Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag hoppas och tror, att åtminstone inom mängden af dislricten lumpenheten icke skall blifva så stor, att den blir herrskande vid valen; men om så vore, ser jag icke hvad som försäkrar emot denna lumpenhet, äfven om valen inskränkas inom districten, såsom Hr von Hartmansdorff föreslagit; och hvad vore då vinsten af denna i öfrigt menliga inskränkning ? Hvad det beträffar, alt val utom districten skulle utvidga deras förhoppningar, som önska blifva utsedde till representanter, och gifva dem anledn. att på mer än ett ställe eftersträfva att vinna detta medborgerliga förtroende, så tror jag, att i samma mån som sträfvandet att vinna förtroende utvidgas, skall äfven bemödandet att söka göra sig förtjent af förtroendet ökas, så att det onda, som man trott sig finna å den ena sidan, fullkomligen skall uppvägas af vinsten å den andra sidan. Hvad det åter angar, att districten kunde falla med sitt val på mäktiga och inflytelserika män, för att smickra dem eller vinna enskildta intressen, så kan det visserligen icke nekas, att ett val ej bör gillas, som uteslutande grundade sig på de förhoppningar man kunde bygga på en mäktig mans inflytande; men om denne mannens makt hufvudsakligen grundade sig på utmärkta egenskaper jemte ådagalagd god vilja, i förening med en ställning i samhället, som vittnade äfven örn förmåga att kunna gagna fäderneslandet; så tror jag, att det icke skulle vara så farligt att inrymma honom medborgarerättighet att välja honom och derigenom söka göra honom mån om att använda sin makt och sina rikedomar sä, att hans medborgare ansågo sig böra belöna honom med sitt förtroende. Den siste värde talarens förslag, att halfva antalet nödvändigt skulle väljas inom districtct, men alt deremot andra hälften skulle kunna få väljas utom detsamma, har det emot sig att icke kunna antagas under en sådan districlfördelning, som den Hr von Hartmansdorff föreslagit. Att deremot, för det af talaren åsyftade ändamålet, utvidga districten, skall jag, om Den a8 October f. ro. den af mig åsyftade valfriheten ej på annat sätt kan vinnas, för min del icke bestrida. Detta blir likväl föremålet för en sednare fråga.
Den är, att, om en rättvis fördelning af den allmänna bevillningen skall blifva en sanning, så är det, för att göra den dertill, synnerligen vigtigt och ändamålsenligt, att, såvidt möjligt är, ställa så till, att kommunalskatter och kommunalrättigheter grunda sig på bevillningen. Det blir först då en nödvändighet för kommunen, särdeles städerna, att tillse, det denna allmänna bevillning blir rig - 92 Den 12 Maj e. tn. tigt tillämpad, i den mån möjlighet dertill förefinnes. — Man skulle äfven derigenom kunna komma derhän, att politiska rättigheter ställdes i samband med afgifter till staten, — hvilket, i annat fall, icke i samma grad kan ega rum, men — onekligen — i många hänseenden är ganska önskligt. Men — för att återgå till kommunalskatterna — så är oss bekant, att man uti, som jag tror, 40 städer företagit sig att inrätta s. k. Samvetsnämnder, hvilka i och för kommunalskatterna taxera städernas innebyggare med afseende å de af dem egande inkomster, dessa må nu härleda sig från kapitaltillgångar eller rörelse. I allmänhet har detta sätt slagit sig väl ut, Om nu allmänna bevillningen stått tillsamman med städernas egen beskattning, så hade sannolikt bevillningen der blifvit någorlunda rättvist uttagen, Det är väl ock en orättvisa, hvilken väl ingen lärer kunna bestrida, att en person, kanske den rikaste i staden, — derföre att han eger endast kapitaler, men dock kapitaler af ganska stort belopp, -— är befriad från alla afgifter, så väl till staten som staden. Äfvenså är det väl icke heller rätt att samme person i afseende å stadens angelägenheter skall allt framgent vara utan alla rättigheter. Sålunda skulle det, från alla sidor sedt, vara särdeles önskvärdt, om man kunde erhålla en någorlunda tillförlitlig beskattning på kapital; och att man det kan, synnerligast om denna sak sammanbindes med kommunalrättigheter, hyser jag intet tvifvel om. Det må nu vara en sanning, att det är ganska svårt, att bestämt upskatta en persons kapital; men det är icke heller lätt att upskatta en persons inkomst af rörelse.
