Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Föredrogos å nyo och bi föllos Banco Ut kottets, sedan den 3o nästlidne October, på bordet hvilande Betänkanden: N:o 58, i anledning af väckt motion, om präglande af en skådepenning till minne af dan nu verkställda realisationen; N:o 5g, i anledning af åtskillige från Högloflige Riks-Stånden tili Banco Utskottet remitterade motioner, rörande åtgärders vidtagande till befordrande af Hypotheks-föreningar; och N:o 60, med hemställan om förhöjda arfyoden för Bankens Brandmästare och Conducteur. S. I), Föredrogos å nyo och biföllos Stats-samt Allmänna Besvärs och Oeconomie Utskottens på feordet hvilande Utlåtanden: N:o 32, i anledning at väckt motion, cm förändrad uppsägningstid för leverering af räntehö in natura, inom Södermanlands Län, och N:o 33, i anledning af väckt motion, om rättighet för vissa hemmansegare i Jemtland att få till skatte inlösa Kronojord, som med så kallad fyllnadsjord blifvit inblandad m. m. Från Hö'gIofI„ Ridderskapet och Adkln. S. D. Å nyo föredrogos och biföllos, Lag-Utskottets den 6:te dennes e. 111, på bordet lagde Utlåtanden: N:o i5i, i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande, N:o 102, öfver vackt motion, om, för - Troi. TJtdr. d. 10 Nov. 183/f.. XI längd tid för invånsrne i Lappmarken och Westerbotten, alt fullfölja rättegångsärenden ifrån Hof-Rält lill Kongl. Maj:t; N:o r53, öfver väckt motion, alt den make eller far, som saknar andra medel till hustrus och barns försörjande, än sin arbetsförmåga och icke densamma härtill använder, måtte kunna till arbete hos enskild person dömas; N:o i54> öfver Herr B. II.
Da Utstottets betänkande redan är af z.ne ständ bifallit, kan denna fräga icke mer bliswa ert hfwerläggnings ämne; men pä det hwad som nu blifwic upläst jämte flera anföranden af samma beskaffenhet, icke i Ridderskapet och Adelns protocoller matte finnas aldeles obeswarade, anhäller jag art fä nägre ord tillägga. Jag har nog ofta hört klagas öfwer war venninge ställning och pappersmynkets försämring derföre, att det icke wid upwisandet inlöses; men jag har utaf alt detta icke kunnat finna annat än alt ert ondt gifwes hwars orsaker man misskänner lika mycket som dest botemedel. Dek ar icke blott af pappersmyntets öfwerflöd, somcomsens höjd och waruprisens stegring härrör; det är efter min tanka utaf handelns sedan flere är twungna ställning uti hela Europa, och utaf den derigenom felande jämwigt emellan export och import samt nödig penninge cirkulation, som oordningen i synnerhet härrör. Denna kan icke afhjelpa-s förr än den allmänna handelsställningen blifvit förändrad. Alla försök dessförinnan stola antingen förvärra det onda eller blott wara paillationer. Om Swerige bekragtar de fläste öfriga Europeiska staters penninge stallning, tror jag alr wi äfwen i detta afseen» de 25 r Den r6 Iulii. de hafwa mera stal att anse ost lycklige an att beklaga ost. Det blir åtminstone altid märkwarvigt akt ester en sädan erise som den af är 1899, wär pen» runge stallning icke ar annu warre. Med de betydliga inbetalningar af mera an en million som redan gjorts och au framgent stola göras till banquen, skulle, omen hastig jern export inträffade och län i detta afseende ej mera behöfdes, klagomål öf. wer penninge brist snart nog mä hända yppas, och emedlertid ligger uti desta fortfarande inbetalningar allid en borgen att sä lange änga oförutsedda behof inträffa, det rätta förhällandet emellan sedelmyntets och Banquens reela statt altmera äkerställas.
