Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uplpste män, hwilka af o§ blifwit walde til det wigtiga och mödosamma arbetet, at upföra en NI) Oonsritutiou8chyggNad? Jag är öfwertygad at Ridderstaäet och Adeln minst skulle täta at sörewitas misibruk af den makt, som genom nägra pa iarisks Hjeltårs mod i nödens yttersta stund eröfrades, och af dem til o§ blifwit öfwerlemnad med full tilförsigt at wärdiqt bara och nyttja. Än mindre kan Ridderstapet och Adeln, som sä ofta förclyst med ädla efterdömen, blifwa de sista at förklara sin skyldiga wördnad och tacksamhet mot cn mild och wälgörande Förste, som pä stridens bana wägat sit dyrbara lif och nu, upoffrande sina Återstående dagars lugn för Sweriges wäl, ansett för sin högsta ära at möta Rikets nu församlade Ständer med en ädelmodig wälwil» ja, öfwerlemna til dem lagstiftningens hela makt, samt tilläta, rädrum och tid at i lugn med en ostörd frihet Lfwerwäga, pröfwa ochstrrstiljaen statsklok jemnwigt mellan thronens och folkets rättigheter. Hwem bör icke weta at alla menffliga förnufts-planer äro ofullständiga, men den plan som hyser det minst ofullkomliga, bewisar den möjligaste fullkomlighet. Kanske kunde ännu wid den förestagna nya Stats-forfattningen flere jemkningar och ändringar, än de redan gjorde, äga rum, men wi hafwa sielfwe bestämt tiden, inom hwilken alla öfwerläggningar i detta ämne stola upböra. Jag bekänner uprigtigt, at jag i den til wär pröfning framställda Grundlag sinner en och annan som icke sä alldeles tilfredsställer mit hopp för en framtid; men jag mäste derjemte tilstä, at iag känner mig sjelf oskicklig at kunna sätta nägot bättre i stäl - Den 5 Junis. let eller bestrida de stal som föranledt consullurions-Utskottet at för närwarande tid gilla och antaga desia Z. Z. —.
Det rör Victoria Benedictssons iakttagelser och tankar kring kvinnors liv och uppfostran, skillnaderna i mäns och kvinnors villkor. Redan i den första volymen, bland anekdoter, folksagor och utkast, hittar man avsnitt som tydligt avslöjar Victoria Benedictssons aldrig mattade funderingar kring kvinnorollen. När hon skriver en lång essä om Lord Byron och hans italienska väninna Teresa Guiccioli, tillrättalägger hon materialet så att Teresa sägs ha varit 16 år när hon gifte sig med den 60-årige änklingen greve de Guiccioli. Enligt källorna var hon 18 år. Men Victoria Benedictsson vill markera det onaturliga i ett dylikt äktenskap, alltså förändrar hon flickans ålder. I folksagan ”Svinavakterskan” fastnar man för en oväntad och säkerligen av Victoria Benedictsson själv tillagd passage. Den vackra svinavakterskan blir uppmärksammad av en herreman, som ber henne berätta sitt livs historia för honom: Han uppmanade henne då att följa med honom derifrån, men i förstone nekade hon. Han lofvade att sätta henne i lära hos de konstfärdigaste klostersystrar i landet samt att han icke i något skulle tvinga henne [...]. Då tackade hon honom och sade att om hon i allt finge hafva sin frihet, så ville hon gerna följa honom till klostersystrarne [...]. Efter ett års betänketid samtycker hon till giftermål. (Stora boken, sid. 81 f). Hade då Victoria Benedictsson själv för avsikt att trycka sina dagböcker? Det vet vi inte. Vad vi vet är att hon på flera ställen antydde att hon ville ha materialet i fred: ”Förbjuden ingång” står det på försättsbladet till den första foliovolymen och ”Öppna ej!” på pärmen till volym II. Pärmarna till Fol. III och IV har samma inskrift: ”Fullkomligt privata anteckningar.” Sannolikt är detta att betrakta som varje dagboksskrivares legitima önskan att skydda sina tankar mot nyfikna familjemedlemmar. Den strängaste formuleringen finns på försättsbladet till Fol. II, som omfattar åren 1883–85: Ingen – hvem det vara må – eger rätt att öppna denna bok, hvarken nu eller vid min död. Den person som af mig utses att taga hand om min literära qvarlåtenskap är den ende som får läsa, om honom så för godt synes.
Genealogier fullständig underrättelse om den söksndes ålder med dag och datum, är ej annat bevis af nöden; men påstår den sökande, att Genealogiens uppifter äro origtige, hvile frågan om poletts erhållande, till dess han anskaffar bevis. Anmäla sig på en gång flere, som göra anspråk pä Hufvudmannarätt för samma ätt, eller på närmare ättemannarätt, eller klagar någon deröfver, att pollet blifvit utlemoad på grund af förment origtig Den 4 December e. m. 17 \ Ofigtig Genealogie, då blifve, eller fortfare att vara antecknad den, sorn enligt Genealogien är närmast berättigad, till dess den andre sin bättre rätt med antageligs bevis inför vederbörlig Domstol styrkt. §. 18. Ej må någon fuilsnagt för gällande anses, sorn icke af Ättens vc-rkeliga hufvudman, eller af den som efter denna Riddarhusordning, dertill berättigad är, blifvit utgifven. Böran* des fullmakten, antingen med utgifvarens stil öfverallt skrifven Och underskrifven, eller lagligen bestyrkt, ovilkorligen vara författad efter följande formulair: Till den Lagtima (Urtima) Riksdag, som i N. skall hållas och tager sin början den (dag och år) befullmägtigas härqied (Caracter och Namn) att för Grefliga j brihfcrrliga \ätten NN. N:o 00 intaga Sate Commendeurs/ Adeligi } och Stämma på Riddarhuset, hvarvid han ovilkorligen förpligtas, att ställa sig till efterrättelse den af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer antagne och besvurne Regeringsform, af den 6 Junii 1809, jemte Riksdagsordningen *f den 10 Bil. till Ridd. o. Ad, Pr. XI Band. 2 »8 Den 4 December e. m. Februarii 1810 och öfrige gällande Grundlagar. Ort och datum. •Namn. Sigill.
7. till deltagarne i sänkningen af Aneby, Flisby och Wesselda sjöar samt upprensningen af några, dermed sammanhängande, mindre vattendrag inom Bredesta, Lommaryds, Bälaryds, Flisby och Solberga socknar af Norra och Södra Wedbo härader, emot årlig inbetalning af 8 procent å hela lånesumman, 14,000, R:dr under 14^ år efter 1851 års slut, ‘ 14,000: 12,364: 36. 11. » Johannes Pettersson och Johannes Andersson i Gunnestorp, för sänkningen af .Klockarps-sjön inom Lekaryds och Forserums socknar af Tveta härad, å 1,985 R:dr; hvilket lån skall återbetalas genom erläggande jemte kronoutskylderne af 150 R:dr 38 sk. 5 r:st för åren 1853 med 1866, och 79 R:dr 19 sk. 2 r:st. för år 1867, 1,985: 2,143: 38. 7. » deltagarne i sänkningen af Kalmsjön i Malmbäcks socken af samma härad, emot årlig inbetalning, under 141 år efter 1857 års slut, af 8 procent å hela lånesumman, dervid beräknas 2 procents ränta för kapital-återstoden, . 1,000: 1,000: » dito i dito af sjöarne Stora och Lilla Nömmen samt Stensjön och upprensningen af Källstorps-ä inom Östra och Westra härader, emot dito dito, 7,250: 7,250: — » dito i dito af Näsby eller Flishults sjö samt upprensning af Flishults å inom Näsby socken af Ostra härad, emot dito efter 1858 års slut af dito, —- 3,500: — » dito i utdikningen af Säfverstads, Bonarps och Lunnagårdens madängar inom Eksjö socken af SödraWedbo härad, emot dito d:o, 1,165: inom Jönköpings och Kronobergs län: till strandägarne vid sjön Widöstern inom Ostbo och Sunnerbo härader, för denna sjös sänkning, å 2,590 R:dr, emot inbetalning af 5 procent årligen å den ursprungliga lånesumman, dervid 3 procents ränta bör beräknas å kapital-återstoden; hvilken betalningsskyldighet vidtog år 1849, 2,512: 17. 11. 2,393: 39. 5.
— Stycketalet af inrikes brefven, som utgjort: år 1863 6,937,597 och i enkla portosatser 8,389,329. — » 1864 7,664,921 » » 9,009,487. — kan för år 1865 ej uppgifvas, men kalkyleras till cirka 8,131,000 och i enkla portosatser » 9,583,300, — En nedsättning af inrikes portot från riu fastställda belopp af 12 öre för enkelt bref om 4 ort till 10 öre skulle, under antagande af denna uppbörd till 1,200,000 rdr, föranleda till en minskad inkomst för Postverket af 200,000 rdr, utan att någon särdeles tillökning i brefantalet deraf kan antagas blifva en följd, då sådan ökning, såsom egande sin hufvudsakliga grund i lättade och utvidgade postkommiinikationer, ökad skrilkunnighet, ökad affärsverksamhet med flere orsaker, ej torde kunna framkallas genom en nedsättning i portot, hvilket redan är i förhållande till Sveriges stora utsträckning och dess glesa befolkning inom vissa delar af landet, särdeles billigt, och i betraktande af nämnda förhållanden billigare än något annat lands. 236 Den 10 Mars f. in.
StatsUtskit har sökt bibehålla möjligheten för hospitalen att erhålla så hög inkomst som möjligt, emedan, då i den K. Proposm endast varit anmärkt, att skatteköpeskillingen skulle motsvara hemmanets ränta för 10 år, så har Utskit löreslagit att den skulle minst motsvara hemmanets ränta för 10 aloch - 1>eri 6 Juni f. tu. 113 beli dessutom öfverlemnat pröfningsrätteu till öfverstyielsen, hvarigenom således står öppet att kunna erhålla en högre skatteköpeskilling lin den som är föreslagen i K. M:ts Propos. För öfrigt då, såsom sagdt är, alla vederb:de, som frågan rör, äro ense om fördelen af denna försäljning, kan jag icke annat iiti anhålla om bifall till Utsk:ts Betänk. Hr Printzensköld: Hr Montgommery har åberopat, de tillstyrkanden, som af verderbsde blifvit gjorda; jag får i ani. deraf upiysa att samma manöver egde rum under sednare hälften af 1700:talet. då åtskilliga hospitalen tillhörige hemman försåldes till skatte. Emellertid förändrade sig snart nog opinionen om nyttan af denna åtgärd och skntteförsäljningen tog slut. Erfarenheten har ock sedan dess visat fördelen häraf för hospitalen, hvilka i arrenden hafva nu mångdubblad inkomst af sina qvarvarande hemman, emot den obetydliga ränta, som de npbära af de till skatte försålda hemmanen. Besynnerligt är, att då fråga väckes om åtgärder af sådan beskaffenhet som denna, så ser man blott på nyttan för ögonblicket och är strnxt färdig till bifall; så handlade 1812 års Ständer, hvilka då beslöto att försälja så väl kungsgårdaroe, som andra Staten tillhöriga oell ej till vissa ändamål anslagna egendomar, ehuru Regeringen var nog klok att afslå en sådan försäljning.
