Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Gr. Sparre, Erik: Hr Sparre, Sigge, ledamot afLagUtsk., har i religionsfrihets-frågan varit af en från Utsk:s majoritet skiljaktig mening, men som han var frånvarande vid den tid, då reservationer emot Utslcs beslut skulle skriftligen algifvas, har hans särskilda mening icke kunnat Betänk, bifogas. Han har derföre anmodat mig att hos B, o. Ad. anhålla, att hans sedermera upsatta reservation måtte få härstädes upläsas, för att i K. o. Ad:s prof. blifva intagen; och får jag nu, till efterkommande af denna begäran, hos Hr Gr. o. Landtm, anhålla, att Hr Sparres reservation måtte få upläsas. I anledn. häraf upliistes en nu aflemnad så lydande reservation af Hr Sparre, Sigge: Ehuru frånvarande vid detta ärendes slutliga behandling af LagUtsk., får jag, som förut derstädes deltagit i pröfning och omröstning af det ifrågav:de Kongl. Förslaget, härmed vördsamt anhålla, att, när tiden icke medgifvit tryckning af denna reservation i sammanhang med Utsk:s Betänk., i Höglofl. E. o. Ad:s prot. i korthet få antecknad min inom Utsk. yttrade särskilda mening, enl. hvilken Utsk. bordt, med fasthållande af nämnde förslags hufvudgrunder, söka att uti dess enskilda delar åstadkomma de ändringar och tillägg, som kunde finnas vara af nöden för denna vigtiga lagstiftnings ordnande på ett sätt, öfverensstämmande ej mindre med den protestantiska bekännarens anspråk på en större frihet i religiöst afs:de, hvilket anspråk i det Kongl. Förslaget rättvisligen blifvit erkänd t oell till fredsställdt, än ock med det borgerliga samhällets oafvisliga fordran af ordning uti hithörande ämnen, samt en lugn och ostörd utveckling, utan främmande religions-förvandters inverkan.
Men för mindre jordägare, hvilka nyttja slagan — och desse utgöra mängden — vore utan tvifvel af obestridlig nytta med inflytelse på hela Rikets spannmålstillgengar och spannmålshandel, att, derest de äga någon skog. Finska torkningssättet kunde blifva inhemskt och allmänt. För öfrigt anser jag tillfället lämpligt att omnämna , det, enligt den upplysning jag erhållit af ett utlåtande, sora af Secreterare!! vid fv> LandtbruksAcademien blifvit afgifvet, Dch 4 Mars f. in. 37 K, M. år 1821 redan anslagit 10,000 R:dr, för att till uppmuntran af sädestorkningsinrättningar utgå i 60 enkla premier om ipo R:dr och 20 dubbla om 200 R:dr för dem, som inom slutet af år 1822 inrättat på deras egendomar sädestorkningsanstalter, af livad slag det vara må, ria, torkmachin eller torkhus. De mindre premierna skulle tilldelas dem, som kunde torka minst 6 t:r säd om dagen, och de större tillfalla dem, som kunde torka dubbelt. Inom den utsatta tiden bade ock anmälts icke mindre än g5 till erhållande af de enkla premierna och 132 till de dubbla, ehurn ingen täflan ägt rum från Skåne, Halland och Blekinge. Sammanlagda beloppet af hvad till dessa premiers gäldande hade fordrats, uppgick till icke mindre än 35,goo R:dr, eller öfversteg tre gånger det bestämda anslaget, och som g:de Hufvudtiteln icke medgaf bristens fyllande, nödgades Regeringen inskränka belöningarna till J:del af hela den premiesumma, hvartill anmälningar skett, utgörande den utbetalda summan 11,966 R:dr 32 sk. Med dessa till belöning anmälda inrättningar hade således dagligen bort kunna torkas lifver 2000 t:r säd, ett qvantum, som säkerligen skulle motsvara allt hvad Sverige till magasinering och export kan behöfva, och likväl har det befunnits, att alla dessa anlägg-, ningar icke fört vår spannmålshandel ett steg framåt.
