Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utsk. har icke funnit något hinder härför, och har i detta fall haft auctoritet att rätta sig efter; ty som jag har mig bekant, göres t. ex. i Preussen ingen skilnad emellan Mosaiska trosbekännare och landets infödingar, och i Danmark och England lärer förhållandet vara enahanda. På denna grund trodde också majoriteten, att, i följd af den punkt af upplysning, hvarpå vi oss befinna, samt den toleranta anda, som genomgår tidehvarfvet, och som utgör stämpeln på detsamma, det hade varit mindre lämpligt att här införa åtskilnad i förhållandet. Hvad Judiska nationen beträffar, så torde den lägre ståndpunkt, hvarpå hon står, hafva siri grund i det oförsvarliga behandlingssätt, som denna nation i sekler undergått inom de Christna trosbekännarnes områden. Hr von Hartmansdorff har yttrat, att Judarne icke äro fallne för vådliga företag, och alt de ej voro användbare för militära ståndet; vi hafva dock från Maccabeernes lid bevis på att detta folk ådagalagt tapperhet och skulle ju möjligen kunna visa detsamma ännu. Jag har intet skäl att motsätta mig en återremiss, utan må del bero af R. o. Ad. att bestämma, då, i händelse deraf, Utsk. skall noga taga i öfvervägande de anmärknrr som blifvit gjorda. Hr von Hartmansdorff: Jag glömde förra gången jag hade ordet alt synnerligen yrka intagande i §:ns slut of en hänvisning lill 18 §:n Riksd.Ordn. såsom ett bland undantagen. I afseende på bevärings-pligten och förhållandet dermed i Preussen , känner jag väl icke huru dermed tillgår för närvarande; roen då jag var med i det stora kriget 1813, så tillgick det så, alt de utskrifne Preussarne icke ville bland sig emottaga de utskrifne Judarne, ulan desse bildade särskilda corpser, som inom sig valde officerare.
För alt medelst anslag eller lån kunna befrämja utdikningar ocb allappningar af sanka Irakier och sjöar lill beredande af odiings-löretag, tiar Kongl. Majit, uli propositionen angående statsverkets tillstånd och behof föreslagil, alt Rikets nu församlade Ständer matie afsålla en summa al 100,000 R:dr Rml årligen, eller för åren 1858, 1859 och 1860 tillsammans 300,000 R:dr, hvaraf Ivra femtedelar borde utgå såsom län. Enligt hvad Styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader i sitt afgifna general-förslag anmält, bar under de sednast lörledne åren inkommit en mängd, al arbetsplaner åtföljda, ansökningar nm understöd utaf allmänna medel för utförande al arbeten i ändamål atl tili odling bereda vattensjuk mark; varande de arbeten, som, i anseende till de för sådana förelag anvisade medlens inskränkta belopp, hittills icke kunnat med statsbidrag understödjas, i general-förslaget uppräknade och de för dem - tillstyrkta understöden hänförda tili endera utaf ofvan omlörmälda 3:ne klasser, hvarvid upplagils: uli första klassen, (omfattande arbeten af mera allmän vigl, hvilka ansågos företrädesvis förtjena alt med bidrag från statsverket understödjas), statsbidrag å ett sammanräknadt belopp af B:ko R:dr 177,846: 32. — uti andra klassen (företag, som väl ansåges vara af vigt, men dock jemförelsevis syntes i mindre män be rätligade lill understöd utaf allmänna medel) d:o d:o , „ 177,996: 32.
Men liksom den enskilde försvinner i folket, som i sig upptager alla, så bortfalla dessa enskildes omdömen i folkets allmänna tänkesätt, - hvilket utgör sammanfattningen af de förra, renade från individualitetens ensidigheter; och då delta tänkesätt, denna allmänna uppfattning om det rätta har sitt vanligaste uttryck i lagarne och deras tillämpning, saknas ej ledning i det fall, hvarom fråga är. Med afseende å denna genom det allmänna folk-medvetandet anvisade ledning, har alltså Utskottet, lika med gällande lag, betraktat hustjufnad och nidingsstölder, till hvilka sistnämnda hänföras, bland andra, stöld vid eldsvåda, af forman utaf det gods han emoltagit alt lora, samt från barn yngre än tolf år, såsom svårare än enkel stöld, men bland nidingsstölder likväl vissa, såsom stöld vid eldsvåda, gröfre än de andra, — stöld af i bete gående häst och boskap svårare än annan stöld ute å marken, —* kyrko-tjufnad såsom en bland de grofsta al stölder o. s. v. Men dermed är dock ledningen i sjelfva verket slut. I följd al de flere olika, sinsemellan ej ens jemförliga straff, som användts emot stölder, kan man ej draga någon säkrare slutsats i afseende på lagstiftarens uppfattning angående det inbördes förhållandet mellan dessa brott med hänsyn lill deras straffbarhet, utom i de läll, derföre med penningar botås må. Då nemligen lagstiftaren i dessa fall bestämt bölerna för enkel sLöld första resan lill tre Lag-Utskottets Betänkande, N:o 37. 25 tre gånger så mycket det stulna värdt är, bar han deremot utsatt böterna lör endel andra stölder till. fyradubbelt tjufnadens värde och för andra till sexdubbelt; och härvid har Utskottet fästat sin uppmärksamhet vid förslagets utarbetande. Men ehuru Utskottet, på redan anförda grunder, ansett böter böra ingå i straffet för stöld, har likväl Utskottet funnit den förhöjning i straffet, sorn en svårare eiler itererad stöld påkallar, ej vidare böra ega rum genom böternas mångdubbling, utan i det tillagda frihetsstraffet.
Denna tanke har jag väl ej nu hört så bestämdt yrkas, -— jag minnes likväl ej om icke Hr Ehrenhoff yrkade den; — men det är i alla fall nödvändigt för målets behandling, att en sådan propos. framställes. Skulle då, såsom åtminstone jag för min del önskar, denna fråga besvaras med nej, så är det med detsamma gifvet, att, enl. den tanke, som skulle blifva R. o. Ad:s, icke någon annan arbetsfördelning än uti två fractioner kan äga rum, åtminstone till följe af de här framställda förslag, ty ingen har framställt fråga om en tredelning, ingen yrkat ett fullkomligt enkammar-systeme. Det Norrska systemet, som närmast går derpå ut, kan dock äfven kallas ett tvåkammar-sysleme. Man kan således genast derefter begynna tala 0111 representationens tvänne arbetsfördelningar. Då skulle jag tro, alt den första frågan bör vara, huruvida R. o. Ad. hänvisar såsom gemensam tanke den meningen, att representationens begge arbetsfördelningar böra vara sinsemellan s t å nd s sk i I jd a , hvilket, om jag ej bedrager mig, är Frih. Boyes framställda tanke. Han nämnde visserligen, att hvar och en af arbetsfördelningarna inom sig borde bestå af flera Stånd , men skilnaden dom emellan skulle likväl blifva, att vissa Stånd vöre uti den ena, och vissa Stånd uti den andra. Jag anser, att denna fråga först bör afgöras, innan man afgör frågan om ståndsval eller allmänna val. Den sednare frågan är nemi. helt olika vigtig, allt eftersom ståndssplittringen vidlåder sjelfva liksd.göromålen, eller blotta riksdagsmannavalen. Skulle R. o. Ad:s gemensamma tanke visa sig vara, att arbetsfördelningarne ej böra vara sins emellan ståndsskiljda, då bör först afgöras om R. o. Ad. önskar att hela representationen skall vara vald; och dertill fordras egentligen blott besvarandet af tvänne frågor. Det har nemi. ej af någon blifvit framstäldt, att sjelfskrifvenhet till representationsrätt genom börd skulle komma att fortfarande äga ruin från den stund representationen blefve fördelad på två kamrar.
Ar det icke då af största vigt, att i dem finnes nedlagda principer, som äro sansade och oklanderliga, och att man sålunda i tid från den späda plantan bortskär sådana utväxter, som icke kunna gifva annat än omogna frukter, så framt de icke af sig sjelf affalla, hvilket kan vara att hoppas, men icke innebär en visshet. Jag har icke något vidare att tillägga i denna fråga, som är af en ganska enkel och tydlig beskaffenhet. Då man talar om konseqvens, torde densamma bäst iakttagas, om R. o. Ad. vidblifver samma mening, som i denna fråga gjorde sig gällande inom vårt Stånd vid förra riksdagen. Hr von Koch, Nils Samuel: Tiden är långt framskriden och jag skall derföre vara helt kort. Jag ber blott att få erinra, att vid förra riksdagen stannade R. o. Ad. i det beslut, att ingen ny skatt skulle vid landstinget få utgå annat än efter 2:dra Art. Bevilln.-förordnm. Jag beklagar att Frih. Sprengtportens förslag icke är så fullständigt, som jag hade önskat; tydå hade man kunnat erhålla en väl behöflig ändring i den nya kommunal-lagen. Jag kan icke instämma med Gr. af Ugglas deruti, att nya lagar böra betraktas såsom ett noli me tangere. När man vill hafva en ny lag, som är behäftad med brister, så heter det: »Det kunna vi hjelpa vid nästa riksdag»; men när man sedan vill afhjelpa dessa brister, då svaras det: »Nej, vi antogo ju lagen vid förra riksdagen I» Denna slags konseqvens bryr jag mig icke om, och anser icke heller nödvändigt att iakttaga densamma. Om vi icke kunna hoppas att erhålla en ändring i sjelfva författningen, så kan vårt beslut likväl blifva ett memento, att icke begagna den vådliga beskattningsrätt, som nu tillkommer landstinget, nemligen att kunna öfverlägga och bestämma om 46 Den 7 Januari. andra grunder för beskattningen, än dem. som finnas intagna i Bevilln.-förordningen. Jag tror att protokollerna vid förra riksdagen skola vittna derom, att jag då hellre önskade a (slå hela saken.
Men ”sorn det icke är mindre nödigt för det allmänna, än för handelns skuld, att 6akerne förblifva på den samma löten, och efter Hans Kongl. ”Maj t och Kronan Sverige icke vill göra nå”gon ändring uti den fria Postgången ifrån ”Dannemark till Norrige; så är å begge sidor, ”igenom de medlande Magternes föreställnin”gar, öfverenskommit, att Konungen i Dannemark kan för sin del hålla en Commisarius ”uti Helsingborg, och låta fortskaffa brefven ”igenom Sverige en gång om veckan, äfvensom "Sverige härefter icke skall låta gå tina bref ”genom Dannemark, mer än en gång om veckan. Förblifvandes eljest postväsendet, så ”väl ifrån Sverige till Hamburg, igenom Konungens af Dannemarks länder, som ifrån Dannemark till Norrige genom Sverige, fullkomligen uti samma stånd och på sådant vis, som ”härtills varit brukeligt. Och det så mycket ”mera, som sedan Kronan Sverige icke undan”dragit dess undersåtare ifrån tullens erläggande uti sundet; så är för samma Krona ouma ”gängeligt, att hafva en Commissarius i Helsingör, till dess farkostats klargörande, äfven ”sorn sker med andre nationer, som segla uti ”Östersjön, och hafva uti Helsingör sine Com’’mi6arier; utlofvandes Kongl. Majit af Sverige, ”att utfärda nödige ordres för den , som dern 'sammastädes skall underhållas att han ej för”orsakar någon skada, oreda eller underslef till "Danska Posternes förfång, och derhos att låta "vederfaras all den rätt, sorn man af dess billighet bör förvänta, öfver de klagomål, som Den II / '•kunna blifva gjorde deremot. Hvilket ock ’’äfven Konungen af Dannemark, för sin del ”låfvar, angående den Commisarius, som han kan ’’hålla i Helsingborg.” Desse stadganden, hafva sedermera uti tvenne Conventioner af 1735 och 5751 blifvit vidare utvecklade. Sedermera äfven i 6:te Artikeln af Freden uti Jönköping, der saken blifvit utförligare behandlad.
Han säger derföre: tanken, det, antog först gestalt såsom Purusha (anden), Virâj, Vishnu, Brahma, Nârayâna; denne bildade sedan verlden ur ett ägg. Han är dock ingen judisk Jehovah; detta namn är endast ett tunnt hölje, en slöja för tanken, och han försvinner, uppgår helt och hållet i skapelsen. Puranerna, den sednare tidens utbildade filosofi, äro rika på framställningar af denna art. Det heter i Matsya Purana: Nârayâna (den högste anden) föddes ensam och, försänkt i begrundning, längtande att skapa en mångfaldig verld, skapade han först vattnen, i hvilka han inkastade ett frö. Detta frö blef efter tusende års förlopp ett stort ägg liksom af guld, glänsande som tiotusende solar. Han inträngde sjelf deri, genomträngde det, skapade af dess tvenne delar himmel och jord.36 Medvetandet att denna skapare är endast det af tanken fattade förnuftet i verlden framlyser i den teori, som står i spetsen för Manus lagar: Denna verld var försänkt i mörker; ofattlig, beröfvad hvarje bestämd egenskap, utan att kunna fattas af förståndet eller blifva uppenbar, tycktes den helt och hållet vara försjunken i sömn. Då framstod Herren, som är till genom sig sjelf, och som ej kan fattas af de yttre sinnena, görande förnimbar verlden och de fem elementerna, lysande med den klaraste glans, och skingrade mörkret. Sedan han i sin tanke beslutit, att låta utgå ur sitt väsende serskilda skapade varelser, frambragte han genast vattnen, i hvilka han nedlade ett frö. Detta frö blef ett ägg, glänsande såsom guld, lika lysande som stjernan med tusende strålar, och i hvilket föddes han sjelf, alla väsendens urfader. Af honom, som är den ofattliga eviga orsaken, som existerar och icke existerar har blifvit frambragt den gudomlige mannen (Purusha), berömd i verlden under namn af Brahmâ. Sedan han dröjt i detta ägg ett år, skiljde Herren, endast genom sin tanke, ägget i två delar.
Ilka gällanda för don Ränte-Säd Som är Kronan behållen, Som för den, hvilken till Indelningshafvare och andré behof blifvit anslagen, och att alltså Magazins-Directionen som äger ätt disponera Och redovisa förstnämnde del af Sädösslcatten, tnåtte i afseende fia Forsslings-skyldigheteu 1 Kader änbéfällas, ätt ej vidare utsträcka rättig* heten att af Räntegifvare infordra Afräds och *Tionde Spanrhålen, än Kongl. Kungörelsen af den åo September i815 stadgar Och förmår: I den händelse Riksens Ftöglöfh Ständer pröfva nödigt att om ifrågavarande ämne göfä underdånig anhållan hos Kongl. Majit, torde afvert 1 sammanhang dermed den underdåniga hega* rån kunna förenas, ätt Magazins-Directionen blef* Ve i Nåder antydd, ätt utan vidare tids utdrägt författa ofch Kongl. Majus Nådiga skärskadandö underställa, det Rörslag till ständig reglering af Forsslings-Besväret, hvarom Diréctlonen I Kongl. Brefvet dért yrde November 18H, ef* hållit Nådig Befallning. Om Uppbördsffiäfis rättighet att till* godonjuta Afskrifnings * Procent eller Öfverskottér* i 1 larn Beträffande Revisoretrtes yttrande om Uppburdsrnäris rättighet att tillgodonjuta, sd kalladé JVst Stats-Utskottets Betänk unden] besparde Afskrifnings • Procent eller Öfverskott, s$ ock enär delta yttrande innefattar sådane principer, hvilka i fråga om Öfverskottens godtgörande synes böra af vederbörande iakttagas, hemställer Siats-Utskottet, om ej Riksens Högloft.
I dennas Räkenskaper har, ifrån och tued 1834» kontanta behållningen vid deras afslulande några år visserligen öfverstigit hvad KyrkoInstruklionen af den 12 April i8i5 medgifver, nemligen: för i835, då denna behållning uppgick till 3oi Rdr 9 sk. 8 rst Banco; för iS3j, till t 33 Rdr 7 sk. 1 rst.; och för 1839, till i32 Rdr 3 sk. 5 rst., men för förstnämde år blef' hela summan och vida mer använd till en i behörig ordning beviljad, och vid slutet af i836 fullbordad reparation så å Kyrkan som tornet, och för de a:ne sednare hafva behållningarne, såsom näst derefter uppgjorda Räkenskaper visa, under påföljde ås blifvit mot föreskrifveu säkerhet utlånta. Längaröds Kyrka. Rdr 07 sk. ti rst. Sistnämde år skedde i laglig ordning äfven å denna Kyrka en betydlig reparation så insom utvändigt, ocH blefvo föranämde dess ägande medel, tillika med en del af de utlånta, härtill använda, enligt i arkivet förvarade handlingar. 1837 års Räkning visar, att kassan då ägde kontant 220 Rdr 33 sk. 4 rst» i838endast 74 Rdr; men dock dessutom 3oo Rdr Banco, innestående i Bilistenska sterbhuset, som anmärkts af Kontrakts-Prosten vid dess här hållna inventering, i April månad 1839, och vid hvilket tillfälle Enkan efter kort förut aflidne Kyrkoherden Billsten blifvit tillförbunden att icke allenast godtgöra Kyrkan denna summa med det snaraste, utan ock att derå betala laglig ränta ifrån den 3i Juli föregående år. Förbindelsen fullgjordes af Enkan. Vid 1839 års Räknings afslutande, var kontanta kassabehållningen 298 Rdr 3a sk. 8 rst, ech^hlef någon tid derefter så stort belopp deraf emot laglig säkerhet och ränta utlånt, att den i följande års
Då np mera så beskäflade förbrytelser i märkelig mån ökats, hvarigenom göromålefl tilltagit ej mindre för UtiderDömarne, genom ransakningarneg utskrifvande och försändande till ÖfverRätterne, än för degse att till ranSakningarnes granskning använda eri tid, som ökade Rättegångar och undersökningsprotocoller i brottmål af gröfre beskaffenhet synes odc-lad behöfva, så anser jag denna af lagen bestämda underställningspligt så mycket häldre böra försvinna, som Kongl. Förklaringen dsn 23 Mars 1807 och Kongl. Brefvet den 25 Den 10 Febriiariii 423 Januarii i8i? redan uteslutit flera brottmål från underställ ni ngsegenski pen. Såsom ytterligare stöd för denna min vördsamma hemställan anser jag mig böra jemväl tillägga, att sådane saklähb», hvilka kunna finna sig belåtne med det af UnderRättea dem ådömde straff, få directe vidkännas en tillökning, oberäknad af Lagstiftaren, att de oftast inemot ,rne månader jnåste inneslutas uti fängelse under afbidan på ÖfverRättens beslut, och emedlertid beredas de tillfälle att sällskapa med andra förbrytare, hvilka under en längre fortvandring på Lstens bana hunnit förvärfva ökade insigter till meddelande Och uppmuntran för yngre Stal.bröder af en fortsatt efterföljd. Jag öfverh mnar dessa mina vördsamma anmärkningar till {Ingloff Ridderskapets och Adelns vidare ompröfvande, sedan Riksens Höglofl. Ständers Lagutskott deraf erhållit del och med sitt utlåtande inkommit, Nso t;. Herr von Stiokiick, Johan Hermani Det första anspråk på ali Lagstiftning måste nödvändigt blifva gällande nemligen: att alla föreskrifter äro inom den lydandes förmåga att kunna dem uppfylla. Huruvida denna grund blifvit iagttageo 224 Den lo Februarii, uti 5 Cap. 2 §. 6 Cap. 6 §. 7 Cap 3 § Rättegångsbalken , jemtörde med allmän praxis oell Kongl.
Prop. om Statsverket 1853. 1 Utdrag af Protokollet öfver Sjöförsvars-Departementet tillhörande ärenden, hållet inför Hans Majd Konungen uti Stats-rådel å Stockholms Slott den 8 November 1853. Närvarande: Hans Excellens, Justitise-Statsministern, Herr Grefve Sparre, Stats-Råden: Herr Friherre Palmstjerna, Fåhreeus, Wallensteen, , Gripenstedt', Grefve Mörner, Ulner, Reuterdahl och Grefve Gyldenstolpe. Departements-chefcn, Statsrådet Ulner anhöll nu att få inför Kongl. Majit i underdånighet föredraga de ärenden, hvilka voro att taga i öfvervägande, i afseende på det förslag till reglering af utgifterne under Riks-statens femte hufvudtitel, hvilket borde Rikets Ständer vid förestående Riksdag uti Kongl. Maj:ts Nådiga proposition om Statsverkets tillstånd och behof föreläggas, nemligen: l:o Uppå derom aflåten Nådig Proposition beviljade Rikets sednast församlade Ständer icke allenast aflönings-förhöjning för de dåvarande Under-officers-korporalerne vid matros-corpsen, äfvensom ett antal matroser derutöfver, hvilka alla fått förändrad benämning af Första klass matroser, så att deras aflöning utgår med dels 18 sk. oell dels 14 sk., utan äfven förhöjning i gaget för vid Flottans samtliga stationer uppfordrade båtsmän med 1 sk. för dagen, eller från 6 till 7 sk, hvilken förman Rikets Ständer äfven utsträckte till jungmannen vid matros-corpsen. Bil. N:o 4 till Kongl. Majds Nåd. Maj:ls Nåd. Prvp. om Statsverket 1853.
Med ett ord det var idealet af en kavaljer, och det hände också icke så sällan, att en näpen borgarfröken, då hon satt ensam i skumbrasket, med en eftertänksam min på sitt ansigte slog upp sitt album och varmt betraktade hans stereotypa anlete med dess stela drag och dess stirrande små korinth-ögon, en veritabel junkertyp som närmast liknade dessa ståtliga hufvudens, med hvilka perukmakarne skylta. Som sagdt de unga damerna trängdes på grefvens timmar, och vår Larson njöt af att på nära håll se alla dessa fina väsenden, som uppfylde luften med en doftande arom, som i ångande parfymvågor flöt ut från deras kläder, och hvilkas glada skratt och qvittrande småprat gåfvo en munter prägel af lif och lefnadslust åt den eljes så mörka lokalen. De hörde ju till en annan verld än han, alla dessa unga damer med sina i åtsittande riddrägter höljda, ungdomssmidiga kroppar, sina ljusa hårknutar under de koketta, florbehängda hattarne och sina små händer, täckta af de långa ridhandskarne. Han stirrade på dem under lugg med beundrande ögon, och hände det någon gång, att någon af fröknarne, som åtskilliga år sett honom på institutet, nedlät sig att fråga efter Viola, Garibaldi eller någon annan af favorithästarne, kände han sig helt lycklig, blef röd öfver öronen och bemödade sig att svara så sirligt som möjligt. Der fans bland stallbetjeningen en kobent, rödmosig, blånäst figur vid namn Adrian Petterson, hvilken af en slump hade kommit att tjena ett år i Köpenhamn som ölutkörare, och der också af en slump kommit in i ett samfund, der några unga, äregiriga handelsbiträden höllo socialistiska föredrag, och som derför ansåg sig förpligtigad att ej sätta sitt ljus under ena skäppo.
Stats Utskottet, som af denna uppgift o#h de deruti intagne upplysningar väl inser nyttan och måhända för vissa Orter äfven nödvändigheten deraf, att hafva tillräckligare Magasins utrymme, än detnu befinteliga finner dock derjemte, att Rikets Penninge tillgångar för närvarande ej kunna medgifva, ett så betydeligt anslag som erfordras för ifrågavarande ändamål, om ock den förslagsvis beräknade Summan i sjelfva verket till någon väsendtligare del skulle blifva förminskad; likväl och sorn utförandet af Allmänna Magazins-Inrättningens ändamåls enlige åtgärder i hufvudsakljgt afseende beror derpå, att hafva tillräckelige Magazin, och desse lämpade efter hvarje Orts serskildta behof och öfriga förhållanden, har StatsUtskottet ansett sig böra ingå i pröfning och bedömande om sättet huru detta vigtiga syftemål må kunna tillvägabringas utan att någre betydligare utgifter derföre behöfva göras. Inrättningens organisationi 154T förslag hura Magazins-Rörelsen synes böra verkställas, att Magazins-Inrättningen i möjeligaste måtto bär sig sjelf. 'Allmänna Magazins-Inrättningens SpannUKilsföråcl komma att utgöras dels af så kallade Stående Upplag, eller sådane sorn för undsättnings behof egenteligen anskaffas, dels Löpande eller större Fager, hvarmed förstås så beskaffade Magazin, der Spannmålsrörelsen genom anställande upphandlingar och deraf tillgörande afsändningar skall b ifva betydligare.
Ur denna synpunkt har jag icke kunnat frånträda den af mig väckta och i Utsk:s första betänk. tillstyrkta framställning om nödvändigheten af en patrullerande och seglande kustbevakning med flottans befäl och manskap samt dertill tjenliga farkoster; hvadan, och då tillika härigenom, utan direct uppoffring för statsverket tillfälle beredes för flottans öfning, jag anhåller om propos. på Bevil!n.Utsk:s förslag i betänk. N:o 29 pag. 20, nemi.: att R. St. hos K. M. i und. anhålla, att officerare och manskap af K. M:s Flotta hädanefter å de tider af året, då sådant kan låta sig göra, måtte användas till seglande kustbevakning å för ändamålet lämpliga, snäliseglande fartyg. Hr af Billbergh: Äfven jag nitälskar fullt så mycket som Frih. Rantzou för behöfliga controller i tullbevakningen; men jag går likväl icke längre i mitt medgifvande, än att jag medgifver nyttan af att äga tillgång på militäriskt biträde vid kustbevakningen, ty att vilja begära detta biträde såsom något ovilkorligt medför 2:ne stora olägenheter. Den ena är, att erfarenheten har bekräftat och ytterligare kan komma att besanna, att en sådan controll snarare skulle komma att blifva hinderlig än gagnelig för bevak - Den i5 December e. m. 311 ningen; den andra är, att man icke kan beräkna, huru stor tullverkets kostnad skulle blifva, då den för kustbevakningen bestämda del af flottan skulle exerceras på tullverkets bekostnad. Mig synes derföre, att Bevilln.Utsk. träffat rätta medelvägen emellan de olika opinionerna, då Utsk. tillstyrkt B. St. att hos K. Bl. anhålla, det K. M. täcktes, efter sig företeende behof och tillgångar, i nåder låta sätta i sammanhang patrullerande controller ej mindre till sjös än till lands.