Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Följande ord i hans yttrande kunna icke missförstås: » Att uppgöra sin utgiftsstat — sade han — utan att hafva blicken fästad på de säkra inkomsterna, är ett högst olyckligt sätt att beräkna, som måste medföra ett vingleri, hvars följdej visnart fa erfara, och jag ter att få lägga statsutskottet på hjertat att uppgöra en ärlig statsreglering, hvarigenom först trygghet i finanserna kan vinnas. » Detta är ord och inga visor. Sålunda lydde de » besegrades » första välkomsthels-ning till segrame från 1865. Den bådade ej godt, och den opposition, grefve Hamilton då började, den fortsatte han systematiskt och med största bitterhet, till dess de sista lemningama af den konselj, som genomfört representationsförändringen, voro borta. Ändtligen randades den dag, då revanchepolitikens seger var inne. Det var vid 1870 års riksdag. Hårdt ansatt af sina motståndare; i väsentlig mån öfvergifven af sina vänner och otacksamt förrådd af det parti, som genom den nya riksdagsordningen, kommit till makten, vacklade den De Geerska ministéren, och dess fall syntes gifvet. Ännu återstod dock en sista tomering mellan männen från 1865, de segrande och de besegrade. Den utspelades vid dechargefrågans behandling vid den nämnda riksdagen. Hårdt fingo nu de segrande då känna den misslyckade segerns frukter, och med en uppenbar skadeglädje drogo de besegrade fram med de förverkligade farhågorna från den stora kampens dagar. Att grefve Hamilton i detta veritabla revanchekrig stod i främsta ledet, är en gifven sak, och illa gick han regeringen på lifvet. Han fann att belåtenheten med regeringen icke var stor i landet, ty deremot talar — yttrade han — &gt;icke blott den sinnesstämning, som dagligen låter sig mer och mer förnimma, utan ock med ett än högljuddare språk den sist förflutna tidens förhandlingar inom riksdagen. » Mycket af detta missnöje kunde väl vara obefogadt, men icke desto mindre förefunnos stora anledningar till allmänt och djupt bekymmer. » Det förefaller nämligen — så lyda de diplomatiskt polerade, men djupt måttade orden — som skulle statsrådets ledamöter icke med full klarhet hafva uppfattat betydelsen af den förändring, deras ställning åri866 undergick.
Ägodelnines-rätt består af ordförande och tre ledamöter, Härads-rätten må anses O o domför då tre Nämndemän när äro; 3:o) af Riksdagsfullmäktigen E. J. Rudberg från Kalmar län: att Härads-rätt må döma, der ordföranden har till biträde fyra Nämndemän; samt att i sammanhang dermed måtte stadgas: att blott sex Nämndemän skola i hvarje härad väljas; att valet skulle ske inför Härads-rätten af socknevis utsedde elektorer, och att de valde böra fem år qvarstå såsom Nämndemän, dock emot rättighet att, jemte de förmåner de redan ega, af Staten erhålla årlig lön, stor ett hundra Riksdaler Banko för hvardera; och i:o) af Riksdagsfullmäktigen Anders Larsson från Nerike: att Härads-rätt må, då Urtima Ting hålles för handläggning af brottmål, anses domför om tre Nämndemän i rätten sitta. Af de genom omförmälda förslag väckta frågor, vili Utskottet till besvarande först upptaga den om förändring af hvad lagen stadgar * afseende pä domfört antal ledamöter i Hof-rätt. Denna fråga är, efter hvad ofvanstående redogörelse visar, 4 Lag-Utskottets Betänkande Jtt 79. framställd af Herr von Koch, hvilken, med tillkännagifvande att hvad han i denna del yrkat, öfverensstämmer med Lagberedningens förslag, åberopat de af Beredningen till stöd derför anförde motiver. Vid berörde öfverensstämmelse anser Utskottet sig emellertid ej kunna fästa den vigt, som motionären synes deruti finna. Många år hafva nemligen icke förflutit sedan Rikets Ständer hade under pröfning hvad Beredningen i denna del föreslagit.
