Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Martil upläsa et OiAnmen, yttrade sig nu Herr Ryktmästaren: Mit OiÄnmen i sidsta klsnum war anmäldt innan Kongl. Maj-.ks bestickning ankom, emot hwarS »berkan mit viöst-unsn, enligt dest tydeliga innehall, in« » galunda kunde wara rikcadt. Jag förklarar således, at jag pa denna grund finner billigt, at upläsningen af detta viQsMen kilb.ckaflyttas i kroroeollst innan ankomsten af nämnda höga bestickning. Hans Hxceilencs Herr Grefwe» och Landt - Marstal ken. Som Herr Ryttmästare, äcllerkparre sjelf finner billigt, ar dest DiAsmen flyttas tilbaka före ankomsten af Kongl. Maj:ts bestickning, sa lärer denna flyttning komma at af Riddarhus-Lscrsreraren i krotocoller iakttagas. Friherre 8ilkvsrsel,51ä, At i et krotoeoii flytta et vi^LMSn frän et ställe kil et annat, L6 I2L anser jag stridande emot all wänlig praxis. Likwal som denna sak i sig sjelf ej är annat än en jultsring, och Herr Ryttmästare» ^cklsrsparrs sjelf förklarar sig finna denna styckning billig, sä har jag för min del ej derwid nä« got at påminna; men förbehåller allenast, at den aldrig ma kunna äberopas såsom prsejuclicar. Herr von Lckultrsnkieim, Daviä (den äldre). Jag förenar mig med Friherre Lickverfcbölä, och det i synnerhet af dec skälet, at Herr ^xel ^älerjparre icke framställt malek lil ytterligare öswerlägqning, utan blott med sit Dibkamen welat gifwa en tyde iaare explicackon eller uplySning uti det wid föregående ?ls> urn omtwistade ämne. Den af Herr ^cklerfparre förestagna omstyttning af berörda Di5kamsn syneö således wara dest ensak; häldst han ock anmält sig at tala före det Kongl. Budskapet.
Ola Månsson genmälde, att han emottagit lånehandlingar ifrån olika ställen, utan att alltid veta, hvilken författat handlingarna; att en mängd af dessa mottagna handlingar varit skrifna på häradshöfdinge-bostället i Hammenhög; att Ola Månsson en gång mottagit utaf Inspektoren Löfberg på Örum omkring trettio stycken låneakter, bevittnade af Löfberg och Klockaren Willarsson; att biträde vid lånehandlingarnas skrifvande lemnats icke blott af skrifvarne å nämnde boställe utan äfven af Ola Persson i Gårdlösa, vice Länsmannen W. Back och förre Inspektoren A. Härstedt med flere, samt att, hvad anginge anskaffande af vederhäftighetsbevis, de der alltid begärts hos domaren, Ola Månsson hvarken sjelf dermed tagit någon befattning ej heller hade sig bekant, hvilka för sådant ändamål besökt domhafvanden, men väl af lånsökande hört, att de ofta fått göra flere sådane besök, emedan de icke genast varit försedde med åtkomsthandlingar rörande sina fastigheter. Då andra resor, derför kostnaden bort drabba de flere personer, emellan hvilka ett och samma lån skolat fördelas, åtminstone ej oftare torde hafva ifrågakommit, än resorna i och för anskaffande af vederhäftighetsbevis, och den lånsökande för det mesta varit hemmansegare och antagligen rest med egne hästar, i hvilka fall utgiften härför icke fick anses hafva varit af någon betydenhet, begärde AdvokaVFiskalen upplysning, hvilka de resor egentligen kunde hafva varit, derför kostnaden skall hafva ingått i dé så kallade provisionsafdragen. Ola Månsson svarade, att andra resor i och .för lånehandlingarnas anskaffande ej förekommit, än till domhafvanden för anskaffande af vederhäftighetsbevis och understundom till Ola Månsson för aflemnande af lånehandlingarna, hvilka dock flere gånger blifvit med posten till honom öfversända.
Åter sitter han i kupén, biljetten är klippt, dörrarna smällas igen, och tåget sätter sig sakta i rörelse för att lemna Roma, det gamla Roma, med sina gigantiska ruiner, som tala till oss om alltings förgänglighet och huru enligt naturens lagar hvad människor skapat skall ödeläggas och förgås. Men se, de gamla vattenledningarna från den lysande kejsartiden! De åldriga murarna äro rikt betäckta med en späd grönska; de vänliga slingerväxterna tyckas liksom vilja skyla deras skröplighet. Där är den vågformiga Campagnan; i vårsolens strålar förefaller den smyckad som en brud med tusentals brokiga blommor. Man kan nästan tro marken betäckt med en purpurväfnad, så tätt frodas den mörkröda vallmon. Bröstet vidgar sig vid anblicken af all denna prakt, och hoppet återvänder äfven i den mest bedröfvades bröst, ty all denna naturens herrlighet innebär j u, att det gifves en Gud, som är god. Campagnan i sin blomsterskrud ligger snart bakom de resande, tåget börjar stiga uppåt bergen, hvilkas toppar visa sig allt vildare o c h kalare. Bertarelli är ej mera ensam. En ung man sitter snedt emot honom. Han är blond och ser bra ut samt har ett par trovärdiga, uttrycksfulla blå ögon. De båda herrarne vexla då o c h då en vanlig höflighetsfras. Bertarelli är så upptagen af sina egna tankar, att han ej önskar stifta bekantskap med den unge mannen, som ödet kanske endast för några få timmar fört i hans väg. Och då ynglingen å sin sida tror sig märka, att den dystert blickande mannen framför honom bär på en tung sorg, är han allt för grannlaga att med sitt prat vilja störa honom. Man är nu vid den en gång så betydande staden Narni. Pittoresk ter den sig där uppe på bergshöjden, som dominerar floden, öfver hvilken resa sig i stympadt skick väldiga, gamla brohvalf från kejsartiden. Om de ändå kunde tala, dessa stenkolosser! Huru mycket skulle de ej förtälja oss om alla de generationer, som här en gång ha lefvat och åter försvunnit.
Men ' äfven om man erkänner riktigheten af den gamla satsen, att » nAgot är bättre än intet », så kan man dock ej undgå, att finna, att en summa d 3 ' 0,000 kr., fördelad på omkring 70 skolor, icke kan väsentligen förbättra dessas stdliiing. Den kraftigare handräckning, som hrr Wie: selgrens och Winkrans ' ~ o t i o n e r afse att gifva flickskolan, ar därföre i hög grad d behofvet påkallad, Den högre flickskolan skulle därigenom förhjälpas att kunna åitminstone halla sig uppe på sin nuvarande ståndpunkt, till dess en gkng stat och kommun enas om att p&amp; ett tillfredsställande sätt sörja för flickornas undervisning, vare sig genom att gifva, under lämplig kontroll, en tryggad ställning åt separata, ' flickskolor eller genom att inriitta. samskolor. Något om den uppfostrande kritiken Hos folk, där litteraturen star högt, står i dlmänhet också kritiken högt. Man har dar vuxit i f r h den gammalmodiga åsikten, att kritik är en blott klanderkonst, en skola för litterärt ovett, där gisslet svänges öfver alla olika tankande, och fiklan hotar hvarje oexaminerad nyhetsmakare. Kanske kan halten och värdet af en kritik bäst bedö- mas just a£ det satt, på hvilket hon bemöter olika tankande. 3 Man behöfver t. ex. blott erinra sig hur den djiirfvg autodidakten Buckle mottogs af de större engelska revyerna, eller huru Gladstone behandlade den moderna romanen Elsemere, för att inse huru äfven den ogillande, varnande eller afvisande kritiken kan vara upphöjd och lärorik och verka, val icke alltid öfvertygande, men dock viickande och föriidlande s&amp; val p i författmne som på allmänheten. Där sidma granskare leda opinionen vet man 2tt kritiken skall i första rummet förstå och för7il~rcc samt först, darefter döma. BXain har insett, att hon måste ' ~qg,fostm eller ock afsti från allt inflytaniile.
Hr von Qvanten yrkat afslag å Betänk:t samt bifall till motionerna, med uteslutande af de deri förekommande orden: »i diplomatisk väg.» Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Betänk:t, hvartill svarades talrika nej, jemte ett eller annat ja, sedermera propos. på antagande af Frih. Tersmedens förslag, då svaren utlöllo med talrika ja, blandade med nej, vidare propos. på bifall till Hr Cederschjölds förslag, hvartill svarades mångå nej, jemte åtskilliga ja, ytterligare propos. på antagande af Hr Brakels förslag, hvilken propos. likaledes besvarades med många nej, och åtskiliga ja, samt slutligen propos. på Hr von Quantens yrkande, hvartill svarades starka nej; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, förnyade den förut gjorda proposm på antagande af Frill. Tersmedens förslag och, då svaren utlöllo med talrika och starka ja, blandade med nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. Hr Brakel begärde votering. Hr Gr. o. Landtm, yttrade nu, att då votering om Frih. Tersmedens förslag blifvit begärd, egde R. o. Ad. att bestämma, hvilketdera af de öfriga förslagen skulle intagas i kontraproposm vid den blifvande voteringen; hvarefter och sedan Hr Gr. o. Landtm, framställt särskilda proposm derå, att bifall till Betänk:t, antagande af Hr Cederschjölds förslag, antagande af Hr Brakels förslag och antagande af Hr von
Den förmån af ett lika mynt i de Skandinaviska länderna, som icke bör förbises vid en förändring af våra myntförhållanden, skulle, enligt förslaget, icke kunna vinnas i annen mån, än att jemförelsen mellan det föreslagna myntet och det nuvarande Danska och Norska skulle blifva lika lätt, som med Hamburger-riksdalern, så vidt för jemförelsen samma grund gjorde sig gällande, som i fråga om förhållandet mellan Preussisk kurant och Hamburger Banko, då den obetydliga skilnaden mellan det nya Svenska myntet och det Danska eller Norska icke i allmänhet folie oss till last. Derigenom vunnes dock icke den omedelbara fördel att liqvider, den noggrannhet måste ega rum, kunde mellan dessa länder ske med ett lika mynt. Detta kan således icke ernås utan att jemväl i Norrige och Danmark en förändring sker till likhet med den nu föreslagna; och då sannolikt samma skäl tala derföre, att dessa länders mynt bringas i förhållande till den Tyska Yereins-thalern, som här, torde ett förslag i syftning att åstadkomma en lika och gemensam värdemätare för alla de tre Skandinaviska länderna, under namn af en Skandinavisk Specie eller annan lämplig benämning icke med ovilja upptagas af de Norska och Danska folkens styrelse oeh representationer. En större svårighet för denna förändring kan väl förefinnas deri, att det Norska och Danska myntets förhållande till det föreslagna, noggrannt iakttaget, skulle fordra, att vid liqvider med det nya myntet af äldre förbindelser, tillägget skulle utgöra 1,126 likasom att decimalräkningen icke är införd, så vidt jag vet, i något af dessa rikens myntsystemer, men sannolikt skola de stora fördelarne, som ett gemensamt Skandinaviskt mynt erbjuder, framkalla utvägar att undgå eller åtminstone i en väsendtlig grad minska denna svårighet, så att deraf icke skall uppstå hinder för förslagets tillämpning i hela dess afsedda utsträckning. Efter det en sådan öfverenskommelse blifvit tillvägabragt och utmyntningen af det Skandinaviska myntet vunnit förtroende för noggrannhet, torde anledning icke saknas för Regeringen att ingå sådant aftal med de Tyska länderna, att de särskilda staternas mynt erhåller en större användbarhet i den allmänna rörelsen; hvarefter först alla fördelar af förändringen skola kunna visa sig.
Du stackare der — • » började mor Brita i en ton, som icke bådade godt, men i det samma gick dörren upp och en af » herrskapets » jungfrur blef synlig på tröskeln. Hon bar en temligen stor korg på armen. » Jag skulle helsa så mycket från frun och önska god jul och be er hålla till godo litet färskt bröd, » sade hon och började plocka upp ur korgen åtskilliga bullar af alla slag. » Se här är julkusar åt barnen, » sade hon; » frun har sjelf bakat sådana åt alla statbarnen, och här är ljus och gryn och kaffe och socker. » Mor Brita bara stod och stirrade på de två stearinljusen och en » vådligt » stor strut med kaffe — det var väl minst ett skålpund. Barnen hade kommit fram och stält sig omkring bordet och betraktade andäktigt den härlighet, som dukades upp för dem. » Och här är karameller till barnen, som våra barn ha ' köpt åt dem, och om Lars Petter följer med mig och har en flaska med sig så får han litet mjölk der uppe. » Pojken, som » lystrade » till namnet Lars Petter ryckte till sig ett bleckspann från hyllan och var genast färdig. » Ska ' jag ta ' kannflaska '? » frågade han tvekande. » Ja vars, » uppmuntrade jungfrun Stina, » och i morgon », tillade hon, » ska ' Pettersson och mor Brita och barnen komma upp i stora köket klockan ett och spisa middag, men kom i hog, mor Brita, att ungarna ska ' vara rena och tvättade, så att di skiner i syna, för frun är vådligt noga med sådant. » Petterson reste sig upp och följde Stina till dörren. Han hade nästan gråten i halsen, då han sade: » Helsa frun, att jag kan aldrig fulltacka henne, för att hon är så god mot oss. » » Ja, helsa och tacka tusendefallt, » instämde hustrun, som nu ändtligen sansat sig. » Gudskelof att jag har en ren salvet att lägga på bordet och ett par ljusstakar, » tillade hon, då jungfrun gått.
