Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Derjemte har motionären anfört såsom högst anmärkningsvärd!, att å de orter, der reservskjuts utgöres, kronobetjeningen vanligtvis utser de förmögnaste och störste hemmansegarne till fjerdingsman, hvarigenom desse befrias från hela skjutsningsbesväret, och de öfrige skjutsnings-skyldige blifva så mycket kännbarare betungade. Härförutan har han serskildt, men i sammanhang med denna motion, äfven framställt behofvet af ett Reglemente, som bestämde de skyldigheter, hvilka äro med fjerdingsmannabefattningen förenade, och i anledning deraf föreslagit, att Rikets Ständer nu måtte i en underdånig skrifvelse förnya sin vid sistlidne Riksdag gjorda anhållan, att Kongl. Maj:t i Nåder täcktes låta utförda ett Reglemente för fjerdingsman; 3;o af Riksdagsfulimägtigen Peter Mårtensson från Jönköpings Län, med hvilken sig förenat Rikdagsfullmägtige Johannes Andersson och Petter Johansson från Skaraborgs Län, Lars Rasmusson och Erik Christensson från Götheborgs och Bohus Län, Anders Bengtsson från Jönköpings och Johan Pehrsson från Upsala Län, jemte flere ledamöter af Ståndet, och som hufvudsakligen gjort enahanda framställning om utfärdande af ett Reglemente, hvarigenom fjerdingsmännens åligganden bestämdes, eller oek att hvad, uti Kongl. Förordningarne den 23 November 1686, den 4 Juli 1695 samt Kongl. Taxan den 18 Juli 1661, rörande fjerdingsmäunen finnes före - Allm. Eesv. oeh Ekon.-UtsJiollett Betänkande, 7f.® ft. § föreskrifvet, måtte förnyas och upplifvas med tillägg, alt intet bestyr, utom de der uppräknade, finge dem aläggas. Utskottet har tagit dessa motioner i öfvervägande, och hvad först angår den af Gustaf Pettersson väckta fråga, att ett lämpligt snslag till aflöning åt fjerdingsmännen matte »arda beviljad t; så, och enär Rikets Höglofl.
I sammanhang med en förändrad postgång emellan Philipstad och Warnäs, förflyttning af det å sistnämnde ställe varande Postkontor till Grythytteheds kyrkoby; 7:o afslutande af en ny postkonvention emellan Sverige och Norrige, å ena, samt förenade Konungarikena Stora Brittannien och Irland, å andra sidan; S:o till lättnad vid försändning af paketgods emellan Sverige och Norrige samt öfver Sverige emellan Norrige och utrikes orter, inrättande af en utaf Svenska Post - verket underhållen paketpost, att vintertiden och under högst 6 månader af året, en gång i veckan, fram och åter afgå, såväl emellan Uddevalla och Sollebrunn öfver Wenersborg, som emellan förstnämnde stad och Götheborg öfver Kongelf, för att sammanbindas i Uddevalla med en af Norska Postverket bekostad paketpost, äfven en gång i hvarje vecka, emellan Uddevalla och Norrige, Sollebrunn och Götheborg samt med den epiellari Stockholm, Götheborg och Helsingborg af ett enskildt bolag underhållna diligensfart; 9:o en ny postgång fram och åter emellan Sala och Söder-Åsbo gästgifvaregård samt förändring från enkel till dubbel af postgången emellan Fahlun och Mora, emellan Luleå och Öfver-Luleå i Norrbottens län samt emellan Ekesjö och Boxholm; äfvensom 10:o förflyttning af Qvarsebo Postkontor från Wiks hemman i Mo härad af Jönköpings län till Gisslaveds by i Westbo härad af samma län-; i sammanhang hvarmed en ny postgång blifvit öppnad emellan Svenljunga och Wernamo öfver Gisslaved. Dessutom inhemtas af berättelsen, att äfven under år-1850 postångfar,tyget Nordstjernan, fortfarande upplåtet åt ett i Götheborg bildadt bolag, blifvit användt för transport af passagerare och varor emellan nämnde stad, Helsingör, Köpenhamn och Travemynde, samt att, med afseende å behofvet af ordentligen ordnadepostgångar å 5.
