Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St. bifalla och hvarmed denna lag sålunda är stiftad, kan jag dock icke underlåta att på ett pracliskt sätt söka undanrödja det för vexelrorelsens friare utveckling emellan utrikes orter och Sverige vasendtligaste hindret, som, antingen Hr Stuarts motion blir bifallen eller ej, skulle fortfara, intill dess nv utrikes vexellag kommer till stånd, och som, efter ruin tanka, ligger uti de på en med våra grundlagsenliga former oförenlig väg tillkomna och till deras väsende onaturliga grundsatser uppställda K. kungörtna af d. 7 Aug. 1816 och 7 Maj 1817, hvilka förbjuda inrikes köpmän och affärsmän att tillgodonjuta hos utländningen längre credit än 3 dagars sigt eller i4 dagars lid från utgifvandet af vexlar, stäilda i Svenskt mynt. Följden af dessa författningar är den, att alla Svenska importörer med credit, som eljest kunde låta utländningar draga vexlar på 2 å 3 månaders tid, för att betacka värdet af importartiklarna, nu i stället måste gå till innehafvaren af utrikes fonder och af honom genast köpa vexel på utländskt mynt för att remi Hera. Det är klart, att detta besvär, detta framflyttande af tiden för betalningen ökar priset på importartiklarna, förhindrar en Jifligare varuomsättning, hvilken eljest skulle leda till stigande af exportartiklarnas värde och ökande af tullintraderna. Dessutom hafva dessa författningar det stora felet att lägga i några få personers händer magien alt, oaktadt silfverutvexlingen till en viss grad bemästra coursell och hålla den uppe i en falsk stegring. Då sålunda dessa rcslrictiva författningar måste anses vara oförenliga med landets sannskyldiga nytta och bort genast blifva undanröjda, sedan silfverutvexlingen, kommit till stadga, så, och enär sådant icke kunnat vinnas genom den af R.
Utom förenämnde skäl emot pluralitetens beslut angående Magistratens nya ställning i kommunen har jag, ehuru med lika liten framgång, i komitén föredragit ett ytterligare af så tillsägandes komnumal-politisk natur. Hvar och en, som något blickat in i städernes inre lif, vet huru svårt det stundom är att få rådmansplatserne besatta med fullt tjenliga personer och att de mest ansedde bland Borgerskapet och som vilja hafva mest att säga i stadens angelägenheter, ingalunda äro de, som ifrigast eftersträfva dessa platser. Om någonting lockande skulle finnas i den makt, som Magistraten nu lagligen besitter, så motväges lockelsen af de mångå obetydliga, tråkiga och stundom besvärliga göromål, med hvilka Magistraten dessutom är sysselsatt, jemte obehaget att deltaga i en lagskipning, uti hvars mysterier man hvarken har lust eller förmåga att intränga. Helt annorlunda förhåller det sig med ledamotskapet bland stadens Äldste, isynnerhet ordförandeplatsen derstädes. Man vet alltförväl, att äfven nu är den kommunala maktens egentliga brännpunkt att söka i denna korporation, och att den moraliska påtryckningen af representationens vilja vanligen är tillräcklig att hos Magistraten 151 Magistraten nedtysta ganska välgrundade betänkligheter. Men när förslaget, sorn sig bör, uti § 29 utesluter magistratspersoner från representationen, huru är det väl tänkbart, att någon med anseende i samhället och håg att verka i dess angelägenheter, skall träda ur den krets, der både anseende och makt äro tillfinnandes, och ingå uti en, der han endast liar att verkställa hvad andra beslutat? Ilen menliga inflytelse på Magistratens karakter, sorn måste blifva följden af en sådan organisation, är lätt att förutse. Det torde anmärkas, att det system jag nu ogillat, dock är infördt i landets kommunalväsende och att jag der icke motsatt mig detsamma. Detta är sanni; meri skillnaden mellan stad och landsbygd är i detta afseende högst betydlig.
