Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Enligt hvad vidfogade tabell N:o 4 upplyser, innefattar den förra en areal af 93 tunnland 22,5 kappland, och har afverkningsbeloppet under åren 1856 till och med 1860 utgjort i qvantitet 330,527 kubikfot och i penningevärde 5,578 R:dr 28 öre. Jägeristaten inom länet består af en ordinarie tjensteman, Jägmästaren samt en extra Öfverjägare, som endast tjenstgör vid påfordran, när behofvet sådant kräfver. Den förre har en lön af 1,000 R:dr R:mt. Å allmänningen Holaveden äro anställda två skogvaktare, som från allinänningskassan aflönas med respektive 270 och 345 R:dr och derjemte hafva boställen på allmänningen, hvilka, af skogvaktarne utarrenderade, lemna en inkomst af 50 och 140 R:dr. Dessutom finnas inom länet trenne skogvaktare på indragningsstat, hvilka dock äro mycket ålderstigna och jemväl i följd deraf till tjenstgöring oanvändbara. De dem anslagna löner och boställens afkastning äro uppskattade till 575 R:dr. Häradsallmänningen Östra Holaveden är indelad till trakthuggning och står under förvaltning af Jägmästaren, som emellertid vid särskilda tillfällen gjort anmärkningar mot lämpligheten af den fastställda hushållsplanen derstädes, och hvilka anmärkningar blifvit till vederbörande myndigheters pröfning anmälda. Häradsboerna njuta rätt till utsyning å denna allmänning, hvarvid så tillgår, att all skog på förhand upphugges, så att icke något af årets utsyning qvarlemnas på rot, och erlägga utsyningstagarne så väl denna upphuggningskostnad som ock i stubblön för hvad som utsynes: 92 öre för 100 stycken stäfver, 83 öre för ett lass ved eller gärdsle, 62 öre för en sågstock af tall, 45 öre för en dito af gran, 58 öre för en syll af tall och 41 öre för en dito af gran. Hvad som utaf afverkningsbeloppet för året öfverblifver, försäljes på offentlig auk - g Jönköpings län.
att socknemännen vöre villige an - Bih. lill li. St. Trot. 7850 & '1851. 4 Sami. 7 A/d. 5 Band. 2 Haft, 9 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 448. skaffa lämplig bostad åt läkaren, dels betyg från Landsböfdinge-embetet, att ifrågavarande läkare-beställning vore -för orten särdeles nyttig och behöflig; m) af Herr C. E. Embring och Riksdags-fullmäktigen dohau Johansson från Östergöthlands län, hvilka, på anlprda skäl, föreslagit, att, i stället lör den i Waldemarsvik nu varande distrikts-läkare-beslällning, en extra Provincial-läkareljenst. mätte, pä statens bekostnad, derstädes inrättas, med skyldighet för innehafvaren all bestrida läkarevården inom Ringarums och Gryts socknar af Östergöthlands samt Tryserums, Hannäs och Eds kapells socknar i Kalmar län ; n') af Riksdags-fullmäktigen Nils Larsson från Jemtlands län, hvilken, efter framställning af de stora svårigheter, som mötte lör innevåaarne i Ragunda tingslag ai Jemtlands län att förskaffa sig erforderlig läknrehjelp, enär den för tingslaget anställde Provincial-läkare vöre boende pä ett afstånd af icke mindre än 12 mil, hemställt, alt Rikets Ständer mätte anslå lön till en Provincial-läkare inom nämnde tingslag och Borgvattnets kapell-församling, med station å Ragunda kyrkoslätt; o) af Riksdags-fullmäktigen.