Man känner allt för väl, att delta är det rätta sättet ali göra om intet de önskningar, som representationen till Regeringen framställer, ty ingen konst är det att stöta pä en Konungens Bef:h:de eller ett consistorium, sorn förklarar, alt R. St. äro rosenrasande. Nå då beslutar Regeringen efter denna grundsats. Kan delta var räll? Kan härmed böra och få fortfaras evinnerligen? Nej, så vidt jag vet står det ingenstädes i grundlagen, att K. M. ovillkorligen skall höra alla dessa auctoriteter, om icke blott för egen upplysnings skull, men icke så att Han må lägga en absolut vigt på hvad de tillstyrka. Detta är den stora principfrågan. En annan princip, i hvilken Hr Lefre'n trott sig ganska strängt bestraffa mig, och för hvilken han har fått en bundsförvant i den värde ledamoten på andra sidan, nemi. att jag velat förmena Statsrådets ledamöter att här begagna sin riksdagsmannarätt. Jag ber Herrarne hafva godheten ursäkta, att jag anser detta för ett groft misstag, ty äfven jag har med samma känsla som de, ansett det ganska glädjande, alt Hrr Statsråder här stå upp och framställa sina åsigter uti de ämnen, som äro föremål för våra öfverläggningar; men det var icke derom, som min vördsamma framställning lill den värde ledamoten af Statsrådet handlade, utan blott om den sista delen af hans yttrande, då han förklarade sig böra afstyrka R. St. att ingå till K. M. med en und. skrifvelse i delta ämne. Det måste ligga en ömtålig skillnad emellan de tvenne sakerne, att yttra sig här såsom ledamot af ett RiksSt. och att yrka, det man mätte afslå en framställning ifrån R, St. till K. M; Det var endast delta, som jag hemställt lill den värde ledamoten sjelf. Jag tror, att han har både förmåga och vilja alt bedömma anmärkningen såsom sig hör, icke såsom ett kittsligt klander af mig emot hans yttrande, utan såsom en principfråga, som tillfället händelsevis gifvit mig anledn. att väcka. Huru länge nu denna discussion, för att visa att jag haft orätt, kan komma att räcka, skall icke bekymra mig.
155:o af den 3 Februari 1858, angående beviljadt anslag till kostnaderna för anskaffning af måttoch vigt-likare samt modeller åt Generatoch Provins-landtmä teri-kontoren (205). 1858 den 12 Februari i underdånighet anmäld, då Öfverdirektören vid Landtmäteriet bemyndigades att de till bestridande af ifrågavarande kostnader erfoderliga medel, af det till Kongl. Majits disposition ställda anslag, i mån af behof och mot behörig redovisning, i Riksgäldskontoret lyfta. 156:0 af den 3 Februari 1858, angående ett ytterligare lån till Gefle-Dala jernvägs aktiebolag. (207). Innehållet af Rikets Ständers i denna skrifvelse anmälda beslut har genom nådigt bref af den 5 Mars 1858 blifvit meddeladt Styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader, med befallning till Styrelsen att Direktionen för Gelle-Dala jernvägs aktiebolag om samma beslut underrätta. 157:0 af den 12 Februari 1858, om utarbetande af förslag till författning rörande kommunal-styrelser m. m. (211). Kongl. Maj:t har under den 19 Juni 1858 behagat tillsätta en Komité, med uppdrag att företaga den utredning och uppgöra de förslag uti ifrågavarande ämne, hvarom Rikets Ständer gjort underdånig framställning.
I motiveringen af sitt förslag till giftermålsbalk försvarar komitén en %idersgräns af femton år för kvinnans inträde i gifte med hennes %idigare utbildning, de tillfällen hon ägt eller ames ha fua bort aga att vinna insigt i det, som tillhör hushållsomsorg~rna, samt i " den Zeching 7zon af nzannen har att pdr2ilcwzn. Alltså: - enligt lagkomiths uppfattning af äktenskapet skall hustrun vara dels mannens lmshållerska, dels hans docka, soin af honom kräfver ledning. Detta rn&amp; nu stå för komiténs räkning; för vår del sätta vi äktenskapets uppgift något högre. För egen del m.edgifver utskottet, att " man visserligen icke i allmänhet kan antaga, att kvinna vid 15 ars ålder uppnått den mognad i kroppsligt och andligt afseende, som äktenskapet förutsätter, ehuru ntan tvifvel fall förekomma, då så kr förhållandet, åtminstone i fråga om den kroppsliga utvecklingen. ') Med sin dubbla reservation kunde detta uttalande ej gärna vara försigtigare. Men - förmenar utskottet - nvid 17 till 20 års ålder torde de allra flesta kvinnor uppnå häm.den utkeckling, att. så.dana (från bristande ~~tveckling tade) skgl icke k ~ ~ n n med a fog åberopas mot deras inträde i äktenskap. ' Så sagdt, så slut, - icke ens ett försök till bevis. Och så klokt var kanske det. Bevisen hade må hända varit svåra nog att finna. Väl har ~ ~ t s k o t t lemnat et sifferuppgifter om det antal ' kvinnor, som under åren 1878-87 gift sig i hvarje åldersklass mellan 16- 21 år; men i hvad mån dessa siffror skola gifva mera stöd %t utskottets uppfattning än åt motionärens, det är och förblifver en outransaklig hemlighet, hvars slöja ntskottet ej ens gjort ett försök att lyfta .. Hufvudsklilet mot reformen skulle väl ligga i utskottets förhoppning, att antalet äktenskap vid lägre ålder " icke ar större än som kan motsvaras af antalet fall, i hvilka kvinnan vid ifrågavarande ålder uppnått erforderlig utveckling för äktenskaps ingående. "
Län, t anledning af Stats-, samt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens utlåtande, N:o 11, angående väckt fråga om lindring uti kronobrefbärings-skyldigheten, afgifvet skriftligt anförande; och skulle detsamma åtfölja åter remissen af nämnde betänkande. 456 Prot.-Utdrag, den 18 December 18 4 4- S. D. Föredrogs ånyo Banco-Ut skottets följande på bordet hvilande utlåtanden: N:o 26, öfver en af Doctor Ödmann väckt motion, angående förändrad reglering af ernbetsoch tjenstemanna-personalen inom Banken: återremitterades med de dervid gjorda anmärkningar; N:o 27, berättelse, angående verkställd undersökning af Banco-Verkets tillstånd, samt huru detsamma efter sistförllutna Riksdag styrdt peli förvaltadt blifvit; i vissa delar, nemligen: § 1 ansågs ej erfordra någon åtgärd, § 2 bifölls, § 3 bifölls, § 4, Utskottets åtgärd godkändes, § 5, bifölls, § 6, bifölls, § 7, ansågs icke erfordra någon åtgärd, § 8, återremitterades med de dervid gjorde anmärkningar, $ 9, ansågs icke erfordra någon åtgärd, § 10, 1 mom. bifölls, 2 mom. bifölls, 3 mom. 61 teremitterades, § 11, bifölls, § 12, gillades, § 13, ansågs icke erfordra någon åtgärd, § 14, bifölls, § 15, bifölls, § 16, ansågs icke erfordra någon åtgärd, § 17, bifölls, § 18, återremitterades med de dervid gjorda anmärkningar, 19, Prot.-Utdrag, den 18 December 1844• 457 § 19, ansägs icke erfordra någon åtgärd, § 20, dito § 21, bifölls, § 22, gillades, § 23, bifölls, § 24, ansågs icke erfordra någon åtgärd.
Uti lexp<-siicionen ej bör tilstyrkas någon bestämd föreskrift för Embetsmän, antingen De tvid siendtelig invasion stola nedlägga deras tjensier, eller icke, strifwer Ja. Den det ej bifaller, strifwer Mej. Winner Nej, sa kommer 6 H. af Herr Lagman von riiausvvoltls LiÄamen, ut ordagrant Uti Ucstottets Lxxeättion intagas. Utstottet antog wal denna proposition; men Herr Stats-8ecreteraren lannerstjerna reserverg^C för sin del, at i händelse Mej winner, sa wore Herr Stats-8ecreterarens mening icke dest mindre den, ac i fragawarande Embetsmän ingalunda, sä framt icke Flenden befaller dem, at begå förräderi eller stiljer dem fran Tjensterne, maga under någon annan förewändl.ing, af htvad namn som hälst, afhälla sig fran Tjenstgöring tvid Fiendes infall. Af