Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad åter angår den yrkade förändringen i afseende på minimi-beloppet af löner, för Bevillning» utgörande; så har Utskottet, vid närmare Öfvervägande häraf, med afseende så väl på den inom Riks-Stånden härom yttrade opinion, som på billigheten att Bevillning icke erlägges af så iinga och för innehafvarne otillräcklige löne-belopp, som icke öfverstiga 200 R:dr , funnit sig böra, med frånträdande af sitt redan gjorda tillstyrkande, vördsamt föreslå, att den i detta moment omnämnde befrielse från afgift efter aldra Art. må tillgodonjutas för alla de löne-förmoner och pensioner, som icke uppgå till, eller öfverstiga 200 R:dr; hvaremot Utskottet, sorn ännu icke kommit i tillfälle att afgifva Betänkande öfver aldra Art. i Bevillnings-Stadgan, af sådan anledning, ej för närvarande kan lemna något hufvudsakligt utlåtande öfver den inom Bonde-Ståndet väckta fråga, angående sådane mindre förmögenheter och jord-undantag, som icke gifva 100 Riksdalers inkomst. Pag. 84- aldra morn. Detta moment är bifallet af Borgare-Ståndet t men inom PresteStåndet har Herr Prosten Ödman anmärkt, att på landet finnas Ståndspersoner, hvilkas söner icke göra annat än drängar, och i det fallet borde åtnjuta samma befrielse som Allmogens söner. Då Utskottet icke ansett lämpligt, att den ifrågasatta befrielsen hädanefter utstyäckes till andre, än dem för hvilka den hittills varit med gifve en, så finner Utskottet, för sin del, berörde anmärkning icke föranleda till någon åtgärd. RsyUlmngs-TStskottets Utlåtande JV:o 5r. 19 Pag. 85. 6 mom. Borgare - Ståndet liar afslagit förändringen; oell inom Bl cider skap el och Adeln liar Herr af Billbergh, i öfverensstämmelse med dess yrkande vid i:sta morn:, föreslagit, att löne-beloppet 100 R:dr jemväl bär må förändras lill' 200
Så vidt det nemligen, i anseende till oberäkneliga särskilda förhållanden å olika orter och olika tider, torde kunna anses nära omöjligt att åstadkomma en lika fördelning eller jemförelse af pastoraten med hänsigt till den med själavården och embetets utöfvande i öfrigt förenade möda, lärer äfven en rättvis klassifikation af pastoraten med afseende på lönerne icke låta sig verkställas; och ehvad de lönebidrag, som i alla händelser borde af församlingarne fortfarande utgöras, finge, såsom Riksdagsmannen Anders Jonsson föreslagit, efter lönegifvarens godtfinnande, antingen in natura lemnäs till Pastor emot dennes qvitto eller ock till Kronans uppbördsman med penningar levereras, eller bidragen skulle enligt Riksdagsmannen Johannes Nilssons förslag, ovilkorligen till uppbördsman utgifvas, vare sig med penningar eller varor, blefve den gifna följden ett, i väsendtlig mån förökadt, uppbördsoch redovisningsbesvär; likasom enligt sistnämnde förslag, olägenheter uppstodo, å ena sidan för löngifvaren, sä framt han före uppbördsstämman vore nödgad att föryttra sina produkter, och å andra sidan för Staten, om förvaringsrum för de levererade persedlarne måste anskaffas och förvaltning deraf bekostas. Lämpligaste mediet för undvikande af de nu öfverklagade olägenheterne anser Utskottet deremot vara åvägabringandet af så kallade konventioner; och som enahanda åsigt blifvit yttrad jemväl uti de, med anledning af Rikets Ständers ofvan omförmälda underdåniga förslag i detta ämne, af Konsistorierna samt Kongl. Majrts och Rikets Kammar-Kollegium afgifna underdåniga utlåtanden, hvaraf skäl torde kunna hemtas till förmodan, att hvad föreslaget blifvit kommer att vid en snart förestående underdånig föredragning vinna Nådigt afseende; alltså och då Utskottet icke kan finna, att ett mindre jordbruk, sådant som vanli11 ih. lill It. Sl. Prut. ISS3 A issi. S Sami.
Domstolen att, emellan Riksdagarna, dylika Lag-förklaringar gifva. 21. Konungen äger tvänne röster i de mål, hvilkas föredragning och afgörande Han för godt finner att i Högsta Domstolen öfvervara. I alla frågor om förklaringar öfver Lagen emellan Riksdagarna, skola Högsta Domstolens beslut hos Konungen i StatsRådet anmälas. Gillar Konungen den gifna Lagförklar ingen, utfärdes den med Dess underskrift; Ogillar Konungen densamma, förf alle den till ali kraft och verkan. 38. Med förklaring öfver Civil-, Criminalsamt Kyrko-Lag förhålles, under Riksdag, som med sådan Lags stiftande. De förklaringar öfver Lagens rätta mening, Högste Domstolen, med Konungens bifall, emellan Riksdagarna gifver, kunna af Riksens Ständer vid nästpåföljande Riksdag ogillas, hvarefter de icke längre vare 4 Constitutons-Utskottets Memorial N:o i. gällande eller af Domstolarne iakttagällande, eller af Domstolarne jaktgas eller åberopas må. tagas och åberopas må} Och böra der för, vid hvarje Riksdags början, alla sedan föregående Riksdag sålunda utfärdade Lag-förklaringar blifva Riksens Ständer af Konungen meddelade. Se Bih. 3 Sami. Mern. Bonde-Ståndets d:o 9 B. p. 29, IO B. Till förändrad redaction af stadgandet rörande Creditiv-anslagen. Regerings-Formen. §. 63.
R:dr lön och 300 R.dr arfvode jemte den af Rikets Ständer beviljade tillfälliga förhöjning ä 33!f % å lönen, och således tillsammans 2,300 R:dr B:ivo, eller 3.450 R:r Riksmynt, alt beräknas från 1858 års början, samt tillsvidare den tillfälliga löneförhöjningen, dock icke längre än till 1859 års slut. Under C -Q Ban/co-Utskoltets Memorial N:o 5-1. 17 Under förutsättning af Rikets Ständers bifall' till hvad Utskottet här ofvan hemställt och med iakttagande af den utaf Rikets Ständer beviljade tillfälliga löneförhöjing skulle den § i det nja Reglementet, som komrae att motsvara 89 § i nu gällande, lifva af följande lydelse: 10:o. Morn. 1. Banko-diskont-flirektionens ledamöter, utom Kommissarierne, uppbära hvardera i årligt arfvode 750 R:dr Riksmynt. De af Bankens Kommissarier, som äro i Banko-diskonten tjenstgörande, åtnjuta på Diskontens stat deras löne-inkomst, efter dea ålder, de inom Kommissarie-graden innehafva. De vid Banko-diskonl-verket anställde tjenstemän äro: I Rans lie t. Ombudsman, lön 2,250 tillfällig förhöjning derå å 33} % , . 750 — arfvode • 450 — 3,450: — 3 Kanslister, lön å 750 2,250 —- tillfällig förhöjning derå å 33} % lör hvardera 250 750 arfvode å 150 R:dr . „ . 450 — 3,450: — I Kontoret.
Utskottet inser väl de flere fördelar, som skulle uppkomma deraf, att ali uppsägnings-rätt upphörde, hvarigenom äfven likhet uti räntornes utgörande emellan alla Räntegifvare uppkomme; men då det i betydlig nion <> ■Sittis-Utsfoims Villande A': > 3<}3. skulle försvåra utgöfandet af-räntorne, i anseeivde ti 11 bristande tillfälle i vissa orter att : hastigt och jued fördel föryttra persetua ine, och tiä m eftergift & Statens sida, fur hyad den omedelbarligen eger uppbära ieke Ian blifva en rättsgrund för enahanda eftergift å den enskilde Rätt sida, så anser Ulskolföt olämpligt all nu föreslå .något stadgande, sorn uppfyller dessa fordringar, hvilka förutsätta stadgadt -myntväsentje , ökadt rörelse-capifal och iätt afsättning med hindtmanna-producler ; anseende Utskottet det vara .allenast under sådane omständigheter, sorn atla indelta räntor kuru i a lösas med epedimi och ingå lil! Sluts-Verket, hvilket derigenom kunde komma i tillfälle att ti i feele liqvidera äfven de Enibetsoch Tjenstemän in. 11., som nu innehafva indelta löner. 'Utskottet, sorn af sådane anledningar v.idhlifver sitt förra förslag, med. den förändring, sorn är en följd af Utskottets tillstyrkan i ardra punkten , ali såsom grund för utgörande af så väl Kronotionde och Afrads-spanmål, sorn äfven andra af hemman pelt lägenheter utgående räntor, antages medium af senaste io årens markegångspris, får nu i öfrige punkter förnya dess föislag i förra Betänkandet, nemligen: rf, *) att, vid de tillfallen då det bestämda årspriset inom Länet eller Districtet uppgår lill lika belopp eller öfverst}ger tiel uträknade medium äf de senaste jo årens markegångs-pris i samma
Diskonts rän tefordringar i följd af 0 st, andra till kapitalet likviderade lån, äfvensom a:ne i Malmö Diskonts räkenskaper balanserade låns kapitalbelopp å 4^,967 Ridr 1 sk, 3 rst., vid den i berörde §. föreskrifna undersökning, befunnits kunna, utan förlust för det allmänna, afskrifvas, enär den ringaste tillgång för dessa fordringars godtgörande numera ieke vore att för Diskontverken påräkna; hvadan Herrar Fullmäktige, för sin del, beslutat desammas afförande ur Diskonternas räkenskaper, hvilket beslut, jemlikt Rikets Ständers föreskrift, blifvit lievirorernes pröfning understäldt. Och som Revisorerne af de, till stöd för hvarje beslutad afskrifning, anförda skäl och omständigheter samt i öfrigt erhållna upplysningar inhemtat, att någon ytterligare liqvid för ifrågavarande fordringar, efter all sannolikhet, icke är att förvänta, hafva Revisorerne, äfven för sin del, ansett, att desamma böra ur räkenskaperna affäras. Likaledes hafva Herrar Fullmäktige beslutat och Revisorerne, efter derom gjord hemställan, jemväl medgifvii afskrifning af de i Götha Kanal-Bolags f. d. Diskonts Hufvudböcker, på särskilda contin uppförda fordringar utaf numera aflidne Snickaren J. Wigandt och Målaren, M. Bruhn samt af för längre tid tillbaka upplösta Handelsbolaget Low, Smith & Comp; å hvilka fordringar, tillsammans utgörande 1,38g R:dr jo sk. 4 rs,|-> någon vidare afbetalning icke är att motse, sedan det af Wigandt och Bruhn aflemnade hypothek redan i sådant afseende användts samt både deras och Low, Smith & Comps konkursmassor långt före delta blifvit utredda.
A t t striderna och föibsakelserna ha fostrat m h g a stora karakterer, det ligger i sakens natiir, ocli däröfver förvånas man icke. Men hvad som inåste väcka vår beiindraiide öfverraskning, det ar, a t t georgierna, under ett lif p % fältfot iinder tusen å r och nier, kunnat und&amp; a t t förvildas, a t t de Biiiinat bevara sina seder och tänkesätt Iiiimanare iiu alla de andra l&lt;aukasiska folken och i synnerhet, a t t de icke låtit sig smittas af de kringboende folkens nedsiittaiide föreställning on1 kvinnan. En eiiropeiska liar icke vistats länge i dessa trakter, förrän Iion röner ett starkt odi mycket bestamdt intryck af den ringaktning - nej, det ar för litet sagdt, af det briitala förakt, hvarmed de har boende miil.iaiiin~eclanernczerna och i första runimet tartarerna betrakta Iwiniian. Hon ä r en mask iinder deras fot - ingenting annat, ett ting, Iivars liögsta varde a r liandelsrarans. Tiirkarne iiro mindre råa i siii uppfattning och behandling af lieme. E n del af deni gå t. o. m. s&amp; långt i tolerans, att de icke lägga något Iiiiider i vageii för deras kvinnor a t t roa sig med läsning; ej Iieller slå de ihjäl henne, i fall någoii af dem iiiider lasiiingeii skiille insupa en kättersk villfarelse om a t t hon också möjligen kunde Iia en sinula sjal; men perserna - ja, det a r visserligen icke för inte, som de Ila uppfunnit sitt rysliga ordstaf: &gt;om hönan försöket gala som en tupp, så vrid Iialsen af Iieiine !~ Hos perserna, de huinana, finbildade perserna, a r det näniligen, som deii asiatiska svartsjiikali och despotismen kulminerat. Det ä r perserna, som haft det största inflytandet p&amp; Georgiens öde.
Tillkommer enligt bilagd Förteckning 49,479: 9-4- Inventarier 122,606:17.7. Byggnads-Materialcr , 9,546:11.- Differcticc Summa Banco. 446,5ig 29 521,978 28 3 3 XI 3,3io,5o3 >4 1 672 Riksens Ständers' Litt. N. Uppgift på Behållningen af Riacl Spannmål uti Allmänna Magazins - Inrättningens Förråd den 1 October 1822. Bane 0. 44.507: 14 K:r Riad Råg 7,733: 10 — dito Korn 458: 9 — dito Hafra T:r 52,699: 4- hvari upplages en tillökning i vitrdet emot Oriad Säd å 32 sk. Banco per tunna 35,i32 3a — Calculerad afgång vid utlevcrering af nedanstående Spannmålsoch Proviant-hehållning: T:r K:r 44>5oj:I7 K:r Riad Råg Afskiifn.enl.4§- *£ proC. Tunnor upptages öfverhufvud till ii sk. per Tunna __ — S:a 25,470 35 — Skillnaden emot ofvanstående 35,i32. 1:32 tillkommer ä värdet af Spannmåls-heliållningen 9,661 45 — Summa 35,i3a 32 — Revisorers Berättelse. 6^3 Litt. O. Behållning af Ved och Kol d. i Octob. 1822. Banco. io,858 T:r Stenkol ä 2 R:d. per tunna ; . 5a() Läster Trädkol ä 4 Per *äs*' * • 3,336 Famnar Ved a 4 R:d. per famn 21,716 2,076 9,344 Summa 33,i36 Litt. P, Uppgift på af Kongl.
Dr tift ©tocfholms ©parbanF, 20,000 SttDr tiU ©otpeborgS ©parbanF od> 10,000 Sv;Dc tift någon af be öfrige ©parbanFerne; c) att få vdi uplåningen af, forn utlåningen till ©parbanFerne, få be# forjaS i ©tocfholm, i ©odeborg och i lainio, alltj efter be biftrict, forn för 33anco#5Difconten od) för hvarbera £åne#£ontoiret dro anvifabe; d) att upplånabe mebel af ©parbanferne ingå odh använbaS uti 33anco# SSifcontenS och £åne#€ontoirenS vanliga rorelfer; men vib utlåningar titt ©parbanferne, från £åne*£ontoiren i ©otheborg och Skålmo, äfvenfom bå be upplånabe meblen efter uppfdgning berftäbeS blifvit intagne, forhålleS på enahanba fatt, forn SviFefS ©tänb.erS vib fifta Olif Sbag faftftällba Siegle# mente för Sernbeläningen i ©otheborg utftaFar, nemligen, att arnbom ut# betalningen tillfänDeS 53anco?©tprelfen meb cmgåenbe poft,ffå att £ån#33an# Fen må häma, oå QtontoirenS rdfning, i <3Bejrel#Q?anfen infatta ben erforber# liga finnman, få fort att fift inom ett bpgn efter unberrättelfenS ingåenbe, meD unbantaa bå hel.aebag infaller
Af jernmanufakturernas produkter afyttras det mesta inom Rikets olika delar, blott något plåt torde till utlandet afsändas. Det som deremot i utbyte emot hvad, som ifrån provinsen försäljes, hit införes, är saltvaror, hvilka till en del med Norska fartyg direkte hitföras, specerier samt bomullsoch yllemanufakturvaror, äfvensom så kallade korta varor, hvilka hitföras hufvudsakligen från Stockholm, men äfven till en del från Göteborg och Norrköping, samt genom Gårdfarihandlande, hvilka sistnämnde likväl nu mest uppträda med sina försäljningar vid marknaderna inom länet. Westmanlands län. Gårdfarihandel. Marknader. Bränvinshandel. 