Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Denna skulle hvarje gäst doppa ned i den stora och sedan tömma. Granne drack ständigt granne till. (Forts.) U p skolor och uppfostringsanstalter, i sjukhus, väl görenhetsinrättningar, folkkök, hushållsskolor m. m. notisboken. rekommendera sitt allmänt erkända T t t t p t t t TTtpT5 I l U JL Jr W Jat V JSj aCTw fritt från klor - 4. iak eller tvätt i stället Sparar peillliXlff ' 9,1 '. sparar „ arbete. Tr-lHrln-n, c i p samma pTTT som, T med vanlig asklut, och Sparar ochalldeles „ TrJä s Fröken Gudrun Torpadie ger i morgon lördag sin förut i de dagli ga tidningarna bebådade konsert i Vetenskapsakademiens hörsal. Om få sångerskor har pressen under denna säsong haft så mycket att tala som om fröken Torpadie, och få ha varit så mycket eftersökta och anlitade som hon vid alla möjliga konserter soaréer, matinéer m. fl. musiktillställningar af en offentlig eller mera privat natur. Och öfver allt har hon gjort lycka. En af sina största framgångar rönte den unga sångerskan vid en privat soaré för några dagar sedan, då hon sjöng inför en stor del af diplomatiska kårens damer och herrar. Vid Musikföreningens sista konsert biträdde äfven fröken Torpadie. Det är därför att förmoda, att hon äfven vid sin egen konsert skall röna den framgång hon förtjänar på grund af den präktiga stämman, en något mörk, fyllig mezzosopran med någol af violoncell uti sig, det intelligenta och af smak präglade föredraget och den aktningsvärda grad af utveckling hon redan nått i sin konst. Fröken Torpadie biträdes af konsertmästaren Tor Aulin, hr Wilh. Stenhammar, operasångaren Th. Hofer och fröken Alfhild Larsson.
Jag hoppas att R. o. Ad. täckes samtycka till denna förhöjning, men med det förbehåll, som jemväl var i den K. proposm intaget, och här blifvit antydt, nemi. alt en motsvarande förhöjning i det ifrån Stockholms stad till polis-kammaren utgående bidrag måtte äga rnm. Derigenom blefve förhöjningen ifrån statens och stadens sida tillsammans 8000 r:dr, och kunde således förslå, att något utträlta. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. i öfverensstämmelse med Hr von Hartmansdorffs förslag, bifölle den af K. M. äskade tillökning af 4000 r:dr i det årliga statsbidraget till poliskammaren i Stockholm, med det jemväl i K. M:s nåd. propos. intagna förbehåll, ali stadens årliga bidrag till polis-kammaren ökas till 25.000 r:dr. Ropades ja. 11 punkten. R. o. Ad. fann denna punkt icke erfordra någon åtgärd. 12 punktens l:sta moni. R. o. Ad. biföll Utsk:s i afseende på detta mom. afgifna yttrande. 12 punkteus 'lidra morn., 14 punkten, 16 punktens 1 ista mom. och öfrige punkterne. R. o. Ad. fann Ulsk:s utlåt i dessa delar icke föranleda till någon åtgärd. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: Vid föredragningen af lista punkten i detta betänk, kom jag icke att observera huruvida den sednare delen af RondeSt:s inbjudning antogs eller R. o. Ad. biföll hvad StatsUtsk. hade tillstyrkt, nemi. att den vid föreg:de statsreglering bestämda anslagssumma borde oförändradt bibehållas. Jag tager mig friheten förfråga mig huru dermed sig förhåller, emedan det utan kännedom derom torde vara omöjligt, att här besluta. I anledn. häraf upplyste Hr Gr. o. Landtm., att R. o. Ad. särkildt pröfvat hvartdera mom. af den punkt, Frih.
Uppriktigt sagdt skulle jag redan bli det i ert ställe. (Emmy ser ledsen ut) Jaha, nu tycker ni säkert att jag borde ha sagt er det här tidigare, inte sant? Och att jag uppmuntrat edra känslor för länge? EMMY. Ni är vådlig, baron Brinck! BARON. Månne det? Jag är ärlig och på sak gående och tycker inte om pjunk. Jag vill bara ha en smula glädje här i världen, utan sentimentalitet. EMMY. (nedslaget) Jag kan njuta så litet af dylik glädje. BARON. Säg inte det, fru Stjernfelt; – ni bedrar er själf! Förlåt mig om jag tror att ni haft fullt lika roligt som jag af vår sammanvaro både förr och nu, eller af vår kurtis, för att tala mera koncist. (med en stor suck) Men jag får naturligtvis inte fortsätta den längre. Jag skingrar edra ideal och förstör er lycka! EMMY. (allvarsamt) Ja, jag tror att vi ha gått för långt. BARON. Vi ha ju gått ingenstans. Vi ha bara tagit stunden som den kommit ... EMMY. Ja, jag borde ju vetat det ... Det var bara flirtation –! BARON. Vackert så. EMMY. Vi kvinnor är så narraktiga! – Jag inbillade mig naturligtvis ... BARON. (afbryter) Att jag skulle fria? EMMY. Nej, inte precis det – BARON. Men i alla fall att jag ville gifta mig med er? EMMY. (tiger) BARON. Hm! – fast jag sagt er från början att jag inte skulle gifta mig med er, för att jag inte tror på äktenskapslycka oss emellan. EMMY. Det är synd af er baron Brinck, att inte tro på någonting –! BARON. Nå! – hvarför det? EMMY. För ni lär mig detsamma. Och en kvinna behöfver tro för att inte gå under ... BARON. Jag tror nog på ett och annat. Men jag tror inte precis att ni skulle älska mig så särdeles innerligt, fru Stjernfelt, – allra minst i hvardagslag! Jag kan för min egen del als inte älska någon så öfverdådigt, att jag ville ha präst och vitnen att klibba mig vid den älskade för alltid. Så tror jag nu åtminstone.
Detta sätt att laga strumpor kan TYCKAS omständligt och tidsödande, men det har den fördelen framför det oupphörliga stoppandet, att det sällan behöfver upprepas och är vida snyggare och trefligare. SCKUNDO. Efter » mångårig prenumerants » begäran i n:r 19 af Idun alt få något meddelande i strumpstickningsfrågan, tänkte jag mig kunna omtala, hvad jag under min mångåriga praktik att hålla småttingar något så när snygga om ben och fötter funnit vara bästa sättet. Först och främst bör man afslå från det visserligen mycket trefliga. men opraktiska bruket att sticka strumporna afvigt och rätt. En stopp, om än aldrig så väl gjord, synes mycket mer på en sådan strumpa än på en slätt slickad. Vidare är det fördelaktigt att » taga ihop » benet i båda sidorna i stället för midt bak, ty när man sedan stickar ny fot i strumpan, kan benet vändas helt om och den föga eller intet nötta undersidan kommer framåt. Men innan denna åtgärd företages hafva nog de små slitvargarna hunnit nöta på knäna. Mamma försöker att så fort det blir » tunt » träda med garn för att ännu litet hindra sjelfva hålet; men det hjälper ej länge, utan snart har man en stopp, hvilken med otrolig hastighet måste utvidgas åt alla sidor. När vi kommit så långt i strumpans tillvaro, brukar jag försiktigt sprätta upp en rand så långt ned som det nötta eller stoppade räcker, träder upp det på sticka och stickar i en bit alldeles lika stor som det söndriga. Upptill » maskas » denna fast i strumpan och på de båda sidorna syr man maska mot maska, klipper bort den gamla biten och fäller till de båda sömmarna på undersidan. * * MOTTAGAS MED FOR SVERIGES Den är FRISK, FOSTERLÄNDSK, UNHvarje moder bör därför för sin ungdom NU GENAST prenumerera med 3 kr. från årets början, så kunna ännu ALLA utkomna nummer erhållas. En angenämare följeslagare under feriernas lekar, sysselsättningar och ströftåg kunna våra gossar och flickor icke önska sig. Utkommer hela året om, # LÄRORIK. äfven under skolferierna! Innehållsförteckning. Amanda Kcrfstedt. Lennart Hennings. A. G. Idun Stockholm, iduns Tryckeri Aktiebolag.
Län, åtföljande Berättelsen för åren 1848, 184» oell 1850. Hemmantal. Frälse-Hemman Krono-Hemman Krono-Nybyggen med frihetsår Utarrenderade Krono-Fisken Krono-Skatte-Hemman Militie boställen Ecklesiastika boställen Skole-Hemman, Krono Krono-Torp med frihetsår Kronolägenheter, skaltlagdc efter Savolaxska methodcn Renbetesland, Krono Backstugor Af Skattemannaeller Boställsägor upparbetade Torp och Lägenheter utan särskild åsatt ränta Soldat-Torp, till en del förfallne och ohcbodde Skatte-Fisken Tull-mjölqvarnar med sammanräknade 28 par stenar Tull-sågqvarnar, grofbladiga Dito finbladiga Dito dito med köptimmer från Kronoskogar Ägare och arbetare vid desse verk . Husbehofs-mjölqvarnar Glasbruk ... Mindre Färgerier jemte Stampverk, deraf 1 till sär skildt värde uppskattadt Kalkugnar Tjärubränningsugnar å Kronoskogar, hvaraf per me dium utgått Husbehofs-sågqvarnar Apothek Stångjerns-verk Masugnar Under Bruk emot rekognition upplåtne Kronoskoga Bränvinsbränn ingsafgift. Allmän Bevillning. Efter l:sta Artikeln. Efter 2:dra Artikeln. Efter 3:dje Artikeln. Kronotionde. Afrad. Mantalspenningar. Gcrningsören. Tionde och Räntor af Bruk och Bergverk. Summa. Arrende medel. Kostnad för Rustning och Rotering. Pastorers. | R:dr s. r. It:dr s. r. R:dr s. r. R:dr s. r. R:r s. rR:r s. r. R:dr s. r. Summa. Summa Diverse afgifter, onera och allmänna Stats-Bidrag. besvär. Län för åren 1848—50. f». Montgomery/* P■ Lundmark. TABELL för ItSdernc inom Westerbottens Län, r 53 Jord Utsäde af Medelafkastning, är afdra sedan utsädet get. Underhållna Kreatur. Uppskattadt Värde. rji sr< H ...
S. D. Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande af den 13 sistlidne Mars, i anledning af föreslagne åtgärders vidtagande till den VeneJ riska Smittans utrotande, blef samma Utlåtande af Borgare-Ståndet afslaget, hälst Ståndet ansåg hvad Utskottet deruti tillstyrkt, dels icke vara behöfligt, dels olämpligt för det ifrågavarande ändamålet, enär nian om detsamma® vinnande borde kunna vara förvissad, så väl genom redan vidtagne anstalter i och för Eäkare-vårdens meddelande och de anslag af Statens medel, hvilka i detta afseende blifvit gjorde, som ock af vederbörande Embetsmäns nitiske bemödande att fullgöra hvad på dem i detta fall ankommer; Och skulle härom de Respektive Med - Stånden genom Protokolls-Utdrag underrättas. S. D. Vid förnyad föredragning af RagUtskottets aflat ne Betänkande, N:r 55, angående skärpande af de nu för Tjufnader stadgade straff m. m., blef detsamma af BorgareStåndet afslagit. Från Hedervärda Bonde-Ståndet, S. D. Upplästes Constitutions-Utskottets nu ankomne 3:ne serskilda Memorial af den a6 sistlidne Mars, hvarigenom Utskottet, för en med 56 §. Regeringsformen öfverensstämmande behandling, till Riksens Höglofl. Ständer dfverlemnar af Utskottet tillstyrkte och föreslagne tillägg uti 9 och 107 §. §. af Regeringsformen samt 57 §. Riksdags-Ordningen; och, då Bonde-Stån. det viel desse Förslag ej hade för närvarande Pro t, Vltlr. d. 4 April 1818- 35 7' något att påminna, fann ock detsamma för siri del skäligt förklara att de, såsom Riksens Ständers utlåtande, komma att hvila till nästa Riksdag, för att ^lå komma under afgörande. Si D.
Han har synbarligen gjort upp sin räkning med lifvets fröjder och sorger för längesedan. Jag ser, hur han försiktigt och långsamt sätter sig ned på en bänk längre borta. Han vecklar omständligt upp en tidning, läser ett par minuter, lägger den därpå ifrån sig och sjunker med halfslutna ögon in i en slags vegetativ, halfdrönimande tillvaro, ur hvilken de förbigående endast för ett kort ögonblick förmå upprycka honom. De små barnen, som leka i grushögen, äro mestadels flickor — såväl » sämre » som » bättre mans barn », såsom det vackra och inhemska kastskillnadsordet lyder! Men här i hufvudstaden förmärkes donna högviktiga skillnad åtminstone icke på deras hufvudbonader: ingen af de små flickorna bär » schalett » eller » kläde », detta osköna och formlösa tygstycke, som aldrig kan sitta rätt, utan alltid glider oordentligt åt sidan. Alla ha hatt, från den lilla, rosenröda babyhatten med skära, hängande sidenband, till den likkistsvarta och fula hattskrållan af billiga stråflätor. Medan barnens vårdarinnor sitta i förtroligt samspråk på bänkarne rundt omkring, gräfva de små i sanden med en allvarlig min, som o m det gällde att öfverträffa Vabergets befästningskonst. Ett litet trindt, ettårigt klädesbylte, ur hvilket man endast ser ett par stora blå ögon titta fram, gräfver med en träpinne, nästan lika stor som hon själf, ett hål rakt ned i grushögen, med en förfärlig ifver, som om det gällde att fortast möjligt komma till jordens medelpunkt. Plötsligen ryckes hon från sitt Herkulesarbete af sköterskan, som tycker att det är tid gå hem. Den lilla släpas bort, allt under det hon uppger ett skärande tjut af hjärtesorg och ideligen kastar förtviflade IDUN 316 blickar bakåt på sitt ofullbordade mästerverk, som nu skoningslöst raseras af en annan baby. Jag sänker åter blicken ned i boken, och småningom försvinna alla ljud utomkring mig, jag hör ingenting annat än de hviskande röster, som tala till mig ur bokens blad, än tungsint allvarliga, än groteska, än bedjande, än obevekligt hårda.
Utskottet, som härvid bör i minnet återkalla, huruledes föredraganden, jemte andra bland Konungens Rådgifvare, uti det här ofvan i 5:te punkten omförmälda anförandet till Statsråds-protokollet den 10 Oktober 1851, synts hylla den mening, att frågan om Bergslags-staternas organisation i dess helhet borde, såsom Rikets Ständer uti deras skrifvelse den 20 Augusti 1851 i underdånighet begärt, genom nådig proposition göras till föremål för Rikets nu församlade Ständers pröfning, har icke kunnat inse giltig grund dertill, att dessa reglerings-frågor, efter att hafva hvilat till nära en månad före Rikets Ständers sammanträde, då skulle kommatill handläggning och sålunda blifva afgjorda utan den medverkan, Rikets Ständer kunnat åt det vigtiga ärendet gifva, och detta fastän härvid förekom, icke Konstitutions-Utskottets Memorial, A: o 6. 25 icke allenast att den föreslagna regleringen skulle dels först med år 1855 och dels i öfrigt successivt träda i verkställighet, och sålunda ärendets afgörande före Riksdagens ingång ej kunnat i något hänseende vara af nöden; utan ock att, såsom utgången visat, regleringen icke kunde genomföras utan nödvändighet för Konungens Rådgifvare, att i vissa, med regleringen sammanhang egande frågor tillstyrka nådig propositions aflåtande till Rikets Ständer. Den erinran om det olämpliga häruti å Konungens Rådgiivares sida, hvartill Utskottet således anser fog förefinnas, —och hvarmed jemväl måste förenas en påminnelse derom, att då 45 § i 1823 års riksdagsbeslut af Konungens Rådgifvare åberopades, sådant icke bort ske utan ihågkornmande, att beslutet i denna del stod i samband med förslag, om den kollegiala formens borttagande för ifrågakomne embetsverk och dess förvandling till ett Bergs-kontor, — vinner ökad vigt då vidare i betraktande tages, att den nya regleringen af Bergslags-staterna i verkställigheten lärer komma att medföra resultatet af de gamla stats-anslagens öfverskridande.
Vid pröfning af detta ärende hafva Utskotten, med afseende å dels ofvanberörde, af trenne i orten boende personer lemnade intygande, att, efter hvad med säkerhet kunde antagas, hästkreaturen genom postskjutsen ådragit sig den sjukdom, hvarför de måst dödas, dels Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.-ilsk. Betänkande, N:o 10. fl dels å den omständighet alt detta skett, för att skydda det allmänna emot taran af smittans spridande, ehuru hästarne i annat fall visserligen ännu någon längre tid kunnat af egaren begagnas, trott sig ega skäl föreslå Rikets Ständer, att åt Petter Svensson anvisa ett penninge-belopp, motsvarande högst två tredjedelar af de dödade hästkreaturens uppskattade värde, alt af Riksgäldskontoret utbetalas. Stockholm den 22 Maj 1851. Biri. litt B. St. STOCKHOLM. Östlund & Staissamt Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande, Iko it. 1 N:o 11. Ank. till Exp.-Utsk. d. 20 Jani 1851, kl. 1 e. m. Utlåtande i anledning af väckt motion att Hernösands Domkyrka matte komma i åtnjutande af de från stiftet utgående Domkyrk o-tunnor.
