Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sparre, som anhållit om godkännande af §:n, sådan densamma blifvit af Utskit föreslagen) tillika begärt, att frågan om den ålder, efter hvars uppnående en medlem af den Svenska Statskyrkan skulle kunna derifrån utträda, måtte göras till föremål för särskild propos., sedan beslut öfver §:ns öfriga innehåll blifvit fattadt; och finge H. Exc., med anledning af sistberörde begäran, förklara, att då under öfverläggningen om den ifrågavide §:n några andra yrkanden icke blifvit framställda, än om bifall till densamma i dess helhet samt om afslag derå och obetingadt antagande af den motsvarande §:n uti Kongl. Majits förslag, så att något särskildt påstående om förändring af §:n, hvad åldersbestämmelsen beträffade, icke förekommit, funnes ej heller någon giltig anledning till den delning af propos:n, som Gr. Sparre begärt. Härefter framställde H. Exc. först propos. å bifall till den af Utskit foreslagne Hide §:n, dervid svarades starka nej jemte några ja, och sedermera propos. på afslag derå samt antagande af 14:de §:n uti Kongl. Majits förslag, då svaren utföllo med starka ja, blandade med åtskilliga nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. I enlighet med hvad R. o. Ad, förut beslutat, återgick Ståndet härefter till pröfning af § 9- Erih, Cederström, Thure: Jag skall endast lie att få nämna, det jag anser äfven denna § innefatta en inskränkning 1 den religionsfrihet, som varit främmande trosförvandter hittills medgifven. Förhållandet är nemligen, att nu är stadgadt, att lysning till äktenskap endast skall afkunnas i den församling, der bruden är boende. Jag har blott velat nämna detta, för att ytterligare ådagalägga, huruledes man tager igen med ena handen hvad man ger med den andra. Gr. Hamilton, Henning: Erih. Cederström har ansett 9:de §:n innebära en inskränkning i den religionsfrihet, som förut varit medgifven.
Statsbidrag af alla slag af hemman och lägenheter å landet uppgå, förvandlade till penningar, enligt tabellen till 332,392 ltiksdaler 39 sk. 6 r:st., och öfverstiga således det belopp sista Femårs-berättelsen utvisar med 41,004 Riksdaler 39 sk. 4 r:st. banko. Skjutsväsendet: De regleringar, efter hvilka skjutsskyldigheten här i länet till förene och intill sista tiderna varit bestridd, datera sig för Medelpad ifrån år 1783, för Norra Ångermanland ifrån 1793 samt för Södra Ångermanland från 1803; och ehuru dessa regleringar för sin tid voro uppgjorda med sådana bestämmelser, att skjutsskyldigheten skulle drabba både håll-liggare och reservskjutsande lika, efter deras innehafvande skatt, har det tid efter annan visat sig, hurusom, ifrån det att de reservskjutsande de första åren efter regleringarnes fastställande sällan behöfts anlitas, så att till och med klagomål öfver uteblifna tillfällen till förtjenst genom skjutsning hos Konungens Befallningshafvande varit anförda, förhållandet småningom blifvit omvändt ända derhän, att reservbönderne måst utgöra sin skjutsningsskyldighet till flerdubbelt belopp emot de håll-liggande, hvilka sednare dessutom, i olikhet med hvad förhållandet varit med reserven, utgöra sm skjutsning på bestämda tider. På sätt ock i sednaste Femårs-berättelsen omförmäles, företog då Rders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande för afhjelpande af detta missförhållande en reglering af skjutsningsbesväret i Medelpads fögderi, grundande sig derpå, att håll-liggandet skulle upphöra; att skjutsskyldigheten i stället skulle bestridas genom entreprenörer, samt att till dessas biträde i skjutsningen skulle, på anförda skäl, mindre reservlag bestås. Denna reglering, som genom Utslag den 12 Juni 1844 till efterlefnad fastställdes af Eders Kongl.
Ofantliga skogssträckor, som nu årligen afsvedja*, skola, under fördelaktigare conjunctur, åter betackas af träd, och den fruktade bristen skall allt mer och mer aflägsna sig. Jern*och JSergverken skola ej sakna kol, då de betala deras värde, och erhålla optionsrätt till vissa skogar, vid försäljning; och. om Jernet blir dyrare i min plog, stiger äfven sädestunnan, och min förlust är ingen. Skulle trädvarorna i våra hamnar ej finna afsättning, da först tror jag, att skogarne skola minskas genom vanvård ; Men en sådan händelse förutsätter en ändring i Europas politiska system, och kan nu hvarken beräknas eller fruktas. Afliigsenheten från hamnarna och svårigheten att dit framföra <kogseflecter må bli ägarnes omsorg. Jag tror, alt det pris, England har på en bjelke, välförståendes med afdrag af frakt och andia dylika kostnader, skall ur våra skogar framkalla millioner sådana, hvilka nu multna, och endast göda 612 Besv. och Ekotu Utsk. Betänkanäen» den jord, som förgäfves frambringar dessa naturens rikedomar. Man befarar, att våra importer, skola bli dyrare; Men vore detta ock följden, så Iean man väl ändå ej fordra, att skogsägaren på sin bekostnad skall fälla priserna derå. Min lilla kännedom af handelns natur öfver* tygar mig derom, att en vara, sorn utländningen tillför mig, alltid skall bli milsdr© dyr än den jag hemtar hos honom, ty det beror ju af mig, att köpa den förra, och af honom, att sätta pris på den sednare. Skulle hvar Fraktfart vara så förmonlig som uppgifvet är, så kan den nog bestå, om några trädvaror försvinna ur dess exportladdniugar. Dalkar* len skall alltid gå till Stockholm på arbete, och finna sin räkning dervid, om han ock ej skulle kunna medföra pä ryggen ett pär Lisp. Jernsmiden. Till styrka för bestridandet af oftanämn* de export, åberopar man Product-PIacatet, såsom ett privilegium ; men detta placat har aldrig haft en sådan natur.
Hon var envis, den lilla ungen, och möter », han tog kanske dessa ord i för indet var rätt svårt att få henne till räson; skränkt betydelse, ty » syssla » betyder j u här först sedan jag allvarsamt föreställt henne och ej blott det arbete, vi skola utföra för anframhållit de umbäranden, som utbetalnindras räkning, däri innefattas ju ock i sin garna till premierna skulle ålägga oss, gaf hon allra största omfattning omsorgen om oss och med sig. Jag ber dig, tala ej vidare om de våra. något dylikt med henne, ty hon var verkliNär vi en dag som vanligt sutto midt emot gen uppskakad. Jag vill ock säga dig, att vi beslutit, att jag om tre år skall försäkra mig. » hvarandra frågade jag honom: Jag förstod nog, att han i sin envishet uti » Gustaf, tänker du riktigt på de dina? » Han såg upp, först med en högst förvå- denna punkt gjort myggor till kameler, små- nad min, men strax efter smålog han. » Hur stenar till berg, och på så sätt skjutit sin tror du själf, » sporde han. » Tror du jag för hustrus önskningar i saken å sido. Emellerett ögonblick kan förgäta dem, som äro mig tid ansåg jag mig nu ej böra göra något nytt försök. så kära? » Den lilla svallvåg, jag till följd af min förtänksamhet upprört, hade åter lagt sig; allt var gladt, och på framtiden tänkte man ej mer, än hvad som var alldeles nödvändigt. Gustaf hade hyrt ett litet sommarnöje uti Saltsjön, och dit kommo äfven vi, husets närmare vänner. Vid utresan dit en ruskig eftermiddag på eftersommaren hade Gustaf förkylt sig, ehuru missödet ej var af svårare art. Han var endast litet » hängsjuk », som man säger. En dag, då vi voro på arbetsrummet, sade han åt mig, sedan han suttit tyst en stund: » I den här lilla krämpan har du fått en kraftig bundsförvandt, hvad lifförsäkringen angår. Missödet hade ju kunnat vara allvarsammare, och j a g. Ja, vet du, jag lifförsäkrar mig och går strax till läkaren. » Jag kände mig riktigt glad öfver detta besked och lyckönskade min vän därtill.
Utskottens mening, går den ut på, att BankoSedeln skall inlösas med mynt, sorn motsvarar 18 sk. i silfver efter 1664 års myntfot. Om vi bifalla Utskottens Utlåtande i delta afseende, tror jag, att frågan om 58 Den ip Octo ber f. m. Slagskatten mäste förfalla; synnerligen som 1G64 icke fanns någon slagskatt. Jag vill blon eriridra derom, att det alldeles icke går an att bifalla della Utlåtande, i händelse någon öfverläggning angående slagskatt sedan skall förekomma, Friherre Cederström: Den fråga, sorn nu så länge sysselsatt Ridderskapet oell Adeln, nemligen om förändring i 1664 års myntfot skall ske, eller icke, har ledt till proposition derom, att Ridderskapet och Adeln skulle å nyo bifalla Utskottens förslag i första punkten. Annat är här ej i fråga. Då dessutom Ridderskapet och Adeln viii pröfning af Utskottens första Betänkande redan beslutat: ”att BankoSedelns silfvervärde nu må bestämmas till afR:dr ”eller 128 sk. i sedlar för 1 R:dr i silfver ”efter 1664 års myntfot,” och alla de öfriga detaillerna innehållas uti ett sednare Utlåtande; så hör, efter min tanka, i Japropositionen införas sjelfva redaclionen ur forsta Betänkandet, hvaröfver vi redan en gång beslutat. Herr von Hartmansdorff: Jag vill endast erinra Herr Hegardt, att det nu ej. är fråga om, alt mynta 18 sk:r eller 12 sk:r, ty det hör till i2:te punktens underafdelningar. Men innan vi komma till dem, skola vi först afgöra det af Herr Skogman nu uppgifne förslag till närmare be - Den 19 October f. ra. 59 stämmande af den myntfot, hvarefter silfret i allmänhet skall utmyntas.
Anmäldes till föredragning BaneoUtsk:s d. 9 dennes f. ro, pä bordet lagda utlåt. N:o 19, i anleda, af Fabrikören A. L. Soldins ansökning om eftergift af upplupne straffräntor å 2:ne län i Bancodisconten. Hr Rosenblad, Bern lian d: dag anhåller, att om prot.- uldr. frän de öfrige Ständen ankommit, huru della mät af dem blifvit afgjordt, innehållet deraf i sådant fall mätte godbelsfullt mig meddelas. Underteckn. t. f. Ridd.secret. upplyste, att, enligt ankommet prot.uldr., Hedcrv. BoudeSt. bifallit BaneoUtsk:s förevar, utlät., men att underrättelse om de öfrige RiksSlins beslut ännu ieke erhållits. Ilr Rosenblad: Jag befarar, ali den ifrågavar. personen, Fabrikören Soldin, blifvit något bardt behandlad, ehvad det varit hans egenskap af Jude eller den af ett mycket verksamt omhud för Svenska fabrikanter i Norrköping, som ådragit honom deras obenägenhet, hvilka mera gynna försäljning af klä de, inkommet på annan väg. Förhållandet med denne Soldin är följande: för 15 eller 16 år sedan nödgades bäti cedera; baus ganska betydliga tillgångar blefvo dä satte under förvaltning af en person vid namn Hammarbom, men hvilken förskingrade dem och rymde till Hamburg, hvarest han slutligen dog. Sedermera har bemälde Soldin åter kommit sig upp, dels der igenom att bans hustru gjort ett arf, dels äfven derföre, alt han förvärfvat och gjort sig förtjent af Norrköpings fabrikörers stora förtroende, genom all både i Stockholm oell å marknader ombesörja försäljning af Svenska kläden. Summan af de från Bancodisconten utgifne lån, hvaraf det ena varit upptaget af Soldin mot Fabrikören Hammarboms borgen, och det andra af bemälde Hammarbom, mot Soldins borgen, belöper sig till 3000 r:dr och har redan blifvit Bancodisconten godtgjord.
Då talade han om sin mor, sin mormor, sina första intryck, och något litet om sin tidiga håg för ett enkelt landtlif ... Men han talade hvarken om sitt författarskap eller om sin familj, till hvilken vi ju dock skulle resa. Detta senare föreföll mig besynnerligt. Om det var af Dahlgren, eller någon annan af brunnsällskapets ledamöter, minnes jag ej, – man hinner bli invigd i en hel hop förhållanden på en lång vinter – som jag hört historien om Almqvists giftermål, kan göra sak samma, allt nog att jag förenade i mitt hufvud något litet romantik med herdinnan som följt honom under hans säkert ärligt menade, originella bondlif i Wermland, och som icke blott skötte det lilla hushållet, då han skötte timmerhuggningen i skogen, utan äfven arbetade i något slags trädgård, och räckte visst dessutom till att räfsa på ängen. Då man tänker sig Almqvist, sättande i scen en sådan föresats, som detta kroppsliga arbetslif, detta förbrödrande med bondeståndet, så måste man ju ovilkorligt tänka sig att den följeslagerska, han valt, skulle, när dagsverket var slutadt, och det intelligenta lifvet började, äfven i detta taga del. Jag väntade alltjemt att han skulle säga något. Men långt derifrån; ju närmare vi kommo detta hem, till hvilket han inbjudit mig, men öfver hvilket hans läppar voro förseglade, desto tystare blef han, och han blef, sedan vi slutligen hunnit denna familjekrets, fullkomligt bortbytt. Icke att han ej var en artig och vänlig värd, men i den förtroliga landtkostym, hvari han presenterade sig, låg det minsta möjliga af natur och trefnad. Jag fann mig mycket väl med fru Almqvist och den unga dottern, – men jag tror icke, att den berömde författarens »Maria» var en lycklig hustru. En tyngd hvilade orubbad öfver hennes starkt tecknade ansigte, och ehuru hennes fasta armar tycktes under idyllen i Wermland ha väl egnat sig åt att vara mannen en verklig hjelp, så röjde dock hennes hela, lugnt välvilliga och godmodiga väsende att hon alltid måtte andats i en annan andlig atmosfer än hans.
Riclderskapet och Adeln har Herr Fredric Leonard Rosenqvist, uti ett till Utskottets handläggning remitteradt skriftligt anförande, efter erinran om det förändrade Statsskick , som för 24 år sedan blifvit i Sverige införd t, yrkat upphäfvande af f:de punkten i Kongl. Brefvet den 22 Mars i8o3, hvari stadgas: ”att då skäl förekomma att straffet utöfver lagen skärpa, eller att en för groft brott anklagad, som, ehuru i det närmaste öfvertygad, likväl nekar till brottet, och derföre ej kan anses fulleligen förvunnen, men hvars ondska och vanart göra hans vistande på fri fot för allmänna säkerheten vådligt, borde på längre eller kortare tid till bekännelse hållas i fängelse, eller till allmänt arbete å fästning, tukthus eller spinnhus, jemväl ock när på gerningen ej någon beskrifven Lag finnes, må Öfverdomaren slika mål Oss i underdånighet referera och Vårt Nådiga yttrande afvakta.” Motionairen förmälde sig anse det icke tillhöra ett upplyst tidehvarf, en constitutionel regering eller ett i lagbunden frihet lefvande folk, att tillåta dylika lagbud längre qvarstå såsom redskap för väld och god tycko.
För blott hågra Sekler sedan blef BränVinet af Sveriges folk ansedt och kalladt för en hy oerhörd plåga. Ännu på tyyotalet ej allenast kunde Bränvinets allmänna inställande och förbjudande talas» utan flere aktningsvärda män, jemväl af Hedervärda Bon* deStåndet, i Serskilda Landsorter, ännu långt efter, hafva horts under tårar Välsigna denna tid, innan, med Kronobrännerierna, krögarne komma. Och nu redan efter knappast år, skulle för Nationen ej vara nog med en fri och oinskränkt Bränvinstill verknin g; förtäring och åtkomst inom, snart Sagdt, alla hus? Man talar om medel till den fordna NationalkrafténS och karäkterenS återlifvande* Monne ej en hufvudörsak till dess upplösning eL ler försvagande liggér i Brän vinsöfverflödet och krogumgänget? Kanske var aldrig erfarenheten härutinnan mera öfvertygande» missbruket och Sede-tillståndet mera eftertänkligr» och behofvet mera uppmanande till afsägande och afskaffande af ett öfverflödsbruk, förderfvande ju längre ju mer både enskildta hushåll och det allmänna. Och hvad i synnerhet i tider af allmän våda, allvarsam* i6o Eesv. och Ekon. UtsJc. Betänha^cn. ma lagar, understödde «f efterdömen, verlceligen kunna till efterföljd uträtta, har man någon gång sett. Men det är ej mera den tid, då ett folk uppstår och enhälligt förkastar en sak, på en gång den nyttigaste och för moraliteten den förderfligaste. Bekla» gande mitt tidehvarfs svaghet, går jag ej att strida mot ett Öfverhandtagande ondt. Allenast, sedan man erfarit och erkänner det onda, och då man har för sig prospecten af de rysligt progressiva följderna på hela folkmassans förderf, önskar och yrkar jag, hvad min öfvertygelse och dubbla pligter mig ålägga: nämligen en måttlig inskränkning i bränvinsutbjudandet och af de dertill anlagda och lagligt tillåtliga näringsställen.
Stockholm den 4 Februarii 1835. 8 Stais -U t skett et s Vildt ande N:o 408. N:o 4°8- Ankom, till Exp.-Utsk. den 5 Febr. Utlåtande, i anledning af Fullmägtiges i Riksgälds-Contoret Skrif - velse, med hemställan om dispositionen, så väl af Lappmarks Ecclesiastik-Fondens till hemälde Contor levererade capital-tillgångar, som af 3:ne andre Cassörs intecknade fordringar. (RGS. A.) Uti skrifvelse till Stats-Utskottet af den i5 innevarande månad, hafva Fullmägtige i Riksgälds-Contoret inberättat, huruledes Kongl. Directionen öfver Lappmarks Ecclesiastik-Verk låtit till nämnde Contor aflemna Lappmarks Ecclesiastik-Fondens capital-tillgångar, bestående af 5 intecknade Skuldsedlar med 6 prooents ränta, tillhopa i capital R:dr i3,3oo: arne oinlecknade Skuldsedlar, ulgifne af Borgmästaren Bagge, å Uddewalla Stads och Bäfve Landt-församlings vägnar, tillhopa 5,000*. 3:ne Låne-Bankens Obligationer med A \fi och 4 procents ränta 8,884:3y. 2^ Riksgälds-Contorets Obligationer med 5 procents ränta . 4°’ooo: Summa Capital B:co R:dr 67,j84;37- 2.
Herr Ljörnsijmna. Sedan Konungen nedsatt en Comitöe af Generaler och kunnige Militaire-Persöner för att uprätta förslag till Defensionswerket, torde den bäst kunna döma öfwer denna sräga. Skulle Riksens Ständer ventilera öfwer alla de smäsaker, som till sädane ämnen kunna höra, skulle Riksdagen uran twifwel bliswa permanent. Herr Grefwen och Landtmarskalken gjorde derefter proposition om bifall til Betänkandet, hwilken med Nej, beswarades, hwarefter den förnyade propositionen om arerremist jämte de nu gjorde anmärkningar af Ridderskapel och Adeln Bifölls. Friherre von Duben. Om det skulle blifwa bewiljadr att hwart Compagnie singe 2:ne Compagnie-hingstar, skulle wisterligen alla Rusihällare göra sitt Den 28 Novemberi8or sitt bästa att fä sina ston drägtig», för akt derigenom undandraga dom akt kunna t tjenstgöring nyttjas. Föredrogs ä nyo Slats-Utskotters den 23 November pä bordet lagde Betänkande, rörande Armeens indelning i Brigader. ^ Bifölls. Föredrogs ä nys Allmänna Besvärsoch Oceonomiä-Ukffottcrs Betänkande i anledning af Kongl. Majits till »Riksens Ständer algifne nädiqa Proposition, angående Åtskilliga af Allmänna Magazins Direktion upgifne behof och omständigheter m. m. Friherre hamilton, Larl, utbad .sig fä anmäla, aik detta more blott ett vreliminaik betänkande, som blifwik afqiswit, i tanka att tiden skyndade med nödigt'upköp af spannemal för Kronobrännerierne; tiden more nu förliden dä Magazins-Dirce» tion deraf kunnat draga nägon nntta och O"onomiä-Utskottet more sysielsatk att samfält med StatsUtslkotter utarbeta, ert fullständia.k sw^r pa Konungens afgifne nädiga proposition.
Utskottet har ej trott sig kunna afvika från dess en gång yttrade mening, såsom varande bygd på de af Rikets Ständer för PensionsStaten i allmänhet år 1810 lagda grunder. Jag vill visst icke ogilla det afseende Utskottet visat för helgden af dessa grunder, men jag skulle likväl tro, att samma Lagstiftande Magt, som en gång fastställt reglor i dylika fall, kan en annan Den 5 e. m. 245 gång, med lika ostridig natt, upphäfva denna verkan. StatsUtskottet anför, att det för öfrigt är Kongl. Maj:t obetaget, att pröfva de särskilda och mera ömmande omständigheter , hvarefter ett högre Pensionsbelopp kan fastställas, utöfver det Eörfattningårne föreskrifva. Jag hemställer Höglofl. Ridderskapet och Adeln, huruvida detta icke är en omväg, och om icke den pröfning som är i fråga redan skett, emedan Kongl. Majit redan, efter dessa grunder, upprättat PensionsStaten efter Hennes Majit EnkeDrottningen. Dessutom finner jag, i StatsUtskottets Betänkande, intet spår till något penninge-anslag, sorn likväl borde deruti finnas, i synnerhet senan Kongl. Majit Sjelf skall pröfva i hvad mån PensionsStaten skall okas. Om Ridderskapet och Adeln finner dessa anmärkningar grundade, hemställer jag om icke StatsUtskottet må få sig uppdraget att utse och anslå nödiga medel, svarande emot den skillnad, som yppats imellan det Pensionsbelopp Kongl. Majit fastställt och det af StatsUtskottet nu föreslagna. I anledning häraf bifölls, uppå gjord proposition af Herr LandtMarskalken, StatsUtskottets Betänkande med det af Herr Friherre af Wetterstedt föreslagna tillägg, på sätt som innehålles i följande Protocolls« 846 Den 5 Juli, e. m. Utdrag , hvilket genast upplästes och justerades : Utdrag af Protocollet, hållet i Högloft. Ridderskapets och Adelns Plenum e. ni. den 5 Juli 1815. S. D. Med bifall till Högloft.
’ Vid jemförelse af hvad Kneckte-Contracten för Jemtlands och Westerbottens Regementen innehålla, uti hvilka orter Roteringen är lika, om ej strängare, visar sig, att Rotehållarne äro förbundne, i Jemtland, att gifva Soldaten släpkläder, utan att han deremot är skyldig hos dem arbeta, samt i Westerbotten, att, likaledes, bestå Soldaten slitkläder och dessutom, när han hoS dem verkställer arbete, ej allenast kost, utan äfven dagspsnning, samt att, i följd häraf, bägge desse Regementers Rotehållare erlägga årligt bidrag till Beklädnadens besörjande med öfver 4000 R.:dr, för hvardera Regementet; Och då 460 Underdåniga Skrifvelsefi Helsinge Regementes Rotehållare i så val som alla andra uti öfverensstämmelse med förut gäl. lande Författningar i detta ämne, enligt hvilka Soldaten skulle sjelf bekosta sin Mondering, fingo, ehuru ieke omedelbart, likväl vidkännas betydligare kostnad härtill, skulle väl alltså synas» som desse Rotehållare icke skäligen kunde un-, dandraga sig allt bidrag till Soldat-heklädnaden» helst meranämnde 16S7 års stagande, genom tidens förändrade skick, upphört att vara tillämpa ligt i öfriga delar; Dock anse Riksens Ständer det så mycket heldre bero af E. K. M:ts NådiJ ga bepröfvande, hvad åtgärd i detta hänseende må kunna ega rum, som, då Stats>ansläg.et på det hela af 95,000 R:dr synes medgifva det ytterligare erforderliga bidrag till Helsinge Regementes beklädnad, något nytt eller särskildt anslag härtill icke kan af Riksens Ständer bifallas; Och få Riksens Ständer alltså i underd', öfverlemna till E. K. M., att, såsom lämpligt kata finnas, låta detta behof afhjelpa. Riksens Ständer framhärda etc. Underdåniga Skrifvelser. 461 N:o 174. Uppl. o. godkänd hos Ridd. o. Ad. d. g Sept. 1823.
Bifölls. 176 Prot. Ut Jr. d. 2 6 Mars 1840• 32:o Angående boitlagande af föreskrifterna om insändande till HofRätten af handlingarne uti tryckfrihetsmål. §• 5. Bijölls. 33:o Angående qvarstad, yrkad af enskild måls-egare. §. 5, ll:te mom. Af slogs. Från V ä 11 o f 1. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogs till afgörande Constitutions-Utskottels bordlagda memorial N:o 5, med uppgift å hvilande Grundlags-ändrings-förslag. Nilis 4, 15 A. och C. 16, 18 och 22. S. D. Efter skedd uppläsning af Rikets Ständers, enligt 103 §. Regerings-formen, valda Nämnds den 21 dennes om dess förrättning afgifna Berättelse; i följd hvaraf Nämnden ansett Högsta Domstolens samtlige ledamöter böra vid deras embeten bibehållas, beslöt Ståndet alt öfverlemna denna Berättelse till Expeditions-Utskoltet, för att tjena till rättelse vid den till Kongl. Maj:t ifrån Rikets Ständer i ämnet afgående underdåniga skrifvelse. S. D. Föredrogs ånyo och lades till handlingarne Banco-TJtskottets memorial N:o 4, och den dervid fogade Berättelse af Banco-fullmägtige till Utskottet innevarande år. Från Hederv. Bonde-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Kongl. Maj:ts sedan den 18 innevarande månad på bordet hvilande Nådiga Skrifvelse, angående en med den föreslagna förändrade organisation af Stats-Rådet gemenskap egande fråga. Remitterades till Stats-Utskottet. S. D. Då, enligt nästlidne Plenidag fattadt beslut, nu till handläggning företogos de från sistförflutne till innevarande Riksdag hänskjutna och hvilande för - Prot. Ut dr. d. 16 Mars 1840.