45 Den gårdfarihandel, som på andra tider och ställen än vid marknaderna bedrifves, är inom denna period icke af betydenhet. De köpare, som bo nära städerna, vända sig lika gerna till staden, der mera tillfälle finnes till val ibland större lager; och der aflägsenheten från städerna är större än 3 mil finnes nästan öfverallt Landthandlande, som dagligen och stundligen äro med sina varor till hands, så att den kringresande Gårdfarihandlanden numera icke är så behöflig eller efterlängtad, som han mången gång förr var. Den gårdfarihandel, som ännu måhända någon gång bedrifves, är åtminstone icke af någon för orten skadlig beskaffenhet. Marknader hållas årligen i Westerås uti Januari och September, i Arboga uti Februari, Juli och September, i Köping i Februari och September, i Sala i Februari och September, och i Norbergs by i September månad. Af dessa är den sistnämnde endast kreatursmarknad. I den mån varuutbytet alla tider på året, och i synnerhet genom ångfarten om sommaren, blifvit i så hög grad lifligare än förr, och den köpande allmänheten fått lättare att transportera sig till de större försäljningsorterna, hafva de årliga marknaderna blifvit af allt mindre betydenhet, och den enda egentliga vigt, de ännu äga, är såsom kreatursmarknader om hösten. Härifrån kan likväl vintermarknaden i Sala anses göra ett undantag, då der förekommer en ganska liflig, ehuru något minskad rörelse med Norrländska produkter, såsom lin, väfnader, smör, fogel och renkött.
Och som Ja. vunnit, är beslutadt, att Krögare, Krögerskor och de som hålla Likör-kammare, Spisqvarters-och Värdshusidkare samt Tracteurer, oberäknadt Bevillning för bränvinsminutering, då den tillätes, skola betala i Stockholm och Götheborg minst io R:dr och i de öfrige Städerne minst 6 R:dr 32 sk.; att det skall åligga dem, som till sådan Näring meddelar tillståndsbref att, genom antagande borgen, försäkra Kronan om afgiftens utgörande; att alla Krögare, Krögerskor, Spisqvartersoch Värdshusidkare, hvilka hafva en bättre och förmånligare rörelse, än de minst taxerade Krögarne, skola taxeras till 5 för Hundradet af den inkomst de anses hafva af rörelsen; att denna afgift skall erläggas äfven af hvar och en annan, som med behörigt tillstånd försäljer bränvin samt att sådane personer skola taxeras särskildt, oansedt de utgöra Bevillning för borgerlig rörelse. 4-dc Voteringen. Den som vill att Mästare, Packare, Vindragare, Lin-, Hamp-, Tjäruoch Brädvräkare, Packhusoch Vågkarlar, skola, jemlikt BevillningsUtskottets, af Höglo!]. Ridd. och Adeln, Högv. PrästeStåndet och He~ derv. BondeStåndet bifallne Förslag, taxeras i 2:ne Glassér, nemligen den itsta lill 4 Rtdr och den 2:dra till 3 Rtdr, röstar Ja. Den det ej vill, röstar Nej. Betänkande n, N:o 4og. 48g Vinner Nej; skola ofvannämnde Personer, jemlikt Vällofl. BorgareStåndets beslut, taxeras lika nied Arbetskarlar i Städerne.
