Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag skulle vilja kalla dem det svagaste könet.» «Gud i himmelen fru B.» utropade Evelina, «så ni målar lifvet. Edra egna sorger göra er bitter emot hela verlden. Om Albert vore sådan, skulle jag hoppa i sjön i denna dag. Jag skulle ändå icke kunna öfverlefva en sådan sorg. Jag delar ej heller era tankar om hvad man fordrar af oss. Jag har alltid hört dem säga, att vår verkningskrets är så liten; således är det väl derföre, man alltid motarbetar vårt vetande. Då jag ibland bedt någon förklara, till exempel det jag icke förstått uti en bok, har man alltid svarat mig: en qvinna behöfver inte veta sådant, således vilja de icke ha oss bättre.» Och hade väl Evelina orätt? flyr man icke som pesten ett fruntimmer, som söker aldrig så liten upplysning. Gud bevara oss ifrån en sådan hustru! ropar man. En qvinna behöfver ej ega mera bokvett, än mamsell Nylander från pärm till pärm. Ty endast då ser hon om sitt hus med förstånd, hjelper beskedligt sin man, då han gör sin toilette. I annat fall blir hon aldrig en rätt hustru. Men tror man då icke att på botten af detta lilla vetande bör ligga någon ting, hvad man kallar bildning. Ty nog finnes det någon momang, då mannen, trött af sina mödor, gerna skulle önska, att i sin hustru ega ett sällskap, med hvilket han kunde samtala om annat än ekonomien? Jo visserligen. Men hvad gör han nu i brist af denna tillgång? Säkerligen sätter han sig icke, och utvecklar ämnen, på hvilka han ej skulle få annat svar än; ja-så, kors! och dylikt. Det är då han går ut, för att söka nöjet, och ingen annan längtan för honom hem, än maten eller sömnen. Och tror man då icke, eller skall man rättare aldrig komma att tro, att så länge man motarbetar upplysningen hos qvinnan, nemligen icke en som bibringas henne i mognare år, under namn af lärdom, utan den, som successift insmyges från hennes barndom, som under hand lär henne veta, hvad en menniska är; och hvad hon bör göra för sig sjelf och andra.
Och pä det den wsrsambet bärwid mä blifwa iakttagen, som Riksens S.ander yrkat, sä att mängden af werkeligm fattige och till en del med mänga barn omgistie icke mä föirgäs, torde Eder Kongl. Maj t i Näoer täc. kais förordna, att hwars och ens willtor, anta! af barn, tjenstetid, förbällande, älder och öfuige omständigheter behörigen styrkte mä af Directionen uppgifwas, till p öfning wid bestämmandet af det understöd, som Eder Kongl. Maj:t täckes en hwar i Räder tt ägga; och torde detta understöd komma att widtaga med början af nästa är, emedan kwä tredjedelar af det innewarande-redan äro, framsiurne, och nä. gott tid ännu lärer erfordras innan denna reg. lertag kan för sig gä. Widkommande stuteligen Magasins, Directionens redogörelse och den grai cha ng deröswer som Rikens Ständer enligt deras meranämde underdäniga chi stvelch, wid Rcksdagarne, och deras utsedde Revisorer, dereuttilan chulle komma at> . sä bör Stats Beredningen i underd.' :ugo r tr lä .naginvg, att denna redo. görell, ora, l ansicnte lill egenchapen af Direc. tio. Den iZ S-ptcmber. 44Z tionens sörwaltning, är en bland de widlöfti. gare. - redowisar lör allt Kronans in naturel lesuereiade Ackads. Kr^-irokionde och Kongsgärds ättreo.ce, samt annan Kronan tillhörig och pä lika >. tt o natura lefwererad Spannemäl, och Allinda bade eo-ttrollerar och coUrolleras af Räkencha. perne ö>wer Landi-Uppbörden, hwariöre Stats. Beredningen för desi underdäniga del anser nödwand. gr, att detza redeaörelser i sammanhang med hwaranbra af K nnmar-R tten revideras.
Enär någon anledning ej förefinnes, hvarför domkyrkan i Westerås skulle i aflöningen åt elementarläroverkets lärare deltaga, samt då förevarande nådiga framställning tillkommit på grund af Rikets Ständers vid sistlidne riksdag derom gjorda underdåniga anhållan, hafva Rikets Ständer beviljat det af E. K. Majit för ifrågavarande ändamål äskade belopp, 734 Ridr 28 öre årligen. 40:o Uti särskild den 27 sistlidne Mars till Rikets Ständer aflåten nådig Proposition, har E. K. Majit behagat meddela, hurusom Weskinde och Bro till Wisby stift hörande församlingar uti en den 31 Mars 1857 till E. K. Majit ingifven skrift, genom befullmägtigade ombud, anhållit, att, sedan pastoratet, på grund af församlingarnes vid gällstämma den 19 Augusti 1770 gjorda medgifvande, blifvit till prebende åt konrektor vid dåvarande trivialskolan i Wisby samma år upplåtet, med rättighet förförsamlingarne att sjelfva af tre på förslag i stadgad ordning uopförde prestmän välja Bth till B. St. Skrifvelse, N:o 169. vice pastor, denna prebende-egensbap måtte så fort som möjligt upphöra och pastoratet återgå till sin förra natur af konsistorielt gäll.
Ständers egen upplysta pröfning. Stockholm den 7 Oct. Besvärsoch Oeconomie -Utskottets Förslag JS: o l3u y ]NT:o 131. ( Antom till Exp—Utsi. den 7 Oct. Förslag till jemkning uti Biles-Standeus beslut i frågan om enskilda Theatrars inrättande, om Censur å Theater-Stycken, samt om upphörande af de afgifter till Kongl. Theaterns och Hof-Capellet s Pensions-Cassor, som för liepresentationer i Landsorterne erläggas. Sedan Utskoltet rörande delta ämne afgifvit Betänkande N:o Go samt i anledning af dervid inom 3:ne Riks-Stånd gjorda anmärkningar, ytterligare Betänkande N:o 104. har Utskottet, efter erhållen del af Riks-Slåndens Beslut, funnit dessa af den skiljaktiga beskaffenhet att Utskottet ansett sig tillkomma att likmätigt föreskriften i Riksdags-Ordningens y3 §., för Rikets Högh Ständer vördsamt framlägga förslag till sammanjemkning af de olika meningarne i de 4 serskilda punkter, hvarunder detta ämne blifvit framstäldt. Utskottet får således, till uppfattning af förhållandet härvid, vördsamt anföra, att i afseende på Första punkten eller frågan om enskilda Theatrar i hufvudstaden hade Utskoltet i senare Betänkandet N:o 104 hemställt: det Rikets Högloft. Ständer skulle i underdånighet anhålla, att inrättandet af enskilda Theatrar i hufvudstaden måtte tillåtas.
Svaret är ganska lätt: att barnets föräldrar eller målsmän liro de, som ega att göra en sådan anmälan, i fall de anse sig dertill upfordrade. och att det således icke bör komma i fråga att ett barn skall sjelft hos allmänna åklagaren anmäla sin lärare. Jag skulle emellertid emot §:n intet hafva att invända, om jag vore öfvertygad att, på sätt en talare tycktes mig antyda, uttrycket laga rättighet att aga innebär att rättigheten, sådan den i serskild författning är medgifven, icke får varn öfverskriden och att den, som i upretad sinnesstämning tillämpar omåttlig aga, ej kan anses hafva utöfvat en laga rättighet, men jag befarar att §:n kommer att tydas så att straffrihet eger rum, så snart den misshandlande haft rättighet att aga den misshandlade, och derföre uprepar jag min anhållan om återremiss. H. Esc. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf att, enligt utfärdadt anslag, plenum komma att fortsättas kl. 6 e. m. Hr Nordenfelt: Jag har endast begärt ordet för att tacka Hr Olivecrona för den uplysning, han lemnat mig ang:de ordet »misshandel». Jag har läst det på sid. 49 i detta ifrågavide Betänk, och får dessutom nämna att jag, utan att på förhand känna detta ords betydelse, ej vågat stiga upp och göra anmärkning deremot, lika litet som jag kunnat deltaga i diskussionen öfver hela g:n. Frih. Armfelt: Hr Nordenfelt har sagt, att en husbonde, som på enahanda sätt och med lika stränghet agade 2 sina drängar, af hvilka den ena vore nära 18 år och den andra något öfver 18 år gamma), skulle blifva ostraffad i det förra fallet, men straffas i det sednare, ehuru han begått alldeles samma handling.
N. S. (N:o lil), som hos Kiddcrskapet och Adeln och Bevillnings-Utskotlets Betänkande N:e &, 9 af Herr vice Talmannen Murén (N:o 153), som i Borgare-Ståndet, livar för sig, på anförda skäl yrkat, »att alla i den nuvarande taxan åsätta utförselafgifter måtte afskaffas.» Utskottet, som här nedan kommer att yttra sig angående det sålunda ifrågaställda borttagandet af alla ännu qvarvarande afgiftsbestämmelser vid varors utförsel, och att då taga under öfvervägande såväl hvad derom blifvit vidare anfördt, som oek väckta motioner om utförseltullen på vissa artiklar, har beträffande införsel-larifen väl funnit att, då, enligt hvad ofvan är omförmäldt, underhandlingar blifvit ånyo öppnade för åstadkommande af en handelsoch sjöfartstraktat med Frankrike, och det icke låter förneka sig, att i förväg medgifven tullfrihet eller gjorda nedsättningar, der sådana ifrågakommit, å artiklar, som från nämnda Iand hit införas, kunna försvåra utverkandet af motsvarande fördelar för de svenska varor, som der afsättas, särdeles afseende bort vid taxebehandlingen härå fästas; men enär, å en annan sida, det icke heller kan bestridas, att flera af de i taxan förekommande varuartiklar icke, eller åtminstone mera aflägset, beröra handelsförhållandena med Frankrike, har Utskottet, som icke ansett nödig åtgärd för ändamålsenligare tullbestämningar å dessa i allmänhet hafva, under afvaktan på resultatet af traktatsförhandlingarne, bort uppskjutas, för sådana artiklar föreslagit rle förändringar, hvartill Utskottet af motioner inom Riks-Stånden eller eljest förekommande omständigheter funnit anledning; Och, då grunderna derför uti hvarje särskildt fall varda här nedan närmare uppgifna, torde beträffande såväl den nådiga Skrifvelsen och diskussionen deröfver, som hvad i de här omformälda motionerna blifvit i allmänhet yrkadt, vidare yttrande nu icke erfordras.
R:dr, sorn i sådan händelse kunna från Banco-Discontens fonder öfverflyttas, samt af de från Fastighets-beiåningen inflytande Capital-afbetalningar, samt att af öfrige tillgänglige medel Cassa-Creditiv böra dem beviljas, näst efter ofvannämnde Associationer och de Privat-Banker, som i större scala med Spanmåls-belåning sig befatta; c) att på Banco-Styrelsens bepröfvande beror, att, efter tagen kännedom af de till Cassa-Creditiv sig anmälande Inrättningars omfång och verksamhet, bestämma till hvad belopp en hvar af dem må Cassa-Creditiv erhålla; dock åt ingen Association eller Privat-Bank i och för Spanmåls-belåning större Cassa-Creditiv än i5o,ooo R:dr Banco, samt Borgare-Ståndet. Att på Banco-Styrelsens ompröfvande beror, att, efter tagen kännedom af de till Cassa-Creditiv sig anmälande Hypotheks-Inrättningars omfång och verksamhet, bestämma till hvad belopp en hvar af dem må Cassa-Creditiv erhålla , dock åt ingen Hypotheks-förening mer, än 3oo,ooo R:dr Banco. Att sådane Cassa-Creditiv beviljas från Riksdag till Riksdag, och att Banco-Styrelsen bör i möjligaste måtto tillse, att Creditiven begagnas, enligt deras egentliga bestämmelse, och icke till en utsträckt Assignerings-rörelse för de dagliga och stundliga behofven, hvartill de löpande räkningarne i Depositions-Banken, grundade på erforderiige medels successiva insättning, äro hufvudsakligen ämnade. Ridder shapet och Adeln.
Föredrogs ä nyo och gillades StatsUtskottets den 28 sistlidne Augusti ggg Prof Vt dr. d. 5 Stptemk. 1823. under N:o 459 afgifne samt den 2 dennes e, m. på bordet lagde utlåtande, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets förut jneddeldte yttrande, angående ptnsion för Pirepteuren Löfving. S. D, f. m. Föredrogs å nöo och bifölls StatsUtskottets den q sisslidne Augusti un. der N;o 43° afgifne, samt den 28 derpå följde e, m, på bordet Jagde utlåtande,i anledning af ytterligare fråga om Städer* ijes Inquarteringsbesvär. S. D, e, tn, D| nu å nyo föredrogs Stats BeviHnir.gs samt Allmänna Besvärs och Eko. nomiUtskottens den 19 sistl. Augusti, under N;0 443 afgifne, samt den 2 dennes e, m, på bordet lagde betänkande om ytterligare understöd för Nybyggare i de Norra Provin* Seme, blef samma betänkande, i anledning af H r Danekwardt*, Magnus Georg, dervid gjor. de anmärkningar, tall Utskotten äterrenutteradt, S, D, e. m, Föredrogs I nyo och bifölls StatsUtskottets den § sigri. Augusti, under N:d 39'? afgifne, S3mt den 14 dcrpålöljde e, m. på bordet lagde utlåtande, i anledning af väckt motion om fonds anvisande till J?eo» (»janer för SursRådets Ledamöter, Prof, JJt/ir. å. 5 Septemb, 1323, 389 S. D. r. rrt.
En sådan redovisning och förbindelsen dertill kan ej gerna annat än verka helsosamt, och att underkasta sig densamma bör derföre för ingen vara förnärmande, utan fastmera för den verkligt skicklige, som älskar sitt embete, en glädje; hvadan, och enär de skäl, sorn motionären till stöd för sitt yrkande hufvudsakligen anfört, ingalunda bevisa hvad de åsyfta, utan på sin höjd, om de äro grundade, kunna ådagalägga behofvet af en partiel reform i examens-väsendet och b< lördrings-lagarne, om hvilket sistnämnde behof här icke är fråga, så anse sig Utskottet böra vördsamt hemställa, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, A:o 36. 5 (Ut Prosten Meleus motion, sä' vidt den jrkar pastor alexamens fullkomliga af skaffande, icke må af Rikets Stän der bifallas. Och då samtalseller disputations-formen allmänneligen erkännes såsom särdeles lämplig för mera mognade män, då fråga är om ådagaläggandet af deras insigter, så tillstyrka Utskotten, att förslaget om af skaffande af det med pastoral-examen sammanhängande dis pilt atio ris-pr o fåret likaledes må utan afseende lemnäs. Hell annorlunda betrakta Utskotten deremot frågan om förändring af den'med afseende på pastoral-examen nu gällande ordning. Att en sådan förändring högligen är af behofvet påkallad, följer redan deraf, att, såsom riktigt uppgifvits, vid de särskilda Dom-kapitlen en mycket olika praxis i berörde hänseende utbildat sig. Detta förhållande kan lika litet i sig sjelf vara godt, som det kan undgå att, isynnerhet när prestmän från olika stift söka samma tjenst, medföra hvarjehanda ganska betydliga olägenheter. Men dessa olägenheter blefvo ingalunda lyckligt afhulpna, om blott en återgång till hvad ännu icke upphäfda författningar föreskrifva, allestädes blefve påbuden. Man kan nemligen icke neka, alt sjelfva dessa författningar i flera hänseende äro bristfälliga.
Med afseende å serskilda locala förhållanden, äro molioner väckte dels om legans stegring för skjuts emelian Wemdalen och Klöfsjö öfver det så kallade Klöfsjöfjell i Herjeådalen, dels om befrielse för hemman å Hammarön i Wermland från dem ålagd hållskjuts och väghållning å fasta landet; men så väl desse, som i öfrigt gjorde serskilde framställningar anser Utskottet, dels vara besvarade genom hvad om skjulsningsanstalterna i allmänhet är ytlradt, dels ankomma på pröfning af vederbörande embelsmyndigheter, enligt redan gifne författningar; hvarföre Utskottet hemställer, alt motionerne om dessa serskilda förhållanden, så vidt de icke äro i ofvanskrifne puncter besvarade, icke måge lill någon Rikets Höglofl. Ständers åtgärd föranleda. Slutligen får Utskottet anmäla, alt en del af de åberopade motionerne tillika hafva afseende på Postföring och fångskjutsning, hvarom serskildt utlåtande skall af Utskottet afgifvas. Hvilket, jemte flera Ledamöters serskildt yttrade meningar i ämnet, till Rikets Ständers pröfning vördsamt öfverlemnas. Slockholm den \\ Reservationer. Af Herr Tersmeden, Gustaf Reinhold: ”Det är erkändi af Utskot tet och sorn jag tror, fullständigt utredt, att skjutsnings-besväret blifvit fästad t vid jordbruket, endast till följd af nödvändigheten att bereda communicalioner i landet under en tid, då de icke på annat sätt kunnat åstadkommas. Om man också vill medgifva, att en sådan nödvändighet utgjort tillräckligt skäl för bibehållandet hittills af denna jordbrukets börda, synes man åtminstone böra tillse, om detta bibehållande äfven hädanefter bör fortfara, eller om icke tidsförhållandena förändrat sig så, att numera skjulsnings-anstalter kunna ändamålsenligt åstadkommas, ulan att dermed orättvist betunga någon serskild samhällsclass.
Chefen för fängstyreisen har på f. m:s plenum yttrat, att en återremiss af ifrågavar. betänk, endast skulle medföra dröjsmål och ökade kostnader, äfvensom han förutsatt möjligheten deraf, att R. St., dä betänk, från Utsk. återkommer, finna tillfälle att göra ändringar uti hvad Utsk. föreslagit och möjligen nedsätta anslaget. Detta kan vara möjligt; men i alla händelser förbehåller jag mig min rättighet alldeles öppen, så att, när StatsUtsk. återkommer med ett bättre utarbetadt betänk., hvaruti man i ett sammanhang får se föremålen, hvartill de 600,000 r:dr skola användas, antingen till läns-, stadseller häradsfängelser, och bestämmelser uppgjorda i afseende pä ej mindre antalet af celler i hvarje fängelse, än ock kostnaderna Den 2 3 1'' e b r u a r i f m derför jerale belägenheten för hvarldera fängelset alt, säger jag, hvar oell en må äga räll, all säga ja eller nej. Hr af Dalström yttrade i f. m:s plenum tillstyrkande lill belänk. på den grund, alt arméen saknade tillfälle att verkställa föreskriften i 1812 urs cirkulär i afseende [tå sådana arrester, hvilka skola åläggas soldater; men den värde talaren har i detta plenum hemställt, huruvida det skulle vara orätt, att man insatte soldater i arrest å länshäktet. Jag åter hemställer huruvida det vore principenligt, att ställa soldaten under en civil frångvaktmästares uppsigt, och om militären någonsin skall medgifva, att beröfvas sin rätt alt arresterad vara bevakad af kamrater, först dä, när soldat genom brott, som gör honom ovärdig att vara soldat, blifvit dömd, eller under ransakning häktad, är han förfallen till allmänna fängelserna. Man liar vidare talat om nyttan af cellfängelser framför gemensamhetsfängelser och man har påstått, att fångar, inneslutna i det förstnämnda, lättare förmås till bekännelse af begångna brott.
De brister, som hufvudsakligen vidlåda denna undervisning, och hvilka, enligt mitt förmenande, nödvändigt böra afhjelpas, äro: Hvad angår läroanstalten i Göteborg; l:o. För liten lön åt barnmorskeläraren. För den nuvarande, ringa lönen lärer man svårligen kunna erhålla en lärare, som uteslutande kan egna sig åt denna befattning eller någon längre tid bibehålla densamma. Man har derföre nödgats tillgripa en utväg, som i längden icke lärer kun - Motioner hos Ridderskapel och Adeln 1862. 395 na vara förenlig med läroverkets sanna fördel, nemligen att tillåta läraren, jemte denna sin befattning, äfven innehafva annan, ordinarie tjenst. Sålunda är den nuvarande barnmorskeläraren i Göteborg tillika Bataljonsläkare vid Kongl. Göta Artilleri-regemente. Ehuru medgifvas måste, att undervisningen hittills icke synes hafva lidit af detta oegentliga förhållande, så får detta helt säkert endast tillskrifvas den nuvarande innehafvarens af denna plats ovanliga arbetsförmåga och sällsporda intresse för så vidt skiljda sysselsättningar. Emellertid kan han naturligtvis, i sin egenskap af bataljonsläkare, när som helst kommenderas ifrån sin nuvarande station, då läroverket blefve beröfvadt sin lärare. Jag anser det derföre vara alldeles nödvändigt, att barnmorskeläraren lönas så, att han dermed må anses belåten ochjfmna intresse att vid läroanstalten qvarstanna. Då läroverket i Göteborg dessutom, genom årligen ökadt antal lärlingar, numera kan anses till sin verksamhet vara likartadt med det i Stockholm, och lärarnesjarbetegoch' göromål vid båda dessa läroverk äro fullkomligt desamma; så lärer det icke kunna vara med rättvisa och billighet förenligt, att den ena läraren skall hafva j nant hälften så stor lön som den andra. Jag anser derföre barnmorskelärarens i Göteborg lön böra höjas ifrån 1,500 R:dr till 3,000 R;dr R:mt; men med fästadt vilkor, att han icke må innehafva annan ordinarie tjenst. 2:o.
De allmännare reflectioner af otillbörlig beskaffenhet, hvilka åtskilliga Talare i anledning af Skrifvelsen tillåtit sig, äro af enahanda syftning med dem, som flere gånger förut, under loppet af denna Riksdag, blifvit förnyade, och då tillrättavisade; de förtjena således ej att å nyo upptagas till besvarande. Herr Ribbing: En värd Talare, Herr Tham, bar, i anledning af mitt anförande, förklarat, att genom denna åtgärd alldeles icke kunde komma ifråga att skuldsätta Sta-* Den i5 December f, m. 173 ten, utan endast att hjelpa enskilda medborgare genom dess mellankomst. Den värde Talaren har då ej fästat uppmärksamheten på hvad jag yttrade, och som jag skulle tro vara bevisande, nemligen att hvad Staten nu lånar utrikes i ett mynt, som icke är stadgadt, kan den komma att betala efter ett annat myntvärde. 1 alla fall vet man, alt om skulden blott står i 16 år, så är, genom räntorna efter 6 procent, hela capitalet utgånget till utlänningen. Den värde Talaren har sjelf grundat hela sin öfvertygelse om nyttan af desse lån på de säkerhetsmått, som kunna vidtagas emot missbruket; men jag lrågar, hvilka säkerhetsmått kunna väl vidtagas i ett land, der sjelfva grunden, hvarpå den financiela byggnaden skall uppföras, ännu är så vacklande, som hos oss. Med den värde Talaren vili jag icke jemföra mig, hvarken i mångordighet eller mångsidighet. Det var klart, att då det gälde Ekonomiutskottet, skulle han uppträda för att försvara ett Utskott, hvars befattning det Utskott, han sjelf tillhör, så mycket iklädt sig. Han har vidare klandrat, att man sj'sselsatt sig med StatsEkonomiska betraktelser så sent inpå Riksdagen. Det bör likväl icke vara för någon oväntadt, att på samma gång den ena önskar att få låna, den andra tänker på, huru lånet skall kunna betalas.
4. eller en tillökning mot föreg:de 2 åtal' omkring ]3f, proc. Hvaremot inkomsten för är IS43 visar en minskning af nära 19j proc. emot medeltalet för de begge förutg:de åren. Vill man deremot beräkna medeltal för 5 är, sä uppkommer följande resultat: Medeltalet för åren 1834—1S38 var b:co r:dr 42,848: 14. 10. visande en tillökning mot Usta äret, omfattande 15 månader, af öfver 25,Sj proc. , för åren 1839—1843 63,950: 31. 4. eller en tillökning mot förutg:de quinquettuium af öfver 49jr proc. bor 25J tolfler, sprutor, branö- 9 st., slen af flere slag 78.629J 8k£7, såpa 488 fjerdingar, tackjern 20,570 SkM 13 LTi 16 ti, takrännor 11 st., takskiffer 53,400 st., takstickor oell bokspån 5,135,836 st., tegel, takoch inur375,325 st., tomina kärl oell fastager 1651 st., tran, oljor och sirup 24,8381 k:r, trädkol 7Jläst, ved, stafrum 2715i tolfler, våtvaror 157,468J k;r, åkdon och åkerbruksredskap 63 st., ägg 10 tjog, ökstockar och små båtar 10 st. — 1663 seglande och 287 ångfartyg passerade cav.alen. *) Härförutan uppbär bolaget inkomst af ti ansitofai ten och af den icke till boställen anslagne del af dess fastigheter och jord. Delta förhållande under de. forsla II åren af canalenä begagnande, under både goda oell dåliga conjuncturer, visar ett gynnande resultat. Inkomsterne halva varit i ett niira oafbrutet stigande, med egentligt undantag endast för del sista året.
Utskottet har emot SlatsSecreteraren Arnell anmärkt, att, eldigt Protocollet öfver KrigsÄrender förden 10 Februarii 1824» KrigsCollegium, uti underdånigt Utlåtande öfver f. d. ExpeditionsSecreteraren Lindgrens underdåniga ansökning 0111 afskrifning af hans skuld lill PassevolanceCassan, åberopat elt bilagdt yttrande af Collegii Advocat-Fiscals-Embete, hvilket bland annat innehöll, det KrigsCollegium år 1813 resolverat, alt ett af Litidgren i Passevolancefonden sökt lån finge emot erbjuden säkerhet utanordnas, dock med skyldighet för låntagaren alt, enligt hans muntliga åtagande, inom viss tid förskaffa de såsom hypolhek lemnade tvenne reverser förmånsrätt, näst efter Bankens inteckning, framför alla private fordringsägare, men att, sedan låntagaren icke fullgjort de vid lånets beviljande fästade vilkor, intecknings - 344 Den 18 Jul i i e. m. säkerheten, i följd af fastighetens executiva försäljning till ett lågt pris, försvunnit. Då emellertid intet af hvad i AdvocatFiscalens EmbetsMemorial, rörande detta ämne, fullständigt utvecklas, blifvit fördt lill StatsRådsProtocollet, och StatsSecreteraren följaktligen måste anses hafva underlåtit att begagna och meddela de upplysningar, synnerligast om sättet för lånesummans utanordning, som häraf stodo att vinna, och hvilka möjligen föranledt laga undersökning och åtals anställande, har Utskottet funnit sådant vittna orri en mindre nitisk och skicklig embetsutöfning. Häraf skulle synas, som KrigsCollegium utanordnat ett lån på blotta löftet af låntagaren, alt låta postponera de, såsom säkerhet företedde inteckningar, och att StatsSecreteraren underlåtit att derå fästa uppmärksamhet.