Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att CommerceRådet Schau, och dess rätts innehafvare disponerat Uranienborg under loppet af 5o år, eller från 1761 till 181 i, år oemotsägligen i grund af Hans Majit Konung Adolph Fredriks nådiga rescript till Höglofl. Kongl. KammarCollegium af den 9 October 1759, samt Högbemålte Kongl. Collega, i följd deråt, upprättade Contract den 16 April 1761, hvars första punkt bjuder, att vid hvarje arrendeårs början, eller inom deri 1 Maj, uti gångbart mynt prenumerera hela arrendestinunan, hvaraf följer, att sista årets arrende, efter det äldre Contrsctet, redan var betalt före Riksens Ständers beslut den 2 Maj 18io, hvilket alltså, då Uranienborg specielt finnes nämnd, måste absolut hafva afseende på sednare contractet, för hvars bibehållande, vilkorligen blifvit utförligt stadgade, nemligen: ”att den fastställda arrendesumman erlägges, reducerad till spannmål efter det årets markegång, då räntan bestämdes, eller arrenderättigheten beviljades, och att spannmålen betatalas efter markegångspris.” Att RegeringsFormerné den 2 Maj 1720, och 21 Augusti 1772, tillika med förenings05^1 Såkerhetsacten af den 21 Februari och 5 April 1789, varit gällande Grundlagar ifrån sistnämnde Konungs Regering till Regementsförändi ingen 1809, år äfven så obestridligt, som att Bil. till Ridd, o. Ad, Pr. 2 Band-, 22. Deri f> Martil, dessa lagar försäkrat hvarje Svensk man om oryggligt tillgodonjutande af sina frioch rättigheter, och framför allt, att ingen, utan föregången laga ransakning och dom, kunde något Gods afhändas, vare sig löst eller fest.
Finner komi-tén, som ej eger ingå uti någon pröfning om politiska konsiderationer och förhållanden, att skriften efter lagens bokstaf ej åtalas kan, då ankommer det på konungens nådiga pröfning, om förläggare eller boktryckare må, i ty fall, till mer eller mindre del af statsmedlen njuta någon ersättning för omkostnaden till tryckning och papper af hvad utaf upplagan kunnat indragas ». Detta vill säga hvarken mer eller mindre än att Tryckfri-hets komi tén i sådana fall spelar rollen af en slags domstol. De9S domslut äro visserligen icke bindande, i det den ej kan ffcr-pligta regeringen att gifva vederbörande förläggare eller boktryckare skadestånd, men dess uttalande utgör förutsättningen för att sådant skadestånd öfverhufvud kan komma i fråga. Och komitén eger ej ingå uti någon pröfning af politiska konsiderationer och förhållanden. Icke ens den betänklighet, som härutaf borde uppstå, förmådde af hålla herr Th. från det obetänksamma steget. För honom utgjorde det ingen svårighet att i dag ingå i pröfning af politiska konsiderationer och förhållanden för att förekomma indiskretioner och i morgon sätta sig till doms i samma sak. Sammanfattande det sagda anteckna vi således att herr Thomasson 1) på ingifvelse från den högre administrationen 2) sökt bidraga att förekomma utgifningen af ett tryckalster, 3) hvars innehåll han icke kände 4) men som han ej hade någon anledning att anse straffbart 5) eller på annat sätt rätteligen hemfallet under någon slags laglig åtgärd, 6) utan om hvilken han blott visste att en obetydlig del af densamma väckt någon misstämning i grannlandet,7) hvarvid han dook ifrke kunnat underläta att tänka sig möjligheten af ett berättigadt eller oberätdgadt försök till undertryckande, 8) i hvilket fall han sjelf skulle komma att intaga en domares ställning. För v&amp;r del anse vi att herr Thomasson knappast ännu är vuxen kallet att undervisa i » förekommandet af indiskretion ». Han har sjelf, som det tyckes, ännu åtskilligt att lära i den vägen. Justitierådsutnämningen.
