Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Juli förklarat, att som Häradsrättens särskilda utslag, hvarigenom fångarne dömdes skyldige till begångna tjufnadsbrott, icke innefattade föreskrifter — 23 — af Häradsrätten, att dessa brottslingar skulle ur häkte Iösgifvas, innan de undergått den bestraffning, Häradsrätten dem ådömt; vid hvilket förhållande Kongl. Hofrätten funnit böra antagas, hvad Domhafvanden i sitt betyg förklarat, att nemligen fångarnes lösgifvande varit föranledt af hans tillsägelse derom till Länsmannen; alltså och då det icke tillkomme Häradshöfding, ' såsom någon med hans embete förenad rättighet eller pligt, att utom rätten enskildt förordna om fånges lösgifvande ur häkte, samt Häradshöfdingens tillsägelser till Länsmannen om fångarnes Digifvande följaktligen icke borde betraktas såsom innefattande någon embetsåtgärd; funne Kongl. Hofrätten förevarande åtal, såsom för fel i domareembetets utöfning, icke föranleda till vidare yttrande; men i anledning af min anmärkning, att två bland fångarna, hvilka icke varit angifne för gröfre brott än dem, för hvilka de blifvit sakfällde, bordt antingen genast vid ransakningens början Iösgifvas eller ock efter sakfällandet qvarhållas i häkte, tilldess de voro straffade, har Kongl. Hofrätten yttrat, att enär samma personer varit anklagade och jemväl blifvit sakfällde för första resan stöld, Kongl. Hofrätten funne Domhafvan den, för det lian låtit dessa personer i häktet qvarhållas under ransakningen, som påbörjades den 4 och slutades den 11 Oktober 1848, icke hafva gjort sig till något ansvar skyldig. Ofvér,detta utslag har jag anfört underdåniga besvär med anmärkning, att enär qvarhållandet i häkte för ett endast angifvet och under ransakning stående brott omöjligen skulle kunna gillas, om ej sakfällandet för samma brott borde medföra den brottsliges qvarhållande, till dess
Maj:ts Nådiga Skrifvelse, angående uppförande å Indragnings-staten af löne-ersättning åt f. d. Stats-Secreterarne Grip och <von Hartmansdorff; samt N:o 264, i anledning af erhållne återremisser å Utlåtandet N:o 115. S. D. Yid förnyad förediagning af Stats-Utskottets memorial N:o 274, i anledning af Riks-Ståndens skiljagtiga beslut, angående aflöningen för deras Secreterare ocb Notarier, antogs Utskottets inbjudning till Ståndet att, i afseende på arfvodet för Bonde-Ståndets Secreterare och Notarier, förena sig Prot. Utdr, d. 2g dug. 1840. med Presteoch Borgare-Stånden uti deras beslut att bestämma aflöningen för samtlige Riks-Ståndens Secreterare till 300 R:dr i månaden^och för samtlige Riks-Ståndens Notarier till Fyra R:dr 24 sk. om dagen. S. D. Föredrogos ånyo Lag-Utskottets följande Belänkanden nemligen: N:o 99, i anledning af väckt fråga om förändring i vissa delar af nuvarande lagstadganden om giftorätt och arfsrätt m. m. Bifölls. N:o 102, i anledning af väckte motioner om rättighet för Länsmän att på eget ansvar och utan förutgången remiss från Kronofogde, äfvensom för enskilde, på socknestämma utsedde, personer, att verkställa utmätningar. Återremitterades. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls ett från Högvörd. Preste-Ståndet ankommet protocolls-utdrag N:o 269 för den 11 dennes, med inbjudning till Med-Stånden att biträda Preste-Ståndets beslut, i afseende på anslaget till Natur-historiska Riks-Museum och fördelningen deraf för de serskilda samlingarne, på sätt Kongl. Vetenskaps-Academien föreslagit. Den 29 Au g. 1840 f. m. Från Höglo fl. Ridderskapet och Adeln.. S. D.
Ridderskapet och Adeln behagat fatta sitt beslut öfver hvad Utskottet i ofvanberörde måtto hemstäldt, Utskottet vill i ett sammanhang med förslaget till en ny Riddarhusordning, uppgifva de Redactionsförändringar, som af samma beslut kunna blifva en följd, hvilket allt jemte några Ledamöters yttrade särskildta meningar till Ridderskapets och Adelns vidare ompröfvande vördsamt öfverlemnas. Stockholm den 3 April 1823._ På RiddarhusUtskottets vägnar C. G. Spens. N. Snoilsky. ssl Deri il April e, m, e Utdrag af Protocollef, hållit i Riddarhusutskott vid Lagtima Riksdagen i Stockholm den 7 April 1823* „ Vid justering af Utskottets Betänkande angående den af Friherre Boije, Ludvig, väckte fråga om Bänkmännens afskafiande, voro följande Herrar Ledamöter af särskild tanka i afseende på lämpeligaste sättet för Ridderskapet och Adeln att omedelbarligen deltaga i Electorsvalet; och yttrade sig: Herr von Hohenhausen: Jag är fullkomligt enig med Utskottets pluralitet uti den öfvertygelse, att det nu stadgade valet af Bänkman hvilka sedan böra välja Electorer och. dessa sluteligen Utskotts Ledamöter, helt och hållit är stridande mot den bestämda jemnlikhetsprincip i rättigheter, hvilken grunölagarne vid alla tillfällen yrkar mellan Ledamöter i RiksStånden, äfvensom att dessa Bänkinansval på sätt de ny tillgå, svårligen kunna uttrycka Ridderskapets och Adelns gemensamma val eller utgöra en förteckning på d? medlemmar, hvilka föf detta magtpåliggande kall äga Ståndets mesta förtroende. Men med Utskottets pluralitet delaf jag icke den tankan, att alla olägenheter öfvervinnas derigenom, att man blott afskaffar Bänkmännen, och låter valen till Electorer förrättas på samma sätt, som till nämnden och andra personalval i Ståndens plena.
Lån på äldre Lånebanks-obligationer, omförmälda i 47 § af Reglementet uppgingo, vid 1861 års slut, till R:dr 22,369: 96. Inbetalningarne å dessa lån hafva utgjort: 186 186 186 Återstod vid detta års ingång R:dr 21,146: 50. § 19. Som de från’ Banken, mot inteckning i fast egendom och återbetalningsskyldighet i silfver, utgifna lån, under innevarande år slutligen liqvideras; så kan den angående dessa låns återbetalning i 48 § af Reglementet intagna föreskrift från blifvande|Banko-reglemente uteslutas. § 20. Sedan Fullmägtige, med stöd af stadgandet i 49 § 3 mom. af Reglementet med Allmänna Hypotheksbanken afslutat aftal om öfvertagande af Bankens fordringar mot pant af inteckning i fastighet på landet och återbetalning i sedlar, om hvilket aftal afhandlas i detta års Revisions-berättelse|§|43, torde särskild redovisning för berörda lånefordringar icke vara här erforderlig; hvaremot Fullmägtige beträffande Bankens fordringar mot pant af inteckning i fastighet i städerna, hvilka fordringar i Banken utredas, sedan utlåningen mot berörda pant, på tillförene stadgade vilkor, med utgången af nästlidet år upphörde, skolat upplysa följande: 1862. 1863. 1864. Utestående vid årets början Af de vid nästlidet års utgång utestående R:dr 999,802: 83- äro under detta år till och med den 14:de dennes inbetalda ... „ 59,646: 54- hvadan utestående beloppet då utgjorde R:dr 940,156: 29. 30 Banko-Utskottets Memorial N:o 1. §. 21. Af låuon till skiften och, odlingar, 1862. 1863. Angående Diskontoch Låne-koutorens rörelse under åren 1862 — 1864 åberopa Fullmägtige de af Styrelserna öfver dessa Kontor afgifna berättelser. § 23.
Det är temligen bekant, alt en af de Banker, på hvilka påtryckningen var ganska stark, just vid detta tillfälle icke hade mycket sedlar utelöpande, utan att påtryckningen var en följd af depositionsrörelsen. Vare sig att man något förminskar eller ökar sedelemissionen, tror jag således, att påtryckningen vid en kris alltid skall blifva kännbar. Skulle man inskränka sedelemissionen så, att man derigenom förekomme all fara, fruktar jag, att man på detta sätt satte stopp för Bankrörelsen i allmänhet, och det kan väl icke, särdeles under nuvarande förhållanden, vara meningen. Jag anser mig böra tillkännagifva, Den 24 Febrnari. 385 kännagifva, att jag frän en mängd Privatbanks-Direktioner haft enskildta bref ang:de detta förslag, deri de för pina och död begärte alt få slippa hela förslaget, emedan det skulle göra hvarje Bankrörelse omöjlig. Denna omständighet har föranledt mig att icke tillstyrka någon ytterligare inskränkning. Under förra diskussionen yttrades här, att nu gällande stadganden, der afseende gjordes å riksmyntkassan, skulle vara bättre än Clskis förslag. Skälen för den motsatta meningen utvecklades då fullständigt, och jag vill derföre nu endast i korthet säga, att orsaken, hvarföre Utsk. icke ansett riksmyntkassan böra bibehållas såsom norm för sedelutgifningsrätten var den, att denna kassa är så fluktuerande, att den i dag kan vara 200.000 Rdr större än i morgon. Just denna omständighet har föranledt det förhållande, att Bankerna enligt nu gällande lag hafva en månads tid på sig för att reglera sedelemissionen med afs:de på riksmyntkassan, emedan Bankerne omöjligen i hvarje ögonblick kunna ställa sig lagens bud till efterrättelse, men ett lagbud, som icke i hvarje nu kan efterlefvas, bevisar sjelft sin orimlighet. Jag vågar således tillkännagifva den åsigt, att det af Utsk. framlagde förslag, såsom innefattande en medelväg emellan tvenne ytterligheter, torde vara det försigtigaste att vidblifva, och tillstyrker derföre bifall till detsamma. Hr von Koch: Med anledning af Gr.
Vidkommande beriikningsgrnnden för spanmålsoch andra persedlars förvandling i penningar vid uppskattningen af arméens boställen och andra indelta löntillgångar, har komitén föreslagit, till vinnande af en för jemförelse!! nödig öfverensstämmelse i dessa hänseenden, samt förekommande af större ojemnheter genom tillfälliga prisföi hållanden i olika orter: att förvandlingsuträkningarne måtte ske efter medeltal af hvarje särskildt läns markegångspris för vissa år. hvilka borde vara desamma för hela arméen, obero ende af uppskattningarnes verkställande oliktidigt vid olika regementen, äfvensom att vakansalgifter må upptagas i öfverensstämmelse med gällande kontrakt, när uppskattningen eger rum. Då Bil. N:o 3 a. till Kongl. Maj:ls Nåd. Då indelta arméens tillgångar, så vidt de ej redan utgöras af kontanta anslag eller medel, måste till sitt värde, så noga som möjligt, vara kända, för att derefter må kunna bestämmas det ytterligare kontanta belopp, som erfordras för den lönreglering, hvilken Eders Kongl. Maj:t, sedan armé-organisationen förut pröfvats, kan komma att föreslå Rikets Ständer, hemställer jag i underdånighet, att, så framt nödiga medel af Rikets Ständer anvisas, en uppskattning af arméens bostadsboslällen, så snart ske kan, varder företagen. Denna uppskattning, som, för att utgå från en och samma grundsats, torde böra visa hvad staten skulle kunna påräkna såsom inkomst af samma boställen, borde afse det arrendebelopp, hvilket af hvarje boställe, i händelse af utarrendering, skäligen bör utgöras, och kunde, efter mitt förmenande, med tillbörlig noggranhet samt med minsta lidsutdrägt och kostnad, samtidigt i Länen, genom Eders Kongl. Maj.ts Befallningshafvandes försorg verkställas af Kronfogdarne med biträde af två Nämndemän eller gode män samt, för egouppmätning, der sådan vore behöflig, jemväl af en derlill förordnad Landtmätare eller annan i sådant göromål kunnig person; allt mot lämplig ersättning.
Ranko-fullmägtige må berättigas att äfven mellan de årliga revisionerne, när omständigheterne kunna dertill föranleda, genom ombud på stället taga kännedom af Filial-bankernes räkenskaper och förvaltning, för hvilka ombud kostnaderne, likasom vid revisions-förrättningarne, böra af Riks-bankens medel godtgöras; att, till vinnande af närmare upplysning om Filial-bankernes ställning och rörelse, än som kan inhemtas af de årliga revisions-bcrättelserne, desse Ränker må vid hvarje räkenskaps-års slut till Ranko-fullmägtige, enligt faststäldt formulär, aflemna fullständiga uppgifter i nämnde afseende, om hvilka uppgifters meddelande till allmänhetens kunskap genom officiela tidriingarne Fullmägtige böra besörja; samt att, då stadgandet i momentet I., att, derest icke Filial-banks Direktion iakttager »af Kongl. Maj:t i nåder faststäldt reglemente eller de vilkor, som vid försträckningens erhållande blifvit fästade, och af sudan anledning vid revisionen göres anmärkning, som af Fullmägtige godkännes, bör rättelse i anmärkta hänseendet beredas» — förutsätter att anmärkning, för att kunna leda till påföljd, skall vara vid revision framställd, men deri omständighet, att Fullmägtige på annan väg erhålla kännedom om något vid Filial-banks förvaltning förelupet förhållande, som påkallar rättelse, icke bör utgöra hinder för Fullmägtige att derom förordna, så torde åt ofvananförda stadgande böra gifvas en härmed öfverensstämmande förändrad uppställning. Genom Rikets sednast församlade Ständers beslut, intaget i mom. 3 af 173 §:n, berättigades Ranko-fullmägtige att, utöfver de till försträckning åt Filial-banker redan utgifna 3,430,000 R:dr, dertill ytterligare använda 3,330,000 R:dr. Af den till försträckning åt Filial-banker sålunda anvisade summa af sammanräknadt 9,000,000
Mig synes som ett tillräckligt skäl till de af Utskottet föreslagne förhöjningar ligger uti blotta uppräknandet af Commendanternes hittills varande löner, enär deraf visar sig, att de fleste icke baft mer än 3 å 4oo R:dr, och hvar och en lärer inse, huru långt en sådan summa kan förslå, när ingen annan lön derjemte fått uppbäras, Utan tjensteme blifvit ansedde såsom pensioner. Jag tilstyrkér derföre bifall till Utlåtandet, men förenar mig med Grefve von Rosen i afseende på Commendanten i Marstrand, för hvilken jag skulle anse det vara hårdt, om någon nedsättning kom att äga rum. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade bifalla 7 Punkten af StalsUtskottets Utlåtande. Ropades starka Ja, jemte några Nej. 62 Devi 2 O c to b er e. m. Herr Rosenqvist begärde votering. Friherre Cederström, Jacob: Då Herr Rosenqvist begärt votering, anhåller jag att Ja-propositionen må, jemte bifall till Utskottets Utlåtande, innehålla det tillägg, att Commendanten i Marstrand bibehålies vid det arfvode af 700 R:dr, som han förut baft. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridder»skapet och Adeln behagade tillåta, att det af Friherre Cederström föreslagne tillägg finge i Ja-propositionen intagas. Ropades Ja. Friherre Palmstjerna, Carl Otto'. Jag vill endast upplysa, att Commendanten i Marstrand icke tillförene baft 700 R:dr i löne-inkpmst, utan att det i Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition blifvit föreslagit, att hädanefter tilldela honom denna summa, hvaremot Utskottet ansett 600 R:dr vara nog. Om man således vill medgifva den större summan, bör propositionen icke ställas på hvad hail förut haft, utan i enlighet med Kongl. Maj:ts Proposition.
Bokens första afdelning bestar af temligen osammanhangande aforistiska, paradoxala uttalanden, hvilka sarskildt för den egendomliga interpunktionens skull p&amp; sina stlillen förefalla obegripliga. Flera smA lösryckta stamningsbitar &amp; ro dock bra, t. ex. om karleken och lifsgliidjen, sid. 24, samt om kompositören sid. 46, briljant som en inspiration, andra Ater förefalla obetydliga eller orimliga. - Den senare afdelningen upptages af en byhistoria, vackert och poetiskt berattad. Biittre an de alltför idealiskt skildrade karaktarerna Elro naturbilderna fran fjallen och saterlifvet. Ntigra &amp; ro synnerligen stSbmniogsfulls, sisom Hans bröllopsresa sid. 116, och de gamla föraldrarnes bundna lif i det torftiga hemmet. Niistan rorande omtalas " den dag, Hans kom hjem med koen ", och huru: " Moderen var fra nu af mere i fjsset end inde, slig hygge fdto hun ved at have nogot levende at stelle om, hun, som ellers blev allene, naar Knud var ude pata arbeide. " Författarens afsigter &amp; ro de bastta och ha0 strider med entusiasm mot allt förtryck i bAde gamla och nya tider och för den ideella socialismens talan utan att radas för starka uttryck: " Sandheten ' ' sgger ban ' viser paa en aaben port sigande, der bor mine fiender, se, de har eller sid. 71: skrevet mit navn over dflren og lukket mig ude " " Forfaerderligt, naar jag tsenker mig, at alle samfundsklasser er lige raadne, ikke i en er menncsket tilfreds med sin stilling, jmen er det fjhst kommet ind i en af dem, ind i en d disse civilisationens tandbjul, er det ogsaa förbi med dets selvstaendighed, det bliver selv en af taenderne, som griber i og driver det forhadte verk. "
Maj:t inå ega inställa all vidare utbetalning af Stats-medel samt återfordra, hvad deraf redan blifvit uppburet, att på en gång eller successivt betalas inom den tid, Kongl. Majit kan bestämma, dock att längre anstånd ej må ega rum, ån intill nästa Riksdag; 8:0 att för alla de fall, der Rikets Ständer till allmänna arbeten, som afse upphjelpandet af någon orts industri, bevilja anslag, utan att tillika något visst bidrag af orten eller dem, som deraf draga nytta, finnes bestämdt, det vilkor i allmänhet stadgas, att sådant bidrag, vare sig i contant eller på annat sått, likafullt alltid bör utgå i den nion, som Kongl. Majit kan finna skäligt i Nåder bestämma; 910 att Kongl. Majit, derest, vid närmare granskning, menigheter, bolag eller enskilde skulle finnas böra lemna Stats-Utskottets Utlåtande, N.o 435, Litt, C. större bidrag till något arbets-företag, ån sorn vid Stats-* anslagets beviljande blifvit beråknadt, må ega att derom förordna, innan contract om företagets verkställande afslutas, eller, om vederbörande ej skulle vilja derpå ingå, då helt och hållet inställa företaget; 10:0 att, der hamneller canal-afgifter komma att ega rum, dessa skola beräknas så lindriga som möjligt, och alltid på förhand genom contract bestämmas, hvarefter förhöjning deruti ej må kunna ega ruin, utan att Kongl. Majit, på grund af serskildt förekommande omständigheter, kari pröfva skäligt dertill lemna bifall, men deremot ovilkorligen nedsättning, så snart behållna inkomsten af företaget öfverskjuler en \iss, af Kongl. Majit fastställd, procent; samt lito alt till Kongl. Majlis disposition, för bestridandet af sådane ersättningar, som, enligt hvad Utskottet hår ofvan hemställt, må utgå lör oförvållade olyckshändelser eller sådane hinder för företaget, som ej kunnat förutses och beräknas, må ställas en summa, motsvarande fem procent, eller en tjugondedel af hela det Stats-bidrag, Rikets Ständer kunna bestämma för allmänna arbeten, utgörande, efter beräkning af hvad Utskottet tillstyrkt, med undantag af det för Strömsholms Canals och Slussverks ombyggnad tillstyrkte Stats-bidrag, hvarom Utskottet hemställt, att definitivt beslut rörande alla contractsvilkor måtte af Rikets Siänder fattas samt de bidrag, hvilka åro beräknade att utgå såsom lån,
Huru långt man i detta hänseende gått tillbaka är lätt att inse, då man besinnar att Konung Gustaf I antog en Calvinist, Dionysius Beurreus, till lärare för sin son Erik den XIV. Detta skedde dock i en tid, då Protestantiska läran nyss var införd. Jag anser således K. M:ts Propos. gå alltför långt i illiberalitet eller, att jag så må säga, i sitt odium theologicum. Hittills har det icke varit förbjudet för främmande trosbekännare att meddela undervisning i vissa ämnen, och ännu mindre har K. H:t varit betagen rättigheten att medgifva tillstånd dertill. På grund af hvad jag nu yttrat, får jag hemställa att R. o. Ad. behagade bifalla 8:de §:n i LagIJtsk:ts Betänk. Erih. Cederström, Rudolf: I olikhet med Frih. Cederström, Thure, anhåller jag, att E. o. Ad. ville antaga K. Hr Olivecrona har i sin förtjenstfull och sakrika reservation jemväl egnat denna afdelning af ärendet en uppmärksamhet, som jag vill hoppas att äfven E. o. Ad. skall åt det vigtiga ärendet förunna. Reservanten har ganska riktigt antydt huruledes K. M:t med denna § åsyftat att skydda vår kyrka emot det katholska proselytmakeriets intrång. Erih. Cederström har talat om nyttan för vårt land af undervisning i dans, fäktkonst, musik m. m. Jag tviflar ej att man skall få ganska stora dansmästare i bade en och annan mening hit utifrån. Jag tviflar icke, att det skall finnas katholska musici, som skola vara villiga att, med en omklädnad af de behagligaste toner, sätta i musik hela den katholska lärans innehåll, och sålunda innöta den på ljufligaste vis i Svenska folkets öron. Jag betviflar ej heller, att fäktmästare, vanda vid de skickligaste finter i sin konst, skola begagna de mest lyckade sådana, för att insmyga sina katholska lärosatser i unga Svenska sinnen.
En 2:dra klassens station i Upsala 80,000 Fyra 4:de klassens stationer, vid Qvarnbolund, Sätra, Ramsta och Säfva, å 9,000 R:dr 56,000 17,400 Vakthus för 2,32 mil, å 7,500 R:dr — 133,400 125,280 Transport, materiel, maskiner, redskap och telegrafer, ä 54,000 R:dr per mil 371,430 __ Summa kostnad 1,389,488 44 'För ingeniÖrs-flrfvoden, provisionela byggnanader, oförutsedda kostnader påföres 15 proc. af ofvanstående 208,422 56 Summa kostnad R:dr R:mt 1- 1,597,911 — Gör 688,756 R:dr per mil. Litt. AP • • Örsundsbro—Sala, 4 mil 21,450 fot IPIanerlng-sarlsrten. I och för banvallens utjemnande erfordras 60,100 kul).-far skärningar och 74,500 kub.- f:r fyllningar. Af skärningarne utgöra: 1,000 kub.-f:r berg, å 25 R:dr per kub.-f:n i v: cl r r, iv R:dr r> roj R:dr öre 25,000 Transport R:dr R:mt 25,000 — Bih. till B. St. R:dr öro
Ilplfru Ella ämnade sig bort på ett förmiddagskafferep. Hon behöfde förströelse, ty bon kände sig orolig och betryckt. Hennes man, som under det första året af deras nu tvååriga äktenskap trifts så väl inom det lilla vackra fina hemmet, som varit så glad och jämn till lynnet, hade blifvit helt förändrad. Hvad var det för en oro, som dref honom att oupphörligt föreslå nöjen utom hus, när deras eget hem var så trefligt. Han hade redan tröttnat på sin för ej lång tid tillbaka så » förtjusande », så » intressanta » lilla hustru? Var det dock fortfarande kärlek eller var det medlidande, som manade honom att vid dessa föreslagna nöjen utom hus ständigt vilja ha ' henne med sig? Hon var j u tacksam för, att han ej lämnade henne ensam hemma, och första tiden äfven road af att vara med, helst när det vankades musik, när hon blef i tillfälle att åhöra eller åskåda någon god opera eller dramatisk föeställning. Men aUt sådant, som vid dylika utflykter var hufvudsak för hustrun, syntes allt mer blifva bisak för mannen. Hans käkar, som under de präktiga musikfesterna, arbetade oaf brutet för att återhålla våldsamt tillämnade gäspningar, arbetade sedan under inmundigande af den invecklade supén ej mindre oafbrutet, men m e d ett lif och en ifver, som nästan väckte leda hos hans lilla hustru. Han studerade matsedeln med en grundlighet, som o m den innehållit det mest intressanta och lockande musikprogram, och valde maträtterna med en omsorg, som om det gällt valet af lefnadsbana. Och sedan var det ett prisande af maten, ett funderande öfver ingredienserna och ett bemödande hos honom att få henne att på allvar sätta sig in uti matfrågorna, som föreföll henne minst sagdt tröttande, och det var ej utan, att en liten tillstymmelse af förakt för den i öfrigt förträfflige mannen började smyga in i hennes sinne. i£g&amp;&gt; Det härmade henne att se, hvilka summor hennes man kallblodigt lämnade dessa bugande, smilande vaktmästare.