Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti ett till Utskottet ingifvet memorial, hafva Banko-fullmäktige anfört, att, vid emottagande af Kongl. Maj:ls Kådiga Bref den 9 innevarande månad, med dervid fogade kontrakt, angående det af Kongl. Maj:t för Svenska Statens räkning upptagna och lill Fullmäktiges disposition ställda lån å 9,000,000 mark Hamburger Banko, Fullmäktige, med afseende ä medeltiden för lånets begagnande och de vilkor långifvarne fästat vid lånets indragning och liqviderande, uppgjort noggrann beräkning öfver ränteoch provisions-beloppet och dervid funnit, att nämnda belopp föga understiger 7fprocent, efter år räknadt, deruti icke inbegripna hvarken de utbetalningar, hvarå, enligt nyssberörde Nådiga Bref, Fullmäktige hade att emotse reqvisition från Statskontoret, nemligen till bekostande af lelegraf-depecher i och lör låne-förhandlingarne, till betäckande af Ombudens reseoch Iraktaments-kostnader samt (ill föreslående utgifter för obligationers tryckning, med flera möjligen behöfliga åtgärder i afseende på lånet, och ej eller de utgifter, som vid indragning al silfver samt vid ränteoch kapital-liqvider kunde ifrågakomma; i anseende hvartill och då till omförmälda kostnader och utgifter mäste läggas icke allenast förvallnings-kostnader i och för utlåningen, utan äfven ränte-förlusler å medel, hvilka under längre eller kortare lid kunde komma att ligga outlånade, Fullmäktige, som det, enligt Rikets Ständers beslut, ålåge att lämpa och bestämma räntan och provisionen med hänsigt, bland annat, till Statens skyddande mot förlust i och för upplånings-, indragningsoch förvaltnings-omkostnader, ansett sig ej kunna bestämma denna ränta och provision lill lägre belopp, än nio procent efter år räknadt, hvilket belopp, ehuru högt, dock med f procent understege det af Rikets Ständer för ränta och provision bestämda maximum eller två procent om året utöfver hvad som i ränta och provision för det utländska lånet skall, efter år räknadt, betalas. Bih. till R. St.
En Ledamot, Herr Hjerta, har yrkat bifall å detsamma; Friherre Anckarswärd och flere andra ha begärt afslag derå i allmänhet, och Friherre Cederström har yrkat, att hvarje punkt särskilt måtte förkastas. Enligt 56 §. RegeringsFormen skola Utskottens förslag först i Plena framställas till Ståndens antagande eller förkastande utan förändringar eller tillsattser. Göras dervid i Ståndens plena sådana anmärkningar som hindra antagandet, erhålle Utskottet del af dessa anmärkningar för att derefter förslagen ytterligare granska och jemka. Det är således tydligt, att grundlagen icke gjort något undantag för ConstitutionsUtskottets Betänkauden. Genom Den id Julli e. ra. Herr Grefvens och LandlMarskälkens vägran, att gifva oss proposition lill ålerremiss på sådana Betänkanden, hvilka innehålla afslåg å anmärknings-anledningar, äro vi förhindrade att dera återremittera; men här är blott fråga om de aumärknings-anledningar, å hvilka Utskottet tillstyrkt påföljd , och sådana måtte vi val få återremittera. Herr Grefven och LandtMarskalken har väl förklarat, att grundlag och häfd icke tillåta det. För min del förklarar jag, att jag aldrig anser häfd kunna få kraft öfver lag, aldraminst öfver Grundlag. Jag yrkar således, att proposition må framställas till återremiss, bifall eller afslag å detta Memorial , iiien bestrider, att det må pundvis företagas. Blott vid 1818 och 1828 årens Riksdagar hafva anmärkningar blifvit gjorda mot ConstitntionsUtskottets DechargeBetänkande. Jag vet icke, huru man år 1818 ansåg saken, men om något sådant prejudicat, som nu är i fråga, då bildades, kan det likväl icke binda oss. Jag har visserligen öfverlefva! den olyckliga dag, då Grundlagen år 1812 öfvertiäddes på Riddarhuset, men jag skall för detta prejudicät icke upphöra att yrka, det han alltid mätte göras gällande. Herr Tham har sagt, ätt 76 §. Riksdagsordningen skulle gifva oss öppen rätt eller öppet tillfälle alt underlåta Grundlagens iakttagande.
