Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad Utskottet i denna del yttrat och tillstyrkt, gillades. Beträffande Prot.-Utdrag den 14 Oktober 1854. 473 Beträffande det å 45 sidan gjorda tillstyrkande, angående ytterligare granskning af upprättade förslag till instruktioner för Bankens samtlige afdelningar, kontor och expeditioner, blef detsamma af Ståndet bifallet, så vidt dessa instruktioner ej stå i strid med de af Ståndet nu beslutade förändringar i Banko-verkets organisation. Ståndet biföll de å 47 och 48 sidorna af Betänkandet förekommande förslag till föreskrifter, rörande medgifvande för tjensteman i Banken att innehafva annan ordinarie tjenste-befattning. ”Aflönings-stat för Banko-verkets embetsoch tjenstemän, konstidkare samt vakt betjening. Ståndet, som biföll Utskottets tillstyrkande, sidan 58, att tjenste-graderna inom Banko-verket må bestämmas till fyra, godkände Utskottets å 58 och 59 sidorne framställde förslag rörande regleringen af embetsmanna-personalen inom de olika tjenste-graderna, likväl med anmodan till Utskottet, att vidtaga de ändringar, som af Ståndets förut fattade beslut finnas erforderliga. Vidkommande aflönings-vilkorens bestämmande, afslog Ståndet det af Utskottet förordade förslag att indela löne-inkomsterna i lön och arivode. De föreslagna löne-beloppen för tjenstemännen inom de fyra serskilda tjenste-graderna godkändes, med iakttagande, i öfverensstämmelse med näst föregående beslut, att de för hvarje grad tillstyrkta tjenstgörings-penningarne tilläggas de å verkets stat uppförda lönerna. Arfvodes-beloppet för hvardera af de bland extra orrinarie tjenstemän upptagne Kassa-skrifvare fann Ståndet för godt höja från 400 till 600 R:dr. Hvad Utskottet i afseende på Konduktören och hans befattning å 65 sidan hemställt, godkändes.
Detta är en motsägelse, ty Ridd.Utsk. har sagt, att detta förslag vore fullkomligt lämpligt, och det ändamålsenligaste, som för närvar, kunde vidtagas. Vidare har Hr Stuart bestridt, att de närvar, ledamöterne här skulle äga rättighet att disponera medel, som frånvar. ledamöter tillskjutit. Detta inkast har redan blifvit besvaradt af en annan ledamot, och jag vill hemställa, huru R. o. Ad. skulle kunna genom sin Ridd.direct. bestrida Riddarhusets reparationer, om de icke ägde att besluta om dessa medels ändamålsenliga användande. Hr Tham har påstått, att den ifrågavar. kostnaden af 270 r:dr b:co i månaden skulle uppgå till ett så stort belopp, att det ej blefve mycket öfver af Riddarhusets tillgångar. Dervid har Hr Tham i så måtto misstagit sig i hvad reservanten upplyser, att då man af capitationsafgiften afsätter nödiga medel för reparationerna, så återstå likväl minst 1000 r:dr af de ordinarie inkomsterna, oberäknadt catationsafgiften. Gr. Horn har yttrat, att man säkrast skall åstadkomma en önskad tillförlitlighet i refereringen af våra förhandlingar, derigenom att Ståndet skulle genom sitt Piidd.Utsk. protestera mot alla de oriktigheter, som kunde förekomma i tidningarna. Jag vill visserligen medgifva, att om en sådan protest för hvarje gång afgafs och intogs i tidningarna, så skulle del vara ett eclatant sätt att gifva en reparation åt den, hvars uttryck ej blifvit riktigt återgifna; men jag fruktar att detta skulle medföra en stor omgång, och att denna åtgärd derföre ej kunde så ofta verkställas, som den kunde blifva af behofvet påkallad. Vidare fruktar samme talare, att man ej kan skaffa 2tne referenter, som åtaga sig en sådan befattning. Om ett sådant hinder möter, så blir Ridd.- directtn icke förbunden att gå längre i sina åtgärder, än den kan, och om således personer ej kunna dertill finnas, så måste förslaget naturligtvis stranda mot denna klippa. Jag betviflar likväl, att ett sådant hinder kunde uppstå, då man funnit, att tidnings-redactionerna fått referenter, som uppfatta discussionerna.
