Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
1 sednare fallet, åter måste det ju sägas, att den folkrikare staden förlorat en medborgerlig rätt genom sin sammanblandning med andra. I fråga om indelningen i valkretsar, hvilken, så vidt ske kan, bör ske länsvis och så, att hvarje valkrets innehåller en folkmängd af minst 6 tusen och högst 12 tusen, erbjuder den ofvan åberopade icke-ofFiciela beräkningen åtskilliga intressanta punkter till frågans bedömande. Uti valkretsen Södertelje med 1,800, Norrtelje med 1,100, Sigtuna med 450, Waxholm med 1000, Osthammar med 500, Öregrund med 600 och Enköping med 1,600 (allt i runda tal), summa 7,050 personer; hvar skall man finna sammanhållningspunkten? Och huru skall Den 20 Januari. 137 man, isynnerhet om dessa städer, livar för sig, begagna det omedelbara valsättet, kunna vänta ett resultat al valet, som tillfredsställer mer än en af de sammanförda städerna? Uti valkretsen Fahlun med 5,000, Hedemora med 1,100 och Säther 500, hvad betyda Hedemora och Sä ther ? Uti valkretsen Mariestad med 2,000, Lidköping med 3,000 och Skara med 2,000, hvad betyder någondera af dessa städer, om de båda andra förena sig om samma representant? Uli valkretsen Halmstad med 4,000, Warberg med 2,500, Laholm med 1,200, Falkenberg med 1,100 och Kongsbacka med 500, hvad betyder Halmstad, om Warberg, Laholm och Kongsbacka förena sig? Och slutligen, hvad säga om valkretsen Hernösand, Umeå, Piteå och Luleå, med 65 mil emellan de yttersta gränserna, och der tillika möjligheten af ett val genom elektorer är hardt nära omintetgjord genom den stora väg-distansen?
Och si, der kommer en på enom vagn, han svarar, och säger: Babel är fallet; det är fallet, och all dess gudars beläte äro slagne ned till markena. O! min loge, der jag på tröskar; hvad jag af Herranom Zebaoth Israels Gudi hört hafver, det förkunnar jag eder. Detta är tungen öfver Duma: Man ropar till mig utaf Seir: Väktare, hvad lider natten? Väktare, hvad lider natten? Väktaren sade: Då morgonen än kommer, så skall det ändå vara natt; om I än frågen, så skolen I likväl igenkomma och åter fråga. Detta är tungen öfver Arabien: I skolen bo uti skogenom i Arabien, på den vägen åt Dedanim. Bärer vatten emot den törstiga, I som bon uti Thema land; bjuder dem flyktigom bröd; Förty de flyr för svärd, ja, för draget svärd, för spändom båga, för storo strid. Ty alltså, säger Herren till mig: Ännu innan ett år, såsom legodrängers år äro, skall all Kedars härlighet förgås; Och de qvarblefne skyttar af hjeltarna i Kedar skola mindre varda; ty Herren Israels Gud hafver det så sagt. Detta är tungen öfver synedalen: Hvad är eder, att I så alle löpen på taken? Du vast full med gny, en stad full med folk, en glad stad; dine slagne äro icke med svärd slagne, och icke döde blefne i strid; Utan alle dine höfvitsmän äro tillika bortvekne för båga, och fångne; alle de, Som man uti dig funnit hafver, äro fångne, och långt bortflydde. Derföre säger jag: Går ifrå mig, låter mig bitterliga gråta; farer icke efter att hugsvala mig öfver mins folks dotters förstöring. Ty det är en bullers, förtryckelses och bekymmers dag af Herranom Zebaoth, i synedalenom, för murarnas undergrafnings skull, och för ropets skull på berget. Ty Elam drager med koger, vagnar, folk och resenärar, och Kir glimmar af sköldar.
Rymmer den lejde skall han som lejt sätta annan karl istället eller själv träda i tjänst. Blir han däremot sjuk eller skadad behöver inte den som lejt honom skaffa ersättare. Från och med nu må ingen som ej fyllt 20 år upphöjas till grevligt stånd, få ordinarie tjänst inom statsverket, erhålla burskap eller borgarrätt eller antas som hantverksmästare. Pastor är skyldig att hålla listor på alla personer som kan komma ifråga till utskrivning. Då beväringsmanskapet till verklig tjänstgöring uppbådas skall de av Oss förses med beklädnad, beväring och annan utrustning De har samma rättigheter som Vårt övriga manskap. I fredstid skall han syssla med sådan lovlig hantering att han försörjer sig. Efter han fullgjort sin tjänst skall han ha ett arbete, annars anses han som lösdrivare. Beväringsmanskapet skall vara underkastat samma lydnad och skyldighet som Vår övriga krigsmakt enligt krigsartiklarna. Förbryter han skall han straffas efter de fastställda bestraffningar som nämns i krigsartiklarna. Beväringsmanskapet skall antingen uppgå i indelta armén eller bilda egna korpsar. På orter med båtsmanshåll kan den som så önskar få tillhöra lantarmén istället för sjöstaten. Den stående armén har rätt att värva karlar mellan 18 - 36 års ålder. Ingår man där har man uppfyllt sin beväringsplikt. Beväringsmanskapet skall under tjänstgöringen vara befriat från arbetskommenderingar med undantag av sådana som räknas till fältarbetet. Beväringsmanskapet befrias från bevillning och mantalspengar för varje år de gör minst 3 månaders tjänst. De äger lika rätt till pensioner och gratialier som övriga soldater. Vi har uppmuntrat rikets innevånare att göra frivilliga sammanskott till invalidkassor för de i krig stupades änkor och barn. Den som rymmer eller avstympar sig någon lem skall straffas enligt krigslagarna och anses vanärad. Äger han förmögenhet skall så stor del därav tas, som det kostar att ersätta honom med annan man. Husbonde eller mästare får inte hindra den som får kallelse att inträda i tjänst. Blir han inte utnyttjad utan kan återvända till hemorten skall han anmäla sig hos sin husbonde och fullgöra sin tidigare förbindelse. I avseende på de besiktningar, som skall utröna den utskrivnes duglighet till krigstjänst, vill Vi meddela
Proposm; och jag tror likväl att i detta ord ligger en ganska väsendtlig rättighet förvarad derutinnan alt alla handlingar och protrr skola för enhvar vara tillgängliga, blott med de undantag, som redan i grundlagen finnas stadgade, men hvilka i förslaget äro hänskjutna till den blifvande författn:n, om hvars grundprincip man icke på förhand kan göra sig så alldeles säker. Efter det grundliga och vackra anförande, som Gr. Posse afgifvit, är åtminstone för mig föga att tillägga. Jag yttrar mig således utan all förmäten tanke att på något vis inverka på ett säkerligen redan i förväg inom detta hus fattadt beslut i denna frå ga, hvars utgång dessutom icke synes tvifvelaktig. Det är i min egenskap af en bland de äldste inom denna församling, i min egenskap af en bland de högst få ännu lefvande, som måhända verksamt bidragit till möjligheten för den grundlag, under hvilken vi lefva; det är med anledn. af det namn jag bär och hvilket finnes främst tecknadt under denna grundlag, och det är till och med med anledn. af det datum, som finnes den K. Proposm åsatt, och sorn just utvisar samma dag, som är årsdagen af denna grundlags antagande; det är af dessa anledn:r, som jag ansett mig pligtig begära, att i 11. och Ad:s prot. få nedlägga en protest mot antagandet af detta förslag. Jag våldför i detta ögonblick min känsla, då jag undertrycker mitt omdöme öfver statsmanna-egenskaperna hos den Rådgifvare, som undertecknat den K. Propos:n, äfvensom öfver deras, hvilka antingen aktivt eller passivt befrämjat dess framgång till Ständernas afgörande. Jag anser mig icke kunna undanhålla den för mig tillfredsställande förmodan, att 1856 års R. och Ad. säkerligen icke, vid frågan att undergräfva en af våra förnämsta grundlagsenliga rättigheter, skall vilja stå tillbaka för 1789 års Riddarhus, vid det tillfälle, då slutstenen lades till den envåldsbyggnad, som slutligen skulle utveckla sig till 1809 års pen 13 December f. m. 611 obehagliga tilldragelser, hvarigenom detta års
De voro aldrig fullt naturliga i hennes sällskap, PM och, när de någon gång talade om henne, var • D S det i en ton så förbehållsam och reserverad, att det föreföll helt underligt och olikt dessa annars H (P så oförbehållsamma små munnar. P rfJÄ, Så hände det sig en dag, att Signe kom att H H B nämna sin egen mors flicknamn, och detta namn O: ™ var mig bekant. Jag hade sett deras mor, känt deras mor! Att H hon kunnat ingifva annat än vänskap och berfundran, föll dem icke ett ögonblick in. — Tyckte P: tant, hon var vacker? — Hade hon inte ett mi ' dt, V ljufligt väsen? — Så tänkte sig alltid Helga moPI dern, fast hon knappast mindes henne. — BruO kade mamma göra så? — och plägade mamma H 0 0 tycka så? — detta voro de frågor, som haglade kring mig. P B De upplystes om, att jag icke känt deras mor G? synnerligen nära; dock besvarade jag efter bästa &lt;I O B förmåga deras många frågor. H Då de voro gångna, satt jag länge tankfull. — Att dessa förtjusande flickor voro döttrar till den ytliga, obetydliga Emma Norrman! • — Det hade visst inte varit något ondt med modern, men 3 hon hade alltid synts mig så osympatisk. — Jag hade alldeles tappat bort spåren af henne de sista tjugu åren. Från ofvannämnda tidpunkt slöto sig de båda flickorna till mig med en innerlighet, som ej alltid var mig behaglig; ty den kom mig ibland nästan att känna mig som försatt i en falsk ställning. Jag började närma mig den litet stela styfmodern och sökte oftare hennes sällskap. Vid närmare bekantskap fann jag henne vara en intelliCD gent, flärdlös och välmenande dam, med ett visst strängt allvar och mycken tillbakadragenhet i sitt väsen. Jag märkte, att de båda flickorna hellre ville träffa mig ensam och att de i styfmoderns närvaro aldrig frågade något om sin egen moder. Men den jämförelse jag ' i mitt stilla sinne gjorde mellan deras faders första hustru TU och den andra, var afgjordt till den senares fördel. t — - ' Ä i 5 SP inforte Bidrag mottagas med tacksamhet. B) 09 LOGOGRYF.
Grefve Brahe har redan besvarat den gjorda framställningen, att anslaget borde afslås, på den grund, att förhållanderna ändrat sig, sedan Konungen Ar 1828 afgaf sin Proposition; jag skulle vilja tillägga, att om vi Ar i8ap återremittera ett Utlåtande öfver en Konglig Proposition, som gafs 1828, för alt först i83o erhålla Utskottets svar, skulle det kunna hända, att förhållanderna ånyo ändrat sig, innan vi kommo att fatta något beslut. För öfrigt får jag förklara, att onj den mening, sorn yrkar återremiss, blifver gällande, kommer jag att yrka bifall till Herr von Hartnransdorffs reservation, och man får dåse, hvad Den 2 November e. m. man vinner på bytet. Herr Hjertås påstående, att de uppgifter, som Utskottet haft att tillgå, varit defecta, iiro redan fullkomligen vederlagda, oeh jag får dessutom fästa uppmärksamheten derpå, att Utskottet sjelf 1 Utlåtandet meddelar, att en del af dess Ledamöter haft sammanträden med vederbörande Embetsmän, för erhållandet af alla ytterligare upplysningar, som ansetts af nöden. Hvad bet läflar de anmärkningar, som blifvit framställde emot sjelfva försvarssystemet, och den förmodade administrationen för framtiden, så kunna de måhända blifva nyttiga; men jag torde få fästa de värde anmärkarnes egen uppmärksamhet derpå, att Regeringen synes hafva gått äfven deras önskningar till mötes, som yrka ett gränsförsvar, då ibland de ifrågavarande anslagen finnes ett för en gränsfästning utanför Stockholm, på sätt Friherre Anckarsvärd yrkat i sin vid Riksdagens början framlagde försvarsplan. På alla dessa skäl, anser jag bifall till Utskottets Utlåtande blifva nödvändigt, hälst erfarenheten redan visat, att de ifråga varande anslagen blifva allt drygare, ju längre de uppskjutas. De gå lill 2 millioner nu, men nästa gång kanske till Friherre af Nordin, Carl Johan:
Andra December B 8 Tidningen kostar yra: Sturegatan 8 A n n o n s p r i i: endast 1 krona för qvartalet. postarvodet inberäknadt. 25 ö. prpetitrad ( Stockholm, Gernandts B o k t r. - A k t i e b. Ingen 1887 profnumret Prenumeration TJtgrifning-stid: hvarje helgfri I fredag. Sista numret i hvarje månad innehåller en fullständig modeoch mönstertidning. I sker: landsorten: endast å postanstalterna. Stockholm: hos redaktionen, å Stadspostens hufvudkontor, i de större boklådorna samt å tidningskontoren. lösnummerförsäljning! / denna ljufva tid det pns dock månget hus, Som ingen glädje har och intet juleljus. Så gifre den, som kan! 0, öppna, öppna blott Din mun till vänlig tröst, din hand att göra godtl C. Till Iduns läsarinnor! Då vi härmed utsända det andra profnumret af » Idun, praktisk veckotidning för qvinnan och hemmet », vilja vi i så korta ordalag som möjligt och särskildt för dem, som må hända ej varit i tillfälle att se det första profnumret, omnämna tidningens syfte och plan. Idun vill blifva qvinnornas egen tidning, vill blifva en tidning för den stora klass af qvinnor, som med ett gemensamt namn kan kallas hemmens qvinnor. Idun kommer derför alt meddela leorta och lättfattliga uppsatser i ' alla frågor, som beröra qvinnan och hennes verksamhet och i synnerhet hennes verksamhet i hemmet och för de sina. Idun vill emellertid också egna uppmärksamhet åt de talrika qvinnor, hvilka äro i saknad af något egentligt hem, och som, under det de för att skaffa sig sitt uppehälle arbeta för andra, måste vara allt för sig sjelfva. Idun är varmt intresserad för qvinnans framåtskridande i upplysning och sjelfständig verksamhet, för så vidt det ej sker på bekostnad af hennes qvinlighet. Idun skall på ett lättfattligt sätt söka belysa de frågor för dagen, som kunna intressera fruntimmersverlden, äfvensom i sammanträngd form meddela de vigtigaste af dagens händelser (Början härmed göres först på nyåret).
Besvärsoch E ko n.-U t s k o t te n: iN:o 9, i anleda, af RiksSt:ns olika beslut, aug:de lullförfatlningarne; Banco-Utskottet: N:o 54, i anledn. af väckt fråga om ett årligt arfvode för biträde vid afslutande af Baucodiscontverkets räkenskaper; !N:o 55, med förslag till sammanjemka!»" och voteringspropositioner, i anleda, af RiksShns skiljaktiga beslut öfver framställningars i Utsk:s betänk. N:o 29 och utlät. N:o 44, ang:de Bankens lånerörelse m. m; L a g-U t s k o 11 e t: N:o 105, i anledn. af gjorde anmiirkn. vid Utsk:s betänk. N:o 76, öfver väckte motioner om en förändrad ordning för lagsökningsmäls behandling i vissa fall; och N:o 106, i anledn. af gjorde anmärkn. vid Utsk:s betänk. N:o 46, öfver väckte motioner om förändring af 24 cap. 8 §. Missg.lnn, i afseende.på ansvaret för den, som oträngd och af vredes mode drager och'begagnar vapen. Gr. Cronhjelm, Polycarpus Erik: 1 anseende till angelägenheten deraf, att de frågor, hvilka omförmälas uti Banco-Ulsk:s nu bordlagda meni. N:o 55, med det snaraste må förekomma till omröstning i förstärkt Utskott, hemställer jag, att nämnde memorial må få uppföras främst å föredragningslistan för morgondagens plenum. Denna hemställan blef, uppå derom af H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställd propos., af 11. o. Ad. bifallen. II. R. o. Ad. åtskildes kl. ^ lill 12 f. m. lii fidem protocolli, Albert Munck. Fredagen den 25 April 1845. Plenum kl. 6 e. m.
I öfrigt har emot straff-bestämmelserna i denna § blifvit anmärkt, att då stöld efter 1 § kan försonas med, utom böter, två månaders straff-arbete, samt den ringaste arten af inbrott, efter 16 §, ej eller ådrager längre straff-arbete, det ej vore fullt rättvist, att en med inbrott förenad stöld skall bestraffas med minst 1 års straff-arbete, om än både inbrottet och stölden vore af den obetydligaste beskaffenhet; och Utskottet har så mycket mindre ansett sig böra bestrida en förändring i denna del, som, genom nu gjorda tillägg i l:sta morn., skiftningarne af de brott, hvilka falla under denna §, kunna blifva mångfaldigare, än förut var tänkt. Derföre har Utskottet nu föreslagit, att straff-arbetet skall sättas från och med sex månader till och med två år. Den B §, sorn är den 7 i nya förslaget, har Ridderskapet och Adeln åter remitterat. Deremot har blifvit anmärkt: alt det vore orätt, att i samma § sammanföra två brott af den art, som omtalas i de två mornenterna af denna §; att i det andra lika väl borde nämnas om klippning af får, som gå i bete, som om borttagande af tagel från häst; — samt alt det för stöld af tagel och oloflig mjölk ning föreslagna straff vöre allt för strängt, och olämpligare än nu begagnade skamstraff, som alltså borde hihehållas.
