Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Visar mamma ej något intresse för den lilla gåfvan, bryr barnet sig snart ej heller om några blommor; men med litet uppmuntran och ledning skall barnet snart själft lära sig finna vackra färgsammansättningar och snart nog fylla rummen med buketter och blomsterkorgar och med dem flytta in en bit af naturens ljufva poesi i det dagliga lifvets enformiga prosa. Himlen med sina skiftande moln, skogen med granarnes mörka skugga eller björkarnes lätta leende skrud, hafvet med skummande hvita vågtoppar eller i majestätiskt lugn erbjuda taflor af så storartad skönhet, att äfven det mest likgiltiga sinne måste fängslas däraf, och till och med det lätta, glada barnasinnet finner sig tilltaladt, om dess uppmärksamhet därpå blir väckt. Ett stort intresse hafva barnen af att i de olika molnformationerna föreställa sig än stora städer, än skogar och sjöar, än eldsprutande berg, än människor och djur, än dansande elfvor eller vilda krigshordar. Detsamma i smått upprepas om vintern på den frusna fönsterrutan. Detta är naturligtvis endast några små antydningar; hvarje moder skall nog själf finna otaliga anledningar att väcka barnets naturintresse. Och då hon så med barnet beundrar naturens skönhet, är det ej blott en flyktig njutning hon bereder detsamma. Nej, umgänget med naturen renar och förädlar barnets sinne, det lär sig hysa ömhet och kärlek för äfven det minsta af Guds skapade verk, och genom naturens underbara ordning och skönhet lär det sig vördnad och kärlek för dess skapare. Den, som älskar naturen, är äfven skyddad för mången frestelse. Mången kväll, som kanske skulle tillbragts i sus och dus vid glasens klang, tillbringar naturvännen i skog och mark. Med naturens rena skönhet trifvas ej orena tankar, och så länge densamma skattas har det förvillade sinnet ej helt dukat under för råhet och cynism. Nu just stundar den skönaste tiden i vår nord, nu klär sig ängen i sin vackraste blomsterskrud, nu jubla alla våra glada, bevingade sommargäster i skog och mark, och nu, just nu må ingen moder försumma att med vaket sinne föra sitt barn ut i Guds fria, härliga natur. Teori och praktik.
— Jag anser en sådan omständligare redogörelse så mycket mindre erforderlig, som både Chefen för statens jernvägsbyggnad er uti sitt betänkande år 1856 och Jernvägs-undersöknings-kommittéen uti afgifvet underdånigt betänkande år 185 9 redan mycket fullständigt anfört de skäl, på hvilka min mening hufvudsakligen grundas, och hvilka äfven finnas godkända i Kongl. Maj:ts nådiga proposition vid 1856 års riksdag. Visserligen tillstyrkte Jernvägsundersöknings-kommittéen linien Sala—Robertsholm och icke Sala—Storvik; men de skäl, som anfördes för den förras företräde framför Sala—Korsnäs, gälla icke blott lika mycket, utan i ännu högre grad till förmån för linien till Storvik, hvilken genomgår en starkt bergsbruks-idkande trakt och kommer den stora Norrländska vintertrafiken vida närmare till mötes, samt derjemte blir både kortare än linierna till Robertsholm eller Korsnäs och i tekniskt hänseende vida fördelaktigare än den förra, då den starka stigningen upp till Robertsholm undvikes. Så långt Kommittéen varit i tillfälle att åstadkomma någon närmare statistisk och ekonomisk utredning, till jemförelse emellan skiljaktiga vägförslagen, eller för sträckningen från Stockholm till Sala, har denna utredning fullkomligen ådagalagt, att förhållandena inom 3 mil från de alternativa jernvägslinierna å ömse sidor icke förete några sådana skiljaktigheter, att ensamt på grund deraf den ena linien skulle kunna tillmätas något afgörande företräde framför den andra. Och då det endast vid synnerligen skiljaktiga ortsförhållanden skulle ur allmän synpunkt vara tillrådligt att draga stambanorna ur deras principiella riktning, men något sådant skäl här alls icke är för handen, bör så mycket mindre afvikelsen ur denna riktning till förmån för kustlandet vid Mälaren kunna godkännas, som man härigenom tillika skulle för de mindre intressena alldeles åsidosätta de större och rättmätigare från det stora fastlandet öster och norr om linien Stockholm—Upsala—Sala, äfvensom hela den Norrländska, högst betydliga vintertrafiken, ehvad denna söker Sala, Upsala och Stockholm, eller en dast sistnämnde 2:ne hufvudpunkter för den Norrländska rörelsen.
Kammar-Rätten ingiiven förklaring, har man deremot betraktat saken sålunda: att som numera ingen lön finnes å stat uppförd för ofvannämde högre militärgrader, har, vid beräkningen af Charta Sigillata och Kansligebiihren , endast kunnat tagas till grund den Aflöningsstat, som förut för Generalitetet varit gällande, och som upptager: för en Fältmarskalk B:co Rdr 666: 3a j„ „ General . „ „ 666: 3a. Men om man äfven skulle medgifva denna beräkningsgrund vara den rälla, så stadgas dock i 5 § af 1835 års Charla Sigillata-Förordning, att, ”enär någon, som förut varit eller är i Kronans eller annan offentlig tjenst, tillägges högre namn, heder och värdighet af embete eller tjenst, charteras de derom utfärdade öppna bref och fullmakter till dubbla beloppet emot hvad föreskrifvet är för fullmakter å lika beställning i verklig tjenst"; hvaraf måste följa, att som fullmakter å ofvannämde mililärgrader numera endast kunna anses lika med så kallade karaklersfullmakler, hvilka nyss åberopade 5 § i den Kongl. Förordningen afsett, och en General-Majofseller en närmast dermed jemförlig General-Löjtnants-fuilmakter, om de varit utfärdade å beställningar i verklig tjenst, enligt Charta Sigillata-Redogörarens å~ sigt, bort beläggas med 67 Rdr 02 sk. B:co Charta, nu hade bort lösas med dubbla beloppet af Charman 53 Rdr 16 sk. och Iiansligebiihr i „ tillsammans 94 ^dr 16 sk. 3:o Revisorerne hafva vidare anmärkt, att expeditionslösen för utfärdade fullmakter och öppna bref m. m. icke med nog skyndsamhet indrifvils.
Stjernstedt, Theodor; Jag får upplysningsvis nämna, att denna fråga varit behandlad af en afdelning utaf sammansatta Statsoch BancoUlskln, hvilka sedermera äfven in pleno förehaft frågan, der det likväl ansetts att BancoUtsk. först borde yttra sig huruvida banken kunde afstå någon del af den ifrågavar. vinsten oell med hvad villkor sådant kunde ske, samt att de sammansatta Utskrn omedelbart derefter borde företaga pröfningen af frågan, ifall BancoUtsk. tillstyrkte att någon del af denna vinst borde användas till sådana ändamål, hvarom StatsUtsk. äfven ägde att yttra sig. BancoUtsk. har sedermera begärt bancofullmäkliges yttrande, hvilket val ännu icke inkommit, men hvarom jag hört att fullmäktige redan fattat sitt beslut. För öfrigt har jag ingenting emot denna erinran lill BancoTJtsk. att nemi. så fort som möjligt inkomma med betänk, i frågan; men jag tror icke alt densamma kan leda till någon skyndsammare åtgärd, emedan början redan skett med betänkts utarbetande och det i alla fall torde inkomma så Snart sorn möjligt. Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinh.: Jag anser, att remissen af denna motion torde vara nödvändig; ty i annat fall kunde det hända, att BancoUtsk. remitterade sitt utlåt, ensamt till de sammansatta Utsktn, och att RiksSCn således icke så snart (ingo upplysning om det belopp af bancovitisten, sorn Utsk. anser banken kunna undvara. Gr. Horn, Claes Fredr.:
R:dr, för vägs an läggning mellan Öfver-Torneå och Pajala socknar i Norrbottens län 7,500: — 1,500: — » anslaget, 60,000 R:dr, för utdikningar och aftapp ningar af sanka trakter och sjöar 10,503: — 9,620: — » dito, 100,000 R:dr, till kostnader för beskattningsväsendets förenkling samt de nya jordeböckernas afslutande och granskning 3,670: 2. 3,670: 2. Anslaget till inlösen af Kamreraren C. Sandbergs samlingar och anteckningar rörande Svenska kameralväsendet 5,000: — 5,000: — Dito till förre Landskamreraren, Kammarrätts-rådet S. Lindbergs godtgörande för honom ålagd ersättningsskyldighet till Stats-Rådet J. D. af Wingårds sterbhus 1,500: — 1,500; — Utaf anslagen till kapellbyggnad vid Muonionalusta och bönehus med begrafningsplats vid Turtola by 7,300: — 2,400: — Transport: 4,022,303: 78. 6,882,539: 15. Utaf 1859 och 1860 års anslag, 2,000 Rdr årligen, till fortsatt utgifning af Svenskt diplomatarium ... 2,456: 25. » dito dito, 3,000 R:dr årligen, till fortsatt utgifning af äldre, för Sveriges historia och offentliga förhållanden vigtiga skrifter och handlingar 4,628: 58. » anslaget, 190,000 R:dr, till uppförande af nybyggnad för Göteborgs hospital . 140,000: — » 1860 års anslag, 60,000 R:dr, till löneförbättring vid vissa stadspedagogier och dessa skolors utvidgning 20,000:
