Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I nuvarande ställning skulle åter en förnyelse af det understöd JernContoiret fordom ägt, vara lika förmånligt för Jern-tillverkningen, som för de Näringar, hvilka med densamma äga sammanhang; och tyckes JernContoiret dertill så mycket mera vara berättigad!, som en hög Bevillning årligen erlägges af dess Fond till Staten. JernContoiret skulle derigenom blifva iståndsatt, att kraftigare än dess tillgångar nu medgifva, fylla BruksÄgarnes behof af Förlag, och denne vinna säkerhet i sin Rörelse och ett oberoende af enskilte Förläggare, Ett sådant Låne-biträde på en bestämd Termin om året, anser jag lika öfverensstämmande med Bancolnrältningen, som det för Näringarne i allmänhet vore förmånligt. JernContoirets Fond, utgörande nära en Million, ansvarade Banquen för Lånets ofelbara och hastiga inbetalning, och då det lånta Capitalet directe ingeck i en Näring, och derifrån spriddes till de öfriga, skulle de samfält erhålla en ökad kraft till Production, jemte förmåga att hära Statsbördorna, Dessa Anmärkningar föranleda mig att understödja den af Herr Lagerhjelm väckta Motion, rörande ett Creditiv i Banquen för JernContoiret på 800,000 Riksdaler, emot 680 Den i o Januari/'. 4 Procents Ränta, då det begagnades; b vilket Lån skulle den i Januarii hvarje år få uttagas, och inom September Månads slut till bela beloppet vara inbetalt. Så väl Herr Lagerhjelms Memorial, sora Herr Heykenskjölds Anförande, blefvo, enligt gjord Proposition, till Stats,- och BancoUtskotr ten remitterade. Föredrogs å nyo Friherre von Platais, Achates Carl, den 5 dennes eftermiddagen på Bordet lagde Memorial, angående bestämmande af ett visst pris intill nästa Riksdag å den Spannmål, som af Allmänna MagazinsDircctiolien uppköpes. Friherre von Platen, hade ytterligare inlemnat ett Memorial, hvilket upplästes, så lydande: Till milt Memorial af den 5 i denna månad, får jag äran bifoga följande:
Stockholm den 5 Januari 1864. C. E. Holm. — 326 — Befälhafvande Amiralens i Karlskrona underdåniga utlåtande, i anledning af tvenne utaf Rikets Ständers Revisorer framställda anmärkningar. Underdånigste utlåtande. Rikets Ständers Herrar Revisorer för granskning af statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under år 1861 hafva vid Kongl. Flottans Karlskrona stations räkenskaper uti § 2 funnit anmärkningsvärdt, att å Karlshamns kastell varit förlagd en garnison, bestående af Kommendant, 1 underofficer, 13 marinsoldater och 4 båtsmän, samt att kostnaden för samma kommendering, utom för Kommendanten, som aflönas på 4 hufvudtiteln, uppgått till omkring 3,000 R:dr; och anse Herrar Revisorer, att, då kastellet befinnes i ett sådant föråldradt skick, att det ej är med god hushållning öfverensstämmande, att staten vidkännes några kostnader för detsammas garnison ering, denna garnison måtte indragas. För min del kan jag ej annat än, under de förhållanden, som nu fått fortfara under en längre följd af år, instämma i Herrar Revisorers åsigt, enär det ej kan vara skäl att hålla en garnison på ett ramlande fäste, och då murarne af fästningsvallen på flera ställen äro nedrasade, utan att iståndsättning deraf eller förbättring af detta, år 1675 anlagda, kastell under en ganska lång tidrymd skett, så synes det lämpligare att öfvergifva en sådan befästning och låta den öfvergå till fullständig ruin. Deremot måste jag i underdånighet hålla före, att om detta kastell behörigen underhölles och försattes i försvarsskick, är dess läge ganska fördelaktigt, för att under krigstid afhålla kapare och mindre krigsfartyg ifrån att ingå till Karlshamn, att brandskatta eller på annat sätt skada staden.
Låt oss slippa att se dessa granna, palatshemmets skilda förutsättningar liksom ock till * P r e j a m a g a s i n e t, Sybehörsoch Modeaffär. E. kappor. IDUN 394 I aftonstund. Dår ute regnet på rutan » skvatt » och nordan drog hvass förbi — jag satt och svettades, trött och matt, och böjde verba på mi. Men sist vid grammatikans eviga sarg jag varåt helt led — jag varåt sur och arg, — och når för galet det blef — i en vrå jag slängde boken och tänkte som så: nu är det, min milde, nog för i dag! — Så fick jag i stället i Idun tag — Jag låste — mitt missmod på stunden dog och hjärtat så sprittande ungdomligt slog, och öfver var ledsnaden på en gång, — J 9 gjorde riktiga fröjdesprång (figurllgt taladt). — Hvad var det då, du undrar kanslte, som intog mig så, som satte mig liksom i. eld och lågor? Min hjärtans vån, det var Iduns frågor! Säg kunde jag annat än solljus bli? Det var etwas anders än verba på mi! a Där frågades allt under himmel och jord af snälla, vetgiriga själar i nord. En ville så gärna en reform få weg — en ville lära att koka knäck — en grundade djupt och tungt i sitt sinne huriedes hon skulle bli af med en finne — en tr ' östlös fästman så innerligt bad få veta med allra snaraste, hvad han skulle göra, ty fästmön hans gick inåt med tårna — så ' n sorg ej fanns! En ville ödmjukt fråga allen, hur hundar läras att gå på två ben — en sörjde sin röda näsas elände — en sporde något om » världens änden — en grubblade riktigt allvarligt på, hur lifveis gåta, hon skulle förstå — en ville så gärna få vacker hy, så där ungefår å la rosensky — hoad » norrbagge » kommer af, undrade en, samt huru man tvättar en ljuslake ren.
I frågan om detta pappers verkliga beskaffenhet samt huruvida det borde betraktas såsom användbart i hvarje innehafvares hand, har Herr Justitiä Statsministerns mening desto mindre varit att så anse detsamma, som den till Poliskammaren aflåtna skrifvelsen i ämnet innehåller anmodan äfven att förständiga Boktryckaren, det beviset upphört att vara gällande, och jag har ej heller trott angifvarens påstående om rättighet att draga någon fördel af detta papper böra understödjas. Det är nemligen uppenbart, att då vissa qvalifikationer böra hos en anmälare till utgifvande af periodisk skrift finnas samt hos Justitiä Statsministersembetet styrkas, innan bevis om rättighet till sådant utgifvande får meddelas, detta bevis, en gång meddeladt och stäldt på uppgifven person, ej kan gälla för någon annan än honom, så vida det eljest kunde komma att begagnas af någon, som icke vore med de nödiga qvalifikationerna försedd. Men häraf följer, såsom redan är anmärkt, att återfordrande af det för angifvaren onyttiga papperet var utan ändamål; och Herr Justitiä Statsministern har således genom detta återfordrande ej allenast utan all anledning af lag och med obehörig myndighets anlitande vidtagit en åtgärd, som i och för sig sjelf synes mig icke kunna lagligen försvaras, utan ock genom denna åtgärd sträckt sin embetshandläggning utöfver dess rätta behörighet, enär något uppdrag till exsekutifva maktens anlitande för sådant ändamål, som här varit i fråga, icke i Tryckfrihetsförordningen eller annan lag är åt Justitiä Statsministersembetet lemnadt. För denna felaktighet, hvarigenom äfven enskild mans rätt blifvit förnärmad och kunnat komma att på ett desto eftertänkligare sätt förnärmas, som utvägarne tili den äskade handräckningen förmodligen ej skulle stadnat vid mindre, än våldsförsök emot hemfriden, derest icke vitet haft sin verkan att förmå till papperets framgifvande, hade lagligt ansvar bordt, efter min tanka, äga rum; och emot dess påyrkande har jag icke funnit annat hinder, än att domstol saknas, der åtal i ett ämne af denna beskaffenhet emot Konungens Rådgifvare kan blifva anhängigt.
KARLSSON. (kommer ned på scenen) Det säger jag bara att generalen är en styf nöt att knäcka för häradshöfdingen och doktor Segerstedt –! KRONOFOGDEN. Nå, nå, Karlsson! Segerstedt håller nog generalen stången, får du se. KARLSSON. Pytt–san! Det gör han aldrig, ska jag säga. POSSESSIONATEN. (litet påstruken) Å-jo! Segerstedt kommer att ge ifrån sig alldeles förbannadt. Men så tvålade också generalen illa om honom, – fy tusan! LÄNSMANNEN. Jag ville vid Gud inte vara i doktorns byxor nu. KARLSSON. Inte jag häller, det ska jag säga. PASTORN. Månne det var bara för den här affären med fideikommisset, som generalen kom hit? KRONOFOGDEN. Naturligtvis! Men inte hade jag trott han var en sådan inpiskad svekoman. Han borde vistas längre här i landet, så kom han nog ifrån det. KARLSSON. Aldrig i lefvande lifvet! POSSESSIONATEN. Äh, Karlsson gör sig också till svekoman! KARLSSON. Det är jag, ska jag säga. KRONOFOGDEN. Men det ska bli roligt att höra doktorn svara. Generalen får skylla sig själf, som först tog upp språkfrågan. Nog får han svar på tal alltid! KARLSSON. Det blir ingenting af! KRONOFOGDEN. Jag håller vad. Generalen behöfver också få veta af att han inte är i Ryssland bland sina soldater. POSSESSIONATEN. Det behöfver han, ta mig tusan! LÄNSMANNEN. Men det skall ske med jugemang och världskännedom. Bara med fina pikar ... alldeles som hans eget tal ... POSSESSIONATEN. Skräp! – Han ska ge ifrån sig så sjuhimladjäfligt! KARLSSON. Han har sina randiga skäl att tiga, er doktor, ska jag säga. (Alla le utom possessionaten; vänder sig till honom). Ja, nog fan känner du till det där ...! Fråga pastorn bara! POSSESSIONATEN
Majits och Rikets Kammar-kollegium uti iufordradt utlåtande i ämnet underdånigsl anfört, att, då förenämnde församlingar, ehuru, enligt lag och författningar, skyldige att sjellve bekosta uppbyggandet af sin kyrka, redan af Slaten undfått ett icke obetydligt understöd för detta ändamål medelst det amorteringslån å 37,500 Ridr, som dem vid 1844 års riksdag beviljades, samt den utsträckning, som de gifvit företaget genom att utföra en högst dyrbar byggnad, hvarken borde antagas hafva skett ulan beräkning af förmågan alt bära dermed förenade utgifter, eller finge betraktas såsom eli skäl för Slaten att till församlingarnes fördel underkasta sig de ytterligare uppoffringar, hvilka ifrågavarande underdåniga ansökning alsåge, funne Kollegium sig icke kunna å densamma tillstyrka nådigt bifall; och som Rikets Ständer i allo delat den af Kammar-kollegium sålunda yttrade åsigt, hafva Rikets Ständer icke funnit skäl att något ytterligare understöd i anledning af herörde ansökning bevilja; hvilket Rikets Ständer få hos E. K. Majit i underdånighet anmäla; framhärdande etc. Stockholm den 15 Oktober 1860. 24 ExpeditionsIJ Isko t tels Förslag till under d. Skri frelse N:o 158. \:o l&H. Uppläs! och godkänd! hos Ridd. oell Adeln den 13 Okl. ll!(io. Preste-Slcåndet den 15 Borgare-Slåndet den 15 Bonde-Slånde! den 15 ■ Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående anslag till uppförande af åtskilliga nya byggnader vid Ultuna Landtbruks-Institut. (Stats-Utskis Uti. N:o 190.) S. A. K. Af del inför E. K. Majit i Stats-rådet den 14 Oktober sistlidna år öfver Civilärenden förda protokoll, hvilket finnes vidfogadl E. K.
