Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Angående profningen och afgörandct af besvär i markegångspriserna rörande frågor. (§. 34.) Lika med öfrige Comiterade har jag väl ansett mig icke kunna tillstyrka den af Rikets Ständer för deras del beslutade förändring i sättet för dylika måls afgörande; men då Rikets Ständer funnit en förändring i härom nu gällande stadganden af omständigheterna påkallad; så och med anledning af de angående detta ämne till Comiterade i Nåder öfverlemnade handlingar, hade Comiterade, enligt min åsigt, bordt i underdånighet föreslå, att i likhet med hvad redan vid 1823 års Riksdag förordnades i fråga om besvär öfver PröfningsComittéernes beslut, jemväl pröfningsrälten, när Deputerades för markegångssättningen tillgöranden i afseende på dem uppdragne prisbestämmelser öfverklagas, måtte från Kongl. KammarCollegium till Kongl. KammarRätten öfverllyttas. Enär både Statens och enskilde medborgares rätt och säkerhet anses fordra, att ändringar och rättelser i de åtgärder, som blifvit vidtagna, af bemälde för beskattningslagarnes verkställighet utsedda Deputerade, kunna sökas och erhållas, synes sådant böra ske hos samma Embetsverk och sålunda den vid alla ärenders behandling högst angelägna enhet och likstämmighet äfven härutinnan iakttagas. Det torde för öfrigt icke kunna nekas, att det är mindre lämpligt och formenligt, att tvistefrågor angående markegångsprisernas rätta belopp skola af ett helt och hållet administrativt Embetsverk afgöras, samt att profningen af dessa frågor, dervid Staten vanligtvis är den ena parten, tillkommer just det Verk, hvars hufvudsakligaste åliggande är att vårda och befrämja Statens rätt och fördel.
Det adopterades af Rikets Ständer, dock ej af alla fyra, ty Bönderne på den tiden hyste för mycken respect för de som buro knappar i rocken, för att vilja vara bland faddrarne. Den förnäma myndlingen fick sin egen devis; Gevinst, sorn hittills betydt detsamma som fattigdom och högfärd. Det år på denna härlighet sorn sty - jjen 7 Maji f m. 109 reisen under den förflutna tiden grundat en del af sina ressourcer. Jag vill ej tala om hvad som hände år Igor). Staten var i verklig våda och ressourcerna måste sökas der de funnos. Likvål erinrades hår under discussion förledne Måndagsafton, att den ändring som Stånderne vid första Örebro Riksdag gjorde i det vid den föregående Riksdagen fattade beslutet, att genom Statsobligationer liqvidera en del af Krigsskulden; verkat högst menligt på den allmänna penningestållningen. Men låtom oss se huru Styrelsen vid andra tillfällen begagnat denna så kallade ressource? Den begagnades till förande af det Brandenburgiska kriget, som torde kunna anses så. som tåmmeligen åndamålslöst. Följden blef, att BancoOrdningens 72 §., 60m bjöd publicitet, och som utgjorde egentliga garantien för Allmänheten, 4 år efter den banqueroutterade Palmstruckska Bankens adoption af Ständerna måste suspenderas, samt att Banken allt sedan den tiden utgjordt en hemlig ressource, ån för den ena ressourcesökande, ån för en annan. Den anlitades ofta under Carl XII:s tid, men med aktning för folkets rätt, ty man ville ej glömma att det Yar Allmänheten som var ågare till de i Banken nedsatta medel, och att Ständerna endast garanterat att ärlighetens fordringar skulle iakttagas. 110 neri 7 Maji f. M. Annorlunda blef förhållandet sedan mati något hämtat sig efter Carl XTI:s krig, och åter ville uppträda på den större scenen 1 Man låt beklagligen partierna inverka på styrelsens beslut. Kriget, sorn man ämnat företaga mot Ryssland år 17^9, begvntes Ar iy4l, då det ändamål, för hvars vinnande det skulle föras, icke mera'fanns.
Landshöfdinge-residens-tomterne i Staden Piteå, med å dem befintliga byggnader; N:o 21, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående utbyte af Kronolänsmans-boställena Melby och Näsby emot Kronoskatte-hemmanet Bredinge pä Öland; N:o 22, i anledning af Kongl. Maj-.ts Nådiga Proposition, i fråga om disposition af sex stycken holmar i Götheborgs och Bohus läns skärgård; och 458 Prot.-Utdrag den 3 Januari 1857. N:o 23, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående upplåtande af mark å Kronoparken Itåda-ås i Skaraborgs län för en vattenledning till staden Lidköping. S. D. Till Stals-Utskotlet öfverlemnades ett af Herr Rönblad, i anledning af en af honom väckt och till bemälde Utskott den 3 December 1856 i’einitterad motion, angående anslag för uppmuddring af Umeå eif, denna dag ingifvet anförande, jemte deruti åberopade trenne handlingar. Frän Hedern. Bonde-Ståndet. S. D. Föredrogs och godkändes Expeditions-Utskottels Förslag till underdånig skrifvelse N:o 2, angående medels anvisande till vestra och södra jernvägs-stambanornas fortsättande. S. D. Föredrogs punktvis Stals-Utskottets Utlåtande N:o 48, i anledning af Rikets Ständers år 1855 församlade Revisorers berättelse, angående samma år verkställd granskning af Stats-verkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under åren 1852 och 1853, dervid Utlåtandet i alla dess punkter bifölls, med undantag af Utskottets anmälanden under §§ 1, 59 och 60, hvilka lades till handlingarne, samt Utskottets hemställan under § 38, i afseende å hvilken Ståndet, i öfverensstämmelse med hvad Herr Björcks reservation innehåller, beslöt, att Rikets Ständer skulle uti underdånig skrifvelse anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes vidtaga
M:t till förvandling uti penningar föreslagna persedlar måtte dertill förändras; att förvandling lill penningar af bråktalen i persedelräntan och uteslutande af runstycken i penninge-räntan måtte ega rum vid hvarje eget hemman, äfven om det icke uppginge till helt mantal, och vid hvarje för sig bestående lägenhet eller mantal, dock icke klufne delar af ett hemman; att all spanmåls-ränta, derunder mjöl och malt inbegripne, borde utgöras i de sädesslag, hvaruti kronobonden inom socknen af ålder utgått eller borde utgå, der ej särskilde föreskrifter derför lade hinder i vägen; samt att den hvarje hemman eller lägenhet åliggande ränta malte i jordeboken upptagas endast under titel af ränta, med uteslutande af nu brukliga benämningarne jordebokseller ordinarie-ränta, mantals-ränta, terminoch (salpeter-skatt eller extra ordinarie ränta, årlig ränta, landtågsgärd, vinter-körsel samt boskaps-, skjutsfärdsoch dagsverks-penningar; hvarförutan kollegium, dels med åberopande i vissa delar af sitt under den 19 Oktober 1842 afgifna utlåtande och af Kommitterades för beskattningsväsendets förenkling den 30 April 1847 aflåtna Betänkande, ansett nödvändigt, att för 198 Expedilions-Utskollets Förslag lill underd.
