Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Redan på de skäl, som Gr. Löwenhjelm och Hr Brakel anfört, eger R. o. Ad. full anledn. att icke godkänna det slutliga resultat, hvartill Utsk. kommit, helst som Utsk. icke anfört något enda verkligt skäl för afstyrkandet, och i sjelfva saken ingenting yttrat, men endast ansett ifrågav:de ansiagsbelopp icke kunna bifallas, emedan regleringen af utgifterne på RiksStatens 4:de HufvudTitel ang:de anslag till Waxholm och Carlskrona redan skulle vara afgjord. Ja! den är det visserligen, men endast så till vida som K. 51. derför äskat anslag i Sin Propos. om Statsverkets tillstånd och behof, eller enskilde motioner, i detta ämne väckte, blifvit afgjorde. Men nu har frågan om Carlskronas befästande från landsidan icke ingredierat i denna propos. eller i dessa motioner, utan denna fråga är föremål för Frih. Sprengtportens m. fl:s motioner, hvilka först nu äro underkastade R. St:rs bepröfvande. Jag anser således Höglofl. Statsdtsk. hafva bort ingå i pröfning af frågan, och det förefaller mig, att, om StatsUtsk. vid grundligare pröfning funnit sig härtill i formelt hänseende äga rätt och befogenhet, resultatet deraf bordt blifva helt annat än det afstyrkande, som oss blifvit förelagdt, och hvilket jag för min del, då nu intet hugnesammare, positivt resultat lärer stå att f. n. ernå, tillstyrker R, o. Ad. att lägga till handlingarne. Hr Brakel: Redan vid början af denna discussion hade jag äran anföra att min motion icke gick ut på anslag till Carlskronas befästande, utan endast att R. St:r skulle ingå till K. 61. med en skrifvelse, anhållandes att K. M. vid nästa Riksdag malte afgifva Propos. om anslag till Carlskronas befästning. Denna motion har Utsk. på intet sätt besvarat och jag för min del kan icke se något ondt deruti att R. o. Ad. beslutar om en sådan skrifvelses aflåtande.
Den som styrt Sverige bäst var Carl XI, och han hade aldrig varit utom sitt rikes gränser. Hans store fader, Sveriges Alexander, hade såsom thronföljare det lilla Oland till underhåll för sig och sina krigskamrater. Det lugn han här åtnjöt för hoflefnadens oro, gaf honom tillfälle att uttänka planerna för de storverk han såsom Regent utförde. Vid remissen af den K. proposm härifrån, yttrade en talare såsom skäl för billigheten af anslaget ”alt Konungens barn äro rikets barn”i är detta ett fullgiltigt skäl, då borde H. K. H. Kronprinsens Bröders anslag lika mycket ökas som Hans och lista hufvudtitlen skulle derigenom så ökas, att man snart skulle tvingas till Den 19 F e b r u a r i f • m, 563 samma öfvertygelse, som jag sett Högtsalig K. Carl XIV:de skall hafva yttrat, eller, ”att Sverige vore för fattigt att underhålla en dynasti”, och tvingas att säga om våra Thronföljare såsom Pyrrhus om sina segrar: ”fu vi sä manga till, så är det ute med oss”. Man har i allmänna tidningarna åberopat de större anslag sorn förra Kronprinsar haft, och hafva de haft mindre, har man medelst kursberäkning sökt visa, att det i sig sjelf ändock varit mer. Jag har redan yttrat att jag ansåg det ej anstå ett folk, att anslå mera för sin Konungafamilj än den behöfde; stor sak då hvad dess anslag gäller uti Hamburgerbank, det skall ej insättas der, utan lefvas upp i landet. De förra Thronföljarne hafva haft familj och ej några Bröder; och i öfrigt om folkombuden på de tiderna icke iaktlogo sin pligt, så måste vi iakttaga vår. H. K. H. har af Sverige 25,000 ndr, af Norrige lika, och dessutom såsom hederschef för Skånska dragonerna Beckaskogs egendom i Skåne, ett furstligt apanage i sig; för H. K. H. såsom Hertig af Skåne torde denna egendom någon gäng kunna tjena till uppehållsort, dä H. K. H. bland andra fördelar kunde vinna erfarenhet af hur man styr i den provinsen.
