Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr Grefven och Lanclt-Marskalken förklarade, det lian, för sin del, icke kunde anse den af Grefve Löwenhjelm, mot Constitutions-Utskottets redaction af 10 §. väckte ifra - Den 3 December e. m, 233 gavarande anmärkning, såsom någon ny motion * 1 följd hvaraf Herr Grefven och LandtMarskalken förnyade den af honom sist gjorde Proposition , hvilken af Ridderskapet och Adeln bifölls §. 13, Vill Konungen börja Krig, eller sluta Fred, kalle då, till ett utomordentligt Stats - Råd, samtliga Stais-Rådets Ledamöter , framställe för dem Han för Riket nyttigast finnér. § 2(5. Då Justitie - Ärenden inför Konungen i Stats-Rådet föredragas , skola, jemte JustitiaeStats-Ministern och minst Två Stats-Råd samt Föredragandenj Två af Högsta Domstolens Ledamöter dem öfvervara , med den skyldighet i allmänhet är föreskrifven. Vid dessa Tvenne §. §, framställdes icke någon anmärkning. §. 27. Justitiac-Cancelleren , hvartill må utses en Lagfaren och i Domare-värf nyttjad man, åligge , utom hans befattning i Stats-Rådet förnämligast att, såsom Konungens Högste Ombudsman , föra eller « och Embetsman begångna blifva. Herr von Hartmansdorff: Härvid har jag blott en anmäkning att göra , nemligen att ordet förnämligast må utgå ur ordalydelsen, emedan det ej förtydligar , utan snarare skadar innehållet. Herr Cederschjöld: Om jag icke missta ger mig, har Justitiae-Cancelleren äfven andra åligganden, än att föra Konungens talan, nemligen i Tryckfrihets-mål , äfvensom att lemna enskilt person biträde vid dess klagan mot Embetsman m. m. Jag hemställer derföre, om icke ordet förnämligast bör qvarstå. Herr von Hartmansdorff. Jag tror icke att det bör åläggas en Embetsman förnämligast sköta någon viss del afsina Embets-göromål. Så snart de tillhöra honom , böra de alla lika nitiskt behandlas.
Jag delar icke åsigt med Friherre af Nordin, alt Rikets Ständer, genom bifall 44 H. 23* Den 8 October e. ni. till TnkomstBetänkandet, skulle hafva bundit händerna på sig i denna fråga. Jag kan icke föreställa mig, att man i ett föregående Betänkande utlagt dylika snaror, endast för att sedermera stänga pröfningen, när den egentligen bör förekomma, och jag finner ingenting lättare, än att afföra dessa räntor ur inkomsterne, öch låta Biskop Eberstein sjelf uppbära sina räntor, derest icke Styrelsen äger för honom ensam bland bela Svea Rikes räntetagare en sådan förkärlek , att den ändock tillåter inkomsterna få uppbäras hädanefter som hittills, jag tror ända ifrån 1817 eller 1818. Friherre Cederström: Hvad forst beträffar att tillåtelsen skulle härleda sig från ett yngre datum, får jag vitsorda, alt sådant icke är förhållandet. Sjelfva saken åter kan verkställas så väl på det sätt Friherre Palmstjerna, sorn på det Herr Tham föreslagit, genom bifall lill Utlåtandet med det tillägg, att Biskop Eberstein äger, om markegängen skulle öfverstiga i5oo R:dr, utbekomma det öfverstigande beloppet. Men att, såsom Friherre Anckarswärd, påstå, att detta innefattar en fördel för Biskopen, äger icke grund annorlunda, an så vidt det är en fördel, att han fått sin önskan uppfylld i afseende på sättet; men i afseende på antal Riksdaler, kommer han derigenom att erhålla vida mindre, än om han sjelf uppbar räntorna. Med mig är förhållandet sådant, att, så vidt jag förstår, interesserar jag mig lika för alla delar af Slats-förvaltrvingeu. Jag har således icke någon förkärlek för det Stånd, till hvilket jag sjelf hörer. Jag befinner mig icke bland dem, som anser Presterskapet öfverflödigt. Ick$ eller bland dem, som se med omilda ögon, att dessa Samhälls-medlemrnar hafva lön, då de göra tjenst. Icke heller vill jag att man lemnar qvar all anledning till missämja, till dess det olyckliga löningssättet på en gång kan afskalfas.
Casaubon kan bli odräglig; ängsligt undrar hon blott, om hon är " good enough for mr. Casaubon ". Hon svikes i sina önskningar, hon finner snart sitt misstag, och likväl är hon färdig att kalla misstämningen själfviskhet. Hon älskar en ung man, en kusin till mr. Casaubon, men detta hennes svärmeri gör henne ännu mer uppoffrande. Hon, denna unga qvinna, stänger sig inne i biblioteket, föreläser för mannen, är hans hjälp och sekreterare, vakar om natten med honom, då sömnen icke vill komma, och är en engel i sitt tålamod med hans nycker och hans retlighet. Såsom enka går hon till Lydgate, den stackars högt smädade doktorn, tager hans hand och säger, att hon ar öfvertygad om hans oskuld " You would not do anything dishonourable! ' Då hon vid sitt besök hos hans osympatiska hustru öfverraskar denna Kosarriond i en öm.!! scen med den älskade, låter hon ej sin gränslösa, d.jupt gripande sorg afhålla sig ifrån att vända tillbaka för att trösta henne. ' Hur kunna vi lefva i niedvetandet om, att någon lider, och ehuru vi kunna hjälpa honom, dock icke försöka det! ' yttrar hon till Rosamond. * * \ * Maggie och Dorotea sökte fåfängt efter ett område, stort och vidsträckt nog för deras outtömliga kärlek. Romola är i detta fall nästan lyckligare än de, ty hon tillhör en period, iner naiv och entusiastisk. Hon lefver i ltalien, i Florens under renässansen, först såsom sin faders, den blinde lärdes stöd och hjälp, sedan såsom hustru åt en grek, hvilken hon missaktar. Hon, likasom de andra i denna sköna och stolta syskonkrets, hemsökes af lidandet och genomgår smärtans elddop. Hon önskar att kunna lära sig att förstå de människors tankar, " hvilka försjönko i exstas inför bilderna af martyrskapets qval. Det tycktes vara något annat och mera än galenskap i denna ytterliga förtrolighet med Dagny. 188 lidandet. " Hon vill fly från mannen och Florens, men hindras af Savonarola, återföres till sin pligt, till sitt hem och till sitt fosterland.
Ja öfvervägande. Föredrogs och bifölls StalsUtsk:s den 22 dennes f. m. på bordet lagda Utlåt. JY2 290, i anledn. af väckt motion om öfverflyttning lill Riksg:s-Kontoret af alla Staten tillhöriga, samt under dess omedelbara vård stående fonder eller kassor. Vid föredragning af StatsUtsk:s den 23 dennes f. m. på bordet lagda Utlåt. JVs 291, i anledn. af väckt motion om förändrade stadganden, ang:de Hypotheks-föreningarnes obligationers upköpande af Riksg:s-Kontoret, blef delta Utlåt., på begäran af flere ledamöter, ånyo bordlagdt. 320 Den 25 September. Föredrogs och bifölls StatsDtsk:s den 23 dennes f. m. på bordet lagda Utlål. J\s 292, i anledn. af väckt fråga om alla Svenska Hypolheks-förenings obligationers upköpande oell försäljning genom Biksg:s-konioret. Föredrogs, roen bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, Statslltsk:s den 23 dennes f. m. på bordet lagda Utlål. JU 293, ang:de gjord framställning om elt kredilivs afsättande för upköp eller belåning af Svensk spanmäl. Föredrogs och lades till handlingarne SlaisUtsk:s den 23 dennes f. m. på bordel lagda Mein. JVs 294, i anledn. af ålerremisser å Utlål. JV2 189, ang:de upbörds-arfvode till Skepps-Ombudsmannen vid Stockholms Sjömanshus för derstädes sedan år 1848 debiterade och redovisade kronoutskylder. Yrid föredragning af Statssamt Allm. Besv. o. Ekon.Ulskms den 23 dennes f. m. på bordet lagda Betänk. JU 15, i anledn. af väckt motion om tillhandahållande, pä allmän bekostnad, af elt officiell dagblad ä vissa upgifna ställen, blef detta Betänk., på begäran af flere ledamöter, ånyo bordlagdt.
