Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den, som bifaller, på sätt Presteoch Borgare-Stånden beslutat, att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att uti den om stämmoböter utfärdande Författning måtte bestämmas, det ~ af samma böter tillfaller Uppbördsinannen och ? socknens fattige, voterar Ja; den, det ej vill, Nej; vinner Nej, antages Ridderskapets och Adelns beslut, att stämmobölernas fördelning skall förblifva densamma som hittills, eller till hälften emellan församlingens fattige och Uppbördsmannen. Stockholm den 20 Mars 1841. Emot delta Betänkande har Herr Grapengiesser sig reserverat, och ansett, att om de skiljagtige besluten borde i Förstärkt Stats-Utskott voteras, enär stämmoböter vore en Bevillning. Bevillnings-Utskottets Memorial> N\o lil. 57 N:o 47. Ani:, till Exp. Utsk. den 17 April 1841, kl. 10 f. m. Memorial till Vällofl. Borgare-Ståndet, angående eventuella tull-aj.gifter å forbudna varor. Uli protocolls-utdrag af den 3 i denna månad, liar Vällofl. BorgareStåndet, med lillkännagifvande, att Ståndet antagit Ridderskapets och Adelns inbjudning derom, att införselsoch utförselstull måtte bestämmas å alla de varu-artiklar, hvarå Rikets Ständer finna förbud mot införsel eller utförsel böra ega rum, för den händelse, att Kongl. Majit skulle i Nåder förordna upphäfvande af förbud å en eller annan artikel, anmodat Utskottet att inkomma med serskildt förslag tili dylika tullafgifter för alla med förbud belagde artiklar.
Sta - — 69 — dens Mudderkassa och drabba Skeppsfarten, ej eller sådana tillfälliga afgift ter, som ingå till Stadens fattigvård och hvilka senare minst kunna beräknas till 5,ooo R:dr. Inom Carlskrona finnes en allmän, Arbets-inrättning, till sysselsättning af vanartiga losdrifvare samt sådana personer som för vissa förbrytelser ådömmas allmänt'arbete. Denna Inrättning, som organiserades år 1804och underhålles på Publik bekostnad, är beräknad för 4°° man, hvilka äro ställda på Militärisk fot, indelta i 4 Arbets-Compagnier, hvardera med en Compagni-Chef och nödigt Under-Befäl, under Commendantens samt Konungens Befalhiingsbafvandes öfverstyrelse. Halfva styrkan är förlagd i Staden uti en der för deras inrymmande uppförd Cassern och sysselsattes på Kongl. Skepps-Varfvet med der förefallande arbeten, under Militärisk bevakning af Garnissons-manskapet. Andra hälften är förlagd å Koleholmen och användes till arbete vid Fästningsbyggnaden derstädes, likaledes under Militärisk bevakning. Vid denna Inrättning kunna således ej andra arbetsfångar sysselsättas än sådana, som äga fidi kroppsstyrka, helst särskildta verkstäder icke äro inrättade. Det är anmärkningsvärd!, att sedan ur 1829 efter hvilken tid inga arbets-fångar fått ditsändas frän andra än Blekinge Län, detta Län ensamt fournerat Inrättningen med arbetsmanskap, 1 den^ män de äldre antingen genom rymning, uttagningar i tjenst, eller förvärfvande af rättighet att på fri fot komma, afgått. De som tillhöra Stads-Compagnierna njuta 3 sk. Banco i daglig aflöning med 1 sk. tillökning för arbete saint 2 Skålp. mjukt bröd hvardera. För den ceri tania aflöningen fås inåt i Casernens Marketenteri. De pä Kongsholms! deremot få lika brod med de öfriga, men i stället för aflöning erhålles spisning på stället enligt spisordning och af proviant frånmagasinet. Beklädnad och Sängkläder fö alla lika, enligt Reglementet den 27 Februari 1804.
