Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Samtidigt gjorde jag, jemte några af naturforskarne, en utflygt i land. Härunder utsändes fångstmannen Johnsen till toppen af den höjdsträckning, som upptog uddens inre, för att derifrån få en öfversigt af isförhållandena längre mot öster. Äfven Johnsen återkom med det lugnande besked, att en ganska bred öppen vattenränna sträckte sig bortom udden längs kusten mot sydost. Sjelf ströfvade jag jemte mina kamrater omkring på strandsluttningarna för att, så vidt det inbrytande mörkret det medgaf, undersöka deras naturförhållanden. När Johnsen kom ned, berättade han, att man från kullens krön kunde höra stoj och buller samt se eldar från en tältplats å andra sidan om udden. Han förmodade, att infödingarne der firade någon fest. Jag hade stor lust att gå dit ned för att, såsom jag trodde, »taga afsked af tschuktscherna», ty fullt förvissad var jag, att vi någon af de följande dagarne skulle segla in i Stilla oceanen. Men dels var det redan sent på aftonen och mörkt, dels voro vi ännu ej tillräckligt bekanta med tschuktschernas lynne för att, utan någon allvarlig anledning, i ringa antal och försedda endast med jagtvapen nattetid gå till en för oss okänd tältplats. Först senare lärde vi oss, att ett dylikt besök ej var förenadt med någon fara. I stället dröjde vi, då fartyget i alla fall ej kunde lyfta ankar denna afton, ännu några timmar qvar på stranden och upptände der en ofantlig stockeld af drifved, kring hvilken vi snart alla samlades, gladt glammande om resans återstående del i haf, der ej köld utan värme skulle besvära oss, och der vår färd åtminstone ej skulle hämmas af is, ständig dimma och okända grund. Ingen af oss anade då, att vi, i stället för tropikernas värme, skulle få under de närmaste tio månaderna pröfva en köldpols vinter, infrusna på en öppen redd, under nästan ständiga snöstormar och med en temperatur, som ofta sjönk långt under qvicksilfrets fryspunkt. Aftonen var härlig, himmelen klar och luften så stilla, att stockeldens lågor och rök stego högt mot skyn.
Hvad $ngår att Srproc-änts-sadiar - Den 12 September /, m. ne åro mynt, så år det erkåndt, att de åro RiksgåldsSedlar, men räntebärande; och afhållas derigenom från cassan. Derföre, når man Uppger cassan, så bibehålles deruti blott så mycket, sorn behöfves för den dageiiga invexlingen, och man behöfver deruti blott en liten del till fond för de utelöpande obligationerne. Detta utgör den betydliga skilnaden emellan dessa sedlar och vanliga RiksgåldsSedlar. Genom sin ränta inkomma de ej till större qvantitet, och om den ena dagen BancoSedlar utväxlas mot 100,000 R:dr i 5-procents-sedlar, så upptagas dagen derpå nya lån till samma belopp. Der-” Uti består skilnaden; och nyttan of 5-procentssedlarne ligger deruti, att de ej framkalla våldsam uppsägning af enskiltes capitaler, Om der, emot 5-procents-systemet antages, så år det gifset, att alla skola uppsåga sina penningar. Icke allenast de två millioner, som Staten behöfver, skola blifva uppsagde, utan 5 å 6 gånger den SUmman, då man med contanter vill passa på vid RiksgåldsContoirets lucka, för att kunna få dessa lån. Man har ej trott sig böra sönderbryta den lilla credit som finnes, och ansett, att inga åtgärder borde vidtagas för Statens financer, som försvagade eller förryckte den enskilta crediten, Hvad som blifvit yttradt, att 5-procents-sedlarne skulle öka de öfrige sedlarnes numeraire, och att en bestämd mynt-försämring deraf skulle Uppkomma, kan jag icke begripa. Det år ej allenast qvantiteten af myntet, som försämrar dess värde, utan det sått, hvarpå myntet verkar, bidrager äfven dertill ansenligt. Der nemligen det verkar långsamt, såsom nu hår i Sverige, jOen 12 September f% m. 537 kan qvantiteten ökas, utan att verka försämring; ty en mängd sedlar skrinläggas, så snart de vål komma ut.
