Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det kan dervid icke vara deras afsigt, som nitälska för reformen, att densamma skulle leda till en rubbning af de gränser, som äro bestämda för Konungs och Ständers ömsesidiga förhållanden. Man har endast velat åstadkomma en lifligare verksamhet inom samma område och en större vexelverkan, som skall gifva Konungamakten ett fastare stöd och väcka den andra statsmaktens intresse för sina egna angelägenheter. Under erkännandet af dessa fördelar, har man likväl lagt särdeles vigt på de praktiska svårigheterna, och deribland särskildt på svårigheten att på 4 månader medhinna statsreglerin - 382 Den 6 December e. m. gen. Detta har dock af en ledamot sedan flere riksdagar af dåvarande Stats-Utsk. blifvit på ett segrande sätt vederlagdt. Flere föregående talare hafva redan anmärkt, att detta förslag icke medgifver Konungen rätt att upplösa riksdagen. Jag skulle äfven anse detta vara ett tillräckligt skäl för förslagets förkastande, såvida nemi. icke i Sverige, i motsats till andra länder, det särskilda förhållande egde rum, att en upplösning icke komme att särdeles inverka på representationens sammansättning. De 4 Stånden skulle säkerligen, om riksdagen blefve af K. M. upplöst, återkomma med hufvudsakligen samma fysionomi som förut; och om någon förändring i detta afseende egde rum med den kammare, som innesluter städernas representanter, så gäller hvad jag redan yttrat åtminstone om de tre öfriga. För öfrigt torde denna Konungens rätt att upplösa riksdagen icke vara af någon särdeles vigt under vårt nuvarande statsskick. Ministéren faller icke i vårt land derföre att den förlorar en votering, utan den står qvar lika fast och lika säker i alla fall, och den utrikes politiken utgör icke heller föremål för R. St:rs behandling; Konungen ensam är i detta alseude rätten förbehållen. Föregående talare hafva tillika fästat uppmärksamheten på den vigt, denna fråga eger lör detta Stånd. Svenska folket förväntar ovilkorligen af Adelil ett välvilligt tillmötesgående af de önskningar, som på sednare tider på alla möjliga sätt så otvetydigt gifvit sig tillkänna, och som nu troligen komma att ytterligare bekräftas genom de båda folkvalda Ståndens bifall till detta förslag.
— Till fattigfondens förstärkning anslogo väl stadens invånare efter eldsvådan, och af då influtna gåfvomedel 6,666* R:dr Banko, alt såsom räntebärande kapital disponeras af Fattigvårdskomilen, men afkomslen deraf och af öfrige slika tillgångar har icke kunnat långt förslå till ulgiflernes betäckande; utan hafva stadens invånare varit nödsakade, att årligen tillskjuta efter taxering 1,500 R:dr årligen samt dessutom vid Juloch Påskhögliderne lemna frivilliga bidrag i matvaror eller penningar, tili omkring 400 R:dr värdesbelopp hvarje år. I afseende på Drätsel-verket anmärkes, att detta nu mei a, jemlikt Eders Kongl. Maj:ts Nådiga reglemente af den 20 Februari 1836, förvaltas af en särskild Drätselkammare. Oaktadt de gemensamma extra utgifter, staden måst vidkännas i och för den olycksbringande eldsvådan, deribland den betydliga kostnaden för nya skolhuset, befinna sig stadens financer i någorlunda godt skick, så att inbördes utskylder till stadskassans förstärkande ännu icke behöft åtagas; men det är fara värdt, att sådant ej kan undvikas framdeles innan stadens öfrige publike byggnader varda åter uppförde och andre all - 45 manna arbeten fullbordade samt låneskulden till Riksgäldskontoret blifvit amorterad. Sedan stadens rättighet att uppbära hamn-, brooch vågpenningar af segelfarten förbi staden är vorden öfverlåtén på styrelsen öfver segelfarlsanstalterne emellan Wenern och hafvet, emot 2,000 R:dr Banko ersättning årligen till Drätsel-verket, har staden icke vidare någon direkt inkomst af tolag eller dylika afgilter. Nya byggnadsoch brandordningar, uppgjorde och föreslagne efter eldsvådan, hafva i Nåder blifvit för staden fastställde, och äro dess gemensamma brandsläckningsanstalter emellertid äfven med ansenlig kostnad sälte uti eli bättre oell någorlunda fullkomligt skick; hvarförutan en frivillig Brandcorps blifvit organiserad med särskild lättrörlig attirail. 6) Alingsas.