Derföre var man betänkt, aft ingå i detta ämne, men Betänk, hade derigenom blifvit alltför vidlyftigt, och tiden var dessutom alltför kort. Utsk. hyste derförutan den öfvertygelsen, att då K. M. genom General-Poststyrelsen kommer att utgifva förordn. och taxor i detta ämne, K. M. icke lärer underlåta att, såvidt möjligt är, bestämma portot i den myntsort, som blir gällande efter det nya systemet. Som Hr von Hartmansdorff sagt, är det icke endast Postverket utan äfven alla andra inrättningar, der taxor linnas, hvilka måste vidkännas dylika förändringar. Hvad åter angår Hr von Hartmansdorffs yttrande, att det vore en fördel att icke behöfva skrifva bref, torde möjligen någon villfarelse ligga deri, enär man anser, att lättade kommunikationer och lättad möjlighet att meddela sig med hvarandra, utgöra bevis på en stigande civilisation. Hvad åter angår begagnandet af tidningar, så lärer man väl i dem icke få eller vilja läsa detsamma som i konverterade bref. Beträffande den förlust, England lidit genom införande af medelporto, så har den värde talaren i öfrigt icke velat jemföra detta land med Sverige. Jag får då upgifva ett annat land, nemi. Damnark, som icke lidit någon förlust af medelportots införande. I afseende på Frih. Cederströms yttrande, får jag äran meddela, att Utsk. sökt alt vinna alla möjliga uplysningar, och de ledamöter, som ifra t för denna enl. min åsigt nyttiga förändring, hafva haft mycken möda att öfvertyga sina motståndare om nyttan deraf, ocji då Utsk. afgifvit ett Betänk., som, om det icke är lika bra som K. M:s förslag, åtminstone närmar sig detsamma, så mycket möjligt är, samt man gjort sig så mycken möda, vore det i sanning sorgligt, om äfven detta Betänk, icke skulle vinna R. St:rs bifall, serdeles som Utsk. sökt att gå de af R. St:r uttalade åsigter till mötes. Då emellertid Frih. Palmstjerna förordat förslaget, anhåller jag om bifall till detsamma.
- Richn~-tz! lifehnder, Sjoloft. - Hedvig Lager (2i % Svnnte och hans hem. - F7-ithiof Vintergatnh 1897, 4: cle Sirg: - Alm: .nack L7oZtng~m, Nyn clikter och tal. for alla 1897. N. Skogluncl: Sidney M r u k I vBr tids IifsfrHgor. - JR. BOJJ, I h n - pen i Thessnlien. - A. T., Sjung med oss 34anima. Svanbiiclt &amp; C: O: 7. 1fuZtgmz, 0111 n~orclet pK Karl SIT. \ Vahlstr61n &amp; Widstrand: A h - k Stem, Elise. - RnfaeZ, En pnssionshistorn. - IJ. Aiejser, Urudsmy~liet. - K 2. PorssZtmd; Jungfr~~-Jnn. - Turnmeliten 1897. G. Berg~nan, Svedges ondcrvisningsviisen. - Dns Schwcclisclie Unterrichtswesen. - Forteclining ofver e n sdmling boclcer, \ rid undervisniligen i dc nllm. 1Yrovcrken och ulstiillcln vid I&lt;olistoch lncl~~striutstilln. i Stoclrliolm 1897 - Forteckning, tifiler sve~lsk litterntur rijrancle ~~ppfostrnn 0cl1 uncler \ Gsniug, utstalldn vicl] &lt;onstoch Inclustriutstiilln. i Stockholm 1897. - KedogBrelse for Stockhoims f0lli~k010r~ utst5llning snmt uts \ 5llningnrnn i folkskolehuset 1897. - Folkskolornas 15rjungebibliolel;, anorclnnclt af Ceutmlstyrelsen for Sveriges nllm. Uppr.
Sprengtporten: En värd Ledamot har till mig direct framställt den fråga, om det är öfverensstämmande med en Representants pligt alt idkeligen ålägga Nationen nya skattebördor. Utan att inse det närmare sammanhanget emellan denna fråga och mitt anförande, får jag dock gå den värde Ledamoten till mötes, och gifva honom min öfvertygelse tillkänna, att sådant beror på det ändamål, hvartill skattebidraget skall användas. I öfrigt hoppas jag, att denna värda Ledamot ej skall behöfva utföra sin afsigt, att ej underteckna Riksdagsbeslutet, enär det synes vara grundad anledning till den förmodan, att vi på dubbelt sätt skola kunna uppfylla Kongl. Maj:ts önskan så väl genom beviljandet af erforderliga anslag, som derigenom att sådant kan ske, utan att bevillningen ökas. Hans Exccllence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, alt ciå många Ifl Den 5 Or t o ber f. m. Ledamöter begärt proposition först å principfrågan, trodde Hans Excellence sig nu först böra hemställa, om Bidderskapet och Adelli ansåg, att en reglering af lönerne för Indeldta Armeens Befäl borde vid denna Riksdag med nytt anslag af Rikets Ständer tillvägabringas. Ropades Ja och Nej. Hvarefter Hans Excellence frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg sig icke kunna bifalla ytterligare anslag af Statsmedel till Indeldta Armeens lönereglering, utöfver hvad för GeneralitetsStaten redan är beviljadt, utan förmodade, alt denna reglering, på sätt Rikets Ständers underdåniga skrifvelse af år i8a3 innehåller, borde kunna åstadkommas med de tillgångar nuvarande Indelningsverk erbjuder. Ropades äfven Ja och Nej. Friherre Cederström begärde votering. I anledning hvaraf Hans Excellence Herr Grefven och Landt Ma r sk alke n framställde följande Voterings-proposition: Den, som anser, att en reglering af lönerne för Indeldta Armeens Befäl skall vid denna Riksdag med nytt anslag af Rikets Ständer tillvägabringas, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Den 5 October f. m.
Herr Munck af Rosenschöld : 1 anledning af Friherre Anckarsvärds hemställan, om ej ordet directe är tydligare än ordet omedelbarligen, får jag för min del hemställa om ej ordet omedelbarligen åtminstone är lika så tydeligt, som ordet directe. Herr Schönström , Pehr.- Jag vill allenast erindra, att i fall Constitutions-Utskottet skall nytta ordet omedelbarligen, det vöre önskeligt att samma ord brukades alltid på enahanda satt , och ej som nu skedt, att det stundom betyder indirecte, och stundom straxt efter eller imediatement. Friherre Mannerheim, Lars August: Då den af Friherre Stael von Holstein yrkade påminnelsetill vederbörande Regements-Chefs , ar en ny Motion, lärer Ridderskapet och Adeln finha , att enär, enligt Riksdags-Ordningens föreskrift , någon ny Motion efter Motions-tidens förlopp ej får väckas, den nu ifrågavarande, alltså icke kan varda till något Utskott remitterad. Friherre Stael von Holstein t Att inga nya Motioner efter en månads förlopp af Riksdagsmän få väckas, stadgar Grundlagen; men dock med undantag af sådana, som äga gemenskap med redan väckte frågor eller härleda sig från händelser, som tilldraga sig under Riksdagen. Då Pro, Den 2? April. 38? position är gjord om en förändring i Grundlagen , som har till afsigt att förekomma oordning och egenmägtigt åläggande af pålagor; så måtte min Motion i samma ämne vara fullkomligen i laglig ordning framställd. Det har blifvit sagt att det vore olämpeligt införa i Grundlagen det stadgande jag önskat; samt att allmänna Lagens föreskrift vöre tilträckelig. Jag har derföre inskränkt min önskan blott till yrkande af påminnelse om Lagens iagttagande, hvilket är så mycket nödvändigare, som man af erfarenheten finner det Författningarne falla i glömska, hvarföre ock en del måste årligen uppläsas för att hafvas i friskt minne. Herr Pahlman, Otto Fredric: Då nu