Beviljas ulgåpndet af 6 mom., torde, i öfverensstämmelse dermed, älven 8 mom. försvinna. 6:0. 2 mom. af 208 § torde erhålla följande lydelse: ”Skulle kommande Ständer besluta upphörandet af cassacreditiv ål dessa föreningar, eller uppsäges Hypoteksförening medeladl erediliv af Banco-lullninkl ig'e, emedan de finna Bankens ställning det fordra, bör skulden sednast inom nio månader elfer skedd nppsägelse varda lill Banken liqviderad.” 7:0. Mom. 3 af förenämnde § föreslås all utgå. 8:0. För Skånska Hypoteksföreningen enskildt anhåller jag dessutom, all det malle blifva för densamma tillåtet att lå i R. Sils låneeont. i Malmö deponera de intecktle reverser, som böra aflemnas lill säkerhet för det beviljade creditivet, i stället för dessa handlingars förvarande i i Banken i Slockholm. Begärdes på bordet. Hr von Sche'ele, Frans Adolph, hade inlemnat följande 4 motioner, som upplästes: 1. Bland den mängd olika skaller och afgifler, som tid efter annan blifvit Svenska jernet pålagde, innan det lemmar fäderneslandets hamnar, äro väl få lill sin grund mindre billiga än de, som utgå lill städerna, ulan att dessa sednare lemna någon deremot svarande förmån för jern-producenten. — Sålunda befinnes det, att jern, som endast passerat förbi sladen Wennersborg, för ej länge sedan, måst till densamma erlägga så kallad stads-andel, utan att staden med jernet ägt taga någon åtgärd eller vård, och alt det på Götheborgs våg ankommande jern måste erlägga en tolagsafgifl af icke mindre än 8 sk. b:co per skepp., eller i denna stund nära en proc. af jernets försäljningsvärde, utom alla andra onera, som på samma ställe påföras varan.
Om denna åtgärd hade för afsigt, att i synnerhet hålla Disconten tillhanda för Handlande och andra Stads-näringars idkare, och förekomma Åkerbrukares intrasslande i Disconten, så kom den nu för sent, och hade till följd, att äfven Jordbrukare, som redan voro mycket inne i Disconten, blefvo försatte i ännu större förlägenhet, och kommo rent af i händerna på ockrarne. Ty man kunde väl utan någon, eller åtmindstone utan betydlig rabatt få vexla en och annan 100 RiksdalersSedel hos T)en 2 f) Maj, personer, som hade så stor summa liggande för längre tid, men nästan aldrig hos andraj än ockrare, en 500 RiksdalersSedel. Detta är den sanna Tableauhi på den publiquå låne-tillgången i Skåne de sista 2 | år. Det återstår nu, att yttra mig, huruvida Malmö DiscontDirection varit skulden till en så skadlig och för hela Riket kännbar låne-inrättning. Den har, enligt mia tanka, ej varit så felaktig, som många trott. g;de §, i Kongl. Majus Reglemente för I)iscontlnrättning n i Malmö innehåller följande: ”Vid förefallande behof blifver det tills ”vidare Directionen obetaget, att jemväl af ”enskifta personer, till Discont-rörelsens ”oafbrutna underhållande, för lindrig renta ”upptaga lån: och må Directionen tills vindare vara tillåtet, att i sådant afseende ut”gifva löpande Förskrifningar på Ett Hun”dråde Fiksdaler och deröfver, men icke ■”derunder.” Enligt denna §. förstår jag icke annat, än att Directionen ägt rättighet utgifva i fråga varande 3 procents> sedlar. Jag förmodar ock, att Directionen äfven varit berättigad, att vägra lån i andra sedlar, elfer pä längre än 3 månader, att vägra deras omsättning, att vägra sedlarnas mottagande i betalning förr än 3 månader efter deras utgifvande, och att så mycket som möjligt blott utgifva 500 Riksdalers-sedlar, utan att ens vexla dem på anmodan i mindre.
