Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St:r vara nödsa.kade att tillsätta andra Utsk. än dem, som för ärendernas utredning kunna vid hvarje riksdag befinnas oundgängligen nödvändiga. Genom dessa af mig framställda anmrr tror jag mig hafva ådagalagt, att det blir omöjligt att under den föreslagna tiden af 4 månader hinna fullborda allt det arbete, som grundlagsenlig bör af R. St:r verkställas. Men äfven om möjligheten vore gif - 122 Den 11 Angnst! f. m. ven, så förtjenar den andra sidan eller den om förslagets ändamålsenlighet att tagas i öfvervägande. Medför förslaget verkligen någon nytta? För min del tror jag ieke att det är nyttigt att samhällsinstitutionerne på detta sätt hvarje år underkastas en slags anatomisk undersökning eller att man årligen skall nära nog dissekera statskroppen och sedan, så godt sig göra låter, åter hopsätta den för att låta den arbeta i nya 8 månader, efter hvilkas förlopp den åter skulle genomgå dissektionsoperationen. De årligen återkommande riksdagarne skola också, åtminstone i början, framkalla farhågor för möjligen lika ofta återkommande förändringar i statshushållningsgrundsatserna, och dessa farhågor alstra en osäkerhet, som icke kan annat än verka förlamande på all industriel verksamhet. Man skall då icke kunna beräkna vilkoren för möjligheten af ett industriföretag längre, än för en tid af 8 månader, ty sedan kan det bestående lätt hvälfvas upp och ned, helt andra grunder fastställas och de beräkningar således felslå, i förlitande hvartill man gjort en kanske ganska dyrbar anläggning. Man har vidare till stöd för förslaget åberopat att genom detsamma en större kontinuitet i lagstiftningen skulle åstadkommas, derföre att samma personer blefve under 3 år lagstiftare. Den förhoppning, som man häruppå bygger, torde dock vara allt för sanguinisk. Vill man hafva någon verklig stabilitet i detta alside, böra riksdagsmännen väljas för längre tid, — för 5 elier 10 år, — ty en tid af 3 år är för vinnandet häraf alldeles för kort. Vidare har man föreställt sig att genom årliga riksdagar motionernas antal skulle förminskas, emedan samma ledamöter hvarje år återkomma. Erfarenheten kan dock tilläfventyrs komma att visa motsatsen.
Ty Herren skall låta gå sin dunder för sinom här; ty hans här är ganska stor och mägtig; han skall uträtta hans befallning; ty Herrans dag är stor, och fast förskräckelig; ho kan lida honom? Så säger nu Herren: Vänder eder till mig af allt hjerta, med fastande, med gråtande, och med sörjande. Rifver edor hjerta, och icke edor kläder, och vänder eder till Herran, edar Gud; ty han är nådelig, barmhertig, tålig, och af stor mildhet, och låter sig snart ångra straffet. Ho vet, han förbarmar sig ju ännu och efter sitt straff nåde beviser, till spisoffer och drickoffer Herranom edrom Gudi. Blåser med basun i Zion; helger ena fasto; kaller menigheten tillhopa. Församler folket, helger församlingena; sammankaller de äldsta, hafver de unga barn och däggobarn tillsammans; brudgummen gånge utu sinom kammar, och bruden utu sitt mak. Låter Presterna, Herrans tjenare, gråta emellan förhuset och altaret, och säga: Herre, skona dino folke, och låt icke din arfvedel till skam varda, så att Hedningarna få råda öfver dem; hvi vill du låta säga ibland folken: Hvar är nu deras Gud? Så skall då Herren hafva nit om sitt land, och skona sino folke. Och Herren skall svara, och säga till sitt folk: Si, jag skall sända eder korn, must och oljo tillfyllest, så att I skolen deraf nog hafva; och skall icke mer låta eder på skam komma ibland Hedningarna. Och skall jaga dem af nordan långt bort ifrån eder, och drifva honom bort uti ett torrt och öde land; nämliga hans ansigte bort emot hafvet österut, och hans ända bort emot yttersta hafvet; han skall ruttna och lukta för sina högfärds skull. Frukta dig intet, du land, utan gläd dig, och var vid ett godt mod; ty Herren kan ock göra mägtig ting. Frukter eder intet, I djur på markene; ty boningarna i öknene skola grönskas, och trän bära sin frukt, och fikonaträn och vinträn skola väl bära.
