Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag kom i pension, kunde säga "oui madame", och "Dieu vous benisse", sydde hela året, som jag gick der, på en schattersömstafla, der det stod en mamsell som skolfrun sade hette Lotta, och hon gret vid en graf som skulle vara hennes älskares, Werther hade han hetat, och hon torkade sig i ögonen med ett kläde, som visst var ett lakan, ty det räckte ned till hennes fötter, och dessutom stodo på taflan några djur på fyra fötter, men hvad de skulle föreställa vet jag ej. Kanske hade jag med mina pensionsfullkomligheter och det arf jag hade att vänta, kunnat få mig man, men till min olycka hade far, vid den tid jag slutade min skolgång, med särdeles ifver förföljt tre systrar, hvilka hos damerna i Åbo förvärfvade allt mera förtroende som skrädderskor. Slutligen, för att undgå ledsamheter, hade de lagt in till Senaten och anhållit om, att af gunst och nåde, dem måtte meddelas tillstånd att försörja sig genom förfärdigande af fruntimmerskläder, och de fingo verkligen den begärda tillåtelsen. Min fars vrede gränsade till raseri. "Skall qvinnfolk tränga ut oss, så skall jag väl ock visa dem att ännu finnes lag och rätt i landet". Jag såg snart hvad han menade härmed. Han köpte sig nemligen en egendom, på det att hans barn skulle ärfva efter landslag och mina tre bröder sålunda af hans förmögenhet få sex delar och jag den sjunde. Ack, hvad skulle han sagt om han lefvat nu för tiden, när endast fruntimmer besörja fruntimmersskrädderiet och verlden ändå står. Nog skulle han förr trott den förgås, än ett sådant oskick kunna äga bestånd. Den häftiga vrede, hvari han mest lefvat de sednaste tiderna, förkortade hans lif, han dog snart derefter. Min mor hade länge varit död. Bröderna hade alla studerat och kostat min far mycket stora summor, äfven genom resor, och slutligen bosättning. Mycket fanns derför ej nu mera att ärfva. Bröderna behöfde det ej eller, de voro redan alla tjenstemän, men jag med mina 800 riksdaler kunde svårligen lefva deraf.
Fastheldre synes det Utskotten, som denna förändring skulle lätta införandet af decimal-räkningen i vigten, då just vietualie-marken är Lagsamt Allm. Bcsv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 58. 35 den i nya vigt-systemet antagna enheten, och det otvifvelagtigt måste medföra mindre svårighet att, vid detta systems påbjudande till efterlefnad, verkställa den nödiga reduclionen på en enda än på många vigter. Förändringen har dessutom en ekonomisk nytta med sig, som Utskotten anse jemväl förtjena uppmärksamhet, nemligen den besparing, som uppkommer derigenom, att allenast ett slag af vigter behöfves; och ehuruväl det kan tyckas, att denna besparing icke är i sig sjelf serdeles stor, blir den likväl betydande genom förhållandet till den allmänna förmågan att bekosta anskaffandet och underhållandet af flere slags vigter, och talrikheten af dem, sorn hafva beliofvet deraf. Utskotten linna sig alltså ega anledning, att till de af Herr Hjerta och Petter Mårtensson i afseende härå gjorde motioner tillstyrka bifall, hemställande, att Rikets Ständer hos Kongl. Maj;t i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit täcktes, med afskaffande af öfrige vigter, i Nåder påbjuda, att, utom medicinalisamt silfver och guld-vigterne, ingen annan slags vigt, än victualie-vigten, må för framtiden och intill dess det nya systemet för mått, mål och vigt kan varda inSördt, i handel och varors vägning» användas. Den mening, sorn irinefattas i ofvanstående, med uttryckt' förbehåll alt få jemka redactionen, föll inom Utskotten vid votering, dock var öfvervigten dervid ringare än på tackjerns-lispundet’r. Herr Friherre Leijonhufvud, A., lillkännagaf sig icke hafva deltagit i Utskottens beslut och förklarade tillika, det han icke kunnat i förra delen deraf sig förena, i händelse han vid dess fattande varit tillstädes.
En vinterqväll närmare våren hände emellertid att, sedan läraren och lärjungen studerat tillsammans, den gamle lade sina händer på ynglingens skuldror, och hans ögon lyste af hänförelsens eld. Med en halft hviskande röst, som ljöd högtidlig och hemlighetsfull i det af lampan matt upplysta hvalfvet, talade han om andens herravälde öfver materien, om det osynliga ordets makt öfver seniga armar, öfver trotsiga sinnen, öfver furstar och herrar, öfver alla verldens härar, vore de ock oräkneliga som hafvets sand. En stor byggning uppföres, hvars grundval blir jorden, hvars spira når in i himmelen (så talade han), och när den blir färdig, så är jorden icke längre jorden, utan en jordisk himmel, ett återsken af den himmelske himmelen; grundvalen är lagd, pelarne resas, några höja sig redan i skyn; men onde jättar, som ana, att denna byggning blir ett fängelse, der de med demantkedjor skola bindas till evig tid, hafva fattat om pelarne, för att omstörta den, innan den blifvit färdig; men färdig skall den dock blifva, ty det godas makt är större än det ondas, såvidt som Gud är större än djefvulen. Men i tiden lefver Gud endast i rena menniskohjertan, och hvarje sådant, som öppnar sig för honom, är en förstärkning åt hans makt i tiden. Vill du (så talade gubben till ynglingen) blifva Guds bundsförvandt? Vill du bära din sten till denna byggning? Det är icke lätt, ty det kräfver mer än mannastyrka, mer än mannamod; det kräfver försakelse af allt eget jordiskt. Har du kraft att offra lifvets ros åt Gud och behålla lifvets törne för dig sjelf? Mer kan jag nu icke säga. Så talade pater Henrik, och Erland, som väl ej riktigt förstod hans ord, kände dem dock i sitt hjerta och uttalade sin goda vilja att blifva Guds bundsförvandt. Då lade gubben sin hand välsignande på hans lockar. Främlingarne från Egypti land. Våren har kommit, isstyckena, som nyss kringdrefvo på insjön, hafva smält för solens värmande strålar, träden knoppas och skogen doftar.
Lx kiotocollo L'. 6. 8^0LL^I0^.N, I.unclberA L Lowp., 1844. ö/ris t/s //-«// os// ms// «/- 1838 //// os/t ms// ///- 1811, //« ^//vs^s^o/Zs/r « - /^ss/se/s ///^om^Zs/' «//o/'/////r//6 /<Ä>- «/coZZ8-k/ZA//Zs/', //ZZ /r/rmö/as //os ////eeZs KZ/r/r/Zs/- Z/7Z s/-sö'ZZ///7/A e/Zs/' tt/s/c^t/ztr/tA. 77o> tts 1838. Kotejenllining8li08tnoclei', enligt Kongl. Drekvet (len 21 December 1839 Dito i en Dom emellan lonAl. Naj:t oell lronan ä ena 8amt D^beri-eomjaaAviet a andra 8idan, enligt lionel. Drekvet den 11 danuari 1840 . Dito dito i 8amma rätte^an^, enligt bvonZl. Drekvet den 1 lebruari 1840 ^llöninA at Leereterare oell Detjente a 8v^en8ba 8idan i Lomiteen kor de körenade Kibella8 ^ewen83mma anZeläoenlleter, enligt lonAl.