Lag och särskilda Författningar gjorda bestämmelser om stadganden angående rätt till börd på landet måtte helt och hållet upphäfvas, hade jag, med kännedom om, huru ofta den i Svenska folkets nationallynne i allmänhet grundade obenägenhet för minsta förändring uti förfädrens institutioner lagt hinder i vägen för genomdrifvande af äfven de mest förnuftsenliga och af tidsförhållanderna påkallade lagföråndringar, tydligen förutsett, att äfven denna motion icke skulle komma att sakna sina antagonister; dock tvekade jag icke, efter noggrannt öfvervägande af ämnets vigt och inhemtande af till sakens bedömande af praktisk erfarenhet fullt kompetente personers tankar deröfver, att till Rikets Ständers behjertande! öfverlemna motionen under full förhoppning, att frågan, sedan den blifvit genomtänkt och behörigen behandlad, skulle genom sin egen nytta och nödvändighet slutligen segra. Herma min förhoppning gick äfven redan vid sednaste riksmöte till någon del i fullbordan i det Lag-Utskottet uti ett väl motiveradt betänkande tillstyrkte bifall åt min motion. Men under frågans behandling i de särskilda Riks-Stånden framstod ett så ofullständigt resultat att Kongl. Majit icke kunde derå meddela sanktion. Då ingenting uumera återstår att önska i fråga om utredning af reformens vigt och nödvändighet, hoppas jag att tiden nu ändtligen kommit för densammas genomförande och vågar derföre hos Rikets Ständer härmed vördsamt föreslå: att allt hvad Lag och särskilda Författningar innehålla angående rättighet alt i börd lösa såld, bortskiftad, pantsatt eller genom gåfva eller testamente bortgifven fastighet på landet, varder till all kraft och verkan upphäfd l. Om remiss al denna motion lill Lag-Utskottet får jag ödmjukligen anhålla. Stockholm den 19 November 1862. Paul Andersson, från Jemtlands län, 126 Motioner i Bonde-Ståndet 1862. Af C, •!, Ii. Lönnberg fi'ån Östergötlands län, om ändring uf Kongl. Maj.ts nådiga Kungörelse den li December 1857, angående tegan för gästgifveri-, hålloch reserv-, äfvensom för kungsoch kronoskjuts.
Underdånig skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition, angående föreslagen utvidgning ai' Uplands Regementes mötesplats Polacksbacken. angående förändring i föreskri (terne rörande ogift (/vinnas myndighet. angående inrättande af ytterligare ett Institut för döfstumma och blinda. angående förändrade föreskrifter för vinnande af inträde i Konungens Kansli och de förvaltande verken. i fråga om upplåtelse till Wenersborgs stad af en Kronan tillhörig tomt derstädes. angående sådan förändring i de förvaltande Verketis i Stockholm ar betsordningar, att de större utgifterne derstädes komrae att bestridas genom anvisningar å Kongl. Räntekammaren. i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition om antagande af en författning angående allmänt Kyrkomöte. angående ändring, i afseende på anställande af Medicine Kandidatoch Licentiat-Examina, af 1861 års stadgar för Carolinska Medico-Kirurgiska Institutet. angående ytterligare anslag till beredande af arbetsförtjenst för de be höfvande inom Marks härad af Elfsborgs län. i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, om anvisande af medel till ett vägarbete i Norrbottens län, för afböjande af der befarad hungersnöd i anledning af väckt fråga om hemmanet N:o 1 Fårgåmons, \ mantal i Jemtlands län, befriande från rotering. — angående ifrågasatt bidrag från Handelsoch Sjöfarts-fonden till gäldande af den för Sladetu/lens aflösning erforderliga utgiftssumma. angående förändrade föreskrifter i afseende på vilkoren för Mjöloch Sugqvarnars anläggande m. m. dito dito i fråga om byggande och underhållande af baclstujvor eller mälthus å Kronohemman och boställen. angående åtgärder för tillvägabringande af mera likställighet emellan Sta ds kommunernas