publika byggnader på flera ställen o. s. v. Det är dessa commenderingar tillika med den nu ifrågavar., som utgör en så stor lunga för rotehållarne. Beträffande Hr Rosenblads anmärkning mot hvad jag yttrat om indelta armeen, så får jag svara, att jag visserligen är öfvertygad om, att, då, som jag hoppas, conscriplions-systemet framdeles blir infördt, man icke kan undvara en stam, men betydligt mindre, samt på annat sätt organiserad och utbildad iin vår nuvar. indelta aimee, så att denna stam ej skulle komma att få ligga på rotarna, utan i garnisoner, der de skola erhålla öfning. Hr Rosenblad har haft skäl, som han säger, att beundra den indelta soldalen. Jag har det lika med honom; men om Hr Rosenblad nu i sednare tider hade gjort tjenst vid beväringen, så tror jag, att densamma skulle gifvit honom samma anledn. till beundran, och jag tror, att den Svenska conscriberade soldaten , om den hade i månads exercis i år å råd, skulle vara lika goll med vår indelta soldat. Det är klart, att hos en samling af jemnåriga menniskor i de år, då yrket roar, skickligheten och nitet för detta yrke skola vara mycket större, än förhållandet nu kan vara inom den indelta armeen, der den ene har conscriptionsåldern och den andre hans dubbla ålder. Jag vill ej bestrida, att det är af stor nytta att hafva en och annan veteran bland de yngre, men att hafva dem till så stor del och uti det förhållande, som nu är fallet, anser jag icke vara fördelaktigt.
Pä enahanda satt förhaller det sig med de sä kallade z procenrs obligationer, e> huru besia icke röra Bancowerket, men de göras likwäl såsom mynt circulerande derigenom, att ds ställas pä sedelhafwaren. — Om de deremot ställas pä wisi man eller desi ombud, blott för en gäng, sä ar stadligheten af besia förebyagd; och dä icke allenast Regeringsformen uktryckeligen bjuder, att inga andra.sedlar mä fäsom mynt i Riket erkännas an de som genom Banquen utgifwas, samt jemwal andra författningar förbjuda all enskilt sedel utgifning säsvm mynt, sä begriper jag icke huru ert sädant fielfswäld, hwarigenom den ena medborgaren genom olaglighet stadar den andra kan finna förswarare. Och dä lilstottet ytrrak, att del sto, de i hwar och ens behag, att dem emottaga eller icke, sa har Utstottet Hels assagl domen öfwer dem, Den 6 Iulirsr dä de icke aro mynt, men likwal nyttjas såsom myn/ icke allenast i allmänna rörelsen med den som will dem emottaga, utan äswen i kronvupbörd, hwilkec just genom de författningar som nämnas i 7 Cap. Wisig. B. nya Lagsamlingen ar sirängeli» ge>l förbudet, som as följande ksn inhämta?: Det kan ej förenäs med ordning och befrämjande af säkerhet uti allmänna pennings rörelsenatt enskilte personer i stället att nyttja werkelrgt mynt i deras handel och köpenskap, eller till bestridande af nödige utgifter i deras handtering, utuifwa koppar poletter skrifne eller tryckte sedlar pä skillinge tal eller sä kallade valuter, tryckte aSsignationer eller inwisningar pä andre enskilte män, innehällande större eller mindre summorDfwannämde utrvägar fä derföre icke widtagas enskilte wid straff och answar som är ä falsk myntning i allmänna Lagen utftakadt:
Ordföranden, Herr Presidenten Friherre Cederström. samt Ledamöterne: Herr Presidenten Chefen för Förvaltningen af Sjöärendena, Herr Vice Amiralen Herrar JustitieRåden Herr Vice Amiralen Herr GeneralLöjtnanten Herr KammarRådet Herr KommersRådet Herr KammarRättsRådet Herr KrigsRådet Herr StatsKommissarien Herr Amirali tetsKammarRådet Herr BergsRådet Westerstrand. Nordenskjöld. Themptander. Stråle. Isberg. och Nordenstolpe. Coyet. Lorichs. Fägersten. Leyonmarck. Uggla. Branting. af Tuneld. Widin. Tribler. Herr HofRättsRådet Sköldberg var, enligt anmälan, hindrad af en resa från inställelse vid detta tillfälle. Sedan undertecknad uppläst Protokollet den 14 i denna månad för Herr Justitieombudsmannen Landin och af Svaranderne ej mindre Herr StatsRådet Ihre och f. d. StatsSekreteraren Herr Presidenten Skogman, än äfven f. d. StatsRådet Herr Friherre von Schulzenheim, hvilken å egne och öfrige Svarandemes vägnar sig infunnit, och samma Protokoll derefter blifvit inför RiksRätten justeradt, så aflemnade Herr Presidenten Westerstrand den i berörde Protokoll omförmälda originalhandling. Efter det ofvanantecknade Parter vid upprop förekommit och lemnat Protokollet för den 14 innevarande månad utan anmärkning, fick Herr Justitieombudsmannen bese nämnda originalhandling och förnyade sin tillförne gjorda anhållan, att få uppgifva de omständigheter, angående hvilka Herr Presi - 216 deliten Skogmans ytterligare hörande, efter Herr JustitieOmbudsmannens tanka, vore af nöden. Sedan Herr Presidenten Skogman, på Herr Friherrens och Ordförandens fråga, huruvida Herr
