Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag väntade, att utskottet skulle åtminstone förblifva samladt, till dess utgången af revolution blifvit spord, och att det i sista stunden af dess varelse skulle visa någon behjärtenhet, men det borde ej förväntas af dessa låga själar, som ifrån det högsta öfvermod nedföllo på en gång intill den föraktligaste feghet. Utan betänkande, utan att ett ord framstammades rusade samteliga till dörren och skingrades, en hvar på sitt håll, där de snarare hade att frukta någon våldsam medfart, än om de hållit sig tillsammans. Jag visade mig ej eller hjälte och behöfde det icke. Hvarken var jag militär eller bland de högre ämbetsmän, skyldige att sig hos konungen inställa. Min brådska att honom uppvakta hade haft anseende af fjäsk, som ej var mig anständigt. Efter lättad riksbörda förfogade jag mig med snara steg till slottet för att inhämta de första underrättelser om konungens framgång och äfven för att undvika ett fruktadt oväsende, vanligt vid revolutioner, och hvilket af de förtviflade nattmössorne möjligen skulle kunna uppväckas. Jag var knappt inkommen i slottshvalfvet, förr(än) portarne tillstängdes och kedjorna fästades kring slottet. Det var ej mera tillåtet eller möjligt, hvarken att sig därstädes intränga eller därifrån utgå. Jag tillika med någre andre, som tidigt inlupit i denna hamn, blefvo där instängde. En talrik vakt uppfylde slottshvalfvet under general Ehrenkrooks110 befäl, som, midt i kretsen sittande vid ett bord, utdelade med ett dånande ljud sina bud till höger och vänster och med vakande ögon bibehöll den strängaste ordning. Reträtten var ej att försöka. För min del var jag ej därom angelägen. Jag hade inom slottet tillgång på det bästa sällskap, jag kunde önska, hos min gamle vän Bailon,111 en vitter schweizare och af det behagligaste umgänge. Han hade för detta varit lektör hos drottningen Lovisa och var nu mera till sällskap hos konungen antagen, hvars utmärkta förtroende han vunnit genom sitt redliga förhållande och uppriktiga nit för dess ära. Ständiga bud från konungen, som till slottet ankommo, infunno sig tillika hos Bailon och meddelade honom de hugneligaste underrättelser om revolutions stundeliga framgång.
Jag anhåller, att denna min motion må blifva till StatsUtsk. remitterad, och torde jag till samma Utsk. få aflemna de handlingar och räkenskaper, på hvilka jag stöder densamma. Denna motion remitterades till StatsUtsk. Hr Hjärne, Harald, upläste följande motion: Den nya Eörordnm ang:de vilkoren för bränvins tillverkning, af d. 18 Januari 1855, har nu i 2:ne år varit tillämpad. Erfarenheten under denna tid har gifvit nytt stöd åt de grundsatser, hvarpå denna författning hvilar. Det bestrides af ingen, att de ändamål, som med densamma åsyftades — minskad tillverkning och minskad förtäring af bränvin — befrämjats genom den nya lagstiftningen, och att man således valt en riktning, som leder till det slutliga mål, dit man önskar komma. Detta resultat är en ällmänt känd sak, och behöfver inga andra bevis än den allmänna meningen i hela Riket och de faktiska upgifter, som blifvit sammanförda i den af CivilDepart:tets byrå för kontrollen å bränvinsförfattningarnes tillämpning afgifna berättelse, som blifvit af K. M. E. St:r meddelad. Det bör således kunna antagas såsom gifvet, att R. St:r önska vidmakthålla en lagstiftning, som visat sig i allmänhet vara nyttig och ändamålsenlig, och således icke torde anse sig böra föreslå några andra förändringar i ofvannämnde förordning, än dels sådana, som erfordras till rättelse af de misstag, som vid tillämpningen blifvit uppenbarade, dels sådana, sorn, i öfverensstämmelse med den allmänna meningen och redan i Lagen antagna grundsatser, äro synnerligen egnade att bebefordra ändamålet. På grund häfaf anser jag rättast, att låta förordningen i dess reglementariska stadganden, f. n., i allmänhet förblifva oförändrad, så mycket heldre, som K. M. alltid är i tillfälle att, i speciella fall, efter ytterligare vunnen erfarenhet, rätta eller förbättra dem. Deremot anser jag af stor vigt, att vidtaga tvenne förändringar i afseende på beskattningen. Den forsla gäller 40 § i förordmn deri skatten är bestämd till 10 sk. b:kö för hvarje tillverkad kanna bränvin.
