Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Friherre Rålamb, Claes: Utskottet har sökt uppställa redactionen så, att den skulle vinna Rikets Ständers bifall. Den åsyftar hufvudsakligen 3:ne omständigheter: först att part tillätes, innan dom är kungjord, att trycka sina inlagor och skrifter; dervid Utskottet gjort det ovillkorliga förbehåll af skyldigheten att ofördröjeligen bifoga Vederpartens försvarsskrifter; och sluteligen, att Domstolen skall pröfva hvilka handlingar böra komma till allmänhetens kännedom. Då Utskottet sökt förena alla dessa 3 omständigheter , som äro allt hvad man med skäl och billighet kan fordra, hade Utskottet trott, att redactionen skulle vinna Högloflige Rikets Ständers bifall. Friherre Cederström, Jacob: Att domina efter uppställningen i denna §, så väl som i de öfrige, förmodar jag afsigten hafva varit att, med förbiseende af Lagens syftning, söka gynna Tidningsutgifvarnes Den 31 Januarii e. m. interesse. Visserligen tror jag det vara bra, till vinnande af afnämare för ett blad, att i en Artikel inkasta ena partens anklagelse, och, tre fjerdedels år derefter, vederpartens försvar; men afsigten med alla rättegångshandlingars tryckning har förutsatt, att rättegången först skulle vara utförd, och att ingen annan, än parten, skulle tillåtas trycka något deraf, förr än den är slut; sedan är målet allmänhetens egendopi, emedan Domaremagten står under allmänna Opinionens bedömmande. Motsattsen har dock hitintills ägt rum, då Tidningarne ensidigt tryckt rättegångarne. Jag hoppas, alt detta ej bidragit att inverka på Domstolarlie till fattande af skefva beslut, men motsattsen kan dock inträffa; och Lagens afsigt kan det icke vara, att rycka oberoendet från Domstolarne och kasta dem i TidningsRedacteurernas händer. Afsigten har varit att sätta Domaremagten under allmänna opinionens pröfning. Efter Rättegångens sint må man skrifva och trycka huru mycket som helst.
Lön 3oo I d.'o i Götheborg dto 3oo i BataillonsPredikant d:o d:o 200 2 d:o i Stockholm d:o 4°° Till den BataillonsPredikant, som är Lärare vid SkeppsGosse-Skolan i Stockholm, Arfvode. 100 Till BataillonsPredikanten i Götheborg, såsom Lärare vidSkeppsGosse-Skolan derstädes d;0 IOO i Lärare vid FattigSkalan i Stockholm ... d:o 120 i Klockare i Stockholm dro 3o t . d.*o i Göthehorg d:o 3o Medicinal-Stateu. I ÖfverFältLäkare i Carlskrona, ..
Prof. Utdr. d. 2 5 April 1818- 543 Titeln, blef samina utlåtande, på grund af dervid gjorde anmärkningar till Utskottet äterremitteradt, med anmodan att vid återremissens besvarande tillika afgifva yttranden öfver Herr Cederschiölds; Pehr Gustaf, framställde Förslag, att Kongl. Slotts Byggnads-Direktionen ■ alltid måtte på Entreprenad - Auction utbjuda de å Kongl. Slottet förefallande Reparations-arheten, hvilka kunna genom Entreprenad verkställas. S. D. Vid föredragning af Preste-Ständets Protokolls-Utdrag af d. 18 dennes, innehållande Ståndets beslut att anmoda ExpeditionsUtskottet att uti Riksdags beslutet intaga innehållet af Kongl, Maj ts den 17 sistlidne Mars till Riksens Ständers underdåniga anmälan om Tullgarns Kungsgårds frarAtida användande , fann Ridderskapet och Adeln för godt att uti enahanda beslut med Preste-Ståndet instämma. Frän Hogvordiga Pre st-Stan d. et. S. D Återremitterades Siats-Utskottets "Betänkande N-o 156, om sökt införsel i Wisinggborgs och Radmansös Kongsgårdar för CantzliBadet' af Wetterstedt och Assessoren Adlerbrant. S. D. Efter förnyad föredragning blefvo följande från Riksens Höglofl. Ständers Utskott inkomna och på bordet hvilande Betänkandeti af Prest-Ståndet gillade, nemi. Ifrån Stais-Utskottet N:o 175, i anledning af Kongl. Majtts Nådiga Proposition, om rättelse i Nådårscch Besparingsför fattningar ne , ifrån Stutssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten. N:o 176, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga 344 Fröt. tlidr. d. 25 April i8iS> Proposition, angående inrättande af allmänna Arbetsoch Coriektions-hus å Borg-' holms Slott och Vadstena. Ifrån Statsoch Jievillnings-Utskotten.