Nej, håll, dröj han är redan borta ... jag tro r att den människan ville sk rämma mej... Stålarm måtte v ara bra häftig... Men jag glömmer mej ; d'ä inte möjl igt att jag kan ta emot honom så här; jag måste klä mej ... Ja, min Stålarm, välkommen! jag tvekar inte mer; det tillstånd hvari jag är, blir mej med hvar dag mer odrägligt; v älkommen att bli min befriare. Ej läng re skall i tvång förflyta Ett lif för nöj et endast gjordt; Jag skyndar att en boja bryta, Som alldrig mej betvinga bordt. Jag skulle offra mina dagar, Att bli en svartsjuk dåres brud! Nej, hjertat känner andra lagar, Jag går att lyda deras bud. O du! som lärt mi tt hj erta brinna, Välkommen att ta mot min h and! Kom! hoppet lofvar mej att finna Blott s ällhet uti dina band. går. Slut på 2. Acten . _______ SCEN. JULIE ensam . Jag ska då se honom; l yckliga stund! hvad möda detta mö te kostat honom! och jag har vel at försumma detta ögonblick? nej, jag har inte velat fö rsumma det; mitt hjerta har deraf mer behof än h ans men jag är flicka, och j ag måste väl l åta be mej något. At neka en tid ökar alltid v ärdet af det man sluteligen ger. Ach, flickor, flickor! Hur l ätt oss kan bevek a En älskare som ber! Men man bör synas neka Hvad man så gerna ger. Jag brinner att min älskling skåda, Men l ångt ifrån att det förråda, Jag diktar tusen slag af svårighet, Och ger dem namn af skyldighet. Natu rens rös t i hjertat höres , Men denna röst ej lydas skall ; Och då min känsl a starkast röres Det är min konst att synas lugn och kall. Förställning är min l ära, Den gör en flickas ära; Vins jag ej lätt, jag dyrkas desto mer. Ack, flickor, flickor! Hur l ätt att oss beveka Då älskarn häftig t ber! Men man just då bör neka Hvad man så gerna ger. Under detta hafva
Det blir Etna-utbrott och jordbäfning hade de sagt. Det stora Etna tål inga bojor. Det kommer att skaka bort hela järnvägen. Och folket sade nu, att man borde gå ut och rifva upp vägen, så snart en skena blefve lagd på den. En olycksdag, en olycksdag! Donna Micaela tyckte sig vara längre från målet än någonsin. »Hvartill tjänar det nu, att vi samla in penningar på vår basar?» sade hon missmodigt. Hon tycktes ej heller komma att förtjäna pengar på sin basar. På eftermiddagen började det regna. Det hade ej regnat så i Diamante, sedan den dagen, då klockorna ringde. Molnen lade sig ända ned på hustaken, och vattnet hällde ned ur dem. Man var genomvåt, då man varit två minuter på gatan. Vid sextiden, då donna Micaelas basar skulle börja, regnade det som häftigast. Då hon kom ut till klostret, fanns ej heller några andra där än de, som skulle hjälpa till att servera och sälja. Hon började känna sig gråtfärdig. En sådan olycksdag! Hvad hade dragit ned all denna motgång öfver henne? Donna Micaelas blickar föllo på en främmande man, som stod stödd mot en pelare och betraktade henne. Nu med ens kände hon igen honom. Det var jettatoren. Det var jettatoren från Catania, som man hade lärt henne frukta redan som barn. Donna Micaela gick raskt emot honom. »Kom med mig, signor,» sade hon och gick före honom. Hon ville gå så långt bort, att ingen skulle höra dem, och sedan ville hon bedja honom aldrig mer komma inför hennes ögon. Hon kunde ej annat. Han fick ej förstöra hela hennes lif. Hon tänkte ej på åt hvilket håll hon gick. Plötsligen var hon vid dörren till klosterkyrkan och steg in där. Därinne var nästan mörkt. Endast framme vid Kristusbilden brann en liten oljelampa. Då donna Micaela såg Kristusbilden, blef hon bestört. Just då hade hon ej velat se honom. Han påminde henne om hur hans krona rullat till Gaetanos fötter, då denne vredgats på banditerna. Kanske Kristusbilden ej ville, att hon skulle drifva bort jettatoren. Men hon hade verkligen skäl att frukta jettatoren. Och det var orätt af honom att komma på hennes fest.
