Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men jag hyser derjemte den öfvertygelse, att mången lika med mig annu är oviss, om den nu iirågavar. vinsten af lotteri-inrättningen verkligen bör räknas lill en af Rikets ordinarie inkomster, eller om det icke snarare är ett misstag, alt densamma någonsin blifvit såsom sådan ansedd. Ibland alla inkomster är den, sorn påräknas såsom vinst af ett hazard-spel, utan tvifvel den mest osäkra. Om Fortuna ej längre vill vara gynnsam, kan vinsten lätteligen förvandlas i förlust, och den påräknade inkomsten utbytas i utgift. En så beskaffad inkomst, som är af den mest tillfälliga natur, synes mig derföre minst af alla kunna hänföras till de ordinarie. — Man invänder måhända, att Statens spelhus, eller s. k. Nummer-lotteriet, är så klokt Tnrättadf, att spelvärdarne aldrig kunna förlora. — Erfarenheten liar visserligen hittills visat, att, om vederb. icke försumma att i tid förbjuda de numror, å .hvilka några betydligare vinster möjligen kunde utfalla; så kan, genom användande äf en sådan oärlighet emot de spelande, Statens spelhus i allmänhet påräkna att rikta sig på de enfalldige spelandes bekostnad. — Men det är likväl ett factum, att lotteri-inrättningens behållna vinst, som år i833 utgjorde öfver 98,000 r:dr b:co, tre år derefter, eller år 1836, deremot ej uppgick lill 3o,ooo r:dr, oell således var minskad med iner än 68,000 r:dr b:co. Ännu en sådan minskning till; — och spelhusvärdarne skulle hafva fått vidkännas en icke obetydlig extrautgift, i stället för den påräknade, s. k. ordinarie inkomsten. På det R. St. emedlertid mätte sättas i tillfälle att rikligt bedomina den ifrågavar. inkomstens verkliga natur, skulle det utan tvifvel vara ömkligt, att StatsUtsk. utredde och Den 8 April f. ra. 127 bestämdt upplyste med hvad villkor denna inkomst ifrån början blifvit af R, St. för Statens räkning emottagen. — Om R.
de r uazitoriserede~ fästekontorens verksamhet, men förgäf ves. Å r 1891 fran~lades ånyo förslag i denna riktning, denna g h g af danska regeringen, och Blef då af riksdagen antaget. Vid friigalis behandling begagnades de af F. 13. F. samlade uppgifter sRsom be~~sningsmeterial. Den nya lagen bestäiiliner bland annat, att koiiliiiissionärsskal) icke niå iitöfvas i saminaiiliaiig med idlcaiide af iitskänkniiigsrörelse, och att i större stader komniissoiiskoiitor för bhde inän och kvinnor icke må inryniinas i sainma ägendom. Lagen bestiiininer vidare straff: böter eller i vissa fall fängelse för den so111; ~fordrcr eller i-nottager betalning utöfver taxan eller mot biittre vetande lämnar oiiktiga iippgifter, eller iiarrar och förleder folk att läinna siii tjänst, eller » f$- s t e r ~: ':) iniiiderårign iitaii in~lsnlans saintycke V ni. in. Natiiïligtvis är det annii för tidigt att kiiniia iakttaga verk*) i hiifviidsnk motsvaraiide rirt ustiiscljn&gt;.a. ningarna af denna lagstiftningsåtgard, men det ar att hoppas, att den skall niinska farorna för de svenska tjaiistflickorna i Daninark. Verkningarna af arbetet i dess lielliet hafva emellertid redan börjat visa sig, och den ena iiiiderrattelsen efter den andra liar ingått, tydande på förändrade förli&amp;llaiideii ined afseende p&amp; svenskt arbetsfolks utflyttning till grannlandet. Då dessa iinderrlttelser tycktes utvisa en minskning af deii svenska utvandringen, var det af vikt att erfara, om utvandringen verkligen aftagit eller om densamma inåliaiicla fortsattes fastan ined undvikande af (le föri.
