Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Disconters utredning skulle kunna få uppbära ränta, må, när fordringarne på ett eller annat sätt uti Kiksgälds-Contoiret skola iiqvideras, inlemna specification in duplo på dfe 3 Procents Reverser eller ock Riksgälds-Contoirets Obligationer, som antingen skola nyttjas i Discom-liqvid eller ock inlösas, då det ena exemplaret af Specifxcatiorerne med påtecknad t bevis , af vederbörande i Riksgälds Con oiret till honom återställes, och C ' det andra lägges till verificationerne vid det Veik, der Dokumenten qvarstadnat. Bifalles detta, så kommer den nu föreslagne förändringen att, i stället för förrai stadgandet, införas, uti 9 morn. i 3 §. i:a Afd. näst efter Ördén: Allt i den Discont der Öfverskott uppkommit** och lyda sålunda: I följd häraf iakttages, att, derest innehafvar en af fordringar lias Gotha Canal* Bolags samt rit förskrijven, skulle, Cd deras liqviderande uti Riksgälds Contoiret, åstunda något bevis deröfver, att han af dylike fordringar varit ägare, md ett sd - 2042 Statstfch Bänto Utskottens BetånkämUn. dant bevis på det sätt meddelas, att, när 3 Procents Reverserne eller Riksgälds-Comoirets Obligationer skola liqvideras och inlösas, han öfver desse Document sjelf upprättar fullständig specification in duplo , dä det ena exemplaret med pätecinadt intyg af vederbörande i Riksgälds Contoiret till honom dterställes, och det andra /oggts till verificatioherne vid det Verk, der Docurtunterne komma att qvarstanna. 2. Afdelningen 7. mom. 2. §. Delta moment torde, i händelse den föieslagne förändrade redactionen af 6. morn. i 3. §. 1. Afd. gillas, böra på enahanda grund komma att lyda sålunda: 7. mom. Vid Liqvider om Län i Götheborgs
Ridderffapets och Adelns Plenum den 18 Julii 1809. S. D Företogs til fluteligt afgörande Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition til Riksens Stander rörande mål af en Efterträdare til Sweriges Krona; och sedan Ridderftapet och Adeln ingätt i noga och omständeiigt öfwerwägande af de mängahanda och wigtiga skäl, som i ett ämne af denna angelägenhet sig ä bada sidor til ftärftädande framställa, beftöt Ridderftapet och Adeln at til Swea Rikes Kron-Prins utwälja Hans Kongl. Majus Frände, Hans Fursteliga Höghet Prins af Schles wig Hollstein, Sonderburg-Augustenburg: Om hwilket Ridderftapet och Adelns beslut de öfrige respective Ständen ftulle genom Utdrag af Protocollet wänligen underrättas. Ut supra. Med bwilket Utdrag af Protocollet en Deputation til de andra Ständen, sä fort de hunne samlas, ftulle afsändas. Herr Grefwen och Landtmarft alten trlkännagaf at Hans Kongl. MajU i Räder befallt - Den 21 Iulrl. 36? fällt honom för Högloft. Ridderffapet och Adeln förklara Konungens Nädiga wälbehag öfwer Ständets bifall Lil Hans Maj.ts Proposition rörande walet af en Tronföljare: en förklaring hwilken de öfrige Talemännerne äfwen haft sig älagdt at hwar och en sina Ständ meddela. I anledning af Protocollet för den 14Julli tilkannagaf Friherre Iv08enkiLne, -LcberinF, sin önskan , at Riddarehufets Tjenstemän i allt hwad som rörer Riddarehusets angelägenheter mätte wara förbundna at iagttaga den'strängaste neutralitet.
Det ansvar, som yrkades å honom, var lifvets förlust (dödsstraff för hädelse qvarstod ännu i svensk lag). Detta åtal är ett af de mest eklatanta exempel hos oss i den nyare tiden på detta kyrkliga afguderi, som förvexlar en mensklig tankebild af gudomligheten, hvilken kan vara och ofta är en vrångbild af densamma, med det högsta väseödet sjelft och förklarar en djerf och frimodig kritik af den förra för hädelse mot det senare. Äfven denna gång firade tankefriheten en seger; Borg blef fullständigt frikänd. En sämre utgång fick det samma år anställda tryck-frihetsåtalet mot porträttmålaren Pettersson för en artikel i tidningen Reform om Kristi himmelsfärd. Den anklagade förklarades af juryn skyldig till brott mot Tryckfrihetsförordningens 3: dje paragraf, 2: dra momentet (förnekelse af den rena evangeliska läran) och dömdes till landsförvisning. Denna ' dom kunna vi icke anse annorlunda än som en verklig skamfläck för den svenska lagskipningen. Genom densamma förklarades Kristi himmelsfärd i rent yttre och materiel mening, såsom en materiel kropps uppstigande till en himmel i rummet — ty mot någonting annat var argumentationen i nämda artikel icke riktad — för en väsentlig beståndsdel af den rena evangeliska läran; och en oförvitlig man blef för den i tryck uttalade förnekelsen af en sådan dogm förjagad från sitt fädernesland och måste, då polismyndigheterna i Köpenhamn, dit han skickats, sände honom tillbaka, emedan han saknade alla utvägar att der försörja sig, vistas på en pråm som gjorde turer fram och tillbaka öfver Sundet, till dess han slutligen genom kunglig nåd fick återvända. Senare på 60-talet blef en sjuttioårig gubbe, pistolsmeden Bergstedt dömd till fängelsestraff för utgifvandet af en öfversättning af Thomas Paines verldsbekanta bok “ Förnuftets tidehvarf “, i hvilken bibeln temligen omildt medfares. Ännu senare, i början af 1870-talet, lagfördes och böt-fälldes Dalabonden Gunnars Lars Larsson för sin skrift “ Det eviga evangeliums katekes “, hvari han, stödjande sig på några bibelställen, betänkligt nog påstår, att i det tusenåriga riket de troende skola ha.
Extra Vaktbetjening må Under-Styrelsen, i mon af Verkets behof* utse och. låta till tjenstgöring anställa. 2 2 ro Under-Styrelsen vare pligtig att, samma dag justering af något dess Beslut i befordringsmål verkställes, låta derom utfärda anslag. Den, sorn anser sig befogad till klagan öfver någon Under-Styrelsens åtgärd i dylika mål, ege alt deröfver hos Fullfnägtige anföra besvär, hvilka, vid talans förlust* skola till Fulfmägtige inlemnas innan kl. 12 å 8:de dagen efter beslutets justering, och derom utfärdadt anslag, den oräknad. Den, som ej åtnöjes med Fullmägtiges beslut i hefordrings-måf, vare berättigad att hos nästblifvande Banco-Utskott eller Revision af BancoVerket deröfver sig besvära. Skolande besvären, vid talans förlust, till Fullmägtiges Expedition inlemnas, i förra fallet sist å den dag Rikets Ständers sammankomst inträffar, och i senare fallet, eller, vid BancoRevision, sist i4 dagar före Rikets Ständers Revisorers sammanträdande, allt före klockan 12 å dagen. Men är Fullmägtiges beslut i så beskaffade mål meddelädt senare än i4 dagar före utgången af den sålunda bestämda tiden, böra besvären till Banco-Utskott eller Revisorer omedelbart ingifvas, innan kl. ix å i4:de dagen efter det klaganden af Fullmägtiges beslut erhållit del,. den oräknad. Några Ledamöters reservation bifogas* Stockholm^ den 5 Februarii i835. Reservation af Herr af Rolén: "Emot if>:de punkten» i den del der stadgas, hulm Protocolls-Utdrag; angående Tjenstemäns uppflyttning till högre lön 24 Banco-Ltskottcts Betänkande N.o 96. vid Banco-Vcrket skola med slämpladt papper förses, får jag mig reservera på den grund, att lagstiftning för stämplade pappers-afgiflens beräkning ej i något afseende borde få eli rum i Banco-Reglernentet.
