Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta ansågs med misshag af de öfriga närvarande; synnerligast föreställde teologie professor Schütze sin kollega det olämpliga uti, att med onödiga upptåg oroa en död kropp. – Men Rudbeck syntes vara temligen säker på sin sak; han fortsatte sina experimenter, och det med den framgång, att den skendöda uppvaknade och återskänktes åt sina sörjande föräldrar. – Hon blef från den dagen frisk och rask, blef sedermera gift och uppnådde en ålder af öfver 90 år. Löjtnanten Israel Olofsson Färling, på Nible i Tillberga socken af Westmanlands län, var i lifstiden en svår, snarsticken och sträng man, som oaktadt sin höga ålder lefde i stor oenighet med sin hustru, i anseende till hennes fallenhet för starka drycker. Åtta dagar efter Mikaeli dag, år 1664, befallte Färling, som då var mycket sjuk, att tvänne drängar skulle fara till Falun för att sälja säd. Då de på nionde dygnet derefter kommo hem, funno de Färling död och liggande uti en s. k. “bänklår“ i en stor oeldad sal. Kort derefter lades kroppen i likkistan och sveptes, och skulle begrafningen ega rum första söndagen i adventet. Lördagen förut, under det ringare och dödgräfvare sutto och trakterade sig i sterbhuset, gick en torparehustru in i liksalen med ett fång ved, då hon fann Färling sittande uppe i kistan, yttrande till henne: “Hustru Kerstin, gif mig mina byxor och tofflor“, hvarvid hustrun dånade. En dräng, som från det midt emot salen belägna stallet såg henne falla omkull, skyndade in, hvarvid Färling äfven till honom sade: “Gif mig, Olle, mina byxor och tofflor.“ Drängen framlemnade bäfvande ett par svarta sammetsbyxor; men i detsamma lyfte Färling benen ur likkistan, hvarvid det befanns att mycket blod och svett runnit af honom. På Färlings tillfrågan, hvad det var han låg uti, svarade drängen, att han legat lik; men Färling betviflade detta, och undrade om det verkligen vore sannt.
Ja besvarad propos. till bifall å sednare mom:t, hemställde om R. o. Ad. ansåge de emot delta morn. gjorde anmärkmr föranleda lill återremiss, samt dervid ropades Ja. 43:de, tiede, lii:de och 1 G:de punkterne. Biföl los. 17:de punkten. Hr Aminoff anförde skriftligen: Det är allmänt kändt, att vid sista Riksdagen beslölo R. St., att ett låne-kont. skulle inrättas uti Wisby, och anslogo dertill, i ett för allt, en summa af 3,000 R:dr b:ko, endast bestämmande, att af delta*anslag skulle 800 R:dr b:ko afsättas till arfvode för Direktörerne, och återstoden fick användas, dels lill löne-förmåner för Banko-ombudet, tjenstemännen, samt vaktbetjeningen, och dels till andra nödiga utgifters bestridande. R. St. kunde då icke annorlunda besluta, emedan inrättningen var ny, utan öfverlemnade medlens användande och fördelning åt Direklm vid låne-kontoret, alt i samråd med Fnlim:ge i Banken upgöra. Denna upgörelse, ehvad löneförmånerne beträffar, inhemtas närmare af min Betänkit åtföljande reservation. Då nu denna atlöningsstat är af vederbör:de upgjord, och för det närvarande gällande, så synes det mig något eget, att densamma hädanefter skall hållas mer hemlig för R. St., än lönings-staterne vid !åne-konl:n uti Götheborg och Malmö. Utsk. har, med afseende å de ökade göromålen vid låne-kont:t i Wisby, föreslagit en förhöjning uti arfvodet för Direktörne, men fortfarande öfverlemnat åt Fullm:ge att, efter Direktionens hörande, bestämma beloppen för Banko-ombudet, tjenstemännen och vaktbetjeningen. 134 Den 30 Oktober.