Det upplästa förslaget till förordnande återremitterades, Upplästes till justering och godkändes F,\pod,Utsk:s un - Den a5 September. deiN:o afgifnä förslag till förordnande för Tryckfnscommitteens utsedda ledamöter. Hr Lagerheim, Lars Magn, hade jnlemnat följande : Hindrad af sådana tjenstegöromål, som oundvikligen upptaga förmiddagarna, från att vara tillstädes uti IL R, o. Adis plena, och derigenom sisth plenidag i okunnighet om mitt inväljande till ledamot i Bevilln.Utsk, var jag icke i tillfälle att då anmäla min afsägelse af detta hedrande förtroende, och får således utbedja mig R. o. Adis tillstånd att nu gpra denna anmälan, aldenstund detta uppdrag för närvar. är oförenligt med min tjenstebefattning. Ilr Söderhjelm, Gust. Aug., hade ingifvit ett så lydande anförande: I anseende till beskaffenheten af mina tjenstegöromål i K. M:s Cancelli nödgas jag härigenom afsäga mig det rum såsom ledamot i R. II. St:s BancoUtsk., hvartill jag genom val af IL R. o. Ad:s Hrr Electorer blifvit kallad. Ex, Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att Ilr Rothlieb, Axel Fredr., anmält sig icke kunna fortfara med sin befattning såsom ledamot af BevillmsUtsk. samt att Hr Nordenstolpe, Georg, hvilken blifvit vald tiil ledamot i LagUtsk., ej vore i staden, hvarföre H.fEx, anmodade Hrr Electorer att såväl efter Hrr Lagerheim, Söderhjelm, Rothlieb och Nordenstolpe, som oek efter Frih. Reuterskjöld, Axel, hvilken varit ledamot i Hemliga XJtsk., men med döden afgått, utse nya utsk:sledamöter. Hr von Hohenhausen, Mich. Silvius:
Der lågo de spetsar, hon hade knypplat åt de äldsta systrarna. Hon mätte dem på armen; — tre, fyra alnar och en, två, tre tum. Ja, dem skulle de dela. Det kunde nog räcka till två förkläden. Åt den äldsta af sina fyra små systrar hade hon virkat en boll, — det var en mycket bra julklapp. Åt de tre yngsta tänkte hon köpa något. Hon tog fram sin portmonnä och räknade. Sex kronor och fem femtioöringar. Det var hennes enskilda kassa, men derför skulle också hushållerskan och de båda jungfrurna, som passade upp hemma, ha något. Nu började hon räkna i hufvudet. Det gick icke. Hon tog en blyertspenna och ett papper. Det gick bättre. Hon trodde nog, att det skulle räcka. — Man kunde få små dockor för sjuttiofem öre, som verkligen voro tillräckligt bra åt de minsta systrarna att slå sönder, hvilket de alltid hunno göra innan juldagen var öfver, och så skulle hon nog hitta på något annat till de andra. Men temat! Temat! — I en hast stängde hon lådan och satte sig ner att skrifva. »Nu skall jag skrifva, till dess vi skola in och äta qväll», sade hon till sig sjelf och slog handen i bordet, och så skyndade hon på. Hon försökte att icke tänka på något annat, och då klockan var tre qvart på åtta, var temat färdigt och inskrifvet. Hon anade, att det mesta af det var galet, men hon hade i alla fall gjort, hvad hon kunde. Hon steg upp, lade sina böcker omsorgsfullt i ordning, kammade sitt hår och tvättade sig. Derpå såg hon sig om, gick alldeles tyst bort och riglade dörren till salen. — Ett ögonblick stod hon och lyssnade. Det var tyst der ute. Med tysta steg gick hon till ett sidoskåp, tog upp en nyckel ur fickan och öppnade dörren, medan hon andades djupt, som om detta skulle göra, att ingen kunde höra hvad hon hade för sig. Från en låda i skåpet lyfte hon en stor, grå kartong och tog försigtigt af locket. Hennes ansigte fick ett gladt, längtansfullt uttryck, hon log, så att det blef gropar i hennes runda, friska kinder.
