Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En gammal lind med afstubbade grenar, svartnad bark och af ålder glesnadt löfverk står där i en vrå; den är gammal som huset, ja ännu äldre, och är alltjämt ett kärt tillhåll för gårdens barn och kattor. Det var förr i världen sotar Wetzmanns gård. Sotar Wetzmann skall ha varit en ganska beskedlig gubbe. Han hade haft framgång i lifvet och samlat en rätt stor förmögenhet. Han var god mot de fattiga, barsk mot sina gesäller – ty så var bruket, och det behöfdes kanske också – och drack toddy på källaren hvarje kväll; ty han hade tråkigt hemma. Hans hustru var också barsk mot gesällerna, men hon var icke god mot de fattiga och icke heller mot någon annan. Hon hade tjänat som piga i sotar Wetzmanns hus, innan hon blef hans andra fru. Den tiden voro Afunden och Kättjan de bland de sju dödssynderna, som lågo hennes natur närmast; numera var det Vreden och Högmodet. Hon var stor och kraftigt byggd och skall i yngre år ha varit vacker. Sonen Fredrik var spenslig och blek. Han var född i det första giftet, och man sade, att han liknade sin mor. Han hade ett godt hufvud och ett blidt sinne, och han studerade till präst. Han hade just blifvit student, då han föll i en lång och svår sjukdom, som höll honom vid sängen en hel vinter. I en gårdsflygel bodde en hjälpmadam med sin dotter Magda. Ja, hette hon Magda? Jag vet icke, men jag kallade henne alltid så för mig själf, när jag som barn hörde de gamla berätta om henne någon vinterkväll, i skymningen; och jag tyckte mig då se ett litet blekt och skyggt barnansikte, omflutet af ett stort, ljust hår, och med en mycket röd mun. Hon var femton år och hade nyligen gått och läst. Kanhända var det detta »gått och läst», som gjorde, att jag alltid föreställde mig henne allvarlig och stilla som de unga flickor, jag om söndagen brukade se i kyrkan, och att jag alltid tänkte mig henne klädd i en lång och slät svart klädning. Då studenten fram på vårsidan började komma på bättringsvägen, fick hjälpmadamens dotter på hans begäran sitta hos honom vid bädden en stund om eftermiddagarna och läsa högt.
» » Nå, tjurn ska slaktas i morgon, låt si, att du reder dej med h o n o m då. » » Men hur ska ' ni bära er åt med honom, han är ju så ilsken »? sade Sofi helt ängsligt. » Jag får göra en slaktmask och sätta för hans ögon och så få vi binda honom. » Under det Nils, tacksam för den annars tanklösa flickans oro, sade detta, kom han helt omedvetet att se mot Ingeborg, och åter mötte han ur hennes djupblå ögon en underlig, ängsligt bäfvande blick. Hon mötte dock icke förr hans, än hennes läppar kröktes af ett föraktligt leende och hon, vänd till fadern, ifrigt sade: » Hvarför kan inte Olsson få slakta nu som förr? Han är inte rädd af sig. » » Rädd af sig, » hvad menade hon med det? Nils rätade på sig, och seende stadigt på henne, sade han allvarligt, men utan hetta: » Jag är inte heller rädd. Men man springer dock ej åstad, som om det vore en lek, och tar lifvet af ett stort lifskraftigt kreatur. Det vill till att ha säker hand och blick, så att man med sitt slag verkligen döfvar djuret och gör dess dödskval så kotta som möjligt. » Alla lego. Ingen hade egentligen tänkt på eller betraktat slaktningen från denna synpunkt förr. Med heder utförde emellertid Nils följande morgon det svåra uppdraget. Och på aftonen stod han tillsammans med Ingeborg i matboden och hjälpte henne med köttets styckning. Plötsligt gaf hon då till ett litet rop, kastande ifrån sig den knif, hon höll i handen. » Har Ingeborg skurit sig? » frågade Nils häftigt. » Ja litet, jag skall gå in och linda något om. » Hon höll sin ena tumme hårdt sluten i den andra handen, men eu mörk blodström trängde dock fram och ned utefter den hvita smalarmen. Nils störtade ut och var efter några sekunder tillbaka med sin mössa fylld med snö. hvarmed ban bad henne försöka stilla blodet, medan han sprang in efter häfta, som han hade i sin ägo. Därmed sprang han o c h var snart åter med så- väl häfta som linneremsor. Då han sedan skulle hjälpa henne med förbindningen och stod med hennnes hand i sin, förstod han icke själf, hvad s o m gick åt honom.
Skrifvelse, N:o 136. 351 Trippel. Träd, friska, alla slag. Trävaror: Virke, oarbeladt, alla slag. Bandstakar. Bjelkar och Sparrar, alla slag. Bräder och Plankor, sågade, alla slag. Enträd och Enstafrar. Gevärsstocks-ämnen. Handspakar och Ilandspaks-ämnen. Lister och Läkter, alla slag. Master, Bogspröt, Spiror och Pumpträd, alla slag. Ribbor, alla slag. Stäfver, Laggoch Botten-, alla slag. Tunnband. Wed, alla slag. Arträd. Vagnar och Åkdon, resandes, synbart brukade, af dem sjelfva begagnade, eller som blifvit ur Riket bevisligen utförda. 352 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o i36. II. Tariff för Utförseis-tullen. Qvantitet LtforselsTullvärde. tor TullT n 11. beräkningen. Bauko. R:dr sk. r. !i:dr sk. r. — 12 — Ben, andra slag, än Elfenoch Hvalfisk-, oarbetade, krossade samt förmalde eller s. k. Benmjöl 1 lisp. 3 10 Blodiylar Jern : gjutet: 1 skölp. 4 6 Tackoch Barlast1 skepp. stäp. v. 1 1 — 8 Kanoner, Stycken, Nickhakar och Mörsare, ostämplade och oborrade 1 skepp.stäp. v. 1 - 8 Hällar öfver 1 £ tums tjocklek samt Lod och Lödjor öfver 1 skeppunds vigt stycket . 1 skepp. stäp. v. 1 _ 8 Hällar af 1£ tums tjocklek och derunder till och med 1 tum, Lod och Lödjor till vigter af 1 skeppunds vigt och derunder till skeppund 1 skepp. stäp. v. 1 6 Söndersågade Kanoner och Mörsare, samt kasserade Kulor och Bomber
Vädjas emot Häradsrätts dom i mål, der ofrälseman, efter offentligt anslag, sökt att afstå all dess egendom till sina borgenärer: eller endera maken begärt skillnad i ofrälse bo; eller tvist varit om borgenärers rätt och företräde till sådan gäldbuudens gods; sände Häradsrätt de skrifter, sorn parterna der vexlat, till Hofrätt in, tre veckor förr, än de skola sig der inställa. Expeditions-Utskottets Forslas, till lind. Skrifvelse, N.-o 140. 267 Första punkten af 5 § ändras sålunda: I brottmål, ehvad de äro svårare eller mindre, håfve ej någon lof att vädja, antingen emot värjemålsed, böter eller kostnad och skada, som Underrätt i thy fall ålagt; utan må den, som ej nöjes åt dess dom, besvära sig deröfver i Hofrätten, inom hälften af den tid, som lagvadda saker der fullföljas böra. Sista punkten, så lydande: ”Om mindre brott, som följa något t v is lern Al åt, sägs i 3 kap. 4 §” upphäfves. 6 och 7 §§ upphöra att vara gällande. 9 §, sådan den lyder i Kongl, förordningen den 29 November 1823, ändras sålunda : I de saker, som genom laga vad gä till Svea Hofrätt ifrån Häradsrätt i i Upland, Södermanland, Westmanland, Kopparbergs län, Nerike och Gestrikland, ingifve käranden sin inlaga, innan klockan 12 på den fyrationde dagen, den oräknad, då Häradsrättens dom föll, eller håfve sitt vad förlorat; ifrån Häradsrätt i Wermland, Helsingland, Jemtland, Herjeådalen, Medelpad oell Ångermanland på den sextionde dagen; ifrån Häradsrätt i Westerbotten och på Gottland på den nittionde dagen: i Götha Hofrätt från Häradsrätt i Östergöthland, Kalmar län, Småland, Skaraborgs och Elfsborgs län på fyrationde dagen; från Häradsrätt i Halland, Dahl och Bohus län på sextionde dagen; i Hofrätten öfver Skåne och Blekinge från Häradsrätt i dessa landskap på den fyrationde dagen.
