Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan, lill underdånig åtlydnad af denna Nådiga befallning, Commilterade låtit upprätta EntreprenadeContract med Byggmästaren Årsell, om uppförande af Sydvestra flygeln, ooh i afseende på uppförande af de återstående 3:ne flyglarne, genom Kungörelse i allmänna Tidningarne utsatt EntreprenadeAuction till den 2 Julii 182b, hade endast en speculant sig infunnit, utan alt likväl göra något anbud, hvaremot ett försegladt anbud iukommit, hvilket, då Au - Den i September f. m. 7i elionsförrättningen var slutad, uppbröts och befanns vara Byggmästaren Årsells, som ville för en summa af 11,000 R:dr för hvarje flygel, eller inalles 33,000 R:dr för alla tre flyglarne, åtaga sig deras uppförande under det blifvande brädtaket, och då vid Committeens nästa sammanträde den 5 Julii, Årsell, tillfrågad, huruvida lian icke skulle kunna nedsätta sitt anbud, förklarat sig efter nogaste beräkning vilja nedsätta den förut gjorde Enlreprenadesumman, för hvardera flygeln, lill io,48o, eller inalles för alla tre flyglarne till 3i,44° R:dr, ansågo Commilterade sig böra antaga detta anbud så mycket heldre, som Kongl. Maj:ts Nådiga Bref d. 21 December 1824 stadgat, att dessa flyglar, sedan behörige EntreprenadeAuclioner blifvit hällne, så fort ske kunde, för de lägsta anbud, så vida dessa ej betydligen öfverstego de förslagsvis uppgjorde kostnadssummor, borde fullbordas; och förhållandet nu blifvit sådant, att Årsells förberörde nedsatte anbud icke öfversligit den i underdånighet anmälte förslagssumman 32,962 R:dr 24 sk., utan understigit densamma.
Lån åter utbetalas , detsamma ofördröjeligen till LåneBanquen insändas, och Contoiret i Räkenskaperne derstädes godtgöras. §■ 4- De för JärnLån utgifne Assignationer specificeras äfven uti de AdvisListor sorn öf« 4 oö BancoUtskottets Betiitiiandeft. ver utgifne BiscontAssignationer till Banqueri afgå; och skola desse AdvisListor, efter det Fornmlaire, sorn af BancoStyrelsen meddelas in duppio för hvardera räkningen expedieras, på det desamtna må, i afseende på nödig åt» gärd, kunna skyndsammeligeh med Vexel» BancoContoiret cornmuniceras. §• 5- Lån på Järn »eli Metall-Fffecter beviljas hos LåneContoiret endast de dagar i veckan som allmänna Posten ifrån Götheborg tili Stockholm afgår; och böra, utom de i nästförestående §. omnämnde AdvisListor, hvarje utlåningsdag ifrån Contoiret afsändas lii! LaneBanquen fullständige och med Directionens underskrift försedde specifique Förteckningar, sorn. upptaga Lånens numer , Låntagarens namn, Lånesummans belopp, Pantens storlek samt VågAttestens numer-oeh datum» så att LåneBanquen må hinna pä Contoirets Conto i Vé^ xelBanquen insätta den summa , som förteckningen innehåller, så fort, att, sist inom ett dygn efter Förteckningens ankomst, med undantag då helgedag infaller, samma Assignationers inlösen af Vexel Banque n kan börjas, hvaremed3ertid tillämpningen af föreskrifterne uti aq §. af 1663 års BancoOrdning , 4 i Kongl. Förordningen af den 27 Maji 1730, samt 8 §• i Kongl.
