Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
1311 un^ercläniall^^nacl ak »lenna lVacliAa llekallninA, liakva Xammar(lolte^iurn oell 8tat8-<3anloi-et iu8änclt ett, niecl leclninA ak cle kcan oilecus inkorclracle usl^Ziktei', u^jliättaclt 8ainnlancl> a^ ak cle löne-loi rnonei', l>eialcnacle i inecleltal köe arén 1820 till oell meck 1829, enljot Xiono-iä lcenslca^ecna, innellakvas ak Däiare vicl llain-slcoloi na i Ililcet. Della 83inNlanclra^, mecl 8it liöiancle liancllin^ai', vill Lionel. Na^:t liäi rneclelst till Kilcet8 8tänclei-8 8tat8-I7t8lcott i lXäcleiökveilemna. XonZI. I^laj:t köc^Iikver llilcets 8länclers 8tat8-I7t8lcott mecl ali Xon^l. MLä oell ynnest stäclse valbeväZen. Datum ut 8u^va. /. //enc/cn.
Såsom näringsfång i öfrigt uppgifvas: för Södertelge handel, handtverk och fabriksrörelse, hvaribland vagnfabriksyrket, som ensamt sysselsätter 80 personer, förtjenar att såsom framstående särskildt nämnas; för Norrtelge likaledes handel, handtverk och fabriksrörelse jemte obetydligt fiske; för Öregrund hufvudsakligen sjöfart, dock så, att den manliga befolkningen till stor del för seglationstiden tager sjötjenst å fartyg från Stockholm, Gefle eller annan stad; för Östhammar handel och handtverk samt i ringa mån fiske; för Sigtuna handtverk, bärodling och ärilstenstillverkning; för Waxholm sjöfart, handel och handtverk samt något fiske. 4. Koiniiiunikationsaiistalter och varubyten. a) Landskommunikationer. Särskild enligt formulär uppgjord tabell (N:o 8) bifogas och åberopas. Tab. N:o Landsoch häradsäfvensom de indelade sockenvägarne inom länet, åt hvilka under sistförflutna decenniet Länsstyrelsen egnat synnerlig uppmärksamhet, befunno sig med få undantag vid slutet af nu ifrågavarande period uti ett mycket godt skick, sedan på deras förbättrande dels i allmänhet genom en ändamålsenlig skötsel och dels särskildt, å vissa trakter, genom utläggning af sjelfva vägbanan eller omläggning till undvikande af backar dryga kostnader blifvit med lofvärd beredvillighet från de vägbyggnadsskyldiges sida använde. Att, sådant oaktadt, de stora vägarne närmast hufvudstaden vissa tider af året delvis äro mera eller mindre svåra, måste vid betraktande af den i andra delar af riket oerhörda nötning, för hvilken de äro utsatte, vara en gifven sak, äfven om icke, såsom fallet är, deras ansenliga bredd och, i åtskilliga trakter, bristande tjenligt vägfyllnadsämne skulle till förhållandet bidraga.
Frih. von Schulzenheim; Jag anhåller, alt prot.- utdr., innefattande R. o Ad:s beslut i afseende å g;de punkten af betänk. N:o 291, må varda uppläst. 2:dra punkten af R. o. Ad:s prot.utdr. af d. 6 dennes e. m., rör:de Ståndets beslut i anleda, af StatsUtsk:s utlåt. N.'ris 2o3 och 291 upplästes, så lydande; 2:0 Med afslag å hvad Utsk. yttrat, rörtde de begärda extra anslagen för försvarsverket till lands och försvaret till sjös, bifoIlös de af K. M. i Dess nåd. propos. för dessa ändamål äskade anslag. Frih. von Schulzenheim fortfor derefter: Jag tyckte mig så fatta det upplästa prot.utdr., som hade det fattade beslutet endast afsett siffran, men icke det alternativa förslaget i afseende på användandet för Carlstens iståndsättande af anslagen till Carlsborg och Kungsholmen; Och för rättelse härutinnan anhåller jag om återremiss af Utskts memor. i denna punkt. H. Ex. Hr Gr. Brahe, Magn., förenade sig roed Frih. von Schulzenheim. Gr, Gyldenstolpe: Jag anser det icke vara tillräckligt att endast återremittera frågan, utan R. o. Ad. måste i min tanka bestämma meningen med dess förra beslut, emedan prot.utdr., hvilket derintill, såsom det nu lyder, mäste af Utsk tillämpas, verkligen innehåller, att allt, hvad uti den ifrågavar. punkten blifvit af Utsk. yltradt, vöre nf R. o. Ad. afslaget.
