Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Innerligen öfvertygad, att ett ordnad t och fast mynt är ett oeftergifligt vilkor för folks och näringars trefnad och förkofran, har jag röstat för hvarje beslut, sorn här hittats lill beredande af denna fördel för Svenska Folket; men jag mäste bitliiit förebrå mig, att i min mån hafva bi - Den 17 December f. m. 29 dragit till desse beslut, om, åsidosättande en nödig försigtighet, man blindt vill Störta lill målet, utan allt afseende på den mängd medborgares bestånd, som, innan tiden för inoch utvexlingen inträffar, göras olycklige. Jag bär sagt, att jag icke delar deras öfvertygelse, som tro, alt realisationsdagen aflägsnas genom ifrågavarande åtgärd. Jag vidblifver denna öfvertygelse, men erkänner öppet, att om ock denna dag skulle för någon tid aflägsnas genom en i Banken öppnad deposilions-räkning, skulle jag det oaktadt tillstyrka dess antagande, emedan denna åtgärd utgör den säkraste och enda verkliga borgen, som Rikets Ständer kunna gifva Svenska Folket, att den mynlbestämnjng, som är beslutad, skall vinna fullbordan; ty efter mitt begrepp är myntbestämningen i verkligheten satt i fullbordan samma stund, som den föreslagne deposit-räkningen är i Banken öppnad, och kan dädanefter icke mera, utan genom våld, tillintetgöras. Hvarefter Friherre af Nordin mundteligen tilläde:
Lindfors^ underdåniga ansökning om eftergift af ådömdt ersättningsansvar i följd af uraktlåten debitering och uppbörd. VI. B. 32. A. 395. VII. E. 293. — N:o 109. i anledning af Kongl. Maj-.ts nådiga remiss å f. d. vice Kronofogden J. P. Lundqvists underdåniga ansökning om afskrifning af dess uppbördsbalance. VI. B. 32. A. 395. VII. E. 293. — N:o 110. i anledning af Kongl. Majds nådiga Skrifvelse, angående den af Ilans Excellens Herr Friherre Löwenskjöld i underdånighet sökta förlängning af arrendet å Sundbyholms kungsgård i Södermanlands län. VI. B. 32. A. 395. VII. E. 2 93. — N:o lil. angående ifrågaställa förändringar uti gällande stadganden, dels rörande sättet för Markegångsprisens bestämmande, dels i fråga om beskaffenheten af afradsgild spanmål. V. B. 698, 703. VI. IX. E. 413. X. U. 458. A. 484. — N:o 112. i anledning af Kongl. Majds nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, i fråga om delaktighet i Civilstatens pensionsinrätlning för Borgmästare i Rikets städer utom Stockholm, äfvensom för Commissionslandtmätare. V. B. 698, 703. VI. A. 33. VII. E. 294. — N:o 113. i anledning af väckt fråga, om nedsättning af afgiften till Handelsoch Sjöfartsfonden, berörde fonds ingående till RiksgäldsContoret, samt ConvoyCommissariatets upplösning.
Herr von Elartmansdorffs, Augustq den 20 dennes på bordet laggde Motion, att samtlige 3* Prat» X.!til/' d, 4^ jVov. isag. Pikets Ständers Utskott matte anmodas stt t slutet af deras Betänkanden uppställa ett bestämdt tilleller afstyrkande i hvarje ämne, ■Afskrift, Herr von Hartmansdorff, August, Hå det synes, som inga andra göromål än nya Motioners väckande nu vöre för banden, och när ingen till anförande deraf sig anmält, tager jag mig friheten muntligen andraga hvad jag sedermera skall skriftligen framlägga. Hvarje utväg som kan begagnas, att förkorta Riksdagsgöromålen, är utan tvifvel en vinst. Ett af hindren för att utan tidsspillan genomläsa och pröfva Utskottens Betänkanden; är, att uti deni bevekelsegrunder och tillstyrkanden ofta finnas sammanblandade, så att läsaren för att urskilja de senare, måste genomgå hela Betänkandet och styckevis utplocka hvad som bör beslutas öfver eller icke. Sådant borttager tid ej Mott för Ståndens .Ledamöter utan äfven för Talmännen, som skola göra propositioner på dessa Betänkanden, och för Expeditions-Utskottet j som skall expediera dem. Om derföre Utskotten, Fr di.