Då Konungens Befallningshafvande kunna till Justerare förordna äfven andre personer, än Landtmätare, har detta ord, äfvensom det likaledes öfverflödiga 2-'dra momentet, här blifvit utelemnadt. ***)§§• 13, 14, 15, 16 och 17 motsvara §§. 16, 17, 18, 19 och 20 i Utskottens förslag, hvarifrån; de endast till ordställningen skilja sig. 32 Betalningssamt Allm. Best.- och Ekon.-Utslcottens Ullätande, N:o 5. öfversta luckans eller öppningens nedre kant, till så stor höjd, som nitisk deri kan inrymmas. Hatten skall äfven uppmätas till hela sitt cubik-innehåll, och, om han innehåller mer än -|:delar al pannans rymd, öfverskotlet ingå i pannerymds-beräkningen. Den del af hatten, som är ämnad att nedskjutas i pannans elier bröstets öppning, ingår ej i mätningen till större del, än hvarmed den öfverstiger i ~ tums höjd. Mäskvärmare uppmätes till heba sin rymd, med afdrag för derigenom gående rör. Vid uppmätning af panna, försedd med aftappningsrör, skall intet afdrag för det sednares innehåll ega rum. Lösa rör och afkylnings-redskap undersökas af Justeraren, som å stämpiings-beviset antecknar deras dimensioner och beskaffenhet. §. i4. På hvarje panna, utom af tackjern, och på hvarje lill den ena eller andra hörande hatt, stängsel-skifva, löst pannbröst, mäskvärmare eller rectificator, som utgör serskild redskap, skall Justerare med stämpel utmärka hegynnelse-bokstäfverna af sitt namn och årtalet då uppmätningen skett, samt derjemte å pannan redskapens uträknade rymd. Stämpeln å pannan sättes på halsen eller hennes öfversta del, och på den ölriga redskapen, der han, utan alt skada den, blifver bäst synlig. §. i5.
Den ilrågaställda kommunikationen, genom hvilken, i förening med jernbanan mellan hafsviken vid Hudiksvall och Dellarnes vattendrag vid Forssa kyrka samt ångbåtsfart genom delta vattendrag och öfver de i norra Helsingland belägna sinsemellan förenade sjöarne Norra och Södra Dellen, förbindelse på den ginaste och minst kostsamma väg, öppnades emellan de i anseende till naturlig belägenhet, odling, befolkning m. m. ojemförligt mest framstående delarne af vestra och norra Helsingland inbördes och med hafvet, och hvilken för provinsen Helsinglands framtida utveckling vore af oberäknelig vigt, skulle dessutom utgöra en oskattbar förmån för det of vanliggande landskapet Herjeådalen och södra Jemtland, hvilka genom vestra och norra Helsingland hade sin närmaste ulfartsväg till kusten, och genom samma kommunikation skulle få den tunga lorshagen efter landsväg nära 7 mil förkortad. Den lättnad, hvilken sålunda skulle beredas för dessa orters transporter till deras närmast vid hafvet belägna afsättningsställe och upphemtande derifrån af innebyggarnes behof utaf lefnadslörnödenheter och annat, har af Bestyrelsen för det bolag, som för företagets åvägabringande sig bildat, ansetts äfven derigenom kunna blifva af någon ännu allmännare vigt och betydelse, enär den från Hudiksvallsljärden olver Ljusdal och Kårböle i Helsingland genom Herjeådalen till Köraas och Trondhjem uppgående allmänna väg redan utgjorde den ginaste förbindelse emellan Sveriges östra kust och Norge, samt denna väg derjemte dels vid Röraas egde samband med flera af Norges vägar i olika riktningar, dels vid Kårböle sammanträffade såväl med Jemllandsvägen öfver Hogdals och Rätans socknar, som med den under åren 1827—1836, medelst användande af arbetskommenderingar anlagda, genom Loos och Voxna ledande, till Dalarne genom Ore socken ingående vägen.
Skrifvelse, N:o 154. begrafningshjelps-besparingar för åren 1836—1845 tillfallit Civil-statens pensionskassa och öfrige förrbemälde kassor, E. K. M:t, vid det förhållande att, äfven om ifrågavarande kassor erhölle anslag i stället för vakansoch liggetids-besparingar, hvilka för alla tre kassorna i medeltal, efter hvad nu upplyst vore, utgjort 20,484 R:dr 34 sk. 1 r:st. årligen, statsverket dock för betydligaste delen deraf skulle blifva godtgjordt medelst sådana besparingar, som uppstodo, innan lediga tjenster hunno att återbesättas, samt då, beträffande det ersättningsanslag, som borde åt förrberörde 3:ne kassor anvisas, i stället för nådårs-besparingarne, hvilka, jemlikt ofvanomförmälde uppgifter, under deri beräknade tid, tillfallit kassorna med ett sammanräknadt belopp af 24,780 R:dr 1 sk. 2 r:st. årligen, E. K. M:t trodde sig kunna förvänta att, ehuru detta anslag komme att utgöra cn uppoffring å statens sida, Rikets Ständer likväl, då de erkänt giltigheten af de utaf E. K.