December 1851 och anhåller att motionen måtte delgifvas Med-Stånden. Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos. remitterades motionen till Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:t samt kommunicerades med de öfriga Riks-Stånden. Härefter anmälte sig och yttrade Hr Liljenstolpe: Jag får till Höglofl. Ståndet framställa samma anhållan i afseende på mina motioner, rörande gratifikation åt Mamsell Carlén och om förändringar i Bevillnings-Förordnm, som jag nyss gjorde i afseende på min motion om e. o. tjenstemännen, deras ställning samt befordringslagarne. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, huruvida R. o. Ad. bifölle Hr Liljenstolpes nu gjorda begäran, att med de öfriga RiksStånden måtte kommuniceras de af honom väckta motionerne angående åtskilliga ändringar i Bevillnings-Stadgan samt om en gratifikation till Mamsell Octavia Carlén för ett af henne utgifvet arbete. Ropades ja. 132 Den 18 November. Föredrogs Hr Treffenbergs, Curry, den 15 dennes pä bor det lagde motion, N:o 104, ang. ändringar i Instruktionen för Landshöfdingarne i Rikets län samt de vid länsstyrelserna anställde tjenstemän. Hr Weidenhjelm, Ernst August: Såsom K. M:ts Bef:de i ett af Rikets Län, anser jag mig böra vitsorda motionärens uppgifter, såväl angående mängden och mångfalden af Landssekreterarnes embetsgöromål, och snart sagdt omöjligheten att åt alla kunna egna noggrann och sorgfällig granskning, som äfven rörande enkelheten af de mål och ärenden, dem motionären föreslagit böra till Läns-notariens föredragning öfverflytias och för hvilkas handläggning endast ringa lagkunskap, men hufvudsakligen ordning och uppmärksamhet erfordras. Men huru önskvärdt och behöfligt det alltså vore, att
Måndagen den 28 af innevarande månad klockan XII på dagen, då för sådant ändamål RiksRätten å nyo sammanträder, samt Herr JustieOmbudsmannen och Herr Presidenten Skogman böra sig infinna; blifvande i öfrigt rättegången uppskjuten till Måndagen den 30 nästkommande Augusti klockan X förmiddagen, då det åligger Herr Justitieombudsmannen att sin talan vidare utföra, och Svaranderne alt sig inställa, för att af Herr JustitieOmbudsmannens ytterligare andragande erhålla del. Härefter afträdde Parterne, och RiksRättens Herrar Ledamöter åtskiljdes klockan ~ till 2 e. m. In fidem J. A. C. Quensel. 219 PROTOKOLL, hållet i RiksRätten i Stockholm den 28 Juni 1841. Närvarande: Ordföranden, Herr Presidenten Friherre Cederström. samt Ledamöterne: Chefen för Förvaltningen af Sjöärendena, Herr ralén Herrar JustitieRåden Herr Vice Amiralen Herr GeneralLöjtnanten Herr K ammar Rå det Herr KominersRådet Herr KammarRättsRådet Herr KrigsRådet Herr StatsKommissarien Herr AmiralitetsKammarRådet Herr BergsRådet Herrar Presidenten Wester strand, JustitieRådet Nordenstolpe och HofRättsRådet Sköldberg voro denna dag icke tillstädes. Sedan, till följd af beslutet den 21 innevarande månad, Protokollet för samma dag blifvit i förmaket uppläst för Herr Justitieombudsmannen Landin och Herr Presidenten Skogman, justerades nämnda Protokoll inför RiksRätten, deruppå bemälde Parter förekallades och, på fråga, förklarade, det de till alla delar godkände det upplästa Protokollet. I öfrigt anförde Herr Justitieombudsmannen, att ehuru han vore öfvertygad, att RiksRätten vid en blifvande pröfning tog noggrann kännedom af den vid sista rättegångstillfället till RiksRätten aflemnade originalhandling, vore dock Herr Justitieombudsmannen föranlåten anhålla, att samma handling Yice Ami Nordenskjöld. Themptander. Stråle. och Isberg. Coyet. Lorichs. Fägersten. Leyonmarck. Uggla. Branting. af Tuneld. Widin. Tribler.
Transport |- | 30,933la5| ö| 1—|- Stats-U Lskottels Utlåtande N:o 118. *9 Transport 1 afräkning på anslaget till Lejonbackens ombyggnad Till Kongl. Stats-Contoret ersatte derifrån förskjutne åtskilliga Extra iStats-CJlgifter oell deribland återstoden af anslaget till Lejonbackens ombyggnad, tillhopa Afbetalning på Stats-Verkets skuld till Banken Betalning, retroactivt beräknad, tillCommissarierne i Riksgälds-Gontoret, för granskade och annullerade smärre Cre ditsedlar Återstående Byggnads-lånebitrnde till Götha Canal-Bolag, utom de redan år 1829 förskottsvis utbetalde 100,000 R:dr Anslag till Strömrensningar och lättade vattencommunicationer, utgängne inom i832 års slut *, •arnt är 1813 Inom «832 års slut restitueradt af den förskottsvis levererade Banco-ränte-vinsten somt år 1833 likaledes I ytterligare afräkning, på anslaget till Ekeplanteringsbagars anläggning utbetalt år i833 Summa Utgifter inom t833 års slut R:dr Inkornslerne ifrån och med i83o till i833 års slut. De. år 1829, ifrån Kongl, Stats-Contoret levererade öfverskott på Stats-Verkets beräknade Inkomster för år 1827 11;dr Bankens 1 äntevinst för år [829 Transport desse Actier samt Actier i Södertelje Canal Försäljningsprovenue at Actier i Götha Canal, samt Obligationer i Motala Verkstads anläggning Från Banken levererad afbetalning på Bergslagets lår. Summa Inkomster till 1833 års slut .
Cederström, Jac.I Jag kan icke instämma i den begäran, som den siste talaren framställt. Bänkmisininrättningen, som infördes enligt 1720 års Reg.form för Den 12 Juni. att hindra Regeringens alltför starka inflytande på valen, afskäftädes åter 1772, då Herreclassen infördes för att återgifva Styrelsen ett sådant inflytande. Men inrättningen återupptogs 1809, just på det Ståndet, genom fördelning deraf, efter nummerföljd, i 5o afdelningar och dessas genast efteråt företagande val, skulle blifva fullkomligt oberoende i uttryck utaf deras opinion. Jag gratulerar verkligen den ledamot, som tilltror sig att kunna förutse valets utgång, innan detsamma ännu börjat. Denne lärer säkerligen då förmå utöfva ett stort inflytande på de efterföljande valen af electorer och utsktsledamöter. Skulle man indela Ståndet i fem afdelning? r, hvilka hvar för sig ägde att välja 5 electorer, så skulle hvarje af dessa möjligen kunna välja på samma ledamöter, och svårigheter sålunda uppstå. Skulle åter hvarje afdelning välja fem personer inom sig, vore valet icke fullkomligt fritt. Med ett ord, huru man än vänder saken, kommer man icke till något bättre, än hvad i detta afseende nu finnes stadgadt. Jag medger dock, att den af Utsk. föreslagna indelningen i 25 afdelningar har det för sig, att då R. o. Ad. vanligen vid början af riksdagarna, särdeles då dessa hållas utom Stockholm, sällan är talrikt församladt, så att det t. o. m. händt, att afdelningar funnits på 2 eller en ledamot, vunne, med det nu föreslagna färre antalet afdelningar, numerären inom hvarje en måhända erforderlig större tillökning. Jag är således benägen att tillstyrka den förändring, att Ståndet indelas i 25 afdelningar, utaf hvilka hvarje inom sig utser 2:ne bänkman, de der sedan äga att välja electorer; men jag skulle tro, att R. o. Ad. icke bör frångå valsättet af electorer genom bänkmän, hvilka icke fått heintas utur en större massa, utan nödgats taga från mindre, efter en gifven nummerföljd tillkomna afdelningar, Hr Cederschjöld, Pehr Gust.:
BorgareSl;s beslut vore ungefär sådant, att nämnde Stånd väl förklarat förslaget oantagligt, men med det lilla tillägget: för närvarande; d. v. s. att i morgon eller öfvermorgon kan det blifva antagligt, ifall det då förekommer, med ett ord, att delta beslut innefattar ett uppskof, ett läggande på bordet, och då tvcker jag att man borde göra hvad göras kan för att bereda något antagligt i framtiden, ty nu kunna vi ej besluta: att tala om hvad vi skola göra en kommande riksdag, derom har jag ej velat yttra något, ihägkommande ett Engelskt ordspråk, som i Svensk öfversättning lyder: attingen klok man talar om hvad han ämnar göra framdeles, utan handlar när tider blir, Det är denna grundsats jag sökt att följa, så vidt jag kunnat, och som jag i denna vigtiga fråga ansett vara den rätta regeln för att handla såsom grundlagen föreskrifver, för atti möjligaste måtto raffinera det förslag, som är under utarbetning, för att sedan lenina derhän hvilken utgången må blifva. Jag ålerförnyar, sedan en värd ledamot, Gr. Hamilton, förenat sig i mina åsigter, min anhållan att få propus, på äterremiss af detta förslag med den gemensamma tanke, att R. o. Ad. instämmer i de anmärkn;r, som Gr. Spens deremot gjort. Gr. Spens, Carl Gustaf: Det är blott ang:de ett af de sakförhållanden, hvilka idag här blifvit vidrörda, som jag anhåller att få upptaga R. o. Ad;s tid. Sedan skall jag sysselsätta mig nied formfrågorna. Man har omtalat Utsk:s åtgärd i afseende på i i/j §!n, och det är i anledn. deraf jag uppträder. Möjligtvis skulle, till följd af hvad Frih. Boye omförmält, åtskillige kunna fatta det begrepp, att Const.- Utsk. föreslagit borttagandet af privilegier. För min del bar jag aldrig erfarit något sådant, och dtn reservation jag jemte flera andra emot Const.Utsk. afgifvit, hade i detta fall blifvit helt annorlunda.
Memorial till Hiksens Ständer, i anledning af åt erremisser på Memorialet ]S:o 73. Det af Constitutions-Utskottet i dess Memorial N:o 73 afgifna förslag om ett tillägg i 9 mom. af 1 §. Tryckfrihets-Förordningen, rörande aftryckning af Bih> till R. St. S Sami. 40 Häftet. 4 Consdtutions-Utshottets Memorial, JY'o 91. uppsatser, som blifvit i Dagblad eller periodiska Skrifter införde, bar af BondeStåndet blifvit antaget till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag, men från de Tre öfrige Stånden lill Utskottet återförvisadt med följande, såsom gemensamma tankar af hvartdera Ståndet serskildt förklarade anmärkningar, nemligen : af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet, att det föreslagna tillägget bor erhålla denna lydelse: ”Uppsatser, hemtade nr Dagblad, anses icke såsom eftertryck ta, da de i andra Dagblad inforas, så vida det tillika uppgifves, ifrån hvilket Dagblad uppsatsen år hemtad”; samt af Preste-Ståndet, att den föreslagna förändringen icke hör till de högst nödiga. Vid det sålunda inträffade förhållande, att Utskottets ifrågavarande förslag år vordet af Ett Stånd antaget, af Eli annat åter förkastadt, hvaremot, såsom ett slags medelväg mellan dessa hvarandra alldeles motsatta åsigter, den mening blifvit af de T vå ofri ge Stånden sammanstämmande uttryckt, alt förslaget, istället för att omfatta både Dagblad och periodiska Skrifter, bör inskränkas till endast Dagblad, har Utskottet trott sig, till fullgörande af den Utskottet, jemlikt 56 §. Regerings-Eormen, härvid åliggande saramanjemkning, böra, i följd af sistomförmålde Två Stånds yrkande, inbjuda Presteoch Bonde-Stånden att hvartdera, med frångående af sin serskilda mening, förena sig med Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet om den af dessa båda Stånd uppgifna, hår ofvan intagna, redaction.