Ad:s upmärksamhet, att just derföre att brotten kunna vara af olika beskaffenhet, har Utsk. föreslagit en latitud från 2 till 4 års straffarbete, inom hvilken gräns domaren har att tillämpa författningen. Nu har Hr Carlheim-Gyllenskjöld funnit det vara mycket större brott att stjäla vid en eldsvåda, än att göra tillgrepp från ett strandadt fartyg. Jag ber dock att få nämna att strandröfverier ansetts såsom ett högst afskyvärdt brott, samt att det enligt min tanke är fullt jemförligt med stöld vid eldsvåda. Om en person från ett strandadt fartyg stjäl varor, som ega ofantligt värde, kan icke 'det brottet jemföras med tillgreppet vid en eldsvåda af ett par stöflor, på hvilket fall jag förlidit år varit i fillfälle att tillämpa lagen? Jag hemställer till Hr CarlheimGyllenskjöld, huruvida det kan vara lämpligt att för tillgrepp af ett par stöflor stadga lifsstraff, samt om icke 2 års straffarbete kan ’ vara tillräckligt för ett så ringa brott, hvaremot icke 2 års straffarbete torde vara tillräckligt för den, som från ett strndadt fartyg stjäl hela lasten, hvilken i värde kan upgå till en million R:dr. Att man således medgifver latitud åt domaren, torde vara lika riktigt som att man uti en och samma § införer de brott, hvilka genom sin egenskap hafva någon slägtskap med hvarandra, hvarigenom domaren, till följe af brottens i det hela taget likartade beskaffenhet, hlifver i tillfälle att ex analogia legis tillämpa bestraffningen. •— Man skulle ju eljest nödgas skrifva en special-lag för hvarje förekommande serskildt fall. Hvad beträffar jemförelsen emellan 9:de §:n och 10:de §:ns 2:dra morn., i afseende hvarpå Hr Carlheim-Gyllenskjöld gjort den anmärkn., att den, som gör tillgrepp vid eldsvåda, är mera straffvärd, än den, som stjäl från posten, så har det sednare ansetts såsom ett fasaväckande brott, hvilket lagstiftaren , af om - Den 14 Augusti. 331 tanka för allmänna säkerheten och för att skydda posten belagt med strängt straff.
Man har medgifvit, att 3oo,ooo r:dr äro för litet för Stockholms befästning, och man har sagt, att man hos oss mäste börja smått och fortgå långsamt, om man vill utföra någonting stort. Jag vet alltför väl, att man så gjorde med Götha canal. Man begärde i början ganska litet, på det bifall dertill skulle erhållas, och utsträckte anspråken i samma mån återgången blef omöjlig. Men jag hemställer, om detta är ett exempel att följa, och om det icke snarare bör tjena till varning? Emot mina anmärkningar, i afseende på nu brukligt uppköp af saltpeter, har blifvit förklaradt, att man bör söka uppmuntra dess tillverkning inom landet för att blifva oberoende af utlandhingen för en sak, som är så oumbärlig. Men jag frågar, 0111 ej koksaltet är lika oumbärligt? Det produceras icke hos oss, men derföre bero vi likväl icke af utländningen Det magasineras; och hvarföre kan ej med sa Itp etern förhållas på samma sätt? Jag hoppas dessutom, att Sverige aldrig vill skafta sig krig med alla grannar på en 3o2 Den 17 Mars f. ra. gång och sålunda betaga sig all eommunication med hela den öfriga verlden. Man har sagt, att om saltpetern än betalades till ett öfverdrifvet pris, vore dess production likväl en nationalvinst, emedan penningarna stadnade i landet. Men jag ber Gud bevara oss från sådana nationalvinster; ty på sådant sätt kan man producera sig husfattig. Man har såsom skal, hvarför metallkanonerna böra förvaras, erinrat, att de blifvit köpta för Svenskt blod. Men månne frukten af det Svenska blod, sorn längesedan flutit, är illa anvand, om man derigenom kan aldrig så litet minska den Svenska svett, som skall flyta för fyllandet af försvarsverkets behof? Vidare har man, örn jag eljest fattat orden riktigt, sagt, att uniformen böf vara grann, emedan fatiger då Jattare uthärdas. Om så vore, måste jag medgifva det vara orätt att påyrka mera enkelhet. Men jag har svårt att tro, det vår militär skulle genom uniformens grannlåt vinna någon tillökning i mod och härdighet.
Deras underbyggnad i salighetskunskapen är öfver böfvan klen; de kunna icke meddela någon sann undervisning om salighetens grund och ordning. Deras grolkorniga, smutsiga bilder och förfärliga scener ur helvetet skrämma väl många lill sinnesuppskakning och möjligen älven till afhållande Irån gröfre synder och laster, men det stadnar vid det utvärtes skenet, och sedan de af kolportörerna fått försäkran om syndaförlåtelse och blifvit upptagna bland de heligas antal, (ältas de af andligt högmod, lill den grad att de med djupaste förakt anse alla dem, som icke höra lill deras krets, hvilka de kalla djefvulens och förtappelsens barn, som redan äro dömda lill Motioner i B onde-Ståndet 1862. 719 den eviga helveteselden. Till mormonsekten hade 60 (litr rälteligen vara 19 i stället för 60) låtit sig döpas, och till baptistläran ett ännu större antal. Öfverallt öfverträdde stiftelsens kolportörer de föreskrifter, som stiftelsen gifvit dem. Alt deras verksamhet urartar och blifver skadlig vore gifvet, och beslöt presterskapet, alt stiftets riksdagsmän skulle anmodas att söka genomdrifva en författning, hvarigenom man må kunna hålla den ifrågavarande verksamheten inom behöriga gränser.”
Min kära gosse, hvarföre använda sådana HILMA. öfverdrifna uttryck? Gertrud har varit klok nog att inse skilnaden mellan säpbubblan och juvelen. Det är allt. OLOF. jag. Nej inte om hela verlden reste sig får höra det af hennes egen mun. Vore det så! Nej, jag tror inte, säger upp och sade, att det var sant. Inte förr än jag HILMA (reser sig upp). _________ Nåväl, fråga henne, hon kommer der. Sjette scenen, DE FÖRRA. GERTRUD. sade Mamma, jag kan inte vänta längre hvad OLOF. GERTRUD (utan att se Olof). Är det sant, Gertrud, att du är förlofvad? Ja. GERTRUD. OLOF. Är det också sant? Att du öfvergifvit mig för min fattigdoms skull. Ja, Olof, det är också sant. Falsk! (går mot fonden ). Olof! Hvad vill du? GERTRUD (långsamt). OLOF. GERTRUD. OLOF. Ingenting. (Olof går). GERTRUD (sänker hufvudet). HILMA (omfamnar Gertrud). svårare än så. Så ja, min lilla modiga flicka, det var inte GERTRUD. HILMA. Jag önskar jag vore död! firad, lycklig! Just nu ska' du börja ditt lif, barn. Älskad, GERTRUD. HILMA. Åh, jag ville mycket hellre Bo i tre små rum, gå på torget sjelf, be gagna vända klädningar och smutsiga handskar. Inte kunna hjelpa Ivar, om pappa faller ifrån; och se Olof blek och utarbetad. Tyst, mamma, tyst! GERTRUD. HILMA. vidare den är nu lyckligen afgjord, och du Ja, nu skola vi inte tala om den här saken den lilla mest afundsvärda fästmö i Stockholm. du troligen kommer att presenteras på hofvet i vinter. GERTRUD. Apropos. Din fästman nämde någonting om att kungen! Ack, så roligt! Jag, som är så förtjust i HILMA. Göteborg lemnade mig, fast jag af en slump etui). Och se här, hvad han vid sin afresa från
Den 7 Juli. saknar all uppmuntran och att Leverantören ännu mera efter godtycko bestämmer sina priser, och undandrag r sig ali controll. Af Herr Prosten Hasselroth: Att dä det i Herr Prostens tanka icke kan vara Riksens Ständer betaget att hos Kongl. Maj:t i underdånighet .föreslå nödiga försigtighetsmått vid en upphandling , som sker för Statens medel och hvarvid , i brist af nödig controll, hvarjehanda underslef och försök till ocker på Kronans bekostnad icke torde vara utan exempel, ansåg Herr Prosten för sin del, hvad Utskottet föreslagit välgrundadt, nemligen: att i alla de fall, då en större skyndsamhet är nödvändig , upphandlingen sker genom anställande offentliga auctionér, hvarjemte Herr Prosten yttrat den önskan att sådane skedde a. mindre partier, då ett större antal af concurrenter kunde bereda lindring i priset Af Herr Prosten Thyselius: Att upphandlingarna, så vidt möjligt är, matte ske inom Riket, på de af Herr Doctor Stenhammar derföre anförda skäl. Innan Utskottet går att besvara ofvanstående anmärkningar, har Utskottet trott sig böra nämna, att förnämsta syftemålet för de uti dess Betänkande stadgade grunder varit, att , vid upphandlingar för Kongl. Majits och Kronans räkning', så mycket som möjligt, befordra ej mindre Kongl. Majus och Kronans, än Leverantörens ömsesidiga fördelar ; men då dessa fördelar möjligtvis ej alltid skulle behörigen iakttagas, om upp* bsndiingarne af Kongl. Majus och Kronans förnödenheter öfverlemnades åt vissa Ciorporatio ners - Den 7 Juli. gil ners arbitraira förhållanden, har Utskottet ansett sig, genom de föreslagna reglementariska föreskrifterna, lämpligast kunna åstadkomma den ömsesidiga trygghet, hvarigenom både concurrencen ökas och Kronans ratt kommer att hvila pa en säkrare grundval. Dock har Utskottet ganska väl insett att tillfällen kunde inträffa, då sådana bestämda stadganden skulle medföra de största olägenheter, och det är derföre, som Utskottet föreslagit, att i sådana fall Kongl.
Somliga af dem predika kommunism, Under det andra åter äro af utsväfvande art, såsom t. ex. Mormonerna, hvilka, måhända af andans tillskyndelse, infört månggifte. Mig tyckes, att innan vi gå ifrån vära gamla dogmer böra vi noga undersöka hvad man bjuder oss i stället, och tror jag, att vi till denna pröfning äro upkallade af vår pligt både som enskilde och såsom lagstiftare. Ehuru åtskilligt ännu kunde vara att anmärka, vill jag dock icke förlänga detta mitt yttrande, utan instämmer blott i den sistnämnde talarens yrkande, att, såvida R. o. Ad. remitterar denna motion till något Utskott, remissen då måtte ske till Const. Utsk., hvilket jag anser vara af de skäl samme värde talare anfört, fulleligen ädagalagdt. Detta mål är af stor vigt, enär det undergräfver allt livad Sverige eger beståndande, och jag uprepar derföre ännu en gång, att det bör varsamt behandlas och med största eftertanka begrundas. Ilr Westerstrand, Pehr: Jag är redan utaf Hr Gr. o. Landtm, förekommen, emedan jag blott velat säga, att då Hrr Tersmedens och Tharas anförande hade afseende pä Frih. Greutz’s första motion, som blifvit återtagen, hvarigenom frågan i sitt första skick förfallit och icke kan leda till något resultat, anser jag att de genmälen, som Frih. Creutz nu fått mod att framkomma med icke lämpligen kunna till Utsk. remitteras, emedan man der då skulle finna svar utan att hafva någon motsvarande fråga. Hr Ribbing, Arvid:
3. af serskildte uppbörden för de med Kongl. Majus nådiga tillstånd införde Engelska vahrot 266,831: 35. 1. Nederlags-Recognition 106,37b: 15. 4. 6 Att denna Summa varit förräntad i bemälte Discont-Verk har väl utaf sjelfva HufvudBoken icke kunnat inhämtas, emedan Summan ingått såsom Balance från 1813 i 1814 års Hufvudbok, samt, efter hvad Kongl, Directionec 1696 Stats-Utskottets Belånkanderil förklarat, hvarken blifvit qller bordt blifva afförd i. och för inrättningen i nämnde Discont; men genom Kongl. Djj-ectinnens utlåtarMe samt de upprättade qch derjemte rneddehlte omsluten af 1813, 1814 och 1815 årens Hufvud-Jlöcker, har blifvit upplyst, att ifrågavarande Summa var upptagen uti en bland Veriftcationerne till Hufvud-Boken befintlig Räkning med Götha Canal Discont-Verk, äfvensom att både Capitalet och den upplupne Räntan nemligen för år 1814 » 24,787: 24. — för år 1815 ' " * 2i,-783i ib-—- Summa 46,570: 40. —■ rigtigt influtit och. blifvit till Kongl. RänteKammaren för Stats'-Verkets läkning Mefv.ererad; och hade det af Revisorsrne anmärkte förhållande, att uti 1814 års
Kedan på afstånd, då hon sneddade öfver » torget », såg hon människor strömma ut o c h in vid teatern. Just s o m h o n hann fram till biljettluckan o c h nämnde sin önskan, svarades det: » TJtsåldt! » » A, så ledsamt, » utropade hon. » Samma pjäs gifves åter i morgon, » sade den vänliga biljettförsäljerskan. » Det är för sent, då är jag på landet, » svarade A n n a helt okonstladt. » Förlusten är måttlig, » hördes en spefull röst strax b a k o m henne. Hon vände sig hastigt o m o c h stod ansikte mot ansikte m e d en smärt, välväxt ung man af Väggohyra, in IDUN 1898 ovanlig skönhet. Pannan, h ö g o c h intelligent, var omgifven af ett lockigt, mörkbrunt hår, ögonen af djupblå färg, kvicka o c h glänsande, lätt beskuggade af glasögon med fina stålbågar. Väl tecknade ögonbryn, en aristokratiskt buktad näsa och m u n n e n särdeles välbildad; men öfver den samma låg nu ett sarkastiskt uttryck, som likväl icke hindrade en vacker tandrad att k o m m a till sin fulla rätt. A n n a studsade vid hans åsyn, men på samma gång kände h o n sig sårad öfver det sätt, på hvilket han tilltalat henne, o c h gick med värdig hållning förbi. V i d utgången satt en präktig rapphönshund, den A n n a vänligt klappade på hufvudet. H o n återvände långsamt samma väg tillbaka, ledsen att ej ha lyckats bättre med sitt ärende. H o n hade dock ej hunnit särdeles långt, då raska steg hördes b a k o m h e n n e; hunden, s o m h o n nyss smekt, nästan flög förbi, o c h i detsamma syntes vid hennes sida tydligen dess ägare, den unge mannen, som nyss så opåkalladt tilltalat henne. » Ber o m ursäkt, att jag hejdar er. Felet är frökens därinne i biljettluckan.
Ni bör aldrig bli ond, ty det missklä'r er mer än andra i... Men för att tala om något annat. Hvar är mannen? (Reser sig och ser ut genom fönstret) (Sonhustrun ser också ut genom fönstret.) Det var inte min afsikt att fästa er uppmärksamhet på hvad som passerar där nere i parken... Liksom jag inte sett det förut att Knut kysser Adèle. Men att inte fröken Adèle kan tända på er man åt er, det oroar mig. Det är så mycket här i huset som oroar mig i år! Vet ni hvad? Det är bestämdt något som ruttnar här under trossbottnarna! Hur så? Inte märker jag det! Det är bara lek för resten. Ja, det leks med tändstickor, jaktknifvar och dynamitpatroner! Jag tycker det är hemskt. Tionde scenen. DE FÖRRA. FADERN (med hatten på hufvudet). Är Knut här? FADERN. VÄNNEN. SONHUSTRUN. VÄNNEN. SONHUSTRUN. VÄNNEN. 89 SONHUSTRUN. Nej, han gick ut och handlade lite! Vill du honom något? Ja, efter som jag frågar efter honom! Har du sett Adèle, då? Nej, inte på en lång stund. SONHUSTRUN. FADERN (märker vännen). VÄNNEN. FADERN. Förlåt, jag såg inte er! Hur står det till? Jag tackar, hur mår grosshandlarn själf? Är det något jag kan uträtta? SONHUSTRUN. FADERN. Ja, om du ville vara så god! Men kanske jag stör, så ska jag komma igen. Skulle du störa... SONHUSTRUN. FADERN. Ser du, saken är den, att jag har fått mygg nere i min sängkammare, så att jag tänkte be er att få sofva på ert vindsrum. Så förargligt, vi ha just gifvit bort rummet åt herr Axel! Ja så, han ska bo här! Hade jag vetat det, skulle jag naturligtvis aldrig proponerat... FADERN. SONHUSTRUN. 90 VÄNNEN. Jag skulle aldrig antagit förslaget att bo här, om jag vetat att grosshandlarn ...
PresteStändet S. D. Efter öfverläggning, om Lag-Utskottets betänkande N:o 40, i den väckta frågan, om bestämmande af viss grund för fastighetsvärde vid Bouppteckningar hvarefter fattigprocenten må beräknas, beslöt PresteStåndet antaga det alternatif uti berörde betänkande, som innehåller, att det bör förblifva vid hvad Lag och Författningar, angående så väl Bouppteckningar, som Domares åligganden vid deras ingifvande till Domstoln innehålla, och att någon vidare föreskrift i desse delar icke är af nöden, Bihangtill R. Maj 1823. samt gillade äfven hvad Utskottet i slutet af Betänkandet anfört. Fån Vdllofl. BorgareStåndet. S. D. Återremitterades Ekonomi-Utskottets Betänkande IS!:o 74. i frågan om skyldighet för Lappske Nybyggares Söner, att ingå uti allmänna Beväringen. S: D. Då nu ånyo föredrogs ConstitutionsUtskottets Memorial N;o 8, med förslag till ändring i 68 §. Riksdags Ordningen, angående Revisionerne emellan Riksdagarne blef det antaget, att hvila såsom ett Rikets Ständers utlåtande, hvaröfver vid nästa Riksdag skall beslutas, S. D. BancoUtskottes betänkande N:o g, om anstalter till befordrande af Norrskt mynts gångbarhet i Sverige, blef nu, vid förnyad föredragning, förkastadt» S. D. Vid förnyad föredragning af Banco. Utskottets betänkande N:o 10, i anledning af inkomne anmärkningar från jené Riksstånd vid Utskottets betänkande N:o 3 rörande Publicitet af Bankens angelägenheter, stannade Borgare-Ståndet i följande beslut: 5f:o Att Banco-Utskottet bör ofördröjligen till Riksens Ständer inkomma med en fullständig uppgift öfver' Bankens närvarande Prot. Utdr. d. 7
Att derest denna belägenhet längre fortfar, utan iämpeliga utvägar till ön lifligare törelse och Penntnge-undersröd på deras varor vid den rid hjelp bast behötves, sannolikt en stor del Landtman skall finna siri undergång och Staten sakna påräknade tillgångar, hvilka ändå komma att lör detta år, i förhållande till de föregående, genom nedsatta Taxeringar, att icke obetydeligen minskas* Efter denna målning är det svårt begripa, huru välmågan så hastigt inom blott tvenne års tid, kunnat återvända, och der oaktadt, Svenska Folket innevarande år, mäst äta bröd till en stör del vuxen på ut.ändsk botten, hvilken Omständighet vis erigen icke ökat Svehska National - Förmögenhetjn : Jag lemnar likväl osagt örn dessa begge Län äro af hagön utmärkt godhet framför de öfrige Rikets Landskaper, hviU ket torde förtjena att undersökas, pä det, vid fördelning af Bevillningen, Contributjonerne derstädes måtte kunna till någon lisa för andra 196 Den 8 December. vanlottade orter, i samma mon ökas. Det äc i öfrigt hugneligt att höra, det Jordbruket, Bergs-handteringen och Näringarne äro i ett tilltagande, som lofvar de bästa utsjgter för framtiden j men bedröfligt derjemte, att motsatsen höres från andra håll, ty hvad Jordbruket angår, så framskrider det väl med stora steg på somliga Orter: Måssar uppodlas, Sjöar aftap pas m. m, på andra återgår det med lika stora steg tillbaka. Till bevis derpå vill jag anföra Skåne: Ödehemman finnas der till mängd 3 en myckenhet af Hemmans-åboer äro i sä knappa omständigheter, att de hvarken förmå hålla tillräckligt Tjenstefolk eller Dragare; den gamla åkern således slätt brukad, bärande ofta mera tistel än säd. Om den förmånliga conjuncturen, hvaruti Bergs-handteringen befinner sig, lemnar Kongl. Bergs - Collegium i dess under den 23 sistledne December till Konungen underdånigst afgifne utlåtande, ett olika yttrande, än det man hörde för några dagar sedan på Riddarhuset:
Summa R:ko U:dr 17,0643)03: 2. 2. 1 1,130,209: 4. 8. — 43 — Vid jemförelse emellan de i förestående uppgifter omfdrmälde skulders och tillgångars sammanlagda belopp, visar sig, att tillgångarnes öfverskott, hvilket vid 1857 års slut utgjorde B:ko R:dr 7,418,382: 19: 5. under år 1857 minskats med » » 3,856,019: 25. 7. så att det belopp, hvarmed tiilgångarne vid sistlidet års slut öfverstego skulderne, utgjorde blott B:ko R:dr 3,562,362: 41. 10. Men om härvid tages i betraktande, att af de vid 1856 års slut utbalanserade fordringar, på grund af Ilikets sednast församlade Ständers beslut, blifvit i sistlidet års räkenskaper afskrifne åtskilliga summor, hvilka, enligt kapitalräkningen i 1857 års hufvudbok, uppgå till icke mindre än 9,479,545 ll:dr 40 sk. 10 r:st, så har i sjelfva verket Riksgäldskoutorets ställning under sistlidne år betydligen förbättrats. Ty, äfven om från kapital öfverskottet R:dr 3,562,362: 41. 10. afdrages beloppet af de fordringar, sorn torde komma att utur räkenskaperne afskrifva» sedan behörige redovisningar derför blifvit afgifne och godkände och hvilka fordringar beräknats uppgå till » 421,758: 46.