Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
JVs 87, af Friherre Cederström, Rudolf, angående förhöjning af den åt Landssekreteraren Olof Henrik Förberg beviljade pension, tillika med ett i anledning deraf afgifvet yttrande; M 90, af Herr Krusenstjerna, Edvard, angående fyllnadspensioners tilldelande åt de före år 1858 med pension afgångne militäre embetsoch tjenstemän, tillika med åtskilliga i anledning deraf afgifna yttranden; JV2 104, af Grefve Hörner, Carl, angående statsanslag till en väganläggning emellan sjön Bolmen och Wieslanda station å södra stambanan; JV2 105, af densamme, angående pension åt Biskopen f. d. Stats-Rådet, Doktor Christopher Heurlins enka, Elisabelh Heurlin, född Liljewalch; JV2 106, af densamme, angående pension åt f. d. Ryttmästaren J. F. Ömans enka, Gustafva Chrislina Sofia Öman, född Wallberg; samt J\s 107, af Grefve Mörner, Carl Göran Detlof, angående pension åt framlidne Sekreteraren i Kongl. Landtbruks-akademien Johan Theophil Nalhhorsts döttrar, Ida Mathilda, Emma Amalia och Bertha Diona. S. D. Remitterades till Banko-Utskottet: l:o Kongl. Maj:ts nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående Stockholms stads Magistrats underdåniga ansökning om kreditivrätt i Rikets Ständers Bank lör Stockholms Förmyndarekammare; samt 2:o Herr Åkermans, Fredrik, motion M 63, angående reorganisation af Ri kets Ständers Bank. S. D. Föredrogos Stats-Utskottets nedannämnda Memorialer och Utlåtanden, nemligen: J\s 6, angående godtgörande af Herr Landtmarskalkens och Herrar Talmäns riksdagskostnader, Ridderskapet och Adeln lät bero vid Utskottets första yttrande och biföll dess sednare hemställan; JV2 7, angående förskott å aflöningen för den hos Riks-Stånden och Utskottet anställda betjening. JVs 8, i anledning af Kongl.
Desi Egen disposition, utgörande 12022 R:dr, ärligen, och hwil ka warit siäldte under HÖfwer Intendentens förwaltning och redogörelse, är en behållning Konun. gen till godo, af sme Arlier uti Trollhätte Slusiwärk, äfwen f. d. Konungen tillhörige, sym är under H-rr OfiverJntendentens förwar, utgörande med ert ärs inne. stäende utdelning, efter shrwandling i Banco 172 600 IZ12323 772 3624 lZ Transport R:dr - 339 ti 4013! ^Z17109j Den i4 November. 66z Transport R:dr. 517109 8 8 Juveler, Nipper och Pretiosa « 16052 18 Guld 549 22 Silfwer 2755 6 Guld Medailler , , 1166 Silfver Medailler « « » , 607 l4 Tablauer »«»» 1428 22 Encadrerade Ritningar - , . 1 4-0 Porlraitter 44 l8 Marmor Arbeten , » 50 Wäser och.Urnor m. m. « 1668 44 Staiuer, Buster och Medailloner 526 > 6 , Porcellainer och Glas , 1023 40 . Meubler och Speglar . 2991 32 Gewär, Warjor, Sablar och Käppar ,-«» »» 1556 8 Tält 987 Hastar 1500 Eqvipager. Selar och Salmunderingar 671 42 Carousiells Ärsättningar, hwartill Lronan af f. d. Ro, nungen är berättigad.