Men hade han nu härmed nått höjden af enskild sällhet, så var ock härmed, i hans trettiondeförsta års ålder, höjden uppnådd af all för honom tillgänglig borgerlig lycka. Väl var han ingalunda en af dem, som under landtlefnadens ro lägga händerna i skötet, eller nyttja sysslan till en förevändning för lättja; icke heller en af dem, som tycka sig uträttat nog, för att makligt begagna de välförtjenta lagrarna till hvilobädd. Vårdande på det ömmaste sin ombetrodda hjord, med mun och gerningar, fann han dock lediga stunder, dem han trodde ej kunna bättre användas, än till nya skrifter, der hans gåfva att dikta och måla ville i samma mån befrämja svenska hjertats och svenska språkets förädling. Så utgick, från Bro prestgård, hans andra och icke mindre prisade roman, ”Thekla eller den bepröfvade Trones dygd” (i tre delar, tryckta åren 1748, 1752 och 1758); der hans afsigt var att framställa i renaste glans, och i taflan af en tros-hjeltinnas segrande martyrstrid, den sedliga höghet, som endast den christna Uppenbarelsen fostrar. Så äfven det blott till hälften utförda – eller blott i sin förra del (1754) utgifna – arbetet ”Målningar på Menskliga Sinnen”, der han fyndigt täflar med La Bruyères karakters-teckningar. Så, kort derefter (1757), hans ”Eugenia eller den förvillade Välmeningen”, ett allegoriskt mellanting af Roman och Drama, hvilket han sjelf kallat ”Tankespel”. Så hans liktidiga poem i fem sånger, ”Enigheten”, der Dalins Svenska Frihet varit hans förebild. Sådan verksamhet fortsatte och förkofrade, hvad han genom sin ungdoms hjeltesaga vunnit: alla vitterhets-älskares, alla ädelsinnade läsares aktning. Men hvad den icke skänkte, och hvad den arme författarn likväl synnerligen behöfde, var – bröd.
Kapitenlöjtnanters till 1,800 R:dr för dem hvardera; men hvad i afseende å Premieroch Sekund-löjtnanters aflöning Utskottet tillstyrkt, bifölls; och skulle den för Flottans Officers-korps af Utskottet föreslagna tillöknings-summa rättas i öfverensstämmelse med nu antecknade beslut, hvarjemte i afseende å anmärkningen N:o 2 vid slutet af tabellen erinrades om Ståndets föregående beslut om 2 ytterligare Kommendörkaptener, i följd hvaraf orden: ”en i hvardera löne-klassen”, borde utbytas mot följande: ”en med 4,000 R:dr och en med 3,500 IV.dr Riksmynt såsom lön”. 6:o. Angående Flottans Under-officers-korps. med den lill nyssnämnde punkt hörande tabell N:o 5; och 7:o. Biföllos. 8:o. Flottans Marin-regemente. För 1 Öfverste och Sekund-chef, med skyldighet att under exercis vara beriden, bestämdes lönen till 4,000 R:dr och arfvode till 1,000 R:dr, eller tillsammans 5,000 R:dr; för 1 Förste Major bestämdes lönen till 3,500 R:dr; för 1 Andre Major till 3,000 R:dr, och för 8 Kapitencr eller Kompani-chefer med passevolans till 2,000 R:dr för dem hvardera; men hvad enligt den hithörande tabellen N:o 6 i afseende å Förste och Andre Löjtnanters samt Under-löjtnanters löner, Adjutanters arfvode samt Fanjunkares, Furirers, 1 Regements-trumslagares och Hautboisters löner i kontant och med spanmål in natura blifvit af Utskottet tillstyrkt, bifölls. Eftermiddagen. S. D.