Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag var då vanligen redan skickad till sängs, men i halfslummern inmängde sig ljudet af sången i mina drömmar, och den klara rösten omsvepte mig med sitt välljud, långt efter det den tystnat och alla i huset gått till hvila. — V i voro goda vänner, Nils och jag. Om pilkäppen ibland träffade något hårdt, mildrades svedan af den kamratlika delningen af hvarje godt äpple, jag hade i min ficka, samt af de böcker, jag smugglade ut till honom i trädgården. Vänskapen ökades så mycket mer, som han var särdeles händig och förträffligt förstod sig på att göra små krattor och vagnar, men framför allt pipor och flöjter af pilens tjockaste grenar eller » hundkäxets » ihåliga stam, på hvilka han sedan blåste melodier. Han hade en viss förmåga att, utan att försumma sitt arbete, dock hinna med att läsa litet: tidningar, hvilka kommo i den stora postväskan och lades ut i folkstugan för att hämtas af sockenprenumeranter, • barnböcker, men ännu hellre läxböcker från min lilla hylla; han lyssnade med girig uppmärksamhet, då jag, uppmuntrad och smickrad däraf, för honom upprepade innehållet af dagens undervisning. Han anförtrodde snart mina bröder, hvilkas synnerlige vän han under ferietiden blef, att han egentligen hade en enda önskan, nämligen att slippa » tjäna dräng », utan komma » på seminariet », bli skollärare och organist, en gång själf få spela orgeln i kyrkan, bo i det lilla nätta skolhuset och ha sin mor hos sig. Han trifdes icke i drängstugan. Och i godt samförstånd med husets barn drogs han också allt mera därifrån. Endast då det kom kamrater till mina brö- der, elementarläroverksgossar liksom de, gick han tyst undan deras bullersamma, stojande flock; öfver hans mörka ansikte låg då alltid ett tungsint drag, den veka munnen var hoppressad, och tagen med skyffel och spade voro kraftigare och snabbare än eljes, där han med den gula halmhatten djupt neddragen i pannan och utan att se sig om eller blicka upp skötte sitt arbete.
» Doktorn gick nyss och skall komma igen om en stund, » svarade bokhållaren, medan fru Emilia sjönk ned på en stol vid sängen och blef sittande orörlig. » Jag skulle visa honom min nya klädning, » sade hon hviskande; » jag satte blommor i håret, och jag — fann honom så där — sanslös på golfvet. » Hon tystnade. Läpparne ryckte nervöst, munnen förvreds, men icke en tår fuktade det. stirrande ögat. » Var lugn, älskade mamma! » sade Gunnar. » Det var en lång svimning, men vi skola hoppas. » » Ack, hoppas! Kan du, Julia, tro, att här finnes hopp? » Hon vände sig till äldsta dottern. Denna vände bort ansiktet och svarade intet. Stora tårar rullade oupphörligen ned från hennes ögon-öfver kinderna ned på halsen. Hon tänkte ej på att aftorka dem. Intet drag rörde sig i detta unga ansikte, som så mycket liknade moderns, blott med en tillsats af viljekraft och själfbeherskning. Så kom läkaren. Han undersökte pulsen, tittade på klockan och såg allvarsam ut. » Är det ett slaganfall? » frågade Gunnar hviskande. » Nej — jo, vi kunna kalla det så, » svarade läkaren i samma ton. » Finns det något hopp? » » Hoppet varar så länge som lifvet. » Det följde en lång tystnad. Läkaren skref ett recept. Han steg upp, tog afsked och lofvade att återkomma ännu en gång samma afton. Timmarne skredo i ångestfull bidan, blott få ord vexlades. Aftonen närmade sig, och den blodröda dager, som är egendomlig för midsommartidens nätter i dessa nordliga näjder, trängde in genom fönstren och kastade ett olycksdigert, nä- stan vålnadslikt sken öfver den döende och hans omgifvande familj. Så kom läkaren ännu en gång. Det var ej familjens vanliga gamla läkare, utan en ung man, som vikarierade för honom. Han vinkade ut Gunnar i ett annat rum. » Låt barnen gå till sängs! » sade han kort; » och sök förmå er mor att aflägsna sig!