April under N:o 7 afgifne, och den 21 i samma månad e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjord hemställan, om bidrag af allmänna medel till odlingsbara kärrs och mossars aftappning på Gottland. Herr Danckwardt, Magnus Georg: Jag skulle hemställa, huruvida det kan leda till något ändamål, att detta Utlåtande bifalles. Utskottet har deruti tillstyrkt, att medel af cpde HufvudTiteln, i mån af tillgångarne, skulle såsom lån lill mossodlingar på Gottland utgå. Det lärer icke vara Ridderskapet och Adeln obekant, att cpde Hufvud - i56 Den 7 Maji f. m. Titeln ej medgifver några sådane lån, så mycket mindre som Kongl. Maj:t vid denna Riksdag sett sig nödsakad, att föreslå en tillökning i Titelns anslag till utflyttnings-hjelp vid Egoskiften och Afvittringskostnaden i Norra Länen. Yid sista Riksdag framställde Rikets Ständer en dylik underdånig anhållan, om understöd af y:de Titeln till mossodlingar i allmänhet, och Kongl. Maj:t kunde icke derå svara annat, än att som Titelns tillgångar för andra angelägnare behof icke medgåfvo några sådana utbetalningar, kunde någon åtgärd i anledning af Rikets Ständers berörde anhållan icke ega rum. Serskildt såg Kongl. Maj:t sig nödsakad, att lemna samma svar å Hushålls-Sällskapets på Gottland i enahanda afseende gjorde anhållan. Sålunda lärer icke heller nu något annat svar från Kongl. Maj:ts sida kunna meddelas, om Utskottens Utlåtande antages; och jag hemställer derföre, att detsamma må, såsom icke medförande, något resultat, af Ridderskapet och Adeln afslås. Friherre Cederström, Jacob: Det är ett misstag af den siste Talaren, då han uppgifver, att Rikets Ständer vid sista Riksdag tillstyrkte anslag för mossodlingar i allmänhet. Dessa anslag angingo blott Skaraborgs Län; och det blef icke fråga om att begära dem annorlunda, än då tillgångarne så medgåfvo.
Den bekymmersamma belägenhet, hvaruti Riksg.contorets enkeoch pupill-cassa sig för närvar, befinner, är visserligen rätt beklaglig, men alt afhjelpa den genom denna cassas sammanslående med f. d. Assistance-contorets enkeoch pupill-cassa, utan att upplyst är, att denna cassas delägare dertill i vederbörlig ordning samtyckt, finner jag för min del ganska betänkligt. R. o. Ad. torde finna, att en association af enskilda embetsoch tjenstemän, hvilka ingått i en pensions-anstal t med personliga bidrag dertill, icke kan sammanslås med en annan i mindre goda omständigheter, aidraminst då den förres cassa står på afgång, d. v. s. att den deri delägande personalen hvarje år minskas genom afgående personer och således inkomsterna af fonden lemna tillfälle till ökade pensioner, tills den siste afgått. Jag skulle tro, att rättvisan fordrade, att icke vidtaga någon åtgärd förr än med ett fullkomligt begifvande af samtliga delägare i Assistance-contorets pensionscassa, och bäst samt rättast synes mig vara, om R. St. nu icke besluta annat, än att, efter samtlige desse delägares afgång, capitalet då må tillfalla Riksg.contorets enkeoch pupillcassa; men att, såsom Utsk. föreslagit, kasta in denna cassa i den andra och sålunda minska möjligheten för de rätta delägarne att komma i åtnjutande af förökade pensioner i mån af afgång, det kan jag ej annat än bestrida, och jag anhåller derföre om återremiss af detta betänkande. Hr Den 10 Juni e. m. 295 Hr vo n Har t ma n sd o r f f, Au g.: Då tle i fråga var. tjenstemännen ingingo på pensionsafgiften, beräknade de att erhålla en viss deremot svarande inkomst för sig sjelfva eller deras enkor och barn, men icke något deröfver.
Jag anser således, att alla sådana artiklar, sora icke tåla någon förhöjning i afgifter utöfver sjelfva tullen, böra fritagas från tolag, och deribland är i främsta rummet jernet, hvarå Utsk. nu föreslagit en minskning i utförseltullen af 4 sk., sorn för bruksägaren icke är af någon betydenhet; men då man å andra sidan erinrar sig, att priset på vårt Svenska jern, genom concurrensen från andra länder, numera fallit, och tillika besinnar den förlust, bruksägarne lätteligen kunna få vidkännas i följd af realisationen, anser jag det vara Representationens skyldighet att meddela så mycken lättnad som möjligt, och den naturliga vägen synes mig då vara att borttaga tolagen, såsom motsvarande bruksägarnes möjliga förlust på coursberäkningen hädanefter. — Jag förenar mig i begäran om återremiss, och anhåller, att dessa mina anmärkningar få åtfölja. Gr. Posse: I anledning af Frihrna Cederströms och Boyes anmärkningar anser jag mig böra ytterligare tillägga några upplysningar, som för Utsk. icke torde blifva utan ali nytta. Frih. Cederström har i anledn. af förslaget om flottans biträde vid kustbevakningen yttrat, att dermed vunnes ett dubbelt ändamål, och jag medgifver, att flottans öfning vore det skäl, som egentligen skulle kunna beveka mig att ingå på saken; men om Utsk. fäster sig härvid, måste jag fästa Utskrs uppmärksamhet derå, att Tullverkets utgifter då äfven komma att ökas. Den ifrågavar. bevakningen, då l64 Den 18 Oe t aber. (Jun likväl var tilltagen i ganska liten scala, har kostat t. o. m. 60,000 rldr, och dessa mäste, i händelse förslaget antages, uppföras pä stat; ty jag J^an ej föreställa mig, alt meningen, på sätt Frih, Gederström antydt, är att reduceVa den nyss uppsatta kustbevakningen till lands. Man skulle då förlora mera, än man vann, och dessutom kunde ingen besparing på länge tillvägabringas, emedan den nuvar. tjenstemannapersonalen då skulle sättas på indragningsstat, derifrån erfarenheten visat, att det icke går så latt att snart få personerna åter bort.
Man kan också ej neka, att detta drag visat sig hos folket i benägenheten för religiösa spekulationer och sekterism; ehuru England i detta afseende ingalunda står tillbaka för Tyskland. Näst detta utmärkande drag, ser man benägenheten att tjena och lyda på alfvare uppges såsom ett grunddrag i den Tyska karakteren. Med ett annat mindre sårande namn är detta den förnöjsamhet och belåtenhet med det närvarande, hvilken redan Tacitus prisar hos Germanerna, och hvarom Machiavelli säger: «De äro nöjda, om de blott hafva nog af kött och bröd och en varm stuga, för att skydda sig för kölden. Den som intet annat eger, än detta, lefver nöjd dermed, utan att sträfva efter något annat.» Vi lemne alla de dygder å sido, dem en fosterlandsälskande Tysk kunde uppräkna såsom nationella, under det vi erkänne, att folket i sedligt hänseende står så högt, att ingen osed med rätta hos detsamma kan anses för nationell. Och der så är, kan man ju tillägga ett folk alla möjliga dygder. Vi våge ej afgöra, om Tyskarne i sådant hänseende stå högre än andra Europas bildade nationer; men vi tro, om så är, att grunden dertill bör sökas mindre i en högre grad af intelligent bildning, än i deras nyssnämnda förnöjsamhet. Denna är en af de negativa egenskaper, hvilka man ej kan vänta att finna innehållna i nationalmedvetandet. Men att Tysken sätter högsta värde på fullt upp af lifvets nödiga förnödenheter, och att han finner sig med dem bäst försedd i eget land, detta har hvar och en, som umgåtts med Tyskar, lätt tillfälle att erfara. Deras vanliga samtalsämne på en resa är, huru man lefver, äter och dricker i den eller den staden, det eller det värdshuset. Hör man dem klandra något i fremmande land, så är det köttet, brödet, köket öfverhufvud. I Tyskland är dock köket ingalunda konstladt och yppigt, utan enkelt, men varan är god. Inga produkter från fremmande land, inga konstiga sammansättningar, inga kryddor, inga såser: allt är inhemskt och förtäres sådant det kommer ur naturens hand, endast enkelt förvälldt, kokt eller stekt.
Densammes motion, angående upplåtande af inom Bohus län belägna krono-holmar till personer, som åstunda att derå sig bosätta; 23:o Anders Gustafssons från Östergöthlands län motion, angående utvidgad rätt för Dahls häradsboer till utsyning å Ombergs krono-park; 24:o Sotie Pehrssons från Skåne motion, angående uppförande af en minnesvård åt Magnus Stenbock; Bih. Ull B. St.
Fr. 2 Band. 4 5® Den i Martil. antagas af Mästare i någon aflägsen stad, äfvensom de sednare att söka arbetsförtjenst, besöka slågtingar, eller i andra ändamål, ulan att i passet år föreskrifvet bestämdt ställe dit förpassningen leder, tiden då den förpassade borde ankomma till föreskrifven ort, eller vågen sorn densamma borde färdas, hvaraf blifver en följd, att innehafvare af sådana pass kunna verkställa deras vandring, så långsamt och med så mångå krokvägar de finna för godt. Landtmannen år likväl nöjd då deras besök icke hafva andra påföljder, ån att blott meddela desse besökande mat och herberge, stundom äfven understöd, och har man förbindelse åt Svenska Nationalcaracterens godhet, att detta förpassningssått icke oftare, ån som sker, leder till menligare följder; men då det obestämda i förpassningar, hvarigenom den förpassade kan fortskrida i sin vandring så långsamt honom godt synes, utan att någon derföre åger lägga hinder i vågen, kan blifva vådligt för allmänna så* kerheten, och det år af större angelägenhet att lemna uppmärksamhet åt de gående ån åkande resandes förpassning, tror jag icke anledning saknas till det tillstyrkande, att i alla pass, för gående personer, som ifrån SlottsCancelliet, Landshöfdingesåten, ståder eller andra vederbörlige autoriteter emanera, borde bestämdt utsättas, jemte desiinstionsstållet, vågen som bör följas utan rättighet till afvikande, vid ansvar, och Gåstgifvaregårdarna till nåstintill belägna
Herr Grefven och Tan dit Mars kalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg Oeconomie-Utskottets ifrågavarande Betänkande böra, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar till Utskottet återremitteras. Ropades stai'ka Nej, blandade med Ja. Hvarefter Herr Grefven och handt Marskalken gjorde proposition till bifall af Oeco * nomie-Utskottets Betänkande. Ropades Neji I anledning hvaraf Herr Grefven och Landt - U 7 oo Den 27 Maji t. m. Harf kalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade afslå Betänkandet. Ropades starka Ja, blandade med Nej. Herr Montgommerie begärde votering. Herr von Hartmansdorff, Augujh Då» för några dagar sedan, votering yrkades af samma värde Ledamot, vid en händelse, då Ridderskapet och Adeln allmänt ropade Ja till en proposition och han allena Nej, var han nog uppmärksam på Ridderskapets och Adelns sammanstämmande önskan, att, efter min framställning, afstå ifrån sin begäran. Med stöd häraf, tar jag mig friheten hemställa till den värde Ledamoten, om han icke äfven nu skulle vilja afstå ifrån votering, enär pluralitetens mening tyckes vara så tydligt gifven. Då han förra gången gjorde det, så betviflar jag ej, att han icke nu äfven skall låta förmå sig dertill; och jag anhåller derföre, att Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes i sådant afseende göra proposition till den värde Ledamoten, Herr Grefven och Landt Marjkalken hemställde, om icke, enär en stor pluralitet bland Ridderskapet och Adeln syntes vara för Betänkandets ogillande, Herr Montgominerie behagade, i anledning så väl deraf, sorn af hvad Herr Hen 27 Maji t. m: von Hartmansdorff anfördt, från dess begäran om votering afstå. Herr Montgommerie; Det tyckes mig vara ett lika billigt som ganska vanligt sätt att återremittera Utskottens förslag och Betänkanden,' och jag inser alldeles icke hvarföre detta sätt icke nu också kan begagnas.
Att den, som slår sin stjuffader eller stjufmoder, svärfader eller svärmoder, stjufsvärfader eller stjufsvärmoder, skall, utöfver nyssberörde ansvar, särskilt böta för sår och slag, enligt 34 och 35 Capitlen MissgerningsBalken. 3:o Att det i 3 §. stadgade ansvar å den, som fäller smädeord emot fader eller moder, bör så tillämpas, att barn, som fäl - Den 7 Januari! f. m. 99 ler smädeord emot både fader och moder, och derföre på en gång lagföres, skall i ena bot straffas med fyratio par spö, trettio par ris eller tjuguålta dagars fängelse vid vatten och bröd. 4:o Ätt de i samma §. stadgade böter för den, som fäller smädeord emot stjufföräldrar eller svärföräldrar, skola särskilt åläggas den brottslige för hvar och en af desse personer, emot hvilken förseelsen sker, så att den, som fäller smädeord emot både stjufFader och stjufmoder, skall böta etthundrade Daler, 0. s. v, 5:o Ätt således den, sorn begär ett eller flera af de i dessa Lagens rum omförmälte brott emot särskilte personer, skäll för hvardera brottet till det i Lagen utsatte ansvaret dömas; dockså, atthuggoch slag samt smädeord emot en och samtala person icke med särskilt straff belägges, utan ansvaret för smädeordet, i thy fall, anses Vara i ansvaret för våldet inbegripet, samt att, der förvandling af böter skall ske» Lagens stadgande om högsta kroppsplikt icke öfverskrides. Hvad J sålunda i underdånighet föreslagit, har Jag, efter Högste Domstolens och StatsRådets hörande, tagit i öfvervägande, och dervid väl med Eder instämt uti enahanda omdöme» angående rälta förståndet 56 H. ♦ 1 oo Den 7 Jonnar ii f. rti. af ifrågavarande Lagens rum; men funnit följande anmärkningar emot den af Eder föreslagne redaction till Lagförklaring sig förete, nemligen: 1:0
Hur har du det nu för tiden?» frågade kamrern med en gammal bekants förtrolighet. »Jo tack. Så der – som vanligt.» »Alltjemt detsamma?» »Ja-a det blir väl inte till annat.» »Du kan väl inte få något såldt – som vanligt?» »Nä-ä, sådant som jag målar vill ingen köpa. Kamrern skrattade till vid den sorglösa bekännelsen. »Du tycks vara glad och belåten ändå.» »Ja. Inte har jag något att bekymra mig öfver.» »Inte ens när hyran skall betalas? Bor du qvar på ditt gamla ställe?» »Ja-a», – det kom en glimt af humor i hans ansigte – »jag kan ju inte komma derifrån.» »Hvarför det?» »Jag är ju skyldig honom pengar – värden.» »Är du skyldig honom pengar?» »Ja, se det var på det viset, att jag var skyldig honom sextio kronor, du vet jag hade varit sjuk och då hade han lagt ut, och så efter hand hade det dragit upp till sextio kronor.» »Hade det dragit upp till så mycket», sade bankmannen i det ett skälmaktigt godlynt löje gömde sig i hans ljusa murrhår. »Ja, det hade det», svarade gästen, allt för intresserad att få språka med någon om sina egna angelägenheter för att misstänka att der kunde ligga någon ironi under den andres förvåning öfver summans storlek. »Jag hade blifvit skyldig honom sextio kronor, men så ritade jag en del stockar och fick ihop pengarne; och när jag så kom med dem, sa’ han: tack! Det är trettio kronor i hyra för den förra månaden och trettio kronor i förskott på denna. Med den andra skulden hastar det ju inte.» »Betalar du trettio kronor för det kyffet?» »Ja.» »Det är ju alldeles för dyrt.» »Det är det också.» »Men hvarför i all verlden flyttar du inte?» »Jag kan väl inte flytta ifrån honom, när jag alltid har betalt hyran i förskott», utbrast han med en ton, som om kamrern ifrågasatt den värsta orimlighet. »Men om du betalar trettio kronor för ett rum, som du på annat ställe kan få för femton, lika bra – det blir dig ju allt för dyrt i längden.»
Detta institut grundades i Stockholm af Ling 1813 med statsbidrag, var länge en till hälften enskild, till hälften allmän inrättning. Från 1832 började officerare alt der emottagas såsom elever för att bildas till undervisare i gymnastik och bajonettfäktning. De erhöllo dagarvodc under lärotiden, som räckte i sex månader från den 1:sta Oktober. De af staten sålunda underhållne elevernes antal var länge ganska inskränkt. 2, 3 till 4 och ökades först småningom till 8 eller 9. År 1848 blefvo de till institutet kommenodmde militäre elevcrne ställda under kommendantens i Stockholm öfverbefäl och från 1856 upphörde dessa kommenderingar att vara beroende af ansökningar från regementena utan skulle en viss ordning regementena emellan följas. Gymnastiska centralinstitutet har genom nådiga stadgan af den 8 Januari 1864 erhållit en förändrad organisation och är numera uteslutande en statsinrättning. Det har en pedagogisk, en militärisk och en medikal afdelning, hvardera under en öfverlärare. En of öfverlärarne lörorduas af Kongl. Majit till institutets föreståndare Institutet står under en öfverstyrelse af en direktion som förordnas af Kongl Majit och af hvilken direktion en ledamot skall vara militär. De såsom elever vid institutet frän armén kommenderade officerare skola genomgå en tvåårig lärokurs från den 1 September till den 15 April hvardera året. De stå under befäl af öfverläraren för den militära afdelningen, som sjelf skall vara militär. Genomgången examen medför befogenhet, till gymnastiklärarebefaltning vid rikets offentliga läroverk. Elevernes antal är nu i medeltal 10; men då lärotiden är tvenne år, och då antalet af arméns särskilda corpser, inberäknadt de tre artilleribrigadcrne är 40, skulle hvardera få en undervisare från institutet hvart 8:de år, hviiket uppenbarligen är för litet. Kommitterade få derföre hemställa att till gymnastiska centralinstitutet måtte årligen beordras 8 till 10 officerare från armén.