Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ref å detta mått, om 10 stänger å 10 fot, — med anledning af uttrycket i 1665 års Kongl. Plakat om Mått och Vigt: »Såsom ock alle Landtmätare och Recfvekarlar plichtige och förbundne vara skola, att hafva sigh det till ett visst och funderat rättesnöre, och derefter all jordh och åkerland refva och stångfälla, icke fördristande sigh, att hafva någon stång eller ref som icke är efter en sådan Svensk och Stockholms foot indelt», ehuru vi anse att namnet Band äfven skulle kunna begagnas, enär man numera ofta mäter med band. Benämningar på 1000 och 10,000- fotsmåtten kunna framdeles påtänkas, Kongl. Maj:tt Nåd. Proposition, N:o 02. om fråga möjligen blir att förändra milen till 10,000 fot, hvilket dock för närvarande synes mindre nödigt, helst det skulle leda till betydliga kostnader. 2) I afseende å Ylmåttet anse vi de. geometriska benämningarne Qvadrat-Ref, -fot, -tum och -linier vara de mest expressiva och derjemte lättare inlärda än nya namn. Derigenom undvikes äfven inblandandet af rymdmått, då fråga är om ytmått, som händelsen är i afsende å tunnland och kappland, och äfven i afseende å det af Kongl. Akademien föreslagna fotinglandet, m. m. 3:o I afseende å Rymdmåttet hafva vi äfven begagnat de geometriska benämningarne kubik-stång, -fot, -tum och -linier, hvarigenom alla nya namn undvikas. De af Kongl. Akademien föreslagna namnen Foting och T limming, hvilka befunnits stöta månget öra, komma således lika litet i fråga, som det föreslagna, alltför generela namnet Mått. Epitheten qvadrat och kubik äro för öfrigt redan införda i några länder. 4) I afseende å Figten äro de förut afgifna förslagen helt och hållet följda, och det af så mycket mera skäl, som Centnern är en allmänt känd vigt, och ort samt korn redan hafva, såsom vi haft äran nämna, vunnit ett slags burskap.
Straff för försök efter denna § må ej ådömas i andra full, än sorn i logen särskildt utsatta äro. 6 3 Kap. 2 §. Har gerningsmannen af oförstånd eller villfarelse nyttjat medel, hvar - med brottet ej verkställas kunde, eller nyttjat tjenligt medel på sådant sätt eller under sådana förhållanden, att den verkan, som åsyftad var, ej kunde inträffa; då må han ej dömas till svårare straff än fängelse. Äro omständigheterna synnerligen mildrande; må han från straff frias. 3 Har gerningsman, som gjort allt hvad å hans sida till det åsyftade brottet nödigt var, sjelf afvärjt följden deraf; vare lag, som i 2 § sägs. Är försök till brott gjordt, och har den, sorn försöket gjorde, af egen fri vilja och ej för yttre hinder eller annan tillfällighet, derifrån alstått; vare han från straff för det försök fri. 4 §. Vissa fall af försök, så ock vissa gerningar, som endast i förberedelse till brott bestå, straffas efter ty derom i lagen särskildt stadgadt finnes. 5 §. Är fullbordadt brott belagdt med påföljd, som i 2 Kap. 25 §, sägs; varde ock den påföljd ådömd, der någon för försök till sådant brott gjort sig skyldig till straffarbete. 4 Ii.ap. Om vållande 1 §. Har brott skett utan uppsåt, genom vårdslöshet, oförsigtighet eller försummelse; då skall gerningsmannen för vållande straffas, efter ty derom för hvarje fall i lagen sägs. 2 g. Vid tillämpning af det å vållande stadgade straff, skall Domstolen, efter omständigheterna, pröfva om och i hvad mån vållandet för groft eller ringare anses må. 3 §. För händelse, som pröfvas hafva timmat af våda, den man ej förese eller afvärja kunnat, skall ej någon till straff dömas. 5 Kap. Om delaktighet i brott. 1 §. Hvar som bjuder, leger, trugar eller eljest uppsåtligen förleder annan till brott; den anstiftare skall, för brottet, om det fullbordas, eller för försök, om gerningen dervid stannar, straffas som vore han sjelf gerningsman.