Wilhelm Billes förlag: a CO [2608] Allmänna Lifförsäkringsbolaget har nu flyttat till egen lokal i V a s a g a t a n n:r 1 0, 1 tr. u p p. (G. Undertecknad får härmed, vördsamt lillkännagifva, att jag uti huset n:r 1 öppnat handel med vid Slöjdgatan (nära Hötorget) F l ä s k - o c h Säljes i Stockholm hos C. JF, Dufva, Brottninggatan 41, Ijyuisé Blomberg, V e - sterlånggatan 39, JElin JSdlund, Drottninggatan 63, Allmä / niia Tidningskontoret, Gustaf Ad. Torg, Södra Tidnintjslcontoret 1. m. i såväl parti som minut, och skall det städse blifva mig angelägel m. ro. m. att söka pil bästa sätt och efter bästa förmåga tillmötesgå blifvande kunder med goda varor i förening med facila priser. Rekommenderande mig i den ärade allmänhetens välvilliga hågkomst har jag äran teckna: Med utmärkt högaktning [2729] Holländska E 50 50 V Allm. [1434] har Regeringsgatan 7lT !TTnTf !TflTlTO Stärkelse, svenskt fabrikat, gifver linnet, utan att förstöra det. en bländande hvit färg. Till salu hos alla specerihandlande i riket. [1487] §aedke ' s Cacao är damernas favoritdryck oeh användes numera allmänt i alla finare familjer. Erhålles endast hos de större Specerihandelsfirmorna. fl., i landsorten &amp; en del Apotek samt i välförsedda Parfymeri-, Elciper-ingsoch Cigarraffärer å 1 krona pr st. JBMF~ Sändes franko mot kr. 1,10 i M m. [1720] Axel Litström, Falun. K o p f v a r o r a r u MagavSinets l a flyttats till g e r hörnboden 14 Norra Smedjegatan 14 (Hotell Victoria) och försälj es det återstående däraf, såsom Sparsamma Fruar!
Härhos bilagde summariske sammandra af Häste - antalet vid innevarande års börj3 visar att utöfver det i Staten bestämde antal a 200 Hästar, 53 st. finnas af hvilka ©n stor &■. under loppet af året kunna afyttra»-, Ståts-Utskottets Betänkandent 128S Hvad sluteligen angår nödvändigheten att försöka ombyte af Styresman, blott af den orsak, att den nu på stället varande mindre gynnats af lyckan, så skulle jag emot en så beskaffad principe, om den någonsin kunde blifva 'ett ämne för Riksens Höglofl. Ständer eller deras Utskotts öfverlaggningar, på det högsta protestera, Stuteriet har blifvit styrdt enligt de af Committerade föreslagne och af Kongl. Majit gillade instructioner, ej mindre för Styresmannen, än för hvar och en af de öfrige Tjenste* männen inom Verket. Då nu desse blifvit vederbörligen iakttagne, och Herr Öfverste Tersmeden sjelf för öfrigt medgifvit, att hvarken vanvård eller misshushållning kan Styresmannen tillvitas, tror jag mig äga full anledning att hysa det förtroende till Kongl. Maj-.ts Höga rättvisa, att något beslut i detta afseende icke fattas, förrän förhållandet vid en noggran och alfvarsam undersökning blifvit fullständigt utredt. Skulle vid densamma befinnas att felaktige åsigter af ämnet vållat oriktige grunder för Stuteriets Styrelse, lärer detta vara en omständighet, för hvilka Committerade ensamt böra ansvara, men alldeles icke Directeuren, hvilken endast på stället varit verkställande, och hvilken, efter min öfvertygelse, då först kan anses skyldig till ansvar, då lian bevisligen vållat någon skada genom öfverträdande af de honom lemiude instructioner.” Summariskt sammandrag af Häste - antalet vid Strömsholms Stuteri den 1 Januarli i8lä« Hingstar nyttjade till Reskällare st. IS 86 Stcts-Utskottets Fetänkanden.
Uplästes och godkändes följande rmderdäniga strifwelser till Konungen: 1:0 Angäende Desi nådiga proposition om ändringar i grundlagarna. 2:0 Om landt-tulls betjeningen. z:o Om bränwins-bränningen frän den i:sta October nästkommande. 4:0 Om markegängs sättningar; samt .5:0 Om tilläggning i Riksvags-beflutet wid 5. om oeconomiska författningar. Föredrogs ert ifrån ConstitutionS-Uklotter inkommit memorial af denna dag, med tillstyrkande, uppä anförde skäl, akt wid nästa Riksdag följande mening mätte i zz §. af RikSdags-ordningen intagas: ^Stanna j,^>n Constitutions-Utstottet twä ^^Stand emot twä, wid pröfning af enskilt; Riks» ^'dagsmäns ingifne förflag till ändring eller förklaring af grundlagarne, förfalle frägan." Lades, enligt 81 tz. Regeringsformen, till nasta Riksdag pä bordet. UplästeS protocolls-ukbrag frän de; Högwör dige - 768 Den i? Augusti. dige Preste-S andet af den 12 Augusti, innefattanoc: Ogillande af Lagsamt Allmanna Bcswärsoch Oeconomiä-Utstokkens gemensamma u läkande, angående landihandeln. Beslut att, med gillande af Stats-Utstottets utlakande öfwer de inom Malkoff. Borgare-Ständek gjorde anmärkningar wid samma Utstötts betänkande, rörande inlösen af atstilliqe f. d. Kongl. Famillcn tillhöriga meubler wid Haga Luststolt, förbtifwa wid det till del sistnämnde betankandet förut kemnade bifall. Af den 14 Augusti. Bifall till Stats-Utstottets betänkande, angående ätstillige fbrestagne ändringar u i r8ro ärs Neglemen e för Riksgälds-Contoiret. Tillkännagifwande, att Ständer lagt pä bordet till nästa Riksdag, Constitmions-Utstokteks memorial, angående: i:o
Hr von Troil, Samuel Gustaf: Jag begärde egentligen ordet för att upplysa derom, att jag bar mig enskildt bekant, att denna fråga blifvit såväl af Prestesom BondeSt:n återremitterad och att BorgareSt., som åtminstone för limma sedan var sysselsatt med dess discuterande, ofelbart ansåg att frågan äfven derifrån skulle komma att återremitteras. Jemte det jag instämmer med Frih. Raab, som till största delen grundat sitt anförande på de af Hr Lagergren i dess reservation uppgifne grunder, får jag äfven tillstyrka R. o. Ad. att återremittera betänk. Det torde för något hvar vara bekant, att då R. St. samlades till detta riksmöte, var man allmänt lifvad af den förhoppning alt våra nu långsamma och i många hänseenden ändamålsvidriga creditoch executions-lagar skulle blifva omarbetade. Hr Arnberg har, såsom mig synes, ingifvil en cyelus af förslag, som onekligen bära vittne om mycken förtjenst och som äro ställde i sammanhang, det ena med del andra. Alla dessa förslag hafva icke desto mindre haft den olyckan att af LagUtsk. blifva afstyrkla. Jag är visserligen för egen del icke tillräckligt bevandrad i dessa lagfrågor för att vilja någonting bestämdt derom yttra, men på de skäl, som af Frih. Raab blifvit anförde och då äfven betänk, blifvit af de öfriga Stånden återremitleradt, vågar jag anhålla, att R. o. Ad. måtte fatta ett med dem enahanda beslut. Frih. Raab: Vid nu sednast upplysta förhållande, att nemi. 2:ne Stånd redan hafva återremitterat frågan, skulle jag icke föreställa mig att min liberala motståndare, Hr Gunther, ville motsätta sig en återremiss äfven från det H. Ståndet. Jag tillåter mig likväl besvara ett af honom gjordt inkast. Han säde nemi. att reservanten hade icke inom Utsk. haft mot det beslut der fattades så stridiga åsigler, som dem han sedan uttalat i sin reservation.
Motion N:o 197, om upphörande af tryckningen af Riks-Slåndens protokolls-utdrag. Exped.-Utsk. Mern. N:o 8. Motion N:o 198, om anslag för en jernvägsanläggning mellan Eslöf och Ystad. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 88. R. St. underdån. Skrifv. N:o 120. — _ Motion N:o 199, om ändring i gällande författning om jordafsöndring. Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon. Utsk. Betänk. N:o 5 och Mern. R. St. underdån. Skrifv. N:o 208. Motion N:o 466, om indragning af Erkebiskopsoch Biskops-embetena i riket. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. Nilsson, Sven, från Christianstads län, Motion N:o 39, om ändringar i §§ 2 och 3 af Kongl, förordningen den 20 November 1845 om lösöreköp. Motion N:o 40, om ändring i §§ 2, 4 och 5 af Kongl, förordningen den 24 September 1861, angående tillsyn å förmyndares förvaltning af omyndigs egendom. Lag-Utsk. Betänk. N:o 32 och Utlåt. N:o 86. Motion N:o 223, om ett statslån lör sänkning af Ifö-sjön. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 141. Motion N:o 296, derom att Staten emot afgift af rusthållet! mätte öf vertaga vissa delar af ruslningsskyldigheten i Skåne. Sammans. Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 7. 8 58 Nilsson, Sven, frän Christianstads län, Motion N:o 297, att uträkning, debitering och uppbörd af den s. k. halmstädjan i Christianstads län må upphöra. Stats-Utsk. Utlåt.
Af dessa föreskrifter, på hvilka alla sedermera utkomne Kongl. Författningar i ämnet sig grunda, synes det vara ostridigt, att mantalsskrifningen, som hufvudsakligen afser anteckningen af alla, som böra erlägga mantalspenningar, är en rent administrativ åtgärd. Såväl Pastor, som Öfrige vid mantalsskrifningen å socknens eller församlingens vägnar närvarande, hafva hittills aldrig haft annan befattning eller skyldighet, än att med nödige upplysningar tillhandagå. Något annat förhållande kan och hör ej heller hädanefter ega rumj ty ansvaret för en 8 .Bilaga till Bevillnings-Ulskottets Utlåtande ■, Tf.o 27. rigtig tillämpning af Författningarne i berörde hänseende, kan ej skäligen åläggas någon annan än Mantalsskrifvaren. En sådan institution, som här blifvit ifrågasatt, skulle dessutom icke blott medföra olägenhet, i afseende på local-intressets öfvervägande inflytande, ulan äfven slå i strid med församlingens rätt att, enligt 48 §■ af förslaget, å allmän sockenstämma collectivt granska oell godkänna mantalslängden, en åtgärd, som gör Mantals-Comiteens tillvaro håde öfverflödig och olämplig. När härtill kommer den ytterligare oformlighet, sorn vidlåder förslaget, att nemligen, såsom följd deraf, Konungens Befallningshafvande skulle nödgas underkänna och ogilla sitt eget ombuds, gemensamt med Comiteens öfrige ledamöter, vidtagne beslut, samt Mantalsskrifvaren förvandlas både till Domare och part, visar sig följagtligen en sådan bristfällighet, jemväl i afseende på sjelfva tillämpningen af detta förslag, att Utskottets pluralitet dervid synes hafva åsidosatt det hufvudsakliga villkoret för ali pröfningsoch beslutande-rätt hos offentlig myndighet, att nemligen utofningen deraf icke må anses upphäfva vanliga rätts-förhållanden.
Ridderskapet och Adeln har Friherre Hermelin, August Söderling, uti afgifvet, till Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonoini-utskottens behandling remitteradt, memorial, aiidragit, hurusom, efter motionärens tanka, ett för läns-administrationens jemna gång menligt hinder förefunnes deruti, att, jemlikt föreskriften dels uti 28 kap. 5 § byggningabalken, dels ock uti åtskilliga sednare utfärdade författningar, Konungens befallningshafvande icke eger att, der han så nödigt finnér och hans embelsgöromål det tillåta, sjelf förrätta den undersökning, som, i vissa ekonomi-mål, såsom skjutsoch väganläggnings-frågor, enligt berörde stadganden, bör föregå, innan dessa ärenden af Konungens befallningshafvande pröfvas och afgöras. Då det vore onekligt, att ekonomiska frågor ligga utom kretsen för häradshöfdingarnes verksamhet, som är lagskipningen. samt dessutom kunde antagas, alt uppdrag af förenämnde beskaffenhet för de fleste af desse embetsman äro mindre välkomna, helst dessa uppdrag äro lönlösa, upptaga den lid, som för andra tjenstegöromål är af nöden, samt tillika, enär beslutande-rätten i dessa mål icke tillkommer dem, utan Landshöfdingarne, icke medföra hvarken den äggelse, som sträfvandet till ett nyttigt mål ingifver eller den belöning, som med målets uppnående är förenad, har motionären uppå dessa skäl och då härtill kommer, att dylika ärendens skyndsamma behandling dymedelst ofta förhindras, föreslagit den ändring i de lagrum och författningar, hvilka härom innehålla föreskrifter, att Konungens befallningshafvande må ega att, då deras öfriga embetsgöromål sådant tillåta, förrätta undersökningar och höra parter i ekonomi-mål, med vilkor, att sammanträdet hålles å något ställe inom den rätts domvärjo, der parterna hafva deras hemvist. Denna Lagsamt Mim.
Jag tror äfven, att hvad detta legde tillförene utfört, äfven hädanefter skall lyckas detsamma. Det har hitintills varit mig obekant, att ostadigt lefnadssätt befordrat lättade utvägar till uppehälle. I motsats lill Utsk. tror jag, alt förhållandet icke är så i allmänhet, ulan gemenligen tvertom. Hvarje jägare har i lön 10 r:dr och om han visar tjenstebetyg, får han 2 r:dr 24 sk. allt b:co i inqvarteringspenningar. Nu har emedlertid förhållandet hitintills varit, att vid hvarje kompani 4 eller 5 jägare saknat tjenst, men de öfriga hafva haft sådan, hvaraf följer, att de för sitt uppehälle icke behöft anlita den af Utsk. nu anvisade vägen dertill, eller ett ostadigt lefnadssätt. Hr Bildt har redan besvarat Utsk:s yttrande, att conduiten inom regdet icke skulle vara god och att det derföre vore mindre aktadt inom provinsen; (jag tror, att orden folio sig så). Att så likväl f. n. icke är förhållandet och icke eller linder 30 år varit det, kan jag försäkra. Det förundrar mig, att eu person, som lyder under en lag jemte den civila, skall vara mindre välfrägdad än den, som endast lyder under den civila lagen. Jägaren lyder under krigsartiklarne och mäste ställa sig dem till efterlefnad, och äfven under den tid, dä han icke är i tjenstgöring kan sådant komma i fråga. Möjligen hafva afskedade jägare iakttagit ett mindre godt upförande, men det bör väl icke läggas regementet lill last, synnerligast om just detta deras upförande varit orsaken till deras afskedande. Ehuru sådant icke hör till ifrågavar. ämne, anser jag mig böra nämna, alt vederbör, kompani-chefer gått temligen arbiträrt tillväga i dylika fall, just på det lastarena icke skulle få anledn. till anmärkn. Jag bestrider på det högsta, att provinsen på något sätt kan hafva fördelar af indragningen, emedan jag föreställer mig, att provinsen tvertom har ganska stora fördelar af reg:tets tillvaro.
Konsistorium vågar således i underdånighet föreslå, att äfven provisionen för den af Notarien, i och för denna uppbörd , räkenskaper och vidlyftig brefvexling, ålagda möda och ansvar, hädanefter som hittills, kommer att utgå med 6 procent. Såsom ett ytterligare skäl, hvarföre Konsistorium i underdånighet vågar inför Eders Kongl. Maj:t föreslå bibehållandet af provision för Notarien, på sätt Konsistorium haft Nåden yttra, anser sig Konsistorium böra i underdånighet anföra, att härvarande Notaries på stat anslagna lön utgör endast 3o T:r 5 1/2 k:pr kronotionde, hvilka icke kunna motsvara det trägna arbete, som med denna sysslas bestridande är förenadt. — 363 — Lunds Stifts Konsistor!! underdåniga Utlåtande.
Den 9 Mars f. ro. ligger största vådan i exemplet, helst vid den rådande fördomen, för hvilken man icke heller vid denna riksdag satt en gräns, att icke vilja godkänna den allm. principen om Bankens ställande linder lagen, i följd hvaraf man vid faran af ett krig ännu ytterligare äfventyrar att se nya mynttecken tomma fram; ty på samma sätt hafva alla andra myntförsämringar börjat, och huru lätt det är att få sådana mynttecken emottagna i Kronans uppbörd, hafva vi äfven sett. Jag, som för min del stridt såväl emot allt vådligt strypsystem som emot alla skadliga beslut i följd af onödiga farhågor, jag tan dock icke neka, att jag här ser en verklig våda och skall aldrig med min röst bidraga att framkalla sådana sedelpackor under samma riksdag, som realisationen tagit sin början. Jag yrkar dock icke någon bestämd föreskrift i detta afseende, utan hyser fullt förtroende till fullmägtige och önskar, att man må lemna allt, som angår upplåningssättet, till deras eget bedömande. — Det tillägg, Frih. af Nordin föreslagit i första, punkten, öfverensstämmer visserligen med hvad jag yrkat, att nemi. man alltid borde hafva bestämda anslag för alla utgifter, och att Utsk. derföre alltid borde visa, hvar de på Riksgtscont. anvisade creditiven skola tagas, hvilket jag nu yrkat vid 2 riksdagar, ehuru jag icke lyckats; men då i allt fall i83g års Ständer kunna omgöra, hvad 1834 års Ständer gjort, så, ehuru jag i sjelfva saken instämmer med Frih. af Nordin, hemställer jag likväl, enär ändamålet ändock aldrig kan vinnas, om icke detta tillägg må förfalla.
Stats-Conloret anmält, att en tillökning af 3,000 R:dr vore erforderlig i följande två å a:dra Hufvudtiteln uppförda allmänna förslagssummor: 30 Stats-Ulskoltets Utlåtande, /V:0 4°- a) Till skrifmaterialier och expenser samt' ved och ljus för Rikets Collegier m. fl. Nuvarande Slat anslår härtill 70,000 R:dr, hvartill förslagssumman, som förut var 62,400 R:dr, vid nästlidne Riksdag höjdes. Utskottet, som anser, attén så betydlig summa, som 70,000 R:dr, borde vara tillräcklig för nämnde behofs fyllande, har ej funnit skäl tillstyrka den ifrågavarande förhöjningen, ulan hemställer, att beloppet måtte oförändrad t bibehållas; dock alt Rikets Ständer härvid tillika hos Kongl. Majrt i underdånighet anhålla, att, för erhållande af lättare öfversigt vid revisionen, de af detta förslagsanslag utgående summor måtte under sina serskilda rubriker och titlar i räkenskaperna redovisas. b) Till Reseoch Tractamentspenningar i Civile Ärenden. Enär utaf räkenskaperne inhemtats, att brister i detta anslag, bestämdt vid sista Riksdag till 11,000 R:dr, under hvartdera af de sislförflutne fem åren uppkommit, har Utskottet funnit sig böra hemställa, att en summa af 12,000 R:dr måtte till nämnde föremål förslagsvis å Stat uppföras. l9:o