Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Färskt, bör bestämmas 24 sk. införselstull per lispund, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, kommer införselstullen å Färskt Kött alt antagas till 52 sk. lispundet. 186:o. b) Den, som instämmer i Utskottets uti Utlåtandet Nio 5o framställda förslag, att Kott: Saltadt, bör åsätta» Lackerade arbeten y ej specificerade. Lampor] af sammansatte eller såsom arbetade ej specifiecrade ämnen, Bevillnings-Utskottets Memorial, IV',o 41, 83 5 R:dr tull per tunna vid införsel, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, antages den i Betänkandet N:o 21 å Saltcidt Kött föreslag ne införselstull 6 Rrdr 52 sk. tunnan. 187:0. c) Den, sorn bifaller, att, på sått Utskottet i Utlåtandet Nro 00 föreslagit, införselstullen å Kött: Torkadt eller Rökt, bör bestämmas till 4o sk. lispundet, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, kommer, jemlikt Betänkandet N:o 21, 1 R:dr 16 sk. införselstull per lispund alt å Torkadt eller Rökt Kött antagas. Hvad Utskottet, i afseende å Lackerade arbeten ej specificerade uti Utlåtandet N:o 5o föreslagit, hafva trenne Riks-Slånd godkänt; men som Preste-Ståndet ansett denna artikel böra beläggas med 531 procent tull vid införsel, kommer, i fall sistberörde beslut vidblifves, följande oinröstning alt deröfver anställas: 188:0. Den, som instämmer i Utskottets förslag, att k Lackerade Arbeten ej specificerade bör bestämmas 25 R:dr införselstull för 100
Stat ännu fallit för författares pennor; men jag vet ock att Regeringar manifesterat sine anfallskrig, såsom förut började i det angripna landets Dagblad; och jag tror, att hvarje Regering måste hafva magt att hindra en sådan krigsorsak, som kan till intet göra alla dess visa och fredliga bemödanden. På denna öfvertygelse anser jag mig, utan öfverträdelse af Grundlagens Esprit, få grunda och framställa följande förslag till förklaringar: l:mo öfver 4 § 2 Morn.: Till befrämjande af detta ändamål vare härmed till ovägerlig efterlefnad föreskrifvet, att i samma stund, ej senare, än en skrift till försäljning eller till utspridande på hvad annat sätt som hälst utgifves, och af Dagblad samt veckoskrifter, tvänne timmar innan de vanligen utgifvas eller utspridas, skall ett exemplar etc. 2:do öfver 3 Morn.: Anser Hof-Canzleren eller dess ombud någon skrift innebära tydlig förbrytelse emot 3, 4, 7, 9, 10 och 13 Mom. af denna Lag, ege han eller ombudet att hela den gjorda upplagan af ett Dagblad eller veckoskrift, genast före dess lifgifvande eller sist åtta dagar derefter, med qvarstad belägga låta; hörandes, af alla andra skrifter, qvarstad inom åtta dagar begäras och Hof-Canzleren en månad efter den dag, då i Landsort qvarstaden lagd blifvit, meddela ombudet etc. Vid slutet af § tillägges denna mening: Dock vare det författares och utgifvares rätt, sedan Dagblad eller veckoskrift blifvit före utgifvandet med qvarstad belagdt, att inom fjorton derefter sjelfve, eller genom Boktryckaren, låta hos Hof-Canzleren och Justitice-Canzleren, om skriften redan blifvit dit öfverlemnad, skriftligen anmäla, att de godkänna qvarstaden och medgifva confiscation af skriften, för hvilken sedermera något åtal icke eger rum, utom i det fall att den samma blifvit utspridd. I sammanhang dermed borde uti 1 § 2 Mom. tillläggas:
8 Ur koboltsmalm från Wena äro utvaskade, egentligen vid Johannesborg, år 1848 2,211 M. och » 1849 197 M; hvarefter, och sedan Johannesbergs bolag blifvit upplöst, arbetet, så vä som vid grufvorna, upphört. Grufvor i Lerbäck hafva lemnat: år 1849 30,000 SM. och » 1850 27,000 » zinkblende, dervid varit använde 30 till 40 arbetare. Jernmalm är med ungefär 1,250 arbetare bruten inom bergmästaredömena: Nora Bergslags och Nerikes. Nya Kopparbergs och Lindes. år 1848 187,799) 136,316) » 1849 213,171 SM. b. v. å 27 LM. 140,721 SM. t. v. » 1850 187,398) 124,863) 1849 års ovanligt högt uppdrifna malmuppfordring öfversteg beholvet, hvilket åter var begränsadt af knapp koltillgång från de i allmänhet medtagna bergstnansskogarne; hvarföre, äfvensom för reglerande af försäljningspriset, malmbrytningen måste påföljande året inskränkas. Grufvebrylningen, sorn i Carlskoga bergslag länge sedan upphört, har der ej heller nu blifvit åter upptagen. Leke bergslags malmtillgångar synas vara i aflagande. Der grufvor eljest aftagit eller gått ut, hafva de blifvit ersatta af nya. Silfver ver ken, som åtnjuta frihetsår, hafva med 20 å 25 arbetare lemnat: Silfver fineradt. Bly. Silfverglitt. » 1850 1,029. 12. 922. 6. 16. 67. hvilken tillverkning, hvad silfver och silfverglitt samt större delen af bly beträffar, förskrifver sig ifrån Guldsmedshyttan, då deremot Borns hylta lemnat så silfverfattigt verkbly, att det ej lönat mödan att afdrifvas. Vid Hellefors har silfversmältning ej ägt rum.
Då discussionen synes mig hafva öfvergått till i atte punkten, hemställer jag, om det ej vore lämpligt att låta uppläsa samma punkt. Gr. Liljencrantz: En värd talare har sagt, att allmänheten ej läser och isynnerhet ej utsk:sbetänk:n. Jag frågar likväl, om ej den allmänhet, som fattar beslut förmassans räkning, läser; och detta är åtminstone en allmänhet. Hr Lefre'n: En ledamot har sagt, att BancoUtsk. skulle vara beliäftadt med en viss ny sjukdom, som skulle kallas silfversot. Upptäckten torde hafva sin upprinnelse i gulsoten. Utsk. har ej kunnat undgå att tala om silfverfonden, då fråga varit om, att silfret kunde gå ut. Samme talare har sagt, att Bancostyrelsen ej bör befatta sig med speculationer, och vidare, att den bör vara så passiv som möjligt. Det är märkvärdigt att yrka såsom en dygd en sådan passivitet uti en administration, som har så vigtiga functioner. Om ali administration inom Sverige finge tillgodonjuta samina beskedlighet, finge man ej så ofta höra sällan motiverade, men så mycket mer häftigt yttrade anmärkningar om densamma. Jag anser, att Bancostyrelsen bör med allt möjligt nit och drift tillvägagå i det värf, som blifvit den an,förtrodt, och försänkning i en Indisk dvala ej tillraknas dem såsom förtjenst. Hr Skogman: För alt vid öfvergången ej rubba vanor och prisförhållanden, synes det vara bäst att intill nästa riksdag låta utgifningen af småsedlar fortgå såsom hittills och öfverlemna åt allmänheten att sjelfmant brin - ai6 Den 6 Maj f. m. ga skiljemynt i omlopp uti småsedlarnas ställe. Det är ej genom småsedlarna, som någon betydlig uttagning af silfver kommer att äga rum, och det sålunda uttagna stadnar i omlopp inom landet. Såsom här blifvit anmärkt, är frågan om småsedlarnas afskaffande för öfrigt till en del ceconomisk; d. v. s. hvilket kostar Banken i längden mindre, att hålla skiljemynt eller småsedlar?
Det yrkade och utredda ersättningsbeloppet härföre är B:co R:dr 6,348: 4- — Uppbringningen af de 5 öfrige utaf först förekommande 6 mål har likaledes skett inom få dagar efter Krigsförklaringen, och deras resa alltså äfven varit Transport 6,348: 4- — Betänkande n. 335 Transport 6,348: 4-~ hör jad, innan Skeppare eller Godsägare ägde sig Krigstillståndet bekant. För 2:ne af dem, N:o 3 och 5, åberopas det förut uppgifne förhållande, att de togos under liggande vid Svenska vallen; deras bådas ersättningsbelopp är af Committerade uppgjordt till samman lagdt 5,53o: 6. Eller för alla 6 tillsammans R:dr 25,576: 47- — Den 6:le punkten, af de grunder R. St:r år 1823 bestämde för Committerades utredning, och hvilken K. M:t funnit hindra Sig från anordnande af ersättningsbeloppet för uppbringningsmålen N:o 7, 8, 9 och 10, lyder: ”Då Skeppare vid uppbringningen antingen icke varit ”försedd med sådane Skepps-och Last-Document, soro, ”enligt Författningarne, bordt vara om bord till den ”Ort, dit Skepp ooh Last voro destinerade, eller om ”Skepparen befunnits innehafva dubbla eller falska ”Skeppsoch Last-Document, eller i öfrigt genom ”otillåtne åtgärder, vårdslöshet eller försummelse sjelf ”vållat uppbringningen, anses förlusten af sådant Far”tyg ej ersättningsgild.” Handlingarne, tillhörande nämnde 4 Mål, upplysa dock, enligt Committerades första underd. utlåtande örn dem till K. M:t, och K. M:ts derpå dem lemnade befallning att, oaktadt nämnde hinder, utreda det i öfrigt ersättningsgilda belopp af reclamationerne, äf - 336 Stats-Utskottets vensom Committens derpå följda senare underd. betänkande, att så väl Committerade befunnit, som ock K.
Utskottets hemställan om nedsättning till 1 öre skålpundet uti införselstullen å “Såpa“ och derå bibehållit nuvarande tullsats, 3 öre per skålpund, har Utskottet skolat vördsamligen anmäla. Uti den förhöjning af 10 procent, som, vid införtullning af nya, tomma Säckar, skall ega rum i tullen för väfnaden, har Utskottet föreslagit nedsättning till hälften, hvilken hemställan tre Stånd bifallit, men Preste-Ståndet afslagit; och jemte det Utskottet inbjuder sistnämnda Stånd att afstå från sitt beslut om förra tilläggsafgiftens bibehållande, föreslås, för den händelse att denna inbjudning icke antages, omröstning enligt följande voteringsproposition: Spännhals dukar. Såpa. Säckar. 38 BevillningsUtskottets Memorial N:o 13. Den som instämmer i Utskottets, af Ridderskapet och Adeln samt Borgareoch Bonde-Stånden godkända, förslag, att för artikeln “Säckar, nya, tomma,“ införselstullen bestämmes efter den för väfnadeu, med 5 procents förhöjning, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer, enligt Preste-Ståndets mening, tilläggsafgiften att bibehållas vid dess nuvarande belopp af 10 procent. I afseende å bomullsoch linnetråd har Utskottet föreslagit, att den nu för bomullstråd med 40 öre skålpundet utgående tull vid införsel måtte nedsättas till 30 öre, och att, jemte sammanförande uti en rubrik af de två, efter hvilka linnetråd införtullas, nemligen “oblekt11 mot 40 samt “blekt eller färgad11 mot 50 öre skålpundet, tullen derå måtte bestämmas till 40 öre.
Vi ska bygga fattigskolor i Amerika, Sara, och bli ett par helgon på gamla dar. Och se här har jag Fannys papper; (visar skrinet, ännu omlindadt med näsduken.) med dem skall jag hålla öfversten i tygeln. Respass ska vi ha, och gubben Berthel, som är nere på storfiske i sjöbotten, får inte tillfälle att anklaga oss; dertill har han tagit sig för mycket vatten öfver hufve't. Se här ligga papperen i grefvinnans juvelskrin, som jag tog med på köpet. Men hur har grefvinnan fått de der dokumenterna, ty inte har hon varit i Fannys juvelskrin; jag var rädd derför, men när jag kom till gropen i trädgården, så låg allt på sitt gamla vis. Det måste vara falska papper. SARA. ARON. SARA (med fasa). Ja, det vete Hin håle! Men se här är grefvinnans skrin. (ser sig försigtigt kring, uppvecklar sedan näsduken.) Känn, Sara, det väger inte så litet. SARA (stirrar med fasa på skrinet). Herre, min himmel! Ser jag rätt! Det är ju Fannys juvelskrin, som jag för flera år se'n gräfde ner, och aldrig vågat röra. Aron, Aron! Vi ä' förrådda, förrådda! ARON. Ah, för fan, då har jag gjort en laglig stöld; det är din rättmätiga egendom, Sara. Ja, nog är det sannt. Jag ska väl inte ha klädt och födt flickungen för intet. Men då ligga inte papperen här i skrinet; förbannelse öfver alla dumheter! Och intet lås; jag slår sönder skrinet. Nej, nej, jag vet hvar fjedern sitter. Ge hit! (trycker på en fieder.) Så ja, nu ä' locket öppet. Se, der är papper, om det är de rätta. (han beser dem vid lyktan.) Ah, se så präktiga smycken derunder! Ja bevars. (med stigande glädje.) Dagboken, giftermålskontraktet och dödsattesten. SARA. ARON. SARA. ARON (besinnande sig). SARA. 202 ARON (jublande). Ypperligt, min engel!
Då utredt blifvit att, genom en om hosten 1845 inträffad orkanlik storm och våldsam sjögång, den med stor kostnad för Wishy stad uppförda öfverbyggnad å vågbrytaren blifvit förstörd, samt de, till densammas förstärkande i grunden och 2: ne nödiga landtarmars grundläggning, påbörjade arbeten måst, i anseende till bristande medel, inställas, hvarigenom fara är för handen, att, derest statsanslag icke skyndsamt erhälles, så att hamnbyggnads-arbetet kan fortsättas och fullbordas, vågbrytaren inom kort förvandlas till ett stenref, som kommer att stänga hamninloppet, hafva i betraktande ej allenast af ortens obestridliga behof och fördel af en säker hamn vid Wisby, utan ock af den stora vigt för sjöfarten i allmänhet, att den i dessa farvatten blottställda seglaren kan i berörde hamn söka skydd mot nordvestliga stormar, Rikets Ständer bifallit att till fullbordande af hamnbyggnaden vid Wisby medelst vågbrytarens förstärkning och 2:ne landtarmars grundläggning, ett anslag af 84,625 R:dr, må från Riksgälds-kontoret utgå, med vilkor dock, att, innan anslaget utbekommes, staden förbinder sig att försätta den inre hamnen till ett djup af 13 fot, i fullfärdigt skick. 2:o. Till is tands ältande af öfverbyggnaden å ena hamnarmen vid Cimbritshamn 14,930 R:dr. Enär berörde hamn är sa väl för staden som för den kringliggande orten serdeles behöflig, samt grundad farhåga förefinnes att det med stora kostnader redan verkställde hamnarbetet varder af storm och sjögång förstördt, derest ej den genom olyckshändelse skadade hamnarmen iståndsättes, hafva Rikets Ständer, för iståndsättande af öfverbyggnaden å ena hamnarmen vid Cimbritshamn, beviljat ett anslag af 14,930 R:dr, att från Riksgälds-kontoret utgå emot vilkor, att, innan anslaget lyftes, full säkerhet ställes derför, att hamnbyggnadsarbetet, utan vidare bidrag af statsverket, vederbörligen fullbordas. 3 ro. Till förbättring af hamnen vid Landskrona 34,736 R:dr 32 sk.
Allt emellan tog hon henne på sina armar och vyssade henne sakta; hon försökte bjuda henne bröstet, försökte trycka henne ömt till sig och lugna henne genom smekningar. Allt var förgäfves. Barnet vred sig och gret ständigt. Munnen var het, den lilla kroppen brände och andedrägten var flämtande. Och det fans ej ens ljus. Den lilla talgljusstumpen brann redan på aftonen slut; veken plumsade ned i pipan ock slocknade. Mari blef med sitt sjuka barn i det svarta mörkret. Ett par tårar perlade fram i ögonen, men hon torkade bort dem och försökte svälja ned den bittra förtviflan, som tillsnörde hennes strupe. Det blef ju i alla fall ej bättre af att gråta, det visste hon af gammalt. Det lindrade visserligen för en liten stund, men hvad gagnade det, då ögonen i stället började värka. Natten var lång och syntes aldrig vilja taga slut. Rummet kändes kallt. Hon satt på sängkanten med en kort kjoltrasa omkring sig. De bara fötterna hängde ner, och hon frös om dem, men hon brydde sig ej om att stiga upp och söka strumporna, ty hon var van att slita värre ondt och fäste sig ej vid en sådan småsak. Väl skulle hon gerna hafva rätat ut sin trötta kropp i sängen, men det kunde hon ej för Annis skull. Mannen låg åt väggen till och snarkade. Han vaknade ej en gång under hela natten, fastän barnet qvidde. Först när det dagades vände han sig på andra sidan och öppnade i det samma litet på ögonlocken. Hvad felas barnet? frågade han. Det är säkert sjukt. Mannen hörde knappast svaret. Han hade somnat på nytt. Djupt insomnade voro äfven de äldre barnen, flickan Hellu och gossarne Petu och Ville, hvilka lågo på golfvet. Deras täcke var tunt. Modren bredde sin kofta öfver de yngre, Petu och Ville. Hon nändes ej väcka ens Hellu ännu, utan gick hellre sjelf att hemta ved från lidret, för att kunna göra upp eld i spisen, lemnande Anni att under tiden sköta sig sjelf.
För den Löne-förbättring,sorn, vid i8i5 års Riksdag, beviljades Ämbetsoch Tjenstemanna Staterne i allmänhet, från 1816 års början, antogs 18i 1 års Stat såsom grund, och, af sådan orsak, saknade Götha Hof-Rätts Actuarie Cancelli och Vakt-betjening all annan tillökning, ali i förhållande till hvad desse Löner på Staten år 1811 samt äfven påföljde året 1812 utgjorde, utan att deli, genom Kongl. Maj:ts ofvan åberopade Nådiga skrifvelser, den 3 December 1812 och den 24 Februarii r8i3, stadgade Löne-förhöjning, togs i beräkning för den i stöd af 1815 års Riksdags Beslut dem tillagde Löne-till» 1338 Stats-Utskottets Betänkanden. ökning. Deraf har ock handt, att Aetuarien Canceliisterne och Yakt-betjenjngen, icke lika med hvad i Svea Hof-Rätt för enahanda tjenstegrader blifvit anordnadt, och hvilket utgjorde deras ostridiga rättighet, kommit i åtnjutande af en derpå grundad Löne-förhöjning, äfvensom, under förgätenhet deraf, desse Tjenstemän och Vakt-betjening vid uppgörande af Staten efter 1818 års Riksdag blifvit lika vanlottade: Desse Tjenstemäns rättighet, att för de ifrån i8i5 förflutne år få tillgodonjuta denna förhöjning, synes mig hafva enahanda grund, som det framtida anslag, hvilket i denna del blifvit beviljadt, och jag kan icke anse densamma annorlunda, än såsom deras lagliga rättighet. Ständernes Beslut vid 1812 års Riksdag och Kongl. Maj:ts derpå grundade ofvan högst åberopade Nådige skrifvelser tillägger dem en ovilkorlig rättighet, att blifva lika ansedde med deras vederlikar i Svea HofRätt.
Utaf anslaget för förbättring af allmänna landsvägen inom Brunflo socken af Jemtland, mellan Sundsvall och Norrige, 3,933 R:dr 16 sk., (dito) 2,622: 10. 8 Hälften af anslaget för en ny väg mellan Ifvarboda Transport: 1,865,785: 7. 5 Transport: 1,865,785: 7. 5. by och Säfvars kyrka i Westerbottens Utaf anslaget till en hamnbyggnad vid Lidköping. 63,562 R:dr 24 sk., (70 §) • • • 42>375 Lånet till fullbordande af en hamnbyggnad vid Cimbritshamn' (71 § 5,000: — Anslaget till samma arbete (dito) ; 10,000: — —• Utaf anslaget för upprensning af farleden genom den närmast Söderhamn belägna skärgård, 5,000 R:dr, (72 §) 4,000: Lånet för samma arbete (dito) 10,000: Lånet till staden Carlshamn för dervarande hamns iståndsättande (73 § 1 mom.) 30,000: Lånet till staden Sölf vitsborg för kajbyggnad derstädes och hamnens upprensning (73 § 2 mom.) 10,000: Anslaget lör inköpande af ett Kapell-Predikants boställe i Undenäs församling af Wadsbo Härad och Skaraborgs Län (82 §) ." 2,666: 32. — Anslaget för verkställande af återstående reparations Transporl: 2,083,903: 13. 8. 63 - Transport: 2,083,903: 13. 8. arbeten uti graf chorell viel Wreta Klosters kyrka i Östergöthland, (83 §) Utaf anslaget för National-Musei-byggnadens påbörjande, 150,000 R:dr, (84 §)
(Det rasar stenar ned och dödar Dvärgen II.) DVÄRGARNE. Dvärgakungen är död! Lefve kungen! Tredje scenen. DE FÖRRE. TUMMELITEN i sjumilastöflar,. åtföljer ASKUNGEN åkande i en sko efter en råtta. TUMMELITEN. Nej, det är jag, kungen! 67 DVÄRGEN III. Hvem är du? TUMMELITEN. Jag är Tummeliten, och här är min drottning Askungen. DVÄRGEN III. På hvad grund, om jag får lof att fråga, tillåter ni er göra anspråk på denna lediga tron? TUMMELITEN. På den grund att jag är den minsta bland de små, och den sig förnedrar skall vara upphöjd! Och min drottning har som bekant de minsta fötter i världen! DVÄRGEN III. För en drottning kan nämnda egenskap vara en rekommendation, men för en kung, äfven hos de små, fordras dock annat än att bara vara liten. Min herre! Var så god och tag af er i strumpfötterna! TUMMELITEN. I skjortärmarna menar ni väl! DVÄRGEN III. Nej, jag menar i strumpfötterna! Ty jag slåss aldrig med en person i sjumilastöflar! ASKUNGEN. Nej, slåss inte! Slåss inte! Ni får inte! 68 TUMMELITEN (tar af stöflarna). En riddersman slåss alltid och respnerar icke, min drottning! ASKUNGEN. O, jag svimmar! Jag dånar! Hjälp! TUMMELITEN (hjälper henne). DVÄRGEN III (tar på sjumilastöflarna). Nu slåss jag däremot icke, herr liten! TUMMELITEN. O, den lilla lömska bofven! Den lilla falska tjufungen! (Gråter och biter sig i tummen.) DVÄRGEN III. Hylla mig nu, pack! En sådan kung har ni aldrig haft förr Fort! Annars låter jag slå hufvet af er allesamman! (Allmänt skrik och slagsmål. Nytt stenras från berget; Tummeliten och Askungen dödas.) Fjärde scenen. DE FÖRRE. S:T PER. DVÄRGEN III. Här luktar kristet blod! (Alla försvinna.)
Biännerierna för alltid måtte upphöra och all Bränvins-bränning i de Städer, som ej agde jord, ovilkorligen förbjudas: att det torde vara nödigt att låta Taxeringsoch PröfningsComitéer efter omständigheterna afgöra, hvilka ställen på Landet och huru många i Städerna som anses vara, så till sägandes , oundvikliga förtärings-ställen för vägfarande Allmoge och Städernas Arbetsfolk, och der tillåta Kroghållning, emot den drygaste Bevillning» afgift, som kunde finnas lämplig: att den af Utskottet föreslagna utvägen med minuterings tillåtelse endast för den som har Gästgifveriet på de ställen, der Gästgifveri-hållningen är mellan flera åboer fördelad, hvarken vore lämplig eller möjligt art haia hålla controll: att Rättegångs ordningen för fylleri och Bränvins-minutering på Landet måtte åter blifva enahanda, som den för alla andra ringare brott i allmänhet vore stadgad.
Enär syftemålet med ifrågavarande lån ar, att göra dem för inneliafvarne så fördelaktige som möjligt, Under iakttagande, å andra sidan, af Statens säkerhet; lära hvarken de Vilkor, som för Bankens lån och liqviden af desamma blifvit föreskrifne, böra lägga hinder i vägen för de fördelar som till lättnad vid betalningen kunna beredas desse RiksgäldsContoirets galdenarer, eller de böra förläggas, att förr an på förfallotiden sine skulder afbörda; hvadan med iakttagande endast af den förändring i redactionen af förevarande Punct, sorn ansetts nödig för utmärkandet, att betalningen skall ske hälst i RiksgäldsContoiret, fastän den äfven får verkställas i LandtRänterierne, Utskottet ansett Punctens innehåll böra blifva oförändradt; jemväl i afseende på beräkningen af remisslage, som för desse, likasom för andre allmänna medel, icke synts böra LandRäntraästarne frånkännas. Puncten är den anmärkning gjord inom Ricki, och Adeln af en Ledamot, att Förskrifningarne borde ställas på Ilamburger-Banco eller Svenskt Silfver, efter 1664 års myntfot, så vida någon säkerhet skulle vinnas att erhålla tillbaka samma mynt som det RiksgäldsContoiret sjelf upplånt, emedan i annat fall det kunde inträffa, att RiksgäldsContoiret vid låneoperationens slut finge betala efter en högre cours, än det mynt gällde, hvaruti RiksgäldsContoiret erhölle sin betalning. Genom det sammanhang, som det beslutne Statslånets upptagande äger med realisation, och då Utskottet förutsatt, att det ena icke bör ske utan verkställighet af det andra, har, såsom en följd afR.
V i d 1848 års uppvisning hade en af de döfstumma flickorna nått en sådan skicklighet, att hon promoverades till simmagister, den första kvinnliga simmagistern i Kanska intresserar S t ö r s t a m e n u r v a l det Er, värda 4- * &gt;3-&lt; b e s t ä m d a p r i s e r. läsarinna, Greta Stina » Har att höra hennes namn. H o n hette Lefver hon ännu, hafVa vi utsikt sex år härefter få promovera vår första kvinnliga jubelmagister. V i l l någon för sådant ändamål anställa forskningar efter Greta Stina, så kunna vi upplysningsvis meddela, att hon var från Norrsunda församling i Upland o c h född den 26 maj 1827. Bohm. V i d Manilla promoverades vidare två döfstumma flickor till simmagistrar 1850 o c h ytterligare tvänne 1852. (Ports.) När grosshandlaren förlofvade sig. Novellett för Idun af Elin agen efter balen var H e d v i g den första a f flickorna p å kontoret. » återtog H e d v i g. » T y s t! » D u, Hedvig, med honom. kunde I c k e att det sagts, m e n det sägas, det skulle sägas. (Forts.) rosafärgad morgonklädning med en väst af guldKlefberg; lika Etvös, hans niece — fru Rundberg; Agnes Hiller — fröken Seelig; Henkel — hr Rydinvirkade spetsar, en heliotropfärgad sammetsgren; Sophie, hans hustru — fru Littmarck; Elsa, kappa, garnerad med ljust pälsverk o. s. v. deras dotter — eleven fröken Svanström; general * har i tisdags på von Sonnenfels — hr Hillberg; Kurt von Folgen morgonen lyckligen nedkommit med en dotter. Miss Collett i — hr har Skånberg; Ernst Schäfer — hr O. Byström; Moder och barn befinna sig väl.