Adlande genom adoption eller naturalisation under utdöde eller lefvande ätters namn och nummer, vare hädanefter ej tillåtit. §• 4i. Dör Konung, innan Thron följaren denna ålder uppnått, föres Styrelsen, af Stats-Rådet med Konungslig magt och myndighet i Konungens namn, intill dess Riksens Ständer sammankomma, och den FörmyndareStyrelseRiksens Ständer förordna, Regeringen tillträdt, ställande sig Stats-Rådet denna R.egerings-Form till ovillkorlig efterlefnad. §• 8r Antaga icke Riks-Stånden samfällt Konungens Proposition, vare den afslagen och aflemne Riksens Ständer sitt afslag med skälen dertill skriftligen till Konungen genom deras Taleman. Örn vid Riksdag, då Grundlags-frågor lagligen kunna af göras, ytterligare uppskof J öreslås, må det ej äga rum, utan Konungens och alla fyra■ Riks - Ståndens sammanstämmande beslut. RiksdagsO rätt i agen. §. 68. Desse Revisorer, som skola vara Sex af hvarje Riks-Stånd, böra emellan Iliksdagarne sammanträda så ofta, att hvarje 22 Cons t. Utsk. Betänkanden. Revision må kunna omfatta tvenne års afslutade räkenskaper, och tage derföre alltid Revisions-förrättningen sin början den 15 Augusti; skolande så väl Riksens Ständer, som afgående Revisorer, i likstämmighet härmed, utsätta tiden till nästpåföljande Revision, tili hvilken Revisorerne böra af Konungen kallas. Och må ingen Revision öfverskrida en tid af Fyra månader. Med Revisorernes röstberäkning &c. Tryckfrih ets-Förordn ingen. ?• r* 5:o Privilegier å Boktryckeri eller Tryckeri för Musicalier skola ej erfordras &c. 6:0 Författare vare ej skyldig, att å tryckt Skrift låta sitt namn utsättas.
Jag anser de Medborgares rätt, som nu få vidkännas af DiscontFörvaltningen, mer eller mindre förorsakade förluster, påkalla all den ansvarighet, hvartill Reglementens och BolagsReglors öfverträdande kan föranleda j och ingen skall med mera nöje än jag emottaga en grundad öfverbevisning, att Götha CanalDiscontDirectinn, vid det ifrågavarande Lå> nebiträdet till Canalarbetet, som nu väcker en betydlig brist i tillgångarne, iakttagit hvad Reglemsnten och Författningar i denna del stadga, och då jag genom mitt yrkande af laglig undersökning och ansvarighet, å ena sidan, åsyftar tillfredsställandet af rättvisans kraf för eu bedragen Allmänhet; önskar jag åt Directionen härigenom lemna tillfälle, att på ett för sig tillfredsställande sätt upplysa den stora del af Allmänheten, som troligen i denna Den 17 Martti, e. ttt. 183 de] hyser samma begrepp om saken, somj3g. — Med Utskottet instämmer jag gerna deri, att alla Assignationer på ett eller annat sätt må genast inlösas ; men de häitill förskjutr.e medel endart anses, såsom ett Försko-ts-bidag till Massorna, som för dessa Assignationers godtgörande bör häfta, likasom lör dess öfriga skulder. Om Återremiss af Betänkandet vågar jag i öfrigt anhålla, i anledning af de Anmärkningar jag tagit mig friheten framställa, och hvilka hufvudsakligast innefattas deruti: att :>g icke vill medgifva prio ritet för någon slags Fordringsägare i Massorna ; att jag anser hvarje af de banqueroutterade enskiita
Om det måste medgifvas, att det hittills visat sig hurusom, på ena sidan, regeringen icke inom den nuvarande representationen kan finna något verkligt stöd för sina åsigter, och å den andra, ej eller Ständerna sjelfva handla i någon viss rigtning, och att sålunda regeringen, i flere hänseenden till sin verksamhet inskränkt, föga skall kunna uträtta något för landet nyttigt, hvilket än mindre af Ständerna kan åstadkommas, så måste representationens nuvarande organisation med rätta bära skulden för de olägenheter, som utgjort och utgöra föremål för önskade, men uteblifna förbättringar; och då representationens ombildning ytterst beror af regeringens tillgörande, lärer rådgifvarnes fullkomliga overksamhet i detta hänseende ådagalägga, att de förbisett nationens och statens vigtigaste angelägenhet, och såmedelst ingalunda till folkets sannskyldiga nytta begagnat den makt, som varit dem anförtrodd. é) Under den 9 Juli 1852 blef Herr Chefen för Ecklesiastik-departementet bemyndigad att, med biträde af något mindre antal sak-kunnige män samt af en ledamot i Statskontoret, uppgöra de för läroverkens reglering nödiga förslag till skol-lag och skolstat; hvarvid afseende skulle fästas dels på redan för handen varande ordning och förut gjorda bestämmelser, dels på Rikets Ständers vid särskilda tillfällen yttrade önskningar och fattade beslut, och dels ändtligen på inkomna, ännu ej afgjorda, underdåniga ansökningar och framställningar. Vid förslaget till stater skulle hänseende tagas så väl till de tillgångar, som vid läroverken finnas, som till de anslag, hvilka tid efter annan af Rikets Ständer blifvit gjorda. De biträden från undervisningsverken, som erfordrades, skulle af Departementschefen få utses. I dessa vigtiga angelägenheter, som så länge väntat och så högt påkallat en slutlig behandling, har allt sedermera icke något förslag framträdt. f) Utsedde kommitterade afgåfvo den 29 December 1846 nytt förslag till kyrkolag och särskilda lagarj rörande kjrrkoväsendet samt kyrkoBilt. till R. St. Samtlige
Ståndet af slog Utskottets tillstyrkande i denna punkt, att den s. k. Fahlu-kungsgårds-hjelp måtte afskaffas emot samtidigt försvinnande af derför medgifven lindring i bevillningen; i följd hvaraf det öfriga af Utskottets förslag i denna punkt förfaller. 8:de punkten, om Näs kungsgårds reparationsmedel, och 9:de punkten, rörande dagsverks-skyldigheterna. Jfslogos i sammanhang med 3:dje punkten. Hvad Utskottet i dessa punkter föreslagit angående serskilda iakttagelser vid ränte-förvandlingen, blef af Ståndet afslaget, såsom egande sammanhang med 3:dje punkten. 13:de punkten bifölls; 14:de punkten. Utskottets hemställan i denna punkt i afseende på framtida skattläggningar ansågs förfalla i följd af Ståndets beslut vid 3:dje punkten. Hvad Utskottet i denna punkt tillstyrkt i fråga om mjölqvarnars beskattnig efter bevillningsgrunder, bifölls. 16:de punkten ansågs förfalla i följd af beslutet vid den 3:dje. 17:de punkten. Utskottets förslag i denna punkt, att kronooch kyrko-tionden skulle förvandlas, af slogs; och kommer i följe häraf hvad Utskottet i afseende på sättet för förvandlingen i denna punkt tillstyrkt, alt förfalla. 18:de punkten afslogs i sammanhang med den tredje. 19:de punkten lades till handlingarna. 20:de punkten i utlåtandena N:ris 242 oeh 312. Hvad Utskottet i denna punkt föreslagit nemligen, att de till tjenstemäns aflönande anslagne indelda räntor och krono-tionde skulle till statsverket indragas och utgöras efter samma grunder, som Utskottet föreslagit för de kronan behållne samt uppbäras och redovisas i sammanhang Prot.-utdrag den 8 September. 484-8. med krono-uppbörden afslogs; i följd hvaraf det öfriga af denna punkt förfaller. 21:sta punkten bifölls, 22:dra punkten afslogs. 23:dje punkten.
