Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta torde kunna gälla såsom allmän regel, och dessutom lärer det vara gifvet, att staten, om den anförtror sina medel åt de enskilda bankerna, kommer att öfver dessa utöfva noggrannare kontroll än hittills, samt att således förslaget är till förmån för den allmänna säkerheten. En omständighet, som, förutom det omedelbara gagnet för den allmänna rörelsen, i synnerhet talar för förslaget, är, att det vore särdeles fördelaktigt, om allmänheten, följande statens exempel, vande sig vid att hellre låta bankerna vara dess kassörer än att sjelf förvara sina penningar; och detta vore i sanning långt vigtigare än den omtalta räntevinsten. Skottland är berömdt för sina banker, och dock är dessas hufvudsakligaste förtjenst just den, att de förvalta både statens och enskildes medel, samt på en gång underlätta den allmänna rörelsen och kraftigt befrämja sparsamhet oell god hushållning. Den 27 Januari. i 97 Det misstroende, man här uttalat emot de enskilda bankerna, är ingalunda rättfärdigadt af hittills vunnen erfarenhet. Under mera än 30 år, som det enskilda banksystemet här varit tilllämpadt och mer och mer utveckladt sig, har icke en enda af våra många enskilda banker inställt sina betalningar, icke ens under den svåraste af sednare tiders penningekriser, då likväl både Engelska och Skottska banker korrimo på obestånd. I det praktiska England fortfara både stat och enskilde att hos bankerna hålla sina kassor, oaktadt inträffade missöden; men här, der sådane icke inträffat, skulle misstroendet tillbakahålla åtgärder, som för staten och den allmänna rörelsen vore i så hög grad gagnande! Under åberopande i öfrigt af de skäl, hvilka dels i Betänkit och dels af föregule talare blifvit anförda, anhåller jag att R. o. Ad. ville bifalla Utsk:ts hemställan. Gr. Posse, Arvid: Motionärens förslag om indragning af landträntmästare-tjensterna' har af Utsk:t blifvit afstyrkt, och, som motionären icke under diskussionen upptagit detsamma, torde förslaget i denna del få anses hafva förfallit.
Frölich inskränkt upplåningsrätten till hälften af den insatta grundfonden på den grund, att han antagit de upplånade medlen til! en slags säkerhet afven för sedelrörelsen, enär han icke, såsom Ulskm, vid sedelstockens beräkning stadgat afdrag för hvad soni blifvit upplånadt, men Väl förklarat, att bankens egna lånehandhr icke få härvid inräknas. Han har således vid sedelstockens beräkning upptagit tillgångarna af uppoch utlåningsrörelsen blott till halfva värdet, och detta stämmer Öfverens med Utskms förslag att vid sedelutgifningen med 5o proc. gå utöfver den säkerhet, man har i handom, men alldeles icke beräkna någon tillgång af upp-och utlåningsrörelsen. Härmed är också Hr Stråles anmärkn. besvarad, då han sagt det vara oriktigt att i lagen bestämma, att upplåningen ej får sträckas så långt, crediten sträcker sig; ty då man, såsom Gr. Frölich, vid sedelstockens beräkning ej gör afdrag för upplåningen, är det nödvändigt att för denna bestämma en viss gräns. Begge förslagen gå dock, i afseende på sedelutgifningens belopp i hufvudsaken, ut på detsamma, och skillnaden är blott, att Gr. Frölich velat gifva bankerna en solidare credit genom att hindra dem från missbruk af sin credit. Jag ber om ursägt, om jag varit för vidlyftig; jag skall dock icke vidare uppehålla It. o. Ad., utan yrkar blott propos. på mitt tillägg. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: Jag tror, att den mesta svårigheten i discussionen härledt sig derifrån, att man sammanblandat 8 och 9 §§ af Gr. Frölichs förslag; men då nu så skett, ber jag att äfven få yttra mig öfver bägge. Jag har noga jemnfört Utsktns och Gr. Frölichs förslag, och finner det sednare till redactionen vara bäst och redigast. Den ena sidan har yrkat, att banken skulle äga rättighet att få utgifva sedlar till ett belopp af 5o proc. utöfver grundfonden, och trott, att om ej denna tillåtelse lemnades^ skulle inga actiebanker uppkomma.
De förslag, som nu blifvit gjorda, att under hotelser eller under förespeglingar af vådliga följder föra till en afvikelse från dessa grundsatser, äro af en ganska vådlig art. Man behöfver ej gå längre än till den majoritets eget yttrande, som framställt frågan. Grefven hemställde nemi., huruvida icke R. St., på grund af deras beskattningsrätt, agde rättighet att bestämma villkor för de beviljade anslagen. Det är ganska sannt, att en sådan rättighet Önnes, nb. inom lagarnes gebit. Talaren tilläde: på det att nationen eller folket måtte få sin vilja fram med dessa villkor. Om nu R. St. i sådana ämnen, der grundlagen ej uttryckligen öfverlemna!- åt R.j St. att ensamt besluta, utan till och med tvertom åt den andra statsmakten öfverlemnar att ensamt besluta, skulle taga rättighet att bestämma villkor, så vore det ju olagligt. I en af de frågor, som nu förevarit vid de afslagna voter:s-propos:na, nemi. den om Carolinska institutets instruction, är ett sådant villkor, ' hvilket endast tillhört den andra statsmakten att bestämma enl. 89 §:n Reg.Fm, som stadgar, att ”uti R. St:s plena må frågor väckas om förändring, förklaring och upphäfvande af lagar och författningar, som Rikets allmänna hushållning röra; örn sådana nya lagars stiftande samt om grunderna för allm. inrättningar af alla slag, hvilka frågor skola till utredning af Allm. Besvärsoch Ekon.Utsk. förvisas. R. St. äge dock icke makt att i dessa mål annat eller mera besluta, än föreställningar och önskningar att hos Konungen anmäla, och hvarå Konungen, sedan Statsrådet deröfver blifvit bordt, gore det afseende Han för Riket nyttigt finner.” Om det nu skulle vara en rättighet för R. St. att, vid beviljandet af de oundvikliga statsanslagen, bestämma villkor för deras användande, hvilka innehöllo stadganden i frågor, öfver hvilka R.
Götha Ilof-Rätts personal, ifrån och med 183^ "års höst-session, varit förordnade, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; 6 Stats-Utslotlets Utlåtande, N:o 5oi. Vinner Nej, kommer, i öfverensslämmelse med Ridderskapets och Adelns samt Preste-Ståndets beslut, att anslås Sex Tusende R:drB:co, hvilka af Riksgälds-Contoret utgå , att fördelas mellan de ifrågavarande adjungerade Ledamölerne så, att de, inberäknadt hvad de förut af adjunctionsmedlen erhållit, må hvardera bekomma ett tjenstetiden motsvarande belopp. Stockholm den i September i84o. Ank. till Exp. Disk. (ten i September, kl. 6 e. m. Utlåtande, i anledning af återremiss å Utlåtandet N:o 195. (U. A.) Sedan förutnämnde Utlåtande, angående Kongl. Majits Nådiga Proposition om lönereglering för de under SLats-Departementen jydande Expeditioner, hvilket Utlåtande Borgare-Ståndet i sin helhet samt Presteoch Bonde-Stånden i vissa delar bifallit, blifvit af Ridderskapet och Adeln samt i serskilda punkter jemväl af Presteoch Borgare-Stånden , återreraitteradt; så får Utskottet härmed afgifva det förnyade yttrande i ämnet, hvartill återremisserne föranleda.
Dä de olägenheter som Allmänheten i Landsotterne mäste l sin penoingerörel.e widkännas, sä wäl ak först tne och obrukbare smärre BancoSedlars nödtwungna c:rculakion man ock man emellan, som al brist pä nödigt Koppzr-ikiljemyu:, böra t möjeltgaste matto ashsilpos, men med Bankens werkoingskms och nödiga läkerbet ej kan törenas, att Penniogestummor genom desi omedelbara anstalt, eller för drtz räkning ötwerjandas till LoridsRäuterierna i Riket, för att derstädes wara att, tstl utbyte, oafbrurit tillgä; hafwa Nikftus Sränder an - lOio Den 27 Jamia» rr. ahlett sig äga grundad anledning, art denna arge, lägenhtt hos Eber Kongl. Majit» underdånighet anmäla, med lila underdäniq anhäi-on, det iältsS Eder Kongl. Majitgenom Kronans samtlige Uppbördsmän derwld foga deri Nådiga ä:gä»d, som Eder Kongl. Maj:t. kan i Nädcr sinna för ändamä^et närmast tjenande. Riksens Ständer framhärda re. Stormägttgste Allernädlgste 2xo»tU»I.' I anledning af wäckt fräga om förbättringar af allmänna Fängelser, eller fä kallade Kronvhäk, ten, hafira Riksens Ständer, efter närmare inhämtad kännedom af hwad t delta ämne redan ar förordnadt, funnit, akt, genom Kongl. Majus Nädlga Bref till Kammaroch KrigsCoiiegierne samt StarsContoiret af den 27:!); November 1798, samt Kongl.