Att ålägga en Bank, som en längre tid varit sluten för vexel, då den skall dertill upplåta sin cassa, att tillhandahålla enskilda associationer alla dessa creditiv, synes mindre väl betänkt. Den omedelbara följden deraf har ock blifvit, alt Bancostyrelsen måst tillerkännas rättigheten att dem indraga. Ett samhälle, som ordnat institutioner på creditförliållandena af sin statsbank, bör förekomma rubbning uti dessa förhållanden till undvikande af skakningar, hvilkas följder icke kunna förutses. Med ali aktning för Bancostyrelsen är dock tänkbart, att sju bland de 12, som utgöra denna styrelse, kunna, hänförda af farhågor för metalliska cassans förminskningvidtaga beslut, hvarigenom alla de cecono - So D eli 4 Augusti f, m. miska förhållanden, som uti längre tid fortfarande vunnit helgd och stadga, kunna rubbas, samt således bilda ettslags stat i staten, ägande förmåga att lagligen störa samhällsförhållandena. Sådant är, i min öfvertygelse, alldeles oförenligt med grunderna för lagstiftning i ett constitutionelt land. Den förkärlek, blifvande hypotheksföreningar tillvunnit sig, fortgår från i8:de punkten Lit f. såsom grund till besluten i 2o:de och 2i:sta punkterna. 22:dra punkten åter ålägger hypotheksföreningarna, i fall kommande Ständer besluta creditivens upphörande, att inom 6 månader efter erhållen del af R. St:s beslut hafva sin skuld till Banken inbetalad, samt att, om Bancostyrelsen, i händelse densamma finner Bankens egen ställning sådant fordra, emellan riksdagarna uppsäger creditiven, skulden dä sednast inom nio månader derefter skall vara till Banken Iicjviderad. Man beräkne nu beloppet af dessa ereditiv, nemi. först Bankens fastighets-belåningssumma, 4,780,000 r:dr, derefter fr. o. in. år i836 af diseontlånefonden årligen 200,000 r:dr, och föreställe sig till dessa summor pä en gång uppsagda till inbetalning! Kan man väl tro på möjligheten?
Samme talare har yttrat, om jag ej missförstod hans uttryck, att Just.Cancelleren skulle hafva förklarat, alt om denna sak komme till utredning, så skulle den ene eller andre partens rätt svårligen kunna undgå att förnärmas. Min föreställning om rättegång har alltid varit den, att ingens rätt skulle förnärmas, utan alt rätt skulle tillkomma dem, som vederborde. Jag kan icke tro att Just.Cancelleren kan hafva någon annan mening om saken. Frih. Hamilton, Hugo: Det kan icke vara någon af R. o. Ad. obekant, att denna fråga under de 3 föreg:de riksdagarne blifvit af Ståndet med den noggrannhet och fullständighet behandlad, som de till Ståndet inlemnade handlingar gifvit för banden. Den uppmaning, som blifvit Utsk. gifven, ali taga noga kännedom af föreg:de riksdags handlingar i ämnet, skall Utsk., det vågar jag pä förhand säga, såsom varande ledamot deraf, visserligen gä till mötes. Jag bekänner uppriktigt, alt det är med glädje och tacksamhet, som jag sell dea propus., som RM. ifrågasatt. Saken - Den 14 Augusti e. m. 185 ken stod nemi. vid slutet af föreg:de riksdag i den ställning, att en rättegång syntes oundviklig. Instämmandet till laga domstol begärdes af Ständerna, i likhet med hvad föreg:de Ständer begärt; emedan de voro öfvertygade om riktigheten af de mångfaldiga handlingar, som lill alla delar slodo för den äsigt, att Halländska kyrkohemmaneu från början voro Kronans, att de under tidernas gång pä en olaglig väg gått ifrån densamma, och att således Ständerue ansägo, att, genom denna rättegång, de skulle återvinnas lill Kronan.
På sätt här förra gången anmärktes, skulle det således kunna hända, att skatteköparen under tiden intecknade hemmanet för hela dess värde och att Kronan således icke finge ut mera af sin fordran än den tiondedel, som behöfde erläggas för skatteköpebrefvels erhållande. Hvad den enskille beträffar, så bör kammarcolhm tillse alt de personer, som möjligen kunna hafva anspråk på hemmanen, må fä tillfälle att göra den rätt gällande som, enl. författningarne, må kunna dem tillkomma. Man invänder möjligen, alt denna rätt kan iakttagas af K. befh:de. Men hvilken tjensteman skulle vid landsh.embetena iakttaga denna rätt? Närmast dertill borde väl landskamereraren vara. Men är det skäl att i denne tjenstemans händer, utan en högre myndighets tillsyn, öfverlemna ett sådant förtroende? Jag anser således R. o. Ad. icke böra antaga förslaget, utan anhåller vördsammast om propos. till afslag pä denna punkt. Frih. Cederström: Något yttrande huruvida embetsverken öfver denna fråga blifvit hörde, torde jag icke behöfva afgifva. Detta <är redan af en föreg:de talare anmärkt och är icke bestridt. Förhållandet är också verkligen sådant. Deremot tar jag mig friheten göra några anmärkntr i sak och jag hoppas kunna visa R. o. Ad. hvad det vill säga att så der summariskt behandla Svensk mans rätt. Vi veta alla att, enl. 1808 års kungörelse, har kronohemmausåboen nära nog fideikommissrält till del hem - Den 7 September f. m. 13 man han besitter; han har rätt att framför alla andra inlösa det till skatte. Nå väl, nu skulle ett sådant skatteköp kunna (å verkställas, ulan att en sådan noggrann undersökning egt ruin, som författningarne nu föreskrifva. Derjemte synes man hafva förbisett, att när ett hemman är beläget nära kusten och är af beskaffenhet alt kunna lill lotshemman användas, så bör lotsålderman först börås deröfver huruvida hemmanet är för lotsverket nödvändigt innan skatteköp derå må beviljas.
Under sådane förhållanden har Utskottet trott sig böra åstadkomma någon så beskaffad sammanjemkning af de yttrade åsigterna, att den föreskrift, som varder till efterrättelse meddelad, må,kunna, utan en ständigt fortfarande ökning i Bankens förvaltningsbestyr, verkställas, samt får bos Rikets Ständer föreslå, dels att de uti 2:dra punkten mom. 1 förekommande orden: vid äfventyr af hela lånets utsökning i den ordning, lag och författningar stadga,” utbytas mot följande: "”vid det för underlåtenhet häraf stadgade äfventyr och dels att ISO § i Banko-reglementet, omförmäld i 11:te punkten, må lyda sålunda: Banko-Utskottets Memorial, N:o 57. ”Xiir stadgad inbetalning a för Bankens räkning intecknad fordran utöfver tre månader utebiifver, bör den förfallna inbetalningen i laga ordning utsökas och indrifvas. Mert skulle, efter pröfning af förekommande omständigheter, Bankens säkerhet anses sådant fordra eller gäldenären blifvit det föregående året lagsökt för års-inbetalningen ; så må Konungens Befallningshafvandes handräckning anlitas för liela det återstående lånets indrifning genom den intecknade fastighetens utmätning och försäljning förda protokoll.” Utskottets tillstyrkan uti 3u/je och 4:de punkterna, angående lånens uppsägning och anhållan 0111 utfärdande af nådig kungörelse derom, äro af trenne Riksstånd bifallna; hvadan Borgare-ståndets återremiss icke lärer till någon åtgärd från Utskottets sida föranleda. Det uti »rje punkten föreslagna stadgande är bifallet af Presteoch Bondestånden utan förändring, men af Riddcrskapet och Adelil med följande uppställning: ”1 afseende på anmaning lill erläggande af bestämd årsinbetalning å dessa län, då densamma uteblifvit, samt utsökning efter skedd anmaning, gäller till efterrättelse hvad derom nu är stadgadt.”
Salpeter fonden u_ „ 163—166. Sammandrag af rikshufvudböckernas kapitalräkningar. Tabellerna N.ris 1 och 2 vid , 11. Serafimerordetis-gillet „ 193—194. — lasarettet „ 195—196. Sjö försvars-departementets Kommando-expeditions räkenskaper „ 137—138. Skara stifts Konsistorii dito , 217. Skura v eter inär-inrättning „ 60—61. Skogs-institutct „ 48—49. Skogsplanterings-kassan „ 46—47. Slottsbgggnads-medlen , 175—177. Sockenkartor, anslaget, till „ 51. Spantnål in natura, statsverkets „ 43. Spanmäls-kreditiv-fonden - „ 44—45. Stalloch mag astris-bgggnaderna i Ystad „ 86—87. St amholländer ierna i , 162—163. Stats-kontorets embetsförvaltning och redovisning , 2. Statsverket., egentliga „ 11—36. Bilagorna litt. A. och B. vid „ 11. Tabellerna Nyis 1 och 2 , „ 11. Ular, särskilt anmälda anvisnin gar dera — „ 19—34. — inkomster, bilagorna litt. A. och B. vid „ 11. — reserverade behållningar „ 15. — spanmål in natura „ 43. — utgifter „ 12, 19—34. — öfverskott och brister „ 13—15. Bilagorna litt. A. och B. vid „ 11. St.ipendie-fonden, Kongl, och Tlvitfeldtska —- , 224—225- Stockholm, 1848 års oroligheter derstädes „ 168. Stockholms allmänna Barnhus „ 203—212. — allmänna fattigvård „ 227. — allmänna Garnisons-sjukhus „ 119—121.
Förslagsrätt i dessa mål tillkommer Konungen, ett eller flere Landskaps-ting, enskild Riksdagsfullmägtig eller Riksdagsman, samt Bevillnings-Utskottet, hvars Betänkande härvid är det, som infordras bör. Utskottet eger, om det så nödigt finner, till serskild pröfning framställa de allmänna grunderna för bevillningens fördelning, och sedan bevillningsbehofvet blifvit faslstäldt, på sätt föregående §. stadgar, i ett efterföljande Betänkande insända förslaget till Bevillnings-stadga. Alla Bevillnings-Utskottets memorial, med undantag af dem, sorn, rörande Utskottets Riksdagskostnad, i nästföljande §rs mom. 2, omförmälas, föredragas först i Nedre Kammaren, och jemte dennes yttrande deröfver, i den Öfre. Öfverensstämma då begge Kamrarne, blifvedet Riksdagsbeslut. Äro de i någon nion skiljaktige, och vill Nedre Kammaren ej, efter pröfning af den Öfres anförda skäl, biträda dess mening, afgöre Gemensam Kammare. §. n6. Beslut i ordningsmål, äfvensom uti dem , hvilka röra den. Gemensamma eller de Serskilda Kamrarnes, eller Utskottens Protocoll, Canzlie och Betjening, äro den ifrågavarande Kammarens eller Utskottets, ensak, så snart ingen tillökning i Riksdagskostnader deraf följer, ej eller i någon mon Grundlagens bud rubbas, om hvad sorn i Kammaren eller Utskottet iagttagas bör. Mom. 2. De frågor om tilltal eller annat ansvar för Ledamots gerningar och yttranden inom Kammare eller Utskott, sorn i §. 11 o RegeringsFormen omtalas, böra, enligt föregående morn., behandlas, och, enligt nämnde §., minst fem sjettedelar af Kammarens vid omröstningen närvarande Ledamöter hafva instämtf innan beslutet kan anses vara fattadt. Bil. till Constitutions-Utslottets Memorial, IV:o 38* fö Mom. 3. Alla beslut om. Riksdags-kostnader tillhöra Gemensamma Kammaren.
På sednaste tid har detta lidit någon afbräck, emedan det kommit i dagen, huru plumpt den tyska professorn på sin beskickning till Grekland, före konung Ottos utväljande, låtit lura sig af de illistiga Grekerna. Men med dem hade detta väl kunnat hända hvarje professor i Tyskland. Universitetets samlingar lära ej höra till de utmärktaste. Desto mera utmärkt är kungliga biblioteket, det största i Tyskland, innehållande 500,000 serskilda verk, hvilka man uppskattar till ungefär 800,000 volumer,18 deribland 15,000 inkunabler och 50 trädtryck, samt 18,000 manuskript, deribland ett från 6:te seklet. Åt fremlingar visas en mängd kuriosa: papyrusmanuskript, en messbok skrifven på purpurpergament med guld och silfver, handskrifna biblar i dyrbara band o. s. v. Intressantare äro några minnesmärken af Tysklands äldsta måleri, såsom den så kallade Wessobrunner bönboken, Evangeliiböckerna från Tegernsee och Niedermünster m. m. Från sednare tid finnas ett psalterium med sköna pennritningar af Dürer och Cranach d. ä., den förres, genast vid första anblicken synbart mästerligare, i blått, den sednares, stundom putslustiga kompositioner, i brunt, samt det på konstens vägnar utmärktaste af alltsamman, en bönbok från 16:de seklet, i silfverkapsel, med utomordentligt sköna miniatyrmålningar, som det tros, af flera Italiens yppersta mästare. Münchens konstsamlingar fordra kännareskap, för att med nytta beskrifvas. Det saknas i denna bok, likasom utrymme. Glyptoteket försummar ingen resande att besöka. Dess skatter äro så väl ordnade, jemte det, att de äro föga talrika, så att man med katalogen i hand på ett par timmar kan orientera sig. De Eginetiska bildverken, Apollo Citharoedus, Barberinska Faunen, en Silenus med Bacchus på armarna, Niobiden, Venus från Knidos och ett Medusahufvud tillhöra det utmärktaste, lätt i ögonen fallande.
Man invänder möjligen, att det är svårt alt förvara dylika förråder; men jag bör dervid anmärka, att, hvad beklädnadsförrådet angår, antalet af flottans fasta korpser, som af staten skola beklädas, är sådant, alt, i och för detta ändamål, en omsättning af nya beklädnader skulle i detta förråd på 11 år uppkom ma, om förstärkningen göres i den skala, som jag här nedan får nåden föreslå och anser vara af behofvet påkallad. Att under en sådan tid förvara klädespersedlar, är numera icke omöjligt. Om förrådet således en gång blir komplett, bör likväl, genom förutnämnde omsättning, all fara för persedlarnes förskämning vara undanröjd. Ett lika förhållande eger rum med afseende på varfs-utrednings-effekter, af hvilka samma varor oaflåtligen för flottans behof konsumeras och således böra genom ständig omsättning kunna hållas i jemnt fullgodt skick. Vidkommande slutligen farhågan för möjligheten, att de så under fred med betydliga kostnader samlade förråder kunna vid ett hastigt inträffande krig blifva vigtiga föremål för en djerf fiendes anfall, så gäller detta först i allmänhet alla krigsförråder, hvilka, af sådant skäl, följdenligast borde alldeles försummas, dels syftar bela denBil. Nio 4 till Kongl. Prog. örn Statsverk. 1850. na plan till sjöförsvarets ordnande hufvudsakligen derpå att, genom beredande af möjlighet till ett skyndsamt flottans utrustande, på allt sätt förekomma en dylik olycka; hvartill slutligen kan läggas, att, då försvarsverket i det liela ordnas efter den plan, som häst är för Sverige passande och de hufvudsakligaste förrådernc i öfverensstämmelse dermed placeras; så hör all fara för en dylik öfverrumpling vara upphäfd. Till underhåll af flottans lasldragare-fartyg, mindre ängoch tross-fartyg, samt ett stort antal större och mindre hatar, som dels nu finnas och dels äro till nybyggnad föreslagna; hvilkas approximativa värde jag serskildt haft nåden uppgifva, måste äfven beräknas en viss årlig summa.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 5 Juni lS4ii Preste-Ståndet den 7 Borgare-Ståndet den 7 Bonde-Ståndet den 7 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, rörande anslag för adjungerade Ledamöter i Svea och Götha Hof-Rätter. (Stals-Utsk. Uti. N:o 453, 509 och 556 samt Först. Stats-Utsk. Mern. N:o 571.) S. A. K. Uti Nådig Proposition af den 15 sisll. Februari, liar E. K. M. föreslagit Rikets Ständer att bevilja ett extra anslag af 3,750 R:dr Banco årligen, alt utgå till arfvoden med 750 R:dr för hvardera af de Fem ledamöter, hvilka i Svea och Götha IIof-Rätter måste adjungeras, så vida arbetet derstädes skall fortgå, såsom hittills, på 4 Divisioner. Rikets Ständer hafva i öfvervägande tagit denna E. K. M:s Nådiga framställning, jemte de af E. K. M. till Rikets Ständers Siats-Utskott öfverlemnade handlingar, rörande detta ämne; men då Rikets Ständer, redan afslagit E. K. M:s, uti Dess Nådiga Proposition om Stats-Verkets tillstånd och behof, äskade förökade löne-anslag för ofvanbemäldte Hof-Rätter, hafva Rikets Ständer icke ansett sig kunna bevilja några medel till det af E. K. M. nu antydde ändamål. Hvilket Rikets Ständer härmed få i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 7 Juni 1841. 85 n Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifveise, N.-o 375. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 7 Juni j84(. Presle-Ståndet den 7 Borgare-Ståndet den 8 Bonde-Ståndet den g Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående ifrågaställde Extra Stats anslag för byggande och reparation af kyrkor m. m.
Afslåudet emellan Schangeli och Ofodenfjord är i rak linea föga öfver 4 mil; ifrån Luleå stora vattens nordvestra ända till Tysfjord är likaledes i rät linea emellan 5 och 6 mil, och ifrån Nasafjället tili Saltenfjord utgör distancCn föga öfver C» mil. Det är undersökning af dessa vägar, sorn skulle anställas, och hvartill anslag erfordras, ingalunda om malmfälten, ty de äro kända. Som denna undersökning mäste ske gemensamt af Sverige och Norrige, är det angeläget att Släuderne anvisa medel ä sin sida, då fråga derom kan väckas, hvad Norrigcs deltagande i kostnaden angår, hos nästa storling, på det att denna undersökning må blifva verkställd af Svenska och Norrska ingenieurcr gemensamt, nivellcringscharlor upprättade och kostnadsförslag öfver väganläggniugarne uppgjorde. Skulle det vara omöjligt alt der anlägga vägar, hvilket likväl icke är troligt, så är det klart, att frågan förfaller, men i motsatt fall, och som troligt är, alt vägar der kunna anläggas, och de som kunna blifva ganska goda, enär Köli lens böjd i dessa trakter föga öfvcrsliger 1,200 fot, så finnas redan för väganläggningskostnaderne anslag af It. St. gifne, som torde finnas tillräcklige till nästa riksdag, men för undersökuingarne är det som anslaget är otillräckligt och hvarföre tillökningen begäres. Blifva dessa vägauläggningar icke verkställda, så kommer Sverige ock för sekler att sakna gagn af de rikedomar, som i dessa trakter finnas, ty att anlägga vägar ifrån dessa trakter ända ner lill Bottniska viken, hvardera af mer än 28 mil i längd, öfver kärrtrakter, som äro nära otillgänglige, det blir ingenting utaf, förrän Sverige hinner få en så stor be - 120 Den 7 November Tolkning, att ilen nödgas maka sig dit lipp, och väganläggningarne, sa att säga, göra sig sjelfve.