Bevisningen om den förmenta otydligheten eller språkoriktigheten har likväl icke kunnat på annat sätt åstadkommas, än derigenom att Hr Frih:» åt ett i Ulskts mern. begagnadt ord, gifvit en hel annan betydelse än det eger. Utsk. hade nemi. sillstyrkt, att en viss summa måtte anordnas till Hr Odencrantz, för alt derför anskaffa några förut i betänk, upräknade silfverpjeser. Men Hr Frilen tiar företagit sig att göra ordet anskaffa liktydigt med återskaffa, och sedan lian verkställt denna godtyckliga öfversättning, har Frihtn på denna väg letat sig fram till de spetsfundiga kommentarie!' öfver Utskis ifrågavartde mern., hvilka Utsk. fått sig ålagdt alt taga under öfvervägande. I öfrigt har, i afseende på formen för heslutet, den anmärkn. blifvit gjord af Hr Frih. Palmstjerna, Carl Ollo, att R. o. Ad. må, såsom ersättning för det å Landimarskalksklubben bortstulna silfver, anslå den upgifna summan 360 redr B:co, samt öfverlemna åt Riddarh.Direkt, att med Hr Odencrantz upgöra om anskaffandet af nya silfverpjeser i de bortstulnas ställe. Med föranledande häraf, har Utsk. ansett sig böra meddela det yttrande, att Utsk. för sin del, och med all aktning i öfrigt för Hr Frih. Cederströms skriflslällareförmaga, icke kan inse giltigheten utaf den af Hr Frihtn gjorda anmärkn., emedan Utsk. finnér sitt förra mern. uti nu förevartde ämne, läst med upmärksamhel och i ett sammanhang, innebära den oförlydbara mening, all de medel, hvilka skola till Hr Odencrantz från Riddarhuskassan utgå, borde användas att i stället för de å Adelns Klubb tillgripna silfverpjeser, anskaffa andra ”af enahanda beskaffenhet och till samma vigt,” hvilka sistnämnda ord också finnas uttryckte uti ingressen till Utskts hemställan.
Jag yttrade igår såsom skäl för mitt afslag å Södermanlandsbanan, att jag icke kunde taga på mitt ansvar att lemna min röst till en bana, om hvars ändamålsenlighet såsom stambana meningarne ännu vore stridande. En bana kommer visserligen alltid i framtiden att, vare sig såsom stameller förenings-bana, gå genom Södermanland för Den 10 Juni f. ni. 121 att fortsättas till Norrköping o. s. v. Men då jag icke kunde med full visshet göra mig reda för, huruvida den föreslagna sträckningen öfverensstämde med trafikens behof eller, m. e. o., att den var på blista sätt utlagd, kuude jag icke dertill gifva min röst. Enahanda förhållande äger rum i afseende på förevide bana. Afven om den råda tvenne skiljda åsigter, den ena öster och den andra vester om Sigtunafjärden. Boende i nordligaste ändan af Upland, har jag dock genom mina färder i alla riktningar inom denria provins förviirfvat en temligen noggrann kännedom derom, och oaktadt jag på grund af denna min kännedom för mig sjelf skulle vilja afgöra, att den bana som här blifvit föreslagen, isynnerhet med afseende på dess fortsättning, icke är den som med provinsens behof skulle öfverensstämma, beklagar jag likväl, att icke de utredningar äro gjorda som härpå kunna lemna faktiska bevis. Man har från åtskilliga håll påstått, att sådana faktiska utredningar äro fullkomligt obehöfliga; man har till och med, för att förlöjliga dessa undersökningar, velat kalla dem ett slags socken-statistik. Eör min del kan jag dock icke gilla en sådan åsigt. Om vi skulle tänka oss, mine Hrr! att Staten icke skulle bygga dessa banor, utan att det skedde af enskilda bolag, huru skulle det då gå tillväga? Vore det icke angeläget att undersöka, huruvida trafiken på den sträckning, som blifvit föreslagen, vore sådan, att genom bibanors anläggande på sidorna, denna trafik kunde erhålla någon tillökning? Vore det icke nödigt att undersöka, huruvida möjligen, till följd af bristande kommunikationer, resurser voro obegagnade, hvilka, om de begagnades, skulle kunna åstadkomma en ökad produktion? Skulle det icke vara nödvändigt att lägga denna bana så, att den blefve för ändamålet lämplig, och under förutsättning att man deraf kunde draga den största fördel?