Nov. 2 A. P. 3o. Ekskogarne i Riket, om ökadt antal besigtningsman derå. Oct. Nov. 2 A. P. 636. — om friare disposition af. Sept. 2 A. P. 518. Oct. P. 66, io3. Nov. 2 A. P. 636. Eldqvarnen i Stockholm, rörande Revisorer - lil lies anmärkning angående inköpet af. Electorer, anmodan till Bänkmännen att utse. Jan. April P. 617. Julii P. 8g3. Aug. Oct, P. 221. <— val af; se Lista. — till val af Justitieombudsmannen och dess Suppleant, angående val af. Aug. Nov. P. 3, 34.— valde. Aug. P. 123. Oct. P. 128. Nov. P. 85. — till val af TryckfribetsCommitterade, angående val af. Aug. P. g4° > 943- — valde. Aug. P. gg4- •— anmodan till dem alt utse Utskottens Ledamöter. Jan. P. 116. Junii P. 3i. Sept. 2 A. P. 264. Oct. P. 161. Elfsborgs KungsLadugård, örn skatteköp å några lägenheter under densamma. Febr. P. 752. Elgenstjerna, Johan, yttranden. Embeten och Tjenster, angående indragning af öfverflödige. April P. 387. Aug. 2 A. P. 256. Sept. 2 A. P. 45o, 520. 112 Embeten och Tjenster, om löneanslag för vis* sa. Embetsman, civile, angående nedsättning i den ålder vid hvilken de vid afskedstagandet bibehålla sina löner oafkortade. Oct. P. 427. Embetsoch Tjenstemän, om tillämpande af Författningen rörande deras rättighet som fyllt 70 år att behålla lönen vid afskedstagande!. Aug. Revisorer nes anmälan rörande den 1820 dit verkställde Spannemålsutskeppning.
I Skåne hafva Enskiften genom denna utflyttningslijelp framskridit med stora steg, och med den kännedom jag eger om förhållandet i Skaraborgs Län, är jag fullkomligen säker, att Enskiften der ej kunna försiggå , om man borttager denna utflyttningslijelp. Jag anhåller således om bifall å Utlåtandet. Herr Tham, Wolrath: Jag har ej någonting att tillägga , hvad Grefve Posse nyligen anfört. Jag vill blott erinra, att Herr Rosenskölds anmärkning är en alldeles ny Motion, öfver hvilken Utskotten visst icke kunna yttra sig, då den under form af anmärkning kommer Utskottet tillhanda, ty uti den af Kongl. Maj:t afgifne Proposition finnes icke ett ord om Lånefond. Om Herr Rosenskölds begäran anses, som en ny Motion, har jag ej deremot, men i sjelfva saken förenar jag mig alldeles med Grefve Posse. Jag har en fullkomlig visshet, att utflyttningshjelpen såsom gåfva varit ett ganska verksamt medel att påskynda enskiften, såväl i Skaraborgs Län, som i Skåne. Jag anhåller derföre om bifall å Utlåtandet. Herr Munck af Rosensköld: Jag skulle vara af lika tanka med den siste Tala - / 220 Den 29 Maji. ren, om underlåtandet af den af mig nu föreslagne låneanstalt kunnat hafva tillföljd, att de enskiftande icke begagnade mer förstörande låneinrättningar, såsom Disconten mot hög ränta och äfven hög öfverränta. Skulle dessa obetydliga anslag, gifna såsom gåfvor, varit orsaken till enskiftenas fortgång i Skaraborgs Län, så befarar jag dock, att de. äfven varit en af orsakerne till Jordbrukares i samma Län svåra belägenhet, hvilken hos många gränsar nära till undergång. Jag anser dessa små skänker hafva lockat en del af Allmogen till företag, som den sedan ej haft nog styrka och capital till att utföra. För öfrigt skall jag gerna efterkomma Herr Thams önskan, i det jag förändrar min anmärkning om företrädet äfen Enskiftes-låneanstalt till en ny Motion, i fall icke Odlingslånefonden skulle kunna blifva bestämd i synnerhet för enskiften. Herr Tham:
Angående Luleå stads qvalifikation och användbarhet såsom landshöfdingesätp, har motionären anfört: l:o att staden, såsom nederlagsort för länets fruktbaraste och på ladugårdsoch skogsprodukter ymnigaste socknar, ei bjuder rikare och mindre kostsamma byggnads-materialier, samt öfverflödigare och billigare lifsmedel, än Piteå; 2:o att staden eger vidstiäckt utrymme för behöftiga byggnader, t. ex. Hedströmska tomtgården af flera tunnland uti midten af staden; 3:o att ritning och kostnadsförslag redan af löjtnanten Wennerström äro uppgjorda, på Luleå stads enskilda bekostnad, för landsvägens anläggande ifrån Ersnäs vid Amtnäs genom Luleå stad och Bjösby lill Pehrson, hvarigenom landvågen öfver 1 mil förkortas; 