Men sedan jinvånarne uti Eskilstuna, på den grund att någon undersökning af dem ej begärts, vägrat deltaga uti ofvannämnde kostnad, har Kongl. Krigs-Kollegium, den 20 November nyssnämnde år, förklarat, det fordringsanspråket borde för närvarande förfalla, samt förordnat, att de Eskilstuna stad och fristad påförda belopp borde definitivt afföras under titel: ”oförutsedda behof'; hvilket förhållande Revisorerne ansett sig böra anmäla, helst af räkenskaperna icke kan inhemtas, huruvida Kongl. Krigs-Kollegium vidtagit någon åtgärd att framdeles bereda Kongl. Maj:t och Kronan ersättning för denna, utan vederbörandes hörande, påförda utgift. §. 4. Med anledning af yppad tvist om underhållet af den så kallade Qvarnbron till Fabriksholmen i Eskilstuna fristad, bar syn och besigtning å stället varit hållen den 27 September 1844, Kostnaden härför, uppgående till 33 R:dr 41 sk. 8 r:st för domare och nämnd samt 13 R:dr 44 sk. till Kommissions-Landtmätaren Hörnström, som bi vistat samman - — 92 — trädet, för att med upplysningar tillhandagå, hade, enligt Syne-rättens utslag, bordt af Kongl. Muj:t och Kronan förskottsvis utbetalas, hvaraf följer, att sammanlagda kostnaden, 47 R:dr 37 sk. 8 rst., rätteligen skolat såsom förskott balanseras och ej, såsom nu skett, på anslaget ”oförutsedda behof’ afföras. §. 5.
Men om ock bland Europas Länder jag funnit en verklig och betydlig skillnad i jordmån, ehuru mindre än mången föreställer sig, så skall jag dock alidrig glömma att jag sedt kanske det af Naturen rikaste af dem alla, Spanien, där Sparris och Citronträdet växa villda, innnehålla de flästa obrukade fält5 att jag på det af Naturen till hogsta grad frugtbara Africas Jord och bredvid Romerska prägtiga Ruiner, sett de största Ödemarker, uselhet och elände, där till och med tankan af bättre var försvunnen. Till motbild häraf påmminner jng mig evigt, att det finnes ett Land för det mästa bestående af Kärr och från Naturen erötrad Sjöbotten , sorn endast under dagliga mödor och faror kunnat försvara sina inkräktningar med en ofantlig kostnad, af 3000 Milioner Gulden, under sju Secler använde, och som till och med i våra tider setts till den grad öfverväldigadt från tvänne sidor af det Element, sorn på en gång vållar dess största olyckor och dess välgång, Att 63 Tyska qvadrat Mil på en enda Natt öfversvämmades , sä att nästan endast tak och Kyrkatornen syntes, och en del af de derå lefvande Varelser endast räddades genom ea hastig flygt, så mycket svårare att verkställa sqm ofantliga isfält, af hlodeme li^mförde, ef - 3 ?6 jDen 9 Februarii. ver allt skapade nya hinder för de olycklige. Sådana f ror hera på sina stallen til! och med två g n^er otn dagen, men på många åtminstone tvänne gånger om året, fast det oltast lyckas vaksamheten afböja d,m. Holland i saknad af Bergverk o h Skogar, år dock ej endast det som likr>2r närmast en Trägård, utan nar ock lange vai n det Folkrikaste , pennmgerikaste, kunskapsrik sre Land i Verlden : det Land som k näske f amför alla andra, Människoslägtet har att t.i ka för sm frihet, upplysning och säll Ii er !! Hvad lör en ädel och beundransvärd
Häremellan ligger ju således en allt för stor skillnad att kunna förbises, om man vill vara rättvis i sina påståenden, ty, man sage hvad man vill, så, om icke mer än ^del af aktiebeloppet kontant är inbetaldt, så har ju för de öfrige J måst ställas full säkerhet genom inteckningar, och då sålunda en fastighet blifvit satt i sticket med icke obetydlig risk, kan väl ej bestridas att detta är fullt ut så godt som kontant betaldt, emedan denna fastighet kunnat lemna tillgång lill penningar, som måhända i annan spekulation kunnat lemna större vinst; dessutom är temligen klart, att i Sverige väl aldrig sådane bolag uppkommit, om ej denna utväg kunnat begagnas, ty med fullt tillskjutet kapital blir ej den årliga vinsten större, än hvad en kapitalist kan erhålla i ränta på vanlig låneväg; 2:o har anförts den skada privatbankerne gjort Riksbankens lånerörelse och 3:o den skada desamma tillskyndat landet i allmänhet. Beträffande skadan, som tillskyndats Riksbanken, så har ju denna bordt kunna föi utses. Den allmänna penningeförlägenhet, som var rådande på de orter och tider då Rikets Ständer funno nödvändigt bevilja desse bolags bildande, bevisar ju tydligt att deras nytta då erkändes, och att, enligt min öfvertygelse, den fördel, som genom dessa inrättningar tillskyndats hvarje förnuftig och ordentlig affärsman, jemte många af allmogen (ehuru detta nu icke vill erkännas), fullkomligt uppväger till landets fördel, den för Riksbanken förmenta förlusten. Den skada, som för öfrigt kunnat tillskyndas landet, kan jag ej finna, ty man kan väl icke kalla det skada, om flere eller färre oduglingar skaffat sig lån ur desse inrättningar och derigenom påskyndat sitt obestånd; detta har säkerligen i alla fall inträffat förr eller sednare genom att söka skuldsättning annorstädes. Icke heller kan jag kalla det skada att tillgång på penningar varit i orterna närmare att
Löjtnant, 2:dra d:o och 2:dra d:o ... , 1,000. samt UnderLöjtnant , 800. 12:o En af Frih. Hjerta, Carl Johan, inlemnad, så lydande motion: Hos R. Höglofl. St:r får jag vördsamt föreslå, att en pension, lämpad efter de stegrade priserne på lifsförnödenheter, samt pensions-sökandens behof och utblottade belägenhet, jemte i öfrigt förekommande serdeles ömmande omständigheter, måtte ädelmodigt anslås åt StatsRådet J. af Wingårds Enka, Fru Fredrika af Wingård, född Biörnberg. Skälen för denna motion, äro i korthet följande: l:o Enkefru af Wingårds belägenhet, att vid 63 års ålder befinna sig i ett högst sjukligt helsotillstånd, att se sitt och mannens bo insolvent och till Kreditorernes förnöjande upgifvet, att vara i saknad af slägtingar och andra vänner med förmåga att understödja, och att, i anseende till sjuklighet, sjelf ej det ringaste kunna förvärfva: 2:o Aflidne Mannens mångåriga verksamhet i Statens tjenst, såsom militär i 20 års tid till år 1814, derefter i circa 30 år eller intill 1843, då han erhöll afsked från StatsRådsEmbetet, verkande inom den Civila Administrationen, såsom dels Landshöfding i Wermland, och dels StatsRåd och Chef för FinansDeparl:t; samt 3:o Förmodan, att R. Höglofl. St:r, som beviljat honom fulla StatsRådslönen såsom pension, desto mindre skulle vilja, eller anse följdrigtigt, lemna den gamle embetsmannens i sjuklighet och torftighet efterlefvande hustru hjelplös, som R. St:r i det förflutna ådagalagt så mycket och så lofvärdt ädelmod emot andra StatsRåds-enkor, bland hvilka ingen varit i större, troligen icke i så stort behof som Fru af Wingård. 400 å 500 R:dr b:ko om året får jag derföre för henne föreslå.