Inte ett ögonblick missförstod jag det intryck jag gjorde på honom. Jag begrep så väl, att han var tacksam emot mig, därför att han, när han var med mig, alltid visade sig till sin fördel. Han hade inte detta så klart för sig, som jag hade. Dessutom försatte jag honom i stämning, inte därför att det var jag, det märker jag nog skillnad på, utan därför, att jag var kvinna. Han hade förut varit för blyg att njuta af kvinnligt umgänge, nu njöt han. Han var förresten mycket kruserlig, var rädd att besvära, komma olägligt, störa. Men jag tog honom på det rätta sättet, fullständigt ogeneradt, fick honom att tro, att jag ej lät mig hindras af honom, när jag hade något annat att syssla med. Men också på annat sätt fick han behandlas försiktigt, det märkte jag snart. Han är mycket ömtålig, lätt stucken och misstänksam. Han tar åt sig saker, som man aldrig kan drömma om, och är i det hela taget inte så lätt att förstå sig på, som jag i början trodde och som du tror. Har du till exempel märkt, att han har en mvcket hög tanke om sig och en stor grad af själfkänsla? Kanske han inte har det nu, men han hade det då. Den hängde tillsamman med en orubblig öfvertygelse om att han alltid var på den rätta sidan, på pliktens hederns, rättrådighetens sida, och att han i alla afse, enden var en stadgad man. Det passade honom att vara det. Man såg, att det inte var något påklistradt, utan att det var mannens natur. Han var vederhäftig. Han kände det med sig, och däri låg hans själfkänsla. För min del tyckte jag bättre om, när jag vid närmare bekantskap märkte, att han hade en hög tanke om sig, än när jag trodde, att blyghet var det mest utmärkande draget hos honom. Nåja, han behöfver inte heller vara anspråkslös. Som vetenskapsman har han ett högt anseende. Men vet du, han har ingen idé om att han är så omöjlig hvad utseendet beträffar, som han är. Du tror naturligtvis, att han är blyg därför att han vet, att han är löjligt ful. Det trodde jag också. Men det är icke förhållandet. Hur otroligt det än låter, det är inte därför.
» Kurt, » säger hon i otålig ondskefull ton, » hvad vill detta narrspel säga? Är ni då en man eller en vettvilling, som ej vet, hvart eder mamsellkänslosamhet löper i väg med er. Kom ihåg, intet, intet har j a g ännu gifvit .er af hvad allt ni begärt, åtrått, tiggt vid mina fötter. Jag varnar er — försök ej kompromettera m i g; det skulle kanske bli ni, som först föll i den striden. » Men nu reser han sitt hufvud och med en blick så full af afsky o c h harm, att till och med denna förslagna kvinna bleknar, ropar han: » Gå, gå bort ifrån mig — f r e s t e r s k a,! » Inne på soffan i sitt inre rum ligger Sonja, händerna krampaktigt tryckta för sitt ansikte, den späda kroppen skälfvande af hejdlös gråt. Smekande, tröstande, bedjande lutar sig fadren öfver henne. » Min älskling — min älskling — var nu lugn — hör, s e: din far är hos dig. Aldrig mera skola vi förlora hvarandra. Förlåt mig, om j a g gjort dig ondt, o m j a g synts försumma dig ibland för henne, s o m med våld tog mitt hjärta. Jag har aldrig upphört att älska dig, älska dig högst af allt; du är j u mitt eget kött, hjärta af mitt hjärta. Du har mig j u här, som alltid, helt, helt ... » » Helt? » — säger hon plötsligt o c h reser sig upp i sittande ställning. Hon betraktar honom med med Grefven andas hårdt. Hans blick blir orolig och på den feberheta pannan glänsa svettperlorna i en krans. Oaflåtligt betraktar hon h o n o m. Han söker o r d; med allvarliga, forskande ögon. Hennes tårar stanna. » Skall jag då icke längre dela med med henne. » han finner dem ej till att svara. » Helt? Utan att dela? » — upprepar hon. » Ack, mitt barn, » börjar han till sist med osä- ker röst. » Din far, din far är jag j u helt. Min kärlek omfattar dig med all sin kraft och värme som från den första dag, jag bar dig på mina armar.