Landtm, tillkännagaf sedermera att, sedan genom dels förut och dels de i dag gjorda afsägelser samt dels derigenom att Frih. Bennet, Carl Stephan, i dag återlemnat den riksdagsmannapollet han innehaft, åtskilliga ledigheter bland Bänkmännen upkommit, val i början af nästa plenum komme att företagas till utseende af Bänkmän inom l:sta Bänkm.Afdelnin efter N:o 60, Gr. Mörner, Carl; inom 6:te Bänkm.Afdeln:n efter N:o 278, Frih. Beckfriis, Corfitz Augustin; inom 7:de Bänkm.Afdeln:n efter N:o 354, Frih. Fock, Frans Wilh, Reinhold ; inom 10:de Bänkm.Afdelmn efter N:o 254, Hr Liljecrona, Fullm. Gr. Posse, Arvid; inom 13:de Bänkm.Afdeln:n efter N:o 815, Hr Gripensköld, Fullm. Gr. Lewenhaupt, Claes Magnus; samt inom 21 Bänkm.Afdelnrn efter N:o 1984, Hr Schutzercrantz, Fullm. Frih. Bennet, Carl Stephan. Fortsattes pröfningen af Sammansatta Be v i lin.-, Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utslcns Betänk. N;0 2, ang:de vilkoren för bränvins-tillverkning; och förekommo nu Utslcns yttranden, ifråga om nedannämnde §§ af Förordn:n ang:de vilkoren för sådan tillverkning. De af Utsk. i afseende på dessa §§ afgifne yttranden och förslag blefvo utan discussion bifallne. § 36 (33).
Uttåntfrånf. b. ipingjtmcbcléSafian 4 mot intccftiabc rewrfcr på f 16,000. —* ®ltO „ f. b. ©fåttffa fbingftprcmii bfto >3 ocfy 6 mänaberé uppfäg Sitt ©tabén Rlalmö för ©tall* od) Rlagaäinébpggnaber, mot 4 ränta od) 2 proc. årlig afbetalning på primitiPa Kapitalet Cinnpiljabt år 1812) återffob 48*000* — ®ito gfiab för |>amnbpggnab mot bito bito C53emiljabt år 1815) återjlob 18,620.— 2Sib 1823 åré Rifébag bcmiljabe Sån. Sill ©tabén Rorrföpiitg C^pggnabéSån) mot 3 proc. årlig ränta ocf) 3 proc. årlig afbetalning på primittoa Kapi* talet R:br 178,796:13. 3. ®ito 33oråö (53pggnabéSåu) mot bito bito . 97,946: 17. 3. ®ito gfttab för £>amnbpggttab, mot 3 proc årlig ränta ocf) 2 proc., årlig afbetalning på primitipa Kapitalet .. 16,000, Sitt UpfalaRfabemi, för 23tbIiotöeföbpgguaben^ fultborbanbe, mot 3 proc. ränta ocf) 3 proc. årlig afbetalning på primitiba Kapitalet . 4',000. 3Sib 1828—i63o årenö Rifébag bcipiljabe Sålt.
Af hvad jag sålunda anfört måste följa, att jag tvertom skulle önska det exportförbud på malm rent af komme till stånd, om icke detta förbud väckte en sådan panisk förskräckelse hos alla Hrr frihandlare, i st. f. att nedsätta tullen på samma vara, emedan man då bar full säkerhet derför att råvaran finge stanna qvar i landet för att förädlas. Jag fortfar således att tillstyrka bifall till hvad Frih. Tersmeden i detta fall föreslagit. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade Fl. Exc. 104 Den 6 Juni f. m. Hr Gr:n o. Landtm., att derunder yrkats dels bifall till Utskds förev:de hemställan om nedsättning af utförselstullen å malm från 50 till 25 öre för cent., dels afslag å sagde förslag samt bibehållande af den nu gällande, nyssnämnde tullsatsen, och dels slutligen, att kopparmalm skulle vid utförsel vara tullfri; kommande, till följd af sistberörde yrkande, särskild propos. att framställas ronde art. kopparmalm. Elter framställda, samt med blandade ja och nej besvarade proposrr å samtlige ofvanuptagne yrkanden, i hvad de afsågo kopparmalm, gjordes förnyad propos. om bifall till hvad Utskd i afs:de derå föreslagit; och sedan denna propos. blifvit med starka ja, blandade med ganska många nej, besvarad, förklarades ja hafva varit öfvervägande. Sedan Hr Printzensköld begärt votering samt R. o. Ad., uppå H.
Revisionsåren förflutna tiden, ligger uti de för Rikets Ständers Revisorer nu gällande föreskrifter. 2 §. utaf 1812 års Instruction för Revisorer ne är för mitt begrepp så tydlig, i anseende till Revisorernes rätt att äga tillgång till alla Kongl. StatsContoirets Räkenskaper, Protocoller och Handlingar, att en ytterligare bevisning af denna sats nu mera endast skulle trötta, då öfvertygelserna säkerligen redan äro stadgade i anseende till lagens orda förstånd, och då frågan numera synes mig endast vara, att utvidga detansvars-skyldige embetsmannaintressets område på folkrättigheternas bekostnad. Jag inskränker mig således i detta afseende till den enkla hänvisningen, huru Styrelsen ända till 1822 ansåg detta sakförhållande, huru Rikets Ständers Revisorer allt intill närvarande tid ansett det; huru Rikets Ständer sist 1823, uttryckte sina tankar Öfver detta ämne; och till hvad Tryckfrihetslagen i detta hänseende stadgar, angående Svensk mans rättighet i allmänhet. Jag vågartro, att dessa bevis inför Svenska folket skola vara tillräckligt talande emot den slutsats 1829 års Statsutskott tillvägabragt, som skulle iSaö och 1827 års Revisorer grundlagsvidrigt hafva yrkat en granskningsrätt, som icke synes öfverensstämma med nuvarande StatsUtskotts begrepp om granskningsrättens föremål och syftning. Den 5 Mars f. m. *77 Rikets Ständers Statsutskott har, i anseende till denna fråga, trott, sig finna en olikhet i åsigter, emellan i8a5 och 1827 årens Revisorer, och för mig är denna olikhet uti ingen måtto synbar; ty jag finner omdömet varit enahanda, ehuru 1827 års Revisorer ansågo fruktlöst att af Kongl. Maj:t begära, hvad som blifvit 1825 års Revisorer vägradt, hvadan de blott angifvit sig hafva följt Instructionens föreskrifter, så vidt den af Kongl. Maj:t, således icke genom instructionen, inskränkta granskningsrätten sådant medgifvit.
Om 11. o. Ad:s förra beslut qvarstår oförändradt: så är det en minuthandlare betaget alt utborga något bränvin, emedan han aldrig får föryttra det suptals. Honom vore då en rättighet betagen, hvilken krögaren hade. Till ett sådant missförstånds förebyggande, har Utsk. hemställt att för det bränvin, som minuthandlaren lemnar på kredit, under en kanna, får ej betalning utsökas. Man har då behandlat honom för detta sednare bränvin, i likhet med krögaren för det bränvin, han utlemnar suptals. Vill R. o. Ad. icke stadga det ringaste för minuthandeln, utan låta den gå sin gång, icke säga att minuthandlaren förlorar betalningsrätt för hvad som är utborgadt, så vill jag dertill lemna mitt bifall. Men i annan händelse, har man gifvit krögaren en fördel, som man betagit minuthandlaren. Hr Printzensköld: Afven jag anser det beslut, som R. o. Ad. förra gången fattade, till sina följder föga gagneligt. Jag tror att deruti ligger ett misstag, emedan, på sätt Hr v. Hartmansdorff har för mig tillfredsställande utredt, minuthandeln derigenom skulle, långt ifrån att, såsom afsigten med författningen skulle vara, upmuntras, lida ett sådant afbräck, att den måhända aldrig ens skulle kunna upkomma, åtminstone icke så, som afsigten bos lagstiftaren synes hafva varit. Dessutom tyckes det mig vara i högsta måtto billigt, att den, som icke utskänker bränvin, utan har ett försäljningsställe, der han icke får försälja mindre än ^ kanna och således i sjelfva verket icke kan anses 138 Den 7 Oktober f. m. såsom någon krögare, ehuru hans rörelse med dennes är ganska nära beslägtad, att han får försälja på kredit, åtminstone ett belopp af en kanna och derutöfver. Man kan tänka sig hushåll på landet, som ganska måttligt förtär bränvin, men som likväl icke anser mödan värdt alt inköpa något större parti i sender, utan köper 3, 4, 5 och 6 kannor, någon gång möjligen blott en kanna.
Om än den värde ledamoten förgätit detta, sä borde han dock ihogkomma hvad som här på delta rum för en ganska kort tid sedan tilldrog sig. Man framställde då anmärkntr deröfver, att man förmenade det olagligheter skulle hafva förekommit vid afgörande af åtskilliga besvärsmål. Mot dessa anmärkmr anfördes här ganska goda försvar, men de stödde sig alla derpå, att ingen olag - Den 12 Juli f. m. 217 lighet varit begången, och för min del åtminstone har jag aldrig hört någon försvara sig med, att Konungen skulle hafva rätt att begå olagligheter. Man har ytterligare såsom ett fel i förslaget anmärkt, att det icke såsom ett vilkor för att blifva Reg.-Råd blifvit föreskrifvet, att hafva aflagt sådan examen, som fordras för inträde i Konungens Kansli. Följden af ett sådant stadgande skulle blifva den, att en person, hvilken som Landshöfding kanske uti 20 år förträffligt förvaltat sitt embete, icke skall kunna blifva-ledamot af Reg.-R:n om han icke i sin ungdom hade aflagt Kansliexamen; hans långa och utmärkta tjenstemanna-bana skulle således icke berättiga honom dertill, men en möjligen ganska knapphändig examen skulle göra det. Man har äfven sagt att genom detta förslag skulle Konungamakten inskränkas, men enligt min tanke, skulle förhållandet blifva alldes motsatt. Om vi påminna oss hvad som vid det nyss åberopade tillfället här tilldrog sig, så skola vi finna, att för dem, som vilja i lid och olid göra anmärkn:r, är närvarrde förhållande synnerligen beqvämt. Men tager dä fram ett besvärsmål, deri författnrn måhända är något tvetydig men dock efter bästa förmåga blifvit af Stals-Rådet tillämpad, men man gör deraf politiska tillämpningar och advocerar så godt man kan, på grund deraf att författnrn äfven kan hafva en annan mening.
Ständer framhärda med djup un.p dersåtlig vöydnad, trohet och nit Stormägtigste AUemådigste Kqnving fTnderdånigste, tropligtigste tjenare qch un* ^lersäter Eders Kongl. Maj:t$ Ridd. och Adelrls * vägnar Carl Mörner h. t, LandtMfskalk. På Prpst-Ståndets vägnar J. A. ljndblom n. y. Talman. På Borgare-Staildets På Bonde-Ståndet? vägnar Jf. Schwan h. t. Talman. vägnar Lars Olsson it. v. Talman. s 72 Ben 4 Augusti Uppläst hos samtliga R ika -Stånden <1. 4 Augusti, Stormagtiste AUernådigste IConung! Jemte det Eders Kongl. Majit, uti dess Nå» diga Preposition af den 16 sistlidne Mars, angående Stats-Verkets tillstånd och behof, förklara!, att Eders Kongl. Maj;t ämnade till Rik* sens Ständers bedömande i vissa delar öfverlemna hvad sorn förekommit och borde iakttagas i afseende på qvarlåtenskapen efter Högstsalig Hennes Majit Enke-Drottriingen Sophia Magdalena, har Eders Kongl. Majit låtit ti 1- ställa Riksens Ständers Stats-Utskott handlin» garne i detta ämne. Ytterligare har Eders Kongl. Majit, genom Nådig Proposition af den sistlidne Juli, gifvit Riksens Sfändeir sin mening öfver detta ärende tillkänna.
DepartementsChefs-befattningarne tillkommit och vid fråga om statsförvaltningens organisation i öfrigt är derföre nödvändigt, att densamma utföres i öfverensstämmelse dermed och så att Departements-cheferne sättas i tillfälle att fullgöra hvad med dessa embetens inrättande afsågs. Det har ofta varit framställdt, att, för en syftesenlig utveckling af den genom berörda förändring införde så kallade Departemental-styrelsen, skulle erfordras, att Departements-cheferne, likasom i Norrige, egde beslutande rätt vid afgörandet af sådane förvaltningsärenden, som nu äro åt Collegiernas behandling öfverlemnade och att dessa embetsverk således skulle kunna och böra förvandlas till underlydande Byråer, endast åsyftande målens utredning. Ett sådant sätt för ärendenas afgörande, derest det i öfrigt funnes lämpligt, skulle visserligen leda till mycken enkelhet och skyndsamhet, äfvensom medföra någon minskning i personal och aflöningskostnad; men det strider emot nu gällande Grundlagar, som icke åt Departements-cheferne medgifva en dylik beslutande rätt. Det afsågs ej heller vid den nya organisationen af Stals-rådet, och, efter min tanka, vore det hvarken lämpligt eller nyttigt att tillvägabringa en sådan ändring, äfven om den kunde åstadkommas. En närmare utveckling af skälen derför torde emedlertid icke för närvarande erfordras, serdeles som ett tillräckligt binder ligger ensamt uti den omständigheten, att, med undantag måhända för ett Departement, det icke för Departements-cheferne kunde blifva möjligt att taga den kännedom om de till underlydande embetsverks handläggning nu hörande mångfaldiga ärenden, som för dessas noggranna och behöriga pröfning vore af nöden, hvaraf således följden blefve, att Cheferne, i de liesta fall, nödgades helt 8 Kong!. MajHs Prop. om Statsverk. 1830. och hållet förlita sig på underordnade oansvarige Ijenstemän, och de mångfaldige olägenheter, sorn deraf komme att uppstå, äro lätt funne.