Om rättighet för Allmogen att fritt fä afyttra allahan» da Mttualie»waror, m. m.; med Bilagor, p. 1201. A 4 Om för» Lagsamt Allmänna Lesrvärsoch tveconsmiä-Utstotten; Om förmedlade Hemmans deltagande uti byggnad och underhällande af Kyrkor och Preste, Boställen; m. m. p. I4ZY. Om upplifwande af de emot skattskyldig jords förminstning utfärdade Författningar, p. l6iz. Om rättighet för den, som ingått i Allmänna Brandför, säkrings-Jnrättningen, att flista stg frän de Häradseller Soccknewis ingängne Brandsiods-förcningar. p. 1617. Om Wattenwerks ägares förpligtande, art, da närliggande trakter af Veste Werk lida mehn, derföre taga löfen ester ersättning; med Bilagor, p. 184;, 2226. Om straffets skärpande för Lurendrägeri och Tullförfnillning p. 1858- Se widare: Lewillnings-, Lag. samt Allmanna Leswärsoch tpeconomiä-Utskotten. M. — O. P. Propositioner, Rongl. Maj:to Nädiga, till Riksens Ständer: Om bestämmandet af wilkoren och! afgifternc för Brännewins-tillwerkning, samt answaret för Bränwins och andra starka dryckers omätteliga bruk. p. 6. Om en särskild Författning med Swensta Ultramarinfla Besittningars Styrelse och Drätsel, p. n. Om centonalcn till Krigsmanshus-Casta. p. 29. Om Beklädnaden för extra Noterings-manstapet. p. 91. Om en förändring i utflrifningssättet af det faststalda Förstärknings-manflapet. p. 176. Om Mlleflads sä kallade Krono.Säteri med lindcrlydande hemman, p. 218. Dm Tullwerket. p. 265.
Till befremjandet af hamn anlägg ing vid Åhusunder vilkor, att denna anläggning utföres så, att ej hinder der derige - 4,320: 25,000: Expeditions-Vtskoltels Förslag till und. 102 norn lägges för communicationens framtida fortsättning ända upp till Christianstad, ett anslag af . « , 15,000: hvarjemte Rikets Ständer velat för nämnde ändamål bevilja staden Christianstad ett lån, stort 20,000 R:dr. Piikets Ständer hafva i sammanhang härmed velat hos E. K. M. i underdånighet anhålla, det täcktes E. K. M. i Nåder låta anbefalla en undersökning, rörande Hel ge-h ns upprensning, i ändamål, alt denna å må kunna göras flottbar för transporterande af timmer från Småland. l8:o Såsom bidrag till hamnbyggnaden vid Cimbritshamn ett anslag till berörde stad af .. 15,000: äfvensom ett låne-understöd af 25,000 R;dr, tillsammans 40,000 B:dr, mot vilkor, att stadens och ortens invånare tillskjuta, hvad som derutöfver, enligt kostnads-förslag, till arbetets utförande erfordras. 19:o Till upprensning af Rottne-ån och Ronneby köpings redd, hafva Rikets Ständer beviljat nämnde köping ett låne-understöd af 10,000 R:dr. 20:o Till hamnbyggnad vid Wisby ett anslag af 79,000: h) Utdikningar o h ajtappningar af sanka trakter och sjöar för beredande af odlings-företag. l:o Med föranledande af de inom Riks-Stånden väckte förslag, rörande anvisandet af extra Stats-anslag för föremål af ofvannämnda beskaffenhet, hafva Rikets Ständer velat medgifva: a) att en summa af 120,000 R:dr må ställas till E. K. M:s disposition, för att, inom Norrbottens, "Westerbottens, Westernorrlands, Jemtlands, Gefleborgs, Stora Kopparbergs samt norra delarne af Wermlands
Del, få roiDa forDringöäga* renö talan fkall anfeö genom Den lagfökningen fbrroaraD. §. 54. £>å erfarenheten åDagalagt, hurufom ©älDenärer företagit fig, att genom DiktaDe köpeafhanblingar om Dera* löööre<egenDom, föka unDanDraga Denfamma utmätning för ofkriDiga och fafijtällDa jkulDer, hafroe <2öt/ till förebpgganbe af Dplika froekfulla tilljkällningar till S5or* genärö förföröelanDe, meD ^ongl. «Skaj:tö S^åDiga ftaDfäftelfe, beflutit: att Den, forn tillhanDlar fig lösören och tillåter, att Defamma få i fal* jaren* roårD qroarblifroa, bör, få roiDa De (Fola fceDa* från utmäta ning för fäljaren* fkulD, upprätta fkriftlig afhanDling om köpet, meD förteckning å
Medgifvande, att Kristus är allt, är Guds egen kraft och visdom, vilja de dock rädda den helleniska filosofien undan förstörelsen, som en i uppenbarelsens visshet och sjelftillräcklighet frossande fanatism riktar mot alla yttringar af vesterns kultur: mot statslif och konst såväl som mot vetenskap. De påpeka, att filosofien kan, om ej annat, gifva goda förnuftsvapen mot trons angripare, att hon kan och bör vara ”vinbergets egentliga mur och omgränsning”. Deras försvar är fruktlöst. Filosofien är af djefvulen; ja allt hvad hedningarne besuttit sannt och godt i lefnad och lära förklaras af en kyrkofader10 för härmande djefvulsknep – ”ingenia diaboli quædam de divinis affectantis” – och tron är så långt ifrån att behöfva tänkandet, att man snarare bör säga: ”jag tror derför att det är otroligt, befängdt, omöjligt” (yttrande af samme kyrkofader). Förgäfves utbrister den döende Clemens: ”Äfven om filosofien vore af djefvulen, kunde Satan bedraga menniskorna blott i drägten af en ljusets engel; han måste genom skenet af sanning, genom blandningen af sannt och falskt locka menniskorna; man bör derför uppsöka och erkänna det sanna, från hvem det än må härröra ... Och äfven detta meddelande till hedningarne kan blott hafva skett efter Guds vilja, måste alltså vara inbegripet i Guds uppfostringsplan med menskligheten ... Om man tillskrefve Satan oordningen och synden, huru oerhördt att då göra honom till förlänare af en god sak, filosofien Gud gaf judarne lagen, hellenerna filosofien såsom förberedelse till Kristi ankomst.” I sådane ord klingar från Clemens’ läppar det sista bortdöende ekot af hellenisk humanitet och bildning! Det är ej en tillfällighet, att Clemens och Origenes tillika med filosofien söka rädda monismen, såtillvida som de förkasta helvetesstraffens evighet samt antaga, att djefvulen slutligen skall blifva god och Gud blifva allt i allom.