N:o 187. fallit i underdånighet hegardt uppskof med erläggande &f sistlidne års krono-utskylder till medlet af innevarande månad detta är, samt för nu löpande år framflyttat tiden för summariska redovisningens afgifvande till den 1 nästkommande Juli; har hos Rikets Ständer blifvit föreslaget, att, i tiden för krono-uppbördsstämmorna i allmänhet, undantag måtte göras för Gottland, samt så väl uppbördsmötena derstädes, som tiden för summariska redovisningens aflemnande framflyttas. Rikets Ständer hafva, under pröfningen af ifrågavarande framställning, tagit i betragtande, att de med en tidigare uppbörd på Gottland förknippade ofvan anmärkte olägenheter äro af ständig beskaffenhet, och att serskilde föreskrifter till undanrödjande deraf följagtligen af behofvet påkallas; hvadan och enär någon olägenhet för Stats-Verket af framflyttning utaf uppbördstiden derstädes så mycket mindre bör kunna ifrågasättas, som en dylik undantagslag varit gällande för Stora Kopparbergs Län allt sedan år 1823, Rikets Ständer funnit sig böra understödja den gjorda framställningen; till följd hvaraf och som uppbördens afslutande samt summariska redovisningens afgifvande svårligen kunna medhinnas på kortare tid, än den af E. K. M., på sätt ofvanberördt är, för innevarande år bestämda af en och en half månad, Rikets Ständer hos E. K. M. i underdånighet hemställa, det krono-uppbördsstämmorna på Gottland icke må utsättas förr än från och med Maj månads början, samt tiden, dels inom hvilken Uppbördsmännen skola begära handräckning, i afseende å bortflyttade och till vistelseorten okände personer, som häfta för krono-utskylder, dels ock för summariska redovisningens afgifvande, må för Gottland bestämmas till den 15 Juni hvarje år. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 15 Maj 1845. 4/6 Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, No i88„ Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den i3 Maj 1845.
Taretittgöinätttten ega att, få mibt be ffattffelbtgeå uppgifter bafrna något fatuntaitbang nteb pttbltfe £Berf'3 befattning, eiuägcrtigeu af beffc unbfå be upps twsniitgar, forn funna erfcrbraö. ©lutte, efter ufbemtanbet beraf, någon attteb Sarerittgsittännctt att fpeeiftfa uppgifter i begge be C^buru egare af ett fafttgpet, på fått 62 §. föreffrtfmer, uppgifmit bet tvärbe, fuuartitt b«u förmenar bett böra anfeö, mare (vemmtttben lif mät båbe berättigab ecb ffptbig, att, utan affeenbe på uppgiften, efter förefattanbe flät ecb tttt ftabgabe grttnber, beftätittna bet märbe, hvarefter 23emtttntttg bör utgå; bocf ber aitlcbntngcn tttt benita föränbrtttg i protocottet antecfnaS. §. 68. VI f be banbltttgar ecb uppfinningar, domtuittéen famtat ed) bett locata fätt
December 1813, bifallit, att 1807 års Schol-Ordning kominer att blifva gällande intill dess annorlunda förordnadt varder, hvarjemte dock åt Ephorerne blifvit ofverl ätit, att tills vidare vidtaga vissa nödiga och nyttiga provisoriska åtgärder till Läroverkens förbättring, i öfverensstämmelse med det af Comitéen dertill afgifna förslag, af hvilka åtgärder åt Comitéen del borde lemnäs. För att komma i tillfälle att nogare granska och pröfva den senast utfärdade Schöl.Ordningen, har Comitéen dels vidtagit den anstalt, att särskildt utarbetade1 Förslag till en ny ScholOrdning blifva densamma meddelade och underställde, dels, med Kongl. Majus bifall, alla nödiga upplysningar genom Consistorierne infordrade, hvilka kiinna leda Comitéen vid dess undersökningar och förestående göromål. Comitéen har i sådant ändamål uppfattat frågor, hvilka den önskat besvarade, så väl af Consistorierne i allmänhet, som särskildt af hvart Uppfostrings* och Läroverks Föreståndare och Pastorer på Den 7 Marst 1*5 pä landet, hvarpå svar borde inkomma till den 5 Maj 1814. Dessa svar äro äfven riktigt till Comitéen inlemnade och innehålla rikhaltiga källor till Comitéens tillkommande arbete. Med anledning af Comitéens förord, har Kongl. Maj:1, genom skrifvelse af den 5 Maj 1813, bifallit, att en Gymnastisk Läroanstalt i Hufvudstaden måtte anläggas, såsom ett Centralinstitut till bildande af Lärare i Gymnastiken,' hvarjemte Kongl. Maj:t tillagt Stiftaren, Ling, Femhundrade Riksdaler årligt arfvode. Etthundrade Riksdaler i hushyra och i ett för allt Fy? rahundrade Riksdaler till anskaffande och inköp af den nödiga attiraillen. För detta Centralinstitut har Comitéen, under den 14 Mars 1814,' till Kongl. Majit aflemnat Förslag till ett Reglemente, hvilket till det mesta redan vunnit Kongl. Majits sa.nction, och Institutet dymedelst äfven redan blifvit satt i verksamhet. Kongl.