xm la nö s € ä n till KO^GL. MAJ T i tintlertiattif/het nfgifnn EM BETS-BERÄTTELSE för åren 1848, 1849 oell 1850. *—»»»»utKm nw«— STOCKHOLM, 1853. 1>. A. NOBSTEDT & SÖNER, Kongl. Boktryckare. Underdånig Berättelse örn tillståndet i statistiskt och ekonomiskt hänseende inom Wermlands § I Länets allmänna beskaff enhet. Om Länets vidd och läge samt om jordmånens beskaffenhet innefatta de föregående underdåniga berättelserne noggranna uppgifter, hvilka, såsom afseende oföränderliga förhållanden, torde nu icke behöfva upprepas. I provinsens alla härader äro under den ifrågavarande tidrymden dels förut påbörjade odlingar fortsatta och dels nya företagna; och då större delen af dem blifvit verkställda genom sänkning eller aftappning af sjöar samt utdikning af kärr och mossar å mark, som varit vattendränkt, är en årlig tillökning af den fruktbärande jorden icke enda vinsten af dessa arbeten, utan skola de äfven, i den mån de fortgå, bidraga lill att mildra det hårda klimat, som så ofta tillintetgjort jordbrukarens förhoppningar. Till Lä nets Hushållnings-Sällskap hafva väl årligen från dess korresponderande ledamöter ingått berättelser om företagne odlingar inom mångå socknar; och ehuru få af dessa korrespondenter kunnat uppgifva arealvidden af den jord, hvars odling årligen blifvit fullbordad, kan man dock af berättelserna komma till den slutsats, att flera hundrade tunnland oländig mark blifvit hvarje af åren 1848, 1849 och 1850 inom Länet uppodlade. Af de under dessa år dels utförda och dels påbörjade arbeten för nyodlingar må härstädes, såsom betydligare och kostsammare, nämnas: l:o. Anläggning af en jordvall till 4,728 alnars längd emot sjön Wenern, för att från öfversvämning freda 242 tunnland fruktbar jord å Uggebo säteris samt Holma, Östra och Westra Ulfsjö hemmans områden i Ölme socken. 2:o.
Hurudan! missförstånd som nu verkligen uppkommit i följd af denna artikel, och hvad Regeringen derpå vunnit i utländska makters omdöme, kan inhemtas deraf, att då någon förundran i några blad yttrades deröfver att (Merrikiske ministern kunnat bry sig om en sådan öfversättning ur en utländsk tidning, lät denne minister genom officiella bladet tillkännagifva, att han alldeles icke haft någon del uti den saken eller* begärt åtalet; och jag tror, alt de, som följt med tidningspressen under de förflutna sex åren, skola erinra sig, att det varit nästan de enda fall, i hvilka någonting blifvit under den tiden yltradt emot utlänska makter. Detta inträffade före 18)8. Om Konungens rådgifvare gjort sig den mödan att upplysa K. M, om ett sådant förhållande, sä hade utan tvifvel dessa extra-kostnader , som Siänderne ansett icke utan största behof böra äga rum, icke kommit i fråga. Hvad 46 punkten ang:de tolagen beträffar, så har Frih. Åkerhjelm ganska riktigt anfört, att K. M:s uteslutande befattning dermed har ett historiskt skäl för sig , deruti , all Regeringen tillförene utfärdat författningar angtde tolagen. Men jag hemställer, om ej förhållandet bör vara annorlunda efter nu gällande grundlagar, och om det icke varit skäl för Konungens rådgifvare och föredragande att, när sådana frågor förekomma, erinra om §:n Reg.F:n, sorn säger, att Svenska folkets urgamla rätt att sig sjelft beskatta utöfvas af R. St. vid allmän riksdag. Med denna grundlags-§, som i sednare tider tillkommit efter deri gamla historiska häfden med tolagen, kan icke stå väl tillsammans, att Regeringen skulle äga uteslutande rätt och R. St. ingen i en så vigtig del af beskattningen. I afseende på det i 49 punkten anmärkta stillatigande, hvarmed Konungens rådgifvare åsett vissa anordningar rörtde truppers inkallande till qväsande af 1838 års oroligheter i hufvudstaden, har Frih. von Schulzenheim här haft ett yttrande, som lemnar ett ganska vigligt bidrag till bedömmandc af rådgifvarnes handlingssätt här i landet.