Med denna summa kunna vi visserligen icke förskaffa oss en stor mängd af fartyg, men vi kunna åtminstone åstadkomma, att det mindre antalet blifver af den utmärktaste beskaffenhet, samt att det manskap, som skall bemanna dessa fartyg, blifver så öfvadt och dugligt som möjligt. Detta sednare tyckes Hr Brakel hafva helt och hållet iemnat å sido och räknar blott ut på papperet, att Sverige kan anskaffa den bemanning, som fordras för hans stora flotla. Det torde blifva tillfälle att återkomma till detta ämne en annan gång, då det gäller att deri fatta ett afgörande beslut. Emedlertid är jag ganska nöjd, att frågan på fullt allvar blifvit bragt å bane och önskar att den ju förr desto heldre måtte få en definitif lösning, ty det är naturligtvis af högsta vigt att en gång för alla få afgjordt, hvilket försvarssystem vi skola antaga, för att sedermera gifva detsamma den högsta möjliga fulländning. För min del hyser jag den öfvertygelse, att vi böra försvara oss till lands och begagna sjövapnet endast som ett biträde dervid. Remitterades till StatsUtsk. Gr. Anckarsvärd, Garl Henrik upläste följande motion: K. M:ts Nåd. Propos. ang. Statsverkets tillstånd och behof, lemnar den för Svenska folket högst tillfredsställande upgiften, all ensumma af minst i7,630,000 R:dr komma alt utaf omförmälle tillgångar vara under näslk. slalsregleringsperiod dispmibel flir lillfälligc anslagsbehof, sami för fullgörande af Riksg.sKont.-s äldre förbindelser, ulan all härvid blifvit beräknadl det tillskott från R:s Sl:s Rank, hvars behållna vinst, för 3;ne år, böra utgöra 3,789,138 R-.dr r.mt. Jag anser mig icke befogad att ingå uti någon undersökning, huruvida detta fördelaktiga förhållande kan vara föranledt af oj vanliga omständigheter, såsom ifrån kriget, och deraf inträffad för - 3S Den 1 December, månlig handelskonjunktur, samt inom utlandet ökadt behof af den spanmål, som några fördelaktigare årgångar, hitintills ovanligt nog, tillåtit Sverige med så mycken fördel afyttra.
Hur många ä dom? » » Åtta, tror jag. » » Det var duktigt med hinkar det; jo, om vi vore i stan, kunde det väl gå för sig. Men härute finns ingen annan färg än mästarens, och jag vet inte, om jag vågar. Nå nå, jag ska tänka på saken. Det står väl aldrig för lifvet, kan jag tro? » Nej, det gjorde det inte, men bra vore det att få hinkarna strukna, efter de ändå hade målare i gården. Dagen därpå kom mästaren ut i trakten och tittade äfven till arbetet på Thelai villa. Jakob, som alltid behandlats väl af Broström och visste, att denne ej hade något emot, i fall han kunde tjäna sig litet extra, omtalade för honom professorskans förslag och frågade, om han kunde få begagna mästarns färger. Denne tog sig en pris snus som alltid, när han skulle fundera öfver något. » Jaså, hon är utaf den ullen, » mumlade han, skrattande för sig själf. » Ja, jag tyckte hon föreföll väl mån om sig. — Jo, nog kan du få ta hvad du behöfver, min gosse, » svarade han Jakob mera direkt, » bara du inte stryker på sju för tu. Jag gissar, du får väl så lagom för det. » Jakob åtog sig så att måla hinkarna på fusk, hvilket han äfven gjorde så i tillbakadragen tysthet, att gesällerna inte hade nys därom. Dessa kokade sin mat i ett brygghus och lefde hvar dag för sig just ej så kräsligt. Gesällerna, som voro ett par tjusiga lejon i sin väg — må- lare äro allt ett godt stycke mer romantiska och stiliga än bagare och skomakare, ja, till och med vådligare än själfva skräddarflpsarne — lade förgäfves an på jungfrurna .. De blefvo nog goda vänner; men till matfrieri kom det inte. Så mycket mera förvånade, att ej säga rent af bittert sårade blefvo därför dessa, när de märkte, huruledes Kitt-Jakob allt oftare smet in genom villans baksida för att i köket trakteras med kaffe och dopp; ja, det hände, att han t. o. m. satte i sig hela supéer.