Räkenskaper för åren 1831 och i832, hvilka böra finnas afslutade år i834 och då undergå revision af Rikets Ständers Revisorer, så vidt Urtima Riksdag derförinnan icke inträffar, hafva Revisorerne, enligt 5 och 6 §§. i Revisionslnstructionen, utsatt tiden till den 15 September 1834- Stockholm den i4 December i832. Högloft. It idde r skap et och Adelns Ledamöter: C. O. Palmstjerna., Kantzow. P. Lagerhjelm. P. G. Cederschjöld. C. J. v. Schantz. IF. Hisinger. Högvördige PresteStåndets Ledamöter: M„ Hasselrot. II. O. Holmström. P. G. Svedelius. C. J. Heurlin. J. A. Engeström. J. C. Billingdahl. Vallöf!» BorgareStåndets Ledamöter: C. Norman. Carl Walleij. A. II. Frick. Gust. Lindeberg. And. Wedberg. Jac. Lindstrom. Hedervärda BondeStåndets: Ledamöter: N. Håkanson. Lars Persson. Joli. Svensson. Botvid Jonsson.. Bengt Nilsson. O. Olsson. Th. Nyström. ( j49 ) Hes er v ali o ne r:
Till fortsättande af Carlsborgs fästningsbyggnad (ill fortsättande af fästningsbvggnads-arbetena vid Carlskrona, Marstrand och Waxholm till befästnings-arbetena vid Slite på Gottland 3:o. För Behladnads-behof. Till underhållande af Beväringsmanskapets beklädnad i anledning af föreslagen utsträckt exercis, beräknas årligen 189,000 R:dr, men då, till följd af beväringspligtens framflyttande ett år sednare, ett års exercis med detta manskap jemväl skulle inställas, begäres tillökningen endast för 2 år med 4:o. För Fällbrygge-utredning. Till materielens anskaffande 5:o. För Topografiska liorpsens arbeten. Till fortsättning af dessa för beredande af tillförlitlig kännedom om landets ortförhållanden särdeles angelägna arbeten. 6:o. För Arméens pensionering. Till detta för Arméens personal högst vigtiga ändamål begäres ett årligt kreditiv, som förslagsvis nu kan beräknas till 150,000 R:dr årligen Alla ofvanstående extra an: dag, utgörande tillhopa 2,431,380 R:dr Riksmynt, föreslås att ut;rå under åren 1858, 1859 och 1860 med 1/3 eller 810,460 R:dr årligen. Deremot äskar Kongl. Ma j:t till utgående för en gång, följande extra anslag, nemligen : Till anskaffning af 1,300 st, Tält för Beväringsmanskapets vapenöfning, samtidigt med ‘ramla Stammen, å 100 R:dr till uppförande af nödiga Kongl. Maj:ls Nåd.
Hamn-anläggning viri 1-Viks fiskeläge eller Lvinekärlan. , . >, ^ Lanrlskrvna Hamn ...«.«, . ^ . Vstacis Namn t , - r - « Namn-anläggning viri Limkrilskamn i - Nelge-äns upprensning ock Namnk^ggnaci vkl Lkristiansla6 13o,000 R:«k, eker ock alternativt Namn-anläggning viel llkus Ntisk^ Namn «,»» Lana!- ock 8!uss-ank 1,3 l I,884: 1,461,2 33: 100,000: 2,691.099: 309,800: 6o3,ooo: 100,000: 259,895.' 84.812: 626,789: 90,000: 120,000: 70,000: 267,806: 24,000: KIuä-lrinZsr vcl» »pprensmnLar at större tarlecier. 44,000 9,180 2,5vO SirömrensniciAar tor <le!s flottning, tiris törekoinlnsnäs at öfversvämning.