De äro raka motsatsen till de fula rum, hvilka man nu finner i hundratusental i vårt land, dem där man ser en dammig turkisk divan med brokigt möbeltyg, en tunn, sladdrig, storrosig köpt duk på bordet; jutetygsgardiner med sina hårda veck, sträfva fransar och fula gulgrå färger, med tryck i blått, rödt och brunt som utestänga dagern; där stolarna med obekväma, svängda ryggstöd i ögelform och stoppad sits äro af imiterad mahogny; bordet med sina dumt svängda fötter af imiterad valnöt och byrån af imiterad ek; där en grann lampa i bjärtgul brons hänger i taket; brokiga oljetryckstaflor i förgyllda ramar och målade terracottarundelar med figurer hänga på väggarna; där ett rödt plyschalbum och ett himmelsblått glasfat till visitkort stå på bordet och ett par målade porslinsvaser med konstgjorda blommor "pryda" byrån! Det är detta fabriksbilliga, oäkta, granna och från alla håll sammanplockade, hvilket gör den nyare tidens allra flästa hem så stillösa. Huru falsk den föreställningen är, att skönhet i hemmet vinnes blott genom rikedom, det ser man bland annat i de många, af meningslösa lyxföremål och konstsaker öfverlastade hem, där intet djupt skönhetsbehof, ingen personlig smak gjort sitt urval eller gifvit föremålen den plats, från hvilken de kunna värka; där de mäst sammanhangslösa ting äro hopförda och af tapetseraren ordnade! I sådana rum, fulla af draperier och braskuddar, skärmar och mattor, porslinmålningar och glödritningar, statyetter och taflor, gripes den skönhetsälskande af en lidelsefull längtan till raka motsatsen, till exempel enheten och enkelheten i ett gammaldags landtrum, med stela, uppradade möbler, hvita nättelduksgardiner och tomma väggar! Men han vet att sådana rum icke mera finnas; att äfven i de mäst aflägsna bygder det meningslösa skall möta honom i form af Makart-buketter, japanska solfjädrar, målade tallrikar, prässade bronseller mässingsgrannlåter, skära och himmelsblå glasvaser och mera dylikt.
Den förra är ovilkorligen och alltid skadlig, icke blott för den närvarande, utan äfven för kommande generationer; ty den med* tager förlagen till handel, jordbruk och näringar, samt öfverlemnar åt efterkommande ett aftynande och utarmadt, af enskiltas skuldsättning, nedtryckt, land; Statsskuld deremot är väl icke heller directe nyttig, men den kan blifva det indireete derigenom, att den före - Ridd. och Ad. Prot. M. konfmer en för dryg beskattning på närvaran* de slägte, af hvilken utomdess de följande slägten kunna komma att lida,mér, än af ett klokt inrättadt statsskulds system. Om följden af detta system derjemte skulle blifva, att det något öfcte, ehuru ej omedelbarligen, beskattningen på den samhällsklass, sorn annars sällan af den träffas; så måste hvar opartisk Do* mare medgifva, att denna olägenhet är mindre än öm en ökad beskattning pålades den förut för tungt beskattade delen af medborgare. Xortligen den delen af beskattningen, som skulle för mycket betunga närvarande genera* tion, bör heldre utgöras genom Statens, än genom eriskilte medborgares ytterligare skuldsättning. Ty en för dryg beskattning på närvarande génerationstillgångar är äfvenså väl ert anticipation på de efterkommandes, söm eli Statsskuld. För Öfrigt förmodar jag, att de värde Fedamöter, som nu yttrat sig emot införandet af Stats-obligationer, vilja handla consequent, och således äfven tala emot beviljandet af för dryga Statsanslag. dag tror äfven icke, sorn Herr von Hohenhausen yttrat, att göra skuld är det sam* ina som att förtära fcapitalet. Ty om skulden användes till befordrande af productionen, skapar den ett nytt capital. Annat är förhållandet; om det lanta ca; jpitalet blott begagnas till] consumtion, eller till sådana kostsamma anläggningar, sorn ej gif Den ig Juli i f. m. 963 vå någon betydlig afkastning eiler befrämja productionén. I sådant fall länder skuldsättningen icke till något hvarken allmänt elier fenskildt gagn.