Han är Representant af hela Samhället, hwars högsta magt Han utöfrvar efter den Z»ag Zoiktzt stg gifwit, och nödwändigheten att omkläda denna högsta Person med en Absolut helgd, ligger i sakens natur. Konungens Gemäl, Lh-onföljgren, och de öfrige höge Personer af Konun, ' ga. Den 12 October. 4>3l gahuset äga rätt till samma helgd, mm bet är osta sel att sammanblanda personer och saker: Jag ber icke halma rätt att yttra ett klandrande omdöme om Thronföljaren, men wäl i wiHa fall om Thrvnföljdcn; icke ' vm Konungen, me« i allmänhet om Konunga - magt, icke om Ständer men wäl om Deras, Beslut och göromål allt detta med NL. tilldörlighet i uttrycket. s Mom. "Oförsynt, och till runehäll eller "ckrifart ssändcligt klander ä Riksens Ständer, dera» "besiut och göromäl ware sig emot dem i allmänhet, Zeller nägon af deras Fördelningar i synnerhet, sträf"fas med Fängelse ä Fästning." Ofwanskrifne anmärkning gäller ock här, och om man. kan, emot oförsynt och till innehall eller skrifart skändelrgt klander i allmänhet upptänka nägot kraftigt botemedel, är det witzt wäl; skulle man dcrwid finna nddwändigt att stadga answaret högre, för klander emot en högre Magts ätgärdcr, sä är det kanske rätt. "Skrifter, som offenteligen uppkalla till resning och bruk af wäldSmagt emot Lfwer"het och Lagar re. Den som Munda förbryter sig är wiferligen mindre farlig än ben, som i lönbom utsprider falska uppgifter, och dermed förwillar en menighet, ty igenom att göra sin handling offcntclig, har yan gjort Styrelsen uppmärksam» och d.nna äger medel att förekomma alla stikå oordcntligytter. "Skrifter som illskefullt angripa, "ware sig Statens styrelse, och högsta förwaltningen ak Den 12 Octobev.
Det var något, som skramlade till i ytterrocksfickan. Hvad kunde väl det vara? Han kände mekaniskt efter i sin venstra byxficka. Där lågo j u som vanligt hans nycklar. Men hvad hade han då i ytterrocksfickan! Han trädde försiktigt ned handen och fick tag i en nyckelknippa — han drog upp den, alldeles riktigt — Emmas nyckelknippa! Han kände, hur blodet steg honom åt hufvudet. Så såg han på henne och hon på honom, och så brusto de bägge två i skratt. » Hade du lagt dina nycklar på kaminfr ... » » På kaminfrisen, ja, » sade hon och skrattade, så att tårarna kommo henne i ögonen. » D å är det jag som i distraktion. kors det brukar väl aldrig hända mig. Och jag som så förebrådde dig. Du förlåter väl mig, Emma lilla? » - » Förlåter dig gör jag gärna, » härmade hon honom, » om. om. du stannar hemma och äter middag. ulan supen och med köksknifvarne, » hviskade hon honom i örat. Och han stannade hemma. Från lidandets och barmhärtighetens värld. Några Stoekholmsbilder af Cecilia Bdåth-Holmberg. Härberget för tjänarinnor. fp§l| två » hem », jag förut i största korthet e skildrat, äro båda inrättade för kvinnor, som redan i ett eller annat hänseende kommit djupare in i brott och laster. De äro mera läddningshem än skyddshem. Härberget för » husvilla » tjänarinnor — » Tjänstflickornas hem » afser däremot att skydda ännu hederliga kvinnor, yngre och äldre, från att gå vind för våg. Att » pigorna äro så dåliga » hör man, som en hvar vet, från nästan hvarje husmors läppar, och äfven om detta vore sannt utan reservation och utan att tjänstflickornas klagan öfver sina husmödrar å andra sidan toges i betraktande, är det dock ej till husmödrarnas fördel, att det verkligen kan talas om » husvilla » tjänarinnor.