Maj:ts Befallningshafvande, kommer att på Kongl. Maj:ts nådiga pröfning bero, huruvida i något fall åklagare eller tillsyningsman för ådagalagdt nit vid efterspanande och beifrande af förbrytelser mot denna författning gjort sig förtjent af någon särskild uppmuntran utöfver honom möjligen tillkommande andel i ådömde böter samt redskap eller annat förbrutet gods. Art. VI. Föreskrifter i afseende ä författningens verkställighet. § 57. Kongl. Maj:ts Befallningshafvande hålle allvarlig hand öfver iakttagande af hvad i denna författning stadgadt år. § 58. Landsoch stadsfiskaler, krono-, stadsoch polisbetjente, samt de personer, hvilka särskildt förordnas att vaka öfver denna författnings efterlefnad, åligge att förbrytelser mot densamma åtala. I öfrigt eger en hvar rättighet att för sådane förbrytelser anställa åtal, dock ej barn mot föräldrar, eller tjenstehjon, så långe de i tjensten åro, mot husbondefolk. Då åtal anstålles af annan person ån den, som i morn. 1 af denna § nämnd år, gifve han sin talan allmän åklagare tillkänna så tidigt, att denne må kunna målets utförande öfvervara. § 59. Kommunalnämnd å landet och vederbörande kommunalmyndighet i stad böra egna synnerlig uppmärksamhet deråt, att förbrytelser mot denna förordning varda till åtal angifna. Tillträde till bränneri må derföre ej förvägras dem, eller den ledamot, de bland sig utse att öfver bränneriet tillsyn hafva. § <50. De i § 58 mom. 1 omförmålde allmänna åklagare och tillsyningsman ega astålla undersökning af förbrytelser mot denna författning, äfvensom att verkålla beslag. Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Den, sorn förrättar undersökning, bör, för att tillgodonjuta det skydd, honom dervid lagligen tillkommer, vid förrättningen på sig synbart bära påbjudet tjenstetecken, eller, innan förrättningen företages, fullmakt eller förordnande uppvisa. I orten boende eller känd kronoeller stadsbetjent vare likväl frikallad från skyldigheten att sin behörighet sålunda styrka. § 62.
Ståndets Ledamöters wägnar: Lric Olofsson, jsolr. läiolmber^ssom Bland ffadlige milkar, som i afhandlingar om Jord nog ofta Bola förekomma, anser Herr Lagmannen det i synnerhet förtjena uppmärksamhet, dä an. Den 4 November. 223 lingen af Hemmans agaren sielf eller af desi Arfwingar och rätts innehafware, göres förord att, i händelse Hemmanet icke bibchälles uti den dä tillträdandes hand, stola medarlwingarne gemensamt eller nägondera af dem framdeles äga magt älerlösa det för ti'a summa, hwartill det war Lem emellan beraknadt: Och som, enligt de i Memorialet andragne stal och bewis, det more uppenbart, att dylikt förord är af högst mehnlig inflytelse pä Jordbruket» hwars upph;elpandenu, om någonsin, fordrar den ömaste omtanka och wärd: utom det en Myckenhet swära och inwecklave rättegångar fran samma anledning hafwa deras upprinnelse, sä är föreslagit, att nämde wilkor och förbehåll wid handel om Hemman och Ägor aldrig mätte fä inflyta, eller något afseende derpå göras. Lag-Utskottet antager säsom gifwen grund, akt dä Lagen lämnat enstildta Personer frihet om egen. doms öfwerlätande eller förwärsmande afsluta Contracter, är det under den förmodan, att de, med tillräckelig kännedom och eftertanka, sjelfwe borde kunna inse och wälja hwad dem nyttigast är: Annars blir Staten bäve för de enskildes stull pligtig, och för sitt eget beständ och styrka berättigad, att inskränka denna frihet.
Ad. åtskiljdes lil. till 12 på natten. In fidem protocolli. Albert Alunck. Måndagen den 8 December 1856. Plenum kl. 6 e. m. Just. 4 prot.utdr. för d. 6 dennes e. m. Hr Dalman, Wilh. Fredr. Achates, anförde skriftligen: Såsom tillägg till mitt i förra plenum afgifna genmäle å antnärkn:r vid min motion, om ändringar i Landslr.gelnstruktin, får jag äran anföra följande: Hvad beträffar StatsDepart:tsChefernas rättighet att skilja tjenstemän inom Konungens Kansli från deras befattningar, medan de äro under tilltal inför KansliR:n, så förekommer härvid, dels att föreskriften äfven här, i afseende på liden under hvilken suspensionen skall räcka, är mindre obestämd än i Landsh:gelntrukt:n, 502 Den 8 December. dels den väsendtliga omständigheten, att tjenstemännen inom StalsDepartiten af K. Kansliet (och om andra är här icke fråga) icke äga någon egentlig sjelfständig verkningskrets, än mindre deltaga de med Depart:tsChefen i utöfningen af Statsråds-embetena, eller ansvarigheten derför, såsom LandsSekret. och Landskamerer, i utöfningen af Landsh:ge-embetena. Jag skulle således, för min del, icke hysa några oöfvervinnerliga betänkligheter dervid, att till och med undantag för Revisisoch Prot:sSekret. göra öfrige tjenstemän inom RegeringsDepart:ten amovibla af Ministern. Denna åsigt torde tillräckligt bevisa, att jag hvarken ser saken ur synpunkten af någon småaktig pedantism, än mindre tänker på det öde, som möjligen kunnat hota mig enskildt, om denna princip varit införd. Hr Gr. Liljencrants har förmenat, att jag aldrig befunnit mig i det förhållande såsom tjensteman att vara hvarken befallande eller lydande. I förra fallet kan Hr Grin hafva rätt. I det sednare icke så.
2:o att Riksens Ständer, jemte omförmälande af de betänkligheter, som möta antagandet af Kongl. Maj;ts nådiga Proposition angående främmande trosbekännare och deras religionsutöfning, för sin del besluta utfärdandet af en Förordning af det hufvudsakliga innehåll att a) Dom-kapitlen i riket, sedan vederbörande Pastor och Konfrakts-prost derom afgifvit utlåtanden, skola hos Kongl. Maj:t anmäla, om på någon ort affall från den rena evangeliska läran inträffat till den vidsträckta omfattning, att, oaktadt träget arbete till de villfarandes återförande, en längre lids erfarenhet gifvit vid handen, det dels utsigt till de affallnes återgång till kyrkan icke längre förefinnes, dels ett ordnande af de sålunda affallnes kyrkliga förhållanden är af behofvet påkallad; b) Kongl. Maj:t, med anledning af sådan anmälan, eger att, sedan de affallnes trosbekännelse blifvit infordrad och Dom-kapitlets i fpsala yttrande deröfver inhemtadt, medgifva sådana kristna trosbekännare af annan lära än den rena evangeliska läran rättighet att på en gifven ort under egna lärare sammankomma till andaktsöfning och förvalta sakramenien i öfverensstämmelse med afgifven tros bekännelse, utan att genom dylikt medgifvande någon annan förändring sker i sådan trosbekännares förhållande till Staten eller kyrkan, än den i momentet d. af här ofvan framställda förslag är stadgad; c) Sådan samfundsmedlem eller dess lärare straffes med böter, om han i samfundet upptager medlem af Svenska kyrkan, förr än han, efter fyllda 21 år, undergått de genom Lag och Författningar föreskrifne varningsgrader; 3;o att Riksens Ständer mätte i underdånig skrifvelse anhålla att Kongl. Majit i nåder täcktes: Bih. till R. St. Fröt.
