Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nåväl! Jag är den första, som ger mig tillkänna. (Han tar af hatten och kastar af sig kappan.) Var nu lika oförbehållsam. Ni kan dömma mig af mina sånger, ty jag är... Herr Lidner... ja, jag ser det... Är det herrn, som skrifvit biljetten? Jag? (För sig) Det här är ett spektakel, som han skall få betala mig. Det är nedrigt! (Hon slår tillbaka slöjan.) Det är ett misstag ... nå jag hörde inte heller signalen. (Man hör blåsas i valdthorn utanför fönstret.) Der har jag honom. (Hon går till fönstret valdthornsstöten höres vid sidodörren, och då hon går dit, flyttas den till fonddörren, som är riglad utifrån.) Hvad är det här för upptåg Hjelp mig då herre Det var sjelfva hin Vi äro ju inlästa. VÄRDINNAN. LIDNER. VÄRDINNAN (med vanlig ton). LIDNER. VÄRDINNAN (afsides). LIDNER (afsides). VÄRDINNAN (med förställd röst). 44 Ja, jag tror verkligen, att de läst in oss; men det gör ingenting ... jag sitter mycket bra här... (Valdthornen höras från alla håll; menuetten börjas i salen. Man hör sång och rop, som alldeles förtaga ljudet af värdinnans bullningar.) VÄRDINNAN. LIDNER (som kastat sig i en stol). En sådan sammansvärjning... (Hon försöker blicka ut genom rutan.) Och gardinen sitter på andra hållet! Se der ställer Svärden sig upp till dans... Anders! Anders! Det var då sjelfva hin. (Lidner försjunker i betraktelser och somnar. Dansen och musiken äro i full gång uti salen.) Ridån faller. ANDRA AKTEN. Theatern föreställer krogsalen på Gröna Lund. Till höger vid Avantscenen utgång till en balkong, vid venstra Avantscenen dörren med glasrutan; i fonden tvenne dörrar. Källardisk med glas och bålar, bakom den en hylla med porslin i granna färger. Gästerna äro dels sittande vid mindre bord, drickande eller spelande kort, dels stående i grupper.
Krigs kollegium hade i nämnda underdåniga utlåtande anfört: att, med anledning af Kongl, brefvet den 23 Januari i8ll, som förordnat, alt sqvadrons-cheferne vid lifgardet till bäst, i egenskap af passevolantörer, skulle få uppbära beklädnadsmedlen till ena hälften om hösten, och till den andra om våren, innan beklädnaden uppdroges, och beklädnads-staten afår 1816, hvilken innehölle, att beklädnads-passevolansen förskottsvis, med ena hälften inom årets utgång, och till återstoden före den 1 Maji påföljande året, eller innan uppdragning af de liqviderade effekterna egde rum, borde utbetalas, regementet, enligt 1815 års hufvudbok för utrednings-afdelningen, erhållit full beklädnads-, remtygsoch sadelmunderings passevolans för 30 under-oflicerare, 10 trumpetare, 5 hofslagare, 1 profoss, 375 gardister och 415 hästar för tvänne durchschnittsår, räknade från den 1 Maj 1815 till samina dag 1817, samt hälflen af beklädnads-anslaget för durchschnittsåret f rån den 1 Maj 1817 till den 1 Maj 1818, eller för tillsammans två och ett halft år, hvarefter regementet, erdi t 1817 års hufvudbok, uppburit ett års, och, jemlikt 1818 års hufvudbok, ett och eLt halft års beklädnads-anslag; i följd af hvilka, under loppet af fyra år, eller åren 1815—1818, gjorda liqvidalioner, fem års beklädnads-passevolans alltså blifvit regementet godtBih. Ull R. St.