Man hade bort, säges det, använda anslagen för något stort, hela nationen intresserande företag, såsom Svea canal. Härvid torde i förbigående böra anmärkas, att denna canal äfven skulle hafva det felet att befordra på ett märkligt sätt industrien inom bergslagen. I öfrigt, mine herrar ! är det ju ett stort nationell förelag att upplifva Sveriges sjöfart, genom att öppna hamnar på dess kuster. Ej heller kan det anses vara likgilltigt för hela Riket, om våra stora, aflägsna fjälltrakters och ödemarkers rika skogsalster blifva eller icke blifva tillgängliga för verldshandeln. Gr. Frölich har uppställt den theorien, att Staten bör bekosta de stora genomfartscanalerna, eller stamlederna för canalsystemet, men deremot orterne allena bi-canalerna. Jag frågar då — hvem har hindrat orterna e11er| enskilda från att bygga canaler eller hamnar? Tvifvelsutan ingen; om icke den omständigheten, att vi lefva i ett glest befolkadt land, och att vi hafva ringa capitaltillgångar och hög räntefot, och att allt detta i förening, i de flesta fall, förbjudit den enskilde att, utan Statens mellankomst, inlåta siS D e ii 18 Ma rs. sig i företag, sorn icke lofva ali lemna honom någon motsvarande ersättning för sina uppoffringar; men hvad bör man då göra i fråga om sådana canalanläggningar ? — torde det frågas. Det naturliga svaret, såsom en följd af Hr Grefvens princip, synes vara, att man bör vänta intilldess man blir rikare; men om, för alt blifva rikare, de lättade communicationerne erfordras, hvilken utväg är då att vidtaga? Jo, mine herrar! att förkasta theorien, och efter hvad möjligt, rätt och billigt vara kan, understödja sådana företag, som kunna gagna Riket, dessa ma nu kallas stamleder eller bi canaler, dock alt vid allt detta det må tillses, att den enskilde bidrager i ett förhållande, som motsvarar hans fördel och förmåga.
Hon lade nu ofta undan pennan för nålen, ty hon ville ej försaka det kära arbetet med utstyrseln för den väntade lilla. Det efterlängtade barnet kom och, när hon härnäst skref, var det för att tala om den rikedom, som kommat in i hennes lif och lärt henne »begynna en ny tidräkning från och med den 7 juni». Hennes bref voro nu fyllda af den mäst hänryckta modersglädje öfver hennes kraftiga, vackra lilla gosse, af alla de framtidsdrömmar, som mödrar drömma öfver den första sonens vagga, af den djupaste tacksamhet för all denna lycka. Hon skref sålunda: »Det är något egendomligt med den känsla man instinktlikt har att vilja hänvända sin klagan liksom sin glädje till någon, som man känner såsom ansvarig för det hela. Säkert är att nu, då jag känner mig så oändligt lycklig, är behofvet af tacksägelse starkt inom mig.» Efter en skildring af sin lille sons yttre fortsätter hon: »Ögonen äro redan så uppmärksamma och uttrycksfulla, ja, han har aldrig haft det sväfvande i blicken som andra nyfödda, utan såg sig från första ögonblicket mycket uppmärksamt omkring i denna nya värld. Och han älskar redan Napolis berömda himmel! Jag blir ibland så underligt gripen, ja rörd till tårar, när jag sitter på balkongen med honom i knäet, ser honom vända sin blick, med ett uttryck af absorberad tjusning, mot himlen och ligga betagen och stirra på den långa stunder. Om han inne i rummet gråter och är orolig behöfver jag blott bära honom ut på balkongen och rikta hans blick uppåt, för att han genast skall bli stilla. Alla hans öfriga tecken till ett förstående äro ju egentligen vid denna ålder ingenting annat än hos t. ex. en klok hundvalp, men detta är något så afgjordt själiskt, att det gör ett förunderligt intryck på mig. Jag hade för resten aldrig trott att ett så spädt barn kunde vara intressant. Jag sade, i likhet med alla gamla ungkarlar, att ett barn är först en människa, när det begynner gå och tala. Men detta är långt ifrån sannt. För resten begynner det snart sagdt strax att tala.
