Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Engmans då framställda underdåniga nådansökning icke kunna bifallas, samt utrönt blifvit, alt Engman saknade tillgång till gäldande af böterna, på sätt som skett, genom Kämnersrältens beslut den 9 April 1840, förordna om förvandling af berörde böter till motsvarande fängelsestraff, Kämnersrätten ändock oriktigt förfarit derutinnan, att Rätten, utan att, så vidt dess protokoll för sistnämnde dag utvisade, i enlighet med 24 kap. 5 § Rättegångsbalken och 38 punkten i Kongl. Förklaringen den 23 Mars 1807, Engman förekalla och om beslutet äfvensom om sättet för ändringssökande derutinnan underrätta, genast efter beslutets fattande låtit utfärda ofvannämnde promemoria till fångvaktmästare!!, hvarigenom handt, att Engman samma dag är vorden å rådhushäktet lill fängelsestraffets undergående insatt; men då, vid det förhållande, att Engman icke giltat styrka, att han under tiden från den 9 April 1840 och till dess Kongl. Ma j:ts utslag i anledning af Engmans förnyade underdåniga nådansökning den 23 Oktober 1841 meddelades, erhållit tillgång till böternas gäldande, något lidande eller skada icke kunde antagas hafva genom Kämnersrättens omförmälda förfarande blifvit Engman tillskyndad, ansåge Kongl. Hofrätten någon påföljd af ansvar eller ersättning ej kunna Kämnersrättens ofvanbemälde ordförande och ledamöter i målet ådömas. I öfrigt och hvad angick det af 22 R. St. Just. Ombudsm. Emb.-Berättelse den 15 IN ov. 1847. Kämnersrättens ledamöter emot Engman framställda ansvarspåstående, funne Kongl. Hofrätten detsamma icke kunna bifallas; hvaremot och enär Engman uti de af honom afgifna skrifter missfirmat ej mindre
Priserne å kreatur och ladugårdsprodukter hafva under åren 1856—1860 visserligen ofta vexlat efter olika tillgång och årstid, men de mest allmänna under alla fem åren hafva varit följande: för en 7 å 8 års häst, af det slag som allmogen begagnar 200 å 300 R:dr, » ett par gödda oxar 250 R:dr, » en ko 70 R:dr, » ett får 8 å 12 R:dr, » ett svin, efter ålder och storlek 5 å 70 R:dr, » ett lispund smör 10 å 13 R:dr 67 öre, » ett lispund talg 9 å 11 R:dr, » en kanna mjölk, försåld i städerne 25 å 33 öre, allt R:mt. Andra ladugårdsprodukter, såsom ost, ägg och ull, finnas väl vid marknader och tidtals på städernas torg till salu, men vanligen endast i mindre qvantiteter, och äro priserne å dessa artiklar så föränderliga, att några allmänna sådana icke kunna uppgifvas. Tab. N:o 3. Då, i fråga om antal kreatur, som blifvit vinterfödda från 1860 till 1861, andra uppgifter derå icke kunnat från orterne erhållas, än de, som lemnats 1859 till Finans-Komitén, så äro dessa begagnade vid upprättande af bilagde tabell N:o 3. Om stängselväsendet kan allenast sägas, att under de senare åren stängsel, som varit mindre behöflig, flerestädes borttagits, och att hägnader af sten och jordvallar mer kommit i bruk, i stället för de skogsödande gärdesgårdarne af träd. Arbetarne vid jordbruket äro, å större egendomar, drängar, som erhålla stat, drängar i husbondens bröd samt jordtorpare, och hos allmogen mest drängar i husbondens bröd, men äfven torpare. — Backstugusittare hafva ock flerestädes dagsverksskyldighet till den gård, hvarå de bo. — Så kallade dagsverkare eller arbetare för dagspenning begagnas vid vårbruket och bergningen samt då odlingar, byggnader eller andra arbeten, som icke räknas till de vanliga, företagas.