samma tanka wörö Herr kresirlenten Grefwe Lilienborg, i likhet med htvad han förut yttrat, samt Herr Friherre vrangel. Voteringen företogs härefter med flutna sedlar, wid hwilkas öppnande fanns, at inom Bonde-Stan det - Z§r Den 8 Mars. det blifwit kemnade 4 och I Me); inom Borr gare-Ständet Z Ja, 2 Mej; inom Prasce-Srandet 5 Ja, samt inom Ridderstaper och Adeln 6 Mej; och som Ja följagteligen wunnit, sa stulle något bestämdt stadgande om Embetsmäus sörhät» lande icke blifwa uri Betänkandet infördt. Widkommande fluteligen 4:de kunden af Herr. ^88essoren von 8Lb:uU2 8 votum; sa stulle i öfwer» ensstämmelse dermed Betänkandet blifwa oförän» dradt; och komme detsamma icke heller ar undergå nägon annan rättelse, än i hwad som angar i och A ?unac-rne
Jag anhåller att få fästa uppmärksamheten derpå, att här gifves andra frågor, hvilka äro af beskaffenhet, att de för landets bästa icke böra för - Den 19 April e. m. bises och vid sådaut förhållande tror jag, alt man uti förevar, fall icke bör lemna sa rundliga anslag. Jag erinrar mig nemi. hvad en reservant, Ilr Skogman, upplyst, att näringarnes och manufakturernes tillverkningar blifvit nppdrifna till ett värde från 8 lill 11 millioner r:dr under loppet af 6 år, men de hafva äfven under dessa 6 år erhållit en tillökning i manufaktur-diskonten af 500,000 r:dr. Om man nu jemför det lånebiträde, som lemnats manufakturerne och näringarna, med det jordbruket erhållit, så är ostridigt, att fördelen varit på näringarnes och manufakturernes sida, enär för dem blifvit öppnad utvägen till lån icke allenast geuom kassa-kreditiv, utan äfven genom anlitandet af den vanliga diskonten och handelsdiskonlen. Jag tror, att R. o. Ad. bör afslå denna punkt i Utsk:s betänk. Hr von Hartmansdorff: Frih. Raab liar ånyo upprepat hvad han nyligen yttrat, att man icke bör genom ökade låneutvägar för fabrikerna framkalla en ökad tillverkning. Jag har från början yttrat, att afsigten med ötslcs förslag icke kunnat vara den af Frih:n uppgifna, utan endast den att ät manufakturister, som sakna afsättning, förskaffa ökade lånetillgångar för alt kunna under liden fortsätta deras rörelse. Detta synes så enkelt, alt en hvar borde kunna begripa det, äfven utan den utredning, hvilken både jag och llr von Troil sökt göra. Denne talare har framhållit nyttan af fri handel; men om den medgåfves, vore väl säkert, att utländskt gods komme, mera än eljelst, att införas.
M:s befallningshafvande vid sin ofvan åberopade uppmaning yttrat, vederbörande församlingar måste anses hafva varit förbundne att åtaga sig den föreskrifna ansvarigheten för nu ifrågavarande undsättningsmedels återbetalande, enär det ovilkorligen ålegat samma församlingar taga vård om sina behöfvande medlemmar, derest desse, i saknad af berörda understöd, kommit att lida brist på sitt nödvändiga lifsuppehälle; då de, med anledning af denna uppmaning, begärda och utbekomna undsättningslån i allmänhet utgjort mindre betydliga summor, nemligen tor hvardera af sex socknar endast 50 r:dr, för en socken 60 r:dr, för en 66 r:dr 32 sk., för en 75 r:dr, fir en 80 r:dr, för en 90 r:dr och för hvardera af sexton socknar 100 r:dr; då således den hvarje serskild församling åliggande betalningsskyldighet synes icke böra blifva öfver höfvau betungande, och då eftergifvande! af detta Åliggande för en del församlingar inom Halland säkerligen komme att anföras, tili stöd för anspråk på enahanda förmon för andra orters invånare, hvilka Hih, till R. St. Skrifvelse, IV;o 67. endast emot återbetalning,sskyklighet kommit i åtnjutande af dem efter samma års missväxt eller felslagna skörd tilldelade undsättningsmedel; så och i likstämmighet med hvad Rikets Ständer beslutat uti de mångfalldiga, under innevarande riksdag inom riks-stånden väckta frågor om eftergift eller lindring i betalningsskyldigheten för de utaf samma medel erhållna låne-understöd, hafva Rikets Ständer icke funnit skäl att lemna bifall till afskrifning af de undsättnings-skulder, hvarom E. K. M:s ofvan anförda nådiga proposition handlar. Hvilket, till svar i ämnet, Rikets Ständer få hos E. K. M. i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda &a Stockholm den 19 April 1848.