Afven i Tyskland, hvarest silkesodlingen under sednare åren blifvit en indrägtig näringsgren, hafva långvariga bemödanden varit erforderliga. Man må då icke undra deröfver, att sådana behöfvas hos oss och att under - 37 — 290 — stöd dertill af allmänna medel ännu är, för beredande af sakens framgång, val behöflig!. Med djupaste vördnad, trohet och nit framhärda, Stormäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, F. BRAUNERHJELM. ISR. STRÖM. S. G. SCHYBERG. CARL PALMSTEDT. P. F. WAHLBERG. CARL. H. BOHEMAN. CARL J. SUNDEVALL. LESSER MEYERSON. Stockholm den 21 December 1863. lionglStyrelsen öfver statens jerm ägsbyggnader, med underdånigt utlåtande,i anledning af Rikets Ständers Revisorers för år 1863 afgifna berättelse. Stormäktigste, Allernådigste Konung! Med anledning af Eders Kongl. Maj:ts Styrelsen öfver statens jernvägsbyggnader under den 23 sistlidne Oktober meddelade nådiga befallning att till Eders Kongl. Maj:t inkomma med underdånigt utlåtande öfver hvad Kikets Ständers Revisorer anmärkt vid räkenskaperna för statens jernvägsbyggnader, under år 1861, har Styrelsen inhemta! förre Chefens för statens jernvägsbyggnader, Öfversten m. m. Friherre N. Ericsons förklaring öfver ifrågavarande anmärkning, hvilken förklaring, tillika med anmärkningsakten, Styrelsen härmed får i underdånighet öfverlemna. Styrelsen framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, å Styrelsens vägnar: RUDOLF CRONSTEDT. ALFRED GRANDINSON.
I följd häraf behagade Kongl. Maj:t vid 1844 och 1845 årens Riksdag uti aflåten Nådig Proposition föreslå Rikets Ständer att, med undantag af Jemtlands Hästjägarekorps ocn Bohus Läns Regementes Södra Bataljon, med hvilka särskilda förhållanden Bih. till B. St. Prot 18S3 tL 1854. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 18 Haft. 1 2 i gtats-Utskottets Utlåtande, N:o 173. egde rum, rusthållarne vid öfriga ruslhålls-regetnenten och korpser i Riket måtte vid utlysta sammankomster erbjudas att ingå öfverenskommelse^ samtlige rusthållarne vid de beridna regementerne och korpserne särskildt och samtlige rusthållarne vid de afsutne särskildt, att, efter en andel, som kunde på hvarje rusthåll belöpa, icke allenast ersätta alla förluster i hästar och persedlar, sorn under krigsljenstgoring kunde för de i öfverenskommelsen deltagande rusthållen inträffa, utan ock under tiden för persedlarnes underhåll ansvara. Rikets Ständer biföllo högstberörda Nådiga förslag, men anliöllo tillika underdånigst att, derest allmänna föreningar till ersättande af i krig inträffande förluster och skador å hästar och rustnings-persedlar mellan rusthållen vid de beridna regementerne och korpserne samfäldt och rusthållen vid de afsutna samfäldt icke kunde tillvägabringas, Kongl. Majit måtte täckas till de rustande, regementsoch korpsvis sammankallade, låta ånyo framställa förslag till dylika föreningars afslutande inom hvarje regemente och korps särskildt.
Det är äfven ganska svårt att afgöra hvad som menas med »mark». Det är visserligen sannt att R. o. Ad. två gånger vidblifvit samma beslut, och man har derföre sagt att det nu vore olämpligt att frångå detsamma. 1 detta hänseende kan jag dock anföra prejudikat vid behandlingen af sjölagen, der R. o. Ad. vid ett med detta alldeles likartadt fall frångick sitt förut fattade beslut. Frih. Armfelt: Med anledning af den siste värde talarens yttrande, vill jag nämna att det skäl hvarföre R. o. Ad., oaktadt Ståndet två gånger motsatt sig någon inbjudning i en § af sjölagsförslaget, sedermera frångick sitt beslut och förenade sig med de andra två Stånden, som hade fattat lika beslut, var, att man derigenom undvek väljande af förstärkt Sjölags-Utskott. Skulle förstärkt Lag-Utsk. enkom tillsättas för denna fråga, så skulle Den 13 November. 257 skulle jag vara af samma tanke, som Frih. Leijonhufvud, men då det redan finnes och i alla fall måste göra voteringar, torde vara skäl äfven votera i denna fråga, heldre än frångå ett af Ståndet två särskilda gånger fattadt beslut. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels antagande af och dels alslag å Utskits ifrågav:de inbjudning, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på inbjudningens antagande, hvartill svarades ja och nej i blandning, och sedermera propos. på afslag å inbjudningen, då svaren likaledes utföllo med blandade ja och nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Frih. Leijonhufvud begärde votering. Uppsattes och justerades följande voterings-propos : »Den som antager Sammansatta Stats-, Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts i Mern.
Samma uttryck, samma själ, samma ögon, som då jag frågade honom plurariel af ciel! Kanske är det förändringen i min egen själ, som låtit mig märka förändring hos Axel. Axel är mot mig så grannlaga. Icke ett ord af sådant, som nå ja! Stundom vill det synas, som han tillochmed undveke mig. Deremot håller han sig, än mer än förra gången, till Emma. Månne detta vara så alldeles bra? Han tror väl, att Emma är mera barn, än hon kanske är det. Jag har stundom ärnat varna Axel, men det skulle passa sig så illa för mig. Anna borde göra det, men säkert faller henne icke sådant in, och jag ... jag skulle icke kunna göra Anna uppmärksam derpå. Men månne det kan vara någon fara för Emma? Är hon icke verkligen förmycket barn dertill. Och vore det fara, månne denna just vara så ... farlig? Skall det icke blifva blott en ljuf, barnslig fantasi? Emmas far har skrifvit efter sitt barn. Han ligger farligt sjuk. Jag har beslutat att resa med Emma. Farbror sade skämtande till mig: Så mycket hellre kan du följa med, som den söta Studenten är bjuden att tillbringa några dagar hos min granne, häradshöfding Ekendal, och hans son, studenten. Celia behöfver någon förströelse under tiden. Föret är visserligen det allra eländigaste. Landsvägen är dels bar, dels försedd med isgata. Det bästa ekipage vore nu ett mellanting emellan kärra och släde. Men som intet sådant finns att tillgå, måste man välja mellan tvenne ytterligheter. Släde tycks vara säkrare, men har två saker emot sig: för det första skulle ni dröja för länge på vägen, för det andra skulle ni komma utan medar hem. Hjulåkdon ser visserligen riskabelt ut att ha i denna iskraka, men min nya schäs har ännu så hvassa spikar, att han borde hållas på isgatan lika väl som en nyss skodd häst. Detta ekipage rekomenderar jag således. Celia, som jag har märkt kör bra, kan föra tömmarna. Anders kör så vårdslöst; han får sitta lat bakpå sitsen. Åh svarade jag nog skall jag köra försigtigt.
Svenska kyrkan eller hennes presterskap eller betjening vare ej medlem af tillåtet främmande religionssamfund pligtig att gälda i annat fall, än att slik förrättning blifvit på hans egen begäran verkställd. § *3- Med de inskränkningar och undantag, som af Grundlag och denna Förordning bestämmas eller betingas, skall ej från skiljaktighet i Christen trosbekännelse härledas någon skilnad i Svenska medborgares rättigheter eller skyldigheter. Är främmande trosbekännare af sådan lära, som ej tillstädjer honom att aflägga i lag föreskrifven ed, då den erfordras; förordne Konungen, sedan Högsta Domstolen blifvit hörd, huru förfaras bör. § 14. Kaller någon af från den rena evangeliska läran och låter ej af sine själasörjares undervisning och förmaning sig rätta; varde han inför Dom-kapitlet varnad. Framhärdar han ändå i sin villfarelse och önskar att från Svenska kyrkan öfvergå till främmande religions-samfund, gore han personligen hos Kyrkoherden i den församling, hvartill han hörer, anmälan derom till anteckning i kyrkoboken; dock skall han ej anses från kyrkan skild förr, än han, efter uppnådd ålder af aderton år, blifvit i annat i riket tillåtet religions-samfund upptagen. Varder affälling från Svenska kyrkan upptagen i främmande religions-samfund Kongl. Maj.ts Nåd. Proposition N:o 38. förr, än han uppnått aderton års ålder och, efter undergången varning inför Domkapitlet, personligen anmält hos Kyrkoherden i den församling, hvartill han hörer, sin önskan att ur Svenska kyrkan utträda; vare den honom upptagit förfallen till böter från och med femtio till och med trehundra Riksdaler. Om affällings upptagande i främmande religions-samfund skall föreståndaren för detsamma inom två månader derefter underrätta Kyrkoherden i den församling, hvartill den affällige hört. § is. Främmande trosbekännare, eller den, som till utträde ur Svenska kyrkan sig anmält, må ej i annat fall, än Grundlagens stadgande om utöfning af Riksdagsmannarätt föranleder, deltaga i behandling eller afgörande af frågor, som kyrkan eller den offentliga undervisningen röra.
Icke så mycket som en rad »seelische Zustände», ännu mindre en själ; han är icke ens en skälfvande nerv; han är icke heller en af dessa goda sensualister, hvilka lefva ett rikt och personligt lif på sitt sätt; han är helt enkelt ett ingenting, sammanklottradt af tvenne färgklattar, ett formlöst något, som på så och så många hundra sidor vederfares två epileptiska anfall, det ena inför en grön färg, det andra inför en hvit hud. Och när slutligen Arno Holz ger sig till att leverera riktningens estetik, råkar han skära den naturalistiska klädebonaden så kort till, att han till alla tider och i allt folkets åsyn kommer att löpa rundt i den otillräckliga kostymen. Det gemensamma intresset i prestationer som dessa ligger däri, att hela skelettbyggnaden tecknar sig inunder huden, naturalismens skelett, så att man lätt och säkert kan fixera, till hvilket världsåskådningarnas slägte det hör. Gensagan emot denna litteratur kom lika snabbt som denna själf kommit sent. Tiden hade gått sin gilla gång, såsom alltid; det var naturalismen, som försummat fatalierna. Naturalismen hade nätt och jämt hunnit inom dörren i detta det gästvänligaste af alla land, innan man såg sig nödsakad be densamma lämna plats för andra gäster, hvilka sluppit in i hack och häl efter. Om dessa de nyaste sträfvandena, hvilka betrakta naturalismen såsom en öfvergångsform och hvilka åsyfta dess öfvervinnande genom en tidsoch naturenligare konst, har jag ju talat i begynnelsen af denna artikel. Som därvid sagdt: sträfvandena äro enhetliga och löpa alla emot denna ena och samma källåder, hvilken begynt rinna nere i tidens djup och redan forsat fram i dagen just i Tyskland: i Nietzsches diktning, i Böcklins konst, i Rembrandtistens pangermaniska kulturideal. De anmärkningsvärdaste bland dessa naturalismens bekämpare inom det unga lägret torde vara Hermann Bahr och Curt Grottewitz, den förre en lika kameleontisk natur som den senare en doktrinär. I detta sammanhang vill jag vidröra ett annat område af det föresatta ämnet: den materialistiska lifsbetraktningens förhållande till den naturalistiska tekniken.
Man kan lätteligen åtminstone förledas att tro det, då man erindrar sig, att enligt den Napoleonska SkolOrdningen för det Franska Kejsaredöraet var é38 Den 24 Februarii. studium af grekiskan vid de fläste läroverken förbudet. Deremot lades också enligt denna Franske SkolOHningen , det unga sinnet i den stela kalit beräknade latinska grammatikans fjettrar, mindre dock för att förvärfva nyckeln till bekantskap med denna litteratur, hvilken, med undantag af de fyra stora aldrig nog beundrade Romerska historieskrifvarne, har så föga originel skönhet att framvisa och i den högre scientifika facchen aldeles intet utan fast mer för att med öfvermåttet af dessa idkeligen sagda och omssgde phraser och locutioner, bortnöta all sjelfständighet i tanke och lynne. Vi hafva ju också, m;ne Herrar, inom vårt eget land nyligen nog sett huru föga dessa i ciceronska talesätt till och med drömmande så kallade lärde, känt sin tid och vettenskapernas framsteg, ja till och m. d huru uppåt väggarne bakvändt de yttrat sig, så snart de skulle uttrycka sig på Svenska. Med så-i dana classiska phrasdockor äro våra dagar föga betjente. Deremot öppnar denna Skolordning intet tillfälle att vid elementarläroverken inhämta någon slags underrättelse om fäderneslandets allmänna förfa tning och constitution, hvilken dock redan från de spädaste åren så lätt för den blifvande mannen kunde göras fattlig, interessant och kär. Drt är väl sannt atti apolögistskolornas öfversta class, påbjudes det f att jemte fäderneslandets historia skall äfven läras hufvudbegrtppen af fäderneslandets Statskunskap, förmodcligen efter den anvisning sorn Den 24 Februarii, åtföljer Wåhlins Svenska Historia.
De inatt, livarined moraliska ' varden matas i Ibsens diktning, a r ej al1daglig.t Utan liansyn, utan tanke pk konsekvenserna, l~orrar liaii sin blick ned i niauniskosjalens djup, ined kraf p % det stora ide: det. : .sailning. Ocksi ar det f &amp; Soin liafva öga .för skönheten i detta Ilans Kraf, eliiirii det bringar deras estetiska njiitningsbegar och deras slöa, efter de inlinskliga inöjliglieteriia afpassade livardagsnioral i oro och upprok. L a t vara att Ibsen ai. pessiinist, lian ser ju saker mörkt. Men det finns en pessiniisin, soin öder krafter, eu annan so111 vacker dein: Den första Iinr sin grund i riilnniskoförakt, den andra i tro - och den ar Ibsens. s Kristiania, seet. gjennem de senere aars skjönliteratur. af de böger, som i de senere. am udkommer her foregaar i Kristiania. Hedda G&amp;er) Kjellands Professoren, fru Munchs Kvinder, Helelie Dickmars Ud i Livet, Gunnar Heibergs Kong Midas, fru Skrams Fjeld~~ze~~~zesIce~-~ Asta Graahs Folk;, fru Auberts Stedbamet og Forfmge7.ig7zed) i dem alle er scenen lagt helt eller delvis i Kristiania og viser os samfundsforhold derfra,. Det er et broget, modsigende og i. det hele ikke meget tiltalende billede so&amp;; blir resultatet. Vi ser a t Kristiania er bleven en stor by med ' mange forskjellige ' kredse og centra. Mange '
Men i fall det är af annan betydenjhet, beder jag för min del, att det ej af mig måtte fordras, att jag af tidens flod skall hänföras att blifva så loijal, att jag skulle tvingas ntt deltaga 1 framläggandet af ett förhastadt och ofullständigt betänkande till Riksens Ständer. Jag instämmer hufvudsakligen med Friherre Wirsén; likväl ej i hvad soni angår silfvermyntets införande här i landet, hvilket jag anser vara ovigt och otjenligt, när vana och sjelfva landets natur, gifver anledning tro, att. sedelmyntet, sona när det i en Bank inväxlas Den 7 April j. m, i4 g i t förenar hårda myntets säkerhet med växelns beqvämlighet, kan och böf blifva Sveriges enda mynt. Ej heller kan jag dela den lankan, att Bankens nu ägande fond ar otillräcklig till växling efter 124 a 128 sk. cours. Om Bankens publicitet blifver antagen, skola Riksens Ständer erfara, att dess Banks tillstånd ej är så afskräckande. Lika med Herr Friherren tror jag, att ingen liflig eller nyttig handel kan påräknas i ett land utan stadigt mynt och Bank. Ty den Jean aldrig hafva förmon af att dit inskaffa annat än förtärbara varor som lätt afsättas, och ej dc förvarbara, som tjena till besparingar, eller sorn är detsamma, till myntmassans ökande. För öfrigt, enär Herr Rosenblad så fullständigt yttrat sig angående en realisations bestånd, vill jag endast tillägga, att hvad garanti för framtiden angår, är det ganska lätt att tillvägabringa en sådan, derigenom att man antager ett medel, som jag vill föreslå; det nemligen, att göra Domaremagten till hvad den bör vara, ifven i anseende till Riksens Ständers Bank, ■hvilket sker, om man efter nu gjord myntregBering, tager Konungslig sanction på myntvärBiet, och Svea HofRätt således derefter mäste Blomma äfven Banken att fullgöra sina förbinBlelser.
Till detze grunder för werkställigheten af hwad i afseende pä Pensioner m. m. komme att iakttagas, skulle Stats-Utffottet anse äfwen den härofwan omförmälte 6:te puncten, hwilken för anförde orsaker blifwit utesluten, icke utan skäl kunna tilläggas, redigerad sälunda: De Den 29 September. Ss De Personer, som ännu äro i tjenst och 'crföre ätnjuta Lön, men i. anseende till förut nnehafde tjenster eller särskilte uppdrag tillika rppä Allmänna Indragnings. Staten ätnjutna ensioner, eller bibehällit hela eller witza delar deras förra Löner, men nu i stöd af förediende Puncter, pröfwas böra de samma fränck, kunna, pä derom gjord underdänig ansökjung, framdeles, enär de genom afskeds erhälande, lemnat deras nu innehafwande tjenster, skerfa den Lön eller Pension, som för dem enigt rista Puncten nu blifwer indragen, sä framt cke enskilt större förmögenhet häruti bör werka lundantag. Dock komma icke att härunder begripas sädane Arfwoden, Gratificationer eller Tractamente, som för en särskild pä korrt och obestämd tid dem uppdragen, mea sedermera upphörd förrättning warit dem tillagde. För öfrigt och som Stats-Utskottet af Kongl. StatSContoirets omförmälte Förtekningar inhämtat, att Kongl. Stats.Contoiret till Indragning isrägaställt de Läner, som ätskillige wid Kongl. Operan före detta engagerade Personer, pä All. wänna Indragnings. Staten nu innehafwa, sä, emedan defle Personers Arfwoden eller Löner grunda sig pä werkelige Contracter, och för sädan orsak af Riksens Ständer wid sista Riks. dag ansetts böra wederbörande oförryckte till godo komma, ty lära Riksens Ständer finna skäligt, att wid detta beslut bör förblifwa. Sluteligen och ehuru Riksens Ständer förut förklarat, att werkan af de faststälte
Prop. M 1, om Statsverket 1859. hvarförutan, med anledning af förslagen, rörande de anslag, som utöfver tillgängliga medel till Flottans reservstat erfordras för Flottans, sä väl embelsoch tjenstemäns, som gemenskaps pensionering, vidare skulle i nåder begäras, att Rikets Ständer måtte på Riksgälds-kontoret för åren 186‘ 1, 1882 och 1863 anvisa följande kreditiv, nemligen: dels för att ej mindre sätta Amiralitets-krigsmans-kassan i stånd att till Flottans pensions-berättigade embetsoch tjenstemän, som söka afsked, genast utgifva pensioner enligt de för kassan nu gällande pensionerings-grunder, än ock bereda tillgång till de för dem föreslagne fyllnads-pensioners utbetalande, årligen med 30,000 R:dr, eller för 3:ne år R:dr 90,000: — dels äfven till förbättrande af pensions-vilkoren för Flottans gemenskap årligen med 40,000 R.dr, eller för 3:ne år . » 120,000: — tillhopa R:mt R:dr 210,000: — med Direktionen för förenämnda kassa lemnad rättighet att å berörda 2:ne kreditiv under hvarje års lopp lyfta hvad för de omförmälda ändamålen finnes vara behöflig*t. under förbehåll deremot, att af följande årets kreditiv icke något må rcqvireras, innan styrkt blifvit i hvad mån föregående årets kreditiv till pensioneringen åtgått; dock att hvad under ett år icke för ändamålen erfordras må under följande året användas, äfvensom att Rikets Ständer, för deri händelse att förslaget om fyllnadspensioners tilldelande åt Flottans embetsoch tjenstemän vinner Rikets Ständers gillande, tillika må medgifva, att det å S:te Hufvudtiteln uppförda anslag lill Flottans reserv-stat må, i den mån det då kan vara och framdeles genom afgång bland derå uppförde Officerare, blifva disponibelt, få användas lör ifrågavarande nya pensionering » »Om fortfarandet af ej mindre de anslag, som för Sjöförsvarets pensions-inrältningar finnas å Riks-statens 9:de Hufvudtitel uppförda, än äfven den vid sist för flutna Riksdag Flottans läkare för nu löpande statsreglerings-period tillerkända rättighet att, under tillika stadgade vilkor, uppföras lill pension å Allmänna Indragnings-staten, med afdrag derifrån af det pensions-belopp, de ega från Amiralitetets-krigsmans-kassan uppbära, torde Eders Kongl. Majit, uppå vederbörande