M:s propus, och dertill lemnat sitt bifall, och jag har funnit, att R. o. Ad. deri varit vägledd af talare, som talat så, som jag önskat yttra inig. Jag har i dessa punkter bibehållit tystnaden derföre, att jag ej velat omsäga, hvad som förut blifvit yttradt. Jag har velat yttra detta såsom svar på en liten admonition, rörtde min tystnad, som jag tyckt mig förnimma hafva blifvit uttalad af en värd ledamot. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. £ till 3 e. m. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Fredagen den i5 Augusti 1834- Plenum kl. 6 e. m. Justerades i prot.-utdr. för denna dag f. m. Gr. Frölich, Da v.: Med stöd af 56 §. Riksd.Ordn. anhåller jag nu att få väcka 2tne motioner: den ena, angrde lag för privata bolagsbanker, och hvilken finnes utvecklad i en särskild tryckt afhandling *); den andra'innefattas uti följande anförande: I sammanhang med den plan för offentliga bolagsbankers uppkomst och rörelse, hvilken jag sökt utveckla i särskildt förslag till lag för dylika banker, får jag härmed, i kraft af 56 § Riksd.Ordn. och såsom ett appendix till hvad RiksSt. beslutat i anledn. af BancoTJtsk:s utlåt.
Lägersmål, ändring i 1778 års Förordning derom, Remiss II: 46g. Bet. VII; 76. Register. 3» Län, Norrländska, deras sammanslående, Remiss II: 566. Sersk. Utsk, Bet. VIII: 92.1. Resi. IX: 777.779.780. 783. Lan smän, Löntillökning och Boställen för dem, Remiss II: 464. 472. S. U. Bet. IV: 159. Läro-Verk, Allmänna, medel till deras förbättring, Re-' miss II: 524. S. U. Bet. IV: 907. Skrif. X; 2go. — se äfven Gymnasium och Skola. Löner, Indelte, afdrag å dem till Statens förmån, K. M, Prop. I: y8. 59. S. U, Bet, IV: 838. Skrif. X: 2.31. Lösen, Expeditions-, dess upphörande, se Häradshöf din gar, förbättring i deras Lön vilkor, ■— för Protokoll i förlikta mål, se s. st. — för Utmätiiings-Order, se Kronofogdar, M. Magazin, Spanmåls-, Kronans för Uplag, förvaltningen deraf, Remiss II: 434. S. U. Bet. IV. 312. Besh IX: 160. 162. i65. 172. inrättande deraf i Gefleborgs Län, Remiss II; 476. S. U. Bet, IV: i582. 568. inrättande deraf i Borås, Remiss II: 484. E U. Bet. VIII: 107. Besh IX; 92. joo. 105. j24. E. U. Bet. VIII: 397. Besh IX; 522. 525. 531. 568. i inrättande deraf i Falköping, Remiss II; jgj. S. U. Bet. Berätt. II: 81. Först. S. U. Mern. IV: 2046.
Genom Husesyns-ordningen af år 1681, § 31, lörordnades sedermera, att, "presten skall bota tak och dropp, och dör låta fö rego ra; men tarfva husen mycken förbättring, ta skola socknemän allt hvad sorn behölVes tillföra och husen opbyijia pä sin egen kostnad." Berörde stadgande upplilvades genom Kongl. Resolutionen på presterskapets besvär den 10 Mars 1719 och Kongl. Resolutionen på allmogens besvär den 25 Maj 1720; och förklarades slutligen genom Kongl. Resolutionen pä allmogens besvär den 1 Augusti 1727 § 12, derifrån ifrågavarande lagparagraf är hemtad, församlingarne endast förbundne att bygga de sju laga husen, samt alt ’’då de tarfva ansenlig förbättring, tillföra allt hvad som behölVes och uppbygga husen på deras kostnad.” Dessa grundsatser, jemte den princip, sorn, angående byggnadsoch underhållsskyldigheten af åbyggnader vid andra boställen, gjort sig gällande uti de författningar, hvilka i afseende härå blifvit utfärdade, föranledde Utskotten att, med antagande al de grunder, hvilka blifvit följde uti 7 och 8 §g, af Kongl. Militie-boställs-ordningen 6 Sammansätta Lagsamt Allm.
