Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Palmstjernas anförande förklara, att, enligt H. Ex:s öfvertygelse, enda sättet att i sådana frågor som denna gå tillväga, vore att R. o. Ad. först pröfvade de anmärkmr, som blifvit gjorda emot Utsk:s förslag, samt beslutade huruvida de må antagas såsom Ståndets gemensamma tankar. Om dervid icke någon af dessa anmärkmr godkändes, så följde deraf, att, enligt Reg.F:s 56 §, Utsk:s förslag blefve hvilande till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag och mern. i sådant ändamål lades till handlingarne. H. Ex. hemställde härefter, om R. o. Ad. behagade återremittera Const.Utsk:s mern. N:o 30, med förklarande, att den emot Utsk:s förslag till ändring i Riksd.Ordms 26 § gjorda anmärkn., att samma förslag hvarken är nödigt eller nyttigt, utgör R. o. Ad:s gemensamma tanke. Ropades starka ja, blandade med åtskilliga nej, hvarpå H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, förklarade, det han funnit ja hafva varit öfvervägande. Frih. Palmstjerna begärde votering. Gr. Frölich, David: Jag tager mig friheten att hemställa till Frih. Palmstjerna, om skäl förefinnas att yrka votering. Det är synbart, att hvad han dermed ämnar åstadkomma, är en grundlagstolkning, men icke ett beslut i denna fråga; en grundlagstolkning, om nemi. det skulle gå an att införa en annan form för afgörandet af slika frågor, än den, som är enlig med grundlagen, på sätt Hr Gr. o. Landtm, redan förklarat, och hvilken förklaring jag hoppas vore för Friherrn tillräcklig för att afstå ifrån sin begäran. 1 anlcdn. häraf yttrade II.
Utskottet hade uppgifvit, det en tillökning erfordrades af 250,000 R:dr å den summa, hvarmed Stats-Verkets behof skola utaf Allmänna Bevillningen fyllas och hvilket belopp alltså skulle öka denne Bevillning; men dervid hafva Herr Cederschöld, P. G., Herr Grefve Spens, C, G. och Herr Friherre Boije, Ludvig, på anförde skäl-anmärkt, att den summa af 750,000 3 3Q4 Stats Utskottets Betänkande», R:dr som finnes upptagne att inga till Riksens Ständers Bank, såsom Ränta och Capital-afbetalning på dess fordran hos Stats - Verket, syntes kunna och brira minskas med förenämnde 250,000 R:dr och Stats-Verkets ökade behof sålunda fyllas utan tillökning i den Allmänna Eevillningen ; Förmenande Herr Ceilerselwi rf, att dä ingen amortering af Bankens Sedelstock skall ske med den dit ingående samman, ulan densamma åter bör Utgå i röråsen, det vöre tjenligare, att, genom berörde minskning, bereda lättnad för de skattdragande och deremot inställa de utlåningar från Banken till motsvarande summa, som nu tillgodo komma Fastighets - ägare; Men Herr Grefve Spens och Herr Friherre Boije hafva trott, att den vid sisla Riksdagen vidtagne utlåoings-anstalt ina böra orubbad till 1820 fortfara samt att emedlertid genom ser-* skildte tillgångar hos Stats-Verket, eller en derefter lämpad FinanceReglering, kunde vinnas utväg för den ifrågavarande tillökningen.
Vid underdånig föredragning häraf den 25 nästlidne Maj fann Eders Kongl. Maj:t de båda Veterinär-inrättningarne i riket böra hvardera hafva särskild föreståndare, i följd hvaraf det förordnande Ofverdirektören Norling innehade såsom föreståndare och förste Professor vid Veterinär-inrättningen i Slockholm skulle med utgången af Juni månad innevarande år upphöra, dock med bibehållen rättighet för Norling att, då hans närvaro och tjenstegöromål sådant medgifva, i Direktionens för sistnämnde Inrättning öfverläggningar deltaga; och behagade Eders Kongl. Maj:t, med fästadt afseende å Ofverdirektören Norlings mångåriga och utmärkta förtjensler så väl om Veterinär-inrättningen i Stockholm allt ifrån dess första grundläggning, som om djurläkare-yrkets ordnande i riket, i nåder förordna, att nådig proposition skulle till Rikets Ständer aflåtas, angående uppförande a Allmänna Indragningsstaten af ett mot Norlings innehafda arfvode såsom föreståndare för Veterinär-inrättningen i Stockholm svarande belopp af 2,000 R:dr Banko årligen, att af Norling åtnjutas under hans återstående lifstid, samt att samma belopp skulle, intilldess Rikets Ständer sig öfver denna proposition yttrat, qvartaliter utgå från och med den 1 Juli innevarande år af dertill disponible medel å 8:de Hufvudtiteln, på sätt Eders Kongl. Maj:t ville derom framdeles förordna. I öfverensstämmelse med Eders Kongl. Maj:ts sålunda fattade Nådiga beslut, torde Eders Kongl. Maj:t i Nådiga propositionen om statsverkets tillstånd och behof föreslå Rikets Ständer att å Allmänna Indragniugs-staten uppföra ett belopp af 3,000 R:dr Riksmynt, att af Ofver-Direktören Norling årligen under hans återstående lifstid uppbäras. 32:o. Anslag pir
Det gör mig ondt om Mörks skalde-ära, att nyare spaningar uppdagat den härstamma från en annan man; en Directör Odel. Af följande tvenne prof torde inhämtas, huru Mörk kunde yttra sig i versform. Thekla. Såsom hinden, den man jagar, Ropar efter källans flod, Och, när solens glöd försvagar Med sin brand dess varma blod, Trött uti den skuggan rastar, Der hon ljuflig svalka tar: Så min skrämda själ sig hastar Till den brunn, som glädje har. Öppna dig, du Lifsens Källa! Öppna dig, med all din tröst, Att de rika floder hälla På ett så försmäktadt bröst! Själen, snärd i Dödens plågor, Törstar efter Lifvets Gud; Läska då, med Nådens vågor, Tungan på din arma brud! Dyra Ljus, hvars klara stråla Väcker fröjd i slagna ben, Skicka ned, i afgrunds håla, Af Ditt öga något sken! Ack! när vill den stunden lysa, Då jag ej behöfver mer För den mörka dimman rysa, Och min sol med glädje ser? Se! hvad höga böljor brusa Kring min helt förskräckta tro; Alla vredens stormar rusa, Lemna själen ingen ro. Låt de hårda stormar tiga, Låt de böljor tysta stå! Låt det lugn ur båda stiga, Som mitt hjerta fägna må! Sälla, de med nöjda händer Dig, min Gud, sitt rökverk ge; Och, i sjelfva mörksens länder, Solen i sin klarhet se! Ack! hur glad bland dem jag vore Som Ditt ansigt skåda få, – Och för Dig ett offer bore, Som ur hjertat skulle gå. Dock, min själ! hvad är du klagar Vakna upp, mitt döda hopp! Efter mörkrets sorgedagar, Rinner åter glädjen opp. Då skall jag med salig tunga Tacka Den mig hjelpen sändt, Redan här i stoftet sjunga Den min suck i löje vändt. Ej min klippa månde svigta, När som allt förändrar sig. Fritt må verldens ondska rigta Sina skott och mord mot mig. Nöjd jag bidar till den timma, Då jag mättas skall af fröjd, Och min Själavän en strimma Sänder från sin helga höjd.
Sedan Styrelsen för allmänna Vägoch Vattenbyggnader häröfver afgifvit underdånigt utlåtande samt Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-kollegium, som jemväl erhållit nådig befallning att med underdånigt yttrande i ämnet till Kongl. Maj:t inkomma, för fullgörandet häraf låtit uträkna det belopp, hvartill afgiften för de till afsöndring ifrågakomne jordstycken i förhållande till arrendet för hela lägenheterna skulle uppgå och funnit detsamma, efter reduktion af oformliga bråk, utgöra för Hushagen 1 kappe råg, 1 kappe korn, 1 tunna 23 kappar hafra, 79 L« 2 « hö, 13 L<ee 4 halm och i penningar 7 sk. 11 r:st. banko, samt för Köpingsön och Byslätten en half kappe råg, en half kappe korn, tjugu kappar hafra, 28 Lu 11® hö, 4 Lft 15 8 halm och 2 sk. 10 r.st. banko i penningar, hade bemälde Kollegium, med anmälan härom, äfvensom att Öfver-direktören Hörstadius, i ämnet hörd, förklarat sig villig att afträda ifrågavarande mark emot erhållande af nyssnämnde afgift» och förbindelse att till Strömsholms stuteri-inrättning oafkortadt utgöra arrendet, i underdånighet tillstyrkt nådigt bifall till omförmälda jordafsöndringar; — i anledning hvaraf Kongl. Maj:t nu i nåder föreslagit Rikets Ständer att medgifva ifrågavarande jordafsöndnngar emot den årliga afgäld, som Kammar-kollegium uträknat och arrendatorn antagit, att tillfalla honom eller bans rättsinnehafvare under hans arrendetid intill midfastan år 1874, men derefter Kronan.
Den if> ögovaronde jeiuförelse-todleauen i,fver Divil-Dog-K«>rsloget, äfveuson, seisliild uppgift of södono stodgonden i 1734 ors Dog, lividia, sosoni tilldöroiide den elionomislio Dogstiftningen, lilifvit frön böilsloget till Livil-Dog ute8lutne, nied anvisning o gällande böi fottnillgor i livorje änine, lior ilen 18 nöstl. donuuii otleinnots; lisen eli söda!, Dodleou öfver Di iininol-Dog-börsloget llgr ännu icde Iiunnit gtt l7il!I>c!idg8. Kongl. 51oj:t lior, i salinad gf den ledning för onldörnet, livillien of Dogsta Donistolens ^ttroiillen oell deil önun ielie inlioiune 'bodedo! isda jein forelsen ofver Diiniinol-Dog-böi sloget or gtt förvänta, llittill8 ielie vollt i tillfälle gtt uögou gronslining gf nämnde börslog företogo. Kongl. Noj:t llgr oeliSli, sedon den 18 nasti. donuari, du den Tfodelloiislio jenifoielseii öfver Divil-Dog-bursloget iiilemuodes, ielie looft tid dvoilien ott gionslio 8Ulnmo jemförelse, eller, nied ledning deraf, till öfverlögguing föietogo sistuämiide Dog-Koi slog, dvaiföi ullin det llincler emot sömma Körslligs onlogoude i dess Ilelliet inöter, ott Dog-Ovmiteeii, i följd gf det antagna sosten,et till sliillnod einellon
Betänkan den, N:o 296. 4^3 Dock får härvid anmärkas, att köpeskillingen för en inköpt Fastighet, som ibland utgifterne a flores med 12,400 R:dr, icke är upptagen ibland de lill är 1827 ulbalancerade Ti Ilgångar ne. De så mycket skiljaktiga resultat, som ifrågavarande 2:ne årens Räkenskaper, med hvarandra jemnförde, utvisa, har Utskottet funnit hufvudsakligen härröra derifrån, alt några Uppbördstitlar lemnat vida större tillgångar år 1826, än nästföregångne året; hvarpå såsom exempel må anföras, att Kyrkooch Kronobonden, som år 1826 upptages till 42j75' För att närmare och åskådligt framställa förhållandet härmed i det hela, bifogas en JämtiförelseTableau öfver Inkomsterne och Utgifterne åren 1825 och 1826, hvaraf befinnes, att, år 1825, Utgifter och Afskrifningar bestigit sig till 102,556 R:dr 35 sk. 7 r:st., men Inkomsterne endast till go,oi3 R:dr 18 sk. 4 r.; och att således uppkommit en brist af R:dr 12,543 17. 3. Deremot hafva Inkomsterne, år 1826, uppgått till i44)4^^ R:dr 10 sk. 1 rist., samt Afskrifningar och Utgifter till R:dr iio,58i 3i.— och således ett öfverskott af R:dr 33,go3: 27 sk. 2 r:st. Proprie Balancerne, hvilka vid 1825 års början utgjorde R:dr 8,338 34- 9., hafva under årets lopp blifvit förminskade med R:dr 921 3g.
Jag lror dock, att Utskottet frätt principen ak en oinskränkt bränningsfrihet, bordt och kunnat finna en mcdelwäg, som närmare förenat sig med billighet och räuwisa, än det absoluta twang. som nu efter Utskottets betänkande trycker bränwinstillwe» kningen. Jag tror äfrvcn, an de rösftr, som da betänkandet förra gängen aterförwistes, talade emot det upqitna sörstaget, ingalunda hafwa rätt att representera den allmänna. Om alla önskat en inskränkning i 1810 ars bränwinririhet, tror jaq att ätminstone pluraliteten finner sin ö"skc>n upsylld i de tunga förbindelser, som, enligt Utskottets förra betänkande, drabba de större brännerierna. Det har aldrig warit almänna meningen, att srän ytterlig frihet öfwergä kill ytterligt twang, och denna pnncip anser jag huftvndsakligast gagnande för dem, som trottfande författningars helgd, eludera desi efterlefnad, och qifwa enskild winning företräde framför allmän nytta. Jordbruket i Swerige har i senare arén till den grad bliswir uiwidgadt, att wi med medelmåttig grswäxt ej behöfwa utländsk spannemäl, och hade oaktadt förra årets misiwäxt wisierligen ej behöft mförskrifwa den i ar, om bränwinstillwerkaxen haft samma förbindelse med spannemäls uplag, som Utskottets förra betänkande innehåller. Den rz Jun». 569
(Se bilagan Litt. N.) § 7. Enligt hvad af det ofvanstående inhemtas, visar sålunda räkenskapen för Telegrafverket en icke obetydlig brist, tillkommen, som det vill synas, visserligen af ringa intrader vid åtskillige stationer, men i grunden af dryga förvaltningskostnader. Om än, hvad Revisorerne icke förbisett, inrättningar af beskaffenhet som ifrågavarande, de der afse lättade tillfällen till hastiga kommunikationer eller meddelanden samhällsmedlemmar emellan till och från rikets spridda delar, mera gagna samhället genom den indirekta vinst de medföra, än genom den behållning de kunna tillskynda Staten, torde dock man böra i möjligaste måtto söka sträfva derhän, att med den indirekta vinsten måtte förenas något öfverskott, helst, enligt de grundsatser, som nu vilja göra sig gällande, sådana öfverskott torde innebära säkraste möjligheten till Telegrafverkets framtida utveckling och nätets vidare utsträckning till de landsdelar, hvilka nu nödgas sakna fördelarne af en inrättning, som allt mer och mer antager naturen af ett samhällsbehof. Det förhållande, att vid vissa stationer brist visas, torde dock icke alltid ådagalägga att dessa stationer böra upphöra, enär hvarje station alltid i sin mån bidrager till ökade intrader vid andra stationer och sålunda medverkar till derstädes uppkommande behållningar, samt dessutom vid vissa stationer också från intraderna utgår betäckning af sådane utgifter, hvilka egentligen ej böra drabba stationen, såsom sådan, utan rätteligen böra beräknas på Telegrafverket i dess helhet; hvarförutan vissa af de mindre stationerne jemväl torde vara sådana, som på längre afstånd erfordras, såsom mellan-stationer, i och för tillsynen å linien och andra ekonomiska tillgöranden. Genom minskning af tjenstemanna-personalen vid åtskilliga stationer synes deremot besparing kunna vinnas, likasom en betydlig sådan torde stå att erhålla genom användande af de förbättrade methoder för telegrafstolparnes konservering, som sednare tiders uppfinningar erbjuda, och i öfrigt genom de administrativa och ekonomiska reformer, som alltid stå en omtänksam förvaltning till buds.
N:o 241. innehållet af Tractaten samt fordringsanspråkens beskaffenhet och hvad vid nnderhand!ingarne förekommit, utaf den behållna ersätlningssumman J3:co R:dr 138,700: —■ — i Nåder föreslagit följande fördelning: 1 :o Till Stockholms Barnhus* contant fordran . Ersättning för bortm istad årlig Spannmåls-inkomsl, 294 Tunnor 27?! Kappar Råg och 3o2 Tnnnof 9I Kappar Korn, beräknad till ett Capital af 2:0 Obetalda, räntor tili Wadstena Krigsmanshus 3:o Magazjiislnrättningens fordringar 4:o Arbetsoch Spimlhusfondernes d:o tillsammans tillhopa Banco Ridr 104,087: 9. 9. samt alt återstoden, utgörande 34,692: 38. 3. skulle ingå till öfverskoltcn på StalsVerkets inkomster, så fram t R. St. icke ville medgifva, att denna genom diplomatisk underhandlingerhållna opåräknade tillgång öfverlemnades till E. K. M:ts Nåd. disposition för utomordentliga diplomatiska behof. Sedan, i anledning häraf* R. St. förskaffat sig del utaf och genom deras Statsutskott granskat de redogörelser» hvilka de serskilde af E, K. ExpUtsit-, jförsl, till urul. Skrif v. N:o 241- 41 utom i här nedannämnde fall, jemväl för deras del godkänt den föreslagna fördelningen af återstoden j>å Liqvidations-summan, likväl, då nu mera icke någon sådan inkomst från Finland till Svenska Kronan inflyter, hvaraf JBarnhusInrätlningen kan få den förut tillgodonjutna 4o:delen uppbära, ulan denna förmon för Inrättningen, så vidt densamma ej redan af R.
Efter underdåniga besvär, hvilka af landssekreteraren öfver Kongl. HofRättens utslag blifvit anförda, beror äfven detta mål på Kongl. Majtts pröfning. Genom utslag den 25 Juli 18.37 hade G i Hbergs HäradsRält, under åberopande af 40 Kap. 1 och 3 §§ Missgerningsbalken, Kongl. Förklaringen den 23 Mars 1807 och Kongl. Förordningen den 24 Augusti 1813, dömt Eskil Andersson från Åshammar att böta för första resan stöld utan inbrott till värde af 11 R:dr 38 sk. tredubbla beloppet, som beräknats till 34 R:dr 36 sk., för sabbatsbrott 3 R:dr 16 sk. och fylleri första gången likaledes 3 R:dr ig sk. samt undergå uppenbar kyrkoplikt, eller att, vid saknad tillgång till böterna, i stället straffas med tjugofyra dagars fängelse vid valten och bröd, hvilken bestraffning ock kommit till verkställighet; Och som, jemlikt 40 Just.'Ombudsmans 74 Kap. 1 § Missgerningsbalken, kroppsplikt för stöld ej finge beräknas högre än efter det stulnas värde, hvilket i förevarande fall utgjort 11 R:dr 3S sk., samt detta belopp, jemte de för sabbatsbrott och fylleri ådömde böter6R:dr 32 sk., eller sammanräknade 18 R:dr 24 sk. banko, som motsvarade mera än 40 men icke öfverstege 60 daler silfvermynt, rätteligen bort, enligt 5 Kap. 4 § Straffbalken sådant detta Lagens rum lydde innan förändringen deraf år 1841, förvandlas till sexton dagars fängelse vid vatten och bröd, samt den sakfällde sålunda, till följd af HäradsRättens mot tydlig lag stridande utslag, undergått den vida svårare bestraffningen af tjugofyra dagars dylikt fängelse, anmodade jag, i skrifvelse den 15 September 1838, Ad vokatfiskalsembetet i Kongl. Svea HofRätt att mot häradshöfdingen, under hvars ordförande omförmälda olaga dom blifvit meddelad, anställa talan om ansvar och ersättning, enligt lag och sakens beskaffenhet.
De skäl, som tala för denna hamns befästningar redan af Hr af Klint omnämnda. Ändamålet med densamma är egentligen icke att försvara ön, ty dertill fordras mycket mer, utan - Den 1 Juli e. m. 143 att på något ställe af ön kunna plantera Svenska flaggan och derifrån, i fall något fiendtligt vederfores ön, genast kunna protestera deremot, på sådant sätt, att hvarje opposition deremot skulle vara liktydigt med krigsförklaring. Att låta en så vigtig ö som Gottland ligga midt i gapet för kringvandrande ulfvar, torde icke vara rätt. När ifrågav:de befästning beslöts, var det ganska ovisst hvad utsträckning kriget skulle få, och hade det, såsom då var ganska sannolikt, kommit till en strid på lif och död mellan östern och vestern, så är det ganska tvifvelaktigt hvad öde Sverige skulle gått till mötes. Jag anhåller således, på grund af hvad jag nu yttrat, att E. o. Ad. måtte bevilja den af K. M. äskade summa, så väl i hvad den afser till ersättning för de af KrigsColl. utgifne förskotten, som till verkets fortsättning och fullbordande. Hr af Klint: Eedan under de gemensamma öfverläggningarne hade jag tillfälle, att, som jag tror, ganska fullständigt meddela historiken öfver Slitö befästning. Att den icke var något verk för tillfället, utan ett sedan längre tid tillbaka påtänkt arbete, som afstannat dels till följd af bristande medel, dels af andra angelägnare arbeten, tror jag mig hafva visat, äfvensom att slutligen de förvecklingar, som inträffade år 1853, föranledde dess uptagande ånyo. Jag tog mig äfven friheten vid samma tillfälle nämna att, ehuru K. M. visserligen icke framställt någon plan för arbetet, — vid hvilket förhållande också icke någon anmärkn. blifvit gjord — så kan man ändock icke säga, att K. St:r varit i okunnighet derom. _ Vid föreg:de Eiksdag blef helt öppet för E. St:r tillkännagifvet att dessa arbeten, beräknade till en kostnad af 190,000 Edr, blifvit företagne.
Det kan visserligen vara mycket beqvämt för dem, som bo på Norrmalm, att kunna begagna stationen vid Clara sjö, och slippa att färdas till Söder - Deu 4 April c. m. 59 malm; men den stora trafik, som skulle komma att ega rum midt igenom staden, tror jag kommer att temligen reduceras, och för de få personer, som denna väg vilja föra antingen sig sjelfva eller sina varor, tror jag det icke vara skäl, att Staten gör en betydande uppoffring förr, än tid och lägenhet visa sig mera fördelaktiga, än nu är förhållandet. Skulle således i bvggnadskassan finnas medel, som i förskott kunde till den ifrågavarande expropriationen användas, så tror jag det vore klokast att nu icke fatta något beslut om anslag till detta ändamål, utan hjelpa sig fram så godt man kan till nästa riksdag, då omständigheterna möjligen kunna visa sig mera fördelaktiga. Jag har, såsom R. o. Ad. hört, icke med full bestämdhet yttrat mig i sjelfva hufvudfrågan, utan egentligen blott tagit dess financiella del i betraktande. Skulle de utvägar att utan förökadt anslag tillsvidare hjelpa sig fram, hvilka jag nu haft äran framställa, befinnas värda någon uppmärksamhet, så skulle man kanske lättast komma till en ömsesidig belåtenhet, om frågan återremitterades till Utsk:t, som nu är bättre i tillfälle att ega fullständig kännedom om Sveriges lånebehof under innev:de år, än då frågan der sednast förevar till behandlig. Skulle åter R. o. Ad. icke finna en återremiss nödig, så nödgas jag af fruktan att bevilja mer, än vi ega och utan allt för stor svårighet kunna betala, förena mig uti Frih. Kiinckowströms yrkande om afslag å K. Mits Nådiga framställning. Frih. Klinckowström: Som den siste värde talaren redan besvarat en del af de anmärkningar, som blifvit rigtade mot mitt sednaste anförande, så kan jag nu fatta mig ganska kort. Det är en högst besynnerlig tillfällighet, att hvarje gång, jag sökt teckna landets närvarande finansiella ställning, så har Frih. af Ugglas sökt vederlägga mina uppgifter, med påslående, att de icke äro med verkliga förhållandet öfverensstämmande.
Jag har likväl trott mig finna vid alla de tillfällen, då propos:r framkommit om löneförhöjningar, hvilket skett nästan vid hvarje Riksdag, att det alltid ägt rum under vilkor, att om dessa förböjningar beviljades, skulle embetsmännen äfven egna hela sin tid åt Statens tjenst, då de således ej kunna vara i tillfälle att på samma gång innehafva någon annan tjenst; men det oaktadt har allt fortfarit oafbrutet på samma fot. Vidare är sagdt, att provisoriska tillskott skulle medföra en annan olägenhet, nemi. i afseende på tjenstemännens oberoende ställning. Men då detta betingas deraf, att den reorganisation af Embetsverken, som man ansett vara nödvändig och som R. St:r flere gånger begärt, icke blifvit verkställd, så har det ju varit nödigt, att icke fastställa en löneförhöjning på ordinarie stat, innan man vet, hvilka löner som komma att bibehållas. 174 Den 6 April. Gr. Frölich, David: De begge föreg:de talarno hafva gjort åtskilliga anmärkmr mot Hr Gripenstedts yttrande, men som mig synes underlåtit att framställa en, sorn måhända torde vara den vigtigaste. Dessa anmärkmr hafva, såsom det tyckes, endast varit riktade emot Hr Gripenstedt endast i hans egenskap af representant på detta rum; men de värde talarne hafva icke observerat, att han tillika är den bland Konungens rådgifvare, på hvars verkställighet frågan beror när beslutet en gång blifvit fattadt. Jag tillstår, att jag icke kan göra för mig tydligt, hvarföre Hr Gripenstedt icke under föredragningen af StatsUtsk:s Betänk. N:o 41 gjorde det motstånd, som nu så specifikt och noggrannt blifvit framstäldt, eller hvarföre, då Utsk:s hemställan afgafs, detsamma lemnades nära nog oanmärkt från Regeringens eller Hr Gripenstedts sida.
December näs t lidet år afgifvit sitt utaf planoch modellritningar samt särskilda kostnadsförslag åtföljda, underdåniga betänkande i ämnet; utvisande berörda betänkande att, enär alla de samlingar, hvilka enligt uppgjorda ritningar lill Nalional-Museum ursprungligen varit afsedda all der få plats, icke kunde i byggnaden erhålla erforderligt utrymme, utan nödvändigt vore alt någon bland samlingarne blefve från Nalional-Museum afskiljd, Komilerade framställt tvä alternativa förslag till inrymmande och väsentligt ordnande af de samlingar, hvilka borde i National - 38 Eacpeditions-Uhkotletf) FiirslayfHUl underd. Skrifvelse, N:o 189. Museum intagas, med undantag likväl i det första förslaget af lifrustkammarens förråder och i det andra af Kongl. Bibliotheket, och med uteslutande i begge förslagen så väl af den enligt byggnadsritningarne afsedda börsal för populära föredrag i vetenskapliga ämnen som af den i ritningarne jemväl beräknade bostad för en Kamererare vid Museum; att enligt första förslaget den erforderliga kostnaden beräknats till 467,904 R:dr 63 öre, och enligt andra förslaget till 443,261 R:dr 59 öre; att Komiterade på anförde skäl anhållit det E. K. Majit täcktes, med gillande af Komiterades åsigt om det sednare förslagets företräde, detsamma ignåder bifalla; hemställande komiterade derjemte att E. K. Majit, hvilketdera af förslagen än godkändes, läcktes föreslå Rikets Ständer att anvisa del för ändamålet erforderliga anslag. Under det komiterade ännu voro sysselsatta med fullgörande af sitt uppdrag, hade Byggnads-chefen, General-Majoren af Kléen till E. K. Majit inkommit med underdånig hemställan, att åtskilliga arbeten för ornering af väggar och tak, hvilka åtgärder han ansåg icke egentligen tillhöra sjelfva byggnadsarbetet, likväl måtte, med begagnande al befintliga byggnadsställningar, få genom hans försorg verkställas, til) hvilken anhållan E. K.