Ropades starka ja, blandade med många nej, hvarefter H. Ex. förklarade, det han trott sig linna, att ja härvid varit öfvervägande. II. Ex. Ilr Gr. Björnstjerna hegärde votering. Upplästes till justering följande förslag lill voler.propos.: Den som bifaller Bevilln.Ulsk:s, i dess betänk. N:o 11 afgifna yttrande i auiedn. af Hr af Donners motion om upphörande af bevillniugs utgörande å embetsoch tjenslemäns löner voterar j"> den det ej vill, voterar neji Vinner nej, anser R. o. Ad. bevillniugs utgörande å cmbelsoch tjenslemäns löner höra upphöra. Gr. Sparre, Erik: Jag vågar till R. o. Ad. hemställa, om det icke vore lämpligare att, i st. f. den nu framställda contrapropos., man toge ett annat alternativ, nemi. den af II. Ex. Hr Gr. Björnstjerna och Hr Rosenblad framställda åsigt om bevilluingen af de för Sverige och Norrige gemensamma embetsmänncns löner. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, alt sedan nu blifvit yrkadt, att det af Hr Rosenblad väckte förslag må vid den nu begärda voteringen ifrågakomma, ordningen fordrade att först algjordes, hvilken mening borde i contrapropos. intagas. Frih. Hamilton, Hugo: För min del kan jag icke an nat än anhålla, alt R. o. Ad. antager den propos., sorn Hr Gr. o. Landtm, framställt. Den omfattar hufvudsaken, och om den lii Palles eller afslås, så står ju alltid den andra frågan öppen att afgöra, nemi. om bevillning skall påföras löner på gemensam Svensk och Norrs k stat. H. Den 30 November f. m. 501 H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att då en ledamot begärt, att Hr Rosenblads förslag må blifva coutrapropos., H.
Det synes likväl mig, som om konservatismen skulle fälla domen öfver sig sjelf, då den icke bland de privilegierade Stånden vill upptaga de orepresenterade och icke heller tillåta, att den upplysning, som bos dessa orepresenterade finnes, kommer landet till godo genom deras intagande i Borgare-Ståndet, af orsak att detta Stånd derigenom skulle blifva öfvervägande, såsom representerande den större delen af nationen, som icke omedelbart och uteslutande egnar sina krafter åt jordens bebrukning och ej eller anser sig hafva enskilda och särskilda företrädesrättigheter inom samfundet att bevaka. Då jag icke kan gilla åsigter, som, bland andra orättvisor, äfven medföra den, att en del af de orepresenterade vinner en rätt, som än vidare frånkännes de öfrige lika berättigade, har jag ansett mig böra, såsom reservation, framlägga det förslag, jag inom Utskottet framställt till ändring uti den ifrågavarande 14 § Riksdags-Ordningen, med några sedermera verkställde mindre redaktionsändringar, hvarvid jag finner mig böra, på sätt inom Utskottet skett, redogöra för de öfriga grunderna för mitt förslag. Detta har, såsom ofvan blifvit sagdt, till sin förnämsta grund att bereda rum i representationen för alla nu orepresenterade, som ostridigt hafva anspråk på en sådan rätt. Icke endast borgare inom städerna, utan ock samtlige öfriga der boende, hvilka icke äro beroende af vissa arbetsgifvare, och ej eller stå i sådant förhållande till förmän, att dessa på dem kunna utöfva något omedelbart inflytande, måste anses berättigade till rösträtt. Deremot torde väl mången vilja utsträcka rösträtten äfven till andra, som af mig tillsvidare blifvit uteslutne, såsom de så kallade sjelfförsörjare, men då dessa ofta måste återgå till arbete hos andra, torde en utsträckning af rösträtten äfven till dem böra anstå, så länge de icke kunna anses skiljda från den egentliga arbetsklassen, som icke utan allt för stor uppoffring kan egna sin tid och sin håg åt något verkligt och på öfvertygelse grundadt deltagande i statsbestyren, om än detta kunde anses inskränkt till blotta utöfvandet af rösträtten.
