Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De gjorda anmärkningarne hafva endast afsett ett förtydligande i den del af stadgandet, som angår Betänkandcn. a85 Pris-Couranters infordrande från Svenska Consuler till bestämmande af en del varors värde, nemligen ett förklarande att desse PrisCouranter endast skola infordras från Consulerne på de platser der hvarje vara finnes i första handen eller derifrån den vanligtvis till Sverige skeppas; ett förtydligande af så mycket större nödvändighet, som eljest, om man efter bokstafs-lydelsen, i det ifrågavarande stadgandet, der endast generelt nämnes Svenska Consulerne, vill utfinna Tullvärdet af t. ex. Hampa, Talg eller andra Ryska produeter och dervid rådför de från Svenska Consulerne ingångna Pris-Couranter (d. v. s. ej endast från de Svenska Consulerne i Ryssland, utan äfven från de Engelska, Nederländska, Franska, Italienska m. fl. Städers Svenska Consuler,) så skall deraf ett Tull värde uppstå, som vida öfverstiger hvad dessa varor hos oss gälla. Samma onaturliga förhållande skall äfven uppkomma med alla andra varor, då vid deras värdering ej endast tages i betraktande livad de gälla på den ort, hvarifrån de vanligen till Sverige införskrifvas eller der de tagas ur första hand, utan äfven hvad de gälla å andra platser , der de såsom varande i 2:dra eller 3:dje handen, samt på många ställen helagde med dryga Tull-afgifter, nödvändigt skola vara betydligt högre i pris. Den hästa tolkning af hvarje Lag är den efter bokstafven, men då måste ock Bokstafslydelsen vara så tydelig, att den icke lemnar rum öfrigt åt någon godtycklig förklaring och a86 Bevillnings-Utskottets deraf uppkommande Lag-vrängningar och misstydningar. På dessa skäl tror jag de Höglofl.
Carl XIV Johan, en af Napaleons lärjungar, kände också nogsamt hvartill Art. kunde gagna i behofvets stund, började derför genast efter sin ankomst till riket, att upmuntra det nedtryckta vapnet, så mycket som då stod i hans förmåga; men brist på medel efter det då nyligen slutade olyckliga kriget med Ryssland, gjorde, att Högst Densamme icke egde medel att sätta Art. i den fullkomlighet sorn Han eljest så högt önskat. År 1815 efter slutade fälttåg i Tyskland och Norrige, dåden Den 21 December. 95 store härföraren sett livad Ari.-befälet, med dess usla materiel försökte att uträtta, för att icke stä för långt efter Artilleri-vapnen i andra länder, fann den store mannen billigt, att Art.-personalens löningsvilkor borde förökas, som dock i brist på medel i Statskassan, och inrättandet af Mariebergs läroverk, samt iständsättandet af den skröpliga materielen, så nptog alla penninge-tillgåugar, att obetydligt blef öfver till förbättrandet af Art.-personalens löningsvilkor. Sedan Art.-regtine fått ny löningsstat, ansågs äfven nödigt, att de öfrige värfvade regtines lönings-stater borde förökas, och som dessa hade mäktigare förespråkare vid deras löne-reglering, än Art. så lingö de också vida förmånligare löne-vilkor än det sistnämnda vapnet. Sedan dåvar. H. K. H. Kronprinsen, mottagit högsta befälet öfver Art. och noga gjort Sig bekant med Arlilleri-materielens dåliga beskaffenhet, anslogo R. St. på H. M. Konungens gjorda begäran, en icke obetydlig summa till Fält-Art.-materielens förbättring! Under denna tid vågade jag i egenskap af Chef för' ett af Art.-regt:ne, att som oftast hos vapnets höge Chef beklaga mig öfver Art.-personalens otillräckliga löning, i jemförelse med öfriga delen af arméen, hvarå Högst Densamme dock icke knnde fästa det afseende, som Han sä gerna önskat, i följd af det anslag