Det är icke nog, för att utnämna till ett högt embete, att man icke dertill är oskicklig, utan den Depitschef, under hvilken han sorterar, bör vål bedöma, huruvida han år positift dertill skicklig. Jag ser således häruti ett bevis eller en tendens Den 10 Mare f. m. till allenastyrandet, hvilket jag inom ett konstitutionel! samhälle anser vara det vådligaste. I likhet med Hr Cederschiöld, anser jag att något omdöme för nårv:de öfver Betänk, icke är lämpligt, utan inskränker mig till att yrka att detsamma måtte läggas till handlingarne. Hr von Ehrenheim, Per Jakob: En ledamot af Konst.- Utsk. har här försvarat den form, i hvilken Meimt till R. St:r inkommit; jag kan icke dela denna hans åsigt, men instämmer deremot så mycket mera i den tanka, han i sin reservation uttalat. Det synes nemi. att om, på sätt denne ledamot yrkat, Konst.Utsk. ansett sig befogadt, att, med afseende på animnes vigt och betydenhet, afgifva ett totalomdöme, så hade Utsk. också varit berättigadt att anmärka hvad mot StatsRådet förekommit. Men då Utsk. icke ansett sig berättigadt att afgifva något sådant totalomdöme, så hade, enl. min öfvertygelse, inga andra anm:r bort framställas än sådane, hvartill Utsk. ansett 107 § R.F. gifva anledning. Ty då Utsk. ansett de obetydliga anm., som här blifvit framställda, icke vara af den allvarliga beskaffenhet att påkalla tillämpning, vare sig af 106 eller 107 §§, så hade Utsk. också icke bort framställa dem. I afseende på yttrandet, att det skulle vara en stor tillfredsställelse för StatsRådets ledamöter att dessa anmablifvit gjorda, så må jag visserligen säga att det innebär en tillfredsställelse att icke flera dylika anm:r efter en noggrann granskning kunnat framletas; men jag tror att det hade varit en större tillfredsställelse, om Utsk. icke framställt anm:r af så obetydlig beskaffenhet, isynnerhet om det icke gjort det i sådan form, att R.
Dec härmed äfwen äsystade ändamål atc bereda nya tillfällen till sysselsättning för Swensta handelsflottan, hwars lästetal sedan är 1837 icke obetydligen ökatS, och till afsättning af Swensta produkter, har wisat sig desto angelägnare, som erporExpmtten, utan motfwarande minstning i importen, ar 1842 sä afragit, att den, efter att hafwa tillförene beräknats till ett wärde af 20 ä 30 millioner N:dr, endast uppgick till nägot öfwer 18 millioners wärde, hwilket sednare förhällande hufwudfakligen eger sin grund deri, att utförseln af jern dä utgjorde omkring 140,000 SM mindre, än det föregäende äret, och hwilken minstning icke kunnat uppwägaS af den ökade utförsel, som egt rum med flere andra stags waror, hwaribland mä nämnas raffineradt socker, som förut pä mänga är icke utgjort nägot wäfentligt föremal för Swensta exporthandeln, men är 38 1842 blifvit Utförde till ett belopp af 1,300,000 N. Hwad äcer inrikes sjöfarten beträffar, har den synts winna ökad liflighet, och har lästetalet a dertill begagnade fartyg sedan sistförflutne Riksdag ökat sig med något mera än 1,000 läster. Trollhult.- Till beredande af lättade kommunikationer sa wäl till watten, som till lands, hafwa werkfamma åtgärder blifwit widtagna.
På detta sätt blef den allmänna opinionen lugnt, oupphörligt och säkert genomsyrad af de nya lärorna, och allmänna opinionen är en makt som till och med autokratiska samhällen måste erkänna och som under representativa styrelseformer är oemotståndlig. En undersökningskomité tillsattes redan 1840 i underhuset. Den visade, att då inkomstskatter gifva regeringen hvad de taga från allmänheten, så gifva skyddstullar hvad de tagafrån allmänheten åt ett begränsadt antal enskilda affärsmän, och under dessa förhållanden draga de kapital och arbete från en lönande till en fördertlig användning. Denna framställning väckte till en början föga uppmärksamhet, ännu var den det första halfofficiela erkännandet, så mycket mindre farligt för jordegarne, som det i allmänhet blott upptog artiklar som voro föremål för skyddstull samt icke riktade något specielt angrepp på spanmålslagarne. Denna komité var utan fråga resultatet af föreningens outtröttliga ansträngningar. Hvarhelst ett föredrag anordnades, skockade sig åhörare, och det är intressant att följa den småningom försiggående förändringen i folkets uppfattning, från uppmärksamhet till undersökning och från undersökning till öfver-tygelse. Det är alltså iögonfallande, huru felaktig den föreställningen är, som råder här och der, särskildt på kontinenten, att det engelska godkännandet af frihandelssystemet berodde icke på en långsamt mognad och jemn utveckling i eftertanke och grundsatser, utan i stället på plötsliga intryck, framspringande ur en plötslig olycka; att, med ett ord, engelska frihandelspolitiken var ett resultat, icke af föregående öfvertygelse, utan af omedelbar nödvändighet, hvilande på den irländska hungersnöden 1846. Jag hoppas, att jag tydligt visat huruledes, åtskilliga år före denna oförutsedda och beklagliga tilldragelse, en stor förening af dugliga, upplysta och allvarliga män, djupt öfvertygade om sanningen af frihandelsgrundsatserna, hade gjort dem populära genom att tolka dem, och hade sålunda hos de ledande statsmännen åstadkommit en kritisk anda, som slutade med deras omvändelse. Och, såsom en sakkunnig auktoritet yttrat, “ äfven förutsatt att, genom ett upphäfvande af logikens lagar, våra frihandelsgrundsatser, som voro nära mogna 1845 * verkligen ledde sitt ursprung från den irländska olycka, som inträffade året derefter, än sedan då?
