Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bland de under byggnad varande nya länsfängelser har icke något under loppet af år 1860 blifvit fullbordadt, så att det kunnat för fångars emottagande upplåtas. Förplägningskostnaden för hvarje fånge uppgår för 1860 till 22 öre. Fångvårdens skulder vid 1860 års slut uppgingo till 615,655 R:dr 12 öre, hvaraf till Kongl. Stats-kontorot 411,481 R:dr 30 öre. Som Styrelsen egde att af statsmedel såsom förlagskapital innehafva ett belopp af 375,000 R:dr, hade Styrelsen ersatt Kongl. Stats-kontoret skillnaden emellan denna summa och ofvannämnde 411,481 R:dr 30 öre med 36,481 R:dr 30 öre. Kongl. Stuteri-öfverstyrelsen. Räkenskapen, som i Kongl. Kammar-rätten granskats utan anmärkning och vid hvilken från Revisorernes sida icke heller varit något att anmärka, lemnar följande redogörelse för inkomster och utgifter: — 147 — Debet. Balans från år 1859. Tillgångar Uppbörd: Ordinarie statsanslag Räntemedel För försålda hingstar. Donationsmedel Balans till år 1861: Skulder Or edit. Balans från år 1859: Skulder Utgifter: Aflöning och expenser Reseoch traktamentspenningar Inköp af hingstar Räntemedel Diverse utgifter Leverering till Ottenby stuteri Dito till Flyinge dito Dito till Strömsholms dito Balans till år 1861: Kontant behållning .
2:o 1 sammanhang härmed och i likhet med hvad Kongl. Kam mar-Rättens Öfver-Revisions-Departement anmärkt hafva Revisorerne funnit anmärkningsvärd!, att Kamereraren Krutmeijer, ulan grundad rättighet, årligen uppburit och qvitterat en Kammardrängs-lön vid Stockholms Station, utgörande: 4. 27: hvilka således synas kunna Staten besparas. (17) — 130 — 3:o Under åren 1836 och 1837 hafva af Förvaltningen af SjöÄrenderne årligen utbetalts 5 R:dr till visitkort, hvilken obehöriga utgift Revisorerne till rättelse för framtiden anmärka. 4:o Vidare få Revisorerne anmärka följande poster, hvilka årligen utgått, ehuru Rikets Ständer, i underdånig Skrifvelse af den 6 October 1834, förklarat, att de under Riks-Stalens Hufvud-Titlar uppkommande besparingar dädanefter icke skulle användas till bestämda löne-anslag på Stat. A) F. d. Varfs-Commissarien vid Carlskrona Station N. G. Rääf bar genom Kongl. Brefven den 18 Maj 1836 och 14 Juli 1837 fortfarande under dessa begge år fått af 4:de lfufvud-Titelns Besparingar uppbära 100 R:dr Banco årligen, eller skillnaden emellan hans förut innehafde lön och den vid afskedstagandet honom beviljade pension. B) Till följe af Kongl. Brefvet af den 18 Juni 1836 har Capitainen vid Kongl. Flottans Expectance-Stat F. A. Sjöbohm, vid afskedet ur krigstjensten, erhållit, utom den pension af Armeens Pensions-Cassa, hvartill han enligt Författningarna var berättigad, ett årligt arfvode å Flottans Expectance-Stat af 291 R:dr 32 sk., utgörande skillnaden emellan den honom beviljade pension och lönebeloppet i hans förut innehafde tjenstegrad.
