Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag hoppas, det Ridderskapet och Allein ej låter förleda sig att deri instämma; och jag anhåller om proposition på antagande af Herr von Schulzenheims anmärkningar med det af Grefve Gyldenstolpe föreslagne amendement. Derefter återstår blott några smärre anmärkningar, hvaröfver Herr Grefven och LandtMarskalken behöfver inhämta Ståndets tanka. Herr von Hartmansdorff': Derigenom alt jag på förmiddagen tappat vid en votering, som jag ej eller sjelf begärt, tror jag mig ej hafva förlorat rättigheten att deltaga i öfverläggningen och besluten eftermiddagen. Skillnaden mellan mitt förslag och det jag senast framställt, är den, alt jag då önskade förekomma all förändring, och nu, då förändring är beslutad, önskar att göra den mindre total, än mine motståndare åsyfta. Derföre har jag föreslagit, att Bankens och RiksgäldsContorets förvaltning samt JustiliaeOmbudsnrannens åtgärder 202 Den 9 Mars e. in. skola granskas äfven vid Ultima Riksdag, och nya val af Fullmäglige och Revisorer äfvensom JusliliaeOmbudsman derefter ske.. Denna skillnad mellan det äldre och senare förslaget af mig, tyckes vara så tydlig, att den borde kunna fattas af mindre klyftiga personer, än de, hvilka nu uppträd t mot mig, visat sig vara i fråga om destinctioner. Hans Excellence Herr Grefven och han dt Marskalk en framställde å nyo ofvanberörde proposition, b vilken, besvarades med starka Ja och några Nej, I anledning hvaraf Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken fork la-, rade, att som, enligt hvad Hans Excellence funnit, Ja öfve rros tal Nej, Herr von Sclmlzenheims omförmälde anmärkningar, jemte Grefve Gyldenstolpes dervid gjorda tillägg, kommeatt, såsom Ridderskapels och Adeina gemensamma tanka, till ConstjtutionsUtskot-. tet hänvisas. I Friherre Åkerhjelm, Gustaf Fredrik:
Vid början af förevar:de § slå följande ord: ”upgift på allt hvad han eger i fastighet, lösören och varulager.” Om jag icke bedrager mig, så räknas grufvedelar icke till faslighet; icke heller böra de kunna kallas lösören. Om fördenskull ordalagen, sådana de här blifvit föreslagna, bibehållas, så skulle dylik egendom möjligen kunna ur berörde upgift uteslutas. Jag tror följaktligen, att en annan ordalydelse är af nöden; och på denna grund hemställer äfven jag, att §:n måtte, i likhet med hvad som skett i BorgareSt., varda återremitterad. Då jag förmodar, att öfverläggningen härom icke skall blifva särdeles långvarig inom Utsk., sä tror jag jemväl att, om återremissen beviljas, skall någon större tidsutdrägt derigenom icke upstå, än att frågan i allt fall kan hinna att före Riksdagens slut till Ständernas pröfning återkomma. Hr Carleson: I en tidning, som jag här har i handen och der BorgareSt:s diskussion öfver ifrågavar:de ärende blifvit uptagen, finnes upgifvet att inom bemälde Riksstånd jemväl framställts anmärk:ar dels emot balansräkningens inskrifvande tili inventarii-boken, och dels emot det i paragrafen förekommande ordet då, i st. f. hvilket föreslagits orden: ”vid föregående räkenskapsårets slut.” Efter min tanka är också delta uttryck bättre, än det af Gr. Sparre föreslagna, isynnerhet hvad beträffar det af honom begagnade ordet rörelse - Den 3 November f. m. 257 rörelseår, hvilket tyckes mig vara mindre lämpligt än räkenskapsår. Jag vill derföre, för min del, icke motsätta mig en ålerremiss. II, Ex. Hr Gr. Sparre: Handelsoch kredit-lagsliftningen \ allmänhet är af mera kosmopolitisk natur, än de fleste andra grenar af lagstiftningen; della har haft till följd, att handels-lagarne äro, så vidt möjligt, lika i alla länder, och att maD, vid stiftandet af någon ny sådan i det ena landel, sökt göra denna öfverensstäm mande med de erkändt bästa i andra länder i vår verldsdel.
Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propus. förklarades inbjudningen ej kunna föranleda till annan åtgärd än att läggas till handlingarne. Föredrogs och lades till handlingarne Stats-Utsk:ts den 19 dennes bordlagde Mern. N:o 143, ang:de verkställd omröstning i ani. af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut rörande åtskilliga till statsregleringen hörande frågor. Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, sammansatta Statsoch Lag-Utsk:ts den 19 dennes bordlagde Betänkm: N:o 35, i ani. af väckta motioner om förändrad organisation af domkapitlen; och N:o 36, i ani. af väckt motion om ändring af K. Kungörelserna den 20 November 1845 och den 23 Mars 1858, rörande ersättning till vittnen, som i brottmål åberopas af allmän åklagare. Föredrogs sammansatta Statsoch Lag-Utsk:ts den 19 dennes bordlagde Betänk. N:o 37, i ani. af K. M:s Nåd. Propos. till R. St:r ang:de ersättning till domare och målsegande i de fall, då flera härad hafva gemensam tingstad i brottmål. Gr. Cronstedt: Jag hemställer, om icke R. o. Ad. ville på det sätt gilla nu upplästa Betänk., att summan afrundas till jemnt 1000-tal, eller 16,000 rdr, emedan det inverkar på slutsumman i 2:dra hufvudtiteln, som för närvarande utgör ett jeinot tal. 136 Den 25 Angnst!. Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framstäld propos., bifölls Utsk:ts hemställan endast med den förändring, att anslags-beloppet bestämdes i jemnt tal till 16,000 rdr. Föredrogos, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet: Sammansatta Statsoch Lag-Utsk:ts den 19 dennes bordlagde Betänk.
Från alla de anmärkningar, sorn detta förhållande måste föranleda, vill jag afhålla mig och blott S3ö Den 24 Februarii. erisdra derom, att i fall denna lag vid förra seklets början varit gifven, Sverige åtminstone gått m;ste om den beundrade lärdomsidkare som aldravidsträcktast utbredt fäderneslandets litteraira ära. Slutligen forde äfven den Skolordning icke kunna anses vara uttänkt i constitutionell anda , som långt ilrån att befordra kännedomen af modersmålet och färdigheten att på detsamma yttra sig redigt, ledigt och behagligt: en färdighet, som i hvarje land med representatif författning, måste vara af yttersta vigt att förvärfva, ingenting vidgiort att förbereda en sådan skicklighet, För att förebygga allt sophistiskt vederläggande , måste jag dock här erindra, om de båda Classer af elementära läroverk SkoiOrdningen angifver. Den förra Classen kallas (1 Sect. C&p. 1. §. 1) Apologist* Skolor, och de skola, heter det, åsyfta beredande tili allmän medborgerlig bildning; den sednare eller LärdomsSkolor åter, beredandet till den högre vetlenskapsodlingen, liksom den uteslöt allnjän medborgerlig bildning! Jag vili ej här tala om det skefva, det törderfliga i ph sådan uppdragen gränslinia mellan medborgerlig och lärd bildning, som skall sälta dem i opposition med hvarandra, till ömsesidig skada, utan här blott fästa uppmärksamheten derpå , att då i Skolorna af förra classen, öfning 1 Svenska språkets rättskrifning (1 Sect. C»p, 2 § r) är påbjuden ja befalld till och med att drifvas ända till färdighet att sammansätta afhasdlingar (t Sect.
Enahanda rätt tillkomme ock de på grund af hittills gällande författningar redan bildade församlingar af främmande trosbekännare. § 2. Församling, som i 1 § sägs, vare oförhindrad att sjelf kalla prest eller lärare. Hvarje församling anställe såsom föreståndare en välfrejdad person, hvars vård hennes angelägenheter anförtros kunna, och göre derom anmälan, i Stockholm hos Öfver-Ståthållare-embetet, och annorstädes i riket hos Konungens Befallningshafvande. § 3. Varder rättigheten lill fri religions-öfning missbrukad, eller underlåter församlingen att iakttaga hvad i afseende å föreståndaren är i 2 § stadgadt; då må, efter Konungens förordnande, församlingen upplösas. § 4. Föreståndaren åligge att noggrant föra de anteckningar, som af Konungen föreskrifvas; att desamma inför Domstol, Konungens Befallningshafvande eller Öfver-Ståthållare-embetet vid anfordran förete; att inom en månad efter hvarje års slut till Konungens Befallningshafvande eller Öfver-Ståibållare-embetet aflemna förteckning å församlingens medlemmar, under årets lopp ingångna äktenskap samt inträffade födelser och dödsfall i församlingen; att på sätt, som för Svenska kyrkans presterskap är stadgadt, utfärda betyg och till offentliga myndigheter lemna upplysningar om församlingens medlemmar; samt att för Öfrigt ställa sig till efterrättelse lag och de särskilda föreskrifter, som af vederbörande honom meddelas. Underlåter föreståndaren att iakttaga hvad honom enligt denna författning åligger; straffes med böter från och med tjugo till och med trehundra Riksdaler eller fängelse från och med två månader till och med ett år. § 5. Ej må något hus eller rum af församlingen begagnas~till Gudstjenst eller andaktsöfning innan föreståndaren derom gjort anmälan, å landet hos Kronofogden i orten, och i staden hos Poliskammaren, der sådan finnes, men i annat fall hos Magistraten. Bih. till R. St. Församlingens
R:dr månatligen erläggas under de fem första månaderna af år 1865 och återstoden eller 1 million R:dr under den sjette månaden; lånet skulle vara äterbetaidt inom tre år; det belopp, hvarå de skuldförbindelser skulle lyda, som, i stället för löpande obligationer, borde utfärdas, komme att särskildt bestämmas; för lånet skulle hypothiseras Svenska fonderade 4J proc. obligationer å ett efter ränteskilnaden lämpadt belopp; dock vore Riksgälds-kontoret berättigadt utbyta de såsom hypothek aflemnade obligationerna emot andra dermed jemförliga fonderade obligationer. De sålunda antagna bestämmelserna blefvo likväl ej godkända af de utländska Bankir-inrättningar och Bankirhus, genom hvilkas medverkan det af Skandinaviska Kreditbolaget föreslagna temporära lånet skulle anskaffas; hvarföre merbemälda bolag kort derefter inlemnade till Fullmägtige ett nytt, i flera delar från dessa bestämmelser afvikande, låneanbud. Ehuru enligt detta sednare anbud både beskaffenheten af och vilkoren för det lån, hvarom frågan vore, komme att väsentligen förändras, funno sig Fullmägtige likväl, sådant oaktadt, föranlåtne att, efter några erhållna modifikationer i deruti föreslagna vilkor, antaga detta anbud. I afseende på de flera särskilda omständigheter och förhållanden, som föranledde Fullmägtiges härom fattade beslut, torde det tillåtas Fullmägtige hänvisa till Rikets Ständers nyligen församlade Revisorers berättelse om granskningen af Riksgälds-kontorets förvaltning och räkenskaper samt det utlåtande Fullmägtige i anledning af denna berättelse komma att till Rikets Ständer afgifva. Emellertid anse sig Fullmägtige här böra uppgifva hufvudvilkoren i det med Skandinaviska Kredit-aktiebolaget under den 22 December sistlidne år afslutade lånekontrakt. Det enligt detta kontrakt upptagna temporära statslån skulle utgöra 8,100,000 mark Hamburger Banko eller 2,700,000 R:dr silfver specie, svarande mot 10,800,000 R:dr Stats-Utskottets Memorial 1Y-.o 3.
Hofrätten funne tillförordnade Domhafvande!] hafva saknat skäl för sitt föregifvande, att förhållandet i denna del icke varit af Sparbanken tillräckligen styrkt; och alldenstund uppenbart vore, att den säkerhet, fordringsägare genom inteckning vunnit i gäldenärs fastighet, icke i allmänhet kunde förringas deraf, att fastigheten sedermera kommit f annan persons hand, samt ,den omständighet, att den sistnämnde förr, än han äganderätten dertill förvärfvat, innehaft förmynderskap, följaktligen ej på den förres eller inteckningsägarens rätt ägde verkan eller inflytande; fördenskull och som Häradsrätten, på sätt jag anmärkt, uti ifrågavarande konkursdom felaktigt förfarit deri att, ehuru Sparbanken i fastigheten ett halft mantal Mortorp erhållit inteckning, innan Anders