Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Z22 Den 4 November. denna berättelses afgifwande, i anseende lill de delar af Bancoförwaltningen, och deribland hivad R-alisalionen rörer, hwilka redan hunnit öf.verses och granskog, sam. att dermed sedermera, i mon af göromälens gäng efter hand follfares, intill desi hela be. rätttl,en salunda hinner, att succeffive komma till Riksens Sänders Ni! omliqa kännedom, hwilket ock a t bör wara sa tidigt futlgjordt, att Riksens Ständer innan Ri sdagens stut kunna företaga och afgöra, hwad lill Banavens framtida styrelse hörer; hwarom de Resp. Met Ständen samt Högloft. BancoUt, kottet skulle wördsaml och manligen härigenonr underrättas. Ut supra. Lx krotocollo ^s. Utdrag af Protokollet hällit uti BorgareStändets Plenum wid Riksdagen i Stock» holm d. io Oct. 1809. S. D. Pa förekommen anledning och nied tilllampning af Regeringsformens 71 H, fann S ändek sig böra till deft Resp. MedStander öfverlemna det uri frägan om Konungens Nädiga Proposition an« gående förhöjning i afgiften för franqverandet af utrikes gående bref hos BorgareStändet d. 22 nast. ledne Sell., hällne och Högloft. BewillningsN.ftoltec meodelie Prokycsll, såsom innefattande de stal för Den 4 November. 323 för hwilka Utskottets förflag icke blifwit af Sländtt antagit. Ut supra. k.x krotOcoliö ^s. tt. ket^dlon. SD. De Reffective MedStänden skulle wördjamt och wänligen tillkännagifwas, alt Borgare<Ständet denna vag remitterat Till Lagutskottet. Herr 1^. käl Norlings Memorial, angående kroppsstraffs afskaffande. Allmänna BeswärSoch OeconomrcUtffottet..
Direktionens ansökning för öfrigt innehölle icke vara af beskaffenhet att påkalla annan åtgärd från Kongl. Maj:ts sida än att, då Bolags-direktionens ofvanberörde den 23 September 1856 ingifna underdåniga ansökning blifvit af Kongl. Maj:t till Rikets Ständer öfverlemnad, på det pröfvas måtte, huruvida densamma borde till något deras beslut föranleda, Kongl. SVIaj:t, i enahanda ändamål, till Rikets Ständers Stats-Utskott i Nåder öfverlemnat förevarande underdåniga ansökning, med hemställan dervid, om ej, derest Rikets Ständer icke funne skäl alt bifalla hvad af Bolags-direktionen blifvit i öfrigt begärdt, Rikets Ständer ansåge det med billighet öfverensstämmande samt ville medgifva, att det hos Statskontoret qvarstående belopp, 150,000 R:dr Banko, utaf den, enligt §. 4 i Bolagets oktroy, nedsatta summa finge af Bolaget, utan afseende på dess underlåtenhet att inom stadgad tid fullborda jernvägs-anläggningen, återlyftas. Sedan under nyssnämnde November månad och få dagar efter afgifvandet af Direktionens sistberörde underdåniga ansökning, underrättelse ingått om den oväntade och högst bekymmersamma utsträckning af den allmänna Europeiska penniuge-krisen, som vid nämnde tid i England inträffat, hade, i anledning deraf, Direktionen, under erinran, hurusom tillgångarne lill bekostandet af jernvägs-anläggningen mellan Köping och Hult till hufvudsaklig del blifvit från England anskaffade, men under den dåvarande penningeställningen hvarken några remisser'från detta land kunde förväntas eller Direktionen genom andra åtgärder anskaffa tillräckliga medel för bestridandet af de utgifter, som erfordrades icke allenast för arbetets fortsättande på de ännu ej fullbordade delarne af jernvägen, utan ock för att bringa den redan till trafik upplåtna delen af banan i ett fullt ändamålsenligt skick, hos Kongl. Maj:t i underdånighet förnyat sin ofvan omförmälda anhållan, att Kongl. Maj.t täcktes låta till Bolaget återställa de till säkerhet för arbetets utförande i Kongl.