Maj:t derutinnan beslutit afgå tilli Finans-Departementet, för att läggas till grund vid författandet af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof, så vidt frågan angår Landtförsvars-Departementet; samt de till denna statsreglering hörande handlingar vederbörligt Utskott tillhandahållas. Ex protocollo J. H. E. von Knomnng. Bih. till R. St. Prot. 1862 & 1863. 1 Sami. 1 Afd. 4 Häft. 14 !»ml i ,of>tiinud to{> J o(io /’ Etir/ri i r i o i')l! OyEo^oi'1 ■OrtSCtOiCA i\WS A lågin.-. nog ivo ibiv 'la,lddod doo baå)>diJ BioaiovwAld mo norii oq STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOD. BECKMAN, 1862. v Bil. M 3 till Kongl. Maj:ts Nåd. Bilagan Lit. 1. Underdånigt Förslag till Provianterings-Stat för Värfvade Arméen. För 100 man. Mjukt bröd. F r u k ost. Jf • 1 A a -gAfton. EJ* cr SL o* o OJ 3 fia ET. —t a ►s O 03 sr OS 3 OJ os *■1 PJJ cn er er OJ c*r O: • s) i' 3 33 S3 ro cn '*-<* 3 ca c o ro 3 Os jj 33 3 09 CD Csj 03 31 ro *-» 03 3 OJ 3 C/J 03 pr o -i w o "1 3 09 -i 1*4 3 os 3 c» p OS 03 «. ort. lt:nr. turn. k:nr. tum. s. ort. <5. ort. <5. ort. ort. a. ort. ort. k:nr. turn. k:nr. turn. It: nr. turn. <3. ort. ort. k:nr. tum. ort. korn Rdr. öre.
BondeStåndets Ledamöters vägnar Haniel Andersson. G. Helslngius. Utdrag af Protocollet, hållet hos Riksens Håglöf. St cinders Banco-Utskott den 13 Juni ig 15. S. D. Herr Holmer yttrade: Jag kan för min del icke instämma uti Höglofl. Banco-Utskottets enligt Finance-Fördelningens tillstyrkan fattade Beslut, hvarigenom förmonsrätt till Banco-Låns erhållande ej anses böra tilläggas afbrända Städer: jag finner högst billigt, att de Städer, hvil* ka varit underkastade en slik olycka, hvaraf en oundviklig vanmagt på längre tid måste blifva en följd, böra till begagnande af Allmänna Lå« ne-anstalter , framför andra, korndia i fråga; och jag kan ej dölja den öfvertygelse, att , sedan Höglofl. Banco-Utskottet före detta föreslagit Låne-summan för samtliga Städerna till -fidei af den påräknade Låne-fonden; borde det på Vahlof!. Börgare-Ståndets Ledamöter få ankomma, att bestämma , huruvida någon förmonsrätt eller särskild Den 5 Juli. 533 särskild fördelning, Städerna imellan, ma blifva föreslagen. Uti detta anförande instämde Herr Rådmannen Kjellander till alla delar; och skulle enligt gjort förbehåll välbernälte Herrar Ledamöters så beskaffade särskilda mening vid Memorialet bifogas. Ut supra. Ex Protocollo G. Hdsingius. Uppläst hos Höglofl. Ridd. och Ad. den ; Juli. Högvörd. Prest-Ständet den ; _ Vällofl. Borgare-Ständet den 10 _ Hederv, Bonde-Ständec den 5 „ Vördsamt Memorial! Sedan Särskildta Utskottet under den 5 sistl. Juni till Riksens Höglofl. Ständer aflemna! sitt utlåtande, rörande frågan om ett förnyadt Reglemente för Judiska Nationen, så har samma Betänkande , jemte åtskilliga dervid gjorda anmärkhingar, blifvit af samteliga Respeetiva Riks■ Stånden till Utskottet återremitteradt, hvårvid Höglofl.
Riksdagsfullmägtigen Johan Jacob Rutberg har uti ett till Hedervärdä Bonde-Ståndet ingifvet memorial föreslagit, att Jemtland måtte med i835 års ingång återförenas med VeslerNorrlands Län, och den serskilda Läns-Styrelsen i Jemtland, tillika med det dertill lemnade Stals-anslag, indragas. Såsom skäl för denna framställning har Rutberg andragit, att inrättandet af en serskild Läns-Styvelse uti Jemtland för proviaceu varit Alm, Besv.- och Ocean - Vt sk. Betänkande ST,-o3g - 7 skadlig, dels dei igenom, atf nämnde Styrelse skall hafva uppmuntra}, invånarne till odling?-före tåg, hvilka icke varit afpassa de efter landets elimat och derföre misslyckats, dels derigenom, att processer, lagsökningar samt allmänna och enskilda tvister skolat i allmänhet, såsom en följd af Läns-inrättningen, mvcket tilltagit och förtroendet enskilde emellan försvunnit ; hvarjemte Rutberg förmenat, att så viii den ringa folkmängd Jemtland eger, knappast ötverstigande den uti en af södra Länens Fögderier, sorn den omständighet, att Jemtland icke kan lemna utväg för bergning af ett större antal invånare, talade emot det nu varande förhållandet, att nämnde Province utgör ett serskildt Län, Uti Rzetbcrgs mening hafva Nils Strindlund och Johan Bengtsson ifrån Vesler-Norrlands
Jag anser altså olämpligt att utsträcka statsbankens privilegium derhän att ensam få utgifva småsedlar. Ett sådant beslut är ungefär af samma art, som det ett RihsSt. redan fattat, att nemi. privatbankerna icke få utgifva några creditsedJar, d. v. s. att de icke få uppstå. Sedan jag altså nu yttrat mig öfver den financiella delen Den 19 Mars f. 111. af det ifrågavar. ämnet, skall jag yttra mig om det juridiska samt ang:de redactionen. Jag har Hr Stråles afgifna förslag i handen och anser ett yttrande i denna del af honom, såsom ledamot af Högsta Domstolen, icke vara utan vigt. Jag skall derföre gå igenom Hr Stråles förslag. Först visar det, att motionären, vid en, som mig synes, nog hastig uppfattning af saken, trott §:n böra börja med stadgandet örn directtns ansvarighet. Jag har väl icke något emot denna redaction; men efter det nyss omförmälda mom. följer det, sorn afhandlar den ilnanciella delen af frågan, och derefter följa åter nya morn., som angå juridiska omständigheter. Jag vet icke, hvartill en sådan ordning skall tjena, och jag kan icke finna företräde deri framför den af mig följda. Jag finner nu likväl, vid närmare undersökning af förslaget, att jemte den nyss anmärkta skiljaktigheten deremellan och det förslag, jag uppgifvit, äfven visar sig den, att Hr Stråles mera uttryckligt vidrör frågan om handräckning, samt att det, i stället för den af mig nyttjade definition: ”såsom ”för ostridiga fordringar af den mest executiva egenskap,” uttrycker detta sålunda: "såsom för till innehafvaren stoldt ”skuldebref.” De förstnämnda skiljaktigheterna synas mig af ingen vigt; och hvad den sista beträffar, kan jag, för min del, icke tro den böra föranleda ändring i mitt förslag, ty hvad är väl en banks sedel annat, än ett till innehafvaren stäldt skuldebref.
Ett annat fel vidlåder dessutom den föreslagna författningen. I en sådan församling, som Jakobs och Johannis t. ex. der 12,000 personer finnas, skulle det ju kunna hända, alt en mängd menniskor, kanske ett par hundrade personer infunno sig hos Pastor och sade: ”Jag vill hålla konventikel.” Hvad skulle följden häraf blifva? Jo den, att Pastor ifrån morgon till afton skulle nödsakas att besöka konventiklar, och derigenom helt och hållet skiljas från sin egentliga embetsntöfning. En annan fara har Prof. Bring uti inledningen till sin reservation tydligen ådagalagt, nemi. 330 Den 21 Juni f. m. den, alt i händelse en sådan konventikelfrihet, sorn här ät' föreslagen, beviljades, så skulle Statskyrkan till sitt innersta begrepp uplösas. Till en böljan skulle det upsla ecclesiolae in eeclesia; men snart skulle icke längre någon eeclesia finnas qvar, utan blott ecclesiolae, hvilka uti fiendtlig opposition emot hvarandra snart skulle totalt sönderslitas. Jag kan derföre icke med min röst biträda det förslag till författn. LagUtsk. framstäldt, men jag tror deremot, alt om R. o. Ad. förenade sig i det förslag, som Prof. Bring framställt, så skulle en något så när lycklig lösning af frågan verkligen vinnas. För min del vill jag gerna bifalla äfven de små förändringar, som Hr Carlheim Gyllensköld föreslagit, men ett ord i dessa förändringar, kan jag likväl icke undgå att finna något sväfvande, och jag fruktar att framtida trassel derigenom skulle kunna föranledas, nemi. ordet: umgängesvänner. Vill Hr Carlheim Gyllensköld utbyta detta emot något annat ord, som är klart och tydligt för lagstiftaren, och den läsande allmänheten, så har jag ingenting emot detta tillägg. Ett annat tillägg skulle jag deremot vilja göra uti lista §:n der det heter : ”Hus-andakt må, såsom hittills, fritt utöfvas af föräldrar och husfäder, med deras harn, anhöriga och tjenstefolk.'''' Hvarföre icke äfven med deras underhafvande?