December nyssnämnde år stadfästat ett Reglemente, hufvudsakligen innehållande, att kapitalet framgent skall förblifva oförminskadt och afkastningen deraf utdelas till underhåll åt i behof varande medlemmar af f. d. Kryddkramhandels-Societeten, deras enkor och barn, samt att vid 1000 års slut kapitalet kommer att delas i tre lika lotter, som öfverlemnas till Borgerskapets Bemedlings-Komission samt Direktionerna öfver Borgerskapets Gubbhus och Enkhus, att framgent såsom särskilda Pensions-kassor lörvaltas. Pensions-fonden vid 1847 års slut, dels i fastighet, dels i utlånt kapital, utgjorde 80,653 R:dr 43 sk. 10 rist.; och till 50 å 60 af f. d. Kryddkramhandels-Societetens medlemmar samt deras enkor och barn utdelades pensioner till ett sammanlagdt belopp af 3,233 R:dr 21 sk. 4 r:st. Af en utaf Societeten stiftad Stipendii-fond har 4 studerande ynglingar, hvilkas fäder tillhört Societeten, erhållit understöd, hvardera med 66 R:dr 32 sk. t) Kofferdiskeppare-Societetens Fattig-kassor, sju till antalet, hvilkas kapilaler uppgifvits till 14,916 R:dr 32 sk., utdelade år 1847 i understöd åt 38 behöfvande 1,160 R:dr 20 sk. u) Stockholms Sjömanshus - Inrättning. Inkomsterna uppgingo till 11,510 R:dr 38 sk. 1 r:st, och utgifterna till 9,165 R:dr 13 sk. 5 rist., deraf 4,969 R:dr 6 sk. utbetaltes åt 404 Pensionärer. v) Strandbergska Läkare-Inrättningen.
Prof. 1850 §f 1851. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. sf Höft. 2 10 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 139. dadé Kongl, bref, emellan hvilka en motsägelse förmenats oga rum, enär i det förra stadgades ''att de af regementets stab och befäl, som egde till sina löner hästhemmansränter anslagna borde dervidfjkbibehållas, äfven i den händelse de inom Weslgtftha regemente till högre grad befordrades, der de alltid skulle förblifva i besittning af de hästhemmansräntor, som de vid regementets afsittning innehaft, men så snart någon af dem på livad annat sätt som hälst afginge, skulle nämnde räntor, eller så mycket af den vakanta indelningen som deremot svarade, för den öfriga bestämda vakanstiden till Kongl, Majit och Kronan indragas; hvaremot uti det sednare Kongl, brefvet åter förekommer, att som Kongl. Maj:t funnit lämpligt, att en viss tid bestämdes för hästhemmansräntornas åtnjutande, förordnade Kongl. Majit, alt meranämnde räntor finge i 10 år, räknadt från och med 18)1 års början, bibehållas af alla de officerare vid ifrågavarande regemente, som] under denna tid taga afsked, till annan tjenst transporterades eller med döden afginge $ viljande Kongl. Majit i öfrigt tillåta, att de officerare, som utöfver denna tid fnrtforo i Kongl. Maj:ts och Kronans tjenst finge dessa räntor bibehålla. Af dessa stadganden Jiar Tden slutföljd velat dragas alt majoren Bennich, som år 1816 erhöll afsked från regementet och transporterades till annan beställning i arméen, bordt med 1821 års slut afträda hästhemmansräntorna.
Mantalet kan derföre, wid ett sadant förhållande, icke anses såsom en rigtig följd af beskattningen, dä den rätta mattstocken bör wara Jordens rymd och bördigh. ; och, om Jordens beskattning derpå skall grundas och komma till »verkställighet, sa bök den ej blott sträcka fig till den hittills obeskattade Jorden, utan bör den af samma stal, efter Hcderwarda Bonde-'Ståndets önskan, sträcka sig till all Jord, enär den nu warande beskattning efter Hemmantal, Utan afseende pä deras godhet eller storlek, kan med skäl anses hafwa beredt de följder, atl manga betala för mycket, dä deremot andra betala wida mindre, än med Jordens beskaffenhet, bördighet, förmänliga afkastning samt locala omständigheter finnes instämmande. Om nu ett sa wigtige ändamål skall winnås, som är asyftadt, dels genom undanrödjande af den ojemnhet, hwilken uti Hemmantalet sig wisar, dels till ett noggrann! bestämmande af det ena Hemma ? * mk§ 2?oo Den ,o Augusts. ne's warde, i jemnförelse med ett annat, samt dels till beredande af en jemnare fördelning af allmänna skyldigheter a Jord, kunna dertill nagra andra medel och utwagar icke utses, än en allman mätni g öfwer hela Riket och en derpå fallande gradering.
Man säger väl, att det är nödvändigt att så sker, emedan undervisningen i detta ämne icke skulle vara fullt ändamålsenlig i folkskolan, så att handstilen måste förbättras, men jag hemställer, om icke detta sätt att lära ungdomen skrifva, är nog kostsamt. Huru drygt underhållet af slöjdskolan är, visar sig bäst deraf, att af den enda artikeln gas konsumeras för ett värde af 10,000 rdr. Under sådana förhållanden hemställer jag, om man icke måste finna sig nödd och tvungen att söka hejda det begär till utvidgning, som här framlyser, samt om det icke är skäl att söka hälla slöjdskolan inom behöriga gränser och att icke understödja dess sträfvanden att blifva en allt omfattande bildningsanstalt. På grund häraf och då det är vådligt att öfverskrida hvad K. M:t efter noggrannt bepröfvande föreslagit, anhåller jag att R. o. Ad:n ville inskränka sig till att bevilja det af K. M:t begärda anslag. Hr Fåh raeus, Edvard: Hufvudsakligen förekommen af den siste värde talaren och utan att vilja ingå i en pröfning af de detaljer, som af den förste talaren blifvit anförda, yrkar jag bifall till Stats-Utsk:ts hemställan och ber att få förklara min tacksamhet emot Regeringen för det den afprutat åtskilliga af de utaf skolstyrelsen begärda summor. En anmärkning af den förste värde talaren måste jag emellertid upptaga till besvarande. Han uppgaf, att lärjungarnes antal vid slöjdskolan varit särdeles högt, nemligen 1,500, samt att, om kostnaden för slöjdskolan fördelades på hvarje lärjunge, skulle det befinnas att densia skola vore mindre kostsam än teknologiska institututet, Chalmerska skolan m. fl. Det torde dock vara uppenbart, att undervisningen vid dessa läroanstalter är mycket olika, och för öfrigt vexlar antalet lärjungar vid slöjdskolan ständigt och jemt, och ingen lärer kunna påstå, att anta - Den 14 April e. ra. 237 let på en gång närvarande lärjungar någonsin utgjort 1,500, ej ens hälften. Nämnda siffra upptager således antalet af dem, som under loppet af ett år begagnat undervisningen, men icke af dem, som samtidigt begagnat undervisningen.