Om någorstädes jernvägar äro beliöflige, om de någorstädes skola gifva ränta på anläggnings-kapitalet, så är det i det tätt befolkade Skåne, synnerligen Malmöhus län, der jordmånens beskaffenhet i förening med brist på tjenligt lagningsämne och en ytterst liflig rörelse, mer än i någon annan del af riket, försvårar en ändamålsenlig väghållning, och der viutren, hvilken öfverallt annorstädes underlättar transporterne, ofta är för dem ganska hinderlig. Malmöhus län af 40 qvadratmils vidd, har omkring 250,000 innevånare, eller i medeltal, städerna inberäknade, mer än 6000 menniskor på qvadrat-milen. Den som icke sjelf sett den liflighet, som eger rum på de Skånska vägarne, kan svårligen derom göra sig en rigtig föreställning. Ett enda ex 9* - 132 Den 28 December f. m. empel ina i detta fall tillåtas mig att framlägga. Ifrån d. 1 ista Jan. till och med d. 30 Juni detta år, har noggrann räkning blifvit förd öfver antalet hästar som färdals emellan Lund och det en half mil från Malmö belägna Kalinan. Ifrån räkningen äro således uteslutna alla dem, som ankommit å vägarne från Dahlby och Lomma gästgifvaregårdar, och det oaktadt utvisar denna tillförlitliga kontroll, alt i medeltal 305f hästar dagligen på denna väg forslat varor eller personer. Tillägger man nu den, som möjligtvis blifvit ur räkningen uteglömde och alla dem som nattetid färdats, dä ingen räkning egt rum, så torde man utan öfverdrift kunna påstå, att minst 400 hästar dagligen framgå på denna enda väg. Hvilken provins kan förete ett likartadt resultat? Hvilken förtjenar mera att af Statsmakterne omhuldas i afseende på lättade kommunikationsanstalter? Man klagar öfver den moraliskt och ekonomiskt förderfliga bränvins-bränningen, men man besinnar ej att det är svårigheten, att i oförvandlad form utföra jordens produkter, som mångenstädes tvingar dertill.
Curhus-räkenskaperna, om verkställd granskning af. Se HospitalsFonden. Dagsverksskyldighet till vissa boställen. Se Boställen. Dahlin. Se Anders Andersson. Dahlgren, M., f. d. vice Kronofogde, rörande dess underdåniga ansökning om eftergift af honom till betalning ådömde balance-medel. LVIII. B. 55. LX. E. 3. A. 228. Daler kopparmynt, om viss tid för inlösen af alla Bankens derå lydande sedlar. i56 LXII. 13. 120. A. 3.8. LXV. U. m. A. 213. LXIII. 7. Dalman, Lars Johan, angående ett yttrande af honom, hvilket blifvit införd t i Tidningen Scandinaviskt Conversations-Blad. LXII. 225, 297. Danska Hästar, om förbud emot införsel af. XXIV. B. 72. XXVI. A. 87. XLII. U. 76. XLVIII. Danviks HospitalsHemman, angående äganderätten tili. v. 214. viii. r. 364. XIX. B. 115. XXL 10. XXXVI. B. 3oi. XXXVIII. A. 166. XXXIX. A. 07. XLVIII. U. 122. XLIX. A. 148. de Besche, Sigge Wathier, yttrande. VI. 334. Debetsedlar, angående åtskillige föreskrifter i afseende på. V. 384- VIII. R. 302. LIV. B. 207. LV. 87. LVI. Å. 3i. LX. U. 127. De Geer, Carl, Grefve, En af Rikets Herrar, utnämnd till LandtMarskalk. I. 3. Degerhamns Lastageplats, om uppmuddrande af hamnen vid. III. VI. A. 335. XVII. U. 3a4. XIX, A. 83. XX. E. 169.
