Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
45 dem bestämda pensionsvilkoren, enligt hvilka afsked med pension, ehuru icke till fullt belopp, kan erhållas såväl af militära som civila delegare, vid 50 års ålder, skulle Staten öfvertaga ansvaret för fortfarandet af en sådan pensionsriitt och derjemte anvisa medel till ökade pensioner, då afsked tages vid en mera framskriden ålder, i allmänhet bestämd, för militären till 55 och för de civila till 60 år. Den för Flottan särdeles tjenliga inrättningen af reserv-staten skulle försvinna, oaktadt Officerarne vid Flottan utan tvifvel i allmänhet kunna lämpligen qvarstadna i tjensten vida längre än föreslaget blifvit, och de civile tjenstemännen skulle åtnjuta rättighet, att vid 60 års ålder på Statens bekostnad erhålla full pension, ehuru pensions-åldern för embetsoch tjenstemännen i allmänhet inträder först vid fyllda 70 år. Dessa och andra ojemnheter, som äro en följd af förslaget, böra väl icke bedömas annorlunda än de olägenheter, som Rikets Ständer funnit uppkomma af den dubbla pensioneringen för Arméens befäl; och om någon anledning till en fördröjd reglering af den sistnämnde pensioneringen finnes deri, att svårighet möter att sammankalla befälet, som öfver en ny organisation bör höras; så förefinnes alldeles icke något hinder att när som helst inhemta delegarnes i Amiralitets-krigsmans-kassans yttrande om de vilja ingå på de vilkor, som för en förbättrad pensionering kunna finnas lämpliga; och som enahanda grunder måste gälla för pensioneringen af statsmedel och af kassans medel, helst den sednare utan bidrag från Staten ej förmår att fullgöra de kassan ålagde förbindelser, bör frågan om pensionering af Flottans stater på Statsverkets bekostnad anstå, till dess delegarne inse och medgifva nödvändigheten deraf, att vilkoren för pensioneringen bestämmas till likhet med de allmänna grunderna för pensioneringen af Statens embetsoch tjenstemän; ehuru dervid naturligtvis måste komma i betraktande, att afskedstagande vid en tidigare ålder bör medgifvas militären.
– Någonting annat har jag verkligen icke tänkt mig! Det vore ju höjden af oförnuft att gå öfver ån efter vatten, som man får betala för! Struensee ringer och ger befallning om, att frukost skall dukas för två. Snart stå rätterna på bordet, och Brandts uppsyn ljusnar märkbart vid åsynen af ett par flaskor, hvilkas yttre form förråder, att de innehålla det pärlande vin, som han älskar högst af allt. – Jo, jo! – säger han och griper sig an med hungrig ifver. – Ni nekar er ingenting af denna världens goda. Det smakar att lefva på kungens bekostnad! Nå – jag dricker för er välgång! Det är er väl unnadt! Jag har så ofta ätit vid ert bord i Altona – och jag hade föresatt mig, att ni en gång skulle komma att äta vid mitt ja, det vill säga – kungens! På den tiden kunde jag göra någonting för en vän! – Han suckar och serverar sig ett nytt glas. – Nu äro rollerna förbytta! Jag dricker ännu en gång för er välgång. Hur finner ni er eljes i er nya ställning? – Tackar! Drägligt nog! – Ha, ha, ha! Gamle filur! Hycklare! Jag ser ju på era ögon och er näsa och er lilla embonpoint, att ni mår som pärla i guld. Om jag icke vetat, att ni skulle komma att trifvas superbt, skulle jag icke velat lägga två strån i kors för att skaffa er anställningen. Men jag visste det! Och jag visste också, att ni snart skulle göra er oumbärlig för kungen. – Nu beklagar jag verkligen det tjocka djuret! Ni och jag Han nickar uppmuntrande och plirar med ögonen för att än tydligare klargöra, hvad han åsyftar. Men Struensee skakar sitt hufvud: – Nej, min käre vän, i det fallet kan jag ingenting göra för er! – Nå, nå! – svarar Brandt, högdraget. – Vi få väl se! För att störta Holck behöfver jag icke er hjälp. Det skall gå som en dans! – Om ni ville lyssna till en väns råd – Nej, tack! Feg blir jag aldrig! – Med mod utan klokhet vinnes ingenting. Ni har redan en gång slagit ert hufvud i väggen.
Med fullkomligt bifall i öfrigt till deste grunder har dock Utskottet för sin del trott, att Kronans winst i förening med ökad befolkning och widsträcktare odlings företag torde kunna i än högre mon befordras om de till Arrende ledige Kungsgärdarne, hwilka hwar för sig innefatta flere mantal,- blefwo klufne och bortårrenderade i lägenheter af endast Ett a Twä Mantal, sä hemställer Utssottet om ej, till winnande af detta ändamäl, det borde äligga Kongl. Kammar kollegium att wid Kungsgärds Arrén, de - ledigbetcr, efter föregängen undersökning pröfwa och fastställa huru en sädan klyfning efter localens beskaffenhet mä werkställaS, samt derefter föranstalta, att de nya Kungsgärds. Hemman, hwilke pä detta sätt skulle upkomma, äfwen som de särssilte Hemman, hwilka förut lydt till Kungsgärdarne, tillika med Skattlagde Qwarnar och andra Lägenheter samt Fisken, hwart för sig genom Auction till Arrende warda utbjudne. Dock torde blifwa nödigt, att wid samma tillfälle äfwen ställa hela Lungsgarden med alla sina lägenheter pä Auction till förarrendcrande, pä det utrönas mätte hwilketdera anbudet, antingen det sammanlagde för de» 8 Den 25 September. den styckade Kungsgärden, eller det som ster pä Kungsgärden i sitt ostyckade tillstånd, bäfwer för Kronan det förmänligaste, och säledes bör antagas.
Nya uppodlingar fortgå i alla orter inom länet. En täflan att få utrymme visar sig öfver allt. Jordvärdet har också under loppet af de 4 år, denna underdåniga Berättelse omfattar, varit i ett jemnt stigande. Både större och mindre egendomar stiga hvarje år i pris. Väl hafva nyare låninrättningar lättat denna täflan och gifvit mera iif åt spekulationsandan, ehuru dessa kreditanstalter måhända 6 För mycket aniitas till föga båtnad för dem, som lättsinnigt och utan säker beräkningsförmåga begagnat dem; hvarföre man också kunnat befara en återgång, som skulle än ytterligare medföra de skuldsattas obestånd. Om å ena sidan dessa konstgjorda medel uppdrifvit jordegendomars ögonblickliga värde, har dock å en anuan sida detta värde stigit på en mera naturlig och således vida varaktigare grund, nämligen i följd af egendomarnes högre afkastning, ej allenast genom ett högre pris på produkterna, hvilket alltid är föränderligt, men genom ett förbättradt jordbruk, som ökar produktionen. Landthushållningen har obestridligen gått framåt. I detta afseende böra också såväl samtid som efterkommande med tacksamhet påminna sig de män, som inom vetenskapernas och forskningarnes område befordrat jordbrukets förkofran och gilvit en förbättrad riktning åt de praktiska jordbrukare, som sig deraf begagnat för att vinna en större afkastning af den jord, soin i följd af vanhäfd och bristande insigt att använda jordens produktionsförmåga, förut iigde föga värde. Det kan ej bestridas att jordbruket och landthushållningen i flera dess grenar inom detta län betydligen förbättrats genom kunniga och driftiga jordägares nitiska och kraftfulla omsorger att på rationella grunder vårda sig om jordbrukets förkofran. Äfven bland allmogen, som vanligen längst vidhåller de äldre bruken och vanorna, finner man en verksam förbättringshåg. Visserligen återstår ännu mycket i delta hänseendet; men onekligt är, att under loppet af dessa sednare åren har en raskare utveckling af forskningarnes resultater visat sig, än under en längre föregående tid, då såväl jorden som dess brukare, deri förra i vanhäfd och den sednare i fruktan att försöka något nytt, båda liksom lägo i linda.
Skälen till denna förändring, hvilka Utskottet angifvit i sitt förra Betänkande, hafva ännu för Utskottet full giltighet; och då Borgareoch Bonde-Stånden biträdt Utskottets förslag, får Utskottet hemställa till Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet att, med frångående af sina vid ifrågavarande 45 § fattade beslut, sig i denna del med de två öfriga Riks-Stånden förena. Lag-Utskottets Utlåtande N:o 55. I denna § stadgas, att den, som gjort sig förfallen till straff efter 1, 2, 18, 19, 28 eller 40 §, skull ock dömas medborgerligt förtroende för alltid förlustig samt att lag skall vara samma, om läkare eller apothekare blifver fälld till straff efter 27 §. Härifrän skiljer sig Kongl. Maj:ts Proposition i så måtto, att häri jemväl blifvit utsatt dylik påföljd för den, som gjort sig skyldig tili mord efter 35 §. Med denna lydelse har förevarande § blifvit antagen af Preste-Ståndet; hvaremot densamma är till Utskottet återremitterad af de tre öfriga Riks-Stånden. Borgareoch Bonde-Ståndens återremiss grundar sig å den åsigt, dessa Stånd uttalat derom, att i allmänhet förlust af medborgerligt förtroende för alltid icke borde såsom ovilkorlig påföljd för något brott bestämmas. Hos Ridderskapet och Adeln har blifvit anmärkt, att åtskilliga af de i förevarande § omförmälda brott icke syntes vara för brottslingens moraliska värde så nedsättande, att derå borde ovilkorligen följa förlust af medborgerligt förtroende för alltid; äfvensom att det i 27 §, upptagna brott att med qvinnas vilja söka döda eller fördrifva hennes foster, vore, i synnerhet om sådant gjordes till ett yrke, lika skamligt som brottet i 28 §, att utan qvinnans vilja söka döda eller fördrifva hennes foster och borde således lika väl som detta sednare vara belagdt med förlust af medborgerligt förtroende, äfven i den händelse, att gerningsmannen icke vore läkare eller apothekare.
Ont under tider, då man i despotiska Onder sökt uppmuntra handeln, man begagnat sig af medlet att förklara vissa platser, som frihamnar, och derigenom ditlocka en stark rörelse, som utan egendoms säkerhet var omöjlig alt tillvägabringa öfver, allt; så tror jag likväl, att det år alldeles opassande, att i fria länder införa en sådan inrätt ning. Det skulle se underligt ut för Europa om, ibland ett fritt constitulionelt folk, som beskattar sig sjelf, sorn sjelf stiftar sina borgerliga lagar, och sjelf genom sina Önskningar deltager i oeconomiska Författningarnes uppgörande, man skulle behöfva inrätta en frihamn, och derigenom erkände, att man icke vore fri. Om det är någon nytta m.ed frihamn, hvarföre åro ej alla hamnar fria? Jag kan dessutom ej hnna, att någon nytta genom en portofranco skulle vinnas för Riket i allmänhet; och då tror jag ej, att den vore låmpelig för Gottland. Att tillåta den, år med andra ord att erkänna, ett man vål tror på fördelen af större frihet i handeln, men dock ej vill införa den öfverallt. Jag yrkar således, att Betänkandet måtte afslås. Jag finner besynnerligt i Utskottets Betänkande, att som skål nyttjas, att Gottlands kuster äro så vidsträckta, att de ej kunna bevakas. Då detta skål galler för hela Riket, så borde portofranco varit föreslagen för hela Riket, éj endast för Gottland. Dessutom vet jag ej, hvad stora fördelar deraf kunna vinnas, som ej kunna ernås uti närvarande samhällsskick. Hvad hindrar vål 234 Den 27 Augusti e, m, utlänningar, ett här nedsätta sig, att begagna nederlags-handein; att emot skatt tiil Staten sköta sin näring och förkofran? Hvad hindrar vål oss, att göra lagar, passande för ett ännu fullkomligare handelssytem? Således vet jag ej, hvad sorn berättigar oss, att tillåta Gottland att tråda ur Svenska samhällsskicket. Och en portofrenco-frihet medgifyer detta.
Jag erinrar mig därvid alltid Mark Twains historia om en ung amerikansk fru, som hade prydt alla soffor och stolar med en sådan rikedom af blomsterprydt tapisseri, att hennes olycklige unge man, som kom hem trött från sitt arbete, oupphörligt blef bortjagad från alla möbler med de orden: » Tänker du verkligen sätta dig på mitt blomsterbroderi, » till dess han alldeles utmattad utbrast: » Ar det något väsentligt som hindrar, att jag går och sätter mig på ett klädstreck? » Hvad man har i sina rum bör kunna användas, annars skall det icke vara där, och de mönster man använder på mattor oeh stoffer böra vara af det slag, att det icke förefaller en naturvidrigt att gå på dem, sätta sig på dem eller luta sitt hufvud mot dem. Föreningen » Handarbetets vänner » har häri angifvit den rätta smaken genom att alltid för stoffer, som skola användas till praktiskt bruk, blott välja stiliserade mönster. Ea annan sak är, att på sådana draperier och stoffer, som blott skola hänga till prydnad som t. ex. portierer eller lösa stoffer att bekläda väggarne med, eller på skärmar, som stå uppspända, kunna naturliga blomstermotiv användas, då sålunda anbragta stoffer nästan göra samma verkan som en målning. Broderi i båge, då ett arbete utföres med lefvande blommor till modell, är en konst, som ligger måleriet myeket nära. Blott de, som kunna teckna oeh till en del nyttja färgerna, kunna utföra detta slags handarbete, som väl må betecknas med namn af konstverk, och få damer ha tillräklig talang och tålamod att utöfva denna konst. Icke heller passar det sig, att dessa konstbroderier användas annorlunda än som draperi till prydnad, liksom man förr i världen upphängde gobeliner och väf vid festliga tillfällen. Om man undersöker de olika broderioch väfmönstren, skall man snart finna, hurusom blommor och växter ofta ligga till grunden för både teckning och färger.
S. D. Vid förnyad föredragning af StatsUtskottets den 26 sistlidne Maji, afgifne samt den 20 i samma månad på bordet lagde, TJtlåw tande öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets den 1 i berörde månad meddeldte Betänkande, angående Båtsmansindelningen i Blekinge, ansåg Ridderskapet och Adeln, enär sistnämnde Betänkande redan blifvit af Ridderskapet och Adeln gilladt, Utskottets ifrågavarande Utlåtan: de böra läggas till handlingarne. Ut supra. S. D. Föredrogs ånyo och Ilades till handlingarne StatsUtskottets den 20 sistlidne Maji afgifne, samt den 3o i samma Månad på bordet lagde, Utlåtande, angående Grefve Gyllenborgs, Johan Henning, gjorde anmärkningar vid Ut» skottets den 1 i berörde månad meddeldte Be*' tänkande, om medel till Cassern åt Kongl. An-i dra Gardes Regementet. Ut supra. S. D. Då nu å nyo föredrogs BancoUtskottets den 28 sistlidne Maji afgifne, samt den So i samma månad på bordet lagde, Utlåtande, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets den 6 sistlidne April meddeldte Betänkande, så vål Den 2 Junii. 101 i anledning af Riksens Stånders Revisorers Berättelse, sora den af Utskottet verkståide granskning, rörande BancoVerkets styrelse och förvaltning efter sednaste Riksdag; beslöt Ridderskapet och Adeln, att samma Utlåtande gilla, med undantag af de mot Götha Canal DiscontDirection framställde trenne anmärkningar, hvari öfver Ridderskapet och Adeln ville, i sammanhang med den på Statsoch BancoUtskotten» handläggning för närvarande beroende fråga, angående behörig undersökning af DisconiDir rectionens förhållande, sig utlåta. Ut supra. S. D.
Uppå derefter af Herr Grefven och Ordföranden förnyad Proposition , blef den föreslagna nya Redactionen af ifrågavarande af Ridderskapet och Adeln bifallen. §• 37- Deruti var föreslagen en ny Redaction * att i stället för det sista Momentet, hvilket borde utgå, införas så lydande: ”Adelskap , Greflig eller Friherr elig värdighet, sorn hädanefter förlänas , tillfälle endast den , som adlad eller upphöjd blifvit, och först efter dess död, eller om han Adeliga värdigheten lagligen fränträder, den äldsta manliga Brösta arfvingen i rätt nedstigande, Led efter Led, samt efter denna Grens utgång, Stamfädrens närmaste manliga Afkomling efter förstfådsloråtten och sä vidare” 'Alar en till högre värdighet upphöjd Adelsman flere Afkomlingar , ån den , som efter dess död inträder i Stamfadrens ställe i högsta värdigheten , förblifva de alla , såsom Adeliga eller Ofrälse Exspectanter, intilldess det i den ordning förr skrif vit stdrf efter första Grenens utgång uti värdigheten inträda” Äfvensom följande tillägg efter §:s slät i 392 Den 12 Martil ”Acllande genom Adoption eller Naturalisation under utdödde eller lefvande Atters Namn och Nummer vare hädanefter ej tillåtit ” Herr Grefven och Ordföranden gjorde Proposition till bifall af den föreslagna nya Re» dactionen af 37. §. i RegeringsFormenj hvilken Proposition med Ja besvarades. Såsom ny §. emellan 37. och 38. §§. hade blifvit föreslagen följande Redaction: Norrmän , som till Sverige inflytta, njuta Svensk Medborgare-rätt ifrån den tid t de sig dertill hos Konungen anmäla. Utlänningar , sorn bekänna sig till Christna Läran, hvilka 6 är innehaft ordinarie Embete, Burskaps-rå/t eller varit Fastighets - ägare, vare berättigade, att såsom Svenska Medborgare anses. Andra Utlänningar måga, efter 6 års vistande i Landet, sig hos Konungen anmäla , sorn åge att pröfva, huruvida Medborgare-rätS dem md förunnas• Grefve Mörner, Adolph Goran:
Mig synes för öfrigt, att motionärens anförda skäl äro så bevisande, att föga återstår för mig att tillägga; jag inskränker l>en 21 J n 1 i e. m. 251 mig således i den anhållan, att R. o. Ad. ville, med afslag å Utsk:ts Betänk., lemna sitt bifall till motionärens i ämnet gjorda framställning. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof: Hvad den nu före dragne punkten angår, så synes det mig vara klart, att för den astronomiska vetenskapens idkande i någon större skala erfordras så kostsamma inrättningar och apparater och så betydliga årliga utgifter, att hos oss ej bör ifrågakomma att på flera ställen inom riket uprätta och underhålla observatorier af den beskaffenhet att de i någon man motsvarade tidens fordringar, utan att vi böra vara belåtna orri vi ega och kunna vidmakthålla en sådan inrättning. Deras antal, som särskildt egna sig åt denna vetenskap, är ej eller större, än att deras undervisning bör mycket väl kunna bestridas af en lärare och vid en undervisningsanstalt. Enl. mitt förmenande är det äfven nog mycket hegardt, att undervisningsanstalten skall så att säga upsöka lärjungar. Mera naturligt synes det vara, att lärjungen upsöker läroanstalten. Jag yrkar bifall å Utsk:ts i denna punkt gjorda hemställan. Sedan öfverläggningen nu ansetts afslutad samt H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder yrkats dels bifall till Utskits hemställan och dels att R. o. Ad., med afslag derå, måtte bevilja ett anslag af 20,000 rdr till uplörande af ett mindre observatorium i Lund, framställde H. Exc. propos. på bifall till Utsk:ts hemställan och, då dervid svarades flere ja jemte ett eller annat nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. 33:dje—49:de punkterna. UtskAs hemställanden biföllos. 50:de punkten. Gr. Hamilton:
Tvärtom öfverensstämmer det med min önskan, emedan jag icke, som ordspråket lyder, vill någon syndares död, och endast framställt mina anmärkningar i den dubbla afsigt, att bereda Staten tillfälle att få sitt, om den genom svek blifvit beröfvad det; och att åt den i saken mäst comprometterade personen förskaffa läglighet att rentvätta sig från de om honom möjeligen kringlöpande ryckten och oblida omdömen. Men jag protesterar högeligen emot det af de båda värde Talarne gjorde försök att åter upprifva en redan fulländad discussion, och upptaga fällda uttryck till en bitter granskning. Sådant har förr icke varit brukligt här, på sätt som nu skett, utan har man åtminstone väntat, tills justering af Protocollet inträffat, då man ökat discussionen med hvad man vid första tillfället uteglömt. Det var i sanning oväntadt, att detta försök skulle göras af så öfvade Talare, som de båda ofvannämnde; och jag protesterar ytterligare emot denna innovation, såsom endast tjenande till att ännu mera förbrylla våra 110g ändå redan invecklade parlamentariska former. Jag är ej okunnig om min rätt, att begära Friherre Cederströms och Grefve Mörners anföranden på bordet, men jag försmår denna utväg, enär jag anser de gjorde anmärkningarne icke vara af annan hallt, än att de genast kunna af mig be - Den 19 Maji f. m. 171 svaras. Friherre Cederström har inlemnat originala qvittencer. Jag vill önska, att de befinnas nöjaktiga, men skulle deraf utredas, att Michaelsson & Benedicks qvitterat qooo R:dr Hamburger B:co och 1000 Pund Sterling såsom en provision dem beviljad af GeneralAmiralen, så står det i strid emot StatsUtskottets Utlåtande vid åberopandet af Herr GeneralAmiralens rapport af dén 4 Mars 1825. Troligen blir allt detta behörigen upplyst af StatsUtskottet. Friherre Cederström har tillvitat mig och mina vänner, att vi smädat, och åsyftat Styrelsens misskännande. Detta får stå för Friherrens egen räkning. Jag tager det icke åt mig.
På lån, sorn, stäldt på viss årlig afbetalning, till delegare i hypotheksförening utgifves, må ej högre ränta, än fem för hundrade om året bestäm - 69 mas. Årlig afbetalning på hufvudstolen skall minst utgöra tre fjerdedels procent. Såsom bidrag till förvaltnings-kostnadernas bestridande erlägge dessutom hvarje låntagare årligen en fjerdedels procent af sitt lånebelopp. Befinnes detta bidrag något år understiga hvad ändamålet påkallar, varde bristen uppförd i särskild förskottsräkning, och beslute delegarne vid nästa bolagsstämma, huruledes bristen fyllas skall. Uppgår denna brist till en fjerdedels procent af upplånta beloppet, må den ej öfver ett år balanseras, och varde då genom förhöjning af bidraget till förvaltningskostnadernas ersättande fylld. § 14. Försummar delegare, som lån erhållit, att på behöriga, uti hypotheksföreningarnes reglementen utsatta, tider full liqvid af ränta, årlig afbetalning på hufvudstolen och bidrag till bestridande af förvaltningskostnaderna till föreningen verkställa; ege styrelsen hvad sålunda förfallet är, sednast vid nästa sammankomst, genom lagsökning utkräfva låta, och vare derjemte den försumlige pligtig att från och med förfallodagen dröjsmålsränta å hela det förfallna beloppet, efter en half procent för månaden, erlägga. § 15. Delegare, som lån i hypotheks-förening ej sökt, vare likväl pligtig att på det delaktighetsbelopp, för hvilket han i föreningen ingått, hvarje år, räknadt från inträdesdagen, till föreningen, så vida ej derom annorledes i dess reglemente bestämmes, inbetala lika stor procent, som den, hvarefter årlig afbetalning å hufvudstolen af låntagande delegare skall fullgöras, och ege han å dessa insättningar tillgodonjuta lika stor ränta, som den, låntagande delegare tili föreningen inbetala; börande likväl räntan vid hvarje års utgång till hufvudstolen i räkning läggas, till dess att den uppgått till det belopp, för hvilket han i föreningen delegare är, hvarefter ytterligare insättning och ränteberäkning skola upphöra, och beloppet af den då upplupna summan till haus förfogande ställas. § 16.
Enträd och Enstafrar » »> » SP »> 93 Sparrar från 5 till 8 turn . Sparrar och Ribbor, af alla slag af mindre tjocklek än 5 tum Sågblåckar alla slag Takrännor , Timmer alla slag , U. Ull alla slag , j W. IVeä, alla slag och från alla Rikets Landskap ni I H S E 5. r 30 10 5° 100 5 50 Wicter med Lödjor och Wigtskålarf 1 5 o ( ' Fm. XJtdr, d. 25 Aug. 1823- 789 Från litdcrv. BondeStåndet. S. D. BondeStåndet lät sig förekomma LagUtskottets den 20 dennes på bordet lagde Utlåtande: N:o 1^5, I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 84* öfver väckt motion, om LagmansRätternes afskaffande; Och fann BondeStåndet för godt, att med förkastande af Utskottets Betänkande, besluta, att LagmansRälterne böra alskaftas och Lagutskottet anmodas inkomma med förslag till sådan förändrad redaction af Allmänna Lagen och särskilda Stadgar, sorn i följd af detta afskafFan» de fordras för ändamålets vinnande. S. D. Wid föredragning af Lag samt Allmänna Besvärs och Ekonomi Utskottens den 20 dennes på bordet lagde Utlåtande: N:o 146, I anledning af återremiss från Andre Riksstånd af Lag - Utskottets hos BondeStåndet hifaline Betänkande N:o 25,_ om granskning af de i allmänna Lagen och särskilda Stadgar föreskrifne Eds-for - 790 Vrot. Utdr. d. 25 Äng. 182;. nnilair, fann PondeStåndet skäligt godkänna Utskottens förslag, att till Kongl. IYfaj;t framföra underdånig önskan att Kongl. Maj:t täcktes i Nåder anbefalla noggrann omarbetning af visse Eds-formulair. I öfrigt ansåg Ståndet, under åberopande af sitt förre beslut, nämnde Utlåtande icke fordra annan åtgärd, än att läggas till handlingarne. S. D. Bondeståndet lät sig förekomma