Vid sådant förhållande hade Fullmäktige icke bordt genast förkasta såväl detta som det å Heines vägnar ingifna, i afseende på hvilket, om det också var ännu ofördelaktigare' än kredit-aktiebolagets, ombudet dock förklarade, att det icke utgjorde den enda möjliga underhandlingsbasis, utan kunde bemötas med ett motförslag, för att endast fästa sig vid idet enda återstående, nemligen kredit-aktiebolagets. Om, oaktadt ombudets för kreditbolaget förklarande, att det begärda uppskofvet för en dag med beslut öfver anbudet kunde ganska menligt-inverka på lånets afgörande, Fullmäktige icke genast bundit sig, utan, såsom äfven ifrågasattes, till en början beslutat, att söka hålla underhandlingen med samtlige låneerbjudarne öppen; så synes det Revisorerne, att Fullmäktige, äfven om Skandinaviska kredit-aktiebolaget verkligen alldeles tillbakacrädt och Schröder & Komp:s anbud måst antagas, skulle varit för en sådan utgång ganska väl försvarade, synnerligen som, oafsedt sjelfva vilkoren i detta anbud, åtskilliga andra giltiga skäl för ett sådant beslut förefunnos. Skandinaviska kreditaktiebolagets anbud var nemligen uppstäldt endast i den största allmänlighet, och rörande de detaljer till detta förslag, hvilka af Fullmäktige utarbetades samt meddelades aktiebolagets ombud, lemnade ombudet svar, hvilka på intet sätt bundo bolaget att vid dessa bestämmelser stå fast. Bolaget förbehöll sig tvärtom, för afgifvande af förklaring huruvida det ens ville inlåta sig med Riksgälds-kontoret, en betänketid af 9 dagar, hvilka sedan, må vara genom mellankommaude naturhinder, ökades till 12, under det vinnandet af ett resultat — 85 - blef för Fullmäktige allt mera angeläget, och framställde då, under förklarande att det förra erbjudandet varit grundadt på en förening af delegare, hvilkas anbud sedermera förändrats, ett nytt, med det förra mycket olika och mera betungande låneanbud. Onekligt måste vara, att bolaget och de, som med detta förenat sig, hade, efter det Fullmäktige tillbakavisat de öfriga anbuden, friare händer uti att höja sina fordringar, om också icke kan påvisas i hvad män detta på deras anbud inv rkat.
Men det oaktadt, kan jag likväl icke ingå på hans meningar. Man talar alltid med nachdel, när man yttrar sig i en fråga, der man har motståndare, hvilka äro saken fullt' vuxne och som yttra sig med värma, för alt ej säga entusiasm. Jag skall dock vidröra vissa punkter, som förevarit och mot hvilka jag har anmärkmr att göra. Man säger att det här till efterföljd uppgifna förslaget redan länge varit utöfvadt i Preussen, och ali hvad som lyckas der, matte ock kunna ske här. Men jag beder eder, mine Hrr! ihågkomma huru det är beskaffadt med potatisen på landet i Sverige. Vi hafva ej vi en så beskaffad corps som Preussens gensd’armer, hvilka finnas öfverallt, äro ur arméen valda såsom de mest pålitliga och skickliga, samt i alla hänseenden tjenliga att iakttaga hvad som till polisen hörer. Huru skulle då här kunna iakttagas samma kontroller som i Preussen, och som behöfdes i fall samma författning antoges? Jag inser det icke. Föreskrifterna derom skulle sålunda blott komma att stå pä papperet! Frih. Raab har anmärkt att, om den i frågavar. förhöjda bränvinsskatten ej vunnes, ehuru staten nödvändigt behöfver större inkomster, så blefve följden, att man måste lägga bevillning på något annat. Hvad skadade det? För min del måste jag uppriktigt förklara, det jag skulle beklaga, om bränvinsskallen bär blefve så betydlig, alt Konung och Ständer fördenskull föranleddes hålla bränvinsnäringen kär, eller om det blefve dem ett behof, att upprätthålla en näring, som jag pä det högsta önskar måtte gå under. Jag har i andra länder, der fråga varit om nykterhetens upphjelpaude, hort foslerländske män klagande säga: det är förgäfves, att hos oss hoppas någon åtgärd härför af styrelse eller representation, ty bränvisskatten är så stor och för riket så behöflig, att man ej vågar vidröra den, utan hellre fördrager fylleriet och dess skadliga följder.
Enligt sisla momentet af förordningens 63 §., hvilket moment innehåller, alt lill redskap, som förbrutne anses, räknas bränvinspanna med kittel, pannbröst, halt, pipor, slang och annan afkylningsredskap, mäskvärmarc och rektifikationsredskap samt hvad konstredskap som helst, dock ej till större del, än som olofligen nyttjas eller innehafves, kunna för bränvinsbrännare , sorn tillverkat bränvin väl icke med större, men med annorlunda beskaffad redskap, än lill begagnande hvaraf han var lagligen berättigad, endast de delar af redskapen, som äro olagligen konstruerade, förbrutna dömas. Men enär den olagliga bränvinsbränningen icke låtit sig verkställa, med mindre än att jemväl andra delar af redskapen dervid tillika blifvit begagnade, och hvilka delar kunna vara just de, som egentligen hafva något värde, hafva Utskotten ansett orden ”sorn olofligen nyttjas eller innehafvas” böra utbytas emot: sorn nyl/jas vid förseelsen eller olofligen innehafves; hvarjemte, till redaktionens förtydligande, ordet ”med” emellan ”bränvinspanna” och ”kittel” blifvit uteslutet. För att icke behöfva att, såsom hittills skett, på hvarje ställe i författningen, der något penningebelopp förekommer, utsätta, att det i bankomynt beräknas, bar vid slutet af densamma införts ett allmänt stadgande härom; och har slutligen uti det vid författningen fogade formulär till mätningsoch stämpling*- 14 Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 1. bevis å bränvinsbrännings-redskap, föreslagits den ändring, sorn bör blifva en följd af redaktions-forändringen i 17 §. Stockholm den 17 Mars 1851. Reservationer: af Grefve af Ugglas, C. L. F.: ”Mot de sammansatta Utskottens beslut rörande nedanstående §§. får jag vördsamt afgifva min reservation. ° §* Sista momentet utaf denna §. lyder: ”Bränvinsbränningsrättighet må ej å annor man öfverlåtas, utan i sammanhang med jorden.”
Kandidaten stod en stund orörlig på samma plats. Doktorns ord hade väckt till lif i hans sjuka sinne en hel här af tankar, af minnen och förhoppningar, som verkade på hans förslappade nervsystem som ett starkt vin. Han hade förnimmelsen af en stor oväntad lycka, som allt mer och mer fyllde honom, men förnimmelsen var ännu oklar och sväfvande, och där han stod, svagt framåtlutad med stela armar och fingrar, liknade han en sömngångare ytterst på takåsen. Han väcktes ur sina drömmar af ett metspö, som kittlade honom i nacken, och ett gällt: good morning! rätt i örat. Det var mr Bulwer, hela koloniens bon oncel, som låg däruppe vid sanatoriet somrarne igenom och fiskade lax och dessemellan skötte en lätt kurtis som tidsfördrif. Han var nu inte mera engelsman, än att han använde rutig sommarkotym, och det påstod han vara en gammal, som han ville slita ut. » Good morning, kandidat. Tre laxar i går och en i dag på morgonen; hvad säger ni om det? Icke bra? Oh yes! Men ser ni, där har ni lilla fröken Berger; hon går bestämdt in till doktorn. Vet ni hvad, kandidat, hon skulle passa för er. H ö r n i? » Kandidaten hörde ingenting, han bara såg — efter en ljus sommarklädning och en skär en-tout-cas, som försvunno genom dörren till societetshuset. Till slut kunde han inte hålla upp ögonen längre, så värkte de. » Hör ni då ingenting i dag. » Mr Bulwer höll på att bli ond; det var nu tredje gången han repade upp sin sista fråga, utan att få svar. Jo, nu hörde han, j o, j o, j o, j o tusen gånger. Kandidaten hade undergått en metamorfos. Förtrollningen var bruten. Han fick mr Bulwer om lifvet, och inom några ögonblick voro de långt nedanför backen, ända nere vid de hvitmålade villorna, som lågo där med sina små trädgårdar alldeles invid sjöstranden. Där stannade de; och kandidaten stack in hela hufvudet mellan spjälorna till ett grönmåladt trädgårdsstaket. Mr Bulwer hade knappt hemtat sig från sin förvåning. » Hvad i all världen ser ni efter?
Metaller, sam mansa lie: Messing, arbetad, Lahn, oäkla, äfvensom andra metallarbelen, med eller utan förgyllning, försilfring eller plättering. Samtlige Riks-Stånden hafva gillat de härå föreslagne tull-bestämmelser; hvarjemte Borgare-Ståndet ansett berörde artiklar böra till införsel förbjudas. Olja, Rof Den af Utskottet härå föreslagna tull-bestämmelse är gillad af samtlige Riks-Stånden; dock med härvid af Bonde-Ståndet fristadt vilkor, att Rofolja i fat, som behöfves till fabriker för kläden och Turkiskt-rödt garn, skall vid införseln ovilkorligen uppblandas med en boutelj Terpentin-olja per fat, hvilket, oskadligt för varans användande till nämnde behof, skulle göra den obrukbar till matolja. Porcellaine: oäkta, måladt eller tryckt. Den härå af Utskottet föreslagna tull-bestämmelse är godkänd af alla fyra Riks-Stånden; hvarjemte Borgare-Ståndet beslutat, att denna artikel borde förbjudas till införsel. Bevilhuitgs-Utskotlels Memorial N.o 4-9• 29 Redskap för Åkerbruket, Fiskerien, Fabrikerne och Handtverkerien. Samtlige Riks-Stånden hafva godkänt den härå af Utskottet föreslagna lullbeslämmelsen; hvarvid Presteoell Borgare-Stånden likväl beslutat, att för införsel af nämnde Redskap skall erfordras serskildt tillstånd al CommerceCollegium. Sadelniakare-arbeten. Den af Utskottet härå föreslagna tull-bestämmelse är gillad af samtlige Riks-Stånden; dock bar Borgare-Ståndet ansett berörde arbeten böra förbjudas lill införsel. Salpeterraffinerad och oraffinerad. De tull-bestämmelser Utskottet härå föreslagit äro gillade af samtlige Riks-Stånden; hvarvid Presteoch Borgare-Stånden likväl ansett berörde artiklar böra förbjudas till införsel. Salpeters Chilisk.
Härefter uppläste Gr. Mörner följande: Emot det sisth gårdag härstädes iakttagne förfarande, att, under förevändning af anmärkn. emot Const.Utsk:s förslag till nationalrepresentationens orabildning, härstädes till omedelbar pröfning Den il Mars f. m. 103 företaga ett helt nytt förslag till Reg.F., deruti Riksd.Ordn. jemväl skulle inflyta, och att härtill lägga en af Const.Utsk. alldeles icke ifrågasatt, särskild s. k. val-lag, får jag mig reservera. Det kan visserligen icke förnekas, att, på sätt under gårdagens discussion yttrades, exempel under föreg:de riksdagar, åtminstone ifrån och med år 1834, icke saknats, att de respective RiksStin vid utöfningen af den dem tillkommande anmärkningsrätt vid Const.Utsk:s förslag, understundom uti gemensamma tankar uttalat grunder, afvikande ifrån de af Const.Utsk. föreslagna, men, så vidt jag vet, är det nu första gången, som fråga förekommit att genom en enda votering, utan någon föregången detaljgranskning, i klump antaga ett utaf enskild person framstäldt, lill alla sina bestämmelser fullt färdigt project lill nya grundlagar i deras helhet, och hvilket icke har något annat gemensamt med Const.Utsk:s förslag, än rubriken på titelbladet. Det är understundom nödvändigt alt man skall vara i full fart att verkliggöra det absurda, för all man skall klart inse det oriktiga uti sitt förfarande. — Så länge det varit fråga om jemnförelsevis mindre vigtiga saker, har jag för min enskilda del icke allenast gerna undvikit alla formstrider, utan äfven villigt fogat mig efter den åsigt, som jag kunnat finna hyllats af de flesta, endast den ieke varit uppenbart stridande emot grundlagens föreskrifter; men den afväg, pä hvilken vi nu äro stadde, kan, enligt min tanka, allt för synbart leda till förderf, för att jag ej skall deremot mig reservera.
Mittags förslag, att, när frånskiljda makar vilja anjo träda i äktenskap med hvarandra, laga lysning måtte föregå, 2:0 Öfver Herr Aug. von Stahls och Riksdagsfullmägtigen Herr C. L. Hessles motioner, om ändring i det nu gällande stadgande, angående ÖfvevDomstol i Tull-mål, m. m. S. Dlades till handlingarne LagUf, kottets den 10 dennes e. m. på Bordet lagde Utlåtande N:o 16, i anledning af Riksdagsfullmägtigen Anders Nilssons ifrån Malmöhus Län motion, om ändring i de nu gällande straffbestämmelser för missgerningsmans släppande. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos nedannämnde den 10 dennes e. m. på bordet lagde betänkanden ifrån LagUtskottet y nemligen: N:o i.5, Öfver Riksdagsfullmägtigen Herr C, W, Olbers motion om ändring i 3 Cap. SjöskadeBalken, Sjölagen. N: 17, Öfver Riksdagsfullmägtigen ifrån Öland Samuel Jonssons motion örn förlängande af tiden, inom hvilken Part, som vill söka ändring i HofRätts Dom eller Utslag, bör sådant hos HofRätten tillkännagifva, N:o 18 Öfver Riksdagsfullmägtigen ifrån Stockholms Län Nils Insulins motion, om ändring af 1 och 3 §.§„ i 3o. Cap. RättegångsBalken. N:o no, öfver Riksdagsfullmägtigen Johannes Anderssons ifrån Calmar Län motion, om åläggande för Domstol, som finnér Part hafva misstagit sig om forum, att honom till rätter, bestämdt uppgifven Domstol hänvisa, N.'o 31, Öfver Herr A, von Stahls motion, att mål angående Nidingstjufnad, hvarom 3, 4 oc;h 5 § §. 42 Cap.
Maj:ts Nordstjerne-Orden, Casper Ehrenborg, som dock afled kort efter det han blifvit vald; » Häradshöfdingen, sedermera En af Rikets Herrar, Justitie-statsministern m. m., Carl Petter Törnebladh, från den 15 Oktober 1823 till den 6 September 1834; » Revisions-sekreteraren och Riddaren af Kongl. Maj:ts Nordstjerne-Orden, Pehr Nils Poignant, hvilken valdes sistnämnde dag, men afled dagen derefter; » Hofrätts-rådet, sedermera vice Presidenten och Kommendören af Kongl. Maj:ts Nordstjerne-Orden, Carl Ludvig Landin, som, efter att hafva nyssnämnda den 6 September blifvit utsedd till Suppleant, den 17 i samma månad tillträdde embetet, hvilket han innehade till den 1 Mars 1848; » Häradshöfdingen, Kammarrådet och Riddaren af Kongl. Maj:ts Nordstjerne-Orden, Sven Lorentz Theorell, från den 1 Mars 1848 till den 21 Januari 1857; » Professoren i National-ekonomi, Närings-, Finansoch Politi-rätt vid Upsala Universitet, Riddaren af Kongl. Nordstjerne-Orden, Juris utriusque Doktorn Per Erik Bergfalk, som valdes den 21 Januari 1857; men förklarade sig hindrad att förtroendet emottaga; » Revisions-sekreteraren och Riddaren af Kongl. Nordstjerne-Orden, sedermera Justitierådet Johan August Södergren, som sistnämnda dag vald till Suppleant, den 11 påföljande Februari insattes i embetet, hvilket han förvaltade till den 17 Juli 1857; » Häradshöfdingen, sedermera Stats-rådet och Kommendören m. m. Gerhard Lagerstråle, som förut utsedd till Suppleant, den 22 i sistnämnde månad och år inträdde i embetets utöfning, hvarmed han fortfor till den 10 Maj 1858; då undertecknad, Häradshöfding i Listers Härads Domsaga och förut vald till Suppleant, i embetet insattes.