Nilsson densamma sig tillbytt, Häradsrätten likväl tillagt hans myndlingar för deras arfvemedel framför Sparbanken ovillkorligt företräde till betalning ur Anders Nilssons samtliga tillgångar; alltså och då berörde under tillförordnade Domhafvandens ordförandeskap fattade lagstridiga beslut måste anses hafva härledt sig af vårdslöshet eller oförstånd, desto mindre ursäktligt, 'sorn han sökt att beslutet såsom rigtigt försvara, pröfvade Kongl. Hofrätten, i förmågo af 1 Kap. 12 § Rättegångsbalken, rättvist döma honom att för omförmälte felaktighet i domareembetets utöfning plikta sextiosex r:dr 32 sk.; men ehuru upplyst vore, att sedan Häradsrättens dom vunnit laga kraft, massans tillgångar, i följd af den förmyndaremedlen tillagda förmånsrätt, icke lemnat öfverskott till betäckande ens af någon del utaf,Sparbankens fordran, som således helt och hållet gått förlorad; likväl och emedan det på Sparbanken sjelf berbtt att förekomma sagde lidande genom ändrings sökande eller fullföljd (fullföljande) af vad emot omförmälte dom, samt den underlåtenhet, som härutinnan ägt rum, icke kunde läggas tillförordnade Dombafvanden till last; ty funne Kongl. Hofrätten icke skäl att bifalla Sparbankens af Advokatfiskals-embetet understödda påstående om ersättning för den häraf inträffade skada, lika litet som Kongl. Hofrätten kunde'fästa afseende å Sparbankens yrkande om godtgörelse af tillförordnade
Af dessa bör dock, enligt Utskottets tanke, icke någon uteslutande fästas vid något visst län, enär en sådan åtgärd, på skäl som Landtbruks-akademien utvecklat, synes vara olämplig samt sannolikt skulle framkalla anspråk från de län, som i detta hänseende icke blifvit gynnade; dock som behofvet af sådant biträde, hvilket af landtbruksingeniörerne meddelas, för närvarande synes vara ganska stort inom Westerbottens län, men anställandet derstädes på Statens bekostnad af en särskild undervisare i landthushållningen, hvars åliggande skulle i det närmaste vara detsamma som landtbruksingeniörerues, icke kan vara lämpligt, torde likväl en af de nya landtbruksingeniörerne böra tillsvidare uti detta län företrädesvis användas. Aflöningen för desse landtbruksingeniörer anser Utskottet böra, utan afseende å tjenstgöringsort, bestämmas till lika belopp för dem hvardera och utgå, på sätt Kongl. Maj:t föreslagit, med 1,500 R:dr, jemte reseoch traktaments-ersättning, beräknad till 1,000 R:dr för dem hvar; hemställande Utskottet, i öfverensstämmelse härmed, att hvad såväl Kongl. Maj:t som enskilde motionärer i ämnet föreslagit måtte på så sätt bifallas, att Rikets Ständer, till aflöning åt ytterligare trenne landtbruksingeniörer, hvaraf en bör företrädesvis inom Westerbottens län tillsvidare användas, måtte å stat anvisa 4,500 R:dr, jemte reseoch traktamentskostnads-ersättning 3,000 R:dr, med tillhopa 7,500 R:dr. 36:o.
Af denna sats bli två bottnar, som sedan hopläggas med sylt eller marmelad emellan. i dessa påträdaren dagar B l i x t e n, som endast kostar 75 öre, är en nyttig och trenig Julgåfva samt oumbärlig för hvarje hem. J. I alla boklådor à 1 kr. inb. Nyaste Patiens-Bok inneh. 56 patienser, illnstr. Solidast! Billigast! IDUN 1896 dosan och fryses. Har man råd till flera ägg, blir glacen så mycket bättre. Fylldt selleri: Kalffärs lillagas som till frikadeller; sellerihufvuden skalas, förvällas och uppläggas att afrinna. Ett litet lock afskäres och sellerihufvudet urgräfves, så mycket som möjligt, fylles med färsen, locket pålägges och bindes med tråd och de fyllda rötterna kokas i buljong i kort spad. Somliga pläga först bryna dem i smör och koka dem sedan. Serveras med salt spad eller med hvit smörsås, hvari man blandat spadet. Strumpor, Tröjor, Kalsonger, etc. etc. Försäljning frän fabriken DIREKT till allmänheten. INGA MELLANHÄNDER! Beställningar, reparationer, vidBticknlngar 3 Bryggaregatan 3, 1 tr. upp, andra huset från Drottninggatan. gagnade framgångsrikt de många tillfällena att briljera med sin uppdrifna koloratursång och skildes äfven dramatiskt rätt erkäimansvärdt från uppgiften; hr Ödmann som don Sandoval tedde sig så ungdomligt hurtig som trots någonsin och stämman klingade friskt och kraftigt. Både lagerkransar och inropningar kommo också dessa två publikens favoriter till del. Hr Sellergren hade sin gamla roll som falskmyntarchefen Rebolledo och gjorde den med öflig grandezza; fröken Frödins täcka Diana kunde .gärna ha intonerat renare och hr Forsells don d ' Aveyro satt upp en något käckare min. I det hela gick dock, som sagdt, operan bra under hr Hennebergs ledning, och den 2:a aktens nya salongsdekoration torde förtjäna ett särskildt erkännande.
