Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Inga skogsvaktare kunna inom sina, alltid vidlyftiga trakter förhindra detta annorlunda, än helt tillfälligtvis och i smått, hvaraf Rättegångar och husliga lidanden uppstå, men alldeles utan följd af andras eller ens de anklagades' afskräekande från 4:de B. N:o 9, lO.j Den % Juni. från vidare försök. Anledningen är nöden , eller också, der I;ocalen gynnar, den lika magtige vinningslystnaden, emedan grunden till detta trotsiga, föraktande tänkesätt är den ofiåntagliga öfvertygelsen hos menigheten, att allmänningen är deras egendom, hvilken ock vinner styrka derigenom, bland annat, att Häradsboerne ensamt få bestå den dryga kostnaden med dess afrnätande. Imedlertid innebär detta en moralisk vanart, som öfvergår hos många till lättsinnighet for andra förbudsbrott. Ojn hinder möta för natthämtningen från allmänningen, så står den privates skog till hands. Mari hemkommer aldrig utan lass. Détta vöre nästan obehörigt. Allmänna rösten berömmer högt och öfveiijudt den högsta djerfheterr och öfvermodet, hvaraf många blodiga eXempel inom allmännings - område tiinat. Detta är det moraliska af saken. Man kunde tillägga, att det är hardt att tvinga folk att svälta, för det de äro ärlige, och Nb. göra sin tjenst. JLönerne, från och med Ofver - Jägmästarens, äro ganska otillräcklige, och mödan och sträfvandet måste vara nog hindrande ifrån andra befattningar, ty målet flyr ideligen undan. Skogs - Betjeningens antal och Donér kunna ökas; men först böra dessa frågor afgöras. Hvad är Allmänhetens båtnad , i anseende till sitt skogsbeiiofp Hvad är i denna sak Kronans och Rikets? - Hvad Den 3 Juni - & 7 'Hvad den förra angår, föresläller jag mig förhållandet så: då allmänning, betraktad i anseende till dess omfång och naturliga växtlighet, är, jag souponnerar det, netto tillräcklig för ortens behof, så ankommer visserligen på dess behandlingssätt, huruvida denna tillräcklighet också verkligen äger rum.
Har en köpman således ordnat sina bref efter litt. och fack, kan det naturligtvis icke skada, eller ens vara stridande emot detta lagbud, blott blefven äro ordnade i tidsföljd, så alt icke brefven af Dec. ligga bland dera af Januari månad. Jag hemställer således till R. o. Ad. om icke del af BoigareSt. beslutade tillägg år helt och'hållet öfverflödigt. Gr. Lagerbjelke: Jag instämmer så mycket mer med den siste värde talaren, som lili BorgareSt:s beslut i sjelfva verket insmugit sig en oegentlighel, ty aftryck betyder egentligen del som genom stentryck blifvit afdraget. Man kan således säga alt man aflrycker så och så mångå ex. af en kopparplåt, på hvilken någonting blifvit graveradt, men icke all man tagit så eller så mänga aftryck af ett bref, utan att man fnyst sätter det med boktryckeristilar eller graverar det på sten. BorgareSt :s beslut år således icke språk-rigtigt och dessulora onödigt, och ordet afskrift är allt livad som behöfves. I afseende på orden ”likaledes ordnade efter deras data,” instämmer jag äfven uti den af Gr. Sparre uttalade åsigt, ty det är ju alldeles gifvet, att om man vill ordna sina bref i särskilda grupper för affärerna a och b, sådant likväl icke förhindrar att brefven uti de serskilda grupperna ordnas efter deras data. På grund af hvad således haft äran anföra, anhåller jag vördsamt om bifall till Utsk:s förslag. Hr von Hartmansdorff: Hvad sednare morn. beträffar, instämmer jag med Gr:ne Sparre och Lagerbjelke. Vidkommande åter det första morn., tror jag det vara både riktigt och nyttigt, alt mellan de af Utsk. begagnade orden ”noggranna afskrifter” införa det af BorgareSt. beslutade tillägget ”aftryck eller”. Det kan visserligen hända, såsom Gr. Lagerbjelke sagt, att man med aftryck egentligen menar aftryck af boktryckeri-stilar, koppar eller stentryck o. s. v. Men när frågan rörer bref, är det otvifvelaktigt, att aftryck, verkställda genom en serskild inrättad brefpress, också äro aftryck.
Jag skall icke motsätta mig beviljandet af de i nästa punkt tillstyrkta anslag; men jag tror, att vi binda våra händer, om de upföras på ordinarie stat. Jag anser derföre, aft det borde öfverlemnas till K. M. att med större frihet disponera öfver medlen, oell Den 20 November e. m. 533 om K. St:r beslöto att lemna K. M. ett sådant updrag, så behöfde man i den afgående underd. skrifvelsen blott göra en antydan om hvad i denna punkt föreslås. Jemte det jag således anhåller, att båda punkterna måtte i ett -sammanhang behandlas, tager jag mig friheten föreslå, att den i nästa punkt uptagna lönestat icke måtte blifva definitift fastställd, utan anslaget öfverlemnas till K. M;s disposition, så att Han med större frihet kunde bestämma det antal Lektorer och Adjunkter för hvart och ett särskildt läroverk. Gr. Lagerbjelke-. Jag får upriktigt bekänna, att jag icke fullt fattat den siste värde talarens framställning. Det är temligen gifvet, att man ej på förhand kan veta, huru stort antal lärjungar kommer att besöka hvarje skola, och det är följaktligen nödigt, att man så tillställer, att det antal lärare, som man, på grund af det nuv:de antalet af lärjungar i hvarje skola, bestämmer, kan förändras i den mån lärjunge-antalet undergår förändring. Att åter icke meddela någon bestämmelse om lärarnes antal, på sätt den siste värde talaren, om jag rätt upfattat hans yttrande, velat, lärer väl ej gå an, ty då har man ju ingen norm för anslagssummans bestämmande.
På det hjertligaste tackar jag för ärade skrifvelsen af den 11 dennes, samt det vänliga erbjudande densamma innehöll, hvilket jag anser som en oförtjent heder; att ni vill rekommendera mitt lilla literära försök, detta öfvergår mina djerfvaste förhoppningar, men jag kan hvarken uttrycka den glädje eller den tacksamhet, som jag känner. Hvad ni måtte vara god, som så villigt räcker en hjelpsam hand åt den stackars nybörjaren, jag säger »stackars», ty jag eger ingen ledning för mina första, vacklande steg på den nya banan, ingen näring för min vetgirighet – spiselvrån, se der min synkrets! Men kunde jag rätt uppfatta, rätt troget teckna de bilder, som visa sig derinom, så vore den kanske vidsträckt nog.» Häri tycker man sig skymta d:r Herslows lärdomar. I fortsättningen af brefvet utbad sig Tardif dels praktiska förhållningsorder angående Akrobaten, dels en rekommendation af en lämplig lärobok i svenska språket. » Jag märker, att jag ej förstår att behandla mitt modersmål, och jag rådbråkar ogerna det jag älskar » Allt detta tycks ha gjort ett mindre godt intryck på Bäckström och tonen i hans tredje bref är derför något kyligare än i de andra. »Ju mer jag är tacksam för er särdeles vänliga skrifvelse, dess mer känner jag mig förpligtad att icke ingifva er någon svekfull förhoppning om edert arbetes snara eller vinstgifvande offentliggörande. Det är ännu oafgjordt huruvida månadsskriften Nu kommer att fortfara, men om så blir är löjtnanten G. Björlin utsedd till redaktör. För honom har jag visat ert manuskript och, ehuru han hade åtskilliga anmärkningar att göra, lofvade han att i Nu införa ert arbete »Min akrobat». Ändringar, egentligen förkortningar, torde kunna verkställas i korrekturet så att ni ej behöfver omskrifva det hela. Men gör mig nu den rättvisan att icke förgäta, dels att det är osäkert om Nu fortsättes eller ej, dels att det äfven i lyckligaste fall kan dröja månader af det nya året med införandet af er novell, enär många hafva anmält sig och fått vänta. Er ödmjukaste tjenare Edv. Bäckström. St.
Gillades, med den förändring, att, i stället för orden: ”någon krigförande, i vänskapligt förhållande med Sverige stående makt”, skola införas dessa ord: ”nå gon, i vänskapligt förhållande med Sverige stående magt, hvars armée befinner sig på krigsfot”. S. D. Föredrogos ånyo Bevillnings-Utskottets Memorial N:o 11, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, angående behandlingen af frågan om debetsedels-lösen. Ståndet förklarade, alt, enär den omtvistade frågan är genom trenne Stånds sammanstämmande beslut, och således af Rikets Ständer afgjord, kan någon annan åtgärd nu icke ega rum, än att Bevillnings-Utskottets förrberörde Memorial lägges till handlingarne; och Betänkande N:o 12, angående den s. k. kurhus-afgiften. Bifölls. S. D. Föredrogs ånyo Banko-Vtskottets Utlåtande N:o 38, öfver väckta förslag om vissa förändrade föreskrifter, angående Bankens vexlings-kassa och depositions-rörelse. Biföllos. 9:de punkten. 6:te momentet ansågs böra lyda sålunda: ”Enahanda göromål och bestyr i Götheborg uppdrage Fullmäktige åt två eller tre der bosatte sakkunnige och redbare män, som” &c. (I öfrigt lika med förslaget.) De andra momenten godkändes. 10:de och 4 l:te punkterna. Biföllos. Godkändes, med förbehåll att framdeles bestämma, hvilken benämning här afsedd Bankens reserv-fond må undfå. Prot.-Utdrag den 18 Juli 1857. Biföllos. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Banko-Utskottets Memorial N:o 39, i fråga om åtgärder till undvikande af penninge-remisser med posterna emellan Stockholm och de orter, der Banken har Låne-kontor, m. m.; och Utlåtande N:o 40, i anledning af väckt motion om inköp af jord och skog för Tumba bruks behof S. D.
Detta innebär också icke någon våda i alla de fall, der det egna intresset sjelft varnar för att icke endast se på ögonblickets fördel, — och der följderna af ett begånget fel följa sjelfva felet omedelbart i spåren. Men så är icke förhållandet med skogshushållningen. Om skogarne, för ögonblickets vinst, sköflas eller misshushållas, drabba merändels följderna deraf — icke den som felat, utan det blir oftast framtiden, som, ehuru oskyldig, blir den lidande. Derföre, om det äfven medgifves, att man i allmänhet kan åt det enskilda intresset och den enskilda omtankan öfverlåta att afgöra, hvad som är fördelaktigt eller skadligt, emedan på så sätt afgörandet merändels kommer i de bästa händer; om man också af denna orsak medger, att styrelsen eller lagstiftningen icke bör vid andra tillfällen eller i annan rigtning gripa in i den enskildes ekonomiska förhållanden, än för så vidt det gäller att förhindra den ene att till sin fördel göra förfång för en annan eller förnärma det allmännas rätt; om man äfven utan betänkande medger, att detta är en af de vigtigaste maximerna inom den politiska ekonomiens område; så kan dock icke bestridas, att, för närvarande åtminstone, finnas vissa fall, då man icke vågar lemna hela afgörandet åt den enskilda omtankan, utan måste vara berättigad till preventiva reglementeringar. Hit höra t. ex. frågor om vatten-uppdämning och eldfara, örn sundhetsvård och renhållning, om fiske och jagt o. s. v. Men har man rättighet att, genom förbud mot alltför fina maskör i fisknät eller mot jagt på vissa tider, söka förhindra fiskens eller villebrådets utrotande, så måste man väl äfven hafva rätt att, genom lämpliga åtgärder i och för ungskogens fredande, söka förekomma skogsförödelse. Jag har här försökt att, så ärligt och skarpt som det varit mig möjligt, formulera sjelfva kärnpunkten i bevisningen för en mening, som onekligen förtjenar det allvarligaste öfvervägande.
“Det är mig ett dubbelt nöje, emedan det erinrar mig om den första verkliga glädje af ädlare natur jag såsom gosse erfor, med detsamma er närvaro säger mig, att af den lilla fattige Pehr blifvit en bra karl.“ “Mamma, mamma, mat, jag är så hungrig!“ ropade återigen den lilla flickan gråtande. Pehr vände sig hastigt om, mumlande vid sig själf: “Alldeles som lilla Greta ropade den där pingstaftonen då han hjälpte oss ur vår nöd,“ och därmed rusade Anderson ut ur rummet. En stund förflöt, hvarefter han återkom med ett knyte färskt bröd och diverse matvaror, hvilket allt han nedlade på bordet, sägande helt andtruten: “Detta för ögonblicket åt er dotter, herr Lidner. Drömmerskan på Johan Henrik Kellgrens graf Aftonsången i St. Jakobs kyrka var slutad. Folket lämnade Herrans tempel, och snart voro kyrka och kyrkogård tomma; endast en svartklädd kvinna kvardröjde ännu. En ung man inträdde på de dödas hviloplats. Han såg sig omkring och blicken stannade på det svartklädda fruntimret, som satt vid sidan af muren, med hufvudet lutadt i handen. Den unge mannen gick fram till henne och yttrade: “Aftonen är kylig; hvarför dröjer tant här? Min mor är orolig.“ Den tilltalade såg upp och svarade halfhögt: “Du frågar, hvarför jag dröjer; jag drömmer om honom!“ Hon pekade på minnesstenen, som bar Johan Henrik Kellgrens namn.1 “Men dessa drömmar, bästa tant, komma att kosta er lifvet; ty att stanna hela timmar på kyrkogården under en oblid årstid måste ovillkorligen hafva ett menligt inflytande på hälsan.“ “Och för hvem skulle väl jag spara mig?“ frågade den svartklädda damen. “Allt hvad jag älskat, ligger bäddadt i grafven; alla, som älskat mig, hafva lämnat detta jordiska.“ “Tant glömmer mig och min mor; äro då vi ingenting för er?“ Öfver den bleka kvinnans ansikte flög en lätt rodnad; hon räckte ynglingen handen med ett mildt leende och sade: “Ack ja, I ären så goda emot den stackars ensamma kvinnan.“ “Att känna, är att älska tant,“ sade den unge mannen, fattade hennes hand och tillade: “Min mor väntar, låt oss gå!“
Enär genom Kongl. Brefvet den 19 December 1855 blifvit föreskrifvet, att den förut från Fahlu bergslags si k. afrads-kassa, jemlikt Kongl. Brefvet den 29 Décember 1820, årligen utbetalda aflöning till förste Läraren vid Bergsskolan i Fahlun af 1,200 R:dr B:ko, framgent skall af statsmedel bestridas, hvaremot, då bergslaget sålunda från nämnda utgift befriats, den skatt, som under benämning af vedhugges-eller vedhyggster-ränta förut utgått till bergslaget och utgjort 1,165 R:dr 15 sk. 2 rist B:ko årligen, kommer att till kronan indragas, har Kongl. Majit, jemte tillkännagifvande, att Kongl. Majit meddelat nådig föreskrift derom, att den för bemälde lärare erforderliga aflöning för nästlidne och innevarande år utbetalas af anslaget »till befrämjande i allmänhet af bergsbruket», föreslagit, att, för bestridande af nämnda årliga utgift, 1,800 Ridr Riksmynt måtte från sistnämnda anslag få öfverflyttas på anslaget »till undervisnings-anstalter för bergsbruket», hvarigenom detta sednare anslag, nu utgörande 5,700 Ridr Rimt, komme att höjas till 7,500, då deremot det förra, nu utgörande 7,500 Ridr, dels genom berörde öfverflyttning, dels genom den indragning af 2,000 Ridr Riksmynt, som i sammanhang med frågan om Beresoch Kommers-kollegiernas förening föreslagits, komme att nedsättas till 3,700 Ridr. 80 Stats-Utskottets Utlåtande M 122. Å denna nådiga framställning tillstyrker Utskottet Rikets Stunders bifall. 40. Jemlikt Kongl. Brefvet den 19 December 1855 har kopparräntan för Fahlu bergslag blifvit med år 1856 nedsatt från hvarje 10:de till hvarje 30
Vid nu ånyo skedd föredragning af Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande N:o 3, i anledning af väckta motioner, rörande den ersättning, inqvarteringsgifvare bör tillkomma för mat, som lemnäs tågande trupper, fann Ståndet för godt samma Betänkande bifalla. S. D. Då nu föredrogs Lag-Utskottets memorial N:o 72, i anledning af Utskottets Betänkande sub N:ris 41 och 52, blef samma memorial lagdt till handlingarna. Bih. lill R. St. S. D. Foretin gs ånyo och återremitterades Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande N:o 5, i anledning af dels Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, rörande allmänna staclganden och anslag till Folkundervisningens befrämjande, och dels åtskillige, inom Riks-Stånden i ämnet väckta motioner. S. D. Föredrogos och remitterades till ConstiLulions-Utskottet följande Kongl. Maj:ts till Rikets Ständer den 6 dennes aflåtna och i dag Öfverlemnade Nådiga Propositioner: l:o angående upphörande af Konungens tvänne röster i Högsta Domstolen ; och 2:o angående upphäfvande af hvad nu stadgadt är om lagförklaringars utfärdande af Högsta Domstolen. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos följande Statssamt Allmänna Be svärsoch Ekonomi-Utskottens Utlåtanden och Betänkanden: N:o 1, angående sättet för utgörandet af städernas, utom Stockholm, inqvarterings-besvär samt om cn jemnare och rättvisare fördelning deraf. N:o 2, i anledning af ett till Rikets Ständers granskning öfverlemnadt förslag tili ny Inqvarterings-ordning för Stockholms stad. N:o 3, i anledning af väckta motioner, rörande den ersättning, inqvarterings-gifvare bör tillkomma för mat, som lemnäs lågande trupper.
Herr Friherre Lagerbjelke varit författare och upphofsman till det förslag, som svaranden offentligen velat stämpla såsom innebäi’ande en till den grad vådlig afsigt, att detsamma i sin planmässiga verk stäl - Den 27 Ja nu nr ii f. m. '7 ställighet skulle leda till ett oafbrutet sjunkande ned till civilisationens lägsta ståndpunkt; fördenskull, och emedan en sådan afsigt, om den vore verklig, icke skulle kunna anses för annat än ett förräderi mot Riket, som till det minsta skulle medföra förlust af ära och medborgerligt förtroende* ty, och ehuru svaranden, utan att vilja leda en sådan afsigt hos käranden i bevis, fasthäldre nu efteråt velat förneka det sådant varit bans mening; men deraf icke kan anses följa att käranden må undvika laga ansvar för ett yttrande, som i dess syftning kan anses förnärmande för kärandens ära och anseende, alltså tillämpas mot honom, i detta mål 3 § 1 och 11 moment. Tryckfrihets-Lagen, jemförde med 60 Cap. 4 § Missg.-Balken. Votering anställes nu, och sedan ett par ledamöter förgäfves föreslagit såsom en medelväg, att fälla till böter, en dugtig rättegångskostnads-ersättning och derjemte den förut omförmälta varningen, befinnes omsider, att 2 ledamöter befriat, men deremot, att de 3:ne öfrige instämt i den stränga meningen, och jag är dömd, som alla mina vänner tycka, alltför hardt, ja orättvist. Härpå följer en tämligen lång monolog, som slutar första acten. Djupt skakad i mitt innersta genomgår jag åter i tankan, allt hvad som passerat. r>9 H. 2 iR Den 37 Januari i f. m. Jag frågar mig, om jag någonsin haft för afsigt att smäda Friherre Lagerbielke, en man af hvilken jag aldrig erfarit annat än höflighet. Mitt samvete svarar nej. Är jag då icke orätt dömd?
Riksdags-Fullmäktigen Nils Månsson, från Malmöhus Lån, ansåg JägeriBetjeningen böra Absolut ocb Allestädes försvinna, der hvarest Allmänningar och Kronoskogar till enskildas ego upplåtas. Häruti instämde Herr Prosten Hagberg och Hedervärda Rand-Ståndets samtlige Ledamöter. Grefve Rosen anförde: ”Jag kan ej öfverensstämma uti den hos Höglofl. Utskottet rådande tanka, att Jägeri-Betjeningen borde Allmänneligen afskaffas; Möjligen kunde en slik åtgärd på slältbyggden ej medföra så stor olägenhet, men i Rikets skogrikare trakter, tror jag Jägeri-Betjeningen vara oundvikeligen nödvändig, med afseende på odjurs utödande, ty Skallgång, tilistäld af andre än Sakkunnige personer, skulle säkerligen medföra ingen nytta, ocb jag fruktar således, att om Jägeri-Betjeningen allmänt afskaffas, det skall gå likasom närden år 1789 afdanka des; nemligen ätt den 4 är derefter, åter måste sättas i activitet; min tanka i följd af detta anförande blifver då, att R. Ständer bos Kongl. Maj:t framföra sin underdåninga önskan, att ej Jägeri-Betjeningen afskaffas, förr än vederbörande Länsstjrrelse blifvit i Nåder hörde och inkommit med underrättelser, hu - Stat s-U t s k o 11 e t s B ® t ä n k a n d e n. 71 ruvida locala förhållanden kunna sig förete, till nämnde hetjenings afskedande elter bibehållande.”
Maj:ts Befallningshafvande. 15:o. Som Rikets Ständer lemnat sitt bifall lill K. M:ls Nådiga proposition, rörande salpeter-hjelpen i Kronobergs, Jönköpings och Kalmar län, bör för dessa län iakttagas, alt nämnde utskylds-belopp afdrages från persedel-räntorna, ulan alt någon förvandling deraf må ega ruin, samt att det belopp, som deraf framdeles skall utgöras, tillägges penninge-räutan. 10:o. IfrjSn och med det år, då del af E. K. M:l och Rikets Ständer under innevarande riksdag beslutade decimal-syslem för mått och vigt kommer att vid debitering'och uppbörd tillämpas, skall den i 5:le punkt, omförmäida minsta enhet i persedelräntan blifva, för spanmäl 1 kanna, för smör, kött och fläsk 1 skålpund samt för hö och tackjern 1 centner eller 20 skålpund, och bör vid förvandlingen härtill iakltages hvad i samma 5:le punkt blifvit stadgadt om öfverflytlning frän persedel-ränta lill penninge-ränta af värdet för brutna tal af minsta enheten. Skulle derjemte ett nytt system för mynt framdeles komma att af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer beslutas, sä bör den i nämnda punkt bestämda minsta enheten af penninge-räntan derefter lämpas och sålunda utföras med det beloppp i jemnt tal, som närmast motsvarar denna enhet, med iakttagande af det jemväl i lemle punkten innehållna stadgande, att hvad som öfverstiger hälften af minsta enheten räknas såsom en hel, men hvad som understiger eller endast uppgår till en half, uleslutes. 17:o.
Utskottet har såsom skäl, hvarföre det uteslutit speciella uppräknandet af Embetsverken, åberopat, att det icke befrämjade, ulan snarare hindrade fullständigheten, så länge något annat Verk, än de uppräknade, kunde gifvas eller tänkas. I slutet af §:n i nu gällande förordning står dock: ”1 öfrigt, och som det blefve för vidlyftigt, att alla förekommande ämnen, mål ”och ärenden med noggranhet utsätta, skall Den 29 Januari! e. m. 271 “det stå livar och en fritt att i tryck all”mänt kunnigt göra allt, hvad som i denna ”lag icke finnes uttryckeligen förbjudet etc.” Om nu detta stadgande äfven nu finge inflyta, så förfölle det skäl Utskottet åberopat, och det speciella uppnamnandet af Emhetsverken, såsom fullständigare och bättre, kunde då bibehållas. Friherre Rålamb: Grefve Frölich har sjelf anfört hvad jag ville nämna till försvar för Utskottets förslag, ätt nemligen Utskottet, just för att göra rättigheten fullständigare, velat undvika att uppräkna Embelsverken. Då äfven jag anser detta skäl riktigt, tillstyrker jag hvad Utskottet föreslagit. Herr Munck af Rosenschöld, Eberhard: Jag hemställer, om icke det utsatta ansvaret för den Tjensteman, som obehörigen vägrar att utlemna en begärd handling, är mycket obestämdt. Här står nemligen: ” vid ansvar, såsom för tjenstens ”försummelse, derest, genom publik Tjenste”mans åtgärd, utlemnandet eller afskrifningen obehörigen fördröjes eller hindras.” Jag erkänner, att jag icke vet, om något visst ansvar är utsatt för tjenstens försummelse i allmänhet. Som jag tviflar härpå, anser jag alldeles nödvändigt att ansvaret i förevarande fall närmare bestämmes. Det hav i en ryktbar rättegång blifvit mig vä - 272 Den 29 J a n u a r i 1 e. m. gradt af ca Domare att utfå Protokollen till tryckning och till slutpåståendens afgifvande. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970
B J U R S T R Ö M JEMTE ÄFVENSOM LyxArtiklar: Ljuskronor, Kandelabrar, Blommor, Album, Parianfigurer, Fantasibord, Vaser, Urnor, Bordsprydnader m. m. Blomkrukor, 5 1 26 Regeringsgatan 26 Ö HT ö Goda !&gt;• PORSLIN, Blomställ, Diför Skrifbordet samt f ö r Herroch Damtoaletten m. m. O L M Ständigt lager af Svarta äkta Lyoner-Sidentyger och äkta Schalar. [162] Z-ARAI-ZYJSK ocli. PAltASOZZEll. er 80 Drottninggatan 8 0 hörnet af Appelbergsgatan. Nej. E — th. Antages, Elma. Det insända tillhör annonsafdelningen. Gudrun. Hjertligt tack for den talangfulla bearbetningen! D. Wibye, Lided. Alla n:r för året — med undantag af n:r 7 och 9, som äro alldeles utgångna — stä att få från expeditionen. Pris: l kr. för qvartal, 4 kr. helt är. M. W. A f för enskildt natur att lämpa sig för Idun. Van af Mun oeh Eda. " SE svar till Elma här ofvan! Pctrea. Ett allt för ordagrant berättande af en allmänt känd saga utan nägon särskild tillämpning! Mindre lämpligt. Eder uppsats i - barnlrökenfrågan kommer snart. Erd. SACZCSISTCA ZOHZoch. HAZFXZZMcrJ * J fabrikspriser verse artiklar Drottninggatan STOCKHOLM. G. Hammars Lampkök. XCELSIOR STOR VÄRME FÖRMÅ GA. BRINNA LUKTFRITT. T E. BRILJANT BELYSNING. Pris: enkla med en veke 4 ä 6 kr., extra solida 8 kr., med två vekar 1 2 kr. ooh med tre vekar 1 8 kr. Fullkomlig belåtenhet garanteras hvarje köpare. \ 22Ö] Direkt från Hankow (Cliina) importeradt, oförfalskadt T e af 1 8 8 9 års skörd, i flere utsökta, aromatiska och prisbilliga qvalitéer.