Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De exemplar af Hyres-Contract i Städerna, som Husägarne innehafva, skrifvas på stämpladt Papper efter den betingade liyressummans hela belopp, utan afdrag af husets onera, vid den i 25 §. stadgade påföljd: och vare husägaren skyldig Contractet vid Mantalsskrifningen uppvisa. Hyresman vare fri från Charta å det exemplar han innehafver, intill dess detsamma hos Domaren eller Executoren till laga åtgärd företes. De Contracter, som enligt förra arens Författningar blifvit stämplade, gälla med den stämpel de hafva. Dock må Chartse-Sigillat»-stämpel icke gälla längre än det Contract, hvarå den finnes, fortfar imellan samma Contrahenter; äfvensom, i händelse 47g Den 5 Juli. händelse Gontractet dera Imellan förnyas, och. summan dervid forhöjes , Chartae Sigillatas-stämpeln bor i man deraf genom beläggning ökas. Af de Contracter, som af vederbörande för Kronans samt Kyrkors , Akademiers, Gymnasiers, Seli olofs och Hospitalets räkning , eller af Officerare på Rotebönders och Rusthållares vägnar varda afslutade, angående Arrenden af Kronans och'dess inrättningars jord eller hvad annat frågan röra kan, samt icke finnes i 24 §. undantaget, skall den, som med Kronan, dess Ombud eller Officeraren i något af förenämnde ämnen contraherar, efter nu föreskrifne grund, bestå stämpladt Papper till det exemplar han undfår. Så vidt sådana Contracter innehålla någon utgift för Kronan, men dock äro af den natur att Charta derå äger rum, bör ej någon betalning af större eller mindre summa till contrahenten erläggas, innan han , derest Gontractet ej vore på erforderlig Charta skrifvit, det samma med behörig fyllnads charta belagt; och skall Contractet, sedan detta blifvit fullgjordt och den contraherade summan fulleligen betåld, honom alfordras. och räkenskaperna biläggas, på det vid revisionen deraf utrönas må, huruvida Förordnan» det härutinnan blifvit iakttaget.
Missbruk och öfverträdelser af Lagar kunna ej undvikasj men dessa missbruk äro ej ett skäl emot Lagens JBzsi). och Ekon. Jjtsk. Bétänhanäen. §57 Stadgande, ty i sådant fall skulle sluteligen all Lagstiftning komma att upphöra. Rättvisa och nyttiga Författningar kunna alltid handhafva? utan chicabsr, då deras verkställighet grundar sig på bestämda föreskrifter, som ej förnärma medborgerliga rättigheten Skulle verkställande magt en öfverträda gränsorna af sin myndighet, finnas äfven band på dessa öfverträdelse!'. Genom de villkor, som Utskottet antagit för sitt tillstyrkande i dietta ämne, har Utskottet äfven sökt att förekomma dessa olägenheter, äfvensom Utskottet väl insett svårigheten af den härvid förekommande Controlleu, men likväl vid granskningen af de mångfalldiga Artiklar, nu gällande Sjötulls-Taxa å till införsel förbjudna varor upptager, trott den i allmänhet kunna verkställas, och en befarad eludering af Författningen genom dess uppmärksamma handhafvande till det mesta förtekommas. Af dessa skäl kan Utskottet ej frångå det tillstyrkande, Utskottet i denna del meddelat. Vidare anmärkes, att, enär flere Seklers erfarenhet talar högt emot möjligheten af ÖfverflödsFörordningars efterlefnad, med hvilka ingenting kan uträttas, förr än deras utfärdande påkallas af tidens anda, och de gå i bredd med den allmänna öfvertygelsen, bör Kongl. Majit nu ej besvaras med någon underdånig önskan i sådant ändamål. Till svar härå får Utskottet vördsamt anmäla, att Utskottet med sitt tillstyrkande i denna del ej egentligen åsyftat utfärdandet af en Öf - g^g Besv. osli Ekon. Utsk. Betänkandeit, verflödsFÖrordning, utan endast af en Författning, som står i oskiljaktigt samband med ett redan gällande påbud, och som skulle tjena att i hög grad medverka till det ändamål, som med detta åsyftas.
Prop J\f 1, om Statsverket 1836. 3 predikotur, dä de voro förhindrade alt i lungsjö sig infinna, nattvardsbarnens beredelse, samt uppsigten å barnaundervisningen i kapellaget; och slutligen att då detta löne-anslag, tillsammans utgörande 266 R:dr 32 sk., ansetts alldeles otillräckligt för predikantens’ nödtorftiga bergning, samt icke kunde af kapellboerne, såsom bestående af fattiga nybyggare, ökas, en årlig tillökning deruti af statsmedel ansetts erforderlig, äfvensom ett statsanslag för en gång till anskaffande af boställe, hvartill en lägenhet af 2 ä 3 tunnors årligt utsäde med behöflig äng, mulbete och skog icke kunde erhållas för mindre än 2 ä 3,000 R:dr Ranko.
I den mån Länsmannen nu vore skyldig att för de medel, som i detta afseende kunde honom anförtros, anskaffa vederhäftig borgen till visst belopp, vore Kronofogden åtminstone till någon del skyddad mot dylika förluster, och om han derjemte berättigas att vid Länsmans ledighet uprätta förslag på någon af honom för ordning och redbarhet känd person till tjenstens återbesättande, vore äfven konseqvens i denna del af befordrings-väsendet iakttagen. I anledn. häraf får jag vördsamt äran föreslå, att genom en författning varder bestämdt, att vid hädanefter inträffade ledigheter till Länsmanstjenster, kungörelse derom i allmänna tidningarne införes, med föreläggande, att ansökningar, åtföljde af behörige meritförteckningar och vederhäftig borgen för en upbörd af t. ex. 500 r:dr b:co skola inom viss kort tid t. ex. en månad, aflemnas till Kronofogden i orten; hvarefter denne eger att ofördröjligen uprätta förslag å trenne till platsen kompetente personer, samt, jemte sitt förord för någon viss ibland dem, ansökningshandlingarne till K. Bef;h;de insända. Remitterades till Allm.Besv. o. Ekon.Utsk. Hr Rosenblad, Bernh, upläste 2:ne motioner af följande innehåll: 1:0 Jag har i en förut aflemnad motion antydt den allmänt gängse ehuru oriktiga föreställningen om sedan 1809 oafbrutit ökade skattebördor och ökade statsutgifter. Hvad som underlättar denna falska föreställning, är den förvillande jemförelse, som kan upkomma emellan äldre Riksstater och de närvar., derföre att i de förra indelta räntor och kronotionde uptogos efter kronovärde och de kroman behållna efter lågt statspris, under del att de nu alla beräknas Den 30 December f. m. 233 efter markegång samt att i den äldre tiden de presterskap, skolor, hospitaler m. fl. förlänta räntor och spanmål icke voro i lliksstaten synliga.
I anledn. häraf upplästes först Hr Lefreåis förslag, så lydande: ”att R o. Ad. skulle förklara, att R. o. Ad., sorn ”för sin del gillar det syfte, BondeSt. haft med sin inbjuda., ”skulle önskat att kunna lemna sitt bifall till inbjudm, men att, ”sedan den motion, som Gr. af Wetterstedt framställt i af”sigt att undanrödja de svårigheter, som ligga i vägen för ”bifall, fått én sådan behandling, sorn kändt är, R. o. Ad. ”ansåg sig mot sin önskan förhindradt att inbjudn. antaga;” och derefter Hl v. Troils förslag, så lydande: ”alt R. o. ”Ad. matte förklara, att R. o. Ad. nödgas afslå det förslag, ”sorn innefattas i BöndeSt:s inbjudn., emedan R. o Ak ej ”anser det antagligt annorlunda än i förening med en för”ändrad tid för markegångssättningen.” Hr Hjärne: Då Utsk:s betänk, äfven innehåller förslag om ändring i tiden för markegångssättningen, anhåller jag, att, såsom ett förtvdligandé af Hr v Troils redaction, det må utsättas, att tiden, hvartill man önskade bestämma framflyttningen, är d. i5 Jan. Frih. Boye: Jag tror icke, att det går an att för Hr v. Troils rakning göra några infliekningar i hans förslag. Jag begär detsammas antagande, sådant det är. Hr Rosenblad: Då nu trenne contrapropos:r äro i fråga, anhåller jag, att den äldsta, som är min, må blifva ja-propos. i den första voteringen, samt att, i händelse den emot förmodan icke antages, val då må äga rum emellan Hr Lefre'ns och Hr v. Troils redactioner. ti,. Den 9 April f. m. 7J Ilr Hjärne: Jag är skyldig upplysa, att Hrr Lefren foch v. Troil, som af tjenstegöromål äro hindrade att längre vara närvar., uppdragit mig att vidhålla deras mening med det tillägg, jag haft äran uppgifva. Gr. Posse:
Efter tagen kännedom af Jägmästaren Björkmans ofvanberörda uppskattning samt Skogs-styrelsens i ämnet afgifna utlåtande, hade Kongl. Majit, — som ansett 'att en slutlig reglering af hufvudfrågan i detta mål, nemligen upphörandet af omförmälda socknars tjenstbarheter till Dylta svafvelbruk' otvifvelaktigt vore å alla sidor i manga af - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 128. 7 seenden önskvärd, — den 2 Oktober 1863 i nåder beslutat, att ännu ett försök skulle göras att åstadkomma en sådan sammanjemkning af de stridiga anspråken, att ifrågavarande reglering måtte kunna komma till stånd. — I sådant afseende, och då berörda uppskattning af ailmänmngarne, jemförd med Skogs-styrelsens underdåniga yttrande i ämnet, syntes gifva vid handen, att, derest en ordnad och lämplig skogsskötsel lör framtiden lakttoges, afkomsten af den större eller så kallade Östra allmänningen vore tillräcklig att till fullo lemna det belopp af skogseffekter, hvartill bruket enligt en rätt tillämpning af privilegierna kunde finnas berältigadt, hade Kongl. Majit under nämnda dag låtit till bruksegaren framställa den förfrågan, huruvida denne, för tillvägabringandet af den ifrågavarande regleringen, och till undvikande af framtida tvister och obehag, vore villig att i sammanhang med tjenstbarheternas utlösen till faststäldt pris, på sätt Rikets Ständer föreskrifvit, till Kronan afträda Hålahults allmänning, men deremot, såsom ersättning för brukets rätt till skogsfångst, behålla och till skatte lösa den Östra allmänningen; hvarefter och sedan sig visat huruvida bruksegaren ville ingå på detta förslag eller ej, Kongl. Majit komme att låta vidtaga de slutliga åtgärder eller fatta det beslut i saken, hvartill omständigheterna och ärendets beskaffenhet kunde föranleda.
På sätt Utskottet tillstyrkt, hafva Bidderskapet och Adeln, Presteoch Bonde-ständen beslutat, att nu gällande bestämmelse för portföljer, taskböcker, ridikyler och nattsäckar af 25 procents införselstull skall förblifva oförändrad; hvaremot Borgareståndet antagit Kongl. Maj:ts förslag, att nämnda artiklar ”af läder” skola förtullas såsom läderarbeten, ej specificerade, och ”af väfnad eller papper” såsom ämnet, hvaraf de bestå, med tillägg af 25 procent. Då läderarbeten, ej specificerade, äro åsatte en tullafgift till 25 procent af värdet, innebär Borgareståndets beslut, angående portföljer m. m. af läder, ingen annan, än formell skiljaktighet från hvad de öfriga Stånden beslutat; och Bevillnings-UtskoUets Memorial> N.o 23. 51 lärer alltså vid sistnämnde Ståndens beslut derutinnan böra förblifva. I fråga åter om portföljer af väfnad eller papper, så, och för den händelse, att B or gare-st undet icke vill frånträda sitt skiljaktiga beslut i detta hänseende, måste följande omröstning anställas: 244:o. Den, som bifaller Utskottets af tre Stånd godkända förslag, att porLföljer, taskböcker, ridikyler och nattsäckar äfven af väfnad eller papper skola, såsom hittills, åsättas införselstull till 25 procent af värdet, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, komma dessa artiklar att förtullas såsom ämnet, hvaraf de bestå, med tillägg af 25 procent. Då Utskottets förslag, att taskböcker må i noten upptagas med hänvisning till portföljer, endast blifvit af ett Stånd, nemligen Bondeståndet j godkänd t, torde förslaget böra förfalla. Borgareståndet bar bifallit, men öfriga Stånden ogillat Utskottets för-Potatismjöl, slag, att å potatismjöl nedsätta införselstullen från 24 till 18 sk. lispundet.