Med föranledande af revisorernes: uttalade åsigt, att kassans då återståendekapitalfond 185,739 mitt 19, sk måtte hufvudsakligen användas till bebyggande af sådana befalls?-boställen, som voro i saknad af karakterslös, har Kollegium i berörde utlåtande upplyst, att dessa bostadens antal då uppginge till nära 130, och att till desammas tebyggande skulle erfordras en kostnad af omkring 600,000 r:dr b:ko vid hvilket förhållande kapitalbehållningen, som under åren 1848 och 1849ytterligareblifvit förminskad och vid sistnämnde års utgång, utgjorde endast 171,634 r:dr 43sk. 4 rust, för ifrågavarande boställens bebyggande lemnade en högst otillräcklig tillgång, hvilken för öfrigt, derest densamma komtne att användas på sätt revisorerne föreslagit, oundvikligen måste ersättas med ett årligt anslag af statsmedlen, till fyllnad i behofven för underhållandet af alla på kassans bekostnad före år 1843 uppförda kai aktershus, till ioqv.arteringspcnningar för dem af befälet, sorn äro i saknad af karak t et sisus, samt till förvaltningskostnader, hvilka alla utgifter, enligt hittills följda förvaiiahtgsgruader, af kassans tillgångar bestridas. Slatt-Ulskollets Vtlitande, F.o 296. 2?
M:t Konung Carl XIII:s HemgiftsCapitai 100,000: r36,75o.‘ — Transport i66,85o: Betänkande!), J\;o g5. )7 Transport )66,85o: -*-■ 3:o Slidder, hvilka liro till betalning fö rf aline : Obligationer, utfärdade till ersättning af Svenske Medborgares, hos Franska Regeringen egande godkände Fordringar, Capital och till förfallodagen upplupen ränta 55g: 20. 4- Utelöpande Vexel-Banco Attester vid )Ö23 års slut 704: 12.10. Återstod på 1828 års anslag utaf Allmänna Bevillningen till Stats-behofvens 4.'o Under DepositionsTitel stående medel; Insände från Wasa Ränteri, utan Re - fyllande 693,866: 2!. 6. 695,i3o; 6. 8. versal 4oa: — Dito dito Allmänna BrandförsäkringsVerkets, utan Reversal 385: 12. g. Skatte-köpeskillingar för Recognitionsskogar, lefvererade, dels före och dels under 1823 års Riksdag
Län vidkommer, tillkännagifva att Landshöfdingen derstädes i följd af Kongl. Maj:ts Nådiga befallning, sammankallat Rotehållarena och att dessa (till stadgande af bidraget ifrån Ut-rotarne till Stam-roten) bestämt årliga värdet af Soldatens Hus och Täppa till En Tunna Råg, utgående enligt Länets Markegång och fördelad likmätigt hvarje Rotes öretal i Soldat-nuinmern. Denna öfverenskommelse harerhållitKongl. Maj:ts Nådiga Stadfästelse, hvadan jag, såsom både Rotehållare och Regements-Chof ej kan medgifva någon ytterligare handläggning af denna fråga. Herr von Qvanten, Carl, hade inlemnat ett så lydande Memorial; Den 5 Mar lii. (Se Bilagan N:o 13.) 197 Herr Rothlieb, jlxel'. Jag får anmärka, att vid Calmare Regemente äfvensom vid första Östgötha Grenadier-Regementet befinnes mycken olikhet 11 ti den afgift, som utgår från Strö-Rotarne till Stam-Roten och sorn benämnes med planpenningar för Torpen. Innan den ifrågavarande författningen utkom, som bestämmer, åtminstone i Calmare Län, att endast 12 kappar Spannemål skola beräknas såsom plan-penningar för Soldat-Torpet på hela Roten , det vill säga 4 kappar på den Strö-Rote som utgör ett halft Hemman, hade flere Stam-Rotar träffat contracter med sina Strö Rotar om en å^lig afgift till 10 å 12 R:dr; härigenom har uppkommit ett högst olika förhållande rotar emellan inom samma Regementen; och önskeligt vöre, att en lika afgift bestämdes för alla rotar. De onera som ej äro jemt fördelte, ' äro i samma mon tryckande; och sådane Stam-Rotar som endast i ersättning för Torp-planen erhålla några kappar säd, kunna med skäl anses lidande, när andra Stam-Rotar hafva af sina Strö-Rotar en mångdubbel inkomst.