Bränneri, som de byggnader derstädes, hvilka ytterligare kunna för nämde Inrättnings utvidgande erfordras, få af densamma utan ersättning begagnas, emot skyldighet lill byggnadernas underhåll; Att Maria f. d. Krono-bränneri, likaledes utan ersättning, anslås till local för den i Stockholm inrättade Normal Vexelundervisnings-Schola; börande byggnaderne till Staten återgå, då de för nämnde föremål icke vidare erfordras; Att Catharina förra Krono-bränneribyggnader må, jemväl utan ersättning, upplåtas till en provisionel Sjukhus-inrättning för Stockholms stad, emot skyldighet lör Staden att dem underhålla, och med vilkor, att de till Staten återfalla, så snart 3j Kongl. Ma/.ts Nådiga Propos. Nso $6. ,-k Sjukhus - inrättningen derstädes upphör; samt Att de har ofvan omförmätda byggnader och lägenheter, som, till förvarande af Armeens och Flottans förråds-persedlar» blifvit upplåtna, måntan ersättning fortfarande för samina ändamål begagnas. Kongl. Majit föreslår vidare, att branneri-byggnaderne i Upsala få af Seraphimer-OrdenS-Gillet inlösas emot den erbjudna köpesumman af 3,^50 R:dr, oell att förra Bränneri-byggnaderna i Söderköping må under enahanda vilkor, söm hittills» af Götha Calial-Bolag disponeras. Kongl, Majit anser det vara en följd af Allmänna Magazins-Inrättningens slutliga upplösning, att de Stats-Verket förut tillhörande Magazins-hus och andra lägenheter, som nämnde Inrättning disponerat i och för sin befattning med uppbörden och förvaltningen af Kronans Spannmålsräntor, vid nästa års början, af Stats-Contoiret återtagas i det stånd de då befinnas; men det är äfven angeläget, att Ståts-Verket får utan ersättning öfvertaga sådana Magazins-fonden enskildt tillhöriga byggnader, som erfordras för vården af Kronans - Kongl. Maj.ts Nådiga Pröpos. N:0 46- 33 nans spannmåls-lager, oell hvilket i synnerhet är af vigt, hvad Magasinet i Götheborg beträffar.
— Icke alla hade lika ondt efter tårar. — Dessa undringar gåfvo imedlertid en ny riktning åt Augustas tankar – och tankar och känslor voro i den unga flickans själ sammanväfda med Margaretas bild, så att hon omöjligt kunde lefva länge utan att råka på den – hon måste, det kände hon, älska Margareta äfven med hennes obillighet, och tagande Guvernantens hand, förde hon den sakta till sina läppar. „Bonne Amie har ju varit sträng i dag“ sade Margareta leende. Augusta blef purpurröd. „Hur kan Bonne Amie veta hvad jag tänker“ utropade hon i sin förvåning. „Det skall jag säga dig en annan gång.“ „Hvarföre icke nu genast?“ „Då skulle jag liksom försvara mig, och jag är glad att veta mig i ditt hjerta hafva förespråkare som ej behöfva min egen röst till min hjelp.“ „Är Bonne Amie säker derpå“ frågade Augusta glad, såsom om hon blifvit säkrare på sig sjelf genom Guvernantens ord. „Ja.“ Nu började tornspetsarne af det på en höjd belägna Sjöborg att synas. De resande blefvo åter tysta, men Augusta förblef sansad och lugn. De ankommo till sorghuset, der allt, stort som smått, syntes vara utan sammanhållningspunkt. Häradshöfding Malung emottog dem. „Han måste hän“ svarade han kort på deras frågor om Carl. Augusta omfamnade snart den af hennes ankomst öfverraskade brodern, som utan att fälla en tår, tryckte henne till sitt hjerta, och flickan gret sakta och mildt vid broderns bröst. „Våra Föräldrar“ var det första Carl yttrade. „De må temligen bra och hafva skickat mig hit till dig“ svarade Augusta halfhögt. Nu blef Carl varse Margareta, som under syskonens helsning med djupt deltagande anmärkte den beklagansvärda Änklingens förändrade utseende – hans höga, ridderliga gestalt var sammankrympt, lutande mot jorden – dödsblekhet vanställde de ädla dragen – han var knappast igenkänlig! Carl gick bort till Margareta, fattade hennes hand och sade: „Hon älskade Er,“ men i detsamma kommo Emilies sorgklädda barn inspringandes, helt glada öfver de oväntade gästernas ankomst.