4:o att Luleå, varande nu länets förnämsta handelsstad, har en vigtig och betydelsefull framtid, såsom nederlagsplals för ofvanföre belägna trakter af omätliga jernmalmslager och rika tillgångar utaf andra vet Idsmarknadens varor. Bland skälen emot stadens användbarhet såsom residens vore förnämligast anfördt, alt boställe för chefen öfver Norrbottens Fältjägare-korps ligger invid Piteå, hvarigenom Konungens befallningshafvandes befattning med korpsens angelägenheter underlättas. Såsom motskäl torde (å antagas, att hvarje arm éeafdelnings angelägenheter hufvudsakligen bestridas af dess chefsexpedition, under kontroll af öfverbefäl, och att en ländshöfdings befattning härmed kan utan väsendtliga kostnader handhdvas ifrån en flera mil aflägsen residensstad', hvarpå andra län lemna exempel. Utbyte af boställe på annan eller tillbörlig ort återstode ju alltid att vidtaga. Tvenne Kongl. Maj:ts skrifvelser i fråga om lokal för länresidenset hade blifvit utfärdade; i] dea eoa, af den 16 Augusti 1816, förklaras landshöfdingesätet vara beqvämligast och lämpligast förlagdt uti Luleå, hvaremot i den andra, af dea 20 Oktober 1818, gifvits företrädet åt Piteå, såsom närmare hufvudstaden.
Nej, propositionen blifvit af Ridder» skåpet och Adeln bifallen. Föredrogos å nyo och biföllos följande Lag* Utskottets den 26 sistledne September afgifne, samt den 30 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtandens N:e 186. Litt. A. I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Be* tänkande om ändring uti 13 §. af Kongl. Förordningen den 13 Julii iSlb angående Intekning i fast Egendom. N:o rfS. Litt, B. X anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottet» förut meddeldte Pmt $ Ocithtr /, »*. Skakande, angående dela ändring uti 13 §. af Kongl. Förordningen den 13 Julii ilig om Inteckning i fatt egendom, dela tillägg till denna författning, Hurr Gr »/vin oek LandtMai't kaiken tillHnnagaf, att Plenum lomme klockan half till 6 i eftermiddag att forcsättaa. Företogs til! pröfning Lagutskottet» den 96 aistledne September under N:o 186. Litt. C. med. deldtc, samt den 30 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut afgifne Betänkande} angående föreslagen ändring uti 24 »f Kongl. Förordningen den 13 Ju!ii 1818* englea* de Intekaing i fäst egendom. Herr ron Hartmansdorff Allgust: För mira de! vågar jag tillstyrka den förändring, aom Herr Bibbing i ain reservation föreslagit, i afseende på sättet att döda de intekningar i egendom, försåld på utmätningsauction, till hvilkas gäldande försäljningssumman icke förslår. Som ett sådant dödande hittills ofta varit ogörligt, och det är en utväg både till att lätta sådan egendoms förmonliga försäljning, och förvissa köparen om sin ägande rätt, tillstyrker jag förslagets godkännande. Herr Ribbing, Arvid: Den serskildta tanka jtg vågat bifoga Utskottets Betänkande går derpå ut.
Men att deremot i fråga om sådana grufvor, som efter det arbetet der en längre tid varit i gång, af en eller annan orsak blifvit öfvergifne eller kommit att sönas, låta rättigheten till deras inmutande ånyo eller till bearbetande af derstädes samlade varp-högar, blifva beroende af den tillfälliga omständigheten att någon åbyggnad under tiden blifvit i dess grannskap uppförd, skulle icke allenast i de flesta fall omintetgöra nämnde rättighet och sålunda komma att stå i strid med den hufvudgrund för våra grufve-författningar, som i det allmännas intresse lemnar dylika grufvors återinmutning fritt åt hvar man, som sig dertill anmäler, utan synes jemväl vara alt sträcka omsorgen för jordegarens beqvämlighet längre än skäligt är, då man besinnar, att, sedan grufvan en gång blifvit upptagen och för en ordnad grufvedrift kommit till stånd, jordegarens olägenhet af ett fortsatt grufarbete inom det bestämda utmålet icke kan anses uppväga det allmännas förlust, om det på sådan grufva nedlagda arbetet för ali framtid gjordes onyttigt, huru lönande det än kunde finnas; och lika litet som, till följd häraf, en i grannskapet uppförd byggnad eller anlagd plantering kan antagas såsom giltigt hinder för inmutning ånyo af en öfvergifven elier sönad grufva af sistnämnda beskaffenhet, eller för inmutning af der qvarlemnade varp, lika litet synas samma omsländig - Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition, N:o 92. heter rimligen kunna utgöra hinder för sjö- och myrmalmers inmutande.