Utan att vidare utveckla behofvet af en förbättrad redaktion af denna §, har motionären 3:o hemställt, att densamma måtte erhålla ungefärligen följande lydelse, hvarvid de kursiverade orden äro af motionären föreslagna att tilläggas nu gällande stadganden: »Revisorerne skola sorgfälligt efterse, huruvida statsmedlen blifvit i öfverensstämmelse med grundlagens bud samt de af Rikets Ständer fastställda stater använda, huruvida de vilkor blifvit behörigen iakttagna, som af Ständerna blifvit för utbetalningar af vissa anslag fastställda samt om de Kongl. Maj:ts beslut, hvarpå utbetalningarne sig grunda, äro med vederbörlig kontrasignation försedda, så ock om inkomsterna på rätta tider och till rigtigt belopp i Statens kassor influtit; huru vederbörande, på hvilka kontrollen öfver kronouppbörden ankommer, sina skyldigheter fullgjort; hvilka åtgärder i afseende å möjligen inträffande proprie balancer blifvit vidtagna samt huru Statens verk och inrättningar sina åligganden uppfyllt, med hvad mera som till ett tillförlitligt omdöme» etc. (lika med §:s nuvarande lydelse). Slutligen och då den långa förklaringstid af tre månader efter revisions-förrättningens slut, som, enligt 7 § 3 mom. uti gällande instruktion, skulle vara vederbörande medgifven, förorsakade den öfverklagade långsamheten i afseende å revisions-berättelsernas offentliggörande samt hvarken vore öfverensstämmande med anspråken å ett raskare expeditionssätt, som nu med skäl gjordes, eller med utvecklingen af våra kommunikationsmedel, har motionären 4:o föreslagit,' att denna förklaringstid måtte inskränkas till sex veckor. Riksdagsfullmägtigen Hörnfeldt har uti sin i ämnet väckta motion föreslagit: l:o att det Revisorerne nu tillkommande dagtraktamente af 6 R:dr om dagen måtte höjas till 8 R:dr; 2:o att 5 § uti nu gällande instruktion för revision af statsverket må utgå och 3:o att, derest sistnämnda förslag ej vinner bifall, Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att den vedergällning, som tilldelas den af Kongl. Stats-kontorets ledamöter, hvilken erhållit nådigt förordnande att Revisorerne med upplysningar tillhandagå, måtte utgå med mindre belopp än hittills, eller med högst 500 R:dr.
Majit ansett orsaken härtill igenfås i högt uppdrifna accorder, hviii:a, oaktadt do mått och steg Kongl. Majit. deremot tagit, icke, som sig bordt, förekomne blifvit, hvarigenom mindre förmögne officerare oftast varit satte i nödvändighet, att qvarblifva vid innehafvande svagare löningsförrnåner, och sålunda se sig förbigångne till belöningar, dem de för trogen tjenst mot Kongl. Majit och fädernesland haft skäl att förvänta; har Kongl. Majit, med hvars Nådiga tänkesätt sådant icke öfverensstämmer, velat strängeligen anbefalia, att, vid äfventyr af Kongl. Majlts onåd, uti alla hädanefter förslag till Capitainer med compagnie, och beställningar i derunder varande grader, icke förbigå någon officer i dess egande tour 147° Besv. och Ekon. tJtsk. Betänkanden. och anciennité, om icke de vigtigaste skäl dertill föranleda, hvilka då alltid böra omständligen till Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning i underdånighet anmälas. Då således hvad Herr Treffenberg föreslagit, genom Kongl. Maj:ts visa omsorg* redan blifvit stadgadt och faststäldt, utom den af honom äskade föreskriften, att vederbörande böra formligen meddela den förbigångne skälen och orsaken för dess uteslutande från förslaget, hvilken åtgärd, i Utskottets tanka, synes så mycket mera öfverflödig, som det icke kan vägras hvilken som heldst, och följaktligen äfven en sökande, att, enligt Tryckfrihetsförordningen* sjelf begära och inhemta kännedom af hvad en offentlig myndighets förslag innefattar; finner Utskottet i fråga varande motion icke böra föranleda tili någon åtgärd af Rikets Höglofl. Ständer. Hvilket dock härmedelst vördsamt underställes Riksens Höglofl. Ständers egen pröfning. Stockholm d. 5 Nov. 1823. Besv. och Ekon. Utsk, BetänhnnAen. 1471 N:o 212.
