Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den, sorn bifaller, att elfte Grunden i BevillningsUtskottets senare Utlåtande må erhålla följande lydelse: Att då Rikets Ständer uti den Tulltaxa, som nu af dem aflemnas, icke ansett sig kunna annorlunda bestämma tullen å varor, än såsom ett maximum af hvad de efter närvarande förhållanden, i egenskap af Tullbevillning, åtaga sig; men det på Kongl. Maj:t endast ankommer, att, i afseende på utländska Magter, förskaffa en för Svenska handeln förmånlig reciprocitet, Rikets Ständermåtte i underdånighet anhålla, detKongl. Maj:t i nåder täcktes vidtaga alla de mått och steg, som, i afseende härpå, med landets bästa äro förenliga, samt derjemte öfverlåta till Kongl. Maj:t rättigheten, att, efter Yederbörandes hörande, minska eller nedsätta den i TullbevillningsTaxan utsatta tull, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Den 28 October e. tn. Vinner Nej, anses elfte Grunden böra erhålla ofvanberörde lydelse, likväl med det tillägg, att till Kongl. Maj:t äfven må öfverlåtas rättighet, att intill nästa Riksdag höja den i Taxan utsatta tull intill 33} procent utöfver den bestämda tullen, samt under förbehåll, att i händelse denna mening skulle vinna bifall, sedermera få bestämma, antingen denna rättighet att höja tullen må af Kongl. Maj:t begagnas vid alla tillfällen, enär så nödigt pröfvas, eller endast i reciprocitetsväg med utländska Magter. Hvilken Voterings-proposition afRidderskapet och Adeln godkändes, samt anslogs. Voteringen börjades klockan half till 10 e. m., och befunnos vid voteringens slut klockan half till 11 e. m., sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voteringssedlarne öppnade, rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 61. Nej — a3.
Men jag frågar, om detta vore att bevaka Folkets rätt; och hvad mig angår, beklagar jag, att jag aldrig kan komma att söka behaga makten annorlunda, än genom den öppenhjertighet i handlingssätt och det fria uttalande af mina tänkesätt om Maktens förhandlingar och åtgärder, som en värd Talare nu lagt mig till last. —. Friherre Cederströms bestridande af Rikets Ständers rätt att i denna sak yrka lagligt åtal, är ett nytt bevis på Friherrens visserligen ej ovanliga, men destomera betänkliga, sätt att tolka 3o §. Riksdagsordningen och 90 §. RegeringsFormen. Det synes mig enligt desse §§. klart, att StatsUtskottet äger anmäla hvilken för Statsutgifter redovisande Tjensteman som hälst till ansvar i laglig ordning. Men det är icke något nytt i Friherre Cederströms Grundlagstolkning, att alltid i hvarje §. finna ett sednare Moment, som upphäfver det förra. Berörde 90 §, af RegeringsFormen är så mycket mindre här tillämplig, som jag ej brustit mot det deri stadgade stränga förbud att, i Ståndens och Deras UtskottsPlena, på annat sätt än Grundlagarne bokstafligen föreskrifva, väcka frågor om Tjenstemäns tilleller afsättande, utan endast, i den ordning 3o Riksdagsordningen uttryckcligen medgifver, antydt förekomne anledningar att hos Ko - aoo Den 19 Maji f. m. nungen anhålla om tillvägabäingande af lagligt åtal emot en del för Statsutgifterne redovisande Tjenstemän. Friherren har trott sig i mitt anförande finna blott smädelser. Jag måste beklaga, att Friherren ej vill lemna sanningen sin förtjenta gärd, utan anser den för smädelse. För min del kan jag icke finna det vara smädligt att tala sanning, och jag får förklara, alt jag i detta afseende troligen ej kan på minsta sätt af Friherren eller någon annan tillrättavisas. Friherren stämplar såsom lättsinnighet bemödandet att hindra Styrelsen forsk i ngra materielen.
hvilka antagligen skola uppstå till följd deraf, att åtminstone den lägsta af de föreslagna myntenheterna icke i hela tal fullt träffade in med nu brukliga enheter i penningeräkningen, föreslagit, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla att, i händelse de nya myntenheterna blifva antagna, 'å en eller tvänne sidor i de små almanakorna måtte införas en tabell, utvisande huru mycket de nya enheterna från och med 1 till och med 100 motsvaras i hela tal af de gamla skillingarne och runstycken, med de remedia, som kunna vara lämpliga, så att t. ex. en half af den nya lägsta myntsorten antages för ett helt och hvad som understege värdet af en half blefve för noll antaget. 2:o. Hos Borgareslandet: af Herr Hasselrot, hvilken, under erinran, bland annat, att i den Kongl. Propositionen icke funnes enhet i system eller ens decimal-indelningen konsequent tillämpad, då, enligt densamma, två myntsorter skulle bibehållas och det gångbara myntet påtryckas en prägel, som hvarken öfverensstämde med det värde, det i handel och vandel redan antagit och som det, enligt förslaget, skulle erhålla, och ej heller stöde tillsammans med en konsequent decimal-indelning, föreslagit, att Riksdaler Riksgäld blefve myntoch räkne-enhet, under namn af Riksdaler; att R:dr Specie må präglas till 4, och en half Specie till 2 R:dr; att Riksdalerns underafdelningar blefve desamma, Kongl. Maj:t i Nåder föreslagit; att dessa underafdelningar må utpräglas till 50 ören, 25 ören och 10 ören, samt att prägeln tydligt utsättes och icke i bråk. af Herr Berger, hvilken, i afseende på Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, framställt följande anmärkningar: att förslaget icke vore fullt öfverensstämmande med Rikets Ständers vid sednaste Riksmöte, ingalunda "afsigtslöst yttrade önskan, att Kongl.
Jag gjorde några invänningar och mumlade litet om moslimim, som allesamman voro tiggare; tog dock fram min börs och gaf honom två 5 fadda. Han tog dem i handen, såg på dem och mente att det var för litet, gaf dem så tillbaka och begärde en kirsh. Jag tog dem och stoppade dem tillbaka i börsen, men gaf honom ingenting i stället och började gå min väg nedför backen. Nu följde han mig länge och begärde få de 10 fadda, men fick dem ej. Drickspenningen skulle vara, sade han: min schani-l-fantasijeh (för lustbarhetens skull). Gick senare på förmiddagen ut och spatserade i trädgårdarne, utan att träffa ihop med någon. På eftermiddagen efter 'asr gick jag till Attarin, der sheikhen satt ensam i khulveh och läste eller gjorde sin bön, hvarföre jag väntade der utanföre inom moskén tills han slutat, då han kom ut och bad mig dit in. Denna khulveh är i NO-hörnet af moskén, uppförd af små stenar, uppstaplade till väggar på tvenne sidor, sålunda att sjelfva moskéns väggar utgöra khulvehs väggar på de två öfriga sidorna. Här plägar muezzin, såsom han berättade mig i går, sofva 6 nätter i veckan, tillbringande blott natten mellan fredagen och lördagen hemma i sitt hus. Nu funnos här längs ena väggen uppstaplade gamla luntor och papper till stor mängd, hvilka, som det tycktes, ej voro af något särdeles värde. Sheikhen skall nemligen, efter hvad Mohammed berättade mig, sjelf pläga handla med böcker. Vi suto här på en öfver golfvet utbredd matta, kallad hasir, och pratade allehanda. Bland annat frågade han helt apropos, hvarföre jag ej bekände mig till Islam; hvarpå jag svarade, att jag ej uppenbarligen kunde det af fruktan för min konsul och mitt land, men att jag alla dagar läste min Koran och ofta höll mina böner på deras sätt. Härvid tycktes han bli ganska nöjd och mente att allt var väl, då det var väl mellan Herren och mig. Han bibehåller allt i mina ögon samma enkla patriarkaliska värdighet, och jag bär största aktning för honom.
För öfrigt instämmer jag i Friherre Palmstjernas reservation om nödvändigheten af, att Kongl. Maj:t fritt må reglera, i öfverensstämmelse med af Rikets 28 Den 21 Maji f. ro. Ständer antagne generella grunder, allt hvad som rörer Indelta Arméens Befäls löner, emedan vid tillämpningen visserligen flere omständigheter, föranledda af locala förhållanden, påkalla jemnkning och undantag. Vid detaillerne af den föreslagne Löneregleringen, får jag, för det första, göra följande anmärkning: att den nedsättning. Utskottet tillstyrkt, af de utaf Konungen föreslagna löner, icke är med billigt afseende å de efter Utskottets egen åsigt för högt beräknade Spanmålspriser förenlig, emedan, då indelta räntor och boställen skola ingå efter den högre beräkning, sorn varit en följd af sednare io års medelpriser, de anslagne lönerne vid lägre Spanmålspriser icke komma, på långt när, att uppgå till de nu fastställde belopp, och att, i stället för att åt indelta Arméens Befäl bereda framtida belåtenhet genom den af Utskottet till sin nödvändighet vitsordade lönereglering, för större delen af Indelta Arméens Befäl vid de Regementer, som hitintills varit någorlunda lönte, endast obelåtenhet och missnöje beredes. Ehuru detta gäller utan undantag för alla grader, för hvilka nedsättning i inkomst egt rum, kommer det att menligast inverka på Öfversteoch RegementsSkrifvaretjensterne vid Infanteriet, samt på Öfverste-, Ryttmästareoch RegementsSkrifvaretjensterne vid Cavalleriet, och åberopar jag i denna del, för att undgå vid - Den 3i Maji f. m. a9 lyftighet, Friherre Palrnstjernas välgrundade reservation i 2:dra och 3:ci je punk terne. Hvad åter beträffar de Skånska InfanteriRegementerne, så uppkommer, enligt Utskottets förslag, en bestämd nedsättning i nu innehafvande löner, och detta måtte väl icke kunna vara Utskottets mening?
Att, med iagttagande deraf, ingå i närmare öfverenskommelser, må blifva hvars och ens ensak. Om man i Westmanland behöfver, att, utom ord och handslag , uppgöra skrifteliga Contracter mellan Husbönder och Tjenstehjon, så vet jag andra landskap, der det icke tarfva^, och skulle anse för skada, att genom påbud införa ett bruk, som icke behöfves, så länge det inbördes förtroendet mellan menniskor icke till den grad aftagit, som på den omtalta orten. Hvad Boktryckerierna beträffar, så kan jag ej undgå upprepa, att man af deras producter nu för tiden lätteligen finnér, att de ej höra under någon Skråordning. Huru vårdslöst och illa de skötas, vet hvar och en, som haft med correctur att beställa. Om den Lancasterska undervisningsmethodeu skulle medföra så stora verkningar, som Herr Hjerta tyckes tro , att nemligen Lärlingarne skulle kunna sjelfva skrifva sina Contract med Mästarne, så måtte han mena renskrifva dem, ty annars borde, i följe af den påskyndade förståndsutveckling methoden medförde, äfven myndighetsåldern nedflyttas från 21 till i5, eller 12 år. Då det icke är någ011 förbjudet, att uppgöra contract med Mästare och således intet hinder för bildade föräldrars barn, att, med hopp 0111 god behandling, ingå i Handtverksklassen, så tillstyrker jag, att det bestämda påbudetj det Deri 12 November f. m. 5o5 skrifteligt Contract skall äga rum, må ur Författningen uteslutas. Herr Lagerhjelm: Man liar antett Con tracter vigtiga, för att åt bättre mans barn bereda en mera mensklig medfart, än Lärlingar i allmänhet förut undergått. Jag vågar vördsamt upptaga tiden några ögonblick, för att visa äfven i detta exempel, att Contracter äro en orimlighet. Huru vill man göra Contracter gällande inom den husliga kretsen? huru bestämma betydelsen af en mensklig behandling? Ätt contrahera om förhållanden, öfver hvilka ingen controll äger rum, och som ligga utom sphaeren af all öfverenskommelse, måste alltid innebära en orimlighet.
När nu, enligt Komiténs anvisning i § 59, detta belopp fylles till jemnt riksdalertal, så bäfver medelbevillningen af ett mantal 20 If:dr. Egaren till ett halft mantal får således 50 skatteören och en i socknen boende näringsidkare, som betalar i bevillning 12 Hulr, får 60 ören. 19 93 Efter min method får egaren till det halfva mantalet en fingerad bevillning af—~- Således skattar och röstar egaren af det halfva mantalet i förhållande till näringsidkaren, efter den eria methoden, som 50 förhåller sig till 60, och efter den andra, som 10 förhåller sig till 12, hvilka proportioner äro precist desamma. Vid de tillfällen, då mantalet och bevillningen skola skatta till samma föremål, efter olika grunder, kan således den ena methoden användas med samma resultat som den andra, utan att något egentligt företräde kan tillerkännas den ena framför den andra. Att man, efter min method, ej behöfver alls vidröra bevillningen för näring och lön, förmodar jag åtminstone ej skall kunna åberopas emot densamma. Det anfores äfven, att taxeringsvärdet är otillförlitligt. Äfven detta har jag medgifvit, men deremot anmärkt, hvad som svårligen kan motsägas, att mantalet är en ändå otillförlitligare måttstock på jordens värde och afkomst. Misstagen i uppskattningen kunna rättas, men ojernnlikheten i mantalssättningen är af grundlagen för evärdliga tider befästad. Påståendet, att allmogen skall med förkärlek omfatta den urgamla mantalsberäkningen, och att den icke utan obelåtenhet skulle få en annan grund för fördelningen af de kommande bidragen stadgad, lärer ej kunna godkännas, utan att man tillika antoge det allmogen 130 icke förstår, eiler icke aktar på sin egen fördel. Ehuru det är ett faktum, att frälsejorden mer och mer öfvergår till allmogens klass, kan dock ännu, och troligen i långiiga tider härefter, det få anses som regel, att frälsejorden tillhör adel och ofrälse herremän samt skattejorden allmogen.
Hvad härvid förekommer rör:de rubbning i PresteStrs privilegier, så lärer B. o. Ad. dermed icke kunna sig befatta emot den tydliga föreskriften i 83 §:n Reg.F:n, som innehåller, alt grundlagarna skola efter ordalydelsen tillämpas, och att förklaringar af desamma skola på det för ändringar föreskrifna sätt behandlas. Naturligtvis om det befinnes, att hvad PresteSt. beslutat är del rälta, så förblifver det dervid. Befinnes åter icke förhållandet vara sådant, derom Stånden icke kunna öfverlägga, så beslutar hvarje Stånd för sig i saken efter sin öfvertygelse, och SlatsUtsk. har haft orätt att begära ett utlät, i detta fall; ty ett utlåt. Stånden emellan om hvad som skall vara ståhdsprivilegier lärer icke kunna af Ståuden meddelas. Gr. Horn, Claes Fredr.: Jag inkom här i plenum under det att Prosten Stenhammars reservation upplästes. Denna reservation är afgifven till det betänk., som endast afhandlar fråganom voter:s-propos:r och samman jemkning af de särskildta Ståndens beslut. Mig synes, att denna reservation bort afgifvas, då det föregrde betänk, i följd afåterremisser afgafs, och vid detta tillfälle hade det varit på sitt ställe alt sätta i fråga, huruvida räntornas indragning till statsverket skulle kunna äga rum och anses vara en sak tillkommande statsregleringen eller vara ett ekonomiskt mål. Enär nu 2:ne Stånd ansett för sin del, att denna indragning af räntorna kan öga rum, men 2:ne andra Stånd förkastat förslaget härom, så har det varit StatsUtsk:s pligt att, med afseende på redan fattade beslut, söka sammanjemka dem och framkomma med voter:s-propos:r, der jemkning icke kunnat äga rum.
§ 28 Konungen äger att i statsråden utnämna och befordra infödda svenska män till de ämbeten och tjänster som är av den egenskap att kunglig fullmakt krävs. Han kan dock i militära ämbeten utse utländska män om de är sällsynt skickliga. § 29 Till ärkebiskop och biskop utser konungen en av tre föreslagna. § 30 Konungen äger rätt att tillsätta kyrkoherdar i regala pastorat. § 31 Städernas borgerskap åtnjute den rättighet de hitintills haft, att till borgmästare föreslå tre behöriga män, varav konungen utser en. § 32 Sändebud hos främmande makter och tjänstemän vid beskickningar utnämner konungen i statsministern för utrikes ärenden och hovkanslerns närvaro. § 33 När sådana sysslor bortgivas bör statsrådets ledamöter yttra sig även om de sökandes skicklighet och förtjänst. § 34 Den som enligt denna nya regeringsform utses till bestämda ämbeten bör inte ha andra civila ämbeten vid sidan om. De två statsministrarna innehar rikets högsta värdigheter. § 35 Alla högre och lägre tjänstemän i staten kan entledigas av konungen om han så anser. Dock skall sådant beslut kungöras i statsrådet. § 36 Domare så väl högre som lägre kan inte utan rannsakning avsättas. § 37 Konung kan upphöja till adligt stånd män som genom trohet, tapperhet och dygd, lärdom, och nitiska tjänster gjort konungen och riket stora tjänster. Denna värdighet kan endast ärvas av den äldsta manliga bröstarvingen. § 38 Alla konungens befallningar skall kontrasigneras av den föredragande som är ansvarig att de stämmer med fört protokoll. Anser han att så inte är fallet skall han anmäla till statsrådet, vägra kontrasignera och nedlägga sitt ämbete. § 39 Vill konungen resa utomlands meddelar och inhämtar han statsrådets tankar därom. Han befattar sig inte med rikets styrelse eller utövar sin konungsliga makt, så länge han är utomlands. Rikets styrelse övertas av regeringen. De får dock inte utnämna någon till adligt stånd. § 40 Blir konungen sjuk, förvaltar statsrådet styrelsen. § 41 Konungen är myndig vid 18 års ålder. Dör konungen innan tronföljaren uppnått denna ålder, styrs landet av statsrådet. § 42 Skulle den olycka inträffa, att hela kungahuset utginge, förvaltar statsrådet regeringen till ständerna hinner välja ny kung.
Täflan att vara det filia att befluta för att; tillägga fig anfeendet att hafva afgjort fåken , (kulle fruktansvärdt nog, blifva en ny anledning till uppehåll och mifsnöjen Stånden emellan. Det är för öfrigt aldrig igenom hjulens mängd uti ett redan inveckladt konftverk, forn man förbättrar defs gång, det är igenom bcflämdheten och kraften af deras verkan, igenom borttagandet af alla onödiga bifaker , forn det kan få den Ilyrka forn är enlig med defs fammanfättning och med defs ändamål. Det är på deffa anledningar och med be. traktande af få väl Tbeoriens forn erfarenhetens anvisningar forn Conftitutions.Utlkottet anlett frågan om en Reprefentations - förändring böra afhandla* i hela defs omfattning, och för. Haget dertill böra byggas, icke på fådana jemk. ningar forn blott fkulle göra det till ett lappverk , men på grunder utaf allmän rätt i förening med allmän fäkerhet. Sådana äro åtminftone de villkor forn Utlkottet anfer oumgängeliga för defs duglighet j fådane de önlkningar Utlkottet hyfer vid förflagets en gång inträffande verkflällighet. Men då Utlkottet betraktar vidden och befkaffenheten af deffa fordringar, kan det å andra lidan icke undgå att bäfva för omfattningen af det kall forn är detfarnma uppdragit, icke undgå att erkänna otillräckligheten af lin egen förmåga, otillräckligheten af de hjelpeatedel forn varit att tillgå, i jemförelfe med dem forn vid utföran det af ett fådant värf varit af nöden. Företaget, att efter Theoretifka grunder uppgöra Förflaget till en Reprefentaripns ■ förändring, malle nödvändigt bero utaf 2: ne hufvud-affeenden , det ena uppå rättvifans, det andra uppå klokhetens och förfigtighetens föjelkrifter. Det är blott i det förra affeendet forn några allmänt gällande ehuru icke mångtaliga grundfatfer torde kunna uppgifvas.
Propos. med för' slag till författning, ang:de ansvar för förfalskning och bedrägeri dels oek enskilda motioner i enahanda syftning. Högloft R. o. Åd. åtskiljdes kl. ^9 på aftonen. In fidem protocolli, Albert Munek. Lördagen den 28 November 1857. Plenum kl. 10 f. m. Frih. Åkerhjelm, Johan Carl, som fortfor att i Hr. Gr. o. Landtrms ställe föra ordet, tillkännagaf att lian å B. o. Ad:ns vägnar gjort sig underrättad om Hr Gr. o. Landtnäs helsotillstånd och fått till svar att Hr Gr. o. Landtm, tillbragt en lugn natt samt att dess helsotillstånd i öfrigt var oförändradt. Justerades ett prot.-utdrag, innefattande E. o. Adms beslut vid pröfningen af StatsUtsk: Utlåt. N:o 148, ang:dé regleringen af utgifterne under BiksStatens 8:de Hufvudtitel samt 5 prot.-utdrag för den 25 dennes e. m. Peil 28 November. Hr Frill. o. Ordf:den tillkännagaf, att af de 2:ne af II. o. Ad:ns ledamöter, som enl. 47 § RiksdagsOrdmn böra deltaga i Talmans-öfverläggningarne Frill. Palmstjerna, Carl Otto, inlemnat sin Riksdasmanspolett oell Hr Fåhrreus, Olof Immanuel, inkommit med ettså lydande Mern. I anseende till angelägna embetsförrättningar föranlåtes jag anhålla att, med bibehållande af min Iliksdagsmanna-rätt, varda endtledigad från det updrag, hvarmed R. o. Ad. behagat hedra mig att enl. 47 § RiksdagsOrdmn deltaga i Talmans-öfverläggningarne. Efter af R. o. Ad. till denna Hr Fåhraei anhållan lemnadt bifall, hemställde Hr Frih. o. Ordfden om R. o. Ad. behagade vid början af plenum nästa Onsdag den 2 instundande