M:t i nåder skulle finna arrendatorns belägenhet förtjena behjertande, det mätte, enär innevarande års fardag redan förflutit och för vederbörande i allt fall erfordrades rådrum af laga fardag, för att gå i författning om ny utarrendering, varda sökanden tillåtet att afsäga sig arrenderätten och afträda bostället midfastan år 1853, utan skyldighet för honom eller hans löftesmän att ansvara för den minskning i arrende, sorn vid förnyad utarrendering af bostället kunde uppkomma. Med hänsigt till de för sökanden förekommande bevekande omständigheter har E. K. Majit behagat, genom nådig remiss af den 12 nästlidne Juni, lill Rikets Ständers Stats-utskott öfverlemna handlingarne i detta mål, för det afseende, hvartill Rikets Ständer må finna berörde omständigheter böra föranleda; och då af dessa handlingar jemväl styrkes alt bostället innehar, utom åkerjorden, blott 41 tunnland 4,i kappland ängsmark, motsvarande efter uppskattning 13 tunnland 24,782 kappland samt 172 tunnland 6, s kappland afrösningsjord, uppskattad till 82 tunnland 25,248 kappland, hafva, i betraktande af de ömmande omständigheter, som i förevarande fall sig förete, Rikets Ständer funnit skäligt, för sin del, medgifva alt, på sätt Kammar-kollegium underdånigst hemställt, arrendatorn af indragna korporalsbostället vid f. d. Adelsfane-regementet, ett mantal Astorp N:ris 3 och 4 i Ekeby socken och Olands härad af Upsala län. Anders Eriksson må ega att inom viss lämplig tid, som E. K. M:t lärer täckas i nåder bestämma, afsäga sig arrenderätten till berörde boställe och detsamma afträda vid midfastan år 1853, utan skyldighet för honom eller hans löftesmän att ansvara för den minskning i arrende, som vid förnyad utarrendering af bostället kan uppkomma. Hvilket Rikets Ständer få härigenom hos E. K. M:t i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda etc.
Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Stats-Utskits den 18 dennes bordlagda Utlåt. Nio Den 19 Maj. lil 96, i ani. af erhållna återremisser å Betänk:t N:o 66, ang:de regleringen af utgifterna under Riks-Statens åttonde Hufvu dtitel. Föredrogos och godkändes Stats-Utsk:ts den 18 denues bordlagda Mem:r: N:o 97, med förslag till voterings-propos:r i ani. af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut uti åtskilliga frågor, rörande anslagen tinder Riks-Statens nionde Hufvudtitel; samt ?sr:o 98, med förslag till voterings-propos. i ani. af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i fråga om anvisande af medel för Sveriges deltagande uti en allmän exposition i Paris år 1867. Föredrogs och lades till handlingarne Stats-Utsk:ts den 18 dennes bordlagda Mern. N:o 99, i ani. af RiksStåndens skiljaktiga beslut i fråga om upplåtelse till Göteborgs stad af Elfsborgs kungsladugård med dertill hörande lägenheter. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, huruvida R. o. Ad., i enlighet med hvad Riks-Ståndens Hrr Talmän öfverenskommit föreslå, behagade besluta att nästkommande Lördag den 26 dennes företaga val af ledamöter i förstärkt Banko-Utsk. Ropades ja. Vidare hemställde Hr Gr. o. Landtm., huruvida Ståndet, på sätt vid föreg:de Riksdagar förfarits, ville vid ifrågavule val, utom de 21 ordinarie ledamöterne, utse 9 suppleanter, så att hvarje vallista komme att upptaga 30 namn; hvilket jemväl bifölls. Anmäldes och bordlädes sammansattta Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts Betänk. N:o 16, i ani. af väckta motioner ang:de skogshushållningen i riket. R. o. Ad. åtskiljdes kl. j3 e. m. In fidem, O. Brakel. 443 Deu 23 Maj.
Har du gått vid dess sida i åratal och lyssnat till dess röst i den segerrika vissheten, att ni båda tala sanningens ädla språk? Påminn dig då, hur i strödda stunder en ton trängt fram till dig med fyllig, kraftig klänga V e t du, hvarför du då fyllts af glädje? Därför, att det är den sällsynta genklangen ur din närstående väns innersta väsen, hvars skepnad du blott har en aning om, och ur hvars osynliga, från andra själar fullt skiljaktiga själ, blott en lösryckt ton, blixtlikt buren i en blick, ett tonfall, ett ord, en minuts tystnad, når ditt öra, hviskande: » Så är j a g! » O, kunde vi i sådana stunder, då vårt ytterväsen en sekund remnar, höra genklangen af vårt eget väsens innersta röst, när den kommer som en bruten klockklang, buren på lifvets spelande vindkast, då kunde vi få en aning om, hvad vi i grunden äro, hvilket vi minst af allt veta. RESEÄFVENTYR! N Ä R A D I N S Ä N D A R I N N A har gjort Idun ett förslag af följande lydelse: &gt;Huru skulle det vara, om alla Iduns vänner inbjödos att insända berättelsen om något verkligt, autentiskt, själfupplefvadt reseäfventyr? Det borde kunna blifva ganska nöjsamma skildringar. Antingen ett pris utlofvas för den bästa berättelsen eller icke, är jag öfvertygad, att saken skulle väcka lifligt intresse nu på hösten, då alla återvändt från sina resor. Enligt min åsikt skulle man dock ej vara bunden vid denna sommars upplefvelser, utan äga frihet att komma med hvad man har pikantast, lika godt, om det är flere år gammalt. » Redaktionen, som finner sig tilltalad af förslaget, uppmanar nu därför sina läsare och läsarinnor, hvilka från resor och turistfärder hafva någon roande eller spännande episod att förtälja, att j u förr dess hellre insända kortfattade skildringar däraf till Idun, som förbehåller sig rätt att, efter företagen granskning, i sina spalter publicera de bättre uppsatserna. Ett pris af femtio kronor utfästes, antingen att oafkortadt tillfalla förf.
Utskottet funnit ett ytterligare stöd för dess tanka, att den föreslagna belånings-grunden, efter Kammaroch BergsCollegiernas tionde-pris, bör kunna anses motsvara ändamålet bättre, än om lånbeloppet för Tackjern sattes i ett visst och giU vet förhållande till Stångjerns-belåningen; ty försäljnings-prisen å den ena och andra af dessa varor förete sinsemellan vida stone skiljaktighet, än som kan antagas uppstå emellan Tackjernets tiondepris och dess försäljningsvärde; och äfven det utmärkta och mera ovanliga exempel af olikhet, som i sistnämnda afseende finnes uppgifvet af Herr Alund, visar, att också, i slikt fall, något äfventyr vid en belåning till i af tionde-priset ej med skäl bör kunna befaras. Lånevtidens bestämmande till högst nio månader, utan omsättning, härleder sig dels från denna Utlånings egenskap af tillfällig och temporaire, och dels från sjelfva den ombytiighet i prisen å Tackjern, som ofvan blifvit anmärkt och åberopad. På grund af allt detta bar Utskottet ansett sig böra för» blifva vid dess, i Betänkandet N:o 45, gifna, och af tvänne Riks-Stånd s BancOrVtshotiets Utlåtande N.o 6"]. bifallna Förslag, som alltså härigenom ytterligare öfverlemnas till Högloflige Ridderskapets och Adelns samt Yälloflige Borgare - Ståndets upplysta bepröfvande. En Ledamots Reservation åtföljer, Stockholm den i5 Julii 1829, Reservation af Herr Hofmarskalken Hammarhjelm; ”Vid detta beslut får jag allenast åberopa den reservation jag afgifvit emot Högjoltiga Utskottets förut, rörande förslagen om Tackjerns belåning, uflåtna Betänkande N:o 45; och anhåller, att detta mitt yttrande måtte få åtfölja Utlåtandet till Rikets Ständer,’* Panco-Utskottcts Betänkande IV.o 68, 9 N:o 68. Antom till Exp.-Utst. den 3o Julii 182g.
N:o 3. 25 sorn förefaller oell becurserna, på sätt slutes,ordentligen och hvarje Stånd inom noggratmt uppteckna sig finnér tjenlioch för Ståndet justegast» u t för li gen el* ra» saint då antingen ler ock suni mahela Ståndet eller nå- riskt, me» öfver gon Ledamot in plebesluten noggrant lio det fordrar, Prooch fullständigt, tocollet uppläsa; äfsamma nfattaStåuveiisom •—> —» — dets Prolocoll, för att sedermera, så tidigt det ske kan, i n P1 e n o justeras) äfvensom —- —■ 3i §. lista morn» Bevillnings-UtskotBevillnings-Utskottet skall bestå af Fytet skall bestå af T re t* ratioåtlaLedamöter*— tio Sex Ledamöter 34 §• t morn. Allmänna BesvärsAllmänna Besvärs Bikt till B. S. Prat. 1828, 182g, 3:dje Sami4 a:dra Haft. Bil. till Constitutions Utsi:. Bétänft. N:o 3. och Economie-UtskotochEconomie-Utskottet, sammansatt af Fytet, sammansatt af ratioåtla medlemmar, Trettio Sex mecl 49 §• i inom, 2 , bör anfö randet till Protocollet dicteras, och afskrift deraf till bordet aflemnas. punkten. — —* —1 bör anförandet till Protocollet dicteras och afskrift deraf senast i nästa Plenum till bordet aflemnas. (Tillägg af ett 4ale mom» vid slutet af samma $.) När utlåtande från Rikstånd till Utskott återremitteras, böra alla ån m ä r k n i n g a r - na, senast inom fjorton dagar derefter, meddelas Ulskottet genom justeradt Protocolls-Uldrag, a lili n g e n i hela deras utförlighet, el - Bil. till Constitutions TJtsh, Betänk.
Den värde talaren har äfven sagt, att när man sett, att brotten ökat sig, bör man icke fortfara i mildhet, men jag frågar: när man sett, att de nuvar:de straffen icke hämmat det onda, bör man bibehålla dem, eller bör man icke söka att skaffa andra mera verksamma straff? Det är detta LagUtsk. sökt göra. Om mot Utsk:s förslag i fråga om stöld någon anmärkn. skulle kunna göras, och den har jag verkligen hört domare göra, så är det den, att straffen äro för stränga. '; men jag har både såsom domare och såsom enskild man med harm åsett, huru ringa äganderätten i vårt land blifvit respekterad, och jag har derföre velat statuera stränga straff, som likväl icke upröra folkets sedlighetskänsla, straff, som jag förmodar skola blifva verksamma. Detta till försvar för Utsk:s åtgöranden i den fråga, som nu är föremål för R. o. Ad:s pröfning. Jag gör mig förvissad derom, att nationen icke ogillar hvad representationen i detta afseende, i öfverensstämmelse med 40- äriga beslut, kan afgöra till criminallagens förbättring. Hr Carlheim Gyllenskjöld, Henr. Adolf Oscar: Utsk. har i sitt Betänk, bland motiverne anfört att, oansedt spöstraffet qvarstår och oansedt detta straff alltjemnt verkställes i vissa fall, aftaga likväl ingalunda de brott, för hvilka det ådömes, utan alt tvertom officiella upgifter snarare ådagalägga en tillökning just af de stölder, som ådraga spöstraff. Dä jag, bättre än någon annan, är i tillfälle att känna, hvad de officiella upgifterna härom innehålla, och dä jag äfven anser dessa upgifter uplysande i förevar:de fråga, vill jag nämna, huru dermed sig förhåller, på det R. o. Adis beslut, det må blifva hvilket som helst, icke må grunda sig på bristande kännedom om rätta förhållandet.
Förbryter han sig oftare, bote Fyratio R:dr, och håfve icke vidare frihet, änskönt han derom med gårdsegaren öfverenskommit, att mat och dricka till förtäring på stället afyttra. Om, vid grufvor, större bruk ochmanufacturier, värdshus för resande erfordras, skall tillstånd för inrättandet deraf sökas hos Konungens Befallningshafvande, sorn, efter Pastors och Socknemäns hörande, derom förordnar. 4» §• Vid Kyrkor på landet, och inom en fjerdedels mil deromkring, må ej å Sönoch helgedagar, hvarken å gästgifvaregårdar, eller å andra minuteringsställen, bränvin i minut försäljas, utom till resande och vägfarande, eller vid måltider, ej heller, af hvem det vara må, bränvin i större parti. Bryter någon häremot, phkle första gången Tjugu R:dr; sker sådan förbrytelse andra gången, höte förbrytaren Fyratio R:dr; återkommer han tredje gången, eller oftare, höte enahanda belopp och vare näringsrätten för alltid förlustig. Yid enahanda ansvar vare i städerne all bränvins-försäljning och utminutering under Gudstjensterne förbjuden. 49 §• Försäljer någon, sorn rättighet till bränvins-minutering icke innehafver, bränvin i minut till en eller flere personer af den menighet, som å fendet är samlad vid ting, uppbördsstämmor, mantalsskrifning, mönstrin - 22 BeV.-, Lagsamt Allm'. Besv.- och Oecon.- Utsk:s Betänkande N:o 6. gar, husförhör, auctioner, kronoskjutsningar, skallgångar och andra sådane till större sammankomster ledande förrättningar och anstalter, bote han första gången Tjugu R:dr och sedan dubbelt.
Ej må någon till såte och stämma på Riddarhuset berättigad medlem af Ridderskapet och Adeln kunna förmenas att dess Sammankomster bevista; dock gäller under krigstid undantag härutinnan för militär-personer, då de af Konungen i rikets tjenst beordras. § 8. För rättighet att i Ridderskapet och Adelns Sammankomster deltaga erfordras att hafva upnått 25 års ålder samt för de tre näst före Sammankomsten förflutna år, för hvilka upbörden i riket afslutad är, erlagt den eller de afgifter, som för Riddarhusets underhåll och dermed sammanhängande ändamål åro eker framdeles kunna varda af Ridderskapet och Adeln beslutade samt af Kongl. Majit till efterrättelse kungjorda. § 9. / Från utöfning af nämnda rättighet äro uteslutna: l:o) Den, som, ehuru 25 år gammal, är under förmyndare ställd; Riddarhus-Utskottets Betänkandn N:o 8. 2:o) den, som sin egendom till borgenärers förnöjande afträdt och icke gitter visa, att, på sätt gällande konkurslag föreskrifver, konkursen blifvit nedlagd eller afslutad eller ock ackord faststäldt. 3:o) den, som för vanfrejdande brott är under tilltal eller blifvit för sådant brott till avsvar dömd eller under framtiden ställd; och i-,o) den, som är förklarad förlustig medborgerligt förtroende eller ovärdig att inför rätta föra andras talan. Säte och stämma må ej heller tillkomma: l:o) Adelsman, som ur riket afvikit eller derifrån flyttat och sig i främmande land bosatt, äfvensom afkomling af sådan adelsman, förr än han till riket åter inflyttat och visat, det han är Svensk medborgare och under de tre sista åren, förr än hen till säte och stämma sig anmäler, i riket skattskrifven varit äfvensom, derest han är afkomling i fjermare än första led, det han erhållit Konungens tillstånd att i sina förfäders rättigheter inträda; och 2:o) Adelsman, hvars älteledning från stamfädren ej af Riddarhusets genealogiska tabeller tydligen utvisas eller, der dessa befinnas bristfälliga, ej styrkas kan. § 10.