Att årsgrödan, omän den vore jemt fördelad på Riket, blir otillräcklig, är ty värr en bedröfvande sanning och Regeringens farhåga för brist på groft bröd bekräftar denna olycka och torde vara en vink åt de Vige att visligen hushålla med brödfödoämnen. Vår goda, ömsinta och välgörande Öfverhet skulle omöjligen kunna, utan medlidande se en uthungrad undersåte än mindre Best), och Ekon. Utsi:. Betänkanäen. 45 länna hela trakters lika uselhet — men medlen att afhielpafdetta måsfeiNfttior.en bereda. För min del är jag öfvertygad, att ingen af Utskottets värda Ledamöter, äfven Bränvinets vänner icke häldre bispringer den behöfvande nästan, med sina mångå Potates, Slögkäd äfven skämd Säd, alla bättre än BarkBröd, än förvandla desse födoämnen till Bränvin och Drank. I det stånd jag har äran vara en Medlem, torde upplysningen äfven i detta ämne få råda. Det Högvördige PrästStåndet, hvars egentliga yrke är att predika Moralitet, lärer ofelbart framställa egennyttan och fylleriet, såsom afskyvärde. Vallöf!. BorgareStåndet har manligen stridt mot Bränvinet och dess skadliga följder och Segren blir hedrande; Och det Hedervärda BondeStåndets älskade Bränvinstill verkning inskränkt inom sin rätta gräns, endast till husbehof, ej förande och försäljning, blir sä obetydlig, att detta Hedervärda och Redliga Stånd gerna uppoffra den, om en god gerning derigenom beredes. Min slutliga proposition är till Herr Grefven och Ordföranden samt Höglo!!. Besvärsoch Ekonomiutskottet, att hela denna angelägenhet rörande Bränvinet, lika som andra öfverflödsArticlar helt och hållit nu och framdeles öfverlemnas till vår goda Ofver» hets faderliga omvårdnad. — Den känner aldrabäst det hela och tillgångarne; och om Eésv. och Ekon. Etsk.
Föreskriften står sålunda i närmaste samband med affärskreditens sanna intresse, på samma gång dess iakttagande i flera andra afseenden gagnar affärsmannen, som derigenom vinner reda och ordning i fråga om sina tillgångars förhållande till sina skulder. Denna reda, denna öfversigt under rörelsens fortgång underlättas ständigt genom balansräkningarne, hvilka för hvarje tilländalupet år, hvars början eller slut affärsmannen sjelf efter beskaffenheten af sin rörelse eger bestämma, skola uppgöras. Att inventariiboken bör upprättas mera noggrannt, är en enkel följd deraf, att den är den första bok, en affärsman bör uppgöra innan ännu ens andra böcker kunnat tillkomma, och att åter balansräkningarne kunna uppgöras mera summariskt, är en lika enkel följd deraf, att nu redan äfven andra böcker finnas, i hvilka, derest de blifvit förda så som sig bör, de specifikationer, som för balanserna ligga till grund, blifvit intagna; och förklarar för öfrigt det samband, som, ur anförda synpunkter, emellan inventariiboken och balansräkningarne eger rum, anledningen dertill, alt de sednare böra utgöra en fortsättning af den förra.
