Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ridderskapet och Adeln aflåtet Memorial, derutinnan, på grund af ett vid 1815 ars Riksdag inträffadt och nu uppdagadt förhållande, att någon Expedition af Riksens Ständers Beslut ora upplysningars infordrande , hvilka och huru många byggnader Kronan eger mm., icke afgått till Kongl. Maj:t, Herr von Hartmansdorff, sorn, å ena sidan förmodar, att Expeditionen blifvit glömd eller förlagd , under den brådska och öfverhopande af arbete, som mot Riksdagarnes slut vanligen inträffa i Expeditions-Utskottet, och, å den andra, befarar, att äfven hädanefter, under lika omständigheter, det anmärkta underlåtandet kunde ega rum, Iros Högloft. Ridderskapet och Adeln framstält sin öfvertygelse om nödvändigheten af det Beslut . att hvarje Utskott borde till Stånden ingifva en lista på de mål, som af detsamma blifvit handlagde, och fordra åtgärd genom Expeditions-Utskottet, samt detta åter till Stånden inlämna motsvarande listor, lika många, som Utskotten, på de mål, som genom Expeditions-Utskottets åtgärd blifvit expedierade; derigenom hvarje motionair och hvarje Utskotts .Ledamot vore i tillfälle, att göra jemnförelser, och att efterse de ärenden, som han kände eller honom anginge; och i händelse detta förslag af Riksens Högloft. Ständer godkändes, har Herr von Hartmansdorff ansett början roed ifrågavarande listors ingifvande kunna genast vidtaga, och de samma för hvarje vecka elier hand, till ömsesidig reda och efterrättelse, fortsättas. Härvid får Utskottet vördsammeligen anföra, att, som, i Utskottets tanka, verkställigheten Expeditions-Utskottets Memorial. 13g af det af Herr von Hartmansdorff uppgifna förslag skal!, under loppet af Riksdagarne, ibetydelig mån medverka till ordning och säkerhet i Expeditionernes gang, Utskottet alltså tror sig böra tillstyrka antagandet deraf.
Hvad först beträffar Utsk:s behandling af frågan, så tror jag, att då Utsk. stannat i den åsigt, att gardes-regttena borde ersättas för den ökade kostnad, hvartill denna vakthållning kunde föranleda, denna fråga boi t behandlas i förening med StalsUtsk, pfter det var fråga om en statsutgift. Hvad sjelfva saken beträffar, så är det min öfvertygelse, att vakthållning en blir dyrare för Staten, om detta förslag skall gå i verkställighet; ty det är troligt, att gardesreg:tenas compagni-chefer skulle uppsäga deras passevolance, och detta skulle förorsaka betydliga kostnader för Staten. Att compagni-cheferne, med en så betydligt ökad slitning på beklädnaden, som genom detta förslags verkställande skulle uppkomma, ej kunde vidblifva de gamla passevolancecontraeten, faller af sig sjelf. Dessutom tror jag, att då permittering ej vidare skulle äga rum, så Klefve det omöjligt att rekrytera gardes-reg:tena med välfräjdad! folk. Jag tror, att denna commendering af ioo man årligen ur de indelta regttena är ganska nyttig, då vi icke hafva exercis-compagnier. Slutligen får jag, för min del, i likhet med afdelningen, yrka afslag på motionen, och att densamma icke måtte till någon åtgärd föranleda. Hr Mannerskantz: Det var egentligen det af Hr Rosenblad afgifna yttrande, som föranledde mig att begära ordet. Sedermera har detta af ett par andra talare blifvit besvaradt; men då saken är så vigtig och rör en princip, som för mig är af största värde, så kan jag icke underlåta D c u ‘20 Juni f. ni. 3^3 alt säga några ord derom. Hr Rosenblad liar sagt, att den satsen, att indelningsverket icke vore svarande mot tidens fordringar och att det derföre vöre hällre att införa conscriplions-systemet, af .lincoln högeligen ogillades. — Hr Rosenblad har äfven sagt, latt denna sats skulle innebära ei» hädelse mot de stora Svenska Konungarna Carl XI och Carl XII.
Flere dylika exem el torde wal kunna framföras, om jag kände alla dem hwilka nu innehafwa Krono Lrgenhe.er. Slutföljden as hwad jag salunda haft äran anmärka blifwer den akt ehuru Staten har laglig rätt, alt indraga ifrågavarande Kvngsgärdar af tredje C,asien och Naionens upmärjamhet är fästad dera huruledes desi Re, presentanier derom förordna; nationen likwal bör och mäste gilla om Riksens Höglofl. Ständer i stället för detta indragningssätk wivtager en utwäg hwarigenom Sta en tillffyndas mera fördel af desie Lägenheter är den förut njutit, utan att innehafwarne deraf pä ert obilligt sätt betungas. Och denna Utwäg kan efer mitt bedömande wid öfwerwägande af de stäliga anspråka ena-sidan Staken och ä den andra Kongsgär barnes nu »varande innehafware äga icke upfinna läm peli - L4 L Den 27 Februari». petigare än den som Stars-Utstottet mi desi Betänkande af första alternativet föreslagit att nemligen Arrendatorerne bibehällas wid deras Contracker med den förändring deruti, att Arrende-summan reduceras eller förwandlas lill Tunnor Spannemäl efter markegängen dec är hwarje, Contract finnes daterat och samma spannemäls belopp hädanefter under arrendeåren utlämnas antingen in natura eller efter marke, gängen för hwarje är Skatten erlägges emedan wid , allt köp eller Arrende af Fastighet, dennas afkastning bestämmer köpeskillingen eller Arrende Summan, och > innehaswarne af Kungsgärdarne eller Kronolägenheter wid Arrende-willkorens utgörande således icke tillägna sig den belydeliga fördel som skulle tillskyndas dem genom ett senare ören fallande penningeoch sti. gande spannemälswärde. Jag hemställer således om proposition till bifall ä Skals-Utskottets förestagne omförma.te första alternativ.
I föreliggande arbete finna vi skildringar af slaget vid Liitzen och de båda slagen vid Breitenfeld, konnngarna Glistaf Vasas och Gustaf II Adolfs historia samt minnestecltningar öfver de hjältar, hvilka tagit en framstaende del i Sveriges strider allt ifrån nordiska sjuårskrjgets tid till slutet af trettiokriga kriget. Som boken ej innehåller mer än 152 sid., och de olika tippsatserna ej äro färre an 21, kan naturligtvis hvar och en af dem ej blifva särdeles utförlig. Svenska hjaltarm, %r en ny upplaga af en bok ined samma titel, som en nnmera s i godt som alldeles glömd författare vid iiami Oberg, under pseiidonymen 2 Andersson::, iitgaf för omkring 40 bsedan. Styckena äro af olika författare, sasoin J. Eklund, J. J. Tliom m s, N. Bruzeliiis, A. J. Arvidsson ni. fl. A t t ~toffet till biograiierna ej Kr taget ur nyare historiska verk, därom vittnar den iikgot ålderdomliga prägel, som livilar öfver några af dem. Skildriiigen af Gustaf Vasa lamnar i synuerhet mycket öfrigt att önska både hvad stil och innehåll beträffar. På ett stalle silges det t. ex., a t t Gustaf Eriksson stod utanför Stockholni s i spetsen för det folk haii Iieinförlofvat till skörden&gt;. Pk ett annat stalle heter det, a t t G~riistaf sedan han blifvit utnämnd t111 riksföresthlare,:, befanii sig i spetsen för en laglig makt och kunde utskicka härar i " lt alla Iiallo. De öfriga biografierna äro val biittre an denna, men höja sig i allnianhet ej öfver inedelmåttan. Man läser i alla fall minga af deni med nöje, och ungdom öfver 14 Rr, som ar road af historisk Iasniiig ocli sain .önskar a t t fri reda p % vara svenska hja1eai.s iideii, torde kunna draga nytta af boken. O De kristnuas diödsiim gel. Ost er lan dsk sannsaga.
Jag upprepar hvid jag förut haft äran förklara, att verkställigheten af mitt förslag icke är möjelig vid närvarande Sevillnings bestämmande; men om man icke någon* sin börjar, kan man ju aldrig vänta ett resultat. Hvad lottläggningen angår, så är det just de minsta värdena, som skola tjena till divisor. Och om, vid missans delning, bråk skulle vid de större possessionerna uppkomma , kan man ju utan svårighet lägga till ett fyllnads-värde, så att en rund summa uppkommer. Jag yrkar återremiss af Betänkandet, på det jag må komma i tillfälle, att än ytterligare iå bevisa min satts. Herr Grejven och Landt-Mar skalken förklarade, att då BevillningsUtskottets Utlåtande nu första gången vore under pröfning, ansåg Herr Landt Mar skalken det icke öfverensstämma med formen, att endast återremittera en del till Bevillningsutskottet, och förvisa en annan del deraf till OeconomiUtskottet, utan trodde Herr Landt Marskalken, att detsamma borde antingen helt och hållet till Bevillnings-Utskottet återgå, eller ock utan förändring nu antagas eller förkastas; i följd hvaraf Herr Grejven och LandtMarjkalken hemställde, om icke Ridderskapet och Adeln ansåg berörde Utlåtande böta, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Bevillnings-Utskottet återremitteras. Ropades Ja. Herr Den 6 Juni i f. m. 97 • Hr Rosenblad, Bernhard'. Ett af Riksens Stan; der bifallet Siätsötskottets Betänkande) stadgar Utdelning bland Ridderskapets och Adelns närvarande Ledamöter af Ståndets ProtocOll fot Riksdagen 1817 och 1818, med endast fästade förbehåll, att räkningarne för försålde exemplar, förut skulle vara uppgjorde. Ingen Verkställighet har likväl ännu derpå följt. Då inga eXempfar af dessa Protöiöll finnas i Bokhandeln, och då det vid de förekommande hufVudfiågorne är af stor vigt att känna, hvad vid likartade tillfällen förut blifvit yttradt, får jag vördsamligen anhålla hos Herr Grefven och LandtMarskalken samt Höglofl.
Binäringarne äro hufvudsakligen desamma, som omförmälas i underdåniga femårsberättelsen för åren 1837—41. För att upphjelpa fiskerierne vid kusterne af Öland har Eders Kongl. Maj:t genom nådigt bref af den 14 Januari 1848 anslagit tre premier, hvardera af 1,300 R:dr Banko, att tilldelas bolag, som vilja åtaga sig att under en tid af minst fem år derstädes idka silloch torskfiske på det i Blekinge brukliga sätt, under vilkor tillika att hvarje bolag skulle förse sig med minst tre större så kallade vrak-ekor med segel och tillbehör, 60 sillgarn m. m. och hafva i sin tjenst tre Blekingska fiskare. Endast ett af dessa premier har blifvit användt och kommit till godo ett vid Kåre - 24 holmen i Föra socken på östra kusten af Öland bildadt fiskeribolag, som likväl icke lärer haft någon synnerlig vinst af företagel. Det betydligaste fisket i Länet är det, som idkas af skargårdsboerne i Norra Tjusts härad. En icke ringa del af deras fångst, som hufvudsakligast består af strömming, föres till Norrköping och andra orter utom Länet. Laxfisket i Emåu är stundom ganska gifvande, men anses hafva på sednare åren försämrats. Under de år, som nu äro i fråga, hafva flera sockenmenigheter hos Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande begärt och fått utlyste så kallade torgdagar, å hvilka på någon dertill utsedd tjenlig plats idkas handel och utbyte med ortens landtmannavaror och slöjdalster. Dessa torgdagar, af hvilka någon olägenhet icke försports, bereda allmogen lättare tillfällen till afsättning af säd, mjöl, fiskvaror och viktualier och medföra äfven beqvämlighet för dem, som behöfva köpa sådana varor. På landet inom Länet hållas årligen .32 marknader, af hvilka de flesta infalla under hösten och äro hufvudsakligen beräknade på afsättning af kreatur. Vanliga försäljningspriset på en någorlunda slagtfet oxe om 12qvarters vidd har varit 80 å 90 R:dr R:gs. §. 4.
Bihang till R, St, Prat. |834. 7 Sami. 1 Afdtl. i5:de Häftet. Lng-JJtskotteis Bet. N:o 82, Häfver någor vunnit hos Under-Rätt , och varder deremot vädjad t; njute ändå utmätning, och ställe borgen för det han om händer färj eller läte godset sättas i qvarstad. JSär godset sd utmätit är , må det sedan ej skingras , eller utom egarens vilja föryttras , förr än saken i Hof-Rätten af dömd varder. Tappar han der; gånge det, sorn utmätit eller i qvarstad salt är , åter med dess ränta och afgäld. Gap. §- Sista punkten af denna §. eller orden: ”Går saken ej öfver trehundrade daler eller dess värde; njute den fordrande utmätning å Konungens Befallningsha/vandes utslag , ändå att ändring theri sökt är, och lyfte det som utmätit är, emot full borgen”, ändras till denna lydelse: Den fordrande njute utmätning å Konungens Befallningshaj - vandes utslag, och lyfte det, som utmätit är, emot full borgen. Vill den tappande ändring i Körningens Jjejallningshajvandes utslag söka; utgifva hvad han är skyldig känd, såsom i 26 Cap. Rättegångs-Balken sägs. JORD ABALKEN. XIV. Cap. 3. §. Denna §. är ändrad sålunda: Nu vill någor med den synedom sig ej åtnöja; vadje dd Under Hof-Rätt, som i Rättegångs-Balken sägs. Fullföljes vadet, och finnér Hof-Rätten ny syn tarf vas; utnämne Hof-Rätten en af sine Ledamöter, att synen hålla, och kalle tvänne Underdomare i orten att honom biträda. Det protocoll, som vid synen föres, gifve Hof-Rätts-Ledamoten till Hof-Rätten in, och Hof-Rätten Lag-Utskottets Bet, No 82. 23 dö me sedan i saken.
]V:o 395, utan att hafva reserverat mig emot det fattade beslutet. Till min ursägt torde det tillåtas mig få den äran anföra, att jag icke deltagit i målets beredning, icke heller i den omnämnda revisionen, utan, hindrad af andra göromål, uppkom sent i Ulsk. den dag, då målet der till slutligt afgörande föredrogs. Emot utlåt:s antagande höjde sig, om jag icke missminner mig, blott en röst, med hvilken jag förenade mig. Den allm. hyllning, utlåt, rönte, gjorde, att jag icke trodde mig böra onödigtvis uppehålla tiden och bryta lans. Jag tillkiinnagaf likväl, af skyldig aktning för Utsk., det jag var sinnad att på detta rum uppträda emot utlåt., och jag går alt uppgifva mina skäl dertill. Det synes mig först .författadt i mindre tjenliga, jag må säga, ogrannlaga uttryck, hvarigenom såväl lefvande som aflidna, allmänt aktade medborgare blifvit sårade. Jag kan aldrig föreställa mig, att Convojcommissariatets ledamöter gjort sig förtjenta af de tillvitelser, af det * Liander, utlåt, emot dem innebär; och derföre synes det mig hafva varit mera passande att, på sätt grundlagen bjuder, antingen låta Commissariatet förklara sig, innan man gick till doms, eller ock begära, att någon dess ledamot blifvit utsedd för att tillhandagå med upplysningar, hvilka kanske föranledt till annat än det nu uppkomna resultatet. Del torde tillåtas mig få yttra den öfvertygelse, att de förändrade förhållanden, som inträdt uti fäderneslandets Den 3i Januari. ställning med Barbaresk-staterna sedan sista riksdagen, väl ännu en gång kunna förändras, och att det således icke är afgjordt, att de s. k. ordinära fredssummeliquiderna med Algier, Tunis och Tripoli för alltid upphört. Sjelfva utlåt, pag i5 synes äfven tillkännagifva möjligheten deraf; och dock vill det bygga något nytt på ett temporelt förhållande. Hvad bokföringsmethoden och redogörelsesättet beträffar, vill jag icke ingå uti undersökning örn hvad deröfver blifvit yttradt; jag tror mig iclje äga dertill erforderlig kännedom.
Frölichs motion om reform af Rikets penninge-väsende, blef äfven detta Utlåt., på begäran af flere ledamöter ånyo bordlagdt, hvarefter 614 Den 26 F ebruari. Gr. Frölich, David, yttrade: Sedan R. o. Ad. lågt detta Mern. på bordet, får jag nämna, att de 3 öfriga RiksSt:n på min begäran samtyckt att icke företaga detsamma förr än R. o. Ad. afgjort frågan. Jag anhåller vördsamt att Hr Gr. o. Landtm, behagade utsätta någon lämplig dag då detta Betänk, kunde förekomma, på det de 3:ne Stånden måtte få veta, när det blifver af R. o. Ad. afgjordt. I anledn. häraf yttrade llr Gr. o. Landtm, att ännu icke kunde bedömas huruvida detta ärende kunde förekomma i nästa plenum hvilket naturligtvis berodde af den tid som komme alt uptagas af de mål, som framför detsamma voro uptagne å brods listan, hvaribland enl. R. o. Ad:s beslut Const.Utsk:s Mern. N:o 3, ang:de de hviiande förslagen till ändringar i Grundlagarne borde förekomma först i nästa plenum; men att vid den Talmans-öfverläggning, som i morgon komme att ega rum, Hr Gr. o. Landtm, skulle underrätta Talmännen om den plats BankoUtsk:s ifrågavar:d Utlåt, komme att erhålla på föredragn:s-listan och de öfrige Stånden derefter kunde sätta deras beslut om föredragningen af detta ärende. Föredrogos, men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, Sammansatta Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s nedannämnde den 21 dennes på bordet lagde Betänk:n: N:o 2, i anledn. af K. M:s Nåd.