I lörevarande fall inträffade dessutom den orimligheten, att om man i stället för risstraffet, hvilket Rådstugurätten tycktes hafva ansett vara det normala uti, 15 kap. 2 § 2 mom. Missgerningsbalken, antoge fängelse vid vatten och bröd för norm, och efter detta förfore på samma sätt, som Rådstugurätten gjort med det andra alternatifvet, man skulle komma till det resultat, att som sexton dagars fängelse vid vatten och bröd, enligt 1841 års Kongl. Förordning, svarar emot det bötestal, som umgälles med femton par ris, risstrallet alltså borde till detta belopp utsättas, när domstolen funne lämpligt att välja detta alternatif. Uppå dessa underdåniga besvär har nådigt Utslag ännu icke följt. Sedan hos Konungens Befallningshafvande i Norrbottens län en qvinna, hvilken för enkelt hor borde undergå tolf dagars fängelse vid vatten och bröd, blifvit anmäld till verkställande af detta straff, men befunnits hafva till Länshäktet medfört ett barn, som hon mer än sju månader förut framfödt; så hade Konungens Befallningshafvande samma dag, den 3 Januari 1850, förordnat, att bemälta person skulle till hemorten återföras för afbidande af natt och år efter barnets födelse, innan det henne ådömda straffet finge verkställas. Detta emot 3 kap. tj § Straffbalken stridande beslut har jag funnit mig icke kunna undgå att låta lagligen åtala; och har uti då afgifven förklaring Konungens Befallningshafvande till grund för samma beslut endast åberopat alldeles godtyckliga skäl, enligt hvilka det skulle kunna tillåtas hvarje digifvande moder att undslippa straffs verkställighet, intill dess barnet ej mer behöfde att af henne omedelbarligen näras. Kongl. Hofrätten har genom utslag i detta mål den 18 Juii 1855 väl förklarat, det Konungens Befallningshafvande icke varit af uttrycklig lag till anmärkta förfarandet föranlåten, men dock ansett samma förfarande, med afseende å hvad Konungens Befallningshafvande i förklaringen andragit, icke vara af beskaffenhet att kunna till ansvarseller ersättningsskyldighet föranleda.
Ehuru jag visserligen icke vill bestrida , att StatsUtsk. med mycken beredvillighet omfattat delta vigtiga ämne, vill jag dock fästa Ulskts och Ståndets uppmärksamhet derpå , att det tålt mera; ty landtmanna-näringen är den, som hufvudsakligen bär tyngden af de behof Staten klöfver. JDct är således billigt, att denna näring erhåller nödig uppmuntran och derigenom äfven förmågan att draga denna tunga. — Jag anhåller om återremiss af Utsk:s betänk. och förenar mig uti den reservation, som Hr Biskop Hedre'n mot nu ifrågavar. punkt afgifvit. Hr af Sille'n, Georg Axel, uppläste följande: l följd dels af K. M:s nåd. propos. om statsverkets tillstånd och behof, dels ock af 2:ne motionärers framställningar, har H. StatsUtsk. föreslagit icke allenast bibehållande af det vid sisth riksdag.beviljade anslag af 5ooo r:dr b:co .årligen till Hr Nonnens s. k. jordbruks-institut på Degeberg , utan äfven derutöfver en årlig tillökning till lika belopp, så alt på 5 års tid skulle för berörde inrättning, utom redan, som mig synes, af Statens medel bortskänkta 27,000 r:dr, ytterligare bortkastas 5o,ooo r:dr b:co. Då hos H. R. o. Ad. förevar och till StatsUtsk. remitterades Frih. von Krasmers motion, om anslående af Ulltuna kungsgård till ett central-institut för jordbruksskolor, tog jag mig friheten att uti skriftligt anförande söka ådagalägga umbärligheten, ieke allenast af en sådan inrättn., utan äfven af jordbruks-instilutet vid Degeberg samt dylika inrättntr i allmänhet, och att följaktligen statsverket icke borde betungas med någon utgift i slikt afseende. Utsk, har afstyrkt bifall till så väl Frih. von Kraemers nyssnämnda motion, som äfven de öfriga hos R. o. Ad. vuekö 11. Ö7 D c 11 15 M a j f. jn.