Till följe af detta allmännare erkännande af sakens godhet, begagna redan 70 millioner menniskor inom Europa det metriska systemet, och för hvarje nation, som dertill ansluter sig, nalkas fullkomningen af den herrliga tanke, som lades till grund för förhoppningen, att man en dag skulle ega ett universal-system för mått, mål och vigt.» Uti följande stater är det metriska systemet i sin helhet antaget såsom lag: Frankrike, Holland, Belgien, Sardinien, Lombardiet Uti följande stater har man vid verkställda reformer i dessa afseenden sökt nalkas det metriska systemet: I Danmark, Norrige, Baden, Hessen-Darmstadt, Hessen-Homburg och Schweitz är 1 <M. — 500 grammer. I Hessen-Darmstadt äro 4 fot 1 Baden, Hessen-Homburg och Schweitz äro 3 fot Hvarförutom hela den tyska tullföreningen antagit till gemensam vigt 1 ti. Om man nu icke vill antaga, att det metriska systemet eger någon framtid, så borde man hafva uppgifvit hvilket system, som eger större sannolikhet för sig af ett allmännare bruk, och då antingen föreslagit detsammas enheter till införande härstädes, eller åtminstone jeinkat våra enheter till ett precist och mera lättfattligt förhållande till de enheter, man ansåg bättre än dem, sorn tillhöra metriska systemet. Så har man t. ex. i Ryssland satt längd-enheten till t aln lika med 28 engelska och ryska turn; i Hannover 1 fot 1 Svensk fot Engelsk fot. Dansk-Norsk fot. 1 Svenskt vikiualte-skålpund Engelsk ti. Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Utlåtande, N:o 4. 31 Det är under sådana förhållanden jag ansett större afseende böra fästas på de internationela relationerna, hvilka ständigt tillväxa, än på en snart förbigående svårighet för dem, som inom landet skola inlära ett nytt system, med våra äldre minst lifa lätt jemförligt, som de nu gällande svenska vigtenheterna sinsemellan. Och då en sådan reform icke kan eller bör ofta företagas, så anser jag, att när densamma företages, den bör göras så fullständig, att man icke ens kan förutse möjligheten af att till densamma behöfva återkomma.
Detta afhjelptes, om man bibehöll hufvudpersedlarne, span mål, smör och dagsverken oförändrade, (dock så att ökedagsverken forvttudlades till dränge-), medgifvande, att i de orter, der någon af dessa föga 28 Slals-Uiskollets Utlåtandet N.o 3/2.. förekom, i stället någon annan ortens hufvudränta finge väljas, samt förvandlade alla öfriga persedlar till dagsverken. Härvid vanns äfven, att i gamla Vesterbotten, der redan för 100 år tillbaka genom frivillig öfverenskommelse en ränteförvandling egt ruin, någon förändring icke belxöfdes.. Och om än på detta sätt förenklingen i kronans räkenskaper icke blefve alldeles så stor, som genom antagandet af skatteriksdalers-systemet, blefve den dock tillräcklig, för alt i högst betydlig mån både nedsätta arbetet och underlätta öfversigtenroch den skulle ytterligare ökas, om man förvandlade inom hvarje län eller distrikt de olika spanmålsslagen till tunnor spanmål, sammansatta efter ett bestämdt förhållande till hvarandra, hvilket borde kunna finna så mycket mindre betänkligheter, sorn priserna å de olika spanmålsslagen vanligen stå i någorlunda förhållande till hvarandra. Jag bifogar här nedanföre 2:ne alternativa förslager till 3:dje §, uppgjorda, det ena med bibehållande af skatteriksdalern, det andra med bibehållande af liufvudräntorna hufvudsakligen oförändrade, dock utan någou förkärlek för mina redaktioner, hvilka endast afse att framkalla möjligen bättre. — En allmän grundsats, jag härvid ansett böra iakttagas, är, att Ständerne i sådana frågor endast böra stadga allmänna grunder, lemnande rätltigheten till nödiga jemkningar åt Kongl. Maj:t.
»Enskildes reverser kunna, såsom hittills, i Banko-Diskonten eller Låne-Kontoren hypothiseras, då de äro af löpande egenskap, saint betraktas, då fråga är om beräkning af den högsta summa, för hvilken någon persons namn till denna fond får häfla, lika med en kaution pä utgifvarens namn.» (se Mom. 7 nedan.) Jemf. §. 203. Mom. 2 (oförändradt). Jemf. §. 203. »Lån af denna fond utgifvas ej till mindre belopp än 100 R:dr och de derutöfver ej annorlunda än å 10-tal R:dr.» Jemf. §. 203. Mom. 3 (oförändradt). Jemf. §. 204. Tvänne så kallade respitmånader till omsättning efter förfallodagen bibehållas endast för de lån, som varit upptagna på 6 månader, men för de lån, som varit utgifna på kortare lid, får, vid omsättning deraf, ej mer än en respit-månad begagnas. Jemf. §. 204. Mom. 2 (oförändradt). Utlåning med omsuttningsrätt. 70:o. Mom. 1. Utlåning från denna fond sker mot lånsökandens förbindelse, försedd med borgen eller åtföljd af hypothek, bestående af enskildes skuldsedlar af löpande egenskap. Lånetiden får ej öfverstiga sex månader, men lånen må, såsom hittills, omsättas, dock på högst sex månader hvarje gång. Lån utgifvas ej å mindre belopp än 100 R:dr Banko, eller annorlunda än å hela 10-tal R:dr derutöfver. Mom. A. Vid omsättning på jemna sex månader fordras minst en femtedels afbetalning efter ursprungliga kapitalet, samt i förhållande derefter vid kortare omsättningstider, lill och med tre månader, då afbetalningen blifver minst en tiondedel; och får ingen inbetalning till ringare, än detta sistnämnda belopp, ega rum, oaktadt omsättning skulle sökas på kortare tid, än tre månader. För omsättning af lån efter förfallodagen bibehållas två så kallade respit-månader för de lån, som varit upptagna på sex månader, samt en respit-månad för de lån, som varit upptagna på kortare tid.
Nsj.t i satler velat Kiket8 8tänder köre8lä, att utak ilen OarlberM KuiiA8Aä,d ak alder lillköriZa ock LriA8-.4,csäemien till beKSAnaiide simlaAna utmark, 8om, enligt ak Kandtmätsren /lamrLerr ujiprattali ock (len underdäinAa 3N8ökniiiAen vidkoZad ckarta, ar belägen mellan Kvrkolierdeoc!> OommiiN8ter-ll1o8täIIen88 eAor 8amt 8toekkolm8 8tad« nva K) rkoZärd, till 8oliia ^ör8»mlinK8 beAaAnande kör ali kramtid upplåta ez alle»a8t de 1 tunnland 17 kajiplaiid 8andm^IIg, «om under mera än 100 är varit ak kör8amlinA6n till Klocka, eboli! oek tomt kör KattiZ8tuAA nyttjad, utan ock derutökver de kör enakanda äirdamäl 8amt kör en nv 8kolbvAAnad belrälliZa 1 tunnland 22r/s kappland med L,>68 iall8koA pä 8andbotten beväxt mark, ock 8alede8 1ill8ammsn8 3 tunnland 7>/L Kappland, pä ckartan utmärkte med K:ii8 1, 2, 3 ock 4: lilcväl rmder köibekäll att den ä marken nu I, elind i^a 8koZ kär kör 8tateii8 beliok vid 1'a,ll>er^8 8Iott beZann38. lill närmare upplv8ninA rörande detta mäl, vill KoiiAl. Na^t läta de inkomna kan c! Ii »Aarne till vederbörande Ktdkott öfverlemna.' KonAl. l>1aj:t körblikver Hiket8 8tänder med all LonZl. Md ock Vnnest städse väl beväZen.
Det har blifvit yttrat, att Engelska Un* derhuset, der åhörare äga inträde, äger rätt att sjelft utöfva en oinskränkt lagskipande magt öfver dem af dessa, som i något hänseende störa ordningen inom Huset, eller sorn inför det allmänna, genom Tryckfrihetens bruk, vanställa, beljuga eller smäda Representanternes yttranden, och man har synts anse, att utan en dylik öfverlåtenhet af arbitrair magt åt Ridderskapet och Adeln, skulle dessa förgripelser obestraffade här kunna utöfva» om Riddarhuset öppnades för andra personer, än dess Ledamöter^ och det har tillika blifvit yttradt, att den nya lagstiftning som erfordras otti offentligheten här irjföraU, ej kan hänföras till våra öfriga lagar. Men vi äga ju redan kraftiga garantier i våra Grundlagar, mot dylikt våld och miss-i bruk, och dem vi tilläfventyrs sakna, mot mindre förbrytelser af enahanda slag, bunna vi ju i laglig väg erhålla af verkställande maiten. 110. § Regeringsformen är ett starkt och allmänt gä lande värn mot allt våldförande på Riksens Ständer och störande af fri» Den 3 Fcbruarii. 95 heten i deras öfverläggningar. Uti tryckfrihets-: lagens 3 §. 6:te och i2-.te moraenter är tydli: gen utstakadt påföljden för den, sorn genom trycket smädar Riksdagsman, eller lögoefullfc uppgifver för allmänheten, deras gärningar och utlåtanden; och i samma lags 3 §• 3 momentet är vägen utstakad för den förolämpade, att genom lagliga auctoriteters skyldiga biträde, vinna skyndsam bestraffning på den bevist brottslige. Den vederläggning af falsk uppgift, som jag uti min motion omnämnt, att genom ett Protocollsutdrag, rätta en i allmän Tidning yttrad osann framställning af hvad, somiettof» fentligt Plenum blifvit sagdt, betager efter min tanka alldeles icke lagen sin rätt att bestraffa den, genom fdenna preliminaira åtgärd beviste förbrytaren.
Genom fuktighet rosta skrufvarne och strängarne, medan filten och klädet däremot svälla — korteligen instrumentet försämras oerhördt. Dessutom bör man i synnerhet om sommaren aldrig låta pianot onödigtvis stå öppet, emedan damm samlar sig däri och målen lätt finner tillträde till filt och kläde i det inre. A r man riktigt noga, gnider man tangenterna, sedan man spelat, med mjukt sämskskinn, då de skola hålla sig länge hvita och ej så lätt antaga den fula färg, som gör att instrumentet ser gammalt ut. Hufvudsaken är likväl, att man inte är alltför sparsam beträffande stämningen. Ett piano bör, om det dagligen begagnas, stämmas hvar tredje eller hvar fjärde månad, så att det ej får bli för mycket ostämdt. All dekoration å instrumenten, såsom de vackra broderade och veckade draperierna på pianons baksidor, bör undvikas, så ock alla bronsoch porslinsfigurer och vsser på locket. Då man spelar, bör man bemöda sig om ett mjukt smekande anslag och begagna pedalen, endast då denna är föreskrifven; användes den för ofta, blir instrumentet fortare ostämdt. För öfrigt bör man ej anlita den förste bäste och kanske billigaste stammare, utan låta instrumentets tillverkare rekommendera en tillförlitlig person. Nya handarbeten. Yllesniljer börja nu allt mera användas till en mängd vackra arbeten. Sålunda tecknas t. ex. persiska mönster på grof kanevas och broderas med yllesniljer i halfva korsstygn, hvarigenom erhålles en yta, som till förvillande grad liknar äkta smyrnaväfnad. Man kan på detta sätt göra fotpåsar, kuddar till divaner i herrum, längder till gungstolar o. s. v. I liknande genre, men mera lämpande sig till föremål i en salong, utföras broderier i bococomönster med gorelinstygn af fina krussniljer. Bottenkanevasen till dessa är medelgrof, så att arbetet, som naturligtvis utföres bäst i båge, icke blir för påkostande för ögonen. Hela stolar kan på detta sätt broderas, äfvensom söf kuddar etc. Mycket vackra äro för sofrum stora ryggkuddar och slummerkuddar, som förses med öfverdrag af broderad javakanevas, hvilka kunna tagas af och tvättas.
Inkomster: Årsanslag Räntemedel Diverse inkomster Kredit. Utgift: Presterskapets aflöning m. m Balans till år 1862: Tillgångar Arrendemedel Räntemedel ... Drottningholms broars arrendemedels fond. Debet. Utgift: Balans till ur 1862: Efter verkställd inventering af de i Kongl. Ränte-kammaren förvarade säkerhetshandlingar för de i förestående § omnämnda utlånta medel, få Revisorerne anmäla, att samtliga dessa säkerhetshandlingar befunnos i god ordning. Under Kongl. Stats-kontorets inseende äro jemväl ställda stämpelpappers-verket, Kronans magasiner samt krono-inspektionen i Avesta; och få Revisorerne, i sammanhang med berättelsen om bemälda embetsverk, äfven redogöra för förhållandet med dessa förvaltningsgrenar. A) Stiitnpelpctppers-uppbörden. Den allmänna redovisningen för det stämplade papperet tillkommer Karta-sigillata-kassören; och har den utaf honom för revisionsåret afgifna räkning, som utan anmärkning blifvit i Kongl. Kammar-rätten granskad, ej heller föranledt till någon erinran från Revisorernes sida. Redogörelsen utvisar följande förhållande: Debet. Behållning från föregående år: — Enkla biläggnings-kartor 6,808,233: 40. Leverering från Rikets Ständers Bank : Aterleverering från Kongl. Justitie-departementet: Summa li,604,132764- Kredit. Leverering till försäljningsmän: Stämplade vexelblanketter 13,944: 50. Behållning till år 1862: Skrif-kartor 216,375: — Enkla biläggnings-kartor 6,607,500: 10. Ostämplade dito ^ 12,908,686: 54. De genom försäljning af stämpladt papper under revisionsåret influtna medel hafva, enligt rikshufvudboken, utgjort 1,544,381: 53. och då i riksstaten beräknas 1,300,000: — visar sig ett öfverskott af i 244,381: 53.
När dertill kommer, att den af Utsk. hyllade åsigten fullkomligt öfverensstämmer med den åberopade Instrukt:ns bokstafliga föreskrift, så synes mig att frågan i afseende å rättsanspråket är ganska klar och tydlig. I sådant fall reducerar sig saken naturligtvis till en billighetsfråga, och i afseende härå tror jag icke att man kan undgå att lägga vigt vid de omständigheter, som här redan blifvit anförda, eller att Adv.-Fisk. Printzensköld uti ifrågavande balansmål redan fått sig tillagd ett actorats-arfvode, upgående till mera än 7,000 R:dr b:ko, samt att han fått beräkna arfvode äfven å medel, lill hvilkas indrifvande han icke varit behjelplig. Jag vill för öfrigt ej vidare inlåta mig i några omdömen om dessa billighetsgrunder, enär sådant alltid till största delen beror på subjektiva åsigter, men att de skäl emot billigheten af Hr Printzenskölds anspråk, som Utsk. afgifvit, både kunnat och bordt tagas i betraktande, det anser jag icke vara något tvifvel underkasladt. Jag får för min del anhålla om bifall till Utsk:s Betänk. Frih. Raab, Adam Christian: Jemte det jag får förklara, att jag instämmer med de ledamöter, hvilka anse StatsUtsk;s motiver vara af den beskaffenhet, att de möjligen skulle kunna ogynnsamt inverka på Hr Printzenskölds rättsanspråk, samt att jag derföre icke skulle vilja motsätta mig en återremiss, anser jag mig böra tillkännagifva, att, enl. hvad jag tror mig veta, frågan redan är de facto afgjord genom MedStåndens bifall till förevande Utlåt. Då således allt hvad vidare här i frågan ordas icke blir annat än en opinionsyttring, men R. o. Ad., enl. min tanke, icke bör bifalla Utlåt., sådant det nu befinnes, vågar jag föreslå, att de olika meningar, hvilka här blifvit framställda, måtte förenas i ett beslut af följande lydelse: ”Utan alt ingå i bedömande af Adv.-Fisk.
alltid insättas framför deni af samma längd, som vid första mönstringen blifvit approberade; d) Som erfarenheten visat, att de bland approberade bevärings-manskapet, som vid 20 års åider äro de mest högväxte, äfven med få undantag äro de mest vapenföra, så skall det bevärings-manskap, som, till visst efter folk - 29 mängden bestämdt antal, från hvarje stad eller fögderi bör till vapenöfning eller eljest till tjenstgöring uppkallas, uttagas i den ordning, uti hvilken de approberade be vari ngs-sky 1 d ige i stadens eller fögderiets rulla finnas upptagne ; e) Den del af approberade bevärings-manskapet, som ej uppkallas till vapenöfning, utan blott qvarstår i rullorna såsom reserv_, bör likväl aflägga krigsmannaed och stundom deltaga i anbefallda kyrkoparader; f) Det till första bevärings-klassen hörande manskap, som vid mönstringarna blifvit stäldt på tillväxt eller förbättring, skall tillhöra nästa års första klass och med denna sig till mönstrings undergående inställa, och den, som vid denna andra mönstring än ytterligare blifver ställd på tillväxt eller förbättring, skall likaledes inställa sig med följande årets första klass, men bör då antingen approberas eller förklaras oduglig till krigstjenst; g) Uti de till arméen hörande bevärings-områden, der, utom infanteri, äfven kavalleri, eller artilleri, eller artillerioch sappör-depoter finnas, må mönsterherren af det antal beväringsskyldiga, som enligt mönsterrullan skall i staden eller fögderiet uttagas, utse hvilka, som böra tilldelas kavalleriet, artilleriet eller depoterna, hvartill dock i främsta rummet uttagas sådana beväringsskyldige, som sjelfva önska tjena vid dessa vapen, såvida de i öfrigt dertill äro duglige; fl) Beväringskarl, som uppbådas till vapenöfning eller tjenstgöring, må ega rättighet lega karl i sitt ställe, äfven bland dem af årets klass, som höra till reserv-manskapet, emot skyldighet att sjelf ingå bland nämnde manskap i den lejdes nummerordning enligt mönsterrullan; i)