För bedömande af jordarterna i åkern inom särskilda delar af länet i förhållande till arealen, har Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, med ledning af Landtmäteri-Direktören Fribergers ofvanberörde statistiska uppsats, upprättat den på följande sida intagne tabell Litt. F. Allmänna brukning ssättet är vid större jordegendomar nästan uteslutande vexelbruk, vanligen i sju skiften; hos allmogen deremot tredingseller fjerdingsbruk samt endast undantagsvis vexelbruk. Arliga utsädet per tunnland af de särskilda sädesslagen, tunnlandtalet, som till odling af hvartdera Tabb. N:o 2 sädesslaget användts, samt behofvet till utsäde år 1860, skörden uppskattad i korntal af utsädet med dettas och Litt. g. afdrag under hvartdera året 1856—1860, samt uppskattning af årliga förbrukningen inom länet af hvarje hufvudsakligt sädesslag, enligt i medeltal beräknadt behof för hvar person, inhemtas af bifogade tabb. N:o 2 och Litt. G (sid. 13). Inom Södra Wadsbo, Höjentorps och Wartofta fögderier har derjemte odlats lin, hvartill ansetts åtgå 549 tunnland, samt i Wartofta och Höjentorps fögderier rofvor och fodermorötter å 1071 tunnland, äfvensom i Wartofta fögderi vicker å 66 tunnland. Hela arealen af den år 1860 till odling af säd och potates samt lin, rofvor, morötter och vicker inom länet använda jorden skulle således, enligt de genom kronobetjeningen insamlade uppgifterna, utgöra 230,452 tunnland eller 227,689 tunnland för landsbygden och 2,762 tunnland för städerna, bråktal oberäknadt.
41/2 procents-obligationer, daterade den 30 Mars 1861, å 2,000 R:dr R:mt hvarandra; 1,800 st. dito dito å 400 R:dr hvardera; 1,517 st. dito dito å 100 R:dr hvardera; 50 st. 41/2 procents-obligationer, daterade den 15 April 1864, å 1,000 Pounds Sterling hvardera; 98 st. dito dito å 500 Pounds hvardera; 496 st. dito dito å 200 Pounds hvardera; 3,527 st. 4 1/2 procents-obligationer å 100 Pounds Sterling hvardera. Utaf de, enligt reglementets 7 §, under år 1841 af Riksgälds-kontoret utfärdade 968 st. 4 procents-obligationer å 4,000 R:dr Banko hvardera för Bikets Ständers Banks fordran af Statsverket för lemnade förskott till krigskostnader under åren 1808 och 1809, hafva under de tre sednast förflutna åren ytterligare infriats 56 st., och utgör de ännu icke inlösta obligationerpas antal 440 stycken och dessas sam manlagda kapital-belopp i Riksmynt Riksdaler 2,640,000. Efter skedda uppsägningar å obligationsinnehafvarnes sida, hafva, sedan sistförlidne riksdags början, utaf de år 1854 utgifna obligationerna för det i anledning af kreditivet för upprätthållande af rikets neutralitet då upptagna lån, 82 stycken 4proc.- obligationer å tillsammans 73,000 R:dr Banko blifvit inlösta; hvarefter de ännu utelöpande obligationerna för detta lån utgöra 152 stycken, af hvilka 146 lyda å 1,000 och 6 å 250 R:dr Banko hvardera.
Betänkandenl sadan anledning funnit, att den af Eder gifnai föreskrift det hvarje Hemmans tillkommande Skogslott borde å marken genom Rågångar och Rörläggning afskfjas icke vara nödig utan håfve VI i Nåder ansett det vara tillräckligt, att hela Helleforss Skogsområde uppmätes och a Charta lägges derigenom Tunnelandstalet för samma område blifver bestämdt till den nu fastsälde Räntans utgörande; hvilket VI velat Eder härmed tili svar samt vederbörandes förständigande och efterrättelse härmed i Nåder tillkännagifva. VI befalle Eder Gud Allsmägtig Nådeligen. Stockholms Slott den 21 Januarii 1813. CARL. J. A. Börtzell. Till Kammar-Collegium. Llt. C. CARL Scc SCc. j&c. år ynnest SCc SCc. Hos Öss har Assessoren och Riddaren af Vår Nordst jerne Orden Detlof Heykenskjöld å Egne och öfrige Helleforss Silf. ver och Jernverks-Interessenters vägnar i underdånighet anhållit, att sedan Wi, dels genom Nådig Resolution af den 11 Juli 1811, med vissa villkor och förbehåll i Nåder beviljat Intressenterne, att få till Hemman indela och Skattlägga det till Werkets drift uplåtne oph med Recognitiotfs-villkor innehafde Skogs-district, »JeR sedermera, uppå Intressenternas underdånig Siats-Utskottens Betänk anderi'.
