Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Domstolen ingifva, eller i annat läll stå författare-ansvar, så vida icke författaren sig hos Domaren sjelfmant tillkänn agåfve, bordo enligt förklarandernes mening så tolkas, att, sedan boktryckaren företett namnsedel och denne blifvit pröfvad, vare sig att den blifvit godkänd eller underkänd, samt boktryckaren i sednare fallet förpligtats att ingå i svaromål, rättegången så långt framskridit, att någon ytterligare namnsedel eller anmälan af författare icke kunde i samma mål med laga verkan ifrågakomma; att, bland de llere ganska väsendtliga olikheter i process-ordningen, som förefunnos emellan tryckfrihetsmål och brottmål i allmänhet, vid detta tillfälle borde ihågkommas, hurusom i hvarje tryckfrihetsmål icke kunde finnas mera än en tilltalad, att Svaranden i slikt mål eller »rätta parten», såsom i 1 § 8 mom. Tryckfrihetsförordningen sägs, ovilkorligen borde och måste vid rättegångens början vara eller blifva känd; och att i följd deraf domstolen icke finge eller kunde, såsom i vanliga brottmål, till den slutliga pröfningen uppskjuta att bestämma, hvilken, bland flere personer, vore den ansvarsskyldige; samt att den, enligt Rådstufvurättens beslut den 23 December 1854 öppnade, såsom namnsedel till Rätten ingifna handling ej kunde, på sätt Advokatfiskalen förmenat, anses för Munck af Rosensehölds egendom, enär han i sådant fall skulle varit berättigad att, utan ansvar, sjelf bryta förseglingen å densamma, hvilket likväl Tryckfrihetsförordningen förbjöde; att, följaktligen, sedan Skantz påyrkat handlingens öppnande, Rådstugurätten, enär handlingens egenskap af namnsedel blifvit underkänd och dess öppnande cj kundo medföra olägenhet för annan person, hvars namn möjligen i handlingen funnes, skulle förfarit olagligt och i strid 4 30 med gällande ^rättegångsordning, i fall Rådstufvu-Rätten undanhållit
Herr Munck af Rosenschöld..- Flere Bönder, hvilka med sina röster deltaga uti Prestval, kunna icke ens skrifva sina namn , och således ännu mindre Voterings-Sedlar. Herr Grefven och Landt Marskalken gjorde Proposition till bifall af Lgg-Utskottets ifrågavarande Betänkande , hvilken Proposition med Ja besvarades. Företogs till pröfning Lag-Utskottets den 21 sistledne Januarii afgifne, samt den 13 dennes på bordet lagde Utlåtande, rörande åtskil. lige föreslagne ändringar uti Lagens stadgande-, om Testamenten., Gretve Spens, Jacob Melker: Jsg kan ej; för min del dela den åsigt, som Lag.Utskottet uti ej mindre detta än åtskjliige andra af sina Memorial synes hafva fattadt af sin befattning med Lagstiftningen, eller gilja den arbetsplan det i följe deraf för sig uppgjort; att uppskjuta allt partielt bearbetande af de till Utskottet remitterade serskildta Lagfrågor, 392 Den 17 Fetruarii. derföre att en Comité är sysselsatt att utarbeta ett systematiskt förslag till en total Lagförändring. Ingen kan mer än jag önska öfverensstämmelse och systematiskt sammanhang emellan Lagens åtskilliga bud, ingen kan af denna orsak med upprigtigare fägnad emotse verkningarna af de steg. Riksens Ständer tillstyrkt och Kongl. Majit täckts vidtaga, att låta genom en serskildt tillförordnad LagComité, öfverse de gamla Lagarne och bereda ett från säkra principer åtgående och i sina minsta detaljer dermed sammanhängande Lagverk. Men som under den tid ett sådant behöfves utarbetas, granskas och antagas, vi onekeligen äfven äro i behof af Lagar, och af så goda Lagar sorn möjligt, inser jag intet skäl, hvarföre vi icke skola begagna de möjliga tillfällen, sorn gifvas oss, att erhålla rättelse uti de af gamla Lagens enskildare föreskrifter, hvilka vi kunna finna vara i behof deraf och i afvaktan af de större fördelar, som kunna h.imtas af en fullständig förbättring , betaga oss dem, sorn under tiden kunnat blifva en följd af partiells rättigheter.
Uppläst o. godkänd hos Ridd. o. Adeln d. 2o April l8i3* Prest-Ståndet d. 25 — —- BorgareStåndet d. -J.5 Bonde-Ståndet d. 27 Riksens Standers underdåniga Skrifvelse om obehindrad rättighet till anläggning af Linbrukar och Linskjäktor, Då fråga hos Riksens Ständer blifvit väckt örn rättighet för Hemmans-innehafvare att upp. föra Xunbråkar och Linskjäktor utan omgång af Syn, G rannars hörande och Konungens Befall, ningshafvandes tillstånd, hafva Riksens Ständer ansett dessa hushålls-anstalter vara af den mindre omfattning, att dervid icke kunna uppstå och till pröfning förekomma sådane omständiglieter af förfång i andras rätt, som vid Qvarnoch Valk-anläggningar, enligt 20 Gap. 4 §. ByggJSihang tHl Kik»-St, Fröt, 1317—igiSlotff H;r 27, a*. 2 10 Underdåniga Skrifvelser - ninga-Ralken eamt Författningarne, göra serskildt tillstånd af nöden; Och Riksens Ständer fa alltså hos F. K. M. i underdånighet föreslå, att Egare och Innehafvare af jord må till Linbråkars och Linskjäktors obehindrade anläggning förklaras berättigade. Riksens Ständer framhärda &c. N:r joi. Uppl. och godt, lios Ridd. och Ad, d, 23 April 181S. — Prest-Ståndet d. 21 Maj — BorgareStåndet d. 23 Bonde-Ståndet d, 23 1 Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse om förändrad flyttningstid för Tjenstehjon. Med lästadt afseende på de förändringar som Jordbruket och Landthushållningen undergått sedan år 1734, då Sveriges Allmänna Lag gillades och antogs, hafva Riksens Ständer insett nödvändigheten af en annan Flyttningstid för Tjenstehjon; än denna Lag i 14 Cap. 2 §• Handels-Balken utsätter.
För alla medel, af hvad beskaffenhet som helst, ordinarie eller extra ordinarie, som genom allmänna bidrag tillkommit, eller genom tractater med främmande Magier Riket tillflutit, aflägges räkenskap utaf vederbörande, på Stats-Utskottets Utlåtande, N.o 3to. \\ hvilka sådant ankommer, inom föreskrifna tider och vid det ansvar, Författningarne i thy fall stadga. §. 3. Vid början af hvarje revision öfver Slals-Verket täökes Kongl. Maj:t till Revisorerna låta öfverlemna de vid föregången lämplig tid infordrade och till Kongl. Maj:t ställde underdåniga berättelser om Stats-Verkets tillstånd, styrelse och förvaltning, hvilka böra afgifvas för de 2:ne år, för hvilka afslutade räkenskaper skola företes, nemligen: Af Kongl. Stats-Contoirel öfver Slals-Verkets förvaltning på det hela, samt de under Slats-Conloirets öfverinseende ställde Verks och Cassors; af Kongl. Krigs-Gollegium, angående de till Armeens behof erhållne medel och deras användande, samt om tillståndet och förvaltningen af alla under Kongl. Collegii disposition ställde serskilda cassör; af Förvaltningen af Sjö-Ärendena, i afseende på användandet af de för Floltorne gjorde anslag; af Kongl. Commerce-Collegium öfver de till dess disposition anvisade allmänna medel och de serskilde cassör, som höra till Kongl. Collegii förvaltning; af Kongl. Seraphimer-Ordens-Gillet, Kongl. General-Tull-Directionen och Kongl. Nummer-Lotleri-Directionen, med flere, öfver tillståndet, styrelsen och förvaltningen af de delar utaf Stats-Verket, som under hvarje af dessa auctoriteler lyda; gällande äfven detta, i afseende på alla cassör, som genom allmänna bidrag tillkommit eller framdeles tillkomma. §. 4. Kongl. Stats-Contoirets Berättelse verificeras af Riks-Hufvudboken.
Utskottet anser en uppgift om Bankens Ben 4 April f.m. 51 Ställning nödvändig, så vida någon väsendtlig förändring uti de nu befintliga grunder och föremål för Bankens verksamhet kommer till Riksens Ständer att framställas. Men Utskottet hemställer, om icke, sedan en gemensam beredning af Bancooch StatsUtskotten blifvit formerad, frågan må till en tid hvila. * Den frågan synes här höra komma i betragtande, om icke Riksens Ständer i båda fall, antingen Bancoverket skulle förblifva sådant det är, eller någon väsendtlig förändring uti de ru befintliga grunder och föremål för BanJ kens verksamhet kommer till Riksens Ständer att framställas, böra anse sin värdighet, och sin pligt emot Allmänheten fordra, att genom upphäfvande af 1672 års beslut, återställa BancoOrdningans 72 §. uti sin fulla kraft. Så mycket känner nu något hvar Bankens historia, för att lemna rum åt den öfvertygelsen, ,att, om 72 §. aldrig varit suspenderad, så hade många åtgärder icke ägt rum, hvarigenom ^allmänheten blifvit lidande. Ämnar man vara mera rättvis hädanefter än man varit hitintills, hvartill behöfs då hemlighetsslöjan? För min del anser jag publicitet i båda fall böra äga rum; jag yrkar den så mycket mera, som jag tror att den väsendtliga förändring uti de nu befintliga grunder och föremål för Bankens verksamhet, som FinanceComitéens Betänkande framställt såsom nödvändig, och 32 Den 4 April f »i. hvilken förutan, enligt min öfvertygelse, ingen ordning uti Statens Finans och ingen hjelp mot den allmänna förlägenheten kan förväntas, skall derigenom befordras, och må hända blott derigenom blifva möjlig, att den hemlighetsslöja som år 1672 kasvades öfver Banco-, verket för evigt bortryckes. Jag anhåller derföre att Betänkandet måtte återremitteras och Utskottet anmodas att bestämdt yttra sig, huruvida Utskottet känner1 något annat hinder än det som i Betänkandet blifvit anfördt mot återställandet af BancoOrdningens 72 §. uti sin fulla kraft.
Dos-Lanrlers-kxpeditionen, att lonerne oek tjenstemännens antal inom Liviloell Vinanee-Depai tementens Dxpeditioner kommer att underkastas en sä keskallad» ester ärendenas fördelning erforderlig, inkördes reglering; att staten för Dinanee-Dxpeditionen minskades mert 1,20c» kd:r kvilka skulle tilläggas 8tats-anslgg6t för Li vil-Dxpeditionen, samt slutligen att Ztats-anslaget tor Leelesiastik-Dxpeditionen kleive ökadt Lned 600 K'.dr tor kildgndet as en ytterligare DrotoeolIs-8ecreterare-Iön. Därigenom uppkonime följande 8tats-summor, okeräknade de serskildt anslagna kxpeditions-Lkefs-lönerne, nemligen: tor Livil-Lxpedstionen . 1^,066: 3s. —> — Dinanee clito - ' . 11,666: 32. Leclesiastik clito .. 1 >,^66: 32. — Xör Landtoell Hölorsvars-Departementens Expeditioner erfordrades utöfver Nuvarande anslag tor Xi igs-kxpeditionen 2,066: 82, en tillökning, som ieke kunnat undvikas, enär, vict statens uppgörande för 8jöförsvarskxpeditionen kekosvet as en tjensteman i kvarje grad leks medgisvit en elter ärendenas keskallenket lempad nedsättning i 8tats-ansiaget pä det kela. De n^a 8tateine upptoge i följd karas för Landtlorsvars-Lxpeditionen 12,533: 16. 8jökörsvars dito - /j,866: 3a. —.
äfven icke skulle afslå medel till nämnde ofullkomligheters snara afbjelpande. Men sådant kan förhållandet likväl ej länge förblifva i händelse Inrättningen Dtn 5 Julii t, m. 6t skulle fortfara uti dess nu varande ofullkomlighet; och detjir att befara, att ledsnaden, som deraf bör uppkomma, hufvudsakligen grundad på omöjligheten, att under sådane omständigheter kunna antaga flere Elever; att öfver deras flit och uppförande kunna hafva den erforderliga tillsynen, och att, oaktadt all använd tid och möda, kunna hoppas, att, med bibehållande af deras moralité, kunna tilldana nyttiga medborgare, skall troligen komma, att hos Lärarne med tiden väcka den önskan, att snarare få återgå till andra befattningar, der åtminstone ej oöfvervinnerliga svårigheter hindra dem att blifva nyttiga. Att ett sådant förhållande, i händelse det skulle inträffa, ej skulle synnerligen bidraga att befrämja det föremål, hvilket Kongl. Maj:t och Rikets Ständer åsyftat, Veterinär-kunskapens tillväxt, torde ingen vilja bestrida. Jag åtminstone för min del kan ej annat än frukta, att det skall hafva en menlig verkan derpå och kan äfven ej dela Utskottets tanka, att det bidrag Veterinär-Inrättningen i Skara i dess nu varande skick lemnar till Veterinär-kunskapens spridande, skulle kunna till en del göra de för Stockholms Inrättning af Utskottet föreslagne inskränkningar mindre känbara. Till bevis härå må det mig tillåtas anföra, att det hufvudsakliga skälet, hvarföre en Veterinärinrättning för Stockholm af Kongl. Majit blef bifallen, var omöjligheten, att kunna bi inga den i Skara till den fullkomlighet, som en centralanstalt af detta slag för Riket bör äga. Veterinärinrättningen i Skara skall alltid stå qvar, såsom ett hedrande monument af medborgerlig - 62 Den 5 Julii t. ntå het, både hos dess stiftare och hans efterträdare , hvilka med ospard möda och egna uppoflringar anlagt och bibehållit densamma.
Enligt hvad Utskottet inhemtat utaf det, i anledning af denna framställning, från Fullmäktige i Riksgälds-kontoret infordrade utlåtande samt dervid bilagde handlingar, upptog den vid 1809 och 1810 års riksdag för Rikets ■ Ständers Justitieombudsman utfärdade stat “på förslag och emot behörig redogörelse*' ett belopp af 300 r:dr, till upphandling af nödiga skrifmaterialier samt ljus och ved för Justitie-Ombudsmannens embetsrum. Jemlikt de vid 1840 och 1841 samt 1844 och 1845 års riksdagar för Riksgälds-kontoret utfärdade Reglementen, skulle denna förslagssumma, emot afgifvande redovisning, förskottsvis af Riksgälds-kontoret till Justitie-Ombudsmannen utbetalas. Det härom i nu gällande reglemente för samma verk införda stadgande är af följande lydelse: “till upphandling af skrifmaterialier samt andra expenser vid Justitie-Ombudsmannens och Tryckfrihets-komiténs Expeditioner, bör ett årligt belopp af 300 r:dr, emot behörig redogörelse, förskottsvis af Riksgälds-kontorets medel utanordnas“. För dylika expenser äfvensom till tryckningskostnaderna för Justitie-Ombudsmannens embetsberättelser hafva från Riksgälds-kontoret utanordnats, under hvartdera af åren 1840 samt 1844 till och med 1849, 300 r:dr, under år 1841, 440 r:dr 24 sk. 6 r:st., år 1842 761 r:dr 41 sk. 10 r:st., år 1843, 483 r:dr 44 sk. 8 r:st., och under sistlidet år, då den genom embetsberättelsernas vid 1844 och 1845 års riksdag beslutade utdelning till underdomstolarne föranledda ökade tryckningskostnad af Riksgäldskontoret serskildt godtgjordes, 383 r:dr 7 sk. 3 r:st.
Det har vidare blifvit uplyst, alt lian dog i konkurstillstånd, och att han efterlemna! enka och flere omyndiga barn, af hvilka det äldsta blott upnålt 12 års ålder. När man tager delta i betraktande, torde man icke kunna förneka billigheten af att bevilja Dokt. Eckmans enka samma pension, som af R. o. Ad. blifvit förunnad andra behöfvande enkor, som likväl icke befunnit sig uti så ömmande omständigheter som denna. Jag påminner mig bland annat, att Rektor Vierecks döttrar fått en pension af 200 R:dr b:ko, till följd af fadrens förtjenster, samt att enahanda pensions-betopp blifvit beviljadt enkan efter afl. läraren vid Chalmerska slöjd-skolan i Götheborg, Hyllén-Cavallius, oaktadt denne lärare icke tillhörde Statens tjenstemän och hade innehaft sin befattning endast uti 2:ne år. Den grundsats, som StatsUlsk. vid frågans preliminära behandling följt, har således vid tillämpningen blifvit rubbad. Frågan har blifvit alldeles ny och förändrad, hvarföre jag, med tanken på frami. Dokt. Eckmans förtjenster om det allmänna och den qvarlefvande familjens ömmande omständigheter samt på vigten deraf, att dylika understöd med så mycken konseqvens som möjligt meddelas, får vördsamt föreslå R. o. Ad., att med frångående äf sitt förra beslut i ämnet bifalla BorgareSus inbjudning. Hr von Troil, Sam. Gust.: Då man ingår på den banan, alt på grund af enskilda motioner bevilja anslag åt än den ena, än den andra enkan, så inträffar det ganska lätt, att man kommer alt bevilja understöd åt dem, som äro mindre berättigade dertill, under det att andra deremot, som för tillfället sakna förespråkare inom Ståndet, blifva bortglömde. Sådant är förhållandet med ifrågavar:de enka, och jag tror alt R. o. Ad. har beviljat understöd ål en och annan, sorn varit mindre berättigad till en sådan välvilja ifrån R. Stus sida, än denna.
Jag anhåller derföre om Ilr Gr.-ns o. Landtnäs propos. på återremiss af denna punkt, i det syftemål, att Utsk:t måtte tillse att medel anskaffas till det belopp, som erfordras i och för fullbordandet af jernvägsarbetena å södra stambanans nordliga del mellan Falköping och Jönköping. Hr Nordenfelt, Enar: Hufvudsakligen instämmande med den siste värde talaren, tager jag mig dock ytterligare friheten fästa upmärksamheten på den verkligen stora vigt, som ligger derpå, att denna nordliga del af södra stambanan, nemi. emellan Jönköping och Falköping, ju förr dess heldre blifver fullbordad. Man har bestridt vigten häraf på den grund, att Jönköping med sina valtenkommunikationer redan nu vore i tillfälle att sätta sig i förbindelse så väl med Götheborg som med flerfaldiga andra för varuafsättning vigtiga platser. Detta kan ej förnekas, så vida man håller sig till sommartiden och förhösten, då vattnet ännu ej är tillfruset. Likväl, hvad varutransporten beträffar, så är densamma särdeles dyr melian Jönköping och Götheborg. Man skall nemi. först gå till Södesund och sedan skall man passera den delen af Götha kanal, som förenar nyssnämnde insjö med Wenern och som sedermera genom Trollhättan leder till Götheborg. Det är således för hvarje fartyg, som passerar denna väg, ganska betydliga kanalafgifter att betala på tviinne ställen, och förblir detta ett för varutransporten ganska kännbart förslingssätt.. Hvad åter den personliga trafiken beträffar, är den nästan alldeles icke begagnad derför, att det uptager både längre tid och drygare kostnad att resa sjövägen till Götheborg, än att tillryggalägga denna korta väg öfver landet, hvilket; mycket beqvämt kan göras på 1V2 dag. Skulle nu denna bana ej bli färdig längre än till sjön Stråken, sä blir säkerligen ej heller denna banbit mycket begagnad, i anseende till det korta afståndet mellan Stråken och staden Falköping. Och under sådana förhållanden inses ju tydligen, att det vore en stor misshushållning med Statens medel, att nedlägga dem på ett företag, som blott till hälften blir fullbordadt.
Mina Hrr! tvistigheterna i detta ämne hafva ju egt rum alltsedan år 1825, således i närmare 40 år, och fastän desamma blifvit vid laglig domstol anhängiggjorda, har det ändock ej lyckats att frånvinna kyrkan dess på sekelgammal häfd grundade anspråk på dispositionsrätt till nämnde hemman. Under sådane förhållanden frågar jag Eder, om det kan vara Ständerna värdigt, att nu med ett enda penndrag tillintet - Den 15 ök tober. göra liela den bevisning, kyrkan under en så lång följd af år genom sina målsmän sökt göra gällande, och såmedelst afhända kyrkan en egendom, hvaraf den i århundraden varit i besittning. Man talar visserligen om en ersättning genom städjepenningar, som kyrkan skulle komma i åtnjutande af, men densamma är, till följd af den tidsperiod, som bör ligga till grund för ersättningens bestämmande, sådan, att kyrkan ovilkorligen kommer att gå i mistning af en stor del af dess inkomster. Det är nemi. antaget att en städja skulle hvart 20:de år inflyta till kyrkan. Men det står äfven i Betiink:t, att åboerna skulle kunna köpa hemmanen till skatte, och då frågar jag hvart städjan kommer att taga vägen. På grund af dessa skäl fortfar jag att yrka afslag å Utsk:ts Betänk., och skulle högeligen beklaga, om R. o. Ad., i betraktande af det förhållande, som allt sedan 1844 egt rum, att nemi. Ständerna sedan den tiden vid hvarje riksdag förklarat, att frågan vore af beskaffenhet att den i vederbörlig ordning borde pröfvas och att förhållandena i afs:de å densamma vida noggrannare, än som ännu vid något tillfälle skett, borde utredas, nu skulle, på de ensidiga skäl, som af Utsk:t blifvit framställda, bifalla det förslag, som i detta hänseende blifvit af Utsk;t afgifvet. Många ledamöter hördes nu ropa på propos. Hr Cederschiöld, Rob. Teo fr.:
Till tidens vinnande har jag ansett mig icke böra nu ingå i vidare förklaring rörande samlingens omfattning, anordnande och förvaltning, utan förbehåller mig att derom få lemna vidare meddelande till Stats-Utskottet, till hvilket jag anhåller att denna min motion måtte blifva remitterad. Stockholm den 30 November 1862. P. H. Hesselgren. 532 Motioner i Borgare-Ståndet 1862. Af Herr Hesselgren! Angående förhöjdt anslag till reseunderstöd åt fahriksoch handiverksarbetare. Uti Kongl. Majrts nådiga Proposition till Rikets Ständer finnes å Sjette Hufvudtiteln föreslaget såsom reseunderstöd åt fabriksoch handtverkSarbetare ett belopp af 3,000 R:dr årligen. Då det är en känd sak, att arbetarne pä sednare tiden med begärlighet sökt komma i åtnjutande af dylikt understöd, för att i främmande länder få tillfälle ytterligare utveckla sin konstskicklighet och då man kan taga för alldeles afgjordt att, med de mänga goda anlag, som frambringats genom den af Svenska slöjdföreningen iuratf. ade söndagsoch aftonskola, deras antal år för år allt vidare vinner tillökning, torde tiden nu vara inne att uti anslaget göres någon förhöjning och vågar jag således för denna nyttiga, och af Rikets Ständer vid flera föregående tillfällen omhuldade samhällsklass göra vördsam framställning, att under nästa statsregleringsperiod för samma ändamål uppföres att utgå från Riksgäldskontoret årligen ett belopp af 4,500 R:dr R:mt. Om remiss häraf till Höglofliga Stats-Utskottet anhålles vördsamt. Stockholm den 30 November 1862. P. H Hesselgren. Af Herr D11 Illström : Angående vissa bestämmelser i afseende å Statens stambana från Sjöberg, norr om. sjön Salen med flera ifrågasatta jernvägsstråckningar. Ehuru utsigterna att erhålla en förändring i den af Kongl. Maj:t föreslagna rigtningen af södra stambanan torde vara ganska mörka, då förslaget grundar sig på ett fortfarande bibehållande af den origtiga indelningen af Statens stambanor, Motioner i Borgare-Ståndet 1862.
Desiderias hofstat hörande personer af lägre tjenstegrad, som uppnått 50 lefnadsår och mer än 20 år varit anställde i Hennes Maj:ts tjenst; och då, enligt ett af Riksmarskalks-embetet, med tillämpning af dessa grunder, upprättadt för slag, sammanlagda beloppet af dylika pensioner skulle utgöra 12,171 R:dr ärligen samt beräknas att utgå från och med den 1 Maj 1861, vid hvilkdn tid bemälde personers aflöning upphörde; torde Rikets Ständer medgifva att nämnda pensioner, hvilka, på sätt här ofvan blifvit föreslaget, skulle för tiden under nuvarande statsregleringsperiod utgå af besparingarne å Första hufvudtiteln, sedermera må från anslagen till allmänna indragningsstaten utbetalas. b) enligt bilagda protokollsutdrag öfver Justitie departements-ärender: att åt Professoren Carl Johan Schlyter må för utgifvande af Sveriges gamla lagar, under enahanda vilkor, som tillförene varit af Kongl. Maj:t äskade, anvisas 2,000 R:dr årligen; att hans excellens f. d. justitie-statsministern, justitierådet Claes Ephraim Gun thers enka, fru Hilda Augusta Sofia Gunther, född Grevesmuhl, må uppföras till pension af 1,500 R:dr, att utgå under hennes återstående lifstid; att aflidne justitierådet J. H. Backmans enka, Maria Backman, född Torbjörnsson, må uppföras till pension af 600 R:dr årligen under hennes lifstid; att kanslisten i Svea hofrätt Johan Fredrik Croelius må uppföras till pension, att med 472 R:dr 50 öre, motsvarande kanslistlön ä hofrättens gamla stat, under hans Kongl. Maj:ts Nåd. Prop.
Då alla dessa stadganden, som i anledning af Riksens Höglofl. Ständers underdåniga hemställan blifvit utfärdade, tydeligen åsyfta en billig lindring uti Rentegifvaren i detta afseende ålaggda besvär, anser Utskottet några ytterligare anledningar till klagomål, rörande Bcsv. och Ekon. Utsk. Bétänkahdeh. denna omständighet, ej skäligen böra äga rumj och hvad angar det i Memorialet upp* gifna förslaget till repartition mellan Tionde* gifvare till Kronan och Tiondegifvare till Civileller Militair-Staterna, så linner Utskottet delta förslag så mycket mindre lämpligt* sorn en sådan omvexlande beskattning dels skulle förändra egendomsvärdet, dels förorsaka den största oreda i hela det för Riket antagna BeskattningsSystemet; på hvilken grund Ltskottet tror sig äga full anledning, att i. det gjorda yrkandet afstyrka bifall; hvilket dock till Riksens Höglofl. Ständers egen pröfning vördsamt öfverlemnas. Stockholm den 10 Februari 1818. Riksens Höglofl. Ständers Allmänna Besvärs* och EkonomiUtskotts utlåtande öfver för* slag till en jeinnare fördelning af P~äg* hållningsskyldigheten vid och omkring Norbergs Grufvor. 1 ill Utskottets handläggning har af Hedervärda BondeStåndet blifvit remitteradt ett Memorial af Riksdagsmannen Hans Andersson fiån Vesterås Län, uti hvilket anföres, att Malmin ifrån Norbergs Grufvor afgår till nästgränsande Bergslager, för att användas till Tackjerns tillverkningar, enligt deras irinehafvande Privilegier, hvaraf följden bliv» xgo Bcsvt och Ekon. Utsk.