Beloppet af samtlige desse afgifter, både i det hela och för hvarje del särskildt, är allt för olika, orter och släder emellan, att kunna sammanlöras och beräknas till något visst å hvarje hemman, bruk, inrättning, näring eller person med den tillförlitlighet i kalkylen, som för ändamålet skulle erfordras. Såsom bihang, till upplysande af grunderne för persedel värdets beräkning i tabellerna, medföljer slutligen vidfogade sammandrag öfver 184-7—1850 årens markegångar. c) Politi. Öfver lagarnes verkställighet och allmänna säkerheten åligger det Eders Kongl. Maj:ls Befallningshafvande att vaka, dervid biträdd på landel af 6 kronofogdar och 27 länsmän, af hvilka sednare polismaktens anseende och verksamhet nästan uteslutande måste i lörsta hand upprätthållas för en folkmängd af 245,000 menniskor, spridde på i 14 qvadratmil. Det må då anföras såsom ett talande och ojäfaktigt bevis på folkets laglydnad och böjelse för ordning, alt dessa elementor äro så öfvervägande, att allmänna säkerheten, om äfven undantagsvis störd af enstaka förbrytare, kunnat med förutnämnda inskränkta medel upprätthållas. För att lemna ett ungefärligt begrepp om den tilltagande mängden af de göromål, hvilka i öfrigt åligga Läns-Styrelsen, torde böra nämnas att inkomna mål vid dess begge expeditioner utgjort: Af dessa mål utgjorde under sistnämnde år skuld fordringsmålen det jemförelsevis största antalet eller 11,794, en höjd till hvilken de icke någonsin tillförene uppgått. Orsaken dertill är icke lätt att utreda, då missväxt sednare än 1847 icke inträffat. Emellertid är det kändt att under 1849 och 1850 en stockning inträffat i oi tens, om icke i hela rikets, penn ingerörelse, hvilket haft till följd att 28 orlens penninge-inrättningar, utgörande jemte Låne-kontoret i Götheborg eli här i staden inrättad afdelning af Wermlands Provincial-bank och i Borås en afdelning af Örebro Privat-bank, föranlåtits ganska betydligen inskränka sin penningerörelse.
Talmän, i ock för utöfningen af sina magtpåliggande kefattningar, måste under innevarande riksmöte vidkännas; kvarjemte inom Bonde-Ståndet, genom motion, som likaledes klifvit till detta Utskott remitterad, Johan Lönn från Jönköpings län väckt ock samtlige Bonde-Ståndets då närvarande ledamöter förenat sig uti förslag att, med afseende å närvarande ställningen i landet ock till keredande af keköflig minskning i skattekördoma, det ersättningskelopp, som vid sednaste riksdag klifvit Riks-Ståndens Ordförande tillagdt, måtte, såsom dessutom öfverstigande hvad för deras' kekof kunde anses erforderligt, klifva nedsatt till 600 R:dr i månaden, livarigenom, på sätt ifrågavarande motion vidare innekåller, skulle vinnas en besparing i stats-utgifterna af minst 14,400 R:dr att användas för ändamål, dertill anslag vore mera af nödvändigketen påkalladt. Yid behandling af denna fråga kar Utskottet inhemtat och får till upplysning erinra, hurusom ersättningsbeloppet för Herr Landtmarskalkens ock Herrar Talmäns riksdags-kostnader, hvilket vid 1815 års riksdag utgått för den förre, efter ingifna räkningar, med omkring 2,500 R:dr, ock för de sednare med 1,000 R:dr för hvardera i månaden, vid 1823 och 1828 årens riksdagar, då Herr Landtmarskalken förklarade sig icke göra anspråk å sådan ersättning, varit för öfriga Riksståndens Talmän faststäldt till ett månadtligt anslag af 600 R:dr, utom tillägg derjemte vid sistnämnde riksdagar af 200 R:dr i månaden till Preste-Ståndets Talman för hushyra ock ved samt af 250 R:dr, allt Banko, till hushyra för Bonde-Ståndets Talman, Sekreterare ock Kansli. Af Rikets år 1834 församlade
Då detta, enligt min åsigt, icke kan vara förenligt med hvad som är rätt, utan måste förorsaka skada, anhåller jag bos Herr Grefven och Landt-Marskalken, att denne §. må delas i arne propositioner, så att irsta och aldre Momenterne blifva serskilt till afgörande framställde. Herr von Hartmansdorff: Det är stor skillnad derpå, att Mästare i olika professioner arbeta åt hvarandra, för att kunna färdiggöra en vagn, och det, att enbland de många Mästare, som fordras för att göra till exempel en vagn, håller Gesäller af alla de öfriga handtverken, och derigenom låter förrätta saintelige arbeten , som de andra Mästarne bordt verkställa, till vagnens förfärdigande. Det är det sednare, som Utskotten tillstyrkt, och som skall leda derhän, att en person, väl försedd med penningar, slår under sig handtverkeri-arbeten, som han 55a Den 12 November e. m. ej sjelf förstår sköta. Det måste hafva ett menligt inflytande både på tillverkningarnes duglighet, och på Handtverkarnes sjelfständighet. Här är väl yttradt, att det mot mångslöjd föreslagne vitet vöre så högt tilltaget, alt man icke behofde befara missbruk. Men slöjderne gripa så ofta och mycket in uti hvarannan, att ingen torde kunna sägas vara alldeles enstaka. Om för en vagns förfärdigande 10 olika Mästare behof vas, och en af dem, i stället för att anlita hvarje Mästare särskildt, slår under sig arbetet förp, och så vidare , i mindre förhållande för andra, så uppkommer likväl, utan att Gesällerna begagnas tili andra än hans arbeten, den skada för näringarrie, hvilken jag ville afvärja. Jag anhåller derföre om afslag å hela Herr Ribbing:
Styrelse har nu i underdånighet sökt ådagalägga, att orsakerna till Institutets ringare elevantal efter reorganisationen icke är något bevis derpå, att Institutet var mera gagnande löre, än efter dess reorganisation. Styrelsen tror tvert - — 319 — om, att denna reorganisation var i hög grad af behofvet påkallad, och att Institutet gör vida större nytta åt landet, då ett mindre antal blifvande industri-idkare erhålla grundliga kunskaper, sorn de kunna använda, äfven å de industrigrenar, som fordra större theoretiska insigter, än då ett stort antal erhölle några ofullständiga notiser i vetenskapernas a-b-c-d. De flesta civiliserade länder hafva ock inrättat högre tekniska undervisningsanstalter. Om organisationen af dessa läroanstalter har man, af lätt insedda skäl, likväl icke varit särdeles ense. Men oaktadt flera sådana högre instituter finnas med förberedande afdelningar, hvilka dock i allmänhet hafva sina särskilde lärare och jemväl ofta egna lokaler, så torde man dock numera, åtminstone i allmänhet, anse ändamålsenligast att hafva en särskild lägre skola i samma riktning, jemte den högre, i hufvudstaden, och vidare en lägre, om möjligt, i hvarje provins. Så har Preussen ett högre Teknologiskt institut samt ett lägre, det sednare, under namn af Gewerbe-Schule (Teknisk elementär skola), i sjelfva hufvudstaden, och vidare en dylik skola i hvarje provins. Sä har Baijern, hvars folkmängd blott med ^ öfverstiger Sveriges, utom sin statsvetenskapliga fakultet vid Universitetet, ej mindre an trenne högre Tekniska instituter, understödda af 24 större och mindre Tekniska elententar-skolor. I Munchen finnes ett af den högre och ett af den lägre sorten, hvilka förut varit sammanslagna, men måst så noga skiljas, att de nu hafva gemensamt hvarken föreståndare, lärare, lokal eller samlingar, utan blott samma vägg i huset. I dessa lägre skolor meddelas likväl ända till 4-årig kontinuerlig undervisning i elementerna af de exakta vetenskaperna och deras tillämpning å näringarne samt i hvad för öfrigt för en blifvande mindre industri-idkare kan erfordras.
I)å Utskotten nu öfvergå lill granskning af de mot Skiftes-Stadgans serskilda föreskrifter gjorda anmärkningar, hafva, till vinnande af redighet och lätthet vid pröfningen, Utskotten ansett lämpligt, att serskildt för hvarje §. i Stadgan upptaga alla deremot framställda anmärkningar, beledsagade omedelbart derefter med Utskottens deröfver afgifna yttranden: varande anmärkt mot 1 Cap. 2 och 3 §§. Af Herr Ramsay_, Otto Johan: att vitsord, till erhållande af laga skifte, efter nuvarande stadgande, tillagdt hvarje besuten hemmansegare samt boställsinnehafvare, vöre för vidsträckt och af menligt inflytande på allmogens välstånd, hvilken olägenhet icke skall fullständigt vara afhulpen genom det i Kongl. Kungörelsen den 9 Junii j332, uti en 16 §. vid 3 Cap. Skiftes-Stadgan gjorda tillägg, angående uppskof i vissa händelser med Skiftes-förrättningar, hvadan Motionairen föreslagit, att, då någon eller någre delegare inom ett skifteslag begära laga skifte, undersökning af gode män skulle verkställas, för att utröna, huruvida skifte vore öfverensstämmande med de flesta delegarnes Önskan och fördel, deröfver Konungens Befallningshafvande skulle meddela Utslag, mot hvilket besvär skulle få hos Egodelnings-Rätten anföras. Lagsamt Allm. Eesp.- och Oecon.- Utsh:s Betänkande IV:o 2>. 5 Af Herr Ehrencrona., Eric Philip Gammal: att vid första sammankomsten till beredande af laga skifte delegare i skifteslaget borde höras, huruvida de anse förrättningen nödig eller icke, dervid, i händelse pluraliteten, beräknad efter egoandel, yrkade skiftets fortgång, vitsord densamma skulle tillerkännas, men, i motsatt fall, borde skälen för parternas ömsesidiga påståenden i Protocollet antecknas, tillika med Skiftesmännens utlåtande, samt en allmän plan för skiftesläggningen och utflyttningen, och borde uteLlifven delegare alltid anses hafva medgifvit skiftet.
Gr. Liljencrants: Det af Hr von Koch framställda för slag har redan förut under diskussionen blifvit bemött af Gr. Björnstjerna, och jag instämmer med honom i den åsigt, att förslaget är både onödigt och orättvist. Den tankegång, som R. St:r följt vid bestämmandet af ett understödsanslag, har naturligtvis varit den, att de skjutslag, som voro underkastade en större tunga, skulle vinna lättnad, men icke att sådan skulle tillfalla de skjutslag, der bördan icke var tung och der de skjutsskyldiges bidrag utgjorde kanske endast 5 å 6 rdr. Jag anhåller om bifall till moind olörändradt. Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder hade yrkats dels bifall till Utsk:ts hemställan oförändrad och dels af Hr von Koch bifall dertill med följande förändrade lydelse: »att, der entreprenader icke mot åtnjutande af ofvannämnda högsta skjutslega kunna åstadkommas, utan vederbörande skjutsskyldiga, så framt de önska att befrias från utgörande af skjuts i vanlig tur, nödgas för skjutsbestyrets fullgörande lemna särskildt bidrag, skjutsskyldiga då må af de dertill särskildt anvisade statsmedel undfå ersättning i förhållande till deras bidrag, dock högst med £ i entreprenadkostnaden;» framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. på bifall till Utsk:ts hemställan utan förändring och, då dervid svarades många ja jemte några nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. Utsk:ts å sid. 13 afgifna tillstyrkande om anvisande af ett årligt reservationsanslag af 125,000 rdr. Frih. Alströmer: Då i Riks-Staten redan finnes uppta get ett reservationsanslag af 100,000 rdr att användas till lindring af skjutsningsbesväret, samt K. M:t icke begärt någon förändring i detta anslag, men Utsk:t tillstyrkt, »att R. St:r, till Den 19 April. 359 godtgörande af de ersättningar, som »på förenämnda sätt», nemligen det nu angifna sättet, kunna ifrågakomma, ställa till K.
Kommer käranden till Rådstuf vurätt å dag föresattan, och gif ver dess käromål vid offentligt upprop skriftliga in, och svaranden då Jiär är; skrifve Rätten derå, att han åtta dagar derefter svara skall. Försummar han då att ställa sig vid uppropet in, men kommer med svar innan klockan tolf; Löte två daler. B lifver han alldeles ute, eller kommer han oberedd, utan laga urs ägt; bote fyra daler, och gånge åter upprop i saken ätta dagar derefter. Kommer han ej ändå med svar in; bote som sagdt är, och varde på kärandens inlaga i saken dö milt; dock må han muntliga höras, om han det förut begärer: vare ock honom tillåtet, der han tappat, emot domen vädia. Försummar käranden den dag, då han sin vederparts svar emottaga skulle; bote två daler. Andra punkten i 6 § ändras sålunda: Hvar som då f örfallolös blifver ute; bote i Rädstufvurätten fem daler, i Idof rätten tio daler. 8 § skall lyda sålunda: Skrifver någor, eller talar inför Rätta, det han vet ej sant vara, och vill Domaren dermed förleda: varder han derom öfvertygad; bote i Un derrätt tio daler, i Hofrätt tjugu daler, eller mera, allt som Domaren det pröfvcir. Första punkten af 9 § erhåller följande lydelse: 7 rångoed måge parterne ej äska af hvarannan i någon Rätt: dock åge Hofrätt, då huf vudsaken dit kommen är, pålägga endera parten eller begge denna vrångoed utan uppskof i rättegången svärja, om sanning ej annars utletas kan: £5 liap. 15 oell 16 §§ skola lyda sålunda: 15 §. Alle äga Rätten heder och vördnad visa: Ty skall ej någor, i stället för laga fullmäktig, låta öfvermaga, tjenstedräng, eller annan otjenlig, gif va dess skrifter in, eller till muntligt f örhör skicka. Gör det någor; bote i Underrätt fern daler, i Hofrätt tio daler. 60 R. St. Just. Ombudsm.