» Är det verkligen din mening att upplösa vår förbindelse, » frågade han med en ton, som icke längre släpade på lifsledan, utan var ödmjukt förlägen som en afbasad skolpojkes; » jag förstår dig inte riktigt, jag. » » Inte trodde jag annars, att jag uttryckte mig så otydligt, » fortfor jag bestämdt. » Jo, det är verkligen min mening att upplösa vår förbindelse, och här har du ringen. » Och utan vidare resonnemaDg vred jag af mig den gyllene bojan och lade den midt framför honom på stenbordet. » Se så, uu slipper du att gå som en martyr längre, medan man hviskar bakom dig: ' Stackare, han har tröttnat, det syns nog, men han slår inte upp, ty han är en så genomhederlig karl '. » Det var fult sagdt. Jag kunde mycket väl ha varit sann, utan att vara bitter. Men jag talar nu om alltsamman, som det är, och sitter ej och förgyller upp mig själf. » Hederlig karl, » utbrast han stucken och befattade sig ej längre med de osynliga dammkornen. » Hvad i all världen har jag nu gjort, efter jag skall behandlas så? » » Hvad du har gjort! Å h, du har ingenting gjort, som är ' att tala om. Det är bara jag, jag som har älskat — en annan. » Jag uttalade orden med skarp tonvikt. Han hade suttit och lekt med ringen, men nu släppte han den, så att den rullade in bland de slingrande kaprifolierna. » Ja, bry dig inte om att söka den nu, » sade jag, » du hittar den nog sedan; låt oss nu få slut på det här. D u hörde ju mina ord? » » Ja, du sade, att du älskade en annan. » » Alldeles riktigt. Han påminde mycket om dig, han hade ditt regelbundna ansikte, ditt buckliga hår, dina bruna ögon, din ståtliga figur, ditt eleganta umgängesskick. Men för resten får jag säga, att han var dig bra olika. » » Tackar mjukast, » sade han och bet sig i mustaschen. » Nej, låtom oss ej ta saken så, » utbrast jag, samlande all min styrka i en god föresats.
Utskotten hade, som mig synes, innan denna framställning ånyo skett, bort närmare underrätta sig om de åtgärder och beslut Kongl. Maj:t vidtagit, i anledning af Rikets Ständers förra skrifvelse härutinnan, och låtit dem komma hos sig i öfvervägande. Utskotten hade då icke skolat citera desse beslut så oriktigt, som nu skett, då Utskotten helt enkelt anföra: Till svar ej mindre å denna Rikets Ständers underdåniga skrif veise , än ock å den af Rikets Ständers Justitice-O mbuds man, den 28 Februarii 182.5 , gjorde och uti dess EmbetsRerättelse för åren 1826 och 18 sy (pag. y) omförmälde underdåniga framställning, har Kongl. Majit, i Nådig Skrif velse till Justitia? - Ombudsmannen den 20 Junii i8sy , förstånd igot honom, att, som Kongl. Majit, under den g nästförutgående Februarii, i Nåder anbefallt Dess CancellieStjreisej att till Kongl. Majit inkomma med underdånigt förslag till en närmare bestämd Taxa pä lösen för Fullmakter och andra Expeditioner inom StatsExpéditionerne af Kongl. Majits Cancellie, och denna Taxa, sedan den blifvit af Kongl. Majit i Nåder gillad, kommer att från trycket utgifvas, hvarförinnan icke lämpligt vöre, att den nu Den 7 Maji e. ro. a65 gällande Taxan blefve tryckt, hade Kongl. Maj.t funnit frågan derom böra förfalla. Detta svar är blott till Justitise-Ombudsmannen, på hans framställning om tryckning af Expeditionstaxan för Stats-Expeditionerna, men innehåller icke svaret på Rikets Ständers skrifvelse i ofvanomförmäldte ämnen. Jag torde i anledning häraf få uppgifva den åtgärd Konungen lemnat åt Rikets Ständers Skrifvelse härutinnan vid förra Riksdagen och de beslut, som deröfver fattats. Samtelige Hof-Rätterne, JustitiaeCanzlern och Högsta Domstolen blefvo i ämnet hörde.
Den består aftvå delar: först sjelfva den egentliga, och genom Konungens underskrift sanctionerade SkolOrdningenj sedermera alivi ning ar och råd till Lärare om sättet att verkställa hvad Kongl, Maf.t i Nåder uti Skolordning m anbefallt, också utfärdade eimi gratia et privilegio såcrw. regice Majestatis och sjelfva lagen ovilkorligt åtföljande såsom hörande till en corpus. Då dessa anvisningar och råd innehålla förklaringar, utvidgningar eller restrictioner af sjelfva lagens ofta temiigen obestämda ©ch mangi ydiga stadganden , skulle det kanske icke vant ur vägen, att de blifvit använda på sina vederbörliga rum , men bortlemnade vid SkolOrdningens ända. Nu skulle mången kanske i denna inrättning af Verket vilja se ön syftning till möjlighet af de reservationes mentales , hvilka gifvit Loijolas lärjungar ett så tvetydigt ryckte. Om någon ville anmärka ett yrkande till sin rätta mening fattligt först genom jemförelse mellan sjelfva lagen och snvisningarne, är ju nemligen tillfälle lemnadt och kanske redan begagnadt, att skydda sig med erindran att detta yrkande blott finnes i anvisningarne. Då dessa anvisningar åter utgöra en del af sjelfva lagen, måste dock likväl den vara att ursägta, sorn tror att med deras meddelande vore någon mening och denna mening bör man väl 1 i kilgast tro vara den? att de skola lydas och följas. Den 24 Februarii, 635 Af en Skolordning upprättad efter frihetens återvinnande och betryggande, skulle man kanske med skäl vänta, att den vore utarbetad i constitutionens anda för den, från de yngre åren beredande den blifvande mannens tillgifvenhet och danande dess fallenheter att mot-* svara de constitutionella 6tiftelserna Jag lemnar till Höglofl. Ståndet att domina, om dessa fordringar äro uppfyllda i en lag, der det bland annat stadgas (t Sect. Cap. 5 §. a): att ingen må i offentlig skola antagas, som icke för dess Rector kan styrka, att han genom egna tillgångar eller andras understöd kan uppehålla sig vid läroverket.
Att Constitmioiiö-Utsksttet ater nästan liksom fcänkänt JustitiL-Cancelleren befatkninaen med de wigtigare delarne -af Lagfkipningen, samt de betydellgare förbrytelsernes beifrande, torde med ffäl kunna anses wara obehörigt, och kan pä Den 24 November. 147? pä intet satt förenas med 27 § i Regeringsformen, eller den derpå grundade JustinW-CaucellerenS instrucrion. Dä jag således antager, Justitia:.Ombudsmannen bor med sin Embeteupmärksamhet omfatta alla fel, alla förbrytelser, af hwad egenskap som hälst, tror jag äfwen, att Jnsiitits-Cancelleren, med undanlag af de särskilde fall, hwilka lili R geringsforincn omförmälcS, tillkommer cn lika oinskränkt upfiqk osmer Lagar och Författningar, men att, som ^ Justitloc Ombudsmannens ändamål cgentcligeu warit, akt icke naara olaglighekcr mätte blifwa ooäralde, hans Embe swerksamhet icke förr kan widtaga, än Justirios Caucellereu antingen rent af underlåtit alt foga, eller ock icke fogat en ined Lag osi) sakens brfkaffenhet öfwerensstämmandL nog kraftig åtgärd. Ekt motsatt förhållande skulle bereda den största oreda, den största wiklcrwalla uti desto bäda EmbeksmänS befattningar. Föreställom ost, att JustitiaOmbudsmannen begynt atala någon af de i första och andra paragraphcrne upräknade förbrytelser, och antagom, att JnstiliE Cancellcren antingen i samma ögonblick eller ock en korrt lid derefter satt kunskap vm samma förbrytelse, samt derföre ställt '.vederbörande under tilltal, sa ffulle ju en person för samma brott lagföras af twänne särskilde åklagare. Man ma aldeles icke föreställa sig att Justitia.
Jag kan kort yttra mig, sedan Hr von Rosen besvarat de anmärkmr, som blifvit gjorda emot denna §, och hvilket svar jag gillar. Jag får derföre blott fästa uppmärksamheten derpå att Utsk:n ganska visligen indelat afgifterna i 4 slag, nemi. högst af fastighet, som tillhör socknen, då den komme att utgöias af hemmansägaren; sedan komma de andra skatterna, capitationsafgiften, afgiften för barn som läsa, och afgiften efter 2 art., och ytterligare för det 5:te statsbidrag. Jag tror således det vara allt skäl att antaga den § Utskm föreslagit. I afseende på hvad Hr von Rosen anfört ang:de orden ”fasta skolans läge,” att det borde i stället heta ”dessa skolors läge,” så torde den förändringen vara öfverflödig, derföre att med ordet flyttbar skola måste man tänka sig en sådan, som kan ombyta ruin och således vara än här och än der, hvarföre det i min tanke vore orätt att bestämma något om sådana skolors läge, emedan det ej kan bestämmas; läraren kan vara än på ett än på ett annat ställe. Hr Ribbing, Bengt: Äfven jag är af samma tanke med de tvanne sista lalarne i afseende på normen, hvarefter kostnaden för skolbyggnaderna skola utgöras. Jag tror att orsaken, hvarför man ej vill bifalla denna §, är den föreställningen, att bruk skulle, genom §:ns nuvar. redaction, blifva befriade från skyldigheten att deltaga i skolbyggnader lika med hemmantal; men jag får erinra dervid, att de icke komma alt undslippa, ty hvarje härd betecknar visst hemmantal, och således komma äfven bruken att i detta onus deltaga efter hemmantal. Jag vet att åtminstone inom Bonde,St. den scrupeln gjort sig gällande, men alt densamma försvunnit sedan förhållandet blifvit upplyst. De enda bruk, som skulle slippa undan från nyssnämnda skyldighet, vore alunverk, oljeslagerier och dylika småverk; men så nogräknad bör man icke vara att dervid fästa någon uppmärksamhet. Den har minst ondt efter materialier till kyrkobyggnad, som har mäterialierna på sina ägor, och sorn har kreatur alt framforsla dem.
§ 4 Såvida flere af socknemännen önskat att ny bänkdelning i kyrkan måtte upprättas, tillfrågades församlingen om grunderna derföre, då det beslut fattades, att samma ordning skulle följas nu, som vid sista bänkdelningen, att bönderna erhålla rum framför torpare, likväl med det undantag och förbehåll att torpare och dess hustru, vid 60 års ålder och derutöfver, undfå plats i kyrkan bland hemmans-egare som med dem äro jämnårige. § 5 Emedan f.d. fältjägaren Sven Roos afsagt sig befattningen att besörja grafvarnas öppnande på kyrkogården, så åtog sig Hans Elf i Kougsta, som nu i sockenstämman var närvarande, detta besvär, emot samma vilkor Sven Roos det sig åtagit och hittills fullgjort, enligt § 4 i sockenstämmo protocollet den 18:de junii 1848. § 6 Emedan några af kyrko-rådets ledamöter med döden bortgått, så anställdes nu val i de aflidnas ställe, och utsågos dertill: Olof Larsson i Kougsta, Nils Larsson i Storbränna, Jöns Ersson i Lassgård, Anders Pålsson i Österåsen och Olof Larsson i Österåsen. § 7 Till så kallade vaccinations föreståndare valdes med med enhällig röst, bönderna Nils Svensson i Häggesta och Olof Johansson yngre i Österåsen. § 8 Upplästes, godkändes och underskrefvos kyrkooch fattig-cassornas räkenskaper för förflutna året. § 9 Beslöts att af fattig-cassan skulle tilldelas nedanskrefne utfattiga följande belopp penningar, nemligen Till Anna Larsd:r i Österåsen b:co r.d:r 1 16 Alexander Krus i Huse 1 32 Kerstin Larsd:r i Kougsta 1 16 Ingeborg Pärsd:r i Storgård 1 16 Sara Pärsd:r i Munkflohögen 1 16 154 Ingeborg Ersd:r i Österåsen Brita Jonsd:r i Kougsta tillsammans b:co r.d:r Uppläst och erkänd, intyga. In fidem N. S. Edlund Erik Svensson i Nygård Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA.
Och täcktes Kongl. Maj:t, uppå Stats-rådets underdåniga tillstyrkan, berörda förslag, sådant det finnes detta protokoll bilagdt, i nåder gilla samt befalla, att, i enlighet dermed, nämnde proposition skulle i vanlig ordning expedieras. Ut supra. Ex protocollo A. Ekman. STOCKHOLM, Ecksteinska Boktryckeriet, 1848. Kongl. Maj:ts Nåd. Ank. till Exp.-Utsk. den 31 Dec., kl. 1 e. m. Kongl. Mai:ts nådiga proposition till Rikets Ständer, angående särskilda jemkningar uti antagna myntsystem; ber i84y. Yid sista riksdag anmälde Rikets Ständer hos Kongl. Magt deras då fattade beslut, att svenska myntets räkne-enhet skulle fastställas till £ r:dr silfver, i enlighet med del skrot och korn, som myntordningen af den g Maj 1835 bestämde, samt att denna räkne-enhet, svarande mot i r:dr r:gs eller 32 skillingar banko, borde benämnas riksdaler och indelas i 4$ skillingar, samt hvarje skilling i 4 styfver; och Kongl. Maj:t lemnade, uppå Rikets Ständers derom gjorda underdåniga anhållan, härå Sin nådiga sanktion, enligt skrifvelse till Rikets Ständer af den 8 Maj i845, med förklarande derjemte, att Kongl. Majit, sedan de för det nya myntsystemets fullständiga ordnande och tillämpning i afseende på allmänna räkenskapers förändring, utskylders debitering, vexelkursens noterande, böters beräkning m. m. nödiga upplysningar hunnit inhemtas, ville i nåder förordna om tiden och sättet att bringa samma system i verkställighet. Vid de öfverläggningar, sorn föregingo Kongl.
I lod — 20 — ) 1 20 oäkta 1 lod 13 4 18 — Jern och Stål-, ej specificerad . Kopparoell Messings-: 1 & St. v. — 6 — 3 fin eller Svärdfäjaretråd, försilfrad eller oförsilfrad 1 _ 20 *— ali annai Bomulls-, hvit eller färgad: 1 ö — 16 — 1 32 — Linne-, obh kt . •— 24 — 3 16 blekt, hvit 1 skålp. 1 2 färgad '1 rcidj Buskar och Plantor, friska, alla slag Trädvaror : Virke, oarbetadt, sågadt eller tillhugget: Buxbom och Pookenholts Mahogny, Ceder, Sockerkist och 1 skålp. 100 Rd. v. F 5 32 ri a. F \ II il. | 2 24 andra utländska Trädslag . Alm, Ask, link, Bjork, Ek och andra, ej specificerade, sådana trädslag, som växa inom landet (fria från Tolag vid infört Cili), fot 12 sel^ 100 Rd. v. 1 15 — Furuoch Grantimmer: otillhugget eller Sågblockar 100 Rd. v. 5 25 tillhugget, ej specificeradt 1 00 R:d v. 10 10 1251 — Bindslakar 100 sl. - 3 1 Tråd, Jernoch Stål-, till Instrument-strängar, Trädfrugler, ae Frugter. se Strängar. Expedit iöns-Utskottets Förslag till und. Skrifvelsej Tullvärde. Qvantitet lnf.-Tull. Ulf. Tull. för Tuliber. R:dr s. r. Trädvaror: Wirke, oarbetadt, sågadt eller tillhugget: Bjelkar och Spanar af Furu och Gran: af mindre tjocklek än 5 tum R:dr s. r R:dr 8. r. 20 — midt på 1 stycke 1 — 3 — 30 — af 5 till 8 turn midtpå . 1 stycke 4 — ) at 8 till och med 10 turn I iri a. 2 24 — midtpå Anm.