Betänkauden, N:o 35i. t8r Transport 1,259:21.9. 19,000: 868,849: 32.8. vid Ström - rensningarne i Norrbotten 1,311:40.7. 2,571:14.4. uti Falu Ränteri för Gråda Canal 9,299: 24.6. hos Konungens Befallningshafvande i Gefleborgs Län 8: 18. 6. hos Lieutenant Oldenburg, för Re cognoscerin• gar i Wer - NB. Sist uppräknade 3:ne Summor, nemi. 3. öfverbalanceras till Redovisning af StorAmirals-Embetets 3:dje Afdelning, uti 1828 Ars Hufvudbok. Likasom Inventarie-behållningarne vid Wäddö Canal, af värde 29,377:45. 7. vid Åkers Canal 23o: ,4- — „ Upsala Å • • • 2,o36: i3.— samt Asphällen och Qvick sund 787: 7. 7. hvilke Summor altså frångå arbetenas ofvan-upptagne totala kostnads-summor med 3a,431:22. 2. 86,712: 8. 5. 1828 Års Hufvudbok för Strömrensningarne i Riket, under Styrelse af StorAmirals-Embetets 3:dje Afdelning, har att redovisa för detta Jrs Ansiag R:dr 100,000. Härtill kommer ytterligare: Till StorAmiralsEmbetets 3:dje afdelnings Redovisning öfverflyttade: Helsingborgs HamnbyggnadsFond> som vid årets början bestod af Contant Behållning. 6,887: 7. lr. Äfvensom följande oredpvisade anslagsförskotterj till: Lida Åens upprensning, obegagnade, innestående hos Konungens Befrhde i Mariestad 2,000. Dal-elfvens upprensning, likaledes hos Konungens Bef:hde i Upsala 1,000.
N:o 49 69, 70 ^ cr ao 1 Afdelning. ^ ^ f—: rob' ro ~. Z. 5 ^ o ro tT ^ n St rPro ro " N:o| Sid. Riks-Ståndens Beslut. Ridd. o. Adeln. PresteStåndet. BorgareStändet. C/Q 4 N:o Strand-Ridar e-B o ställen d Gottland, om skatte hemmans befrielse från underhåll af sådane. Se Gottland. Strinnholm Secreterare, om anslag till. Se Hufyudtitel 9:de. Strömsholms Canal, om låneunderstöd till undersökning af dess ledande till Westerås och Köping ♦ „ „ angående dess ledande till Westerås och Köping. Se Anslag för allmänna arheten. Strö-Rotars sammandragning. Se Rusthållsoch Roteandelar. Stuterier, om indragning af dem, som underhållas på Statens bekostnad Svar på åter re miss . om ordentliga Beklädnads-Staters upprättande. Se Anmälan 74. „ dess Öfver-Styrelse, angående Berättelsers afgifvande till Rikets Ständers Revisorer. Se Anmälan 73. Styrelse Verken, angående deras reorganisation Städer, brandskadade, om låneunderstöd till. Se Låneunderstöd. Städernas ersättande för fångkostnader m. m. Se Fångkostnader. Stäket, Södra, om uppmuddring af sundet derj städes Stämmoböter, angående deras nedsättning och fördelning. Se Straffböter. Stämpladt Papper, angående afgiften derå . ' Svar på återrepiiss . I anledning af olika beslut ... Voteringsresultat .. , „ om befrielse derifrån å handlingar i Revisionssaker , „ å Generals-Fullmagter, angående. Se Anmälan 27. Stängselskyldigheten, om ändring i författningarne derom ♦ Stöld, om ändring af ansvaret för lista och 2:dra resan. Se Kyrkoplikt. „ inbrotts-, om förtydligande af i lag oell författningar gifne bestämmelser, angående straffet derför Successions-Ord ningen, från sisslidne Riksdag hvilande förslag till ändringar deri. Se Grundlagsändringsförslag.
Ankom till Exp. Utsk. d. 21 Jan. igjo. Ytterligare Utlåtande, såsom följd af erhållen återreniiss å Betänkandet JS:o g5, i anledning af gjord hemställan om de Skånska Infanteri-Regementenas befrielse från Garnizonstjenstgöring under fredstid. Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskotten hafva från Hedervärda BondeStåndet fått emottaga återreniiss å de förenade Utskottens Betänkande, N:o 95, i anledning af gjord hemställan örn de Skånska Infanteri-Regementenas befrielse från Garnizonstjenstgöring under fredstid, hvilken återförvisning varit föranledd af åtskilliga emot Betänkandet gjorda erinringar af Riksdags-Fullmägtige Anders Danielsson och Hans tJansson från Elfsborgs iian, samt Nils Monsson från Malmöhus Län, med hvilken sistnämnde samtlige det Hedervärda ii Statssamt Oac.-UtsA. IJtl. Ståndets Ledamöter fran Skane sig förenat; men då Högloflige Ridderskapet och Adeln, Högvördige Preste-Ståndet samt Välloflige BorgareStåndet, genom hvar för sig fattade oeh Utskotten meddelade beslut, behagat ifrågavarande Betänkande godkänna, samt frågan, vid sådant förhållande, jemlikt 69 §. Regerings-Formen, jemförd till 4g §. 3 morn. och 75 §. Riksdagsordningen, är grundlagsenligt afgjord, hafva de förenade Utskotten, hvilka således äro ur tillfälle satta att någon ytterligare åtgärd åt detta ärende lemna, skolat sådant det Hedervärda Ståndet vördsamt tillkännagifva. Stockholm den 16 Jariuarii 1830. STOCKHOLM, hos Cahl A b. Pihl, i83o, Statttamt Oec.-UlsÅ. Ut!. N.-o n8. f N:o ii8. Ankom till Exp. Utxk. d. 45 Jan. 1830, Ytterligare Utlåtande, i anledning af erhållna återremisser å Betänkandet, N:o p4* angående jemkning i deli Provincen Skåne ålagda Ordinarie Rotering.
Å mennas va dä ingen, sôm tords rör ve maten, å vi stog där bar å glodd ôt hôrann å va ännsôm litt andäckti. »Ja, mennas så tar vi en klonk,» sa gamle Jan allt imälla å hälld i glasa. Å så tog vi ôss en klonk. D’ä int så gôdt å stå tocken där å bar bälj issä brännvin å hôll käfft å int få mat te. Hôlls dä va, så bynnt dä kok hett immä, satt ja gärn vell gär nô stöllitt, å ja såg att dä va på samm vis mä di are pôjkan å käran. Di lysst rödt i syna å ble besönnli i knäveka å en kunn se på dôm, att di hälst vell dans rilen äll gär hallingkast. Men dä va ingen, sôm tords rör en lem, för vi vänt hvar stönn, att prästen skull komm in, men hvalls dä nu va, så dröjd dä allt mä prästen. »Ja, mennas så tar vi ôss fäll en klonk,» sa gamle Jan han å tonga slang allt litt för’n, för persvaderinga bynt å ta övverhanna mä’n. Å så tog vi en klonk å ställd ôss te titt rackt fram å va still igän. Ja kännd påmmä att dä kom ännsôm e rasenhet imma bar tå brännvin å för dä att ja int feck rör mä. Ifall bar att nôn hadd stött vemmä mä armbôgen, så skull ja tvart ha kast rocken tåmmä å dängt’en. Dä vesst’a, å däfför kröp ja unna, så langt ja kunn. Da feck’a se Selfver-Pär å Leveransen stå å bläng på hôrann å dä va just itnô himmelrik i yga på dôm. Di va int vider vänner, för Leveransen hadd lur Selfver-Pär på en skogsaffärd, å di sa att Selfver-Pär hadd pinnt pänga ur Leveransen på ett fintlitt kuntrakt.