Ad. för en tid sedan bifallit ett Betänk, af Bevil)n.-l'tsk:t. uti hvilket Betänk, åberopades ett från Banken afgifvet förslå»» till kontrakt, ammie tillverkning af charta sigillala, hvarigenom kostnaden för denna tillverkning komme att högst betydligt nedsättas, förefaller det mig, soin om den af Ut»k;t föreslagna summan vore högre tilltagen, än Den 3 Juni e. m. 39 hvad behofvet kräfde. Under sådane förhållanden anser jag mig brira föreslå, att H. o. Ad., med afslag å Utskds förslag, måtte besluta att det gamla beloppet skall komma att qvarstå. Frih. af Ugglas: Då erfarenheten från den förflutna tiden gifvit vid handen, att det hittills varande anslaget af 105,000 rdr varit alldeles otillräckligt, och då man tillika tager i betraktande, att detta anslag är ett förslags-anslag, hemställer jag, om icke lämpligast vore, att K. o. Ad. bilölle hvad Utsk:t härutinnan föreslagit. Gr. Mörner: Just derför att detta anslag är ett förslagsanslag, anser jag det vara mindre angeläget att höja detsamma till högre belopp än hvartill det skäligen kan komma att uppgå. Då dessutom, som jag förut åberopat, omkostnaderna för tillverkningen genom kontraktet med banken blifva betydligt förminskade, inser jag icke hvarföre detta anslag blifvit förhöjdt, derest icke Stats-Utsk:t önskat komma i ännu större bryderi, för alt få debet och credit att gå ihop. Jag anhåller fortfarande om afslag å Betänkd. Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt FIr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder hade yrkats dels bifall till Utsk:ls hemställan och dels att B. o. Ad., med afslag derå, målte förklara, att förslags-anslaget lör stämpel-pappers-omkostnaderna skulle fortfarande upptagas till dess nuv:de belopp, 105,000 rdr; framställde Hr Gr. o.
När Hattarna, efter 56 års händelser, blefvo illa anskrifna vid hofvet, vände drottningen sig till Düben med begäran att skaffa henne en föreläsare, som hade så mycken bildning att hon kunde inlåta sig i tal med honom, när hon tröttnade vid läsningen. Düben begrep det sannolika inflytandet af befattningen, men misstog sig i afseende på personen. Han förskref en reformert från Genf, hvilken af tacksamhet borde blifva sina första beskyddares fördelar och planer trogen. Med skäl fruktade han, att en Fransman skulle sluta sig till sitt hemlands parti: Hattarna, och att en katholik kunde blifva alltför konungsk, emedan sådant ligger i desse trosbekännares jesuitiska åsigter. Men Beylon, så snart han blifvit varm i kläderna, och från föreläsare förvandlad till drottningens oumbärliga och hemliga Råd i allt, har vändt Mössorna ryggen och synes Hattarna mera benägen. Jag tror likväl, att han lurar dem också, ty mannen är ostridigt både djup och förslagen, och tycks för egen räkning vilja regera både hof och land. På honom och hvad som tilldrager sig hos och omkring honom måste man hafva ett uppmärksamt öga.» – «Bort med slöjan: du vill spionera.» – «Icke jag.» – (Med sjelfkänsla) «Ännu mindre jag.» – «Sådana griller! Icke kan det vara min mening. Jag tror mig ha fått spaning på en säker kanal inom kungaborgen.» – «Och hvilken?» – «Morianen.» – «Badin!» – «Alldeles.» – «Den okynnige krabaten! Det felades blott, att han också blefve förrädare mot sin välgörarinna! Nej, Pechlin, det der duger icke, och han duger i alla fall icke till den roll, du ärnar honom. Huru skulle du kunna lita på uppgifter af en lättsinnig gök, som aldrig gjort annat, än oförskämda pojstreck och aldrig burit vördnad hvarken för Gud eller menniskor? Hvad förstår han och hvad kan han berätta annat än strunt, sqvaller om hoffröknarna och drottningens glåpord om sina fiender?»