Christoffer, hade anmält, det han af tjensteäligganden vöre hindrad att fortfara med sin befattning såsom ledamot af Bevilln.Utsk., samt anhållit alt likväl .blifva bibehållen vid sin riksdagsmannarätt. R. o. Ad. biföll, att Gr. Hamilton, Hr Bogeman oell Hr Stuart, oaktadt dessa afsägelser, fingo bibehålla deras riksdagsmannarätt; hvarefter H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Eleclorer att i deras nästa sammanträde återbesätta de sålunda uppkomna ledigheter bland ledamölerne i Stats-, Bevilln.-, samt Allm. Besv.- o. Ekon.Ulskm. • Företogs val af Bänkman inom nedannämnde bänkm:s-afdeln:r nemi. inom 8:de Bänkm:s-af d., efter N:o 369, Frih. Lagerstråle, Fullm. Hr Lagerstråle, Cati Erik; g:de Bänkm:s-afd., efter N:o 9, Hr Ulfsparre, Sigge; och N:o 13, Hr Natt och Dag, Fullm. Hr Durietz, Fredr. Gustaf; i5:de Bänkm:s-afd., efter N:o 1,222, Hr Lindroth, Carl Johan Gustaf; och befunnos, vid valförrättningens slut, dertill hafva blifvit utsedde, inom 8:de Bdnkm:s-afd., N:o 387, Frih. von VVeigel, Christian Ehrenfried; g-.de Bänkm:s-afd., N:o 7, Hr Sparre af Rosswik, Fullm. Frih. Bennet, Carl Stephan, och N:o 86 Hr Stuart, Fredr. Christoffer; i5:de Bänkm:s-afd., N:o 1,055, Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinhold. Just. pleni-prol:n för d. 21 e. m. 23 och 25 i sisth månad. Den 5 Octo b er. j 5 Gr.
Med tillämpning häraf på Statshushållningen, kan man ej anse den vara Statsceconom, ännu mindre stor, som ej kän - Dea 5 Juli /• 711 ‘ 207 sier sambandet mellan Landets alla näringar. Utan en sådan kännedom skall aldrig någon enhet blifva möjiig. Samma öga bör kunna öfverskåda och samma förstånd bör kunna bedömma hvar ja näring. De aro alla att anse såsom organiska delar af ett helt, och utan att Statsoeconomens blick är fästad på dem alla så, att han upptäcker deras förhållande lill hvarandra och till det hela, skola hans åtgärder ofta blifva felaktiga, i så måtto att han, vid uppkommande strid mellan särskilda näringar, i stället för alt dem imellan medla, med afseende på det helas väl och bestånd, gynnar den ena på bekostnad af en annan, som för Staten är vigtigare. Denna kännedom öfyerstiger ej heller mensklig förmåga. Äfven Sverige lxar'ägt män» som den ådagalaggt. Den af Friherre Wirsén yttrade tanka, att det vore lyckligare för saken och förmonligare för samhällsordningen, om Jottrnal-utgifvarens upplysning finge begagnas, innan men icke sedan de administrativa åtgärderna erhållit egenskapen af verkställande magtens beslut, torde ej genom Journalens utgifvare kunna realiseras. Dess ändamål är, att gifva Allmänheten upplysning om Styrelsens visa forfattningar, om Landets ceconomiska angelägenheter, och att Den 5 Juli. /. m. såmedelst gora för Nationens Representanter möjligt att, vid förefallande Riksmöten , yttra sådana underdåniga önskningar, som instämma med Samhällets väl, men ej att dana skicklighet hos sjelfva Styrelseorganerna, sedan de tillträdt sina functioner, emedan .det mäste antagas, att de då redan ägde den. Men till danande af skicklighet hos den blifvande Embetsmannen, skall säkert den genom en så beskaffad Journal spridda kunskap ofta kunna bidraga. Friherre Wirsén har ock yttrat, att han ansåge den frihet hvarje medborgare, enligt vår nu gällande Tryck fri hets.grun dia g äger, att som enskild man yttra sina tankar, göra i det nu afsedda fall tillfyllest.
Och nu, efter de tre årtionden som förflutit sedan denna uppsats första gången offentliggjordes, äro vi ej nödsakade tillstå, att Gustaf III:s tidehvarf, betraktadt såsom ett tidehvarf för konst, ännu är i Sveriges häfder det enda? – Det är således ingalunda troligt, åtminstone hvad fäderneslandet beträffar, att Ehrensvärd, om han lefvat nu, skulle kännt sig mera belåten med skönhetskänslans, smakens, konstodlingens, öfverhufvud den högre culturens allmänna beskaffenhet; ingalunda troligt, att han, om det lemnats i hans makt att jemnföra sin tidsålder med vår och välja den med sitt lynne mest enliga, hade gifvit företrädet åt den sednare, eller tyckt sig i nutiden finna mera gensvar och trefnad. Han, denne store hatare af allt fuskeri, äfvensom af all egoism och materialism; han, som redan i sina dagar fann skäl öfverklaga, att ”alla vilja nu lagstifta”, och att ”penningen, som uppfört njutningslystnaden i moralens högsäte, samt handeln, som begär till sin trefnad alla statsfel och oseder, göra återgången till dygd och måtta omöjlig”: huru skulle han betett sig vid öfverblicken af de dagar, som äro? Antingen utbrustit i nya epigrammatiska philippiker, dubbelt hvassare än de hvassaste af sina fordna; eller ock – hvilket är sannolikast – af harm inneslutit sig i obrytelig tystnad. Sägom det alltså frimodigt: sådan, som han var, må han skattas lycklig, att hafva lefvat i en tids-omgifning, mot hvilken hvarje nästföljande skulle synts honom odräglig.
Discont oetroy, få utvidgas tiil 2* millioner, så lärer Verket icke kunna bedrifvas med mindre Creditif än det som Banco-Utskottet föreslagit. Jag tror mig vara tillräckligen känd, att icke vilja öka Bankens utgifter; men jag måste nu, som flera gånger förut, vördsamligen observera, att beslut som röra ett och samma ämne måste stå i sammanhang med hvarandra. En utvidgad Utiåningssumma fordrar ovilkorligen Den ? Augusti. 127 ett större Creditif att repliera på, om man vill undvika hastiga skakningar> som kunna störta Låntagare, hvilka i Skåne, som undergått kostsamma Enskiften, torde mer än annorstädes förtjena att menageras. Friherre Cederström, ffatob; Jag får den äran anmärka att Malmö Disconts Creditif i Banken icke är funderat till ett Utlånings Capital, utan endast till att betäcka 3 procents Utlåningarne, det vill säga: icke för att lemna penningar till nya lån, utan för att understödja Crediten, i afseende på de utgifna. Enär nu Malmö Disconts Credit hittils har kunnat underhålla sig med en Discont-rätt af 100,000 R;dr, och denna är ökad till 200,000, så synes denna Discont vara fullkomligen belåten. Herr Grefven och Landt Marskalken proponerade, att Malmö Discont må uti Banken nju-, ta Disconträtt å 200,000 Ridr. Bifölls. Grefve Liljencrantz ville blott anmärka att, i sådant fall, denna Disconträtt icke vore ökad, utan densamma sorn den redan någon tid åtnjutit. Herr Grefven och Landt Mar skalken: Då nu fråga uppstår om Götha Canal Disconts Creditif i Banken, får jag nämna att denna Discont-rätt för Götha Canalsoch Götheborgs Disconter j sammanslagne, är af BancoUtskot - 128 Den <y Augusti. tet föreslagen till 1,300.öoö R-.dr. Äfven hafva l,6co,coo samt Soo,ooo R:dr varit i fråga stäldé.
Ender våta år nödgas också Landtmannen lemna en sa odelad uppmärksamhet åt den Öppna jordens beredande, höets och sädens inbergning undan de tätt fallande regnskurarna, att han äger föga samlad tid öfver lill odlingar och förbättringar, hvartill äfven bågen minskas under de ständiga afbrott i bestyren, sorn en kinkig väderlek föranleder. Örn derföre Landtmannens belägenhet, under de ifrågavarande fem år, som utgöra föremål för denna Berättelse, inom denna Provins, i allmänhet varit svår och besvärlig, till oell med bekymmersam, om lian ej förmått göra några betydligare framsteg till oberoende eller välstånd, bartian dock icke sjunkit tillbaka i något hjelp löst elände. De resultater, som härefter skola omnämnas, ådagalägga ove dersägligen, att hans bestånd hvarken blifvit rubbadt eller hans välstånd eUs tillbaka-sjunkit i någon väsentligare mån, så vidt man betrakta! an — 14 — mannen i allmänhet och undantar parnelia förbällanden. Att Blekin**, Jordbruket emellertid annu e, pä Ungt nar befinner sis pä den ståndpunkt det lunde och borde uppnå och att det icke ens är jemförlig skick, hvari Östergöthlands, Södermanlands eller Westml j • 6 , det sig befinner, är en obestridlig sanning. Bland andra brister™'-8 J°rjbruk tenheten att begagna trädes-jord till 'vintersädet en af de T under^~ är en egenhet i Blekingska jordbruket, som, särdeles unde^ad! '^7’ Det de ifrågavarande, hamnar sig ganska tungt, att man år från år ""T, [ .S°m skördar af jorden och således aldrig lemnar den någon hvild Vihamla r.eder man ej jorden till höstsäde eller utsår detsamma förr ™ T'” be" vårsädet är inbergadt, hvaraf följer, att denna angelägna och ^ det tigaste del af jordbruket ej kan besörjas förr än sent på hosten "df T§~ emot, i andra landsorter, man i Augusti, åtminstone September’ f liostntsädet, som således hinner rota sig och komma i f„U växt •* f ^ höstväta» inträffar.
Jag bestrider visserligen ej, att inom Sunnerbo härad socknar finnas, som förtjena betydligt genom afyttrande af skogsprodukter; men det är på en hell annan ort än den här ifrågavar., hvilken är särdeles vanlottad, och det är på grund deraf, som jag tagit mig friheten, att för densamma begära R. o. Ad:s särdeles behjertande, och yrkar således fortfarande återremiss. Uppå härefter framställd propos., blef jemväl 3:dje punkten af StatsUtskrs utlåt. N:o 102 af R. o. Ad. bifallen. Vid föredragning af StatsUlsk:s d. 1 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 108, i anledn. af K. M:s nåd. skrifvelse, ang:de tillämpningen i vissa delar af sednast fastställda statsreglering, blef detta ullål. bifallet. Föredrogos och lades till handlingarne StatsUtskrs nedannämnde d. 1 dennes på bordet lagda mern.: N:o 109, i anledn. af erhållen återremiss å utlåt. N:o 75; N:o 110, i anledn. af erhållen återremiss å utlåt. N:o 80; N:o lil, i anledn. af erhållen återremiss å utlåt. N:o 88; samt N:o 112, i anledn. af erhållen återremiss å betänk. N:o 37, ang:de beräkningen af statsverkets inkomster; Föredrogs men lades, på begäran af Hr von Troil, Sam. Den 5 April. 53 Gust., och Frih. Palmstjerna, Carl Otto, ånyo på bordet StalsUtsk:s d. 1 dennes bordlagda utlåt. N:o 113, i anledn. aT väckt motion, ang:de options-rätt vid utarrendering af militieboställen. StatsUlsk:s d. 1 dennes på bordet lagda utlåt.
Öfver den förra ■ 6 Den 16 Novembev f. ra. beklagade sig Kon. Gustafi och Carl IX; den kändes ännu under Gustaf Adolph, livars oafbrutna krig ej hindrade honom ifrån att lå t a i n b es t ä 11 a främmande masmästare hit in i Piik et. Capital-b risten åter visar sig deraf, att många anläggare af jernverk, under loppet af i y:de seklet, dogo utfattige. Kostnaderna i och för anläggningar af dammar, verkstäder, vägar m. m. bidrogo säkert dertill. Man kan ej säga, alt Rikets jernhandtering nu befinnes i sådant skick; och, sedan den haft 2tne århundraden alt stadga sig uppå, lärer intet annat skäl för prohibilionen qvarstå än det ekonomiska, att lackjernsblåsningarne ej måtte betungas af dyra malmfrakter, — en omständighet, hvari den enskildes omtanke säkrare träffar det rätta än lagstiftningen. Härvid förekommer dessutom, att kolpriserna äro högt uppjagade inom bergslagerna, hvarigenom smidesanläggningar motverkas inom dessa dislricter. T. ex. 9-4 t:r kol kosta i Kora bergslag 12 r:dr rtgs, men i Wermland, i Dalarne m. fl. orter, blott 3, 3£ å 4 r:dr; hvarföre en liten tillökning i kolpriset inom bergslag är tillräcklig att hindra all anläggning af smiden der, emedan skilnaden emellan kol prisen fraktar tackjernet, och ger vinst för det bruk sonr belastas af minsta kolpriset. Man är således helt nära alt kunna öfverlemna denna gren af näringen åt sig sjelf, för att på idkarens egen omtanke numera grunda tackjernsblåsningens bestånd närmast grufvorna. Härutinnan är Utsk. af samma tanke (se pag. 21); men jag skiljer mig deri, att jag ej allenast betraktar näringens tillstånd utan äfven idkarenas rättsanspråk.
– Knappt två, för jag har redan fått mitt, – svarade Oxehufvud och sjönk tillbaka mot stockarna. – Knappt två! Måns Fransöske stod nu ensam bland de döda. Han slet af sin nattrock och virade några trasor kring sin vänstra arm, som häftigt blödde. Också västen kastade han undan, och lorgnetten stoppade han i stöfvelskaftet. Sedan lade han sig ned bland de andra och så djupt inne under kvistarna och riset som han kunde krypa. När polackerna nästa gång galopperade fram, var där stilla. De satte öfver stockarna med ett vildt skri, och plundringen begynte, men när de sågo honom blodig och halft afklädd läto de honom ligga, och vid gryningen tågade de bort. Nu, tänkte Måns Fransöske, nu har jag min officersfullmakt! Diplomet kommer sedan. Han kröp fram mellan stockarna, och uppe vid huset hittade han i snön perukerna, som blifvit kastade efter honom från fönstret. – Den uslingen! – hviskade han. – Det är tacken för att jag räddade hans näste. Hela dagen gick han genom skogarna med sina peruker under armen, och först sent på aftonen anropades han af det svenska lägrets förposter. Tälten och riskojorna voro resta i skogen utan alla skyddande förskansningar. På vagnarna eller framför sina hyddor sutto kvinnorna vid en särskild gata och vaggade sina barn i knät eller hviskade med sina soldater saktmodigt och stilla. Rundt eldarna blossade kritpiporna i ärriga händer. Där berättade kornett Bråkenhjelm och den oförfärade löjtnant Pistol sina äfventyr. Löjtnant Örbom lät dem med fingrarna känna på kulan från Klissov, hvilken ännu satt kvar bakom högra örat efter att ha gått in under vänstra ögat och tvärs igenom hufvudet. Per Adlerfelt, dansmästaren, beklagade att fienderna alltjämt liksom vid Düna sköto så lågt, att de till sist skulle skämma hans vackra ben. Där gycklade den kvicka Dumky och bar ännu om armen det strumpeband, hvilket han som page tagit från en schlesisk hertiginna.