Då de nådigst anbefallda tekniska undersökningarne haft till ändamål att utstaka stambanorna emellan vissa bestämda ändpunkter, utan att emellan dessa böja linierna i andra fall, än der dels större mötande naturhinder gjort sådant till en nödvändighet, eller beröringen med vigtigare handelsplatser samt rikare och mera befolkade 7 orter till ögonskenlig fördel för rörelsen påfordrat en sådan åtgärd, så har Kommittéen, i öfverensstämmelse med Eders Kongl. Maj:ts nådiga instruktion rörande banornas hufvudrigtning, anvisat cheferna för undersökningsförrättningarna hvilka ställen emellan de bestämda ändpunkterna som linierna borde beröra; och då Kommittéen vid valet emellan förekommande alternativa förslag å vissa sträckningar icke funnit så öfvervägande kommerciela fördelar eller andra allmänna intressen af sådan vigt, att det ena eller andra alternativet endast på grund deraf kunnat tillerkännas ett bestämdt företräde, så hafva tekniska undersökningar blifvit anbefallda å samtliga sådane alternativa linier, för att med ledning af derigenom vunna ytterligare upplysningar slutligen kunna bestämma och antaga den fördelaktigaste sträckningen. Kommittéen har ansett ändamålet med de tekniska undersökningarna uppnådt, då terrängen emellan de af Kommittéen sålunda bestämda hufvudpunkterna blifvit så noga som möjligt och, der så fordrats, i flera rigtningar undersökt och afvägd med iakttagande deraf, att der lokalen varit af mera bruten beskaffenhet, undersökningscheferna genom utstakning och afvägning af flera linier sökt att utröna den fördelaktigaste sträckningen, utan att dervid afvika från den raka linien mer än som varit nödvändigt för att, i förening med besparing i anläggningskostnaden, krökningar och stigningar icke skulle öfverstiga den måttstock, som för statens jernvägar är bestämd, eller blifva, de förra af mindre radie än 1000 fot och de senare skarpare än 1 på 100.
U. iticj. A. 319. XVI. Skjuts af fångar. Se Fångars skjols. Skjuts, håll-, angående dess indragning. Se Hållskjuts. Skjutslega. Se Gästgilveriskjul-lega. Skjutslega, olli förhöjd, vinteitiden emellan Grisslehamn och Eckerön, samt om sk\ldighel lill färjpenningars ei läggande för poster, sorn färdas öfver Ortala» iken, m. m. XVIII. B. 294. XIX. Å. 34... XXII. U. 208. XXIII. A. 175. E. 4° 2. Skjutsskyldighet, nnt ändring i föreskrifterna, angående nämndemäns befrielse frän. IY. Ii. 2 58. A. 4"’i. — om inskränkning i nämndemäns befrielse från. Se Nämndemän. Skogman, Carl David, yttranden. Skogsföi ordningen deli 1 Augusti i8o5, om ändring och förklaring i vissa delar af. XII. U. i7ti. XIX. A. 258. Skola i Arvika köping, om inrättande af. Se Arvika. — i Borgholm, om inrättande af. Se Borgholm. — elementar-, i Götheborg, om anslag till. Se Götheborg. — i Strömstad, om statsanslag lill. Se Strömstads skola. — vid Tumba bruk, om bildande af en fast. Se Tumba. Skolbyggnader, angående bidrag till, af de till skollärares aflöning fastställda anslag. XXV. B. 4*5- A. 463. ( >14 ) Skolefondernes sammanslående nied kyrkofonderne, angående. Se Kyrkooch Skolefonderne. Skollärare i Östhammar, örn anslag lill förhöjd lön för. Se Östhammar. Skolor, Real-, om inrättande af. Se Real-skolor. Skolorna i Umeå, Piteå och på Frösön i Jemtland, om anställande af ytterligare en lärare i hvardera af dem. XVIII. 13. 226. XIX. A. 3oo. E. 481.
