Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då, enligt Stats-Utskottets åsigt i fråga om dessa återstående exemplars användande, bör förfaras på alldeles enahanda sätt, som vid sednast förflutna Riksdag stadgades, angående de då öfverblifna exemplaren af Bihanget till Protocollerna för samma Riksdag, får Utskottet hemställa, alt de af Rikets åren 1840 och 1841 församlade Ständer beslutade föreskrifter, rörande aflemnandet till Riksgälds-Contoret samt förvarandet och tillhandahållandet derstädes af de under Riksdagens lopp icke utdelade exemplaren af Bihanget till Riks-Ståndens Protocoller, jemväl må till alla delar tillämpas i afseende på ofvanberörde, vid slutet af innevarande Riksmöte återstående exemplar af enahanda handlingar för denna Riksdag. Vid detta tillfälle anser sig Utskottet, såsom ett med nu behandlade frågor gemenskap egande ärende, böra för Rikets Ständer anmäla samt yttra sig öfver en af Fullmägtige i Riksgälds-Contoret hos Utskottet gjord framställning, innehållande: att enär, jemlikt Rikets Ständers redan fattade beslut, praenumeration å Bihanget till Riks-Ståndens Protocoller skall verkställas i nämnde Contor, hvilket dessutom fått sig uppdraget att vidtaga nödiga åtgärder för undvikandet af sådana handlingars omtryckning, som i Bihanget till Protocollen för nästa Riksdag skola intagas, men härmed förenade bestyr, jemte skyldigheten att, å Riksgälds-Contorets vägnar, emottaga, vårda och utdela cle tryckta Riksdagshandlingarne, icke mera hädanefter än hittills kunde åläggas någon af Contorets nuvarande tjenstemän, såsom honom tillhörande tjensteåligganden, Rikets Ständer, på sätt vid föregående Riksdagar skett, måtte bevilja och bestämma serskild ersättning för besörjandet af dessa bestyr med thy åtföljande göromål; hvarjemte Fullmägtige, Ståts-Utskottets Memorial, N:o 262. 5 i fråga om beloppet af samma ersättning, hvilken, intill denna Riksdags början, af Rikets sednast församlade
8bulle nu derutöfver rättigliet att för l»varje sbnld besätta linn om äfven tillerbännas kordringsegaren , 8a kan gäldenären lätt deri t rän befria sig, om lian gör ooneurs, i livilbet fall fordiingsegaren ej bommer i bättre ställning, eller bastigare i åtnjutande af sin rätt, än oni lian sjelk pävrbat egendomens afträdande. X iii 8äil:>nt körliällande svN68 afsigten meä ilrägavarande slag af bvsäUmng iebe bunna vars annan, än att antingen förmå lien utfattige gäidenärens släglingar eller vänner att betala bans sbuld, något 80M väl ej bör Aen om Dag akses, eller oeb att, för lier bau ej gjort rätt för sig, strass» bnnom med föriu8ten af ba»8 personlig» lribet, lien lier libväl för Iivarje medborgare i ett fritt 8smliälle mäste pä llet nogaste sbyddas. Xtt bvsättning aldrig blir urarta till 8trass, bör man ständigt viss lagstiftning liärom liafva för ögonen, fastän männen, «om nu ifrar för äterinföranlie af bvsättning i allmänbet, svnes an86 fördelen deraf ligga just i det band, 80m salunda lägges pä personens fribet. 8badligt för det allmänna s^nes mig derjemte vars att nu äter medgifva besättning i förevarande läll. Om 8vensten gansba väl ban umbära, da nödvändiglieten 8 a fordrar, förs tär lian (loeb sällan att motstå frestelsen till sbuldsättning, sä snart eredit bonom lemnäs.
Hr Grefven har förutsatt, att pannor af iok:rs rymd och derunder icke borde draga någon, eller åtminstone en mycket lindrig, beskattning, och alt husbehofsbränningen sålunda, efter hans förmodan, borde och kunde bestämmas efter denna grund, samt att den ringa production och den dåligt beskaffade vara, som dessi i o-kannors-pannor kunna åstadkomma, vore af så liten betydenhet, att desamma gerna kunde vara obeskattade. Detta förhållande nekar icke jag; men jag bestrider deremot helt och hållet den värde talarens åsigt, att husbehofsbränningen kan uppfattas från en sådan synpunkt, hvarutur han ser densamma. Om talaren anser sig äga förmåga och makt att inskränka den nuvar. husbehofsbränningen under sådana förhållanden, så har jag visserligen ingenting deremot; men alt det klefve den aldrabet ydligaste förändiing i förhandenvarande förhållanden och en så ingripande förändring, alt husbehofsbränningen, efter deri af Gr. Horn yttrade åsigt, vore de facto upphäfven, är något, hvarpå jag ber att få fästa hans och Husets uppmärksamhet. Husbehofsbränningen bediifves i allmänhet, efter hvad jag har mig bekant, icke med mindre än i5 k:rs pannor; men kanske äro 20 ä 2.5 k:rs pannor de, som mest brukas på de mindre hemmansdelarna; att nu genom ett penndrag förändra dem lill 10 k:rs pannor, är hvad jag tror icke kunna lyckas. Man har sagt, att mäskekaren borde beskattas, utom för husbehofsbränningen; det måste, efter min öfvertygelse, i hvarje lagstiftning vara det verkställbara, sorn bör komma j betraktande framför det ändamålsenliga och rätta; och väl vetande att beskattningens läggande på mäskekaren är den rätta principen, tror jag den likväl icke användbar hos oss. Man må öka massan till deg eller göra den så tjock som helst, men i vårt land blir icke detta beskattningssätt verkställbart, i anseende till brännvinsbränningens utsträckning öfver hela landet, och snart sagdt till hvarje by och hvarje koja; hvarföre jag tror, att man bör hålla sig vid pannans beskattning såsom något alldeles tillräckligt ändamålsenligt.
Ronde-ståndet blifvit återremitteradt, med förklarande af det förstnämnda Ståndet att, hvad beträffade den första punkten, Stånden ansåge Utskottets skyldighet vara att till hufvudsaklig pröfning upptaga de deruti -omförmälda motioner och öfver desamma sig utlåta; varande såsom skäl för återremissen hufvudsakligen anfördti hos vällofl. Borgareståndet: att då Utskottet icke, i den ordning 44 § 3 mom. riksdags-ordningpn föreskrifver, inom behörig lid återlemnat de till detsamma remitterade motioner, Utskottet varit pligtigt att hufvudsakligt utlåtande deröfver afgifva; att, genom Utskottets förfaBih. till R. St.
Han kastade den tillbaka och gick till fönstret. "Fördömde Nymark, af honom har man då endast förargelse!" John såg ned på gatan. Der rörde sig menniskor, men han såg dem ej, fastän han följde dem med ögonen. Ett par skolgossar gingo förbi. De lyfte på mössorna, men deras helsning blef obesvarad. Efter en stund likasom ryckte han sig lös från någonting. Han lyfte upp hufvudet och rätade ut axlarna. "Huru som helst, men Nymark skall inte kunna säga, att jag är misstänksam. Ty det vore en skam både för Alma och mig." Ett par dagar var Alma vid vresigt lynne. Hon talade nästan alls inte och drog inte sin mun till det minsta småleende, när John försökte skämta. John uppehöll sig i sitt rum, arbetade som förut och tänkte, att detta nog skulle ge sig med tiden. En gång, då han kom hem från lyceet, stod Alma i salongen invid blommorna. John ärnade gå in på sin sida utan att säga något. Men då hörde han Alma yttra: "John, kom och se på den här rosen." "Aha," tänkte John, "låter det nu så. Bra!" Han smålog. "Straxt, mitt lilla gryn, bara jag tändt en papyross." Han kom och lade armen kring Almas lif. "Är den inte vacker?" "Jo, det är den." Johns blick gled förbi rosen. Han mötte Almas ögon, tog henne under hakan och vände hennes ansigte till sig. Och han tryckte en lång kyss på de motsträfviga läpparna. "Nå, låt bli!" sade Alma rodnande, "de se derifrån kammarn." "Än sedan? Jag må väl ha lof att kyssa min egen hustru." John kysste henne med lekfullt trots gång på gång, till dess Alma slutligen slingrade sig ur hans armar. "Låt bli nu, John," sade hon och drog sig längre bort. John gick till kammardörren. "Men här finnes ju ingen. Du är onödigtvis rädd." Men Alma började tala om annat. "Helmi är kinkig. Jag har börjat afvänja henne." "Så. Hon har således, stackars liten, fått sin första sorg." "Det får man inte fästa afseende vid." "Naturligtvis inte."
Lagerbjelkes nu gjorda framställning, att reseoch tractaments-penningarna böra uppföras med 3,333 rtdr i6 sk., men såsom ett förslags-anslag. Ropades ja. Uppå derefter framställd propos. biföll R. o. Ad. Utskts förslag i allt öfrigt, så väl i afseende på indelningen och spanmålen in natura och under lönerna, som i afseende på de titlar, hvilka icke i utlåt, finnas omnämnda, och således ej varit under särskild pröfning. Föredrogs ånyo StatsUtsk:s den 7.5 sisth Juli och den i dennes på bordet lagda utlåt. N:o 213, i anledn. af återremiss å utlåt. N:o 54, ang:de riksstatens 5:te hufvudtitel. Detta mål ansågs böra punktvis pröfvas, hvarvid utlåt. N:o 54 skulle tjena till grund för föredragningen. xtsta punkten. Svenska Academien. Hr von Hartmansdorff, Aug., anhöll att, ifall från PresteSt. prot.utdr. ankommit rörtde dess beslut i ämnet, detta måtte blifva uppläst. Undert. Ridd.Secret. tillkännagaf, att något sådant prot.utdr. ännu icke ankommit. Hr von Hartmansdorff: Jag tror mig veta att PresteSt. bifallit K. M:s propos., i enlighet hvarmed de ii33r:dr 16 sk. blifvit åt Svenska Academien beviljade. På de skäl jag förut anfört, och på dem andre ledamöter framställt, då betänk. N:o 54 förevar, anhåller jag, att R. o. Ad. måtte, med afslag å StatsUtskrs betänk., bevilja den summa Konungen äskat. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:s förslag i denna punkt. Ropades nej. 11 H. 47 Den n Augusti f. ra. Uppå derefter framställd propos. ansåg R. o. Ad., att det hittills varande anslaget borde ökas med 1133 r:dr i6sk. 2:dra punkten.
I betraktande häraf och då, efter all sannolikhet, den årliga förlust, Bruket för det närvarande mäste å qvarnen vidkännas, skulle kunna min skas eller alldeles försvinna, i händelse den, genom entreprenad, till den mestbjudande på flere år utarrenderades, och detta, enligt hvad Förvaltaren å stället förmält, numera skall kunna utan olägenhet för bruks-rörelsen ske, sedan qvarnen blifvit försedd med serskildt vattenhjul, så att Brukets och qvarnens drift kunna vara af hvarandra oberoende; men det emedlertid synes vara angeläget, att, i händelse af Brukets försäljning, en blifvande egare må kunna, så snart han möjligen önskar, erhålla disposition jemväl af qvarn lägenheten, tror Utskottet sig böra tillstyrka, att Tumba Bruks mjölqvarn, med 3:ne par stenar må, för en lid af flera år, genom offentlig auction, på arrende utbjudas, emot för bindelse för arrendatorn, att, utom erläggande af arrende-beloppet, utgöra de qvarnen åtföljande onera, och för dess underhåll; ansvara, men att åt Banco-Fullmägtige må öfverlemnas , att närmare bestämma så väl tiden som öfrige vilkoren vid utarrende-i ringen, under iakttagande likväl, alt, i anseende till Brukets skeende försäljning, Banken eller Brukets blifvande egare förbchålles rättigheten att contractet uppsäga.
Grefve Gyllenborg begärde att hans Memorial måtte hvila på bordet till nästa Plenum. Friherre DrufvaThure: Upplysningsvis får jag den äran nämna, att Grefve Gyllenborg kan erhålla den genom ifrågavarande Memorial sökte upplysning uti en af Friherre Örnskjöld utgifven bok. Herr Grefven och LandtMar skalken uppläste 56 §. i Riksdagsordningen, samt hemställde % 248 Den 24 Januarii. om icke i enlighet dermed Grefve Gyllenborgs ifrågavarande Motion mätte förfalla; hvilket bifölls. UppbrÖtos Herrar Elcctorers Listor till val, dels af en Ledamot i RiddarhusUtskottet efter: N:o 2120 Herr Nauckhoff\ Carl Ulric_, AdvocatFiscal; dels af en Ledamot i Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottet, efter: N:o j 315 Herr Lejonstolpe} Jonas Samuelj Häradshöfding'.1: Och befunnos hafva blifvit utsedde till Ledamot i RiddarhusUtskottet N:o 54» Grefve Spensj Jacob Melkerj Häradshöfdinge, samt till Ledamot i Allmänna Besvärsoch OeconomiseUtskottet, N:o 2254 Herr af Malmborgj Abraham., Lagman. Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, alt RiddarhusUtskottet anmält, det 11 err Öfversten och Chefen för Kongl. Calmare Regemente, Georg Ulfsparre, fullgjord t alla till Introductions vinnande, såsom Friherre, erforlige Prasstanda, samt hemställde, i anledning deraf, om icke Ridderskapet och Adeln behagade tillåta att bemälte Öfverste finge under N:o 367 bland Friherrar å Riddarhuset Introduceras. Den 24 Januarii. 249 Friherre af Kier eker, Carl Ulric, anmärkte:
Gratis till alla prenumeranter: Den för tidningen särskildt skrifna, högst Saga Barnmjöl. Bästa näringsmedel för barn. Säljes på alla apotek. Partiförsäljning Instruktionsapoteket Nordstjernan. Prof gratis från HECTOR &amp; C:o, Skeppsbron 18, Stockholm. Myntgatan 1, Norrmalmstorg 1, Drottninggatan 9, Jakobstorg (Operahuset) samt Södermalmstorg 8, äfvensom i alla boklådor har utkommit å 1: 50: (686 boksidor) utgifter inkomster. Bilder ur verkligheten och Taflor och berättelser, hushållsbok af E r k. Denna hushållsbok, uppsatt efter praktiska principer, som i flera fall skilja sig från förutvarande, torde i hemmen blifva en lika passande som välkommen OBS. det bästa i sitt slag, som någonsin skrifvits på svenskt språk. Äfven den nu pågående, särdeles originalberättelsen julgåfva Grefveslottets hemlighet H v a r j e n u m m e r af tidningen är illustrerad! Profpre nume rera på Stockholms-Tidningen för en eller tre månader eller helt år, hvilket blir jämförelsevis bUligast. Sm~ Af STOCKHOLMS-TIDNINGEN utgif \ es för är 1900 äfven en sammandrag-en upplaga, hvilken heter Nytt i dag? och hvilken utkommer 6 gånger i veckan. HVAD NYTT I DAG? för helt år, I kr. för tre månaMot m. fl. sårnader o c h yttre skador är D:r P. Håkanssons Salubrin det bästa o c h pålitligaste medel. Likaledes är Salubrin ett utmärkt behand lingsmedel mot hämorrojder Salubrin användes m e r eller mindre utspädt m e d vatten, hvarjämte det i många fall är behöfligt förhindra dess förflyktigande g e n o m användning af gummitaft, såsom närmare angifves i den hvarje flaska Salubrin medföljande beskrifningen. Allmänheten varnas m o t efterapningar af fabrikatet. W0T Göteborgs Handelsskola Erik Dahlbergsgatan 2, Göteborg. Vårterminen börjar den 24 januari 1900. 6 gånger i veckan.
7* å hvilken skuld erlägges 5 procents årlig ränta; varande genom Kongl. Brefvet af den 12 November 1816 föreskrifvet, att för återbetalning af låne-capitalet skulle användas dels den afkastning, Mariebergs egendom ko raine att lemna, dels ock, derest besparingarne å dåvarande 3:dje Hufvudtiteln sådant medgåfve, ett belopp af högst 2000 R:dr årligen: och 3:o till Rikets Ständers Bank 314: 9: hvilken summa likväl under den 27 Januari 1842 blifvit Banken till fullo godtgjord. Till liqviderande af de å berörde skulder upplupne räntor och amortering af skulden till Rikets Ständers Bank, hafva utaf Kongl. KrigsCollegii Artil leri-Afdelnings Stats-anslag utgått årliga bidrag; hvaremot återbetalningen af de öfriga låne-capitalen, dertill, i saknad af disponibla besparingar å ofvannämnde Hufvudtitel, någon annan tillgång icke förefunnits än den obetydliga, vanligen till omkring 3oo R:dr om året uppgående, afkastningen af Mariebergs egendom, endast till en mindre väsendtlig del kunnat verkställas; och hafva Revisorerne, med afseende å den ringa utsigten att, under iagttagande af nu stadgade amorteringssätt, för ifrågavarande räntebärande skulder kunna bereda full godtgörelse, ansett sig böra hemställa, att, till undvikande af den vidlyftiga bokföringeu af ränte-liqviderne med åtskilliga publika Verk, förenämnde skri ler måtte varda af Staten på en gång infriade. Afkastningen af Mariebergs egendom, år 1838 uppgående till 487 R:dr 18 sk. 4 rst och år 1889 till 206 R:dr 29 sk., har under påföljde tvenne år så förminskats, att densamma understigit egendomens förvallningsoch bruknings-kostnader, år 1840 med 29 R:dr 33 sk. 8 rst och år 1841 med Stats-Utskoltets Utlåtande, N':o 60.
Deruti instämma alla gamla såväl Svenska, som Danska och Norrska lagar. Nu säger Christian IV:s recess, att det var i egenskap af kyrkans försvarare, som Konungens länsman, eller landshöfdingen utöfvade städselrätlen. På ett annat ställe finna vi, att städsmålet uppbars för kyrkans räkning. Men ingenstädes finnes der med ett enda ord nämnt om någon rätt för åboen, att tillstädja sig hemmanet. Jag tror äfven att man vid genomläsandet af de äldre lagarne icke skall påträffa något ställe, som talar om alt landlboen skulle äga rättighet att för sig och sina efterkommande besitta ett innehafvande hemman. Rättigheten att antaga åbo derå tillkom den som innehade städselrätlen. Då provinsen Halland afträddes till Sverige, ägde kyrkorne bela den ordinarie räntan af sina underlydande hemman. Den s. k. extra ordinarie räntan, som sedermera tillkom, och som utgjorde en mantalsränta, som ålades hemmanen, var det enda, som rätteligen tillhörde Kronan, och som Kronan kunde aflåta, då den sålde eller bortskänkte hemman till enskilde, af det skäl, alt hon icke kunde gifva eller sälja mer än hon ägde. Att vid ett färre antal hemman kyrkan endast ägde en s. k. lösränta, således icke äganderätt, det medgifver jag. Dessa fall äro omnämnda i Christian IV:s recess, och hvilka sädane hemman äro, finnes fullständigt upplyst i den vidlyftiga utredning af förhållanderne, jag i mitt anförande i ämnet vid 1829 års riksdag gifvit. Jag är mycket villig att erkänna den goda afsigt, som legat till grund för den K. propos. Ingen kan i delta afseende vara mera benägen än jag att bidraga lill ett billigt afseende å åboens trefnad, men detta måste dock ske utan allt förnärmande af kyrkornas bästa.
N:o q2 öfver en motion af Hr G. G. Uggla, 0111 förtydligande af föreskrifterna, rörtde beliofvet af fullniagt vid besvärsskrifters och ansökningars ingifvande till K. M. samt Hofoch Öfverrätter och om upprättande af formulär till besvärshänvisningar. Frih. Ehrenborgh, Casp. Wilh.: Jag anhåller att få veta, huru de öfriga Stånden afgjort detta betänk. Underteckn. Ridd.Secret.: LagUtskrs betänk. N:o 92 är återrernitteradt af PresteSt. och bifallet af BorgareSt.; hvaremot BondeSt. afslagit 1 :sta punkten, men gillat den 2:dra. Frih. Ehrenborgh: Om den behandling, BondeSt. följt i afseende å förevar, fråga, varit grundlagsenlig, skulle jag anhållit, att densamma äfven här måtte vidtagas; men då jag anser nämnde behandlingssätt grundlagsvidrigt, måste jag yrka återremiss af betänk, för alt vinna samma resultat, hvartill BondeSt. redan, ehuru på en oriktig väg, kommit. Hi’ Dalman, Wilh. Fredr.: Motionen är troligen föranledd deraf, att Högsta Domstolen varit af skiljaktig tanka, huruvida en skrift, undertecknad af sakägaren, men inlemnad af någon person, som dertill icke varit lagligen befullmägtigad, borde till pröfning upptagas eller icke. Om, hvad jag icke tror, förklaring i detta afseende är af nöden, skulle jag vilja lemna en emot Utsk:s alldeles motsatt förklaring, nemi. att, då en skrift vore af parten sjelf undertecknad och erkänd, fullmagt för densammas inlemnande icke må erfordras. Jag anser nemi., att en tillräcklig controll för missbruk finnes deruti, att skriften är genom namnteckning erkänd af målsäganden, som bör röna så få hinder som möjligt att fullfölja sin talan. Jag tror altså, att Utsk. här icke följt den rätta principen, och yrkar fördenskull afslag å betänk. Hr Strussenfelt, Adolph Ludv.: I anledn. af Hr
Af det utdrag af Statsråds-protokollet öfver Ecklesiastik-ärcnden för den 9 nästföregångne September, som åtföljer högstberörde nådiga skrifvelse, inhemtas, att Departements-cheien, vid underdånig föredragning af della ärende, först utförligt framställt sina åsigler angående vidslröckthetcn af den förbindelse, som kunde åligga Slaten i afseende å qvinnans uppfostran och bildning; och, ehuru härvid i allmänhet syntes vara önskvärdt och mest lämpligt att denna uppfostran, såsom afsedd för hemmet, äf - 174 Expeditions-Utskottels Förslag till underd. Skrifvelse J\:o 191. ven i hemmet begyntes och fullbordades, luinde likväl den qvinliga undervisningen och bildningen ingalunda vara för Staten likgiltiga, och Statens mellankomst vore äfven af synnerligt-*behof påkallad för den icke ringa del af den qvinliga ungdomen, som sak-* nade tillfälle att inom familjen erhålla den undervisning eller uppfostran, som äro för dess framlida verksamhet behöfliga. Då sålunda Departements-chefen, på grund af nu antydda, i Slalsråds-protobollet närmare utvecklade skäl, ansåge: alt en offentlig öfver folkskolans område sträckt skolundervisning för hela den qvinliga ungdomen hvarken vore önskvärd eller för närvarande möjlig att åstadkomma: att följaktligen ett fullständigt förslag till ordnandet af en sådan undervisning, åtminstone för det närvarande, ej vore af bebofvet väsendtligen päkalladt, men deremot skulle verka menligt, om det, såsom sannolikt vore, framkallade å ena sidan anspråk, som ej kunde tillfredsställas, å den andra motvilja äfven för sådane åtgärder, hvilka man skulle vara benägen att, i och för sig betraktade, erkänna såsom både nyttiga och möjliga att verkställa; — att det ändock vore Statens både fördel och pligt att äfven ät den qvinliga ungdomens bildning egna sin omsorg, men alt Staten ej i detta afseende borde göra annat eller mera, än hvad som vore ytterst nödvändigt och öfverskrede enskildes, vare sig personers eller kommuners, förmåga, har Departements-chefen i underdånighet tillstyrkt E. K.
Till Stats-j samt Altbiänna Besvärsoch O economicc-Ut skotten: Af Herr Holms Memorial, angående Medels vidtagande att göra Finska Handeln mindre skadlig för Sverige; tillika med de i Ståndet gjorde Tillägg och Anmärkningar. Ridd. 0. Ad. Vrot. Till Lag-Utskottet: 1:0 Af Herr Lefflers Memorial, angående Borgenärers Eds afläggande genom Syssloman; samt ändring i Eds-formulairet. 2:0 Af Herrar Schwans samt Linströms Memorialer, angående Inskränkning uti private Personers rätt att utgifva Invisningar, jemte dervid gjorde Anmärkningar. 3:o Af Herr Lunds Memorial, om tillsättande af Frcds-Domare eller Förliknings-män, lill Rättegångars biläggande. Till Allmänna Besvärsoch Oeconomice Utskottet: 1:0 Af Herr Edelbergs Memorial, angående öfverklagade intrång uti Städernas NäringsRörelse. 2:0 Af Herr Thunells Memorial, rörande Inskränkning af Judiska Nationens Borgerliga och andra Rättigheter i Sverige. 3:o Af Herr Lindes Memorial, om SkjutsLegans förhöjning, jemte i Ståndet dervid gjorde Tillägg. 4:o Af Herr Thunells Memorial, i samma ämne. 5:o Af samma Ledamots Memorial, angående Kustbevakningens fortfarande samt vidta - Den 20 Januarii. 165 gande af andra strängare anstalter lill förekommande af Lurendrägeri och Tullförsnillning. 6:0 Af Herr Ekstrands Memorial, angående Landtmännens Spannmålsoch Victualie-IIandels beläggande med afgiflcr till Städerne, jemte dervid gjorde Anmärkningar. 7:0 Af Herr Sjöstedts Memorial, om SK jutslegans förhöjning från Staden Carlstad till dubbelt belopp emot livad den nu utgör. 8:0 Af Herr Eliels Memorial, rörande vidtagande af anstalter emot Veneriska Smittan, jemte Herr Falkmans framställde Anmärkningar samt Herr Ebcls svar derå. sif den 10 dennesj om Remiss:
De bevekande omständigheter, hvilka i den Kongl. Propositionen nämnas, borde då ej förbisetts, och det sätt att förekomma följderne af Canal-arbetets afstadnande, utan uppoffring å Statens sida och utan att den ingår direct eller indirect förbindelse att anslå medel till arbetets fullbordan, hvilket af Utskottens FinanceBeredning blifvit föreslagit, borde ej lemnats utan uppmärksamhet, då derigenom den förlust, som, (ylen må drabba Staten eller enskilde) alltid känbar och uppkommen af ett onödigt uppskof, kunnat undvikas. Utskotten borde ej heller, synes mig, lemnat ur sigte, att Götha Canal-Bolag, 4» Den 2.6 Mars f. m. utgörande ett så stort antal medborgare, hvilkas väl eller ve icke kan vara Staten likgilIligt, och som med så stor uppoffring fullgjort alla sina förbindelser, äger ett billigt anspråk, att såsom läneförsträckning erhålla den mindre betydliga summa, som för arbetets fortgång erfordras, helst det ej kan sättas i fråga, att det icke kan gifva fullgodt hypolhek. Det är icke med sådane skäl, som det, hvilket Utskotten framställt, man kan afvisa de billiga anspråk medborgare äga att hos Representationen finna deltagande i sine interessen, i synnerhet då StatsYerket, det är Nationen, icke äfventyrar något genom detta deltagande.