medlemmar i afseende å kommunala rättigheter och skyldigheter. angående utbetalning af återstoden utaf de för innevarande år anvisade medel till fortsättande af arbetena å Södra Stambanan. i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående förändrade föreskrifter i fråga om sättet för utarrendering af Kronans egendomar. dito dito, angående förändring och tillbyggnad af Kronans egendom N:o 4 å Riddarholmen, för inrymmande derstädes af Riks-Arkivets samlingar med mera. angående Sala Si/fververks återgång till Statens disposition. i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående öfverlåtelse till staden Malmö af förra fästningsbastionen Nyköping. dito dito, angående upplåtelse till Stockholms stad af Kronan tillhörig mark för anläggning af strandgata utefter Ladugårds/andsviken frän Nybron lill Fredrikshof. dito dito,
Förslag till jemnkning af RiksStåndens olika beslut, bif. af Adeln, ///. s. 315. af Presteståndet, ///, s. 327. af Borgareståndet, III. s, 330. afsl. af Bondeståndet, som uppgifvit nytt Förslag, lil, s, 360—362, Uppgift af voteringspropositioner till frågans afgo, rande, öfverflödiga enligt Adelns beslut, lil. s, 395. bif. af Bondeståndet, III. s, 409, af Borgare, ståndet, III. s. 425. EvangeliiBoken, om nya. EkonomiUtskottets betänkan, de, bif, af Adeln, III. s. i47. återrern. af Bondeståndet, III. s. 167. förkastadt af Borgareståndet, lil s. Q06. bif. af Presteståndet, III. s. 279.. Ytterligare Utlåtande, lagdt till Handlingarne af Adeln, lil. s. 3G6. af Presteståndet, lil. s. 368. af Borgareståndet, lil. s. 376. afslaget i följe af särskildt beslut, af Bon dés tande t, lil s. 385, Examina, angående föreslagna förändringar uti, för inträde i de civila ämbetsverken; EkonomiUtskottets betänkande, återrern. af Adeln, s. 360. bif. af Borgareståndet, s. 388. återrern. af Pre, steståndet, s. 395. Ytterligare Utlåtande, afsl. af Presteståndet, s. 1025, 45 lagdt till Handlingarne af Borgareståndet, s. 1029. bif. af Bondeståndet, s. n>49. M emorial till Adeln om hufvudsakligt beslut i maler, besvaradt, III. s. 469. Expeditionslösen, om afskaffande och nedsättning af;.
Då man vill gynna uppfinningsförmågan, bör man ock något skilja den, hvars syftemål är godt, från den, hvars verksamhet visat sig medföra mycket ondt; ty uppfinnaren af blott sådant, som ökar tillgången på en vara, hvilkens förtärande lätt medför moraliskt, fysiskt och statsekonomiskt förderf, bör väl ej gynnas lika med den, som uppfinner sådant, hvilket lättar tillgången på nödvändighetsvaror eller lindrar mensklighetens elände. Jag och flere med mig frukta nu, att denna rika uppBil. JW 2 lill Särsk. Ulsk. Bet. M 2 lill Särsk. Ulsk. Bet. M 8. finningsförmåga, som med beröm nästan öfverallt här i landet speciminerat minst 50 år, skall under de tre nästkommande utveckla så stor skicklighet, att de smärre brännerierna, som antagits kunna hvarje dygn tillverka blott % af pannans rymd, (ehuru både vetenskapligt, bildade teknici och erfarne bränvinsbrännare intygat, att med enkel redskap, utan mäskvärmare, kan på dygnet tillverkas bränvin ej blott till lika belopp, som hela pannans rymd, utan ock hälften eller derutöfver), skola proportionaliter gifva mer vinst, än större brännerier, och således locka kapitalister att på en mängd egendomar anlägga, eller såsom förlagsman åt allmogen, på en mängd smärre hemman låta drifva mindre brännerier, hvilka tillika lätt kunna blifva ett slags lönnkrögerier, och otvifvelaktigt skola öka den öfverklagade bränvinsfloden. Då en utveckling af mina åsigter rörande följande paragrafer skulle alltför mycket utvidga denna reservation; anser jag mig blott böra nämna, att, efter mitt förmenande, ordalagen i åtskilliga af dem kunna ytterligare förbättras. Deremot kpn jag ej stillatigande förbigå § 38.
Skrifvelse N:o 40. att Östra och Hålahults krono-allmänningar, såsom för bruksdriften erforderliga, efter undergången behörig skattläggning, genom skatteköp i vanlig ordning med bruket förenas; alt tjenstbarheterna från frisocknarne upphöra; alt bruksegarne befrias från skyldigheten att svafveloch vitriol—tillverkningen ständigt fortdrifva; och likaledes från skyldigheten att till Kronan leverera svafvel; alt, med upphörande af bruksegarnes lösningsrätt till Kronans tionde, denna afgift bestämmes till likhet med hvad Kongl. Förordningen den 2 1 Juni 1831, angående grunden för afgifter lill Kronan af bruk och bergverk, föreskriiver; att bruksegarnes rätt till konskriptionsfrihet för 5 bruksdrängar upphör; samt att den särskilda bevillning för tillverkade varor, som nu eger rum, försvinner. Då denna reglering omfattar för bruksegarne dels förlust af förmåner, hvaraf de nu äro i åtnjutande, dels befrielse från dem nu åliggande skyldigheter, dels ock förändring i eganderältsoch skattskyldighets—förhållanden, hafva Kommitterade, till följd af Kongl. Brefvet den 18 December 1845, försl uppskattat värdet af de förmåner, bruksegarne skulle komma att förlora, och derefter värdet af de förbindelser, hvarifrån de komma ali befrias, samt af de förmåner i öfrigt, som böra dem erbjudas, då slutligen, under det förändringen i skattskyldighet jemväl tages i betraktande, konime att visa sig, om och till hvad belopp ytterligare ersättning till bruksegarnes skadeslöshållande erfordras. Vid denna uppskattning af vinst eller förlust å bruksegarnes sida, till följd af den ifrågasatta regleringen, hade förekommit: l:o) Gntfvedagsverkena: Kommitterade beräkna bruksegarnes förlust genom afslående af grufvedagsverkena, utgörande tillhopa 2,946 lill antalet, å 24 sk. Banko, lill 1,475 R.dr Banko årligen, motsvarande i kapital efter 5 procent, en summa af 29,460 R:dr Banko. 2 :o) Vedpreslationen:
När nu detta betänk, såsom svar på återremissen inkommit och Utsk., oaktadt de tvänne Ståndens återremiss, v idb) i fvit sitt förra utlåt., men de öfriga Stånden hafva beslutat anslaget, så är R. o. Ad. efter grundlagen alldeles oföi hindradt, utan afseende på någon slags inbjudning, en 2 3 H. 3 i8 Den i April f. m. term, som ej finnes i våra grundlagar använd , alt till förnyad pröfning upptaga delta mål. Af sådan anleda, får jag, som just på denna grund har anhållit om betänkts föredragning punktvis, för att kunna tillstyrka R. o. Ad. alt instämma uti Presteoch BorgareSt:ns beslut, hemställa, ali R. o. Ad. ville i denna del fatta samma beslut, som Presteoch BorgareSt:n redan vidtagit, och medgifva anslaget af de begärda io,ooo r:drna. Jag anser det vara vigtigt att icke denna fråga får förfalla, och den kan ej ens komma alt förfalla; ty om R. o. Ad. skulle vidblifva sitt beslut, så blir frågan ovillkorligen föremål för votering i förstärkt StatsUtsk. Om deremot R. o. Ad. nu, med frångående af sitt förra beslut, på grund af de uti de öfriga Stånden gjorda anmärkntr, vidtager samma beslut, som de, så är R. St:s beslut i frågan fattadl, och detta ämne blifver icke föremål för något afgörande i förstärkt Statsutskott. Hr von Hohenhausen: Sedan Hr Frih. o. Landtm, förklarat sin tanke vara den, att det af R. o. Ad. förut fattade beslutet ej kan rubbas på annat sätt, än att en inbjudning ifrån StatsUtsk. eller ifrån något af MedStåriden inkommer, så vill jag ej påyrka detta ämnes upptagande lill öfverläggning.