Palmstjerna, Carl Ollo: Hr Nordenanckar har 4 8 i Den 25 Januari e. m. anfört några af de skäl, hvilka föranledt della stadgande; jag anser dem likväl icke tillfyllestgörande för antagandet af elt så heskalfadt lagrum, som della. Hr Nordenanckar har sagt, att några få rika personer skulle lätteligen kunna med sig associera ett antal mindre förmögne i orten, hvilka skulle deltaga i stiftandet af en sådan bank, och all styrelsen öfver densamma i alla fall skulle komma alt bero af det mindre anlalet rikares inflytande på de öfrige. Om så är, ser jag icke hvilken controll det större anlalet af delägare kan utöfva? Stadgandet i § skulle lätt kunna eluderas derigenom, att någre få rikare personer antogo några och 40 delägare, som hette Pål och Pehr och Jan och Niklas, och hvilka icke voro kända såsom innehafvare af någon särdeles förmögenhet, utan således skulle komma att af de förre helt och hållet bero. Stadgandet kan sålunda, enligt min förmening, icke leda till det åsyftade ändamålet, utan endast dertill, att man behöfde någon skicklighet för att kringgå lagen, om man ville formera ett bankbolag, och jag kan derför icke anse det lämpligt. Ofverläggningen om 2 § förklarades härmed slutad. 5 §• Frih. Palmstjerna, Carl Otto: På det att det icke må anses såsom ett förbiseende af mig, får jag erinra derom, att om min mening i afseende på antalet af delägare i en bank skulle vinna framgång, så måste äfven mom. b., som handlar om antalet af direetiouens ledamöter, rättas derefter. 6 §• Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Jag anser, att i 6 § bör införas, att den säkerhet, som är lemnad såsom grundfond, kan få utbytas mot annan säkerhet, när delägaren finner det nödvändigt, och då han presterar annan säkerhet, som är lika god. 7 §• Hr Aminoff, Joli. Fredr.:
Det är på sådan grund jag anser mig böra hemställa, huruvida icke R. o. Ad. anser nödigt att till Utsk. återremittera målet. Hvad undersökningen angår, beror det på hvar och ens individuella omdöme att finna den fullständig eller ofullständig. Man kan hafva olika begrepp om hvilka de vederbörande äro, som här böra höras, hvarföre också somliga ansett tillräckligt, att städernas magistrater blifvit hörda; hvaremot andra yrkat, att jemväl städernas borgerskap och äldsta må höras, på det undersökningen må blifva fullständig. För min del är jag öfvertygad, att om äfven dessa blifvit hörda, hade icke andra upplysningar kunnat vinnas än de, som innehållas i Öfverståthållarens med synnerlig fullständighet affattade utlåt., för afgifvandet hvaraf Öfverståthållaren låtit genomleta alla handlingar från den tid, då sterbhusafgiften påbjöds. Jag förnyar min hemställan om återremiss, såvida R. o. Ad. vill ålägga Stockholm och Götheborg samma sterbhusafgift, eller ^rdels proc., som i andra städer erlägges; eljest blir förhållandet, att åtminstone stcrbhusen i Stockholm komma att vidkännas högre afgifter, än sterbhus i andra städer. Gr. Cronhjelm: Om R. o. Ad. bifaller Utsk:s betänk, blir en fullkomlig likhet i sterbhusafgiften öfver hela riket, städerna Stockholm och Götheborg inberäknade; ty jag kan icke taga i betraktande hvad som i Stockholms stad erlägges till stadens barnhus. Vi alla Stockholmsboer måste hvar och en i sin mån bidraga till underhållandet af de oäkta barn, som fäderna ej vilja vidkännas eller kunna försörja, och jag hoppas, att den siste talaren, sjelf Stockholmsbo, icke vill orättvist skylla hela landet för dessa barns tillvaro. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad, Den a8 April e. m. 3gi ansåg de vid utlåt. Lit. G gjorda anmärkningar hindra dess antagande och utlåt, således böra återremitteras. Ropades ja och nej. H. Ex. framställde propos. till bifall å samma utlåtande.
615 kommer hon i beröring med många olika människor och lär sig, att på ett OCH GICK SIN VÄG ALLÉN. naturligt och verkligt sätt förstå den arbetande ZAT SJUKDOM, SORG OCH NÖD HON GAF hvad de fleste män sällan ha tillfälle klassen, till. ALL KRAFT FÖR LÄNGE SEN. Alla dessa specialiteter, för hvilka så många lefva, lär hon sig att intressera sig för. Tvätterskor, strykerskor, sömmerskor o. s. v., alla &lt; !M-CN TIDEN GICK, DEN ENAS BARN ser hon närmare i deras arbete än hvad mannen kommer att göra, oeh hon lär sig icke I VÄRLDEN SPRIDDES UT, blott förstå och beundra ett sådant arbete, om OCH DÖDEN RYCKTE MANNEN BORT, det är bra gjordt, utan hon lär sig otvifvelaktigt att förstå dessa människor bättre, än hvad HON ENSAM STOD TILL SLUT. en ensam stående människa får tillfälle till, ^DÅ KOM DEN ANDRA, SADE VARMT: och har ju dessutom den lyckliga möjligheten TI LÅT OSS NU BLI IGEN att åtminstone bereda några sorgfria dagar foldern, hvilka arbeta i hennes hus. Victorin. EN TANKE OCH CN SJÄL SOM FÖRR JFör länge, länge se ' n. Hvad en kvinna eger i sina barn, kan icke uttryckas eller uttömmas i någon bok. Jag vill icke tala om lyckan att vara mor, utan också endast betrakta denna lycka från en hus' AG TVÄNNC SKRUMPNA GUMMOR SER mors ståndpunkt. SC ' N DESS HAR GLÄDJE FÖLJT PÅ SORG, SÅ OFTA ARM I ARM. Finns det väl någon ställning för en kvinna, AF DAGAR BLIFVIT ÅR, som bättre kan gifva henne anledning att trö- U ' ÖR LÄNGE SEN I UNGA AR sta oeh hjälpa, att deltaga i andras sorg och MEN ÄN ÄR BANDET LIKA FAST, DE SLUTIT VÄNSKAP VARM. glädje, och om hon icke kan bringa hjälp i SOM KNÖTS I LIFVETS VÅR.