Jag har mycket lefvat i eli snillrikt land, der, när jag vill veta hvad mina partiifrande, och i någon led ultraistiska vänner och omgängen tänka i de viglignsle politiska frågor, jag endast bchöfver bringa talet på lithographien, vaccinationen, vexefundervisningen, ånga och gaz, Victor Hugo eller Talma i motsats till grafstickel, smittkopporna, gamla skolferlan, segel, öija, Raciue och Lekain. JNär de om något af allt detta yttrat sig, vet jag på håret, hvad de tänka om tryckfriheten, om val-lagen, om martial-lagar, om rätta principerna för tulloch närings-frågor, om alla reformer; ja, om dynastiers bättre rätt till thronent — jag känner, säger jag, alla deras politiska och stalsekonomiska åsigter. Detta mycket Atheniensiska må vara dem nyttigt; oss skulle det icke gagna. Minnoms, att Kellgren och Leopold suttit i Svenska Academien, att TegneV, Fran*en, Geijer, Strinnholm nu pryda academiens säten. Jag sade ju namn, som blifvit en del af Sveriges ära, och flera hade jag bort säga. Mine herrar! Svenska Academien är en stiftelse af Gustaf Hl, denne Gustaf, om hvilken den store skalden sjunger så här: ”Det låg ett skimmer öfver Gustafs dagar, Fantastiskt, utländskt, flärdfnllt, om du vill; Men det var sol deri; och hur du klagar, Hvar stodo vi, om de ej varit till.” Jag är nu en af de få, som sett aftonen af denna sol så yppigt, så rättvist tillförene besjungen; men så, som vid dessa ord, ljöd aldrig samklangen i min själ. Mine herrar! det är Gustaf lil, som stiftat Svenska Academien, och — vi öfverlägga om i,i5o lidi' b:cö! 2: dra punkten. VitterhetsHistorieoch A ntiq vitets-academ ien. IL Ex. , Br Gr. Löwenhjelm:
Skrifmaterialier och Expenser samt Ved och Ljus m. m. f partementets Kansli Expedition, Förslags-anslag - 2,627: 45.8. Afgår: Öfverflyttning till Expeditionens Aflönings-Stat samt för jemnande af Hufvud-Titelns slutsumma Förslag till blifvande Riks-Stat. Indelt a räntor. S p a n m å 1. Penningar. Indelt. 0 i n d e 11. Summa Banko. Kronovärdi. Markegång på förslag. Mått. Värde förslagsvis a « % R:dr T:n. Mått. Förhöjningen å 4:de Hufvud-Titeln utgör 140. Hör lill Stals-UlskolMs Utlåtande, 1834, M 69. STOCKHOLM, TILY c k T HOS J O H. BECKMAN, 1854. I I ' " . ■ . : ; ' ' v U„ D _ ' Slals-Utskottels Utlåtande, JYi 70. 25 Och hafva, i afseende på 5:te Hufyud-titeln, följande förändringar nu ifrågakomma: l:o Beträffande de af Kongl. Majit uti Dess nådiga proposition först framställda förslag, att de, i följd af uppgjord fördelning
600. samt uppbär det till fyllande af l:ste majorslönen anslagne kontanta belopp 200. jemte boställsränlan af det under fardagsrält utaf l:ste majoren A:s sterbhus ännu innehafvande boställe Broby, J af dess uppskaltningsvärde 400. Summa r:dr 1,200. Att han för år 1850 är i saknad af boställe, enär han d. 14 Mars samma år frånträder 2:dra majorsboställe! Östa; och då under Mars med December månader nämnde år begrafningshjelps och liggetids besparing verkställes å öfverstelönen, återstår endast för B., som nu är öfverste, det till fyllande af l-.ste majorslönen anslagna kontanta belopp 200." hvilket är den enda lön som af honom för 1850 åtnjutes; Att han för 1851 uppbär, så väl boställsränlan af det under fardagsrält utaf öfverste C. ännu innehafvande öfverste-sätet Tufva J af dess uppskaltningsvärde 800. som det till fyllande af öfversle-lönen anslagne kontanta belopp 300. Summa r:dr 1,100. Hvaremot D., som först i mars månad 1850 erhöll befordran, för detta år 1850, då under Mars med December månader begrafningshjelpsoch liggetids-besparing verkslälles å öfverstelönen, bibehåller de vid kaptensbeställningen innehafvande löneförmåner och följaktligen disponerar Dufbohls boställe, uppskattadt till 600. uppbär det till fyllande af kaptenslönen anslagne kontanta belopp 200. samt tillträder d. 14 Mars, enligt 1 mom. iden åberopade §, lista majorsboställe! Broby, uppskattadt till 1,600. Summa r:dr 2,400. För år 1851 disponerar D. under faidagsrätt kaptensbostället
Hvad fårafveln i Jemtland beträffade, så stöde den icke högt, och detta vore, enligt motionärernes åsigt, så mycket mera att beklaga, som landet erbjöde rika. utvägar för framfödande af detta djurslag, utan synnerligt intrång på öfriga kreatursstocken, och sorn produktionen af ull och kött, om blott en för landet passande fårrace blefve införd, skulle gifva en väl behöflig förstärkning åt ortens export, dess husslöjd och dess fabriksnäring. Af får funnes väl inom Jemtland olika slag, men de voro med alltför enstaka undantag icke af god beskaffenhet, hvarken i ena eller andra hänseendet. Uppmärksamheten hade deremot blifvit rigtad på den skottska s. k. “Blackface“-racen, hvilken, efter samstämmiga omdömen af dem, som kände naturen både af Jemtland och af denna fårrace, skulle vara för detta land företrädesvis lämplig. Motionärerne lemmide detta derhän, men antoge såsom gifvet, att en för Jemtland fullt passande fårrace lätteligen stöde att finna, likasom ock att det till befrämjande af insteg och spridning i landet af en sådan race skulle vara af väsendtligt gagn, om mindre stammar deraf kunde på några få dertill lämpliga ställen utstationeras.
Att sedan så rar jag mig deremot. » » Det hela reducerar sig slutligen till en småningom omärkligt lösgöra henne från mostrid, om hvar skåpet skall stå, och då bör derns förderfliga inflytande bör ju ej vara det ej vara obotligt. Men hvarför talar du omöjligt. » alltid om ' de och dem '? Det är ju blott fråga om din hustru. » » Ja, om det vore så väl, tror äfven jag, att allt skulle kunna blifva bra igen; men, ser du, när Nina och jag tvista, talar min kära svärmor ur hennes mun. Saken är i korthet den, att de båda ej göra annat än arbeta på, att jag skall blifva en sådan nolla som min stackars svärfar, och detta motarbetar jag naturligtvis af alla krafter. » » Nå, det undrar jag icke på. Det är blott fråga om sättet, du använder dervidlag. För att hindra detta, gör du dig till en oböjlig despot, och väcker kanske just derigenom den opposition du önskar qväfva. Vet du, Viktor, du påminner mig om den der soldaten, som sköt sig q vallen före en stor drabbning, af fruktan för att bli dödad dagen derpå. Du, åter igen, fruktar att blifva olycklig och för att undgå detta, gör du dig sjelfmant så olycklig som möjligt. Hvarför följer du ej i stället det, som jag vet vara ditt hjertas röst? Gå henne till mötes, öfverse med småsaker och använd aldrig hårdhandskarne, om det ej är absolut nödvändigt. » » Har jag ej försökt det hundratals gånger och senast helt nyligen? » Hvarpå han berättade om deras tvist, hennes inneslutande i sina rum och till sist det oväntade uppträ- dandet på balen. » Hvad skall man göra med en så oberäknelig menniska? » afslutade han. » Vänlig och mild ena minuten och den andra utstuderadt elak, utslungande de bittraste ord, hvilka hon visste borde såra mig så mycket djupare, just derför att de påminde mig om min öfverilning. » Gunilla skakade på hufvudet. » Jag kan ej förstå detta, sade hon.