Den siste talaren har sagt sig hafva besökt invalid-inrättntn och der hört invaliderna klaga öfver sysslolöshet. Jag vill icke jäfva hans uppgift. Jag känner icke, huruvida ej detta förhållande är fullkomligen riktigt; men om så verkligen är, får jag fästa den värde talarens uppmärksamhet derpå, att sådant är ett fel, som icke vidlåder sjelfva inrättn:n, utan uppsigten deröfver; ty det finnes intet hinder för att skaffa invaliderna sysselsättning, antingen genom läsning , eller det arbete deras krafter kunna tillåta deni att förrätta, och då hvar och en hade valet att sålunda sysselsätta sig, borde ingen klaga, utan tvertora alla vara belåtne. Jag instämmer för min del med den nästföregående talaren i anhållan om återremiss. Hr Ribbing: Jemte det jag tror det vara lämpligare att till 3:dje liufvudliteln indraga de löner, som från f. d. adels - Dea i5 Maj f. m. 65j ädelsfane-reg:let blifvit anvisade för ifrågavar. inrättning; kan jag icke underlåta att, i anledn. af den siste talarens yttrande, gifva tillkänna, att jag tror en liten fåfänga ingå uti denna inrättnts bibehållande, för att kunna säga, alt landet äger en invalidinrättning. jag tror, att en annan fåfänga kunde bättre och värdigare tillfredsställa vår stolthet, om denna inrättn. ej funnes, mdn Svenskai-ne kunde säga, att deras gamla krigare gerna mottagas och vårdas af sina anhöriga i landet, och att man ej behöfver någon invalidinrättning. Hr Nordensköld, Otto Gustaf: Uti det ämne, som nu är under discussion, vill jag blott framställa en observation, hvarföre jag tror, att en invalidinrättn., sådan som den ifrågavar., är nödvändig och isynnerhet visar sig nyttig vid de tillfällen, då krig utbryter. Jag tror nemi., att krigaren med mera lugn går faran till mötes, då han vet, att han har att såsom sårad förvänta en bättre vård på ett invalidhospital, än om han inhystes på landet.
Föredrogos å nyo Stats-Utskottets Utlålande, N:o 4'7» öfver anmärkningar vid Betänkandet, N:o <204, innefattande förslag öfver Riksgälds-Contorets behof ifrån och med år iS35 till och med ur i83p, tillika med ett förnyadt förslag i samma ämne; Utlåtandet, N:o 417> bifölls ifrån och med början till och med orden, pag. 11: ”Hvadan lill fyllande a.f Riksgälds-Contorets behof erfordras en årlig summa af Rdr i,oS5,300,” hvarjemte Ståndet beslöt: 1 to att Rikets Ständer, i och för Riksgälds-Con torets enskilda behof, intill nästa Riksdag anvisa och anslå en årlig summa af »,200,000 Rdr Bco; och 3:0 beträffande Riksgälds-Contorets upplu - Fröt. Utdr. d. 12 Mars 1835- 23 ningssätt.* alt det må öfverlemnas åt Fullmäglige, att efter sig företeende omständigheter, emot obligationer i Svenskt mynt, upptaga större eller mindre lån^ att betala vid anfordran, efter uppsägning eller på bestämd förfallotid, dock icke längre än i5 år från deras utfärdande. Fullinäglige skola företrädesvis söka begagna de förstnämnde lånesätlen, som erbjuda Törmönen af en lägre ränta, oell får icke i något fall räntan öfverstiga fem procent, äfvensom icke rabatt å capitalet medgifves; Och skulle Högvördige Preslo-Ståndet inbjudas alt i dessa beslut med Borgare-Ståndet sig lorena. S. D. Föredrogs å nyo Stats-Utskottets Memorial, N:o ^20, i anledning af Fullmägtiges i Riksgälds-Contoret hemställan om en årlig nådegåfva till förre t. f.
Vidare får jag i följe af förenämnde reductioner, enskilt för Smålands InfanterieBataillon gifva tillkänna: att Statsverkets till gångar nekat fulla verkställigheten af det Konungabref af år 18it, sorn bestämde staten för denna Bataillon vid dess reducering; dess innehåll var: att Bataillonen skulle organiseras till lnfanterie, efter samma grund och med 6amma vilkor som LifRegementets Grenadiercorps; icke dess mindre felar denna Bataillon ännu till sådan likhet. 1 Major 1 RegementsQvartermästare . 1 Regementsläkare I Regementsskrifvare 1 RegementsPrest 1 Bataillons Adjutatant . Äfvensom Befälets aflöning, till ganska betydlig skiidnad icke uppgår emot den andra 47° Den 3 Marti:. Corp ens med hvilken det skulle blifva till alla delar lika aflönt. Genom detta vördsamma anförandes Com municanon med de öfrige RikStånden , anhåller jag ödmjukeligen det Riksens Höglofl. Ständer täckes uppfinna medel att förse Smålands Ini3nterieBatail!on med dess oumbärliga behof af fullt Befäl och dertill hörande öfriga tjenstemän, samt fullkomlige lönevillkor enligt det åberopade Nådiga Konungens bref, intill dess Rataillonen åter blir uppsatt tili häst. Jemt» communicationen häraf till de öfrige Stånden, får jag ödmjukast anhålla om remiss till vederbörligt Utskott. Bilagor tilt PleniProtocolIet för den 5 Martil, förmiddagen. No r. Herr Trafvenfelt, Carl; Vid den väckta frågan, om upphäTvande af Medicotheologiska Stipenrlii-fonden och dess användande till andra behof för Medicinalver - Den 5 Martti. 471 ket, anser, jag mig si mycket mera skyldig att inför Högloflige Ridderskapet och Adeln vördsamt meddela mina tankar, som jag rörande detta ämne hvarken bör sakna kännedom eller erfarenhet. Då i anledning af mitt Förslag om Läkarevårdens förbättrande för Landtfolket samt för arméen och flottorna, Riksens Höglofl.