På tvän. ne ställen i Utlåtandet medgifver Commitéen, att handeis-undervigten kan verka till sifyers utförande ur landet; men lion föreslår ett Correctif, som jag dock högeligen afråder att försöka; bestående i nya utländska Lån. Jag tviflar ingalunda på, att ju sådane Lån kunna fås, och inser rätt väl, att så länge lånen förslå, så skall också Banken kunna utlemna silfver; mea om jag äfven kunde glömma det sätt, hvarpå Riksens Ständer, vid 1812 års Riksdag, behandlade Rikets utländska Creditorer; så skulle jag dock tro, att all Credit har sin gräns ; oeh det är då en ovedersäglig sanning, att då våra lån upphörde att räcka till, så upphörde också realisationen. Vi minnas ganska väl våra båda förra realisationer. Deras öde var att snart falla; och ganska säkra kunna vi vara, att denna skall också falla. Man kan genom nya lån hindra fallet; men detta sätt är blott uppskof och icke annat : och när ända slutligen fallet inträffar, så skola de utländska lånen, hvari Nationen då skall finna sig fördjupad, medföra en naturlig verkan till Pappersmyntets mångfaldigt större fall i värde, än 74& J4 Julii e m. detsamma nu vidlåder. Genom falska financesteg föll Österrikiska Pappersmynfet , för icke inånga år sedan , ända till 700 procent , och detta blir kanhända då våra Bancosedlars. Och i hvilka olyckor skulle då icke vi befinna oss, för det nöjet att, under realisationens korta varaktighet, hafva ägt ett så kafiadtgodt mynt» Ölyckan af detta resultat kan blott jemn* föras med de olyckor , som i öfrigt genast skulle inträffa. Att penninge'bristen blefve större , det är klart som dagen , och hurudan skulledåNärings-idkarens verksamhet till egen-: bergning och förkofran knna blifva? Jordbru» karens producter äfvensom hans jord skulle nedtryckas till hvad man kallar vrakpriser, under det hans Kronoutlagor och tjenstefolkslönerstodo qvar eller ökades. Fabrikanten och Handtverkaren skulle ändå mera sakna både förlag och afsättning.
Det är dessutom mycket säkert, att bolaget icke skulle hafva anlitat Statsverket, så framt de af alla kända nuv:de svåra förhållandena existerat; hvilket synes deraf, att bolaget varit villigt att erlägga en ränta af 5| proc. samt dessutom en tiondedel af kapitalet, således 15J proc. Frågan inskränker sig således dertill, alt Staten skall genom sin kredit understödja bolaget i afseende å uptagande af det lån, bolaget behöfver för arbetets fortgång; och då alltså här ingalunda är fråga om någon ytterligare upoffring å Statens sida, hvilket jag för min del alltid skulle hafva motsatt mig, så förmodar jag, att R. o. Ad. icke finner någon betänklighet vid att bifalla Utskrs förslag, Gr. Sparre: Om denna jernväg är af mera vigt och allmännare nytta än andra företag, så har Staten också i vida större mån understödt densamma. Vi hafva vid sista Riksdagen beviljat 2,400,000 Rdr för denna väg, och jag tycker således att Staten bevisat bolaget icke ringa välvilja. Nu är dock fråga om att ytterligare bevilja 600,000 Rdr; på hvad väg har denna fråga inkommit? R. o. Ad. har vid flera föregående tillfällen följt den principen, att endast eller åtminstone icke annat än i högst sällsynta fall bevilja sådana understöd, hvarom framställning blifvit gjord hos K. M., och som af K. M. blifvit underställda R. St:r. Det är anledn. antaga, att vid sådant förhållande frågan blifver mera noggrannt pröfvad, emedan K. M. är bättre i tillfälle att bedöma, huruvida ett arbete kan förtjena understöd, då deremot StatsUtsk. svårligen lärer åt hvarje särskildt ämne kunna egna den sorgfälliga upmärksamhet och granskning som erfordras. Jag tror således, att i denna omständighet ligger en rimlig grund för min anhållan om afslag. Ilade bolaget varit öfvertygadt om, att det hade rätt på sin sida, hvarföre har det då icke begagnat sig af den vanliga vägen?
St:s plena till Utsk. remitterade anmarkniugsfrägor 9 H. 3 i5 Dci t Juli f. m. hafva det ringaste större magt än öfriga Utsk., eller tillerkänner detta Utsk., mera än de andra, något slags rätt att för sig såsom en hemlighet behålla de af Utsk:s principaler fordrade upplysningar, anser jag mig böra öppet uttala den öfvertygelse, att Utsk. vid detta tillfälle icke fullgjort, hvad R. St. ägt fog att af detsamma fordra för att erhålla anledning eller, rättare, grundläggning för sitt beslut. Jemväl uti en annan omständighet har Utsk. iemnat mig ett grundadt skäl att begära återremiss af betänk. Utsk. har nemi. omförmält en annan, i sammanhang med ifrägavar. ärende, Utskts granskning tillhörande, föregående öfverläggläggning inom Konungens Statsråd. Det är således tydligt, att när R. St. icke erhållit del af denna öfverläggning, de sakna en fullständig utredning och upplysning af målet, hvartill naturligtvis hörer att fullständigt känna dess sammanhang. Jag har någon anledning att tro, det den af Utsk. undandolda, föregående öfverläggningen kommer att sprida något ljus öfver vissa ledamöters inom Konungens Rådkammare något skiljaktiga sätt alt yttra sig, då de tala inför Konungen och då de på Riddarhuset uppstiga för att afgifva någon högtidlig trosbekännelse, såsom händelsen var t. ev., då fråga på delta rum uppstod angtde des. k. olyckliga motiverua tili det lika olyckliga banklags-förslaget. Hvarefter Hr Dalman muntligen tilläde: På grund af livan jag nu anfört, anhåller jag om återremiss af memor. N:o to. Hvad åter memor. N:o rr angår, bekänner jag, att de anmärkningar, Utsk. här framställt, äro för sig sjelfva obetydliga, ehuru lill principen icke utan vigt. Idka med Frih. Roye förundrar det mig, att Utsk. här blott riktat anmärkningarna emot föredraganden, då jag af säker hand känner, att han icke varit ensam om rådgifvande åtgärden i dessa delar.
eller så länge dylik inrättning derstädes komme att finnas, emot del att Institutets styrelse, som borde ega ali nppbära den för befrielse från arbetsskyldighetens utgörande af de fordom hofveriskyldige hemmanen utgående afgäld i ett för allt till indelningshafvaren erlade ett årligt arrende af 1,000 tunnor säd, J ' k°rn och \ halia, äfvensom att 40 till 50 tunnland af den med löfträd bevuxna hårdvalls-ängen, kallad Alnarps-skogen, efter år 1862 från arrendet undantoges och förbehölles indelningshafvaren till begagnande. Vidare har Kongl. Majrts Befallningshafvande anfort, alt Alnarps kungsgård, som är belägen vid jernvägen mellan Malmö och Lund på ungefär lika långt afstånd från begge dessa städer, och, med en fullt tillräcklig areal och jordmån af flera olika slag, erbjöde förmåner, hvilka sällan på ett och samma ställe funnes förenade, alltså onekligen vore till inrättande af ett högre Landtbruks-läroverk särdeles lämplig, och att Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, från allmän synpunkt, hade allt skäl att understödja det härom väckta förslaget.
Hvad Stats-Utskottet sålunda hemställt, har Rikets Ständer bifallit; och som Herr Adelborgs nu ifrågavarande förslag är af enahanda syfte som det af Herr von Vegesach framställda, men redan ogillade, och de skäl, som mot det sednare blifvit anförda, äro tillämpliga jemväl på det förra, tillstyrker äfven Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, att framställningen om beviljande af stats-anslag för inrättande af fyra nya gymnastik-anstalter i hufvudstaden måtte lemnäs utan afseende. Dock, på det att en önskvärd gymnastisk undervisning och öfning må kunna meddelas åt den qvinliga delen af det uppvexande slägtet, anser Utskottet sig böra hemställa, att, i sammanhang med utfärdandet af ett nytt reglemente för Gymnastiska Central-institutet, Kongl. Maj:t i nåder täcktes tillse huruvida en afdelning af detta Institut kunde anordnas särskildt för bildande af Gymnastik-lärarinnor. Stockholm den 5 December 1857. Sammans. Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Utlåtande Al 37. 11 N:o 37. Ank. till Exp.-Utsk. d. 10 Dec. 1857, kl. 5 e. m. Utlåtande, i anledning af vackt motion, angående örlogs-fartygs utsändande på de af Svenska handels-far ty g mest besökta aflägsna farvatten. Uti en hos Ridderskapet och Adeln väckt motion har Herr Lilliehöök, C. J., anfört, hurusom på de få aflägsna orter, der Svenskt konsulat funnes, bestreds denna befattning mestadels af utländske köpmän, som i allmänhet ej egde den ringaste kännedom om det lands beskaffenhet, hvars representanter de voro, hvilket förorsakade att, vid tillfällen då penninge-transaktioner ifrågakomme, ärligheten finge vika för egennyttiga beräkningar.
Momenten, under Litt. a och b, anlogos, med uteslutande af den * der gjorda skilnad, att det förra gäller för Cassa-creditiv till flere slag af crediliv-tagare, och det senare för Cassa-creditiv till hypotheks-föreningar, då alla de stadganden, som uti berörde tvänne moment förekomma, i följd af Ståndets beslut öfver den 21 punkten, endast angå Cassa-creditiv till hypotheks-föreningar; hvaremot momenten under Litt. c, d och e helt och hållet uteslutas. Tjugondetredje punkten. Momenten under Litt. a och b antogos, men mora. under Litt. c afslogs. Trot. (frdr. å. 28 Julii 1834.» 77 Dea 28 Julii i834* Från II ö g v ör d i^g e' Dr este-Ståndet, S. D, Remitterades, i stöd af 56 §. Riksdags-Ordningen, till Stals Utskottet: Professor Grubbes denna dag väckte motion, att åtskilnaden emellan det belopp i silfver, hvilket vissa Academier hittills fått i Banken sig tillvexla, och den summa i Banco-Sedlar de derför erlagr, må blifva dem af Statens medel godtgjord. S. D. Remitterades, i stöd af 56 §. Riksdags-Ordningen, till BancoUlskottet : Professor Agardhs denne dag afgifne motion, om rättighet för Banco-Styrelsen att utställa och försälja vexlar till den curs, då Silfver-export blifver för den enskilde fördelaktig, och deremot åter uppköpa vexlar, när cursen faller lill och under 128 skillingar. S. D. Remitterades, i stöd af 56 §. Riksdags-Ordningen, till BancoUtskottet .* Professor Agardhs denne dag afgifne motion, att, i sammanhang med Rcalisationsplanen, en lämplig tull för exporteradt silfver må bestämmas. S. D.
Lika med Hr Ribbing kan jag icke finna, att något brådstörtande eller någon siw pi ise äger rum, då motionen om valets förrättande redan 4 dagar Kers 3 -J-iLni f. ris. j-5 liv ilai på R. o. Ad:s bord, odi en hvar således haft tillräcklig tid att stadga sitt omdöme om de personer, på hvil-, ka han vill välja. Frih. Hermelin, Aug. Söderling, förenade sig med Hr Tersmeden. Gr. Anckarsvärd: En värd talare har yttrat, att R. o. Ad. i detta, såsom i många andra fall, borde med full tillförsigt förlita sig på Talmännens och deras-rådgifvares omsorg att befordra de i grundlagen bestämda ärenders behöriga föredragning. I detta hänseende bekiagar jag, att en af dessa talroans-rådgifvare sjelf väckt frågan i detta fall, och således lemnat anledn., åtminstone för mig, alf beklaga, det icke denne rådgifvare uppfyllt sitt kall så, att detta val ägt rum för 6 veckor sedan, — nemi. inom den lid, grundlagen bestämmer för R. St:s lagbestämda sammanvaro. Jag har trott, att detta val bort hafva skett och lämpligen kunnat ske under den tid, då Ståndet varit mindre besväradt af vigtiga och maktpåliggande mål, som i närvar. Ögonblick upptaga tiden. Hvad åter möjligheten af valets förrättande å morgondagen beträffar, så får jag bestrida den påstådda omöjligheten af 2:ne vals företagande på en dag; ty det är icke länge sedan R. o. Ad. slutade ett vanligt plenum kl. om natten, och inom den tiden skola utan tvifvel begge valen kunna medhinnas.
Löner ^ hvilka utgå af deri fond sorn enskildte Välgö'- ienheten oell 1 synnerhet Askersund Stad sammanskjutit för att åstadkomma oCh underhålla denne Stiftning, som redar! skall ti lvunnit sig ett allmänt och Väl förtjent förtroende; hvarjemte Herr Borgmästaren likaledes hemstält, att af Staten kunde bestås en stimma af .1,500' R:dr till inköpande af erfordefligf hus för SchoIse-irirättningen, hvartill hu skall finnas eri mycket tjenlig ööh Välbelägen åbyggnad i Askersunds Stad att för lindrigt pris kunna köpas: ^Förmenande Herr Borgmäsfarep att bifall härtill så mycket häldre måtte vinnas, söm Riksens Högloft Ständer rétfan vid förra Riksda-’ gen beviljat, det den Behagligtids förläningsSpannmål sorn indrages, skalf användas till förbättring i Skolas Lärarnes vilkor samt Uppfostjipgs-Committéen jemväl föreslagit att igedtd StcLtS Utskottets Éetänkanderit i 34 § till Skölehus-Byggnader böra Vid regleringen af Läroverken afsättas och bestås. Vid bésvarandet af denne remiss får StatsUtskottet åberopa dess afgifne Utlåtande öfver Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition Samt Uppfostrings-Cornmitéens förslag, angåeende Läroverkens förbättring hvarutaf inhämtas , huru otillräcklig tillgång för detta ändamåls befordran, den dertill anordnade Behagligtidä FörläningsSpannmålen lemnat samt ätt ytterligare anslag af Statens medel^ fordrats, mert hvilket måst inskränkas till de angelägnaste behofven och ej medgifvit den föreslagne Fonder! för Gymnasii och Skolehus-Byggnader.
1:o Indeltes församlingen i så kallade rotar för de kringgående fattighjonen, och skulle rothjonet Carl Nyfeldt intagas på prästgården. 2:o Anslogs af fattig cassan femtio r.d:r b:co till upphandlande af dels frökorn och dels matkorn åt det mäst behöfvande i socknen. 3:o Föreslogs ett sammanskott, af 2 sk. b:co per tunland till biträde för den som åtager sig att emottaga och uppfostra oägta gossen Abraham från Vejmon. Ofvanstående protocoll justeradt och godkändt d. [Datum och underskrift saknas] Rödöns kyrkoarkiv, vol. K I:1, s. 58–59, ÖLA. Den 9:de junii 1839, å allmän sockenstämma i Rödön, 1:o Upplästes, godkändes och verificerades kyrko och fattig cassæ räkenskaperna. 2:o Erindrades församlingens resp. husbönder att afhålla och afvänja sina barn och tjenstehjon från den småningom inkomna, och allt mer tilltagande oseden, stridande både mot Guds och verdslig lag, att icke inkomma i kyrkan förr än syndabekännelsen blifvit läsen, och att, oftast onödigtvis, gå därutur innan välsignelsen blifvit afkunnad, och tillades kyrkovacktaren att intill dess hålla kyrkodörrarna tillstängda, och icke upplåta dem för andra än dem, som äro nödsakade att utgå för sjukdom, el. andra tillfälliga ordsaker. 3:o Inlämnade kyrkovärden Lars Hemmingsson i Häste en så lydande skrift: Till pastors embetet i Rödön. Underteknad som under 9 års tid förestått kyrkovärds befattningen i Rödön får härigenom vördsammast anhålla att nästkommande år blifva från denna befattning befriad, och att en annan person i mitt ställe måtte väljas, hvilken i maji månad nästa år emottager denna befattning. Häste d. 8 junii 1839. Lars Hemmingsson. Och tillsades, i anledning härutaf, församlingen att under tiden, utfundera och utkora någon tjenlig och skicklig tilltädare till den lediga kyrkovärds befattningen i Rödön. År och dag som ofvan.