Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Fortsätter jag vidare med min spekulativa nyck och tänker mig möjligheten, att hvarje världsklot äller undersystem af världsklot, som befinner sig på närmare äller fjärmare afstånd från centralstjärnan, alltäfter denna mindre äller större aflägsenhet från centralstjärnan är mindre äller mera omgjutet och kanske äfven genomgjutet3 af lif — ju längre bort allt mer latent, outveckladt och matt ända till hvad man kunde kalla relativ intethet — ju närmare, dess vaknare, rikare, starkare, mera utveckladt och mångfaldigt. Jag tänker mig försöksvis vidare att jagförnimmelsen är integrerande samhörig med lifvets väsen, så att lif hos en individ hur lågt stående som hälst icke kan tänkas utan någon skymt af jagförnimmelse, om ock omedveten och svårupptäckbar ända till latentitet samt att jagmedvetandet successive utvecklar sig ur det, som kunde den kallas individualitetsförnimmelse, och denna ur ändå omedvetnare stadier af själfförnimmelse ända till relativt fullständig själfoförnummenhet. Och liksom man kunde tänka sig jagmedvetandet utveckladt ur den omedvetnare jagförnimmelsen och denna ur mer äller mindre omedveten individualitetsförnimmelse — det kunde vara intressant att närmare undersöka sannolikheten af en dylik utvecklingsgång — så kunde man äfven tänka sig möjligheten af att jagmedvetandet kunde utveckla sig till något närmast högre, hvilket kanske kunde successive betecknas centraljagförnimmelse, centraljagmedvetenhet, centralalljagförnimmelse och centralalljagmedvetenhet. Man kunde vidare tänka sig att detta jagförnimmande på allt längre afstånd från centralstjärnan hos de lefvande individerna vore allt mattare, på närmare afstånd från densamma allt starkare, därvid successive följande lifvets eget allt starkare och rikare utveckling ur latent tillvaro till dess högsta rikedom och mäst mångfaldiga omfattning — på så vis att de oerhördt långt bort sig befinnande världarne hvarken syntes hafva att uppvisa något som liknade lif äller något som liknade jagförnimmelse äfven i dessas lägsta stadier, ehuru de värkligen, fastän relativt oupptäckbart, därstädes latent existerade.
”Man kan ju icke veta hur det kan komma att gå, och jag vet att de skulle fästa en så utomordentlig vigt dervid. Folk som inte riktigt känna till sådana saker så tycka de att det är alldeles förskräckligt.” Åter kom der någon och han grep temligen omotiveradt tag i kuddarne på soffan och rodnade, rodnade förskräckligt, men ingen gaf akt derpå och han gjorde sig ärende med att bära kuddarne in i andra rummet. Det visar att han icke är vand vid förställning, ty då skulle han varit lugn, helt lugn. ”Det var på teatern, vi voro ute i foyeren tillhopa och så kom en af mina bekanta och sade: jaså du skall tentera nu? jag svarade undvikande att det kom inte att bli så snart, men han sade: jag reser till L[und] hvar Tisdag och Fredag och skall nog hafva ögonen med mig när du kommer med tåget. Han skall tentera för gubben Lysander. Latin. Gubben är ond ty han har förut anmält sig till tentamen, men aldrig kommit & icke sagt återbud. Han är afundsjuk på professor Kavallin – professor i grekiska, men skicklig i latin också – och L.P. hade varit så verksam vid Kavallins jubileum & haft något att ombestyra med ett album som han fick och det hade förargat Lysander. När han var der och anmälde sig till tentamen var gubben mycket tvär. Bad honom sitta ned. Då han sagt sitt ärende sade han: ”Välkommen, adjö, adjö.” – ”Riktigt körde ut mig,” sade Lars. Tycker det är tråkigt att just hans första tentamen skall vara under så ogynnsamma förhållanden, ty det vore så illa om han icke finge mer än två betyg i latin. I latin, grekiska och nordiska språk måste han ha tillsammans 7 betyg. Finge han nu 3 i latin vore det en sådan trygghet – någonting att ”dra” på. T.e.x: – latin 3, grekiska 3, nordiska språk 1. Eller: L. 3, skulle det misslyckas & bli blott 2. i grekiska så kunde det repareras ändå genom 2. i nordiska. Afsigten är naturligtvis: L. 3, G. 3, nordiska språk 1. Får han bara 2. nu så måste han läsa mycket mer på de två andra ämnena. Wisén är professor i nordiska språk, en tvärvigg. Kavallin är i grekiska.
Preste-Ståndet den 2 Borgare-Ståndet den 2 Bonde-Ståndet den 2 Rikets Ständers underdåniga skrif velse, angående upplåtelse af jord från trumslagare-bostället vid Calmara regemente, Lilla Ökna N:o 2 i Jönköpings län, till plan för socknestuga och skolhus åt Ökna församling - (Stats-Utsk:s Uti., N:o 75.) S. A. K. Uti afbiten nådig proposition liar E. K. M:t behagat gifva Rikets Ständer tillkänna, hurusom, då Ökna församling i Östra härad och Jönköpings län: hos E. K.
— En sviken förhoppning. Skiss lör Idun af Karl Ek. — Tillkännagifvanden. — En lifsuppgift Berättelse af Ernst Lundquist (forts.). Bosättning. — VarrengÖring. — Toaletten. — Handarbeten. — Tvätten. — Huskurer. — Helsovård. — Drycker. — Hushållet. — Köfcet. — Bakning. — Matlagning. — Konservering. — Fönsterträdgården. — Läkareråd. af D:r — d. — Frågor. — Svar. — Breflåda. Annonser. Annonspris: 25 öre pr petitrad ( Ingen annons införes under 1 kr. LEDIGA PLATSER. F ö r en äldre, skickST er CD CfQ 2. h o s fru Aschan, Gransholm pr Gemla. 18181x2) S T P PLATSSÖKANDE. Som lärarinna i musik, vanl. Svar: » Sommar », iduns byrå. V i l l i g biträda i skrifn. o m så ö n s k a s. r. S v a r till K r. N. Adelsgatan 4, L u n d. A. N., författarinna till » Blommor i hemmet, » bedes insända ny adress, enär den sända förkommit. V. i K. Som ni ser, hafva vi användt eder uppsats, något bearbetad, i dagens nummer. Tack! Ebon. Tack för bidragen! P. A. Det sända användes ej, men kortare saker: kemiska och tekniska rön, praktiskt pröfvade och passande för Iduns läsekrets, vore vi tacksamma för. H — a, Frida, E. H., Albertina, och Elin, Maria Bkt, Aug., Hanna, Mycket erfaren husmoder, H., Anna Maja, Husmor på landet, Ida och F. M. S. Tack! Införes elter hand. Tidningen kostar endast en (I) krona för qvartaiet, befordrlngsafglften inberäknad. — Fullständig modeoch mönstertidning gratis. Annonser mottagas genom S. Gumsefius annonsbyrå * ocn nos redaktionen till 2 5 öre pr 4-spaItig petitrad ( Allm. Fruntiminerssjukdomar, Förlossningar.
Detta är Statens Förmynderskap öfver, och inblandningar uti rorelseCapitalets förvaltning; denna sarnmanföring af “StatsLånesystéme och verkelig finance, som under alla theoretiske och praktiske synpunkter, uti former af financelåra öfver hela dess verldsområde framvisar resultater i onaturliga och motsatte förhållanden, kan ej annat än medföra lika osäkre sorn olycklige följder; att någon gång hafva fått denna utredning verkstäld hvarigenom RörelseC*pualet försäkrat uti Rikets Bank och Riksbehoivernes fyllnad genom Riksskuld uti dess olika egne styrelser hade jag ansedt såsom garanteradt vid antagandet af r.sta Alternativet af Högloflig® Utskottens Förslag, och då Bankens publicitet blifvit besluten syntes mig möjligt att en myntbestämning kunnat antagas. Jag hade trott stt ömsesidiga förluster vore närmast sålunda beräknade utaf så väl igogoch i81o, sora 1815 och J 8 1S års Financeregleringar , Staten fullgjorde sina förbindelser i anledning af dess inblandningar med Banken, och borde härefter i likhet med hvar och en privat man såsom gällande betraktas och förblifva. Jag hade trodt och måste uppriktigt bekänna att jag fortfar i denna öfvertygelse, det innan Staten kan garantera ägaren till contant förmögenhet att icke i behofvets stund rubba grundvalen af dess ägande rätt (dess 192 Den 27 September e, m. bibehållna värde) och i samma motsatta förhållande den skuldsatte näringsidkaren att RörelseCapitalets förvaltning till Sedlarnes hastiga förbättring genom indragning ur rörelse till uppköp af Silfver icke undergräfde hans erforderliga förlag, Staten ännu icke fullgjordt dessa sine förbindelser. Då skulle jag tro i sådant skick hvarigenom näringsförlagerna (källor för famhälkts be/land) rubbade genom osäkre penningeförhällanden, det blifver Statens första omsorg och förbindelse med iagttagande af ofvanskrifne hufvudprincip» skaffa erforderliga tillgångar af Discontoch andre Låneutvägar för de sistnämnde, på det att desse under tiden icke måtte alldeles nedtryckas uti armodets förtviflan och sjelfva näringarne för hasigt aftaga.
Rätt må undgå ansvar för ådagalagd försummelse vid afgörandet af mål, de der likväl enligt gifven lag skola på Rättens samtlige ledamöter lottas, det i förevarande fall var anmärkt, att Protokollen hos Rådstufvurätten icke visade, att de omnämnda uppropen skett, och således, om ock uppropen hållits, hvilket må antagas, dessa domstolens åtgärder 453 åtgärder likväl icke blifvit i dess protokoll antecknade, en uraktlåtenhet som icke bort alldeles ur sigte lemnäs, har jag dock icke ansett nödvändigt att härutinnan någon underdånig klagan hos Kongl. Maj:t anföra. Icke heller har någon af de sakfällde öfverklagat Kongl. Hofrättens Utslag i målet. Rådstugurätten i Sundsvall, som genom Utslag den 8 Juni 4 857 dömt en tilltalad för första resan stöld till belopp af fem Rdr att böta Femton Rdr och hållas till straffarbete i två månader samt att för skingrande af anförtrodt gods till värde af Sextio Rdr, jemte godsets återgäldande, i böter utgifva hälften af dess värde med Trettio Rdr, allt Ranko, hade tillika föreskrifvit att, om den sakfällde icke ägde tillgång, han i stället skulle undergå för tjufvaböterna sex dagars fängelse vid vatten och bröd och för de öfriga tre veckors enkelt fängelse.
M:t tillika i Nåder förklarat, att i Slottets närvarande skick, då ännu mycket återstår för dess fullkomliga inoch utvändiga reparation, det årliga Anslaget knappt kan medgifva användandet af en del deraf till ifrågavarande serskildta kostnad. Betänkanden, N:o i5o. aa5 finnér Utskottet icke skäl, att föreslå någon nedsättning i Anslaget, utan hemställer, att vid det af Utskottet förut föreslagne belopp må förblifva. Beträffande Anslaget för öfrige publike Byggnader i Stockholm, har inom V. BorgareStåndei Ur Lagman SiuMcj under medgifvande, att samma Byggnader tarfva reparation, anmärkt, alt Utskottet ansett det förutvarande Anslaget otillräckligt, utan att likväl utreda om användandet deraf öfverensstämt med R. Stms föreskrifter, äfvensom Utskottet, i Hr Lagmannens tanka, bordt föreslå, att R. St:r mätte hos K. M:t i linderd:het anhålla, att, vid publique byggnader och reparationer härstädes, verkställigheten må ske genom EntreprenadAuctioner, som skola ej blott uti Stockholms Tidningsblad och genom uppläsning i Hufvudstadens Kyrkor, utan afven i Kyrkorne inom de till Hufvudstaden nästgränsande Länen kungöras, enär i Landsorterne äfven kunna-'finnas Handtverkare, som böra vara berättigade att emottaga arbetet, om deras anbud pröfvas antaglige samt begagnandet härvid af dem likaså väl måtte vara tillåtlig!, som det vöre H. it. o. A. medgifvet, att nyttja egna arbetare.
Betjening sedan är 1802 flere ganger erhällit sädana, och ujöto derigenom redan wida mer an deras weder» likar wid andre publique Werk, Herr Cavainen icke fann någon anledning art för en tillfällig'stegring af waru-prisen under ett krig, an ytterligare öka deras Löner, dä sädam för alla andra Matzer af Embetsman ej kunde ske, i hwilken tanke äfven Herr Förste ' Archiarern och Commendeuren O. von 8cbu!treu!roim instämt. Huru liten anledning för öfrigt Atzistance-Con, toirels Tjenstemän i allmänhet haft, att beklaga stg öfwer för smä Löner, wisar bifogade calcul Likt. A. genom jemförelsen af hivad de före i8oz ars Reglering haft, med. hwad de sedermera ä.njutit. Hwadan ock Stats-Utskottet ej heller tilltrott sig kunna tillstyrka någre andre Löneförbättringar Utöfver dem, som Utjkoileis redan afgifne och af Riksens Höglofl. Stander bifatlne Betänkande om Atzistance Con oiret innehåller, än de här ofvannämnde wil örliga. Sraks-^tflotte! har detzu öm lärit författa en annan Calcul Litt. B-, af hwilken med lätthet inhämtas förhällandet af Atzistanre-Contoirets nuvarande Aflönings-Slat, med de förändringar deri, fom af Rik, sens Högtofl. Stander redan b ifwit beflutne, tillika med bifogade anmärkningar, som inni fatta de af Stats Utskottet här ytterligare föreflagne wiikorliga Löne-lillökningar. Commitzarien wid andra Utlänings-Departemen» tet ^on Lveäberg har uii ingifwen ansökning, den Herrar Fullmägtige, efter deraf erhållen del, i stöd af Allmänna Pen.ions - Förfanningarne enhälligt tillstyrkt, begärt att erhälla tjenstfrihet med bibehållande af sin hela
Har gäldenär rymt för skuld och ej kommit åter inom tre månader från det han rymde; vare lag, som i 2 § sagdt är. 5 §. Brott, som i 2 och 3 §§ omförmälas, må ej åtalas af annan, än måls ägande. 2A Kap. Om åverkan; så ock om olofligt jagande eller fiskande. \ §. Hvar, som olofligen bygger, grafver, plöjer, sår eller planterar å annans jord, eller deraf något intager, straffes rped böter. Det, som sådt eller planteradt är, vare förverkadt till den, som jorden lagligen innehafver. 2 §. Den, som å annans skog eller mark olofligen svedjar eller verkställer torfeller ljungbränning, straffes med böter, dock ej under femtio Riksdaler, eller fängelse i högst sex månader. 3 §. Fäller, syrer eller bläcker man olofligen träd å annans skog eller mark, i uppsåt att det sig eller annan tillegna, eller olofligen tager der vexande gräs, torf, näfver, löf, bast, ållon eller nötter; böte högst fyra gånger värdet af det sålunda åverkade, 0 52 ehvad han det bortfört eller ej: går fyradubbla värdet ej till femtio Riksdaler; må dock böterna till det belopp sättas. Lag samma vare, om man olofligen tager vindfälle eller ris, gren eller annat sådant, som ej till bruk upphugget eller beredt Sr. i §. Gör någ on tredje gåingen eller oftare åverkan, som i 3 § sögs; dömes till straffarbete i högst sex månader. 5 §. Delägare i samfäld skog eller mark, som olofligen derå svedjar eller verk ställer torfeller ljungbränning; bote från och med tjugo till och med tvåhundra Riksdaler. 6 §. Säljer delägare i samfäld skog eller mark derifrån olofligen bort något af hvad i 3 § nämndt är, eller missbrukar han eljest sin rätt i sådan samfällighet; böte högst två gånger värdet af hvad han olofligen sålt eller an vändt: går dubbla värdet ej till tjugofem Riksdaler; må dock böterna till det belopp sättas. 7 §.
Utsk. skulle visserligen uppgifvit sina skäl mera utförligt, ifall någon bestridt dem i dess första anförande N:o 29; men som alla voro öfverens och ingen satte i fråga någon öfverflyttning, ansåg Utsk. icke eller nö digt att ingå i långa resonnementer derom, och uppgaf saken helt simpelt. Af dessa skäl tror jag alt man icke bör frångå Utsk:s betänk. Hr Rosenblad, Bernh.: Jag skall endast korteligen yttra, att jag för min del finner föga nytta, men många betänkligheter vid att upprätta en ny lånebank i Riksg.cont.; ty man må benämna den nya inrättningen huru som helst, det blir dock icke annat än en ny lånebank. Denna blifver underkastad samma betänkligheter och möjliga missbruk, som man finnér hos den nu 9 H. 40 314 Den 12 April f. m. existerande, och dessutom är det icke en så lätt operation att fördela göromålen vid halfva statens flyttning ifrån Banken; ty de 2:ne afdelningar, som nu i Banken finnas, borde helt och hållet omorganiseras, då en del af göromålen skulle komma att förstinna, andre deremot att qvarstå. Bankens tjenstemän hafva sorn sådane vederbörlige fullmakter, och jag tviflar pä att det är öfverensstämmande med Svensk grundlag och Svenska seder, att mot deras vilja transportera dem till Hiksg.cont. Clan att gilla motiverna till Utsk:s förslag, kan jag dock icke annat, hvad tillstyrkandet beträffar, än deruti instämma, eller att frågan må förfalla. Gr. Horn, Claes Fredr.: Sedan jag begärde ordet, hafva flere talare redan yttrat hvad jag egentligen ville säga och får jag sålunda hufvudsakligen förena mig i Gr. Björnstjernas och Hr Rosenblads anföranden.
Annжus Domitius, som föreställde brudgummens fader, anslog lyckligt den glättigare ton, som nu vart rådande. Och när bröllopssångerna uppstämdes och musiken manade de unga till dans och lek, var det dystra förebudet glömt, och nöjet strålade från alla ansikten, vilka icke, som brudens, voro dömda att gömma sig under slöjan. Karmides satt bredvid Hermione och viskade, förtjust och lycklig, med henne, när utanför fönstren uppstämdes en bullrande musik. Denna avlöstes av en dubbelkör av vackra röster, ynglingars och flickors, som sjöngo en bröllopssång till det unga parets ära. Det var Olympiodoros, Palladios och en mängd av den glada skara, som plägade samlas i Epikuros' trädgårdar, vilka på detta sätt togo farväl av en vän, som gick att utbyta den frie Eros' välde mot hans allvarsammare broder Hymens. Sången växlade mellan ynglingarnes och flickornas körer, och båda sjöngo gemensamt omkvädet, med vilket varje vers slutade: Hymen, giv lycka och fröjd! Hymenäos, eja, Hymenäos! Flickorna klagade över aftonstjärnan, den grymmaste av de oförgängliga eldar, som efter kaos tändes på himmelens valv. Ty det är aftonstjärnan, som rycker den blyga, darrande bruden ur hennes moders famn och överlämnar henne åt en djärv och häftig yngling. En stad, som intages av en skonslös fiende, är väl den mer att beklaga än hon? Så sjöngo flickorna, men uppstämde icke förty, när de klagat ut, det livliga omkvädet: Hymen, giv lycka och fröjd! Hymenäos, eja, Hymenäos! Ynglingarnes kör svarade, att ett bloss med ljuvligare sken än aftonstjärnans varken lyser för jordens dödlige eller Olympens gudar. Vad föräldrarne fastställt helgas av henne; vad de älskande länge önskat räckes givmilt av henne ... Hymen, giv lycka och fröjd! Hymenäos, eja, Hymenäos! - Systrar, började flickorna ånyo, aftonstjärnan har ryckt en vän ur vår krets.
På dessa grunder får jag ödmjukast anhålla om att få denna punkt upptagen, och ifall så kommer att ske, får jag yttra mig till understöd derför, att R. o. Ad. må ändra sitt redan fattade beslut, om man så kan kalla det, och således bevilja anslag till understöd för Eskilstuna arbetsinrättning, emedan jag är alldeles öfvertygad 0111 behofvet af denna arbetsinrättning och tror det vara obilligt, att denna lilla stad, som bar nog af att underhålla sina egna fattiga och uppfostra sina egna barn, äfven skulle bidraga till underhåll för andra från många orter hopsamlade fattiga barn, hvilkas antal nu uppgår till 60 å 70, då de förut endast varit omkring in. Jag hemställer, mine herrar! om icke följden blefve den, att dessa barn, som nu genom denna arbetsinrättning skulle kunna underhållas, eljest måste genom direct understöd af Staten hjelpas. Under sådana förhållanden tror jag det vara bättre att nu skaffa utväg fill deras sysselsättande, och på sådan grund får jag ödmjukast hos Hr Landtm, anhålla om propos. till instämmande uti Presteoch RorgareSt:ns beslut. Undert. Ridd.Secret.: I anledn. deraf att den siste talaren satt i fråga huruvida denna punkt blifvit af R. o. Deli i April f. m. Ad. bifallen eller blolt lemnad nian anmärkn., får jag äran upplysa, alt betänk, litt. F blifvit i sin helhet på derom framställd propos. af R. o. Ad. bifallet, hvilket äfven synes straxt i böljan af StatsUtsk:s sednare utlåt., der det heter: ”StalsUtsk:s under ofvanstående nummer och litt. afgifna utlåt., i anledn. af ifrågaställa extra statsanslag till åtskilliga allmänna och enskildta föremål, har af R. o. Ad. saint BondeSt. blifvit bifallet,” etc. Frih. Cederström: Gr.
Hans Excellens, Herr Justitie-Statsmlnistern Gunther, Hans Excellens, Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Friherre Lagerheim, Stats-råden: Wallensteen, Gripenstedt, Gretve Mörner, Ulner, Grefve Gyldenstolpe, Anjou, Almqvist och Friherre af Ugglas. Slutligen uppläste Föredragande Departements-chefen, Stats-rådet Ahnqvist, till justering följande, i enlighet med Kongl. Maj:ts förut fattade nådiga beslut uppsatte förslag till nådiga propositioner till Rikets Ständer, nemligen: och 2:0 angående anslag till inköp af fysiska och mekaniska modeller för Svenska ■Slöjd-föreningens i Stockholm inrättade söndagsoch afton-skola. Kongl. Maj:t täcktes, uppå Stats-rådets tillstyrkande, i nåder godkänna berörda förslag, sådana de finnas detta protokoll bilagda, samt befallde, att nådiga propositioner, i öfverensstämmelse dermed, skulle till Rikets Ständer expedieras. Ex protocollo Otto W. Seippel. Bih. till It. St. Proposition M 99. Ank. till Exp.-Utsk. d. 19 Juni 1857, kl. 1.2 m. Kongl. Majlis Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående anvisande af ett kreditiv till betäckande af kostnaderne för anskaffande af likare och modeller för mått och vigter åt General-Landlmäterikontoret och Provins-Landtmäleri-kontoren; Gifven Stockholms Slott den 23 Maj 1857. Sedan Kongl. Majit den 9 sistlidne December fastställt de modeller till målkärl med tillbehör, samt till vigter och betsman, som, enligt 15 § 1 mom i Kongl. Majits nådiga Stadga af den 31 Januari 1855 om mått och vigt, böra i General Landtmäteri-kontoret förvaras, har Öfver-direktören vid Landtmäteriet, med anledning af föreskrifterne så väl i berörde stadga, som i Kongl. Maj.ts under samma dag utfärdade nådiga instruktion för justerare af mått och vigter, hos Kong!
Jag tror således att sådana resestipendier äro särdeles nyttiga, men det återstår att tillse, huruvida dylika icke redan finnas, eller om icke K. M. utan särskildt anslag har medel härför till sin disposition. I detta afseende får jag fästa upmärksamheten på den upgift, som StatsUtsk:ts Betänk, innehåller, eller att, utom den tillgång, som finnes på extra medlen till sådana mindre utgifters bestridande, anvisade R. St:r vid förra Riksdagen ett anslag af 9,000 rdr till resesl,ipendier åt officerare. Jag tror att detta anslag bifölls af R. St:r icke på grund af K, M:ts Propos., utan på grund af enskild motion, och R. St:r visade således ett ganska stoet intresse för denna fråga; men dermed är också efter min åsigt tillräckligt gjordt; och dä man tar i betraktande dels att ett anslag redan finnes för detta ändamål, dels att möjlighet finnes att fylla dessa ringa utgifter från annat håll, synes StatsUtsk:t icke hafva saknat skäl att afstyrka de begärda 3,000 rdr. Jag yrkar bifall till Utsk:ts hemställan. Hr Björnstjerna: Ett misstag är naturligtvis ganska ofrivilligt begånget af den talare, som sist hade ordet, då han hänviH. V. 5 Den 11 April f'. m. sar på hvad längre fram i Betänk, förekommer, nemi. om anslag för officerares anställande i utländsk krigstjenst. Detta är någonting helt annat än hvad som nu ar i fråga. B. St:r anslogo nemi. 9,000 rdr rmt årligen för officerares anställande i främmande makts krigstjenst, dock ined förbehåll att denna makt skulle vara med Sverige i vänskapligt förhållande, och fördeltes dessa stipendier så att hvartdera af arméens hufvudvapen skulle derigenom beredas öfning. Här är deremot fråga om generalstabsofficerares resor, hvilkas ändamål äro helt olika de förutnämndes. De gå nerol, derpå ut att bilda generalstabsofficerarne under freden för generalstabs sysselsättning. Sverige saknar helt och hållet en generalstab, hvilket ej är händelsen rned något annat land.