Men härotn torde alla ord vara öfverflödiga. Nämnas må allenast, alt från denna, emot Regerings-Formens 56 §. nu yedertagna 44 Hor till ConstihUions-Ulskottets Memorial, N.-o 85. spärrning af stad från land vid de, jag vet icke om härefter serdeles sinnrikt, benämnda samfälda valen, flera icke likgiltiga ändringar och tillägg i val-lagen härstamma: såsom att Länets Pröfnings-Comite, ehuru sammansatt af ledamöter från ej mindre städer än landsbygd , dock för landsbygden allena uppgör indelningen i valdistricter (§ 8^): att deremot å hvar femte Riksdag bestämmes, huru rikets städer och större köpingar må till valdistricter indelas (§ 8^): att så väl denna indelning, som ock Riksdagsmännens antal bestämmes efter helt olika grunder för stad och land: å land hufvudsakligen efter folkmängd, i stad efter folkmängd, uppskaltningsvärde af fast egendom samt directa skattebidrag (§8): att Trettio serskilda Representanter för städer och större köpingar utses (§ 8) samt derutöfver alla de flerfaldiga bestämmelser , som förefinnas i den omarbetade val-lagens §§ g, ii, 12, i3, 14, 15, 16, 17 & 18. 6:0 10 Valdistrictens ganska betydliga inskränkning till vidd och omfång, då enligt åberopade § i Memorialet N:o 38 k varje valdistrict, utom i de fyra nordligaste Länen, borde utse minst tre Riksdagsmän, men i na ingående Val-lags 9 §. deremot, utan minsta inom Riks-Stånden förekomna anledning, stadgas, att hvarje valdistrict väljer blott en Riksdagsman.
Ätffillige conformerade fig häruti med Friherre ldo8enbLne. Herr Grefwen och Landtmarffalken gjorde häruppä Proposition, hwilken bifölls, med Den 31 Julik. 617 med tilläggning, at Herr 6ripenvUllt8 Dictamen ffulle i Protocolls - Utdraget til de öfriga Standen ordagrant intagas. Herr ?rint28kölc!, ?aui, uplaste til Protocollet följande Dictamen: Sedan jämwäl wid denna RiLsdag frägor upstätt angäende älffillige förändringar uti hittils gällande Stadgar och Författningar, rörande Husbchofs-Bränningen; Sä utbeder jag mig, at derofwer yttra följande mina tankar. Hwad först angär sjelfwa Brännings-tiden, sä anser jag, för min del bäde nyttigast och lämpeligast wara, at likmätigt hwad hitLils warit päbudit och eftcrlefwas bordt, all Bränwins-bränning inställesoch uphörer, under Junii, Julli, Augusti och September Mänader, emedan: 1:0 Enligt hwad här nedanföre, i frägan om Bränwins-paunerymden, bewisas skall, Husbehofsbrännaren, under de öfrige ätta Mänaderne, äger öfwerflödig lid och tilfälle, at tillverka , et sä stort Bränwins - quantum , som mängfaldige gänger öfwerstiger dest hushälls behof: L:o
Herr Beckman torde till rättelses vinnande häruti göra bäst, att vända sig till LandshöfdingeEmbetet. Att vid ett Regemente der Trouppen är så litet under Befälets tillsyn 60m vid detta, möjligtvis flere oordningar kunna uppstå än med reguliera Regementet', bör ej förefalla besynnerligt. Men da RegementsBefälet vid alla tillfällen sökt bibehålla disciplin och ordning, då Regementet vid minsta anledning till tjufnad, genast till Konungens Befallningshafvande öfverlemna! den brottslige, då flera exem - 90 Ben 7 Julii f m, pel gifvas, *tt endast på misstankar för stöld, Compagniet hos sin CompagnicChef anhållit att få Jägare utstrukne , trodde jag detta bevisa att i det hela tagit den militairiska espriten vid Regementet vore god. Det påstående att FältJägarne äro odugliga till arbete är löjligt; ty hvilken Wermlänning vet ej att mera än hält-,' ten af Regementet äro i årstjenst , och af de flesta Possessionater ansedde bland de bästa arbetare. Exempelvis torde tillåtas mig få anföra att Landshöfdingen i Länet har för det närvarande, en Rättare , en Trädgårdsmästare och 3:ne Torpare, hvilka alla vid Jägarne ut3 tjent en Capitulation, några tvänne; till arrenJ dator på ett utbruk har Landshöfdingen älven en afskedad Jägare; Fältjägare sorn ehuru ägare af Hemmansdel ändå uttjent flera Capitulitioner, och ännu tjena qvar vid Regementet 5 Corporaler sorn varit erbjudne att iå ingå som Underofficerare vid indelta Arméen och ändå qvarblifva som Fältjägare, tyckes mig vara starka bevis mot Herr Beckmans beskyllning, att Fältjägarne bestå af de tygeilösaste menniskor. Om dessa uppgifter, skulle betviflas, vädjar jag till Konungens Befallningshafvande i Länet, som kan dem bestyrka, och Sedan torde tillåtas mig förklara , Herr Beckmans motion för oriktig ock otillbörlig.
Bevars, nyss fanns hvarken hustru eller barn för den storskrytar'n, när han stack sig innan för boddisken...! — Säg då far, hvad har händt? — inföll flickan orolig, då hon märkte sin fars bekymrade min. — Hvart har han tagit vägen? Det är nu snart en vecka se'n han var här. — Ja, det får du fråga den lede. — Och alla dina pengar, Grijs! — utbrast gumman och slog händerna samman. — Hvart ha de tagit vägen? — Ja, det får du äfven fråga honom om! — puttrade åldermannen. — Ack, Gud misskunne dig, Grijs. Alla våra pengar och de tusen dalerna sedan, som du gaf honom den qvällen, du mins, för att han skulle köpa råg i Liffland? — Intet lip mor! — afbröt åldermannen kärft. — Om man sjelf biter sig i tummen, tjenar det ej till stort att qvida, för si förstås! Nu sade grannen far väl. Han hade förmodligen hört samma sak dryftas månge gånger förut och han kunde se på åldermannens framskjutna underläpp och rynkade ögonbryn, att denne gjorde sig i ordning till en grundligare föreläsning, angående sin bortkomne kompanjon. Det dröjde icke heller länge innan Anders fann sig vederbörligen instufvad mellan några bresiljepackor, garnbundtar och knippor af torkad fisk samt undfägnad med sött plommonbränvin och holländska skorpor, allt under det att åldermannen vidt och bredt berättade om sina många olyckor, hvilka alla tillskrefvos hans forne vän, den skurken qvartermästaren. I vissa fall hade han må hända icke heller så orätt. Hufvudinnehållet af hans berättelse var följande: Några veckor förut hade åldermannen haft gille och så månge gäster, yppighetsförordningen medgaf, hade han samlat hos sig. Granrislukten och oset från de många talgljusen fylde liksom en qväfvande ånga de låga rummen. Men sinnena voro unga och behofven för glädjen små. Under de med lingonris omvirade träkronorna svängde sig, i liflig takt, det ena paret efter det andra, och allas anleten svettades uppsluppen fröjd. — Då stannade allt liksom af ett trollslag.
Ditea ooli Duleä 8täder8 8tad8jovcl, lill 8ä stor clel den8amma är o^rivilezi. erad, börs ine cl ordinarie bät8man8liäl1 beIsAAS8 8amt, ulan rubbning nti <len is8l8lsllcls fördelningen llibet8 8täder emellan al clera8 ordinarie bal8inan8bäll, dervid detsamma ielie uiA-itt i beväbninA, utföra vaeanee-af">lt intill nä8ta llib8da§, dä fiäAan bunde blifva föremål lov Kibet8 8tändei8 ölvei-läAAninF, oeb LonZl. lVlaj:t 8edei'mera under den 18 Debiuari nä8tlidet ar i leader tillätit, att 8amma vseanee-afZift för bvardera af förenämnde Naclér 8bulle er1äAA38 för en fjerdedel bät8man8-numer till det belopp, skiften i beliöii^ ordning varder fa8t8tälld; bar Lon«l. Naj:t nu detta lovIiällande velat bibeln 8tänder8 8tat8-bIt8bott i ljäder meddela, till den åtgärd deraf frän Kibel8 8tändei8 8ida ban för3n1ed38, oeb ^ä det att ilräi;avaran(le tillöbninZ af en ball' bät8man8-numer ma bunna ta§a8 i beläbninF, i 8ammanI>anA med möjliZen u^pbommande fräzor om iemnbnin^ i l)äl8man8bället. Xont-l. Naj:t föiblifver bibet8 8tänder med ali XonZi. lVäd oeb ^nne8t 8täcl8e välbeväAen. Iklsli. äea 3 Oet. 1.1. 10 k. lil.
Januari-häftet.och — hetta, hvilken senare med den tidens primitiva ven-tilationsapparater gjorde mer än tillräcklig nytta att skänka äfven åt salongen äkta romersk lokalfärg hvad på atmosferen ankom. Man njöt och svettades och svettades och njöt — det sista dock ej så allmänt som det första. Motståndet mot den » Wagnerska galenskapen » var då ännu ganska starkt, och ehuru » Rienzi » som man vet är så litet Wagnersk som möj ligt för att vara af Wagner, drogo dock flera tidningar i här nad deremot, i téten för dem professor Wilhelm Bauck, hvilken — för öfrigt utmärkt — konstdomare redan af » Rienzi » försattes i mindre godt lynne för att sedan 1874 vid bedömandet af » Lohengrin » nära nog råka i fullt raseri. Då Wagner skulle introduceras i Sverige, var det emel lertid ganska klokt att sondera terrängen med » Rienzi », der de Wagnerska egendomligheterna ännu äro alldeles insvepta i en yfvig paradskrud, arrangerad å la Meyerbeer, men föröfrigt med anklang från alla möjliga håll — ja till och med — de ultra Wagnerister till obotlig förargelse! — från — Italien, de föraktade och försmädade » konstvandalerne » Rossinis, Bellinis, Donizettis och Verdis sköna fosterjord. » Rienzi » är sålunda en Wagnersk variation af de stora Meyerbeerska och Halévyska hjelteoperorna, ett i hufvudstk eklektiskt verk, men som sådant sammanskrifvet med kraftig penna, som älskar att teckna i stora drag och i starka färger. Man finner ej här den enhet i stil, som trots allt hvad man kan ha att invända skänker poetisk illusion åt mästarens trenne bästa operor » Lohengrin », » Tannhäuser » och — ehuru i min dre grad — » Flygande holländaren », men man finner ett om vexlande panorama af praktfulla tonmålningar med det ston och lysande till hufvudändamål.
derför lagmannen fordrat i banko den lösen, som blifvit handlingarne åtecknad i riksgälds, väl skulle kunna hänföras lill den förbrytelse, att lagmannen fordrat mera för expeditionen, än påskrifven lösen, hvilket embetsbrott såsom straff medförde tjenstens förlust, men, med antagande deraf, att, ehuru å fastebrefven icke blifvit ut - ii. St. Just.
Siänder snart torde komma att äfven derom öfverlägga, äga Riksens Ständer tillfälle, att i likställighet bringa alla dessa Fäderneslandets största angelägenheter, hvarvid jag hoppas att den af Bevillningsutskottet nu framställte icke skall åsidosättas, utan erhålla eo säkrare framgång af de förenämdes Hillvägabragte lyckliga förhållanden. Den ^8 Juni i e. m. zgt M:o 3. Grefve von Schwerin, Fredric Bogislans'. Jag skall icke länge uppehålla Ridderskap pet och Adeln. Jag skall genast uppgifva den ståndpunkt, hvarifrån jag sett Utskottets arbete, eiler den sats hvarifrån jag ansef theorierna lör alla menskliga befattningar böra utgå, vare sig i handel, i industri, i vettenskap eller i konst från den erfarenhetssats nemligen, att tnenniskan ingenting förmår uträtta, hvarken till gagn för sig och andra, eller til! glädje och njutuingar för sig och andra, om hon icke vet att begränsa sig. Denna sats gäller lör samhället likasom för individen. Begränsningen är antingen tvungen eller frivillig; den är en verkan antingen af nödvändighetens bud eller af förståndets lagstiftning Isamma mot» som antingen nödvändigheten viker eller också förståndet, och den förra viker alltid för det sednare, kunna och böra också de tömmar gifvas efter, som tygla viljan^ i samma mon, men i den mon allena, kunna och böra äfven gränsorna för menniskans sysselsättningar och njutningar flyttas längre och längre bort. Detta tillåter indeviden sig} detta fordrar samhället af det förstånd som 6tyr dess vilja. Efter denna åsigt finner jag mig böra förklara, att den sats, från hvilken Utskottet utgår, att nemligen inga varor skola vara till införsel förbjudna, i Sveriges närvarande ställ - Dtn 2 g Junii e. ni. niftg icke kan gillas. Den är för absolut och fot tidig.