Betänkanden. barn. Af (let förtroende, konsten redan tillvunnit sig, är att vänta, hvad man ock på flere ställen erfarit, att den äfven skalf användas i den enskilda uppfostran, på. hvilken staten icke eger att använda sin myndighet. Vid flere fromma stiftelser för barnålder, hvilka af enskilde bekostas och vårdas, finnas gymnastiska inrättningar, och har sig Utskottet bekant, att inom ett läu icke mindre än fyra barnhus dermed ärq föysedde. Någon statens åtgärd i detta afseende synes Utskpttet således icke vara alt vidtaga, Hvad åter statens allmänna läroverk vidkommer, så är väl vid några af dem Gymnastik i verksamhet; men, enär flere sakna lärare och inrättningar för densamma, anser Utskottet sig böra föreslå, det Rikets Ständer i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit i Nåder täcktes anbefalla Vederbörande, att uppgifva, om och hvilka medel kunna på stället förefinnas, och att öfver anvandandet göra förslag, hvilka af Kongl. Maj:t komma att i Nåder pröfvas. Skulle medel vara otillräcklige eller rent af saknas, lärer Kongl. Majit i Nåder finna för godt, att af Rikets Ständer begära ett Statsanslag, på sätt Kongl. Majit i sin Nådiga Proposition till Rikets Ständers Statsutskott, angående Statsverkets tillstånd och behof, af den 25 Januari innevarande år* behagat öfverlemna en af GymnastikFöreståndaren Ling gjord underdånig Besv. och Ekon. Utsk. Betänknnden, 423 ansökning, att till härvarande Centralinstitutets upprätthållande och fullkomnande, på anförde skäl, undfå ett ytterligare anslag till aflöning för underlärare vid Inrättningen. — Antaga Riksens Ständer, hvad Utskottet såmedelst föreslagit, kommer en underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t att i ämnet afgå. Hvad Grefve Posses Memorial i andra puncten föreslagit, anser Utskottet till fullo vara verkstäldt, heldst Kongl. Scholordningen, af den 16
Konventet proklamerade åren 1793 oell 1794 det stränga förbudssystem, som sedan dess under alla de olika statshvälfningarne och styrelsesätten vunnit efterföljd. Annu år 1837 innehöll Franska tullstadgan 494 förbud för införsel och 94 för utförsel. År 1860 inträdde Frankrike på frilla ndelsbanan, men på hvad sätt? Jo, sålunda, att skyddsoch förbudssystemet oeftergiflig! vidhållits emot alla de stater, som icke genom särskilda fördrag och dervid gjorda stora eftergifter köpt sig till Frankrikes gunst, att jag så må säga, eller fördelarna af det liberalare systemet. År 1851 yttrade Frankrikes 346 Den 7 Februari f. ra. dåv:de och ännu varande finansminister i lagstiftande kammaren dessa ord: »Hvad angår tulltariffen, så är all förrändring, som hastigt påkommer och förut ej blifvit beredd, farlig. Men vi böra aldrig förlora ur sigte, och jag skall aldrig göra det, att vår tullagstiftning bar ett dubbelt ändamål: skydd för den inhemska industrien och statsinkomst. Det är för att verkliggöra dessa fördelar, utan att offra konsumenten för producenten, som regeringen och den lagstiftande församlingen böra handla. Det är ett svårt problem, men nödvändigt måste det tagas i betraktande. Principen för frihandeln är denna: hvarje land skall uteslutande producera hvad naturen medger det att producera för den lägsta kostnad. Men denna princip bestrida vi uttryckligen, såsom oförenlig med ett stort folks säkerhet och oberoende. Vi bestrida den såsom förstörande för de ädlaste grenarne af vår industri.» Detta yttrade en finansminister, som vetat bevaka sitt lands väl, Det förefaller mig som om, vid ifrågavarande traktaten, i samma mån Frankrikes väl stigit, Sveriges har fallit. Frankrikes exportvärde utgjorde år 1863 öfver 2,643 millioner francs och samma år utgåfvos öfver 100 millioner francs i tull-restitutioner och premier för begagnadt salt vid salterierna, förutom hvad som till uppmuntran af jordbruksindustrien användes. Ej underligt då, om Frankrike till någon del kan lossa på sina restriktiva tullagar.