Utskottets yttrande angående § 40 godkändes. 6:o. Öfriga delar af Utlåtandet lades till handlingarna. S. D. Vid föredragning af Bevillning s-Utskottets den 9 och 2 5 dennes hordlagda Memorial N:o 25, i anledning af återremiss utaf Betänkandet N:o 18, angående Postbevillningen och dermed sammanhang egande frågor, blef hvad Utskottet föreslagit och hemställt uti Usta, 2:dra, 4:de och 5:te punkterna af Ridderskapet och Adeln bifallet; och lades yttrandet i 3:dje punkten angående föreslagen nedsättning af portot för inrikes bref till handlingarna. S. D. Remitterades lill Stats-Utskottet Kongl. Maj:ts denna dag öfverlemnade nådiga Proposition till Rikets Ständer angående pension å Allmänna Indragningsstaten åt aflidne Professoren Anders Retzii Enka, Emilia Sofia Wahlberg. S. D. Föredrogs och bifölls Stats-Utskottets Memorial N:o 110, angående aflönmgens bestämmande för den hos Riks-Stånden och Utskotten anställda Kanslioch Vaktbetjening. S. D. Vid föredragning af Stats-Utskottets den 12 och 25 dennes på bordet lagda Utlåtande N:o 93, angående regleringen af utgifterna under Riks-slatens Sjette Hufvud-titel, stadnade Ridderskapet och Adeln uti nedannämnde beslut: l.sta punkten. Med afslag å Utskottets uti mom. litt a) och b) gjorda hemställanden, bestämdes aflöningen för Expeditions-chefen vid Civil-departementets Expediiion till 5,500 R:dr samt lönen för hvar och en af de i samma Expedition anställda Expeditions-sekreterare till 4,500 R:dr; hvaremot Utskottets tillstyrkanden uti mom. litt. c), d) och e) bifollos. 2:dra punkten. Utskottets hemställan bifölls. 3:dje punkten.
Får iagh itt stoop wijn allena. Thet andra iagh wel will siälf tilläta Ty thz måtte ingen aff migh få weta. Cyboræa. Wijn skolen i få ena hela kanno, Thet ther ey behöffwes slår i eder panno. 14 Dågher ey thz åt gumman nogh Til att bota henne magha sogh? Fölgher migh in och thz nu tagher Och strax hemman hoss edher tillagher. Hörer Magila läter ingen förstå Hwadh wij haffwe talat bådhe twå. Act. Sc. III. RUBEN. Ey Gudz män, huru är nu druckit. Jagh tror iagh haffwer mijn öghon vthstucket, Så fast iagh nu altzinthet seer, Som nogast iagh wäghen finner meer. Är thz sömpn migh nu så plåghar? Att lägga migh här tör iagh wäll wågha Och see om thz bättre medh migh will bliffwa För än iagh kan migh till hustrun heem giffwa. Haffwer iagh ondt fåt i drickenskap Tå öpnas minne hustru ett witt gaap Til at migh försmedha och skämma, The plägha ey ömka ölsiwkan gärna. Ty wil iagh här nu lägga migh om kull Och see iagh kan fåå een sötan lull. Act. Sc. IV. CYBORÆA. RUBEN. Cyboræa. Gudh bätre migh iagh fruchtar swåra Huadh minom man må wederfaras, Medhan han så länghe uthe är 15 Stort bekymber iagh om honom bär. Jagh rädz aldramäst han har sigh pläghat Att han haffwer uthi siöen wäghet, Ty will iagh nu gå och see huadh han gör. Huadh ligger här framman för? Äret icke han; han äret jw, Rådhe nu then ewighe Gudh Huru thz nu mz honom till ståår.
Råg l|:dels d:o d:o 233,333 » Korn i d:o d:o 100,000 » Ärter jV:dels d:o d:o 6,250 » Summa säd 345,833 Tunnor, och Potates 1 Tunna eller tillsammans 200,000 Tunnor. Antager man vidare, att till kreaturens utfodring användes årligen omkring halfva hafreoch blandsädsskörden eller 44,270 Tunnor samt af potatesskörden 75,023 Tunnor, så skulle Länet utöfver egen konsumtion hafva att aflåta; Hvete 8,756 Tunnor värde å 16 R:dr: B: ko R:dr 140,186. Hafre och Blandsäd 40,000 )) » å 6 R:dr: » » 240,000. Arter Summa 5,460 139,668 » Tunnor säd. » å 12 R:dr: » » 65,520. Summa försäljningsvärde B:ko R:dr 1,506,061. Berättelse öfver Calmar Län för åren 1851—1855. n. 18 Sådant, ungefärligen, skulle förhållandet måhända hafva varit under de sednast förflutne fem åren. om icke bränvinsbränningen hade medtagit eft så stor del af landets öfverskott utaf spanmål och potates. Med undantag af de sednaste 2:ne åren, då denna rörelse var betydligen inskränkt, kan antagas, att dertill användts minst hälften af den säd och nästan all den potates, som Varit öfrig efter fyllandet af landets verkliga behof. Men om bränvinsproduktionen kunde alldeles försvinna eller nedbringas till en obetydlighet, så synes det uppenbart, att detta Län, under fortsatt utveckling af dess framåtskridande jordbruk, skulle inom en icke aflägsen framtid kunna efter medelmåttig skörd årligen till andra orter afsätta minst 150,000 Tunnor spanmål och 100,000 Tunnor potates.
LO9 Nion af innehafwande flere eller färre lotter, answara för ängarneö tillbörliga stängsel och densamma pä egen bekostnad utan Kronans betungande besörja och widmagt* hälla, och derest han anser för sig förmonligare, att in, hägna fine pä Arrenden innehafwande skiften, ett eller flere, bör han sädant pä egen bekostnad werkställa, utan förbindelse för innchafwarne af de lotter som tillgränsa, att uli en flik för den förres enskilda, nptta upprättande stängsel deltaga. Widare hafwa Högwördige Preste-Stäadet och Wälkosl. Borgare-Ständet förklarat, att Arrende för Eldgarns Äng i Swartsjö Län, hwilket Arrende-innehafwaren enligt Contract haft rättighet att antingen lefverera in nslui-s med P armar HL ärligen eller ock betala med penningar efter 17 R:d. Parmen, borde hädanefter betaxas efter Länets ärliga MarkegängSpris; Men hwarken Höglöfl. Ridderstapet och Adeln ej eller Hederwärda Bonde-Ständet hafwa nägot pttranLe i detta ämne meddelt» I afseende pa rättigheten att genom egna eller an. tzras kreatur löta beta agorne om Wären eller längre in pä hösten än till flutet af September mänad, som StåtsUtskottet föreslagit, hafwa hwarken Högwördige PresteStändet eller Hederwärda Bonde - Ständet gjort nägon anmärkning eller ärindran; men deremot hafwa Högloft. Ridderskapet och Adeln samt Wällofl. Borgare - Ständet ansett denna rättighet icke böra inskränkas inom nägon witz tid utan ankomma pä Arrendatorernes egit godtfinnande och det sätt de anse för sig förmänligast, Dctza skiljaktigheter har Stats - Utskottet ansett sig böra de Respective Rrks-Ständms Egit närmare bepröf wan? Aidd. sch Ad. prsk, 6lke ^arrd.
Föredrogs ånyo och bifölls StatsUlsk:s d. 9 och 12 dennes pä bordet lagda utlät. N:o 37 Litt. B., i anledn. af väckt motion om upphörande af tiondeafgift ä Alun. Härefter föredrogs den, i afvaktan på pröfningen af sistnämnde utlåt., uppskjutna 9:de punkten af StatsUtsk:s utlåt. IST:o 37; och blef den i denna punkt af StatsUlsk. föreslagna beräkning utaf Aluntiondeafgiftcn af R. o. Ad. godkänd. Föredrogs å nyo och bifölls StatsUtsk:s d. 9 och 12 dennes på bordet lagda utlät. N:o 37 Litt. C., i fråga om upphörande af de bland Statsverkets ordinarie inkomster upptagne gerningsöre!!. Sedan detta beslut blifvit faltadt, föredrogs 12:te punkten af StatsUtsk:s utlät. N:o 37; och godkände R. o. Ad. den beräkning af Statsverkets inkomst af gerningsören af handtverkare, som StatsUlsk. i denna punkt föreslagit. Upplästes ett frän Hcderv. BondeSt. ankommet prot.-utdr. af d. 12 dennes, innehållande att, i anledn. af Erik Pehrssons från Gefleborgs län hos BondeSt. gjorda hemställan om utdelning till Ståndets medlemmar af Lagberedningens förslag lill kriminallag, och sedan upplyst blifvit att icke några exemplar af vid sista riksdag verkstäld tryckning af berörde förslag funnos öfrige, Ståndet för sin del funnit skäligt besluta ej mindre, det merberörde förslag ånyo skulle till trycket befordras samt utdelning deraf äga rum till Ståndets ledamöter, än äfven att detta beslut skulle resp. MedStånden communiceras. Hr von Hartmansdorff, Au g., begärde att delta prot.- utdr. måtte få hvila på bordet.
Län hos Oeconornie-Utskottet afgifna yttrande, har läondeStåndet dervid tillagt, att det, utom af Oeconomie-t. tskottet, vöre allmänneligen erkändt, att Hålloch Reserye-skjutsea vore den mest trye - $ 4 8 Den a Auguste leande börda för Jordbruket: att Utskottet, emot sanna förhållandet, grundadt på erfarenheten, yttrat att förhöjning uti skjutslegan vore skadlig för -åkerbruket, och att den nu vore tillräckligen svarande mot besväret; hvaremot Bonde-Ståndet, af flera uppgifna skäl, förment att skjutslegan borde förhöjas. Med tillkännagifvande att ifrågavarande Be-, tänkande blifvit af Högvördiga Prest-Ståndet och Vallöf]. Borgare-Ståndet gilladt, hvaremot Höglofl., Ridderskapet och Ädela detsamma Sterremitterat, med anmärkning endast emot den föreslagna regleringen af skjutshållen lill tvänne Mils afstånd från hvarandra, får Utskottet, till svar å Hedervärda P»onde-Ståndets ofvannämnda anmärkningar, sig yttra, att dessa ådagalägga .att Betänkandets innehåll af det Hedervärda Bonde-Ståndet blifvit på flera ställen origtigt fattadt, och att uppmärksamheten endasr Blifvit fästad på sjelfva slutföljden af de vigtjga skäl, som föranlåtit Utskottet att icke tillstyrka Ståndets yttrade åstundan, utan att samma Hedervärda Stånds J.edamöter gjort sig mödan att upptaga och än mindre att vederlägga något enda af dessa skäl, som slutsatsen föranledt. Det kan icke annat än förefalla Utskottet sällsamt att man från det Hedervärda Ståndet kunnat yttra, det Utskottet icke erkänt, att skjutsnings-skyldighyten är ett fer Jordbruket jD en 9 Augusti 549 tryckande Onus, dä likväl uti Betänkandet, som visserligen varit uti det Hedervärda Ståndet uppläst, denna omständighet är på mera än ett ställe medgifven i så tydliga ordalag, att deras mening äfven för den miudst upplysta bordt vara fattelig.