Grunderna härför visa sig uti sjelfva betänk., hvaraf inhemtas, alt K. M., uti sin nåd. skrifvelse, meddelat Hofrätterues egna framlagda upplysningar öfver förhållandet, det nemi., att nu existerande adjuncler upphöra med tjenslgöringen, såvida de icke till sin utkomst erhålla så mycket, alt de möjligen kunna fortfara med deras vigtiga befattning. Om nu således detta anslag afslås , kommer utan tvifvel , i bredd med det afslag , sorn redan är gifvet, lagskipningens gång att förlamas i begge de vigtiga instanserna Svea och Götha Hofrätter. EfFecten deraf på rättsfrågornas afgörande och folkets billiga anspråk att få sina angelägenheter vid domstolarna utan för mycken tidsutdrägt besörjda, kan vara ganska skadlig, och jag finner således frågan vara af beskaffenhet, att den fordrar det högsta behjertande af StatsUtsk., som icke torde finna någon svårighet att bevilja hvad sorn behöfves, då tillgångar, såsom nu är förhållandet, dertill icke saknas. Jag tror derföre lämpligast vara, att betänk, återremitteras till StatsUtsk., hvilket, vid närmare efterseende, troligen lärer finna, att, ehuru de begärda anslagen äga samma syfte, nemi. befrämjande af lagskipningens gång, olikheten i öfrigt dem emellan är tillräcklig, för att ej af det förra skapa ett hinder att tillstyrka R. St. alt lemna bifall till hvad K. M. uti sin sednare nåd. propos. så rättvisligen begärt. Hr Westfelt, Nils: Sedan en ledamot af StatsUtsk., nemi. Hr Anckarsvärd, redan yttrat sig, har jag ingenting annat alt tillägga, än alt jag fullkomligen förenar mig med honom; men jag vill blott härigenom en gång för alla hafva förklarat, att jag aldrig med min röst skall bidraga till upprifvande af ett under riksdagen fattadt beslut, ehuru jag beklagar, att behofvet af anslag för ifrågavar. ändamål kan vara för linndén. Hr Cederschjöld, Rober t Th e oph ron :
Jag bestrider visserligen icke motionärens framställning om behofvet af pensioner för häradshöfdingar, emedan det visserligen är påtagligt, att personer, som hafva så vigtiga embeten, som de ifrågavar. icke böra blifva af brist på rättighet till pension nödsakade att fortfara med embetsutöfningen långt utöfver den tid, deras ålder och deraf beroende själsförmögenheter rätteligen medgifva; men jag tror också, att, i det skick frågan nu befinner sig, icke några sådana pensioner kunna bestämmas; ty på sätt den siste talaren yttrat och äfven Utsk. framställt, måste pensionerna vara beroende af löneinkomsterna. Dessa gro till beloppet ganska obestämda, och att bestämma pensionerna efter hvad häradshöfdingarne på ordin. -stat åtnjuta, kan icke komma i fråga, då de icke hafva mer än 75 rjdrs lön. Hvad beträffar Frih. Cederströms anmärkn. att det vore problematiskt, huruvida expeditionslösens borttagande vore nyttigt, så kan jag icke deri instämma; fy lika med Hr Ribbing är jag fullt öfvertygad derom, att ingenting skulle mer bidraga till ärendenas skyndsammare behandling och äfven till ordning i lagskipningen, än om dessa sportlar upphörde och i stället bestämda löner så väl för häradshöfdingarna som för domare i allmänhet infördes. Den 18 Juli. 101 Jag Bor vid detta tillfälle icke underlåta att upplysa, alt denna fråga ej blifvit af Regeringen lémond å sido, ty Just.- ministern har redan K. M:s befallning, att i detta hänseende söka alla de upplysningar, som fordras för alt uppgöra ett fullständigt förslag. Om löner för häradshöfdingarna bestämmas, så tror jag, att då den lämpliga tid inträder alt medgifva pensionerna för dessa embetsman. Hr Frih. o. Landtm, framställde propos. till bifall å utlåt. Ropades starka ja, blandade med många nej, i anledn. hvaraf Hr Landtm, förklarade sig hafva funnit att ja öfverrösta! nej. Hr Ribbing begärde votering. Upplästes till justering och godkändes följande voter:spvoposition : Den som bifaller StatsUtskls utlåt.
Vtl-N:o ti., 37 hvad de dertill bidragit, erhålla utdelning för att vid Wernamo uppbygga ett Lazaretr, öfver hvilket »len blifvande Provincial-Läkaren skulle hafva tillsyn; samt att den Lazaretts-afgift, sorn nu af dessa båda Härader utgöres, finge till underhållan. de af ifrågavarande nya Lazarett disponeras. b) Från Högvördige Preste-Ståndet: a to Af Herr Contracts Prosten Nordin, deruti anföres, att Östbo och Westbo Häraders läge vore sådant, att den, som bor i medelpunkten deraf, har 8 mil till Jönköping, Jo mil till Wexiö, 10 mil till Halmstad och 16 mil till Götheborg; hvadan alltså, och under åberopande, dels af den ofta förgäfves använda kostnad, som med en så långväga hemtning af läkemedel är förenad, och dels af de vådor, en uppkommande farsot skulle kunna utbreda i en ort, der någon Läkare icke finnes att tillgå, Herr Prosten föreslår, att berörde tvänne folkrika Härader måtte hugnas med en serskild Läkare på Statens bekostnad. Vid föredragning af detta Memorial till Remiss, hafva till det Högvördiga Ståndets Protocoll sig utlåtitt Herr Contracts*Prosien Hallström: att han, till beredande af en för alla någorlunda 38 Stat$‘8ami Allm. Besv.o.Oec.-etsk. Ctl-N.o av tillgänglig och jemnt fördelad Läkarevård, anser en undersökning böra anställas, huruvida de inom Provincerne och vid Regementena anställde Läkare äro från hvarandra på behörigt afstånd stationerade, samt att emedlertid, och i sammanhang med redan väckte Motioner otn Läkares anställande inom serskildta mindre vidsträckta district, Herr Contracts Prosten finner sig böra föreslå löneanslags beviljande för' en Provincial-Medicus i Norra och Södra Tjusts Härader af Calmare
Jeinlikhet i dels utgående dels inkommande afgifter i dessa fall, 5:0 Jemlikhet uti Skeppsoch Dästumgälder för bägge nationernas Skepp i hvarandras hamnar. —, Under omöjligheten att vid detta tillfälle ingå uti detaljerad pröfning af alla dessa omständigheter, får jag blott i allmänhet anmärka, att nästan alla Engelska produkter och bland dem stenkolen äro i England tillakne akt utföras af främmande, som det åstunda, då våra trädvaror äro här dels alldeles förbudna att utföras, dels endast af «5iö Besil, och Ekon. TJtsJi. Betänkaneten. vissa slag, och till viss qvantitet samt dimension tillätne för främmande att afhämta. Hvad införandet ä ömse sidor angår, så tillåter England införandet af Sveriges förnämsta produkter, såsom jern, trädvaror, tjära, beck, kimrök, pottaska, koppar, färgmossor m. m., men Englands förnämsta produkter utom Stenkolen, nemligen Manufacturvaror af alla slag, äro i Sverige med få undantag /érbjuder att införas. Utgående Tullen i England på de produkter, som derifrån utföras med Engelska skepp, varierar från -§■ till 6 å 7 procent af värdet, utom för stenkolen, som erlägga omkring 25 procent. — Utgående Tullen för Svenska varor med egna skepp varierar ifrån ^ till 20 å 25 procent af värdet. Fremmande Skepp betala i England för stenkolen fmer i Utgående tull än egna, men i Sverige betala främmande skepp i flesta fall dubbelt, och för trädvaror nästan alltid tredubbelt emot livad egna skepp i utgående Tull erlägga. Inkommande Tullen på Svenskt Jern i England är, med Engelska skepp, emellan 3- och £ af varans värde, sedan alla kostnader blifvit betaldej för bräder är den vid pass §• af samma värde. Svenska Skepp erlägga en förhöjning i denna tull för jernet, af vid pass 25 procent, och för bräderna af blott 5 procent, icke af värdet utan af sistnämnde afgifter. De utländska produkter, som äro i Sverige förbjudna, betala här, i fall af tillåtelse» ifrån 50 till 100 procent uti Resi). och Ekon, TJtsJi.
Det har vidare anmärkts, att jag i min reservation omordat den sorgliga erfarenheten af den Franska Handelstraktaten; För hvar och en, som med någon uppmärksamhet behagat genomläsa min reservation i denna punkt, torde det vara klart, att den sorgliga erfarenhet, hvarpå jag hänsyfta), är den, som vunnits deraf, alt, deri 18 December 1857 utkom en af Frih. Gripenstedt kontrasignerad författning, hvarigenom den föreskrift, som förut fanns gifven, alt alla varor, som inkommo med främmande fartyg, skulle draga högre tuliumgälder än om de infördes med Svenska fartyg, utom i de fall, då genom särskilda afhandlingar med främmande magter undantag härutinnan blifvit öfverenskomna, ändrades derhän, att sådana varor icke äro underkastade högre afgifter, ehvad reciprocitet blifvit våra fartyg beviljade i det främmande landet eller icke. Vi skänkte derigenom bort den möjligbet, som förut fanns att betinga oss reciprocitet, och det var just denna på förhand och utan förbehåll om motsvarande fördelar för Svenska fartyg i Franska hamnar åt Franska fartyg beviljade förmån, som försatt Sverige i den obehagliga nödvändigheten att, såsom Frih. Gripenstedt här på detta rum, icke en, utan ett par gånger sjelf uttryckt sig, genom en handelstraktat med Frankrike köpa en sjöfartstraktat med nämnda land. i Att uti den nya tulltaxan, tillämpad från den 15 April 1865, en verklig förhöjning egt rum af de tullsatser, hvilka i den af It. St:r uppgjorda tariff af den 4 November 1863 blifvit bestämda för papper med tryckta linjer, har blifvit erkändt; man har sagt sig väl förstå, att Konst.-Utsk:t. derför kunnat ställa Konungens rådgifvare inför Riksrätt, men deremot icke kunna förklara, huru jag kunnat föreslå att i detta fall tillämpa 107:de §:n R. F. Jag brukar, Mina Hrr! se mig någorlunda före, innan jag föreslår något.
Besvärsoch Ekon.Utskts yttrande i hvad angår dess tillstyrkande af K. theaterns upprätthållande i denna dess närvar, egenskap, vittnar om en högt upplyst uppfattning af scenens rang bland föremålen för Statens uppmärksamhet och vittnar jemväl om lyckad forskning i sak. Ronde frigifvandet af enskilda theatrars inrättande i Stockholm, förblifver jag vid milt, när theater-frågan första gången i Ståndet förevar, yttrade afslyrkande och finner icke något alt lägga till mina då fullständigt utvecklade moliver. Må jag endast upprepa att exclusivare än K. Theater-directionen vill jag icke i detta mål förblifva. — Detta mitt nyssnämnda anförande blef i Aftonbladet recenseradt af en insändare, som alltid åt theatern egnat uppmärksamhet, och som ansåg mig hafva påpekat Hr Torsslows och Hr Djurströms repertoire!- — en irring, hvars justerande jag ansåg finna lämpligaste tid och rum, när, på sätt i dag skett, ärendet ifrån Utsk. lill oss återkom. — Ogrunden af insändarens uppfattning, i denna del, framstår klart nog i sjelfva texten af mitt anförande, hvilket jemväl af pressen offentliggjorts. Åberopande främmande länders sceniska erfarenhet, talade jag nemi. 0111 kommande påföljder af blifvande täflan emellan framdeles frigifna enskilda theatrar. Enär denna frigifvelse ännu icke i Sverige skett, kunde jag ju icke mena ett deraf alslradt och nu förhanden varande ofog, hvilket, min bevisning så mäktigt styrkande, jag väl icke underlåtit alt framhålla och utveckla, om jag, tverteinot eget och allmänhetens omdöme, ansett det vara redan inträlfadt.
