Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men under de sednare åren liar lästetalet betydligt gått lipp igen och iner än fördubblats — menar jag — och det är ju bekant, att våra varf nu äro verksammare än någonsin, och snart sagdt dagligen låta skepp löpa ifrån sina staplar. Sist har den värde reservanten frågat, om jag anser Sveriges industri vara i stigande; — och utan ringaste tvekan svarar jag med bestämdaste ja! — Ja, säger jag, vår industri har gått framåt och framgår dagligen, och det är alltför åskådligt att ens kunna omtvistas. Emot de af mina politiska vänner anställda jemförelse!' emellan den individuella skattebördan i Sverige och den i andra länder, har den värde reservanten framställt Svenska jordens praestalioner in natura. Men det är genom dessas inberäknande, som vår totala allmänna skattebörda, förslagsvis, räknas af några ända upp till 20 millioner. Tunga äro dessa prsestationer visserligen; men mycket tyngre blefvo de i sanning om de i mynt skulle utgöras så högt, som de i nyssnämnda beräkningar äro valverade. Med tillfallen för Ständer att, när i n k o m s t-t i 11 a r n a afhandlas, gynna jorden, mente jag uppenbarligen förestående öfverläggning om be v i I I n i n ge n , som ju också är en inkomst. Mig voro de i plenum af den 8 fattade beslut icke okända. — Hindrad af andra pligter, kom jag för sent att, likmätigt min bestämda åsigt, rösta för afskaffande af lagmansoch häradshöfdinge-räntan; hvilket jag icke underlåter, om jag bevistar en annan riksdag. Men visst blifver jag då yrkande, att justitiae-procenlen och sterbhusafgiften intagas i frågan. Den värde reservanten har lika riktigt anmärkt, att nyligare än jag sagt, nemi. halftannat sekel tillbaka , har statsverket ägt en lika stor, om icke större uppsamlad, tillgång, nemi. den tid då rubelfonden och Guadeloupes-medlen influtit. Men jag mente tillgångar uppsamlade utur i nhemsk förmögenhet 1). De nu nämnda hunno icke åldras i statscassan.
Jag har hört ett inkast, som i någon mån gäller emot mäskekarens taxerande, att nemi. många landtman begagna flera kar, icke till bränning, men för ladugårdens behof. Det är svårt att i sådant fall undgå misstanken att ej dessa kar användas äfven i och för bränneriets räkning, och en undersökning härom kunde föranleda till många obehagligheler. Jag erkänner likaledes, att stora misstag kunna begås, då man icke beräknar afverkningsförmågan efter pannerymden; och då beräkningen för skatten efter tvänne principer, en för de mindre pannorna och en annan för de större, skulle medföra stora olägenheter, så tillstyrker jag antagandet af Gr. Hamiltons förslag. Frih. Cederström: I afseende å de svårigheter, som af de begge sista talarne blifvit framställda, nemi. af Hr Ribbing, i frågan om mäskekarens uppmätning, till grund för beskattningen och uträkningen af hvad tillverkas kan, och af Hr von Rosen, i hänsigt till 3o-kannors-pannorna, anhåller jag att få fästa uppmärksamheten derpå, att i och för pannors construction och afverknings-beräkning icke finnes någon mätbar grund. Den kringgås ögonblickligen af veltenskapsmannen, efter det tariffen blifvit stadgad, genom förändringar, som medföra en tillverkning efter multiplicand af 2, 3, 5, utan att någonsin den ringaste förändring i formen är synlig, och sådant till förtjenst för kopparslagaren, men till förlust för Staten, och förledande förbrytare. Deremot om veltenskapsmannen biträder vid upprättande af grunderna för beräkningen af hvad mäskekarets rymd lemnar möjligt att tillverka, då mäskens ändamålsenliga beredning afses, så måste det högsta tillverkningsbeloppet blifva Den 9 November f. m. 243 riktigt bestämdt. Om tillverkaren, med mindre kunskap i näringens bedrifvande, får en mindre production, än han borde, så blir det naturligtvis hans förlust. — Jag kan således ej annat än tillstyrka bifall till Frih. Hamiltons förslag, med iakttagande af den rättelse i ordalagen, som jag i mitt förra yttrande omnämnde. Gr. Anckarsvärd, Carl Flenr.