Förutom det ännu ej till siffran kända, men sannolikt lill omkring 400,000 R:dr belöpande öfverskott, som vid slutlig redovisning för statslånefonden kan uppkomma; och om häraf ansloges 7J millioner för hvartdera af åren 1064, 1865 och 1866, skulle återstoden kunna användas till fyllnad i anslaget för år 1865, hvilket anslag derigenom komme att i det närmaste motsvara den summa, som från början varit afsedd för jernvägsarhetena under sistnämnde år. Så vidt fråga vore om Statens egna stambanor, skulle således jernvägsarhetenas fortsättande intill slutet af nästa statsregleringsperiod icke påkalla större upplåning än 20,000,000 R:dr. Men då Kongl. Majit uti särskild nådig Proposition föreslagit Rikets Ständer, alt till belopp af omkring 5,000,000 R:dr, mot 3 procent ränta och skyldighet att bestrida amorteringen efter arbetstidens slut, bevilja låneunderstöd åt bolag, som bildat sig för anläggning af bibanor, vore det nödvändigt alt, för anskaffande af denna summa, förhöja upplåningen med motsvarande belopp, eller till 25,000,000 Ridr. Kongl. Majits nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof utvisade att, sedan alla såväl ordinarie som tillfälliga anslag, hvarom Kongl. Majit i samma Proposition gjort framställning, äfvensom räntor och amorteringar å förut upptagna jernvägslån blifvit, jemte Riksgälds-kontorets öfriga utgifter, från tillgångar och inkomster afdragna, Riksgälds-kontoret likväl skulle hafva ett årligt öfverskott under nästkommande statsregleringsperiod af 1,887,000 Ridr, hvaraf ränta och amortering för elt nytt statslån kunde bestridas.
Och om äfven händelsen förde de på klockornas förmåga troende, öfver Brunkebergs Torg och dylika platser, när klämtningarne kl. 10 och 4 börja, så skulle de säkert blifva öfvertygade om hvilka påminnelser de gifva de der stationerade, om de icke snarare äro en väckelse för dem, att infinna sig på något ställe i granskapet, der Bränvin utdelas, än de föra åtankan på det öfversinliga, som Kyrkolagen åsyftat. Men jag bör icke förundra mig, alt man ännu vill sätta i fråga behörigheten alt afskaffa klämtningarne och de öfverflödiga ringningarne, när man behöft votera, om vår nya förträffliga Psalmbok ännu år 1833 Den 19 Februarii c. m. bör öfverallt komma i bruk eller icke, ehuru det för ingen lärer vara okändt, att Predikanten, der den gamla brukas, kan låta sina Svenska Åhörare sjunga Latin och mera sådant. För min del är sakens utgång mig likgiltig, men som jag skulle tro mig i någon mon hafva upfyllt min pligt som FolksRepresentant, om jag kunnat föranleda afskaffande af ett onyttigt bruk, och derigenom bereda någon lättnad för flere tusende svagt lönte menniskor i deras tjensteskyldighet, till båtnad för dem, att, mindre än nu, hindras i utöfningen af den flit, de behöfva använda, för att skaffa sig sjelfve, hustrur och barn, ett tarfligt bröd; så får med förklarande, att, ehvad mer eller mindre afseende på dessa anmärkningar Herr Grefven och LandtMarskalken samt Ridderskapet och Adeln behaga göra, jag ingalunda sk«ll begära votering, jag vördsamt anhålla om återremiss af Utlåtandet. Herr Rosenqvist, Fredrik Leonhard: Då jag alltid bibehåller en djup vördnad för gamla religieusa bruk, anser jag mig så mycket mer förbunden understödja Utskottets betänkande, som Utskottet, fastän med andra ord, utgått från den grundsats, att allt hvad som kan leda tankan till det mål, der vi alla omsider skola stadna, bör bållås i helgd. 2l8 Den 19 Februari i e. m.