Summa 39,262: — 3. § 12- Af nästlidet års revisions-berättelse inhemtas hurusom, med anledning af den vid 1855 års statS-revision framställda erinran mot lämpligheten deraf, att utgifter till föremål, för hvilka stats-anslag saknades, blifvit anordnade på öfverskotten af Stats-verkets inkomster, Rikets sednast församlade Ständer, jemte anmälan af sin afsigt att vid riksstatens uppgörande tillse, att de flesta sådana utgifter, som de sednare åren blifvit på nyssnämnde sätt bestridda, måtte kunna på liufvudtitlarne beräknas och upptagas, underdånigst anhållit, att, om Kongl. Majit icke destomindre skulle framdeles finna nödigt anvisa statsmedel till sådana behof, hvilka ej blifvit af Rikets Ständer förutsedda, och hvartill anslag således ej beviljats, dessa utgifter, derest de ej kunde bestridas med de för dylika tillfälliga behof egentligen afsedda besparingarne å riks-statens hufvudtitlar, hädanefter måtte under för skotts-titel anordnas och vid påföljande riksmöte tillkännagifvas för Rikets Ständer, som då, efter föregången pröfning, blefve i tillfälle att med anledning af de gjorda anvisningarne besluta; —- och hade Kongl. Majit, uti Nådigt bref af den 10 Juli sistlidne år, förklarat Sig vilja taga denna framställning i betraktande vid de tillfällen, då anvisningar af omförmälde beskaffenhet komme i fråga. Revisorerne hafva emedlertid inliemtat, att från föregående år finnas åtskiliga ännu gällande Kongl, bref, hvarigenom Kongl. Stats-kontoret blifvit anbefaldt, att framgent, medelst anordning på öfverskotten af stats-inkomsterna, verkställa vissa årligen förekommande utbetalningar, hvaribland exempelvis må nämnas: roterings-understöd'till ve - — 13 — derbörande rotehållare inom Norrbottens län, på grund af det den 24 Augusti 1846 utaf Kongl.
Man - är ensidig och inskränkt, och talar man om fördomsfrihet, så är detta blott munväder — och detta derför, att man yrkar på, att svenska literaturen må göra en utländsk författare den rättvisan att öfversätta ej blott hans tvifvelaktiga utan äfven hans goda arbeten. Och just den, som vågar hysa en sjelfständig åsigt i literära frågor, borde väl särskildt vara glad öfver att i af-seende på den förtalade Zola få bilda sig en åsigt, en fri personlig åsigt. Ty tror någon, att han som skref dessa rader om de unges “ nya upptäckter och samhällsförbättringar, “ att han kände till Zola? Nej, nej och nej! Ty i så fall hade han aldrig satt sig ned och skrifvit en sådan betiser så betecknande för öfrigt för hans “ courage “. Men han är ej den ende, som skriker af harm öfver att Zola öfversättes på svenska — och som samtidigt beskyller motpartiet för # Kurs. gjord af undertecknad. \ ensidighet. Meji nog om honom! Godbiten talar for sig sjelf och ger ämne till många utläggningar. Men när man läser den och annat i samma anda, nedgörande utan tecken till bevis för hvad man påstår — “ det är en gång så, men det förstår inte du, “ som man plägar säga till barn, när de fråga om något, som man har svårt att svara på — då börjar man att tvifla på en fredlig sammansmältning af de olika åsigterna. Och om man ofta får läsa dylika åsigter utan kärna, som döma allt det spirande nya såsom förkastligt, då händer det, att man blir ond till slut på desse ungas vägnar, som dömas i klump. Och då händer det äfven, att dessa — det har jag sagt förut och jag skall upprepa det — att dessa ungä sluta sig ' allt fastare till samman och bilda ett parti — något sådant finnes nämligen ännu icke — och med partibildning födes lidelser, hätskhet och oförsynthet, kanske också styrka. Ett exempel! Inom Frankrikes konst vädrades i detta århundrades midt en vind, föga välkommen för dem, som voro vana vid den vanliga atelierluften.
April till Statssamt Bewärsoch Ekonomie-Utlkotten remitterat detta ären»e saint de öfrige Respective Riks, Standen, ester >et Besvärs - och Ekonomie-Urskottet först afgifwit itt utlåtande den 2z:dje derpaföljande Maji, med »ifall till hwad nämnde Utssett hemställt, at Statsltskottet uppdragit, att foresta och uppgifwa nödige medel till bestridande af ersättning för dem, som med Kapotter förfedt det uppsatte Noterings, Mankapet. Da i anledning häraf Stats - Utskottet detta vnne förehaft har den upplysning wunnits, att Allnänna Bcswärsoch Ekonomie-Utskotttt, till hwars besättning hört sragan antingen Rothallarne borde vidkännas denne kostnad, eller den samma skulle af Alllmänna medel ersattas, ansett Utgiften böra bestidas af Statens Tillgängar, pä den grund att ^ongl. Mastt och Kronan bestar Utrednings-persedar deribland Kapotter räknas, at ej mindre alla Warfwade än Jndclte Jnsanterie Regenienten; ff.nt att, enligt hwad vfwanberördt är, detta Beänkande blifwit bifallit utom af Hederwärda Bon>e-Ståndet. Bihang. I följd af de trenne öfrige Respective Riks, Ståndens således fattade Beslut, bör StalS-Utstoltet nu föreslå kostnads-crsättmngen för dem, seni med Kapvtter forsett sina Noterings-karlar; Och Utskottet dar i delta afseende sökt och erhållit ben underrättelse, att nya Noteringen uppgär till ungefär Sex tusende man, såsom ock, att de för Kongs Majus och Kronans räkning, ät Jndelte Jnfanterie Regementerne förledit och detta är anskaffade Kapotter, kostat omkring Nitton L Tjugu Riksdaler Banko stycket.
Man kan nemi. säga, att, i fall Konst.-Utskrt anser en inom detsamma framställd anmärkning vara af sådan beskaffenhet, att den icke förtjenar komma till R. St:rs kännedom, så är detta mål lemuadt oau - 442 Den 10 December e. m. märkt. Tolkar man saken på detta sätt, så skulle genom bifall till förslaget kunna inträffa, att, hvad ett Konst.-Utsk. efter pröfning funnit vara af egenskap att icke böra komma till R. St:rs kännedom, kan af ett påföljande Konst.-Utsk., på grund af en framställning från Stats-Utsk:t, förklaras vara af den beskaffenhet, att det bör föranleda till någon åtgärd. Undersöker man nu till hvad åtgärd en dylik anmälan kan föranleda, så ber jag att få hänvisa till 30:de §:n 2 morn., der det står: »skulle, emot R. St:rs beslut, de till hvarje hnfvudtitel anslagne summor befinnas dragna till andra ändamål, än dem, sorn under samma hufvudtitel höra, eller något af R. St:r faststäldt anslag vara öfverskridet, skall Utsk:t genast anmärkning och i R. St:rs plena anmälan göra emot den embetsman, som en sådan anordning kontrasignerat, hvarefter dermed förfares enligt l()6:te och 107:de §§:ne R. F.» Går jag nu till ansvarighetslagen och efterser hvad påföljd en sådan anmälan och deraf följande rättegång kan hafva med sig, så är det embetets förlust. Sålunda kan hvad ett Konst.-Utsk. efter pröfning förklarat icke böra föranleda till någon åtgärd, af Konst.-Utsk:t vid en annan riksdag anses böra påkalla riksrätt, och det Statsråd, som förra riksdagen undfått full décharge, kan således den påföljande dömmas till tjenstens förlust. För min del måste jag bekänna, att då icke under de 50 år, under hvilka vår Grundlag varit gällande, behofvet af ett sådant tillägg gjort sig kännbart, så anser jag det icke heller nu nödigt.