Betänkande N.O 14 Lagocli Oeconomie-Utskott, med åberopande af de skäl, som föranleda den underdåniga skrifvelsen 1823, uti afgifvet Betänkande (aftryck t under N:o 27 i Billan? till RiksSlåndens Protocoll, 7 Samlingen, 3 Afdeln.) tillstyrkt Rikets Ständer, att förnya deras vid förra Riksdagen till Kongl. Briaj:t i ämnet Iramburne underdånige anhållan, hvarefter Utskotten, sedan målet blifvit äterremitteradt, uti ytterligare Utlåtande (N:o 53), med förfindri g af deras förra Betänkande, tillstyrkt: ”att Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t, med erkännanda af Westgöthens, “liksom hvarje annan medborgares rätt atbr hura och pa hvad sätt han ”för sig förmonligast froner, afyttra egna produeter och tillverkningar, må "frambära underdånig anhållan derom, att sådane åtgärder ytterligare måt"te vidtagas, som kunna finnas nödige till förekommande af de missbruk "viii gårdfarihandelns utöfvande, som ännu kunna cga rum, så att endast "det löfliga deraf må komma att qvarstå.” För beredande af ytterligare controler mot missbruk med ifrågavarande handelsfrihet, har Kongl. Majit, sedan sisLlidne Riksdag, meddelat serskilda Nådiga Stadganden uti Kongl. Kungörelsen den 6 Maji 1 83o, Kongl. Rescriplet samma dag och Kongl. Brefvet den 12 December i83i, hufvudsakligen med afseende på. stämpling af inom Elfsborgs Län tillverkade väfnader.
Det är för de fall, då Nationen öfvertyga! sig, att lådgifvarne ej handla ärligt, 1 Dtn 7 O t leber. oell kraftigt, som Nationen begär deras entledigande och att andra må inträda i deras ställe; och sker detta af verkliga skäl, skall man finna, att följden blir nyttig. Det fanns en tid jemväl i Sverige, då Rådet hade magten och Konungen ingen; då en liten man af Rådet, jag tror han hette Funck, föreslog att nyttja namnstämpel; då Konungen vägrade sin underskrift å Rådets beslut, och stämpeln gjordes och nyttjades. Måhända vill man återföra dessa tider för att sedermera komma till den olyckliga följden, sorn är despotism. Jag slutar med, att, då jag ej kan här föreslå ändringar i grundlagen, måste jag låta Utsk:s förslag hvila till nästa riksdag. Hr Stuart: Brist på magt och saknad förmåga att, under nuvar. splittrade administrationssätt, kunna uträtta något af vigt för fosterlandet hindrar, enligt hvad man icke sällan hör sägas, Svenska Regeringen att verka allt det goda och nyttiga, som den önskar. Det är för att få äfven denna icke alltid ogrundade förevändning undanröjd och erhålla ännu större anspråk å Styrelsens medlemmar, som jag för min del är benägen att öka deras verkningsförmåga. Men då jag sålunda vill bereda en utvidgad magt och ökade rättigheter för Konungens rådgifvare, är det derjemte min ovilkorliga pligt att vid samma tillfälle icke åsidosätta Nationens rättmätiga fordran på större garantier mot missbruken af denna magt. Den ansvarighetslag, vi för närvar, äga, är i detta afseende icke tillräckligt betryggande. Inom hela Nationen är tankan härom, så vidt jag kunnat höra uttrycken deraf, alldeles enstämmig. Jag tror således, tvärtemot den sjste talaren, att de aro högst fä, som förneka denna lags ofullkomligheter och bristfälligheter. Det nu ifrågavar. förslaget anser jag derföre både nyttigt och nödvändigt för att lugna sinnena i berörde hänseende.