Och jag grät — m e n skorna g ö m d e jag. » I detta låg i o c h för sig ingenting märkvärdigt, ty mamsell Brun g ö m d e allting; h o n hade passion för att gömma. I hela sitt lif hade h o n visst icke kastat bort annat än afbrända svafvelstickor, o c h de d u g d e j u att elda m e d. I sitt kök, s o m h o n endast nyttj a d e till förvaringsrum, hade h o n askar o c h lådor uppstaplade från golf till tak, stora o c h små, af alla fasoner o c h alla storlekar o c h alla fullstoppade m e d saker, hvaraf många icke ens hade något värde för henne själf, då minnena, m e d hvilka de v o r o associerade, hade bleknat. Till en del var det girigbukens lust att samla, s o m besjälade henne, till en del också forna tiders försiktiga sparsamhet, s o m gjorde verbet » taga vara på » till ett heligt, förpliktande ord. » Den intet spar, han intet har, » sade mamsell Brun, hvars vishet var ordspråkens korta sammanträngda behållning af långa tiders erfarenhet, o c h därvid snöt h o n sig i en af Tobias Millers näsdukar. Dels hade mamsell Brun kronisk snufva, emedan h o n på sin vedtrafve alltför strängt tillämpade ofvannämnda ordstäf, dels var det hennes lilla egenhet att snyta sig o c h svänga m e d Tobias Millers näsduk, som var af hvitt, hemväfdt lärft, goda fem m e d mikroskopiska korsstygnsbokstäfver broderade i ena hörnet, då h o n sade någonting effektivt. Mamsell Brun hade ett helt förråd af skatter, som h o n visade ibland o m söndagseftermiddagarna, då hon var vid h u m ö r.
Men örn man till en början, såsom jag föreslagit, vid dessa fögderieller läns-sammankomster late sådane ärenden förekomma, såsom t. ex. de, hvilka nu afhandlas på tingen, vid hushållssällskapernes sammanträden m. m., så hunne man vänja sig dervid och inse nyttan deraf. I alla fall må man icke vänta sig att impulsen i denna fråga skall komma från den minst upplysta delen af nationen, eller all mogen i allmänhet. Jag undrar just huru vårt jordbruk i allmänhet skulle se ut, örn jordens skötande varit öfverlemnad ensamt åt nämnde klass, om de icke baft någon ledning och föresyn från de öfriga klasserne i samhället. Jag tror alt dess tillstånd varit högst uselt. Skall man nu vänta till dess BondeSt. tagit initiativet i denna fråga, fruktar jag att man skall nödgas vänta allför länge, och län gre än som vederbör. Dessutom medförer den omständigheten en stark väckelse till uppmärksamhet å allmänna angelägenheter, att betydliga bidrag numera af kommunerne lemnäs icke allenast till folkundervisningen, utan äfven till fattigvården, hvilka medel förvaltas af en kommunal-myndighet och icke såsom förr af presterskapet. Så snart saken verkligen kommer i fråga, är jag öfvertygad att det blir lif i detsamma. Jag vågar anhålla om remiss till Ekon.Utsk. af hvad jag nu anfört. Hr von Stockenström: Jag anhåller endast alt få tillägga, att jag med nöje instämmer uti den af Frih. Raab uttryckta önskan, i afseende på formen för Ståndets beslut i detta ärende, hvilken önskan blifvit af Hr Gr. Hamilton understödd. Frih. Hermelin, Au g. Söderling: Sedan jag fått erfara att motionens öde i de öfriga Stånden redan är afgjort, hade jag egentligen icke ämnat begära ordet; men jag kan ej afhälla mig från att bemöta några här fällda yttranden. En och annan ledamot har 456 Den 12 Februari e. m. nemi. ansett alt tidpunkten ännu icke skulle vara inne för införandet af de utaf Frill.
Garlskronas befästning 200,000. — Transport 1,104,000.' till Expedilions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse IV.-o ojS. 5i3 Transport i, 104,000: till Kongsholms bestyckning 00,000: ■—•—1 •— Stockholms avenuer till lands och sjös 3oo,ooo: ■— Carlstens iståndsättande 4°>ooo: •— Dess bestyckning 3o,ooo: — •—. — Elfsborgs ombyggnad 4°*ooo: — Materiel för Ingenieuroch Pontonier-Corpsen 4ö>ooo:—. Virke till Carlsborgs Lavetage 28,000:—■ ■— >— Uthus för 2:dra Gardets casern 28,000:'—*— —■ Uthus för Garnisons-sjukuset 35,000: —• Tyghusbyggnad i Christianstad 36,000: •— 180 st. 3o-pundiga kanoner 80,000: — 4° st' 24-pundiga kanoner i5,ooo:—• — —• diverse kulor • 60,000: —• -— *— i5oo kanonlås 9,000: < ■ — 2 ångfartyg 200,000: — Jern-cisterner 10,000:'—*— «— förbättringar af Carlskrona Varf 3o,ooo:—. 4 skjul för kanonslupar och jollar 20,000: — *—. — hängmattor och beklädnadsförråd 31,000:' — fyrbåkars byggnad och förbättring 170,000: — • lättade vattencompiunicationer och andra allmänna arbeten, 100,000 om året i 5 år 5oo,ooo: <— Normalskolan för vexelundervisningen i,5oo:
Slutligen och då det synes nödvändigt, att en bestämd, en gång om stret inträffande, laga afoch tillträdes-tid för folkskole-lärare utsattes, enär öfverallt är till lön åt desse lärare anslagen någon jordexymd, hvaraf afkastningen för året icke utan svårighet skulle kunna delas mellan tvänne elier flere under årets lopp afoch tillträdande lärare, äfvensom, då folkskole-lärare, som med döden afgår, efterlemnar hustru och barn, en billig omvårdnad om dessa, i deras merendels obemedlade belägenhet, fordrar, att de icke sättas i nödvändighet att alltför brådstörtudt lemna den af mannen och fadren i lifstiden innehafda lägenheten, hafva Rikets Ständer, med afseende jemväl deruppå, att den 1 Maj redan finnes bestämd såsom flyttningstermin för klockare och orgeln ister, samt att folkskole-lärare-tjensteme flerstädes redan äro och än mera allmänt torde blifva med klockareoch orgelnist-tjensterne förenade, i den mån nuvarande innehafvare af dessa syslor derifrån afgå, för sin del bestämt den 1 Maj såsom årlig aflyttnings tid för de folkskole-lärare,. 360 Expeditions-Utskoltets Förslag till und. Skrifvelse, N.o 77 7, som tillika äro klockare eller orgelnisten samt fä underdånigst anhålla, det E. K. M. täcktes, med nådigt bifall härtill, låta utfärda författning i delta afseende för öfrige folkskole-lärare. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 19 Augusti 1848. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 12 Aug. 1848. Preste-ståndet den i5 Borgare-stiudet den 16 Bonde-ståudet den 19 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse om bildande af en kommitté' för utarbetande af förslag till den medicinska undervisningens ordnande (Allm. Ekon.-utsk. Bet., N:ris 90 och 116.) S. A. K. Då inom Sverige i mer än 30 år funnits
Visar sig ett öfverskott af 23,121: 37: 7. Den 17 Martil, /. m. 59 Hvarigenom detta Liqvidations-sätt, när härtill lägges de af Utskotten beräknade brister . 761,831: 28: 3. Blir till en Summa af R:dr 784>953: I7t i°- förmånligare för Staten eller Barquen, än det af Utskotten föreslagna , utan att för Disconternes Borgenärer, på det hela betraktadt, medföra större förlust; men väl den för dem och det Allmänna stora fördelen, att genast kunna disponera behållningen. v-r Den Ränteförlust, man kunde tänka sig möjeligen inträffa på Förskottet, lär försvinna , då 3 Procents Ränta, som är Banquens vanliga beräkning på temporaira Lån, i det närmaste uppgå till den Summa, som i Utskottens Calcul är upptagen såsom brist, och då blir förhållandet för Banquen i det ena och andra fallet lika, och kanske, genom den nu föreslagna Operationen, så mycket bättre, att upplupne Räntan till den 1. sistledne October, hvilken jag ej kan calcul era , men som troligen ej uppgår öfver ett år för hela Summan, sammanlagd genom öfverskottet ersättes. Då jag sålunda uppgjort en annan plan , än Utskotten föreslagit och jag tror ett närmare öfvervägande af detta ämne vara nödig, hemställer jag ödmjukast , om ej Höglofl. Utskottens Betänkande bör återremitteras. 53 Den 11 Martil, f. m. Friherre Boye, Ludwig: I fortsättning af det bemödande jag, dels genom tryckta Skrifter, dels såsom Representant vid 1815 års Riksdag, förut användt till motarbetande af de Penninge-IndragningsPrinciper, hvilka jag; ansett allmänt skadlige; tror jag min pligt vara, att äfven nu höja min röst emot dem. Jag skulle icke annars göra det; emedan jag tycker mig finna, att det motstånd, som ligger i sjelfva Opinionen, är ändå nästan så starkt det kan Vara.