Det af Rikets Ständer vid sistförflutna Riksmöte afsedda mål skulle nemligen derförutan ej kunna fullständigt uppnås, ej eller då fattade beslut om ransakningshäktens ombyggnad, hvartill medel jemväl blifvit anslagna, komma till verkställighet; fördelarne deraf inses lätt, om man tager i betraktande, att de betydliga kostnader, som Slaten nu måste vidkännas för fångtransporter, då den tilltalade flera gånger måste undergå ransakning, till större delen undvekes, äfvensom att dylika transporter, som ofta lemna tillfälle till flykt, dessutom ej hafva något välgörande inflytande på fångar, serdeles som deras sammanvaro med andra fångar ofta derigenom komrne att äga rum, så framt icke hvarje fånge skulle serskildt transporteras, hvilket åter alltför mycket skulle öka omförmälda kostnader. Att under ransakningstiden en sådan sammanvaro menligt inverkar på anklagades sinnesstämning och förhållanden, har erfarenheten nogsamt bevittnat och det är just denna erfarenhet, som i första rummet grundlagi Rikets Ständers i denna del vid sista Riksdag fattade beslut. I afseende på Nämndens ijenstgöringsskyldighet förekommer väl, att, så vida icke Nämnden skall besväras alltför mycket, nödigt är, att de närmast boende Nämndemännen kunna anlitas vid nu ifrågavarande förrättningar, och således att andra än de, som egentligen tillhöra den HiiradsRätt, till hvilken målet hörer, kunna komma alt utgöra ledamöter af Rätten; men hvarje Domsaga kan, oansedt den utgöres af flera Härader med serskilda tingsstäder, i sjelfva verket betraktas såsom en jurisdiction, enär nemligen på alla ställen samma person är Ordförande i Rätten och den hufvudsakligen ansvarige, samt endast ledamöternes tjenstgöringsskyldighet 020 Expectiuons-Uiskotlcts Förslag till lind. Skrifvelse, N.o aJa är begränsad inom vissa
Förordning om kommunalstyrelse på landet hufvudsakligen anfördes, eller att egare af den fasta jorden måste anses hafva mera intresse för kommunens framtid än egare af annan fastighet, löntagare eller rörelseidkare, hvadan den förre borde i förhållande till den sednare ega en större andel i kommunalskatterna, samt dessutom det missförhållande egde rum mellan hemmansegare, å ena sidan, samt löntagare och röi-elseidkare^ å andra sidan, att hemmanet betalade sina utskylder endast efter den del af sina onera, som utgjordes genom bevillning, under det att öfrige skattskyldige, som utgjorde alla sina onera till Staten genom bevillning, derigenom finge sig påförd högre bevillningstaxering och således komme att deltaga i kommunalutskylderna till ett ojemförligt högre belopp än hemmansegare, torde i nu förevarande fråga ega sin fulla tillämplighet äfven inom den större och högre enhet, om hvars gemensamma angelägenheter Landstinget eger att rådslå och besluta; då vidare, äfven om ett eller annat ämne för Landstingets förhandlingar kan anses i olika mån röra jordbruket och annat beskattuingsföremål, likväl flertalet af de dervid förekommande frågor så öfvervägande synas angå jordbrukets angelägenheter, att dess derigenom företrädesvis afsedda intresse jemväl rättvisligen torde böra för dess innehafvare medföra en i samma förhållande utsträckt andel i landstingsskattens utgörande, samt, enär de af Landstinget i allmänhet beslutade afgifter lända hela länet, således dess samtliga kommuner till nytta, desamma i följd deraf Sammans. Bevilln.- samt Allm. Bes v.- och Elcon.-Utsk. Utlåtande N.-o 6. 3 synas böra utgå efter samma grund, som gäller för deltagande i kommunalutskyl ■ derna, får Sammansatta Utskottet tillstyrka bifall till hvad Kongl. Maj:t i ofvannämnda nådiga Proposition föreslagit i afseende å lörändrad grund för uttaxering af landstingsmedel.
BondeStåndets Sessionsrum och det större Canzlirummet, att något Contract härom, efter hvad Utskottet inhemtat, icke är vordet afslutadt; men hvilket icke torde böra bereda något hinder emot förslagets antagande äfven i denna del, enär all anledning är att förmoda, det Magistraten icke gör anspråk på större hyra, än som kan vara skälig och billig. Betänkande n. N:o 42. Betänkande, rörande indragning af all Mathållning på Statens bekostnad, vid den så kallade Landtmarskalksklubben; samt om förminskning i Statens utgifter för KlubbInrättningarne. (R:gs-A.) Uti ett hos Höglofl. R. o. A. den 4 sistl. Dec. ingifvet Memorial, har Herr August Anckarswärd anfört, att i en tidpunkt, då Statsbehofven synas så stora, som nu och nödvändigheten till slut möjligen tvingar Representanterne att nekande besvara flera fordringar, synes det vara ett högt påkalladt föreseende, att Representationen börjar med att indraga onödiga utgifter, i och för sin egen skuld, och är det, ledd af denna tanka, som Motionairen föreslår indragning af all mathållning vid den så kallade Landtmarskalksklubben, för hvilken, vid förra riksdagen, kostnaden uppgick till omkring 18,000 R:dr Banco. Och då utsigten synes vara till ett lika långvarigt riksmöte nu, som förra gången, så skulle Motionairen anse det vara väl, att i tid vidtaga den besparing han föreslagit, såsom utan tvifvel det kostsammaste af hela Inrättningen; och sätter han ingalunda i fråga, att Klubben genom denna indragning skulle förlora något af sitt egentliga föremål, som måtte vara tillfälle för Riksdagsmän att råkas, för att kunna samtala. 8 i jStats-Utskottets Denna Motion har, tillika nied åtskillige Ledamöters häraf föranledda yttranden, blifvit till StatsIJtskoltet remitterad.
Huruvida någon byggnad vid Carl XIII:s torg, hvarom serskild K. propos. lärer förekomma, och i hvilken föreslagne byggnad beställslokal för Finance-depart:ts-chefen förmälas vara afsedd, framdeles blifvcr, vid skeende pröfning, af R. St. bifallen till utförande med anslag af allmänna medel, är, i min tanke, en helt och hållet särskild fråga, af hvilken den af mig väckta bör anses oberoende. Vid öfvervägande af hyrornas antagna belopp i hufvudstaden, speciellt med afseende ä den ifrågavar. embetsmannens ställning i det allmänna och deraf föranledda behof af passande bostad, samt vid anställande jemförelse af de lokaler, som numera blifvit åt hans embetsbroder i nyssberörde hänsigt uplåtne, anser jag en summa af 1000 r:dr b:co icke vara för högt tilltagen för anskaffande af boningsrum för året åt bemälde chef. R. St. hafva, ifrån och med 1840, då nuvar. organisation af Stats-rådet beslutades, tydligen insel lämpligheten af Stats-depart:tsclrefernes förseende med boställen, på sätt redan för utrikes Statsministern länge egt rum. Det. torde alltså vid detta tillfälle ej erfordras någon mångordig förklaring af de skäl, som härtill böra anses talande: — vigten deraf att den man, som Konungen finner skicklig till ifrågavar. ansvarsfulla embetes bestridande, ej må lillbakahållas genom förhållanden af t. ex. föreg:de bosättning å annor ort eller en, om än för den enskilde tillräcklig, dock för en högre embetsman nog inskränkt ekonomisk belägenhet, o. v. s. Det är Staten värdigt, att försätta Statens förnämste tjenare i en af enskilda omständigheter oberoende ställning; och det torde ej kunna nekas, att tak öfver hufvudvl är, öfverhufvud taget, ett af de nödigaste föremål för omtanken i sådant hänseende. Likhet i förmåner med dem embetsbroder af enahanda vigt för det allmänna ega, är en billighetsfordran, som Staten likaledes, genom folkets ombud, lärer finna med rättvist bedömande enligt att godkänna.
Efter de uppgifter, som kunnat erhållas om fartygens antal å Wenern, samt deras ungefärliga lästetal, utgjorde de förra omkring 600, deraf 150 af 20 läster eller derutöfver, och 450 af tio läster ungefärligen hvartdera, alla 600 gemensamt beräknade att årligen göra från 6 till 15 ä 18 resor fram och ater, eller hvad i lots-förordningen förslås med hel resa; och om det antoges, att hvardera af de 600 fartygen i medeltal göra 10 resor, skulle fyroch båk-afgiften för de 150, enligt nu gällande tariff, inbringa omkring 1,875 riksdaler, och de 450 fartygen 937, eller tillsammans 2812 r:dr för året, en summa ungefärligen motsvarande nu uppgifna inkomst af seglationsalgiften. Om nu allmänna lotsoch båkafgifter skulle kunna tillämpas för fartygen i Wenern, så vunnes, jemte andra fördelar, jemväl den, att upphörden och controllen hlefve ojemförligt lättare, än om seglations-afgiften skulle fortfarande bibehållas.
Storsta lyckan var dock att f B agna sig &amp; t ett arbete, som ofverensst&amp;rnde med deras anlag och smak, att se foretaget kronas med frnmghg och forst och friimst att f H medverka for en sak, som l&amp;de bdde till den enskildes och till sainhiillets basta. Redan i tidskriftens andra Brgbng och sedan allt framgent aro artiklarna signerade. Anonymiteten lyckades de b&amp;da redaktriserna dock i det narmaste bibehBlla Sifven under utgifvandet af denna Brg&amp;ng. Roligt ar att iakttag ' a hur fyndigt de visste variera sina signaturer for att dolja briaten p i medarbetare, en brist som de 1Bngt ruer an publiken erforo. Rosalie Roos hade redan 1855 ntgifvit ett hiifte dikter under market)) La Straniem). Frsn denna pseudonym l h a d e hon begynnelseoch slutbolrstafverna och tecknade sig i tidskriften an med St. och an med rs. Troligen har hon ocksii begagnat andra signaturer. Hennes flesta bidrag behandla iimnen sBdana som exempelvis: D fiinn.an och arbetet D, D Rickors upp fos tran D,)) llirimzans religiosa upp fostran S,)) Om klnndersjuka)) o. s. v. I 4: e .och 5: e &amp; rgBngarna blifva bidragen fiirre. Hennes tid och tankar rycktes oernotstBndligt allt mer och mer till andra kra.ftfordrande uppgifter. VBrsommaren 1857 intradde Rosalie Roos i aktenskap med d Hvarande profess orn sedermera blifvande justiti.erBdet K. Olivecrona och jkladde sig diirmed moderskallet for fyra styfbarn, en son och tre ") Se 1: sta Arg. sid. 155. ' dottrar. Omgifven af denna barnskara och uppfylld med djnp kansla af de plikter, hennes stallning Alade, blefvo de stnuder, hon kunde iigna Bt tidskriftens redaktion allt firre.
{Tillägg vid slutet.) •—■ — •— I händelse Justitieombudsmannen , vid samma Riksdag, under hvilken han blifvit vald, af säger sig det erhållna förtroendet, eller med döden afgår, skola Riksens Ständer i Embetet genast insätta den man, som de till hans efterträdare utsett. Skulle JustiticeOmbudsmannens utsedde efterträdare under påstående Riksdag afsäga sig det erhållna förtroendet, eller i JustiticeOmbudsmansEmbetet insättas, eller med döden afgå, utväljes, på ofvan stadgade sätt, en annan behörig man i hans ställe. Detta tillägg Lief, uppå derom framstäld proposition, af Ridderskapet och Adeln bifallit. 63 §. (Ytterligare tillägg.) Inträffar något af dessa fall emellan 12 Den 2 Mars f. m. Riksdagarna j s/tall Riksens Ständers rätt härutinnan genom Deras Fullmägtige i Ranken och RiksgäldsContoiret utöfvas. Friherre Boije, Fredrik: Det.synes mig vara glömt, att det borde stå: genom deras Fullmägtige i Banken och RiksgäldsContoiret samt RiddarhusDirectionen. Det liar alltid varit vanligt, att RiddarhusDirectionen varit med vid dylika val. Månne meningen då kan vara, att den bär skall vara utesluten? Grefve Possej Arvid: Ridderskapet och Adeln har redan antagit förslaget i 98 §. RegeringsFormen, och det nu föreslagne tillägget till 63 §. Riksdagsordningen är endast en afskrift deraf. Herr Hjerta, Gustaf: Jag torde få uplysa, att ett missförhållande i antalet emellan Ståndens Deputerade skulle, genom antagande af Friherre Boijes förslag upslå. Ridderskapet och Adeln skulle få flere Ledamöter vid valet, än de öfrige Stånden. Herr von Hartmansdorff, August: Utom de uplysningar, som redan blifvit lemnade, anhåller jag få nämna, att under förlidne Riksdag inträffade just det fall, att JustitiasOmbudsmannen afled; och när
Om 2tne nya Landshöfdingar och en temporär vice Landshöfding tillkommit samt en ny HorRätt blifvit tillsatt, så bevisar detta icke derföre att dessa tjenster äro onödige; men att de flerfalldige förhållanden och mera invecklade angelägenheter, som utaf en stigande civilisation och ökad folkmängd, samt en i samma mon tilltagande näringsflit och omtanka äro en följd, fordrat en jemnare uppmärksamhet, att Regeringen följt behofvens anvisning och trott, att några 1000 R:drs utgift icke kunde jemnföras med fördelarne af en stigande cultur och af rättsökande parters lindring i kostnader och besvär,ida de på närmare håll fingo njuta rättvisan. Men det är ej blott öfver de verkliga Embetsmännens antal, utan också öfver mängden af utdelta titlar, som Friherre Anckarsvärd kla, gar. Dessa senare kosta likväl Staten ingenting, och de äjro icke dess mindre ett sätt att 365 Den 17 April c, ml visa Regeringens tillfredsställelse och Statens erkänsla för gjorda tjenstår, eller ådagalagde nitfulla bemödanden till allmänt gagn. Uti ett samhälle d-*r Regenten och det Allmänna hafva inskränkta tillgångar och få utvägar att belöna, tror jag icke man borde klandra att denna utväg begagnas och hvad angår att man icke nog hushållat dermed, tror jag det borde ihågkommas, att tidebvarfvets fordringar nu äro andra än fordom; att i mon medelclassen närmas de högre, och samhällsskillnaderne blifva mindre märkbara, i samma mon blifva också anspråken på uppmärksamhet hos Styrelsen mera vidsträckta och att billighet och klokhet fordra ofta att deruppå göres afseenJ de. Jag säger detta ifall det verkligen kunde bevisas, att mera än fordom man varit frikostig med hederstitlars utdelande. Men vid en i närmare undersökning, tror jag detskall kunna ådagaläggas, att saken förhåller sig just tvertom, och att nästan med hvarje år antalet af sådane nådebetygelser blifvit mera inskränkt. Friherre Anckarsvärds anmärkning blir i sådant fall i alla afseenden origtig.
S. D, f. m. t>å nu ånyo föredrogs Bevillnings^ samt Allmänna Besvärs*, oeh Ekonomi-Utskottens, den 7 dennes, under N:o 68 afgifne, samt den 12 Fröt. Vtdr. d. is Dtctmb. 1823. sfi derpåföljde e, m. på bordet lagde Ullätande, ofver gjorde Anmärkningar vid Utskottens fornt med' deldte Betänkande, i anledning af väckt fråga, om införande här i Riket af Drawbacks ellef restitu. tion af Tull å Rå-ämnen, då de förädlade utföras; fann Ridderskapet och Adeln att, enär sistnän.a le Betänkande redan blifvit af Ridderskapet och A* deln bifallet, Utskottpns ifrågavarande Utlåtande herde läggas (ill Handlingarna, S. D. f. rn. Vid förnyad föredragning af Förstärkta Stats-Uiskottets, den 11 dennes, ander N:o 659 aflåtne, samt den 14 derpåföljde på bordet lagde Memorial, dels angående skiljagtigheter, i afseende på stadganden uti den föreslagne Bevillningen> dels rörande Fullmagters och JLysnings-sedlars förseende med stämpla dt papper, samt Tid. ningars stämplingfarin Ridderskapet och Adeln att samma Memorial, borde till Bevillnings-Utskot5 tet öfverlemnas, S. D. f. m. Föredrogos a nvo och gillades följande från Banco-Utskottet inkomne, sam den 10 302 Prat, Vtdr. d, is Decemb, igsj. oell 12 ’ dennes efierroiddagarne pä bordet lagde Memorial oell Utlåtanden: Af den 9 dennes:
Jag gläder mig då åt att jemföra huru häftig, otålig och fordrande din kärlek den tiden var och huru djup, hög och förtroendefull den nu är. Sedan sänder jag dig min helsning med hvarje förbiilande fågel, hvars vingar susa genom luften; och när jag i aftonrodnaden skådar huru det ena hvita seglet efter det andra försvinner vid horisonten, tänker jag på huru kanske just då ett annat fartyg i hvit segelskrud sakta vaggar på en purpuroch azurfärgad ocean. Skön är drömmen, men skönare blir dock verkligheten. När sommaren flyktat bort och höstens högresta vågor slå mot Sotenäsets stupande bergväggar – då blommar min sommar för andra gången ” Nu var hösten kommen och temligen långt liden. Sedan tvänne månader hade Juanna invigt sig åt det moderliga kallet; och strålande lycklig, full af frid och förhoppning, dansade hon i den stora ekpanelade salen kring faderns stol med sin lille son på armen, och herr Tönne log och såg ut, då han betraktade den synen, som om han i full inspiration velat säga: ”Herre, nu låter du din tjenare fara i frid.” Redan vid slutet af oktober trodde Juanna (efter afseglingsbrefvet från den ort i Medelhafvet, hvarifrån Lauritz var destinerad till Göteborg) att hon kunde ha sin make hemma. Men hon ville icke alls vara oförnuftig: det anstod henne ej hvarken i egenskap af sjömanshustru eller i sin egenskap och värdighet af mor. Alltså hade hon beslutat att utan oro se, om så behöfdes, november både ingå, fortgå och till och med ändas. Ty huru beräkna alla de konträra vindar, som kunde uppehålla honom! Emellertid skulle magister Sune innan slutet af oktober tillträda sin plats på Grafverna. Alltså finge Konkordia besluta sig att blifva brud utan att, såsom det varit aftaldt, till brudpallen införas af kapten Lauritz, något som hon i sin själs fördoldaste gömma med häftighet åtrått.
M. deremot icke funnit skäl att för närvarande medgifva och Rikets Ständer föreslå någon jemkning i dagsverksräntan for de å 011 varande kronoskatte arbetshus, för hvilka, fyra till antalet, sådan ränta nu utgjordes med lösen för dels 7, dels 4 dagsverken årligen. Hvad i detta ärende förekommit, hafva Rikets Ständer tagit i noggrant öfvervägande, och som af den hållna undersökningen inhemtas, bland annat, att, vid jemförelse emellan hemmanshinehafvarnes å Hven arbetsskyldighet och den, som åligger arbetshem månen under boställena Hjelmshult och Årup, de förra befinnas vara i icke iinga mån hårdare betungade än de senare, så och med afseende äfven derå, att afkortningen af 6 daler öhemmanéns ränta blifvit de arbetsskyldige beviljad såsom ersättning för den jemlikt 1688 års 102 Expedilions-Utskottets Fors'ag till tind. Skrifvelse, åi.-o 63. kontrakt hemmanen åliggande dagsverksskyldighet, för befrielse hvarifrån hem** mansinnehafvarne erbjudit en årlig spanmålsränta af 8 tunnor, hälften råg och hälften korn, hafva Rikets Ständer pröfvat skäligt lemna bifall till E. K. M:s högstberörda nådiga proposition, i hvad densamma rörer de nu bestämda dagsverkenas ersättande medelst ifrågavarande spanmålsränta, samt derjemte för sin del beslutat, att den, enligt meranämnda kontrakt, hemmansegarne k Hven medgifna afkortning af 6 daler eller 2 r:dr på hvarje | mantal iuå hädanefter äfven varda dem förunnad. Hvilket Rikets Ständer få, till svar i ämnet, härigenom underdånigst anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 19 April 1848. Uppläst och godländt hos Ridd. och Adrin den 19 April 1848.
öfvermenniskan: i det ordet ligger, att menniskan är något som måste öfvervinnas, att hon är en brygga, ej ett mål. Du och I alla: I måsten öfvervinna eder själfva af kärlek till öf-vermenniskan. Der, hvarest staten upphör, — så sen dock dithän, mina bröder; sen I honom ej, regnbågen och bryggan till öfvermenniskan. Ej kärleken till nästan lär jag eder, ty det är eder dåliga kärlek till eder sjelfva; ej heller kärleken till kvinnan lär jag eder, ty vore det ej bättre falla i mördarehand än i en branstig kvinnas drömmar? Men vännen lär jag eder: han vare eder jordens jäst och en aning om öfvermenniskan! Fri kallar da dig i Fri hvarifrån? Hvad rör det Z&amp;rathustra! Men klart skall ditt öga båda mig: fri till hvad. Kan du sjelf gifva dig ditt onda och ditt goda och upphänga din vilja öfver dig såsom en lag? Du måste brinna i dina egna lågor: hnru skalle du kanna varda ny, om du icke först blefve aska? Du ensamme, da går den skapandes väg: en gud vill du skapa dig nr dina sja djeflar. Den som är förhatlig för folket, såsom en varg för handarne: det är den frie anden, länkfienden. Fri från drän-garnes lycka, lösgjord från gudar och dyrkan, orädd och fruktansvärd, stor och ensam: sådan är den sannfärdiges vilja. Han känner ock den svåraste bland konster: den, att i rättan tid — g&amp;. Fri till döden ooh fri i döden, en helig nej-sägare, när det ej mera är tid till ja: sålunda förstår han sig på lif ooh död. En lycka allenast känner han ej: den undflngandes lycka. Det mitt armod, mina bröder, att min hand aldrig hvilar ut från att skänka. Det är ljusets fientlighet mot allt lysande. Men I ensamme af i dag, I skolen en gång vara ett folk: nr eder, I som utkoraden eder sjelfva, skall framväxa ett utköpt folk: — och ur detta öfvermenniskao.
“ 2:o denna förklaring: “dels att Gifte rmåls-balkens 1 Kap. 3 och 4 §§ samt 6 Kap. 3 § komma att upphäfvas och ur lagen utgå; och dels att igenom ofvanberörda förslag till ändring och upphäfvande af nämnda §§ i Giftermåls-balken ej sker någon ändring i hvad lagen uti samma Balks 2 Kap. 10 §, 3 Kap. 10 § samt 6 Kap. 1 och 2 §§ stadgar.44 I nådig Skrifvelse den 31 Oktober 1865 har Kongl. Maj:t gifvit Rikets Ständer till känna, att, om än den af Rikets Ständer genom nämnda beslut antagna grundsats att ogift qvinna, som fyllt ljugufem år, ej vidare skulle stå under giftoman, så vida hennes föräldrar voro döda, men deremot, om någondera af dem lefde, fortfarande vara underkastad målsmanskap i berörda hänseende, kunde, med afseende å grunderna för giftomannarätten, anses i och för sig följdrigtig, och tillämpningen Bih. till R. St. Brot. 1865 & 1866. 7 Sami. 1 Afd. 20 Käft. 1 2 Lag-Utskottets Betänkande N.-o 60- deraf i lagstiftningen finge anses egnad att afhjelpa det behof af lagförändring i ifrågavarande hänseende, som möjligen vore för handen, så hade likväl emot antagligheten af Rikets Ständers förslag förekommit: att upphäfvandet af 3 § i 1 Kap.