Alen när en sådan utredning icke förekommer, så har Banken af sin grundfond ingen annan nytta, än den som en ökad credit möjligen kan lemna, en credit likväl, som icke har några så säkra grunder att bygga på, derföre att allmänheten väl vet huru stort capilalöfverskotlet är, men känner deremot icke huru stor säkerhet Banken har för dess infående eller indrifning; och på sätt som Hr von Hartmansdorff i går anmärkte, skulle det möjligen kunna visa sig en sådan indrifning, att grundfonden, till följd af lånägarnes osäkerhet till betydligt belopp hopsmälte, hvaremot så icke kan bli förhållandet, dä Banken äger sådana obligationer, som Utsk. i sitt första betänk, föreslog, eller obligationer, af Riksg.cont. ulgifne, löpande med 4 procts ränta och försedde med Konungens garanti. Utsk. uppgifver visserligen i den nyss upplästa punkten, att dessa anmärkmr inom Stånden blifvit gjorda, men mig synes som Utsk. å densamma icke fästat den vigt, sorn deråt bort i vederläggningsväg lemnäs, i följd af deras allmännelighet inom de Ständ, der de väcktes. De skäl Utsk. frambär för afslag å hvad som yrkats, synas mig temligen svaga. Det första är, alt tjensteraännen, som med denna lånerörelse hafva befattning, äfven hafva sig vården om Bankens redbarheter uppdragen. Jag skulle tro, alt om Ständerna besluta öfverflyltning till Riksg.cont. af den ifråga var. lånefonden, så skulle äfven ganska många af Bankens tjenstemän, som dermed nu hafva befattning, kunna till Riksg.cont. öfverflytias, och dessutom skulle lånerörelsen kunna bedrifvas i samma local Den 12 A piil f. m. 303 sora förut, på sätt Utsk. föreslog i förra betänk., och någre tjenstemän kunde qvarstå för redbarheternes vårdande; men jag tror ej att dertill behöfves ett så stort antal. Som sitt andra skäl förebär Utsk., att Banken bör behålla denna lånerörelse emedan dessa lån äro mycket säkra.
N.o ag. kommit i aftag&nde, så alt elen från nämnda år till 1806 var årligen i medeltal vid pass 2200 lödige #, och de derefter föl» jande 10 åren endast 1610 # årligen, utan att likväl någon anledning emot Bergslaget förekommit, att det underlåtit ställa sig utfärdade Författningar till efterrättelse, eller i öfrigt brustit i fullgörande af hvad Contracterne om Grufvedriften föreskrifva. Emellertid, sedan Si 1 fver-Li 11 verkningen sålunda aftagit, och deremot priset å Räntepersedlarne efter hand stigit i värde mot Silfret, hade i samma mon Kronans förluster , så väl å de genom 1741 års Transport anslagne Räntor, som å sjelfva arrendet, ökats. Då, på sätt Bergs-Collegium i dess förenämnda underdåniga Betänkande närmare utvecklat, för skatte-friheten af Grufveoch Stads-jorden, hvaraf den förra utgjorde tillsammans ioa3 Tunnland af Wäsby fordna Kungsgårds och andra Hemmans egor, och den senare bestode af nämnda Kungsgårds samt i6| Mantals egor, som, enligt Sala stads Privilegier af år 1624» blifvit donerade till delning emellan Tomterna i staden , hvilka från Grufve-driften förklarats oskiljaktiga, Kronan hade full ersättning medelst afgiflerna af Sala stad, som sannolikt icke kunde existera på detta ställe utan Jordbrukets och Bergsbrukets gemensamma biträde 5 då för Kongl. Maj. ts , Nådiga Propos. N-o 29. 23 den förmedling, som, i anseende till vattenskador, genom fördämningar vid SilfverVerket, måst förunnas ii| mantal, Kronan äfvenledes åtnjöte en icke obetydlig, om ej fullkomlig ersättning genom Räntorne af de uti Sag-ån anlagda Vattenverk, hvilka, om dessa fördämningar icke funuos, skulle förlora största delen af sitt driftvatten, hvilket sistnämnde förhållande äfven inträffade med Kyllinge så väl