272. — angående afskaffande af mundtliga stämningssättet i tvistemål m. m. XXXVII. 272. —• i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Proposition med förslag till en ny StängselFörordning. XXXVII. 273. — angående af Marstrands Stad sökt ersättning för utgjord inqvartering. XXXVII. 273. LXVI. E. 72. — angående yrkad befrielse från deltagande i Ordinarie Rotering för Tynderö socken i WesterNorrlands Län. XXXVII. 273. — i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition i afseende på undsättningsskuldernas liqviderande i Skaraborgs Län. XXXVII. 273. »79 Expeditioner till Konungen, Rikets Ständers, i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Proposition angående hästars posterande i stället för manskap, af extra roteringsskyldige. XXXVII. 2^3. ■— angående vägning af hö, i stället för parmmätniug. XXXYII. 2^3. —- angående SqvadronsChefernes vid de Indeldta CavallerieRegementen åläggande, att till Sqvadronen, emot betalning, öfverlemna ett exemplar af ankommande modeller till nya munderingspersedlar. XXXVII. 273. — i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Proposition i afseende på Ekskogarne i Riket. XXXVIII. 124. — i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Remiss, i fråga om indragning af Rå- och Rörssamt Insocknefriheten å hemman, som blifvit skilde från Säterierne. XXXIX. 225. — i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Remiss uppå gjord underdånig ansökning örn upplåtelse af en Örebro Slott tillhörig
Esther skakar sitt hufvud trött. Hon förstår ingenting. Men klockorna dåna: Böj dig blindt under Herrans tuktan, människobarn, dina tankar äro synder – alla – alla. Sakta reser hon sig, lägger försiktigt sin sofvande son i vaggan och kläder sig färdig, knyter silkesduken under hakan, sveper sin svarta schal omkring sig, virar en hvit näsduk omkring psalmboken och går utför trappan. Det regnar smått, och luften är råkall. Hon springer öfver gatan, hon vill höra högmässan i S:t Petri. Det ringer samman öfver hela staden; Vår-Frukyrkans storklocka dånar doft, och HelgeAndskyrkans lilla dödsklocka klämtar gällt, och husens väggar och gatornas stenar tyckas genljuda af den dallrande malmklangen, som om yttersta dagen och domen vore förhanden. Hon sätter sig längst tillbaka under läktaren, böjer sitt hufvud och sjunker i bön. Andakten fyller henne, alla tankar sväfva uppåt, jordelifvet med dess sorg och saknad ligger som ett mörkt minne djupt under henne. Psalmen tonar, och hon blandar sin späda, darrande röst med de tusen stämmorna, som lofva och prisa Gud, anropande Hans nåd och barmhärtighet. En förnimmelse af värme och trygghet faller öfver henne; hon känner sig hägnad af Herrans hand. Men på predikstolen stiger den vördige prosten Balthasar Münter med bister uppsyn och rynkad panna. Styf som halsfjädrarna på en retad fågel sitter den hvita pipkragen omkring hans ännu ungdomliga ansikte, som blossar af helig vrede, ty han predikar lagen, icke evangelium. Hård som en domares ljuder hans röst, då han talar om tecknen, som tyda på, att den yttersta dagen snart tör vara förhanden. Gudlösheten breder sig, höga och låga lefva som hedningar, de där af ingen Gud veta, i sus och dus, i synd och öfverflöd, och alla Guds bud föraktas, det sjette icke minst; men redan är nöden och pestilentian i landet och örlig stundar. Därför omvänder Eder nu, gören bot och bättring, i morgon kan det redan vara för sent!
Sorn emedlertid dessa senare icke under denna Riksdag torde komma till slutligt afgörande, oell den af så manga medellösa medborgare dessförinnan önskade rättelsen, om den såsom Rikets Ständers gemensamma underdåniga anhållan å nyo framsta 1 ies, sannolikt ej skall gå miste om Hans Maj:ts Nådiga bifall; så får jag, jemte anmälan om min reservation mot Högloft. Utskottets nu fattade beslut, hufvudsakligen biträda Rikets Ständers ofvanåberopade underdåniga framställning, hvilken jag, i likhet med motionären, anser vid denna Riksdag kunna och böra förnyas.” 3:o Fr. v. Zweigbergk från Skaraborgs Län; ”Mot det beslut, hvaruti Utskottet, genom en rösts pluralitet, stannat, rörande väckt fråga; det parter mätte förklaras berättigade att, ef ter det ett. mål blifvit i RädstufvuRätt och Öfver-Rätter samt Konungens Befallningshafvande slutligen afgjordt , utan afgift återfå ej mindre Under-Rätternes protocoll och domar, än andra der företedde handlingar, dock med undantag af sjelfva skriftvexlingen, får jag mig härmedelst reservera. Denna fråga var redan sistlidne Riksdag bragt å bane, och förslaget blef då, i enlighet med Utskottets Betänkande den 7 Oetober 1834, N:o 140, af Rikets Ständer godkändt; men Kongl. Maj:t fann icke skäl alt derå lemna bifall. Det Nådiga afslaget, gifvet å Riks-salen den 21 Mars 1835, är här ofvan i Lag-Utskottets betänkande intaget. På ofvanåberopade skäl och då någon grundad klagan icke försports öfver hvad hittills för ifrågavarande fall egt rum, ansåg Kongl. Maj:t icke nödigt, att då utfärda något stadgande om vidsträcktare rätt för parter uti förenämnde ämne, utan ansåg detsamma lämpligen kunna komma under öfverläggning vid granskningen af förslaget till ny Lag.