Utskottet bör endast tillägga, att det, till ernående sf alla ämnet rörande upplysningar, begärt och fått, genom Hans Excellens H:r GrefveDelaGardie's åtgärd, af den h-är på stället vistande sten» kolsverkets Camererare emottaga alla räkenskaper, chartor och beskrifningar, som kunna sprida ytterligare ljus öfver verkets närvarande belägenhet och den utsigt, som deraf för framtiden kan vara att förväntaDessa handlingar upplysa äfven nöjaktigt de bristande uppgifter, dem Herr af CJhr under öfverläggningen hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln anmärkt såsom nödvändige tili den gjorda motionens vederbörliga profning. Efter en noga granskning af allt hvad som således blifvit i ämnet anfördt och uppgif» vet, kan Utskottet icke annat än förena sig med Höglofi. StatsUtskottet i det Utlåtande» att Höganäs stenkolsverk är af betydlig nytta för riket, samt att dess upprätthållande, genom understöd af staten, är följaktligen af en allmän vigt och angelägenhet, särdeles som Bolags-interessenterne derförutan skulle finna sig utur stånd, att med egna medel arbetet fortsätta, hvarutaf verkets nedläggande åtminstone för närvarande blefve en gifven följd. De olyckliga verkningar, sorn af en sådan tvungen åtgärd skulle uppkomma, ligga öppna för allas ögon och behöfva blott nämnas, icke bevisar En anläggning, sorn kostar 20 års mödor, högst Bihang till RiksSt, Prot. 1Ö23) 8-Bc Sami. ]S:o 6p, $ögö Best), och Ekon. Vtsk.
At de str^pu!srs6s af atla Staude,, som under HerrGrsfwens och Landt-Marstalkens anförande ställe upwakca endast Hennes Ma>:t Drottningen (emedan Konungen för sin egen del i Nader behagat gil» wa äisponss för en dylik underdånig upwaktnmg,skulle xa Slocret gwarbliswa; Men de öfnge af Ridderstapcis och Abelnö Ledamöter, under Eldsta Grefwens anförande, begifwa sig trl Riddarhuset, dit Hrr Gref, wen och Landt, Marstalken straxt efter a fstedsta ga lidet hoS H-niicS Mastt stnlle med Ridderstopeks och Adelns VepmsreäL ankomma, för at af Högloft» lk Rlddcrstapec och Adeln laga afsked. rz?z Hanö Hxcellence Herr Grefwen och ZandtMarskalken förmälte widare, ar Riddarhus >8 crsrororen onmölc cmöjUgheten at nu wera medhinna rnunäs! inaria af krorocullerna efter d. 9. Junti, och i ödmjukhet bcmstäslt, om ej, La alltjä ej någon jalia! irz ar dcsto ?roroc Ilar l klena kan ewa rum, ve Rrdderfkcwets Adelns Ledamöter, sam rolät, skulle beh ga hemma hoS Riddarhus-8sLreiessien ötwerse sina fattade rankar/ eller ock skrifte!! ie» deni inlemna; hwareflcr och da BestuienS r guehet är genom de Julieraoe och utfärdade Lxrrllöia krnlvcolli försäkrad, berörde krorncollor kunde i Slockholm, i nörworo as Riddarhus-OireLiioiren och sädai.a Ridderskopct och Adelns Ledamöter som sjclfive bcmistat Riksdagen, upläsaS och sedan lil trycket befordras. Härtil ropades Ja.
Discontrörelsen i det hela bör småningom inskränkas , jäg likväl anser ganska vådligt, att i sådant afseende nu genast vidtaga så brådstörtande anstalter, sorn Utskotten föreskrifva, föreslår jag, att såsora Correctiv emot dén synbara inskränkning i RörelseCapitalet, Betiinkandel framställer, BancoDiscontrörelsen utvidgas till nästa Riksdag till beredande af Låneflyttning för säkre Låntaga-t re ifrån nu varande FilialDisconter af de tillgångar, sorn BaacoUtskottet ansett sig kunna Den 17 Martu, f. »«. för Fordringsägares förnöjande medgifvi , ocK i öfverensstämmelse med dé tillgångar BancöUtskottet i öfrigt finner kunna till tempöraira biträden användas j hvilka blott för tillfället och vid brytningen af
Derest den kammare, som saken först behandlar, med förändring antager Utsk:s förslag, eller fattar deraf oberoende beslut, äger med-kammaren, om den icke vill i berörde förändring eller beslut instämma, att sedan Utsk., der så nödigt linnes, blifvit ytterligare bordt, frågan för sin del afgöra”, etc. Man har förut uti § 109 stadgat, alt icke någon allmän fråga får af kammaren afgöras utan alt Utsk. förut deröfver blifvit hördt, men derest nu den ena kammaren utan afseende å hvad Utsk. föreslagit fattar ett af Utsk:s förslag oberoende beslut, så kan enl. § 123 den andra kammaren deruti instämma och således beslut i frågan fattas, utan att Utsk. deröfver blifvit hördt. Af samma § är vidare tydligt att hvardera kammaren har rätt att oberoende af den andra kammarens beslut helt och hållit bifalla eller afslå hvad ett Utsk. föreslagit. Likaledes är det otvetydigt att den kammare, som först behandlar förslaget äger rättighet att med förändringar antaga detsamma, i hvilket fall jemväl med-kammaren får besluta ang:de förändringar; men om den kammare, som först behandlar förslaget, bifaller utan förändring, då är någon rätt icke tillerkänd med-kammaren att antaga med förändringar utan endast att bifalla eller afslå förslaget i sin helhet. Den 17 December. 309 Om man härefter öfvergår till R.F. så finnes uti elen nuvar. C6 § stadgadt ang:de Statsskulden att R. St. skola genom ^särskild"1 bevillning tillskjuta medel till betalande af rikets gäld. Ordet ”särskild” är i förslagets motsvaride § borttaget. Det kan således bända, att den inkomst, som är afsedd att betäcka rikets gäld, sammanblandas med rikets öfriga inkomster, hvilket skulle för rikets kredit vara föga båtande. Uti förslaget till R.F. § 78 säges: ”Hvad i Successionsordningen och Tryckfrihetsförordningen i afseende å R. St. blifvit stadgadt och omförmäldt, skall hädanefter på Riksförsamlingen tillämpas.
Vid 2 § 3 morn.: att, i stället för den föreslagna redactionen af första orden uti detta moment: ”Hästar eller andra dragare och kör-red skap”, borde begagnas, antingen orden kreatur och kör-redskap, eller orden Hästar eller andra fors/ingsmedelj samt att slutet af denna punkt, sådant det lyder i Utskottens förslag, syntes föranleda dertill, att kreatur och kör-redskap endast kunde anses förbrulne, då egaren till desamma sjelf åtföljer, men icke då han upplåtit dem åt tjenare eller andra till forsling af olofligen infördt gods, äfven om de biträda vid varornas intagande å kust eller Riksgräns. Godkännande företrädet af förstnämnde förslag till redaction, hemställa Utskotten, att första orden i detta moment må lyda: ”kreatur och körredskap etc.” hvaremot Utskotten i öfrigt icke kunnat finna momentet innehålla någon tvetydighet, utan tillstyrka antagandet af Utskottens förut härutinnan afgifne förslag, med allenast nyss anmärkte rättelse. 5:o Vid 5 §: att det numera icke finnes någon myndighet med benämningen ”Fabriks-Ombudsman” och att det derföre detta ord bör från 5 § utgå, samt att ehuru det ansetts rättsenligt, att militair, som i och för tullbevakning commenderad är, men belrädes med någon af de i denna § uppgifne förbrytelser, derföre straffas, på sätt § derom föreskrifver, det likväl vore olämpligt och onödigt, att någon bestämd corps i § uppräknas.
I afseende derå, har den siste värde talaren gjort en så fullständig utveckling, att jag har föga att tillägga. Jag har likväl af detta sednare förslag icke funnit annat, än alt samma skäl, som anfördes mot BondeSt:s förslag, låta använda sig mot detta nya, nemi. att icke vara formenligt. Jag har icke kunnat fatta annat, än att, då 26 §:n Riksd.Ordn., som handlar om sättet, hvarpå riksdag bör öppnas, icke omtalar någon adress såsom svarpå throntal; måste deraf följa, att en sådan adress icke heller bör åstadkommas, förrän ett stadgande derom blifvit i grundlagen inryckt. Då stöd derföre ej kan hemtas ur grundlagen, skulle det möjligen kunna ledas från en praxis, som tillät hvad i detta fall åtminstone ej af grundlagen är förbudet; men mig veterligen har ej heller någon praxis tills nu varit, att en sådan adress någonsin blifvit till Konungen aflemnad. Må det nemi. förlåtas mig, 'att jag ej tror någon jemförelse i detta fall böra äga ruin emellan de lyckönskningseller condoleänce-adresser, som vid förflutna riksmöten blifvit af Ständerna till Konungen framburna, och en så beskaffad adress, som den, hvartill nu förslag blifvit väckt. Såsom jag fattar ide'en af en dylik adress, såsom Representationens svar på ett hållet tinonia!, måtte nemi. icke meningen dermed vara, att den skulle innehålla endast beröm; meningen måtte vara att uttrycka nationens verkliga tänkesätt; men dessa nationens tankar fä, då de, sora ofta nog torde blifva fallet, skulle innebära klander öfver regeringsåtgärder, enligt 60 §:n Reg.Fm, ej på ett sådant sätt framföras, utan måste de, på sätt grundlagen föreskrifver, nemi. genom anmälan till Const.Utsk., uttalas. På denna grund anser jag, att en dylik adress, under nuvar. förhållanden, icke kan äga rum; ehuru jag, om formen det tillät, fullkomligt är öfvertygad om förslagets både ny tia 388 Den oG Februari f. ra. och vigt.
Rättegångs-Balken stadgade rättighet, enligt hvilken frälsemän cga att få vissa dem rörande mål och angelägenheter omedelbart af Hof-rätt bedömda och handlagda, skall upphöra, samt Kongl. Maj:t denna öfverenskommelse bifallit; sä varda förberörda rum i allmänna lagen jemte dermed öfverensstämmande särskilda författningar upphäfna, så vidt någon inskränkning derigenom icke sker i den rätt, som, jemlikt Kongl. Resolutionen den 3 Oktober 1675 § 35, jemförd med Kongl. Förordningen den 1 Mars 1749, tillkommer arfvingar i adeliga sterbhus att till förrättande af bouppteckningar och arfskiften i samma sterbhus kalla dem, de helst dertill bruka vilja; i följd hvaraf Kongl. Brefven den 26 Oktober 1748 och 7 April 1805, hvarigenom utländska adelsmän, som hit till riket inkommit, samt Svenska Akademiens ledamöter blifvit förunnade enahanda förmäner i rättegångsmål, som Ridderskapet och Adeln, komma att tili all verkan upphöra; skolande de mål och är ender, som, jemlikt förenämnda lagrum och författningar, tillhört Hof-rätt såsom första domstol, tillhöra vederbörande underdomstolar och efter allmänna rättegångsordningen behandlas. Denna författning kommer att gälla till efterrättelse från och med den 1 Juni 1858, men de mål och är ender, som dä på Ilof-rätts pröfning bero, skola af Hof-rätten med slut afhjelpas.
Deras yngsta broder, medicine kandidaten — numera doktor — Gustaf Zander, åtog sig alltid, när han var h e m m a på besök, flickornas gymnastiska öfningar. Gustaf Z. var emellertid en spenslig yngling o c h det tog starkt på krafterna att arbeta m e d hela denna skara (stundom 44 till antalet) af munter, lefnadslustig u n g d o m. Så uppstod redan på Bårarp första tanken hos h o n o m, huruvida man ej möjligen skulle kunna konstruera maskiner, som kunde utföra samma manövrer som händerna. Huru dessa försök lyckats, därom sväfvar visserligen ingen i okunnighet. D e n Zanderska medico-mekaniska gymnastiken är, som vi alla veta, utbredd snart sagdt öfver hela världen o c h har gjort sin uppfinnare till en framstående och ryktbar man. D e n som sett den väldiga manbyggnaden vid Partilled, skall knappast kunna tro, att äfven här » b l e f stugan för t r å n g », o c h d o c k var detta fallet. A r 1871 öfverflyttades pensionen till den präktigt bebyggda egendomen Karlslund i Örebros omgifning. H ä r växte elevantalet upp till 57. D e som veta, livad en flyttning för ett så stort hushåll som detta vill säga, skola fatta, att det var en kännbar pröfning att än en gång nödgas byta bostad. Karlslund blef plötsligt, efter endast 4 år af pensionens därvaro, såldt, o c h nu stod man rådvill, hvart man skulle taga vägen. Valet föll då på egendomen Hjulsta, söder om E n k ö p i n g. Den ryktbare doktor " Westerlund fanns i närheten, o c h han åtog sig läkarvården för pensionen. F e m t e flyttningen fullbordades lyckligt. Skolan fortfor att blomstra. Elevantalet uppgick ända till 59. I fulla åtta år arbetade de nitiska systrarna här på det unga släktets undervisning, åtnjutande föräldrars och målsmäns fulla förtroende o c h aktning. A t t flickorna i Zanderska pensionen trifdes väl, bevisas bäst däraf, att då ferier inträdde, de ibland bådo föräldrarne att få vara kvar.
Till närmare förtydligande af den större fullständighet RiksHufvudboken hädanefter erhåller, genorft upptagandet deruti äfven af alla de Cassors och Fonders räkenskaper som förut blott granskats i KammarRätten, har Utskottet ansett, att i 3:e §. meningen efter ordet ”granskade” bordt så ändras: att, i stället för orden ”ifrån och med dem för år 1829 ingå”, det bör heta: ”hädanefter ifrån och med dem för år 1829 äfven ingå.” D'å i a:a §. definition blifvit gjord, hvad med allmän redovisning skall förstås, har 4 §• funnits böra, i stället för ”Denna Allmänna Räkenskap öfver” börja med "Denna allmänna redovisning för" Ang:de innehållet af 5:e hvars lydelse är beroende af R. St:rs beslut, i anledning af det sedan sista Piiksdag hvilanda Förslag af ConstitutionsUtskottet, till ändring i 68 Riksdagsordningen, har Utskottet trott Betänkanden, N:o 353. 225 trott alne alternativer böra uppställas. Godkännes af B. St:r, att Revisorerne skola emellan Riksdagarne hvarje år sammanträda, då torde de i denna §. meddelade föreskrifter böra blifva: "Revisorerne sammanträda emellan Riksdagarne "bvarje är, för att granska det eller de års räkenskaper, som blifvit afslutade näst efter dem , sora af ".Statsutskott vid Riksdag eller af R. St:rs Revisorer sist undergått granskning. I samma händelse rättas begynnelsen af 6 §. derefter sålunda: "Revision täger sin början.” Men skulle åter den ifrågakomne Grundlagsförändringen icke bifallas, då anser Utskottet 5 5- böra undergå den förändring, attordet: ”RiksHufvudböckcr” utbytes af det i 68 §. Riksdagsordningen nyttjade ”Räkenskaper” samt orden "i oafbruten ordning'” uteslutas och hela sista Momentet, ang:de granskningen af mera än 2 års afslutade Räkenskaper utgå, enär fråga derom i allmänhet icke bör uppkomma.
Det i § stadgade maximum af sedelstock må härigenom icke okas med mera än högst 5,000,000 R:dr; och såsom fond för de sedlar, Banken, genom infriande af ofvanberörde Assignationer, kan komma att utgifva, anskaffas metallisk valuta, motsvarande halfva beloppet. afdelning 6. Angående Bankens Grundfond eller Capital-öfverskott. 29:o. Bankens Capital-öfverskott eller Grundfond skall, utan beräkning af Bankens fasta egendom och inventarier, Myntoch Medaille-Cabineltet deruti inbegripet, utgöra en summa af Tio Millioner R:lr Banco, hvadan möjligen inträffande Capital-förminskning under året af vinsten ersättes. 30:o. Grundfonden skall, så vidt sig göra låter, till ett belopp af Fem Millioner Riksdaler Banco bestå af Obligationer-, löpande med minst 4 procents ränta och utgifne af Riksgälds-Contoret eller andre Verk och inrättningar, hvilkas Obligationer, Fullmäglige anse lemna full säkerhet; börande Fullmäktige, när omständigheterne sådant medgifva, medelst anskaffande af beiörde räntebärande papper, ersätta den minskning, som, genom infriande eller försäljning af Obligationer, uppkommer, så att Banken i möjligaste måtto alltid förblifver innehafvare af lätt realisable förbindelser lill omlörmäldta belopp af 5,000,000 R:dr Banco. Banko-UtsKottets Memorial, N.o 6_ft Afdelning 7. Om användandet af redan influten och vidare ingående vinst å Bankens rörelse. 31:o. Likmätigt Rikets Ständers vid nästlidne Riksdag fattade beslut, kommer återstående femtedelen af det belopp utaf Bankens behållna vinst, enligt 1839 åis Hufvudbok, som af Banken skall utbetalas, att vid innevarande års slut med 462,243 R:dr 18 sk. 1 r:st Banco till Riksgälds-Contoret levereras. 32;o.
För öfrigt vågar jag påminna om hvad jag förut anmärkt, att Borgare-Ståndet troligen skall jemka sig efter Ridderskapets och Adelns beslut, om detta Maximi-belopp af 6000 endast kommer att gälla för landet. Jag anhåller derföre om proposition derpå, så att Borgare-Ståndet derigenom må kunna förmås förena sig med Ridderskapet och Adeln, och frågan på sådant sätt undgå att behöfva remitteras till ett tidspillande afgörande genom Nämnd, Herr Lagerhjelm'. Det är visserligen en föidel för Banken att återfå f:delar af de utlånte penningarne i silfver j men huruvida det är en fördel för landet i allmänhet, om man önskar någon reda i myntvärdet, det lemnar jag derhän. För öfrigt, om dessa lån skola användas på nyttigaste sätt för Jordägaren, så böra de icke blott inskränkas till 6,000 R:dr, utan lemnäs efter värderings-method. Skall man åter handla efter princip, bör icke Låne-summan öfver 2 000 R;dr utsträckas. Herr von Hejne : Jag vågar tro, att ic ke någon fördel för Landets financiella ställning ligger deri, att nedsätta Maximi-beloppet till 2000 R:dr. Jag föreställer mig , att Nationen Den 12 Deeember f. m. derigenom endast skalle mera invecklas i ett Låne-systeme , enär flere Medborgare skulle blifva inlåckade i skuldsättning, och ställningen i framtiden blifva mycket svårare att reda. På denna grund önskade jag, att man nu endast hjeipte de skuldsatta ur sitt betryck , på det Staten icke vidare i framtiden måtte nödgas blifva jordbrukets förläggare. Herr Grefven och Landt-Mcir skalken gjorde proposition till bifall å Första Punkten i Utskottets Utlåtande. Ropades starka Ja, jemte några xNej.