”Då det icke torde kunna bestridas, att de statistiska uppgifter, som, enligt gällande föreskrifter, nu böra till Kongl. Maj:t ingifvas och hvilka till största delen finnas i de från domstolar och förvaltningsverk på vissa tider inkommande arbetsförteckningar, berättelser och rapporter, både i anseende till sin uppställning, hvarvid, äfven der ämnena äro af lika beskaffenhet, någon gemensam plan ej följes, och, såsom ingående till serskildta Regerings-departement, utan att sedermera, med undantag af dem, som röra den egentliga lagskipningen , till något helt sammanfattas, icke kunna lemna om tillståndet och förhållandena i Riket fullt tillförlitlig upplysning eller ens någon allmän öfversigt, och dessutom äro för allmänheten otillgänglige, eller åtminstone svåre att, utan besvär och omgång, ernå, synes en anstalt af den beskaffenhet, motionären föreslagit, och som hade till föremål att, i bestämd ordning och efter fastställd plan, uppfatta och sammanföra nogranna och fullständiga uppgifter, rörande alla, landets statistik tillhörande, ämnen, vara af synnerlig vigt och kunna medföra flera fördelar. Till sådana torde Statsoch Bevillnings-Utskottens Utlåtande, N:o 22. 7 böra räknas icke blott, att Kongl. Maj:t af de upplysningar, som i förevarande hänseende Honom tillhandahölles, finge, tilläfventyrs lättare än förr, tillfälle inse behofvet af och hemta ledning för åtgärder och författningar till upphjelpande af den allmänna hushållningen, samt till andra förbättringar inom serskilda grenar af förvaltningen, ulan ock, under förutsättning, att frukterna af den föreslagna Gentral-anstaltens arbeten blefve fölen hvar, utan svårighet eller betydlig kostnad, tillgänglige, att en närmare kunskap om fosterlandet utbreddes bland alla folkklasser och derigenom ett allmännare intresse för dess bestånd och förkofran utvecklades, äfvensom att, genom tillfället till jemförelse mellan de serskilda orternas industriella och sociala förhållanden, hågen att tillegna sig, hvad nyttigt i sådan väg finnes på en ort och saknades på en annan, mer och mer skulle väckas.
Jag ber att få upplysa R. o Ad. derom, att, med anledning af den diskussion, som här egde rum ang:de unionsflaggan, hvarvid flera ledamöter enträget yrkade, att man borde i skrifvelsen nämna något om denna angelägenhet, — jag i skrifvelsen hade infört åtskilligt derom; men Utsk:ts pluralitet förklarade bestämdt, att en sådan sak så mycket mindre borde i skrifvelseförslaget inflyta, som Utsk:t borde stricte hålla sig till Ekon.Utskrts Betänk., deruti icke ett ord om denna fråga finnes, och på denna grund blef det uteslutet; ankommande likväl på R. o. Ad:s bepröfvande, huruvida något derom nu bör i skrifvelsen införas. För öfrigt har jag intet vidare att yttra. Frih. Sprengtporten, Jac. Willi.: Jag gör ali rättvisa åt hvarje bemödande att gifva en lämplig form åt den skrifvelse, som R. St:r kunna komma att till K.M. i denna fråga afgifva. Jag har sjelf icke halt något annat ändamål med mitt upträdande, då hufvudfrågan förekom. Men då jag, på grund af mina då yttrade äsigter, anser mig lika mycket förhindrad att biträda ett förslag, som hvilar på Ekon.Utsk:ts Bet. i afseende på motiveringen, som jag å andra sidan anser mig förhindrad att understödja ett förslag, som hvilar på ett uteslutande af de åsigter, hvilka påtagligen ligga till grund för R. St:s beslut, eller som kunna betraktas såsom en förklaring af detta beslut, så finner jag mig icke, utan att råka i en bestämd motsägelse mot hvad jag förut anfört, kunna göra annat än för R. o. Ad. anmäla, det jag icke kan deltaga i dess beslut. Häruti instämde Hr Montgomery, Gustaf. Frih. Cederström, Rudolf: I ett så vigtigt ämne, sorn detta, är det visserligen af högsta behof påkalladt, att R. 8t:s upträdande är kraftigt i sak och hofsamt i ordalag.