För beredandet af tillgång härtill, måste i främsta rummet den jord naturligtvis stå i ansvar, som lättnaden skulle tillgodokomma, och för öfrigt något statens verk böra uppträda såsom verkställare af liqviderne emellan ersältningstagare och ersältningsgifvare. Motionären har vidare ansett det nödvändigt, att, om åtgärden skall hafva något syfte, den andel af grundräntan, hvarifrån ersättningsgifvarens jord skall befrias, på görligaste korta tid försvinner, vare sig att detta sker uteslutande eller till viss del på jordegarens bekostnad; samt slutligen, med stöd af hvad han, i afseende på grunddragen för en skattefördelning, sålunda anfört, föreslagit Rikets Ständer, att till Kongl. Maj:t framställa den underdåniga önskan, att Kongl. Majit täcktes, i öfverensstämmelse med berörde, här nedan vidare utvecklade, hufvudgrunder, låta utarbeta och till näst sammanträdande Rikets Ständer öfverlemna ett förslag till grundräntornas fördelande och nedsättande. Bilt. till R. St. Uti en bilaga har motionären anfört följande, såsom det hufvudsakliga, hvarpå han ansett att den i motionen afsedda åtgärd borde hvila, nemligen: l.o De grundräntor, som skulle blifva föremål för åtgärden äro: a) Jordeboksoch hemmantals-räntor; b) Kronotionde-spanmålen. 2:0 Den oskattlagde jord, som skulle komma att grundskatt åsättas, borde framgent bibehållas vid sin nu egande benämning och de friheter, för hvilkas afträdande ersättning ej är ifrågasatt att lemnäs. 3:o All i mantal satt jord, som besittes under eganderätt, bör ingå i grund-skattejemningen, och på det att ännu varande kronohemman ej må derifrån uteslutas, böra åboerne åläggas att begagna den medgifna skatteköpsrätten.
Halfslägt håfve lika rätt till arf som helslägt, dock, derest båda är o samarfva, ej till annan del än den, sorn fader eller moder, genom hvilken de med hvarannan skylde är o, efter ätteräkningen taga skolat, om den lefvat. 13 §. Skall arf delas emellan flere grenar i en ätt; tage hvar gren lika lott. Finnas under en hufvudgren flere grenar; delen ock de sig emellan efter lika grund; och tagen sedan de, som inom en gren äro, hvar sin lott efter hufvudtalet. if. §. Bak-arfvingar och sido-.arfvingar lirf ven, till och med nionde led: den i f jermare skyldskap är, vare ej arfvinge. i5 §. Äro bröst-arf, sidoarf eller bak-arf fallne tillsammans i dens hand, som ärfves, gånge dermed, som sagdt är, utan åtskillnad ifrån hvad stam egendomen är kommen. g C AP. 1 §. 3 och 4 punkterne erhålla följande förändrade lydelse: Lyder boet under stads domstol, eller är egendomen fastighet i stad; då skola, när ej annorlunda serskildt stadgadt är, Borgmästare och Råd nämna två eller flere redliga män, som egendomen uppteckna och värdera. Lyder boet under annan domstol, eller är egendomen fastighet å landet, då ega sterbhus-delegarne kalla gode män, som efter bästa förstånd uppteckningen .och värderingen förrätta. £5:te eller sista punkten Llifver oföriindrad), 12 C AP. 7 §. erhåller följande tillägg: Åro de/arne lika, håfve då broder, eller den, sorn ärfver broders lott, rättighet att systers lott till sig lösa. Jorda-Balken. 6 C ap. 1 §. Bördemän äro säljarens barn och bröstarfvingar, så länge Lag-Utskottets Betänkande, N.-o gg. 17 länga de till är o; sedan föräldrar och syskon samt syskons barn, inom det led, som i 3 Cap. 14 §• Ärfda-Balken sägs; derefter andra sidof ränder, samt förfäder till gefl med fjerde led.
Jag bar ofta hört anföras vid discussionen af detta ämne att räntan utomlands är ofta blott 3 procent, och att afsigten med detta lån i sammanhang ined realisatipnen är att nedtvinga räntorna äfven i vårt land; alltså, då omkostningarna vid silfrets införande i Banken är calculerade till 4 procent, och His Eckermark bestämt rabatten för Lånet böra bestämmas till 5 procent, inberäknade omkostnaderna, anser jag Långifyaren böra å.tnöjas med i procents rabatt å Lånesurnman, jemte 4 procents årlig ränta, Uti denna åsigt instämde Hrr. Gyllenhaal och Riben. Af Hr Grosshandlaren Eckerman: Emot Höglofl. Utskottets tillstyrkande, att, det till afhjelpande af Fastighetsägares å Landet betryckta belägenhet, beslutade Lån af 2 millioner uti silfver, får upptagas af R:g:sContoiret, emot en rabatt af 8 eller io procent reserverar jag mig, på den grund, att andra Länder emot 4 proc:s ränta, erhålla lån öfver pari, och jag således icke kan inse, hvarföre Sverige, sorn genomen vis Regeyings omsorg, äger fred och lugn inom och \ B e t ä nk an den, N;s 4>4> 4*^ ^29 utom Riket, samt utan några så kallade Statslån, skall, när början härmed göres, behöfva underkasta sig hårdare vilkor, än andre Stater. Jag tillstjrker således, att, R. St:r, för detta låns erhållande, behagade föreskrifva, att ej högre rabatt må medgifvas än 5 procent, Transport-kostnaden deruti inberäknad. Likaledes reserverar jag mig deremot, att uti 6 §. af UtlåningsReglementet är tillåtet för Låntagarne, att ställa sine förbindelser uti BancoSedlar. Enär R:g:sContoiret upptager lånet uti silfver, och förbinder sig detsamma inom 3y år uti silfver återbetala, så följer ock efter mitt omdöme deraf, att lånen till Låntagarne skola i silfver utlämnas, och att räntan så väl som återbetalningen skall uti silfver erläggas.
Dessutom igångsattes följande nya poster: förenad brefoch paketpost emellan Cimbrishamn och Ystad att, från årets början, framoch återgå tre gånger i veckan i stället för den dubbla post, hvilken förut befordrats från Cimbrishamn till Tranås och derifrån med diligens vidare till Ystad och Kristianstad, samt vanliga kärrposten å linierna Mora—Elfdalen, Uggelbo—Berg, Salbo—Hallsta, Eksjö— Kisa, Smedjebacken-— Grangärde, Jemshög, Pukavik, Mörby—Märsta,, Arvidsjaur—Malå, Falköping-^Ulricehamn, Anderslöf—Östra Torp, Hästholmen—Ödeshög, Wrigstad Målilla och Hotagen—Lit. Med undantag för posten FalköpingUlricehamn blefv,o samtlige dessa poster inrättade för att med förutvarande postanstalter förena någon nyöppnad poststation. Nämnde poster bestämdes att afgå hvardera två gånger i veckan, utom hvad beträffar posten Hästholmen—Ödeshög, som skulle afsändas hvar vecka tre gångerj samt posterna Arvidsjaur Malå och Hotagen Lit, hvilka borde afgå en gång hvar fjortonde dag. Förutom den postbefordring, som egde rum å vestra stambanan, å hvilken äfven begagnades de så kallade blandade bantågen, samt å södra stambanan, hvilken under årets lopp utsträcktes å ena sidan från Elmhult till Alfvesta och å andra sidan från Mullsjö till Jönköping, likasom den sedan föregående år fortgående, nu i någon mon utvidgade postförsändningen å jernvägslinierna HalsbergÖrebro, Örebro—NoraArboga och Gefle-Falun, har, från början af September det år denna underdåniga redogörelse omfattar, daglig postbefordran blifvit bestridd äfven å BoråsHerrljungabanan.
Vi hafva exempel, att inom BondeStåndet åhörare togos till vittne, då tryckfrihetsfrågan förevar, och att man tillönskade dem att ej behöfva vid sin bortgång sucka öfver utgången af sahen. Detta strider ju alldeles emot Representantens fria yttranderätt. Om man önskar utländska exempel, så hänvisar jag till Fransyska historien, och begär blott, att man vill uppslå Moniteuren för år 1792. Der skall visa sig, att Majoriteten ingalunda dömde Ludvig XVI, men att verkligen Minoriteten, understödd af galleriernas vrålande om blod» segrade — och Ludvigs hufvud föll. Jag har velat nämna detta, på det man må ursäkta, om jag vid voteringen är emot publicitetens antagande. Herr Rosenblad: Jag anhåller om ursäkt, att jag åter yttrar mig; det skall blifva i få ord. Vi känna alla för val vigten äf vårt kall, för att kunna ledas af impulser från Den 16 Mars f. m. 333 en åhörande personal, af dess bifall eller ogillande. Dessas bifall Önska vi visserligen, lika med alla medborgares, men vinna vi det ej, så äro vi tillfredsställde af vårt eget medvetande, Öfvertygade, att en möjligen missledd dagens opinion en gång skall vika för den lugna granskningens. Hvad det utur Fransyska Revolutionen åberopade exempel angår, så är det ej lämpligt att jemföra en tid af förfärliga oordningar med en tid af lagbunden ordning och lugn. Det kunde då äfven varit likgiltigt, om gallerierna frivilligt voro öppnade för folket eller icke} våldets rätt hade i alla fall gjort sig gällande. Jag vill blott nämna ett exempel af hvad som under samma tidpunkt i Frankrike tilldrog sig. Mairén af Paris Pethion anklagades i Lagstiftande Församlingen, att icke vid upploppet den 14 Junii 1792 hafva uppfyllt sin pligt, och han, då dagens afgud, ett år senare tvungen af en annan dags herrskande opinion att sjelf sluta sina dagar, var otvitvelaktigt brottslig; men när saken skulle afgöras, trängde sig pöbeln med våld in i Lagstiftande Församlingens sal, hvarest man med accolader mottog det goda folket i Paris, och frikände Pethion.
I följd hvaraf och sedan det öfver voteringen särskildt förde Protocoll blifvit upplåst Herr Grejven och Landt-Marskalken förklarade, att nya redactionen af x mom. RegeringsFormen således blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallen. Höglofl. Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan J till 5 eftermiddagen. In fidem Protocolli O. J. Lagerheim. Tisdagen den 22 April. Plenum klockan 5 eftermiddagen. Herr von Hcirtmamclorjf, August, anförde skrifteligen: teal • & iyS Den 22 April *, mi (Se Bilagan N:o i.) Remitterades till StatsUtskottet. Fortsattes den i förmiddags-pleno började pröfning af de sedan sista Riksdag hviland* förslag till ändring i Rikets Grundlagar. Regerings-Formen. §. 107. 2. Mom, Frågor uti detta ämne kunna i Riksens Ständers Plena väckas, och af andra Riksens Ständers Utskott än ConstitutionsUtskottet hos Stånden andragas. Sedan Jijinämnde Utjkott deröfver blifvit kordt y af gore Rikfens Ständer desfa frågor i de Jall, der Utjkottet dem till liikferis Ständers i denna §. omförmdldta profning och behandling öfverlemnat. Under Riksens Ständers öfverläggningar derom, skola icke Konungens Beslut pröfning un derställas. Kerr von Heijne, Georg, anförde skrifteligen. (Se Bilagan N;o 2.) Åtskillige yttrade härtill deras bifall. Herr Munk af Rosenskjöld, Eberhard'. Den 12 April e, m. *71 Som jag var medlem sistlidne Riksdag af det Utskott, livilket uppgjort förslaget, må det tillåtas mig att uppläsa hvad jag då här d. 23 Maj 1818 till Protocollet yttrade. Herr Munk af Rosenskjöld uppläste derefter följande: Jag har haft, så väl nit, sorn flere gånger förut, det missödet, att ej kunna dela lika öfvertygelse nied den ConstitutionsUtskottet yttrat.
Då Hr Anrep förklarat sig villig, att uti ett blifvande tillägg rätta de faktiska origtigheterna, får jag hemställa, att R. o. Ad., med alslag å Utsk:ts förev:de Utlåt., måtte besluta, att återstoden af det åt Hr Anrep lör merberörde arbetes utgifvande beviljade arfvode skall med 400 rdr till honom utbetalas, sedan han visat, att fullständigt manuskript till arbetet blifvit utarbetadt. Frih. Cederström, Rudolf: Jag tillåter mig att fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att de båda nu sist framställda förslagen skulle kunna komma att medföra en betydlig afvikelse från R. o. Ad:s förut i ämnet fattade beslut. R. o. Ad. har nemi. redan en gång tillförene stadgat, att icke några väsendtliga afvikelser från genealogierna skulle laega rum; men af nyss afgifne yttranden skulle man kunna draga den slutsats, att Ståndet ville efterskänka berörde vilkor. Att detta, på sätt jag redan antydt, skulle utvisa ett vacklande uti åsigter, måste väl vara obestridligt. Och jag hemställer, huruvida något godt vore att deraf hemta. Uti det af Gr. Hamilton framställda förslag kan jag, för min del, icke finna någon förbättring. Att endast fordra ett framläggande af manuskriptet, torde nemi. vara temligen otjenligt, då man icke, genom tillgång till det tryckta exemplaret, blir i tillfälle att få se, det rättelseåtgärden verkligen blifvit vidtagen. En slik föreskrift skulle kunna inleda R. o. Ad. uti långa framtida tvister med Hr Anrep — tvister, hvilka, att dömma utaf den ihärdighet, med hvilken Hr Anrep alltid förfäktar sina satser, skulle kunna blifva ännu mera svårlösta, än den fråga, som nu utgör föremål för R. o. Ad:s pröfning. Jag vill belysa denna svårighet med ett exempel. Vid Grefliga ätten Munck, N:o 103, låter Hr Anrep, utan något föranledande af texten, det förstås, Presidenten af sagda namn skyldra såsom Gustaf IV Adolfs fader.