Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
D., föremål för en stor uppmärksamhet, hvilken ökades, då kronprinsen med henne dansade tredje valsen, och många qvarstannade öfver kotiljongen, då det blef bekant, att prins Oscar skulle dansa den samma med henne. De qvarvarande fingo också ett särdeles godt tillfälle att få sin nyfikenhet tillfredsstäld. Kronprinsessan, som dansade med prins Carl, hade sin plats midt på den kungliga estraden. Tih venster om dem satt kronprinsen med sin dam. Till venster om dem åter såg man prins Oscar och fröken Munck, båda, liksom öfriga i dansen deltagande, stående. De dansade icke så mycket, men konverserade lifligt. Vid sidan af dem märktes riksmarskalken, som emellanåt samtalade med dem. m - Sen till, ärade läsarinnor, att Idun finnes hos alla edra bekanta! Bidrag i alla ämnen mottagas med tacksamhet. VI vilja särskildt fästa uppmärksamheten pä Iduns lämplighet for platssökande och platsutbjudande annonsörer, äfvensom för alla öfriga slags annonser som beröra familjekretsen. — Annonser mottagas endast genom S.Gumaelius annonsbyrå och hes redaktionen. Abonnentsamlare antagas. dast roat sig med att göra en af sina vanliga Han giorde tvärt om ingen hemlighet af, att » studier » för att sedan bakom min rygg förhans närmaste plan var att söka sig en följesDrottningen inflyttade i måndags från Ulriksdal löjliga mig så, som han för mig förlöjligade lagerska genom lifvet. Hans val föll på mig. till hufvudstaden. Nästkommande måndag den 30 dennes lär vara bestämd för afresan till England. andra, med hvilka han kom i beröring. Ty Ocb i samråd med min mor blef partiet beH. m:t afreser då med extratåg till Helsingborg samt detta förlöjligande af andra var ett af de sätt, slutadt, innan grefven ännu hört mitt svar. När vidare öfver Helsingör till Köbenhavn, der ett kort hvarpå doktorn visste att intressera. Jag börhan några dagar senare friade, fick han — uppehåll göres. Från Köbenhavn går färden viDetta afskräckte honom dock icke dare till Kiel, Hamburg och Köln, der h. m:ts jade mer ge akt på den underlige mannen korgen!
Emellan de genom slägt-förbindelser sammanknutne Medborgare-Classernc skulle en ömsesidig aktning uppkomma, och man skulle vänja sig att söka menskovärdet, ej i det man är, utan i den fullkomlighet hvarmed man är det, som man kan ^ Sami. 3 B - 39 45o StatsUtskottets oell l>ör vara; men all förändring af allmänna tänkesättet är en oponions fråga; det återstår att undersöka hvad allmänna Styrelsen dertill kan göra. Det gais ett tidehvarf, då allmänna Styrelsen ansåg med skäl nödigt, att^draga in ett större antal i den bildade Classen, och Författningar vidtogos att understödja allt slags vetenskaplig uppfostran oeh göra den åtkomlig äfven för den fattige. Men det är nu tid att inse , att en ny samhällets ställning fordrar nya åtgärder; att man icke mer behöfver uppmuntra det idkeliga och derigenom ofta nog ändå måttliga studerandet till Lärdomsoch Stats-yrken; att man icke skall borttaga odlingen men att man skall rigta den till de produetiva näringarne. I detta afseende föreslås: att Riksens Ständer, med en underdånig anmälan af beliofvet att draga personer af bättre uppfostran till samhällets produetiva yrken, ville hos Kongl. Majrt underdånigst anhålla : 1:0. Att i allmänhet Kongl. Maj:t, som i sin vishet bäst inser hvad som kan tjena till detta ändamål, i Nåder dertill ville vidtaga alla nödiga Författningar och specielt : 2:0. Att inträdet i Statens tjenster måtte försvåras , genom strängare Examina och uppsatte fordringar på högre kunskaper. 3:o. Att antalet af Extra Ordinarier i alla publika Verk måtte bestämmas och inskränkas, på sätt redan skett i Militairen. Betänkandet!. 4:o. Att Kongl. Maj:t i Nåder ville låta undersöka hvilka Stipendier och Stiftelser, sorn tillkomma af allmänna medel, för att uppmuntra vetenskapligt Studerande, nu skulle kunna i stället anslås tili understöd för de ynglingar, som sökte en uppfostran, lämpad till Statens produetiva yrken.