- Hvad är det? fragade han. Men Chwedora hade icke hunnit svara, förrän Thadeus redan slitit sig ur hennes armar, och i det han inecl fötterna hakade sig fast vid hacken, hade han med bada händerna fattat tag i faderns skjorta. Detta försök i liiidansarkonsten kunde icke annat än åstadkomma en svflr oordning i pojkens mycket primitiva drägt, och hans lilla nakna kropp lystc ett ögonl~lick i solskenet, inellaii dessa tv9 kraftfulla bondgestalter, som en liten bild af förgyltf hons. Cleniens lyfte honom från hacken, tog honom i sina seniga armar, sankte hufvudet och såg honom in i ögonen. Thadeus jollrade och pratade med lifiiga åtbörder af gladjc, och beriittade för fadern, om kon Blanka, som gått ut p i betet medan han iinnu sof, om hunden, Robin, som skalt så p i en tiggare, att ghdsriittarn,. gardsriittarn. ; sen, d8 han alls icke visste, hmd han hade velat saga om rättarn, tog han sig för att frága om fadern skulle vilja siitta honom upp p % sin hast, som han hade gjort &gt;i morgon, nej, inte i morgon, i går., Allt under det han fortfor att betrakta sin gosse, fragadc Cleiiiens hustrun: - Hvarför har du kallat pi. mig? - Hvarför? För det att han envisades att vilja till sin pappa. Det var inte möjligt, hvarken att billa honom eller att lita Imnoin komma ner p$ marken, ty han skulle d i genast ha sl~riingit sin vag till gärdena. D % måste jag ju ropa dig, eller hrad vill du att jag skall taga mig till med den stygge pojken, en sarlail skrikhals och rustibuss .son1 han är? - Ar det så fatt, så far man lita honom smaka p i riset,.
I milt förra yttrande underlät jag med flit att nämna ett skäl emot de föreslagna åtgärderna till hämmande af införseln utaf utrikes varor, som, i anledn. af hvad sedermera under discussionen förekommit, jag nu anser mig höra anföra. Den Stat, som ingenting vill köpa, får också ingenting sälja. Om således införseln af utländska varor genom konstlade åtgärder inställes eller försvåras, så måste del hafva ett menligt inflytande pä utförseln af våra egna exportvaror. Beklagligen har redan, genom en ogynsam conjunctur, äfsältningen å utländska marknaden af vår förnämsta exportarlikel blifvit betydligen förminskad. Det torde då vara så mycket nödigare alt tillse, det icke äfven afsältningen af vår dernäst vigligaste exportvara må möta hinder och olägenhet. Det är kändt, alt i England för icke längesedan vidtogs en reglering i afseende på införselstullen af trädvaror. Del har ausells, att denna reglering varit gynnsam för Europeiska trädvaror, så att de derigenom lättare kunnat uthålla täflan med deni från Canada. Sådana tilldragelser hafva dock i handelsverlden på sednare lid företett sig, — dc der genom ministericlla förhandlingar erhål - 580 Den 26 Augusti. lit någon vigt, — att auledn. icke saknas till den farhåga, alt, om mera resi rict i va åtgärder vidtagas i de länders tull-lagslifning, med hvilka England slår i handelsförhållanden, sådant kunde för dessa länder leda till undantag eller inskränkning i de fördelar, som genom förrberörde reglering af Engelska trädvarutulleu i allmänhet medgifvits. Jag hemställer till eder, mine Hrr, om icke detta vore att förekomma eli mindre ondt med ett större. Jag bör slutligen fästa uppmärksamheten derpå, att fråga kommit å bane om handclstractater äfven med andra länder, till fördel för vår trädvaru-export; men äfven dervid kunde det möta svårigheter, i händelse vi antoge mera reslricliva grundsatser för vår import. Jag anhåller, att dessa yllerl. anmärkn-.r måtte få åtfölja remissen. Hr von Hartmansdorff:
Ständers Herrar Revisorers afgifvande Allmänna Berättelse om Bankens, Statsoch Riksgälds-Contoirens mell flera publique Pennmge-Verks tillstånd, till trye - Den 2 g Juli. trycket befordras» hvilken motion Borgare-Ståndet för tless del bifallit, fann Ståndet derjemte sig böra inbjuda sina Respectiva Med-Stän-1 der, att uti detta beslut deltaga. Ut supra. Ex Protocollo Carl Magn. Robsahm. * S. E. A nyo föredrogos Stats-Utskottets den 2 7:de Juli på bordet lagda Betänkanden: 1:0 Af den ig Juli, o)n ändringar i Reglementet för General Assistance-Contoiret m. m.; a:o Af samma dag, om förhöjning i Remisslaget som bestås Uandt-Rentraästare å Riks. gälds-Contolrets medel ; 3:0 Af den 21 Juli, om förvexling af förslitna Riksgälds-Sedlar; 4:0 Af samma dag, om restitution af en del å de sednare årens Bevillning för Udde-, Valla Stad; och 5:0 Af den 24 Ut supra. Ex Protocollo Carl Magn. Robsahm. S. D. Till Banco-Utskottets Memorial af deni I5:de Juli, som den 22 lades på bordet, i anledning af återreiniss å det förra Memorialet, om 452 Den 29 Juli. om Banco-lån å Fast egendom , kemnade Borgare-Ståndet nu, vid förnyad föredragning, sitt bifall. Ut supra. Ev Protocollo Carl Magn, Robsahm. S. D. Upplästes Eevillnings-Utskottets
Hr Gr:n o. Landtm, antydt, detta Betänk, innehåller flera särskilda punkter, måste visserligen öfver hvar och en af dessa särskildt beslut fattas; men då Esta och 3:dje punkterna stå med hvarandra i så nära sammanhang, att de torde komma att under diskussionen sammanblandas, hemställer jag, huruvida det icke vore ändamålsenligast att dessa båda punkter på en gång föredroges, för att gemensamt diskuteras. Hr Cederschjöld, Gustaf: Jag anhåller att få förena mig i Gr. Anckarsvärds hemställan, och detta så mycket heldre, som jag förutser, att man omöjligen kail diskutera den ena af dessa punkter, utan att tillika vidröra den andra. Gr. af Ugglas, Carl Ludvig: Jag anhåller också att få instämma med Gr. Anckarsvärd, och detta af ännu ett annat skäl. Om nemi. Betänk:t skulle föredragas punktvis i den ordning, dessa punkter nu förekomma, så fruktar jag, att diskussionen om Hr Ribbings motion, som afhandlas i 2ulra punkten, kunde uptaga så lång tid, att den 3:dje icke ens i da°( hunne afslutas. Då jag för min del önskar, att det så snart som möjligt må blifva slut med denna fråga, så förenar jag mig i det af de båda föreg:de talarena gjorda yrkande. Fiih. Cederström, Anders: Då afsigten med Hr Rib bings motion icke kan hafva varit annan än den, att UnionsKomiténs handlingar skulle blifvit offentliggjorda i sammanhang med detta Betänk., så att man derigenom fått någon ledning för bedömande af frågan i sin helhet, men denna motion blifvit af Utsk:t afstyrkt, så är det tydligt, att ett afslag å Utsk:ts hemställan i 2:dra punkten kunde föranleda återremiss af hela Betänk:t. Jag får Den 17 Ma rs f. m. 177 får derföre anhålla, att den 2:dra punkten, som handlar om Hr Ilibbings motion, måtte först föredragas, och derefter de öfriga punkterna behandlas. Hr Ribbing, Arvid: Ändamålet med min motion var naturligtvis icke annat än att i denna vigtiga fråga söka få så mycket ljus spridt som möjligt.