Då Ordföranden i StatsUtskottet sjelf yrkat återremiss af Utlåtandet, uppkomma naturligtvis förhoppningar, att detsamma kunde återkomma i annan skepnad, än det nu har; och det är klart, att jag då afstår från mitt yrkande om ovilkorligt afslag derå nu genast; men jag kan likväl icke förtiga min Den rÖ Oe t oijer t. rn. 153 farhåga, att en återremiss icke tjenar till något, sedan arne Stånd, nemligen de, som icke deltaga i Passevolanoe-afgiften, godkänt Utlåtandet, sådant det nu är, och troligen icke afvika från detta beslut, och vi således äfven, efter att hafva cihållit ett nytt och, sorn jag vill hoppas, förbättradt Utlåtande, stå alldeles på samma punkt som nu. Jag hade derföre önskat, att Ridderskapets och Adelns Herrar Ledamöter nu genast skulle uttala deras opinion, huruvida de ansågo Utlåtandets grunder rättvisa eller orättvisa, och således antingen godkänna eller förkasta detsamma; men, såsom sagdt är, skall jag, om ingen annan yrkar proposition till afslag; afstå derifrån, för att icke föranleda en votering om Contra-propositionen. Herr Ribbing: Då det var jag, som först begärde återremiss af ifrågavarande Utlåtande, torde jag få fästa uppmärksamheten derpå, huru belåtna vi skulle vara med en proposition till bifall eller afslag derå; emedan, om det afslås, upphör hela Passevolancelnrättningen; och om det bifalles, bibehålla vi en för hög Passe volanceafgift; i intetdera fallet vore något godt ändamål vunnet. Jag röstar derföre för återremiss. Grefve Brahe'. Jag förenar mig med Friherre Anckarsvärd så till vida, att jag 154 Deri 20 Octo b er f. m. vid närvarande förhållanden icke inser, hvartill en återremiss skulle tjena. Herr Munck af Rosensköld’. Då pluraliteten säkerligen gynnar
Stad N. N. Dito Summa För Vin och andre Ur. ländske drycker. ► fia *— sa För Caffe och The. Rum med CfcCTQ rr» m n.s W o fia O JZ.CTQ c d. sn> Sidenbruk. pr3 ET o Fick-Ur. > 3 Kort-Spe!. Län för Ir i8 Tobak. nre‘ > För Bränvin. > d? Summa A f g i f r. (Lit, Ll. till Ntr 17 i Bihang till RiksSt, Prot, 1S17-.181S. y:te Sami.) Förteckning öfver Afgift, som enligt 4 Art. af 18 IS års Bevillnings*Förordning kommer att erläggas till fyllnad i stället för Landtulls-ersättningen uti Fän för år 18 t För Landet N. N. Stad _ N. N. dito __ Beräknad Afgift efter l Art, Afgift ä 4 sk. pä Iiiksdalern för hvad i 2 Art, betalas. Sutfima (Lit. Mm, till N:r 17 i Bihang till RikiSr. Ptot, 1S17—1818* 5:te Sami.) \ t Summariskt Extract öfver hela Eevillningen efter 1818 ars BcvillningsStadga uti Län för år 18 » • V • •!" ■ * Summa, Enligt Längder och Sammandrag: Efter l:sta Art. __ „ — a:dra dito . — 3:dje dito — 4:de dito _ — Summa k (Lit. No, till Nlr 17 i Bib, till RiksSt. Prot. 1817—1818» j!te Sorni.) "7,' I Calcul öfver den af Riksens Höglofl. Ständers Bevillning* - Utskott projecternde Allmänna Bevillning ifrån 1819 intill nästa Riksdag. 1 Art. Afgift för Personer.