Ju ni i e. m. 85 gen hade ju under tiden kunnat inträffa något af de flere val, sora emellan Riksdagarne Ridderskapet och Adeln uppdragit sin Direction att besörja; huru skulle den då, med bristande antal af Ledamöter emot hvad Instructionen bjuder, hafva förfarit. Skulle en Revisionsplats i Rikets Ständers Revision, eller en Fullmägtigs i Banken eller RiksgäldsContoret, hafva lemnats otillsatt; jag och de Herrar i Directionen, hvilka dela samma tanka, ansågo sådant ej böra ega rum. Herr Riben har vidare anfört Cassans mindre fördelaktiga ställning nu mot 1823, såsom ett skäl till någon besparing i Ledamöternes antal. Härvid torde jag få upplysa Ridderskapet och Adeln, att om denna tanka kunde gifva anledning att kasta någon skugga på Directionen, så ligger likväl icke felet hos nu varande Direction, utan härrörer af förlusten i en Concours år 1817, utan att sådant likväl kan sägas härröra af den dåvarande Directionens uraktlåtenhet, utan deraf, att den, som borde betala penningarne, blef frikänd derifrån genom Högsta Domstolens Utslag i saken. Hade Utskottet i sitt nu varande Memorial föreslagit en förändring i redactionen på sådant sätt, att för framtiden de personer, hvilka Herrar Carleson och Boye ansågo icke böra kunna blifva Ledamöter af Directionen, derigenom blifvit formligen 86 Den a6 Junii e. ro. uteslutne från rättigheten att väljas, så skulle jag varit den första att gilla ett sådant steg. Men nu då Utskottet, jag tror af godhet för Directionen, endast anmält saken utan någon anmärkning, befarar jag, att den blifvande Directionen skall komma i samma osäkerhet, och jag tror, att denna Direction skulle mycket erkänna Ridderskapets och Adelns omsorg, att i detta fall gifva den en säker ledning. Friherre Boye, Fredrik:
Allmänna Bevillningen ökades då till en tredjedel emot förra Bevillningsbeloppet; men de provincer, i hvilka Bergsbruket är hufvudnäringen, blefvo icke allenast befriade ifrån deltagande iförhöjningen, utan erhöllo ock nedsättning iden gamla bevillningen, som öfvertogs af de då i lyckligare ställning varande provincer, der jordbruket är hufvudnäringen; hvilket genom bifogade utdrag af Riksgälds - Den 3o Mar* f. m. 243 Contoirets räkenskaper bestyrkes. En lika rättvisa fordrar nu jordbruket, med mera gällande skäl , då spannmålsvärdet, sorn är grunden för egendomsvärdet, blifvit öfver all förmodan nedsatt, och man derjemte bör taga i betraktande, att som spannmålsvärdet allena beror af behofvet inom Riket, man i följd deraf, vid förhoppningen om fortfarande goda skördar, och, under tilltagande spannmålsoch potatoesproduction, mot nedsättning i spannmålsprisen, finner lika liten garanti, som man i afseende på afsättning äger någon trygghet; hälst man från begge Statsmagterna förgäfves torde förvänta något behjertande till mellankomst i Hemmansbrukarens förlägenhet. Jag yrkar fördenskull, att Hemman och Qvarnar, hvilka sednare äro, i anseende till spannmålsinkomsten, i samma cathegori som Hemmanen, må erhålla nedsättning i Bevillningen efter 2 Art. till hälften, eller minst till en tredjedel, d. v. s. ifrån 2 R:dr för tusende af det uppskattade Egendomsvärdet till En R:dr Sexton sk. Vidare, och i sammanhang dermed, yrkar jag upphäfvande af den Minimi-tariflf, hvarigenom en bestämd bevillningssumma hvarje provinCe ålägges.
I betraktande af den allmänna nytta, dessa arbeten visat sig medföra och då anslaget för Krigs-kollegii fortifikations-afdelning deraf, intill sistlidne riksdag, kostnaderne för ifrågavarande arbeten bestridts, icke torde, utan att, för öfriga dermed afsedde behof blifva otillräckligt, kunna för ändamålet anlitas, hemställer Utskottet, att Rikets Ständer, som, i enlighet med Utskottets tillstyrkan i dess, under N:o 4, afgifna utlåtande, för Topografiska korpsens arbeten redan anvisat, ett belopp af 5000 r:dr, måtte dertill ytterligare anslå för innevarande år 7000 r:dr, samt för hvartdera af nästföljande tvänne år 12,000 r:dr; k) till bestridande af kostnaden för uppsättningen af den nya sappörtruppen 8,995 r:dr. Såsom följd af hvad Utskottet ofvanföre i 17:de punkten anfört, i fråga om äskadt årligt anslag för nämnde sappör-trupps underhåll, finner Utskottet sig icke heller kunna å Kongl. Maj:ts nu ifrågavarande nådiga framställning tillstyrka Rikets Ständers bifall; 1) Jemte begäran om Rikets Ständers bifall till uttagande utur det för krigs-behof bildade reserv-förråd för beväringsmanskapet ej mindre af nödiga reqvisita till första uppsättningen af det till vapenöfning påräknade manskaps beklädnad, än ock af remtyg, utredning och täblags-tross-effekter för detsamma, har Kongl. Maj:t vidare äskat till. arbetslöner för munderingarnes förfärdigande samt anskaffning af hufvudbonader och tält åt nämnde manskap i3o,aoo r:dr, samt förförstärkning af berörde reservförråd, ä 45,ooo r:dr årligen, 135,000 rd:r.
Underdåniga Skrifvelser. 135 Tillåtelsen alt genom Lotteri afhända och förvärfva sig fast egendom komme äfven, efter Riksens Ständers tanka, att menligt inverka på folkets moralitet , då speculationen att utan möda hastigt rigta sig, allt mer och mer fdrtoge hogen , att, genom egen omtanka och näringsflit, långsamt, men säkert, bereda förkofran, och leornad e rum för sysslolöshet, begifvenhet på spel och vingierier. Riksens Ständer, som, på sätt de nu sökt utreda, sålunda befara betydelige olägenheter af den föreslagne lagen, både i oaconomiskt och moraliskt hänseende, få derföre, med anmälan af de betänkligheter, som emot antagande af E. K. M:ts Nådiga Proposition förekommit, i underdånighet anhålla, att den föreslagne lagen icke matte blifva utfärdad. Men då E. K. M. förklarat, att de författningar, hvilka förbjuda omformälte försäljningSsätt, kunna af E. K. Mi ceconomisk väg förändras eller upphäfvas, och E. K. M. således, utan afseende derå att den Nådiga Propositionen icke kunnat af Riksens Ständer antagas, kan i detta ämne efter godtycke besluta, hafva Riksens Ständer funnit nödigt, att söka förekomma de oredor, som ovilkorligen skulle uppstå, om tillstånd till fast egendoms försäljande å Lotteri af E. K. M. meddelades, utan att allmänna lagen derjemte underginge nödig förändring i afseende på bestämmande af det belopp, hvilket såsom Bördeskilling bör anses, då fråga uppstår om böld af fastighet, försåld genom Lotteri-anstalt. Detta är den enda omständighet, uti hvilken antagandet af den nya Lagen påfordrau en 136 Underdåniga Skrifv elser. lagförändring; Och som en sådan icke, ulan Riksens Ständers medverkan, lärer af E. K.
Ränte-kammaren, Fångvårds-styrelsen, Förvaltningen ”af sjö-ärendena samt länen 92,264: 73, Balans Hill år 1859: Behållning af spanmål och proviant 90,442; 70. Förskotter till liqvid och redovisning 10.668: 24. Någon anmärkning vid dessa räkenskaper har hos Revisorerne ej förekommit, 2:o Indsättnings-foiiden. Fondens hufvudbok, granskad i Kongl. Kammar-rätten med anmärkning, redovisar inkomster och utgifter sålunda: — 31 — Debet. Balans från år 1857: Behållningar och fordringar 2,074,281: 7. Uppbörd: Diverse inkomster .-. 299: 59. Balans till år 1859: < Balans från år 1857 : Skuld 59. 94 Utgifter: Omkostnader 272- 66 At‘krilnin* : :: _S»LÉli 25,363.- ir. Balans till år 1859: Under revisions-året hafva, jemlikt Kongl. Maj:ts särskilda nådiga bref, undsättnings-medel till följande belopp blifvit utanordnade, nemligen: Utan ,ätmb^ai; Kan telna län. dumma, nings-skyldignet. Jönköpings län Hallands d 0 Kopparbergs d:o Elfsborgs d.o Kronobergs d.o Kalmar d:o Skaraborgs d:o . — Deremot hafva nedanstående belopp utaf de till undsättningar mot, återbetalningsskyldighet beviljade medel blifvit under revisions-året af vederbörande återbetalde: Jönköpings län 900: — Gottlands d:o 33: 39. Wester-Norrlands län 4,880: —- Jemtlands d:o 1,135: 5. Norrbottens d:o 100,000: — Kronobergs d:o 750: — Gefleborgs d:o 898: 88. Räkenskapen, som innefattar redovisning för f. d. allmänna magasins-inrättningens ännu på utredning beroende fordringar och skulder, är för revisions-året granskad i Kopgl. Kammar-rätten utav anmärkning och utvisar följande förhållande: Debet* Balans från år 1857:
Ständer framhärda rc. Uppläst hos Ridd. och Adeln den IZ Julli. - , Presi,Ständet den i; » -: - , , - Borgare-Ständetd-i; , - » Bonde-Ttändet den iz i Stsrmägtigste Allernädigste Ronun^! ^enom Nödig Proposition af den 22 April har Eser Kongl. Majit täckts till Riksens Ständers af gö - Den iz Julii. isZ9 görande vswerlemna/ antingen Rothallarne ssulle ensamme winkännas hafda kostnader för extra Noteringens Kapotter/ eller de borde af Smls-E»stan derföre godtgöras. Riksens Stander hafwa i anledning häraf, och enär Eder Kongl. Maj:t och Kronan består utred, nings-persedlar, deribland Kapotter äfwrn räknas, öt ej mindre alla wärfwade/ än alwen indelta Regementen, funnit med billiahotca öfwerensstänrmande, att desamma böra af Stats-Castan betalas till Rotehallarne af extra Noteringen, hwilken utgör ungefärligen 6c>2O man. De hafwa stadgadt, att priset för hwarje Kapott icke får ga öfwer 20 R:d.; men da Riksens Ständer förmoda, att beröde Ka. potter pa olika ställen kunna för olika och wida bättre pris anskaffas, hafwa de ansett ett anstag af blott 96,000 Riksd. kunna till behofwets fyllande blifwa tillräckligt. Men innan betalning för desta Kapotter erlägges, böra de. genom Eders Kongl. Mant Befallningshafwandes föranstaltande, af »vederbörande warda behörigen besigtigade och godkände, da ersättningen efter deras beskaffenhet »vid förfärdigandet och hwarje orts serskildta pris blir bestämd; Hwilkct Riksens Ständer fa Eder Kongl. Maj:t i underdånighet tillkännagifwa.
»O, Gud,» sade han, »hvart jag vänder mig, ser jag syndare, hvart jag går möter jag dem, som locka mig till synd. Hvarför lät du ej kungadottern komma, som ej bär en ond tanke i sitt hjärta? Hennes milda ögon skulle hafva spanat ut för mig den rätta vägen. Så fort jag velat bryta mot ditt bud, skulle hennes milda hand hållit mig tillbaka.» En djup vanmakt och en förtviflans trötthet sänkte sig öfver Olaf Haraldson. »Det är detta jag hoppats på,» sade han, »att äga en god människa vid min sida. Att ej ständigt vandra ensam bland vildhet och ondska! Nu känner jag, att jag skall duka under. Jag förmår ej strida längre. »Har jag ej frågat Gud,» utropade han, »hvilken plats jag har inför honom. Hvartill har du, Själars Herre, korat mig? Är det mig ämnadt att bli apostlars och martyrers like? »Men nu, Astrid, behöfver jag ej fråga mer. Gud har ej velat skänka mig den kvinnan, som skulle stå mig bi på min vandring. Na vet jag, att jag aldrig skall vinna helgonkronan.» Och kungen teg tröstlös i sin förtviflan. Då kom Astrid närmare fram till honom. »Kung Olaf,» sade hon, »detta, som du nu säger, ha såväl prinsessan som Hjalte för längesedan sagt mig, men jag ville dock ej tro, att du var annat än en god och tapper hjälte och en ädel konung. Det är först sedan jag lefvat under ditt tak i dessa veckor, som min själ börjat frukta inför dig. Jag har känt, att det var värre än döden att träda inför dig med lögn på tungan. »Aldrig har något så skrämt mig,» fortfor Astrid, »som då jag förstod, att du var ett helgon. Då jag såg dig bränna spånorna i din hand, då jag såg att sjukdomen flydde på ditt bud, och att svärdet föll ur din fiendes hand, när han mötte dig! Det har skrämt mig till döds, att du var en helig man. Och jag beslöt att dö, innan du visste, att jag bedrog dig.» Kung Olaf svarade ej. Astrid såg upp till honom. Hans ögon voro vända mot himmelen. Hon visste ej om han hörde henne.