Då utskottet deremot, på sätt här nedan vid rubriken kläder skall närmare utvecklas, ansett nödigt, att nu gällande föreskrift om serskild tullbehandling af spetsar och blonder dervid bibehålies, och detta åter svårligen skulle kunna iakttagas i afseende å coeffiirer, hvilkas hänvisning till kläder Kongl. Maj:t föreslagit, anser utskottet sig, med frånträdande af Kongl. Maj:ts förslag böra tillstyrka, att coeffiirer må i taxan qvarstå med derå nu stadgad tull af 25 procent utaf värdet. Ehuru artiklarna copal, lacca gummi, mastix och sandarak egentligen utgöra arter af hartz och icke af gummi, torde de dock, såsom Kongl. Maj:ts förslag innehåller, kunna i noten hänvisas till lika tullbehandling med gummi. I öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts förslag, tillstyrker utskottet, att införseltullen å coriander må nedsättas till 1 sk. skålpundet. Utskottet '' Bcvillnings-Utskottets Utlåtande, N:o 13. 25 Utskottet har trott si" böra fasta Rikets Ständers uppmärksamhet å de i nu Fartyg. gällande taxa stadgade, al' Kongl. Maj:t oförändradt bibehållna, tullafgifter å fartyg, utländska med tillbehör; dels »när, i följd af serskilda omständigheter, helfrihet för sådana beviljas, eller när de af utlänningen till svensk hamn inbringas samt der prisdömas och försäljas;» dels »alla andra», än nyssnämnde och dem, som blifvit tagne under krig af svenskt örlogseller kaparefartyg och lagligen prisdömda eller strandade och såsom vrak sålda. Dessa tullafgifter äro bestämda till icke mindre, än 23 procent af fartygens värde. Om man nu tager i betraktande, att våra skeppsvarf hafva full sysselsättning både för inhemsk och utländsk räkning och att våra här byggda fartyg ega godt anseende inom och utom landet, så synes det, utom all tvifvel, obehöfligt att till skydd för inhemska skeppsbyggeriet stadga en så hög införseltull å utländska fartyg, som den nu gällande.
Stånds beslut icke böra komma under omröstning i Förstärkt Utsk.; men hade något så beskaffad! vilkor blifvit af ett Stånd fästat vid anslaget, att det icke borde utgå med mindre än alt samma vilkor upfylldes, ansåg man att R. St. icke beviljat anslaget. Sådana voro mina åsigter då, och sådana äro de ännu, nemi. att då ett Stånd med vilkor och 2 Stånd utan vilkor bifallit eli anslag, roeD det 4:de Ståndet afslagit det, skall omröstning i Förstärkt Utsk. anställas om de 4 olika besluten. Frih. Cederström: lag lemnar i sitt värde Hr von Troils förutsägelser om PresteSt:s beslut i denna fråga. Förutsägelser eller profetior äro i allmänhet vanskliga. Derföre torde vi böra hålla oss vid det faktiska i frågan eller huruvida votens-alternativerne äro så upställda, alt R. o. Ad:s beslut deri ingår. Om förhållandet vore annorlunda, då kunde Hr von Troils åsigt hafva skäl lör sig; men så som Ulsk. nu upslällt desse alternativer, synas de mig äga all logisk sammanhållning; ty då PresteSt. vid sitt beslut fäslat det vilkor, att minst 20 vanartiga barn vid institutet finnas intagna och inrättningen i öfrigt fortfar i sin nuvarsde gagnande verksamhet, samt att staten genom ombud deltager i de årliga revisionerne af institutets räkenskaper, oell derjemte utöfvar tillsyn öfver inrättning gen, iikväl på det sätt, att dess Direkt:n får behålla fria händer i den speciella vården och ledningen af densamma; så kan man ju länka sig, att, om vid den första voteringen delta beslut icke vinner framgång, PresteSt. dä heldre anser sig böra afslå hela frågan. Man kan invända, att sådant icke är sannolikt, med afseende på frågans beskaffenhet och anslagets belopp. Men här måste grundsatsen noga upmärksatnmas; ty i fall det vore fråga om en sak af mera vigt än den förevar:de, låter det mycket väl tänka sig, att man beviljat" ett anslag
Ehuni ägare och brukare af Hemman blott Mommrr at pä Landet tilwerka Bränwin, och alle Torpare, Mölnare samt andre, som pä Et Hmrmans ägor kunna wara boende, således ifrån denna rättighet äro uteslutne, bör det dock wara en ägare af flera Hemman och Hemmansdelar obetaget, at , om han ej sjelf will begagna sig af desi Branneri-rätt/ uporaga den til en eller flera af underhafwandc pä ägorna; dock nied willor, atthen pannerlund , som Hemmanet åtföljer, ingalunda öflverflrides. Jord-ga;en bör likafullt erlägga asgiften och för densamma blifva kronan ansvarig. 6lo. Försäljningsrättigheten af det Bränwincn hwar öfwer eget behof tillverkar, bör efter Hemliga Utstottets tanka, icke sträckas til minutsiinA, eller mindre än Et halfstop säljas hemma i husec, e er ringare an en kanna föras i Stad eller til Marknad at der försäljas. När större c;uanimm Bränwin til Stad eller Marknad föres, och efter köpares åstundan och behof kommer at delas emellan flera, ma utdelning elter nEning icke ffe ä öpet Torg eller gata, eller wid marknadsplatser ä Landet, pä det ställe, hwar ständ eller bodar för sjelfwa Marknaden äro upsatta, utan mäste Säljaren isrän Torgen i Städerna föra Bränwinet til Köparens hemwist, och wid Mar-nader, pä bertil sarflilldt anwist ställe, at der til hrvarje Köpare utmäta, hwad en hwar sig betingat och ästundat. Alla Bränwinskrogar, sä pä Landet, four i Städerna, böra efter Hemliga Utstottets tanka, uldeles afstaffas , och ingen Bränwins - minure: in^ pä sa kallade I>iciueur-Kammare i Städerna tillätas.
Det var för mycket. Bli en sådan der fin herre med sabel. Han hade aldrig drömt så djerft. Fundera, sa fadern. Han funderade hela qvällen. Der på Karlberg, der han badat och blifvit bortjagad af kadetterna, skulle han få gå i uniform. Bli officer, det vill säga få magt, flickorna skulle le emot honom, och ingen skulle mer förtrycka honom. Han kände lifvet ljusna, pressarna lyftas från bröstet och hoppet vaknade. Men det var för mycket för honom. Det passade hvarken honom eller hans omgifning. Han ville icke dit upp och befalla, han ville bara slippa att lyda blindt, att bevakas, att kufvas. Slafven, som icke vågar begära af lifvet, vaknade hos honom. Han sade nej! Det var för mycket för honom! Men tanken att ha kunnat få det, som kanske alla ynglingar längtat efter, var honom nog. Han afstod det, steg ner och återtog sin kedja. När han senare blef en sjelfkär läsare, så inbillade han sig att han afstått äran för Jesu skull. Det var icke sant, men något sjelfplågeri låg det nog i offret. Emellertid hade han ytterligare läst i föräldrarnes kort: de ville ha heder af honom. Troligen var den der kadett-idén styfmoderns! Nya stridsämnen erbjödo sig och af allvarligare art. Johan hade tyckt sig märka att de yngre syskonen gingo dåligt klädda och han hade äfven hört skrik från barnkammaren. Ha! hon slår dem! Nu spionerade han. En dag märkte han att barnpigan lekte på ett misstänkt sätt med den yngre brodern, då denne låg till sängs. Gossen blef ond och indignerad och spottade flickan i ansigtet. Styfmodern ville ingripa, men Johan trädde upp. Nu hade han blod på tanden. Saken hänsköts till faderns hemkomst. Efter middagen skulle slaget stå. Johan var beredd. Han kände sig som målsman för den döda modern. Så börjades det. Fadern ryckte på Pelle efter vederbörlig angifvelse och skulle slå honom. Låt bli och slå honom! skrek Johan med en befallande och hotande ton och gick fadern på lifvet, som om han ville ta honom i kragen. Hvad i Jesu namn säger du för slag? Rör honom inte. Han är oskyldig.