Dertill kommer, att iunehafvarne af jordtorp göra hvarken 2 eller 3 dagsverken till pastor; de gifva honom några skir. Jag vet ett pastorat, der de erlägga 16 sk. b:co, och ett annat, der detsamma gifves i riksgrs. Äfven vet jag, att pastorerna pläga öfverenskomma med torparne om vissa förmåner, såsom att de skola föra fram litet ved och dylikt, som just ingen bryr sig om. Kort sagdt, man kan icke göra någon jemnförelse i detta fall emellan soldaten och jordtorparen. Jag förblifver vid mitt yrkande om afslag å förevar, betänk. Hr Tham: Länge skall jag icke upptaga It. o. Ad:s lid. Jag önskar blott göra en ytterligare anmärkning mot Utsk:s betänk. På det sätt, sorn TJtsk. uppgjort sitt förslag, skulle ryttare, soldater och båtsmän i olika provinser komma att betala olika afgifler; tv sådant skulle bero på olika markegångspris, som varierar från 24 till iG sk. Detta tror jag icke vara rätt. Om TJtsk. i stället föreslagit en viss lösen på grund af K. Carl XI:s författning, med afseende på mynteval vationen, hade den gamla författningen fått ligga till grund och icke blifvit bruten, så att afgiften icke biifver lika öfver hela Riket. Förord bryter lag, säger Hr v. Hartmansdorff, och detta erkänner äfven jag; men sådant får icke gälla i fråga om erubetsmannalöner, ty embetsmannen får icke begära eller annamma något utöfver hvad han skall hafva för uppfyllandet af sina tjensteåligganden. Sådant kostar tjernsten. Jag vet, att i min ort soldaten betalar både för vigsel och barndop. Jemnförelsen emellan soldaten och jordtorparen är olämpligt den sednare bebor sitt torp och har lätt tillfälle att utgöra dagsverken; soldaten blir bortcommenderad den tiden, dagsverken kunna utgöras med förmån för presten. Då kan han ej bruka sitt torp, utan får roten bruka det; och jag frågar: skall han då förpligtas att antingen då utgöra dagsverken eller lösa dem med en orimlig summa?
S 0 Huruwida Ledamöterne af Borgare ° Ståndet ivid Laxeringarne i Städerne böra wara flere till antalet an de öfrige Ständcns Ledamöter; samt om icke äswen ut; Städerne Berednings - Committöer borde hällas. K:o Antingen upgifterne till Taxerings-Commileernr stola wara specistque eller generelle. 7w Huru - Den 17 April. 7:0 Hurnwida den taxerade ma wara berättigad, att wälj^ antingen han i wänlig ordning wilk söka ändring uti Tareringarne etter ock att wädja till Compromist-Rätt. vt ruprs. SD. Hwad Riksens Högloft. Ständers Stats-Ut^ flott, uti Memorial af den rr dennes, rörande Lhartors hwitstawpling genom Riksgälds, Contvirets försorg hemställt, blcf af Preste-Skändct till atta delar gilladt. vt supig. S. D Wid föredragning af Riksens Högloft. Ständers Stats,Utskotts utlåtande öfwer de innom PresteStändet gjorda anmärkningar emot Utflottets förslag, sä wällitt Instruction för Fullmägtige uti Riksgnlde-Eontoi" ret, som till berörde Cöntoirs öfrige organisation och Lön'ingk<-Stat, klef berörde Förflag af PresteStändet gil, ladt, med det af Högloft. RidLerflapct och Adeln samt Hederwärde Bonde-Stand^t gjorda tillägg, atö ät HerrLr Fullmägtige flulle öfwerlännäs, att efter sig företeende omständigheter reglera Contoircts Expeetance-Stat, samt bifogad önskan, att de Embet-soch' Tjenstemän, -hwilka med rättighet till Pension afgä,'"ma pä ExpcckMer-Stat«n bibehällas wid hwad de uti närwarande MM.Hisom Lön och Arfwode upbärä. vt supra. 1 lE j SD, UplästcS Riksens Högloft.
