Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lappmarks ecklesiastik-fond Lazarctls-direktionens, Serafimerräkenskaper Linköpings post-kontor Liqvid med Riksgälds-kontoret Lotsoch fy ting sverket Lunds Universitets räkenskaper Lustslottens dito Lyshållningen, yttre, å Stockholms slott •••• Länens redogörelser Läns fängelse-byggnaderna Löfås silfververk Magasins-fonden Magasins-ärendena, allmänna Malmö hamn ••••• — hospital — Karantäns-kommission — Navigationsskola Bilagan litt. K. vid — straffoch arbetsfängelse Medico-kirurgiska institutet Militieboställs-lassan Mindre kreditioel, utbetalningar af Minister-staten, löner och arfvoden å, Musei-byggnaden, NationalMuseum, Kongl — Riks(naturhistoriska) Musikaliska Akademiens räkenskaper Myntverket Mötespassevolans-fonderna, förenade Nalionalmusei-byggnaden Naturhistoriska Riksmuseum Navigationsskolorna Bilagan litt. K. vid Neulralitets-kreditivel Nockeby bro, anslag för Norénska testaments-fonden Normalskola, Vexelundervisningens Norrbottens hästjägare-sqvadrons fond —* län, afvittringar i Bilagan litt. P. vid sid. 18. » 16Ö. — 286 Nyköpings hospital Officerare och underofficerare, fonden för blesserade Optiska telegraf-inrättningen Ordbok öfver Svenska språket, anslag för dess utarbetande Ordensgillet, SerafimerOttenby stuteri Paketpost-inrättningen Passevolans-fonderna, förenade mötesPassevolans-/'onden, TrossPensions-fonden för blesserade officerare Pensions-inrättning, Civilstatens * Bilagan litt. Pensions-kassa, Arméens Bilagan litt. M. vid Pharmaceuliska institutet Polishäktena Porto-uppbörden i Riket Postverket Proprie-balanser Bilaga litt.
Man har liknat Banken vid en enskilt, och denna liknelse, om den fullföljes, bevisar den tanka jag yttrat, att, så länge både Banken Och den enskilte fullgör sina förbindelser, kan kännedom af deras tillgångar och skulder hvarken med skäl fordras eller vara nödvändig; men den, som upphört att betala, kan omöjligen återvinna credit annorlunda, än genom små borgenärers förnöjande, eller genom uppgift af tillgångar, som visa, att de äga säkerhet för sina fordringar. Den enskilta är också i sådane fall genom lagarne förbunden till uppgift af dess ställning. Jag förnyar min anhållan, att Bankens utelöpande sedelstock under åren från och med 1790 eller igoo till och med 1817 mätte af 612 Den 29 Maji. BancoUtskoftet genast uppgifvas, samt hemställ ler tillika, om icke uppgift af Bankens fordringar derjemte matte meddelas, och lika beskaffade uppgifter vid hvarje Revision lemnäs Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf: Den vördnadsvärde man, som vid denna Riksdag, äfvensom vid den sistlidne, väckt motion om Bankens publicitet, har genom sitt snille, sina forskningar, sina af mer än 50-årig erfarenhet beledsagade insigter, sitt outtröttliga cit, sina grundliga arbeten och välgörande Riksdags manna-åtgärder rörande finance-väsendet, så ovanligt utmärkt sig; och det har för öfrigt så ofta inträffat, att, om jag än i första ögonblicket tyckt mig finna en och annan af hans yttrade meningar stridande mot min egen, jag likväl efter mognare öfvervägande alltid slutat med att inse min irring; att det är med mer än vanligt misstroende till mitt eget omdöme, som jag nu går, att yttra betänkligheter och tvekan, att samtycka till upptäckandet af Bankens tillstånd. Banco sedelstockens belopp är ej längre någon hemlighet: det är af Kongl. Msj:t uppgifvit, och riktigheten af denna uppgift har af Bancö-Utsjiottet blifvit bekräftad. Bankens Silfverfond har ingen begärt att få veta. Det är således egentligen endast dess öfriga hypo’ theker, och beskaffenheten *f dess tillgångar som man vill hafva allmänt bekantgjorda.
I anledning af Stats-Ukskottels yttrade förmodan , att J-ttendents lönerne ivid Li-Regementet samt Skänska och Westgöt Commisariaierne kunde nedsättas till 2 a zoo R.d. om de tillika erhöllo en tillökning af i a 220 R.-d. för de är, da Regements-möken hallas, har hos Högloch Ridderska» pel och Adeln en sadan nedsättning blif vit bestridd pä den grund at en Embetsman, sadan svin defie Commisariaters Chefer, som a ia tider pä äret hafwa wärd och answar för Kongl. Maj:t och Kronans Effecier och Inventarier, samt afven böra bo pä stället, möjligen kan med mindre lön, an be i förra Staten bestädde 5-00 R:d. wara belätcn; men om minskning skulle bestutas anses den ej böra äga ruin förr än wid nu warande Jnnehafwares afgäng. Da i anledning häraf, Stats-Utskottet nu tagit delta ärende ä nyo uti öfwerwägande har Utskottet icke funnit anledning till näaon annan förändring Uki betz förra yttrande, än akt Utskottet nu får förestä, att Intendents-lönerne mätte bestämmas till zoo R:d., men att de ar, dä Negements-möten wid de di? hörande Negemenker hällas, Intendenten dä mä erhälla en tillökning af 322 Rd., sä att han för de? äret undfär 500 R:o., och sär Utstorket i öfrigt förklara, det Utskottets mening icke warit, att en sädan minskning i Intendentens lönings - wilrox stu.ie taga sin bör - Den »9 Zebruarii823 början förr an med nu warande Innehafware afgång. 6:0 Angående Artillerioch AmunitionSStaten En Ledamot hos Högloft.
Seder! statsmannens språk i det fria, del industririka England, hvars öfvertag nästan i all rörelse utmärker närvar, period uti näringarnes historia. En tid kommer, då dess välde fallit! Ej under då, om ledarena af dess politik inse vigten af den friaste handels-gemenskap i de flesta artiklar, helst denna nations beröring med alla jordens folk medför det billigaste medel att göra varor kända, och för minsta frakt flytta dem till andra länder. Om Englands statsmän ej blott se på sitt eget lands vinning utan äfven på civilisationens hööre intressen, — och hvarföre neka sig glädjen att se en stor och hög plan hos dem, sora stå i spetsen för mensklighetens öden ! minst borde vi Svenskar tveka i att erkänna möjligheten deraf, vi sorn af en stor Konung fördes i sjelfva striden för den högsta af ali frihet, — om desse män handla i en så ädel anda; så kan man dock icke neka, att de tillika iakttaga sitt lands sanna väl och i hvarje del känna det. De hänföras icke af abstracta satser; och stora ideer finna tillämpning i den tidpunkt, då nationen är mogen derför* och då stora intressen stå för dörren. Hvar äro de (ör Sverige vigtiga fördelarna af en oinskränkt handelsfrihet? Hvar den utredning af industriens skick i alla grenar inora detta land, som skall afgöra 0111 ideens tillämpning kommer i rätta stunden och ej jagas frami olid af en sväfvande philanlropi? — Jag finner dem ej i comiterades, ej ensi Utskts betänkande. Denna sats, som Utsi. erkänner vara afen så stor vigt,— skulle den ej påkalla en något omständligare pröfning? 334 Den iq J u 1 i f. m. Och om rätta tiden nu vore inne för dess verkliggörande, ■— hvarföre ej följa de stora nationernes föresyn, och söka tillvinna Sverige motsvarande fördelar inom den handlande verld, sorn ännu icke antagit vära grundsatser? Hvarföre är Preussen det enda land inom gamla verlden, som factiskt erkänt satsens gilItigliet ?
Som åligga jord af annan natur, och vid denna riksdag hafva R. St. beslutat, all säterierna skola deltaga i bestridandet af fjerdingsmannabefattningen, och detta ulan någon ersättning. Månne jag dä icke haft något skäl för den farhåga jag yttrat, att sådana öfverflyltningar af jordens skatter och onera möjligen skulle kunna i en framlid uti ännu större skala komma att ega rum? månne det icke kan vara skäl, att representationen, medan tid är, så reglerade och jemkade dessa förhållanden, all man i framtiden åtminstone från delta häll vore tryggad för en del af de faror, hvilka så botande öfverhänga nutidens samhällen? Gr. Mörner: Några af Ståndets ledamöter torde åtminstone erinra sig alt jag icke med min röst bidragit till det beslut, hvarigenom deltagande i fjerdingsmannabefattningen blifvit säterierne ålagdt. Huruvida förhållandet är enahanda med den siste värde talaren, torde han sjelf bäst kunna göra reda för. Man har under denna disknssion hufvudsakligen framhållit den privilegierade jorden såsom den, hvilken ifrågaslällde skattejemkoing egentligen skulle röra. Detta är likväl ett misstag, Mine Hrr, denna s. k. jemkning rörer lika mycket all jord i Sverige, ty alla hemmans grundskatter skulle jerakas och fastställas efter det i förslaget omtalade medium, så att de skatter, som öfVerstege medium skulle minskas och tvertom de, som understego detsamma, höjas. Jag ber äfven att till vidare utveckling härutaf få vidröra en annan omständighet, som hittills icke blifvit omnämnd, eller att uti de s. k. conqnelerade provinserne, Skåne, Halland, Blekinge och Jemtland, grundskatlerne utgå efter en helt annan grund, ån i det öfriga landet, nemi. till större delen i penningar ulan förvandling. Den nu föreslagna skallefördelniugen skulle väl äfven sträcka sig lill dessa provinser och desamma följaktligen underkastas den genomgripande förändringen i deras närvarande förhållanden, ehuru de borde kunna anse dessa betryggade genom besvurna Den C Augusti. 161 besvurna traktater och lagligen tillkomna författningar.
R:dr vid sistnämnde års utgång emot endast 3 procents ränta utlånte lill Gamla Mötes-Passevolance-Fonden; 1 afseende å hvilket sednare län Revisorerne,. oaktadt deras medgifvande, att lili säkerhet derför hypotheker blifvit från sagde Fond lill Tross-Passevolance-Fonden lemnade och af dem i behörig ordning befunne, likväl ansett sig böra, under anförande, att låneförsträckningar ifrån Fonder eller Cassör, hörande under Rikets Ständers granskningsrätt, ej må äga rum till Gamla Passevolance-Fonden, hvars granskning ej blifvit Rikets Ständer eller deras Revisorer medgifven och ifrån hvars derföre okända ställning något omdöme om säkerheten ej kan hämtas, hemställa, det Rikets Ständer måtte bos Eders Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att ifrågavarande lån varder till Tross-Passevolance-Cassan genast återguldet, och att dylika låneförsträckningar ej vidare måtte äga rum; får Collegium i underdånighet anföra: Att, med undantag af de 7,000 R:dr, hvilka, enligt hvad Collegium här ofvan haft Nåden i underdånighet upplysa, måst, i anseende till Skånska Husar-Regementets Exercis-Sqvadrons
St:rs Skrifvelse den 21 Dec. 1823 i Nåder beviljas, enär af PrisRättens undersöknings-protocoll, rörande ifrågavarande uppbringning, inhemtas, att Fartygets och 2:ne Matrosers namn funnits raderade i några af SkeppsDocumenterne, hvilka af sådan orsak ansetts oriktiga; men då deremot de hufvudsakliga SkeppsHandlingarne befunnits riktiga, och den anmärkta raderingen omöjligen kunnat tillkomma titan både Redarnes och Skepparens vettskap, på sätt Committerade jämväl i underd:het yttrat, ville K. M:t till Rikets nu förlamlade St:rs pröfning hänskjuta detta reclamationsmål. 11:0 Fartyget Fortunauppbragt d. 22 Nov. 1811, af Fransk Kapare, men Lasten, för hvilken Handlanden Niclas Lauren reclamerat ersättning, fridörad samt 3o8 Stats-Utskottets dess försäljnings belopp hos Pris-Marine-Casseuren i Diinkerk nedsatt, för att af Laure'n eller Skepparen, emot qvitto och decharge, lyftas. Den Kgl. remissen, i afseende på detta mål, är af följande lydelse: ”K. M:t, som bland andra frågor om godtgörande af Svenska Medborgares förluster genom uppbringningar, till pröfning förehaft ett af Handlanden i Götheborg Niclas Laure'n gjordt anspråk på ersättning för värdet af en i Skeppet Fortuna intagen Laddning, uppbragt af Fransk Kapare den 22 November (8ir, har, då ersättningsskyldigheten blifvit Kaparen i behörig ordning ålagd, ansett sig icke kunna, emot innehållet af i5 punkten i II. St:rs underd. Skrifvelse d. 21 Dec, 1823, en dylik ersättning af Svenska StatsVerket i Nåder medgifva. Men då härvid förekommit, att Handlanden Laure'n icke fött sin förlust af Kaparen godtgjord samt något serskildt stadgande icke blifvit af R.
»Med minskning för hvad stadens tull - Den 22 Juli f. m. 473 upbörd understiger vidstående belopp efter följande proc.» Således behagade Ståndet finna, att om tullupbörden i Malmö nedsjunker till hvad den var under åren 1846 —1850, hvilka äro de år, hvarom Komitén för. utredande af städernes beskattning talat, nedsättes genast den ersättning Malmö tillkommer. Således synes, att de af Hr Flach upgifna siffror bevisa alldeles intet uti förev:de fall. Hr Flach: I anledn. af den siste talarens yttrande får jag fästa upmärksamheten derpå, att öfver det föreslagna sättet för tolagsersättningens minskning städerne icke blifvit höide, och det kan således möjligen hända, att åtskillige städer icke gå in på detsamma, men, älven detta förutsatt, tinnes likväl ett förhållande, hvaröfver jag vid förra tillfället icke yttrat mig, och det är mig kärt, att derom få meddela mig direkte till den man, sone varit ordförande i Komitén för utredande af städernes beskattning. Om denna Komité med sin ordförande fått fortsätta sina arbeten och framlägga resultaterne af sin verksamhet, skulle det hafva visat sig, att städerne i de fleste fall icke fullgjort vilkoren, hvarunder de erhållit tolagen. Denna tolag har nemi. blifvit vissa städer förunnad för underhållande af deras hamnar och broar m. m., men erfarenheten har visat, att tolagen i stället blifvit använd till underhåll af dessa städers fattige, och då hamnarne och broarne förfalla, begäres hos K. St:r anslag till återupbyggande af dessa hamnar och broar. Då Komitén för utredande af städernes beskattning nedsättes, befarades således, icke utan skäl, att dessa allt mer växande oordningar slutligen skulle föranleda en räfst och derefter möjligen en reduction af förmåner, hvilka så oblygt missbrukats. Då nu emellertid det ifrågav:de förslaget skulle, efter min öfvertygelse, omintetgöra fortsättningen af den behöfliga undersök ningen i ofvannämnda hänseende och dermed undanrödjandet af de öfverklagade missbruken, måste jag fortfarande påyrka afslag å denna del af Betänk.
(Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Ulsk:ts Bet:de N:o 14 och Uti. N:o 40.) S. A. K. Hos Rikets Stander har, i anledning af gjord framställning om behofvet af ändring i nu gällande lag-bestämmelser om dikning och om deltagande i kostnaden derför, i betraktande kommit, huruledes den jord-egare, som vill företaga odling af kärr, måsse eller sidländt mark, utan alt å egna egor hafva aflopp för vattnets aftappning, ofta kati för verkställande af sådana arbeten möta hinder deraf, att för vattnets afledning öfver andras egor erfordras dikning af större omfång, än den, hvaruti angränsande jord-egare, enligt 5 Kap. 2 och 3 §§ Byggninga-Balken, jern forde med 4 Kap. 2 § samma Balk, äro skyldige att deltaga, och i afseende hvarå genom sistnämnda lagrum blifvit stadgadt, bland annat, alt afloppsdike bör läggas af oskift mark, två och en half eller två alnar bredt, en aln djupt och en aln på botten, allt som nödigt är och lägenhet dertill finnes. Erfarenheten svnes jemväl hafva fullkomligen ådagalagt, alt de sålunda föreskrifna afloppsoeh flod-diken, i anseende lill deras ringa bredd och djup, allt efter som ett bättre ordnadt åkerbruk i landel fält insteg, blifvit för sitt ändamål otillräcklige. För all undanrödja berörda hinder emot införande af ett fördelaktigare landtbruk, samt efter inhemlande, dels deraf, alt Landtbraks-akadeinien hos E. K. M:t. i underdånighet anhållit om utarbetande af förbättrad lagstiftning rörande detta ämne, och ansett nödvändigt alt odlings-fällen kunna aldikas till minst fyra fots djup, jemte det afloppsdikens beskaffenhet i öfrigt derefter lämpades sålunda, alt bredden i dagen minst motsvarar tvänne gånger dikets djup, med tillägg af bottnens bredd, hvilken åter väl borde bestämmas efter myckenheten af del valten, sorn skall affdras, men uli intet fall understiga en fot, Bi/i. lill R.
Summan af utestående Skiftesoch Odlings-Lån den 30 nästiidne Juni utgjorde R.dr 72,881: 40. 3. och således „ 7,118: 7. 9. mindre än den summa af Banko R:dr 80,000: som enligt 187 §. 1 Mom. uti sednaste Banko-Reglemente får utgöra circulalions-kapital för dessa Lån. Revisorerne hafva, utan anmärkning, inventerat Säkerhelshandlingarne för Skiftesoch Odlings-Lån. Den 1 September 1845 var ett lagsökt Skiftesoch Odlings-lån på handräckning beroende. 40 Under den sedermera förflutna tiden öro för 5 st. dylika lån lagsökningar utfärdade. Och enär 5 st. blifvit till fullo belaldte, återstod endast ett. §. 51. I öfverensstämmelse med föreskriften i 188 §. af Banko-Reglementet, har det räntefria Kreditiv af 1,000,000 R:dr, hvilket är vordet åt RiksgäldsKontoret anvisadt, den sista Augusti hvarje år blifvit å nämnde Kontors räkning i Banken insatt, samt den sista Juni hvarje år till Banken återbetaldt. §. 52. Kongl. Maj:ts och Rikets Kommerce-Kollegium har, i den ordning 189 §. af Banko-Reglementet bestämmer, begagnat det för Manufakturernes och Fabrikernes understöd afsatta Kreditiv, för hvilket förnyad förbindelse är vorden till Banken afgifven. §. 58. Jern-Kontorels Kreditiv har, enligt de Berättelser, som öfver verkställd revision deraf, i hvilken Banken med ett Ombud deltagit, utan anmärkning, blifvit begagnad t, i enlighet med stadgandet i Banko-Reglementets 190 §. §. 54. Stora Kopparbergs
Det gemensamma beslutet är väl så att förstå, att det förra betänk, är bifallet med de jemkningar som det sednare innehåller. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, alt då han i det sednare utlåt, ej funnit någon modificalion af det förra, utan blott ett tillägg, hade han trott, att propos:n borde framställas till bifall å båda utlåtandena, enär det ena icke än - 3oS Den 29 Juli f. ni. drade det andra; celi ansåg Hr Landtm., då R. o. Ad. med ja besvarat propos:n, förhållandet vara fullkomligen klart, utan att någon förklaring vidare i detta afseende vore af nöden. Hr von Hartmansdorff: Om icke tillägget till det sednare betänk, hade gjort ändring i det första, så hade det sednare varit öfverflödigt. Om R. o. Ad. förklarat, alt det antagit hegge betänkandena med den rättelse som det sednare innebär, så är jag nöjd. Men jag har talat för mycket mot det förra betänk., för att nu stillatigande kunna afhöra ett beslut, som icke vore rätt klart och bestämdt för det sednare. Ånyo föredrogs Bevilln,Utsk:s deri 18 och 25 dennes på bordet lagda betänk. N:o 21, ang:de tullbevillningen. Frill. Boye, Ludv.: Innan jag ingår i det ämne, som 1111 utgör föremål för R. o. Ad:s öfverläggning, anhåller jag att få förutsändu några allm. reflexioner. All lagstiftning äger 2:ne theorier, som båda erkänna ett och samma mål; men då dessa theorier äro contradietoriskt motsatta, måste den ena vara den lätta, och den andra vidlåda någon förvillelse. Detta oaktadt får man ej misskänna motiven, hvarpå ena eller andra theorien sig grundar; tyen theori kan hvila på grundsatser, hvilka hvar för sig äro riktiga, men som samtligen kunnat verka till en abstraclion, som icke later praktiskt inpassa sig på hvarje lands egenheter, läge och behof. Med dessa erinringar har jag endast önskat fritaga rnig från beskyllningen alt misskänna värdet af deras omdöme, hvilka kunna uppträda i en annan mening. Frih.
Så flög tiden på lätta vingar, den ena dagen sjönk sorglös och stilla i armarne på den andra, och herrligt uppspirade härunder kärlekens blomma. Arbete försummades ej. Tvertom bedrefs det med mycken kraft, och talangerna slogo ut dag från dag allt mera yppiga blad. Nanna fick med hvar dag allt mera sinne för musik, men det var i detta fall mera hennes receptivitet än hennes talang som utvecklades. Alexis hade ganska riktigt från början uppfattat henne, i det han fann att han väl med framgång skulle kunna utveckla hennes smak och förmåga att uppfatta, men att naturen ej ämnat henne att framträda såsom positiv talang. Med elever är detta minst nio gånger bland tio fallet, men hur många lärare, hur många föräldrar taga i betraktande hvad de göra sina lärjungar eller barn för en väsendtlig tjenst derigenom att de bibringa dem förmågan att njuta det sköna, och deremot huru ofta de göra dem en otjenst genom att tvinga dem att bli idkare af konsten. Det är i de flesta fall blott föräldra-fåfängan, som söker sin tillfredsställelse i exponerandet af barnens talanger, men om man rätt betraktar saken, så bestraffar äfven detta fel sig sjelf, ty hvem har väl icke t. ex. i en societé, der dottern eller sonen i huset varit framme och hackat på ett fortepiano under en qväfd jäspning mången gång framljugit ett intet sägande bifall? Och om äfven det förstoringsglas, hvarigenom föräldrar vanligtvis betrakta sina barns förtjenster, ofta hindrar dem att uppfatta den rätta halten af bifallet, så kunna dock uppenbarelserna i detta fall icke helt och hållet uteblifva, och de skola icke kunna bortvisa den förödmjukande känslan, att bifallet egentligen var – klander. Huru pinsamt är det icke för öfrigt, att se dessa arma barnen som offer släpas fram till slagtbänken och utgjuta sin själs blod för pappas och mammas musikaliska synder? I känslan af deras egen ofullkomlighet måste de ju ovilkorligen finna, att icke de kunna tillfredsställa åhörarnes anspråk på konstnjutning; men det är bäst att höra hvad vår vishetsgudinna, öfverstinnan, har att säga i detta fall, och sedermera låta hennes ord oss till efterrättelse lända.
Men i denna väsendtliga fullhet synas de icke fatta Statens begrepp, som yrka, alt Representationen skall bildas genom samfälda, efter folknummern hufvudsakligen bestämda val, och valrätten höjas i något faststäldt förhållande till innehafvande förmögenhet. Så vidt jag kan inse, utgå de egentligen från den blott negativa eller juridiska åsigten af Stat, enligt hvilken densamma är allenast ett värn för den menskliga friheten och en skydds-anstalt för serskilda intressen. Redan från denna synpunkt erfordras dock för stridiga rättigheters och intressens behöriga afvägande en uppöfvad tanke, ett icke vid ytan häftande omdöme, en skärpt urskillning oell omfattande sak-kännedom, med erkännande hvarutaf, man synes bordt svårligen kunna misstaga sig på den såmedelst nogsamt gifna antydan, att ett högre element oafvisligen ingår i representationen, hvilket dock, så länge valrätten egentligen nlmätes efter folkmängd och synbar förmögenhet, ieke står på sin egen fria grund. Meri kommer nu härtill, at^ Staten, med Biland N:0 2 till Constitutions-l/tskotlels Memorial, N;0 38. 13 begagnande af alla sina hjelpmedel, skall handla och verka i positiv riktning, emot ett högre mål, hör den, jemte vilkoren för eget sjelfbestånd, tillika åsyfta, att inom sig i görligaste måtto realisera mensklighetens ide, så påkallas desto mer hos Representationen samma högre element, såsom eftt uttryck, i strängaste mening, af Nationens intellectuella, och — man borde kunna, fast jag tvekar, säga — moraliska kraft. Men som denna kraft onekligen beror af uppfostran, lefnads-yrke, samhälls-ställning, hildning o. s. v., så öfvergår samma element sjelfnöd vändigt, för mitt begrepp, till ett aristocratiskt. Utskottet har visserligen egnat afseende åt all bildning, technisk eller vetenskaplig, och på grund derutaf tillerkänt valrätt åt embetsoch tjenstemän.