Betänkande iTfo42>- rif fa t Riksdägsfullmägtigen Jöns Jönssons från Christianstads Län memorial, hvaruti finnes anfördt, att då ej mindre stor kostnad för Kronan, äsi betydlig olägenhet och tidsspillan för jordbrukare är förenad med det nu vanliga sätt, att å Kronoskjuts, till och från qvarnar transportera de å visse garnisonsorter, för Kronans manskap och fångpersonalen, nödige spanmålsförråd, så att för dylik forsling emellan Christianstads fästning oell Torsebro qvarnar månadtligen begagnas omkring 60 par hästar och under Maji och Junii, då Artilleriets exercice inträffar, 8otill roo pär i månaden; men å en del garnisonsorter en mängd Artilleriehästar underhållas, hvilka 8 å 9 månader af året, för att vara tjenstbar», som oftast rastas, utan att till tjenstgöring användas, det efter Molionairens tanka skulle för både Kronan och de skjutsskyldige vara gagneligt, att artilleriehästar och Kronans lastvagnar begagnades till ifrågavarande transporter, hvilket ock föreslagits, men att, under den tid exercicen påstår, forslingen, såsom hittills, borde med Krono-skjuts eller emot beting verkställas. Hvad sålunda blifvit fiamställdt har Utskottet tagit i öfvervägande; och sorn Artilleriehästars användande till ifrågavarande transporter så mycket mindre torde på deras tjenstbarhet medföra ofördelaktigt inflytande, som de hästar, hvilka af en del rusthållare i flere landsorter för ArlillerieRegementenas behof anskaffas och underhållas emellan exercicetiderne, då de af Rusthållarne vårdas , få såsom dragare begagnas , samt erforderlig tillgång på vagnar i de garnisonsorter, der ArtillerieRegementen, äro förlagde, icke lärer saknas, men i annan händelse, utan betydlig uppoffring, kunna anskaffas; alltså anser Utskottet sig böra vördsamt tillstyrka, att Rikets Högloft.
Bref om krinnomulet i Köpenliamn. / e n e. En dislrussion p5 Nya Idiin. (S y arbetsotnradeii fiir kvinnan.) Trånga kläder. Sally H@ptröni. 13ref till Uagny oin Sinckliolins Krinliga Gymnastikförening. Stipendiefonderna. Dansk Rvindesamfiind oin svenska tjenstflickor i Ilanmark m. m. Bd: G. Polckel *. Handarbetets Vänner pd Iiöpenlian~nsutställningen. S-d. Nyårsqvall. Poem. Interiörer från vira hem. Ave, Skolungdomens nbjen förr och nu. &amp;, !rna Luge~ * liif. Den lyckliga. Poem. E. En sommarvandring. Skizzer, sennteckAd. Goldsclinzidt. Olö~t. friareww. samkväm och en hrardnpskoii~~di. pociner. e. alcan ej!, Poem. Onämd. upprättelse. En samveishistoria. St. Sigurd Loven. Poein. Sigsid Lzijonh u f i u d. H. S. A. Bfeddelanden frhn landsb! * gden. Moderdan kar. Poemet, Babys hand 3. Frithiof Ilolmgren. Till blaria B. Popni. ' ~eddel&amp;de frhi utskottet för granskning af barnoch ungdomslitteratiir. Esselde. Jenn y Linds debut i Stockliolms aristokratiska ~iillskapslif '. Lit teraturöfversigt. Lidforss. Anna Alaria Lenngren af Jcarl IYarlwg. Anm,. : Kampen for lyckan. Tvil paralleldramer af A. Ch. Edgren-. Leffler. Moderna r. diktares kvinnotyper. George Eliot. Esselde, Ny utkonimen litteratur. Ö frersigt. Kvinnofrågan. FlickskoleT,i tteratur. Svensh. Spörsmal. International Conncil of Woirien 1588 m. im. Vitterhet. Bååth, Mellin m. fl.