Nko 3o, i anleda. af gjorda anmarkntr vid betänk. N:o 21, ang:de lullJievillningen. Murklor; Muskot; Muskotblomma; och Muskus eller Desman. Utskottets förslag biföllos. Musslor, friska. Emot Utsk:s förslag yrkades, att, då Utsk. utur förslaget till taxa uteslutit artikeln ”Ostron” och nedsatt tullen för musslor, under hvilka meningen således vore att ostron skulle inbegripas, Ståndet antingen för musslor måtte besluta samma tullbestämmelser, som för ostron varit gällande, eller oek att ostron skola få en särskild rubrik oell bära samma lullbeslämmelser som hittills. Äfven yrkades bifall å Utskts förslag. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg att utförseln af musslor, friska, borde vara fri från tull. Ropades ja. Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Ulsk;s förslag i öfrigt. Ropades nej. Hr Landtm, hemställde, om Ståndet ansåg införselstullen böra bestämmas till 2 r:dr per tunna. Ropades ja och nej. Hr L and tm. hemställde vidare, om Ståndet ansåg införseln böra vara fri från tull. Ropades äfven ja och nej. HiLandtm, förnyade sin propos, till bifall å Utsk;s förslag. Ropades ja och nej. Då nu ånyo yrkades att ostron måtte upptagas under särskild rubrik, men musslor vara fria så till i 11 — som utförsel, hemställde Hr Landtm., om R. o. Ad. behagade bifalla detta förslag. Ropades ja, R. o. Ad. beslöt äfven att nu genast till pröfning företaga tullbestämmelserna för ostron, ehuru rubriken komme att upptagas under bokstafven O. Den 16 December. Hr Landtm, hemställde, om It. o. Ad. ansåg alt ostron böra beläggas med sådan tull, som Utsk. föreslagit för musslor. Ropades nej.
Men det låter sig icke göra, så tänge man har en anvärfd arme utom beväringen; ty om man, med bibehållande af en drägt för den sednare och en annan för beväringen, ville sammanslå dem i tjenstgöringen, hemställer jag, om icke det skulle medföra en delad esprit inom truppen. Jag kan således icke tillstyrka att öfvergå till detta system utan i sin helhet; men jag kan icke hoppas, att denna åsigt skall göra sig gällande i anseende till den splittring, som jag finner för närvarande äga rum inom vår militära administration. Jag har tagit kännedom om våra förråd; jag har dervid öfvertygat mig om det förträffliga skick, hvaruti de befinnas, och jag iakttager tillfället för att frambära min gärd af högaktning och tacksamhet för den chef, sora kunnat uppbringa dem till den höjd, hvaruti jag funnit dem och som vida öfvergick min förmodan. De underhållas med en soin, som är tillfredsställande. Förråden af kläde anser jag icke behöfva ökas, utan tvärtom till en del kunna användas för beväringens behof. Skulle likväl krigsadministrationens chefer anse dem böra underhållas, sådana de äro, för arraeens behof, måste nödvändigt ett anslag beviljas för beväringens beklädnad, för hvilket ändamål jag derföre, lika med reservanterna, tillstyrker ett anslag af 54,ooo r:dr, emedan jag anser detta behof så oeftergifligen vigtigt, att jag icke kan undandraga mig att med min röst understödja dess fyllande. Hr Lefren, Joh. Pehr: Gr. Horn har hufvudsakligen yttrat, hvad jag ämnade säga. Jag har således icke annat att tillägga, än ett svar på ett yttrande här, hvilket II. Ex. Hr Gr. Brahe visserligen upptagit, men icke närmare förklarat, nemi. att krigets utgång icke skulle bero af truppens beklädnad. Jag har haft den olyckan att öfver - 12 Den i5 Augusti f. m. lefva 1808 års exempel i detta hänseende. Jag har haft tillfälle att på nära håll se den rysligaste verkan af efterlåtenhet i fråga om truppens beklädnad.
I sin deiom afgifna und. skrifvelse N:o 233, af d. 24 Maj 1845 säga R. St.: ”På det att statsverket må kunna med någon sannolikhet beräkna hvad belopp af natura persedlar, som af räntegifvare kunna komma ali uti de särskilda orterna levereras, få R. St. likaledes i und. anhålla, att E. K. M. täcktes låta alla räntegifvare länseller distriktvis höras, huruvide de önska att framgent bibehålla sin nu egande optionsrätt, eller huruvida de åstunda all för framtiden ovilkorligt erlägga räntor och kronotionde i kontant”. De skattskyldige, till hvilkas målsmän komiterade gjort sig, hafva icke blifvit hörde. Om de sä blifvit, månne det ej kunnat hända, att de sagt liksom bonden inför Danmarks Höjeste Rätt, när han hörde sin advokat utmåla hans lidande? Jag hade aldrig Irolt, att mig vederfarits så mycken orätt som den Herrn säger”. 10 § Reg.F:n fordrar, att vederhör:de embetsverk skola höras. Detta har icke heller skett. Det uppgafs nyligen här, då jernvägarna voro i fråga, att man undvikit vederborde embetsverks hörande, emedan man fruktat deras ogillande. Kan en dylik farhåga nu äfven hafva ägt rum, och vederbördes hörande derföre blifvit uraktlåtet? Jag vill hoppas att detta ej må hafva varit orsaken, utan att denna fastmera varit brådskan, att åstadkomma något, som man ansett företrädesvis godt och nyttigt. Men emedlertid saknar den, som önskat se saken grundligt och fullständigt behandlad af dem, som böra äga bästa sakkännedomen, deras vägledning, hvilken han så väl behöfver. Det har dessutom ej varit ett arbete att genomgå på en vecka eller par. Det skulle fordrats flera månaders ensamt deråt egnad uppmärksamhet, för att deröfver afgifva ett moget omdöme.
St:s Just.ombudsman närmare utvecklade skäl, vågar jag föreslå, att en författning utfärdas af innehåll: att de i allmänna lagen och flera stadgar utsatta vilen oell böter, hvilka äro grundade på ett sådant myntvärde att 3 daler eller 12 mark silfvermynt svara emot en riksdtr specie i silfver, skola vid detta myntvärde och beräkningssätt bibehållas, så väl då dessa böter och vitén förvandlas i kroppsplikt eller fängelse, som då de i penningar erläggas, och alt följaktligen enahanda beräkningsgrund iakttages i fråga om tjufnad och i alla andra uti lagen nämnda fäll, då, efter visst belopp i penningar, förvandling till kroppsplikt skall ske ; hvaremot vitén och böter i de ekonomiska förordningar, som icke äga någon gemenskap med allmänna lagen, och vitesböter uti af vederb. domare eller annan embetsmyndighet utfärdade vitesförbud, skola utgå efter det beräkningssätt, att af deri nämnda mynt 2-f r:dr motsvara en r:dr specie i silfver, samt vid förvandling till kroppsplikt eiler fängelse, der ej annorlunda särskildt är stadgadt, först bringas till silfverspeeie och sedermera, efter de i lagen gifna grunder, derifrån förvandlas till kroppsstraff" eller fängelse. Dessa 3 motioner lades på bordet. Gr. Sparre, Carl, hade inlemnat ett så lydande anförande: Det är allmänt kändt, att Norroch Vesterbottens län varit utsatta för svår missvext från i83o till och med >838, endast med det undantag, att ett par af dessa år ej lemnat så allmän missvext, som de andra. Lockade af gynnsam väderlek och derpå följande goda skördar under flera föregående år, hade Norroch Vesterbottens allmoge utvidgat sitt åkerbruk och sålunda gjort sig till största delen beroende af länens egen sädesproduetion. Redan efter första missvextåret steg nöden bland den mindre bemedlade stora massan till den grad, att Statens mellankomst måste anlitas till förekommande af verklig hungersnöd.
Berörde Fonder och medel utgöras af Manufacturoch Ull-DiscontFonderne samt de till Manufacturernes befrämjande å Nionde HufvudTiteln anslagne medel; och då Rikets Höglofl. Stähders Stats-Utskott vid sistförflutne Riksdag öfversett och granskat förvaltningen af Manufacturoch Ull-Discont-Fonderne för år 1827 samt Manufactur-medlen för åren 1826 och 1827, har den nu verkställde Revisionen omfattat åren 1828 och 182g. Revisorerne, som från Kongl. CommerceCollegium fått emottaga såväl Berättelse om förvaltningen för de ifrågavarande 2:ne åren, som alla till samma år hörande Böcker, räkenskaper och handlingar, hafva inhämtat, att, enligt det härjemte bilagde Capitalslut öfver ManufacturDiscont-Fonden, Litt. A. och B., denna Fond, genom influtne räntor å utlånta Capital, efter afdrag af utgifterne för förvaltningen, haft i inkomst: år 1828 och år 1829 25,092: 27. 3. 26,851: 3g. 2. ( 4 ) men som af desse vinstmedel blifvit utbetaldt: för reparationer å Kongl. Collegii hus begge åren 1JI06: 43. n. samt arne års anslag till Technologiska Institutet 28,000. Summa 29,oOG: 43. n. så visar sig, att Fondens egentliga tillväxt för de 2:ne åren utgjort R:dr 20,437: 22. 6. I afseende på de reglementariske föreskrifterne, rörande utlåningen af Fondens medel, bar Kongl.
Löner, arfvoden och pensioner samt kontors-expenser och andra förvaltnings-kostnader vid Riksgälds-kontoret, enligt medelhcloppet under åren 184G med 1850, eller 38,000 R:dr årligen, 114,000: Anslag till Riksgälds-kontorets enkeoch pupill-kassa för 2:ne år 2,000: Expektanslöner för betjeningen vid f. d. General-Assistans kontoret 7,293: Fromma stiftelsernas andelar af kortstämpel-afgiften samt utgifter för kortoch tidnings-stämplingen, jemte laxerings-kostnader inom Stockholms stad, äfvensom observation s-arfvoden till Kongl. Kammar-rättens tjenstemän, enligt medelbeloppet under sistförlidna fem år, 00,900: Restitutioner m. m., enligt dito dito, 4,800: Låneunderstöd: för myrutdikningar på Gottland R:dr 7,330: » 2: ne utdiknings-arbeten inom Kalmar och Elfsborgs län 2,799: 0. — » Götheborgs hamnbyggnad. 42,000: » Christinehamns nya kyrkas uppbyggande 10,000: 62,129: 6. — Tillfälliga smärre utgifter 952: — 8. Summa utgifter under innevarande och nästföljande tvenne år R:dr 8,080,000: Bland dessa utgifter, har det under sednaste riksdag beviljade lån å 25,000 R:dr för iståndsättande af vågbrytaren och uppmuddring af hamnen vid Wisby icke upptagits, emedan någon underrättelse om dett-a låns begagnande icke blifvit Riksgäldskontoret meddelad, och ett nytt betydligare statsbidrag för hamnbyggnaden vid nämnde stad nu är af Kongl. Maj:t föreslaget. Vid jemförelse emellan Riksgälds-kontorets vid detta års början egande kontanta eller tills vidare förräntade behållning samt här ofvan beräknade inkomster StaisUtskottets Utlåtande, N:o 98.
Lommenäeurer utnämnde blifwit eller utnämnas, bliswa wid deras Ätter och förra rum deruti. Friherre lVlknnLrkiS! m, I.»r8 ^uAU8t, instämde i och tilstyrkte detca Herr llotlilieb8 förslag. Anmäldes och infördes Hof-Lancelleren m. m. Friherre af Wetterateclt, hwiiken til Herr Gref wen - Den z Mars. r§7 wm och Landt-Marskalken och Högloft. Riddrrskapec och Adeln öfwerlemnade 2:ne Konungens Nådiga propositioner, angående medel til Jarn - handteringens upratthallande, samt angäende Allmänna Brandförsäkrings - werket. Herr Hof-Laucelleren Utbeledsagades pä öflig! sätt; hwarester cliscussionen fortfor. Friherre lduäbeck, ^lexanZer,instämde i Herr l^otklieds anmärkning sa mycket mer, som derest en ofrälse til Lommen6eur blefwe uphöjd, kunde den föreflagne Stadgan ej äga rum. Friherre kosenbane hade ingen ting emot den föreflagne förändringen, allenast derigenom tydeligen utsattes, at uphöjelse til commenäeur ej skulle leda til bildande af en ny Att pä Riddarhuset. Den ii H. bifölls med ofwanstaende förändringar och tillägg. 12. och iz. §. §. biföllos. r4- §- Herr kotblieb. Dl orden i denna H. lawida han här i Riket bofast ar torde böra tilläggas: Gchförsin person skartstrifwen är. När Riddarhusordningen förra gängen til pröfning förewar, anmärkte jag, at i denna H-tydeligen borde stadgas, rörande dem som under Krigstider more i Utländsk tjenst. Jag far r;8 < Den z Mars. fär nu förnya denna anmärkning och önsta at dtt^ pä mätte göras afseende. Friherre
Statskyrkan och kämpande för fullkomlig religionsfrihet, bar, liksom allting som i något afseende urartar, liksom alltid, då obepröfvade theorier vilja göra sig allmänt gällande, framkallat en mäktig reaktion, och denna reaktion kan ej annat än gillas; ty den är ej rigtad mot den varmare Kristendom, hvilken kanske aldrig varit så af behofvet påkallad, som i vår lid, såsom ett värn mot sjelfsvåldel, sedeslösheten, brottet, en väckelse från vestern, från Britannien, liksom mycket annat storartadi; det är mot missbruket, som den vänder sina vapen. Dessa missbruk äro, ty värr, nästan samtidiga med Kristendomen. Luther räddade en stor del af Europa från dessa missbruk, menniskotanken återfick der sin tillbörliga frihet, sin tillbörliga lyftning, och den andliga despotismen måste då kläda sig i nya former, måste utfinna nya hjelpmedel för att bibehålla sitt inflytande öfver verldeu, och såsom ett historiskt fenomen bör ej lemnäs ur sigle att Martin Luther var samtidig med Ignatius Lagola. Jesuitismen upstod, som kan antaga alla möjliga former och hvilken, om hufvudet afhugges, alltid erhåller ett nytt liksom den Lemeiska bydran, en smitta, som sedan den en gång insmugit sig i menskligheten, törhända är outtröttlig. Del tillhör likväl hvarje sann Kristen, hvarje ädel medborgare att vara på sin vakt, att hämma dess framsteg, så mycket som möjligt. Denna Jesuitism inser ganska väl, att hor. ej nu i det Protestantiska Europa kan herrska, eller skrämma med Inqvisitionens kroppsliga straffdomar. Ingen upträder och vill försvara dessa, eller åtminstone vågar han det ej. Jesuitismen har derföre belrädt en annan väg. Den har talat till menniskohjerta!, deu har uptändt lifliga själar med ett missförstådt nit, och den har upskrämdt de svagas.
När kvällarne mörkna, locka illuminationens lampor med tiotusentals glimmande ögon, och från minareternas tinnar slunga de elektriska ljuskastarne kaskader af flammande eld öfver hufvudstadens natthimmel. Och som med en smattrande fanfar, hvars toner skola genljuda till de aflägsnaste vrår af vårt vida fosterland, bereda vi oss att afsluta den unika festen med konungajubileets glänsande skådespel. Den lilla vrå där ute i utställningsstaden, som Idun specielt fått räkna för sin, har under den gagna sommarens lopp haft glädjen mottaga otaliga bland våra vänner. Och ännu hoppas vi att många, rätt många, inFröken A n n a Berg. nan allt är slut, skola hinna teckna sitt namn i vår » visitbok ». En stor procent finns dock förvisso af våra läsarinnor, som endast » i tankarne » fått göra sin utställningsresa. Ej minst för dessa ha vi trott det skulle vara af intresse att i sin tidning få en vy af » Iduns salong » på utställningen, och bringa vi därför i dag en fotografisk afbildning. Tyvärr ha den för fotografering mindre gynsamma belysningen på platsen och omöjligheten att arrangera nå- gon artificiel sådan medfört, att reproduktionen ej blifvt så fördelaktig, som vi kunnat önska. Någon beskrifvande text torde vara öfverflödig, då vi j u redan tidigare lämnat en tillräckligt utförlig och orienterande beskrifning. På samma gång hafva vi velat presentera bilderna, af de två unga damer, som med oförtröttadt nit och älskvärdhet nu allt ifrån första öppningsdagen beklädt » värdinneskapet » i Idunssalongen. Det har nog ofta varit en både prof vande och tröttsam uppgift denna, att under långa, kväfvande varma sommardagar med oförminskad, vänlig uppmärksamhet stå hundraden och åter hundraden till tjänst med handräckningar, råd och upplysningar. Vi tro oss dock veta, att fröknarna Anna Berg och Gerda Cederlund uppfyllt denna sin uppgift på ett sätt, som förvärfvat dem våra gästers sympati och tacksamhet, och det är oss därför kärt att här få uttrycka äfven redaktionens varmt kända erkänsla till de älskvärda unga » värdinnorna ». * Kvinnorna på utställningen. Endast litet halm.
I öfverensstämmelse med Kongl. Majrts nådiga föreskrift och på grund af vederbörliga reqvisitioner, utbetalas af Riksgälds-kontoret det belopp, som erfordras för inköpande af Trehundra exemplar utaf Svenska Fornskrift-suilskapels årliga samlingar; varande kostnaden för inköpet af hvart och ett exemplar utaf dessa samlingar beräknad att årligen utgöra omkring Två R:dr. §. 68. Det från Riksgälds-kontoret ännu icke utbekonlna beloppet, Tiotusen R:dr, utaf det lån å 25,000 R:dr, som, vid 1844 och 1845 års riksdag, beviljades Christinehamns stadsoch tUarnums landt-församlingar, för uppbyggande af den nya kyrkan i 21 nämnde stad, skall, emot de i 25 §. omförmälda återbetalningsvilkor, i mån af kyrkobyggnadens fortgång, utbetalas. C) Under 184-1 och 1848 års riksdag beviljadei ännu återstående statsutgifter. §. 69. Sedan de, för erhållande af statsbidrag till sådana arbetsföretags utförande, fastställda vilkor och meddelade stadganden blifvit vederbörligen iakttagna, utbetalas, i här nedan föreskrifna ordning, det i Riksgälds-kontoret, vid nästlidne September månads början, med Tretusen fyrabundräsex R:dr 32 sk. innestående beloppet ulaf den summa, 100,000 R:dr, hvilken Rikets åren 1847 och 1848 församlade Ständer anslogo, för att af Kongl. Majit, efter den fördelning, som pröfvades lämplig, i nåder disponeras dels till anläggning af nija och dels lill förbättrande elter omläggning af backiga eller eljest mindre goda vägar. 1:o. Utbetalningen af denna återstående anslagssumma bör, å de tider, som finnas bestämda uti upprättade kontrakter eller af Kongl. Majit särskildt tillkännagifvits, verkställas antingen omedelbart frän Riksgälds-kontoret eller genom den embetsmyndighet, hvilken Kongl. Majit kan hafva derom lemnät nådigt uppdrag. Vid arbetenas utförande, skall den af Kongl.
Jag för min del skulle önska, ar den moch^cskirm, som widtogs wid ^gio-sroga» 1792, såsom Friherre vs 6ser och lassor Liecli anfort, niatle äfwen i denna kro^vlirlan intagas. Friherre loll. Herr Grefwen och Landt, Marskalken har glöwit en enkel och tydlig ^ro^olirion til bifall eller alslag pa Betänkandet. Dm kan wäl es eller bil annorlunda, om vvlsiiug skall anställas, ty bestulet mäste bli afgörande; men jag hemställer wördsummellgen, om icke valerin^ kunde undwikas och alla meningar derigenom förenas, at Höglofl. Ridderffapet och Adeln »», såsom wid Gesle Riksdag föreföll, öswerlemnade besluter om del hufwudsakliga lil Kongl. Maj:ks wishet och Nådiga godtfinnande, och Lersämte äsmen i undeidanighri anhölles, at Konungen wille taga under Nadigll bepröfwande de mociikcarioner eller tillaggitiugar, som as ficra biiswir under öfwerläggningarna framställda. Hans LxcellenLS Grefwe kuurk ytrra< de fig i likhet med Friherre 'voll, och cvnkormerscis sig decjämlc med Grelwe bk-unilton. Friherre vc 6ser yrkade pa voiermx. Viik ödmjuka hemställande hade kil föremål at winna brsiut utan votering. Men da den skulle slke, tUstär jag fran dek förestagna, asiven pä den grund, at ingen äng dera^ kan pasta, hwar, ken i kropoiiiionen eller i Lant! -pro^ostkicmeri, som lära böra bli limpla bifall eiler afstag af Hemliga ^ltffoltttö Betaukanoe. - roiy Herr 8keäk.
Detta har jag, trott mig töra att kunna yttra, täll afstyrkande af Ambets-Löners indragning i allmänhet, pä längre eller kortare tid; men hwad egenteligen angar Ecclesiasticzve Sysslor, med deras inkomster och Löner; sa, emedan jag, allt ifrån början, wid yppad fräga om desias disponerande, ansett dem wara uti Preste »Ståndets, genom grundlagen besa, stade Privilegier, uttryckeligen innefattade och emot rubbningen bewarade, samt således icke höra till skärskadande i detta Höglofliga Utskott, thy fär jag, med åberopande deraf, än ytterligare, och nu en gang för alla, i största ödmjukhet förklara, att jag icke kan finna mig tillständig! deröswer i någon widare matto mig utlaka, an genom påstående att saken warder hanskuten till Högwördige Preste-S andel, fäsom hwilket lärer tillhöra, att taga bade densamma och desi Ombuds förhållande under pröfning. Stockholm den 2g September ,809. platts balk. Zjerde BandN:o 19, 2». Ad 5-46 Den 4 November. Ad Protocollum. I afseende pä den i Höglofliga Stats-Utstottet wackta fräga, angående Nädär för Staken af en del Ecclesiastiqve Lägenheter, gör jag stillnad emellan ffelfwa fåken och sättet alt derom afgifwa utlätande. Min öfwerlygelse är den samma nu, som i Ut, stöttets afdelning för Stakswerket: