Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ombub^mannené, mib Ijmarje Stiflbag, afgifmanbe 2lllmånna jlebogorelfe (arnt årliga Scrattclfer, åfwenfom bane ämbets ?2biarier od) Xlegijlra* tur, famt meb utlåtande berofwer till i\dfens Stånber inkomma. 49. §. i:fla mom. 2:bra punften: ? ? ? bo# anforanbet till fbrotocoUet bictera^ ocb afflfrift Deraf febnafi i nafta Plennm till borbet aflemna^. 62. §. i:jta punften: 0!ola Sliffené ^tanber utfåtta ? ? ? l^tioilfa rå)le per Capita om be af ^3lena till antalet beflåmbe formpnbare, ? ? ? ? 63. §. 2:bra mom. 2:bra punften: ? ? ? ©efe ^lectorer (Pola famfalbt, forfl mebelft flutna feblar, (tillägg mib flutet af §.)??? 3 bånbelfe Jut |litiå?0mbubsmanHen, wtb famma ÄiPsbag, unber btvilfen ban blifwit walb, affagcr fig bet erbållna fortroenbet, eller meb boben afgår, (Bola Äiffens Stånber t ämbetet genajl infatta ben man, forn be till bans eftertråbare utfett. SPulle 3u(litiå?0mbubsmannens utfebbe efterträdare, unber påjlåenbc Äifsbag, affåga fig bet erbållna fortroenbet, eller i 3uflitiå?(Dmbubsmans?££mbe*et infåttas, eller meb boben afgå, utwålfes, på ofwan flabgabe fått, en annan behörig man i b<W8 ftålle. 3ntråf#
Sedan Ridd.secret. tillkännagifvit, att alla här afgifna yttranden i detta ämne redan i morgon kunna komma LagUtsk. tillhanda, och då man i alla fall ej synes vilja påskynda riksdagens slut, enär plenum blifvit uppskjutet ända tills i dag, tinner jag ingen anledn. att icke tillsända Utsk. alla de yttranden, som under denna debatt blifvit afgifna. Jag yrkar likväl icke derpå, att hvad jag anfört må remitteras till UagUtsk., ty det kan ej hafva inflytande på ärendets behandling, då jag blott afgifvit en protest. Ur Hjärne: Jag hade ämnat att, i anledn. af en värd ledamots uppmaning, begära, att mitt anförande ej måtte åtfölja remissen af K. M:s ifrågavar. propos., i fall de öfriga talarue inginge på samma vilkor; men efter den upplysning Hr Ridd.secret. lemnat, att samtliga nu afgifna anföranden kunna i morgon tillställas Ulsk., anhåller jag, att äfven mitt må få åtfölja remissen. Hr Stuart: På grund af 49 § Riksd.Ordn., som stadgar, att 'hvar och en allm. fråga, sorn första gången i något Stånd förekommer, skall, såvida ej Ståndet enhälligt genast densamma till vederbörligt Utsk. förvisar, ligga på bordet till nästa plenum, då remiss bör ske,’* får jag anhålla, att den motion, sorn jag i sista plenum väckte omedelbart efter K. M:s nu remitterade proposlns aflemnande och uppläsande, måtte i detta plenum till LagUtsk. remitteras. Gr. Frölich: Det är möjligt, att jag misstagit mig om egentliga lydelsen af Hr Stuarts motion, då jag derom sagt, att jag tror den icke böra få remiss. Jag anhåller derföre, att densamma måtte uppläsas. I fall den innefattar något uttryck, sorn kunde tydas derhän, att R. St. till K. M. skulle öfverlemna sin lagstiftningsrätt i afseende på utrikes vexlar, så bestrider jag motionens remitterande. Éx. Hr Gr. o.
Utskotten, sorn i ett sammanhang dessa serskilda Motioner till pröfning företagit, 44 Stats samt Allm. Besv.o -Oec.Utsk. Uti N-.g 21„ hafva val ansett, att ett tillförlitligt omdöme i dylika frågor ej bör grundas uppå enskilde personers uppgifter, serdeles sorn uti 3 §. af 1822 ars Instruction för Provincial-Medici finnes stadgadt, att bestämman» det af desse Läkares Stationer beror uppå Kongl. Majus Nådiga pröfning, sedan Sundhets-ColIegium och vederbörande Konungens Uefallningshfvande deröfver hörde blifvit; men då Utskotten, med fästad uppmärksamhet vid de flere Motioner om tillökning i Provincial-Läkato-personalen, hvilka *å väl vid föregående som innevarande Riksdag väckte blifvit, samt i betraktande af folk» mängdens årliga tillväxt, funnit det vara högst sannolikt, att flere Provincer finnas, hvilka, i anseende till deras vidsträckhet och större folkmängd, äro i saknad af erforderligt Läkarebiträde, ibland hvilka exempelvis må nämnas Malmöhus Län, der en folkmängd af nära 200,000 personer har endast en Provinctnl-Läkare att anlita; alltså och då alla Rikets Innevånare deltaga i Statsbördornes utgörande och således äfven i kostnaderne för helsovårdens befordrande samt fördenskull, utan undantag, böra ega lika rätt att dela förtnonerrie deraf, hafva Utskotten ansett sig böra vördsamt hemställa, det Rikets Högloft. Ständer ville, med uppgifvande af här ofvan anmäldte förhållanden, ho$ Kongl. M.ay.i i underd. begära, Statssdmt Allm. Besv.o.Oec•* Utsi. Uti.
Han ansågs som en rigtigt »vild en» inom sitt kotteri vid universitetet. Han förslösade mycket penningar – mycket mera än han egentligen hade råd till. Som sagdt – han hade en nästan feberaktig ifver att handla, att taga sig för någonting – han hade ju så länge gått och drömt. Han tyckte sig ha mod till nästan hvad som helst. Och under inflytande af denna stämning skref han och gaf ut en bok – en samling lyriska dikter. Den var hänsynslös, lidelsefull, ungdomligt bred och exalterad. Den gjorde i högsta grad den tvifvelaktiga lyckan att ådraga sig den allmänna uppmärksamheten. Den offentliga kritiken åtog sig dikterna, den privata vände sig godhetsfullt emot författaren. Man undersökte i grund hans enskilda lif, summerade ihop hans Debet och Credit, genomgick på det noggrannaste hans amouretter och andra extravaganser, och kom slutligen till det eftersträfvade resultatet, att Nils Max var ett sujet perdu. En tid sökte han att möta angreppen, men snart kunde han icke uthärda det längre. Han tog sitt parti och reste utrikes från det alltsammans. Men innan dess hade den gamla hopplösa melankoliska stämningen kommit igen, nu parad med en viss lidelsefull otålighet och harm mot menniskorna, som icke kunde »låta honom vara i fred». Han var nu en af de naturer, som aldrig tåla en flägt af motgång. Som sagdt – det var i Köln de möttes första gången – han och Berta Funcke. Hon och hennes far dinerade à la carte i hotellets matsal, och vid bordet näst intill – precis midt under den tända gaskronan – satt han, alldeles ensam. Genast då han kom in, hade han frapperat henne, och hon kunde icke låta bli att säga till sin far: »Ser pappa den der unga herrn, som just nu kom in? – Ett sådant egendomligt utseende!» »Ja, han ser verkligen mycket bra ut – mycket bra ut. Någonting klassiskt, tycker jag.» Öfversten fälde lorgnetten med en hastig ryckning på ansigtet, for nervöst med handen öfver pannan och tog åter upp Berliner Tageblatt. Berta kastade ännu en hastig sidoblick på sin granne vid bordet midtemot.
Det är visserligen möjligt, att ptt ogillande j alla fall kunnat tillyägahringas, orri Utskottet "sagt att motionen icke är behöflig, och för delta ändamål upplyst, att deri pya Roteringen numera icke är att anse annorlunda ari såsom den ganda ordinarie, ehuru den i bqrjan kallades extra, och oaktadt flen under fredstid har vacancer, hvilka i krig skola fyllas. Denna anmärkning anhåller jag må få åtfölja gterremissen Herr Tham, Wollvath\ Det år medgifvet af Grefve Lövenhjelm, att nuvarande Beväringsmanskap åtminstone med 20,000 man öfyerstjger det anta!, sorn landtstormen intil} år 4812 pjgjorde. Troligen har åtyen Regeringen sett, att den kunde pmbåra en del af försvarsstyrkati, då den erbjudit extra Rotehållare att lempa hästar i stället för soldater, ty annars hade yål icke en sådan proposition blifvit gjord. Då nu emellertid skillnaden år så stor emellan Förstårkningsmunskapets och Bevårjngpns numeraire, syne$ det mig icke vara farligt eller medföra någon synnerlig förlust, om extra Rotehållare tillåtas, att jega jnom do cla§spr Eif Revånrigpn, sorn icke gerna kpnna komma i fråga att iiteommpnderas,tyden fjerde och femte t. ex har ej tillförene utgått. Hvad billigheten vidkommer, så tror jag fpllt p;'h fast, att den kråfver, det extra Rotarne få tillgodonjuta samma förmåner sorn de ordinarie, Hg förre åro på de fleste ställen hårdare inrg - Den 3o April f. m. 615 terade, än de sednare, och författningarne böra otvifvelaktigt tillämpas lika på alla. Jag tillstyrker derföre återremiss af Betänkandet, Herr von Heijne: I följd af hvad Grefve Lövenhjelm yttrat, kan jag ej undertrycka den önskan, att jag icke matte hafva blifvit missförstådd, då jag nyss nämnde den exercerande och paraderande arméen.
Hvad nu först vidkommer den af Hr von Hartmansdorff gjorda erinran, som lill en del redan blifvit af Hr Dalman besvarad, nemi. alt detta Betänk, skulle egentligen vara förfäktadt af de personer, som ifrat för den lika arfsrätten och för att dymedelst söka godtgöra hvad de förbrutit genom den lika arfsrällens införande, så får jag förklara, att jag visserligen har varit bland dem, som, efter min ringa förmåga, i hög grad arbetat för den lika arfsrätten och på detta rum försvarat densammas införande, men att jag, i motsats till den värde talaren, tvertom anser antagandet af den lika arfsrätten såsom en lycka och en stor fördel för oss, samt att jag till följd deraf äfven önskar bifall till delta Betänk. 1 fråga om den sak, som utgör föremål för det Högloft. Ståndets öfverläggning, måste man besinna, att i all lag det är af väsendtlig vigt, att deri finnes enhet, ty det som förstör såväl lagstiftningens som lagskipningens kraft och verkan, är just bristen på enhet. Dessutom bör all lagskipning grunda sig på rättvisa och inre öfverensstämmelse och sammanhang, men icke på sådana besynnerliga satser, som den, att del skall vara olika lag för arf eller testamente, om egendomen är belägen i stad eller på landet. Det kan nemi. icke inför förnuftet försvaras, att, om jag bor i Stockholm, så har jag så och så beskaffad testamentsrätt, men om jag bor en fjerdingsväg utom Stockholms stad, der Stockholms jurisdiktion uphör, så skall testamentsrälten vara annorlunda. Af sådan anledn. och då, på sätt en värd talare redan anmärkt, en ganska stor förbättring är föreslagen uti testamentsrätten efter stadsrätt, samt då jag icke ur någon synpunkt kan fatta nyttan deraf, att det skulle vara någon olikhet emellan testamentsrätten i stad och på landet, utan tvert-* om det måste vara ett för lagstiftaren i allo önskvärdt mål alt man kommer till en lika testamentsrätt, likasom man förut kommit till en lika arfsrätt, så får jag, som icke delar farhågan för de vådor, mina värde motståndare förespegla! tillstyrka bifall lill ifrågavande förslag.
Committé uppdraga befattningen, akt öfwerse och jemnföra de i samtelig» Ständen öfwer Riksdagsordningen fattade Beslut, samt sädane jemnkningar af de skiljaktiga mcningarne förestå, som kunna till enstämmiga stad. zanden af RiksStänden leda, har PresteStändet jemte instämmande häruti, bestutit, att sedan Skändet erhållit del af samteliga RilsStändens Anmärkningar och yttranden öfwer förrberörde Riksdagsordning, för sin del utse sex Ledamöter uti ofwannämnde Committé. Härom skulle de Resp. MedStanden genom ProtocollsUtdrag wördsaml och -vänligen underrättas. Ut supra. Ux ?rotocol1c» I. lä. S. D. Föredrogs ä npo Riksens Högloflig» Ständers StatsUtskotts d. 19 nästl. Ock. pä bordet laggde ProtocollsUtdrag af d. 5 i samma månsd, angäende föreslagen förhöjning uti Mantalspenningeafgiften, och fann PresteStändet, efter öfwerläggning härom, sig icke kunna till berörde förslag desi bifall lemna; Härom skulle de Resp. MedStänden samt StatsUtftottet wördsamt och wänliZen underrättasUt supra. Lx krotocollo I. lä- ^lmcivitk. Före - Den 7 November. 462 Föredrogs följande: Utdrag af Protokollet, hällit uti Riksens Högloft. Ständers Statsutskott d. 6 Nov. 1809. S. D. Till StatsUtstottet har ankommit följande: "Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till "R'ksens Ständers Statsutskott om eftergift af "U stylder ät wista Innebyggare i Jönköpings Län, "Gifwen Stockh. Slott d. 20 Sept. 1809. //Hos Kongl. Maj:t haswa Allmogens frän "Jönköpings Län Riksdags Fullmägtige, uti ingif/'wen strist i underdånighet anmält, det Kgl. Majtts "Besallningshafwande i berörde
allmän omröstning, som förefläs säsom ett alternativ, har den obehagliga följd, att, der stridande intereften kunna förmodas, hwilket icke är absolut omöjligt, dä de mä handa nägon gäng pä något ställe wisat sig, utsä frön till en misisämja, hwarigenom sjelfwa saken, der det moraliska sjelfberoendet saknades, skulle kunna leda; och hwad ar defturom klarare än att, der detta sed. nare walfätt prkas och werkMes, Borgerstapet, 474 Dsn 3 Augusti. som ofelbart utgör hufwudtalet uti alla stader, genom sin deciderade öswerwigt i röstberäkningen, bestämmer sä wäf malsättet, såsom ock tillsätter alla raxeringsmännen as de fyra classerne? hwad more dä, h oad är dä ändamälet och werkan as de trenne öfrigas deltagande i taxerings förrättningen, pch more det ej billigt, akt den ena classen, som till hufwudtalet i taxeringen fullt upwäger de trenne öfriga sammantagne, till dem afstod den i sig siels phetydljga förmänen, (för att ej kalla det e« rättighet) att fä, hwar för sig, utan sräga om denna allmänna omröstning, tillsätta en siettedel afvek hela? Jag mäste medgifwa att exempel af en sadan allmän omröstning wid raxeringsmanswal (mig >v«tterligen) icke funnits mer än s en enda stad i hesa Riket, att den troligen ej mera yrkas eller nägonstädes sättes i kraga; men detta enda exempel zör tillfyllest atr wisa den förra författningens brist i denna del, och i framtiden söka förekomma missbruken af en icke nog tydlig eller rättwis före' skrift. I anledning häraf Stthäller jag, att detta mitt ödmjuka anförande, i händelse att Högloft. Bewillmngs. Utstottets betänkande Ltterremitleras, mätte fä åtfölja detsamma till rättelses erhållande' i de »Unxter jag anmärkt» och de delar hwilka dermed
Ex. hemställde om Fi. o. Ad. ansåge de gjorde , anmärknaföranleda till återremiss, samt sedan denna propos. blifvit besvarad med ja jemte åtskilliga nej, förklarade det han ansåg ja hafva varit öfvervägande. § 48. Bifölls. § 49. Frill. Palmstjerna: I denna § stadgas, att böter skola ådömas hvarje gång lagbrytaren lagföres. Uti 41 §:n hafva Utskm föreslagit, alt böter skola ådömas hvarje gång förbrytelsen förnyas. Jag vet icke hvarföre man gjort denna skillnad, och tror, att i 49 §:n böra inflickas samma ord som i 41 §:n nemi. att böter skola tillämpas hvarje gång förbrytelser sker, samt alt orden ”han derföre lagföres” i stället böra utgå. Gr. af Ugglas: Orsaken, hvarföre Utsk:n afgifvit detta förslag, är, att man upgaf, att inom en Domsaga i Sverige författningen blifvit så tolkad, att om någon under en half limme utminuterade bränvin olofligen till 10 å 12 personer, så tilltalades han, såsom den der begått 10 å 12 serskilda förbrytelser eller med andra ord han pliklfälldes för hvarje gång han utminuterade bränvin. Då författningens mening icke var den, utan endast, allden, som står under tilltal för oloflig bränvinsförsäljning, men icke destomindre fortsätter rörelsen, skall för hvarje gång han lagföres ådömas serskildt ansvar, ansågo Utsk:n ett förtydligande nödigt, och det torde i allt fall vara skäl, att icke för högt upjaga bötesbeloppet. Inom Utsk:n uplystes, alt genom en dylik författningens tolkning en person blifvit fäld till böter af 1,000 r:dr, hvilka skulle aftjenas med fängelse. Hvad åter angår 41 §:n, så angår den bränvinsbränning på söndag, och af denne § kan icke förekomma en sådan tydning jag har nämnt. Jag anhåller om bifall till Utskms förslag. Hr Weidenhjelm:
Deremot har Jag icke funnit skäl sitt gilla <?ch antaga de af Eder föreslagne förändringar uti 29 och 37 § §. af RegeringsFormen, 68 §. af Riksdagsordningen, samt uti 1, §., 5, 6, 7 och 8 momenterne, och 4 §. 7 momentet af TryckfrihetsFcrordningen, Jag föxblifver Eder, Gode Herrar och 28 Den 16 Junit f. nu Svenske Män med all Kongl. Nåd ock Ynnest, städse väl bevågen. carl johan. Enligheten med Höga Originalet, intygar <3, af Wetterstedt. Kongl. Maj:ts Tal till Rikets Ständer, rörande Sanction å Lagfrågor, uppläst på Rikssalen, i Stockholm, den 15 jonii 1815. Välborne, Adle och Välbördige, Ärevördige, Vördige, Väliärde, Areborne, Förståndige, Välaktade, He, dcrvärde och Redelige, Gode Her-? rar och Svenske Män! Uti underdånig skrifvelse af den 2 sisN lidne Mars håfven J, Gode Herrar och Sven-; ske Män, hos Mig i underdånighet anmält, hurusom, enär uti mål, sorn å lif och ara gå, de beslut, hvilka fattas af KämnersRätterne uti Stockholm och RådstuguRätterre i de Städer, der KämnersRätt endast ransakar, alltid skola understälinsHofRäUens pröfning, och hvad ii issa* ker angar, HofRättensDomar än vidaretill Kongl. Maj;ts skärskådande öfverlemnas, J ansett de skäl, hvilka föranledt till den, genom Kongl.
Anmäldes och lades på bordet nedannäfnnde från IJtskin inkomne Mern., Ullåt:n och Betänkrn, nemi, Co nstitutionsUtskott JM 2, till ändringar i grundlagarne: StatsUtskottet: JM 22, ang:de serskilda arfvoden för utbetalningen af riksdagskostnaderna samt granskningen af de å dessa kostnader afgifna räkningar och reqvisitioner; JM 23, i anledn. af K. M:s Nåd. Propos., ang:de nedsättning i det årliga ackordsamorterings-bidraget för Landshöfdingetjensten i Calmar län; JM 24, i anledn. af väckt motion om anslag af allmänna medel till anläggande af ett Krono-magasin vid Mörbylånga Köping å Öland; Den 28 Januari* 217 JU 25, med återlemnande af 3:ne från Herderv. BondeSt. remitterade motioner, ang:de nedsättning i afträdes-afgiften vid åbo-ombyten å kronooch skatte-rusthåll; Lag-Utskottet. JU 5, i anledn. af'väckta motioner, ang:de antagande af Lagberedningens förslag till Civil-lag: JU 6, i anledn. af väckt motion, angille uphäfvande af lagens stadganden om nedsättande af revisions-skilling och om ställande af borgen för kostnad och skada för rättighet att fullfölja civila mål från lägre till högre domstol; JU 7, i anledn. af K. M:s Nåd. Propos. ang:de ändring af 7 och 17 §§:ne i 30 kap. R.B:n. Allm. Besvärso. Ekon.-Utskottet: JU 14, i anledn. af väckt motion om ändring af 20—25 §§:ne i K. M:s förnyade nåd. taxa på arfvode för Landtmäteriförrättningar d. 18 Okt. 1834; JU 15, i anledn. af väckt motion om utsträckning af den, i K. Kungörelsen af d. 17 Mars 1780 Civile Embetsmän medgifna tid att utan dertill af K.
För att likväl komma till ett sådant slut, hade en comité' blifvit nedsatt under samma föredragandes auguration, hvilken sammanträdde i835, för att tillse huru verket skulle kunna utföras. Besynnerligt nog fann man samma föredragande vara ordför. i denna comité'; och nu har denne föredragande stödt sitt försvar på denna comite's utlåtande. Det är på det sättet en föredragande ansett sig kunna gå tillväga, för att bereda sig motiver och skenbart lagliga stöd, då han i vigtiga ärenden vill föranleda Regeringens beslut till företag, alldeles stridande mot hvad R. St. föreskrifvit! H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm har väl sagt, att det skall finnas en ansvarighet inom bolagsreglorna och inom hela företagets uppställning för allmänheten; men sedan jag förskaffat mig alla de handlingar, som bolaget sjelft låtit till trycket befordra, och som skola omfatta allt hvad lill ämnet hörer, och kallas: upplysningar örn Trollhätte canal bolag, liemtade ur officiella handlingar/" så letar jag förgäfves efter någonting likt garantier, som för ett sådant företag borde allmänheten beredas. Det är nemi. vanligt, då el t bolag stiftas, som kommer att hafva med allmänheten att göra, att det finnes i bolagsreglorna bestämdt, huru detta bolag, som uppträder såsom medlem i samhället, icke allenast har rätt att tala eller kära, utan äfven borde vara förpligtadt att lill ansvar stånda eller svara. Härom finnes icke ett ord i bolagsreglorna. Uti ?.:dra artikeln står väl taiadt 0111 bolags-directioneus rättighet all gora och låta DenSJuiif ra. men ingenting om dess skyldighet att svara. Om det således i en framtid befinnes, att bolaget uraktlåter sina skyldigheter mot det allmänna, med hvars medel bolaget byggt canalen; så står detta bolag nästan undantaget från den ansvarighet, som hvarje Corporation bör hafva till det allmänna. Det står väl sagdt på ett ställe, att ordform är ansvarig för arbetets utförande, för uppfyllandet af bolagets åtagna förbindelser i afseende på ai betets verkställande och underhåll; äfvensom det på ett annat ställe heter, att
PrästeStändet den ni denna månad bifallne, Betänkande afgifvits; får Utskottet, till följd af 5o6 Stats*»Utskottets dess derom gjorda anmälan i Utlåtandet N:ö 410 och den ordning, hvaruti ämnena i Betänkandet N:o 383 förekomma, först afgifva yttrande öfver flep hos Ridd. och Adelil^ vid förehafvande!: af Utlåtandet N:o 38a; af Hr Hjerta> Gustafgjorda, af en annan Ledamot understödde framställning: att R:g:s-Contoirets Fullmägtige icke borde få med denna Upp-och Utlåningsrörelse sig befatta, så yida jcke realisationen sanctioneras, utan i annat fall fråga derom icke komma att äga rum; hvilken mening äfven delats inom BondeStåndet af en Ledamot, som yrkat att realisationens verkställande bordt såsom vilkor för lånets upptagande antagas. Ibland de skäl, som föranledt Utskottet tillstyrka It. St:.- det ifrågavarande Lånets upptagande, har, såsom af prsemisserne till det återremitterade Betänkandet synes, jemväl den omständighet ingått, att en sådan åtgärd skujle i sin mohn bidraga till undanrödjandet af de olägen heter, sorn vanligen åtfölja öfvergången från ett myntförhållande till ett annat, äfvensom gifya styrka åt Bankens Silfverfond till realisationens fortskyndande. Och då förslaget om lånets upptagande, fastän dess hufvudsakliga syftemål är att bereda understöd åt gäldbundne jordägare, således skedt jemväl under förutsättning, att R. St:rs beslut om myntbjestämning och realisation går i verkställighet, hvilket beslut blifvit till K. M:t$ bifall öfverlämnadt; får Utskottet, i anseende till den inverkan som desse bägge åtgärder på hvarannan äga, föreslå: att R. St.Y till K. M:ts Nådiga ompröfvande i un - Betänkan de n, N:o 4!4- ^°7 derd:het öfverlemna, att, i sammanhang med Dess Kådiga sanction å den af R.
Äldste undertecknad förskrifning å 25,000 R:dr, hvarigenom de i stadens namn och å dess vägnar förbinda sig, en för alla och alla för en, att ansvara för lånesummans återbetalning, jemte ränta derå, på sätt och i den ordning uti nästpåföljande punkt finnes stadgadt; 5: o under de första fem åren, räknadt från oell med den 1 Julii 1835, erlägges icke någon ränta elier capital-afbetalning, men från och med den r Julii 18/fo beräknas fem proc, årlig ränta, hvilken inom den 3i December hvarje år till Riksgälds-Contoret liqvideras. Ifrån celi med den 1 Julii i843 åter, inbetalas till Riksgälds-Contoret, inom hvarje års slut, 8 proc., hvilka alltid beräknas på primitiva låncapitalet, hvaraf 5 proc. såsom ränta å det inneslående capitalet, och hvad som derefter öfverbiifver afskrifves på capitalet, intilldes detsamma är lill fullo återguldel; Ly 6:0 att hvad, som betalas bör, må insändas omedelbarligen från stadens Äldste till Comroissarierne i Riksgälds-Contoret. 22 Expeditions-Ulskollels Förslag till und. Skrifvelse IV.o 3oi. « De utaf liela den beviljade lånsumraan återstående ett hundratjugufem tusen (i25,ooo) E:dr utlånas åt euskilde personer emot vilkor: 1:0 att under de första fem åren, räknadt ifrån och med den 1 Julii i835, erlägges icke någon ränta eller capital-afbetaining, men ifrån och med den i Julii 1840 beräknas fem proc. årlig^funta, hvilken inom den 3i December hvarje år lill Riksgälds-Contoret liqvideras.