Regeringsformen, fann Ridderskapet och Adeln för godt, att berörde förslag jemte de af Grefve Mörner, Adolph Göran och Friherre Åkerhjelm, Gustaf Fredric, dervid gjorde anmärkningar, såsom utgörande Ridderskapets och Adelns gemensamma tankar, till ConstitutionsUtskottet återförvisa. Ut Supra. S. D. Vid förnyad föredragning af ConBtitutionsUtskottets så väl den 13 sistledne April aflåtne Memorial, innefattande 2:ne alternativa förslag till förändrad redaction af 38 §. 1 Riksdagsordningen, som ock den 1 dennes afgifne samt den 5 i simma månad på bordet lagde Memorial, i anledning af de hos Ridder* Den ii Junii e. m. 665 skåpet och Adeln vid Utskottets sednare alternativ gjorde anmärkningar, fann Ridderskapet och Adeln för godt, att, till den behandling 56 §. Regeringsformen stadgar, godkänna ej mindre det i föi6tnämnde Memorial af Utskottet gjorde första, än ock det i sistnämnde Memorial framställde sednare alternativa förslag till förändrad redaction af 08 §. i RiksdagsOcd; ningen. Ut Supra. S. D. Då nu ånyo föredrogs ConstitutionsUtskottets den 1 dennes aflåtne, samt den 5 i samma månad på bordet lagde, Memorial, innefattande förslag till förändrad redaction af 9 §. i Regeringsformen, beslöt Ridderskapet och Adeln,; att samma förslag, till den behandling 56 §. Regeringsformen stadgar, godkänna. Ut Supra. S. D. Då nu ånyo föredrogos ConstifutionsUtskotteta den 1 och 3 dennes afgifne, samt den 5 i samma månsd på borbet lagde, fem serskildte Memorial, innefattande Utlåtanden i anledning af de hos Ridderskapet och Adeln gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddelte förslag till förändrade redactioner: 1:0 Af 7 §• i Regeringsformen j 2:0 Af 1 mom. i 107 <§. Regeringsformen och 29 §■ i Riksdagsordningen; 3:0
Dessutom tillåter mig väl knappast min ställning i samhället att utsätta mig för rabulisternas fräcka och personliga anfall på ett fält, der jag ej kan möta dem med lika vapen. – Kanhända ni har rätt. Det är möjligt att i tryck ert yttrande skulle förlora något af den genialiska eld och öfvertygande kraft, som er muntliga framställning eger. Grefve Hägerstjerna tryckte förtjust och smickrad sin väns hand och reqvirerade champagne. Derefter tog samtalet en annan vändning. Jag gick hem, försänkt i djupa tankar. Det samtal, jag nyss åhört, hade ingifvit mig en plan att hämnas på grefven. Af gammalt kände jag hans fåfänga att vilja skryta med en politisk bildning, som han helt och hållet saknade. Det var detta jag byggde på. Då jag kom hem, satte jag mig att författa en artikel i konservativ syftning, i hvilken jag behandlade samma ämne, som varit föremålet för Q’s och Hägerstjernas samtal, och hvari jag på det bästa utstofferade grefvens argumenter. Jag satte signaturen H–a under artikeln och skickade den till herr Q. Med brinnande nyfikenhet väntade jag nästa nummer af »Kräftan». Det kom och innehöll min artikel jemte några ord, i hvilka redaktionen förklarade sig fullkomligt instämma i de der uttalade åsigterna. Uppmuntrad af denna framgång, insände jag till det liberala bladet »Den Radikale», som låg i ständig polemik med »Kräftan», en temligen matt kritik af min egen artikel. Denna gång signerade jag I. Derpå inskickade jag till »Kräftan» ett svar på kritiken, i hvilket jag nedlade all min dialektiska förmåga, ehuru – som saken var sjuk – den opartiske lätt kunnat finna ihåligheten af räsonnemanget. Denna artikel intogs ej blott i Kräftan, utan aftrycktes till och med i de flesta konservativa blad. Man undrade allmänt hvem författaren kunde vara. Nu hade jag slutat de förberedande åtgärderna. Jag uppsökte dagen derpå grefve Hägerstjerna i hans våning vid Drottningatan. Han tycktes något orolig, då jag kom. – Herr grefve, sade jag, jag har en gammal räkning att uppgöra med er. – Ni kan väl ej hysa något agg till mig för det gamla.