Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då blef drottningen så förbittrad, att det gnistrade ur ögonen på henne. Hon sade: »ja, så tag honom då! Jag kunde väl aldrig tänka att du var så snäll som du är.» Dermed gick hon sina färde, och smällde igen dörren så det sang i låset. Konunga-sonen och konunga-dottern skulle nu få hvarandra såsom drottningen hade lofvat, och der reddes till bröllopp. Men prinsessan var inte synnerligen glad åt sin brölloppsdag, ty hon hugsade hvad underliga gäster der skulle komma. Det led så tiden fram, och brölloppet stod med lust och glädje efter gammal sedvänja; men inga gummor syntes till, huru bruden ock månde se sig omkring. Sent omsider, när gästerna skulle gå till bords, blef konunga-dottern varse de tre små qvinnorna, der de sutto i ett hörn af bröllopps-salen, vid ett bord för sig sjelfva. Då steg konungen upp, och sporde hvad detta var för gäster, som han inte hade sett tillförene. Den äldsta af de tre gummorna genmälte: »jag heter Storfota-mor, och jag har så stora fötter, derföre att jag fått spinna så mycket i min dag.» ’Ja så’, sade konungen, ’då skall min sonhustru aldrig spinna mer.’ Han vände sig derefter till den andra qvinnan, och sporde hvad orsaken månde vara till hennes underliga utseende. Gumman svarade: »jag heter Storgumpa-mor, och jag har så stor en bakdel, derföre att jag fått väfva så mycket i min dag.» ’Ja så’, sade konungen, ’då skall min sonhustru också aldrig väfva mer.’ Han vände sig derefter till den tredje gumman, och frågade efter hennes namn. Då reste sig Stortumma-mor, och sade att hon fått så stor en tumme, emedan hon sömmat så mycket i sin dag. ’Ja så’, sade konungen, ’då skall min son-hustru också aldrig sömma mer.’ Och dervid blef det. Den väna konunga-dottern fick prinsen, och slapp ändock att både spinna och väfva och sömma i alla sina dagar.
Säg Gunla, min Gunla, du som får alla mina breflappar dig tillsända, har jag orätt i att tro det Ett postkontor finnes, der alla dylika, med eller utan bläck utförda skrifvelser upptagas? (Innelyckt i föregående bref.) Onsdag. Söta roliga vackra och vad jag nu ändå tycker alldrabäst om goda Eva!! Ack att den hyggliga Grefven som hvar den vackraste menniska jag nånsin sett, ändå skulle sluta med att dö!! Ock jag som redan såg dig som Grefvinna B !!! Nog kan du i alla fall bli Grefvinna om du vill, men att vara Grefvinna B hadde just passat dig så bra och en mann hadde du fåt som hållit af dig det såg jag och har också sagtett till de otäcka flickonia T. som hvoro så glada att du som de sa ingenting fick för allt ditt besvär att du hvar den af oss alla som minst bryde sig omm Grefven när han komm inn men han fick strax ögona på dig det såg jag ock det hvar alls inte underlit ty nog hvar du vackrast och bäst klädd af oss alla. Nog såg jag sen att du offta såg på din Pappa och inte såg så glad ut som annars och som jag tyckte du borde varit derborta du sat alldeles som vid ett eget bord bredvid honom och han såg på dig och hörde honom tala vilket måtte låtit som när andra sjunga. Men jag begrep inte varför!! Men sedan Mamma kört mig up, förr jag ville stanna nere hos dig hvar der ett gruflitt spektakel deruppe. Lagmanskan som är som du vet döf, och visst inte hört någonting af det talet som ändå var så vackert dånade och någre te och Syster Amina fick ryckningar i örat eller läppen och Majoren och Majorskan eller Frierinnan som hon låter kalla sig förmodligen för att i inte vara ense med sin mann grälade så det var en skamm för Majorskan sa det just hvar likt hennes mann att inte kunna skilja kloka och galningar åt och Majoren sa att hon alldri förlåtit honom om hann låtit en så rik Äpojsör fara objuden ur stan och Majorskan blefv ricktitt on och sa hennes
Tillförordnade Öfverjägmästaren, inför Konungens Befallningshafvande hörd, har hufvudsakligen anfört, att villebråddsjagten på Hunneoch Hallebergs kronopark syntes från äldre tider tillbaka hafva blifvit, på ett eller annat sätt, medgifven Konungens Befallningshafvande i Wenersborg, enär, långt innan Öfver-Hofjägmästare-embetet upphörde*), enligt äldre jägares berättelser, skjutposter från parken som oftast afgått till Landshöfdingarnes kök; att skälet härtill förmodades vara att finna i de höga och ofta förekommande gästbesök, hvarmed denna residensstad hedrades; att föreskrifter om det öfverflödiga villebrådets fällande för sådant ändamål utgått dels från Konungens Befallningshafvande och dels från Landshöfdingarne personligen; att sedan, i anseende till det nyttiga villebrådets hårda medfart genom tjufskytte, Konungens Befallningshafvande den 40 Augusti 4 835 meddelat förbud emot all jagt på ifrågavarande kronopark, så och efter det anmäldt blifvit, hurusom detta förbud medfört den verkan, att villebråd af orre, tjäder och hare i betydlig mån ökat sig, hade Konungens Befallningshafvande under den 4 4 Augusti 1837, med förklarande att berörda förbud i öfrigt skulle fortfara, tillåtit att jagt efter dylikt villebråd finge å parken anställas under Öfverjägarens inseende i tre dagar sistnämnda år; att de officiela tillåtelserna till villebrådsjagtens utöfvande några dagar årligen syntes hafva upphört vid början af 1840, hvarefter Landshöfdingen meddelat tillståndsbevis för en och annan jagtälskare att under förvaltarens inseende öfva några dagars jagt å kronoparken; att sedermera, uppå framställning af Öfverjägmästaren, och enär sig visat, att åtskillige innehafvare af dylika bevis, synnerligast klaganden Lloyd, missbrukat jagttillålelser, dåvarande Landshöfdingen meddelat den föreskrift, alt endast under några dagar af Augusti månad hvarje år jagt efter nyttigt villebråd finge kollektivt anställas, dervid Öfverjägmästaren ägde utse några jagtälskande personer att i jagten deltaga; att, efter det förklaranden år 1855 blifvit förflyttad till Öfverjägmästareljenstens bestridande inom Elfsborgs län, då varande
Jag tror att det försök som Const.-Utsk:s majoritet har tillåtit sig, att framställa denna Rådgifvares, på ett hans embete värdigt språk och med skäl sora svårligen, och jag vågar påstå, aldrig kunna vederläggas, till prot. afgifna yttrande, uti en sådan dager, som skulle R. St:rs beskattningsrätt derigenom blifvit förnärmad; jag tror, säger jag, att detta försök är af en sådan beskaffenhet, att jag t. o. m. anser Const.-Utsk. i detta fall hafva gjort ett för R. St:s frioch rättigheter vådligt försök, enär man på detta sätt har sökt att sönderbryta gränsorna emellan Konungens verkningskrets och den, som är representationen förbehållen. Jag hembär således föredraganden och de af Konungens öfrige Rådgifvare, som uti hans tillstyrkande hafva instämt, min tacksamhet derföre att de så kraftfullt och ädelt hafva försvarat Konungamaktens rättigheter. Man har här företrädesvis fästat sig vid 2:ne punkter, som man förmenat vara af synnerlig vigt, nemi. 10:de och 11 :le. Den förra af dessa punkter afser återställande af försäten tid till fullföljande af ett fordrings-anspråk, och Frih. af Ugglas har dervid yttrat, att han biträdt anmärkmn, icke derföre att han ansåg den 92 Den 5 Juli f. ni. böra föranleda till dea åtgärd sorn uti 107:de §:n säges, utan emedan han hade önskat, att den fråga, som här är å bane samt andra dermed likartade, hade blifvit genom ett en gång för alla utfärdadt lagstadgande afgjord. Jag tror att Frilän hade kunnat välja en bättre väg för att vinna detta ändamål, än att framställa Konungens Rådgifvares tillstyrkande i detta hänseende såsom ett fel, förtjenande att hos R. St:r i anmärkningsväg anmälas.
Härvid får General-post-styrelscn i underdånighet upplysa: att orsakerna till det mindre förmånliga förhållandet emellan inkomsterna och utgifterna år 1847 varit, dels alt Norska transito-brefvexlingen öfver Sverige lemnat Postverket en ganska betydligt mindre inkomst nämnde år, än det föregående, dels att Verket år 1847 fått vidkännas följande, ej i stat beräknade, utgifter, nemligen: ersättningsbelopp för i bortstulna rekommenderade bref inneslutna medel, 9,241 R:dr 12 sk.; utrustningskostnad för, till post-kommunikations underhållande emellan Götheborg, Köpenhamn och Kiel, åt enskildt bolag, enligt Kongl, brefven af den 13 April och 6
Börfta ©tapeu S:co 3i:br 20: — 21 ttbra Srebjc Bjerhe Bemte b:o b:o b:o b:o // // 15: 10: 5: 5: 22 SSeluillntngSs^örorbnutg isai. j öfrige ©täöcrne, i Syto Clauce: '<yörfta (Sfafjen Slnbra b:o Srebjc b:o fyjerbe bro 23:co9f:br 10: — 6: 32. 4: — // // // // // 6: — 8: — 16: - ta§, få att för fyuflru 2:o nebannämnbc perfoner i ©täberne erlägga afgift till följande bejtamba belopp, nemligen: 23etjenter, -^ofmäflare, jägare, kammartjenare, kuffar, Hafejer ocf? {taffeltäckare t lagftabb tjenft, famt alle anbrc manSperfoner, forn till uppafjntitg npttjaä, uteb nnbaittag af mitibcrårige gofjar: ?yör en elfer ttoå, pluatbcra 23:co9l:br 2: — „ ben trebje 4: „ ben fjcrbe „ ben femte „ ben fjettc ocp piuar ed) en berntöfmev . 5111 fåban betjening t ett Intobad ffall fatnmanräf elfer mtnberårtga barn någon färffilb betjening ej må nppgtftoaS c cl) ben förl)öjba afgiftcn bcrtgenotit minffaä. -^ofntällare odj kammartjenare betata bejjntom ben fjär nebanförc ftabgabe afgift. 83:co 9t:br 5: — faint i afta öfriga ©taber ocp orter „ l: 16. (0ef«Uer „ 2: — öxmvcrnanter ocp 3nforutatton3
Afven bör det tagas i betraktande, att det kan vara ovisst, om den blifvande östra stambanan, när och om den en gång i framtiden blir beslutad, kommer att få sin riktning åt Eksjö. Komitéen yttrar sjelf, att den anser, det Småland borde genomskäras af 2:ne stambanor från norr till söder, och om detta, efter noggrannare undersökningar, skulle befinnas mera ändamålsenligt och kanhända icke kostsammare än långa sidobanor, så kunde hända, att stambanans dragande till Nässjö, i st. f. direkte till Tenhult, blefve en omväg i st. f. genväg. Att detta mitt anförande måtte få åtfölja remissen till StatsUtsk:t af den K. Proposm anhålles vördsamt. Remitterades till StatsUtsk:t. H. Exc. Hr Gr. Löwenhjelm, Carl Axel: Jag går att framställa några anra:r öfver en art beskattning, som, snart sagdt, man ej har namn för och som är exempellös i hela Europa. Man fann för flera år tillbaka, vid hvilket riksmöte, det har undfallit mitt minne, ganska orätt, att kapitalisterne voro obeskattade. Deruti hade Bevilln.Utsk:t sannerligen rätt, och det var en bristande kunskap hos nämnde Utsk., att ej långt för detta hafva beskattat kapitalisterna, isynnerhet då medlet är längesedan i alla andra länder användt, nemi. med charta sigill., sålunda att hvarje skuldsedel måste skrifvas på karteradt papper. Det beror således på R. St:r, att fastställa den beskattning, sorn de i detta afseende anse kapitalisterna böra erlägga. I detta ämne vidtogs, som jag sade, vid en riksdag det medlet, att livar och en, som vill uplåna penningar på namn, ej skulle låta föreskrifva sig att betala 6 proc., utan hade rättighet, att sjelf villigt alkorta ’/2 proc. Detta är en ovanlig hög beskattning, och hvad rätt har R. St:r dertill? Hade R.
Vidare har man i motiverna, bland mångå vackra och lärda saker, äfven yttrat: »vi tveka ofta att hos oss uptaga hvad andra folks lagstiftningar ega redbart och godt, derföre att det icke upvuxit D en 8 Augusti. 105 på inhemsk grund: må vi då åtminstone icke tveka att utplåna eli mörk fläck ur vår lagstiftning, derföre att den jemväl igenfinnes i andra länders.» Hr v. Koch, som sist hade ordet, uttryckte den förmodan, att om bysättningen borttoges, skulle det hafva den verkan på procenterisystemet, att det småningom skulle försvinna. Blefve detta verkligen händelsen, skulle jag otvifvelaktigt för min del icke hafva den ringaste tvekan att rösta för saken; ty stadgandet är obestridligen omenskligt; ehuru jag icke egentligen vill hänföra det till den mörka sidan i kreditlagstiftningen. Denna är, att vi göra, hvad ingen annan gör, nemi. lemna oss sjelfva till hypothek. Ty hvad gör man annat, när man skrifver borgen för någon, och icke har annat, än sin person att svara med ? Och hvad är bysättning annat, än att man använder hypotheket? Jag undrar, om de Hrr, som sitta i LagUtsk:t, tänkt något på detta förhållande, som är alldeles egendomligt för vårt land. Jag har endast velat framställa dessa reflexioner för att af de Hrr, som deltagit i förslaget, uptagas till besvarande. Gr. Sparre: Emot den siste värde talarens anmärkningar har jag endast det att yttra, att om ett olyckligt bruk inrotat sig hos oss alt skrifva borgen och sålunda sätta sin person i pant, då man icke har något annat, så kan lagstiftaren icke gerna gå till väga på annat sätt, än att säga att detta hypothek icke duger. Det är ett olyck ligt bruk att gå i bargen, då man ingenting eger, men lagstiftaren kan icke förbjuda det, emedan det tillhör den menskliga friheten. Men när lagstiftaren icke längre gifver detta hypothek något, skydd, då är det anledning förmoda, att bruket skall uphöra, och det är den enda väg, lagstiftaren kan beträda.
Skulle ja-propos:n segra och bänkm.valet försvinna, återstår att sedermera välja emellan de 2tne sistnämnda förslagen. Hr Lagerhjelm: Sedan Hr Frih. o. Landtm, sjelf förklarat, alt R. o. Ad. icke är bundet vid något vis t sätt alt utse sina electorer, ifall Ståndet skulle bifalla propos:n om bänkmännens afskaffande, och efter den discussion, som ägt ruin, ser jag. ej, att roan är bunden af ett jakande svar pä propos:n om bänkm.valets borttagande; men för att vinna mera bestämdhet i detta hänseende, föreslår jag, att contra-propos:n måtte blifva följande: Vinner nej, kommer särskildt att öfver läggas och afgöras rör: de sättet för electorer nes utväljande. Hr Cederschjöld, Robert Theophron: Jag har tagit för princip att icke votera för afskaffande af något gammalt, förrän jag har visshet om att få något bättre i stället; och jag skulle tro, alt många godkänna riktigheten af denna åsigt. Jag anser det förslag, som Ridd.Ulsk. afgifvit, vara bättre än hvad vi hafva, och skulle derföre med min röst hafva biträdt detsamma; men deremot kan jag icke biträda Hr Landtnäs propos.. om afskaffande af bänkm.valet, emedan jag icke vet, om vi ej få något sänne i stället. Derföre synes mig att första proposm hade bort blifva sådan, som Hr Lagerhjelm begärt den, och som öfverensstämmer med 56 §:n Reg.F:n nemi. på antagande ,af Utsk:s betänkande. Om denna propos. besvaras med nej, så hade de förslag, som 1111 härstädes blifvit framstäldla, kunnat tagas i särskildt öfvervägande. Detta hade varit mest öfverensstämmande med den grundlagsenliga ordningen, och alla hade då kunnat deltaga i voteringen. Frih.
Dessa byggnader hafva icke blifvit uppförda på samma gång som sjelfva Riddarhuset; de äro icke i samma stil och vanpryda i hög grad vårt vackra palats; de tillkommo först i början af 1800-talet och äro lysande exempel på den tidens skönhetssinne. Måtte deras egen tid snart vara ute; med denna önskan öfvergår jag till förslagen om tomtens ordnande. Det första är att uppföra 2:ne, vare sig fasta eller lösa flyglar; kostar 221,272 rdr 60 öre och gifver icke mer än 4,100 rdr i hyra. Frih. Cederström har redan påpekat hvilken bedröflig finans-operation detta vore. Dylika flyglar skulle dessutom misspryda Riddarhuset. De större paviljonger, som Frih. Bennet föreslagit, hafva äfven till en del samma fel; Den 21 Mars. 259 de komma att skymma fafaden åt strömmen. Hvad slutligen de små paviljongerna beträffar, som direktionen förordat och hvilka skulle kosta 63,000 rdr, utan att inbringa någonting, anser jag deras byggande vara den sämsta möjliga spekulation. Till storlek och (orm påminnande om de små nyttiga lusthus, som på landet uppföras, äro de icke ens hällne i samma stil som Riddarhuset; intet skäl talar för dem. Man har visserligen anfört att den ena skulle utgöra förvaringsrum för vedförrådet och den andra blifva bostad för vaktmästaren, men enligt min tanka äro 63,000 rdr en för stor summa att härtill använda, då ändamålet kan vinnas för vida billigare pris. Säkerligen kan Riddarhuset vid nästa kontrakts uppgörande med vinhandlanden här inunder, utan att nedsätta hyressumman, förbehålla sig 2 källare, tillräckliga att deri förvara veden. Hvad åter vaktmästaren angår, anser jag att Riddarh.-Sekret:n, som nu har en lokal af 12 rum, gerna kunde afstå 2:ne deraf till vaktmästaren; att dessa rum borde afstängas från . Sekretms och förses med egen utgång, faller af sig sjelf.
Att Kammarskrifvarne i Kongl. Stats-kontoret måtte undfå en årlig lönetillökning af 600 R:dr R:mt, i likhet med hvad de sju äldste af de lägste tjeustemännen inom Kammar-rätten åtnjuta, eller derest en sådan lönetillökning för alla Kammarskrifvarne ej medgifves, att åtminstone de sex äldste måtte komma i åtnjutande af samma aflöning, som Kammarskrifvarne i Kongl. Kammar-rätten, eller 1,600 R:dr hvardera, helst ingen, med kännedom om verkliga förhållandet, torde kunna bestrida, att göromålen för en Kammarskrifvare i Kongl. Stats-kontoret i alla afseenden äro trägnare och fullt ut så ansvarsfulla, som i Kongl. Kammar-rätten; hvadan ock tillförene, och ända intill dess att den statsreglering, som med 1858 ingick, en Kammarskrifvare i Kongl. Stats-kontoret aldrig varit sämre aflönad än en vederlike inom Kongl. Kammar-rätten, utan alltid något bättre. Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862 N:o 146. 373 2:o. Att Kamererare!) i Stats-kontorets Kammar-kontor, som bar åliggandet att tillämpa hvarje ny statsreglering med alla dess vilkor, förbehåll och undantag, hvars tjenst är af den trägna beskaffenhet, att innehafvaren omöjligen kan sköta annan befattning, och som dagligen måste tillhandagå med upplysningars meddelande, samt icke likt sin vederlike inom Riksboksluts-kontoret, har tid öfrig att egna sig såsom räkenskaps-biträde åt Rikets Ständers sammanträdande Herrar Revisorer, och derigenom bereda sig ett ärligt arfvode af 1,000 R:dr, utom lönen, och som oaktadt vidsträcktare och ansvarsfullare åligganden än denne sednare tjensteman är honom vida underlägsen i inkomster, måtte beviljas en årlig lönetillökning af 1,000 R:dr, så att han erhåller 4,500 å stat, att utgå från och med nästa statsreglerings början. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 28 November 1862.
Dels till Statssamt dels till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet hafva blifvit remitterade följande motioner i ofvannämnde fråga, nemligen: från Högvördiga Preste-Ståndet af Herr Professoren Carlson, som, jemte en framställning om nödvändigheten och nyttan för en stat att ega tillgång till statistiska uppgifter om sitt tillstånd och sin utveckling, samt om de anstalter, som i sådant hän seende i flera andra länder blifvit vidtagne, fästat uppmärksamheten vid det förhållande, som i afseende härå uti Sverige företedde sig. Väl samlades här af särskilda embetsverk en stor mängd statistiska uppgifter, och hvarken tid, möda eller kostnad sparades för ändamålet. Det saknades således väl icke arbeten för statistiska ändamål; men dessa voro deremot ännu icke på ändamålsenligt sätt ordnade; det felades dem tillräckligt sammanhang sins emellan, en ordnad plan för deras företagande, en fullständig bearbetning af deras resultater. Saknaden af nödigt sammanhang emellan de särskilda arbetena förorsakade än en kännbar brist på upplysningar i vissa hänseenden, än ett alldeles öfverflödigt arbete af flera olika embets-myndigheter på samma saker. Så t. ex. voro formulärerna för Laudshöfdingarnes berättelser gifna 1821, men, oaktadt de flerfaldiga statistiska upplysningar, som efter samma tid, i följd af sednare tillkomna föreskrifter, från särskilda embetsverk ingingo, fortforo likväl Landshöfdingarne att framställa samma ämnen, som dessa embetsverk i sina berättelser behandlade. De redogjorde sålunda fortfarande icke allenast för länens geografiska beskaffenhet, hvilken förblefve väsendtligen oförändrad, utan afgåfvo äfven berättelser om folkmängden, för hvilken Tabell-kommissionen fullständigare redogjorde, om Bergshandteringen, hvarom Bergs-kollegium i ett sammanhang gåfve upplysning, om fabriker, handel och sjöfart, hvaröfver Kommersekollegium årligen lemnade berättelser, om vägar och kanaler samt hamnarbeten, om hvilka Vägoch Vallenbyggnads-styrelsen lemnade upplysningar, samt om Lasaretter och Kurhus, hvilkas förhållanden omfattades af Sundhets-kollegium.
’ Härvid anser dock Utskottet sig böra bifoga den anmärkning, att, såvida, i sammanhang med frågan 0111 nalioual-representationens ombildning, en sådan förändring af Riksdags-Ordningen skalle varda föreslagen och å nästföljande riksdag slutligen godkänd, hvarigenom stadgandet i sista perioden af 4 1 §• korinne att försvinna, ofvanstående redactions-förslag såmedelst jemväl förfaller. Reservationer. Af Herr Petre, Th. ”Jag har icke deltagit i förestående beslut och har deremot ingenting annat att erinra, än att jag anser det ConstitutionsUlskotlet bordt gifva detsamma en mera omfattande betydelse. Vore det af 79 §. Riksdags-Ordningen en följd, att de Landshöfdingar och öfrige embetsman, hvilka hos Konungen begära permission, för att, i egenskap af Riddersman, Riksdag bivista, skulle vara oförhindrade, ej blott alt, enligt berörde lagrums föranledande, hugnas med en dylik permission, utan ock att för hela den långa tid, under hvilken de af omförmäld te anledning försumma sina embeten, dels oafkortad! åtnjuta löner och emolum en ler, dels åbringa staten serskilda kostnader till aflöning lör deras, under vistelsen vul Riksdag möjligtvis begagnade vicarier, så skulle också samtlige Ridderskapet och Adelns Riksdags-ledamöter, utan undantag, ega ostridig rätt att för deras uppehåll vid Riksdag erhålla aflöning eller ersättning af Stnts-verket. Då nu förhållandet icke är sådant, inses också lätt, att det är en misstydning af ofvannamnde 79 §., att vissa statens embetsman, på statens bekostnad, dellaga i Riksdag.
Dä det warit jag som gjordt denna af Högloft Ridberstapet och Adeln gillade motion, hwarmed ,ag äwstal ordning i bränningsi rätrningcn , somt undwtkande af onödig rubbning r nu ex sterande Författningar , lror )ag nug ock ctk böra erindra L-katsWeckel icke mä fvrg!ömm-S. Det lider en betydlig afkortning i sin inkomst sf Blänwrns - stätten genom förluste-i al Finland, hmiikeri brist ulan twiswel bor sylve. D n ersäcles wäl kill någon del genom den progreesi ra algi ren , men e, tlil, räckilgk. Jag wilie sisiedes sör.ftä, att en lindrig cgsift pä consumr on ar Bränwin bief päbuden kill högst 8 a 12 tz:r för hivar ech en cvi^umenk; till della sö'st..g har jag fäil anlednn g af kunni, ge Kro 0, Betjente, iom förläkr^t in.g ^tt benne ksgljt icke glluiast uran »agon vwuja stullc af Allman - Den 29 Januari». 1247 mänheten erläggas, utan ock conkrcklen wore sä lätt, att ingen som brukar Bränwin skulle wägc» nnderläka, att sia såsom consument uppgiswa. Jag anhailer derföre att Bewillnings - U skottet mätte anmodas, akt metz Förslag till en sädau consumtions-afgift till Riksens Ständer inkomma. Friherre klsmiltcm, Osrl. Denna fräga har i Mskvttet want wäckt, men der af p'uralj< teren dlifwit asstagen.