ILLUSTRATIONER. Dygnet o m surrar det som i en bikupa i den stora byggnadens många salar, m e d a n ordinarieo c h extratåg oupphörligt rusa i g e n o m banhallen, afbördande sig eller mottagande massor af passagerare o c h gods. A den n y u p p f ö r d a ilgodsexpeditionens lokaler vid södra gafveln af bangårdsbyggnaden kulminerar det myllrande lifvet, ty där är själfva förbindelsekanalen, hvarigenom hufvudstadens enorma j u l e x p o r t flödar ut kring bygderna. Vagnar o c h dragkärror stanna hvarje minut utanför ingången, balar, paket o c h lådor i alla storlekar vräkas in g e n o m dörrarna o c h u p p på d e plåtbeslagna diskarne, bakom hvilka ett helt regemente " t ' mmar m e d två toner. Tonerna växla sålunda, att de m e d en ständigt bibehållen grundton, s o m är c, ljuda ett, två, tre o. s. v. tonsteg h ö g r e än detta c, allt efter timmarnes antal. Enligt närstående schematiska framställning af d e n nya urtaflan, betecknas timmarne af slagverkets toner på följande sätt: d en första halftimmen efter klockan 12 (middag eller midnatt), alltså half ett, gen o m ett anslag af grundtonen o c h ett slag för första timmen, d. v. s. c — c; k l o c k a n ett g e n o m två anslag af grundtonen o c h ett slag för första timmen, d. v. s. c — c — c; klockan half två g e n o m ett anslag af grundtonen och ett, ett tonsteg h ö j d t slag för andra timmen, d. v. s. c — d; klockan två g e n o m två anslag af grundtonen o c h ett slag för andra timmen, d. v. s. c — c — d, o. s. v. Man måste erkänna, att denna * tidsangifning medels tonintervaller är både kort o c h originell.
Palmstjernas förslag, som jag anser vida sämre än Utsk:s, blifvit hegardt på bordet af Frih. Boye, förmodar jag, att Hr Gr. o. Landtm, tillåter oss att få fortsätta öfverläggningen om dc öfriga punkterna. Frih. Boye: Då det missöde liändt mig, att jag, emot all förmodan, blifvit på det högsta missförstådd, anser jag för min pligt att förklara, att jag icke förstår, huru afmätt sisla yttrande kunde dragas någon afsigt af mig att gifva hvarken någon tillrättavisning eller någon apostroph åt Gr. v. Fersen. Hr Gr:s sista yttrande öfverensstämde med det första, nemi. att hans motion innefattade något bättre än det beslut, som blifvit fattadt; men är det icke mig tillåtet att hysa olika mening med Hr Gr:n ? Frih.'Palmstjerna har på samma vis gjort mig orätt. Har jag haft orätt, skall jag gerna ändra mitt yttrande; men huru än härmed må vara, står det likväl fast, att Hr Frih. framkallat ett förslag, hvilket måste innefatta något annat, än hvad som är afgjordt, och således äga egenskap af motion, hvilken jag, såsom sådan, begär på bordet. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Jag instämmer med Frih. Cederström deruti, att premisserna uti Frih. Palmstjernas motion äro oriktiga, så vida deruti påstås, alt R. o. :8 H. 19 »46 Den 32 Januari e. in. Ad:s i dag fattade beslut idis är förenligt nied beslutet i andra punkten. Det förra medför icke något annat än ett försök att minska ombytliglieten i de årliga markegångsprisen derigenom, att ett medelpris af 10 års markegång antages; men det hindrar icke, att ju uppsägning till betalning af räntor in natura likväl må äga rum. Frih. Palmstjernas motion innebär ett bestämdt upphäfvande af R. o. Ad:s på f. m. fattade beslut, emedan irsta punkten innehåller, att leverering in natura under vissa vilkor icke skulle få ske.
Betänkanden: N:o 18, i anledning af väckt motion om verkställighet af Konungens Befallnings hafvandes utslag i skuldfordringsmål; bifölls; och N:o 19, i anledning af väckt motion om förklaring af föreskrifterne, rörande verk ställighet af utslag i vissa mål; afslogs. S. D. Föredrogos Stats-Utskottets följande Utlåtanden: N:o 80, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o 60, angående upphörandet af ljuspenningar för embetsoch tjenstemän samt extraordinai ier; Ståndet vidhöll sitt vid föredragningen af Utlåtandet N:o 60 fattade beslut och afslog Utlåtandet N:o SO. N:o 81, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition, i fråga om upphörandet af s. k. vakansoch förslagsliggetidssamt begrafninghjelps-besparingar, samt om årliga anslag till vederbörande pensionskassor såsom ersättning för de inkomster, dessa kassor af nämnde besparingar åtnjuta; bifölls. N:o 103, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition, angående upplåtande, emot vederlag, åtJGötheborgs stad af kronan tillhörig, derinvid belägen, mark; återremitterades. Vrot.-Utdrag den 17 April 185t. 237 S. D. Föredrogos nedanstående Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtanden och memorial, nemligen: N:o 73, i anledning af väckt motion om tillägg till Kongl. Förordningen den 8 Maj 1849, angående sättet för kungörelsers uppläsande i kyrkorna; bifölls. N:o 74, i anledning af väckt motion om tillsättande af en Distriktsläkare i Åsele Lappmark; bifölls. N:o 75, i anledning af väckt motion, i fråga» om utgörande af kronoskjuts utom länet; bifölls.
Mä föranstaltas, hg, de Stats-Utstottet för stn del funnit nägon betänklighet icke mbta dcrwid, att ju nya Credit-Sedlar pä L R:dr valeur, och derunder till Utbyte mot dplike förstitne, uti RiksgäldS-ContoirctS Caha hällas Allmänhetett tillhanda, i fall Herrar Fullmägtige skulle prbfwa ett fädan anstalt nödwändig, dock under de kraftigaste förbehöll , att Credir-Sedcl,Stocken derigenom icke i träger mätto kommer att förökas. Och som Borgare,Ständet, pä de as Utskottek anförde skäl, samt emot nogastc iakttagande af det derwid fästade förbehöll, till Utskottets ofwanberörde yttrande sitt bifall kemnade; Altsä skulle genom detta Prvtocolls-Utdrag de Rcspcetive Mcd-Ständcn, samt Högloft. StatS-Utskottet wördsamk och wänligen härom underrättas, supra. Lx krotocollo j. lst. ketersoo» Utdra - 6iL Den 19 September. Utdrag af Protocollek, hältet utk Margare - Ständets kienum wld Riksdagen i Stockholm den 14 September 1809. S. D. Uppä den underrättelse Högloft. Ridberskapct och Adeln uti Prvtocolls-Utdrag af den iz dennes mcddelt, att anledningar sörekoeumit, som skulle i de till Bewillnings-Utskottet aflcmnadc officielle up« Kister öfwer de förre ärcns Bewillninggr pä K utoch Socker - tillwerkningarne i Riket beiydlige orjktigheter influtit, fann Borgare-Ständet lika med Högloft.
De många personer, som vistas vid läroanstalten, äska af honom dagligen råd och upplysningar, och den correspondance, han för institutet sjelf måste föra, är mycket tidsödande. Allt detta tillsammanlagdt tager tillräckligen hela hans verksamhet i anspråk. Dess lön 2,000: — B. Lärare i landthushållningens grundoch hjelpvettenskaper, hvilkas kännedom har på landtbrukets utöfning ett så mäktigt inflytande. Undervisningen i dessa delar måste skötas af minst 2:ne personer, den ene för de egentliga naturvettenskaperna och teclmologien, den andra för 11aturalhistoriska, hvilka alla föredragas med speciel tillämpning på landtbruket. Båda dessa lärare måste hafva upphunnit en mogen ålder, för att kunna uppfylla sitt kall på ett ställe, der de städse äro omgifne af så många yngre personer, hvilka äfven af Transport 2,000: D«n i5 Februari e. ra. io3 Transport 3,000: — dem iiska upplysningar och råd. 1- synnerhet är det vigtigt, att den ene bland dem är en man, Kommen til år af erfarenhet, för alt under föreståndarens frånvaro, på de resor lian stundom är nödsakad företaga i inrättningens ärender, kunna inträda i hans plats, jemka då möjligen uppkommande olika meningar inom lärarepersonal eller elever, och i öfrigt kunna gå föreståndaren tillhanda med nödigt biträde, vid tillfällen då han eljest vore af göromål öfverhopad. Att båda iärarne måste vara mycket skicklige och bildade, behöfver väl ingen bevisning; ty ehuru det icke är fråga, att de uti sina föredrag skola intränga djupare i veltenskapiiga detaljer, så fordras likväl en klar öfverblick, endast genom grundligt studium möjlig, för att under en kort tid kunna framställa det för landtbrukaren vigtigaste af dessa vettenskaper, med klarhet och behörig tillämpning till yrket, för yngre personer, hvilka dock icke kunna göra dessa vettenskaper till ett hufvudstudium.
Också var detta någonting, som de parisiska demagogerne sjelfve ganska väl kände; budskapet om hans död åstadkom ibland dem ett det högljuddaste jubel; och deras ättlingar hysa ännu i dag, vid bedömmandet af de Konungar som i den tiden ingingo förbund mot Frankrike, den största aktningen för Gustaf den Tredje148. Carl och Reuterholm, på hvilka nu Sveriges öden berodde, skredo icke till anfall; och gjorde klokt deri. De erkände Fransyska Republiken, och trädde till den i ett slags vänligt förhållande. Men inomlands befann sig deras liberalism i fullt återtåg. Ingendera ville uppoffra hvarken Kungligheten eller Adligheten. Sitt misshag öfver de ny-frankiska grundsatserna149 gåfvo de på allt vis tillkänna. Thorilds landsförvisning var en bland följderna deraf; och det mildrande undantag, som Reuterholm (af enskild bevågenhet) hade velat göra för honom, utsträcktes icke till andra. Framförallt skyndade man att tillknyta vingarne på den Tryckfrihet, hvilken man nu tyckte sig hafva med nog liten betänksamhet lössläppt. Sedan begynnelsen dertill blifvit gjord i anledning af Thorilds öfverdåd eller öfverilning, kom ordningen till flera. Såsom ett bland de vigtigare föremålen för slik räfst och näpst ansågs – och visst ej utan skäl – Philipsons tidningsblad, den förut omnämnde ”Patrioten”. Dess dödstimma slog ock, efter omkring ett års förlopp. Dittills fick det slantra sig fram; dock under ständigt klammeri med en Censur, hvars ogräs-rensning i de märkligare artiklarne ofta gaf åt dess numror det vidunderligaste utseende. Knappt skulle förmodas, att stundom förete sig hela sidor med sådana uteslutningar och tomrum, som denna af Wieselgren150 anförda profbit: ”Nu för tiden äro på alla ställen S Hvars och ens äro icke allas, det är, Europeiska politiken återfordrar exprès menniskans en af dess värde och ett af alla en medborgares höga dygder och tänkesätt”.
Academi® frånkändt; N;o 29, angående af Herr öfversten Carl Silfversköld ytterligare sökt ersättning för accord ro. rn.; N:o 3o, i anledning af Herr Lagmanneit Sf. P, Ståhles Motion, om uppförande af ett Kongl, Slott vid Helsingborg; N:o 3i , i anledning af Herr 'August von Hartmansdorff* och Herr Friherre Fredrik Middentolpes Motioner, den förre om utdelning till HögloftRidderekepets och Adelns Medlemmar af Ridderskapets och Adelns tryckta Protocoll vid 1817 och #818 årens samt i8a3 års Piiksdag, och den senare, angående öfverlemnande til! hvarje LnndshöfdingeEmbete ax ett exemplar af sä väl nyssnämnde Protocoll, sorn ;a.f de trenne öfrige Riks-Ståndens Protocoll vid Bih. till R. St. Fröt. lins - 1829 (pels Sami. s:dra Häftet, B, gg 8? Vrot.
E)fwer de anmärkningar jorn hos sawteligeRee spective Riks-Ständen wid Regerings, Formen innan dest antagande blifwit gjorde, fär Constitutions-Utffottet härmed wördsamr afgifwa följande utlätande. EnliP hwad Högloft. Ridderffapet och AdelnS Protocoll af den Z och § Junii urwisa, äro de af detta Respective Ständ framstälda erindringar endast enffilde Riksdagsmäns, utan att kunna anses som ut» tryck af den allmänna tankan. ConstitUlionsUtffottet som således wid beswarandct häraf ej ägt någon ledning af Högloft. Ridderffapet och Adelns förklarade ivilja, har härutinnan följt sin fria öfwertygelse och »rnder den sorgfälligaste granffning ej ansett flere än trcnne af ofwanberörde erinringar werka tikl någon förändring, den första wid 2Z §. rörande Konungens rättighet att i militaire Embeten nyttja mländffe män är redan förut heswarad och Betänkande deröswer Nik» sens Dm 2l December. 142Z sens Högloft. Ständer understäldk, i Snledning af ett särMdr till Utffottrt af Herr Gouyerneuren wid Krigs. Academien m. m. Grefwe Lronsteär ingifwik Memorial och någon inskränkning i detta afseende tillstyrkt. Den andra wid Z7 §. äsyfkande en tydligare redaktion, har föranlätit Ulskoltet akt härmed wördsamt färesta ben förändring i nämnde att wid ftuket i stället för orden: efter honom, mä införas: efter hans afgäng, same efter ordet Stamfaderns tilläggas efter försrfödsto rätten.
1 krigstid åter kan ett sådant afbrott visserligen pä eli ganska kännbart sätt, träffa personer af hvilken samhällsklass som helst, men kriget har det med sig, att det vanligen rubbar beslående förhållanden. Jag tror också afl de som nu låta lega sig alt excercera i andras ställe icke behöfde blifva obrukade i händelse af ett krig; men jag tror, att de i sådant fall skulle göra mera nytta, om de ingingo uti en serskild trupp, ty om del vore fråga om att sticka in dessa lejda pä de serskilta beväringsbataljonerna, för att der gifva föresyn, så tror jag att de genom sin fåtalighet komma alt utgöra en allt för liten proc. af beväringsmanskapet, för att ändamålet derigenom skulle kunna vinnas. Om de således, såsom jag tror med mera nytta, excercerades i en serskild trupp, så skulle bevärigen derigenom vara fredad ifrån dessa vanligen trassel och oreda förorsakande personer. Jag vill icke vidare i detta ämne anföra flera skäl; men jag tror att de officerare, som excercerat beväring skulle lika med -mig helst önska att få slippa dessa legda karlar. Gr. Mörner, Carl: Jag har icke åhört denna discussion från början, men ber endast få fästa mig vid de skäl, som Frih. Haab hufvudsakligen anfört för uphörande af rättigheten att lega till beväringsexcercis. Motionären säger att ynglingar sällan fullgöra beväringspliglen, utan lega för sig, åtminstone hvad de bättre klasserna beträffar, så är det gifvet och kändt alt ynglingar vid 20 till 21 års ålder af de bättre klasserna vanligen studera vid Akademien eller Gymnasierna och der undergå de alltid vapenöfningar, skiljda ifrån öfriga beväringsyngliugar, så att för dem kommer legning sällan i fråga. Menas åter andra förmögna personer, så torde dertill 56 Den 23 December e. m. kunna räknas ganska mänga äfven af allmogens söner.
Min gamla tante från landet har varit här och lämnat Arndts Vrai Christianisme och Fresenii tractat om syndares rättfärdiggörelse inför Gud. Tror man, att jag är så dålig? Det är underligt med böcker, som man hört läsas, när man var barn. Min mor läste alltid den franska versionen af Arndt, jag hör ännu hennes djupa röst och de gamla högtidliga orden. Men hvad kommer det mig vid? Jag vet ju, att människan betyder lika litet i solsystemet, som en körsbärskärna, hvilken en pojke spottar ut i trädgården en sommardag. Öfverallt äro världar, som gå sina banor, och öfverallt lif, som vandra sina utstakade vägar. I oföränderligt kretslopp multnar allt och står upp igen, – ständig död och ständig förnyelse. Evig är bara rymdens oändliga tomhet och atomerna, som leka sitt dammstrimmelif. Jag har ej orkat skrifva. Jag är allt rätt sjuk. Jag har ej orkat skrifva, haft feber och lär hafva yrat curiöst om hvita rummet, om att hela hofvet satt på gröna sidentaburetter och åto Knesebecks mercurialpiller, i tur och ordning. Kungen bjöd dem själf ur en blå bonbonnière, som Ulrik Scheffers grefvinna haft med från Frankrike. Ridicult. Oncle Sparre har varit här – plein de pitié et de suffisance. Åh, jag vill lefva och spela dem ett puts allesammans, Collegium medicum först och Sparren först och sist. Präst. De tala med mig om präst, Komminister Anger. Jag minns nog, han är från Halland, det är en af de släta och lågmälda – Låt gå. Låt gå för präst. Ingen skandal, när man är hofman, då är det ens plikt att hålla etiketten. Låt oss sluta irréprochabelt, om det är nécessairt att sluta. Låt oss tömma själfförnekelsens dryck i botten. Präst. Nå låt gå. – Skulle det verkligen därhän? Präst. Bara han ej orerar länge. Åh, tystnaden är skön, det har jag redan lärt, tystnaden, djup som i natten under snön, när det är frost och kallt på de stora fälten och allt är hvitt, hvit mark, hvita trän, hvit himmel.