De skulle härvid passera förbi en utställningsbyggnad, där det vid den tiden på dagen alltid var mycket folk i rörelse, och Anjuta infann sig nu där, blandade sig bland folkmassan, och i det ögonblick fångarna passerade gled hon oförmärkt in bland de omgifvande soldaterna, tog mr J. under armen och försvann med honom in i utställningsbyggnaden, därifrån de kommo ut genom en annan port och lyckades undkomma till järnvägsstationen. Historien låter fantastisk och nästan otrolig, men jag har ej kunnat göra annat än anteckna den såsom jag och flera andra af Sonjas vänner minnas den. Hur bittert begråter man icke ofta efter en persons död, att man icke bättre lagt på minnet, dennes minsta ord, att man icke antecknat allt märkligt man hört från hans mun. Jag har i detta fall så mycket större anledning att ångra denna försummelse, som Sonja så ofta sade mig: du skall skrifva min lefnadshistoria, när jag är död. – Men hvem tänker i dessa ögonblick af förtroliga samtal därpå, att den dag verkligen kan komma, då man står ensam kvar med blotta minnet af det lefvande band som förenat en med den bortgångna. Hvem tror ej på morgondagen, som naturligtvis skall gifva rikligt tillfälle att ifylla de luckor, som uppstå under ett lifligt samtals rapsodiska och oregelbundna tankesprång. 1874 promoverades Sonja till doktor i Göttingen på grund af trenne afhandlingar, som hon skrifvit under Weierstrass’ ledning, och hvaraf i synnerhet den ena: »Zur Theorie der partielen Differentialgleichungen», (Crelles journal. Bd 80), hvilken också utgafs som doktorsdisputation, räknas för ett af de märkligaste arbeten hon någonsin utgifvit. Hon blef genom särskild dispens befriad från skyldigheten att aflägga muntlig examen. I följande skrifvelse till dekanus vid filosofiska fakulteten i Göttingen utvecklar hon de för henne ganska karakteristiska motiven till sin begäran om denna dispens, som endast i ytterst sällsynta fall plägar beviljas: »Euer Spectabilität torde godhetsfullt tillstädja mig att ännu bifoga något till den ansökan, i hvilken jag anmäler mig till erhållande af den filosofiska doktorsgraden vid Eder fakultet.
Jag har blott velat uppdraga skillnaden imellan de Ordningsmän, som tillsättas, efter menigheternas egen önskan och förtroende, och mellan LandsFiskalerna, som, utan afseende derpå, tillkomma. Hvad det af mig anförda exemplet beträffar, så vill jag här icke nämna någon person vid namn. Men Herr JustitiasCanzleren skall, vid efterseende i sina egna handlingar, otvifvelagtigt återfinna de uppgifter, jag här gjort. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg de vid Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets förevarande Betänkande gjorde anmärkningar böra föranleda till detsammas återremitterande. Ropades Ja och Nej. Hvarefter Hans Excellence gjorde Proposition till bifall på Utskottets Betänkande. Ropades äfven Ja och Nej. i3 H. 7 Deri i6 Februarii c. m. Hvarjemte Friherre Boye begärde votering. Herr Rothlieb, Axel: Jag har hittills tegat, af frugtan, att mitt yttrande skulle imponera på-Ridderskapets och Adelns beslut; men för att söka förekomma votering, hemställer jag till Friherre Boye, om en återremiss kan något inverka på sakens utgång, enär de öfriga tre Stånden redan lära bifallit Betänkandet. Friherre Boye: Jag anhåller, att Herr RiddarhusSekreteraren ville officielt upplysa oss om detta förhållande, emedan en enskild Ledamot kan vara illa underrättad. Jag anser för öfrigt hvar och en, som begär en återremiss, berättigad, att få den, när han anför skäl dertill. Åtminstone har jag aldrig nekat, och skall aldrig neka, sådant. Undertecknad Riddarhussekreterare: I anledning af den nyss väckta frågan, huru detta Betänkande blifvit i de öfrige respective RiksStånden behandladt, får jag vördsamt upplysa, att PresteStåndet återremitterat, men Borgareoch BondeStånden bifallit detsamma. Friherre Boye:
— till sådana rent konstnärliga arbeten som silkesbroderi, plattsöm, guldstickeri m. m. Men allmänheten fortsätter att föredraga sina stora ylleskynken och vill ej inse, att där ligger mer skönhet och värde i ett enda förnämt och klart sydt ornament i guldtråd på sammet än i många alnar fula korsstygnsbårder. - ' c. • V * • Och nu till en annan fråga, som jag hittills skjutit undan, — - den om böcker. Det är allmänt bekant, att skriftställarbanan i Sverige endast bjuder ett knappt lefvebröd. Publiken hos oss är så liten, invänder man. Sanningen är, att den är mycket mindre, än den behöfde vara. Man läser nog gärna de ' nya böcker ', som göra uppseende eller rekommenderas af literaturens vinprofvare-tidningsanmälarne. N. B. om man kan få låna dem af någon vräkig ungkarl, som är nog lättsinnig att ge ut pengar på böcker. — Mängden aktar sig noga för en sådan vidlyftighet. Det finns ju så många roligare sätt att bruka sina pengar, exempelvis att ha en öfverflödig maträtt till supén eller en extra vinsort till middagen. Och att yrka på reform i detta fall tror jag tills vidare vore förspilld möda • — huru lifligt man än må vara öfvertygad om, att litet mindre barbariskt öfverdåd i mat och dryck icke skulle vara till men för ett förfinadt sällskapslif. Men — skulle man icke kunna öfverlemna åt herrarne själfva att förse sig med (praktiska) tändsticksställ och (brukbara) portföljer och i stället använda de kronor och ören, som man vill anslå åt dessa små vänlighetsbetygelser, i bokhandeln. Där finns numera rätt mycket att välja på, i öfversättning eller svenskt original. Och äfven om man icke är road af skönliteratur, torde väl desse unge män ha lika mycken glädje af att under juldagarne få litet reda på hvad exempelvis hr Landin har att berätta om Argentina eller De Amicis om Oceanen som af att få ett af ofvannämnda mer eller mindre skräpande oting.
Att förcskrifwa en witz tid, inom hvilken Kronans och be privates talan i beha mäl skall förfalla läter sig ej heller göra, dä desse mäls fortgäng ej beror af (lontoiret ensamt, utan af de flere Embets» och Tjenstemän som särdeles i Krigstider med andra högst magtpäliggande göromäl äro sysselsatte; af de flere förklarande som hafwa fördel af tidens utdrägt; understundom af Kongl. Maj:ts nödiga Utslag eller stadfästelse. Jag är sälebes af den tankan, att Dytes-wcr» ket och de detsamma bewiljade förmöncr mätte fortfara orubbade, likasom de Författningar som till bess efterlefnad blifwit utfärdade. I anledning af allt detta, anhäller jag hoHerr Grefven och Landt-Marskalken samt Högloft. Rid, dcrskapek och Adeln, att dessa mina tankar mätte blifwa communiceradr med de öfrige Respective Ständen och tillika remitterade till Econonue» och Bestvärs-Utskot» tctS utlätande. Stockholm d. 6 September 1829. c. k. DegärdeS pä bordet. Grefwe körner, Larl Gabriel, hemstälbe, om icke detta Memorial kunde genast fä remit, lera - 7io Den 22 September. terås till Economie-Utskottet, emedan det innehölle ett swar pä ett af Grefwe körner, Or! Stellan, icke längt efter Riksdagens början, inlemnadt Memorial, hwilket till berörde Utsiott hade blifwit rcmittcradt. Herr Grefwen och L a n d t, M a rskalken gjorde derefter proposition till remiss af Herr Stråles Memorial; men Herr Ikam, ?skr, begärde, att detsamma mätte fä blifwa hwilande pä bordet. Han trodde att deri förckomme ätskilligt som kunde bchöfwa förklaras, och annat, som behöfde tillägga-, hwilket allkunde fä ätfölja remissen.
Lär dig att kunna tala med alla menniskor om obetydligheter, med all flit sökande att göra ditt sätt ledigt och tillgängligt. Ett gladt lynne, jemnt och vänligt, är en makt som verkar på alla menniskor både unga och gamla. Glöm aldrig det, men akta dig att icke munterheten genom sin medvetenhet blir kantig, framfusig eller obehaglig. Endast ledigt och ogeneradt alltid fint och artigt i all uppriktighet. ”Att menniskor gå och förlofva sig är nästan det sorgligaste jag vet.” ”Ja inte vill jag precis bestrida det.” ”Ah, min herre, säg icke för mycket!” ”Ja, jag åtminstone ämnar inte ” ”Nej, nu, men ack huru länge?” ”Inte för det första.” ”Det är lätt sagdt.” ”Har Victoria några farhågor?” ”Ack, det har jag haft många gånger.” ”Men icke nu väl? Har V. hos mig personligen sett något som gifvit stöd för dessa farhågor?” ”Nej visst icke! Lång derifrån! Men det är på framtiden jag tänker.” ”Ja men om man än skulle gå åstad när man blir äldre så har man ju dock den glädjen att en gång hafva sett klart, om man som ung hyst mina åsigter.” ”Ja med hvad hjelper det att hafva sett klart om man ändå går och bär sig dumt åt?” ”Under en betingelse är det klokt.” ”Ja det förstås, det går jag in på.” ”Men också endast under den enda.” ”Ja.” ”Och den bör väl ej anses oupphinnelig?” ”Nej, men alla tro naturligtvis att .” ”Ja, och det är just felet.” ”Och emedan det är så vanligt tycker jag att förlofningar äro näst det värsta jag vet.” ”Jag vet något värre.” ”Hvad då?” ”När menniskor missuppfatta ens intresse.” ”Åh, – ja – kanske. Men hvad skall man göra vid det? Det är så enfaldigt. Hvad som i mitt tycke är svårare, det är att se ett par menniskor rusa rakt i förderfvet. Och hvad skall man göra för att hindra det?” ”Ställa till skandal.”
Det är sagdt, att vi böra dröja, tills vi få dessa nya säkerhets-anstalter, och ej dessförinnan upphäfva den säkerhet, som nu äger rum. Jag är ej af denna tanka. Rättvisan måste och skall gå framför en missförstådd ömhetskänsla, och rätta sättet att komma derhän att vara rättvis emot omyndige, men rättvis blott, och att skapa de anstalter, som fordras, är att vara rättvis mot folket i allmänhet, och upphäfva all tyst förmånsrätt vid inteckningar, såsom oförenlig med ordning och säkerhet. Herr Cederschjöldj Pehr Gustaf: Jag t Den 7 Maji f. i». medgifver gerna, att någon ändring i lagen är nödig till förskaffande af mera säkerhet för långifvaren, på det capitalisten må blifva så mycket mera beredvillig att med lån bispringa, och samtycker derföre att den tysta förmonsrätten må upphäfvas; men jag tror försigtigheten fordra, att icke upphäfva den förr, än man kan sätta något annat i stället, för att försäkra den omyndige emot de förluster han annars kunde få vidkännas. Man har sagt, att förmyndarens fasta egendom skulle intecknas till myndlingens säkerhet; men det är ej alltid gifvet att förmyndaren dertill har tillräcklig fast egendom, eller åtminstone kunde han finna sig mycket besvärad af en sådan inteckning, hvarigenom hans credit minskades, och mången yngling kunde hafva så stor förmögenhet, att ingen i den orten kunde på sådant vilkor blifva hans förmyndare. Deremot anser jag det förslag, sorn förut blifvit uppgifvit, och hvaröfver Utskottet yttrat sig, nemligen om förmyndarekamrar, vara det säkraste och mest tillförlitliga, och jag inser intet hinder att i Sverige inrätta sådane, likasom uti andra länder. Stockholm gifver exempel på möjligheten af dylika inrättningar äfven hos oss; och man behöfde ju ej mer än en till exempel i hvar province. Jag vet ej just, att man dertill skulle nödvändigt behöfva municipal-styrelser, och hvarföre man icke för sådant andamål kunde, såsom här i Den 7 Maji f. m. ao5 Stockholm, aflöna vissa Embetsman.
Efter derom af Direktionen för Kongl. Svenska Aktiebolaget för jernvägen mellan Köping och Hult i underdånighet gjord ansökning och med afseende å hvad Styrelsen för allmänna Vägoch Vattenbyggnader, uti häröfver infordradt underdånigt utlåtande, anfört, har Kongl. Majit, medelst nådig proposition af den 1 nästlidne Juni föreslagit Rikets Ständer, att ett års förlängning af den, i sammanhang med beviljandet af statens garanti för detta jernvägs-företag, stadgade tid för arbetets fullbordande och banans öppnande till allmän trafik måtte, utan rubbning af de genom oktrojen nämnde bolag tillförsäkrade förmoner, varda bolaget medgifven, dock under vilkor, att vägbanan från Örebro till Köping, jemte erforderliga lokomotiver, fullbordas inom den förut bestämda tiden, eller 1855 års slut. Stats-Utskottet, till hvilket denna, under Nio 83 i lista Samlingen af Bihanget till Riks-Ståndens protokoller införda, nådiga proposition, jemte de vid dess föredragning hos Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståudet afgifna yttranden, remitterats, har för besvarande af de härå erhållna remisserna, tagit fullständig kännedom om innehållet af ej mindre den underdåniga ansökning, som föranledt ifrågavarande proposition, än det öfver denna ansökning infordrade utlåtande, hvarpå Kongl. Majit grundat sitt, uti samma proposition framställda, förslag. Enligt hvad Direktionen i underdånighet uppgifvit, hade i anseende till stadgandet i 7 §, af det för omförmälde bolag utfärdade privilegium; att jernbanan bör vara färdig att till allmänt begagnande upplåtas sednast vid 1855 års slut, samt att förlängning af denna arbetstid icke utom Rikets Ständers medgifvande kan ega rum, fråga hos Direktionen uppstått, huruvida en sådan förlängning af arbetstiden vore nödvändig samt om ingåendet i detta fall till Kongl. Majit med Bih. lill R. SI.