Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om anslag af allmänna medel till vägars anläggande samt broars underhållande; om bidrag af Allmänna medel till odlingsbara Kärrs och .Mossars aftappning på Gottland, äfvensom till Sjön Wenerns sänkning; rörande befrielse för Tynderö Socken i We - 200 Den 22 J n ni i e. m. sterNorrlands Län, att deltaga i ordinarie rotering; angående lindring i vissa onera, som åligga Militias-Boställen; i anledning af gjord framställning om Frosspatienters emottagande till vård och underhåll vid Allmänna Garnizons-sjukhuset i Stockholm. B ancoUtskottets : Om förekommande af missbruk med enskildes Ässignering på Banken; ompräglande af en Skådepenning till minne af deras Kongl. Högheter, Hertigarnes af Skåne, Uppland och Östergöthland födelse; med anledning af hvad 1837 års RevisionsBerättelse förmäler om det skick, hvaruti Trossbottnar ne i det så kallade Archivieller mindre Bancoliuset sig befinna. Bevilln ingsUtskottets : Om bevillning å kortspel; angående serskildte förslag till förenklande af Beredningsoch Taxerings-Committéernas förrättningar. Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens: Om ändring af 4 §• i underrättelser ne till 1836 års Tull-taxa. LagUtskottets: Om ändring i Kongl. Förordningen, angående vissa delar af växel-handeln; om stiftande af en Ansvarighets,Lag för Sakfö - I Den 22 Ju ni i e. m. rare, samt om stadgande af rättighet för Sakägare till fritt val af Rättegångsombud; rörande tillägg i eller förtydligande af 1686 års KyrkoLag; om inrättande af FörmyndareKamrar; om jordägares rättighet, att för dess fordran hos Landbo erhålla förmonsRätt till Landbos gäldbundna egendom; rörande stadgande, att Infekningar, till säkerhet för medel, som till fromma Stiftelser äro eller blifva anslagne, alltid skola bibehålla sin gällande kraft, utan att behöfva förnyas; om ändring af 24 §. i Kgl. Förordningen, angående inteckning i fast egendom.
Ledamöterne i Öfver-Rätterne samt Revisions-Secreterarne skola, en hvar för sin rotel, inom samma tid, lika beskaffade förteckningar till Justitias-Stats-Ministern, Justitiae-Canzleren och Justitias-Ombudsmannen jemväl aflemna; 2:o att förslag till ändamålsenliga arbets-ordningar för alla Domstolar var Bih. till R. St. Förslag (ill lind. Skrifvelse t N.-o 135. da upprättade och, så vidt de afse förändringar af allmänna lagen, vid nästkommande Riksdag till Rikets Ständers pröfning öfverlemnade. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 11 November 1840. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 7 Nov. 184©- Preste-Slåndet den 7 Borgare-Ståndet den 11 Bonde-Ståndet den 11 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelsej angående offentlighet vid Polis-Kamrar. (Lag-Utsk. Bet. Nrris 108 och 141. S. A. K. Sedan under de tre sistförflutna Riksdagarne fråga förevarit, angående offentlighet vid Polis-Kamrar, har enahanda framställning jemväl hos Rikets nu församlade Ständer förekommit, hvarvid Rikets Ständer, med godkännande af den under ämnets sålunda förulgångna behandling antagna grundsats, att hvarje medborgare bör ega öppet tillfälle alt sjelf inhemta kännedom om lagskipningens gång, hvarigenom agtning för lagarne och förtroende för domare-magten ökas och befästas, och då rättegången vid Under-Domstolarne efter urgammal sed hittills hållits för öppna dörrar, ansett något hinder icke möta för medgifvande af offentlighet vid Polis-Iiamrar i städerna, när sådana mål der förekomma, uti hvilka Polis-Kammare eger domsrätt; deremot Rikets Ständer trott det icke vara välbetänkt alt i andra fall, der polis-magtens ändamål är, icke att skipa lag, utan att efterspana och inhemta upplysningar, på hvilka åtal inför