B:dr, som är på Biksgälds-Conloiret anvisade för Krigs-Collegii Departementers Materiella behof och Krut-tillverknings-kostnaderne, får af de påföljande innan nästa Statsreglering förflytande årens Öfverskott ersättas, derest desamma dertill lemna tillgång; röstar Ja. Den det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej; kommer, att genom serskild votering afgöras, huruvida V. BorgareStändets eller II. R. o. Ad:Sj angrde ifrågakomne 70,000 R:dr den ir och i3 Mars meddelade, Beslut skall, såsom föreskrifter för Fullmägtige i R:gsContoiret, tjena till efterrättelse. 634 Stats-Utskottets Och om Nej-Proposition vinner. 2:0 Den som bifaller, att på sätt V. BorgareStännet förordnat, RtgsGontoiret skall, för att tillhandahålla K. M:t årligen 70,000 R:dr för KrigsCollegii Departementers materiella behof och krut-till verkningskostnaderne, intill dess Öfverskotten på SlatsVerkets inkomster från och med år i83o blifva utredda, eller, derest Öfverskotten härtill för något år icke lemna tillgång, desamma genom upplåning anskaffa, med vilkor, att ,nämnde förskott af de följande årens öfverskottsmedel skola ersättas, röstar Ja. Den det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej; böra, i enlighet med H. R. o. A.-s Beslut, de i StatsUtskottets af samtelige RiksStånden bifallne Betänkande N:o 387 stadgade grunder jemväl i afseende på ifrågavarande åt FörsvarsVerkets Materiel af Öfverskotten årligen anvisade 70,000 R:dr B:co . i ' l tillämpas. Memorial, ang:de 2:ne punkler, sora skola införas uti Reglementet för R:gsContoiret. (R:gs-A.) Då till R. H.
Härtill kommer ytterligare den särdeles svåra omständigheten, att man skulle inkomma på en baua, der frestelsen blefve ganska stark att fortsätta. Vid hvarje verkligt eller föregifvit hetryck för jordbruket, skall alltid, när inflytelserika och vältaliga röster höja sig derför, obligations-inköpet ökas. Man behöfver icke länge fortgå på den banan, förr än Riksbanken skall vara förhindrad att fullgöra sin pligt att upprätthålla realisationen och myntvärdet. Jag vill icke utbreda mig uti en skildring af de oredor och förvecklingar, de rubbningar i alla kredit-och egendomsförhållanden, sorn uppkomma genom osäkerheti myntvärdet. Detta ämne har nemi. förut så ofta varit afhandladt, att jag kan spara R. o. Ad. denna skildring, hvilken jag i öfrigt icke skulle kunna åstadkomma med nog vältalighet. Men då förslaget framställts för att tillgodose jordbruket, ber jag att få erinra, att om ock alla samhällsklasser och näringar lida af osäkerhet och förändringar i myntvärdet, är detta dock företrädesvis händelsen med jordbruket, som framför alla andra näringar fordrar kredit på längre tid, eller just den, som kapitalisten under dylika förhållanden minst är hugad att lemna, enär han dervid utsättes för att, utom den vid all utlåning förekommande risk, kanske 480 Den 26 Maj e. m. göra ansenliga förluster, endast och allenast genom myntvärdets sjunkande. På grund häraf, och under åberopande af de reservationer, som finnas bifogade Utsk:ts Betänk., anhåller jag, att R. o. Ad., med afslag å den föredragna punkten, måtte besluta, att motsvarande del af 4:de §:n utaf nu gällande banko-reglemente bibehålles oförändrad, eller, med andra ord, att den del af mom:t, som börjar med ordet »börande» och slutar med »tio år», måtte ur mom:t utgå; och anhåller jag att Hr Gr. o. Landtm, behagade härå framställa propos. Frih. Stjernstedt, August Wilhelm: Detta Betänk. som vid första påseendet förefaller ganska oskyldigt, åsyftar dock ett beträdande af en bana, som i en framtid kan blifva af de största vådor, ty om