Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Humleodlingen är ringa och lemilar afkastning till afsalu endast inom Färentuna härad. I detta härad är trädgårdsskötseln äfven mera allmän, än annorstädes i länet, och trädgårdsväxter derifrån afytlras i liufvudstaden; men på öfriga trakter äro trädgårdar vanliga endast vid herregårdarne. Kreatursskötsel. Boskapsskötseln har' under ifrågavarande tidrymd i allmänhet icke vunnit förbättring, utom på de större egendomarne, i synnerhet närmast liufvudstaden, der fäkreatur af flera utländska racer biifvit införskaffade och till en del underhållas genom stallning inne under sommaren. Allmogens - i 9 niogens fäkreatur, af gammal inhemsk race, äro allmänt små, hvartill orsak till en del torde få sökas uti mindre fodertillgång och svagt bete i större delen af länet. Genom lättheten att i Stockholm afyttra foder minskas den förut knappa tillgången derpå. Med den tilltagande odlingen af foderväxter är utsigt, att kreaturen skola förbättras. Oxar börja att af allmogen mera användas till åkerbruket. Å hästar för det inom länet förlagda kavalleriets behof saknas icke tillgång, sedan numera bättre hästar uppfödas, i anseende till öppnadt och begagnadt tilllälle till stobetäckning genom sqvadronsbeskälare och hingstar från Slrömsholms stuteri, hvilka årligen vissa tider blifvit stationerade på åtskilliga ställen i länet. Fårskötseln idkas i allmänhet endast till husbehof, och till afsalu blott vid några herregårdar, der större schäferier af flera utländska racer finnas. Allmogens får äro af blandad, .Svensk, Tysk och Spansk race. Getter finnas endast på öarne i skärgården, och deras antal mskränkes äfven der. Någon allmännare kreaturssjuka har under ifrågavarande tid icke hemsökt länet. Såsom ofvan är antydt måste under åren 1844 och 1845 kreatur till icke obetydligt antal afyltras för anskaffande af medel till de oundgängliga behofven, hvaraf minskning i antalet kreatur utaf en del slag blifvit en följd.
G e n o m en bottenbeklädnad från golf till tak af mossgrönt kläde o c h öfverst den nyssnämnda afslutande frisen har man lyckats rama in de mångfaldiga o c h olikartade föremålen till ett harmoniskt helt, s o m redan vid första anblicken angenämt berör åskådaren genom sin » esprit ä! arrangemenU. S o m rent af den stoltaste framgången af allt sitt arbete att höja den fosterländska textilindustrien räknar Handarbetets vänner m e d skäl de helt enkelt lysande resultat, till hvilka de senaste åren fört bemödandena att väfva svenska gobeliner. Från en primitiv svensk allmogekonst, s o m, tynande både till motiv och teknisk färdighet, ännu blott för några år sedan kvarlefde i några skånska nejder, där så kallade flamska väfnader tillverkas, har Handarbetets vänner k o m m i t därhän att i denna dag som sin utställnings förnämsta perlor kunna framvisa gobeliner, som i skönhet o c h fulländning näppeligen stå efter de bästa från denna aristokratiska konstgrens klassiska storhetsdagar. Skånska väfverskor ha tagits upp till S t o c k h o l m, de ha där fått studera de yppersta förebilder i mönstersamlingar och museer, den medfödda intuitiva smaken har utvecklats o c h ledts i konstnärliga spår, valet af färger o c h garner — allt detta har bestyrts genom Handarbetets vänner. D e t finns bland dessa väfverskor en ung, skånsk bonddotter från trakten af L u n d, hvilken som barn af mormodern lärde den enkla flamska väfnaden, men som nu redan bär ett namn, hvilket hon gjort ryktbart inom konstnärligt intresserade kretsar; o c h det torde väl blott vara en tidsfråga när talet om den unga naturkonstnärinnans ovanliga talang tränger ännu m y c k e t vidare, liksom en gång fordom familjen Gobelins från det anspråkslösa, lilla pariserväfveriet eröfrade världen. Detta namn är Karna Nilsson. D e n rikaste naturliga begåfning, en ren konstnärsinstinkt med en aldrig felande träffsäkerhet ha k o m m i t på hennes del.
Nordenfalk och den sednare Häradshöfdingen W. Enblom, begge beräk Femårs-berättelse fran Wester-Norrlands Län. & 42 nade på tillgodogörande af malmer från grufvor utom Länet. Vid åtskilliga af de äldre privilegierade jernverken har tillstånd till smidets utvidgande blifvit meddeladt, så alt den privilegierade stångjernstill verkningen inom Länet vid 85 st. härdar vid detta års slut utgör 43,007 Skeppund. Dessutom äro privilegierade 28 st. spikhamrar, 12 knippoch räckhammare samt 6 ässjor för tillverkning af hvarjehanda svartsmide!!. Utom vid Lögdö masugn, der Ulfö malm användes, äro öfrige masugnar inom Länet, i afseende på malmbehofvet, i enahanda kategori med de ofvannämnde nyligen privilegierade. De äldre masugnarne äro dock alla så belägne, att kostnaden för malmernes ditforslande från grufvor utom Liinet blifver jemförelsevis ringa. Under sednast slutade blåsning vid Bollsta masugn i södra Ångermanland tillverkades öfver 10,000 tackjern. Den rörelse och tillfälle lill biförtjenster för allmogen, jernverk alltid bereda inom de orter, der de äro belägne, kan ej annat än fördelaktigt inverka på dessa orters välstånd; och äfven ur denna synpunkt är det således högeligen att beklaga, att nuvarande konjunkturer för bergsrörelsen äro så ofördelaktiga, alt de privilegierade smiden redan på flera ställen blifvit minskade och än vidare torde komma alt inskränkas. Härförutan har dessutom en särskild svårighet i afseende på denna rörelses bedrifvande vid några jernverk inom Länet inträffat, att den omkring dessa verk boende skogegande allmogen, som förut betjenat bruken med kolning, i följd af de uppstegrade prisen på trädvaror, ansett för sig bättre att på sådan tillverkning använda sina skogar samt derföre dels upphört med kolning, dels, då de fortfarit dermed, betydligen ökat kolprisen.
Län och af Regeringen berodde, kunna med underdäniga forstag till Kongl. Maj:t inkomma, uran ari ärende! hos Riks-Hushällninas-Sällskåpet skulle beredning eller granskning undergå. Såsom tillägg wid förestående utkast eller rätrare såsom swar pä twanne inkast, hwilka deremot torde anföras, nämnes: i:o Bade för tverkelig nytta och att möta den inwändning som allid göres emot nya inrättningar, sä snart de fordra dcn minsta kostnad, torde den utrvag wara tjenlig att stundom förestå pris och belöningar, hwilka icke hade något penningewärde, utan endast innefatta de bewis, antingen pä medborgares aktning och förtroende, eller witknade att den person som erhållitdem, pä ett eller annat sätt genom kunjkaper, siik eller skicklighet sig utmärkt. Dock torde detta medel egeyteligen wara anwändbart inom Socknarne och böra af de för dem projetterade Sällskap eller Ratz Utdela». Genom penninge understöd med gäswor eller län torde bäst biträden och belöningar kunna och böra af de större Sällfkaperne lämnas. Och dä bade Regeringens, Sränders och enskildas frikostighet osta wisat sig gifwande för inrättningar af mindre allmän wigt än Vesta föreslag,ie, kan man med skäl wänta att de skola, i mohn as sin nytta, särdeles dä den wisat sig Uti werkningar, understödjas. 2:0 Pä den anmärkningen, att hela förslaget e grn, l-88 Den 2i December. genkeljgen än amndadt pä en förmodad oegennyttig werkiämbet och petrie-,sikt Nit hos Medborgare, swaras: — Att man ro ^ mindre misiräkna sig pä denna än pä d-n t katta äkga^en af könte EmbctSmän: att medel sin ms och kunna med ntncken fördel anwändaS till wäckel' e af ett mera c!!mä»t i-ir for allmänt wäl, än det som nu sinnes:
Sålunda år OeconomieUtskottets afsigt redan genom Författningarne vunnen, oaktadt jag skulle tro, att först når Lapparne utgöra Kronoutskylder, i likhet med Rikets öfrige innevånare, och vi få vid Riksdag garne se någon Representant ifrån Lappmarken, borde man begära, att de äfven deltaga i NationalBevåringen, men intilldess sådant sker, böra de derifrån njuta befrielse. Emellertid, sona Deri j Maji e, m. de éj åro undantagne, år det bäst att författningen om målet, får verka gemensamt med de Öfrige nu gällande Författningar. Herr Montgommerie: Jag delar fullkom ligt den sista värde talarens åsigt, att om Lapparne till Riksdagarne sände Representanter, som hade säte och ståmma i Bonde-Ståndet, borde de äfven deltaga uti NationalBeväringen, nemligen om deras tillväxt jemte representationsråttigheten tilläfventyrs mot all tänkbar förmodan tillika ägt rum; men sorn detta nu icke år fallet, hvarken i det ena eller andra afseendet, och intilldess sådant förhållande möjligen framdeles kan inträffa; önskar jag att frågan om Lapparnes Beväringsskyldighet må förblifva hvilande, eller hvad som vore ån bättre, helt Och hållet förfallai Herr Grefven och LandiMarjkalkeh frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg OecöhomieUtskottets Betänkande böra, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar* till Utskottet återremitteras. Ropades Ja och Nej. I anledning hvaraf Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade gilla Betänkandet. Ropades Nej. Den 7 Maji e. m. Hvarefter Herr Grefven och Landt Jkalken föreslog, att Betänkandet måtte afsila* hvilken proposition med Ja besvarades. Föredrogcs å nyo och gillades följande från nedannåmnde Utskott inkomne samt den 5 dennes på bordet lagde Utlåtanden: från StatsUtskottet: Af den 5 dennes i N:o ioo.
Men alla de, för hvilka forskning, konstnjutning och historiska minnen voro såsom icke tillvarande, alla de, som tärdes af en hemlig smärta, af ånger öfver synder, för hvilka de ej sågo någon försoning, af grymma samvetsagg eller af fruktan för förintelsen, alla desse oräknelige hade skyndat att mot vissheten om försoning och evigt lif utbyta en lära, som endast passade för de själsstore, för glada, lyckliga och harmoniska eller för mycket tanklösa och lättsinniga menniskor, men erbjöd föga tröst åt de svage, som kände sig duka under i lifvets strid, åt de fattige och eländige, de brottslige och ångerfulle, med ett ord, den stora, ofantligt öfvervägande delen af menniskoslägtet i denna hårda, olyckliga, sönderslitna tid. Vi återvända till torget, som i denna stund företedde en tafla af gripande motsatser. Templens herrliga kolonnader, gudarnes, tänkarnes, skaldernas, hjeltarnes bildstoder, bestrålade af en mild sol, öfverspända af en leende himmel – och inom denna ram, flätad af naturens och konstens glada skönhet, de till kyrkan vandrande Kristianernas skara, som nedströmmade från stadsdelarne Kolyttos och Skambonide, en allvarlig, ja dyster hop – qvinnorna obeslöjade, de flesta männerna höljda i grofva mantlar – främmande för sin omgifning, med skriande motsatser inom sig sjelf – bredvid trasiga uslingar de kejserlige embetsmännen i asiatiskt prunkande drägter; bredvid svärmare, höljda af smuts, blödande ur sjelfslagna sår, de lysande af slafvar burna palankiner, i hvilka förnäma Kristinnor hvilade – allt detta, skridande förbi ögat, medan luften skälfde af den vigda malmens manande rop! Gruppen vid marmortrappan minskade icke intrycket af denna tafla, antik i sin arkitektur, romantisk i sitt staffage.
Under åberopande af karta och kostnadsförslag samt instrument öfver en af Kommissions-landtmätaren P. A. W. Hultström verkställd undersökningsförrättning, utvisande att 5,281 tunnland 11 kappland i Leksbergs, Ullervad, Lugnås, Eks, Utby, Ekby, Tiavad, Låstad, Bojia, Timmerdala och Bergs socknar belägna, genom Tideåns öfversvämningar för tillfället äro till all odling oanvändbara och hufvudsakligen bära dåligt starrhö; men genom sänkning af de s. k. Kottholmsfallen vid Ullervad skulle största delen af de förutnämnda 5,281 tunnland kunna förvandlas till en bördig åkerjord, får jag. sedan ett bolag numera bildat sig för arbetets utförande i enlighet med berörda förslag, nemligen fördjupning af åbädden ofvanför Ullervads bro, sprängning i Kottholmsströmmen, upprensning af sågfallet och Kottholmskanalen, samt dammbyggnadens flyttning och uppförande, utgörande en kostnad af 22,563 R:dr R:mt, vördsamt hos Rikets Höglofliga Ständer anhålla, att såsom understöd för arbetets utförande bevilja nyssnämda bolag ett lån af 15,000 R:dr R:mt med så låg ränta och i öfrigt så fördelaktiga återbetalningsskyldigheter, som kunna medgifvas. Om remiss till Höglofliga Stats-Utskottet, der karta och öfriga handlingar skola vara tillgängliga, får jag vördsamt anhålla. Stockholm den 11. Anders Andersson, från Skaraborgs län. 134 Motioner i Bonde-Ståndet 1865 N:o 89. tito §9. Af lils Olsson frän Malmöhus län, om förändring af grunderna för nationalförsvaret. För nio år sedan väckte jag på detta rum en motion, hvilken jag bärhos bifogar, om ett allmänt nationalförsvar, och utvecklade då de motiver, hvarpå jag stödde densamma.
Maj:t, ined anledning af stadgandet i §. 7 af denna författning, för en eller flera städer tillåta större pannerymd än 90 kannor, ankommer det på Kongl. Majit att, med ledning af här ofvan stadgade beskattningsgrunder, bestämma den afgift, som för sådan brännvinsbrännings-redskap bör erläggas. §. 30. Den till brännvinsbränning berättigade, som ej åstundar utöfva den i §. 3 bestämda rättighet med så stor pannerymd, tariffen efter egendomsvärdet tillåter, betale panneafgift endast i mån af den pannerymd, lian nyttjar. §. 31. I de händelser, då Kongl. Majit i nåder finne nödigt att, för längre eller kortare tid, påbjuda brännvinsbränningens inställande, skall pannerymdsafgiften förminskas med en sjettedel för hvarje månad, ett slikt förbud varar. §. 32. Varder bränneri genom vådeld eller annan olyckshändelse förstördt, ankommer det på Kongl. Majit att, i förhållande till liden, hvarunder brännvinsbränningen i följd deraf måst inställas, afkortning eller restitution af påförd eller erlagd brännvinsbrännings-afgift bevilja. För vinnande af sådan afkortning eller restitution bör ansökning derom, åtföljd af vederbörliga undersökningshandlingar om olyckshändelsens tillkomst och förloppet dervid, ingifvas till Konungens Befallningshafvande i länet, hvilken åligger att bandlingarne, jemte eget underdånigt utlåtande i ämnet till Kongl. Majit insända. §. 33. Brännvinsdistillering vare, under den för brännvinsbränning, enligt §. 1, lofgifna tid af året, tillåten för dem, som äro till brännvinsbränning berättigade, ankommande det på Kommerse-kollegii pröfning i hvarje fall, huruvida och på hvad vilkor omdistillering af rått brännvin må, på andra tider och för andra personer. 654 Expeditions-Utskoltels Förslug till und.
St. Just-Ombudsmans Embets-Berättelse till 1862 års Riksdag. 9 66 myndigheters utslag och resolutioner i allmänhet upphäfves, redan i följd af de olägenheter det medfört, visat sig mindre tillfredsställande. Jag fäster vid detta omdöme icke sä synnerligt afseende på deras interesse, som uppbära lösen, ehuru detta visst icke saknar sin vigt, så länge en stor embetsmannakorps, som eljest skulle underhållas af Statsverket, hufvudsakligen aflönas med sportler. Den allmänna rättssäkerhetens och hvarje rättssökandes billiga anspråk synas mig vara af större betydelse. Huru ofta kunna icke de vigtigaste rättigheter äfventyras genom förlusten af ett laga kraft vunnet domstolsbeslut, som kan hafva genom vådlig händelse eller annorledes förkommit i domstolens eller embetsmyndighetens arkif och som vederparten har naturlig orsak att fördölja. Och hvad särskildt angår Kongl. Maj:ts domslut, såsom i sista hand afgörande en rättstvist af större eller mindre vigt eller frågan om en persons heder och ära, goda namn och rykte, så lärer knappast någon, hvilken saken rörer, kunna och vilja umbära en sådan handling. Så länge likväl hans skyldighet att lösa utslaget ej är i lag stadgad, har domstolen ej heller skyldighet att tillägga honom ersättning af vederparten för lösen, heldst om han, då saken ex incommunicato afgöres, icke ens varit i tillfälle att derom framställa påstående. Han måste då göra en uppoffring för att t. ex. vinna ett gällande bevis på sin rätt, sin heder och sin oskuld, dessa må nu hafva varit huru brottsligt som heldst angripna. Att angriparen, eller den som till slut får orätt i sina påståenden, genom ålagd skyldighet att betala lösen äfven för sin vederpart, i dubbelt afseende betungas, torde deremot kunna med rättskänslans fordringar förlikas. En sak, som icke utgjort föremål för åtal. men åt hvilken jag egnat synnerlig uppmärksamhet, har jag ansett mig böra, för det ändamål, som framdeles skall omförmälas, i denna berättelse utförligen framställa, så mycket mera som den inom hela landet väckt det största uppseende och föranledt de mest stridiga omdömen.
Äfven Näskotts fullmägtig förklarade sig nöjd härmed. Denna lön äger barnmorskan Ingeborg Lif intill förra barnmorskan Gretas död, då hon erhåller hennes lön, den bestämda barnmorskelönen. Sedermera företogs äfven följande ärenden till afgörande. 1:o Till waccinationsföreståndare valdes cur. past. gerens, O. A. Staaff, och bond. Jonas Jonsson Grön i Öst.Kälen och till vaccinateur f.d. klockaren Nils Månssons hustru Brita Johansdotter, lika ock förut en längre [tid] till församlingens nöje vaccinera dess barn. 2:o Torp. Eric Häll från Wejmon åtog sig att hafva sin moder Brita Ersdotter Häll i sitt bröd och gifva henne en god vård, och skulle han derför i ett för allt erhålla 5 spann korn och tio (10) riksgälds för ett år, räknadt från denna dag. Hälften af pengarna skulle nu torp. Häll nu bekomma. Hälften af kornet vid kronointägten. Återstoden af både kornet och pengrna skulle han bekomma sex månader räknadt från den dag han emottager sin mor i sitt bröd. 3:o Angående torp. Nils Qvicks hustru beslöts att torpet skulle bortarrenderas så att hon finge födan deraf, och Nils Qvick finge då om han så ville, gå omkr. på socknen. 4:o Moderlösa flickan Märtha från Undrom skulle fattigföreståndaren vara god och söka bortaccordera hos någon annan i den händelse ej hennes mormoder Catharina Jonsdotter ville hafva henne i sitt bröd för något mindre än 25 rix daler rgs. som hon fått för år 1850, och som äfven tillerkändes henne för det sist förflutna året. 5:o Sjukliga pigan Lisa Jacobsdotter från Simabacken, skulle af fattigcassan erhålla 3 riksd. 16 skillingar banco. För fyllande af ofvanstående behof, äfvensom för kommande behofver, beslöts att en kappe korn på hvart tunnlands skatt, efter oförmedladt skattetal, skulle vid kronintägten inslås i kyrkhärberget.
Detta anslag är i det sednare förslaget höjdt till 6 millioner, och skulle jag tro att R. och Ad. icke borde ogerna se om en sådan tillgång bereddes för att med räntan deraf understödja förrbemälda i nödstäld belägenhet varande personer. 1 afs:de å anslaget till Djurgårdsbrunns bolag, är deremot i det sednare förslaget stadgadt, att, för den händelse detta bolag ej mera finnes, då den till detsamma anslagna fond blifvit full, medlen skola utlemnas till innehafvarne af aktiebrefven med lika fördelning å hvarje aktie, skolande, derest något aktiebref förkommit, motsvarande belopp hemfalla till Riddarhuset. Till adliga ätten Roos af Hjelmsäter äro i det förra förslaget anslagna 40 millioner rdr. I det sednare förslaget åter är denna summa nedsatt till 30,000,000, med den skilnad derjemte, att då, enligt det förra, blott räntan fick årligen utdelas till lefvande medlemmarne af ätten, skulle, efter det sednare, sjelfva kapitalet lika fördelas emellan ättens vid utdelningstiden lefvande medlemmar, hvarefter all vidare befallning med denna fond skulle för Direktionen uphöra. Dessutom är det tillägg gjordt, att om ätten är utdöd, tillfaller kapitalet Riddarhuset, »att deraf bilda en fond för adliga stipendier och pensioner.» På samma sätt förhåller det sig med anslaget till ätten von Axelson, äfvensom med anslaget till de båda ofrälse slägterna Norén och Östlund. Direktionen får lemna penningaine ifrån sig, sedan kapitalet upgått till det af gifvaren föreskrifna belopp, och om ätterna då äro utgångna, tillfalla fonderna Riddarhuset. Utsigt saknas således icke att åtminstone en del af dessa fonder kan komma Riddarhuset till godo.
Sista försöket tillsammans med d: r X. företogs d. Öfverenskommet var att något skulle skrifvas på ett papper och några icke ovanliga föremål sättas på ett bord. Efter att ha mottagit mitt protokoll meddelade d: r X. att anordningarne varit: på ett litet bord tätt vid midtelfönstret och stödt emot ett fotografiställ stod ett pappersark, hvarpå stod öfverst » Land », nedanför » Torg ». På ett annat bord fanns flera högar böcker och en förnicklad skål för visitkort. Två fruntimmer och d: r X. voro närvarande. Härom meddelade Alma, att papperet funnes vid fönstret (vaken: på väggen bredvid fönstret), att på det samma stode två ord — första bokstafven M — andra a — tredje r eller n — vaken: » ordet var, när man såg på det, liksom om det skulle uttrycka något sådant som våren. — På bordet låg något fyrkantigt — bestämdt något af läder — ser prickigt ut — tror bestämdt det är att ha papper i (månne bandet på en bok? Bkn). Något mer som ser ut som en korg, ser mer ut som en fruktkorg (Ja! ej olikt. NÅGRA FÖRSÖK MED SOMNAMBULER ". som en fruktkorg af metall. Tror ej det var mer än tre personer i rummet, två fruntimmer och en herre. Flera försök hafva gjorts att låta somnambulen läsa på s. k. Öfversinnligt sättoch hafva de slagit rätt bra ut. Någon skillnad på resultaten, då hypnoti-sören känt innehållet eller detta varit för alla personer i närheten fullkomligt obekant har jag aldrig kunnat märka. Mera sällan ha de därvid verkligt läst det skrifna, oftast redogöres summariskt för innehållet. Jag skall anföra ett par dylika experiment, hvaraf en del utförts så, att somnambulen fått placera den fullkomligt ogenomskinliga och väl inpackade skrifvelsen under sin hufvudkudde och under den naturliga sömnen efterforska innehållet. » Protokoll. Fröken Ebba Lundberg erhöll d.
Jag kan icke finna, att de sysslor, som inom detta Dep:t tillsättas, äro af mindre betydenhet och vigt än andra, eller hvarföre icke deras tillsättning skulle kunna på samma sätt behandlas. Hr Gripenstedt har åberopat 3 5 §; men Utsk. har alldeles icke vidrört denna §, och detta icke-vidrörande härrör just deraf, att den icke är i detta hänseende fullt så bestämd i sin ordalydelse, att ju oj någon olika tolkning möjligen deraf torde ega rum. Men för min del tror jag, att 28 § har sin tillämplighet i det ena som i det andra fallet, åt - I) e n 10 Mars f. m. minstone kan jag icke finna det vara annat än en god konstitution tiel coutume, som Utsk. här sökt åstadkomma. Hvad slutligen angår sista anmispunkten, så har Utsk. icke en* samt eller hufvudsakligen fästat sig vid det önskvärda af någon större sparsamhet, utan det har isynnerhet önskat, att hvarje sken af godtycklighet vid utgifters bestämmande för det allmänna måtte undvikas. Af handlingarne i detta mål finner man, att den ifrågavido prickningsmachinen var af Gen.PostStyrelsen förordad till inköp för 3000 rdr bko. Derjemte ansåg Poststyrelsen, att 1000 rdr bko borde tillerkännas Gr. Sparre för den grannlagenhet, med hvilken han behandlat kontraktsfrågan. När Styrelsen hemställde om ett belopp af ti000 rdr bko, så har Styrelsen häruti alltså inbegripit en temligen betydlig, personel och särskild gratifikation åt Gr. Sparre; ty machinen kunde från annat håll, i närmaste likhet med Gr. Sparres, fås för 3000 rdr bko. När ärendet förekom till föredragning inför K. M., finner man dock, att föredraganden, som tillstyrkte 10,000 rdr bko, icke för denna ytterligare betydande förhöjning anförde andra skäl, än att »med afseende dels å fördelen för postverket att sjelft ega erforderliga machiner för tillverkningen af portofrimärken, dels ock å det besvär och den kostnad, Gr.