För hvarje år har skolan vunnit mer och mer erkännande och elevantalet har ständigt ökats. I år har det stigit till trettiofyra, af hvilka tio äro helpensionärer från vidt skilda håll af landet. Fem lärarinnor och tre lärare, alla utmärka förmågor, biträda vid undervisningen och skolan har en rymlig och bekväm lokal. Vid Cissy Milows sida i såväl skolarbetet som i synnerhet i vårdandet af hemmet, i tillgodoseendet af familjens och helpensionärernas trefnad, står, utom, som redan nämndt, nennes ålderstigna moder, en yngre syster Annie — oumbärlig och af hållen; med aldrig svikande intresse sköter hon hemmets angelägenheter och är för de unga en kär vän, som med humoristisk slagfärdighet reder upp för dem alla trassliga härfvor. Omfattningen af den i skolan meddelade bildningen står i full motsvarighet till kursserna i åttklassiga läroverk och skolans elever hafva vid inträdessökandet i högre bildningsanstalter med lätthet bestått alla prof och fått utmärkta vitsord. Cissy Milows stora intresse för, ja, uppgående i det ämne hon behandlar, hennes lifliga, f ängslande framställningssätt gör åhörandet af hennes lektionen till ett stort nöje, — också ser man inga sömniga miner, förnimmer ingen tröghet eller dåsighet, allt går med lif och lust. Examensoch afrflutningsdagarne äro också högtider, hvilka af hela samhället omfattas med det lifligaste intresse. Under dessa år af ansträngande arbete i skolan har Cissy Milow icke försummat att genom ökande af sina kunskaper än ytterligare kvalificera sig såsom lärarinna. För detta ändamål gjorde hon 1894 en studieresa till England oeh tog m e d vackra betyg examen: » Certificated, College of Preceptors and higher Cambridge for w o m e n ». Men icke blott såsom lärarinna har Cissy Milow ägnat sitt arbete åt ungdomen; en Paid. år förnyade han emellertid sin motion och lyckades nu för denna vinna båda kamrarnas bifall. Den principiella innebörden af denna utsträckning af kvinnans medborgarerätt ligger i öppen dag, och reformens praktiska betydelse torde ej heller böra underskattas, då den j u öppnar ett nytt verksamhetsfält — • advokatens yrke — för kvinnan.