Jag tror att Utsk:t bort, mera än som skett, fästa afseende vid det nya förhållande, som inträdt sedan sista riksdagen genom tillämpningen af kommunal-Iagarne, ty genom det i dem befintliga stadgandet, att kommunalafgifterna beräknas efter åsätta bevillningen, hafva pensionstagarnes utskvlder blifvit mångdubbelt ökade. Härtill kommer att det belopp, Staten inhöstar genom denna bevillning, är så obetydligt, hvilket styrkes deraf att, enligt de officiella uppgifter jag erhållit från arméns pensionskassa, den sam - 244 Pen 10 Mars e. m. manlagda suraman af bevillning för kassans 664 pensionstagare uppgår till endast 2882 rdr. Staten skulle således icke göra någon stor uppoffring, om den afstode från denna bevillning, hvilken deremot för pensionstagare kännes så tryckande, och jag vågar derföre anhålla att denna punkt måtte blifva tili Utsk:t återremitterad, på det att Utsk:t måtte blifva i tillfälle att inkomma med nytt Utlåt, i öfverensstämmelse med det uti min motion gjorda förslag. Frih. af Ugglas, Gustaf: Bevilln.-Utsk:t har vid behandlingen af den af Hr Linroth väckta motion utgått från den åsigt, att det är vådligt att i Bevilln.-Förordningen medgifva undantag från erläggande af bevillning för hvar och en, som i någon mån kan anses ega den förmögenhet, att han är i slånd att erlägga utskylder till Staten. Utsk:t har derföre icke ansett lämpligt att bevilja andra undantag, än de i Förordningens 8 § 1 mom. stadgade, och jag hemställer, om det kan vara billigt, att innehafvare!) af en stor pension befrias från bevillning, under det att andra med vida mindre inkomster måste erlägga sådan. Faran i att bifalla ett förslag, sådant som det ifrågavarande, ligger deri, att då man en gång börjat att af medömkan för en viss klass bevilja undantag, någon gräns icke vidare finnes. Jag vågar derföre på det högsta afråda R. o. Ad. från att beträda en sådan väg, och yrkar af denna orsak bifall till Utsk:ts hemställan.
Enär två Riks-Stånd således stadnat emot två, och det kan förefalla tvifvelaktigt, huruvida, under sådane förhållanden, frågan bör förfalla, eller blifva föremål för votering i Förstärkt Stats-Utskott, har Utskottet till en början ansett sig böra inbjuda Borgareoch Bonde-Stånden att, med instämmande uti Ridderskapet och Adelns samt Preste-Ståndets beslut, medgifva det af Utskottet tillstyrkte uppskof intill nästkommande Riksdag med förevarande afskrifningsfrågas slutliga afgörande. Stockholm den 21 April i845. Reservationer: af Herrar Schartau, Gustafsson och Falleij, hvilka ansågo Utskottet nu jemväl hafva bordt uppställa voteringsproposition i frågan; af Herr Norin, som ansåg, att Utskottet, i stället för inbjudningen lill Borgareoch Bonde-Stånden, bordt inbjuda Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet att i frågan fatta definitivt beslut. STOCKHOLM, Lundberg & Camp., 1845. Stats-UlsfiOtlets Utlåtande, No o8~. I N:o 387. Ank. till Exp.-Utsk. den 3o April, kl. 7 e. bi.
