Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Johansson från Kronobergs län, Johan Pehrsson från Upsala län, Jöns Månsson från Malmöhus län, Jöns Jönsson och Pehr Nilsson från Christianstads län, Nils Jeppsson och S. Pehrsson äfvenledes från Skåne, Gustaf Pettersson och Anders Jonsson från Östergöthlands län, Pehr Pehrsson Edén och Pehr Östman från Westernorrlands län, Carl Ersson från Westerås län, Magnus Hallberg från Hallands län samt Ola Pehsson från Gefleborgs län; hvarförutan till Statssamt Allm. Besvärsoch Ekonomi-utskotten blifvit öfverlemnad en hos välloflige Borgare-ståndet af herr Malmstedt väckt motion uti förevarande ämne. Uti dessa motioner, hvari flere af Bonde-ståndets ledamöter sig förenadt, har hufvudsakligen blifvit yrkadt: att posthemmanen, emot åtagande att utgöra de onera hvarifrån de nu, till följd af postförings-skyldigheten, äro befriade, måtte hädanefter från detta besvär frikallas och detsamma antingen bestridas med gästgifvareoch hållskjuts, å postverkets bekostnad, eller ock ställas på entreprenad eller ackord, hvaremot, om sådant icke kunde ske, lindring i postföringen måtte beredas dels genom förhöjning i skjutslegan, den flertalet af motionärer ansett böra utgå med 24 sk. banko, men andra åter med 20 och 28 sk. banko per mil eller efter vanlig skjutslega jemte vagnpenningar; dels genom rättigheten att erhålla skjutslega för det antal hästar, som för postens förskaffande utgår; dels genom väntpenningars erhållande till samma belopp, som för gästgifveriskjuts beräknas, och dels derigenom, att postskjuts-skyldigheten för den, före år 1830 ålagda, dubbla ordinarie postföringen finge beräknas till sex mil i veckan eller 312 mil på året för helt Staissamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N:o 43.
Jag kan icke finna en så stor skillnad mellan ett folk och en individ, att icke samma rättigheter till frihet och sjelfständighet böra förunnas den ene som den andre. Inför en sann politisk morals domstol kan icke det bestå, som Gr. Anckarsvärd yttrat om Sveriges statsrättsliga rätt till Konungariket Noriges oinskränkta införlifvande med Sveriges Krona, emedan sådant hade varit att behandla Norrmännen icke som ett folk, utan som något slags bohag eller en egendom, som kan genom köp eller kontrakt förvärfvas. Det förvånar mig att Grin håller så strängt på upfyllandet af de öfverenskommelser med afs. på Norige, hvilka träffats i Kiel under auspicier af den Heliga Alliansens furstar och bland dem äfven densamma Alexander I, som nyss förut införlifvat Finland med Ryssland. Att Norrmännen begagnat sig af den brytning i deras öde, som föranleddes af de stora händelserna, finner jag naturligt. Gifve Gud att Finland handlat och kunnat handla på samma sätt. Man må emellertid vara af hvilken tanke som heldst, så är saken en gång skedd, och det tjenar till ingenting att nu tala derom. Det är icke heller riktigt storsinnadt att förebrå Norige, att det icke är en Svensk provins, isynnerhet som detta alltid visat sig på det lifligaste såra Norrmännens nationalkänsla. Allraminst är det ändamålsenligt, att på samma gång man förebrår ett brödrafolk ljumhet i dess vänskap, samt räcker ut handen till en innerligare förening, att, säger jag, på samma gång icke draga i betänkande att djupt såra detsamma. Efter en jemförelse mellan Svenska och Norska statsförfattningen, yttrar Gr:n följande: »Hur har det varit möjligt att under sådana förhållanden tänka sig någon, för båda folken ömsesidig, nyttabringande, verklig, upriktig och allvarligt menad förening, på så lösa grunder, som de, å hvilka den s. k. föreningen emellan Sverige och Norige visat sig hafva varit upgjord?» Ar det väl en förebråelse mot Norige, som ligger äfven i dessa ord?
Spö och ris är det bestraffningssätt , som, näst Penningböter, oftast i vår nu gällande Brottmåls-Dag förekommer. Flera skäl tala för bibehållandet af detta straff, men ännu flera för inskränkning af dess användande. Det är hastigt öfvergående, återsätter snart den brottslige i tillstånd att sköta sina vanliga tillåtna yrken , och utesluter icke möjligheten, att för olika gradationer af brott åstadkomma olika gradationer af bestraffning, Det är äfven grunöadt i sjelfva naturen af sådana brott, som uppkomma genom lättja, sysslolöshet, veklig tröghet och sinnliga utsväfningar. Förbrytelser af denna art motverkas starkast genom lidandet af kroppslig smärta. Der - Den 5 Maj. 5l Deremot gifves nästan ingen annan bestraffning, sorn , verkställd med offentlighet , är i lika mån dödande ali känsla af heder och menskligt värde, och, verkställd utan offentlighet , till sin större eller mindre stränghet så beroende af Executorns godtycko. Det lärer icke behöfva bevisas, att inga brottmåls.lagar, och inga, äfven de hårdaste, straff, förmå att från begående af brott afhålla den , som i sina egna ögon beröfvad allt anspråk på yttre aktning, ser i den Lagskipande Magten en fiende och i hvarje Medborgare en oförsonlig ovän. Spö- och risstraffens trägna och. obetänksamma användande skulle småningom göra dessa tänkesätt till hopens, förderfva Folklynnet och blottställa Landet för oberäkneliga vådor. Utan aktning för sig sjelf äger den enskilde ingen för Lagen, och ett Folk ingen för den Styrelse som beherrskar del. Lagstiftaren måste således på det högsta vårda denna känsla af eget värde , detta anspråk på yttre aktning och denna höga uppskattning af ett obefläckadt namn, Sorn. mera än alla tvångsmedel, verka för uppiyllandet af Lagens ändamål. Han skulle illa fullgöra detta sitt åliggande , genom stadgandet af ett straff , som , utöfver den deraf beräknade följd, medförde en annan, opåräknad, af ännu svårare art, den af en outplånlig vanära.
» 1 — 25 Ben, oarbetadt, alla slag » 1 — 25 Berberisrötter . 5 % af värdet Bernsten, rå och oarbetad skålp. 1 1 Bilder oöh bildhuggeriarbelen, alla slag, som utgöra Konstnärs-arbeten » ] 10 Bin i kupor . 5 % af värdet Blod, Kreaturs alla slag )) d:o d:o Blodiglar ... stycke 1 — 1 Blommor, naturliga . 5 % af värdet Blomsterlökar .. » d:0 d:o Bly, oarbetadt, i tackor eller rullar skålp. 1 1 Blyerts » 1 1 Blår, hamp och lin » 1 1 B okstafs-stämplar, samt Boktryckoell stilar, förslitna och obrukbara . • 5 % af värdet Bolus, hvit och röd samt Terra sigiilata » d:o d:o Bomull ... skålp. d — ■1 Boraxsyradt Natron eller Tincal » 4 —■ \ Bouillon de pocke . » 1 — 10 A Bevillnings-Utskotlets Betänkande M 23. QvanInförselstull. titet. Riksmynt R:dr. öre. Brunsten • • • Cenln. 1 25 Brud, hvete .. skälp. 1 \ » andra slag . Centn 1 — 50 Buskar , . ■ ■ ■ ■ • 5 % af värdet Böcker, på främmande språk tryckta etc. skölp. 1 — 5 » på Svenska språket tryckta biblar etc. Centn. 1 — 50 » på Svenska språket i Finland tryckta och af Finnar författade skålp. — 10 Bönor, alla slag .. » 1 — 1 Cautschuk, oarbetad » 1 — 1 Ciment ... tunna 1 — 25 Cobollmalm .. skålp. 1 — 50 » metall .. » i 2 — Coraller, äkta oarbetade • 5 % af värdet Dividvi eller Libidvi (Garfskidor Centn 1 — 50 Dref . .
Memorial^ angående verkställd omröstnings i anledning af Riksståndens skiljaktiga beslut, rörande eftergift i arrendet för Mörrums kronolaxfiske i Blekinge län. Öfver nedannämnde, i Stats-utskottets Memorial N:o 3i5 föreslagna, af samtliga Riks-stånden gillade, proposition har förstärkta Stats-utskottet, i den ordning 69 § Regeringsformen föreskrifter) denna dag anställt omröstning: Den, Förstärkta Siats-Utskottets Memorial, N:o 323 Den, sorn, lika med Presteoch Bonde-stånden, vill, alt Rikets Ständer för sin del medgifva, det arrende-afgiften för Mörrums kronolaxfiske må varda till sitt hela belopp, så väl för år 1847, sorn för nu löpande sista arrendeåret, eftergifven, under förbindelse likväl för arrendatorn alt fullgöra hvad arrendekontraktet i öfrigt stadgar, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, hafva Rikets Ständer, i enlighet med hvad af Kongl. Maj:t blifvit i nåder föreslaget, bifallit, alt arrende-afgiften af Mörrums kronolaxfiske för nästlidet år 1847, äfvensom för det nu löpande sisla arrendeåret, må varda lill hälften nedsatt, under förbindelse för arrendatorn att fullgöra hvad arrendekontraktet i öfrigt stadgar. Voteringen har utfallit med 66 Ja och 53 Nej, hvadan Ja vunnit; oeh hafva Rikets Ständer alltså beslutat i enlighet med Ja-propositionens innehåll. Hvilket Förstärkta Stats-ulskottet får hos Rikets Ständer anmäla. Stockholm den 15 September 1848. Ank. till Exp.-Utsb. d. 19 Sept. bl. 12 m. Memorial, angående verkställd omröstning, i anledning af Riksståndens skiljaktiga beslutj rörande beräkningen af husbehofsbränner imedlen. Sedan samtlige Riks-stånden godkänt den i Bevillnings-ulskottets Utlåtande N:o 33 föreslagna voteringsproposition, i anledning af skiljaktiga be Bih. till R. St.
Ty den Gud sändt hafver, han talar Guds ord; ty Gud gifver icke Andan efter mått. Fadren älskar Sonen, och allt hafver han gifvit honom i händer. Hvilken som tror Sonenom, han hafver evinnerligit lif; men den som icke tror Sonenom, han skall icke få se lifvet; utan Guds vrede blifver öfver honom. Då nu Herren förnam, att Phariseerna hade hört att Jesus gjorde flera Lärjungar, och döpte, än Johannes; (Ändock Jesus döpte icke sjelf, utan hans Lärjungar;) Öfvergaf han Judeen, och drog åter in i Galileen. Så måste han gå genom Samarien. Och när han kom till en stad i Samarien, som kallas Sichar, vid en bolstad, som Jacob gaf sinom son Joseph; Och der var Jacobs brunn. Och efter det Jesus var trötter af vägen, satte han sig så ned vid brunnen; och det var vid sjette timman. Då kom en qvinna af Samarien, till att hemta vatten. Sade Jesus till henne: Gif mig dricka; Ty hans Lärjungar voro gångne in i staden, till att köpa mat. Då sade den Samaritiska qvinnan till honom: Huru bedes du, som äst en Jude, dricka af mig, som är en Samaritisk qvinna? Ty Judarna hafva ingen handel med de Samariter. Jesus svarade, och sade till henne: Förstode du Guds gåfvo, och ho den är, som säger till dig: Gif mig dricka; då beddes du af honom, och han gåfve dig lefvandes vatten. Sade qvinnan till honom: Herre, icke hafver du det du kan tågat med, och brunnen är djuper; hvadan hafver du då lefvandes vatten? Månn du vara mer än vår fader Jacob, som gaf oss brunnen, och drack af honom, med sin barn och sin boskap? Då svarade Jesus, och sade till henne: Hvar och en som dricker af detta vattnet, han varder törstig igen;
Jag har likväl icke trott, att det bor-, de äga sin tillämpning i afseende på Riksg.contrs nuvar. skuld. Jag tror, i likhet med flera värda talare, som nu yttrat sig här, att detta system har sina fördelar, men att det egentligen bör användas, då man företager något, som kan komma till nytta för såväl efterkommande som samtiden, d. v. s. för sådana tillfällen, då utgifterna äro så stora, att det är obilligt och omöjligt för den närvar, generationen att ensam draga dem; och dådetta icke är fallet, tror jag, att man icke bör ingå på skuldbanan, ehuru jag icke tror, alt Den 6 Augusti T. m. 153 att man oupphörligen skall fortgå derpå derföre, att man en gång intrådt på densamma. Jag skulle tro, att man ej bör beskylla nationen för en sådan lättsinnighet, alt den, i anseende till lättheten att erhålla lån, skulle bevilja utgifter, hvilkas nödvändighet ej vore erkänd. Jag ser således ingen våda vid systemets antagande, ty likaså väl kunde man tro, att Representationen vore nog lättsinnig att åtaga sig en bevillning, som Nationen icke mäktade bära. Här bar uppstått fråga om det sätt, Utsk. föreslagit till liqviderande af Riksg.contrs skuld, och man bör dervid betrakta, huru denna skuld uppkommit, nemi. till större delen derigenom, att R. St. på Cont. anvisat creditiv, utan att dertill anslå någon fond. Att nu ställa denna skuld på det sätt, Hr v. Troil föreslagit, eller så att man utgaf obligationer med 4 procts ränta, utan afseende på huru stort capital man erhöll mot dessa obligationer, skulle leda derhän,' att man kunde få utgifva obligationer, derå räntan till siffran vore lägre, men i förhållande till det erhållna capitalet vore större, än den ränta, som hittills blifvit erlagd. Utsk. har dessutom sagt, att räntan bestämdt icke skall vara 5 proc., utan alt detta skall vara den högsta räntan, samt att Fullmägtige, så vidt möjligt är, böra bemöda sig om räntefotens nedsättande.
Detta stadgande är för parterne både besvärligt och äfventyrligt, sä till vida, att det gör ett nästan dagligt efterseende å anslagstaflorne nödvändigt och alt parten, vid åsidosättandandet häraf, lätteligen kan komma att förlora sina fatalier. För alt i någon män minska denna olägenhet och detta äfventyr samt tillika bereda en lättare kontroll att vederb. expeditionshafvande ej oskäligt dröja med färdiga utslags och domars utgifvande, får jag föreslå: Att vissa dagar i hvarje vecka eller månad bestämmas, på hvilka sådane domar och utslag, som efter anslag utgifvas, skola utlemnas. Om remiss härå till LagUtsk. anhålles vördsamt. 2:0 I anseende till det hinder i kommunikationen emellan Gottland och fasta landet, som ofta förorsakas dels af inträffande vinter och dels af upkommande motvind, storm och oväder, hafva klagande parter frän nämnde provins, genom K. Brefvet d. 8 Dec. 1748, fått sig den förmån beviljad att i lagvadda mål och besvärsmål, der Under-rätt pä Gottland dömt, fä, emot bevis, på Wisby Lans-kansli inlemna inlagor, acter och dokumenter inom hälften af den tid, samma handlingar böra vara i Hof-rätten ingifne; hvarefter dessa handlingar, nästa post derefter, från Lands-kansliet till Hof-rätten insändas. Men denna förmån blir sedermera ofta för parterne af intet värde, enär de, i saknad af ombud, som i Hofrätten bevakar deras talan och fullgör föreskrift erne i Hof-rättens kommunikations-resolutioner, m. m., ej sällan förlora fatalierne. Det är af denna anledn. och då samma hinder, som understundom möta för haudlingarnes insändande inom behörig lid ifrån Gottland till Hof-rätten, äfven kunna göra det för part omöjligt, att i rätter tid för sig derstädes ställa ombud, som jag tager mig friheten föreslå: Den 28 December, e. m.
Maj:t icke funnit skäl vara för handen att disponera det af Rikets Ständer för innevarande statsregleringsperiod åt boställshafvare anvisade låneunderstöd af 150,000 R:dr, hemställer Utskottet, att Rikets Ständer måtte besluta indragning af berörda, i 142 § af Riksgälds-kontorets nu gällande reglemente omförmälda lånefond å 150,000 R:dr samt förklara de derom meddelade stadgande!) hafva upphört vara gällande. § 120, angående förslagsanslaget till utgifvande af en teknisk-ekonomisk beskrifning öfver Statens jernvägsbyggnader, grundar sig på Stats-Utskottets framställning i utlåtandet N:o 54 sid. 31. §§ 121 och 122, angående extra anslagen under Riks-Statens Sjunde och Åttonde Hufvudtitlar, motsvara §§ 145 och 147 i nu gällande reglemente. § 123, angående återstoden af anslaget för åtskilliga nyoch ombyggnader på Gymnastiska centralinstitutets tomt, motsvarar 148 § 2 mom. i nu gällande reglemente. § 125, angående anslagen för hospitalsväsendet, § 126, angående anslaget till löneförhöjning åt lärare, som varit anställde såsom vikarier i lektors-, adjunktseller kollega-befattning, Stats-Utskottets Memorial M 130. $ 127, angående anslaget till bestridande af kostnaden för Sveriges deltagande i en Europeisk gradmätning, § 128, angående anslaget för lifgifvande af en handbok i Svenska pomologien, § 129, angående anslaget för nationalmusei-byggnadens inredning, § 130, angående anslaget till löneförbättring åt komministrar, kapelipredikanter och adjunkter, § 131, angående kreditiv för Arméens pensionskassa. motsvara §§ 150, 151, 155, 159, 160, 161 och 163 i nu gällande reglemente.
Det har blifvit yttradt bland annat, att rättareskolan i Östergöthland har ett otjenligt läge och att jordmånen endast består af sand. Om så vore, sä skulle man vara befogad att deraf sluta till mycken likgiltighet hos vederbör, vid anslåendet af understöd för en sådan inrättning. Såsom bekant är, hafva R. St., då de vid sista riksdag anslogo 5,000 r:dr för rältareskolor i särskilda län, dervid fästat det förbehåll, att icke allenast en jordegendom af minst 20,000 ridrs värde skulle vara till associationens disposition, utan äfven att det måtte stadgas noggranna controllör i afseende på dessa instituters förvaltning. Deraf var naturligtvis en följd, att, innan något anslag beviljades, hafva besigtningar å sådana egendomar ägt rum och syne-inslrumenten ingått till granskning. Hvad Sjögestad rättareskola angår, så har jordmånen befunnits vara af sådan beskaffenhet, som Frih. Palmstjerna redan upplyst, hvadan det visserligen icke varit skäl att derföre afslå det begärda understödet. Dessutom har såväl vid den skolan, som vid de öfrige af samma slag, enligt de fastställda reglementen, årlig redovisning öfver hvad vid rättareskolan tillgjorts, ingifvits till Regeringen, och deraf har man haft allt skäl till den förmodan, att, om icke allt blifvit gjordt, som kunnat göras, åtminstone en stor nytta med dessa anslag blifvit åstadkommen. Hvad angår Institutet på Wäderbrunn, (jag förmodar det vara detta, som de sednare anmärkmrne gällt) så har det åberopats, att något tidningsblad offentliggjort ganska eftertänkliga anmärkmr emot förvaltningen deraf, och att äfven personer, som kommit från stället, yttrat mycken obelåtenhet dermed. I detta hänseende vill Den 30 October e. m. 439 jag påminna mig, att man äfven har i tidningarne sett en annan målning, som visar ett alldeles motsatt förhållande. Måhända hafva båda gått till någon ytterlighet, och man torde komma sanningen närmast om man går midt emellan dem.
Mest orimlig förefölle dock denna suspensionsrätt, dä den enligt instruktionen tillkomme Landshöfdingen äfven i egen sak eller då han blefve af Landssekreterare eller Landskamrerare bemött med vanvördnad, ett oklart, och mångtydigt begrepp, som lätteligen kunde föranleda missbruk, helst om Landshöfding verkligen blefve förfördelad af en underordnad, icke någon skada skedde derigenom att lian, likasom alla andra menniskor finge vänta på upprättelse tilldess ilen kunde i laga ordning bestämmas, hvaremot genom suspensionsrättens tillämpning obotlig skada kunde tillfogas Landssekreterare och Landskamrerare. enär, om de ock någon gäng skulle erhålla upprättelse, denna dock aldrig blefve fullkomlig, med hänsigt till den skada i allmänna opinionen dessa tjenstemän genom en, om än aldrig sä orättvis suspension ledo. Slutligen vore omförmälda suspensionsmagt äfven skadlig för menigheterne, enär, dä Landshöfdingarne, i synnerhet vid början af deras embetsförvaltning, ofta hade en öfverdrifven tanka, om allmogens förmåga och skyldighet att utgöra onera och prestationer, det val behöfdes att vid deras sida stöde sjelfständiga embetsman, hvilka i deras verksamhet att utöfva kontroll mot magtmissbruk icke förlamades af stadganden, sådano sorn det ifrågavarande.
Eli materialbod, ett utredningsförråd och ett kruthus ina - Den 2 November e. m. 65 måste docl vara af bra olika natur och kostnad; hvälfda och ohvälfda af olika vigt för ändamålet. Och jag kan ej öfvergifva den grundsats, att Rikets Ständer böra veta, hvartill skattemedlen anslås, samt fortfar att erinra, att här galler millioner. Hvad Carlscrona befästning angår, har Regeringen endast föreslagit dess fullbordande åt sjösidan. Förmodligen har man icke ansett landtbefästningen så vigtig; och jag kan ej tro, att, på sätt en värd Ledamot här yttrat, Carlscrona åt landtsidan skulle vara så svagt. Jag tror tvertom, att vid Wemmö man icke så lätt skulle kunna forcera passagen, och att de verk, som behöfdes lill fiendens afhållande, icke skulle medföra så mycken tid eller kostnad att uppföra. Då jag likväl hvarken hyst eller kommer att hysa den tanka, att här uppgöra projecter för hvad i detailväg skulle kunna eller böra verkställas till landets försvar, vill jag blott hålla mig vid bestridandet af allt sådant, som jag i Utskottets förslag anser anmärkningsvärdt eller öfverflödigt. Slutligen förekommer Försvarsverket till Sjössj som upptager en betydlig andel af de medel Utskottet föreslagit. Utskottet har väl minskat det anslag Styrelsen begärt, med kostnaden för ett ångfartyg och en fregatt. Men jag tror, alt Utskottet med fullt skäl kunnat minska det med kostnaden för 48 H. 5 GG Den 2 November e. m. ännu 2:ne ängfartyg. Skälet dertill är, att då man utomlands försökt, att medelst ångfartyg i så kalladt släp transportera andra fartyg, har man rönt stora svårigheter, och till och med oöfvervinnerliga, så snart stormigt väder inträffat. Det vore således bättre, att afvagta resultaterna af de stora Sjömakternes företag i detta afseende, innan vi inrätta vårt Sjöförsvar efter nya methoder, som erfarenheten måhända förkastar. Och jag tror, att det vore tillräckligt, att nu upplåta till försök ett ångfartyg.
Då min öfvertygelse är, att derest R, o, Ad, till Constit.Utsk. afgifver ifrågavar. begäran, Gonstit.-?Utsk, borde densamma afsjå, kan jag icke annat än afstyrka ingåendet med en sådan fordran till Constit.Utsk. Man förbiser ofta här hos oss yär Den 8 Juli. 23j constitutions anda och de verkliga samt stora controllerande rättigheter, Svenska Representationen har framför andra länders. Man vill här ofta inympa de methoder och bruk, dessa länder begagna, för att i någon mån ersätta de stora o,ch verkliga företräden, som här finnas i en nogräknad och speciel controll i alla delar, I andra constitutionella stater måste man åtnöja sig med några dagars oratorisk granskning vid budgetens bestämmande eller någon gång i svaret på tlirontalet, de enda tillfällen, då man söker uttrycka sin opinion i det ena och det andra, hvilken icke kan vara grundad på så fullständig sakkännedom, som man här har tillfälle att vinna. Det finnes icke något annat constitulionelt land, det finnes icke ens någon republik, der regeringens förhandlingar och de protocoll, sorn dervid blifvit förda, öfverlemnas till representationens granskning. Vi Röra stadna vid den granskning, som redan hos oss är stadgad och icke jemna grundlagen ur sigte. Fordrar man nu protocollen öfver de anmärkningar, som vid granskningen af Statsrådets protocoll blifvit gjorda, så är ganska möjligt, glt denna gång de icke innehålla något helt utdrag ur de sednare; men blifver det bruket en häfdvunnen vana kunde såväl i de Constit.-Utsk:s prof., som framdeles inkomma, sorn i reservationer, derest Constit.-Utsk. skulle låta deni medfölja, fullständiga utdrag af Statsrådsprot. meddelas allmänheten, hvilket är tvärtemot grundlagens anda. Jag S.er således icke något skäl att här frånträda hvad brukligt yarit oell infordra en sak, som icke bör komma längre än till Constit,-Utsk, På Constit.-Utsk. allena ankommer, huruvida dpss protocoll skola till trycket befordras.
En sådan fördelning af den för kyrkohemman, som lill skatte försålts, erlagde köpeskilling har ock, efter livad Utskottet inhemlat, tillförene blifvit vidtagen, till exempel, vid det under den 9 Maj 1794 å hemmanet Torp, N:o 1, i Ilofslöfs socken verkställde skatteköp. 1 öfverensstämmelse härmed får Utskottet alltså tillstyrka, att Rikets Ständer måtte, jemte anmälan, det de funnit sig icke kunna i dess helhet bifalla Kongl. Maj:ts högstberörde Nådiga Proposition, tillika i underdånighet förklara, att Rikets Ständer, såsom grund för den ifrågaställa öfverenskommelsen emellan Kronan samt kyrkorna och presterskapet i Halland, angående dispositions-och jordegande-rätten till dervarande så kallade kyrkohemman, för sin del godkänt följande bestämmelser: l:o kyrkorna och presterskapet i Halland försäkras om framgent orubbad t bibehållande af jordegandeoch dispositions-rätten till sådane kyrkohemman, hvartill de, genom Donations-bref eller annan före år 1819 tillkommen laga vitsord egande handling, kunna styrka sig innehafva dylik rätt; 2:o Nuvarande åboer å sådane kyrkohemman, hvilka icke genom stadgandet i ljsta punkten äro undantagne, till - Siats-Utskottets Utlåtande, N:o 182. försäkras orubbad oqvald besittning af sina, på grund af erhållen städja, innehafvande hemman, emot förpligtelse att till kyrkorna och presterskapet i all framtid oförändradt utgöra den ränta, som genom den erhållna städjan är fastställd och i jordeboken intagen; 3:o Nuvarande arrendatorer å sådana kyrkohemman, hvilka icke, enligt l:a punkten, äro undanlagne, försäkras likaledes om orubbad och oqvald besittning af sina innehafvande hemman under den lid arrende-contracten äro gällande, emot förbindelse att under samma lid lill kyrkorna och presterskapet fortfarande utgöra den genom contracten bestämda afgäld, äfvensom alt arrende-vilkorpn i öfrigt fullgöra.