Obehörigheten af denna motion be - Den 2 Mars. 65 behöfwer ej af något annat styrkas, an af samteliga Niks-Standens enstämmiga beftut, at at^xxc6itioli8-Utffottet updraga författandet af Lonstitucvlizlet för Riksens Ständers .stantin-Ombudsman och detz 8upplesm. Ridderffapets och Adelns stora lionté ogillade Herr 0)llen8V33N8 framställning. Atffillige, da den war Lagstridig, ansago det mindre passande, ar den i Ståndets ?rotocoll ffulle intaga et rum, och önffade at den derur ffulle förswinna. Da han sjelf ej wille återtaga densamma, affades at han genom votering ffulle ffiljas ifrån den Riksdagsmans-rätt han sä illa utöfwat. Saken blef da upffjuten, för at nu afgöras, men jag önffar, at de Herrar och Män, som yrkade denna votering, wille derifrån afsta, och i följe af deras wanliga ädelmod at öfwerse förseelser, hwilka af förhastande kunna begas, lindrigare förfara emot en ung man, som ännu icke lärt känna hwad han är Nidderffapet och Adeln och stg sjelf, såsom en Medlem af detta Stand, stylvig. Jag gör mig det hopp, at sedan han sa tydligt erfarit, huru hans motion af Högloft. Ridderffapet och Adeln blifwit ansedd, han sjelf matte återkalla och lata densamma ur wara förswinna, hwarigenom han kunde aterwinna det förtroende som han nu sjelf rubbat. Jag anmanar derföre Herr (Hllensvkian at nu afgifwa et bestämdt swar pa denna min föreställning. Herr L^llonsvaan anförde derefter til0. tocollet följande: I stöd af Riksdags-Ordningens §., hwilken ej lärer hafwa mer an en sida, och af hwilSjette Band. N:o ;. ken 66
1 det föregående hafva vi sökt visa, att oredorne i våra inre kreditförhållanden äro till hufvudsaklig del vållade genom fel i de lagar, som röra handelsrätten, och i bristande handels-domstolar. peiiples, de pourvoir aux besoins de la société universelle des homraes. Cette espece de commerce dolt étre reglée par des lois particuliéres qui ne peuvent entrer dans le plan d’un code civil. L’esprit de ees lois ditfére essentiellement des lois civiles (Discours préliminaires de Code Civil) (Portalis). Kongl. Majds Nåd. Vi öfvergå nu lill en annan del af kredil-lagstiftningen, icke mindre vigtig till sina grundsatser och verkningar, till exekutionseller utsöknings-Iagarne. Uti andra civiliserade lander, der handelns och näringarnes utveckling gick i t‘emnbredd med mera utvecklade begrepp om deras fordringar och rättsanspråk, der >lef den stränga noggrannheten i uppfyllande af ingångna förbindelser en coutume, ett vilkor för fortsättande af borgerlig rörelse, och lagstiftningen har der endast behöft, så att säga, gifva lagliga former åt ett antaget och godkändt rättsbruk. Huru ytterst olika förhållandena hos oss äro, det vet en hvar, som med handelsalfärer haft att skaffa. Det är icke nog att bokfordringar och en hel serie af fordringskalhegorier hafva en i lag bestämd olika och graderad utsökningsrätt; processen är derjemte förenad med så inånga omgångar och formaliteter, att utsökningen af äfven den klaraste fordran kan dröja och dröjer i åratal. Ordning är dock själen i våra jordiska värf och den förutan äro företag och framgång endast en hazard. Men dertill hörer främst, då fråga är om handel och näring, ett punktuelt uppfyllande af ingångne aftal eller, med andra ord, ordning i liqvider. Detta är del mål, dit lagstiftningens sträfvanden sålunda böra riktas. Den på Kongl. Maj: