Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
H o u besökte sedan på nytt Dresden, P r a g och W i e n och såg sig om äfven i Venedig och Mtinchen. Öfver allt sökte hon lära af gamla mästare och nya målare, och af hvad man senast sett af hennes hand, förefaller det som hon fortfarande skulle känna sig dragen till de gamla, de, hvilkas verk hon studerat i de stora gallerierna, under det hon likväl anser sig böra i hvad hon själf målar förnämligast hålla sig till de ungas Uppfattning och till naturen själf. På världsutställningen i Paris 1889 erhöll Ileyse. J u l i a Beck mycket erkännande för ett landskap, La mare aux saules, hvilket köptes af den bekante skriftställaren E d m o n t Harancourt. Likaledes h a r hon vunnit bifall på flere utställningar i » salon des femmes ». P å stora utställningen ä Marsfältet sistlidet år hade hon ett landskap, Fin de journée, hvilket finnes afbildadt i » Francc illustrée » i augusti 1893. I år lär hon, efter hvad som försports från Paris, ha målat ett fruntimmersporträtt, framställande den inom den franska välgörenhetsvärlden mycket verksamma Isabelle Bogelot. U n d e r det J u l i a Beck således förnämligast ägnar sig åt målarkonsten och på det området gör det svenska namnet heder, återvänder hon då och dä till textningen. Hon har äfven på de senare åren utfört flere sådana som vunnit mycket e r k ä n n a n d e. Man h a r således hört talas om cn u t m ä r k t textning med bokstafsskrift från 13:de och 14:de århundradet, hvarmed man prydt en bok, hvilken som hedersgåfva skickades till Spanien, många textningar å böcker från franska fruntimmer till nordamerikanska damer samt ett diplom i gammal götisk stil, i november 1893 öfverlämnadt till fru Bogelot från franska undervisningsdepartementet, m. fl. förträffliga arbeten på det området. Men, frägar man, skall J u l i a Beck återvända till sin födelsestad för att här stanna och verka i sin konst '? Det ser knappast så ut.
Collegium, från främmande länder införskaffades, samt, 148,873:42. 2. * Transport 17,918:28.2. 148,875:42.2. ( »3 ) Transport 17,918:28:2. 148,875:42-2 derest antalet af sådana Får nppginge till 3oo stycken, äfven resekostnaden för den person, som af Kongl. Collegium för Fårens uppköp och transport utsåges, hvilka alla kostnader på den redan varande UllDiscontfondens medel anvisades; så hafva, såväl i följd af detta Nådiga förordnande som nedannämnde särskilta Kongl. Bref, följande utgifter under åren i83o och i83i än vidare blifvit bestridde, nemi.: Till Kammarherren Friherre Hermelin, för införskaffade Ullsorteraren Centner respenningar och Ullsorteringsarfvode, efter afdrag af de derför influtne afgifter, år 1830 2,509: 8.— 1831 1.898.33.J. 4,407^, 4, Arfvode år i83i förden från Tyskland liitkomne SchäferiDirecteuren Hofman, enligt Kongl. Brefvet af den 15 Januarii i83i 500:—• — Aflöning med Centonal för UUContoiret i Norrköping år i83i ... 555:16. Douceur till en person, benämd Schulze, för uppsigten öfver från Naz liitförde får 86:37.-— Skrifmaterialier m. m. för UUContoiret i Norrköping 53: 42*— Ullsorteraren Centner, till godtgörande af underhållskostnaden för honom och arne lärlingar under deras vistande i Tyskland 500: Kgl. Secreteraren Nathhorst respenningar till och från Stockholm, likmätigt Kongl.
Bjuden på stor tillställning hos redaktör W. hade han på vägen dit, så berättade han, råkat med ena foten snafva mot något hvasst föremål med den påföljd, att stofveln ramponerades på ett högst betänkligt sätt Han styrde då sina steg till den store skomakaren Fj. och bad honom hjelpa honom ur den knipa, hvari han råkat. Fj. beklagade sig vara ur stånd dertill, då han icke bland sitt skodonsförråd hade några stöflar, tillräckligt stora att passa för » hr professorns » fotter. Flugis hade emellertid varit enträgen, och slutligen erinrade sig Fj., att han hade ett par stöflar, inlemnade till lagning, från statsrådet B. De borde vara tillräckligt stora, och då de icke behöfde skickas till statsrådet föir än om ett par dagar, kunde hr professorn få låna dem. » Och kan ni tänka er », berättade H., » jag gick hela natten i statsrådet B: s stöflar, och stora voro de tillräckligt, ja, så stora, att jag kunde vända fotterna i dem. De riktigt generade mig, så statsrådsstöflar de voro. » En literär ferisé. » Ed literär farisé » kan man med skäl kalla herr To-relius i » Vårt land », denna hyperkritiska tidning, som, seglande under prestadömets svarta flagg, så ofta afgifvit lysande prof på både sanningskärlek och kristlig fördragsamhet. I sitt nummer af d. 7 dennes slår herr Torelius sig för sitt bröst och säger: » Herre, jag tackar dig att jag icke är lik redaktören af Dagens Krönika, som presenterat den synderskan Mary Vetsera för den svenska allmänheten, eller Daniel Fallström, som i välklingande vers * lofsjunger äk-tenskapsbryterskan! » Och så uppstämmer artikelförfattaren en väldig jeremiad öfver dessa usla moderna författare, dessa usla förläggare och sist, men icke minst öfver de usla bokhandlare, som icke åtnöja sig med att endast sälja psalmböcker, predikningar och postillor, utan äfven tillhandahålla allmänheten en literatur, som gör denna syndiga verld tiofaldigt syndigare att vistas i för en kristlig dagbladsutgifvare. Stackars bokhandlare, om herr Torelius finge hållas!
Betänkande, i anledning af väckte förslag om utvidgande af en del Elemenlar-Läroverk. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet har att, i anledning af erhållne remisser, utlåta sig öfver följande motioner i ofvantiämnde syftning, nemligen: l:o) En, väckt inom Högvördiga Preste-Ståndet, af Herr Doktor Nordlander, hvilken, under erinran om det behof af ett fullständigare och mera mångsidigt vetande, som mer och mer öfver allt gåfve sig tillkänna, tillika fästat uppmärksamheten på de stora svårigheter för tillfredsställande af detta behof, hvilka i de två nordligaste provinserna af Riket mötte, enär de i Westerbotten och Norrbotten befintliga lärdomsoch apologist-skolor icke kunde lemna tillräcklig undervisning åt de ynglingar, som ämnade ingå i Kyrkans och Statens öfriga tjenst; utan nödgades ynglingar från dessa orter, för att erhålla det mått af kunskaper, som erfordrades för Student-examen, att resa 20, ända lill 70 mil, hvilken olägenhet Motionären ansett billigtvis böra genom Statens åtgärd afhjelpas; och då staden Piteå, belägen 48 mil norr om Hernösand och 22 mil söder om Haparanda, syntes vara rätta platsen för en ny utvidgad läroanstalt, har Motionären hemställt, att skolan i Piteå måtte, vid den blifvande skole-regleringdn, varda till ett fullständigt Elementar-liiroverk utvidgad, med enahanda anslag och lärarepersonal, som äro Elementar-läroverket i Ostersund beviljade. 2:o) En, inom Viillofliga Borgare-Ståndet afgifven, af Herr Boman, som anfört, alt kändt vore, det Trivial-skolan i Fahlun, i anseende till dess ringa antal lärare och de derefter lämpade läroämnen, icke leinnade tillfälle att inhemta de kunskaper, som för afgång lill universitetet erfordrades, utan att läroverket i Westerås, eller ock någon aflägsnare läroanstalt, mäste för sådant ändamål af ynglingar från
Man har sålunda utmärkt grundlinierna för deparfementernas befattningar. Må man således icke så strängt hålla sig vid bestämmandet af hvilka särskilda göromål skola tillhöra hvarje departementschef, utan endast antaga benämningen: chefen för Just.departementet, och må det sedan bero af Styrelsen att lemna honom den befattning, som honom bör tillhöra. Då yi komma ait ventilera följande §§, kunna vi yttra oss, huruvida den §, sorn rörer Just.Caneelleren, bör stå qvar sådan den är, eller icke. Det synes mig således ej vara något riskeradt att förklara för sin gemensamma tanka Hr Dalmans mening, att endast grundlinierna för departementerna må bestämmas, då ännu icke är sagdt, hvad de skola heta; och att votera om förklarandet af en sådan gemensam tanka synes mig nära nog ändamålslöst, Hr von Hartmansdorff: Sedan Hr Dalman förklarat, att han med sitt förslag icke åsyftat att förekomma en ytterligare öfverläggning, huruvida allm. åklagaremagten skall tillhöra den ifrågavar, förvaltningschefen eller någon annan, är det likgiltigt, om denna fråga förekommer nu eller en annan gång. Jag vill derföre ej yrka votering, särdeles då, i öfverensstämmelse med Hr Dalmans förklaring, de ordalag, som blifvit begagnade i den propus., Hr Gr, o. Landtm, framställt, äro sådana, att jag ej tror dem kunna hindra R. o. Ad. att framdeles yttra sig ej mindre öfver denna hufvudsak, än öfriga hufvudfrågor, hvilka kunna förekomma, Hr Dalman: Jag får på det högsta reservera mig mot den tydning, Hr v. Hartmansdorff gifvit åt mitt förslag. Det måtte vara en stor skillnad emellan att lemna öppet, huruvida allm. åklagaremagten skall finnas inom eller utom Konungens Conseil samt hos hvilken den, skall finnas, och Hr v. Hartmansdorffs förmenande, att jag medgifvit, att denna detailbefättnings samt pudra dylika befattningars fördelning borde emellan departementscheferna bestämmas. Jag vill blott förutskicka, dénpa reservation, på det min fram-» ställning ej må missförstås. Den 6 October f. in. 109 Frill. Åkerhjelm:
Enär R. o. Ad. beslutade, vid det tillfälle, då ifrågavarande motion väcktes, att den discussion, som deraf var en följd, skulle ur prot. utgå; så inträffade, i conseqvens dermed, att äfven det yrkande jag här framställde, nemi. att det motionerade anslaget till Frih. Berzelius mera skulle betraktas som en nationalbelöning, än en pension, och följaktligen borde ökas, icke blef föremål för öfverläggning inom StutsUlsk., på annat sätt, än att jag der angaf förhållandet. R. o. Ad. har funnit af de nu upplästa reservationerna, att majoriteten inom StatsTJtsk. i denna fråga var ganska ringa, och att intet afseende på min framställning gjordes. Jag ber nu att här ytterligare få anmäla, att jag, i händelse denna fråga återgår till StatsUtsk., qvarstår vid min opinion; att jag anser summan för ringa såsom en gärd af en hel nations erkänsla för den ära, den Europeiskt ryktbare vettenskapsmannen gör sitt fädernesland. StatsUtsk. har också i den förklaring det afgifvit, hänvisat till hvad jag åsyftat, nemi. en nationalbelöning; och jag formodar, att om StatsUtsk., i conseqvens dermed, täger frågan ånyo under öfvervägande, i händelse de öfriga Stånden fatta samma opinion som R. o. Ad., och hvilket jag för min del önskar, StatsUtsk. blir i tillfälle afgöra denna fråga på ett för Svenska namnet mera hedrande sätt. Hr Leijonmarck, Joli. Adolph: I följd af den befattning jag äger med K.
Jag väntade, stt då, vid beslutet rörande denna iS:de punkt, något bestämt yttrande, rörande sättet, hvarpå Kongl. Majtts instämmande och sanction till Riksens Ständers beslut skulle sökas, icke blef meddeladt, Utskottens förslag till det öfriga, så kallade reglementariska, äfven skulle innehålla något utförligt och bestämt förslag härom, icke blott förutsätta, att sanction erhölles; ty skaliden erhållas, måste ju den på något sätt sökas; och att det är just sättet, hvarpå den sökes och erhålles, som afgör hvad en sådan sanction egentligen kommer att innebära och verka, är hvad jag åtager mig att bevisa, jag har från början både enskilt och offentligt hört, och äfven af Utskottens första Betänkande funnit, att, ehuru motbjudande det varit för Utskotten, att ens väcka fråga derom , att allmänna laven, under hvars helgd personliga och rgendoms-säkerheten är ställd, för något visst tillfälle skulle förändras, har likväl ansetts för oundgängligen nödvändigt, om Statens biträde skulle kunna göras verkande till det 12 Den 2 Julli. ändamål som åsyftas, att ehn utredning af FilialDis conte,rna , som Staten åtagit sig , blcfvc alldeles oberoende al Discont Borgenär emes pröjning och godtfinnande-, hvilket åter Utskotten endast genom ett undantag från lagarna trott kunna ernås. Nyttan och oundvikligheten af detta undantag har alltid blifvit anförd såsom hufvudsakliga skälet, hvarföre ett sådant borde stadgas; och något annat skäl derföre lärer också knappt kunna upptänkas.
Det bör åligga Pappersbruksegare, sorn antagit Lumpsamlare, utom det Län der Bruket är beläget, att Sjelf besörja träns - Eesv. och Ekon. Utsk. Betankanäen. 45 porten af, utom Lånegränsen, insamlade Lumpor. 4:0 På det nödig Controll ma vinnas, alt det för hvarje Bruk bestämde antal Lumpsamlare icke obehörigea öfverskrida?, bör Brukets Egare, då han antager Lumpsamlare utom Länet, behörigen styrka, så val det antal af Lumpsamlare, hvartill han är berättigad, som äfven, huru många af dem redan i andra Län blifvit antagne. 5:0 Ingen må erhålla pass att samla Lumpor, som icke kunnat förete bevis frän vederbörande Presterskap om god fräjd. 6:0 Till Lumpsamlare böra företrädesvis antagas mindre arbetsföre personer, och sådana, som äro utur stånd att på annat sätt skaffa sig uppehälle. 7:0 Det vare Lumpsamlare strängeligen förbjudet, att i sådan egenskap kringresa med qvinnor och barn. Hvad Utskottet sålunda anfört och tillstyrkt, jemte flere Ledamöters särskilda meningar i ämnet, underställes härmedelst vördsamt Fdksens Höglofl. Ständers egen upplystare ompröfning. Stockholm den 18 Mars 1823. 46 Best), och Ekon. Utsk. Betänkanden. Transsumt af Protocollet, hullet uti Riksens Uögloflige Ständers Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskott viel Riksdagen i Stockholm den 18'de Mars 1825. S. D. Friherre Cederström yttrade:
Den bär år 1826 utgjort 17,204 T:r 14. krpr, deruti dock ingå 90 T:r Blandsäd och 1,225 T:r Hafra, så att endast i6,5oo T-T torde böra utföras efter Förslags-priset, ä 5| R:dr 88,000: — Transport 2,562,65o: 3?. Bil. till K. M. Nådiga Propos. N.o 2. 33 Transport 2,562,65o* 32» 4:o Krono-Tionde-Lösen efter bestämda Pris är vid 1828 års Stats-Réglering beräknad till 43o R:dr och har den utgjort för år 1821 . 2. hvilket alltsammans varit Stats-Verket behållet. Sedan med år 1824 den nya ordning inträdt, att äfven hvad förutafStats-Intraderna under Anordning utom Stat utgått, blifvit i RiksStaten införd t, har ock> ehuru vid 1823 års StatsReglering ej specielt observerad, den Krono-TiondeLösen, som varit indeld att till vissa Inrättningar directeutgå, i Räkenskaperna för 1824 och följande åren blifvit upptagen under behöriga Utgifts-Titlar; hvadan den såsom Inkomst i Riks-Staten ingått: Transport 2,5Ö2,65o: 32. —> Bih. till R. St. Prot. 1828 och 182g. I Saml.j 1 Band, i sta Häft. (C.) 3 34 Sil. till K. M. Nådiga Propos. N:-o 2.
F, Langenberg. F. Lake, J. A. Carelli, På Hederv. Bonde-Ståndets vägnar: Joli. L. Wiklund. Pehr Nilsson. Anders Nilsson. Pehr Olsson. Carl Bergman. Samuel Andersson. Sylvan. ^74 Riksens Ständers Bilaga Utdrag af Götha Canal - Bolags f. d. Discontrned denne Disconts Jbalancei ade Skulder och B alan c e r a d e Skulder. d. i Oct. 1818. d. 3i Dec. 1821. Lån , upptagne mot pant af Lane' Banco-Capital 3 proCents Reverser med dera be70,427 i5 6 räknad ränta Innestående Medel på Afskrifnings886,105 47 11 9,981 -ö 5 Räkningen med beräknad ränta Utelöpande Banco-Attester af enahanda beskaffenhet med 3 proi,449,°83 29 7 5oa i3 6 Cents Reverserne Bankens Fordran för begagnadt 1,600 1,600 Crcditiv Förra Discont-Dircctionens ute1,524,026 1 9 3o4,8o5 löpande Assignationer påBanken. Discont-Utreduingens Skuld i Vexel-Bankcn Discont-Utredningens utelöpande Assignationer på Banken Utelöpande Attester 3 insatte medel på Diseont-Ulrednirigens 257,705 2i,33o Räkning i Banken Dilo § insatte Credit-Sedlar uti RiksgäldsContoirets Depositions5,391 4* 11 Contoir, beräknade i Banco Influtit pa särskildte Hypothek för Ehermaaska Lånen, till 612 3 6 framdeles Liqvid ■ Af Ombudsmannen till Expenser 7,694 3 21,917 10 1 forsk jntne Revisorers Berättelse. 4?5 N:o i. Verks afslutade Räkenskaper, utvisande förhållandet Tillgångar d, i Oct. 1818, samt d. 3r Dec. 1821.
Vexel-indragningarne hafva Herrar Comiterade med den försigtighet och varsamhet verkställt, att Den 2 o Juli. *9*5 att de ä ena sidan profiterat af en högre Cours, men a den andra förekommit dess vidare stegring under en tid , då tillgång på vexlar vanligen plågar saknas , som vid ett annat förhållande kunnat inträffa. Vi få endast anmäla, att följande Summor blifvit uti Herrar Comiterades räkning påförde nedannäinnde Verk och Embetmän till redovisning , nemi. Herr Stats-Secreteraren och Commendeuren. Baron Wirsén - P:d Sterb 176,201: 10. 8. Hvilka Herr Baron och Stats-Secreteraren uti dess här ofvanornförmälte Krigs-Fonds-räkning uti liquide vederbörligen upptagit. Herr General Intendenten m. m. Kgl. Krigs-Collegium P:d Sterb 22,603: 7.— Herr Ministern von Rehausen P.-d Sterb 4i3ä8:.3»^6. Herr General-Majoren och Lands höfd. Grefve v. Kgl. Krigs-Cornitéen Rd B:co 6,120,000: Kgl. Allmänna Magazins Directionen R:dr B:eo 600,000: — Alla dessa Summor förmoda vi blifva uti dess Verks och Embetsmäns afgifvande Räkning till redovisning vederbörligen upptagne. Då vid alla ofvanriämnde Räkningar således icke funnits något att anmärka, utan deremot inhämtats, att dé blifvit förde med ordning och redighet, samt innefatta fullkomlig redovisning för om händer hafde medel och uppbörder; så anse vi för en oss åliggande pligt och skyldighet, Deri 2 0 Juli• het , att till Höglofl. Stats -Utskottet hem* stalla , att Höglofl. Stats - Utskottet behagad®, detta förhållande till Riksens Höglofl. Ständeranmäla, med hemställan , att Riksens Höglofl»
Härvid har hos Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Borgare. ‘Stånden blifvit anmärkt, att, då bammarskatts-jernet förut varit beräknadt .lill 4>5oo Skifc, men nu upptagits till 7,000 SkS>, vore alldeles förhög, hvarjemte i betragtande boide tagas, att fråga om reglering af skatten för stång. jernssmidet för närvarande är på Rikets Ständers pröfning beroende, hvarvid någon nedsättning deruti torde komina att ega rum; äfvensom att det för stångjernel beräknade pris af i5 R:dr 3a sk. vöre högre, än hvad deriföre under närvarande förhållanden med säkerhet kan påräknas. Hvad be trä Ilar den af Utskottet beräknade qvantiteten, så har Utskottet redan förut upplyst, alt den grundats på de officiella uppgifter, hvilka ifrån Kongl. Bergs-Collegium erhållits och hvaraf inhemtas, att, enligt de vid slutet af sistlidet år gällande privilegier, hammarskatten skulle årligen utgöra '7,887 Skfö. Då emedlertid, i följd af Kongl. Maj:ts i ämnet aflåtne Nådiga Proposition och flere serskilda motioner, fråga torde uppstå om någon minskning uti hammarskatten för de tillökade smidena, men beräkningen af Stals-Verkets inkomster icke kan i afbidan derå uppehållas, har Utskot - 12 Stats-Utskottels Utlåtande, IV. o 226. tet, med anledning af derom i 3:ne Riks-Stånd framställde yrkanden, trott sig böra föreslå en nedsatt beräkning i hammarskatts-jernet, hvaremot och då priset icke synes böra upptagas endast, med afseende å hvad i närvarande tidpunkt må finnas gällande, Utskottet icke finner skäl frångå den vid förra Statsregleringen följde Sch i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, af Utskottet bihehållne prisberäkning.
Då utdelandet af sådana f u 11 m a g t+ r endast borde vara ett medel i Ko nungens hand att utmärka och offentligen erkänna en förtjenst, som en, serdeles inom de lägre graderna, nödig ordning vid befordringar icke alltid tillåter att genom verklig befordran belöna, måste äfven den å dylika, rättvist utdelade, fullmagter lagde beskattning drabba skickligheten och nitet i fäderneslandets tjenst, samt, i följd deraf, vara obillig. Jag beklagar derföre, alt lycksökeri, ranglystnad och personliga förhållanden ofta lyckats göra sig gällande i bredd med, om icke framför, förtjensten, och att så lunda uppstått en allmän, äfven af mig delad önskan, att dylika missbruk måtte kunna för framliden förekommas. Så långt instämmande i de åsigter, hvaraf lil Art. Bevillnings-Förordningen är ett uttryck, skiljer jag mig lik väl från Utskottets majoritet, i frågan om medlet för det ondas hämman - Bih. till R. Sl. Prot. i8fo. S Sami. 1 Afd. i 2 Bilaga, till Bevillnings-Ulskottets Utlåtande, N'.o 27, de, och anser, att Constitutions-Utskottet, — genom anmärkningar mot ds Konungens Rådgifvare, hvilka genom gifna eller utebiifna rtåd föranJedt Kongl. Maj:ts Nådiga beslut i detta fall oeh gjort sig derför ansvarige, —v men icke Bevillnings-Utskottet, —• genom tillstyrkande af en beskattning, som lika drabbar alla innehafvare af caracters-fullraagter, antingen de ådagalagt sig vara af sådan utmärkelse värdige eller icke, — bordt dertill medverka. Dessutom tror jag en caracters-lullmagter ålagd bevillning vara i så måtto skadlig, att den för de förmögnare öppnar en väg till befordran, som de obemedlade icke kunna, åtminstone utan svårighet, beträda. På dessa grunder har jag byggt min öfvertygelse, att hela tredje Artikeln borde frän Bevillnings-Förordningen utgå.
Man har sagt att andra länder, som äro i folkmängd jemförliga med Sverige, hafva flera universiteter. I Belgien, Schveitz m. fl. är orsaken att söka i de olika troslärorna, ty katholiker och protestanter trifvas icke väl tillsammans vid samma högskolor; antalet af de personer, som besöka universiteten, är också der vida större än här och behofvet således mera trängande att hafva liera universiteter. Vi deremot böra sträfva att koncentrera alla våra krafter till åstadkommande af en högskola i medelpunkten för Sveriges hela lif och på hvilken vi kunna nedlägga de summor, som en sådan institution måste ega, om det skall gå i jemnbredd med brödrafolk eller andra civiliserade nationer. Det är också med afseende å nutidens behof en fördel att universitetet är större, ty man läser med mera intresse, när man har ett stort auditorium än ett litet, och inom ett större finnas alltid flere med större gåfvor. Man har anfört som skäl för bibehållandet af universitetet i Upsala, att studentens bemödande skall riktas på att studera lör vetenskapens egen skuld. Detta sker genom att vetenskapen göres för honom intressant; icke sker det genom att man innesluter honom i en håla, der han icke kan trifvas, der han icke får den lyftning för sina idéer, som han behöfver. Man skall skydda honom lör förförelser; men man har förkastat denna method att skydda 590 Den 20 April. och lägga band och bojor på ali ting. Och det skydd sedan, som lemnäs i Upsala! Jag gifver icke mycket för det. Detta skydd skall vara så nödvändigt derföre att i en större stad finnas så många frestelser! Jag måste erkänna att jag har tillbringat ett år i Paris och har aldrig studerat så mycket som der. Jag tror just att i en större stad, der vetenskapligt lif finnes och der man kan träffa dem som sysselsätta sig dermed, der kan vetenskapen isolera sig och just der lärer man sig att arbeta och lefva för densamma. Jag är öfvertygad, att orri universitetet lörlades på Kungsholmen, skulle snart der uppstå ett quartier latin likasom i Paris. Det är, säger man, kamratlifvet som skall gifva dem detta stöd, som skall skydda dem lör förförelserna 1 Tror man då icke att det finnes något kamratiif i de större städerna?