Uldr* den 6 si pr il 18 4 r • 333 icke ega rum, i anledning af Ridderskapels och Adelns i Protocolls-utdrag, N:o 948, gjorda inbjudning att biträda beslut om uppskof att afgöra denna punkt, intilldess Statsoch Banco-Utskotten inkommo med Utlåtande, i afseende på den fråga, som inom Utskotten var under öfverläggning, angående frugtbargörandet af de uti Banken varande, RiksgäldsContorets behållningar. Från Hedervärda Bonde-Ståndet. S. D. Bifölls Allmänna Besväisoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande N:o i4o, i anledning af återremiss å Betänkandet JN:o 109, med de förändringar, att ut i 1 punkten, litt. b. skulle erhålla följande lydelse: ”Vid Tackjerns-hylla inom Bergslagen, der blåsningen under åren från och med 1831 till och med 1840 uppgått till minst 2,5oo Skeppund årligen, må begagnas en härd, med oinskränkt smides-rätt. Tackjernshyltor åter, vid hvilka tackjerns-blåsningen, under förenämnde år, icke uppgått till nu fastställde belopp, 2,5oo Skeppund, må ega att sig förena om anläggning af en härd med oinskränkt smides-rätt; dock med vilkor, att sammanräknade tillverknings-heloppet af tackjern, vid ifrågavarande hyttor, icke, efter medelial beräknadt, understigit 3,000 Skeppund årligen;” samt att uti 2 punkten litt. b., 3 raden, ordet ”ofvannämnde” skulle borttagas. Och skulle de respective Med-Stånden vänligen inbjudas att uti detta beslut med Bonde-Ståndet sig förena. S. D.
Dessa anses visserligen såsom en slags förnödenhetsartiklar, men äro dock icke ovikorligen nödvändiga, och en förhöjning af endast 1 öre på skålpundet för ett par af dem kommer att gifva vida mera än hela tullen på spanmål, och om R. St:rs beslut blifver att förhöja skatten på bränvin, hvarigenom en ökad inkomst af H million beredes, vinnes derigenom en ytterligare ersättning, som torde blifva tillräcklig. Slutligen har man talat om att jordbruket behöfde skydd, för att kunna konkurrera med utlandet. 1 detta fall skulle jag vilja framställa en fråga. Har jordbruksoch ladugårdsproduk terna fallit sedan man för 8 år sedan borttog den betydliga tull, som då skyddade desamma? Jag tror icke, att förhållandet varit sådant, och ingen torde kunna påstå, att jag härutinnan har orätt. R. St:r hafva vid denna riksdag horttagit qvarnräntan. Såsom skäl för en sådan åtgärd anförde Hr Fåhraus, att spanmål utfördes till Tyskland och återkom såsom Tyskt mjöl, och skälet härtill sades vara, att det utländska mjölet var bättre — och hvarföre? Jo, emedan tyngande beskattningen efter paret stenar gjorde, att ingen qvarnegare hade flera stenar i sin qvarn, än han behöfde, och således inga i reserv till ombyte, då de gingo varma. Nu är, som sagdt, denna ränta upphäfd och den 504 Den ? Maj f. m. öfverklagade olägenheten derigenom afhjelpt. Men kunde vi då i utländningens hind oell på lians egen marknad konkurrera med honom, så är det väl klart, att vi ännu bättre bör kunna göra det i vårt eget land. Jag har nu genomgått de skäl, som blifvit anförda för åsät tande af de ifrågav:de tullarne; oell som jag icke kan godkänna något enda af dem, får jag anhålla om bifall till hvad Utsk:t i denna punkt föreslagit. Frih. Gripenstedt, Johan August:
För öfrigt hafva, med tillämpning af de allmänna grunderna för den nya löneregleringen, andra förändringar i afseende på Justiiie-Revisions-Expeditionen icke blifvit föreslagna, än att högsta tjenstegraden elier Revisions-Sekreterarne, i likhet med hvad för andra Embetsverk af större omfattning egt rum, blifvit fördelade i tvänne löne-grader. i stället för de tre, som nu förefinnas; att Protokolls-Sekreterare och Kanslister, innefattande 3:dje och 2:dra lönegraderne, blifvit hvar för sig upptagne i en enda lönegrad i stället för de tvänne, som hittills egt rum, dervid afseende hufvudsakligen varit fästadt derå, att dessa tjenstegrader, med inom sig lika göromål, äro att betrakta såsom öfvergångstjenster till högre befordran, hvadan i fråga om dem ej gälla samma skäl för olika löner, som i den tjenstegrad, der utsigterna till vidare befordran i allmänhet måste stanna; samt att, på sätt förut är nämndt, en Vaktmästare blifvit från Högsta Domstolen hit öfverflyttad, för att fylla ett för denna Expedition desto angelägnare behof, som en af dess vaktmästare alltid måste under Högste Domstolens sessioner vara der till hands och tillgången på behöflig uppassning för Nedre Revisionen härigenom minskas.
N:o 24, i anledn. af väckta motioner om utfärdande af ny sjölag; Allm. Besv.- och Ekon.Utslcts Betänk.-n: N:o 132, i anledn. af väckt motion om tillägg till och ändring i gällande förordningar om jagt och djurfång; N:o 133, i anledn. af väckt motion ang:de ändringar i nit gällande författningar om jagt och djurfång; N:o 13 4, i anledn. af väckt motion om kolonien St. Barthelemys skiljande från Svenska Kronan; N:o 135, i anledn. af väckt motion i fråga om skiljande af Landshöfdingeoell Militär-befälhafvare-embeteua på Gottland; N:o 136, i anledn. af väckt motion om utgifvande frän trycket af sammandrag utaf alla de författningar, som röra bebyggande, vård och underhåll af civila och ecklesiastike boställen; samt N:o 137, i anledn. af väckt motion om slöjdskolors inrät tande i hvarje län. Föredrogs och lades till handlingarne Allm. Besv.- och Ekon.- Utsk:ts den 4 dennes bordlagde Meni. N:o 138, i anledn. af återremiss af Betänk:t N:o 38. Föredrogs sistnämnde Uisk:s den 4 dennes bordlagde Utlåt. N:o 139, i anledn. af liiksStrns skiljaktiga beslut i anledn. af Betänka N;o 44. Ytterligare bordläggning af detta. Utlåt, begärdes af Frih. von Paykull, hvarefter anmälte sig och yttrade Hr Printzensköld: Jag får för min del anhålla, att R. o. Ad., i stället för att förena sig med Borgareoch BondeStm, täcktes antaga hvad PresteSt:t beslutat.
Stats-Utskottet, som denne dag fält emottaga Kongl. Maj;ts Nådiga Proposition om Stats-Verkets tillstånd oell behof, har, enär, jemlikt 27 §. i Riksdags-Ordningen, Riksdagens början räknas från den dag högstberörde Nådiga Proposition afiemnas, skolat sådant i nämnde afseende anmäla; Blifvande härjemte ett exemplar af densamma hvarje Riks-Stånd tillställdt samt Expeditions-Utskottet anmodadt, att skyndsamt gå i författning om tryckningen af nämnde Proposition med tillhörande bilagor. Stockholm den 6 Februari 1840. Memorial. Ankom till Exp. Utsk. den 13 Febr. kl. 2 e. m. Till Stats-Utskottet har Bonde-Ståndet remitterat Petter Pehrssons från Jönköpings Län motion, rörande upphörande af Kongl. Majrts Befallningshafvandes och Kongl. Kammar-Rättens rätt att pröfva Berednings-Comitéers Beslut; men som denna fråga ej inverkar på Stats-Verkets eller Riksgälds-Verkets inkomster och utgifter, anser Utskottet densamma ej tillhöra dess handläggning, utan varder Motionen till Bonde-Slåndet återlemnad. Stockholm den i3 Februari 1840. Memorial. Ankom till Exp, Utsk. den 14 Febr."kl. 11 f. m. Det är anledning till anmärkning emot StatsRådet och Föredraganderne för Kammar-, Krigssamt Handelsoch Finans-Ärendena, hvarom remiss begäres till Constitutions-Utskottet, inför hvilket anledningarne uppgifvas skola. Stockholm den i3 Februari 1840. StatsUtskottets Memorial, Nio 5. 3 N:o 5. Ankom till Expeditions-Utskottet den 16 Febr. kl. 1. e. m. Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj.ts Nådiga skrifvelse om anvisande af ett serskildt Anslag till Katlcncomrnunicatloner och andra allmänna arbeten år iS/jo. (u. jo Uti Nådig Skrifvelse lill Stats-Utskottet af den 27 nasti.