Refektoriet i ett gammalt kloster; liknar en enkel, hvitkalkad rundbågskyrka, men väggarne äro besatta med fuktfläckar, som bilda sällsamma figurer. Matbord med skålar. Vid bordsändan en pupitre för lektoren. I fonden dörr ut till kapellet. Ljus tända på borden. På venstra väggen en målning af Michael dödande Den Onde. Vid ett långt matbord till venster sitter Den Okände i hvit sjukdrägt, ensam vid sin skål. Vid bordet till höger sitta De brunklädda från första Akten; Tiggaren; En sorgklädd qvinna med två barn; En qvinna, som liknar Damen, men icke är Damen, och hvilken virkar i stället för att äta; En man, som liknar Läkaren, men icke är han; Dårens Liknelse; Fadrens och Modrens Liknelse; Brodrens d:o; Föräldrarne till den »förlorade Sonen» m. fl. Alla klädda i hvitt men deröfver kostymerna af flor i olika färger. Ansigtena vaxgula, likhvita; och något spöklikt i hela väsendet och i gesterna. (När ridån går upp, sluta alla ett Pater Noster; utom Den Okände.) DEN OKÄNDE (reser sig; går mot Abedissan, som står vid serveringsbordet). Min mor, låt mig tala ett ögonblick. ABEDISSAN (svart och hvit Augustinerdrägt). Ja, min son. (De gå nedåt scenen.) - DEN OKÄNDE. Låt mig först fråga: hvar är jag? ABEDISSAN. Hålvägen, med ett kors, som Ni brutit ned från kalvariet och hvarmed Ni hotade någon uppe i molnen, och som Ni inbillade Er se. Ni hade feber, och Ni föll utför ett bergstalp. Der anträffades Ni oskadad, men i yrsel; och så fördes Ni hit till hospitalet och för värk i ena höften, har man icke kunnat finna någon skada. DEN OKÄNDE. Hvad yrade jag om? ABEDISSAN. allt möjligt och såg Era offer, som Ni kallade dem. DEN OKÄNDE. Och sedan? ABEDISSAN. betala för Er här i hospitalet. Jag sökte lugna Er med att här tages ingen betalning, utan allt är barmhertighet...
På ingen Tullbevakning kan vara så fullkomlig, att ej Utländska Öfverflödsvaror kunna till Riket införas af Rurendrägaren eller Tullförsnillayen, har äfven detta tvångsmedel blifvit begagnadt. Rtt af hufyudyilkpren för én god lagstiftning är pstridigt, att den största möjliga likstämmighet dervid jakttages. Pet är i stöd af denna regel, som Riksens Ständer hysa den tanka, att, då en vara är fill införsel förbuden, bör den äfven till bruk och nyttjande förbjudas. Ett sådant förbrukningsförbud står, enligt Riksens Ständers tanka, i så nära sammanhang med Införselsförbudet, att det sednare blott i ringa mån kan uppfylla sitt ändamål utan i förening med det förra; helst i sjelfva den tillåtna förbrukningen ligger en indirekt uppmuntran till förbudets öfverträdelse. Riksens Ständer anse derför ett sådant förbud så mycket nödvändigare och billigare, som Riksens Ständer, vid granskningen af nu gällande Tull-Taxa, funnit den innefatta dels sådane Artiklar, som i till-, 474 I Underdilniga Skrifvelse/. xäcklig mängd kunna morn Riket tillverkas; dels eådane, för hvilka nödiga vederlag finnas, eller ock sådane, hvilka äro högst umbärliga för den, som för Fäderneslandets bästa vill göra den obetydligaste uppoffring. På dessa grunder tillstyrka Riksens Ständer i underdånighet, att utländska varor, som äro lill införsel förbudne, äfven må, der kontroll å förbudets efterlefvande möjligen kan ega ruin, till försäljning samt bruk och nyttjande förbjudas. Riksens Ständer hafva ganska väl erinrat sig svårigheten att i en för alla Medborgare-klasser lika förbindande författning emot yppighet och. öfverflöd vidtaga de Stadganderi, som kunna på en gång svara emot Allmänhetens Önskningar och tillika nöjaktigt uppfylla ändamålet; Men Riksens Ständer äro öfvertygade att, on härvid lägges den nyss anförda grund af förbud mot bruk och nyttjande utaf varor, sorn förbjudas till införsel, om för öfrigt Författningen undviker sådana foxerna!, der ej tillsyn mot öfverträdelser kan ega rum utan för Nationen motbjudande medel, om