Med tillkännagifvande, hurusom E. K. M., vid pröfningen af ett ingifvet förslag till förändring i vissa delar af detta Embels-Verks AflöningsStat, funnit dervid ifrågaslälld tillökning i Ledamöternes antal och löner m. m.. ehuru, hvad lönernes tillökning beträffade, på billighet grundadt, höra blifva beroende af hvad framdeles, under behandlingen af frågan om Styrelse-Verkens reorganisation, kunde pröfvas lämpligt, hvaremot E. K. M. ansett indragning, vid nuvarande innehafvares afgång, kunna ske af ÖfverCommissarie-bestäIIningen vid nämnde Verk, under vissa vilkor, nemligen, att af det för Öfver-Commissarien bestämda afiönings-belopp, 1,600 R:dr, skulle, när ledighet inträffar, anslås 600 R;dr till årlig lön för en i Province-Räkenskaps-Contoret anställande ny Revisor, 400 R:dr lill årlig lön för en ny Kammarskrifvare-tjenst, samt 300 R:dr till årliat arfvode för den af RevisionsCommissarierne, åt hvilken vissa Öfver-Commissarien hittills åliggande göromål komrne att anförtros, hvarefter återstoden af Öfver-Corn missarie-lö - i6S Fxpedäions-Vtskotlets Förslag till und. iSkrifvelse, N.-o 8y. nen, eller 300 R:dr, skulle besparas; har E. K, M., enär, med undantag af dessa 300
Men ser du, Anna när den lyckan sviker, och det gör den förr eller senare för de flesta — många få ju inte ens smaka den — då står oss en annan lycka till buds, en lycka, som ingen och intet kan taga ifrån oss. » » Jag förstår er inte », afbröt Anna med en otålig skiftning i rösten, » hvad menar ni; hvad skulle det vara för en lycka? » » Jag merar, » återtog syster Helena mildt, i det hon böjde sig ned och tog upp en kudde, som den unga flickan vid en häftig rörelse låtit falla till golfvet, » Jag menar, att när vi inte längre blifva älskade, kunna vi alltid själfva älska. » » Själfvaälska, » upprepade Anna, ja visst, » naturligtvis. Men när den man älskar är så långt, långt borta, och man kanske alldrig får se honom mer, då är det sorg och inte lycka att älska. » Syster Helena log ett vemodigt löje. » Stackars liten, » sade hon och strök sakta håret ur den Han har en hustru flink och trogen, Som kan — ja hvad? med mästarhand, Men skall där tröskas säd på logen, Hon går också därmed i land. Hvad är, som ej får smyga in I deras hem och deras sinn? Vid stugans dörr af trän stå trenne, Och far har själf planterat dem, Då som sin brud han mottog henne, Som varit solen i hans hem; De träden äro stora nu Och deras namn visst säger du? Där har hon stått mång kväll och blickat Och spanat efter sonen sin, Som alltid sig så väl har skickat Och tidigt kom i skolan in. Hvad ses hon då han sen sig ter? Och hvad hon sedan honom ger? Men sedan fadren blef? du vet väl, PI vad har då gossen lämna fått? Nu kör han — hvad? för herrgålns räkning Och med förtjänsten går det smått, Men enkla vanor, uppfylld plikt De göra hem och hjärta rikt. När brunte nosen hemåt vänder Och » kejsarn har fått ut sin rätt », Hvad tar han då i sina händer? (Till biförtjänst också ett sätt.) Hans namn är kändt af hvar och en, Så säg det också du, min vän? Många ljus i världen brinna, Alla mer och mindre klart, Af den lysvidd som de hinna Plär bedömas deras art.
N:o 4^) förständigade Banco - Fullmägtige, om dest Den zo Oclobcr. 4795 dctz i näder widtagne beslut, att Realisationen som Banguen äläge att werkställa, kommc art ske med zz och -^-»dcls rabatt pä laordc Hwad Ksngl. Maj:t om grunderne till dcu förrstäende Realisationen, i näder funnit godt att stadga och förordna, wille Kongl. Maj:t Fullmägtige, dymedelst i näder meddela, förwäntande deras underdäuigcr utlätande. 1:0 Om icke Realisationen as Riksgälbs-sedlarne med de i dess nädiga Dref uppgifne tillgångar kunde enligt der för Banco - Förwaltningen i allmänhet stadgade Författningar och Jnstructioncr werkställas? samt derjemte 2:0 Md hwilkcn tid, inom första hälften af är iZOZ, samt det ju förr desto häldre, samma Realisation kunde af Bauqucn företagas? Banco-Fullmägtige kunde icke bestrida den klara sanning, att den af Banco - Utskottet wid Riksdagen i underdänighct förestagne Realisation, efter zz^- procents rabatt, skulle wid Banqucns beställd kunna werkställas, pä sätt och wid en tid, Fullmägtiges bilagde unberdäniga yttrande af den I Nov. in-iehällcr (se Bil.
Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande StatsUtskottets den 4:de och 8:de dennes bordlagde Utlåt. N:o 50, angående regleringen af utgifterna under RiksStatens Tredje HufvudTilel lista punkten. Frih. Åkerhjelm: Denna fråga var föremål för ganska lif lig' a öfverläggningar inom StatsUtskit och efter anställd Votering utföll den med en rösts majoritet, på sätt Betidet utvisar. Jag hyser dock fortfarande den åsigt att den nedsättning, StatsUtskit här föreslagit, ingalunda är lämplig. Det torde inom detta Riksstånd vara temligen öfverflödigt att redogöra för skälen härtill, enär det sannolikt för hvar och en af Riddarhus ledamöter är bekant att StatsMinistern för UtrÄrenderna måste, i följd af sin ställning, lefva med de utländske ministrarne och hålla hvad man kallar ett öppet hus, hvilket måste föranleda ganska dryga lefnadskostnader. Jag anhåller att R. o. Ad. måtte, med afslag å StatsUtskits framställning, bestämma lönen lör UtrikesStatsMinistern till 24,000 Rdr, på sätt nuvarande Riksstat upptager, hvarå jag utbe der mig Hr Grins o. Landtmilis proposition. Gr. Anckarsvärd: Då jag anmälde mig, var det blott i anledning af ingressen till detta Betide. Den lyder så: »på grund af de skäl, som vid sednaste Statsreglering blelvo för fördelningen mellan Sverige och Norige af utgifterna för dep:t anförda, hvarvid de båda rikenas folkmängd togs till beräkningsgrund, så att Svenska statsverkets bidrag uppfördes till 12/17:delar af det hela, samt under åberopande af de uti StatsRådsprotokollet öfver utrikes dep:ts ärenden lör den 14 Okt. nasti, år närmare utvecklade förluden, har K. M:t i nåder föreslagit etc.»
Då den omförmälda förmånen, hvilken onekligen är af värde och fördenskull äfven alltid måste tagas i betraktande vid uppskattning af jorden vid ett laga skifte, likväl varar i everdeliga tider, och den af motionären föreslagna grundsatts följaktligen icke skulle kunna rättvisligen tillämpas på annat sätt, än att det ena hemmanet komme att stå i ett beständigt skattskyldig! förhållande till det andra, hvilket dock hvarken är motionärens mening eller synes vara ett lämpligt sätt att utjemna en olikhet beträffande stängselskyldigheten, föranlåtes Utskottet afstyrka allt afseende å berörde förslag. Herr Grefve Lewenhaupt, Claes Magnus, åter har uti ett till Höglolliga Ridderskapet och Adeln ingifvet memorial fäst uppmärksamheten å det oskick, som redan här ofvan blifvit vidrördt, att nemligen kreatur lemnäs af sine egare att drifva utefter allmänna vägar utan någon tillsyn. Då sådant — med undantag för oringade svin, hvarom särskildt vore stadgadt — aldrig af åklagaremakten beifrades, mendet vore angeläget att medelst ett kraftigt förbud freda landsvägarne från ololligt intrång af främmande kreatur, helst Kongl. Maj:ts Belällningshafvandes llerestädes vidtagna åtgärder att borttaga en mängd grindar, som ej haft annat ändamål än att utgöra en gräns för kreaturens framströfvande, torde medföra förökade olägenheter deraf, så framt man ej ville freda sig medelst uppförande af hägnader, hvilket vöre kostsamt och skogsödande, har motionären hemställt, att, utom skadeersättningsskyldighet, ett särskildt vite, t. ex. 10 R:dr för hvarje större och 5 R:dr för hvarje mindre kreatur, måtte bestämmas för dem, hvilka låta sina kreatur gå lösa på de allmänna landsvägarne. Utskottet anser emellertid den sålunda föreslagna åtgärden nu mindre än förr behöflig, sedan det blifvit stadgadt, att en hvar skall hålla vård om sina kreatur eller ansvara, både med böter och ersättningsskyldighet, för den skada de göra.
Revisorerne, som för denna åsigt hemtat] stöd af här nedan omnämnde förhållande med LifGardets till Häst Casern, anse fördenskull sig böra förnya framställningen om speciel redogörelse för underhållskostnaden för hvar och en af Kronans härvarande, under ÖfverlntendentsEmbetets vård ställde byggnader, men derjemte, såvida fullgörandet deraf skulle finnas förenadt med altför stora olägenheter, alternativ tillstyrka, det Kongl. ÖfverlntendentsEmbetet får sig ålagdt, att vid hvarje års Hufvudbok bifoga ett sammandrag, sorn, åtminstone approximativ, upptager kostnaden för året, som på hvarje byggnad blifvit använd. 2:0 Som en del af Kronans Hus och Byggnader härstädes äro till Boställshavare upplåtne, hafva Revisorerne funnit sig böra tillse, huruvida ByggnadsAnslaget blifvit befriadt från sådane underhållskostnader, som af Boställshafvare böra vidkännas, jemlikt föreskriften i 4 och 5 §§ i Kongl. Maj:ts den 11 Januari 1820 utfärdade Reglemente, hvarefter de som bebo Kronans Slott och Hus hafva sig att rätta.