Styrelsen lemnad att medgifva undantag från de fastställda grunderna, samt detta beslut blifvit af K. M. promulgeradt; då först kan Styrelsen komma in på det gebit, sorn Gr. Frölich har ansett möjligt för Regeringen att redan nu beträda , om R. St. medgifva , att Regeringen uti detta speciella fall får åsidosätta strängheten af oftauämnda grunder. Det liar sedermera af en annan ledamot, Frih. Cederström, Anders, blifvit framstäldt, att förhållandet i detta fall icke skulle vara adaiquat med de öfriga, som varit föremål för R. o. Ad:s samt de öfriga RiksSltns pröfning. Dervid förekommer den omständighet, att det är klart, att Hr Krutmejers arrendetid ännu icke är tilländalupen , och när af betänk, äfven inhemtas, att Hr Krutmejer blifvit fråndömd arrendet och ny arrendeauction å lägenheten anställd, så följde ock deraf, att han och hans löftesmän äro förpligta-, de att ersätta Staten skilnaden emellan det lägre arrendebelopp, hvartill hemmanet blifvit på denna sednare arrendeauction inropadt, och det högre belopp, hvarunder detsamma varit till Hr Krutmejer upplåtet. Det är eftergiften deraf, som nu är i fråga, en eftergift, hvilken är alldeles detsamma, som om Hr Krutmejer stöde qvar vid arrendet, men förklarade sig icke vidare kunna utgöra arrendet till högre belopp än det, hvarför det nu blifvit upplåtet, och samma förhållande blir således äfven i afseende på grundernas tillämpning, som i det föregående fallet. — Jag har förut yttrat, att jag ansett den olycka, som öfvergått Hr Krutmejer, härröra deraf, att han på god tro öfverlemnal ifrågavar. lägenhet till Gr. Wirsen, utan alt af honom taga förskrifning, alt han skulle praestera särskilda borgensman, i stället att begagna de af Hr Krutmejer ställda, och att han derigenom råkat uti den svårighet, hvari han kom efter Gr. Wirse'ns död, då enkan icke ville honorera det af Presidenten öfvertagna contraclet.
Banker, som ersätta Privat-banker och sådane, som bildas för atl öka rörelse-kapitalet, der låneinrätlningar förut ej funnits, således torde desse frågors gemensamma behandling af Utsk. vara behörig, och mitt intagande af de båda ärenderne uti ett förslag ej anses anmärkn:svärd, då jag härigenom hvarken trädt Utsk:s eller någon annans rätt för nära. Skulle sä emellertid vara, att jag brutit i formen, måste jag söka min ursäkt derföre uti ovanan vid riksdagsärendernes behandling, då jag nu för första gången dermed lagt mig ombord, men får tillika försäkra Hr von Hartmansdorff, ali den af Hr von Hartmansdorff gifne tillrättavisning skall öka min upmärksamhet lill vinnande af noggrannare kännedom af formalitéterne, och skall jag i sådant fall taga lärdomen i akt. För Riks-bankens framtid hyser jag icke någon fruktan derföre att något af deposilionsmedlen nu skulle användas, då Riks-banken alllid kan, vid anfordran, tillhandahålla deponenterne motsvarande belopp om sä tarfvas, och hvad Hr von Hartmansdorff anmärker att Riks-banken ej kan vara berättigad att draga fördel af andras kapitaler, ulan all redovisa vinsten till deponenterne, så finner jag denna förmodan sakna all grund, då Bankens förbindelse blott inskränker sig att, vid anfordran, tillhandahålla deponerade summan. Hr Lagerhjelm: Jag kan icke inse, huru mankan förvägra den siste talaren att yttra sig så som han gjort derföre, att motionstiden är tilländalupen, dä i 37 § 2 mom. RiksdOrdn. uttryckligen undantages BankoUlsk. från det allmänna förbudet alt väcka motioner. Hr Norden fells förslag står i fullkomligt sammanhang med det under öfverläggning varande ämne. Hvad åsyfta väl Hr Nordenfelt och Hr von Hartmansdorff? Jo! att man icke oförberedd må nalkas året 1857. Det vill hvar och en, men huru skola deras (ankar komma till Utsk., såvida de icke framställas under Ståndets öfverläggning uti ämnet.