Att sådane varor, som dem, hvarom nu fråga är, blifvit å nämnde uplag i ändamål af införtullning införde, borde man kanske ej ens på förhand förutsätta. Att åter, sedan detta förhållande blifvit kändt, gifva en sådan föreskrift, hvarigenom all enskild förlust förekoms, torde ej hafva varit oriktigt. Vid den 8:de punkten torde få erinras, — hvad äfven sjelfva Betänk, uplyser, — att ersättning ej blifvit den omnämnde PostInspektoren beviljad för annan inkomst, än för beloppet af det porto af 1 sk. Bko för hvarje lösbref, hvilket honom frångått och i stället hvarför Postverket kan antagas hafva kommit i åtnjutande af en inkomst af 4 sk. Bko för hvarje af dessa bref. I egenskap af t. f. föredragande hade jag tillstyrkt inrättande af de nya PostKontoren, såsom en både nyttig och ändamålsenlig åtgärd, men ansåg mig dock ej i den sedermera yppade ersättningsfrågan böra afvika från DepartisChefens mening, helst It. St:r, uti deras underd. skrifvelse af d. 25 Okt. 1854 (N:o 168) ang:de Postbevillningen, med afslag å K. M:s framställning derom att betalningen för s. k. lösbref och lokalbref skulle till Statsverket ingå, förklarat att afgiften för dylika bref borde fortfarande tillkomma Postförvaltare, samt emellan denna sportel-inkomst och den, som Postförvaltarne hafva af lös-väskor och bref-böcker, den skilnad företer sig, att denna sistnämnda sportel är helt och hållet beroende af korrespondenternes godtfinnande, hvilka ej behöfva hålla lös-väska eller med Postförvaltaren öpna räkning om de ej sjelfva sådant önska, men att deremot betalningen för lösbref måsle af den brefskrifvande erläggas. Med afs. på dessa omständigheter torde ej heller billigheten af ersättnings anspråket i denna inskränktare omfattning i allmänhet förnekas. Den erinran, som Utsk. i 9:de punkten gjort, går i motsatt riktning emot den i den nästföreg:de framställda. Då lades
Jag behöfver icke erinra deni, för hvilka jag nu har äran tala, att i hela Europa, inom de bildade classcrne, som, jemte den borgerliga lagen, stå under en särskild codex, nemi. under hederns lagar, anses den händelse, om någon bär hand på en annan, såsom en skymf, den der icke kan annorledes än med blod aftvås. Jag undersöker ej, om denna förutsiitlning är riklig eller oriktig; jag blott åberopar ett factum: så är tänkesättet. En mera rättvis harm skulle det uppväcka, om sådan skymf tillfogades af en tullbetjent. Han är dock alltid en statens agent, och af staten har man rätt att vänta humanitet och rättvisa. Af den resande kan man icke mera begära, än alt lian åtlyder varningen: ”kläd af er;” ”Lägg af er den eller den delen af er beklädnad.” Jag har uti den redaction, som jag anhåller måtte få uppläsas, sökt att förena desse särskilda considerationer, och vågar derför anhålla om H. Ståndets bifall till de 11 morn., hvaraf § skulle komma alt bestå. Det härvid afgifna redactionsförslaget, hvilket nu upplästes, var så lydande: 1 Mom. Då någon, som ankommer till hamn, tullplats eller sådan gränseort, der allmän landsväg är, misstankes hafva på sig förstucket gods, må undersökning derefter af tullkammareeller tullinspections-föreståndare eller öfver-uppsyningsmän vid hamnbevakningarne eller befälhafvare på kustslationerne kunna anställas i vaktstuga eller annat rum, hvarvid, om undersökningsman eller den misstänkte det askar, 2:ne vittnen skola tillkallas och tillstädes vara. Anträffas å nämnde ställen sålunda misstänkt person af underbetjente vid tullverket, då må han endast af dem kunna anhållas till dess någon af ofvan uppräknade tjenstemän hunnit tillkallas för undersöknings verkställande. 2 Mom. När sådan undersökning nu förrättas skall, varde den misstänkte tillsagd, att aflägga sine kläder, eller den del deraf, som undersökningsman äskar, hvilken tillsägelse, derest den icke genast ållydes, andra gången upprepas.
Skrifvelse, N.o 77. dau chefen för vestra vägoch vattenbyggnads-distriktet, majoren B. W. Liljehöökr. under åren 1846 och 1847, enligt uppdrag, verkställt ny undersökning i ämnet och aflemnat med anledning deraf upprättade kartor^ betänkande och kostnadsförslag, blifvit i enlighet dermed, ansedd uppgå till 1,925,886 r:dr b:ko, deraf för ännu återstående arbeten sig belöpte 1,113,768 r:dr,. hvartill likväl borde tilläggas 45,000 r:dr för åtskilliga af bolagets nuvarande öfver-mekanikus uppgifna behof, samt 202,602 rrdr för bolagets skuld af 46,800 r:dr och öfriga utgifter under den till 1859 års utgång nu föreslagna, förlängda arbetstiden, hvadan alltså och under förutsättning att kanalens utlopp i Mälaren blefve, såsom hittills, vid Strömsholm, det belopp, sorn för utförandet ännu vore erforderligt, utgjorde 1,361,370 r:dr b:ko, hvilket, af upp gifna anledningar, likväl skulle vara det maximum, hvarutöfver de återstående kostnaderne icke borde kunna sig bestiga; och har, med åberopande häraf och då, till dessa utgifters bestridande, bolaget, uti redan beviljadt stats-anslag, inkomster till 1859 års slut och öfriga tillgångar, icke kunde påräkna större belopp än 601,600 r;dr, och således en brist af 759,770 r:dr b:ko komrae att uppstå, samt aktie-egarue i bolaget, hvilka redan skola hafva tillskjutit 215,600 r:dr och derigenom för hittills ombyggde ll-i slussar oell andre arbeten bekostat 139,313 r:dr 41 sk. 8 r:sf. mera, än derå efter det fastställda förslaget belöpte, icke kunde, i strid mot 2 § uti de för bolaget den 28 April 1842 i nåder utfärdade reglor, åläggas att utöfver redan å hvarje aktie iubetalda 409 r:dr, utgöra något ytterligare tillskott och icke heller finge kanaloch slussverket lagligen inteckna, i följd hvaraf det, i brist på säkerhet att erbjuda, desto mindre vore tänkbart, att större eller mindre delen af de bristande medlen skulle kunna i låneväg anskaffas, som bolagets framtida tillgångar, så vidt de nu kunde beräknas, efter ombyggnadens fullbordande, icke syntes medgifva 5 procent ränta på utgifvande nya aktier eller skuldsedlar för mera än högst 124,000 r:dr, bolaget, vid dessa förhållanden, och då annan utväg lill arbetets fullbordande icke funnits återstå, hos Kongl. Maj:t i underdånighet framställt följande tre alternativa förslag, nemligen: l:o.
Nu hai’ man genom testamente anslagit viss årlig inkomst till sitt omyndiga barns föda och uppfostran, eller till underhåll för sitt barn, sorn är ofärdigt, med svår sjukdom behäftadt eller litet vetande. Kan ej det, barn, som omyndigt är, af eget arf njuta föda oell uppfostran, elier det, som o färdi g t, sjukt eller litet vetande är, med eget arf underhållas; då må det testa mente gälla, för tid, som här ofvan sägs, ändå att arfvejord eller bröstarfvingars lott dermed belastas skulle. Äger man jord, hus eller tomt i staden; håfve våld bortgifva hälften deraf, ehvad det är ärfdt eller afladt. Hvilket beslut Rikets Ständer härmed få hos E. Iv. M. i underd. anmälaPiikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 8 September 1848. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den i3 Sept. 1848. Preste-ståndet den 14 Borgare-ståndet den i5 Bonde-ståndet den 16 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, i fråga om Presiden ten af Billbergh och Kansli-rådet Valerius ådörndt ersättnings-ansvar i målet, rörande den efter aflidne tullförvaltaren Finér yppade balans. (Stats-utsk. Uti., ]N:o 263 och Meni.. N:o 299 samt förstärkta Stats-utsk. Mein., N:o 313.) S. A. K. Efter det Rikets vid sednaste riksdag församlade Ständer hos E. K. M. i’underd. anmärkt, hurusom, med anledning af dels E. K. M:s nådiga proposition angående förre departements-ehefernes vid General-tullstyrelsen, Presi - Rxpedilions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, N.o iQn. 421 <1 euten af Billberghs och Kansli-rådet.
Under dessa trenne år hafva trottoirer dels af huggen och tuktad sten, hvartill husägarne särskildt lemnat bidrag, dels af vanlig fältsten blifvit anlagda å Regeringsgatan, Norrtullsgatan, Fredsgatan, Drottninggatan, Sevedbåthsgatan, Munkbrotorget, Handtverkaregatan, Norrlandsgatan, Riddaregatan, Storkyrkobrinken, Trångsund, Myntgatan, m. fl. till fotgängares beqvämlighet. 62 Öfver-Ståthållare-Embetet bifogar härjemte i underdånighet en tabell, hvaruti de uppgifter angående Hufvudstaden, hvilka enligt formulärerna för Femårsberättelserna skola i tabell meddelas, blifvit upptagna, såvidt sådant låtit sig göra och hufvudsakligen efter samma grunder, som äro följde vid upprättandet af de till Öfver-Ståthållare-Embetets förra berättelser hörande tabeller. Dervid fogas i underdånighet följande upplysningar: l:o De i tabellen förekommande penningebelopp äro uppförda efter sakförhållanderne år 1850. 2:o I fastigheternas uppförda taxeringsvärde äro åtskilliga, uti det i tabellen uppgifna antalet af hus och tomter inbegripna fastigheter, hvilka ägas eller disponeras af kronan, vissa allmänna bolag och fromma stiftelser, icke beräknade, emedan de ej blifvit uppskattade för bevillnings erläggande. Å bruk, manufakturverk och qvarnar har taxeringsvärdet ej kunnat särskildt uppgifvas, utan är det intaget i värdet af de egendomar, der dessa inrättningar befinnas, äfvensom den del af Stadens jord, som af enskilde disponeras, ingått i fastigheternas utsatta taxeringsbelopp. 3:o Såsom Bränvinsbränningsafgift är i tabellen införd den årliga afgift, som för rättigheten att distillera bränvin erlägges till Stadens kassa af ett bolag, på hvilket denna rättighet, enligt kontrakt, är upplåten. 4:o
Den 18 december famina år fraD* gaDt bltfmit, att utmätning må följa å konungens befallningéfyafmanDeö ut* (lag i jEulDforDringémåf, utan affeenDe på Deremot anförDa befmär, i De fall, Då Den EräfDc blifvit treDjEomtö ålagD betalningöjEplDigfjet, eller friftligen eller muntligen (FulDen crtänt, famt att Den forDranDe äger att Det utmätta emot full od) goDEänD borgen tyfta; fyafme <2öi, enär något giltigt jtdl ej tyneö för fanDen att frånkänna ett af ©omaren, unDer enafanDa förtyålianDen, meDDelaDt bcjlut Den Eraft ocf merEan, font fålunDa blifmit tillagD ^onungené befallning»* fyafmanDeé utfag, goDtfunnit, till unDanröDjanDe af oliEfjcten i föremaranDe fänfecnDe, för mår Del bejluta utfärDanDet af en författning, Ijmarigenom jiaD* gaö, att l>maD forn, genom i?ongl. förorDningen Den 18 ©eccmber 1823, angåenDe merEfiälltgljet af konungens befallningsfafmanDeö utjlag i utmät* ningsmål, jlaDgaDt bltfmit Derom, att, Då gälDenär, utan jäf eller tnmänDning, jEulDen erEänt, Den föEanDe må, efmaD be fm är anforaö eller ej, genafl erhålla merEjlälligfjet å utjlaget od) mara berättigaD att Det utmätta goDfet, emot af ^onungenö befallningéfafmanDe goDEänD borgen, tyfta, äfmen fall i jFulDfor*
St. hellre, än att tillsätta Hera Utsk. remittera sådana mål, som icke till visst Utsk. hura, antingen till Besv.- och Ekon.Utsk., eller till något af de öfriga förut tillsatta Utsk., vare samma Utsk. pligtig!, att med dess utlåt., i enlighet med erhållen remiss, inkomma, och beslämme sjelfva ämnets beskaffenhet efter grundlagen, men icke den hvarje särskildt Utsk. i allmänhet uppdragna befattning, huruledes ett. mål, i enlighet med R. S(:s deröfver tillhöriga beslutanderätt, bör afgöras.” Det är således ämnets beskaffenhet, som skall afgöra till hvilket Utsk. ett mål bör remitteras, och ifrågavarande motion lärer icke kunna anses vara ett ämne, som hörer lill Ekon.Utsk. Deromot halden ett ostridig! sammanhang med Consl.Ulsk:s ärenden, i synnerhet som, enligt hvad en föreg:de talare anmärkt, ingen kan vara bättre än Const.Utsk. i tillfälle att bedömma, huruvida under den återstående korta tiden af riksdagen, något förslag kan tillvägabringas för att blifva till nästa riksdag hvilaude eller icke. 8 H. 43 338 Den 14 Mars. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att han, då olika meningar blifvit framställde, dels i fråga huruvida förevarande motion skulle kunna grundlagsenlig! upptagas, dels ronde det Utsk., till hvilket den kunde remitteras, ansåge sig böra tillkännagifva, att då motionen vore omedelbarligen föranledd af en redan väckt fråga, och den icke innefattade något förslag till ändring i grundlagen, utan endast ett förslag lill en und. anhållan hos K. M., så funné H. Ex. för sin del icke något hinder för densammas upptagande i den ordning den blifvit väckt. Hvad åter anginge frågan om det Utsk., till hvilket motionen skulle remitteras, sä ansåge H. Ex. sig endast böra, i likhet med hvad (lere ledamöter förut gjort, fästa uppmärksamhet derpå, att, enligt 2 mom. af Riksd.Ordn:s 34 §, R.