Konungens rådgifvare hafva tillstyrkt, att till vidsträcktare fästningsarbete!! måtte användas den för Rikets försvar bestämda andel af lilla creditivet, ehuru della creditiv, såsom ämnadt för oförutsedda behof, icke kan vara bestämdt för sådana företag, som det nämnda, hvilka måste vara frukter af en länge genomtänkt plan. Den 3 Juli f. in. Konungens rådgifvare hafva, vid föredragningen af R. St:s und. begäran , att öfverskotten af Sveriges bidrag till handelsoch sjöfarts-fonden måtte, efter Commercecollegii och handels-societeternes i de större stapeloell sjöstäderna hörande, användas till handelns och sjöfartens utvidgande och befrämjande, tillstyrkt, att K. M. måtte förklara, all detta hörande blott skulle äga ruin i hvarje fall, der K. M. pröfvade nödigt att nämnda co I leg i i och societeters yttrande inhemta. I följd häraf hafva till en del högst betydliga anslag utan sådant hörande blifvit anvisade på denna fond, till och med för längre tid än den, för hvilken fondens tillgångar af R. St. blifvit bestämda; hvaremot R. St:s anhållan om tjenliga åtgärder till utredande och bestämmande, huruvida åtskilliga vid convoj-medlens förvaltning gjorda amnärkntr kunde föranleda någon ersättningsoch ansvarspåföljd, Const.Ulsk. veterligen, icke ledi till någon följd. Emot R. St:s uttryckta önskan har, till följd af föredragandens tillstyrkande, eftergift blifvit beviljad af medel, hvilka, efter laga kraflvunnet beslut, statsverket tillkommit; och gällande beskattnings-författningars tillämpning enligt deras ordalydelse har på en föredragandes tillstyrkande blifvit undanröjd. Med förbigående på en gång af den s. k. tolagens natur och af angelägenheter af en allmän, af Konung och Ständer gemensamt åstadkommen reglering deraf, har, på den grund att den ingick till städerna, föredraganden, understödd af Statsrådets ledamöter, förklarat denna skatt vara helt och hållet beroende af K.
Det enda, som ej är granskadt af 1825 och 1827 årens Revisorer, är utgifterne för år 1826. Men vid dessa utgiftsposter har StatsUtskottet ej funnit anledning, att göra någon anmärkning. Jag hemställer nu till Ridderskapet och Adeln, om det är anledning, att återremittera förevarande Memorial. Frågan är blott, huruvida vi i68 Den i5 Junii f. m. böra hysa förtroende till nuvarande Statsutskott i afseende på hvad detsamma tillhört att granska, och om saken i sådant afseende förtjenar återremiss. Jag kan ej förena mig deruti. Hans Eoccellence Herr Grefven och Landt Marskalken yttrade, att, då votering blifvit begärd, ansåg Hans Excellence sig böra framställa följande Voteringsproposition: Den som bifaller StatsUtskottets Memorial angående öfverskotten å StatsVerkets Inkomster, samt dispositionerne derå, voterar Ja; f Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, anses berörde Memorial böra, på grund af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteras. Hvilken Voteringsproposition af !Ridderskapet och Adeln godkändes; samt anslogs. * Hans Eoccellence Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, att Plenum bomme klockan 6 i eftermiddag att fortsättas. Sedan 41» 42» 4^ och 44 §§• i RiddarhusOrdningen blifvit uppläste, börjades Den i5 Ju nii f. m. voteringen klockan £ till i e. tn.; och befunnos, efter voteringens slut, sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige Voteringssedlarne öppnade, rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 126. Nej — 42. I följd hvaraf, och sedan det öfver Voteringen serskildt förde Protocoll blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att StatsUtskottets ofvannämde Memorial således blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallit. Högloft.