— Genom ett Consistorii underdåniga skrifvelse bifogad t och af öfverläkaren vid Wadstena hospital utgifvet intyg, hade nu blifvit styrkt, att Rosell, som, efter nära fyra års vistande å Wadstena hospital, derifrån utskrefs den 13 sistlidne Augusti såsom obotad, fortfarande vore lidande af förryckthet med slöhet samt utan tvifvel vore att betrakta såsom obotlig, i anledning hvaraf Konsistorium, — då det af flere skäl måste blifva mera eller mindre ofördelaktigt för läroverket, att en läraretjenst sålunda under en följd af år bestriddes af vikarie, och då något annat läkarebetyg, sorn i bestämdare ord än det nu företedda, förklarade Adjunkten Rosells sinnessjukdom obotlig, icke någonsin torde kunna utfärdas, — i underdånighet hemställt, om icke Kongl. Majit skulle finna för godt att till Rikets Ständer aflåta nådig Proposition om Rosells uppförande på allmänna Indragnings-statcn till åtnjutande af en pension af 750 Ridt'
Det är icke utan , att man af många skäl kunde tinna sig frestad till en motsatt förmodan. Till och med Allm. Besvärsoch Ekon.Utskrs 1111 på bordet hvilande betänk. N:o 112, rör:de Öresundska tullen, i hvilket betänk, föres ett ganska allvarligt språk, gifver styrka åt den önskan, att man ej ensamt på grund af StalsUtskts tro, ehuru aktningsbjudande jag anser den vara, måtte nedsätta de begarda anslagen, hvilka, ehuru obetydliga , likväl kunna för vestra orterna vara af lika vigt, som det för Washolmen och befästningarna i Stockholms skärgård tillstyrkta anslag är det för hufvudstaden. När tror eljest Utsk., att den tid bör varda kommande, då anslag, begärda till dessa fästningsbyggnader, böra, utan verkställd och på måfå verkställd afprutning, medgifvas? Det kan omöjligt vara Utskts mening att dermed bör fördröjas, tilldess det inträffar — hvad Utsk. pag. 2 i betänk. N:o 44 lyckligtvis förklarar vara mindre sannolikt — att Sverige skulle bolås af ett krig, som vore riktadt mot dess sjelfständighet såsom stat. Emedlertid lär det, såsom Utsk:s betänk, utvisar, vara tillgången på pionnierer och fångar, som förskaffat anslag så väl till Carlsborg som till 17 H. 4° 314 Den a5 November e. m. nu ifrågar. befästningar. Del bevisar åtminstone sanningen deraf, att det gifves intet ondt, som icke äfven liar godt med sig. Såsom skal för afslvrkande af bifall å K.M:s nåd. propos. om anslag till instructions-compagnier oell till indelta armeens öfriga vapenöfningar, åberopar StatsUtsk. sina uti betänk. N:o 44 framställda organisationsförslag.
Fullmägtiges yttrande, det med sin berättelse sä tidigt mätte inkomma, att Riksens Ständer hunne derom öfwerlägga och fatta sitt beslut. Hans Excellcnce Herr Grefwe kuutb, conformerade sig med Grefwe blomér. Friherre Eberström, ^acob: Utan att bestrida billigheten och riktigheten af den formen Grefwe blörner önskat mätte iagttagas, trodde han dock, att den e) behöfdes, emedan alla nödige uplysningar, och alla som Fullmäktige kunde ytterligare meddela, funnes i deras egna Protocoller. Grefwe blörner. Larl Gabrie!, förklarade, att om Ridderskapet och Adeln sädant skulle besluta, wore det likwäl emot wanlighcten och all praxis, Den 16 September. 523 xis, att e) höra Fullmägtige i en sak, som angär dem sjelfwe. Grefwe Oobns, ^uZust, anmärkte, att om praxis, ehuru äldrig, likwäl wore felaktig, insäge han ej hwarföre den borde följas. Herr Lilverstolpe, (kustak ^brsbsm, trodde att i anledning af Herr Grefwe törners fbreflagne tillägg frägvrna borde ffiljas. En annan sak wore den berättelse Herr Grefwcn föreslagit, att Danco-Utffottet ffulle afgifwa, en annan det yttrande Banco-Utskottet har att lemna i följe af remissen af Friherre Lesterxtrömg Memorial. I anledning af denna remiss skulle Banco-Utskotlct yttra, huruwida de begärde handlingar»? behöfwa hällas hemliga eller ej. Derbfwer behöfde, efter hans tanka, ej Fullmägtige höras. Men om en sädan berättelse ffulle afgifwas, som Herr Grefwe körner äffat, wore det bäde rättwist, att Fullmägtige hördes och äfwen lätt att werkställa, utan nägon deraf följande tids - utdrägt. Men en sak wore nödig att dcrwid anmärka.
På detta sätt, men endast på detta sätt skulle den af staten understödda skådebanan, den vid hvilken man ju i främsta rummet har att fasta sin uppmärksamhet, kunna försäkra sig om goda skådespelare för framtiden. Att sätta sig och vänta på att nya krafter skola af sig sjelfva tillströmma, är att bra mycket förtrösta på en mild försyns särskilda ingripande i teaterns affärer. Det finnes nog de, jag vet det mycket väl, som säga: “ Det har ju gått bra hittills. Teatern har ju fått hrr Hedin, Fredrikson, Thegerström, Törnqvist, Personne och ännu flera, både herrar och damer, som icke varit uppfostrade vid teatern. Hvarför skulle det icke gå lika bra äfven hädanefter? Detta är ett fåviskt tal. För det första är det icke alla år, ej ens alla årtionden som skaffa teatern en ung man i verken sådan som hr Fredrikson. För det andra hade det icke skadat kungl. teatern och ej heller hr Fredrikson, om han haft tillfälle att genomgå en ordentlig konstskola. Och huru mycket nödvändigare hade en sådan skola ej varit tor åtskilliga andra skådespelare! Måtte det en gång blifva slut på dilettantismen! Teaterns framtid beror på, att hon tillförsäkras om nya, från en verklig konstskola utgångna krafter, hvilka redan vid sitt första framträdande på den kungl. scenen hafva läroåren bak om sig, men som ej der-tor lemnas vind för våg, utan måste taga råd och handledning af en vid teatern anstäld instruktör, hvilken icke har något annat att sköta än detta “ instruerande ". Hvarje teatervän, hvarje konstvän i allmänhet, hvarje fosterlandsvän, som vill och kan se saken något längre än till abonnemang och granna uppsättningar, skall otvifvelak-tigt medgifva, att endast på nyss anförda sätt kan teatern trygga sin tillvaro och tänka på främjandet af den foster-ländska konsten. Men, invändes otvifvelaktigt, hvar taga bröd i öknen? Huru skaffa anslag till de otvifvelaktigt stora kostnaderna? Derpå svaras helt enkelt:
N:o 293, i anledning af erhåilne återremisser å Betänkandet, N:o 171, angående Kongl. Maj:ts nådiga proposition om tillåtelse för Nya Trollhätte-kanal-bolags-direktion, att få till skatte lösa gamla slussen vid Lilla Edet, med tillhörande område: afslogs. N;o 294, i anledning af väckt motion om statsanslag lill bekostande af en uppfunnen machin till uträkning, sättning och tryckning af Mathematiska tabeller; bifölls. N:o 295, i anledning af väckta motioner, angående förändradt användande af den till skolorna i städerna inom Lunds stift utgående Helgonskyld, samt om denna afgifts upphörande, m. m.; bifölls. N:o 296, angående Militiae-boställs-kassan, återremitterades; och N:o 297, i anledning af väckt motion, angående ett årligt anslag af 1000 Rdr åt Byggnadsföreningen i Stockholm; bifölls. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets Utlåtanden och Memorial: N:o 298, i fråga om sättet, ordningen och vilkoren för utbetalning af anslag och lånebidrag till befrämjande af allmänna arbeten; återremitterades. N:o 299, angående dispositionen af den å ackords-föyskotter och ersättningar varande reserverade behållning; bifölls. N:o 300, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o 254; lades till handlingarne; och N:o 301, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o 255; lades till handlingarnc. Prot.-Utdrag den 15 Augusti 1851. 495 Från Hedern. Bonde-StåndetS.
tröttad dan förr V i ha reen gång på ett annat ställe betonat detta och vilja här ännu en gång lägga denna vara olyckliga. som gaf sig uttryck i en aldrig mande. nen, vittnade för de Punktlighet hvarje i tid vecka återkomär första vilkoret ordning och trefnad i hemmet, hvarför man i detta hänseende bör se genom fingrarna hvardjupa sett henne djupt bedröfvad, och rynka, nästan som ett ärr hugget knif, som hon bar mellan ögonbrytankar hvita panna. om, att många kämpande och hade rört sig bakom hennes H o n var alltför sann att icke också taga henne var egen okunnighet, dels på hennes bekvämlighet till en prydnad, och att de mestadels antingen öfver arbetet, öfver människorna och naturen. samt icke Själfva de äfven slapphet. Matmödrar, som känna sig själfva, att de ej äro hemmastadda i husliga möjligt bestyren, vinna insikt böra däri, söka så att så fort som de själfva * Med tanken fästad på detta mål är det väl äfven som i folkskolan i vinter matlagningskurser anordnats för de äldre flickorna. alls själf eller andra har djup Man säger i med sig Jag allmänhet, att fruarna hafva sina klockor blott allt med henne för ofta, beroende dels på matmors värr ken föreföll kunde tjäna sin nästa. sammare, likaså Intet tråkigt, besvärligt eller tungt, om hon därmed en tidsföljd, För henne var hennes arbetsförmåga. med ledning saknas dock tyH v a d angick dem, drig ett hårdt ord emot dem, men bon ansåg i nödvändiga blott och ansåg alla kristna tjänarens inlärande och för den senare undernyss nämnda förberedelse kunna, om ock långDenna alla öfvertygelser, bröder och systrar. en forderliga ledningen. till andras som icke förstodo kristendomen, hade hon alTjänarens dagliga sysslor böra vara uppskrifna till en duglig tjänarinna, förhållande öfvertygelse, hänseende, ty mången flicka skulle äfven utan blott hennes matmoder ville gifva den eri respekterade voro uppmaning alla fruar rätt allvarligt på hjärtat. uppfostras att att samhar aldrig kännt en humanare och mera förebrå sig i detta om ganska För jag plikt att, noggrann gnat och bannor kan förmås att räcka en hjälphand.
Stais-, Lagsamt Alim. Besv.- och EJcon.-Utsh. Betänkande N:o 50. ser af barn och anhöriga, för det han genom en långt utsti-äckt afverkningstid ingripit i efterkommandes fria disposition öfver hemmanet Efter nämnde tids Slut befunnes skogen så hårdt medtagen, att egaren ofta saknade byggnadsvirke för eget behof. Skogslöseskillingen, i de flesta fall uppburen under de första åren af kontraktstiden, hade emottagaren lefvat upp i lättja, lyx och öfverflöd: intet deraf hade blifvit användt till jordbrukets förkofran. Hemmanet saknade ålit värde och dess innehafvare nedsjönke i största fattigdom; exempel saknades éj, att sådana personer fallit fattigförsörjningen till last. Staten borde icke liknöjdt åse ett sådant tanklöst förfarande eller låta nuvarande generation genom berörda oförsigtigt handlingssätt betaga kommande slägten tillfälle till tarflig utkomst, utan fast heldre, medan tid ännu vore, i detta hänseende vidtaga ändamålsenliga lagstiftningsåtgärder. Motionären föreslår derföre: att det må förbjudas skattebonde att muntligen eller skriftligen uppgöra kontrakt om försäljning och afverkning af skogen på dess egande och innehafvande skattehemman för längre tid än 4 år i sender, och att, derest dylikt kontrakt är för längre tid upprättadt, det må i alla afseenden vara ogiltigt. Utskottet kan ej tillstyrka antagandet af detta förslag, hvilket icke synes motsvara sitt ändamål, enär dels de kontraherande parterna af intet lagbud skulle kunna förhindras att, så länge dem behagade, ställa sig den afslutade öfverenskommelsen till efterrättelse, dels ingenting skulle hindra förnyandet af ett, till en höljan för endast 4 år afslutadt kontrakt Ehuru således hvarken Herr Ljungbergs eller Henrik Hanssons ofvanberörda förslag lämpligen kunna tinna plats i lagstiftningen, äro likväl de omständigheter, på hvilka förslagen sig grunda, af den betydelse, att de föranledt Utskottet att tillse, hvad till förekommande af de anmärkta missbruken må kunna åtgöras. Då Utskottet härvid påminner om den af såväl Kongl. Maj:t, som Rikets
Bil. 6 till Kongl. Mapts Proposition N:o t om Statsverket 1862. 9 1 Intendent R:dr 3,000 1 Kamrerare » 1,000 2 Vaktmästare å 750 R:dr » 1,500: hvarjemte för möblernas vårdande och mindre reparationer derå åtginge årliga dagsverken för en summa af » 6,000: Summa R:mt R:dr 11,500: — att intet anslag nu funnes till underhåll af Statens silfver, koppar, porslin, glas och linne; att silfret blifvit under 100 års tid betydligen förslitet, hvarföre en stor del deraf beliöfde omarbetas och silfvérserviserna kompletteras; att kopparen vore i det mest bristfälliga skick, så att få af dessa inventarier kunde begagnas; att af glas och porslin funnes så godt som intet i behåll, hvarföre sådant mäste i staden förhyras, så fort antalet inbjudna gäster öfverstege 100; att med linnet vore enahanda förhållande eller att det som fanns vore sä godt som intet; att för komplettering och omarbetning af silfret erfordrades R:df 30,00(1: — » » » » af kopparen » » 2,400: — till inköp af porslin » » 22,000: — » » af glas » » 7,400: — » » af linne » » 16,000: — Summa R:mt R:dr 77,800: — att till underhäll af silfver, koppar, porslin, glas och linne erfordrades årligen 6,000 R:dr; att anslag ej heller funnes till underhåll af Klädkammarens effekter; att för deras iståndsättande skulle erfordras 26,000 R:dr; att, för att kunna bevara och halla i någorlunda brukbart skick hvad sorn för den närmaste framtiden vore behöfligt, erfordrades 400 R:dr årligen; samt att, enligt dessa beräkningar, således nu erfordrades till inköp och underhåll af möbler
En patriot som få, han håller tal Af nit, så glödande som Phoibos' pilar, I hvarje gathörn, der han träffar på En sysslolös och. nyhetslysten skara, Och han riskerar också för sin sak Att bli beskrattad, och det är ju alltid Ett vackert drag att offra sig för sin Idé och bli martyr för folkets sak Så ha ju alla stora män fått lida. Och nu det bästa utaf allt, I vänner Han saknar bildning! Bildning, detta onda, 52 Som sätter upp ett skrank emellan folk, Som födas lika usla hit till verlden Och en gång sedan måste färdas hädan På lika satt! Än mer, han är så blygsam, Att han sin råhet kännes vid. Ju hört hur han plär börja sina tal: »Jag är en stackars man som saknar bildning.» O, hvilket drag af manlighet och styrka Att våga blanda sig i angelägenheter, Som man ej fattar ens det minsta grand, Med fara att bli ömkad för sin råhet, Allt för det ädla folkets höga sak, Så mycket mer som mannen uti fråga Kan skryta med en högst ovanlig grad Af råhet! Deremot besitter han En icke vanlig praktisk duglighet. Han drifver här i stan ett aktadt handtverk, Som visserligen icke bär sig bra I dessa tider, då man heldre köper Från Mindre Asien och Korinthos, mantlar Af uselt tyg och får betala dubbelt Mot hvad de kosta här i stan. Det vore En småsak dock, om mannen uti fråga Ej leddes af sitt ädla nit för staten; Ty mycken tid går bort vid skrifvandet Af dessa frihetsvarma tal han håller. Alltså har han sig gjort förtjent af staten Igenom dessa stora offer af Sin dyra tid. Han bör alltså bli vald. Det är visst sant, hans rygg har kroknat något Vid detta stillasittande i väfstoln, Men hvad gör det? En polemark behöfver Ej vara rak i ryggen, blott han eger Förmågan att på folket hålla styr, Och det kan säkert nog vår mäster Kleon Ty så är denna ädla mannens namn. 53 I skullen se, med hvilken sällspord raskhet Han pryglar sina lärlingar derhemma.
Här är icke fråga om alt borttaga eller icke borttaga fribrefsrätten, utan 166 Den 8 Mars e. m. frågan är: ”Skall Riksg:s-Kont. framgent behöfva betala lösen för de fribref, andra Verk tillsända Kont.”? Om vid andra Embetsverk fribrefsrätten missbrukas, får Riksg:s-Kont. betala för dessa Verks synder och sådant måtte väl med skäl kunna kallas obilligt. Hr Printzensköld har sagt, att det icke vore rätt att taga något från den ena kassan och lägga till den andra, men då båda äro Statens kassor, kan jag icke förstå, hvarföre man skall vara mera mån om den ena än om den andra. Hufvudsaken är att tillse det ordning och reda i stats-förvaltningen införes, och del ifrågavande förslaget är ett steg till upnående af detta ändamål. Jag yrkar fortfarande, att Utlåt, måtte bifallas. Hr Printzensköld: Skillnaden emellan min och Hr Eildts åsigt i detta ämne är att Hr Bildt vill, att grundsatsen om fribrefsrättigheten skall i förevar:de fall tillämpas, hvilket åter jag för min del icke önskar. Som jag anser, att denna rätt icke bör för något embetsverk ega rum, kan jag naturligtvis icke annat än motsätta mig dess utsträckning till ett Verk, som hittills denna rätt ej åtnjutit, ty rätta medlet att uphäfva en allmänt gällande regel kan väl icke vara att uphäfva de undantag från regeln, som förefinnas. Jag vidblifver min förut i ämnet yttrade åsigt. Då härefter Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. behagade bifalla StatsUtsk:s förevarule Utlåt., ropades starka Ja, blandade med Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade det han trott sig finna att Ja varit öfvervägande. Föredrogs ånyo StatsUtskrs d. 1 och 4 dennes på bordet lagda Utlåt. Al 50, i anleda, af väckt motion om förbättring af soldaternes vid Södermanlands Reg:te löneförmåner. Frih. af Schmidt, Carl Joh. Georg:
— Nio 482. i anledning af Hr Edenhjelms, G., motion örn anslag för Kronohospitalet i Götheborg, till ersättning för förlorad inkomst af centonalen utaf Götheborgs stads embetsoch tjenstemän. XXIII. B. 189. XXIV. Å. 4^°- — N:o 483. med förslag lill sainmanjemkning och voteringspropositioner, i anledning af RiksStåndrns skiljaktiga beslut öfver Utlåtandena Niis 337 och 4‘6. XXIII B, 42bXXIV. 459. A. 47 >. XXV. U. 146, i57. A. I9(i. U. 479. XXVI. 16. A. 3y. E. 111. — N:o 484. angående ytterligare föreskrifter, i afseende" på den, lill säkerhet lör Hjelmare canal och slussverks framtida underhållande, alsalia fond. XXIII. B. 426. XXIV. A' 4% . — N:o 483- angående ett årligt understad för förre Secreterare!) hos Fullmäktige i Riksgäldscontoret, C. Sylvans enka. XXIII. B. 426.'XXIV. A.' 43y. • — N:o 486. i anledning af PresteStåndels återremiss fl Utskottets, angående ifrågaställd tryckning af RiksSfåndeos förhandlingar i represenl ationsfi ägan, under Nio 4'3 nfgifna memorial. XXIII. B. 428. XXIV. A. 4>9- XXVI. E. 111. — Nio 487- > anledning af återremiss å memorialet 1X10428. XXIII. B. 4>6. XXIV. 439. A. 484. XXV. U. .46. A. i5Ö.
Någon uppgift å utsädet, medelafkastning eller underhållne kreatur har Öfver-Ståthållarc-Embetet ej kunnat anskaffa, och värdet af Stadens jord samt af manufakturier och fabriker finnes inbegripet i uppskattningsvärdet af hus och tomter, uti Ecklesiastik-Statens underhåll inbegripes så väl Pastorers och Kapellaners som Kyrkobetjeningens inkomster. Af Stockholm utgå ej Tionde eller Räntor och ej heller någre Arrendemedel. Stockholm flen 15 December 1852. Carl Telander. Till Bern Helsen öfver Stockholm*-Stad för åren 1848—1850. KONGL. MAJ:TS ISEFALLNINGSIIAFVANDES Uti Upsala Cän till KOIGL. MAJ:T i unetultiniff het afgifha EM BETS-BERÄTTELSE för åren 1848, 1849 oell 1850. V. A. NOBSTEDT & SÖNER, Kongl. Boktryckare. Underdånig Berättelse om tillståndet i statistiskt och ekonomiskt hänseende inom Upsala Län för åren 1848, 1849 och 1850. § I i Länets allmänna beskaffenhet. I afseende å Länets läge och vidd får jag åberopa hvad som blifvit i förut afgifne berättelser anförd t. Med undantag af Bälinge mossar och Säfsta kärr, tillhopa innefattande en areal af 3,598 tunnland, äro alla öfrige utdikningar af sanka trakter och sjösänkningar, hvartill statsbidrag lemnats med tillsammans 36,884 R:dr 42 sk. 5 rst. Banko, afsynade och godkände. Genom dessa arbetsföretag hafva 14,220 tunnland blifvit odlingsbara. EtL synnerligt fägnesam t tecken är det, att större delen af de odlingar, som sålunda kunnat verkställas, blifvit utförd med afseende på odling af foderväxter, icke på förökande af sädesproduktionen.
Ständer göra Nådig framställning om beviljande af anslag till aflöning åt en Extra Provincial-Läkare med station i Trosa stad, för att vara påräknelig i den allmänna sjukvården inom nämnda, dit angränsande församlingar; till stöd för hvilken ansökning blifvit, i underdånighet anfördt: att, ehuru det lyckats staden att, efter den i September månad 1855 afflyttade Stadsläkaren, nyligen la en annan sådan der anställd, till hvilkens aflöning både staden och den kringliggande orten med stor uppoffring bidraga, en Läkares qvarblifvande för längre tid icke vore att hoppas, om ej statsbidrag till hans aflönande kunde vinnas; att de flesta bland ortens innevånare hafva till deras uti Nyköping stationerade Provincial-Läkare en våglängd utöfver fem mil; samt att den vidsträckta Trosa skärgård oftast skulle blifva utan all läkarehjolp, om sådan icke funnes att tillgå i Trosa stad, der Läkaren jemväl anlitades af de talrika kronolotsarne p>å Landsort samt af Sorunda, Ösmo och Thorö församlingar i Stockholms län; och har Kongl. Majits Befallningshafvande i förstberördé län, med vitsordande Kongl. Majus Nåd. Proposition, N:o 5 i. 11 af de sålunda i underdånighet anförda omständigheter, ansett verkliga behofvet af en Extra Provincial-Läkares anställande i nieranäthnde stad vara fullt ådagalagd t, och på grund deraf å ansökningen tillstyrkt Nådigt bifall, uti hvilket underdåniga tillstyrkande jemväl Sundhets-Kollegium instämt. Vid det af vederbörande sålunda vitsordade förhållande, vill Kongl. Majit i Nåder föreslå, det Rikets Ständer anvisa ett årligt, anslag af Fem Hundra Riksdaler Banko eller Sju Hundra Femtio Riksdaler Riksmynt till arfvode åt en Extra Provincial-Läkare i Trosa distrikt. Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer ined all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. OSCAR. L. A. Anjou.