Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till en början får Utskottet i korthet redogöra för byggnads-företagets uppkomst och ändamål samt sättet för de hittills anslagna medlens användande. Frågan om uppförande af ett National-museum i hufvudstaden uppkom först vid riksdagen 1840—1841, då, i sammanhang med beslutet rörande den för Kongl. Museum beviljade summa, Rikets Ständer, jemte uttalande af den åsigt, att äfven Svenska Nationen, så vidt dess tillgångar medgåfve, borde, lika med den öfriga civiliserade verlden, på ändamålsenligt sätt vårda de konstalster, nationen redan egde, och befrämja dessa samlingars förökande, hvarigenom den inhemska konsten erhöll både föresyn oell uppmuntran, i underdånighet anhöllo, att Kongl. Maj:t måtte framlägga förslag till erhållande af tjenligare lokal för de uti Kongl. Museum förvarade samlingars och konstalsters lämpliga uppställning och ordnande, på det ett National-museum derefter måtte småningom kunna bildas. I anledning af denna framställning anbefalldes Ofver-Intendents-Embetet att inkomma med förslag och utlåtande; hvarefter och sedan Kongl. Majit
När man frånträdt principen att genom stränga slraffbot söka afskräcka från brott, är det ock fullt konseqvent och riktigt att icke längre stadga absolut bestämda straff, utan att i allmänhet åt domaren inrymma rättigheten att, inom vissa gränser, profva hvad straff skall i förekommande fall, med hänsyn till försvårande eller förmildrande omständigheter, ådömas. Latitud-systemet bar bos oss sedan 1855 genom de utkomna författningarna ang:de stöld och rån, förfalskning och bedrägeri samt dråp och mord m. m. redan vunnit en vidsträckt användning, utan att, mig veterligen, några olägenheter deraf försports eller klagomål deröfver uppstått. Jag fruktar derför ingalunda för den vidare utsträckning åt latitud-systemet, som genom den nya stafhagen skulle deråt gifvas. Men jag måste bestämdt ogilla, att, då man utgått ifrån grundsatsen att genom straffet förbättra den brottslige, man dock bibehållit en straffarl, som utesluter möjligheten för denne att ådagalägga siri förbättring, jag menar dödsstraffet. Det är dock icke blott såsom en stor inkonseqvens i lagstiftningen, som jag ogillar att dödsstraff blifvit i lagförslaget bibehållet. Många andra vigtiga skäl tala deremot. I alla lagar, der dödsstraff finnas utsatta, har lagstiftaren Utgått ifrån föreställningen: 1. Om talion såsom den högsta rättvisa; 2. Om en vredgad gudomlighet, hvilken kräfde blodiga offer för alt icke draga hämd öfver hela folket; samt 3. Om nödvändigheten att genom straffbotet afskräcka ifrån grofva brott. De båda förstnämnda föreställningssätten tillhöra egentligen fornålderns lagar. Den Mosaiska lagens talions-prineip, lif för lif, öga för öga, tand för tand o. s. v., vill icke någon nu för 368 Den 11 Juli f. m. tiden erkänna innebära absolut rättvisa, emedan snmmnm jus derigenom lätteligen blifver summa injuria. Uti lagarna från 16:de och 17:de seklerna finnér man ofta åperopadt såsom motiv för dödsstrallets stadgande, att vissa missgerningar, om de ej med blod försonades, skulle ådraga hela landet Guds synnerliga vrede.
Den 28 November e. tn. §• 74- En hvar i orterna boende person skall äga, att genom Bankens ombud insända kapitaloch räntebetalningar till Banken: och skall i alla de fall, då betalmngs-tei - minen icke är öfverskriden , sådan betalning anses vara på samma dag i Banken verkställd, som den till ombudet aflemnats; men i annat fall skall öfverräntan erläggas för till och med den dag betalningen efter vanlig postgång kan till Banken ankomma. §• 75- Banken ansvarar för all den förlust, som, genom Bankens ombud, enskilt man vållas, såvida denne visar sig innan en månad efter låne-ansökningens insändande hafva återfordrat skuld-förbindelseu eller penningarne, eller inom samma tid för inbetalningar affordrat ombudet Bankens qvitto eller den infriade original-förbindelsen; samt bevisligen derefter, med första post, till Banken anmält förhållandet. I annat fall drabbe all förlust den, som sålunda icke sin rätt bevakat. §• 76- För all afhandling med Banken genom ombud i orterne, erlägges £ procent af kontanta beloppet, såsom postafgift och kommissions-arfvode; hvilken procent afombu1 H. 40 <J2G Dcd 28 November e. in. det skall Banken redovisas och qvartaliter insändas. §• 77- Banko-Ombud vare pligligt, att med först afgående ordinarie post till Banken insända alla honom öfverlemnade betalningar, samt att hvarje söckendag tillhanda hålla en hvar de medel, som för dess räkning ifrån Banken blifvit honom tillsände. Skulle härvid oordentlighet eller anledning lill oredlighet förmärkas, äge Banko-styrelsen att genast honom förafskeda och att innehålla det års-arfvode, sorn honom för året bordt tillkomma. §. 78. Efter förrättadt års-slut med Bankens räkenskaper och sedan Banko-ombud för dess förvaltning behörigen för Banko-styrelsen redovisat för det föregående året, erhåller han hvad utöfver kostnaderne af de erlagde \ proc. kan återstå. 6 Afdelningen. Om Bankens öfriga rörelse. §• 79- Ej må Banken ingå uti någon slags handel, vare sig af läst eller löst gods, med följande undantag:
ska' lägga dig hör du! Men du får inte sitta uppe; du är trött nu du FRU BRUHN. Ja. DIREKTÖR BRUHN. Och sofva riktigt lugnt och godt. FRU BRUHN. Och inte synda. DIREKTÖR BRUHN (spritter till). Hva'? 49 FRU BRUHN (med ett matt småleende). För det vet du ju, att den som sofver inte gör. DIREKTÖR BRUHN (skrattar). vaggar henne ett ögonblick fram och tillbaka, medan hon du skall sofva riktigt, riktigt godt. (Kysser henne slapt; lösgör sig.) God natt då Bettina! (Tar henne om lifvet och håller armarne om hans hals). Och glöm nu inte bort, att FRU BRUHN (med forcerad glädtighet). Jag skall göra hvad jag kan. Godnatt! kyss åt henne. Hon nickar muntert och viftar med näs (Han går, vänder sig om i dörren och kastar en släng duken. Sedan han försvunnit, går hon ett slag öfver golfvet. Hela spänstigheten i hennes hållning är borta med ens. Hon sjunker ner i en ämma vid bordet.) ett ögonblick, låter så ansigtet sjunka ner på bordskifvan. Vid ljudet af pigans steg spritter hon upp och återtager sin eleganta hållning.) Sofi drag af mina skor! SOFI Ah jag kan inte mer! (Stirrar slött framför sig ovilja). (drager dem af med synbar FRU BRUHN. Och så mina toffler. SOFI (går in till höger). (betraktar under tyst FRU BRUHN nad sina fötter och skakar på hufvudet). mjuka, eleganta toffler och sätter dem på sin matmors fötter). FRU BRUHN. (kommer igen med ett par och spänstigt. Vänder sig om.) Rym ut det här. (Pekar laga att här blir tyst. Jag vill ha ro. (Går.) SOFI Tack! (Reser sig och går mot dörren till höger, lätt på kringspridda kaffekoppar, likörglas etc.) Släck sedan och (ropar). jag kunde väl tro, att han höll på att smörja kräset.
Rdr, hvilket hvar och en lärer inse icke kan vara tillräcklig för bestridande af de utgifter för jernvägsarbelen StatsUtsk. föreslagit E. St:r alt å Kont. anvisa. Jag är, som jag nyss nämnde, icke förbunden att. förklara an!edn:n till det upglfne förhållandet, eller hvarföre den kalkyl på hvilken StatsUtslcs Utlåt, grundar sig nu icke är riktig, men vill likväl något belysa detsamma. Sedan denna kalk; I upgjordes, hafva R. St:r dels beslutat åtskilliga utgifter, som alltså naturligtvis vid kalky lens upgörande i Eiksg:sKont. vid början af året icke kunde tagas i beräkning. Den förnämsta bland dessa utgifter är det förskott af en half million å koslnaderne för fortsättande af jernvägarne, hvilket af R. St:r beslutades och som äfven redan har utgått. Vidare bar anstånd lemnats med inlösen af obligationer, som blifvit lill betalning upsagde och hvilka skulle inflyta inom första halfåret lill ett belopp af 135,000 Rdr. Således hafva vi redan här alt afdraga å de kalkylerade behållningarne först en half million Riksmynt och ytterligare 135,000 Bko. Åtskilliga utgifter dessutom, såsom t. ex. till Rikslluseum 100,000 Rdr Bko, hafva R. St:r dessutom, sedan kalkylen afgafs, anvisat att under första half året utbetalas af RiksgrsKont. Men då nu så är förhållandet, att RiksgrsKont. icke har de tillgångar som tagas i anspråk, hvad är naturligare än att Fullmäktige i RiksgrsKont. tillse, att de, enl. sin pligt, må kunna blifva i tillfälle att verkställa de utgifter och utbetalningar sorn af R. Strr på dem assigneras. Icke mindre nödigt är det, att Fullmäktige göra sig reda för på hvad sätt medel till sådana utbetalningar lämpligast och med den största fördel för det allmänna må kunna beredas.
N ä r doktor Sehiick 1872 afled, fortsattes denna skola under några år af hans änka, som emellertid icke besatt den pedagogiska utbildning, a t t hon själf kunde fungera som föreståndarinna, till i en ålder då hon kunde göra anspråk på hvila, utan sköttes denna plats af en skolad lärarinna, fru H a n n a Ostberg, till dess skolan slutligen öfvergick i andra händer. Som änka efter en m a n, som gjort så mycket för den svenska kvinnans utbildning, som Martin Schuck, vore fru Schuck alltså väl förtjänt af en plats i I d u n s porträttgalleri, men hon h a r äfven sin egen historia som förtjänar att ihågkommas, och det är denna, j a g n u går a t t skildra. D e t var den 2 juli 1816, som hon såg dagens ljus. Föräldrarna voro grosshandlanden Salomon Josephson och Beata Levin, och hon utgick alltså från en judisk familj, en af dem, som längst vistats i Sverige och äfven en af dem, som skänkt d e t nya fosterlandet mäst dugande söner, j a, gjort insatser i dess kultur. D e t var en talrik barnskara, som växte u p p i det Josephsonska hemmet, och allteftersom barnskaran tillväxte, aftog välståndet, så att då husfadern koleraåret 1834 bortrycktes, så grinade fattigdomen med alla dess försakelser och umbäranden emot änkan och de 10 barnen. D e t hade dock varit ett ljust och gladt h e m. Fadern tycks h a haft något af artistblod uti s i g; så mycket ä r åtminstone säkert, att vid sin violin glömde h a n alla verldens sorger. V i d pianot omväxlade den lilla Mina och hennes två år yngre broder J a k o b — sedermera direetor musices vid universitetet i U p - Att våga tänka tanken ut, Det är det svåra, är det stora, Att ej pä vägen sig själf förlora Att icke stanna förrän vid slut. Sturzen-Becker. sala, komponisten J. A. Josephson.
Derföre skiljdes emellan Bergslag och Lands-lag; derföre inskränktes kohl-försäljningen; derföre (ingo Bruken ej komma hvarandra för nära. Afsigten var att i vårt bergiga land, de annars obeboeliga skogarne och de ensliga vattufallen, skulle öfverallt kunna begagnas, gifva vinst, och äfven på en ofruglbar yta underhålla en stor Bih. till R. St. Bese,- och Ekon.-Utskottets Betänkande, JY:o 109. population. Sålunda kunde de blott på några inskränkta punkter belägna grufvorne gifva lif och rörelse åt aflägsna frakter. Detta är i synnerhet händelsen med Wermland och Dahl, som äro öfversådde med jernbruk, och af dessa hafva hela sitt underhåll, men dock knappast hafva andra grufvor, än de, som ligga i ett horn af Wermland. Denna nu så klandrade Författning har således långt förr än den nya Stats-ekonomien förklarade arbetets fördelning för sin förnämsta princip, och sin vigtigaste upptäckt, redan utfört denna princip i en ofantlig scala, och genom tillämpningen deraf gjort hela provinser blomstrande, som utan densamma endast skulle hafva varit ödemarker. Det var ett verk af stora snillrika Konungar, som äfven i annat visade, att de visste hvad jernet dugde till, och förstodo att sjelfva bruka det. Liksom den gamla Författningen hade till princip, att utbreda bergsrörelsen öfver en stor sträcka, har den nya, nu allmänt påyrkade Författningen, en motsatt princip, nemligen att concentrera hela bergs-rörelsen i granskapet af grufvorne. Ur så olika principer måste äfven, som jag frugtar, åstadkommas motsatta följder.
Majit, i öfverenssämmelse med Kanslerns förslag, hos Rikets Ständer äskat, att Adjunkten Falk, efter erhållet afsked, måtte, i likhet med hvad förut i dylikt fall egt rum, för sin återstående lifstid hugnas med en årlig pension från allmänna indragnings-staten, motsvarande hans vid universitetet innehafvande lön af 2,500 R:dr R:mt; till hvilken nådiga framställning Rikets Ständer lemnat bifall. 37:o Med hänvisning till hvad i Rikets Ständers underdåniga skrifvelse angående regleringen af utgifterna under Riks-statens 8:de hufvudtitel, är anfördt om Carolinska institutets aflönings-stat, hafva Rikets Ständer för Anatomie Professorn, Friherre Gust. Wilh. von Duben, på allmänna indragnings-staten uppfört en löneskillnad af 300 R:dr årligen. 38:o E. K. Majit har vidare äskat, att ett belopp af 500 Ridr må anvisas att från början af nästinstundande statsreglerings-period utgå till hvardera af förre Rek Bih. till R. St. Skrifvelse, N:o 186. torerne, numera Läroverks Adjunkterne J. F. Kindström, J. F. Kjellborg, N. L. Ahlberg, E. J. Nyberg och O. E. L.
Då Utskottet således, på dessa grunder, vidhåller sin förra tanka, får Utskottet endast upplysa, att det återremitterade Betänkandet blifvit bifallet inom Yällofl. Borgareecb Hederv. Bonde-Stånden, samt tillkännagifva, att ett, med Rikets iiöglofl. Ständers Beslut i denna del öfverensstämmande stadgande bör i den blifvande Bevil lili ngs-Förord ningen intagas, till förekommande af olika beskattning i förevarande afseende. Dock underställes detta allt, jemte en af flere Ledamöter biträdd Reservation, Rikets Höglofl. Ständers upplysta pröfning. Stockholm den i3 Junii 1829. *• Bil. tHi Bevltlningi-lTtikottetf WtL N.-é i^.. Reservation af Herr Hof-Predikanten Dillner: ”Qra Bevillning bör erläggas af de så kallade Prostetunnorna eller icke, är väl en fråga, som, antingen jag betraktar densamma från Statens elier den skattdragandes sida, synes vara och är verkligen af högst ringa betydenhet, och skulle jag derföre icke vidar* i denna sak spilla ett enda ord, äfvensom jag, utan mig gifvet serskildt uppdrag, aldrig skulle härom väckt motion, derest icke samma fråga, sedd från rättsgrund, är af den vigt, att på dess besvarande med Nej eller Ja till en del stå eller falla ett Stånds Privilegier.
Ridderskapet och Adeln blifvit åberopade vid åter-remissen af Betänkandet öfver RiksdagsFullmägtigen Anders Joachimssons Memorial och de gjorde anmärkningarne samt deraf föranledde öfverläggningar mera hafva afseende på förstnämnde anie Memorialer, än det, som i följd af Betänkandet, utgjort föremål för Ridderskapet och Adelns pröfning, anser Utskottet till redighets vinnande lämpligt, att i sammanhang meddela utlåtande öfver så väl Herrar Ehrenborgs och Gyllenheims Motioner, som nämnde åter-remiss. 213 LafcUtstottcTS BetSnltnndtn, Beträffande alltså berörde arne Memoriaier och deraf först Herr Gyllenheiins hemställan, alt en Deputation af Riksens Ständer matte få uppdrag att mellan Riksdigarne granska Förslaget till nya Lågverket samt att beröring emellan Sveriges och iN orri ges LagCommitteer borde till vägabringas; så anser Utskottet sig icke kunna tillstyrka någon annan granskning af Committerades Lagförslag, än som med 27 §• Riksdagsordningen och 87 §. RegéringsForinen öfverensstämmer, samt alt all gagnelig och ändamålsenlig beröting emellan de förenade Rikenas LagCommitteer redan finnes, då deras Lagförslager och Motiverue dertill från trycket utgifae, äro för Committerade att tillgå; hvarjemte Utskottet tror sig böra yttra den öfvertygelse , att en likstämmighet i bägge Rikenas Lagförslag skulle vara utan ändamål, då de icke hos Sveriges Ständer och Norriges StorThing undergått pröfning och således osäkert är i hvad mån de i endera eller bägge Riksförsamlingarne kunna blifva gillade eller förändrade» och menlig, om, för enhet i Lagstiftningen, Ländernes olika ldeal-förhållanden och på urgamla sedvanor grundade begrepp skulle lemnäs ur sigte.
Den har omkring hundra år varit i släkten Raabs ägo. Men att den ännu så är, beror uteslutande på den nuvarande ägarinnans, fröken Britte-Sophie Raabs förvaltning. B. S. R a a b föddes på Ugglansryd d. Hennes föräldrar voro kaptenen, frih. A. J. E. Lemchen. Denna dog ti digt, men den lilla BritteSophie oeh hennes fyra yngre systrar fingo en m o - derlig vård af den lärarinna, J u l i a Belfrage, hviiken meddelade d e m deras första undervisning, o c h hviiken senare blef deras styfmoder. Ä n n u är denna vördnadsvärda nittioåring medelpunkten i det h e m, inom hvilket hon lika kärleksfullt fostrade sina styfdöttrar som de egna båda döttrarna. Sin bildade, begåfvade o c h musikaliska styfmor har B. S. R a a b att tacka för en uppfostran, hyilken var allt annat än vanlig på svenska landsbygden för 50 år sedan. O c h som Britte-Sophie R a a b själf m e d brinnande håg sökte kunskaper o c h med stor lätthet tillägnade sig dem, blef hon ej blott ovanligt kunnig: hon blef äfven verkligt bildad, ty hon gjorde insikterna Betänk, att du är gäldenär Till dem, som armods bojor trycka, Och deras rätt densamma är Som din till denna jordens lycka. WWW WWWWW w ^WWWWWWW till sin personliga WWW WW WW egendom under y WWWW det yyyyyyyyyy WWWWW yyyyy yyyyyyyyyyyyyyyyyyyyyyyyyyyyyyyyyyyyy WWW WWW stilla som oberedd kastar sig in på en bana, o c h fördjupande, hvilket landtlifvet i lika h ö g grad därtill gynnar uppfostran lynnet lägger hinder i vägen. som Hennes inåtvända sen gjorde, att i en stad försvårar. sinne o c h tillbakadragna vä- man i hemmet mindre lade märke till hennes stora intellektuella än till och hennes stora kvinnliga tillfälle att begåfning olust f ö r hushållssysslor handarbeten. Hon fick också på ett annat område vara nyttig i en bana, för hviiken det naturliga skapitalienska.
Pag. 48 och 4.9 står: ”Men visserligen utgjorde Centralförsvaret ”ej något helt, om ej dermed vore förenadt ”begagnandet af det gränsförsvar, som na”turen sjelf tillbjudit oss i de vidsträckta ”skärgårdar, som betacka ^delar af våra ku”ster; om, med ett ord, ett passande sjöförsvar ej vore dermed förenadt.” ”Här väntar jag mig, för ordet passande, en mängd af exclamationer om natio”nal-ära, anseende m. m.” ”Läsare! det fattas blott några månader i 5o år sedan den tid, då jag första ”gången besteg en ^4-Canoners köl. Med ”ungdomens hela värma, håg och kraft, ”underkastade jag mig derefter, af egen ”drift, alla sjöväsendets mödor och faror, ”för att besegla de aflägsnaste haf, och grad”vis uppstiga till Linieskeppets befälhafvare, under ett tidehvarf, då Sveriges Linie”flotta till antal var, hvad den säkert al”drig mera blifver.” Jag vet ej, hvartill dessa exclamationer egentligen skulle tjena, om man icke ämnade framkomma med en alldeles ny genomgripande idee; så fattade åtminstone jag saken, innan jag läste vidare.
I följd af Rikets Ständers vid 180g och 3810 arens Riksdag vidtagna Eeslut , att sä väl de reducerade Officerare vid Gardes - Regementerna som af f. d. Finska Arméen skulle undfå sina Accprds-summor uti Stats-Contoirets Obligationer, stälde på 6 år , med 6 procents renta, har Stats-Contoiret utfärdat följande Obligationer, nemligen: 258 stycken till Officerare så väl vid de indragna tvänne Esqvadronerna af Fif-Gardet till Häst, som vid f. d. Svenska Gärdet, samt till Öfversten, nu mera GeneralMajoren, Friherre von Schultzenheim för dess vid f. d. Finska Gardet innehafde ^Beställning, på tillhopa J66,996: <■ Samt 072 stycken till Officerare af f. d. F’inska Arméen, på tillhopa 72,501: 16. 7» Rtdr R:co 139,497: 16. 7. Hvarförutan 47 stycken Obligationer , på tillhopa 7,020 tunnor Spannmål, 4:delar Råg och -::del Korn, Garnisons-mål, blifvit utfärdade till de Officerare af Gardes-Regernenterna, som , jemte penningar, äfven haft Spannmål sig på Hön anslagen. Utaf Den 14 Juli. 1335 Utaf dessa Obligationer förfalla till inlösen: 5 stycken ar 1815, P* “ 3,898: 32- Ii g — år 18,16, på - 231363: 28 — år 1817 , på - 6,229 10. Samt 2 — år 1821, på - 493: Äfvensom ofvanberörde 47 stycken Obligationer på tillhopa 7,020 tunnor Spannmål jemväl förfalla till inlösen år 1818. Och som åtskillige Officerare af f. d.
I thy tall vare samma lag, der gästgifvare eller krögare lian gästen stjäl. 43 Cap. 1 §. Stjäl man å åker eller äng, säd, skuren eller oskuren, hö eller halm, stackad eller ostackad; stånde dubbel tjufsrätt. Om stöld af annan mans häst, boskap eller annat kreatur, som går i bete ute å marken, inom eller utom hägnad, vare lag, som serskildt stadgadt är. 46 Cap. 2 Nu stjäl någon mindre, än hundrade dalers värde; stånde dubbel tjufsrätt, arbete ock dertill, vid Konungens slott eller fästning ett eilei liera år, efter som brottet är till. 3 §. Hvar, som stjäl något af annan under gudstjensten, antingen inne i kyrkan, och annorstädes, der uppenbar gudstjenst hålles, eller stjäl ute å kyrkovali häst, eller hvad det är; stånde dubbel tjufsrätt. 1 sammanhang med dessa Justitise-Ombudsmauuens förslag, har Lagutskottet till granskning förehaft serskilde af Höglofl. Ridderskapet och Ädeln samt Vällofl. Borgare-Ståndet till Utskottets behandling öfverlemnade memorial, dels af Friherre Cederström, T., som yrkat enahanda förändringar, som Justi tias-Om budsman nen uti ofvanberörde hänseenden, dels ock af Herr Eklund, hvilken, med anledning af Justitise-Ombudsmannens förslag, att stöld alltid skulle med kroppsstraff beläggas, hemställt, om icke fängelse å Correktionshus eller annan arbetsanstallt för första och andra resan stöld borde tillika åläggas, antingen det nuvarande bötesstraffet varder 7 Lag-Utskottets Betänkande, kV.o 19. bibehållet, eller detsamma komme att utbytas emot ovillkorligt fängelse ■vid vatten och bröd, hvilken sednare bestraffning, enligt motionärens förmenande, destomindre kunde anses innefatta någon skärpning, som de, hvilka göra sig skyldige till tjufnadsbrott, nästan aldrig förmå bota, utan således redan måste med vatten och bröd försona deras förbrytelse.
D e n från Europa nyligen anlände har svårt att reda sig bland alla dessa ett mångfald olika språk talande negrer, isynnerhet, o m han inte ens har k ä n n e d o m o m den s. k. negerengelskans första grunder. Så småningom inhämtar han jämte underlydande det på ett stort område brukliga Bangalaspråket. Förutom af Bangalastammen, b o e n d e vid Kongofloden, talas det af infödingar längs floden o c h dess bifloder samt användes s o m ett slags handelsspråk. Den militära undervisningen bedrifves i ö v e r - ensstämmelse m e d reglementena för den belgiska armén. Soldaterna bära en klädsam blå uniform m e d röda passe-poiler. Hufvudbonaden är en röd fez. Som manskapet är m y c k e t ungt, uppnås goda resultat i undervisningen. De bästa uttagas till underbefäl. F o r c e Publique, dels s o m befälhafvare o c h maskinister på flodångbåtarne samt slutligen vid de verkstäder, som finnas i Leopoldville o c h Borna. Som chef för verkstäderna å sistnämnda plats fungerar sedan många år svensken Ludvig Wall. Anställd i Kongostaten sedan år 1883, har han gjort sig m y c k e t värderad för den stora skicklighet o c h det nit, hvarmed han utfört den mångfald af uppdrag, s o m anförtrotts h o n o m. S o m chef för flottiljen å Öfre K o n g o tjänstgör reservunderlöjtnanten i Flottans reserv A. Hoppenrath m e d en tjänstetid af mer än 6 år. H a n s verksamhet är förlagd till Leopoldville, 2 KONGOINFÖDINGAR. 6 — hvarest ångbåtarna, s o m hitkomma i delar från Europa, hopsättas samt utrustas o c h vid b e h o f repareras. Men han måste äfven göra resor uppför floden samt dess navigabla bifloder samt har m e d ett o r d en m y c k e t ansvarsfull post.