15 erinrats, hurusom lagstiftaren ansett bestämda föreskrifter för det fall, att rätt giftoman ej vore till ett sådant uppdrag lämplig, vara af den vigt, att omförmälde 4 § genom Förordningen den 21 December 1857 erhållit den förändrade lydelse, samma § nu äger; att det i förslaget använda uttrycket «ogift qvinna», enligt språkbruket i 1734 års lag, omfattade jemväl enka och att, då Rikets Ständer tillkännagifva syftet med förslaget vara inskränkning i giftomannarätten, berörda uttryck således vore oriktigt, så mycket mer som den föreslagna lagförändringen erhållit formen af för ändringar i sjelfva lagtexten; samt att, med afseende å den förändrade redaktion sålunda blifvit för 1 kap. 2 § Griftermåls-Balken föreslagen, .3 kap. 1 §, 7 kap. 1 § och 8 kap. 1 § samma Balk icke lämpligen bort bibehållas vid sin nuvarande lydelse. På dessa skäl, hvartill kunde läggas anmärkningar emot sjelfva uppställningen af Rikets Ständers förslag, har Kongl Maj:t, efter Stats-Rådets och Högsta Domstolens hörande, funnit Sig icke kunna till ifrågavarande förslag lemna bifall. I underdånig skrifvelse den 21 Oktober 1863 hafva Rikets Ständer erinrat, hurusom genom Kongl. Cirkuläret den 2 April 1833 stadgats, att de i Kongl. Maj:ts namn eller i följd af Kongl. Maj:ts nådiga befallning genom Hof-rätterna, Kollegierna eller andra publika verk utfärdade författningar, i hvilka icke någon viss tid blifvit utsatt, hvarifrån de komma att gälla, skola från den dag deras uppläsning blifvit börjad i socknens kyrka eller uti någon kyrka af sådana gäll, der, enligt stadgad ordning, gudstjenst icke hvarje Söndag i alla dithörande kyrkor hålles, inom samma socken eller gäll vara ländande till efterrättelse, äfvensom att å alla författningar af vederbörande presterskap borde antecknas dagen, då författningen blifvit uppläst, eller, då sådant icke å en dag skett, när uppläsningen deraf blifvit börjad.
Du vet allt, som berättas o m mig, tror du, att du en enda dag kan uthärda att lef va i mitt sällskap o c h deltaga i s a m m a lif s o m jag lefver? » Lys ' ansikte var ett helt studium. Så många olika känslor afspeglade sig där på en gång. » Lys, barnet mitt, stig u p p, hur ofta måste jag upprepa för dig, allt hvad världen säger o m din mor, har du glömt d e t? Stig u p p säger jag. » Lys stod räk framför sin m o r, och hennes ö g o n ljungade: » Låt världen säga, hvad den vill, låt alla tala o n d t o m dig » — h o n d r o g ett djupt andetag — » jag tror på dig! » » L y s, se på mig, » hennes röst lät underligt sträf, » betänk att ditt öde kan bli likt m i t t: ett stort n a m n på scenen, ett illa beryktadt därutanför. » Ä n d å! » upprepade h o n sakta. Det var en smärtfull suck. G O T E B O R G S — I Johanna Brunssons praktiska konstväfnaaVkolas försäljningslokal, Klarabergsgatan 21, finnas Portierer, Gardiner, Borddukar, Flossamattor, Skottska Mattor, Braskuddar och mindre Kuddar, Stolslängder, Öfverkast, Serveringsoch Brickdukar, större och mindre Thédukar, Skärp och Isättningar, Handdukar och Korsetter samt förkläden i många olika mönstpr frän 1: 75 till högre priser m m. OBS.! Alla arbeten äro väfda för hand i väfskolan. K lf! m. Föreståndare D:r A. Levertin. äfven billigaste. B den 7 * N / e r a d e upplagan ai nya, ^ Guldmedalj c 1891 &amp; 1896 * 1897 2 STOCKHOLM Fahlcrantz &amp; C:os Förlag. Till följd af sin utmärkta verkan att förekomma uppkomsten af brännblåsor och lindra svedan har D:r P. Håkanssons Salubrin vunnit stor användning vid behandling af brännskador.