Men dels är denna saga, ehuru i allmänhet god, affattad i en tid, som icke är så mycket skild från den, då de mythiska sagorna diktades, dels är det föga troligt, att ett dylikt stadgande funnits till, emedan ynglingen i Norden tidigt mognade till man. En 12-års pojke eller rättare yngling, kunde få förestå godord. Sagorna innehålla många drag, som vitna om denna tidiga mognad. Vi få icke förgäta, att vikingalifvet ingalunda var ett yrke, utan ynglingaoch mannaålderns förströelse, hvarefter mången af de allra yppersta i ro och stillhet odlade sin torfva, blandade sig i hemlandets stridigheter, lade råd med landets visa eller intog konungathronen. I främmande land var man ock i tillfälle att komma i beröring med christna menniskor och blifva vitne till deras gudsdyrkan. En och annan af dem, som kommo ur vesterviking att slå sig ned på Island, var redan christnad. Man har dock skäl att antaga, att denna beröring med den nya trons bekännare icke blef af någon större vigt för Norden, förr än mot vikingatidens slut, då konungarne derute döptes och derifrån medförde uppsåtet att i sitt land förkunna den nya läran och derjemte medförde prester, att de skulle förverkliga denna afsigt. Så mycket var dock vunnet, att när de christne lärarne kommo, hade de icke att förkunna något splitter nytt. Vikingalifvet ingår som ett moment i våra folks utveckling. Man kan betrakta dess art och dess följder, men man har dock något mer att göra. Hvar uppgift, som lägges för någon, en enskild eller ett folk, är en pröfvosten, på hvad den ifrågavarande personligheten duger till. Det är tyvärr icke alltid så, att enhvar mäktar lösa sin uppgift. Det lif af ständiga faror, af vexlande försakelser och öfverväldigande framgångar, som en viking förde, kan icke fördragas af en svag själ; det fordras dertill en sådan jernfast natur, som vi redan lärt känna. Och ännu ett. Det är långt ifrån att vikingalifvet har idel ljussidor, skuggsidorna äro tvärtom ganska djupa och dystra.
Med anledning af Rikets sednast församlade Ständers hos Kongl. Maj:t gjorda anhållen, det Kongl. Majit täcktes i nåder anbefalla vederbörande Embetsverk att vidtaga sådane åtgärder, hvarigenom de stämpelsedlar, hvarmed inkommande tyger m. m. vid Tullverket förses, måtte blifva tillverkade af ett ändamålsenligare papper och på ett sätt, som i möjligaste måtto försvårade deras efterapande, samt att så väl vid stämplarnes tillverkning, som deras förvarande all noggrannhet må varda iakttagen, har Kongl. Majit uti en till Banko-Fullmägtige allåten Nådig skrifvelse af den 4 Berättelse om förvaltningen af Tumba. 18 Januari 1841, gifvit tillkänna, det Kongl. Maj:t funnit godt i Nåder bifalla, att den af Rikets Ständer i omförmälde måtto föreslagne förändring af de vid Tullverket ditintills bruklige stämpelsedlar må, så snart omständigheterne det medgifva, bringas till verkställighet. Efter vederbörandes hörande, hafva Fullmägtige till Kongl. GeneralTull-Styrelsen öfverlemnat profpapper och profritningar till oföunälde stämpelsedlar, hvilka prof jemväl blifvit af bemälde Styrelse gillade och godkände; och äro vid Tumba förfärdigade. Placatstämpelsedlar. Dukstämpelsedlar. År 1842 469,000 st. blanketter. 504,000 st. blanketter. „ 1843 310,000 „ dito. 576,000 „ dito. Tillsammans 779,000 „ dito. 1,080,000 „ dito. Genom Nådigt Bref af den 23 Februari 1842, har Kongl. Maj:t, i anledning af Rikets Ständers derom gjorda framställning, bland annat, förordnat, att från och med den 1 October samma år skulle alla kortlekar, som till försäljning inom riket utbjudas, vara inneslutne i convolut af särskilt för detta ändamål vid Tumba pappersbruk tillverkadt papper.