V ti minnet, ej dödt eller kallt, att de mest förderfvade, de mest ondskefulla ^Det flydda tar åter låd ' färg och gestalt. och demoniska människor jag någonsin mött på min lefnadsstig voro, eller åtminstone gåfllommande ängar går ännu min färd, vo sig ut för att vara, blomsterälskare par " Och låten mig vaggar på vindkrusad fjärd. excellence. Jag var, som sagdt, betagen af denna rika blomsterprakt och gick in i det vackra huset för att höra efter rum. En smutsig piga öppnade tamburen för mig, {Men fjärran, där solen går ned uti orand, men bakom henne i ett rum, hvars dörr pigan $ag vet det, mig väntar, så fager, en strand; slagit upp på vid gafvel, stod en ung dam, ^) är räckas mig händer, där redes mitt lo, utstyrd i en öfverdrifvet modern frisyr, en ljus kamkofta samt med ett nothäfte i handen. ^Där ändas min drömfärd i lugnande ro. Hon for hastigt mot en sidodörr och försvann Sofie Linge. i ett angränsande rum, då pigan bad mig stiga in i förmaket, medan hon » anmälde mig för frun ». Det var ett mörkt, dystert rum, med kall källarlik luft och en lukt af parfymerad tvål, samt för öfrigt utstyrdt med en viss godtköpslyx, förenad med den stereotypa » stil » som härstammar från tapetserareverkstaden. Nu först gaf jag akt på, att detta rum låg åt Af Ave. norr. Och här stodo krukväxterna, men inne igentligen borde ofvanslående signatur uti rummet sågs ej en skymt af blomsterprakten, bytas mot gamla konsulinnans namn, blott blomsterpinnar, stammar och afvigvända ty det är hon, som förtäljer detta; men då örtblad. hon med stor energi betackar sig för » förEn äldre dam, hvars moderna promenaddräkt fattarinneäran », så måste jag signera den lilla tycktes ha blifvit påsatt i stor brådska, ty verklighetsbilden.
Men då härtill fordras sådant utrymme, sotn i Kronans hus inom hufvudstaden saknas, och möjligheten att kunna på ett ställe förena alla dessa inrättn:r för vettenskap och konst icke slår att vinna utan anslag, som nu öfverstiga vår förmåga; så är en framställning till Konungen, af sådan beskaffenhet som denna, detsamma, som att, af honom begära en omöjlighet. Sådant synes hvarken vara tjenligt .för K. St., eller tillhöra StatsUtsk:s befattning; ty detta är en organisationsfråga, som tillhör Ekon.Utsk., ifall R. St. vilja sig dermed befatta. Vilja R. St. deremot börja deras framställning med att säga: här äro medel, och vi anhålla, att de må användas till ifrågavar. ändamål; det är en helt annan sak. Men att framställa henne i omvändt förhållande, lärer icke vara rätt. Frih. Sprengtporten: Hr von Hartmansdorff har mcdgifvit, att StatsUtsk. här framställt en idde, som kan vara riktig till sin grund, men trott, att den icke bort framställas, derföre att K. M., i saknad af tillgångar och brist på lämplig local, icke skulle kunna dertill lemna bifall. Jag hemställer dock till den värde talaren, huruvida dessa brister kunna hindra K. M. att taga saken i betraktande och att möjligtvis, med afseende derpå, till Rikets nästkommande Ständer framställa förslag till de åtgärder, som i mer eller 6^0 Den 13 Maj e. m. mindre mån kunde befordra detta ändamål. Något annat synes StatsUlsk. icke hafva åsyftat med denna framställning, hvars riktighet i afseende på sjelfva saken Hr von Hartmansdorff helt och hållet erkänt. Hvad den frågan angar, att StatsUtsk. icke skulle kunna i sammanhang med statsreg!er:n afgifva förslag lill några lind. framställningar, så utgör detta en princip, sorn jag förut bestridt. Den jafvas af sakens natur, och den jafvas af den procedur, sorn vid föreglde riksdagar ägt runi, äfven vid sådana tillfallen, då Hr von Hartmansdorff sjelf deltagit i StatsUtskts förhandlingar.
Han är eii nidkar, en ifranrle gud. Har man ej smyckat hans altare med vårens Bloiniiior eller sonimamis rosor, blir man, när Iiösteii koinmer, själf utsedd till brännoffer! Satt lian liar och diktade i mörkret, hade det verkligen gitt därlian? Hade allt detta svärmeri legat bundet tills nn? Denna intensiva passion. h t e r grep tviflet honom. Han tänkte, iinder det han gick rastlOst fram och tillbaka, p % en beriittelse lian läst eller hört - han visste icke hvilket - ej heller hvarför han tankte p&amp; den nii. Den handlade om en feg man, som sköt sig aftonen innan han skulle duellera - lian hade icke mod a t t öfverlefva den mellanliggande nattens ångest och kval. Åh, det kunde han förstii - dessa sömnlösa nätter! Han tände ett par ljiis och drog liinstolen frani till skrifbordet .. Så sköt lian undan boken, soiii lkg iippslageii fraiiiför honomii. Ogouen föllo åter p % det BIiissetska mottot: Si je vous le disais pourtant, que je vom aime Qui sait - P sanning, livem kunde veta? E n varm lyckov&amp;g vällde genom hans hjärta, en öfversvallande känsla af, att hon älskade honom. Han mindes deii blick, hon gifvit honom, då de stodo vid kaprifoliehacken och han fragat, om hon lagt niärke till, att allt p % en skdaii växt, bloinmor ocli blad vaxa parvis - och lim1 svarat: ja. jag vet, %r det inte förtjusande? Det var inte så niycket orden som blicken, denna fj %rrsk5dandeY varma blick, soni inötte lians. Om han d&amp; friigat - Nästa ögonblick sjönk lyckovigen och lämnade efter sig en i n i - gestförnimmelse, också den en visshet. Xej, hon älskade honom ej. Gjorde hon det, hade Iion då med en sadaii frimodighet kunnat se honoiii i ögonen.
Den, som får en privatbanksedel å 1000 r:dr och derför endast kan begära btcosedlar, äger aldrig hopp att för förstnämnde sedel kunna bekomma något bättre, än livad btcosedeln då är, men väl sämre, i händelse af dennas fall. Innehafvare!! skall således alltid vara färdig att utbyta den emot det "bästa, han derför någonsin kan få, nemi. b:cosedelti, då han deremot eljest alltid directe kunde påräkna alt erhålla det bästa, som för någon slags sedel kan fås, nemi. sjelfva den reella valutan, och i hvilket sednare fall han altså lika gerna och hellre bchölle sin privatbanksedel, än att derför tillvexla sig motsvarande statsbaukssedlar. Jag tror sålunda, att privatbankernas uppkomst befordras genom tillämpning af den åsigt, jag hyser. Derigenom skulle ock, hvad alltid är nyttigt, silfverskiljemynlct mera ingå i landsorternas rörelse: det säkraste sätt att fästa det i landet. Jag får altså, i öfverensstämmelse med hvad flera ledamöter redan begärt, anhålla 0111 propos. derå, att privatbankerna må åläggas inlösa sina sedlar med metalliskt mynt. Hr Stråle: Då jag sista gången yttrade mig, undföll det mig att bär är fråga örn tvenne §§. — Jag liar från början ansett de stadgande!!, mitt redaclionsförslag omfattar, böra utgöra tvenne 5§ och har således icke något deremot. Frih. Cederström, Jac.: Jag förmodar, att, så länge grundlagen säger, alt R. St:s Banks sedlar må lör mynt i Riket erkännas, hvar och en äger begagna dessa sedlar i sina liqvider, samt således privatbankerna äfven. Jag ser icke, huru man i civil lagstiftningsväg kan betaga dessa, livad som enligt grundlagen tillkommer hvar och en. Ur Rosenblad, Bernh.: