Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dito inbetald af Riksgälds-Contoiret Restantier å Stats-Verkets Krono-Uppbörd för är 1816 infiutne frän den 1 Sept. 1820 lill samina tid 1821 i,3o2: 23. 6. Dito för 1819 Dito 119,482: 9. — t°93c;,9t3 - 34,422 — 5,087 27,344 —! 9 247,034 3,821,11' 4 3,054 453 10 8 3o8,‘i36 8, 5,599,279 2! 98,692 387,683 6,o85,655 _ 54,028 290,166 11.928 4,a57 Af den på Tredje Hufvud-Titteln odisponerade Be* hållning TJtom Stat Skillnaden emellan Statsoch Riks Markegångsprisen a s Verkets behåilne Spannmål för år 1820 Ytterligare influten Cours-difference för år 1818 220,2lQ ‘-29,003 Till Riksens Ständers Bank pa Biks-Skulden i * Tili Riesens Ständers Riksgälds-Contoir , det enligt Fiquidation uppkomne Öfverskottet a 1816, 1817 oell 1818 arens Inkomster ?(anöfdnadt år 1821) Till Iiqviderahde af gamla Krigs-Skulder . k Till Committerade för Allmänna Medels förvaltning, sorn redovisa Krigs-Fonden , motstående af KrigsCommittéen aflemnade Cassa-Behällning > Af inllutne Räntemedlen I Lånen till Disconternei samt Wermlands Bruksegare utbetalt, lill Kongl.
~ Tillökning i förskott på f. d. Filial-Disconterries utredning .• •• i 1,543: i 8.' Upptagen minskning i odisponerade beloppet fif vissa Creditivanslag 83,5i8: 8. f. v ~~ Summa R:dr 1,278,266: i4< Btincc-\Jr>kct!cts Betänkande j*:o; i4. 46) Då alla tre dessa poster lika vid anfordran kunna gravera Vexel-Banco-Räkningen, hafva de här blifvit sammanförda. För år 1828 äro de uppförda i rundt tal till lika belopp som 1827, nied afdrag af de R:dr 74,186: 28. deponerade af Stats-Ansia get för Silfverköpet och dertill använda, hvilka blifvit serskildt beräknade bland Sedelstockens tillökning. För öfriert om denositionsposten: Rihsgälds-Contoirets andel i Banco-hinsten för år 1828 skulle utgöra olika belopp med för Ar 1827, förändras derigenom icke förhållandet annorlunda än att, om de år 1828 för denna post utbetalde Sedlar utejort större Summa än de, som i Bankens till Riksgälds-Contoiret anslagna inkomster influtit, blefve väl Sedelstocken större, men depositions-skulden. i samma inon mindre; och tvärtom i motsatt fall. ■ , skottet: Betdtlkahdt.
Stcgcmcntöffrifmare etter itopbörbomatt totb 9tegcmcutct bör äfmett inom nätnnbe tib ttff (Sbcfö45'mbetct, i ocb för behörigt bcigtfmaubc, aftentna bcbetfcblar öftoer iöemiffutitgeit af Gaubeth od) Sjcuftcmänueno löner, od) i frigottb ffpla be ttff? ftdttaö bett bctttmaioarattbe G t) e f 34$je p eb i t i o tt c 11 fa tibigt, att meberbörattbeö otttbttb ma, efter berao erpäffaitbe, fa ttffgoboujuta taga befmäröttb. g. 130. 'Dcbctfebtarnc ffota fpcctftft, enligt bmarje artifet, upptaga, tnoab bett ffatt @fattffrifmarcn itta, ttff erfättntug för bebetfcblarnc, njuta för bmar od) ett, font ej öfmerftiger 0rem fffibr 33;eo, en fftffing; beröfmer titt odj meb jycmtio 84 SSemtUntngö^örorbtttug 4851. £K:br S3:co, tim fftlltttgar, (arnt för bcBetfcbcl af ännu fiögrc funtma, atta fftl Sif mejt må, luth attftmr fåfont för tjenftefel, tete mera än en beBetfebel ntfarbaö för be utffylber, font utom famina tarertngö Bfifmit upptagne. §. 432. jpmab t anfccitbc titt beBetfeblarå författanbe för lanbet ftabgabt är, fontmer äfmett för @täbcrucä ItppBörbémäit att gälla; ffolanbc SJiagtftraternc på eget att
Det är som en skylt utanför en bod, och när man kommer in i boden och frågar på varan, så finns inte varan, som skylten talar om. Hur gör man då? Jo, man går ut förargad och spottar åt skylten. Är inte det rätt nöjsamt? Det har jag ofta med grämelse måst se hos andra, och jag likar det inte. Jag önskar inte att du eller jag må ha det så. Älskar du mig till själen ... då är jag glad och har nog vad det vidkommer, och skall sköta mig för hela resten själv, lustig och nöjd och flitig; sova gott om natten och vara vacker om dagen; det vet jag, och det skall du få se. Men älskar du mig inte ... vad hjälper då allt annat, och vad skall jag med det övriga? Det gagneligaste och bästa för oss är blott, att kärleken må räcka. Och den kan nog ta slut ändå kanske: men åtminstone bör sådant undvikas, som man kan förutse gör förtret, eller kan göra förtret, och stjälpa kärleken, men inte hjälpa den. Men, Sara, om vi är goda och förnuftiga människor, som jag tycker vi är bägge två, så bör vi väl strax från början kunna ... och sedan fortfara ... och jag tycker inte vi borde räkna oss till de olyckliga exempel du anfört? Om vi är goda och förnuftiga människor som jag hoppas vi med Guds hjälp kanske är ... så, Albert, fordras det ju inte mer? Vi behöver ju då intet vidare, än utöva vad av godhet och förnuftighet följer mot varann och mot alla andra, så vitt vi sträcker oss. Vem kan hindra det? Betänk väl ... om vi nu är goda och förnuftiga, är inte då det allra angelägnaste, att vi därmed fortfar, och älskar varandra? Och det måste vara saken. Då måste synnerligen allt sådant undvikas, som kan fördärva, göra en elak, fånig och dum. Det står alltid till Gud hur en människa fortfar att vara, och mången kan falla. Men åtminstone bör vi inte med varann ställa till sådant, som en liklig trolighet är uti, att det kan fylla hjärtat med etter och hjärnan med en dimmig sky. Det må andra kalla prov; men jag kallar det onda och okloka företag, som folk inte med rätta borde göra varann.
Af den 22 Juli: om föreslagna medel till Fabrikernas upphjelpande; öfverlemnande till Banco Utskottet af Stats-Utskottets förslag till reglering af Rikets Penninge-väsende; om åverkan på Skogsplanteringar i Skåne; om Vaccinationen; återremiss af Beviilnings Utskottets yttrande om Sjö-tullen; bifall till ConstitutionsUtskottets yttrande öfver de inom Ståndet gjorda anmärkningar vid Utskottets Memorial angående förrättad granskning af StatsRådets Protocoll; uppskof till nästa Riksdag af Constitutions-Utskottets förslag till ändringar uti Regeringsformens 29 och 41 § §:r; om skulderna efter sista Krig; om exportations premier och publikt lån för Skånska Stenkols-Grufvans inter - 79 Den 2 Augusti. e9SQnter| om den sömma som för Statsoch Riksgälds-Verkens behof erfordras, att genom allmän bevillning utgöras; om verkställd revision af Subsidii räkningar; om föreslagna ändringar i rgi2 års Charr-Ee-Sigillatae-Fqrordnjng; Oin den beskattning sqm under namn af Bevillning på diverse titlar utgå bör; om föreslagen ändring i 94 §:n Regeringsformen; om ändring i Enslciftes-stadgan; om allmänna Skogshushållningen; om en ny Landtmätare-Taxa; om redaction af Bevillnings-förordningen ; om Malmo Discont: om Post» eller Forvagnar.
Hr Gr. o. Landtm, framställde, att i afs. på Utsfcs uti ingressen af förev:de Utlåt, gjorda anmälan, att de af ifrågavide stadganden, som icke blifvit särskildt vidrörde, af Utsk. ansetts böra i utfärdande BankoReglermte bibehållas oförändrade, återremiss blifvit yrkad, på grund af gjorda anmärkningar emot 133 §, som icke blifvit af Utsk. särskildt omnämnd, samt hemställde derjemte om R. o. Ad. ansåge de gjorda anmärkningarne föranleda till återremiss af Utlåt, i denna del. Ropades Ja. 1 :sla punkten. Gr. Lagerbjelke: I denna punkt förekommer den oriktighet att det talas om skillingar och skillingar Bko. Man har nemi. först åberopat myntbestämningen enl. lagen för R. St:r Bank af d. 1 Mars 1830, och sedan står att dessa sedlar inlösas efter den grund att 128 sk. Bko eller 4 Rdr Rmt gälla lika med 1 Rdr i silfver. Om vi nu betrakta lagen af d. 1 Mars 1830 så finna vi att i 1 § talas icke om skillingar Bko, utan endast om skillingar, hvilket också är ganska rätt, enär det före 1830 icke fanns skillingar Bko, utan skillingar specie. Först 1830 började man tala om skillingar Bko, hvarföre man också icke bör begagna något Den 15 Juli e. m. 373 annat uttryck än det sora passar för båda sorterna skillingar. För öfrigt skulle jag anse det vara mera tjenligt om sådana skillingar blifva aftysta, än att låta dem qvarstå i Banken; sedan nu såsom bekant är skillingoch runstycke-beräkningen icke vidare kommer att begagnas. Jag anhåller vördsamt om återremiss af denna punkt. Förev:de punkt återremitterades, sedan propos. till bifall derå blifvit först framställd, men besvarad med Nej. 2:dra punkten. Bifölls. 3:dje punkten. Gr. Lagerbjelke: Samma anmärkn., som af mig framställdes mot Lsta punkten, nödgas jag äfven göra mot den nu förev:de.
Den i Mars f. m. 65 par dagar, Liefve intaget, ehuru en liten corps alltid vid ett anfall borde vara posterad framför denna stad, egentligen för att hindra något fiendtligt ströfparti ifrån att oroa hufvudstaden; men jag inser också icke huru en enda Kosack af den fiendtliga armeen skulle komma undan, utan synes den mig, utan de rysligaste felsteg å vår sida, helt och hållet vara lemnad i våra händer. Med således den alldraminsta urskillning å den fiendtliga Generalens sida, blefve hans första företag, att söka slå vår armee, som opererade i förening med fästningen. Utgången af denna batalj kan man visserligen icke med mathematisk visshet förutsäga; men det oaktadt skulle jag tro, att, om det gifves omöjligheter i krig, det borde vara en, att för oss, i denna starka ställning, då alla göra sin skyldighet, kunna förlora bataljen. Men om också bataljen förlorades, blefve det ändock omöjligt intränga i Stockholm förr än vår armee vore tillbakaträngd ända till Vesterås, och fästningen vid Upsala ordentligen cernerad. Detta allt är icke så lätt, och förorsakar en betydlig delning af fiendens styrka. Det är dessutom icke möjligt, i militairiskt hänseende, tänka sig en starkare ställning, än en armee, som stödjer sig på en fästning. Jag anser derföre, genom denna fästning, och den i förening med densamma agerande armeens flankerande ställi5 H. 5 66 Den i Mars f. m. ning emot Stockholm, detta ställe fullkomligen tryggadt, och dess avenuer icke behöfva befästas med andra, än då för tillfället upkastade Fältverk, som tillräckligt förökade kraften af de 4 & 5ooo mans försvar, hvilka, som jag förut nämnt, alltid vid anfal borde finnas posterade framför Stockholm. Krigskonsten har redan för långliga tider tillbaka stigit till den höjd af erfarenhet och theori, att man icke numera alltid behöfver stå uti eller framför ett ställe för att försvara det; man kan med arméer taga flankerande ställningar emot detsamma, och fiendens operationslinie, hvilka äro vida kraftigare och starkare i försvaret än om man stöde deruti eller framföre.
"närer, sedan de inora fäderneslandet lill yttersta grad missbrukat med"borgerligt förtroende, derefter fly landet, och, medelst skydd hos nästgränsande magter, frikalla sig från alla de ansvar Svensk lag en vårdslös gäldenär ålägga, föranledes jag hemställa: om icke Rikets Ständer bö"ra ingå med underdånig proposition till Kongl. Maj:t att den öfverenskommelse må med fremmande magter träffas, att hvartdera Rikets för "gäld rymde undersåtare må kunna reclameras.” Yid pröfning af denna fråga, hvilken OeconomieUtskottet ansett höra gemensamt med Lagutskottet behandlas, hafva Utskotten fästat uppmärksamhet dervid, a) att vid benämningen vårdslös gäldenäry hvars återfordrande synes i motionen vara företrädesvis åsyftadt, af fremmande lagsliftningar torde fästas helt andra begrepp än hos oss; och vida skiljaktige från den definition 3 Capitlet i nu gällande ConcursLag derpå lemnar; b) att såsom följd häraf, helt andra, möjligen vida lindrigare bestraffningsgrader för vård löshet kunna hos fremmande Nationel' vara bestämda, äfvensom straff i vissa händelser hos dem till äfventyrs icke finnas, der de hos oss ega rum; c) att Regeringarne uti de fleste Stater i allmänhet antagit såsom grundsats, att icke utleverera såkallade Statsförbrytare, ej eller på obestånd komna gäldenärer, hvilka der söka beskydd mot ett förtjent straff, förföljelsen eller olyckan; cl) att landsflygt, fastän frivillig, i och för sig sjelf måste innebära en tillräckligt hård bestraffning, stundom vida svårare än den Svensk lag för ifrågavarande förseelse ådömer, helst den senare upphör efter viss tids förlopp, då den förra är utsträckt till hela lifstiden; e) att reclamalion af förrymde grofva brottslingar, så vidt Utskotten ha sig bekant, endast i sällsynta fall utgjort föremål för Kongl. ]Maj:ts underhandlingar med fremmande Magter; vid hvilket förhållande dylika åtgärders vidtagande serskildt i afseende på gäldenärer icke synes vara af nöden.
Län beviljad för indragning af honom på lön anslagen dagsverksskyldighet till Kronobergs Kungsgård af Inhyseshjonen i nämnde Län, skall, då den efter i835 års slut upphör att till bemälde Landshöfding Utgå, uti fonden för LandshÖfdingelÖnernes reglerande ingå. i3.‘o att lönerne för de Tjenster, hvilka vid de administrativa EmbetsVerken för närvarande finnas dels indragne dels lemnade obesatte och emedlertid, der de varit disponible, användts såsom arfvoden åt andre Tjenstemän till en nödig löneförbättring vid erhällne ökade göromål, måga tills vidare på denna HufvudTitel qvarstå, för att kunna påräknas såsom tillgång för löneförbättringar och äfven i visse fall till nya loner för Verkens Personal vid den reglering af Staterne, som, i förening med Verkens skeende förändrade organisation kommer att upprättas. i4:o hafva It. St;r i sammanhang med beslutet* om öfverförandet af KrigsHofRättens Stät från ä:a till 3:e HufvudTiteln, ansett att Militaire Ledamöternes Arfvoden böra utbetalas, Landt-arme'ens Officerares af Anslaget på 3te HufvudTiteln till reseoch tractamentspenningar, samt Ledamölernes af Flottan af samma anslag på iotde HufvudTiteln, äfvensom att berörde arfvoden böra utgå till redan stadgadt belopp för dem, som till sådan tjenstgöring ifrån annan Ort inkallas, men med 33] procents förminskning, då i Stock - i B e t ä n k a n d e ri, N:o 335. 65 Stockholm stationerade MilitairPersöner till samma Befattningar utses. i5:o Då R.
Den 2,4 Julii e. ra. fram med berättelser om sater, mot hvilka icke skäl funnits till anmärkningar, samt att sålunda på grundlagsvidrig väg bereda en petitionsrätt. Men vid föregående Riksdagar bar man åtnöjt sig att göra en sådan framställning naken, utan åberopande af §. i Grundlagarne; hvaremot CqnstitutionsUtskottet nu gått ett steg längre då det velat grunda berättelsen på en formlig lag, samt citerat 37 och 60 §§. Riksdagsordningen, 37 §. 1 momentet säger, att ”intet Utskott, Constitutionsoch Banco”Utskotlen allena undantagna, vare berät”ligadt att väcka frågor, till afgörande i ”Rikets Ständers Plena, eller att upptaga ”andra ämnen, än de från Plena remitte”rade”; och detta är helt naturligt, ty Grundlagen ålägger ConstitutionsUtskoltet, att utan remiss från Stånden handlägga mål, äfvensom BancoUtskottet, medan hemlighet i Bancoärender ägde rum, var skyldigt att komma in med förslag till Ständerna. Men icke nog med detta directa bevis; jag vill nu indirecte och genom sjelfva sattsens orimlighet, visa, att icke Grundlagsstiftaren kan misstänkas hafva haft en sådan afsigt roed 60 §. Riksdagsordningen, som närvarande Betänkande åberopar. I 60 §. Riksdagsordningen står: ”Vilja Rikets Ständer ”till Konungen framföra någon deras alllmänna önskan i hvilket ämne som hälst, ”förhålles dermed, på det sätt Regeringsformens 89 §. utstakar, och gore derå Ko - Den 24 J n I i i e. m. i83 ”nungen, sedan StatsRådet blifvit bordt, det ”afseende Han för Riket nyttigast finner.”&c. 89 §. RegeringsFormen säger äfven, ”att StatsRådet skall öfver önskningsfrågor ”höras, innan Konungen fattar dess beslut.” Nu har ConstitutionsUtskottet i förevarande Betänkande framställt åtskilliga anmärkningar, som det likväl förklarat icke vara anmärkningar, men hvilka hvarenda en innefatta klander å StatsRådets Ledamöter.
Kammaren förnyade med hwarje förslag som deröfwer insändes, desi begäran att erhälla remisier. Wid October mänads flut 1805, steg desi Wexel circulations skuld redan till 156,000 Rckr Hamburger Banco, och för Committerade war icke swärt att finna det Kammarens Credit wid detth förhällande, snart skulle gä alldeles förlorad, sä framt ej denna skuld antingen af Subsidier betaltes eller Pommerske LandtStänderne garanterade de stäende län, som Kammaren kunde upptaga. Nti en allmän öfwersigt af Subsidie-fondens inkomst och utgifter samt dä äsamkade stutder, som Committerade i November mänad i underdånighet afgäfwo, blefwo derföre berörde 156,000 Rcdr jemwäl upptagne; men i Nädigt sivar derä af den 14 December, som likaledes i Transumt härwid bifogas, behagade Kontn.§m L78 Den 17 September. förklara att denna summa skulle uteslutas krän de utgifter, som af Subsidie-fonden borde godtgöras. Derefter fant jag för mig ej annat till g§. rande, än blott att, enligt Kongl. Brefwet den 28 Julii 1805, i underdänigbet rapportera i hwad Wexel.cireulations fludPommersta Stats. Werket mänad efter annan fördjupades Af Kammarens förslagen inhämtade jag, att desi Wexel circulatiou, som i början äfwen fördes med ät sti -ige af mig okände H mburg. ffe Banquierer, efter hand/och omsider hel och hällen, flyttad s till de Banquierer, hos hwilka jag hade de medel placerade, som moro ställde under min förwaltning.
Har man verkligen påmint sig allt detta, så måste man äfven medgifva, att Stockholm, som tillika är stor handelsstad, der icke sällan ett betydligt antal främmande matroser finnas samlade, för sin säkerhet och trygghet erfordrar en betydlig garnison. Då nu denna garnison, äfven fulltalig, är ansenligen mindre till antalet, än de främlingar, här ofta finnas, samt alltid jemnförelsevis mycket mindre än andra hufvudstäders, och då, genom soldatens utsättande i ett hårdt clirnat t. o. m. hvar 4^de dag öfver 8 timmar om dygnet för köld och oväders åverkan, hvarifrån den sjuklighet, som i allmänhet råder inom Stockholms garnison till stor del härflyter, den tjenstgörande styrkan således äfven minskas, har behofvet af en ökad garnisonsstyrka i hufvudstaden icke ensamt af dess civila styrelse, utan äfven enskildt af dess invånare vid flera tillfällen varit framstäldt. Styrkan har ock i förra tider, icke ensamt under K. Gustaf III, utan äfven under Förmyndareoch efterföljande Regering varit vida större. Man måste följaktligen såväl af alla dessa skäl, som af de i mitt förenämnda anförande afgifna yttranden i detta ämne, medgifva nödvändigheten häraf, och således omöjligheten af garnisonens minskande och än mindre indragande. Garnison af snarare större än ringare styrka äu den närvar, borde följaktligen finnas; och skulle tjenstgöringen äfven på annat sätt än hittills kunna bestridas, innefattade detsamma förmodligen hitbeordrandet, i de nu befintligas ställe, af indelta trupper, ej compagnivis, såsom en ledamot af ett annat Stånd föreslagit, utan regementsvis. Men frågas: skulle en så ansenlig styrka af endast indelta Deri 2j Maj f. m. trupper, sora för stadens betryggande och för li e 1 a garnisonstjenstens utgörande ständigt erfordrades, kunna hitkallas och här en längre tid qvarblifva utan att stöta de många interessen, rustoch rotehållare äga, eller kan den kostnad, som härigenom uppstår, anses vara ringa?
Ungprästen såg efter henne, som ljusa tankar, medan gummorna torkade sig i ögonen med förklädena och omtalade allt roligt hon sagt och utbredde sig i loford öfver en sä » behändig stinta som hon var. » Klockan var öfver sex på aftonen. Prosten höll I D U N 1894 aftonbön och koralen » Vår Gud är oss en väldig borg » brus ' ade genom rummet. Den ena efter den andra af gummorna troppade af. Härfvelen hade slitits och dragits emellan dem hela aftonen. Den hven, gnällde och surrade, som om den varit ursinnig att aldrig få vara i fred. Härfva efter härfva hakades upp på dörrarnas utstående gångjärn. Gröna, blå och röda spinnrockar försvunno i alla riktningar från prästgården uppåt torpen och bergen. Utåt kyrkvallen, ner för backarna på väg till de stora byarna. Solen kastade en sista, ännu leende blick öfver åsryggsklippan. Den hade gjort ett godt dagsverk, i dag, äfven den. De på morgonen små gråsvarta fläckar, som tärde sig fram på åkertegarna och vallarna, hade blifvit till stora ytor, genom hvilka den gröna höstrågen eller den svarta trädesjorden så värfrisk och lofvande lyste fram. Och elfven! Isoch snöbandet i dess midt hade smalnat af betydligt. Nu gick det öppet vid Björknäset. Där hördes ända här uppe vid prästgården ett rassel af skör, sönderspringande is, af glatta timmerstockar, som ville fram, ville lösgjorda och fria kasta sig utför fall och forsar i väryrssel ut till hafvet. JVEagdalena I^udensciiöld. Ett hundraårsminne. Nordensvan. * * O m de b å d a * Se ock M. Rudenschölds här nedan omnämda själfbiografi samt de bref från henne och om henne, som äro tryckta i Arvid Ahnfelts samling » Ur svenska hofvets och aristokratiens lif », del. * * En anmärkning i förbigående. Den flere gånger upprepade historien om Magdalena Rudenschölds första uppträdande vid Gustaf den tredjes A t t fängsla A r m f e l t v a r aldrig synnerligen s v å r t för en v a c k e r och spirituell d a m.
Ordningen och Tryckfrihets, Lagen, 348 Den 12 Nowember. hwilka nu af Wärl Constitutions-Utskott till Ost blifwit afgifva, och tillika med de förra, idet. ta Utskotts irenne Memorialer af den io, 12 och 16 sistlidne October finnas sammanfattade. §. 4- Med afseende dera, att Wi oförmodadt, nyfl efter eli afflutadt langwarigt Riksmöte nödgats sammankomma, och dels beslutat, att befatta Ost hufwudsakligen endast med sädana mäl, hwilka oundwikligen mäst afgöras, dels ej funnit M, qtt ä nyo granska och uptaga beflut, hwilka sä nyligen blifwit fattade^ att mänga deraf ännu icke hunnit werkställas, och de fleste ej af erfarenheten kunnat pröfwas, hafwe Wi öfwerenskommit och med Kongl. Maj t beiefwat, att alla de beflut, hwilka wid sistförflutne Riksdag fattades, med tillägg, att de till den nästa skulle wara gällande, nu, un. der samma wilker, mä såsom faststälde anses. §. 3. Till ytterligare förklaring af hwad i Riksens Ständers Beflut wid sistlidne Riksdag, rörande Ränta och Capitals afbetalningar till Banquen ä dest till Stats. Merkel gjorda eller till görande förskott, blifwit stadgadt, hafwe Wi öfwerenskommit, att Banquen ända till ,812 ärs flut uti Liqwiderna med Stats Werket sm Ränte, och Capitals - afbetalningarne, icke Den 12 Nowember. 349 mä päföra detsamma högre än Twä procent i ränta, och Fem procent i Capitals. afbetalning pä Banquens werkliga förskott; men att efter 1812 ärs utgång, dä alla utbetalningar af Banquen för Krigs, utgifterna böra wara fullbordade, Banquen kommer, att, endast med afdrag af Sju procent pä hwad Riksgälds.
I anledning häraf, får Utskottet yttra, att, genom afskaffandet af Ridderskapels och Adelns i örte punkten af dess privilegier den 16 October 1728 samt 8 och t) mom. i 2 § af 8 Cap. Rättegångs-Balken, jemte serskildta författningar, grundade rätt att i vissa mål omedelbarligen af HofRätt dömas, flere fördelar, och deribland enhet i rättegångsordningen, skulle vinnas. Då emedlertid de väckta motionerne ej afse alla så beskaffade mål, samt fråga således nu endast kan blifva om ett partielt upphäfvande af nämnde privilegium, från hvars begagnande det dessutom beror på Ridderskapets och Adelns godtfinnande att, med de öfrige Riks-Ståndens samt Kongl. Majrts bifall, afstå, torde en förändring härutinnan, om den kan till vägabringas, ej böra sträckas till andra, än afträdesoch förmonsrättssamt boskillnadsoch urarfva-mål, hvilkas behandling af Hof-Rätt, såsom förste domstol, ovedersägligt medför stora olägenheter ej mindre för de sökande sjelfve, än för borgenärerne, genom den ökade tidspillan och de förhöjda kostnader, som deraf äro en följd. För den händelse, alt Ridderskapet och Adeln finnér för godt alt afsäga sig rättigheten' att i nyssuppräknade mål hafva Hof-Rätt till förste 12 Lag-Utskottets Betänkandej N.-o io~j. domstol, samt de öfrige Riks-Stånden och Kongl. Maj:t en" sådan afsägelse gilla, anser Utskottet sig böra föreslå, att en Författning, om upphörande af berörde rättighet, utfärdas, sä lydande: Sedan Ridderskapet och Adeln, med de öfrige RiksStändens samtycke och Kongl. Matts bifall, af sagt sig den i 6 puncten af Ridderskapets och Adelns den 16 October iyi3 utfärdade Privilegier samt 8 Cap. 2 ,§‘, 8 mom.