Om dessa skumfransar, hvilka kastades den ena efter den, andra upp på den från höjden osynliga strandremsan, vor0 dyningar efter en redan utkämpad storin eller förebud till en kommande, hvein tänker på sådant, när en plötslig stormil tyckes ha nedbrutit det spirande vårlifvet i ens eget hjerta? - En ung man och en ännu yngre qvinna arbetade sig med slappa långsamma steg uppför sluttningen. De gingo efter hvarandra på en smal gångstig, som emellan ängsremsor, enstaka hus och ladugårdsbyggnader ledde från staden, hvilken ined sitt tvärhuggna kyrktorn och sina n~asttoppar endast svagt skymtade fram ur ett griblått tätt flor, väfdt af den nedhvirflande skorstensröken. Uppkomna på höjden vände de två vandrarne sig om och blickade ned %t på den fängslande lcandskapstaflan. Men det skedde troligen blott af gammal innött vana, ty deras underligt stela drag lifvades ej dervid, deras hårdt sammanpressade läppar öppnades hvarken till ord eller leende, och liksom uppgifna af trötthet sjönko de båda slappt och tungt ned på ett par halfinultnade stubbar invid kastanietraden och i la af den gamla ruinen. De sågo ej på hrarandra. Flickan drog sin linga virkappa fastare omkring sig och försökte gifva sig en käck hallning, men dervid började hennes lappar darra och stora tarar viilde fram m ögonvrån. Hon slöt ögonen för att hålla tårarne tillbaka, men de droppade en efter annan ned från ögonfransen, och ined en liten otalig rörelse vände hon sig sa, att den unge mannen blott kunde se hennes nacke. Han flyttade sig ej ur fläcken, men med sin eleganta promenadkipp gaf han sig till att gräfva i en mullhög, som om hans lifs lycka berott på att den blef utjämnad. Vinden kom med en kraftig doft af harts, v&amp;, angande inulljord och en tillsats af den egendoinliga lökabtigz lukt, som uppstiger fran en del af de första &amp; örterna.
A innan densamma med nyssberörda 2,603 qvadratalnar tillöktes: 2:o att staden, emot erhållande af den till reparation af Götha Artilleri-regementes för närvarande inom förra bastionen Gustavus Magnus befintliga gymnastikbod anvisade summa 302 rdr 4 sk. banko, flyttar denna bod till lilla Otterhälleberget och uppförer densamma der i fullständigt skick på den plats, chefen för nämnda regemente anvisar; 3:o att Kronans, till staden afträdda, område användes förnämligast till byggnader och anläggningar, som underlätta och befordra handelsoch sjöfarts-rörelsen, samt dernäst till andra föremål, som äro för staden nödvändiga oeh gagnande; samt 4:o att staden nu och framdeles, medelst inbetalning i Götheborgs Fortifikationskassa, ersätter vederbörande den afgäld, som, enligt nu gällande kontrakt, utgår för vallhö eller bete å de under ifrågavarande afträdelse inbegripna vallstycken; Kongl. Majit vill fördenskull härmedelst föreslå Rikets Ständer att till omförmälda jordutbyte, under ofvannämnda vilkor, samtycka; i hvilket afseende samteliga till målet hörande handlingar med karta skola öfverlemnas till det Rikets Ständers Utskott, som med samma mål kommer att taga befattning. Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Ut supra. OSCAR. C. v. Hohenhausen. 12 Kongl. May.ts Nåd. Proposition, N:o 30. Utdrag af Protocollet öfver Landtförsvars-Ärenden, hållet inför Hans Maj'.t Konungen uti Stats-rådet å Stockholms Slott den 4 December i85o. Närvarande: Hans Excellens, Justitie-Statsministern, Hr Grefve Sparre, Hans Excellens, Statsministern för Utrikes Ärenderna, Hr Friherre Stjerneld, Statsråden: Fåhreeus, Sandströmer, von Hohenhausen, Wallensteen, Gunther, Genberg, Gripenstedt och Grefve von Platen.