Som vården af de Utskln anvisade ruin tillhör Riksg. cont., och det dessutom torde blifva nödvändigt vidtaga någon sådan anstalt, att Utskms ifrågavar. handkr blifva tillgängliga vid de högst sällan inträffande tillfällen, då emellan riksdagarna personer eller embetsverk utur dem söka upplysningar, torde det blifva nödvändigt, i fall R. o. Ad. finner denna min vördsamma hemställan förtjena något af-1 seende, att remittera den till StatsUtsk. Gr. Horn, Claes Fredr.: Jag understödjer desto hdllre Ridd.secret:s nu väckta motion, som jag, i egenskap af ordförande i Oecon.Utsk., hade ämnat att, oberoende af denna motion, vidtaga den anstalt, att Oecon.Utsk:s handkr och inventarier skulle för sig sjelfva i Utsk:s rum förvaras. Jag hade trott, att sådant kunde ske utan något af R. St. fattat beslut; men i afseende på den vård och tillsyn, som skulle tillkomma Riksg.cont., är det måhända bäst, att, genom remiss till StatsUtsk., detta Utsk. blir i tillfälle att gifva Riksg.cont. instruction härom.' Jag skulle tro, att det måtte redan finnas någon person inom Riksg.cont., som har sig uppdraget att emellan riksdagarna vårda R. St:s handlingar, Den a3 April «, m. och då synes lämpligast, att samma person äfven får öfvertaga vården af Utsk:ns cancelliet-, så att han vid riksdagens slut emottager nycklarna, för att vid nästa riksdag åter aflemna dem. Jag instämmer således i den väckta motionen. Remitterades till StatslJtsk. iÅnyo föredrogs StatsUtskrs d. 21 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 453 i anledn. af erhållen återremiss å betänk. ]S':o 429> ang:dé Frih. Franc Sparres motion om medels anvisande å 8:de hufvudtiteln, såväl för underhållet af arbetscompagnicrna på Kungsholmen som för dessas sysselsättande med fästriingsbyggriädsarhetet vid Carlskrona.
Sålunda beslöts nedannämnde dagar, att befordran eller förordnande till följande ledigblifna Embeten och tjenster, med fortfarande af derför enligt 1831 års stat bestämda lönbelopp, skulle äga rum, nemligen: 1835 den 6 Maj, ÖfverKommissarietjensten, som likväl, med afseende å besparingarnes tillfälliga beskaffenhet, borde tillsättas endast genom förordnande, och hvarför lönen komme att af samma besparingar, såsom arfvode, utgå; vidare Sekreterareoch Advokatfiskalstjensterna, en Revisorsbeställning i högre löngraden, en förste Vaktmästare och en annan Vaktmästare: S. å. den 14 Juli, tvänne Revisorer, hvaraf en i högre löngraden dock endast genom förordnande, samt en ProtoNotarie: S. å. den 11 September, enligt då varande Kongl. Regeringens beslut, en Revisor, att tills vidare förordnas, en Notarie och en Kammarskrifvare: S. å. den 28 November, en Kammarskrifvare: S. å. den 5 December, en Kammarskrifvare: S. å. den 12 December, en Kommissarie: S. å. den 19 December, vice Advokatfiskalstjensten: 1836 den 27 Februari, en Kanslist: S. å. den 19 Mars, en Revisor: S. å. den 4 Juni, en Kammarskrifvare: S. å. den 13 Juli, en Vaktmästare: S. å. den 10 Augusti, en Revisor i högre löngraden: S, å. den 7 September, en Revisor i högre löngraden: 23 S. å. den 9 November, en Revisor: S.
Bränvin må ej till mindre belopp än tretio kannor säljas af annan än den, som, enligt § 2 eller 4, dertill berättigad är. § 2. Ben som erhållit rättighet att idka minuthandel med bränvin, får ej sälja mindre än en hel kanna. Om remiss häraf till vederbörligt Utskott för jag vördsamt anhålla. Stockholm den 11 November 1865. L. G. H. Palmlund. filo Af Professor Ribbing: Om åtgärders vidtagande för beredande af Emeriti-löner åt ålderstigna och otjenstbare prestmän. Riksdagsmotioner, som afse kyrkan och presterskapet angående förhållanden, måste, om de skola ega någon giltighet, naturligen ytterst hemta grunden för denna dels ur kyrkans och presterskapets betydelse för Staten, dels ur behöfligtieten af ändring af det i nyssnämnda hänseende bestående. Äfven om dessa yttersta grunder har jag ansett lämpligt att åtminstone erinra, dock hvad den förra angår endast medelst angifvande af de allmännaste grundsatser, från hvilka jag dervid utgår, då här cj är stället för ett noggrannare utredande af Statens och kyrkans förhållande till hvarandra, samt beträffande behöfligheten af ändringar i det bestående, inskränkande mig till att påminna om ett eller annat faktiskt gifvet förhållande, då mera speciela skäl rigtigast ega sin plats såsom motiver för hvarje enskildt förslag. Såvida religionen, der den finnes, utgör den alla andra intressen och yttringar af verksamhet beherrskande magten och sjelfva den innersta roten för allt godt, kan den ej heller för Staten vara något likgiltigt eller främmande. Väl kan religion och religiositet äfven såsom en blott privatangelägenhet inom Staten finnas och då ock komma Staten till godo, det lider intet tvifvel; men sådant hindrar ej att Staten, om den från föremålen för sina omsorger och åtgöranden utesluter hvad till religionen hörer, i hvad på den ankommer afsäger sig och släpper ur sina händer det säkraste stödet och sjelfva lifsprincipen för en sund utveckling och fast tillvaro. Skall åter religionen, såsom införlifvad 44 Motioner i Preste-Slåndet /!865.
Till följd af Rikets Ständers vid innevarande riksdag fattade beslut om Riksarkivets inrymmande i det på Riddarholmen belägna hus, i hvilket Kommers-kollegium samt Öfver-Intendents-embetet och Serafimer-ordens-gillet hafva sinn embetsrum, uppstår behof att för dessa embetsverk anskaffa passande lokaler. Enligt hvad Utskottet har anledning antaga, skulle Hebbeska huset härtill erbjuda tillräckligt utrymme, enär detsamma lärer innehålla omkring 29 större och mindre rum samt synes upptaga nära nog lika stor areal, som hufvudbyggnaden å Kommers-kollegii nuvarande tomt, hvilken byggnad lärer innehålla 13 rum i hvarje våning. I afseende på utsigterna att kunna för Staten förvärfva eganderätt till ifrågavarande egendom, har visserligen blifvit erinradt, att densamma vore fideikommiss samt att, i följd deraf, äfven om nuvarande egaren vore villig att föryttra ifrågavarande fastighet, han likväl icke egde rätt dertill. Utskottet anser sig härvid endast böra erinra att, då 1 § i Kongl. Förordningen den 27 November 1854 angående jords och lägenhets afstående för allmänt behof, innehåller att, der Konungen pröfvar nödigt att jord eller lägenhet begagnas skall till allmän byggnad eller dylikt allmänt behof, egaren skall vara pligtig att afstå hvad för ändamålet erfordras, synes i förevarande fall giltig expropriationsgrund icke saknas, då icke allenast en betydlig del af tomten erfordras för jernvägsanläggningen, utan äfven återstoden erfordras för inrymmande af Statens embetsverk. Men äfven om icke mera, än den för jernvägen erforderliga tomtedelen vore underkastad expropriation, synes all anledning vara förhanden, att egaren skall, i enlighet med 14 § i samma Kongl. Kungörelse, vara nöjd att afstå hela egendomen, enär ostridigt är, att lägenheten genom afskiljande af den för jernvägen erforderliga delen blefve för honom af så ringa värde, att han icke torde åtnöjas med alt densamma bibehålla.
Vid slutet af år 1829, då, enligt Rikets Ständers af Kongl. Maj:t gillade beslut, Allmänna Magasins-Fonden befriades från alla kostnader vid förvaltningen af Kronans span målsräntor, för att ej vidkännas andra utgifter, andem, som erfordrades för vården af fondens spanmålslager och underhållet af dess fastigheter, intilldess det ena och andra hunnit försäljas eller disponeras, beslodo Magasins-Fondensegentliga redbarheter uti 282,759 R:dr a5 sk. 7 r:st., contant behållning, 72,749 tunnor spanmål, mjöl och bröd samt de fastigheter och inventarier, som icke vidare voro af nöden för Stats-Werkets eller andra allmänna behof, hvarjemte fonden, efter afdrag af skulder, egde utestående fordringar för undsättningar m. m. till ett sammanräknadt belopp af 518,783 R:dr 11 sk. 2 r:st., hvilka dock icke till något väsendtligare belopp kunde bland fondens säkra tillgångar påräknas. Sedan, år i83o, en summa af 173,588 R:dr 42 ^ r:s*:' blifvit af fondens contanta behållning aflevererad, såsom fyllnad i ersättning för det lill undsättning efter 1826 års missväxt disponerade creditiv , mot vilkor, alt Magasins-Fonden för denna ersättningssumma skulle undfå betalning af inflytande medel för Credilivfondens spanmålsförråd och utestående fordringar, har försäljningen af Magasins-Fondens förenämnde tillgångar i spanmål, mjöl och bröd sålunda fortgått, alt för det närvarande endast 569 tunnor deraf återstå, hvilka hittills icke kunnat till antagliga pris afyttras; varan Bihang till R.
Sedan Rikets Ständer ej mindre vid j823 års Riksdag, än under nuvarande Riksmöte beslutat, det Assistance-Contoiret bör upphöra att vara en Statens inrättning, och alt den låne-rörelse, som af nämnda Contoir bedrifvits, skall år i832 inställas; men Rikets nu församlade Ständer, delande med 1823 års Ständer öfvertygelse!!, att pantlåne-anslalter, hvarest den fattigare folkclassen må kunna betjenas med mindre låne-summor, äro lika oumbärliga uti Stockholm, sorn i andra stora och folkrika Städer, ansett denna anstalt, som i 60 års tid egt rum, icke böra alldeles, eller på en gång, upphöra,utan General-Assistance-Contoirets låne-rörelse af Stadens Styrelse el - Kongl, Maj.ts Nådiga Skrifvelse N:o 88. 5 ler enskilda personer öfvertagas och fortsättas, samt, till befordrande deraf, i underdånighet anmält sig hafva beslutat, att, emot säkerhet, som af Fullmäglige i Riksgälds-Contoiret godkännes, och vissa uppgifna vilkor, en summa af 100,000 R:dr att ränte-fritt begagnas i tio år, från den 1 Junii i832, må uti Riksgälds-Contoiret hållas Styrelsen öfver Stockholms Stad tillhanda; så har Stadens Drätsel-Commission, efter erhållen kännedom om detta Rikets Ständers beslut, uti skrifvelse af den 22 sistlidne October, med förklarande, att den af General - Assistance - Contoiret bedrifna Lånerörelse icke kan, på hvad vilkor som helst, af Stadens Styrelse förvaltas, underdånigst tillkännagifvit, att, då likväl en pantlåne-inrättning af enahanda bestämmelse och förpligtelse, som General-AssistanceContoiret, åtminstone för det närvarande vore för Hufvudsladen oumbärlig; samt enskilda personer alltså torde böra uppmuntras att densamma, under vissa garantier, ändamålsenligt bedrifva, Drätsel-Commissionen , för sin del, ansett den af Rikets Ständer beviljade förmon, af räntefritt begagnande på 10 år af ofvanberörda 100,000 R:dr, ej vara för ändamålets vinnande ti 11— fyllestgörande, så framt icke den af General-Assistance-Contoiret nu begagnade local, såsom för en sådan låne-rörelse apte - 6 Kongl, Majds Nådiga Skrifvelse N;o 88, rael och tjenlig, derjemte finge bibehållas, helst denna local vore dertill i flera afse*, enden den mest passande inom Hufvudstaden, I anledning häraf och sedan upplyst blifvit, att, enligt Rikets Ständers beslut, det af Riksgälds-Contoiret hittills begagnade hus skall upplåtas till samlingsrum (ende trenne Ofrälse Ståndens samt flera bland Rikets Ständers Utskott,
Lidners känslofulla Erik har ett allt för lättrördt hjärta, det bidrager till hans olycka: » Att, som jag har gjort, med känslor kronan bära, Det är att störta sig och folkets otack nära. » Han m å s t e bli tyrann, om han skall kunna hålla sig kvar vid makten. » Vid Gud, jag blifva vill barbar! » utropar han. Det är hos figurerna i detta skådespel tårögd sentimentalitet öfver hela linien. Man gråter och mördar och fäller en tår på den mördades stoft. Johan III:s ord, då. han tar kronan från Erik, äro betecknande för stilen: » Hur rör mig ej hans fall! Jag vet han var barbar, Men han olycklig är, han rätt till tårar har. » Likaså den mördade Svante Stures änka, som räcker Erik giftdrycken. Hon » ömmar för hans öde » och yttrar bland annat, a t t » den största oväns fall med tårar skådas bör. » Lidner föregår senare diktare med a t t till det historiskt gifna foga fritt uppfunna konflikter. E t t drama måste ju ha en intrig, och det var för skalderna ej alltid nog att fånga de intressen, som representerades af Erik och hans omgifning, och ur dessa intressens inbördes brytning skapa en dramatisk konflikt. De som behandlat Eriks historia i dramatisk och romanform ha i regeln undvikit just d e t t a sätt a t t förklara händelserna och i stället tagit sin tillflykt till småintriger och hemmagjorda konflikter och låtit de kända historiska händelserna framgå ur dessa. Hos Lidner älskar Nils Sture konungens syster Sofia. Johan vill begagna sig häraf för att vinna den unge Sturen för sina planer, han öfvertalar sin syster a t t söka förmå Nils till aifall från konungen, men Sture förblir sin konung trogen och blir ändå af denne misstänkt och mördad, oskyldig till det brott, man sökt förleda honom till. Vida längre är intrigen drifven i Sellmans » Kung Erik », där en hel rad ogynsamma omständigheter föra kungen i olycka — vida mer än hvad hans egen karaktär eller karaktärslöshet gör det. Den drifvande kraften är här en tysk öfverste i Eriks tjänst. Tysken har fått en korg af den stolta Brita Sture, Nils Stures syster.
Betänkande, N:o 54- n Utskotten anse dessa olägenheter vida öfvervägande dera, som kunna härflyta af någon tids ytterligare tillämpande af de mera inskränkande stadganden, som före år i838 för Judarne voro gällande, och Utskotten finna sig således höra tillstyrka: att Rikets Sttänder måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det tillämpningen af de under år i838 i afseende på Mosaiske trosbekännare utfärdade Författningar måtte inställas, samt Reglementet af d. 27 Maj 1782, med deruti före år 1882 gjorde ändringar och tillägg, åter för de redan i Riket med behörigt tillstånd varande Judar i kraft och verkan inträda, intilldess en ny, fullständig och ändamålsenlig Författning i afseende på Judarnes så väl borgerliga som religiösa förhållanden kan varda utarbetad och af Rikets Ständer, så vidt på dem ankommer, godkänd. Stockholm den 5 Mars 1841 • Reservationer. Af Friherre von Kraemer: Jag tror att farhågan för olägenheterna af Judars inflyttning i Riket är mindre väl grundad, då, enligt nu gällande förfatLningar, i hvarje fall på Kongl. Maj:ls pröfning beror, att efter sig företeende omständigheter bifall eller afslag dertill lemna. Medlemmar af denna Nation böra väl ej hårdare behandlas än andra utlänningar. Det är allmänt känt, att så väl Vettenskaperna som de Sköna Konsterna räkna utmärkta personer af Judiska Nation, hvilka illustrera de samma. Om någon af dessa skulle hysa en önskan att i Sverige sig bosätta, men molas med det inkast: Ni är Jude, er begäran kan icke bifallas; tror jag detta icke skulle lända lill heder för Sveriges Lagstiftning. — Då jag således anser Utskottets förslag vara högst illiberalt, får iag mig deremot reservera. Häruti instämde Herr Grefve Mörner, Herrar von Rosen, von Röök och von Stahl, Biskop Butsch, Professor Retzius samt Prostarne Gumcelius och Sylvan.