Direktion afgifna redogörelse upptages till endast till 37,577 R:dr 37 sk. 2 rst., hvilken skiljaktighet skulle här - röra deraf, att, då Kollegium uti nämnde behållning inberäknat »räntor och låne-påkostnader» till belopp af 951 R:dr 20 sk. 11 rst., hvilka under samma år influtit, Direktionen deremot upptagit endast den kontanta behållningen och de utlånta medlen, men uppdebiterat nyssnämnde 951 R:dr 20 sk. 11 rst. bland årets uppbörd. Det sålunda anmärkta förhållandet hafva Revisorerne funnit öfverensstämma med räkenskapernas innehåll. Af Direktionens beräkning utaf ofvannämnde behållning har emellertid blifvit en följd, att grundfondens uti redogörelsen uträknade nettobelopp vid början af år 1852, som upptages till 37,288 R:dr 25 sk., med 951 R:dr 20 sk. 11 rst. understiger det belopp, som skulle hafva erhållits, om behållningen upptagits i öfverensstämmelse med Krigskollegii hufvudbok; och som räkenskaperna upplysa, att dessa 951 Ibdr 20 sk. 11 rst., ehuru först under år 1852 influtna, utgöra dels sådana räntemedel, som under det föregående året å de utlånta medlen upplupit, dels låne-påkostnader, hvilka äfven under samma år blifvit bestridda, synas dessa medel rätteligen böra räknas till 1851 års behållning, hvilken, enligt ofvan åberopade Kongl, bref, skall tillhöra grundfonden, hvadan alltså fondens i redogörelsen upptagna belopp i början af år 1852 . 37,288: 25. — bör ökas med 951: 20. 11. och således skulle utgöra 38,239: 45. 11. Härvid förekommer dock, att, på sätt 1853 års redogörelse utvisar, under detta år en utgift ägt rum å 16 R:dr 42 sk. »till liqviderande af, år 1851, åt dåvarande
Och ni kan inte arbeta därför... Därför? VÄNNEN. SONHUSTRUN. VÄNNEN. SONHUSTRUN. VÄNNEN. SONHUSTRUN. VÄNNEN. Är ni fäst vid er hustru än? Nej, inte vid henne, men vid hennes minne. Upplifva minnena då! Aldrig! SONHUSTRUN. VÄNNEN. SONHUSTRUN. Var det till henne ni flydde i fjol höstas? 82 VÄNNEN. Nej, det var det inte. Efter ni frågar. Fy! Det var till andra! SONHUSTRUN. VÄNNEN. Ja, när bromsarna sticks är det en lisa att få rulla sig i smutsen; det ger hård hud. Fy! Ni! SONHUSTRUN. VÄNNEN. För öfrigt: det finns äkta smuts och oäkta. Hvad menar ni för slag? SONHUSTRUN. VÄNNEN. Ni är gift, och vi äro inga konfirmander alltså: jag menar, att i äktenskapet hvilar man som i vigd jord, men där utanför i ovigd. Jord är det, likafullt! Ni vill väl aldrig jämföra... Jo, jag vill jämföra... SONHUSTRUN. VÄNNEN. Hvad slags kvinna var ni gift med egentligen? En ärbar flicka af bästa familj. Och ni älskade henne? SONHUSTRUN. VÄNNEN. SONHUSTRUN. 83 VÄNNEN. Alldeles för mycket! Och sedan? SONHUSTRUN. VÄNNEN. Hatade vi hvarandra. Men hvarför? Hvarför? SONHUSTRUN. VÄNNEN. Det är en af lifvets många obesvarade frågor! Men det måste finnas en orsak! VÄNNEN. SONHUSTRUN. Det trodde jag med, men så befanns det att orsakerna voro följderna af vårt hat. Misshälligheterna vållade icke brytningen, utan när kärleken upphörde, började misshälligheterna. Därför, ser ni, äro de så kallade kärlekslösa äktenskapen de lyckliga. Ja, vi ha då aldrig haft några svåra ledsamheter, Knut och jag. Nu var ni för uppriktig, fru Kerstin! Hvad sa' jag då?
Det är wal sant, att det star i Ribens Ständers magt, att enar ftin halst wid Riksdag, ater taga detta ämne under östverwagande, men jag skulle ändock icke tro det wara öfwerftödigt att i förhand verust 666 Den iz Junii. dertill hafwa bestämdt rn tid lämpad efter en behöflig erfarenhet om werlan af nu saktade Beslut, ty genom detta bestämmande tryggs bättre eller åtminstone tillfredsställts hwar och en, som (ware sig as ett eller annat skäl) under tiden kunde finna sig missnöjd med denna widtagne organisation af Förstärkningsmanskapet. Jag utbeder mig akt Eders Ercellence och Högloft. Utskottet täcktes taga detta i öfwerwägande och hemställa det lill Riksens HögloftStänders pröfning, samt att, om Ukstottet härtill icke skulle lemna bifall, detta mitt yttrande ma till Riksens Ständer medfölja Högloft. Utskottets BetänkandeUtskottet ansag fia ej kunna inga i pröfning afdctta förslag, sedan Riksens Stander redan deröfwcr beslutat, hwarföre endast Herr Mi thanders yttrande borde genom Protocolls Utdrag Uttkottets Memorial till Riksens Stander åtfölja. lie suprs. Lx krotocollo, 6. 8i Ikverstolpe. Ilppkäst hos Ridd. och Sldcln dcn IL Maij » Prefle-Standct den lL ? Borgarc-Ständet d. 12 s - Bondc-Ztändet den 12 Riksens Ständers Särskildta Utskotts betänkande i anledning af Longi. Majtts tTladiga Proposition om en sörändring i utskrifningssättet af det faststäldte LärstärknmZsmanskapct. Wördsamt LUemoria!! ^ anledning af Riksens Ständers Remiss af E Kongl. Masts Nådiga Propofition till Rikets Stäm K Den rz Junii. 667
I anledning häraf får Utskottet upplysa, alt Kongl. Maj:t nyligen förordnat en Committé, hvilken äfven trädti verksamhet, för att utarbeta förslag till nya krigslagar; Och, som således är att vänta, att Kongl. Majit, som genom de under den 26 November 1812 vxötegne ändringar i krigsarticlarne, synnerligen hvad bestraffningssättet för militaire förbrytelser beträffar, redan gått tili mötes de önskningar, hemtade från tidehvarfvets fordran, som härom yttrat sig, äfven ytterligare skall bifalla de förbättringar i krigslagarne, som Kongl. Majit i detta på dess egen höga pröfning beroende ämne kan anse erfordras; så anser Utskottet, vid sådant förhållande det vara liba öfverflödigt som olämpligt, att härom besvära Kongl. Majit med önskningar eller föreställningar; hvarföre ock Utskottet tror den af Anders Danielsson väckte motion icke böra föranleda till någon åtgärd å Riksens Högiofl, 158 BeSV. och Ekon. Utsk. Betänkanäcn. Ständers sida; hvilket dock Riksens Högloft Ständers egen pröfning vördsamt under» Ställes. Stockholm den 5 -April 1823* N;o 45- AnKom den g April 1825. betänkande, i anledning af väckte frågört om tillökte frimarknader för Skenninge och Grenna Häder. Uti särskildta till Utskottet remitteradé Memorial, hafva, inom Högloil. Ridderskapet och Adeln* Herr H. Gyllensvahn, samt inom Vallofl. BorgateStåndet, Herrar G.
Höghet Kronprinsessan täckes i nåder emottaga Riksens Ständers Stora Deputation, blifvit närmare bestämd, så väl Ridderskapet Den 3 Jvnii e. m. 3* och Adelns nyssnämnde Deputerade j som da öfrige RiksStåndens Herrar Talmän och Deputerade, hvilka komme att i samma Deputation deltaga, kunde genom anslag dagen förut, kallas att här å Riddarhuset samlas, för att sedermera härifrån åtföljaa, och till Kongl, Lust* Slottet Haga aftåga. Bifölls. Herr Grefven och Land t marskalken tillkännagaf, att Herr Kuylenstjerna, Johan Carl, och Grefve Horn, Claes Fredric, af hvilka den förre varit Ledamot i RevillningsUtskottet och den sednare i RiddarhusUtskottet, och hvilka båda med Herr Landtmarskalkens tillstånd på korrt tid från Riksdagen afrest, sedermera hos Herr Landtmarskalken anmält, att de, den förre i anseende till angelägna honom uppdragne förrättningar vid Gqtha Canal samt den sedna^ re i anseende till inträffad sjukdom, icke vidare kunde till Riksdagen återkomma; i anledning hvaraf Herr Grej ven och Landtmarskalk en anmodade Herrar Electorer, att innan nästa Plenum utse en Ledamot uti Bevillningsutskottet, efter Herr Kuylenstjerna samt en Ledamot i RiddarhusUtskottet efter Grefve Horn. Föredrogs å nyo och bifölls Statssamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens den 23 sistledne Maj under N:o 174 afgifne 3* .i. Ben 3 Junu c, m. samt dea 27 i samma månad eftsrmiddagea på bordet lagde Utlåtande, örn anläggande af en Fyrbåk på Holmöns norra udde vid inloppet till Qvarken. Föredrogos å nyo och remitterades till: Banco -Uts kotte t: Herr Rosenblads, Bernhard, den 30 slstledne Maj förmiddagen på bordet lagde motion, om upplysningars meddelande, i anledning af de från Utskottet inkomne Tabeiier rörande BancoVerkets tillstånd.
6i4 S tat s-Ut skotte t s Betänkandeii; I den vördsamma förmodan att Riksens Högloft. Ständer bifalla denna salunda gjorda framställning, få Utskotten i afseende på dess sättande i verket dermed förena följande förslag: 1:0 Hvarje utkommande TidningsNummer tryckt på halft ark eller derunder, förses med en röd Chartas-Sigillatse Stämpel till ett rundstyckes belopp; hvarje helt ark med en dylik till två rundstycken, deröfver till och med ett och ett halft ark tre rundstycken, samt så vidare; 2:0 För tidningar åtföljande bihang», gäller samma stadgande, äfven om det skulle utgöra mindre än ett halft ark, med undantag af sådane Bulletiner, som på Regeringens Befallning tryckas på särskildta blad innefatta officiella underrättelser samt åtfölja Postoch Inrikes Tidningar; 3:o Tidnings-Redactionerne i IIuCvndstaden inlemna till det särskildta Contoir inom Riksens Högloft. Ständers Riksgälds-verk, som Charta» - Sigillatae hvitstärnpiingen besörjer, jemte qvitto å den i samma Verk nedsatte stämpel-afgiften, det till Tidningarne bestämda papper, hvarefter Redactionerne ega, att i den maja, jStats-Utskottets Betänkande!!.
RiksStms olika beslut i afseende å förstnämnda betänk, ger anledn. till tvekan hos Riksgtscont:s fullmägtige, huru de böra förfara, då det deremot är nödigt, att fullmägtige äga bestämda föreskrifter att rätta sig efter, enär det eljest skulle kunna hända, attén brist i de bestämda statsbehofven komme att uppstå, den Riksg.- cont. icke förmådde fylla. Då emedlertid omtankan för statsmachinens ordentliga gång fordrar, att någon säker utväg vidtages i berörde afseende, är det oundvikligt, att frågan måste fullständigt utredas, detta må då leda till antagande af FIr Lagerhjelms eller något annat förslag. Jag fortfar altså att yrka återremiss och har icke något emot, att samtliga yttranden i ämnet må åtfölja. Hr Rosenblad: Jag har af de sednare yttrandena förnummit, att det icke vinner bifall att vara loyal emot sina motståndare. För min del godkänner jag betänk, både i afseende å motiv och resultat samt bestrider altså FIr Lagerhjelms förslag; men R. o. Ad. torde påminna sig, att Ståndet så godt som gifvit på hand, att berörde förslag vid detta tillfälle skulle få göra sig gällande till pröfning, och då synes mig mindre loyalt att nu afskära en sådan genom vägran af återremiss. Emedlertid, om pluraliteten af Stån^ det på det sätt pröfvar Hr Lagerhjelms anmärkn., att dea icke anses förtjena afseende till återremiss, så torde det bä- Frih. Rålamb, Claes: Det beslut, som It. o. Ad. i>y20Ö Den ia Mars e. m. ligen fattat i afseende 3 regleringen af Riksg:scont:s ställning, innebär visserligen bevis pä, att man önskar Cont:s affärer på reda fotter samt att återställa dess credit.