Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
B.incc-V t skottets Memorial N-o n3. Bäst af N:o 6 N:o 3 Bättre. N:o 3 af N:o 6 N:o 3 Sämre. N:o 3 af N:o 7 N:o a Samskuren. 5:o Såsom pappers-ämnestillgång upptages i Bruks-boken ytterligare: a) Rubriken Skrif vet papper under a: ne classer Bättre och Sämre, den förra innefattande de från Banken aflemnade äldre verificationer , m. in. af likartad beskaffenhet; samt den senare, den från Charta-SigillataVerket erhållna maculnturen al Chartor och Lysnings-sedlar; b') Rubriken Band äfven under tvänne classer, Bättre och Sämre, den förre, utgörande Band af pergament, den senare de öfrige. 6:o I penninge-värde komma Brukets uti räkning uppförda behållningar af lump och pappers-spån att till år i835 antagas, efter Lispundet räknadt, sålunda : Osorterad lump — 13. 4* Pappersspån fin grof • N:o 3 • 24. N:o 4 , i3. N:o 1 Bäst * _ — 3: N:o 1 Medel « 2: .> \. N:o 1 Groft • 1: 24. N:o 3 Sämre . • 24. 4- samt förenämnde nya rubriker: Skrif vet papper: bättre — - 24. — sämre 12. — Band: bättre , — ■— .— 10. — sämre «. 5. — De af Banco-Fullmägtige sålunda vidtagne åtgärder, innefattande dels en ny classificalion och sortering af Brukets lump-förråd, dels utsättandet 4 Banco-\Jt skottets Memorial N:o Ii3. af en viss ersättning för lumpens skärning och sortering, dels ock lämplige värdens bestämmande å e] mindre berörde vara än pappersspån ra. m., har Utskottet funnit vara af behofvet påkallade, till vinnande af ordning och större enkelhet uti redovisningen för Brukets förråd samt fördenskull desse åtgärder gillat och godkänt.
Hvad. sjelfva saken beträffar, bar Konungen föreslagit nybyggnad af eli krigsångfartyg och ångkraftens användande pä flottans fartyg samt dertill äskat 300.000 r:dr. Till skäl för afstyrkaude uppgifver Etsk., att det icke anser sig böra föreslå anvisande af medel lill endast påbörjande af ett ångfartyg, om hvars storlek, egentliga bestämmelse eller medförande kostnad nödig upplysning saknas. Jag är redan i hvad jag ämnade yttra öfver detta Ulsk:s förklarande, förekommen lill största delen af Frih. Gyllengranat rör:de ett krigsäugfarlygs bestämmelse, som ej lärer vara någon annan än att med sina kanoner försvara fäderneslandet. Hvad storleken af ett sådant fartyg angår, lärer den bell och hållet vara beroende af det anslag som lemnäs, och dét torde således vara flottans befäl, som Den 25 October. 341 derom borde fråga Utsi;., men icke tvertom. En summa af 300,000 r:dr är Ytterligen otillräcklig för att dermed bygga elt större ängfa rtyg, men tillräcklig för elt af medelsorlen; och man skulle måhända kunna tranquillisera Hrr Utsk:s-ledamölers samveten, om man, med återremissen af denna punkt i betänk., förklarade, att ett ångfartyg komme all byggas, som ej öfverslege i kostnad den äskade summan. I allmänhet, och när man beräknar, att ett större krigsångfartyg kostar 6 a 700,000 r:dr, ja, kanske 1 million r:dr b-.co, att linieskepp äro än dyrare, och skärgårdsfartyg de dyraste af alla, genom den mängd af manskap de erfordra, kommer man lill den slutsats, alt flottans rörlighet eller beståndfsom ett sjelfständigt vapen, i fullständigt skick, att försvara fäderneslandet, utgör hufvudsakligen en financefråga.
M:ts högstberörde Nådiga Proposition, har den framställning blifvit gjord, att anslags-summan på Kongl. Sundhets-Collegii Stat måtte ökas med 1112 R:dr årligen, till underhållskostnad för 12 Barnmorske - .Lärlingar; hvarjemte i Stats-Contoirets ofvanåberopade önderdåniga Berättelse är vordet anmäldt, att nämnde Stat skulle fordra reglering, i följd af Kongl. Brefvet den 8 December 1821, samt att, enligt hvad E. K. M:ts förnyade Nådiga Instruction för Provincial-Läkare i Riket af den 13 Junii 3822 innehåller, anslaget till döde kroppars besigtning, borde, från 8:de Hufvud-Titeln, till den atdra öfverllyttas, och i mån af behofvet förhöjas. Hvad angår det af E. K. M. i Nåder äskade anslag af 1112 R:dr för 12 BarnmorskeLärlingars underhåll; så hafva Riksens Ständer, med afseende på nyttan af Barnförlossnings-kunskapens spridande samt på angelägenheten deraf, att verkligt skickliga Barnmorskor blifva i Landsorterne att tillgå, funnit skäligt bifalla, att detta anslag må på Medicinal-Sta ten uppföras, likväl med vilkor, att, vid Lärlingars antagande, TJnderddniga Skrifvelser. 637 synnerligt afseende måtte göras på dem, som af menigheter på Landet blifva Läro-Inrättningen tillsända, emedan det är att förmoda, att dessa skola, efter återkomsten till sin hemort, snarare och med mera tillförsigt tillitas, än andra för orten främmande personer, ehuru möjligen egande fullkomlig skicklighet.
Befraktningar direkte på utrikes ort äro icke mera att här påräkna. Brunsten och takstickor, förr de enda och obetydliga föremålen för ortens export, kunna förmodligen nu mera härifrån icke med fördel utföras, och det jern sorn här vågföres, finnér afsättning hos de större exportörerne i Götheborg. Sjöfarten synes hafva vunnit någon förkofran, enligt hvad hamn-inkomsterna föranleda, hvilka under sistföiflutna fem år varit i jemnt stigande och tillsammans utgjort 21,553 R:dr. Dessa medel äro, med undantag af 2,400 R:dr, som till fond för framtida större reparationer, med 400 R:dr årligen blifvit reserverade och hittills icke behöft anlitas, använde till aflöning, hamnens underhåll och smärre reparationer, jemte afbetalningar å de lån, som dels i Rikets Ständers Riksgälds-kontor och dels hos enskildta personer, emot Borgerskapets äldstes förbindelser, fått upptagas för arbetets fullbordan, hvilka lån om få år varda slutligen godtgjorde. Nästlidet års mantals-längd upptager: af de under skrå lydande 106 liandtverks-mästare med 66 gesäller och 132 lärlingar, för hvilkas borgerliga rörelse en sämmanräknad bevillning af 791 R:dr 24 sk. varit påförd. Under Hall-rätt lydande handtverkare: 2 färgare, 3 spegel-fabrikörer och 3 urmakare med 7 Gesäller och 13 lärlingar; bevillningen för dessa uppgick till 99 R:dr, och närings-idkare ieke lydande under skrå eller Hallrätt. 1 apothekare, 4 bagare, 9 bryggare, 2 källarmästare, 4 slagtare, 7 spisqvarters-idkare och 2 sockerbagare med 36 arbetare, af hvilka bevillning sistlidet år blifvit erlagd till belopp af 237 R:dr 24 sk. 39 Borgerskapets ekonomiska ställning anses icke de sednare åren hafva försvagats.
Och hafva Revisorerne derjemte gifvit Banco-Fullmäglige tillkänna, alt, ehuru de så kallade missräknings-penningarne lill Bankens Casseurer, emot bestämda föreskriften i ofvanberörde 242 §. af Banco-Reglementet, icke kunna förhöjas under andra vilkor, än de i samma §. intagne, Revisorerne likväl ansett, Banco-Fullmäglige, jemlikt åberopade 33 §. af Banco-Reglementet, vara obetaget alt, under tiden, intill nästa Riksdag, tilldela bemälde Tjenstemän de tillökningar för öfrigt i deras löneförmåner, hvilka BancoFullmägtige kunna finna vara af rättvisa och nödvändighet påkallade, under iakttagande att total-beloppet af Bankens Aflönings-Stat, derunder inbegripne allenast de, enligt §§. 39, /\o, 41 > 42> 242 oc'h 243, af Banco-Reglementet, utgående löner och arfvoden, icke i något fall öfverskrides. §. 3. Bankens Vexlingsoch Cassa-rörelse. Bankens Vexlingsoch Cassa-rörelse, till sin inverkan på metalliska tillgångarne samt Sedeloch Depositions-Skulderne, genom de förras ökning eller — 9 eller minskning, och de sednares, i samma mohn, skeende nedsättning eller förhöjning^ äfvensom på det belopp i reel valuta, som för hvarje tillfälle varit att tillgå, utöfver förhållandet af 2 till 5, emellan Bankens egen Guldoch Silfver-tillgång, å ena, samt dess Sedeloch Deposilionsskuld, å andra sidan, har blifvit af Banco-Fullmäglige följd med den oafbrutna uppmärksamhet, sakens vigt påkallat. A. Bankens Utoch Invexling af Silfver och Guld, dess Metalliska Casset och utvägar till Realisationens viclmagthcillande. Förändringarne med Silfver-tillgången äro, uti Revisions-Berättelsen af år 1835 (pag. 16), upptagna till och med den 28 November samma år.
Och då nu ifrågavarande lån således icke bör , bestämmas till högre belopp, än det låne-understöd, hvilket under sednaste riksdag beviljades staden Lidköping för återuppbyggandet af den, vårtiden år 1849, nedbrunna del af denna stad; hafva Rikets Ständer funnit skäligt att, i anseende till den eldsvåda, som i början af Mars månad innevarande år öfvergått en del af Jönköping, bevilja nyssnämnda stad ett byggnads-lån af Sextiosex Tusen Sexhundra Sextiosex Riksdaler tretiotvå skillingar banko, emot de vilkor och förbindelser, som, med hänsigt till ej mindre lånemedlens lyftning och användande, än desammas återbetalning och räntans beräkning, blefvo, till framtida iakttagande vid dylika låns beviljande, utaf Rikets sednast församlade Ständer fastställda samt hos E. K. M-t, i' underdånig skrifvelse af den 19 Mars 1851, anmälda och uti 39 §. af nu gällande Reglemente för Riksgäldskontoret finnas upptagna; börande likväl låne-understöd utaf omförmälda summa endast få utlemnas till de tomtegare, som åtaga sig med de erhållna lånemedlen uppföra byggnader af sten eller annat icke eld farligt ämne. Vidkommande derefter de, å staden Jönköpings vägnar, jemväl i underdånighet begärda och af E. K.
Utskottet tvekar således ej att uttala den åsigt, att sjöförsvaret skulle vinna i siyrka, om någon del af båtsmanshållet ställdes på vakans och derför inflytande medel användes dels till att öka den värfvade matros-korpsen, dels till att gifva mera öfning åt den del af båtsmanshållet, sorn kunde anses böra bibehållas, — En öfning, sorn icke torde stå tillsammans med det släparbete å varfven, hvarmed en så stor del af den uppbådade båtsmannens tid nu upptages, till feiga vinst vare sig för Kronan eller för karlen. Utskottet anser dock ett oeftergifligt vilkor för en dylik förändring i båtsmanshållet alltid böra blifva, ej blott att, de indragningar och besparingar, som dervid ega rum, fortfarande komma femte Hufvudtiteln till godo, utan äfven att de inflytande vakans-afgifterna verkligen användas till anskaffande af väl öfvadt och tillräckligt aflönadt manskap för flottans bemanning. Då emellertid en förändrad organisation af sjöförsvaret i dess helhet är under pröfning, torde det ej vara lämpligt att Rikets Ständer, med anledning af de väckta motionerna, nu inkomma med särskildt förslag till närmare bestämmelser i denna del af frågan, hvadan Utskottet blott hemställer, att Rikets Ständer till Kongl. Majit ingå med underdånig anhållan, det Kongl. Majit täcktes i nåder taga i öfvervägande, huruvida icke, utan skada för sjöförsvaret, någon del af båtsmanshållet kunde hållas vakant, samt de derför inflytande medlen användas dels till förhyrande af matroser för sjötjensten, dels till ökad öfning för flottans öfriga manskap, samt att Kongl. Majit i sådant läll ville till Rikets Ständer aflåta nådig Proposition i ämnet. Stockholm den 9 Februari 1863.
Wessing , än äfven af Riksdags-Fullmägtigen från Halland, Pehr Bengtsson, äro vordne ingifne, innefattande förslag , att det uti 3telje Artikeln af Kongl. Majrts Nådiga Stadga angående Jagt och Djurfång af den i3:de April 1808. med - Lagoch Besvärs-Utskottens Betänk anden. 147 delte Förordnande om Jagtplatsers och Jagttyg» inrättande, samt om allmänna Skalls anställande, må till sin verkan upphöra, och att andre mera lämplige anstalter till rofdjurens utödande måtte vidtagas. Lag-Utskottet har ansett berörde väckte fråga vara af sådan beskaffenhet, att den, såsom ett Oeconomiskt ämne, borde gemensamt med Allmänna .Besvärs och Oeconomie-Utskottet handläggas, i anledning hvaraf desse Utskott företagit pröfningen deraf. Att inrättande af dukjagttyg och uppförande af de hus, hvaruti de skola förvaras, för Länens Invånare medför en kännbar utgift , äfvensom att till Jagtplatsernes upphuggning, JagttygenS transporterande och utläggning, bevakningen vid platsen under Jagningstiden och för Skallens förrättande, ett betydligt antal dagsverken årligen åtgå och förspillas, anse Utskotten vara ostridigt. Erfarenheten vittnar fullkomligen derom, att, vid beräkning af berörde kostnader Jemte den tunga, hvilken af berörde dagsverkens ut>* görande förorsakas Landels Invånare, sorn med matsäck för flere dagar måste förse dem, hvilka skola vid Jagfplatserne i omförmälte ändamål sig inställa, nyttan af Skallens förrättande icke kan anses deremot svarande.
Då detta yttrande ej har något ringaste sammanhang med Friherrens framställning i sin motion, kan jag ej finna annat, än att Friherren dermed åsyftat visa, att stridiga utlåtanden blifvit af mig såsom Embetsman afgifne i två likartade frågor. Jag torde derföre få ådagalägga, att förhållandet icke är sådant. Enligt äldre författningar kunde införsel för skatterättsfordringar i Kronans hemman och lägenheter i allmänhet beviljas; men sedan i 77 §. af 1809 års RegeringsForm blifvit föreskrifvit, att Kungsgårdar och Kronans öfrige lägenheter ej må af Konungen utan Rikets Ständers samtycke genom försäljning, förpantning eller gåfva, eller på något annat sätt, Kronan afhändas, utan böra förvaltas efter de grunder Rikets Ständer derom föreskrifva, har införsel för desse fordringar icke ansetts kunna beviljas i Kronans förbéhållne hemman och lägenheter. Med desse förstås sådane, hvilka både till ägandeoch dispositions-rätten Kronan tillböra, derå således ingen åborätt för enskildte äger rum, och intet skatteköp får af dem förvärfvas. Till denna klass höra de hemman, hvari Herrar Adlerbrandt och af Wetterstedt begärt införsel för sine fordringar. De lydde under Ädelfors Guldverk, hade blifvit inköpte af Kronan från enskilte för contante penningar; de voro Frälse och Kronoskatte ; ingen enskild hade derå åbo - 2Ö2 J)c u 18 Ja 11 uarii f. m. rätt; skatteköp fick derå icke förvärfvas, och de fingo följaktligen ej anvisas till ersättning för skatterättsfordringar, utan Rikets Ständers hörande och samtycke. Helt annat var förhållandet med det hemman, hvari LandsKamereraren Fischerström sökte och erhöll införsel för dylike fordringar. Det var ett vanligt Kronohemman med åborätt, från hvilken förre åboen för vanhäfd blifvit skiljd; flere personer begärde att erhålla denna åborätt, ocb under det frågan derom var .anhängig bos Konungens Befallningshafvande i Länet, gjorde Fischerström ansökning
Dessutom böra, för oförutsedda händelser, tvänne särskilda tillräckliga summor anslås och till utbetalning å Riksgälds-kontoret anvisas: den ena, att vara tillgänglig, dä Konungen, till rikets försvar, eller andra högst vigtiga och angeiägna ändamål, sedan hela Stats Rådets tankar deröfver blifvit inhemtade, linner den vara oundvikligen nödig; den andra, att, vid infallande krig af konungen lyftas, sedan Han hela StatsRådet hört och Riksförsamlingen sammankallat. Riksförsamlingens förseglade anordning ä sistnämnde summa må ej förr brytas eller summan utbetalas, än sedan riksdagskallelsen blifvit i hufvudstadens kyrkor vederbörligen kungjord. § 24. Inga nya pålagor eller utskrifningar af manskap, penningar eller varor må utan Riksförsamlingens samtycke påbjudas, uppbäras eller fordras. Ej heller må Konsli'ulions-Utskottets Memorial N:o H. ii några allmänna afgifier. af hvad namn och beskaffenhet som helst, utan Riksförsamlingens saraiycke, förhöjas, tullen å inkommande och utgående spanmål allena undantagen, § 25. Utan Riksförsamlingens samtycke kan Konungen icke lån ineller utrikes göra eller riket med någon gäld belasta. § 26. Konungen ege ej makt att fordra någon annan gärd, tili utförande af ett uppkommet krig, än det sammanskott af födande varor, som uti en landsort kan blifva erforderligt till krigsfo!ks underhållande under tåg eller marsch, när de särskilda orter, der detta tåg sker, icke förmå trupperna med nödigt uppehälle förse. Denna gärd skall dock genast med penningar af statsmedlen de lefvererande betalas efter fastställda markegångspriser och med förhöjning deruti till hälften af deras belopp. Den må icke äskas för trupper, sora ä någon ort blifvit förlagde eller under krigsrörelser nyttjas, då trupperna böra utur dertill samlade magasiner eller förråd med sina behof förses. Huru de århga markegånsstaxorna skola upprättas, derom skall i särskild lag förordnas. § 27.
Det är således af stor vigt, att ifrågavar:de reparations-fond icke blifver genom några afvikelser från den ursprungliga planen förminskad. Man har påstått, att den minskning af fonden, som skulle blifva en följd af räntans nedsättande, blefve en obetydlighet. Låtom oss tillse, huru det härmed sig förhåller. Man har påstått att genom räntans nedsättning från 5 proc. till 4.J skulle för den nu löpande serien af 5 år upkomma en minskning af blott 600 R:dr. Denna summa skulle likväl medelst ränta på ränta efter 11 år fördubblas, efter 22 års förlopp fyra-dubblas, efter 33 år åtta-dubblas, o. s. v. För hvarje ny serie af 5 år upkomme åter en dylik för hvarje serie betydligare kapital-förlust, å hvilken äfven ränta på ränta bör beräknas. Häraf torde man tydligen inse, att den föreslagna räntenedsättningen skulle i ganska betydlig män minska reparationsfondens belopp inom en icke alltför långt aflägsen framtid. Man har här yttrat, att det möter stora svårigheter för kanaldirektm att anskaffa fullt säkra lånehandlingar, som bära 5 proc:s ränta. Jäg har inom Utsk. varit af den åsigt, att derest afseende skulle hafvas å motionärernas framställning, och direkt:n således erhålla tillstånd att till Riksg:s-Kont. inlemna låne-handlingar med 4,} proc:s ränta, borde detta medgifvande åtföljas af direktms förbindelse att af bolagets årliga tillgångar anskaffa det belopp, som utgjorde skillnaden emellan den förut bestämda och den nedsatta räntan. Skulle R. o. Ad. emot förmodan bevilja återremiss af Utlåt., önskade jag, att den förändring af bestämmel - 86 Den 4 Mars. serna för kanal-fondens förräntande, sorn derutaf möjligen blefve en följd, icke matte sträcka sig längre än jag nu haft äran framställa, på det att Staten måtte vara förvissad om, att reparationsfonden fortfarande skulle årligen med 5 proc. tillväxa. Jag anhåller om Hr Gr. o Landtnäs propos. å bifall till Utlåt.
Fullkomligt instämmande uti hvad de sammansatta Utsk:n godtfunnit förklara i afseende på de uti detta ämne särskildt ingifna motioner, anser jag mig icke böra upptaga tiden med att rörande desamma någonting vidare yttra, ehuru jag nogsamt inser det goda och välmenande motionärerne dermed åsyftat. Det är egentligen till hvad Utsktn föreslagit angrde lösdrifveri och försvarslöshet samt dermed omedelbar gemenskap ägande ämnen, hvartill öfverläggningen bör inskränka sig. Äfven härutinnan öfverensstämma visserligen hufvudsakligen mina åsigter med hvad Utsktn lill RiksSt:ns antagande framställt och föreslagit; och att dessa stadganden böra vara välgrundade och helsosamma inses nogsamt, då de till större delen äro hemtade, dels ifrån den nu gällande K. förordningen af den 29 Juni i833, huru medförsvarslösa personer förhållas bör, dels utur den af K. M. i nåder tillsatta comite's, för utarbetande af ett förslag rörande fattigvårdsanstalterna i Riket, i underd. afgifna betänk., hvilket mödosamma och förtjenstfulla betänk, med föga ändringar blifvit följdt och på åtskilliga ställen ordagrannt afskrifvet. Det oaktadt kan jag icke underlåta att vördsamt tillkännagifva, del jag uti vissa delar är med Utsk:ns pluralitet af olika tanke och i allmänhet instämmer uti den af Hr von Rosen afgifna, Utsk:s betänk, åtföljande reservation. Det är likväl hufvudsakligen i en punkt, deruti Hr von Roseu ej heller synes vara af skiljaktig tanke, den nemi. angtde UtsLms på sidan i5 föreslagna hemställan: "Att R. St. hos K. M. i underd. måtte anhålla, det K.
Jag hade i sanning icke ernat deltaga i denna discussion, emedan jag är öfvertyg.id 0111 att de nu lörevar. betänkt!) i alla händelser komma att återremitteras och jag derföre betraktat ändamålet med deras föredragning denria stund endast såsom eli upphemtande al de från särskildta håll kommande anmärkn:r, hvilka kunna ligga till grund för den förnyade behandling af ämnet, som Utsk. ännu vid denna liksdag kommer alt åligga. Det var mig ingenting oväutadt, att Utskrs framställda förslag skulle framkalla en mängd af skiljaktiga anmärkntr; sådant torde sällan kunna undvikas, och aldrarninst då det är fråga om att framställa förslag för fyra Stånd, af hvilka de ena synas höjda alt bevilja snart sagdt alla möjliga anslag och de andra nära nog ali afslå alla sådana. Det må då vara hvarje talare obetaget att framställa sina anmärkn. 'r antingen i ett lugnt och hofsamt språk eller i ett häftigt och stormande; för Utsk. kan det vara likgiltigt; enda skilnaden är, att den förra kan äga mera sannolikhet att göra sin åsigt gällande genom den kraft, som alltid medföljer det lugna förnuftet. Hvad Utsk:s åtgärd i det hela vidkommer, som blifvit måhända något strängt bedömd af en talare, som uppgifvit sig tillhöra en af stats-expeditiouerna, så kunna tankarna derom visserligen vara ganska delade, och i de ämnen, som för det närvar, ligga under R. o. Ad:s pröfning, finnas äfven mänga punkter, hvarom tankarna inom Utsk. varit ganska skiljda. Äfven jag har i mera än en punkt tillhört minoriteten, der jag ansett anslagen vara för små. Jag vågar dock tro, att Utsk , på det hela taget, med lugn kan emo'se den dom, som eflerverlden kommer att fälla öfver den syftning, hvaruti det fortgått, och all det domslut, som den vid stats-fxpedilionen anställde värde talaren på förhand behagat fälla, kan af Utsk. med temmelig likgiltighet åses. Det förekommer mig ganska naturligt, alt Regeringens närmaste orga ner skola uppträda för ali bestrida hvarje förändring, sorn Utsk. tillåtit sig i det af Styrelsen framställda förslag.
JYo 8. ”kännes, onödiga kostnader och besvär i ”och för Egodelnings-Rättens sammanträ”den mången gång skola undvikas.” 3 § Af Hans Hansson frän Gefleborgs Länj med hvilken Lars Eriksson frän samma Län sig förenat: att denna § förutsätter såsom en möjlighet den händelse, att Landtmätare kan öfverröstas af Gode Män, vid afgörandet af de ämnen, sorn det tillhörer dem att bedömma; och då, i fall Gode Män begå en orättvisa genom okunnighet eller mannamån, allt hvad Landtmätaren verkställt, i anledning af deras beslut, kan komma att af EgodelningsRätten totalt omgöras, hvarigenom uppehåll i Skiftesförrättningen och kostnader för jordegarne beredas, utan att Gode Män kunna bindas till ansvar eller ersättning, men Landtmätaren deremot kan tilltalas för hvad han felar, dömmas att gifva skadestånd och åläggas att utan betalning göra om allt hvad han verkställt origtigt; så har Motionairen ansett jordegarnes säkerhet fordra, att beslutande-rätten bör tillhöra Landtmätaren ensam, och att Gode Män endast må ega att gå honom med råd och upplysningar tillhanda. ”Ehuru Gode Mäns deltagande i En”skiftes beredningar varit, enligt hittills gäl - Lagsami Allm. Besv. o. Oec. Utsk. Bet. N. o 8. 3i ”lande Enskiftes-Författningar, endast con”sultativt, och Motionairen i öfrigt synes ”icke hafva saknat anledning till den hemställan han vackt, att den beslutanderätt, ”sorn förevarande paragraphe Gode Man ”uu tillägger, måtte upphöra; likväl och då ”det i betragtande lages, att, vid valet af ”Gode Män, förtroendet icke bör falla på ”andra personer, än sådane, som med lo”cal-kännedom inom Socknen förena prac”tiska kunskaper i Landtmanna-yrket, och ”de ämnen, hvaröfver Gode