Committerades pluraliret haf , såsom förut är nämndt, antagit, att Collegiernes befattning med ärender, som röra Näringarne, helt och hållet bör upphöra; att den allmänna öfversigt af Näringarnes tillstånd, som för administrationen är behöflig, med större skyndsamhet och säkerhet kunde beredas, genom omedelbara åtgärder och upplysningars infordrande af de Förvaltnings chefer, som dermed få befattning; att de anstalter, Styrelsen till Näringarnes förkofran kan vidtaga, böra directe från Regeringen Utgå; och att således Collegier blott böra bibehållas till förvaltning af allmänna medel, af beskattningsverket, af Statens egendomar, öch af förräderna fördess försvar, hvarigenom Collegierne skola erhålla dea egenskap af förvaltande verk, hvar - 85 under de i 47 §. af Regeringsformen äro nämnde *). Ett annat förslag utgår deremot från den grundsats, att, då Sveriges Regeringsform är en blandning af grundlagligen deladt välde och envälde, sä borde Ämbetslormen desto mera innebära en blandning af Collegial-styrelse Det förmenes nemligen , att Regeringens magt i Näringsmål är alltför stor för att medgifva Ämbetsverkens förenkling til! den grad, som j andra grundlagliga samhällen och hos brödrafolket är möjligt, samt att de grundsatser, som blifvit följda under utöfningen af denna magt, äro sådane, att de för en dylik förenkling lägga ytterligare hinder i vägen ***) ; deiföre antages också, att formerne för Rikets Styrelse verk i allmänhet äro rigtiga; och skall den Collegiala Ämbetsforineo, äfven om särskildta förhållanden, såsom Regeringens envälde i vissa afseenden, näringstvånget m. m. icke fordrade dess tillvaro, ickedessmindre, med afseende på ärendernes och författningarnes mängd, vara nödvändig; emedan, om målen finge gå directe från den första instantien till den högsta, Stats Secreterarne skulle blifva så öfverhopada af göromål, att de icke kunde dem medhinna; eiler också inflytelsen på målen för myc - *) Sidan 52. Committerades betänkande. #•) Sid. 107. Cancelli*Rådet v.
Ty det sorgliga faktum, att realisterna vid läroverken, efter att ha der tillbragt lika många år med dem, hvilka last klassiska språk, ofta befinnas i sjelfva realämnena icke blott icke öfverlägsna, utan rent af underlägsna dessa — icke kan väl det uteslutande bero hvarken på de klassiska språkstudiernas inneboende bildningskraft eller de merändels ringare fattningsgåfvorna hos dem, som nu sättas in på reallinien: neji det beror derjemte och i främsta rummet derpå, att undervisningen på denna linie icke är och icke kan vara väl anordnad, så länge den realistiska bildningsvägen, såsom nu, i sjelfva verket utgör ett slags bihang till den klassiska. Icke skulle vä! heller resultatet af den tid, som på den klassiska linien användes åt dess hufvudämne, blifva jemförelsevis så litet, som det nu ofta blir, om icke, till följd af bristen pä dugliga realskolor, en mängd gossar, som icke hafva någon fallenhet för den lärda linien, ändock af sina målsmän dit insattes, till föga fromma för dem sjelfva, till hinder och mehn för de öfriga. Mot detta onda, hvilket helt visst ej skall af någon sakkunnig förnekas, hvarken kan eller bör hjelpen sökas deri, att olägenheterna af föreningen jemnare fördelas de båda linierna emellan, utan deri, att föreningen upphäfves — att det blir särskilta klassiska och särskilta realskolor, eller att undervisningen på de båda linierna blir fullständigt åtskiljd. Hvar och en, som känner förhållandena vid våra elementarläroverk, vet, huru de klassiska språken vid de flesta af dem ännu äro,snart sagdt, allherrskande. Det gifves knappast något 448 Den 17 Mais e. m. undervisningsämne, vid hvars behandling inom den klassiska linien, de icke utöfva ett högst betydligt inflytande. Ja! gossens hela sätt att tänka och uttrycka sig, bildar sig i ej ringa grad efter de klassiska auktorer, med hvilka han ständigt umgås, hvilka största delen af dagen, hemma och i skolan, utgöra hans trogna sällskap.