Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att densamme ock skall nied ledsnad och ovilja emottaga» i alla landsorter, hvarest man icke 78 Stals-Uiskutlets 11 ilå tand, A7o 13!i (Fortsättning.) väntat sig af denna riksdag någon ny skatt, och aldraminst en sådan som den ifrå gavarande, lärer hvar och en lätt kunna inse. Oanmärkt bör ej lemnäs att Statsverket, såsom ock lätt af följande punkter i betänkandet inhemtas, icke kan, oaktadt denna beskattning blifva befriad hvarken nu eller för den närmaste framliden från bidrag till uppförande af nya skolhus, utan att man med denna nya skatt hufvudsakligen afsett att bilda kassor, sorn först i en af lägsen framtid skulle bereda tillgångar för dessa behof, eller åtminstone för de tillfälliga eller mindre nybyggnader och reparationer, som vid läroverken erfordrades. Utan att tala om olämpligheten, att för detta sednare ändamål bilda en otalig mängd kassor och låta den nuvarande generationen på upplysningens bekostnad samla skatter åt efterkommande, torde det inses, att man lätteligen, om så erfordras, kunde bereda tillgång för sådana mindre byggnader och reparationer å läroverkshuset!, som ej utan Statens mellankomst kunna åvägabringas, och sorn ej ansågos behöfva för hvarje specielt fall komma under Ständernas omedelbara pröfning, derigenom att, såsom i likartade fall alltid egt rum, ett mindre årligt anslag ställdes lör ändamålet till Kongl. Maj:ts disposition. Slutligen måste vid tillämpningen af denna nya beskattning alltid inträffa, äf ven vid sådana läroverk, der fritagandet från terminsafgiftens erläggande på det mest omsorgsfulla sätt handhades, att större eller mindre orättvisor kunna begås till följe af det godtyckliga och odiösa sätt, hvarpå denna skatt, endast efter den förvaltande styrelsens subjectiva åsigt utan några objectiva grunder, komme att påföras den ene ynglingen och icke den andre, hvaraf dessutom ibland ynglingarne skulle uppstå och närås den rangskillnad mellan rik och fattig, som borde långt förvisas från hvarje läroverk.
Redan uti underdånig) skrifvelse af den 5 Oktober 1860 hafva Rikets Ständer, i sammanhang med anmälan att de, för anskaffande af refflade kanoner m. m. för tre fältbatterier, beviljat . 72,000 Riksdaler, förklarat att de nya vapnen, ej finge anskaffas förr än af Kongl. Maj:t utsedde sakkunnige mån, efter föregången undersökning, afgifvit underdånigt yttrande och förslag till den konstruktion af berörda vapen, som kunde finnas för det Svenska artilleriet mest lämplig och ändamålsenlig; och har äfven Kongl. Maj:t i sednare åren bildat en s. k. Artilleri-komité, hvilken förmodligen skulle hafva till uppgift att bringa erforderlig enhet och öfverensstämmelse i artilleri-vapnens konstruktion, ehuru densamma icke lärer ofta hafva sammanträdt. Det är dock uppenbart, att ett allenast för användandet af något visst anslag meddeladt förbehåll om sakkunnige mäns hörande icke, om äfven det vid hvarje liknande anslag upprepades, kan utöfva samma inflytelse på konstruktionen och anskaffandet af de för krigsmagten nödiga vapen, sorn en permanent komité, hvilken hade sig ålagdt att med oaflåtlig Motioner i Borgare-Ståndet 1865. 127 uppmärksamhet följa vapenfabrikationens och försvarsmedlens utveckling i alla civiliserade länder; och det lider icke heller något tvifvel att en hufvudsakligen, om ej uteslutande, af artilleri-officerare och med hänseende till detta vapens utveckling sammansatt komité, skulle vara mindre behörig att utlåta sig i frågor beträffande andra för Svenska arméen och flottan erforderliga vapens konstruktion och tillverkning. Af dessa skäl anser jag mig böra vördsamt föreslå, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit anhålla, att en utaf Artilleri-, Sjö-, Infanterioch Kavalleri-officerare bestående permanent Vapen-komité måtte nedsättas, hvilken komité erhölle till åliggande, så väl att anställa alla för vapenkonstruktionen nödiga försök, som ock att till Kongl. Majit afgifva yttrande, angående de olika vapnens konstruktion samt den myckenhet som borde anskaffas, eller det behof som vore att fylla.
Uti hvad Riksdagsmannen Längberg sålunda anfört och hemstält, hafva samtlige Fullmägtige uti Kopparbergs Urin till alla delar instämt. Stats-Utskottet har, i anledning, häraf, om beskaffenheten af Osmund* Smidet sökt af äldre Författningar göra sig underrättadt ; Och har dervid inhemtat, att, då Osmundsjern fanns, var skilnaden på det valda och ovalda eller gröfre ingen anhan, ari att det förra för hand eller ock med en liten Knipphammare uti mindre stycken sönderhögg*, och var eljest tillverkningsarbetet af förenämde Osmunds sötter alldeles enahanda, bestående uti så kalladt S måjerns och Knippsmidens rengörande och bringande tillsammans i en massa, hvilken ansågs litet bättre än Tackjern. Osmunds jernet arén hufv.udränta, hvilken i släliet för Spannemål eller andra persedlar blifvit hemman i Jordaboken', besynnerligen Bergslagsorten, påförd; men som Osmunds smidet, i anseende till den öfverflödig! koktillgången, söm dertill fordras, redan ifrån äldre tider tillbaka, serdeles uti 1604 års Norrköpings Riksdags beslut med flere Kongl. Författningar, blifvit för skadligt Och odugligt ansedt; så har och detsamma på de fleste örterne i Bergslagerne fctu mera blifvit afskaffadt, änskönt Krono-räntan under 484 Stats-Utskeltets Betänkanden. titel af Osmunds smide blifvit bibehållen. Allmogen uti Hellestads, Godegårds och Kjellmo socknar sökte viii, att få detsamma åter upptaga, meri genom Kongl. Resolutionen af den 20 Oktober 1762, blef dock sådant afslaget.
Att detta begär i högst betydlig måtto inverkat på diskussionen synes nog af protokollen, hvilka visa, att debatten — allt för tids vinnande, förstås — understundom, såsom exempelvis vid behandlingen af frågan om den politiska rösträttens utsträckning, nära nog antagit karakteren af en öppen omröstning, som icke tillåtit eller åtminstone i mycket ringa mån gifvit anledning till förlöpningar, de der kunnat störa det idylliska lugn, som i år hvilat öfver våra riksdagsförhandlingar. Gifva vi ock i detta stycke ålderspresidenten fullkomligt rätt, så följa vi icke längre hans fritt sväfvande lifliga fantasi, då han vill göra troligt, att riksdagen utmärkt sig för att visa » mönstergillhet i fråga om parlamentariskt skick ». Det är sålunda icke nog med att grefve Sparre anser denna riksdag visa ett parlamentariskt skaplynne, utan han gifver denna påstådda parlamentarism det superlativa vitsordet att vara » mönstergill ». Yi tro oss hafva i föregående häfte temligen tydligt visat, huru pass mycket värd denna patenterade svenska » parlamentarism » är, denna parlamentarism, hvilken måste sasom ett » moraliskt stöd » för den uppburna parlamentariska regeringen räkna det ekla-tanta nederlag, som hon led i den vigtiga frågan om anslag till byggandet af pansarfartyg.- Vi tro oss der liafva visat, huru foga heraul i verkligheten, som det stolta talet om den svenska parlamentarismen eger, och det som sedan dess under riksdagens senare skede passerat, har icke i någon den ringaste mån jäfvat denna vår framställning, utan har blott gifvit nya bevis för densamma. Vi hafva i föregående Tiäfte haft nöjet att rikligen ösa ur den de parlamentariska lärdomarnes klara källa, som nere vid vestkusten så lifligt porlar, och vi hafva ytterligare det ovanskliga nöjet att der finna mången visdom värd att taga fasta på. Vi tveka derför så mycket mindre att ånyo draga nytta och fördel häraf, som det ju alltid måste vära af största intresse att erfara, hurusom vår nya s. k. parlamentarism bedömes från det håll, der den skall vara uppburen. I ett bref till Göteborgs Handelsoch Sjöfarts-Tid-ning yttras angående den saken, huru långt landtmanna-.
Prot■ 1845, 4 Sami. 2 Afd. 20 Idåf t. 1 2 Statssamt Allm, Besv. o. Ekon,-Utskottens Utlåtande , N.-o 98. Denna molion hafva Utskotten tagit i öfvervägande, och få nu sitt utlåtande deröfver vördsamt afgifva. Ehuru Pastorernes embetsskrifvelser till Konungens Befallningshafvande och Consistorium i sednare åren till antalet betydligen tillväxt, i anseende till de mångahanda nja bestyr, som blifvit dem ålagda, lärer väl dock i allmänhet, der ej serskildta locala eller andra förhållanden förorsaka undantag, deras post-utgifter icke vara så betydliga, alt desse påkalla beviljandet af fribrefsrätt. Då största delen af Pastorernes embetsbref angå församlingarnes angelägenheter, hafva Pastorerne också mångenstädes af församlingens cassör någon ersättning för postporto och deras embetsrapporter samt andra skrifvelser af mera allmän art ingå till Consistorierne genom Contracts-Prostarne. En serskild och opåräknad kostnad för Postverket samt ett lillökadt besvär för Postförvaltare skulle äfven blifva en följd deraf, att alla Pastorer förseddes med fribrefsböcker, hvarförutan ‘“controllen emot möjliga missbruk vid dessas begagnande vore svår att handhafva.
JV:o 21, ang:de tulfhevillningen. Hr Prytz, Lars Adolph, uppläste följande: Då Beviiln.Utsk:s förnyade betänk , ang:de tull be v i I fningen, nu blir föremål för H. R o. Ad:s pröfning, anhåller jag att få yttra de åsigter och den öfvertygelse, som småningom stadgat sig hos mig om ämnet i dess allmänhet, och hvilka skola leda mitt omdöme i detalj-frågorna. Utan alt misskänna värdet och nyttan af de theorier, sorn i denna del af statsekonomien blifvit uppställda och utvecklade, antingen för ett liberalt eller ett prohibitiv! tullsystems, uppskattar jag de praktiska förhållandena här till den vigt, alt de för ingen del få förbises, och att hvad som må vara theoretiskt riktigt såsom princip måste på olika tider och i olika länder modifieras efter särskildta förhållandens särskilda fordringar. Ett rent prohibitiv-systeme, det är en tull-lagstiftning, som genom förbud mot utländsk täflan skulle skydda all inhemsk industri och alla inhemska näringar, vore så mycket mindre alt önska såsom behöfligt, som det skulle bevisa, att all inhemsk industri och alla inhemska näringar vore att finna på den låga ståndpunkt, att de ej kunde uthärda någon utländsk medtäflan. Så är förhållandet dock föga någorstädes och visserligen icke i Sverige. — I samma mån som förbudsskyddet har upphört att vara nödvändigt för en eller flera»industrigrenars utveckling eller det visat sig att desamma, under åtnjutande af detta skydd, icke framgått så på utvecklingens och fullkomnandets bana, alt de kunnat blifva inhemska, d. v. s. uppfylla de billiga fordringarna på goda och tillräckliga alster, har man, med skyldigt afseende icke endast på producentens Den 8 December f.m. >79 eller fabrikantens, utan ock på consumentens rätt, borttagit det för de förra förmånliga, men för den sednare skadliga förbudsskyddet och öfvergått till det liberalare tullsystemet.
BETYG OCH LÖNEANSPRÅK INSÄNDAS SKAR FÅ ETT GODT HEM OCH ANSES SOM MEDTILL LÖJTNANT E HEDERSTIERNA, WEXIÖ, HVILLEM AF FAMILJEN. SVAR TILL » NORRLÄNDSKA 21 KEN MEDDELAR NÄRMARE UPPLYSNINGAR. (867) ÅR », IDUNS EXP., STOCKHOLM. Idun Fredagen den 11 januari 1889. B y r å: Klarabergsgatan 54, en Tidningen kostar tr. Annonspris: 25 öre pr petitrad ( endast 1 krona für qvarta ' et. postarvodet inberäknadt. Ingen iösnumnierförsäljning. Redaktör o c h FRITHIOF utgifvare: HELLBERG. A l l m. Telef. Utgfifning-stid: hvarje helgfri fredag. Infaller helgdag på fredagen, utgifves tidningen näst föreg. eller nästfölj. söckendag. rande utlåtande öfver en qvinnas senaste vetenskapliga verk, en qvinna, hvilken sedan länge bundit rykte vid sitt namn och den svenska högskola, hvars prydnad hon utgör. E n qvinlig vetenskapsidkare. V i taga för temligen afgjordt, att professor et utmärkta arbetet innehåller upptäckSonja Kovalevski knappast var någon af våra ten af ett nytt fall, vid hvilket man läsarinnor till namnet okänd, redan innan kan integrera differentialeqvationerna hon helt nyligen fäste allmän uppmärksamför rörelsen hos en fast kropp, som är fästad het vid sig genom att förvärfva ett högt ani en af sina punkter och rör sig uteslutande sedt vetenskapligt pris i en täfling inför en under tyngdkraftens inverkan. Förf. har icke mindre högt ansedd areopag. icke nöjt sig med att sålunda tillägga ett Det Bordinska priset utdelas nämligen af resultat af det högsta intresse till dem, som den lärdaste och mest oberoende samling af Euler och Lagrange gifvit oss, utan utfört sin upptäckt till ett djupgående studium under användning af den moderna funktionsteoriens alla resurser.
Man, som vi nu hafva på denna vigtiga plats, skulle jag ej draga i betänkande att, såsom Herr Hjerta föreslagit, lemna LandtMarskalken rättighet att bestämma, när Åhörarne på Riddarhuset böra aflägsna sig. Men då vi icke alltid kunna få samma LandtMarskalk, kan jag ej instämma i Herr Hjertås förslag; ty det kunde hända, att en sådan person blef LandtMarskalk, som ej önskade publicitet vid Ståndets öfverläggningar och som hade med sig en eller flere Ledamöter af samma mening; 22 Den i April f. m. och då skulle LandtMarskalken i förening med desse kunna privera Ridderskapet och Adeln all publicitet vid deras plena, emot de fleste Ledamöternes vilja. — För öfrigt får jag fästa uppmärksamheten derpå, att skyndsamhet i förevarande frågas behandling synes vara högst nödvändig, emedan Riksdagen kan hända upplöses så snart Statsregleringen blifvit uppgjord; och sålunda kunde vi få vänta ännu io år på offentlighet vid våra öfverläggningar. Herr Bråkenhjelm: För att en gång för alla göra slut på discussionen om hattarne, får jag meddela den upplysning, att RiddarhusUtskottet tillstyrkt, att Åhörarne vid Ridderskapets och Adelns öfverläggningar skulle hafva sine hufvuden obetäckte, emedan Utskottet fått kunskap derom, att de personer, som nu vilja öfvervara BondeStåndets Sessioner, mäste först aflägga kappor och hattar i ett yttre rum. Sedermera har jag genom egen erfarenhet fått veta, att sådant iakttages derföre, att Ståndets Ledamöter sjelfve infinna sig i Sessionsrummet med obetäckta hufvuden och utan kappor. Om således ifrågavarande Memorial till RiddarhusUtskottet återremitteras, kommer Utskottet förmodligen att rätta det i denna del, så att deruti icke något vidare skall ligga i vägen.
Kastar man nu bort dessa lägre grader och förvandlar dem till sysslor beroende på Expedrseller DepnrtrsChefens godtycke, så skall derige - Deii 3 juli 11 norn (»tvifvelaktigt håglöshet upkorama hos dera som söka inträde i StatsDep:terne, hvilket slutligen leder derhän att de söka skaffa sig andra befattningar som inbringa en större och mera säker vinst än några 1000 Ibdrs arfvode i något af Dep:terne. När deremot den unge tjenstemannen efter några års tjenstgöring erhåller fullmakt på en dylik tjenst, då är han derigenom lästad vid densamma, och kan erhålla befallning att upfylla de sysslor, som icke allenast åtfölja tjensten enl. gällande fullmakt, utan äfven andra som kunna honom åläggas, när de icke äro fremmande för hans inuehafvande befattning. Det är således af yttersta vigt att de lägre tjenstegraderne, det må vara inom hvilket civilt eravetsverk som helst, bibehållas, och detta företrädesvis inom StatsDep:ten. Man synes icke hafva betänkt att understundom förekomma inom StatsDep.ten sådana ärenden hvilka icke få allmängöras, och följaktligen de expeditioner, som röra dessa ärenden, icke utlemnas till lejda renskrifvare, hvilka sedermera kunde glömma dem på en krogdisk eller ock lemna dem till förkommande tidningsredaktören för att offentliggöras. Jag hemställer om en organisation af K. M:s Kansli hvarigenom sådant kan inträffa vittnar om klokhet oell försigtighet. Jag tror att man bör låta denna organisation blifva sådan som K. M. i sin Nåd. Propos. föreslagit. Deri tillstyrkes att både kopistoch kanslist-graderna måtte qvarstå såsom ordinarie tjenster med viss lön på stat. Hvad lönebeloppet angår, så visar sig, om man jemför hvad StatsUtsk. för protok.sekret. tillstyrkt med hvad som blifvit den nästföljande graden tilldeladt, att det är en skillnad af ieke mindre än 1,000 Rdr Bko.
49- att räntan för de t vänne Lån å tillhopa 1,143,750 R:dr Banco, som Banken hos Riksgälds-Contoret upptagit måtte fastställas till 4 procent, samt att nämnde Contor bör till Banken återställa de Arméens-Accords-Amorterings-Fonds-Öbligationer till belopp af 725,000 R:dr Banco; hvilka blifvit såsom hypolhek aflemnade för det ena af berörde Lån. Som det dels i samband med ofvanberörde 3g punkt i Betänkandet N:o 29 dels ock vid andra punkter i samma Betänkande blifvit af åtskilliga Ledamöter inom Riks-Stånden yrkadt, att Banken bör öppna en uppoch afskrifnings-räkning för allmänheten; så har Utskottet ansett sig här böra redogöra för de skäl, hvilka föranledde Utskottet, att uti dess för - 52 Banco-Utskottets Utlåtande, N.o 44- ra Betänkande, angående Bankens låne-rörelse m. m. icke tillstyrka en så beskaffad åtgärd. Enligt det för Banken, vid dess stiftelse, fastställda och uti BancoOrdningen intagna privilegium, skola alla Statens Cassör tillhörande obehöflige medel på Depositions-räkning i Banken insättas, Detta, i förening dermed, att en del andra allmänna cassör, Concours-massor och enskilde, dels i följd af Lagar och Reglementen äro pligtige och dels af egen drift finna sig löranlåtne, att begagna Banken såsom ett förvarings-ställe för innehafvande Contante medel, förorsakar, att Banken på Deposit-räkning innehar större summor. På denna räkning är emedlertid icke någon utlåning grundad; och Utskottet har äfven i det föregående antydt, det Utskottet icke anser med Bankens säkerhet förenligt att på en dylik af mera tillfällig egenskap varande fond bygga en utlåningseller creditiv-rörelse.
Båkoch lotsmedlen, 1863 upptagna till 350,000 R:dr, men nu, i anseende dertill att de under åren 1861 —1863 i medeltal uppgått till 509,507 R:dr och visat sig vara i jemnt stigande, beräknade till 500,000: — 20:o) Observationsmedel, uppskattade 1863 till 6,000 R:dr men nu, såsom beroende af mera tillfälliga omständigheter, icke beräknade högre än till 3,000: — 21:o) Extra medel och uppbörder, som 1863 beräknats till 100,000 R:dr, men under åren 1861 —1863 i medeltal utgjort 169,406 R:dr 33 öre och derföre nu ansetts kunna uppskattas till 120,000: — 22:o) Intressemedel, upptagna till enahanda belopp som 1863 eller till 5,000: — Summa Ruut R:dr 9,077,735: — Extra ordinarie inkomster.
Ifråga om de medel, som någre Ledamöter trott böra användas, till förekommande af öfverassignering, får Utskottet fästa uppmärksamhet derå, att uti sjelfva grund-ideen af en Assignations-rörelse på insatt fond ligger, att valuta för en Assignations infriande icke nödvändigt behöfver vara deponerad i samma stund, som Assignalionen utfärdas, meu ovilkorligen skall vara det innan densamma till inlösen presenteras; hvarföre äfven sjelfva öfver-assigneringen icke är någon inför Lagen brottslig handling, utan först blifver ansvar inför Lag underkastad, då den, som på sådant sätt begagnar sig af credilen i assignalionsväg, underlåter draga försorg, att, till betäckande af de Assignationer, hvilka af honom utställas utöfver hans för tillfället egande behållningar, medel insättas, i den man desamma kunna lill inlösen förevisas. Vid det af en Ledamot uppgifne förslag, att den, som af Assignations-rätten ville sig begagna, skulle ställa godkände liypolhek, får Utskottet erinra, att härigenom förvandlades Deposilionsräkningarne till så kallade Creditiv-räkningar. Skulle åter assignations-beloppen höjas ända till roo R:dr, befarar Utskottet, det sådana hinder härigenom lades för begagnande i allmänhet af assignations-rätten i Banken, att dess upphörande, till stagnation i allmänna rörelsen och många enskildes lidande, genast måste inträffa. Och har alltså Utskottet för bilf vit vid hvad uti ofvanintagne i3 j *5 j 16 17 punkter är vordet af Utskottet Jöreslaget.
Dock äfven detta ohyggliga gamla hade sina försvarare; månge då herrskande exercisoch tjenstepedanter trodde ingen excercis möjlig, utan att profossen skulle vara tillstädes med spöknipporna, — ingen disciplin, utan att gatloppens undergörande kraft skulle vidmakthålla den; påstodo dessutom, att det gjorde soldaten godt att svälta, han skulle derigenom bättre uthärda krigets strapatser; och att, om han som en trashank stundom vandrade utåt landsbygden, så kom han ju en annan gång så mycket grannare dit, då han som värfvare skulle söka locka de enfalldige, som kunde låta narra sig af fåfänglig! prål. Allt detta är nu förändradt; men den spådda faran har icke visat sig, utan tvertom i stället allt godt deraf härflutit. Svenska värfvade armeen är vorden bättre, icke sämre. Och det är ju naturligt, att sedan bra, ordentlige, dugtige karlar kunde vilja frivilligt anmäla sig, blef möjlighet att afvisa alla dåliga, opålitliga, odugliga. Månne icke samma lyckliga resultat skulle visa sig, om vi gingo ännu ett steg längre och nu alldeles afskalfade prygel, så väl som år 1812 spö och gatlopp; månne icke de som i dag ifra för det förra straffets fortfarande, nödvändiga bibehållande, skulle blifva lika olycklige profeter, sorn de, som fordomdags af alla krafter talade emot de sednares utstrykande ur våra krigslagar? Jo visserligen skall det så gå; och 3o år härefter skall kan - 323 Den 14 Mars. ske någon med samma afsky och förakt på detta rum tala om det fordna prygelstraffet, som jag 1 dag talat om spö och gatlopp. För alt så ännu lättare vinna det resultat vi åsyfta, — god ordning och disciplin inom vår annee, — låtom oss äfven vidare fortgå, på en annan bana, men allt i samma riktning och ledande till samma mål, sorn vi för kort lid sedan börjat beträda. Låtom oss nemi. fortsätta att åt våra soldater söka gifva den största möjliga, icke allenast fysiska, utan och intellectuella utveckling.
N:o 103, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående ifrågaställd utsträckning af nämndemäns rätt till skjutsoch traktaments-ersättning för syner och an dra förrättningar, blef detta Utlåtande af Ridderskapet och Adeln bifallet, hvarvid det af Utskottet anförda motiv för dess, i fråga om rese-ersättning till fjerdingsman, gjorda tillstyrkande, likväl icke godkändes. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Stats-Utskottets nedannämnde den 31 sisth Maj och 1 dennes på bordet lagde Utlåtanden: N:o lil, i anledning af väckt motion om inköp för Kronans räkning af de å Böda kronopark på Öland belägne hemman; och N:o 113, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående beviljande af ett räntefritt lån till Stockholms stad, för bestridande af de genom kolera-farsoten föranledda kostnader S. D. Vid förnyad föredragning af så väl Högv. Preste-Ståndets genom Protokollsutdrag af den 13 sisth Maj meddelade inbjudning till instämmande i det beslut, det Högv. Ståndet fattat vid föredragningen af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande N:o 79, i fråga om utvidgande af de rättigheter, som äro Mosaiske trosbekännare i Sverige tillerkände, som ock Vällofl. Borgare-Ståndets Protokolls-utdrag af den 31 i samma månad, innehållande, att sistnämnde Riks-slånd förenat sig uti Ridderskapet och Adelns i ämnet fattade beslut, beslöt Ridderskapet och Adeln att, med afslag å PresteStåndets inbjudning, lägga de förenämnde Protokolls-utdragen till handlingarne. Från Högv. Preste-Ständet. S. D. Föredrogs ånyo Expeditions-Utskottets den 31 sisth Maj bordlagda förslag, N:o 54, till Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående tillstånd för Underrätt att, under vissa vilkor, förklara ogift qvinna myndig, och blef detta förslag af PresteStåndet godkändt, med de af Höglofl.