Skulle man icke tro att konunga-makten, som äger att göra dylika förändringar, skall vara återhållsam i den derigenom tillkomna rättigheten', och att den icke lärer vilja införa i Riket eller updraga tjenster åt sådana farliga personer? Här är fråga om, icke att dessa personer skola hafva tjenster, utan blott om rättigheten för Konungen att utnämna sådana personer dertill; häri tror jag icke ligger någon fara, och ehuru jag hade önskat, att §:n varit tydligare, yrkar jag dock för min del på dess antagande. Frih. Tersmeden: Man skall verkligen vara beherrskad af en som jag tror högst ovanlig förskräckelse för katbolicismens inflytelse, då man kan föreställa sig, att de föreslagne förändringarne skulle kunna leda till katbolicism oeh då man redan i andanom kan se, huru läkarne vid sjukbädden söka inplanta densamma hos sina patienter. Jag hemställer till Eder, mine Hrr, huruvida de åsigter Hr Bildt här uttryckt, kunna anses vara lämpliga för ett land, som af gammalt varit kändt, och jag önskar ännu så vore förhållandet, för sin tolerans. Meningen med förslaget är icke sådan som Hr Bildt tyckes tro, utan meningen är att bereda tillfälle för andra religions-bekännare än våra egna, att äfven kunna på ärligt sätt förtjena sitt bröd här i landet. Det är omöjligt att vi kunna så isolera oss, att vi icke tillåta andra bekännare bredvid oss. De äro likväl kristna, dyrka Christus liksom vi, fastän på annat sätt. Jag kan, såsom jag i början yttrade, icke fatta, huru förskräckelse häraf kan upkomma. Hvad den uplysning beträffar, som Frih. af Ugglas lemnade mig, så tycker jag att den utgör ett så mycket större skäl att yrka bifall till förslaget, enär Frih. af Ugglas yttrade, att det var K. o. Ad:s gemensamma tanke som blifvit antagen till hvilanda grundlagsförslag, och jag således förmodar, att R. o. Ad. nu icke frångår hvad de vid en föregrde Riksdag beslutat. 646 Den 13 Docember e. m. Erih. Cederström, Rudolf:
TonkreÄ kunna göras, i afseende pä en Egendoms försäljande, kan jag för min del ej inga, emedan det nödwändigt mäste wara hwars och eng rättighet ar, wid LomrsAsrs ingående fasta alla de milkar, hwarom han med annan kan öfwerenökomma. Herr Lilang, Enstan gacob, hemställde, cm icke et sadanc förbehåll skulle tjena til at alldeles elucksrs Lagen. Grefwe ?osts, Hrviä Trio. At beswara alla de frågor och ämnen, som nu pä en gang äro mockra, strider bade emot möjeligheten och ware äfwen at mitzbruka RidderskapetS och Adelns tälamod at widlöfcigt deröfwer sig yttra. Jag får derföre korteligen namna, at, beträffande aflingejord är destomindre nödigt bestämma »agra milkor eller wist tid, som da jag har rättighet en flik jord bortskänka, följer af sig sjelst, at jag obehindradt kan den förpakta, och Borgenärs rätt är igenom andra Lagar i thy fall förwarad. Men rörande arfwejord, är förhållandet annorlunda. Den kan icke ckisponeras längre än med Jnnehafwarens lifstid. En längre bestämd tid lil förpaktning härom skulle medföra en uppenbar (lontrsöiLkion emot Lagens stadgande i VIII. Cap. Jorda-Balken, och jag hemställer derföre, om icke förpaktning utaf arfwejord mä anses uphöra i och med dens död, som henne förpaktat, och endast ut, sättas en wist tid för Förpaktaren til afflyttning, med rättighet för honom at njuta ersättning för hwad han Z jorden kostat, men ej sätt afkastning för. Herr von Tågeström, josian. Mig torde Matas i ödmjukhet påminna, at hela fragan om borrtsrrensterancks af arfwejord kan hända upkommit utan Pal. Kongl. Majtts Nädiga ?ropc>imon innefattar ej RZgsk derom.
De mindre banorna samt de af svagare byggnadssätt hafva derigenom erhållit en, i proportion lill antalet, större rörlig materiel, än de bredare, der dc rymligare vagnarne tillåta större last, och de starkare, der de kraftigare lokomotiverna kunna draga större tåg. Så har t. ex., såsom förut ar närnndt, banan M 1, 1 lokomotiv, 2 passagerarevagnar och 20 lastvagnar, då deremot uti kostnaden för banan JVi 8 inbegripes 1,8 lokomotiver 3,6 passagerarevagnar och 36 lastvagnar, för samma banlängd af 1 mil. *) Vestra stambanan med utgreningar till Mullsjö och Örebro är 48'/2 mil lång och kan, efter uppgifna 800,000 R:dr per mil, anses hafva kostat 38,800,000 R:dr. För att lemna 5 procent ränta på detta kapital erfordras, efter den vanliga beräkningen af 45 procent af bruttoinkomsten till drift, underhåll och nybyggnad, en årlig intrad af 3,086,000 R.dr. Näsllidne November och December månaders trafik inbringade närmare 320,000 R:dr, som per år skulle göra 1,920,000 R:dr. Denna trafik visar sålunda ett synnerligen vackert resultat, då den genast lemnade ungefär hälften af hvad som erfordras för banan att bära sig. Då den befintliga rörelse-materielen, beslående af 26 lokomotiver, 106 passagerarevagnar och 367 lastvagnar, redan, enligt Herr Öfverste Ericsons yttrande, befunnits vara »alldeles otillräcklig», så visar sig att omkring dubbelt så stor materiel, eller 52 loko motiver, 212 passagerarevagnar och 734 lastvagnar (enligt utländsk erfarenhet t. o. m. 1,000 lastvagnar af olika slag) mäste finnas för att besörja en trafik, sora lemnar 5 procent på anläggningskapitalet, hvilket ej är för högt räknadt, örn man tager i betraktande att den hälft, som nu finnes, är ny och i godt stånd, men hvilket aftager för hvarje år. Utrikes har behofvet visat sig mycket större.
Hr Gripenstedts nu föredragna anförande innefattar visserligen ingen ny motion; men då det likväl i en punkt innefattar ett yttrande rörande en fråga, hvilken under denna Riksdag utgjort föremål för ganska många motioner, nemligen frågan om förminskning af brännviusconsumtionen genom förhöjning af priset å denna vara, torde remiss icke böra förnekas, Mot slutet af anförandet heter det nemligen: ”Men hvarföre vederbörande ej genom sin afgörande medverkan vilja, genom ”en hög af gifts påläggande på bränn vinsbränningsrättighe”ten, afskaffa fylleriet och med detsamma förskaffa landet ”den mest välsignade statsintrad, se det är något, som vi ”hvarken kunna förklara eller begripa.” Hr Gripenstedts anförande remitterades till Bevilln.-Utskottet. Vid förnyad föredragning af nedannämnde d. 1 dennes e. m. på bordet lagda motioner beslöt R. o. Ad. att remittera till Stats Ut skottet: Hr Stråles, Nils Wilh., motion om straff-fängelsers inrättande, m. m. r:o Frih. Stjernstedts, Lars, motion, med förslag till ändring af g §. 17 Gap. HandelsBalken; 2:0 Frih. Stjernstedts, Lars, motion om upphäfvande af K. Förordn. d. 5 Mars 1746, rörande brefs uppbrytande; 3:o Hr Stråles, Nils Wilh., motion, att, då tilltalad eller till böter fälld person aflider, åtalets fullföljd må förfalla; 4:o Hr Du Rietz’, Carl, motion om revision af nu gällande skråförfattningar; Allm. Ees v.- och Oecon. - Utskottet: Hr von Sydows, Axel Reinh., motion om utarbetande af förslag till en allmän gästgifveri-ordning; Riddar hus-Utskottet: 1:0
Jag kan ej annat än förena mig uti de tänkesätt Friherre Anckarswärd och Grefve von Schwerin yttrat. Jag tror det vara Lagstiftarens pligt, alt medla emellan egennyttan och sjelfsvåldet, samt, genom allmänna Arbetshus bereda medel till förtjenst, men ingalunda förenad med någon rättighet att våldföra den oförverkade personliga friheten att använda sin arbetskraft efter god Ifinnande. Den 7 September e. m. Men, mine Herrar, hvarföre behöfves hela denna strid? Kunna vi viii dölja för oss orsaken till det öfverklagade lösdrifveriet? Yi äro sjelfve de, som motsatta oss hemmansklyfningen, och hindra således en fri utöfning af jordbruket. Huru är det val med Handtverkerierne? Jo der hindra Skråförfattningarne all frihet till arbete. Då den arbetsföre, ynglingen från Landet inkommer'till Staden att söka arbete, motas han af eli visst antal Mästare i hvart och ett handtverk; och behöfva icke desse hans biträde, så måste han utan allt tillfälle tili arbetsförtjenst återvända lill Landet, hvarest, såsom jag nyss nämnt, han äfven är utestängd från sjelfiigande jordbruk. Är det väl med sådana hinder för näringsfriheten, som man har rätt att klaga öfver tilltagande syslolöshet. Då folkmängden årligen ökas med 70,000 menniskor, synes det vara orimligt, alt man skall åtnöja sig med lika många Skräddare och Skomakare, som man förut haft. Då behofvet af desse personers arbetsbiträde fortgår i förhållande till folkökningen, och denna äfven påkallar ökade näringstillfäilien, måste skäl förefinnas att tillåta ökandet af arbetarnes antal, så framt man ej vill öka lösdrifvares antal, hvilket blir en naturlig följd af inskränkt näringsfrihet. Det har äfven blifvit ifrågasatt, att Fabriksarbetare och Gesäller horde ställas under Tjenstehjonsstadga!!. Dervid torde jag få erindra, alt Gesäller och Fabriksar - i\o
Den vigtiga del af en krigsmans uppfostran, som utgöres af disciplinens inskärpande, af vänjande vid ordning, lydnad och uppmärksamhet ä skyldigheters punktliga uppfyllande — med ett ord — af sjelfva pligtkänslans daning, bör visserligen från tidigare ålder gifvas; dock bör härvid erinras, att krigsskolan på Carlberg icke är en inrättning, dit Alimurina Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 444. 7 barn aflemnas för att der sedermera bestämma sig för militärståndet och derigenom likasom värfvas för arméen, ulan der sådane ynglingar bildas till officerare, som, först sedan de hafva beslutat egna sig åt detta yrke, frivilligt sökt inträde vid läroverket. Få lära väl ock de ynglingar vara, som icke vid fyllda 16 år bestämt huruvida de vilja blifva militärer eller icke. Skulle nu denna inträdesålder ytterligare framskjutas, blef deraf i första rummet en gifven följd, att staten mäste upprätta en särskild sjökrigsskola, emedan, såsom bekant är, sjöofficersbildningen, med den dervid så oumbärligt nödvändiga praktiska öfningen under sjöexpeditioner, mäste begynna vid tidigare är. Ett sådant frånskiljande skulle åtminstone icke medföra någon besparing. För arméen och flottan vore det i hög grad skadligt om de nödgades rekrytera sin första olficersgrad med subjekter af för mycket framskriden ålder, och då 4 år få anses såsom den erforderliga tiden för en med vanliga förståndsgåfvor utrustad ynglings bildande till duglig officer och 20 års ålder i allmänhet torde böra vara ett maximum för den som dertill utnämnes, följer deraf, att in träd eså Idert! vid krigsskolan på Carlberg visserligen icke är för späd. Dessa betänkandets begge och enda skäl för obelåtenheten med läroverkets nedra afdelning anser jag, på grund af det här anförda, För ogiltiga och öfvergår nu till de föregifna förhållanden, på hvilka betänkandet grundar sitt slutliga förslag.
2Dät ftävnmanSe fottet ttampat o » A Atig, 3ät oännet gifvit oAA tum? ÖSPanS SEommot af eE3 invi3 AäEEnetenA ö f5Pan3 rtottaAte Bfommot af PtfjeAnö, BEan3 CPommofc af vöEj-eA&amp;um? vt äto v fiatfeHenA Ean3 i ^ Ja —: » göra svart till hvitt, 9Ccj-, fan3a mig GPott 3at &amp;, ätEe &amp; Ran gto fult fagert, dum klok, feg tapper, lågsint ädel. » begagna guldet som en i högsta mening ett fiopp, en HdnsPa, en litaftj en tta, ädel Att metall, det är den stora, svåra konsten, en tan&amp;e, ett rtj-atta, en Iian3! som är få gitven. Men där den finnes, där (?LcR Hata, 3en Attan3en, 3e«n ftgget j-u, kommer rikedomen till rätt välsignelse, och där bor nog också lyckan, som visst icke be3ät man etCet Hvinna, 3ät jag effet 3u höfver hafva något emot en rik infattning. Det är blott den afundsamma och dumma ejnagotaAm finna &amp; xn3. ;;; (&lt;£&gt;oino.) inbillningen, att all lycka är omöjlig utan rikedom, som bör utrotas. Den låter tanklös och ful från de gamles sida, den blir skärande smärtsam från de ungas. Nog äger lifvet rosor och fröjder att bjuda; de gamla hafva minnena, de unga hafva hoppet, och de må betänka, att blott ett fåtal i världen kan ernå en materiel rikedom.
L7 värde af SÖ sk. 1 1| r:st Banko samt kronotionde 12 kappar spanmäl, hälften råg och hälften korn, och Lilla Tjärbruket fått sin ränta bestämd till 1 Hulr 26 sk. 4 rist och kronobonden lill 13 kappar spanmål; dels ock att i taxerings-längderria lör år 1837 Nytorp upptagits till värde af 114 R:dr eich Lilla Tjärbruket till 204 R:dr Banko; samt Kongl. Kammar-kollegium och öfrige vederbörande embetsverk och myndigheter, hvilka blifvit i frågan hörde, samtlige tillstyrkt nådigt bifall till ofvanberörde underdåniga ansökning, Kongl. Majrts Befallningshafvande, på den grund, att en noggrannare bevakning af allmänningen skulle genom det sökta utbytet vinnas, och att Nytorp, ehuru mindre lill åker och äng, än Lilla Tjärbruket, egde större areal och, enligt hvad t. f. Öfver-jägmästaren i länet upplyst, bättre jordmån än det sednare, hvarföre Kronan, genom Nytorps emottagande i stället för Lilla Tjärbruket, enligt Kongl. Majrts BefallningshalVai.des åsigt, icke skulle lida någon förlust; så bär Kongl. Majrt, som med afseende derå, att ej allenast räntan och taxeringsvärdet å Lilla Tjärbruket vore nära dubbelt så stora sorn å Nytorp, utan äfven åkeroch ängsarealen uppgifvits vara ej obetydligt större vid det förra än vid det sednare, visserligen funnit Kronan komma att något förlora på bytet i lägenheternas nuvarande skick och ännu mera om en Lilla Tjärbruket förr tillhörig mindre jordrymd, 2 tunnland 2J kappland, som utan känd anledning blifvit från den år 1839 deröfver upprattade karta utesluten, skulle till detta hemman återställas, — likväl med hänsyn dertill, att sistnämnde hemman, som ej ännu tillfallit Kronans omedelbara disposition, funnits för allmänningens bevakning erforderligt, i nåder föreslagit Rikets Ständer att skogvaktare-bostället Nytorp mätte emot Ijerdingsmans-bostället Lilla Tjärbruket, vid dess nuvarande innehafvare Joban Olssons afgång, efter laga lärdagstid utbytas, dock med vilkor, att Kronan frikallas från allt ersättningsansvar både lör nyssnämnde Lilla Tjärbruket förr tillhörande jordrymd, såvida den ej kan nuvarande jordinnehafvaren frånvinnas, och för den husröta, som å Lilla Tjärbruket kan vid alträdestiden förefinnas och ej af vederbörande godtgöras, men att deremot Nytorp borde i fulibygdt skick och väl häfdadt, af allmännings-intressenterne afträdas till Kronan.
Wallin och dess tvenne andra Löftesmän, Skräddaremästarne Westin och Brattlund, som otvifvelaktigt bordt kunna lemna tillförlitlig underrättelse om den tredje med-cautionisten Palm, icke i sådant afseende blifvit förekallade, och att ej heller någon sådan upplysning sökts af StadsÅclnarien Djurberg, som intygat Löftes männens egenbändiga namnteckningar på Borgensskriften, hvilka åtgärder synfes otvunget böra1 föregå beslutet om afskrifningen; att förskottet å 3o Rrdr, enligt bandlingarnes föranledande, icke tilldelats Wallin i följd af något Edert beslut, utan syntes vara på eget bevåg af eder Casseur utgifvet, men att J, sådant oaktadt, anbefallt beloppets afskrifning;, och slntelrgen att förskottet å 200 Rrdr utgrfvrts emot en borgen, som saknat allt vederhäftighets betyg, och således på Edert eget ansvar och äfventyr antagen; hvadan Contoret ansett Eder böra för denna förlust ?.3o Rrdr vara Oss och Kronan ansvarigr samt sedan
A. Williamson, Stockholm, l / esterlånggatan 57, 1 tr. upp. [1373] Ändrad Bort med liktornarne! Deletor. Ett nytt, osvikligt, smärtfritt liktornsmedel (bättre än Collodin och alla andra liktornsmedel) borttager fullkomligt liktornar med roten inom kortaste tid. Inlagdt i eleganta kartonger har Deletor den stora fördelen framför alla dylika medel, att man ständigt bär det på sig. Hvar och en som har liktornar skall skatta sig lycklig efter att hafva användt Deletor. Hvarje kartong kostar 1 kr., som insändes som postanvisning eller i sparmärken. Posto. telegrafadress » Deletor », Upsaia, Vakscdalorg 27. [1340] VÄRDA DET STÖRSTA AFSEENDE. MAN LÄSER | stenografi går framåt! Hos Sleipners redaktion, Vestervik, rekvireras mot frieller sparmärken: Lärobok för själfundervisning i Gabelsbergers stenografi kr. 1. — Tvänne stänglar brutna, novell af C. K. ; tryckt med Gabelsbergers stenografi; titelplanschen af Jenny Nyström kr. 0.75 Katalog öfver Nordens Gabelsbergerske stenografer (vanl. tryck) kr. 0.60 På stenografiska tidningen Sleipner — femte årgången — prenumereras på närmaste postanstalt. För helt år kr. 3. — » hälft år &gt; 1.75 » kvartal &gt; 1. — (G. 12206) [1561] SLÄKTETS SUNDASTE SKRIFTSTÄLLARE. » MAN. » Alla saker skickas mot efterkraf och f l returneras (dock genast) mot fraktkostnaden. Lager HÄFTET INNEHÅLLER MER ÄN 5 0 YPPERLIGA ILLUSTRAT. JEMTE BESKRIFNINGAR ÖFVER DRAGTER, HATTAR, HANDARB., MONOGRAM M. ENDAST N:R I — DET PRÄKTIGA brudutstyrselnumret ZE3 — BETINGAR ETT PRIS A F 4 0 öre.
Dessutom utdelas vid Jul-, Påskoch Pingst-högtiderne gåfvor af penningar och spannemål till dem, som befinnas deraf vara i verkeligt behof. Uti staden finnas för dess och södra Helsinglands innevånares behof ett lazarett och kurhus, ställde under inseende af särskild Direktion, och bestrides hälsovården af en Stads-läkare, som tillika är Läkare vid lazarettet och kurhuset, samt en derstädes stationerad Provincial-läkare. Uti staden är en”1 källare som tillika ar Gästgifvaregård; och finnas dessutom 8 tillåtne krogar eller värdshus. Stadskassans alla inkomster hafva under sislförflutne qvinqvennium i medeltal årligen uppgått till 5,914 R:dr Banko. Särskildte prohibitiva författningar till förmån för staden finnas icke. Hudiksvall. Folkmängden, som år 1837 utgjorde 1,876 personer, uppgick år 1840 till 1,929, men har sedan, enligt 1842 års mantalslängd, nedgått till 1,910, så att tillökningen under förflutna qvinqvennium numera endast utgör 34 personer. Emot inne\ånarnes sedlighet förekommer lika litet nu som förut någon anmärkning och med undantag af ett och annat slagsmål af mindre betydenhet och fylleri-förseelser, hafva nästan alla andra mål, som varit föremål för åtal, blifvit begångne af personer från andra orter. Femårs-Berättelse Jr, Gejleborgs Län. 3 34 Enligt hvad förut blifvit anmäldt, grundar staden sill bestånd egentligen på handel, handtverk och fiske och numera äfven på fabriksi örelse. Verkningarne af den stagnation i handel och sjöfart, som allmänt ötverklagas, har icke eller här uteblifvit, och att handeln samt i följe deraf, handlandes förtjenster sednare åren betydligen aftagit, är en sanning hvars verklighet ej kan bestridas.