Maj:t genom allmän lodfattning förordna : 1:0 att det; genom Kongl. B ref vet till högste militärbefålita fvaren. på Gottland den 2/ Mars 1811, för beväringsskapet pä ön fastställda militära bestraffningssätt må antagas i afseende på sådant manskap i dfri ga delar af Riket, samt att enahanda rättegångsordning, som, beträffande förbrytelser, de der ej innefatta egentligt militärbrott, gäller på Gott/and, jemväl må tillämpas, då beväringsskyldig från annan ort i Riket för dylik förbrytelse till ansvar ställes; och 2:0 att den ändring af ijg8 års Iirigs-Artiklar, som, genom Åtta §§ i Kongl. Circulairen den 26 November 1812, blifvit gjord sä väl i straffet för vissa uti sistberörde lagrum uppräknde brott, som, i fråga om rättigheten att bestraffningen ålägga, jemväl må ega tillämpning, dä någon af manskapet vid Gottlands beväring begått sådant brott; dock att samma bestraffning skulle utsättas, i öfverensstämmelse med de uti Kongl. JJrefvet den 21 Mars 1811 stadgade grunder. Uti en hos Uederv. Bonde-Ståndet vackt och till Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten remitterad motion, har Jonas Johans son från Jönköpings Län åt omförmälde förslag gifvit en ännu större utsträckning cell yrka i, alt prygelstraffet, åtminstone i fredstider, då man egde inånga andra utvägar till disciplinens vidmagthällande, måtte inom hela Svenska Arméen afskaffas. Det vore nemligen, yttrar motionären, både inconsequent och orättvist alt, då lagstiftande magien tid efter annan vidtagit mildrande åtgärder inom våra brottrrjålslagar i allmänhet och sökt afskaffa alla vanärande straff, till och med i de fall da brottet i och för sig sjelft är af neslig beskaffenhet, låta för en viss class af medborgare qvarstå ett så förnedrande straff, som prygel.
Höghet Kron-Prinsens frånfälle äfwen mäste uppdragas att frambära deras underdäniga tacksägelse för Kongl. Maj:t emot den för dem wisade omsorg genom Riksdagens förflyttande till denna Stad. Uppä Herr Landt-Marskalkens hemställan att detta ämne ännu nägon stund kunde fa hwitå och justeringen fullföljas, justerades widare Protocollet för den irsta i denna mänad. Herr Baron och Landt-Marskalken förefiog att, sedan Stats-Utskottet numera wore förordnadt, Ridderskapet och Adeln mätte till detsamma remittera Konungens nädiga Proposition om Statswerkets tillständ och behof. Bifölls. Härefter uppropades och afgeck Deputatio, nen till de öfrige Respective Siänden under anförande af Greftve kökvenlijelm, Osrt ^xel. Herr Baron och Landt - Marskalken anmälte att Profesior Il-sfventelr i Stockholm genom Riksdagsfullmägtigen för Stockholms Stad Handelsmannen kriget, aflemnat r?8 exemplar af Journal för Läkare och Fältffärer, tredje och < fjer - 4 Augusti. ^fjerde häftet, för att ibland Högloft. Ridder, stapels och Adelns Ledamöter utdelas, samt att j fall flera exemplar skulle behöftvas äfwen der. pä wore tillgäng. Upplästcs twänne Utdrag af Prctoeollet häl. let hes Preste-Ständet bägge af den i:sta sist. ledne Augusti innehällande det ena Präste-Ståndets beflut att Kyrkoherden Doctor säsom fullmägtig i Riksgälds. Contoiret borde wid Riksdagen qwarstanna, intill desi Riksens Ständer komma i tillfälle att afgöra huruwida Riksgälds-Centoirets sullmägttges hörande angäende werkets styr else kunde wara af nöden.
S. DDä nu å nyo föredrogs Lag-Ut»kottets Utlåtande, N:o 100, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande, N:o 62, om ändringar i ConctirsLagen den 13 Julii 1818, och Kongl, För* ordningen den 22 October samma år, biföll Preste-Ståndet Betänkandet Ni° 62, med de förändringar, Utlåtandet N:o 100 innehåller 3 likväl med följande undantag: 1:0 att uti nämnde Concurs - Lags 4 Cap, 10 §. det stadgande skulle intagas, att vederbörande Autoritet, som Vicarien förordnar, skall ega att bestämma, huru stor del af lönen, vare sig under eller öfver hälften deraf, för sysslans bestridande skäligen erfor*; dras, och af Vicarien må uppbärasj 2:0 att uti det Edsformulaire, Utskott tet föreslagit och ansett böra, med upphäfvande af Kongl. Concurs-Lagen, orden: ”utan rigtig är" bord© förändras till: utan, sä vidt mig är veterligt, rigtig är. S. D. Föredrogos å nyo och biföllos Allmänna Besvärsoch Oeconumie: Utskottet® Betänkanden: Prot. Utdrag den 8 Oclober 1829. 57 N:o i54, angående yrkadt förbud emot innehafvande af mera än en tjenst af en och samma person; N:o 155, i anledning af väckt fråga om inrättande af en Landtbruks-Schola. och Utlåtande, N:o 156, i anledning af väckt motion, rörande afskafFande af pliktstraff för uteblifvande från den offentliga Gudstjensten. S. D. Afslogs, vid förnyad föredragning, Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets Utlåtande, N:o 157, i anledning af återremiss, Irån Trenne af de respective Riks-Stånden, af Utskottets Betänkande, N:o 146, angående Helsinge-Buldans stämplande.
I betraktande deraf, så väl att Ullander städse gjort sig känd för ordning och noggranhet vid fullgörandet af de honom tillhöriga, under sednare åren betydligen ökade göromålen, som ock att hans löneförmåner understiga dem, hvilka äro den andre pappersmästaren tillerkände; så och då under sådane förhållanden nedsättning uti den aflöning, Ullander hittills åtnjutit, icke vore med billighet öfverensstämmande, har Utskottet, såsom en uppmuntran för honom till fortsatt nit uti brukets tjenst, velat hos Rikets Ständer vördsamt hemställa, att pappersmästaren J. R. Ullander må medgifvas att fortfarande åtnjuta spanmålsanslag med en tunna råg och en half tunna malt för hvardera af de tvenne barn, hvarför detsamma nu utgår, intill dess barnen upphunnit den för upphörande af så beskaffadt understöd föreskrifna ålder. Stockholm den 10 Juli 1848. Banko-Utskotlels Utlåtande, N:o 75. 5 JW 75- Arik. till Exp.-Ulsk. deri 10 Juli, kl. 8 e. m. Utlåtande, i fråga om anställande af e t kanslist-biträde vid Banko-diskontverkets usta ombudsmans-expedition.
”O hvad har jag gjort, att bli så hårdt straffad!” utbrast han klagande och en het tår föll ur hans manliga öga. Han lutade hufvudet i sina händer och gret länge tyst. Då hördes små snabba steg i rummet, ett par lena armar slogos kring hans hals och en barnröst frågade gladt: ”Hvar har du varit hela dagen, pappa? Leonhard såg upp, bredvid honom stod lilla Helena, som vid åsynen af hans tårfyllda ögon häpen slog sina små händer tillsamman och utropade förskräckt: ”Du gråter! Hvad är det, hvad har händt?” ”Ingenting mitt barn,” sade fadren, ”men om det skulle hända, att jag lemnade dig och fore bort för alltid, hvad skulle du säga derom?” ”Talar du om att lemna din Helena?” frågade barnet, bleknande vid blotta tanken på denna möjlighet. ”Ja jag talar derom.” ”O, det kan du icke vilja,” utropade hon med tårar i ögonen; ”du kan ej ha hjerta att lemna dina barn!” ”Nöden tvingar mig, Helena,” sade fadren allvarsamt, ”men vill du alltid med kärlek tänka på mig, då jag är borta?” ”Jo det vill jag; och hvarje dag skall jag och syskonen bedja för dig se’n du farit, på det Gud snart och lyckligt måtte återföra dig till oss. Icke sant: du dröjer ej länge, du kommer ju snart åter?” ”Och om jag skulle dröja länge, till exempel flere år, skulle du ej också då minnas din pappa, och bedja för honom, och påminna dina syskon om mig?” ”Visst skulle jag det. Vi glömma dig aldrig, ehuru länge du än må dröja. Men du blir ju ej borta så länge, du narras ju endast?” ”Nej, jag narras inte. Jag reser bort, men huru länge jag må dröja, vet endast Gud fader sjelf. Engång, om jag behåller lifvet, skall jag komma igen. Vill du då med dina syskon följa er far hvart han för er?” ”Gerna, gerna, om vi blott få vara hos dig, vår egen snälla lilla pappa.” ”Och du vill låfva att sålänge vara lydig emot din mamma?”
Deremot, om Norska korrespondensen delades emellan Carlstad och Wenersborg, komme denna olägenhet till största delen att försvinna och skriftvexlingens hastighet, äfven med ett mångdubbladt antal af telegrammer. blefve motsvarande allmänhetens billiga for - 4 Sammansatta Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o25. dringar; varande kostnaden tor telegraf-liniens utdragande frän Arvika till Norska gränsen, af Telegraf-styrelsen uppgifven till 15,750 R:dr R:mt. Utskottet har tagit kännedom om de handlingar hvilka vid den föregående behandlingen af dessa frågor blifvit framlagde, och hvilka föranledt Kongl. Maj:ts nådiga beslut den 23 sistlidne Mars, hvarigenom, i anseende till bristande tillgäng Eiå disponibla medel, framställningarne om anläggning af nu ifrågavarande telegrafedningar förklarats icke kunna för härvarande bifallas. Utskottet har dervid genom den utredning, sorn Konvoj-kommissariatet, uti dess underdåniga utlåtande i ämnet den 2 sistlidne Mars, lemnat af Konvoj-kassans ställning, erfarit att ej förr än år 1863, och äfven dä endast vilkorligt samt med anlitande af kassans hufvudstol, medel till nu ifrågavarande utgifter skulle kunna ä bemälde kassa anvisas. Några allmänna medel till betäckande af kostnaden för de föreslagne nya telegraf-linierne, lära således ej kunna ifrågakomma att annorledes anskaffas, än genom för ändamålet anvisande särskilda statsanslag. Men Utskottet tror sig med skäl böra ifrågasätta, huruvida beträdandet af en sådan ny väg, som den, att bevilja statsanslag till anläggande af telegraf-ledningar, verkligen vore välbetänkt och icke måhända skulle inleda Statsverket i allt för kännbara kostnader. Telegraf-verket har redan af Konvoj-kassan, den allmänna fond med hvars ändamål sådant kan öfverensstämma, erhållit och torde fortfarande kunna motse ansenliga tillskott.
Han sade nemi., att eden icke borde borttagas, emedan den innefattar en kraftig upmaning att handla rätt; men om kraftiga upmaningar alltför olla göras, förlora de sin verkan. Såsom sådana böra derföre ederne i möjligaste måtto inskränkas, hvartill jag hemtar skäl från 17 Kap. 30 och 31 §§ Rätteg:sB:n. Då lagstiftaren således visat, att han velat, så vidt möjligt är, inskränka begagnandet af edgång, måtte det väl vara ett skäl mer att afskaffa sådan också för taxeringsman. Jag anhåller om bifall till Frih. Sköldebrands förslag. Frih. Paykull, Joh. Gust.: Jag anser Utsk. hafva hand lat välbetänkt, då det föreslagit edens afskaffande, och jag gör det desto heldre, som jag varit ledamot i en Komitée, der ingen mer än Ordf:n och jag haft BeviilmsFörordn. i händerna. Och min öfvertygelse är, att flere ledamöter hvarken sett förfatfnm eller ännu mindre kände den. En talare har sagt, att vi hafva mänga eder, hvilka äro mindre lämpliga än den ifrågavaride, hvilken alltså borde bibehållas. I anledn. häraf får jag förklara, det jag anser att man ju förr desto hellre bör göra början med afskaffandet af dylika eder, och derföre anhåller jag om bifall till Frih. Sköldebrands förslag. Hr Hjärne, Harald: Jag hade icke ämnat deltaga i denna discussion, emedan jag dels hufvudsakligen delar Utsk:s åsigter och dels erfarit, att tre Stånd redan afgjort frågan, ålen jag har begärt ordet i ani. af de här uttalade åsigterna om edens beskaffenhet. Gr. Björnstjerna har sagt, att eden är af den beskaffenhet, att taxeringsmännen icke kunna upfylla sina förbindelser att t i i 1 lämpa Bevilln:sFörordn:s föreskrifter, och Gr. Liljencrantz har yttrat detsamma med tillägg, att det varit honom ohyggligt att höra personer aflägga denna ed. Dessa omdömen drabba naturligtvis de personer, som hafva varit nog olycklige att af R. o.
Vid upgörandet af denna tablå har jag utgått från 3 perioder, nemi. 1835, då en ny organisation af 638 Den 28 Februari f. m. Konungens Kanslli infördes: 1841, då Depart:s-slyrelsen först inrätlades och 1856 den sista perioden. Denna tablå utvisar, att samtlige till K. M. inkomne mål år 1835 utgjorde 4,000, hvaremot målen är 1856 upgått till 6,400 d. v. s. ökats med 2,000. Ser jag på de serskilde DeparUne, finner jag att då de mål, som år 1835 inlemnades till den dåvar:de Kammar-Exped:n utgjorde 746, ?å hafva samma slags mål, som nu ingå till Civil-Deparl:t, år 1856 upgått till 1,740. 1 Ecklesiastik-Depart:t blcfvo år 1835 inlemnade 810 mål, men år 1856 inkommo dit 1,200 dylika. Således torde vara uppenbart, att de göromål, som nu tillhöra Regeringen, hafva i ganska väsedtlig och jag vågar säga ganska betänklig grad ökats mot hvad de lör 20 år sedan utgjorde. Efterser jag åter huru många af dessa mål, som liro egentliga besvärsmål, måste jag gifva llr Dalman rätt, att deras antal är till siffran icke särdeles stort. De utgöra icke mer än omkring 7 å 800 af dessa 6,000; men på samma gång antalet af samtlige mål ökats, på samma gång blir det också svårare att sysselsätta sig med de särskilda besvärsmålen. Dessa mål äro dessutom så invecklade, alt stundom ett af dem svarar mot kanske många flere andra. Hr Dalman har visserligen sagt, att dessa mål, ehuru vidlyftiga. skulle vara enkla att afgöra, men att så icke är förhållandet kan jag af egen erfarenhet vitsorda, och jag har mig specielt bekant, att det funnits besvärsmål, som hos K. M. hvilat oafgjorde alltsedan 1600-taleJ. Sådana mål kunna väl icke kallas enkla eller obetydliga.