Rörande Verkets Administration och Förvaltning under det granskade året, hafva Revisorerne till BancoUtskottet afgifvit det vitsord : att Directiouen med utmärkt sorgfällighet iakttagit och följt meddelade föreskrifter; att räkenskaper* ne funnits pålitlige och fullständige; samt att behörig säkerhet och ordning blifvit iakttagen i vården äf Verkets Lånehandlingar, Och har BancoUtskottet, i följd häraf, låtit genom beiriäldedess Deputerade , meddela Directionen en, efter vanlig form inrättad, Decharge för 1822 års förvaltning af detta allmänna LaneVerk. Det reglemente för inre styrelsen och förvaltningen af Rikets Ständers Banco DiscontVerk, sorn under den 30 Maj 1816 är af BaticoStyrelsen upprättadt, blef vid sista Riksdag af då varande BancoUtskott för det mesta utan förändring Stadfästadt. Likväl fann Utskottet sig böra uttryckligen bestämma ett i samma Reglemente för. ut befintligt stadgande, sålunda: att ett ovillkorligt förbud utfärdades för Directionens Ledamöter att, i egenskap af commissionairer och inlemnare för andra, med Lame-ansökningar taga befattning. Och denna föreskrift anser nu varande BancoUtskott nödigt att äfven för framtiden lil} behörigt iakttagande förnya och stadfästa. Vidare och uppå förekornne anledningar öfverlemnades af 1818 års BancoUtskott till Directionens uppmärksamhet, att vid Låns. beviljande till personer 88 Banco-Utsllottets Betänianden. af Allmogen och den arbetande classen, hvilka i sednare åren nog allmänt börjat inveckla sig i en förstörande skuldsättning hos Disconten , ej blott fästa afseende å deri säkerhet, sorn visar sig för Verket uti värdet af Rånsökanders egendom, utan äfven å den sannolika anledning, som företer sig, att de vid förfallotiden må kunna genom deras Närings och Egendoms afkastning, fullgöra sina förbindelser.
Upplästes Högvördige Preste-Ståndets ProtocollsUtdrag af den 17 dennes, inne - Den 23 September f. m. 79 fattande inbjudning till de öfrige RiksSlånden, att anmoda samtlige Utskotten , hädanefter, så fort ske kan, till RiksStånden insända sine Betänkanden och Utlåtanden skriftligen, så vidt de icke med samma skyndsamhet kunna tryckte meddelas, eller så vida de, efter Utskottens egen pröfning, finnas vara af den vigt, att de höra tryckte öfverlemnas. Lades på hordet. Herr Crusenstolpe, Magnus Jacob: Det är mig okärt, att nödgas afbryta det ämne, som lärer blifva föremål för denna dags sammankomst, med en' praeliminair-fråga. Det föga afseende, som fästats på min framställning derom, att StalsUtskottet i ett sammanhang med. Tredje Hufvudtiteln äfven måtte yttra sig om de extraordinarie anslag till materielen, hvilka Kongl. Maj:t begärt, har föranlåtit mig att tro, det jag antingen haft orätt i saken, eller att man ej förstått min framställning. Vissa tilldragelser uti Europas sydöstra hörn hafva hos mig stadgat den öfvertygelse, att alla consiclerationer måste vika, och att vi först af allt böra tillse vårt försvars-tillstånd. Okunnig om hvad SLatsUtskottet i denna del gjort, får jag till Herr Grefven och LandtMarskalken hemställa, att vi kunde få den proposition, att frågorne om materielen må blifva de, hvilka vi i första rummet skola afgöra. 8o Den 23 September f. m. hvarefter vi få tillse, hvad man sedermera kati lemna lill löneanslagen. Friherre Cederströitij Jacob: Jag får först anhålla om upplysning huruvida det Betänkande från StatsUtskottet är inkommit och hvilande på bordet, hvarom Herr Crusenstolpe ordat, och torde jag få fortsätta, sedan jag erhållit denna upplysning. Undertecknad Riddarhus - Secreterare :
Denna anhållan är ock, under vitsordande af de nuvarande Tjenstemännens oförtrutna verksamhet, på det liqgsta understöd af Directionen, söm dels föreslagit, för Kafmereraren 1000 R:dr, för Ombudsmannen, Bokhållaren och Registratorn hvardera 5o R:dr, oberäknadt förut beviljade se-rskilde anslag af missräkningspenningar samt arfvoden för E vtracLets utskrifning, och ett arbetsbiträde för Registratorn, under förutsatt likhet i öfrigt med de motsvarande lönerne vid Götheborgs Låne-Contor, dels hemställt, att Vaktmästarens lön mätte, förhöjas till a33R:dr, med bibehållande dessuto.m af dess julgåfva 25 R:dr, samt att ett anslag af 3oo R:dr måtte b.eriljas för en Conto,rs-Skrifvare,* och hafva Fullmägtige förklarat, att de ej funno något giltigt skäl till förhöjning i de, löne-inkomsler, Bankens Ombud vid Malmö Låne-Contor innehafver, hvilka voro enahanda med de för Bankens Banco-Utslottets Memorial N:o gu 7 Ombud vid Götheborgs Låne-Contor fastställda, oansedt rörelsens större betydenhet och goromålens mängd å sistnämnde ställe gjorde Ombudsbefattningen derstädes vida besvärligare; samt ej heller för deras del kunde understödja Directionens hemställan om nytt löneanslag för en Contorsskrifvare; men att för öfrigt Fullmägtige vore förvissade, att vederbörlig uppmärksamhet fästades å de lill stöd för saken andragne skäl.
Tomtom, nu är skrifven såsom jägare, och ej på ett par år brukat någon jord, så ansågs det att man ej vidare kunde fordra något dagsverke af honom. Jägaren Alexander Thor, som står på Tomtom bör göra tvenne dagsverken till. Arrendatorn på regements bostället, vore på rest för fyra karl-dagsverken och 1 häst dagsvärke, emedan Anders Nilsson, såsom hafvande eget matlag, ändock ehuru han var skrifven såsom dräng på arrendatorn, borde för sin del utgöra 5 dagsverken, såsom en annan inhyses, men som Anders Nilsson var af sjukdom hindrad att infinna sig till de första dagsverkens fullgörande, så skulle han få af prutning på tvenne dagsverken, så att han ansågs försvarad med att hafva gjort 3:ne dagsverken. Jägarne Palm och Perman som tillsammans gjort tio dagsverken, voro dermed försvarade, emedan jägaren Palm ej blef härstädes mantalskrifven förr än sistledne höst, och således ej behöft för sin del göra mer är ett karldagsverke. 120 Bonden Hemming Nilsson i Bergom, som äger ett hemman inom cirka 2:ne tunnlands skatt i Dvärsäther, ansågs böra göra fullt ut både karls och hästdagsverken för denna gård, såsom andra hemmansegare. Fälltwäbeln Olof Klingberg från Dvärsäther hade skriftligen tillkännagifvet att han ej ville göra flere dagsverken än de fyra hvilka han redan utgjort, eman han borde anses som om en annan födorådsman, äfvenssom och derföre att han var oförmögen att sjelf gräfva, men invände socknemännen att fältväbeln O. Klingberg ej kunde anses såsom födorådsman emedan han betalar en viss årlig afgift för den jord han brukade och besitter, och att han således bör räknas såsom torpare, och hvad åter det beträffar att han ej sjelf kan såsom 70 årig orkar gräfva, så äger han dock bättre råd än mången annan, att genom lejd utgöra sin torpares åtagna skyldighet. Torparen Olof Andersson från Dvärsäther kan för sjuklighet ej fullgära något dagsverke, och saknar medel att leja arbetare i sitt ställe.
Enligt hvad hos Rikets Ständer är vordet lillkännagifvet, hade likväl, dels till följd af prisstegringen å arbetslöner och materialier, dels i anseende till ulölver första arbetsplanen ut förd t nödigt arbete, dels och i följd af inträffad stark nederbörd och svåra stormar, hvilka å hamnbyggnaden åstadkommit skador, redan vid 1860 års utgång för hamnbyegnadsarbetet blifvit använde 79,200 R:dr; och antogs vid nämnde tid, att lill dess fullbordande skulle ytterligare erfordras 58,650 R:dr, eller 50,250 R:dr mera, än som uti koslnadsförslagel beräknats, i följd hvaraf staden hade nödgats hos E. K. Majit i underdånighet begära alt för hamnbyggnadens fullbordande från Handelsoch Sjöfartsfonden erhålla ett bidrag af 40,000 R:dr, hvilket belopp jemväl under den “22 Februari 1861 blifvit beviljadt ali utgå såsom lån, med skyldighet för staden att vid 1863 års utgång och sedermera under nästföljande nio är vid hvarje års slut inbetala ^idel af länesumman jemte fyra procents ränta å det efter hvarje inbetalning återstående kapitalbelopp. Som likväl, dels för hamnbyggnaden, hvilken, äfven med den utsträckning densamma utöfver planen erhållit, antoges blifva fullbordad före 1862 års slut, utgått ytterligare omkring 10,000 R:dr, dels för någon muddring vid inloppet lill hamnen och verkställande af genommuddring utaf en ofvanför nya hamnrännan belägen, af sten och lera bestående bank, erfordrades från 15.000
Beträffande den serskildt gjorda framställningen om beredande af något årligt arfvode eller understöd åt Professor Akerman; så enär en gratification redan vid sistlidne Riksdag blifvit honom förunnad, för dess nit och uppoffringar i och för OrLhopediska Institutets iordningbringande, och han för vårdandet af patienterna hemma i deras boningar eger alt påräkna vedergällning för sin möda, samt Utskottet i allmänhet afstyrkt personela anslag, kan Utskottet icke heller i denna del understödja motionen. Stockholm den 14 Junti 1834- jReservationer. Af Prosten Astrand: ”Jag anser det ifrågavarande Institutet, såsom en Normalanstalt för lytta barns orthopediska behandling, väl värdt Rikets Ständers uppmärksamhet och välvilja, och måste beklaga, om detsamma af brist på understöd måste upphöra. Jag yrkar, att till Institutet måtte anslås 400 R:dr årligen, med vilkor, att derföre 2:ne fattiga, lytta barn vid Inrättningen städse underhållas och njuta orlhopedisk behandling, och att detta anslags användande af Institutets Direction ställes under Kongl. Sundhets-Collegii control.” Af Doctor Ruus: ”1 Prosten Åstrands Reservation kan jag, med afseende å Institutets välgörande syftemål, ej annat än instämma; men tror dock, att 1000 R:dr minst borde anslås, för att, i någon betydligare mon, befordra det goda ändamålet. Ankom'till Exp.-Utslc. cl. 14 Junii. Utlåtande, i anledning af väckt motion, om undersöknings anställande, rörande beskaffenheten af de vid Hufvudstadeli befintlige Correctionsanstalter. (U. A.)
Hos Kongl. Majit bar det år 1855 församlade sjunde Allmänna Svenska Landtbrukaremötet, bland annat, i underdånighet anhållit, att, utom Landtbruks-institutet vid Ultuna, ett högre Landtbruks-Iäroverk för 40 till 50 elever måtte ytterligare inrättas, helst i södra delen af riket, och har Landtbruks-akadeinien, uti det, i anledning häraf, från Akademien infordrade utlåtande, anfört, att Akademien ansåge den högre och vetenskapliga undervisningen i landtbruket böra i första rummet befrämjas, så mycket mera som stor brist på skickliga föreståndare och lärare vid de lägre landtbruks-skolorna redan vore lör handen och fordrade att alhjelpas, om dessa inrättningar skulle kunna uppfylla sin bestämmelse, och att Akademien för sin del funne att, för beredande af behöflig ytterligare tillgång på dylik undervisning, utvidgning af det redan befintliga högre Landlbruks-läroverket icke, på sätt föreslagit varit, borde ifrågakomma, förnämligast af det skäl att den praktiska undervisningen, som vid ett Landtbruks-Iäroverk måste gå hand i hand med den theoretiska, blefve ofullkomlig i samma män som antalet af lärjungar öfver en viss gräns ökades och att således utvidgning af förenämnde högre Landtbruks-Iäroverk icke skulle medföra förbättring eller fullkomnande, utan snarare leda till dess försämring; hvarföre Akademien i underdånighet tillstyrkt att ett nytt Landlbruks-institut måtte, såsom Landtbrukare-mötet hemställt, inrättas i södra delen af riket, och att Nådig Proposition till Rikets Ständer måtte aflålas om det för ett dylikt Institut erforderliga anslag.
In diffcrence !” Gr. Hamilton: Med anledn. af Hr Frih. o. Landtnäs sisla yttrande borde jag måhända afstå från ordet; men då jag anser, att något beslut öfver Hr Prytz’s motion icke kan fattas, utan alt man stadgat sin öfvertygelse just i afseende derpå huruvida frågan är af ekonomisk natur eller icke, så anhåller jag att få yttra några få ord i anledn. af Frih. Ridderstolpes framställning. Han sade nemi., att som Bevilln. Ut.sk. hörigt att ensam behandla frågan och Stånden godkänt detta Ulsk.s yttrande, så skulle i och med detsamma Stånden hafva sagt, att frågan icke vore af ekonomisk natur, emedan den nfBev.illn.Utsk. behandlades. Jag kan icke på det sältet uppfatta meningen med Ståndens beslut; ty om de anse ett Utsk. behörigt alt behandla en fråga, så lära de väl Icke derföre kunna förändra hvarken ordalydelsen eller andemeningen i grundlagen, sorn tydligen bestämmer Konungens rättighet att besluta i ekonomiska frågor; och alt föi budsfrågan är ekonomisk och icke någon besknttningsfråga, derom torde ingen tvekan uppstå, så snart det står Den 16 Januari f. m. öppet för hvarje Stand att genom votering få den tull bestäm mel se det åslundar. I afseende på livad Frih. Ceder ström yttrat, får jag namna, att jag icke misstagit 111ig, då jag sade att conlra-proposm skulle innehålla: ingen tull.
'Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 16. Motion N:o 94, om ändring i Jagtstadgan för så vidt den rörer ejder skytte. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. Levin, om pension åt Häradshöfdingen C. G. Levins enka, Wilhelmina, född Grönblad. Motion N:o 2. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 74. R. St. underdåh, Skrifv. N:o 97, 20 Liljencrantz, Friherre Johan, Motion N:o 121, om ett ärligt anslag å 6000 R:dr att användas till stipendier åt studerande vid rikets universiteter, som vilja under loppet af minst ett läseår idka studier vid universiteten i Christiania eller Köpenhamn. Stats-Utsk. Utlåt. Liljenstolpe, Axel Fredrik, Motion N:o 7, angående nedsättning af postportot m. m. Bevilln.-Utsk. Betänk. N:o 6. B. St. underdån. Skrifv. N:o 38. Motion N:o 13, angående beviljande af 10,000 R:dr årligen till Stora Barnhuset i Stockholm i och för inlösen af 100 harn efter högst 100 R:dr för hvarje. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 66. Motion N:o 27, angående sparbanksräntans höjande till 51/2 procent m. m. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 23. Motion N:o 28, angående boställshyresersättning för sqvadrons och kom panichefer, m. m. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 51. Motion N:o 68, angående åtskilliga ändringar i gällande bevillnings stadga. Bevilln.-Utsk. Betänk. N:o 3 och Utlåt. N:o 9. R. St. under dån. Skrifv. N:o 94. Motion N:o 100, om karta-sigillata-förordningens reviderande. Bevilln.- Utsk.
Sprengtporten sålunda har kommit lill denna liktiga slutsats; men ehuru lillfiedsställande dita för mig är, D o ii 3 April f. in. '47 så rnAile jag likväl förundra mig deröfver, då jag känner, på sätt Ur von Hartmansdorff nyss anfört, att så väl lian, som flere af hans medbroder, blifvit af Coust.Utsk. ställde under riksrätt för etf sådant förfarande, och då jag älven vill erinra mig, att det just varit på grund af från SlalsUlsk. inkommen anmärkn.anledn., som Const [Jlsk., både i detta oell flera andra mål , t. ex. om utbetalning af expenser för vexelcontrolleurer, ställt Statsrådets ledamöter under riksrätt. Jag förenar mig i den anhållan, som Hr von Hartmansdorff framställt. Hr von Heyne: Såsom ledamot af StalsUtsk. vid ett par föreg:de riksdagar och äfven såsom revisor har jag lärt känna både den ypperliga organisationen af vårt Statscontor oell dess embetsmaiinapersonals skicklighet. Jag skulle visserligen liafva Hjerta alt tillstyrka någon förhöjning i lönerna för ett embetsverk, som har sina saker i så god ordning, sorn jag alltid funnit att Stats-cont. har, och om jag deltagit i frågans behandling första gången, så hade jag visserligen lemont min röst, för att i den ordin, statsreglerrn upptaga detta anslag, men sedan den ordin, statsreglenn nu är uppgjord, och vi endast på densamma äro berättigade att bevilja stående anslag för kommande tider, antingen såsom tillökning åt gamla embetsmän, eller såsom löner för inrättade nya tjenster; så mäste jag säga, att vid fråga om användande af extra-anslag, hvilka blott disponeras för tiden intill nästa riksdag, kan jag ej anse lämpligt att deraf anslå löner för stadigvarande tjenster, synnerligen som de medel, Hvilka vi nu hafva att disponera, äro af beskaffenhet, att d< t är ganska osäkert om vi någonsin mer få så betydliga medel att använda. På dessa skäl anhåller jag om bifall till StatsUtskis betänkande. Gr. von Platen, Baltzar:
Men A och O i all uppfostran ar ju karlek, den enkla och dock s&amp; ofta svirliirda konsten atPi framälska det godta genom att i karlek tukta det onda, som stbr det i vageii. En kritik, som vill uppfostra, ar underkastad samma naturlag. Hon skall omhulda hvarje kraft, som knoppas i folkets diktarsjäl; varna om hvarje hjärtblad af ny, adel art, som spirar upp mellan ogräset i dess bördiga jordmkn eller med möda klänger sig fram mellan aarfveu, som f r h i litteratureiis allmänning vill tränga sig in och förkväfva det iiya bjärtbladet. Kritiken skall sfduida värja dess frihet att viixa och utvecklas efter sin egendomliga art; hon skall ocksk i tid tukta missbildningar och beskära rattenskott, som hota .deii sunda naturliga tillväxten, och lik en god örtagirdsmastase skaall hon förbinda de sir, som hon själf slagit, p&amp; det de må läkas och ej komma telningens adla safter att rinna bort. Med andra ord, den uppfostrande kritiken fal. ej vara vapenlös: den a.Uvarliga varningen, den skarpa bevisningen, den lekande satiren, det godmodiga huaoristiska lo j et. som, ii&amp; det beler den felandes svagheter, beler ocksa sina egna - alla dessa vapen har hon i sin arsenal. Brukar hon också dem rätt, d. ä. ktirleksfullt, s&amp; uppfostrar hon ej blott resp. unga diktare utan också, de9 ltisande allmanheten. Och under detta dubbla inflytande växer ' sig litteraturen stor och stark. Naturligtvis gifves det afveii fall, d&amp; den obetingade strängheten är p i sin plats, d i kritiken med skal gör sig till mallsman för den skrade rattskihslans harm och blir bestraffande, ja, fördömande. Men det ar endast i yttersta nödfall, där stor fara hotar och diir mildare vapen visat sig icke förslå som en iidel kritiker tillgriper sidana vapen, och har, l23 S gör det ej utan smärta.
Ecbamöter t>aft faminanträben ineb be 6111 SKaj:t g i fini t befattning, att ineb upplysningar gå tittbanba, ocb får UtfFottct bär neban ait* mäta be fpeciellare förbåttanben, font bcfiämt UtfFottct i ftn öfmertpgetfe. St. ®t:r tära bocf twifwelSutan finna, att i ett ämne af laban natur, font bet forcmaranbe, UtfFottetS tnebbctanbcn icfc funna fträcfa fig titt afta bctaitter. Sitt ^ätt^trtillerietS ifiånbfättanbe t;ar blifvit äffabt en funtnta af 9t:br 324,000. 3 affccnbc på betta wapen får UtfFottet anntäta, att $. 9Jfaj:t anlett antatet af gättpjeccr böra öfaö fanit ett 3fefcn) XII @tatSsUtffottetS UtfFottct attfer något uppffof meb gält*2lrtillerietS iflånb* fättanbe icfc lämpligt. 33elägringSs2lrtitleriet ^ar funnitsforbra en fofls nab eif 146,000 ©et är gammalt od} ofttllfiSnbigt; cn gång ntåfic bör: jan göras uteb befi iflånbfattanbe, ocb i nion af tillgångarne bär UtfTottet anfett benna Utgiftstitel för närwaranbe bö« ra nebfättaS till 5o,ooo 9i:br. ©ill ©ctväré* ocb 25en>äringS*förråbenS corn* plettering är begärbt 525,000 Sljbr. jproab ©cvärcn angar, fjär flor oinforgtifl bilbaitbc af förråb beraf blifvit annvänb.
I afseende å andra punkten och den deri förekommande bestämmelsen angående det myntslag, hvari lånet borde återbetalas, yrkade Mannheimer, att denna återbetalning måtte ske i hela silfverspecier eller också genom invisningar eller vexlar i Mark Hamburger Banko. Beträffande åttonde punkten erinrade Mannheimer att en sådan uppsägningsrätt, som Biksgälds-kontoret i denna punkt sig förbehållit, skulle omintetgöra den reciprocitet, hvilken borde finnas mellan långifvare och låntagare. För den händelse att Kredit-aktie-bolaget ansåg sig icke kunna medgifva Biksgälds-kontoret en sådan uppsägningsrätt, föreslog Mannheimer, såsom ett annat alternativ, att lånet borde återbetalas halfårsvis i fyra lika stora delar och början med denna återbetalning göras den 15 Juli 1866. I anledning af hvad tionde punkten innehöll rörande provisionens erläggande i sammanhang med ränteliqviderna förklarade Mannheimer, att bolaget heldre ön skade att vid lånets inbetalande en procent för hvarje år finge afdragas. Sedan Mannheimer derefter afträdt, leinnades företräde åt Heinemann, hvilken ur ett från Schröder & Comp. nyss förut erhållet och nu inför Fullmägtige förevisadt bref uppläste åtskilliga yttranden, genom hvilka Schröder förklarade sig hysa den fasta öfvertygelse!! att hela det med honom kontraherade lån, i händelse Fullmägtige antogo det af Schröder framställda förslag om räntekuponernas betalbarhet i Hamburg, så småningom skulle blifva placeradt och detta förfaringssätt för Svenska Staten falla sig billigare än genom penningars anskaffande på konstlad väg. Lånets position blefve derjemte då oförändrad och Statens kredit komme icke att lida.