Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om det å ena sidan är säkert, ‘alt Embetsoch Tjen» »temännen i ett samhälle icke böra få vara flere än ärendernas mängd och angelägenhet fordrar, så måste det äfven å andra sidan medgifvas, att, om de ej äro så lönade, att de af sitt Embete eller Tjenst kunna hvar i *in stad hafva anständig och tillräcklig utkomst, så måste Sysslorne blifva illa och försumligt skötta, det rätta Embetsmanna-nitet qväfvas och skicklige ämnen efter hand aflägsna sig, så att den kraftfullaste och mest ömma och välsinnade Regent blifver omsider hindrad att uträtta allt det goda för sitt foll?, som han ville och önskade. Oansedt de vid förra Riksdagar beviljade förhöjningar å Civil-Statens penningelöner, äro dock desse i intet afseende svarande emot tidernas skick, och troligen äro ganska få Statens löntagare i tillfälle att, utan särskilta biförtjenster, skaffa sig fyllandet af de behof, som öfverstiga det nödvändigaste, eller njutningen af de beqvämligheter och fördelar, hvarå de som belöning för deras mödor borde kunna göra anspråk, och dem Serskildta Utskottets Uetlinkanäen. 67$ Se fleste af egen förtjenst lefvande eller i enskiltas bröd varande personer ieke behöfva neka sig. Det är beklagligen en sanning, att numera hvarje yngling, som inträder i Statens tjenst och icke äger desto betydligare egen förmögenhet, måste, då han finner de Allmänna Verken fyllda af Tjenstemän, oftast äfven af redan anställde lönlöse aspiranter, och således hvarken bergning för ögonblicket eller utsigt dertill annorlunda än it en aflägsen framtid, nödgas dels ingå i flere Verk, för att tid efter annan, kunna erhålla på olika Stater några små lönevilkor, dels sysselsätta sig med Commissioner för enSkilta, till vinnande af hvad som brister i nödig utkomst. Att det allmännas tjenst härvid lider, säger sig sjelf.
Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet framställa, det täcktes Kongl, Majit , i anledning af tidens nu i manga afseenden förändrade skick, i Nåder uppdraga åt Tullstyrelsen, jemte andre sakkunnige män, att, lämpa och förändra TullTaxorne sa för inkommande sorn utgående varor, enligt de grunder, hvilka Utskottet nu här nedan fått til! granskning framlägga, nemligen : I:o Alla varor, af hvad namn och beskaffenhet som helst , frambragte inom Sverige af Svenska Rudi matei ier , genom Svensk mans arbete och konstflit , äfvensom alla , af utländska Rudimaterie!-, inom Sverige förädlade varor, må fritt få utföras mot erläggande, när det sker med hel fritt Fartyg , helst af endast Recognitions» Afgift, men när skäl finnes för handen, att deru öfver en sådan Afgift öka, af ExportTull, hvilken dock i allmänhet ej får öfverstiga 5 Procent af den till Export anmäldta varans v är» Bevillnings Utsk. B< tiinkanden, 317 de; och icke ökas för någon Svensk Product till mer än dubbelt, vid Exporten med främmande Skepp; dock med iakttagande deraf, att denna TullÄfgift i intet fall , sa vida sådant xnojeligen kunde inträffa när den efter varans verkliga försäljningsvärde kornmer att bestämmas, må föi utgående varor förhöjas öfver det belopp 1816 ars TullTaxa föreskr.ifver. Den således till vissa Procent utgående ExportTullen bör beräknas efter vacans verkliga försäljnings-värde, i afseende pä hvars bestämmande, grunder för dithörande föreskrifter nedanföre skola uppgifvas. Sker sådan Export med Svensk hel eller half-klink eller ockmed utländskt Skepp, bor Tullen erläggas i lika förhållande till den fastställda procenten, som ofvanföre rörande export med Utländska Fartyg ar stadgadt.
Jag hemställer, om det då instämmer med rättvisa, att, sedan Riksens Ständer bestämt en viss Bevillningssumma, och med säkerhet kunna beräkna, att så och så mycket skall utgå af löner, så och så mycket af capitaler, o. s. V.j och det endast återstår den del, sorn tillhör jorden, man då skulle stadga, att deri brist, Som rippköminer i bevillningen af jorden, skåll kastas på de öfrige Nåringarnö. jag år äfven jordägare, mig skadar det ej; men år det vål riktigt och billigt, ätt når man först uppgjort en calcul, huru mycket hvarje del skall utgöra, man sedan tillägger, att, om den på jordbruket faststålde bevillning icke utgår till den umrrtä, som blifvit beräknad, bristen skall fördelas icke blott på jorden, utan Siven på öfrige skattskyldigé. Jag Vet ej, hurti detta skall kunna redas; måhända har jag ej rått fattat meningen, men jag ser, ej rättvisa deruti. Herr Rosenblad, Bernhard: Med dé grunder, uppå hvilka Svenska BevillningsSystemet hvilar, och hvilkas förmåner i min tanka öfverstiga olågenheterne, tror jag icke, att Minimi-täbellen kan undvikas. Inom Lånen controlleras de särskilta intressena inom hvarje difttrict af PröfningsComitéerne, som förena ailä Lårtens districters intressen, men inom PröfningsComitcerne finnes ingeri, sorn bevakar de andra Lånens intressen. Dertill fordras en sådan af älla nationella intressen sammansatt Comité, soot 4* Den 2 julii f. r>n Riksens Ständer* eller deras Bevillningsutskott^ utgöra.
E n d a s t härigenom undgår hon att nedsjunka till sin mans hushållerska o c h barnvårdarinna. M e n utom denna allmänna bildning behöfver husmodern speciella k u n s k a p e r i de ämnen, som beröra hennes verksamhet. m. D e n sjuke m a k e n eller barnet mottager helst hjelpen från hennes h a n d. E — t. • ^ ^ ^ En qvinlig publicist. (Efter » Pall Mall Gazette ».) f nder min vistelse i Paris detta år hade jag inånga värderika samtal med den af den lä- sande allmänheten i England och Amerika synnerligen omtyckta mrs örawford, som nu i öfver tjugu år varit anstäld i pressens tjenst. Hennes anseende såsom tidningskorrespondent är höjdt öfver allt beröm. Ingen qvinna intar såsom journalist en så uppburen och framstående ställning i vår tid eller utöfvaj ett så vidt utbredt inflytande som denna mrs Örawford, hvilken är mer hemmastadd i Paris än någon annan. H o n känner hela verlden, mottages i alla kretsar och umgås på förtrolig fot med de mest framstående statsmän, författare, målare och skådespelare. I kamrarne, ministeriet, salongen eller på teatern, med ett ord, öfverallt, der Parislifvet pulserar lifligast och kraftigast, är hon med. H o n känner Paris lika väl som en nunna sin bönbok, och näppeligen torde någon ha så stor läsekrets som hon. Lejonparten af hennes tid tillhör visserligen » Daily News », hvars korrespondent i Paris hon är, men detta hindrar henne dock ej från att skrifva långa intressanta artiklar för så väl » Pall Mall Gazette » som jTruth » samt lysa med qvieka och underhållande bref från Paris i » New York Tribunes » spalter. Mrs Crawford är utom all fråga en af de intressantaste personer i Paris, och jag hade det oskattbara nöjet att af hennes egen mun mottaga följande synnerligen värderika uppgifter om hennes lif och verksamhet. » Jag har tillhört pressen,- innan jag var tjugu år, och gör det ännu, » sade hon en gång.
N:o 340, punkten l:mo odeladt lemnäs. Jag anhåller om punktens odelade besvarande så myckel heldre, som sådant synes bäst öfverensstämma med den af Högloft. Ståndet redan följda ordning i detta ärendes behandling. Gr. Lagerbjelke har nemi. denna förmiddag begärt, att betänk, måtte punktvis föredragas. Hr Frill. o. Landtm, har derefter fogat sig. Första punkten utmärkes tydligt och klait genom siffran l:mo och jag tror icke alt, förr än Ståndet med ja eller nej besvarat den propos., det bör vara för någon, icke ens för den i riksdagsärender så erfarne och af så många, fullt giltiga, skäl af R. o. Ad. högt värderade Gr. Hamilton, lofgifvet att för något annat förslag fordra företrädessteget framför StatsUtsk;s eget. Frih. Klinkowström: Till svar på den hemställan Gr. Hamilton haft godheten göra lill mig rör:de frågans behandling och ordningen för proposinas framställande, så får jag i della afseende helt och hållet förena mig i den åsigt, sora Frih. Palmstjerna yttrat. Hvad deremot beträffar hvad Frih. Gederström nämnt ang:de ordningen för propos:na, så har den värma, hvarmed Frilen omfattar sjelfva saken, låtit honom något litet förbise formerna. På sidan 7 förekommer en hemställan af Utsk., hvilken bör af Ståndet lill pröfning uptagas och besvaras. Der står nemi.: ”Utsk. får fördenskull till en början hemställa att R. St. för sin del medgifva, att den vid sista riksdagen ifrågasatta jernväg emellan Örebro och Hult, måtte fä till staden Köping utsträckas”. Denna fråga förekommer således i Ulskfs betänk.
Änskönt redan i den gamle Fredriks tid befordrad till Konglig Bibliothekarie, kom han aldrig i något närmare umgänge med denne furste; ”under hvars regering man blott fick erfara hvad en Konung kunde försöka, icke hvad en Konung kunde uträtta”72. Deremot synes han oftare uppvaktat den kungliga älskarinnan, den i samma grad älskvärda och beklagansvärda Grefvinnan Taube; och att hans verser till den lefvande varit ärligt menta, kan skönjas af de verser vid hennes graf, der han betecknar hennes lefnads-ställning med en mild och rörande sanning. Från Ulrika Eleonora sjelf stod han, såsom man kan vänta sig, mera fjerran. De qväden, som angå henne, äro ceremoniösa undersåtligheter, och i ästhetisk hänsigt obetydliga: men utgöra på visst sätt historiska documenter. De uttrycka nämligen det slags halfva och likväl allsicke hycklade tillgifvenhet, som svenska folket öfverhufvud egnade henne; en affection, icke så mycket för henne sjelf, hvars outsläckliga fiendskap mot sin Broders och sin Systers minne förrådde sig på alla sätt73, som för den omständighet, att hon – ändock! – var den fordna Konunga-ättens, de stora Carlarnes enda efterlefverska. Derföre ville man se henne på bästa möjliga sidan, och ansträngde all sin förmåga att blunda för den andra; ehuru den ändå, tyvärr, var lika sedd som synlig74. De känslor åter, som bundo honom vid det nya Konungahuset, öfvergingo, från att vara på samma gång undersåtens och skaldens, ändtligen till att framförallt vara vännens. Tessin, sedan han berättat Drottningens första ovilja mot Dalin, och dervid bifogat: les choses sont changées; ses vers, ses flatteries, ses chansons et ses rébus en ont fait le plus honnête homme du monde; tillägger ett och annat, för att skildra den i Rådsherrens tycke alltför närgångna förtrolighet, som hans förre skyddsling numera fick tillåta sig.
Med jästbrygden har jag förnummit proceduren vara sådan, att s.:dan förut omnämnde härtill utvägde 5 och ett fjerdedels J:pd Maltgröpe, blifvit på vanligt sätt brygde till öl vört med någon liten tillsatts humle, 280 Den 29 Mars. öses vörten uti ett öppet kar till afsvalning. Vid 38 graders värme tillblandas några kannor deråt med xo skålp. hvetemjöl i ett särskildt mindre kar och omröres så länge, att det blir alldeles fritt för klumpar. Den jäst, som från förra brygden är i förråd, tillsättes denna blandning och öfverhöljes med ett kläde eller lös botten. Så fort jäsning uppkommer, tömmes massan uti vörtkaret; betäckes med ett passande lock och ställes till förnyad jäsning; tömmes derefter på tunnor liggande med öppna sprund tvärt öfver en ho, vid hvars botten är ett tapphål med kran. Efter några minuter uppkommer åter ny jäsning i tunnorna. Jästen flödar ut igenom sprundhålen och nedfaller i botten. Det tunna, som dervid stadnar på botten, urtappas och öses åter på tunnorna , hvarmed i flera timmar fortfares. Den emedlertid uti hoen blifne jästen lägges derefter i ett särskildt kar och förvaras tili nästa brygd. Härvid anmärkes, att tiden till mäskningen bör sålunda afpassas, att ölvörten tillsättes medan den ännu är uti jäsning; dröjes dermed för länge, att den har utjäst, kan den icke mer sätta mäsket uti jäsning; vid motsatt förhållande åter, eller att ni3n gagnar ölvörten innan den ännu afsatt nog jästämne för nästa brygd , begås äfven dermed ett fel. Uti samma kar, hvaruti förutnämnde 6 tunnor Potatoes och 14^ l:pd Malt voro inmäskade och nu afbrände, lät Herr Majoren uti min närvaro å nyo inmäska: Malt. 45 lissp. 6| skålp.
Prot. 1847 oc^ 1848 , 5 Sami. 1 Af A. 77 Haft. 1 2 Bei illnings-UtskoUets Memorial, IS;o 2^. så komma att uttaxeras efter 2:a artikeln, den årliga tillökningen i denna bevillning, som förut uppgått till fullt en och en half million, måtte bestämmas till vid pass en femtedel deraf eller 20 procent, och beslutet få denna lydelse: ”att å hvarje debetsedel utföres en femtedel eller 20 procent af summan utaf den bevillning, som förut i debetsedeln efter 2:a artikeln blifvit den skaltskyldige påförd att bokföras"; — att det vore destomindre lämpligt att nu godkänna förslaget om förhöjning å 3:dje artikeln, som ännu vore oafgjurdt, om den korame att såsom bevillningsgrund fortfara; — alt med den förhöjda bevillningens utgörande för innevarande år väl borde förfaras, på sätt Utskottet föreslagit, men alt, då den indirekta beskattningen ingalunda kändes så tung, som den direkt utgående, det för de följande åren erforderliga beloppet hellre bordt åt Riksgälds kontoret anvisas på tullmedlen, och tillgång dertill beredas genom förhöjning i införselstullen på en del öfverflödseller s. k. kolonialvaror, nemi. af 4 rst på skålpundet utaf råsocker samt raffinad och melis eller toppsocker, så att tullen derå blefve 6 sk., samt för kaffe 5 sk. per skålpund, äfvensom af några runstycken på tobak per skålpund; — att hellre bevillningen efter
Maj:t ville derom till Rikets Ständer aflåta Nådig Proposition, samt Stats-Utskottet, i följd af dylik Proposition, de tillökade anslagen tillstyrkt, billigheten syntes fordra, att sistnämnde 2tne tjenstemän, såsom ersättning för de ökade göromålen, måtte antingen retroactivt ifrån den 20 Februari 1836 få de förhöjda lönerne beräkna, eller någon ersättning i runda summor för dem föreslås; varande i Bonde-Ståndet anmärkt, dels att ingen löne—tillökning borde medgifvas, dels alt endast de lägre tjenstemännen, och dervid företrädesvis Fiscalen, borde deraf komma i åtnjutande. Stats-Utskottets Utlåtande, N-.o ig3. Då tillökningen i Staten blifvit i 2:r,e Stånd lemnad utan anmärkning och af clt Stånd bifallen, kan Utskottet ej frångå dess förra yttrande, likasom Ulskottet ej finner sig kunna föreslå den för 2:ne tjenstemän ifrågaställde retroactiva beräkning. 15:o T ullverket. Hvad Utskottet härvid yttrat, är dels bifallet dels lemnadt utan erinran och föranleder således icke vidare åtgärd å Utskottets sida. 16:0. Såsom beroende på utgången af frågan om denna Inrättnings upphäfvande fordras ej heller härvid något nytt yttrande. LandtStater ne. Utskottets yttrande, angående uppförande å Stat af ett emot dagsverks-skyldigbeter till Mariasholms och Gatrinebcrgs LandshÖfdinge-boställen svarande anslag, har hos Bonde-Ståndet föranledt den anmärkning, att de ifrågavarande dagsverkena icke tillkommit Landshöfdingen såsom rättighet och att något anslag i det stället ej borde anvisas, då Landshöfdinge-lönen i Skaraborgs Län ändock vore mer än tillräcklig; men då Utskottets förra yttrande blifvit af de öfrige Riks-Stånden lemnadt utan anmärkning, finner Utskottet sig böra detsamma vidblifva.
Det låg i hennes sätt, i hennes framsträckta armar, i hennes blick och ljudet af hennes röst en frestelse att frångå sitt beslut, att vänta och, som Lessley hade sagt, njuta den lycka, som bjöds honom, om den också icke var sådan, som han begärde, som var tillräckligt stark för att ett ögonblick låta honom vackla; men det var en hustru Astley ville ega, en trofast vän för hela lifvet och icke blott en älskarinna för ögonblicket, och vändande sig bort, för att icke se den förledande qvinnan, sade han hastigt och kort: — Nej, Arabella, om jag väntade, skulle min lycka för alltid vara flydd. Hvad ni i dag icke vill skänka mig, det vill jag sedan icke mera begära. Det har för mig förlorat sitt värde. Jag har sagt det, blif min hustru i denna qväll eller aldrig! I Arabellas ögon lyste en blixt af hänförelse, en ögonblicklig förklaring, som kanske visade henne sanningen af Astleys ord och verkade en öfversvallning af ren och mäktig kärlek, en glödande rodnad öfverhöljde hennes panna och kinder, men den försvann, den hastiga tjusningen vek undan, blodets varma vågor sjönko tillbaka, sansningen och det kalla förnuftet återkommo, den förnäma damen, modets och opinionens slaf var åter bragt till lydnad, hon sjönk bleknande ned emot soffkarmen och hviskade knappt hörbart: — Aldrig, aldrig! — Vi äro då skilda. Är detta ert beslut, ert sista ord? — sade Astley med smärtsam och bitter förvåning. Hon förde näsduken till sin fuktiga panna och sina torra och brinnande ögon med en jakande böjning på hufvudet, men yttrade icke ett ord. Harm och förödmjukelse, smärta och saknad stredo i Astleys själ, han stod qvar en sekund, och, vändande sig om för att gå, sade han långsamt: — Farväl då, mrs Fulton! Farväl!
Sedan Walle'n med denna Krutlast härifrån afgått till Marseille, utan att hvarken derstädes eller i närbelägna hamnar finna köpare till Krutet, fortsattes resan till Alexandria, der icke eller någon afsättning kunde vinnas och hvarest, i anseende till Skepparens inträffade dödsfall, Walle'n en längre tid uppehölls, innan afresan derifrån till 011 Zante kunde företagas och hvilket skedde i förmodan alt Engelska Authoriteter derstädes skulle tillhandla sig Krutet. Mea då denna speculation äfven misslyckades och anledning förekom, att Turkiska Staterna voro i behof af denna 43o S t a t s - U tskottets vara, ställdes resan lill Smirna, hvarest Skepparen klarerades och hela Krutpartiet 2,5oo Centner upplades samt erbjöds till försäljning St Turkiska Regeringen, men hvilken rent af vägrade att i någon handel derom ingå. Oaktadt på flera håll, efter Wallens uppgifter, gjorda ansträngningar till befrämjande af Krutets föryttring, hvaruti han äfven, på begäran, härifrån i Ministeriel väg biträddes, förspordes deraf likväl ingen framgång tills omsider vid början af år iÖaS tillfälle yppades att med betingad fraktlägenhet till Tripolis afsända io85 Centner, som Paschan derstädes emottog emot tvänne, till betalningens godtgörande härföre uthändigade anvisningar, den ena å 2061 Qvintaler 27 Rotuli ull, att ett år derefter eller i Maj månad 1826 af Paschalis Ståthållare i Bengazi och Derna hållas Walle'n tillhanda och den andra på Booo Pesös Duros till godtgörande af Sveriges och Norriges Freds-afgift för år 1828. Vidare har inhemtats, att Wallen företagit flera resor till Bengazi utan att han hvarken kunnat utbekomma Ullpartiet eller i brist deraf, honom sedermera gifven anvisning å annan vara, hvaremot den senare af förstnämnde anvisningar, sedan Wallen derpå innehållit 544ä Pesos Duros, med 7,455| Pesos Duros genom K.
Det går icke an att hålla den så bunden hädanefter, sorn det kunnat ske hittills. Man måste lå - 36 Btn ii November f. ea - la den sjelf välja emellan godt och ondt och försöka hvad den duger till. Jag tror på den Guds nåd, som Hr Lcfie'n anfört. Jag tror alt den hjelper, och förutan den skulle jag icke våga någonting. Man har trott, uti en sådan liberalitet, om den bi fö lies, skulle alstra anarchi och revolutioner. Jag har hört sådana yttranden. Jag tror deremot, att 0111 man alltför länge fängslar den stora allmänhetens vilja, så skall det mycket förr leda till anarchi och revolution, än 0111 man så småningom ger efter för den till myndiga år komna nationen, så alt den får handla på egen hand. Här liar blifvit framdraget såsom ett skäl för att ännu hålla tillbaka, att man fruktar, att den väljande massan skall komma att lill stor del bestå af pöbel och dragg, som man behagat uttrycka sig, och att man skulle af sådana personer få representationen formerad. Måhända liar den värde ledamot, sorn så yttrade sig, icke nog besinnat sig, innan lian uttalade dessa ord. De, sorn inom oss och de Öfriga Stånden blifva väljande, lära väl icke komma att bestå ,af pöbel och nationens drägg, utan de skola väl komma att bestå af den största och den sjelf.stäudigaste delen af folket, som man kan länka sig. Yi hafva äfven hört talas 0111 att vi skola akta våra privilegier. Jag får uttrycka den tanke, att jag skulle anse för en lycklig stund, då både mitt och de andra ståndens pivilegier utströkes, så alt icke en gnista funnes qvar. Jag tror, att när vi nu komma tili den punkten, blir ingen riktig samdrägt emellan de åtskilliga classerna. Jag tror icke, att misstanke, afund med flera andra onda genier, som nu vandra omkring bland oss, kunna aflägsnas, förrän vi undanröjt så många anledningar till obehag, som det står lill. Bland dem tror jag slåndsprivilegierna förnämligast böra komma i betraktande.
Om jag considcrerar hwarje Hemman öfwer hufwud till 2ooo R:dr, samt deraf beräknar blott en half procent, upstär en tilgäng af circa 40 Tunnor Guld; och jag bör tro att af alla tilgängar säsom personel Bewillning, afgift af Bruk och alla flags Inrättningar, Näringar, Capitaler, Löner ml m. ett sädant belopp stall erhällas, att återstoden för BewillningS-Summan 920 Den 2Z September. säkert kan utgä, utan akt för Jnwänarne blifwa sär» dclcö betungande. Wid besia wärderingar anmärkcs för öfrigt att billigheten tycks fordra att om ett Hemman, Bruk, Inrättning, Hus i Städerne eller hwar som hälst, som blifwit upikattadt, är belastadt med intecknadt LÄi, bör skuldenären wara berättigad att dccortera en afpasiad procent pä den Summa han ärligen i ränta betalar samt stuteligen att när upskattningen blifwit gjord för alla lägenheter en gäng, kommer den att för» blifwa dcrwid intill nästa Riksdag, sä att Egendomen altid bibehässer detta onu8 i hwars hand den komma kan. Med Bewillnrng för innchafwande Krono-Lägcn» heter samt af ätffilliga Societeter och Werk, säsom ock för frugtbara kända Capitalcr, af Gästgifwerier, af allmogen i Westergöthland som idka Gärdfari»handel, af dem som utom Städerne drifwa loflig handel m. fl., kunde i anseende till grundernc, förhällas pä sätt i I82Q ^rs Förordning är förordnadt; och hwad Capitalist-:- angär, sä twisiar jag mycket att deras okända förmS, genhet kan ätkommas pä annat sätt, än att de pä ä» ra och tro blifwa älagdc, att wid de ärliga Taxerin» garne upgifwa den samma samt derefter en wisi pro» rent betala.
Akademier, Collegier och Allmänna Inrätt-, ningar, om tillåtelse för vissa, att år 1829, likasom förut, utvexla visst belopp Silfvermynt ur Banken. XIX. B. 388, XXI. Å. 40. XXXII, U. 325, XXXV, A, 173. 7 Akademier, Collegier och Allmänna Inrättningar, om ersättning i anslagsväg åt vissa, för den förlust, som kommer att drabba dem, genom bestämmande af 128 skillingars pris för det Silfvermynt, som i utbyte emot Bankosedlar dem tillhandabålles. LXIV. U. 36o, LXV. A. 46. LXYI. E. 72. Akrell, Carl, yttranden. V, 3o2. XXVI. 248, Albedyll, Friherre Carl Gustaf d’, yttranden. VI. 333. VII. 295. Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets Betänkanden, Memorialer och Utlåtanden angående antagande af 4 Canzlister med lika många arfvoden. B. 234. VI. A. 335. —- innefattande hemställan, att Ståndens Canzlier måtte åläggas, att då ett mål remitteras till 2:ne eller flere Utskott, till hvardera af dem aflemna ett exemplar af den handling, hvars remiss åberopas. III. B. 234. VI. A. 335. — innefattande anmälan att BondeStåndet utsett Suppleanter för de Utskotts ledamöter af Ståndet, sorn af anmäldt förfall varit hindrade, att sig i Utskottet infinna. —• rörande yrkad inskränkning af dagar för Marknaders hållande, och att Auctioner ej må förrättas å dagar, som omedelbart föregå eller efterfölja en Predikodag.