Prestcståndet den serskilda mening uttryckt och af flera ledamöter biträdd, att medel borde anvisas till inrättande i de städer af riket, hvilka Kongl. Majit kunde finna för ändamålet lämpligast, af 2:ne sedana tekniska skolor, hvilka, utan hufvudsaklig sysselsättning med elementar-läroverkens vanliga undervisnings-ämnen, egentligen skulle hafva till föremål bibringandet af de insigtcr, hvarigenom Svensk industri och slöjd-skicklighet kunde utvecklas. Då nu Utskottet af Vidan anledning tagit denna fråga linder förnyad öfverläggning, har Utskottet ansett det icke vara olämpligt, att till en början här erinra, att, enligt hvad det vid den nådiga propositionen fogade Statsrådsprotokoll öfver civil-ärenden af den 13 November förlidet år, bland annat, innehåller, Kongl. Majit, till anskaffande af lokal för en teknisk skola i Malmö, af de under Komfnersc-kollegii förvaltning ställde tulloch konfiskations-medel anslagit 5,000 Ridr; äfvensom för skolans underhåll, som hufvudsakligen komme att bestridas genom tillskott af staden, Kongl. Majit af sjette hufvudtitelns medel beviljat Stats-Utskottets Memorial, N:o 152. 17 beviljat ett ärligt bidrag af 500 Ridr att utgå från den tid, då skolan kommit i gang, sedan reglemente för densamma blifvit i nåder fastställdt, oell med vilkor att minst en fjerdedel af elev-antalet Gnge utgöras af andra än Malmö-boer, samt att skolan ställdes under Koinmerse-kollegii tillsyn och kontroll. Vidkommande sjelfva saken, så- och på grund af de emot Utskottets Utlåtande i 18 punktens 2 moni. Litt. A. och 3 moment, inom berörde3:ne Riksstånd gjorda anmärkningar, föranfåtes Utskottet att, med frånträdande af sitt ifrågavarande återremitterade utlåtande, tillstyrka anslag för inrättandet af en teknisk skola i någon inom Sveriges sydliga landskaper belägen stad.
9. genom uppköp eller belåning af räntebärande obligationer, tillsvidare förräntade medel-. „ 3,362,050: kontant behållning, innestående ä Riksgälds-kontorets räkning i Rikets Ständers Bank, „ 1,626,159: 43. 8. 1853 års allmänna bevillning, efter afdrag af hvad deraf under årets första hälft redan influtit, „ 1,885,330: 19. 5. återstoden af den, vid sista riksdag, för Riksgälds-kontorets utbetalningar anvisade andel utaf Rikets Ständers Banks behållna vinst för de då sednast förflutna åren „ 700,000: den till Riksgälds-kontoret likaledes Transport: 9,385,037: 37. 10. — 44 — Transport: 9,385,037: 37. 10. anslagna summa al* Manufakturdiskontens vinstmedel för innevarande år samt den erlagda oell Riksgälds - kontoret tillerkända köpeskillingen för en Kronans försålda egendom här i hufvud - staden I„ 30,666: 32. — fordringar för lyftade belopp utaf de å Riksgälds-kontoret anvisade kreditiver „ 1,556,958: 28. 9 fordran hos Hjelmare kanaloch slussverks bolag, utots varan de den bland Riksgälds-kontorets skulder bokförda underhålls-fondens belopp, „ 28,284: 35. 6. fordringar hos några f. d. Nummer-lot teri-kollektörer „ 501: 41. 8. dito för åtskilliga, emot redovisningsskyldighet, meddelade förskott till expenser och riksdagskost nader m. m „ 5,662: 2. 7. räntefordringar, upptagna till enahanda belopp, som dessa fordringar utgjorde vid årets början, eller „ 96,286: 7. — värdet af Riksgälds-kontorets hus ... „ 60,000: R:dr 11,163,397: 41. 4.
Sedan detta LxrrsÄum krorocolli ater och i tilbörlig ordning kommit til Högloflig^ RidderskapetS och Adelns kundskap, och jag genom deA upläfande erhållit de uplysningar mig syntes angelägna, ar det med särdeles nöje jag nti mera kan förena mig Med de warde Ledamöter som förr yrkat, det bemälts LxrraLkum krokvcolli mä til trycket befordras Hanö kxceilence Herr Grefwe» och Ländt-Marskalken gjorde proposition: Bifaller zt-2 Högloflige Ridderffapct och Adeln, at det nu upläste ?roroLo1Is U-drag frän Hemliga Ukstotkek wid tryckningen af Ridderskapets och Adclnö Lrcuocoller för denna Riksdag, dem bifogas. Bifölls. Härefter upropaöes och afgick under anföronde af Grefwe va Is (Zzräis, /ixsl Qäbrisl, den vöjrucarion, som kil de andra Kss^eLUvs Standen skulle medföra de irenne r dag sultsrsäs LxireLka krorocolli. UpläsieS a nyo Riddarhus-Utskottets Betänkande af den 26. Martti, hwilket den 1. April war lagdt pa bordet, och hwaruti föreslås ak en wi§ tid matte föreläggas Ridderskapets och AdelnS Herrar Ättemän til insändande af underrättelser til com^Istcsrsnäs af sina LsnealoZier. Hans kl xcsl Isacs Herr G re swen och Landt-Marskalken, ^rox>onsrs6s k anledning häraf utsätta en tid lil slike underrättelsers inlcmnande. Friherre vs 6eer, Larl, fragade om meningen wore, at en sadan termin utsattes för alla Ättemän af Ridderffapct och Adeln, eller blott för de har. städes närwarande? Uppå erhallen uplysnkng af Herr Grefwen och Landt-Marfkalken, at den skulle gälla för alla kamilisr, utträde sig:
Konungen skulle således finna sig nödsakad att med ett än större antal årligen öka famillerne, och då af nuvarande Adeln ej mer än vid pass l/3 är gift, och de som upphöjas i Adeligt Stånd vanligen uti en än större proportion äro celibatärer eller barnlöse, skulle således under samma fortfarande omständigheter årligen utöfver de förenämnde 12 ett ökadt antal nya Adelsmän fordras för att bibehålla nuvarande numerär bland Adeln. Härvid väntar jag mig naturligtvis den invändning: Närvarande antal af Sveriges Adel är för stort och bör förminskas. I England, ibland en mycket större population, ar detta antal vida mindre. Må det tillåtas mig svara: Exempel uti olika omständigheter förvilla lika ofta som de bevisa, och autoriteter böra åtföljas af skäl för att gifva öfvertygelse. Sjelfva det så ofta citerade England erkänner felaktigheter i sine lagar och hyser en lika uppriktig önskan för reform som vis vördnad för helgden af gamla författningar. Hvilka äro då dessa skäl för Adelns förminskning, och hvilket är det tillräckliga antal, hvars bibehållande, efter en värd Ledamots tanka, utgör ändamålet af dess inrättning? Jag finner ej detta autal hvarken af honom eller någon annan bland väre lagstiftare bestämdt. Skulle man söka grunden dertill uti de skyldigheter och göromål, hvaruti Adeln dels vid, dels utom Riksdagarne härefter som hittills skulle deltaga: uti Ständernas öfverläggningar, uti Utskottens arbeten, uti Konungens råd, uti civila eller militära embeten m. nr, så finner jag ingen orsak, hvarföre detsamma bör vara mindre än det nu är. Af 1,100 lefvande familier hafva vid denna Riksdag endast 300 låtit anteckna sig, af dem sällan mera än hälften varit närvarande, och af denna hälft åter hälften eller 75 med fullmagt suttit för andra.
St. Prof, 1853 £ 1854. 8 Saini. 4 Haft. 3 18 Allm. Besv.- och Ekon.-Utskotlets Betänkande, N:o 32. gerna qvardröjde i kyrkan under uppläsandet af en mängd olika kungörelser, af hvilka mahanda icke en enda vöre af vigt för den ena eller andra, men denna olägenhet lätteligen kunde aihjelpas, om föreskrift meddelades, att klockaren, hvilken i allt fall toge de till uppläsning aflemnade kungörelser om hand, borde upprätta och hvarje söndagsmorgon klockan 9 å kyrkodörren anslå en kort förteckning på rubrikerne eller innehållet af de kungörelser och andra meddelanden, som för dagen komme att uppläsas, ville motionären, som ansåge ett högst ringa besvär för klockaren härigenom uppkomma, föreslå, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att ett så beskaffadt påbud kunde varda i Nåder utfärdadt. Vid öfvervägande af hvad sålunda blifvit framställdt, har Utskottet väl funnit den i motionen föreslagna ordningens införande kunna blifva fördelaktigt, men anser svårigheter för en allmännare verkställighet deraf möta, dels deruti, att, äfven om alla publikationer skulle vara af beskaffenhet att rubriken derå eller utdrag af deras innehåll lätt kunde upptecknas, det likväl icke får förutsättas sådana insigter hos hvarje klockare, att de lemna visshet om de föreslagna utdragens tillförlitlighet, och dels uti den i flera landsorter förekommande omständigheten, att den så kallade kronoposten vanligtvis till kyrkan anländer först näst före gudsljenstens början, så att klockaren omöjligen har tillfälle att upprätta någon förteckning öfver de ofta till stor mängd på en gång ankomna kungörelserne.
Broderier pryda redan så många brukbara och obrukbara föremål — ett bokskåp fattas oss ännu; våra präktiga verk skadas på bokhyllorna, o, så roligt det skall bli! » Och lycklig öfver sin utmärkta plan spar och spar hon nu till gåfvan, hon afstår till och med för den goda sakens skull modigt från en ny toalett. Samtidigt öfverlägger den unge äkta mannen med sig själf: » Hvad skall jag hitta på åt min lilla fru? » Hon är en poetisk varelse, som ej uttalar någon önskan; hon tycker mest om en fullkomlig öfverraskning. Hur skulle det vara med —? Hem-eka * — ett bokskåp! Det ha vi nytta af, och hufvudsaken är, att hon ej kan ha den ringaste anning därom. » Han beställer nu ett * Jag har funnit det! vackert bokskåp, o c h hon — gör sammaledes. H v a r o c h en är lycklig öfver sitt påhitt, o c h på själfva julaftonen är det ett skämt o c h ett hemlighetsmakeri utan all ända. D e glädja sig båda som barn åt ögonblicket för julklappsutdelningen; ändtligen ringer klockan o c h, o fasa, båda parterna stå framfor hvar sitt stilfulla splitternya b o k s k å p. O, dessa öfverraskningar! Liknande missöden inträffa äfven ofta med bröllopsgåfvor. E t t lyckligt par inbjuder oss till sitt lifs skönaste fest. Ingenting är då naturligare, än att vi med en vänskapsgåfva vilja hjälpa dem pryda det nya hemmet. I ett galanterimagasin låta vi lägga fram för oss åtskilligt, som kan passa för vårt ändamål, något riktigt vackert o c h, framför allt, det allra nyaste. Efter träffadt val vända vi hem i det angenäma medvetandet att bereda det unga paret en riktig glädje. M e n förutom oss äro många andra bjudna till bröllopet, många andra välja till morgongåfva just det » allranyaste », och så händer det slutligen, att brudparet » öfverraskas » af så oeh sä många exemplar af samma sak.