Öfverlemnad till Landtförs varsDepartementsExpeditionen. 281:o angående regleringen af utgifterna under 4:de Hufvudtiteln (170). Efter underdånig anmälan den 31 December 1840 i nåder öfverlemnad till Sjöfors varsDepartementsExpeditionen. Öfverlemnad likaledes, enligt nådigt beslut af den 31 December 1840, lill Eeklesiast i kDepar temen tsExpedi lionen. 283:o ang fiende dito under Gite Hufvudliteln (1G3). Enligt nådigt beslut af samma dag, öfverlemnad till CivilDepartemenlsExpeditionen. Bil. lill II. St. Om livad Rikets Ständer härvid beslulit, har Kongl. Maj:l uli nådigt bref af den 3 Februari 1841 StalsKunlorel lil! kännedom oell efterrättelse torsland i gal. angående regleringen af utgifterna under 8:de Ilufvudli leln (165). Kongl. Maj:t, sorn lälil genom Justitieoch LandlförsvarsDeparteinenlen Sig i underdånighet föredragas Rikets Ständers framställningar angående fåug vårdsanslagen och lösningspriset för salpetern, har i öfrigt lemnat StalsKontoret del af hvad Rikets Ständer angående regleringen af denna Hufvud titel beslulit* angående dito under 9:de Hufvudliteln (174). Enligt nådig befallning den 31 December 1840, öfverlemnad till CivilDepartementet. angående dilo under 10:de Hufvudliteln (171). Öfverlemnad, enligt nådig befallning af samma dag, till Ecklesiastik DeparlementsExpeditionen. J2§8:o angående den lullafgift, som af Kongl. Danska Regeringen uppbäres för Svenska fartyg, hvilka passera Öresund (178).
Dalmans förslag fullkomligen instämmer med grundlagens anda, och tillstyrker detsanimas antagande såsom vida bättre, än hvad i74 Deri j October. Constit.Utsk. föreslagit. Jag anhåller om propos. till bifall å Hr Dalmans förslag. Hr Dalman: Jag är till största delen förekommen af det upplysande svar, Hr Stuart lemnat på de emot mitt förslag gjorda anmärkningar. Jag anhåller likväl att, för egen del, fä försäkra Frih. Cederström, att min mening visserligen icke är, hvarken att minska Konungamagten eller att införa en regering af Herrarna. Jag ber att ånyo få fästa uppmärksamheten deruppå, alt mitt förslag endast syftar till att i lag bestämma en rådgifvares naturliga pligt att icke längre lemna sitt biträde eller sin hand åt en Konung, som handlar emot Rikets sannskyldiga nytta. Konungen kan, enligt nu gällande grundlag, icke åt något sitt beslut bereda verkställighet, utan att det är contrasigneradt. Nå val! är det då obilligt, att den, som verkställt en dylik eontrasignation, som genom sitt namn, icke genom Konungens, förvandlat beslutet från Konungens enskilda till en Regeringens handling, jemväl derför blir ansvarig. Deruppå ber jag att få fästa R. o. Ad:s synnerliga uppmärksamhet. Detta måtte ej vara mera obilligt, än att den, som undertecknat en borgenskrift för en annan, får betala, oaktadt han icke erhållit ett öre af de låntagna penningarna. Ett så förtroligt förhållande synes väl böra äga rum emellan en Konung och hans rådgifvare, som emellan löftesmannen och hufvudgäldenären. Man besinne, att eljest drabbar allt missnöje Konungens person, och detta måtte väl vara det mest oformliga och vådliga inom det constitutionella samhället, hvars grundsats är den, att Majestätets helgd skall skyddas af ansvariga rådgifvare. Frih. Cederström har sagt, att mitt förslag åsyftade ett oligarkiskt regeringssätt, och han har åberopat historiens vittnesbörd emot denna styrelseform.
Hvad angår Herr Grefve Mörners yttrande, att vidden oftanämnde conclaven pluraliteten syntes vilja låta frågan hvila, ber jag att få förklara, det jag nu frarns ställer en annan tanka, icke för att sätta min emot majoritetens, som i detta mål ej skulle löna mödan, utan för det jag i går tyckte mig finna meningarne i sjelfva hufvudsaken var» högst delade, samt att de fleste frångingo sina tankar endast på det framställda skälet, att en debatt kunde föranleda till en tidspillande votering; ett skäl tom jag aldrig kan anse vara något skäl. Ämnet är för prejudicatet vigtigt, och tror jag frågan böra antingen an-J tagas eller afslås nu, men ej uppskjutas, samt anhåller derföre om Eders Excellences propo; sition på afslag å Betänkandet i hvad det rörer Bänkmans frågan; den som då anser frågan 6å vigtig, att han vill begära votering, har sig sådant öppet. Tiden är nu ej så knapp som i8i5j då RiksdagsPredikan instundade vid detta måls företagande; afgöres det icke nu, uppstå lika många svårigheter härnäst, hvar och en af de nu närvarande, som sig då på Riddarhuset befinner, äger visst att påminna RiddarhusUtskottet, till och med att proponera föreläggande af §n viss pre - 43 Den 2 Jidit. pcriptionstid för Utskottets utlåtande, men man vet huru obehagligt sådant är, och kan lätt förutse, att en dylik proposition torde afslås. Jag anhåller derföre om Edets Excellences proposition antingen på bifall eller afslag å Betänkandet. Grefve Mörner, Carl Stellam Då jag förnimmer, att Grefve Spens ej vill afstå från sitt yrkande, och jag finner saken af den vigt, att den fordrar en närmare öfverläggning, föranlåtes jag med anledning af 44 §. Riksdagsordningen begära att ifrågavarande ämne må ytterligare förblifva hvilande på bordet. Grefve De ta Gardie, Jacob och Herr Aniar sparre , Ingemar Angust, förenade sig med Grefve Mörner.
4 procent af taxeringsvärdet i boställsgård och jord, tillhopa „ »4: —• Påskpenningar af staden, varierande under olika år, men i medeltal uppgående lill » » 30: — Tillsammans R:mt R:dr 94: 94. Ii os tä 11 sj orde n utgöres af en vret om 8 tunnlands areal, inköpt efter hand under åren 1673—1706, samt 15 kappland s. k. Fredingsjord, hvilken åtföljer embetsgården, och en kålgård om 5 kappland, donerad den 12 Augusti 1806 af Doktor Stamberg. Jorden utgör således icke fullt 9 tunnland. Skolan har en kapitaltillgång af 335 R:dr 86 öre, bildad genom inskrifnings-penningur, och hvarå räntan användes till skrifmateriel, renhållning och premier. Skolans lokal består af ett i Rektors embelsgård för ändamålet inredt rum. Någon framställning om pedagogiens uppflyttande bland elementar-läroverken har från stadens sida icke blifvit gjord. 24 Kongl, Majus Nåd. Skrifvelse N:o 61. Linde, som är 1857 egde 1,043 innevånare, ligger 4 1/4 mil från Örebro, hvarest närmaste elementar-läroverk är beläget. 20:o Pedagogien i Säther. Undervisningen, som bestrides af en lärare, uppgifves hafva ungefärligen omfattat de tvänne lägsta klassernas kurser i vanliga Läroverk. Lärjungarnes antal har i medeltal för åren 1853—1857 utgjort 12, samt uppgick under sistförlidne höstoch vårterminer (ill 15. Lönen för Rektor utgöres, utom boställsgård, af Spanmål Tunnor Kapp. från Hedemora 19. 21, i Vs råg, V4 korn, V4 dubbelhafra; Rättviksgratial 787/iis korn; Penningar.