Skulle några brister i afseende på valsättet för PresteSt. vid ett eller flere blifvande kyrkomöten yppa sig, så är det väl icke svårare alt få en rättelse derutinnan, än i andra delar af samhällsordningen; men derföre att sådant kan inträffa, är det väl icke skäl alt till en obestämd tid upskjuta sjelfva saken, hvilken R. o. Ad., i följd af sitt pä förmiddagen fattade beslut, mäste auses betrakta såsom en fråga af vigt. Jag kan för min del således icke instämma med de Hrr, som önskat återremiss, utan anhåller att R. o. Ad. malle bifalla den 2:dra §:n. Propos. till bifall å förevar:de § blef härefter framställd och besvarad med slarka Ja, blandade med Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade det han ansåg Ja hafva varit öfvervägande. § 3. Hr von Hartmansdorff: I öfverensstämmelse med hvad jag förut yttrat, hemställer jag, ali 2:dra mom. af 3:dje §:n måtte få följande lydelse: ”val af Prestman till ledamot af mötet, sker i den ordning, som för val af Biskop stadgad är.” Gr. Lagerbjelke: Det är visserligen ganska möjligt, att det sätt, på hvilket Biskop väljes, skulle vara lämpligt för utseende af ledamöter i prestmöte. Likväl skulle jag, som f. n. icke så noga minnes huru detta val går till, vilja hemställa, att den siste värde talaren läcktes uplysa huru sådant val nu försiggår, emedan det torde vara väl mycket hegardt alt bifalla ett förslag till valordning, utan att man känner, huru det går till med detta val. Jag skulle för min del anse att återremiss vore del rälla, men anhåller åtminstone, på sätt jag nyss nämnt, att få veta på hvad sätt detta val tillgår. Som detta valsätts begagnande icke förut varit föreslagit, så är det förlåtligt, om jag icke på förhand kommit att derom taga kännedom. En annan anmärkn. har jag äfven att göra mot denna §. Det slår i 3:dje mom.
Majit gillade och fastställda beslutet rörande upplåning mot inhemska statsobligationer, och ölvertygade om gagneligheten af alt på sådant sätt söka för produktiva företag, som af Slaten bekostas eller understödjas, för Statens räkning använda inhemska och lör handeln samt näringarna umbärliga kapitaler, anse Rikets Ständer alt, under förutsättning, alt Statens åtgärder för all tillegna sig sålunda disponibla kapitaler vidtagas med den försigtighet, som påkallas för att icke åstadkomma rubbning i enskilda kreditförhållanden och skadlig inverkan på industrien och näringarna, införandet af ett med hänsigt dertill ordnadl inrikes statslånesvstem komma all medföra ett så fördelaktigt inflytande i många hänseenden på landets ekonomiska och financiela ställning, att fullgiltiga skäl icke synas saknas för förnyande af de försök, som redan förut, ehuru af särskilda anledningar med mindre framgång, varit i della afseende anställde. Det ändamål, hvilket, sedan erforderliga medel lör innevarande riksdags statsanslag till Statens jernvägsbyggnader blifvit, jemlikt Rikets Ständers beslut, anskaffade genom upplåning mot obligationer å utländskt mynt och språk, bör 60 Expeditions-(lis kotlets Förslag lill underd, Skrifvelse N:o 189. vid låns upplagande inom landet afses, måste, enligt Rikets Sländers tanka, närmast och i framsta rummet vara beredande af tillgång lör all. medelst inlösen af de obligationer å utländskt mynt, soto ulgilvits för de lii! Stålens jernvägsbvggnader upptagna län, småningom förvandla den utländska skuld, Staten för nämnda företag måst ikläda sig, till inhemsk statsskuld; men derjemte .åsyfta Rikets Ständer att, med tillämpning af samma stadganden och bestämmelser samt användande af enahanda lånesätt, anskaffa medel för utförande af större och vidsträcktare, allmänt nyttiga, produktiva arbetslöretag, hvilka komma att för Statens räkning företagas, eller anses böra af Slaten understödjas, men för hvilka kostnaderna ej kunna betäckas med tillgängliga öfverskott af Statsverkets årliga inkomster eller öfriga samlade behållningar.
Jag medger visserligen, å en annan sida, att all kitslighet, all öfverdrift, är i högsta grad brottslig och bär straffas; men jag hemställer till en hvar, som bär fört befäl öfver trupp vid ett sådant tillfälle, om det är möjligt för honom att ansvara för hvad hvarje särskild soldat gör eller later. Hans ansvar bör derföre, enligt min tanke, stanna vid de befallningar han utfärdar, och såsom en värd talare i f. m. sagt, om han brister i varningar till sin trupp, alt icke begå någon oordning. Jag önskar alltså att detta stadgande må uteslutas utur lagen och hemställer till en hvar, om icke denna särskilda ansvarsbestämmelse för befslhafvaren kan anses öfverflödig, då han i alla fall står under krigsartiklarna. För öfrigt har jag vid detta tillfälle ingenting att tilllägga, utan begär endast återremiss på ifrågavar. betänkande. Bl. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm, Gustaf: Åtskilligt, som yttrats i delta e. m. plenum, föranleder mig att fullständiga hvad jag i förmiddags anfört. När lag af den närvarandes beskaffenhet sliftas, är det helig pligt att vara oinsorgsammast betänkt på sparandet af menniskolif. — Ledan i förväg hade jag instärnt med Hr L. Hjertås tänkvärda yrkanden i denna syftning. Må jag blott anmärka den fallenheten jag i alla parlament och ti samma politiska sida förmärkt, att företrädesvis sysselsätta sina tankar och debatterna med lagh ryta mes vådor vid dessa tillfällen. Allt menniskolif är dyrbart. Men, ifall af ett företräde, malle väl detta tillkomma de laglydige medborgarnes, som i sådana" fördömliga upptraden blottställas; och de soldaters, som pligten allena nedkallar till de dem så vedervärdiga, ja, så vämjeliga striderna. Till den så vigtiga omsorgen alt spara förvillade landsmäns blod, hörer väsendtligen, att de, innan vapen brukas, blifvit så böroch synbart som möjligt varnade. — Detta sker medelst de i båda lagförslagen förmälda uppmaningar och tecken.
Således vill det synas mig som vore det rättast, för att finna ett verkligt medelpris, om man inhemtade prisförhällanderna under årets alla månader från Oktober det ena, till Oktober det påföljande året. Något skäl mot en sådan åtgärds vidtagande synes mig icke vara för handen, ty ostridigt är, att, om mången säljer sina produkter under de 6 månader af året, som äro föreslagne att tagas lill grund för priskuranternes upgörande, så finues deremot en stor mängd personer, som icke verkställa en sådan försäljning den tiden, utan npskjuta dermed till de öfrige 6 månaderne af året; — och det händer understundom, hvad spannmål beträffar, att handeln derom är lika liflig under April, Maj och Juni månader och intill dess nästa skörd inträffar, som den varit under de 3:ne förutgående månaderne af året. Jag hemställer alltså till StatsUtsk:s härvarande Hrr ledamöter, om de ej skulle anse det vara lämpligt, då det icke leder till den ringaste förändring i hvad för öfrigt blifvit föreslagit, icke heller till någon slags förändring i hvad Konungen ansett vara nödigt och nyttigt, att en sådan utsträckning, som den jag nu ifrågaställt, uti tiden för ifrågavar. priskuranters bestämmande kunde ega rum, då deraf det förhållande blefve en följd, alt ett medelpris för hela året komme att bestämmas. När man fastställer detta pris att gälla i 10 år, då synes mig rättvisa och billighet påkalla, att till grund för dess bestämmande taga de priser som under hela året varit gällande, helst deputerade icke ens ega rättighet att annorlunda, än i vissa fall, afvika från de upgifne priserne. För öfrigt har det Höglofl. StatsUtsk. gjort ett tillägg till den K. propos., hvilket jag anser icke hafva bort ifrågakomma; och kan ej undertrycka min önskan att detta tillägg icke blifvit af en Konungens rådgifvare som här yttrat sig, tillstyrkt, nemi. införande af ed - Den 5 Juli f. m. 333 gang vid markegångssältningen.