Den missbelåtenhet, som öfver nu varande flyttningstid för tjenstehjon blifvit yttrad och de serskilda förslag, som till ändring deri blifvit framställde, innebära ytterligare bevis på omöjligheten att tillfredsställa hvarje skälig önskan i detta hänseende. Det skulle emedlertid, efter Utskottens tanka, vara betänkligt, att söka afhjelpa de partiela olägenheterna af en allmän bestämning härom, genom antagande af serskilda flyllningstider för olika orter inom Riket, emedan sådant skulle minska utvägarne till näringsfång för den arbetande classen, samt hindra spridandet af insigter i landtmannayrken från en ort lill annan. Att förändra den nu gällande allmänna bestämmelsen, skulle, efter Utskottens tanka, för vissa landsorter medföra betydande olägenheter, och då det dessutom tages i betraktande, att täta ombyten i oeconomiska sladganden merendels äro skadlige, få Utskotten tillkännagifva, att Utskotten af de gjorde anmärkningarne icke ansett sig föranlåtne att frånträda sin i detta ämne förut yttrade mening. Hvad slutligen vidkommer yrkandet, att handtverksgesäller borde ställas under Lego-Stadgan, få Utskotten vördsamt upplysa, att Utskotten, uti afgifvet Betänkande, N:o 33, angående utvidgad näringsfrihet, tillstyrkt Rikets Ständer, att hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det täcktes Kongl. Majit, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med de grunder, hvarå de vid 1823 års Riksdag i underdånighet öfverlemnade förslag till Författningar om näringarne hvila, i Nåder utfärda, jemte Författning om gerningsmäns antagande på landet och Handels-ordning, en Förordning om handtverkerien, hvilken, på sätt förut är vordet anmärkt, uti 3 Art. 3 §. skulle komma att innehålla, att gesäller, så vida ej genom serskildt aftal annorlunda öfverenskommes, skola lyda under Lego-Stadgan; vid hvilket förhållande någon serskild åtgärd för ernående af detta ändamål icke lärer vara af nöden.
Vid jemförelse emellan värdet af stämpelpapper i helark och värdet af beläggnings-slämplar, som under sistlidet år blifvit från Stats-konloret utlemnade, befinnes äfven, alt stämpelpapperet å helark, hvars tillverkningsoch transport-kostnad, såsom nyss är nämndt, kan beräknas till omkring 32,500 R:dr, egde ett försäljningsvärde af endast 205,300 R:dr, då deremot de inlemnade beläggnings-slämpiarne, som lill antalet utgjorde 844,364 st. och hvilkas tillverkningsoch transportkostnad kan antagas till icke fullt 15,000 R:dr, baft ett försäljningsvärde af 3,024,193 R:dr 95 öre Runt. Kostnaden för de förra uppgick sålunda lill nära 16 procent af värdet; men utgjorde deremot för de sednare icke fullt procent. Enär således en ganska betydlig besparing måste uppkomma derigenom att endast beläggnings-slämplar äro att tillgå, hafva Rikets Ständer, på ofvan uppgifna skäl, för sin del, beslutat, ali all tillverkning af stämpelpapper å hela ark hädanefter skall upphöra samt ali de särskilda slag af stämpelpapper, hvilka äro uti bifogade författnings förslag närmare angifna, i stället hädanefter böra användas, dock att sådant stämpelpapper å 25 och 50 öre i helark, hvilket slag hädanefter ej komme att tillverkas, skall, jemlikt stadgandet i § 2, så länge något sådant papper finnes att tillgå, tillhandahållas, på sätt i 17 mom. af 8 § närmare föreskrifves. Härförutan och då Rikets Ständer ansett, att icke blott besparing i både tillverkningsoch transportkostnad ulan liih. till II. Skr ifvelse NlO 121. ock beqvämlighet vid begagnandet af stämpelpapperet skulle uppkomma derigenom alt papperet i någon betydligare mån förminskades och beläggnings-slämplar af ungefärligen samma beskaffenhet, som de engelska infördes, få Rikets Ständer hos E. K. Maj:l i underdånighet anhålla, det E. K.
Jag säger således, att Staten uti ifrågav:de hänseende måste åtaga sig ett slags förmynderskap för allmänheten, men om man, seende saken från denna synpunkt, vill tillse, att den solidariska ansvarigheten blifver verklig, så att den i nödfall kan tagas i anspråk, så bör man fastställa någorlunda bestämda stadganden härom, och man bör icke, genom begagnandet af obestämda uttryck afskräcka klokt och försigtigt folk att ingå i Bank-bolagen. Om ansvarigheten skulle vara så obegränsad som Den 24 Februari; 377 den enligt Utsk:s förslag blefve, nemi. att en afgående delegare icke skulle kunna blifva fri från ansvarighet för t. ex Bankens utelöpande sedlar, förr än Banken blifvit uplöst, och icke ens då, ty man har i sednare tider sett exempel derpå, att ehuru ny oktroj blifvit utfärdad och Banken fått nya delegare, man likväl icke medgifvit utsättande af preskriptionstid för de utelöpande sedlarnes inlösen, så tror jag, att allmänheten skulle få en terreur panique för all delaktighet i sådana inrättningar. Det förslag, reservanten framställt, innefattar, i min tanke, en juste inilieu, som torde kunna antagas. Hvad Lagberedningens förslag beträffar, så bar man rätt deri, att Beredningen icke nyttjat det af reservanten begagnade uttryck i annan mening än för att uttrycka, att de nya’ delegarne skulle blifva ansvarige för bolagets äldre förbindelser, och Beredningen har icke dermed sagt, att de afgående skulle blifva från all ansvarighet fria, men härvid bör bemärkas, att Beredningen icke talat om Bank-bolag, utan tvertom i förslaget uttryckligen undantagit sedel-utgifvande Banker. Nu har reservanten föreslagit, att en bolagsmans ansökning om utträdande ur Bankbolaget ej skulle få till pröfning uptagas förr, än bokslutet för då löpande räkenskapsår blifvit uppgjordt och behörigen granskadt, samt att den näst derefter sammanträdande bolagsstämman skulle ega att ansökningen bifalla, så vida grundfonden oförminskad qvarstode. Häraf synes det mig vara tydligt, att ansvarigheten skulle fortfara ett helt år, innan bolagsstämma egde medgifva utträdandet.
Den 19 Juli f. m. 501 öfverlemna alt gemensamt med Honom något afgöra, som rikets allmänna Styrelse rörer då förfares dermed, på det sätt som ang:de lagfrågor är stadgadt”. Således liar K. M. fullkomlig rättighet, alt när Ilan så för godt finnér, inhemta R. St:s tankar öfver sådana frågor, som äro af Honom ensamt beroende, och jag finnér desto större skäl lill tacksamhet emot K.-M., som, ehuru ilan enl. min åsigt har beslutande rätt i denna fråga, likväl hänskjutil henne till R. St. och deröfver begärt deras yitrande. Hvad beträffar det formella af saken, sä finnes ett prejudikat uti det sätt, hvarpå R. St. tillförene behandlat en dylik fråga. Vid 1828, 1829 och 1830 arens riksdag hade Bevilln.IJtsk. hemställt, att de ditintills gällande tull-lindringarne skulle med sistnämnda års utgång nedsättas lill \ och sålunda fortfara intill 1833 års slut, dä de skulle helt och hållet upliöra. Denna åsigt ogillades af BorgareSt. som ansåg tulllindringarna böra bibehållas men godkändes af de öfrige Stånden, och Utsk. svarade härpå, alt som frågan vore eli reglemenlariskt stadgande, som vore godkändl af 3 Stånd, kunde å BorgareSlis beslut något afseende icke fästas, och dervid lälo R. St. bero. Nu är händelsen, alt 3 Stånd hafva bifallit frågan och ett har afslagit henne. Således måsle händelsen nu vara lika med den vid 1830 års riksdag timade. Dessa tull-lindringar torde dessutom icke kunna betraktas annorledes än som restitution af erlagde tullafgifler och sä tillgår äfven i fråga om den utgående tullen för varor, som utföras lill Transatlantiska orter. Tullen erlägges till fullo sådan den är i laxan bestämd, hvaremot, när exportören bevisar, alt han i Transatlantiska hamnar infört sina varor, återfår han en del afdenerlagde tullafgiften. Således, om man betraktar saken ur denna synpunkt, synes, alt hon icke är af bevilln:s natur.
— Summa R:dr 5,170: 40. 400 Expeditions-Utskottels Förslag till tind. Skrifvelse, N:o 170. hvarifrån skulle afgå den förhöjning, sorn nu enligt stat bestås 46 man å 4 sk 1,399: 8. — då såsom förhöjd aflöning lill l:sta klass matroser återstode 3,771 R:dr 32 sk.; Och hafva, på grund af de utaf E. K. M:t sålunda anförde skäl, Rikets Ständer beviljat det till uppgifne ändamål äskade anslag 3,771 R:dr 32 sk. 4:o. Då det vore beräknadt, att inom båtsmarjs-korpsen bilda kanon-kommendörer för yttre (eller seglande) sjöförsvarets fartyg, samt korpora/er till den del af beväringen, som på skärgårdsflottan skulle användas, så hade ett, i förhållande till behofvet bestämdt, antal, i förra afseendet artilleri-båtsmän och i det sednare vice-korporaler blifvit beräknadt alt för dessa ändamål danas, hvilka, när de vunnit approbation och befunnes fortfarande äga den konduit, som gjorde dem passande att fylla dessa inom flottan maktpåliggande befattningar, ansetts böra till belöning och uppmuntran tilldelas ett serskildt årligt arfvode; och har E. K. M:t af sådan anledning täckts begära ett anslag af 8,106 R:dr 32 sk., alt med 6 R:dr 32 sk. till hvarje artilleri-båtsman och vice-korporal, utgörande ett antal af 1,216 man, utdelas. Enär Rikets Ständer funnit fördelen för flottan att äga ifrågaställde artilleribåtsmän och vice-korporaler vara obestridlig, samt det för dem föreslagna ärliga arfvode med billighet öfverensstämmande, hafva Rikets Ständer beviljat det i förevarande hänseende äskade anslag, 8,106 R:dr 32 sk. 5:o.
Allt hvad den värde talaren i öfrigt anmärkt är af den beskaffenhet, att något tillförlitligt omdöme derom här icke är möjligt, innan vederbörande Stats-revisioner granskat specialiteterna af räkenskapen, och Revisions-berättelserna blifvit underställda E. St:rs pröfning. Jag har velat antyda detta särskildt med afs-.de derpå, att Gr. Anckarsvärd på visst sätt interpellerat ledamöterne af StatsUtslc. som ansetts hafva grundlagsenlig^ haft befogenhet att genom anmälan till vederbörligt Utsk. underkasta de anmärkta förhållandena en konstitutionel pröfning, men sådant underlåtit. Det måste nemi. vara klart för en hvar, att StatsUtsk. lika litet som EikaStånden är i tillfälle att på grund endast af ett summariskt sammandrag, och innan ännu räkenskaperne blifvit afslutade, ingå i någon pröfning af dessas detaljer. Jag inskränker mig således, efter VI H. ii 886 Den 17 Juni e. in. det nu anförda, till den hemställan, att, pä sätt i de öfriga RiksStånden lärer hafva skett, mern. må läggas till handlingarue. Jag har inom Utsk. icke kunnat instämma uti majoritetens mening i denna fråga. Rör att redogöra för min åsigt derom, torde det göra tilllyHest att erinra om innehållet af min i ämnet afgifna reservation. Då derjemte, hvad angår öfriga af Utsk. ifrågasatte instruktioner och Författningar, det ingalunda kan vara angelägnare att tillhandahålla Riksdagsmännen dessa än hvarje annan civil lag; och manga delar af den ekonomiska lagstiftningen, finner jag mig ega full anledn. att hemställa, det Hr Gr. o. Landtm, behagade gifva propus, på afslag å nu föredragne Betänk. Hr Carleson: Till mitt förra anfide torde det tillåtas mig att ännu lägga några ord. Gr. Anckarsvärd yttrade bland annat att neutralitetsförklaringen varit till fördel endast för Ryssland.
Iduns läsarinnor känna nog af den utförliga och rikhaltiga priskuranten, hur denna firma är försedd med teer och kaffe, viner o c h konserver, syltade och torkade frukter, hvarje vara satt till ett pris så lågt som blott möjliggöres genom fasta pris och kontant handel. Medan vi tala o m skafferiet, böra vi icke glömma T h. Winborgs präktiga lactoserincacao, hans erkända goda kötto c h fisksåser; och vidare vilja vi på- minna o m Hultmans svenska fabrikatet ' af choklader, konfektyrer o c h marmelader; o m J. R. Nordlings hälsosamma cacao Columbia; om Otto Dahlströms &amp; kompis Excelsiorte, direkt imparteradt från Kina och Bovrils stärkande köttextrakt Vi få ej heller glömma att förskaffa oss litet god kex, frän Göteborgs kexfabrik, hvars utmärkta tillverkningar med skäl kunna rekommenderas, lika litet som Lars Blonténs oleintvål till linnetvätt. Upplysningsvis kan nämnas, att Klara fabriks stearinljus ha namn om sig ett vara af prima sort och alla dessa olika, i ett ordnadt hus så nödvändiga artiklar, finnas att tillgå i hvarje väl sorterad speceriaffär. Samma förhållande är det också med den öfver hela landet kända Barnängens tekniska farriks mångfaldiga alster, f hvarje parfymbod o c h diversehandel finnas så väl denna fabriks som ock Henr. Gahns fabrikater af Eau de. colonge, parfymer, tvålar och aseptin, äfven dessa lämpliga julgåfvor, Sedan vi slutligen försett oss med iitet godt portvin, kanske också litet sherry och rödvin, hos K. A. Nydahl &amp; komp. Stureplan 2, så kanske ärade fruarna tillåta mig i förtroende påminna o m en sak. Den rikliga julmaten anstränger cfta matsmältningsorganen väl mycket, och därför vore det klokt att hafva några buteljer af Högstedt &amp; kompis magstärkande Banyuls Trillas hemma. Vinet är rekommenderadt af många läkare. Vinfirmans adress är Regeringsgatan 3 2. Och nu endast en liten sak till — Litet blomdoft i jul, några vackra hyacinter och tulpaner.
Enär fråga nu är om Landtm.kont., anser jag mig böra meddela en uplysning som icke innefattas i sjelfva den K. propos:n emedan den ej ansågs inverka på sjelfva saken, den nemi. att Direkt, för Gen.-Landtm., för flera år tillbaka anmält att kont:s nuvar. lokal vore för ändamålet otillräcklig, och att om Landtm.- kont. skulle fortfarande vara inrymdt på samma ställe som nu, blefve det nödvändigt att dervid göra en tillbyggnad. Utsk. nämner slutligen att Staten redan inlåtit sig i stora och kostsamma byggnadsföretag, hvilka medtagit dryga anslagssummor samt erfordra till deras fortsättning och fullbordan ytterligare för Statsverket betungande anslag, i följd hvaraf Utsk. under sådane förhållanden anser den nya byggnaden icke böra företagas. Jag ber att i anledn. der - 62 Den 8 Januari. af få fästa upmärksamheten derå, att så beskaffade skäl kunde vara passande, derest Konungen hade af K. St:r äskat något anslag för ifrågavar. arbete. Nu deremot är icke förhållandet sådant; Konungen har endast begärt R. St:rs medgifvande att försälja vissa mindre passande hus och sammanföra under ett tak vissa upgifna embetsverk, som nu begagnade serskilda lokaler, samt att försäljningssumman skulle till Dess disposition anvisas till fyllnad af arbetskostnaden, hvilken i öfrigt skulle bestridas genom noggrann hushållning med de för Kronans hus och byggnader i huvfudstaden å 7:de Hufvndtiteln anslagne medel, samt af å densamma redan befintliga besparingar. Utsk. har medgifvit att arbetets utförande skulle bidraga till prydnad för hufvudstaden. När nu Kronan eger tomten, med ett af de vackraste lägen och det låter sig göra att der, utan upoffring för Stalén, åstadkomma en byggnad, gagnelig för allmänna ändamål och, som sagdt är, ledande till prydnad för hufvudstaden, så borde man i sanning, som Konungen i sin nåd. propos. i ämnet yttrat, kunna förvänta att R. St:r dertill skulle lemna sin medverkan.