Genom dessa försvårade transpotter, fjättras i högsta grad all utveckling af industrien, då sällan enskildtes förmåga är tillräcklig att undanrödja hindren. Den ökade productionskostnad de förorsaka , borttager betydligaste delen af den vinst på varan, som varit, påräknad att fylla producentens egna behof, äfvensom dess andel i statsbidragen, och hindia honom att undersälja Dea 3 Martii. utlänningen. Detta har visligen blifvit af föregående Ständer insett, och denna sanning torde ej af de närvarande misskännas. Det är af sådan anledning jag får proponera: att det anslag af 100,000 R:dr Banco hvilket blifvit lemnadt, måtte än vidare, till befrämjande af ekonomiska företag, af ett större omfång och allmän nytta, fortfara; och anhåller jag vördsammast, att detta mitt memorial, måtte till vederbörande Utskott remitteras, och med de andra Stånden comnmniceras. Grefve von Rosen, Carl Axel\ En af de mäst välgörande insättningar för Brukshandteringen, är den af Ständerne lemnade rättighet att emot 3 procents ränta, få beläna, på våg inkommit jern och andre metaller. Vissa brister i Reglementet härför, göra likväl att denna anstallt är af en inskränktare nytta, än deri till Bankens och den enskiltde Bruksägarens fördel kunde vara, och som Ständerne säkert velat åsyfta. Jag anhåller derföre, att på detta ämne få fästa Högh Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet. Reglementet för dessa utlåningar föreskrifver nemligen att efter den 1 jun ii, (eller från den tid då skeppningen anses vara öfverallt börjad), få inga nya lån lemnäs, förr än eitei Den 3 Martil. den irsta November, då skeppningen anses vas ra allmänt slutad, och hvatförinnan den summa som på hvarje Skeppund kommer att utlånas, af Banquens styresmän bestämmes.
Hvilket Rikets Ständer få hos E. K. M. härigenom i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Slockholm den 1 Mars 1841. Expeditions-Vtskoltels Förslag till und. Skrifvelse, lV>-o 248. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 27 Febr. 1841. Pleste-Ståndet den 27 Borgare-Ståndet den 27 — Bonde-Slåndet den 1 Mars — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående dels förklaring af 88 <$*. i Con curs-la gen den 12 Mars 183 o, dels ock upphäfvande af hvad stadgadt blifvit, till inskränkning i rättigheten för köpare af fast egendom, deri vissa inrättningar hafva inteckning, att erhålla tredje uppbudet. (Lag-Utsk. Bet. Ksj 174.) S. A. K.
Det växer råg och hafre på torget, och stall och ladugård resa sig, där människor fordom trängdes omkring lockande salustånd. Helt säkert skall detta göra honom mycket bedröfvad. Finnes då ingenting kvar skall han säga, har man då alls ingenting att låta mig se? Och han skall kanske tro, att man bedragit honom. Han skall säga, att det stora Kungahälla omöjligt kan hafva legat här. Det måste hafva varit beläget annorstädes. Då skall man föra honom ned till älfstranden och man skall visa honom ett grofhugget stenblock, och man skall skrapa undan de silfvergrå lafvarna, så att han kan se, att det finnes några figurer inristade i stenen. Han skall alls ej kunna förstå hvad de föreställa, de skola vara lika otydbara för honom, som fläckarna på månskifvan. Men man skall försäkra honom, att de föreställa ett skepp och en älg och att de blifvit inristade där i forntiden till minne af stadens första grundläggning. Och då han alltjämt ingenting förstår, skall man berätta honom hvad hällristningen föreställer. SKOGSDROTTNINGEN Marcus Antonius Poppius var en ansedd romersk köpman. Han idkade handel med aflägsna länder och från hamnen i Ostia sände han väl utrustade triremer till Spanien, till Britannien och äfven till Germaniens nordkust. Lyckan gynnade honom, och han samlade otroliga rikedomar, som han gladde sig att lämna i arf till sin ende son. Tyvärr hade dock denne son ej ärft sin fars duglighet. Ack, hela världen känner till dessa förhållanden! En rik mans ende son! Behöfver man säga mer? Det har alltid varit samma historia. Man skulle kunna tro, att gudarna gifva de rike männen dessa odrägliga lättingar, desse slöe, bleke, trötte dårar till söner för att visa människorna den oändliga dårskapen i att samla rikedomar. När skola människorna få sina ögon öppnade? När skola de börja att taga vara på gudarnas lärdomar? Den unge Silvius Antonius Poppius var vid tjugo års ålder så långt kommen, att han hunnit pröfva alla lifvets njutningar. Han lät också gärna förstå, att han var trött vid dem alla, men detta oaktadt märkte man intet afbrott i den ifver, hvarmed han efterjagade dem.