Dagen derefter ingafs af Rothschilds och Heines ombud ett nytt anbud, innehållande, att dessa 2.ne Bankirhus dämera ville öfvertaga lånet till 93 procent, hvarjemte ombudet anmälde, att hans hufvudmän voro villige taga i öfvervägande, huruvida någon ytterligare förhöjning af procentbeloppet möjligen skulle kunna medgifvas. äfvensom att de till alla delar godkänt å Fullmäktiges sida gjorda anmärkningar och äskade rättelser uti det förut aflemnade kontraktsförslaget. I betrak tande af de uti sistnämnde anbud framställda lånevilkor och vid den ståndpunkt, hvartill underhandlingarne med Erlanger och hans medintressenter då redan kommit, funno Fullmäktige sig likväl icke kunna fästa afseende å detta anbud. Sedermera, eller i början af sistlidne April månad, inkom till Fullmäktige ett ytterligare låneanbud, undertecknadt af Bankiren Adolf Reinack i Frankfurt arn Mayn, hvilken förklarade sig vilja öfvertaga det af Svenska Staten äskade jernvägslån emot 44 procents ränta och emot återbetalning under 50 år genom qvartalsvis skeende liqvider; men hvilka betalningsvilkor, vid deras jemförande med deni, som voro betingade för det redan afslutade länet, Fullmäktige funno för låntagaren mindre fördelaktiga, än dessa, hvadan och da anbudet i allt fall inkommit efter det lånet redan blifvit afslutadt, detsamma icke kunde antagas. Då, i fråga om länets belopp, Rikets Ständer, såsom ofvan är nämndt, beslutat, att detsamma skulle motsvara 25,000,000 R;dr Knnt, utom de med upplåningens verkställighet — 57 — förenade kostnader, beslöto Fullmäktige fastställa lånebeloppet till 10,000,000 Thaler Preussisk Kurant, motsvarande, efter antagen kursberäkning af 2if R:dr för hvarje Thaler, 26,666,666j ! :dr R:int eller, efter afdrag af 6 procents kapitalrabatt, 25,066,6663 Riksdaler Riksmynt.
Hr Prin t zéns köldi Jag önskar att ordet njslä måtte utgå ur voteris-proposin och utbytas mot ordet ogilla. Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. godkände det upplästa förslaget till voteris-propos. med den förändring att i st. f. ordet ”afslår” infördes ”ogillar;” men härvid anmälde sig ånyo och yttrade i Hr Printzensköld! Jag anser mig äfven böra göra en annan anmärkn. emot kontraproposin. Grunden, hvarpå jag och flere med mig ansett votering i först. StatsUtsk. om förevaride fråga ej böra ske och voteris-propos. således ej böra gillas, har varit den alt IL St. redan tillförene, vid föredragningen af StatsUtskis inkomst-betänk. Nio 37 fastställt denna ränta bland de ordinarie in-* komsterna, och att således, då de redan beslutat om räntans existens, detta beslut ej kan genom votering i först. Utsk. upphäfvas. Dessa motiver anhåller jag mätte i konlrapropos. intagas. Ilr von Hartmansdorff: Jag kan ej påminna mig, att R. o. Ad. någonsin infört några motiv i sina voteris-proposir. Frågan är blott att säga, om man godkänner eller ogillar. Jag tillstyrker sålunda, att propos. mätte förblifva sådan som Hr Gr. o. Landtm, henne framställt. Sedan härefter ofvan införda voteris-propos., med utbyte af ordet ”afslår” emot ordet ”ogillar” blifvit ånyo uppläst och godkänd, företogs voteringen och vid dess slut befunnos rösterna hafva utfallit som följer: Ja — 44. Nej — 37. Side punkten. Hr von Hartmansdorff: Denna voteris-propos. bör, i min tanke, än mindre gillas, än den, som af R. o. Ad. sist godkändes. 1 den förra innehölls ett förslag till ersättning för den förlust af 416 Den 23 September e. m. ordinarie ränta, hvilken genom bifall till Ulsk:s förslag skulle uppstå. Här äter är icke fråga att ersätta, utan helt enkelt att borttaga en ordinarie ränta.