Hela Vexel-Banco-Skuhlén (det Metalliska på nyssberörde sätt evalveradl) _____ _ _ 29,923,872: 7: 4- Den så kallade Capital-behållningen vid i8?.3 års slut, bestående i dels säkra, dels osäkra Fordringar, visar sig sålunda utgöra _ (å 12.8 s. R:dr Silfver 6,799,402: 34 Vid 1827 ars slut. Hela Vexel-Banco-AerfeZ-Skulden, Under alla ofvannämnde förhållanden, och nied inberäkuing af R:dr 5,575,458: 35: 8 för utelöpande Riksgälds-Sedlar, utgjorde R:dr Depositionerne i Guld och Silfver R:dr 35,2g4: 33: 5. elter evalvation ä 128 s. Summa Häremot svarande: Dess förråd af Nytt Kopparmynt 44)7°0: Bankens totala förråd i Guld, Silfver och Koppar R:dr 5,586,761 : 47: 3. enligt motstående evalvation R:dr Dess balancerade Samtelige Fordringar och öfrige Tillgångar R:dr 38,363,36r: 87: 5. Derå endast afräknäs enligt nysspärnnde grund: Hela Läne-B:co_SkuIden (beräknad på sätt ofvan är nämndt) R:dr 2,016,725: 21: 8. Hela Vexel-B:co_SkuIden (det Metalliska evalveradt) _ _ 32,045,537: 16: 11. i4,823,53 1 37,633,089 25 28 52,456,621) 5| 4 Den så kallade Capital-Behållningen, af både säkra och osäkra Fordringar, visar - Rot - sig sålunda ökad till (å 128 s. R:dr Silfver 6,897,884 Vid närvarande tid (Approximativt).
Landtm, lillkännngaf, att fran K. Landlbruksakndemien öfverlemnats 15 inträdrskort till akademiiins samtnankoinst den 14 dennes, samt anmodade de ledamöter af R. o. Ad., som ville erhålla dessa biljetter, alt anmäla sig hos Riddarh. -riskalen. Jemlikt R. o. Ad:s den 18 sisth Februari och 7 dennes fattade beslut, föredrogs nu så väl Allm. Besv.- o. Ekon.-Ulsk:ts deri 11 och 14 i förstnämnde månad bordlagde Betänk. N:o 59. i aid. af väckta motioner ananie dels enskilda hankers upphörande, dets vitkoreu för ny oktroj, dels ock privatbanksedlars användbarhet i den allmänna uppbörden, lör så vidt delta Betänk, rörde Per Erikssons och Liss Lars Olssons motioner, som ock sammansatta Bankooch Lag-Utsk:ts den 5 och 7 dennes på hordet lagda Betänk. N:o 1, med förslag till lag om enskilda banker med rätt att utgifva egna banksedlar. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: Jag får hemställa att mell föredragningen af delta Betänk, må tillgå så, som vanligt varit vid behandlingen af dv lika viillyItiga laglörslag, att nemi. förslaget paragrafvis föredrages, och alt, derest återremiss i en eller annan del beslutas, B. o. Ad. bemyndigar lTtsk:t att, ulan hider deraf alt en eller annan § är af R. o. Ad. Infallen, fiirelaga de förändringar deruti, som af återremi-serna kunna föranledas, samt alt ingressens pröfning uppskjules till sist. Hr Gr. o. Landtm, förmälte, alt Frih.
Emot ett sådant antagande står likväl såsom en lätt i ögonen fallande motsägelse den importtull, som blifvit åsatt Sill och Salt. Lagstiftaren bör dock icke förgäta att för flertalet af Svenska folket är Sill den allmännaste, ofta den enda sofvelvaran, liksom Saltet fattigmans enda krydda. Att onödigtvis fördyra dessa båda oundgängliga lifslörnödeuheter är icke öfverensstämmande med billighet, då Tulltaxan samtidigt härmed bestämmer tullfrihet för en mängd artiklar, om hvilka den allmänna meningen ännu icke fullkomligt stadgat sig. Man har sagt, ”alt tullen är så lindrig, kännes så obetydligt af den enskilde konsumenten.” Häremot anmärkes, att hvarje beskattning på en vara nödvändigtvis fördyrar densamma; det må vara mycket eller litet. Icke sällan händer äfven, att t. ex. några fattiga arbetare förena sig om gemensamt inköp af 1 lunna Sill eller i tunna Salt. För dem är den närvarande tullen — 25 öre pr centner Sill och 10 öre pr kubikfot Salt — en rätt kännbar utgift, hvars belopp de gerna behöft för andra nödvändiga behof. Man har vidare yttrat, att ”Staten svårligen kan undvara den nu befintliga tullinkomsten för Sill och Salt”. Det är mycket möjligt, att Statens finanser kräfva en lika hög tullinkomst som nu. Jag föreställer mig dock, alt man icke skall råka i starkt hufvudbry för att fylla den supponerade minskningen i tullinkomster, som uppstår, om Sill och Sall förklarades tullfria. Tulltaxan erbjuder ett rikt och, elter hvad jag tror, med framgång bearhetadt fält att framlocka guld ifrån. Men af de artiklar, som vårt land frambringar antingen alldeles icke, eller också endast i otillräcklig mängd, finnas näppeligen några, som mera tillhöra de första lefnadsbehofven, än Sill och Salt. Är delta rigtigt, då må, om det anses oundvikligen nödigt, en förhöjd lull på hvarje annan vara ersätta Statens genom tullfriheten för Sill och Salt minskade inkomst. 1S2 Motioner i B onde-Ståndet 1862. Med anledning af förestående vågar jag vördsamt föreslå, att Rikets Ständer behagade besluta: alt i nästkommande Tulltaxa Sill och Salt måtte vara tullfria.
Hr Frilierren anför, att uppbördsbeloppet, i4 eller i5 millioner, dock alltid mäste hålla sig i rörelsen; jag kan ej tro, att detta är af så betydlig verkan. Statens uppbörd sker på aila tider af året, så att samma sedel kan göra flera liqvidera och dessutom förmodar jag, att både silfver och sedlar komma att dervid lemnäs. Hr Friherren anser förderfligt att förena realisation med ett utländskt skuldsystem, men längre fram i samma anförande synes likväl Hr Friherren hafva ändrat denna öfvertygelse. Hr Rosenblad har upplyst, att åtskilliga lagförslag och stadganden voro färdiga, andra tillämnade att upphjelpa iS3o års reglering, och sålunda frigjort sig från några af de anmärkningar, som jag framställt, och jag har aldrig betvifla t Den ao Februarii f. ra. 9 lat Hr Rosenblads insigter i dessa ämnen; men dä dessa stadganden ej blifvit promulgerade, hemtar jag af Hr Rosenblads eget yttrande anledning till misstroende mot realisationen, grundadt på ofullkomliga lagar, och jag fortfar att hysa det, till dess jag finner, alt dessa brister blifvit afhjelpta, så vidt ej sjelfva systemet kau blifva underkastadt rubbning. Hr Rosenblad yttrar vidare sin förundran deröfver, att jag kunnat begå ett sådant misstag att påstå, det mynlbestämningslagen talade om proportion af 5 till 8. Jag kände väl förhållandet och kunde ej förstå, när jag skulle hafva begått ett sådant misstag; men jag finner, att jag emot slutet på ett enda ställe, genom ett obetänksamt begagnande af ordet: deruti, har gjort mig skyldig. Förhållandet är, att denna proportion af 5 till 8 finnes föreskrifven uti Reglementet, men att sjelfva myntbestämningslagen, som blott utgör ett blad i bokens böljan, endast innehåller det uttryck, att vexlingen skall vidtaga, sedan de af R. St. för Vexlingen beslutade åtgärder hunnit verkställas, och således hänvisas till Bancoreglementets stadgande om denna proportion af 5 till 8.
Vör öfrigt torde cist, kör undanrödjande sk misskörständ, "böra anmärbas, att nämnde llevisorers omdöme, det denna brist vittnar örn "sbedde anvisningar pä en tillgäng, sorn iebe kanns, vid anvisningarne ingalunda bunde vara bandt, enär tillgängens verblig» belopp korst närmare "tvänne är ekter anvisningen visar sig, sedan b i bs-ll u s vudboben blikvit akslu"tad; bvaremot bsvisorernes omdöme just b vilar pä, b vad detta akslntande "ädagalaggt. bör ett rättvist bedömande bärökver, mäste säledes inses oell "medgikvas, att anvisningar ä llukvudtitlarnes besparingar alltid sbe, oeb all"tid mäste sbe pä körmodade oell ej pä bända tillgängar, b vadan ett ökversbridsnde ak deras sedermera utrönte belopp visserligen bör i möjligaste "matto undvibas, men lärer iebe rättvisligen bunna betrabtas, liba med ök"versbridandet ak en di tels bestämda belopp. Lälunda s^nes oebsä llibets "Ltänder 1834 bakva betrabtat saben, dä de insbränbt päköljden ak sin grsnsb"ning bärökver till uttr^ebet ak den grumlsatts, de ansägo bärvid böra koljas." "Vör sä vidt Kongl. Naj:t sbulle Käeligst gilla denna utre<lning, bein"ställes i underdänigbet, om iebe densamma till sina bukvuclsabbgaste delar "borde ingä i Kongl. Naj:ts Kadi ga framställning till llibets 8tänder olver "llibets tillstäncl oeb bebok, äfvensom, buruvida det iebe vore lämpligt, att, "med anledning ak llibets Lianders 1834 yttrade önsban, K mbets-Verbens "Organisationer oeb Ltater llibets Ltänder dä äfven meddelades." Ltats-Ilädets öfrige
Dnbeten asn^a mintet unclen vänclet gs ouvanaiicle allmänna vänclemätanen Libsgällls-Libsllalen», än att, såsom Dtsbotten i »änvanancle Letänbanile tillst^nbt, l,öja ciensamma öo pnoeent till i Ibön Leo. ^bt sällan an leöning Iian oeb lie» i Hällen tona,clnalle äl^nt-tlominitleen töreslagit, att N v. vigt bergfint 8ilsver sbulle antagas tili Diibet sön n^a mvulet, bvilben clä blefvx pä lie osta nämncle ^ pnoeent nän, liba i vä,cle mell K Ltltn 8i>sven enligt ,66-j ans ilsot, som än i Dalen 8ilsvenm^nt enligt 1776 ars Lealisationsgnnnll svanamle emot Dalen 8:,n:t i Libsgälils8e>llar (32 sb.), enligt lien nu söneslagne nealisationsg, unnie» ä 128 sb. L:eo, eller ,H2 sb. L:g:s, för en 8peeie Hibslialer. KI)nl-<3omitteen bär ballat nienna Dnliet emellan vas L i vigt-8^slemet beter ort, samt gilvit cless 2^2 8tatsooli Lanco-Dtslottens bundradedel benämningen i^orn. emedan i samma meritsystem en I»undi adedels Ort lislei Korn.