Bland flera dels fulländade, dels påbörjade företag för vinnande af mera utsträckta kommunikationer på inre vattendrag torde här särskildt förtjena nämnas, i Christianstads län: upprensningen af Rönneå till 2 mils längd, från Engelholm till Sönnarslöf, för pråmfart (till en del med statsanslag af 21,000 R:dr), och invallning af Helgeån mellan Ahus och Christianstad; i Elfsborgs län 3 mils flottled i Rölandaån; i Wermlands län kanal och slussled vid Forshaga (statslån af 150,000 R:dr) och upprensning af Norsbäcken (statsanslag 19,500 R:dr); i Orebro län rensning af Timselfven i trakten af Knapforsen (statsanslag 4,500 R:dr); i Westmanlands län Strömsholms kanal (statslån och anslag 1,900,000 R:dr); i Gefleborgs län kanaler och flottleder mellan sjöarne Dellen och flerstädes jemte betydliga strömrensningar; i Wester-Norrlands län rensningar i o AngermanIndalsm. fl. elfvar till betydliga sträckningar och med stora kostnader för enskilde och bolag m. fl., hvarom här ofvan i afdelningen för skogshushållning redan blifvit omförmäldt. Litt. x. Nedanstående tab. Litt. X, upprättad efter benäget meddelade upplysningar från Eders Kongl. Maj:ts Förvaltning af Sjöärendena, redogör för det antal fyrar och andra sjömärken med tillhörande betjening äfvensom för den lotspersonal, som stå under Statens förvaltning och kontroll. Tabellen är uppställd länsvis, för att dels komplettera åtskilliga läns berättelser, dels af andra närmare belysas. Län. A n tal Fasta fyrar. Fyrskepp. Känningsbåkar. Stångmärken. Stenkummel. Fiskarekapell. Andra sjö- märken. Fyrmästare. Fyrvaktare. Fyrbiträden. Lotsålderman. Kronolotsar. Extra lotsar. Lotslärl ingar. Strandningar och sjöskador. Antal och lästetal af fartyg m. m. 65 äfvensom de derstädes befintliga talrika fyrar och sjömärken, hvilka stå under särskild
Af dessa skäl anser jag nödigt att betänk, återremitteras. Hr Hammarhjelm: Då jag funnit alt öfverläggningen drar pä liden får jag afstå från att yttra mig. Hr von Troil: Hvad först beträffar mom. ö), har Frih. Cederström, Jakob, deremot anmärkt, att inga medel borde utlemnas till undsättning utan återbetalnings-skyldighet. Jag skulle för min del tro alt behofvet af en så beskaffad undsättning är så påtagligt, att något afseende icke bör hafvas på hvad den värde Frih:n yttrat. Dessutom ber jag få fästa Hrnnes uppmärksamhet derpå att det tillägg som vid slutet af mom. förekommer och hvars ordalydelse blifvit af bemälde Frih. klandrad, egentligen tillkommit derföre att StatsUtsk. ansett det nödvändigt, alt ett anslag utan återbetalnings-skyldighet finnes till K. M:s disposition för att lemnäs just åt de socknar som dermed vilja förskaffa arbetsförtjenst åt arbetslöse personer. Det torde vara så mycket angelägnare, att ett sådant stadgande inflyter i denna punkt, som just derigenom, att medlen på det sättet blifvit använda, hafva de i många socknar medfört en 570 Den 8 Juli. mångfaldigt större nytla. Den värde Frilen liar ansett, att hvad genom arbetsproduktens försäljande kunnat återvinnas, borde till Staten återbetalas. Jag ber då att få upplysa, att under den diskussion, som förekom på den afd:n, der ifrågavar:de stadgande är uppgjordt, kom man i erfarenhet deraf att ett ringa understöd, lemnadt åt en socken, men på i fråga var: de sätt begagnadt, kunnat många gånger ånyo användas derigenom att det tillverkade försålts samt de derföre influtna medlen användts till materialier för nya arbeten och produkten deraf ytterligare föryttrats och så vidare så länge som behofvet förefunnits och medlen räckte till. På ett sådant sätt har en ganska ringa summa blifvit vida mera tillräcklig för ändamålet än en vida betydligare som utlemnats blott och bart såsom allmosa. Det är af sådan anledn.
Till afskrifning i detta Läns räkenskaper har blifvit anmäld en Summa af 35a R:dr — 5 rst., oguldne ersättningsmedel för åren 1818 och 1819, jemte derå upplupen ränta, c>3: 26. och som, af nämnde Summa, 33o R:dr 36 sk. 5 rst. funnits behörigen verificerade genom fullständiga och rigtiga Afkortnings-längder, hafva R. St. beviljat afskrifning af sistnämnda belopp. Beträffande ater räntebeloppet, har den upplysning vunnits, att detsamma ej i MagazinsVerkets räkenskaper debiterats och således icke eller kan till afskrifning ifrågakomma; blifvande det af den beviljade afskrifningen utaf CapitalSkulden en följd, att räntebeloppet utur Fögderi-rakningen , der det nu balanceras, afföres. För den återstående CapitalSkulden, 21 Ruhr 12 sk., hafva R. St., enär frågan derom, efter mot vederbörande väckt ersattnings-talan, är på Domarens pröfning beroende, alltså funnit afskrifning icke kunna ega rum. Jemtlands Län. I afseende på den, för är 1813 i detta Län utborgad UndsättningsSpannmål, anmälda skuld, tillsammans 5o8 R:dr 24 sk. 6 rst., hafva R. St. funnit 176 R:dr 4° s^- 2 rst* deraf böra, såsom fullständigt verificerade, afskrifvas, men återstoden, om förhållandet hvarmed ytterligare - Exp. Läsk. Förslag till und. Skrifa. 49 re utredning och upplysningar ansetts erforderliga, än vidare i räkenskaperna bälariceräs. R. St. hafva jemväl i öfvervägande tagit de äf E. K. M., i Dess högstberörda Nådiga Pröjiosition, uppgifna grunder för indrifvandet af de nu hos irivånärrie i flera Län utestående fordringar för UndsättningsSpannmål, tillhörande dels förra Allmänna Magazins-fonden, dels det, lill anskaffande af Säd efter 1826 års missväxt, begagnade Creditivet i Rikets Ständers Bank; och hafva R.
» 107,881: 46. 6. » det med 130,000 R:dr iinslagna belopp för uppförande af fängelsebyggnader i städerna utom Stockholm; samt » 4,608: » den till lån för myraltappningar på Gottland anvisade summa af 80,000 R:dr, hvaraf det återstående beloppet dock, enligt reglementets 63 §, endast till och med detta års slut behöfver af Riksgälds-kontoret tillhandahållas, b) Under Riksdagen åren 1844 och 1845 beviljade tåneoch anslagssummor: Återstoden utaf de då, enligt reglementets 68 §, för beredande af odlingsförc - Riksgälds-kontorets Berättelse 18S6. 19 tåg medelst utdikningnr och endra vattenaftappniogar anvisade medel, 180,000 R:dr, haf år 1888 utbetalts med . I ytterligare afräkning å det för Götheborgs hamnbyggnad, enligt 66 §, till utgående under tio ars lid anvisade lån å 140,000 R:dr, hvaraf före sednaste Riksdags början ulbekommits 84,000 R:dr, har derefter blifvit utanordnadt eli sammanlagdt belopp af » 42,000: 1884, 1888 och 1886 års anslag, enligt 67 *§, för inköp af 300 exemplar utaf Svenska Fornskrifts-sällskapets årliga samlingar. Återstående beloppet af del för ny kyrkas uppbyggande i Christinehamn beviljade lån å 28,000 R:dr (68 §) utbetaldes i slutet af år 1884 med » 10,000: Summa R:dr 53,100. c) Under 1847 och 1848 ars Riksdag anvisade och vid början af sednaste riksmöte i Riksgälds-kontoret innestäende statsbidrag: Utaf det anslag å 100,000 R:dr, som Rikets åren 1 847 och 1848 församlade
Alt detta arkif också ”måste årligen tillväxa”, så länge Kongl, llofrättens arbete fortfar, är säkerligen lika afgjordt, ehvad ”hittills varande ”förhållanden oförändrade fortfara”, eller ej. I följd af Lagmansrätternes indragning, är det kanhända möjligt, att ”nya Hofrätter inrättas och en del ”af de handlingar, som tillhöra Svea Hofrätts arkif, komma att till annan ”ort förflyttas”. Men redan för att kunna verkställa en sådan flyttning fordras något ordnande af arkifvet, så att de handlingar, som böra flyttas, varda skilda från dem, som q varblifva. Skulle deremot Lagmansrätternes indragning leda till den af Hofrätten antagna andra möjligheten, eller att Svea Hofrätts personal förslärkes; då förökas derigenom oundvikligen också behofvet af utrymme för den förstärkta llofrättens arkif. Ocb så vida icke den af samma Hofrätt nu bebodda lokal skall då hel och hållen upphöra att Vara Hofrättens residents, uppkommer ofelbart behof att inom samma lokal söka det större utrymme, som der kan vara att finna, så vidt utvidgningen det påfordrar. För att hvarken i detta senare fåll eller i händelse af hvad som troligast inträffar, att nemligen Hofrätten åtminstone en längre tid förblifver i dess varande skick, råka i förlägenhet, tyckes det vara nödigt, att en utvidgning af lokalen kunde ju förr desto heldre beredas. Jag hade derföre trott det vara önskansvärdt, att åtminstone en undersökning blifvit företagen, huruvida annan lokal för Chartae sigillala; kontoret kunnat finnas att tillgå. Ty om så varit, skulle troligen flyttningen af detta kontor kunnat utan betänklighet företagas, utan att af framdeles möjligen skeende förändringar befara någon olägenhet. Enligt förra berättelsen hade jag hos Kongl. Maj:l genom underdånig skrifvelse den 14 November 1848 anmält saknaden af föreskrifter angående förvaltningen af medel och effekter, som hos häktade personer blifvit vid deras gripande anhållna, samt föreslagit sådana föreskrifters meddelande. I detta ämne har Kongl. Fångvårdsstyrelsens utlåtande varit infordradt; hvarR. St. Just. Ombudsm.
Ty Banken är i sjelfva verket icke berättigad, att göra någon vinst, genom utställande af representativer utan valuta; men denna åsigt af ämnet tillhör ej tiden, och Utskotten medgifva gerna, att den ej heller kan göra det. Likväl torde detta förhållande upplysa den värde Ledamoten, att Banken uti Redogörelse - skyldigheten för sin vinst visserligen bar ingen ting ouppfylldt. Den värde Ledamoten misstar sig äfvenledes uti tydningen af Utskottens anförande pag. 13, då han talar om Riksgälds Contoirets framtida röle, att sälja vära fä Krono-Egendomar. Utskotten anföra att, i den mon vid den-' tpe Riksdag om sådane försäljningar framställdta förslag skulle, lomma till verkställighet, borde Riksgäldskontoret dermed fa befattning. Detta anförande bevisar, att hufvudfrågan då ännu icke hade varit under pröfning i det Utskott, dit den hörer; men att de sammansatta Utskotten likväl, i förhand bedömt den så, att det vore betänkligt i den närvarande tiden sätta Krono-Egendomar till concurrence i försäljning med de enskildes; det hade bort billigen kunna slutas af den förmodan Utskotten tillagt, att verkan deraf icke inom loppet af Fem är lärer kunna blifva sä väsendtlig, art någon egentlig rubbning i Sedeltnassart i denne väg kan vara att befara. Vidare framställer samme värde Ledamot en slutföljd, den sammansatta Utskotten ingalunda kunna medgifva, den nemligen, att af det försvar, som p. 18. gifves Finska handeln, inhäm 4^8 Stats2 och Banko-Utskottens Betänkanden» ias, att Utskotten icke tiro fördelaktigt sinnade mot Svenske Jordbrukare, Utskotten hafva icke försvarat Finska handeln, och Utskotten önska Svenske Jordbrukaren alla möjliga fördelar. Detta är sanna förhållandet. Men Utskotten kunna om det ena eller andra ämnet och om medlen, att komma till det gemensamma målet, hysa annan tanka än den värde Ledamoten; och detta ar helt annat.
Då Utskottet, som, enligt erhållen tillåtelse den 14 sisth Mars, lill sitt biträde antagit 2tne Cancellister, funnit för arbetets fortgång nödvändigt, att från och med den 25 i samma månad förordna en af desse Cancellister, vice Notarien N. W. Thyselius, alt föra Utskottets Protocoll in plenis, samt bemälde Cancellist ifrån samma tid oafbrutet med denna Protocolls-föring fortfarit, hvarigenom han måste vidkännas ett arbete, mer ån fullkomligt motsvarande det, som tillhört de personer, hvilka å hvardera Afdelningen bestridt Notarie-befattning, utan att likväl bemälde Protocolls-förande hittintiiis för denna tjenstgöring egt att påräkna högre tractamente, än det honom såsom Cancellist tillkommer, men bijligheten synes fordra, att hans aflöning bestämmes i likhet med de å Afdelningarne tjenstgörande Notariers, får Utskottet vördsamt hemställa , att åt den Cancellist, hvilken fört Protocollen i Utskottets plena, må af Rikets Ständer för tiden ifrån och med den 25 sisth Mars beviljas en sådan tillökning 1 dess tractamente, att detsamma bl i f ver till beloppet lika med det tractamente, sorn Rikets Ständer behaga bestämma för hvardera af de hos Utskottets Afdelningar tjenstgörande Notarier. Utskottet kan ej heller undgå fästa Rikets Höglofl.
1797 som Carolina i Lindegrens dram » Den försonade synes, att det samma varit » högromantiskt ». Få af de skådespel, som utgjorde sagda periods hufvudrepertoar, ha i svenska landsorten samt i Finland så ofta och med sådant bifall uppförts under de båda ofvan nämda årtiondena som Hugo von Hochberg eller Den ädla uppoffringen, Baptiste. Ack, under Thalias befäl på samma rum, där hennes offer brinna, hvi skulle jag ej såsom dess prestinna få Eder säga mitt farväl! 1 mitt Dock, af de ynnestprof I gett skall minnet blifva mig en ära, med tacksamhet jag går att lära i templet, än af mig ej sedt, der hägn Gudinnans trouppe 1 gett, i templet, I han byggt till Er och hennes ära. Och detta tempel! Ljufva hopp! Bedrag mig icke — o, jag beder. — Jag skall dess förlåt se gå opp och bland en annan Thalias tropp förnyadt offer bjuda Eder. Hennes hopp att få uppträda i Thalias nya tempel i Linköping uppfyldes ej. Följande året var hon åter i Finland, hvilket land hon sedermera aldrig tycks lemnat. Der reddes ock, 1827, hennes graf. Någon annons om hennes bortgång bar man ej upptäckt, men i Wasa stads kyrkoregister för nämda år finnes antecknadt *: » Commijanskan [sic!] Fredrika Eleonora Lemke afled här i wattsot 27 Juli ». Med detta, minst sagdt, » enkla » epitafium har Hugo von Hochbergs författarinna hittills fått nöjas. V i låta hennes skugga instämma i Kålunds ödmjuka förtröstan: » Og giver min Dåd kun et useet Frö til Digtens evige Sommer, så lad då mit Liv forsvinde og dö. Koraldyret lig i den dybe Sö, jeg bygger dog med på den voxende ö og bereder den Verden, der kommer. » Birger Schöldström. J u l b o r d e t.