Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Cronhjelms som Hr af Ekenstams propos. tyckas hafva flera anhängare, och således torde icke någon annan utväg blifva, än att först anställa votering om hvilkendera af dem skall blifva contra-propos. Kär detta blifvit utrönt, få vi votera om bifall till Utsk:s betänk. IIr Lefren: Mig synes, att här icke varit ringaste fråga om surpris. IIr Gr. o. Landtm, har först framställt Utsk:s förslag och derefter sagt sig icke hafva kunnat urskilja, antingen nej eller ja var rådande. Dernäst har Hr Gr. o. Landtm, framställt Gr. Cronhjelms propos., och efter Hr Gr. o. Landtm» förklaring, att han tyckt ja vid besvarandet af 10 11. l1 i3o Dt 11 J ti I i f. m. Henna propos. vara rådande, begärde jag votering. Nn återstår, huru saken skall behandlas. Att Gr. Cronhjelms propos. kommer att vara med, är gifvet, då voteringen blifvit begärd på grund af densannnas besvarande. Att Utsk:s förslag ej kan helt och hållet uteslutas, är lika klart, och då jag begärt voteringen, torde ej heller den af mig yrkade propos. kunna uteslutas. Då återstår ingen annan utväg, än att, såsom Gr. v. Fersen föreslagit, först afgöra hvilkendera af de i stället för Utsk:s förslag uppgjorda redactionerna stall blifva contra-proposition, och derom begär jag, att Hr Gr. o. Landtm, måtte framställa propos. Frih. Boye: Om man skall följa den naturliga ordningen, har Hr v. Troil ganska rätt deri, att första voteringen bör hafva till föremål Utsk:s betänk., och då bör conträr propos:n blifva: Vinner nej, skall genom särskild votering afgöras, hvilketdera af de öfriga här gjorda förslag kommer att antagas. Jag behöfver såsom bevis för riktigheten af denna ordning endast erinra derom, att om ja vinner, behöfves ingen annan contra-propos:n, och vi komma till beslut med en votering. Hr Nordenanckar:
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om icke, enär detta mål redan blifvit af Ridderskapet och Adeln afgjordt , Constitutions Utskottets ifrågavarande Memorial finge läggas till Handlingarne. Ropades Ja ocn Nej. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde derefter proposition till bifall af Constitutionslltskottets Memorial. Ropades äfven Ja och Nej. Friherre Cederström: Jag får anmäla min reservation emot en sådan behandling af förslag till Grundlags ändringar, att, sedan Ridderskapet och Adeln under denna Riksdag afslagit det ena alternativet, det samma nu skulle såsom godkänt anses, för att hvila tili nästa Riksdag. Uti 56 §. RegeringsFormen Står: J’Göras i Riksens Ständers Plena icke några anmärkningar emot ConstitutionsUtskot, Den 27 Maji. 489 tets yttrande, hvile detsamma såsom ett Rika sens Ständers Utlåtande, hvaröfver först vid nästa Riksdag skall kunna beslutas &c.” Men nu har Ridderskapet och Adeln , långt ifrån att icke göra anmärkningar vid den föreslagne nya redaction, i stället densamma afslagit, och då kan jag ej finna, huruledes Ridderskapet och Adeln, med anledning af ConstitutionsUtskottets nu gjorde anmälan, kan godkänna första alternativet till antagande eller förkastande vid nästa Riksdag. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken föreslog derefter, att Ridderskapet och Adeln, under förblifvande vid dess den 27 sistlidne April fattade beslut, hvarigenom endast 2:dra alternativet är vordet af Ridderskap pet och Adeln antaget, måtte Utskottets ifrågavarande Memorial afslå. Ropades Ja. Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf, anmärkte, att ett af ConstitutionsUtskottet framstäldt förslag till ändring i Grundlagen ej kunde vid samma Riksdag af Ridderskapet och Adeln afslås.
Sverige: Fdrcningcn for varnlil$a quinnors skjdd, som till följil af bristande framgbng nödgats upphöra med sin verksamhet, har nu iinder en delvis ny styrelse omorganiserats ii ändaniil att i första rummet verka p i det uppvexande sktgtet och att söka till ordning och arbete uppfostra sådana unga flickor, som sakna rird och skydd och äro i fara att duka under för frestelsen .. För anskaffande af medel anordnas den 24 och a5 i denna manad en bazir X Stora Börssalen har i Stockholm. Ostersunds fattigvbrdsstyrelse har inkallat Quinnor i fatt@di-dcn. fem fruar att med rid och d i d biträda fattigr8rdsstyrelscn. Om quirinans rilstriilt förhandlades den 19: de sistl. februari b ett af allmänna rösträttsföreningen tillstäl (lt sammanträde b Mose backe. Lle flesta talarne ansago, att det skulle \ - ara skadligt, om qvinnan finge rösträtt nu, s i länge iinnu * strecket * qvarstode och siledes smenniskovIrdets pris räknades i klingande mynt .. Deremot framhöllo andra talare samhäilets orättvisa att beröha qvinnan en af inenniskans förnämsta rättigheter, I ÖfverenstImmelse med denna senare åsigt fattade ock mötet slutligen enhälligt sin resolution. K&amp;. fitcnskapsakadc~~~ic~~ beslöt vid sitt februarisammanträde. att stadgarne icke skulle tolkas s i eller andras derhän, att invaljanilet af jvinliga medlemmar blefve niöjligt. F / icRsRoI~kon~~~~ittCn. Denna kommittd, hrilken, sasom bekant, ar den första af Kongl. Maj: t tillsatta konimirte, hvari qvinnor - Dagnys redaktör Fru S. 1,eijonhufvud-Adlersparre samt normalskolans förestindarinna fröken H. Caselli - blifvit iusatta. har för tillMllet sliirar sina arbeten i hufvudstaden och den I r innev.
Half dagspenning för Daglönare Sönoch Ilelgedagarne • • . Summa Stockholms Station. Konstruktions-Departcmeiitet. Verkmästare Ovartersmän Dito Öfver-machinist nied arbetsskyldighet Dito med dito Machinister med dito . Dito Machinist-Lärlingar Dito Smedsmästare med arbetsskyldighet. Målare och Glasmästare med dito (Öfverflyttade till Artilleri-Departementet.) Smedsgesäller ■ Transport Personal. Aflöning i kontant. i Spanmål i Råg. Månadslönare. Daglö- nare. För månad eller dag per man. För ar ■ per man. ; i Summa. 1 •n a *3 ~ ®: £3 Ko Summa It: dr. ii. It :dr. 1 1 «•! N:o 4 till Kongl. Maj ds Nåd. Prop. Nio 1, om Sta is ve/'tel 1856. Nuvarande Stat. Personal. Aflöning) i iuutant. Spanmål i Uåg. - 2 c: -;0 s g För in ålind eller dag per man. 1'iir år per man. Summa. (t ts a: o — -s Summa R:dr. Ö. R:dr. , K:di\ Ii. Transport Timmermän . Tillsyningsman (arfvode) Förste Öfvermiistare (dito) Andre dito (dito) Undermästare (dito) Dito (dito) Verkgesäller Stedt r.akare-mästare Grofsmedsm.ästare ... Pistolsmedsmästare. Svarfvaremästare . Lådmakaremästare ... \:o 4 lill kongl. Maj:ts Nod. Prop. N:o i. om Statsverket 4856. 31 Den i underdånighet föreslagna Stat. Personal. Aflöning i kontant. Spanmål i Itå g. » För år per man. Summa. a ^ M Z° S unn»;» II: dr. ö. It: dr. S/a (j In 'uls-Luboraloi in m Tillsyningsman (arfvode) Förste Öfverinästare (dito) Andre
De lefde i ständig fruktan för gengångaren. Om dagarna hade de väl någon ro, men om nätterna blefvo de så störda af barnets gråt och kväfda snyftningar, att de ej vågade ligga ensamma. Jofrid gick ofta långa vägar för att hämta någon, som kunde stanna i deras stuga öfver natten. Kom någon främmande, hade de lugn, men så snart de voro ensamma, hörde de barnet. En natt, då de ingen funnit till sällskap och voro ur stånd att sofva för barnets skull, steg Jofrid upp ur bädden. »Sof du, Tönne,» sade hon. »Om jag håller mig vaken, lär intet höras.» Hon gick ut och satte sig på dörrstenen, tänkande på hvad de borde göra för att få ro, ty på detta sätt kunde de ej fortfara att lefva. Hon undrade om bikt och bot och förödmjukelse och ånger kunde hjälpa dem från denna svåra hemsökelse. Då hände sig, att hon lyfte ögonen och såg samma syn som en gång förr från denna plats. Grafhögen hade blifvit till en kämpe. Det var en rätt mörk natt, men dock kunde hon tydligt se och förnimma, att gamle kung Atle satt där och betraktade henne. Hon såg honom så väl, att hon urskilde de mossgrodda armringarna om hans handleder och kunde märka hurusom hans ben voro omlindade med korslagda band, mellan hvilka vadmusklerna svällde. Denna gång blef hon ej rädd för den gamle. Han tycktes henne vara en vän och tröstare i olyckan. Han såg på henne liksom ömkande, liksom ville han inge henne mod. Hon tänkte då på, att den väldige kämpen en gång haft sin dag, då han nedlagt högtals med fiender där på ljungfältet och vadat fram i blodströmmar, som forsat mellan tufvorna. Hvad hade han då frågat efter en död man mer eller mindre? Hur mycket hade suckan af barn, hvilkas fäder han slagit, rört hans stenhjärta? Fjäderlätt hade bördan af ett barns död legat på hans samvete. Och hon förnam hans hviskning, densamma som den gamla stenkalla hedendomen hviskat i alla tider. »Hvarför ångra? Gudarna äro de som styra. Nornorna spinna lifvets tråd.
Jemte ofvannämnda hufvudförbindelse aflemnar hypotheksbanken till riksbanken ett motsvarande belopp partial-obligationer, ställda till inneha Tvären, löpande med fyra procent ränta och lydande å olika valörer, minst 200, högst 3,000 r:dr r:mt, att efter utlottning i bestämd ordning inom 00 år till fullo infrias; börande dessa partial-obligationer vara skrifna på så väl tyska som svenska språken, och lyda på så väl riksdaler hamburger banko, som svenskt riksmynt, samt åtföljas af vidhäftade räntekuponger, ställda att. inlösas antingen i Rikets Ständers bank, eller hos denna banks omljud i Hamburg. % 5:o. För beloppet af den kapital-afbetalning, som af hypotheksbanken till riksbanken, enligt 3:dje punkten, årligen verkslälles, skall till den förra återställas ett så stort belopp i dess till riksbanken aflemiiade partial-obligationer, som mot den sålunda verkställda kapital-afbetalningen svarar. 6:o. Riksbankens styrelse vare obetaget att, när den finner sådant med bankens säkerhet och fördel förenligt, dessa partial-obligationer inom eller utom landet försälja till det pris, som derför högst kan erhållas; men vare på andra sidan förpligtad all, när riksbankens ställning det åter rnedgifver, de sålunda försålda eller andra af hypotheksbanken utgifna obligationer till motsvarande belopp åter inlösa; börande de medel, som genom de från hyrpolheksbanken årligen ingående kapital-afbelalningar inflyta, till sådant inköp, så vidt ske kan, anslås. 7:o. Hvad af de till fastighets-låliefonden hörande medel under årens lopp inflyter, eger hypotheksbanken för sina ändamål såsom sin tillhörighet använda. 56 Bil. Ut. B. Förslag till Förordning angående en allmän IIgp o th eks bank för riket. § 1.
S. D. Remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet följande, nu föredragna motioner, nemligen af: l:o Sven Nilsson från Christianstads län, derom, att Staten, emot afgift al rusthfillen, måtte öfvertaga vissa delar af rustningsskyldigheten i Skåne, m. m.; 2:o Jonas Andersson från Ostergötlands län, derom, att elementarläroverkets tvänne lägsta klasser må från nämnde läroverk skiljas och förläggas till folkskolan; 3:o Gustaf Johansson från Kronobergs län, om inskränkning af beväringsmanskapets vapenöfningar till endast ett år samt om nedsättning af den summa, hvarmed beväringsskyldig kan befria sig från sådan exercis; 4:o Anders Persson från Christianstads län, om nedsättning uti det brännerikontrollör, enligt nu gällande förordning om bränvinstillverkning, bestådda arfvode; 5:o Prol.-Uldrag den 3 December 1SG2. 113 5:o Erik Ilantfon från Gefleborgs län, om tillas" lill IS § i Kon;!. Förordningen den 7 December 1860, i fråga om rättighet för bolag afven å landet alt, Utan föregående auktion, bedrifva baude! i minut med bränvin; 6:o Olona Svebilius från Gotlands län, otn andrine i Kund, Kungörelsen den 15 Juli 1859, angående laga skiftens verkställande [iå Gotland; 7:o J. G. Dahlgren från Calmar län, derom, alt prest, som vissa år förvaltat pastorat, må berättigas sådant söka utan föregående pastoral-exameu; 8.0 samme ledamot, om åtgärder till förekommande af utländska lolterikollektörers oell assuransbolags affärsverksamhet i riket; 9:o Olof Lagergren från Gotlands län, derom, att da inom Gotland indelta tvänne båtsmanskornpanicr matte indragas mot ärlig vakansafgift till Staten; 10:o Per Nilsson från Christianstads län, om förändrade grunder för kronobrofbäringens utgörande; ll:o Olof Olsson i Slängserud of Wermlands län, derom, alt dc uti 58 § of Kongl.
Kvällen förut hade en man af mogen ålder och aktnings-värdt utseende ringt på klosterporten, talat vid priorn och enträget anhållit, att hans dotter skulle fa sjunga under mid-nattsmässan. — Och nu, mitt barn, tilläde patern, är det riktigt allvarsamt det, som ni säger mig? — Ack ja, allvarsamt, allvarsamt ... Om jag ej får höra henne mer, så blir det min död. — Nå väl, tag er fjorton dagar för att öfverväga; sedan fa vi se. Fjorton dagar därefter, när han såg, hur jag aftyuade, kallade han på mig och sade med dubbel innerlighet: Mitt barn, ni håller på att genomgå en kris, hvilken skulle göra eder ur stånd att tjäna Gud eller kanske till och med att lefva såsom förnuftig och hederlig man. Huru ren er kärlek kan vara, så förmår den att kanske förvandla vårt lugna kloster till ett fangsel och vår kåpa till en Nessusklädnad. Ni har tillräckligt stor talang att kunna taga er fram, men se här emellertid femtio louisdorer, som skola hjelpa er att se tiden an. Jag har full rätt att gifva er dem, ty de äro min egen tillhörighet ... Jag har ännu icke sagt er allt; innan jag blef munk, lefde jag ute i verlden och var helt och hållet artist. Jag har hos min lärare, abbé Yogler, gjort bekantskap med de aldra flesta musikaliska konstnärer, som gjort sig ett namn i Europa. Här lemnar jag er bref till några bland dem, rekommendationer, som icke skola bli er utan nytta. Deremot fordrar jag af eder blott ett löfte: FörbJif alltid densamme som ni är; i afvaktan påbättre. Musiken kan vara en himlaboren jungfru, men också en farlig sirén. Skulle eder konst sätta er i beröring med teatern, så var på er vakt mot sirenen och var jungfrun trofast. Tänk ibland på Einsicdelns kloster, där edra ung-domsdagar förrunno, och på pater Anselm, som håller er kär ... I ett utbrott af from tacksamhet fattade jag hans händer och sade under tårar: — Ej blott lofvar jag att vara trofast, men äfven såsom frånvarande skall jag följa klostrets regler.
Brister bankbolag i skyldigheten att sina utgifna banksedlar vid anfordran inlösa, ege innehafvaren, efter deremot genom Notarius Publicus verkställd protest, för hvilken kostnaden skall drabba bolaget, om förhållandet anmälan göra hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, hvilken, derest det ej genast kan visas, att hindret af tillfällighet härrört, ofördröjligen skall om förhållandet till Kongl. Maj:t inberätta och under tiden bankrörelsen inställa. På Kongl. Maj:t ankommer att besluta, huruvida bankens oktroj i sådant fall skall vara förverkad. § 30. Expedilions-ulskottets Forsing till underd. Aivy-. ii’ gfimDolar» i thid pfiitt -.-.niAn-fA i main gfiioavifjija .>oaui För infriande af sina utelöpande banksedlar eger bankbolag att, om behofvet sådant kråfver, efter dertill af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande erhållet tillstånd, använda större eller mindre del af bankens grundfondssåkerheter, i hvilket fall bankbolagets sedel-utgifningsrått dock skall minskas med det belopp, hvartill de föryttrade" säkerheterna varit uppskattade; skolande bankbolaget, så snart möjligen ske kan, åter bringa dessa säkerheter till behörigt belopp. § 31. Morn. 1. Enskild banks räntebärande förbindelse, ställd till innehafvaren, eller till viss man eller ordres, må ej lyda å mindre belopp, ån 500 Riksdaler Riksmynt. Insätta ingsbevis med eller utan utfåst ränta, ståldt till viss man, må ej lyda å mindre belopp ån 100 Riksdaler Riksmynt och bör innehålla, att öfverlåtelse deraf skall till nye egarens säkerhet i banken anmälas. § 32. Mom. 1. Bankbolag vare beråttigadt att begagna tryckta eller graverade blanketter ej blott till banksedlar, utan ock till lånereversaler, qvittenser, kontrakter och bevis.
» » Ah, bah! Söndag eller hvardag, det är detsamma! Det är galenskaper, säger jag, att kluta på sig så där på landet! » Hon gick tyst vid sidan af honom uppför backen mot villan, som låg så täck där uppe på höjden, inbäddad bland björkar och granar. På verandan hade hon dukat frukostbordet, och den hvita duken fladdrade mellan klängväxterna, som ville den vifta ett välkommen. » Nu, min älskling, skall du först kyssa din hustru och sedan dricka en god kopp kaffe, » sade hon gladt och lade armen kring hans hals. » Kaffe! » sade han och frigjorde sig från hennes omfamning, » du vet, att jag afskyr kaffe på sommaren. Har du ingenting annat att bjuda på? » Han satte sig tungt ner på den lilla trädgårdsstolen och kastade af sig hatten. Så fick han syn på ålfatet, som stod längst bort på hörnet. » Litet ål, möjligtvis, » sade han och sträckte ut handen efter fatet. » Men hvar är ättikan? » Som en blixt slog det henne. Något hade hon glömt, när hon sist var i staden. N u kom hon ihåg det — det var ättika. » Kära du, » sade hon häpen, under det hennes af solen något brynta kinder blefvo mörkröda, » jag har bestämdt glömt. » » Ja, det är ypperligt, tycker jag, » hånskrattade han och sköt häftigt undan kaffekopparne, » du vet, att ål är min förtjusning, och vanligtvis använder man ättika till inlagd ål, och därför glömmer du just ättikan. Kaffe och socker och andra saker, som smaka d i g, kommer du nog ihåg, men hvad som smakar din man, det glömmer du. E n förträfflig hustru, i sanning! A t t kläda dig och barnungarne som modedockor, det kan du nog, men att ha den minsta omtanke om. » » Förlåt mig, kära du, » sade hon med af gråt kväfd röst, » det är mycket slarfvigt, men det skall inte hända mer. » Han hörde ej på henne längre, utan tände en cigarr och kastade sig i hängmattan under björkarne. Hon satt kvar vid bordet med den halfdruckoa kaffekoppen framför sig och hufvudet lutadt mot handen. Var det s å, hon hade tänkt sig äktenskapet?
Jag erkänner att jag, för min del, äfven skulle hafva med glädje sett om ljuspenningarne förde ordinarie tjenstemännen genast kunnat, i enlighet med Konungens nåd. propos. borttagas, och deras löner med motsvarande belopp förhöjas, troende att Statsverket skulle derpå uti ingen mån hafva blifvit lidande. Man bör nemi. erinra sig att bevillning nu icke i allmänhet erlägges för ljuspenningar. Skulle deremot ett emot dem svarande belopp läggas till lönerne, komme be vinningen alt drabba hela den sammanlagda löne-summan och i fullt måll ersätta den högre utgift, som Statsverket finge vidkännas derigenom, all lönerne på indragningsstat komme att utgå med ett, mot de indragne ljuspenningarne svarande, högre belopp; —• men äfven detta ansåg jag omöjligt att genomdrifva; och dä jag tror att den vigtiga saken kan på detta sätt vinna Ständernes bifall och således i hufvudsaken leda till det mål man afser, så får jag anhålla om bifall till betänk, sådant som det är framlagdt. Ex. Hr Frih. o. Landlmrs härefter till bifall å SlalsUlskis förevarande utlåt, framstälda propos., besvarades med starka ja, blandade med nej, hvarpå II. Ex. förklarade det han funnit ja öfvervägande. Föredrogs, men lades, på begäran af Frih. Raab, Adam Christian, och Hr von Troil, Sam. Gust., ånyo på bordet StalsUlsk:s d. 9 dennes första gången bordlagda ullål. n:o 81, i anledn. af K. M. nådiga propos., i fråga om upbärande af s. k. vakansoch förslags-liggelidssamt begrafningshjelps-besparingar, samt om årliga anslag lill vederbörande pensions-kassor, såsom ersättning för de inkomster, dessa kassor af nämnde besparingar åtnjuta. Gr. af Ugglas, Ludvig:
– Ja, mamma, du kan vara lugn i det afseendet; Albrekt skall aldrig gifva mig några dåliga exempel, ty han tänker icke på annat, lefver icke för annat än att komma till Rom; det tror han vara målet för hans lefnad, och hvarje ögonblick, som onödigt fördröjdes på vägen, genom hvad nöje som helst, – skulle han anse såsom förloradt. – Det är just detta jag vet, jag skulle i annat fall icke tillåtit dig att resa i hans sällskap, ty intet sällskap är långt bättre än dåligt. Jag behöfver dessutom icke påminna dig ditt löfte, – fortfor hon, och tryckte Edvards hand med ömhet, – att anse Didrik äfven som en vän, hvilken jag sänder med dig, och icke som en tjenare, att göra afseende på hans råd och förmaningar, och komma ihåg, att, fast han är dig underlägsen i yttre bildning, ställer hans ljusa förstånd och hans tillgifvenhet honom i bredd med hvem som helst. – Ja visst, bästa mamma, jag värderar verkligen Didrik, men kom ihåg att Albrekt, som är 7 år äldre än jag, är med mig, och dessutom är jag väl tillräckligt gammal att kunna sköta mig sjelf, – du glömmer säkert att det är fyra månader sedan jag blef sexton år. – Ack, mitt barn, vid sexton år riskerar man vida mera än vid sex – sade Ida leende. Edvard tycktes just icke fatta detta, och åhörde modrens ömma varningar och förmaningar med sinnet temligen förströdt och uppfyldt af alla de glänsande, underbara saker, hvarmed hans fantasi smyckade den stora okända verld, som låg öppen framför honom, och hvaruti han nu skulle inträda. Det var sent på natten, och mor och son hade redan flera gånger tagit afsked af hvarandra, men hvarje gång hade Ida återvändt för att på nytt sluta sin älskling i sina armar, ännu en gång betrakta honom, ännu en gång hölja hans ansigte med kyssar. Hon hade nu rest sig upp, och hennes hvita händer hvilade ett ögonblick välsignande på Edvards lockiga hufvud, och med rösten qväfd af tårarne, som hon kämpade att återhålla, utropade hon för sista gången:
Jag utbeder mig få förena mig med den värde talaren som yttrade, att Rik6dagsmannes pligt är tung, men fast den är det, så måste man följa den, och följa med alfvar, samt icke låta förleda sig att vara mild. Vi böra ej låta förleda oss af idéer, som ej öfver allt äro lämpelige. Jag tror i det afseende, att det yttrande, Herr von Hartmansdorff anförde af en af våra Konungar, att han icke ville förlåta en förrädare, om ock han kunde göra Brunkeberg till guld, är ganska rigtigt. Jag är öfvertygad, att det stöde bättre till både med vår lagstiftning och vår lagskipning, om sådan* tänkesätt öfverallt gälde. Herr Munck af Rofenjkjöld, Eberhard-. Jag skulle önskat, att en liten del, af den stränghet, blifvit använd emot Malmö DiscontDirection vid Deri i3 Junii f, m, 4?5 Riksdagen 1815. sorn man nu vill använda emot 2:ne personer, som fallit offer för dess åtgärder. Då hade både Malmö Disconts och tusende Svenske medborgares obestånd varit förekommit. Nu är frågan blott om att straffa enskilte personer, som råkat uti det bland handlande ej ovanliga missödet, att göra banqueroute; och som ådragit sig den ej eller sällsynta, meri ej bevista misstankan att hafva undanhållit tillgångar för sine borgenärer. I tvifvelagtiga fall tror jag det vera säkrare, och i detta fall, äfven Riksens Ständer värdigare, stt närma sig åt den mildare än åt den strängare sidan.