Sådane skatter innestå för närvarande oguldne till ett belopp af icke mindre än 1.744 R-dr 39 sk. 6 r:st. B:ko. De lotter, för hvilka dessa rester belöpa, äro nu alldeles skoglösa och sakna, såsom ofruktbara, nästan allt värde. Flera auktionsförsök hafva förgäfves blifvit gjorde lill deras afyltrande. Ingen vill eller kan köpa dem med skyldighet, att fortfarande vidkännas den årliga räntan. De församlingar, 27 inom hvilka de försållda skogsparkerne äro belägne, beklaga sig öfver en annan af försäljningen föranledd olägenhet. De nja skogslottsägarne hafva nemligen tid efter annan försa 111 smärre stycken deraf till inflyttande inhyseshjon från andra socknar och landskap, och på sådant sätt hafva å dessa fordna skogstrakter bildat sig små kolonier af till största delen nu mera utfattige personer, hvilka dels redan fallit och dels snart falla socknarnes fattigförsörjning till last. INär man från hela arealen af Länets skog, utmark och berg, eller i,63o,ooo tunneland, afräknar sammanräknade beloppet eller ungefär i2,3oo tunneland af ofvannämnde, ännu i behåll varande Kronopark och allmänningar, så återstå t,617,700 tunneland såsom tillhöriga Länets serskilda hemman. Det är likväl klart, att detta förhållande alltjemnt undergår förändringar. Mycken skogsmark, sedan skogen derå blifvit afverkad, användes till odling för åkeroch ängsbruket, såvida jordmånen dertill är tjenlig. I samma mån en ökad folkmängd påkallar nya bosättningar, måste också skogen mera, än förut, anlitas. Dertill kommer ett hos landets innevånare, i bredd med en ökad civilisation, ökadt begär alt bygga mera rymliga och beqväma boningshus, än sådane, hvarmed man under en förfluten tid funnit sig belåten.
Jag kan ej annat än önska återremiss, på det Utsk. må taga denna anmärkn. i öfvervägande och göra afseende derpå. Frih. von Stedingk: Det har af Frih. Boye blifvit sagdt, att ordet gerningar här vore af ringa betydenhet, och att dermed ej kunde förstås annat än Konungens enskilda gerningar. Jag citerar ogerna på detta rum tidningarna; men jag måste i anledn. af detta Frih. Boyes yttrande erinra om en artikel i Svenska Minerva, der en helt annan sens blifvit gifven åt detta ord. Detta visar, att saken kan ses ur olika synpunkter, och jag kan i följd häraf ej frångå min mening. Jag tackar Hr v. Stahl för de upplysningar, han meddelat om lagens många straffgrader i andra fall; jag har dock i de anförda exemplen blott funnit på ena stället fyra grader och på det andra sex, men ingenstädes tio, såsom här. Jag medger för öfrigt visserligen å ena sidan, att man i dessa lagfrågor kan hugga i sten, när man icke är jurist; men å andra sidan vill jag ej göra våra jurister och domare den orättvisan att tro, att de skulle vilja förneka allt användande af le gros bon sens vid lagens tillämpning. Slutligen får jag förklara, att om betänk, icke kan nu afslås, förenar jag mig med dem, som begärt återremiss. Jag anhåller likväl att först få höra uppläsas prot.- utdr. från BorgareSt., rör:de dess beslut i detta ämne. Underteckn. Ridd.Secret.: Prot.utdr., rörtde BorgareSt:s beslut i denna fråga, är nu icke till luprds; men jag på - Den ae Deeernber f. »n. 3g5 minner mig bestämdt, att det innehåller afslag på LagUtsk:s betänk., med förklaring, att Ståndet ansett det nuvar. stadgandet böra bibehållas. Frih. von Stedingk fortfor derefter: Sedan ett Stånd sålunda redan afslagit Utsk:s betänk, torde jag få återkalla i R. o. Ad:s minne, hvad som vidgjordes denna fråga vid 1823 års riksdag.