Bland föremålen för Hushållnings-Sällskapets verksamhet bemärkes främst bemödandet att genom Landtbruksskolans ändamålsenliga ordnande och förseende med erforderliga byggnader för att, medelst den undervisning, som der meddelas, såväl theoretiskt som praktiskt, få duglige och kunnige arbetare och arbetsföreståndare bildade, enär derförutan arbetena för jordbrukets förkofran måste komma att misslyckas eller endast sent och med känbara uppoffringar för den enskilde kunna föras till det åsyftade målet. Ett välgörande inflytande på jordbrukets utveckling och förkofran förmärkes vidare af de utställningar af kreatur, redskap, spannemålsoch fröprofver m. m. och industrialster samt af de täflingsplöjningar, som Hushållnings-Sällskapet vid årliga landtbruksmöte!! och andra sammanträden föranstaltar, af de premier, som dervid till årligen ökade belopp utdelas samt af de upplysningar, som dervid i hvarjehanda ämnen lemnäs jordbrukets idkare om de rön och den erfarenhet, som de mera erfarne bland dem under yrkets utöfning, eller andras undervisning vunnit; men få filialafdelningar hafva förmått utveckla en önskvärd verksamhet, dels enär brist på medel, dels ock emedan bristande böjelse att utan ersättning offra tid och arbete på allmänna värf, deremot lagt sin förlamande tyngd. De många tillfällen till arbete mot hög dagspenning, som jernvägsanläggningar, strömrensningar, timmerafverkning och sågverksbyggnader, såväl i som utom orten, under tiden lemnat, hafva minskat den tillgång ■på arbetare, som förut inom orten vanligen förefunnits. Statfolk och tjenare i husbondens bröd hafva nu, mera än förr, uteslutande lemnat det erforderliga arbetsbiträdet, enär jordtorpare blott undantagsvis finnas i en mindre del af länet samt mindre jordbrukare och backstugusittare, som dertill ägt kraft och förmåga, företrädesvis valt de vid ofvannämnde anläggningar tillgänglige indrägtigare arbetena, så att blott svagare och mindre arbetsföre personer bland de frie arbetarne egnat sig åt jordbruksarbetena.
Fonden någon ränta icke under året 1841 blifvit levererad, har Kollegium skolat i underdånighet tillkännagifva, att detta lån, så till kapital som ränta, redan är vordet, under den 22 Juli 1843, till fullo återbetald t. — 79 — Hvad af Revisorerne i öfriga omständigheter anmäldt och yttradt blifvit, är icke af beskaffenhet att påkalla något bemötande från Kollegii sida. Krigs-Kollegium framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste Allernådigste Konung! Eders Kongl. Majrts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, Gust. PEYRON. C. MEIJER. CARL D. FORSBERG. Stockholm den 21 Februari 1844. S. C. Nisser. 80 Kongl. Krigs-Kollegii Underhålls-Afilelnings underd. Utlåtande, i anledning af 1843 års Revisorers Berättelse om granskningen af denna A/delnings räkenskaper. Stormäktigste Allernådigste Konung! Med anledning af Eders Kongl. Majrts nådiga Remiss å Rikets Ständers sednast församlade Revisorers afgifna Berättelse, angående verkställd granskning af Eders Kongl. Maj:ts och Rikets Krigs-Kollegii räkenskaper för åren 1840 och 1841, får Kollegium härmedelst i underdånighet sig utlåta öfver hvad nämnde Berättelse, i afseende på de under Kollegii Underhålls-Afdelning ställda fonders förvaltning och redovisning, innehåller.
Län, att, jemte hvad Kongl. Förordningen den 9 Maj 1835 innehåller, må stadgas, att, när utmätning äskas å lösören, som befinnas sålde, men ej öfverlåtne, den sökande må å så beskaffad egendom hos säljaren erhålla qvarstad, intilldess säljaren i stad inom fjorton dagar och på landet vid det lagtima ting, som näst efter en månad från qvarstadens erhållande infaller, i händelse af befogenhet må kunna sitt klander å köpet anhängiggöra, då köparen med egen och vittnens ed må, örn han gitter, sin åtkomst värja, vid påföljd för fordrings-egaren att, när han ej inom en föreskrifven tid sin talan fullföljt, qvarstaden upphör, samt för köparen och säljaren, då de ej gitta gå den dem affordrade ed och köp-afhandlingens svekfulla tillkomst alltså är ådagalagd, att den omtvistade, med qvarstad belagda, egendomen till fordrings-egarnes förnöjande och rättegångs-kostnadens ersättande användes, hvarförutan köpare och säljare i sådant fall straffas såsom bedräglige gäldenärer och böta hvardera fulla värdet af hvad de sökt undansnilla; Johan Andersson från Upsala Län, att väl ej någon må betagas rättigheten att råda öfver sin lösa egendom, bäst han för godt fmner, men att de vittnen, som varit tillstädes vid köp-afhandlingars afslutande om sådan egendom, må, derest någon af säljarens borgenärer det äskar, förklaras skyldige köpets eller handlingens rigtighet med sin ed fästa, och alt säljare, som dervid finnes hafva, tili borgenärers förfång, bedrägligen förfarit, bör ansvara, enligt 46 §. i Concurs-lagen den 12 Mars 1830; samt Johan Christoffersson från Kronobergs Län, att, enär en Författning icke får innebära frestelse till brott, den ifrågavarande Kongl. Förordningen af den 9
Företogs till pröfning Lag-Utskottets den 5 sistlidne Maji under N:o 60 afgifne, samt den 1 dennes på bordet lagde, Betänkande öfver väckt motion om stadgande af skyldighet för dem, som bevittna underskrifter å Förmynderskaps-ansökningar, eller andre vigtiga handlingar, att, då underskriften sker med styrd hand, intyga, att undertecknandet skett med redigt förstånd och fri vilja. Den 4 Juni» e. fri. Herr Ribbing, Arvid, anhöll* att delta Betänkande måtte ytterligare få hvila på hordet* Herr von Hartmansdorff, August, erinrade, att som Utskottet afstyrkt motionen, och ingen förändring således vöre i fråga, något hinder icke torde möta för målets pröfning nu genast. Hans E^cellence Herr Grefvert och LändtMarskalken förklarade att, enär 4,9 §• Riksdags-Ordningen stadgade, det flere Ledamöters begäran erfordras, i fall ett Betänkande för andra gången skall blifva hvilande på hordet, men blott en Ledamot nu framstält en sådan begäran, komme Betänkandet att till afgörande företagas. Uppå derefter framstäkl proposition, blef berörde Betänkande af Ridderskapet och Adeln bifallit. Föredrogos å nyo och hiföllos följande Lag-Utskottets den 5 sistlidne Maji afgifne, och den i dennes på hordet lagde, Betänkanden t N:o 6i. Öfver väckt motion om ansvar å Embetseller Tjensteman, som biträder någon med uppsättande af Testamente, hvilket sedermera befrnnes vara olagligt. I anledning af väckt motion, rörande debitering och redovisning för den ersätt - Den 4 Juni! e. m. aog ersättning, som tillkommer Kronobetjente för fortställande af kallelser i Concoursmål. Å njo förcdrogos och lades till handlingarne: Lag-Utskottets den 8 sistlidne Maji under N:o 64 afgifne, och den t dennes på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid åtskillige till Utskottet återremitterade Betänkanden.
” I anledning häraf frågar jag, om någonting tydligare bevisar, att ingen Lag finnes för den hittills utgjorda Kungs - Den 3o April e. tn. skjutsen, än just det, att för uppbudningen dertill, tourén dervid m. m. ingen allmän Författning finnes, utan att allt sådant bör få ankomma på Konungens Befallningshafvande att reglera? Jag frågar, om man kunde anse de hålloch reserv-skjutskyldige, på grund af Lag, vara förpligtade till detta onus, i händelse för uppbudningen, tourén inom skjutshagen &c. ingen allmän Författning existerade, utan allt sådant ankomme på Kronobetjeningen att reglera? Eller hvad menar Utskottet annars med Lag för Kungsskjuts? Månne icke detsamma, sorn man i allmänhet menar med Lag, nemligen sådane stadganden och föreskrifter, hvilka, vid möjeligen inträffande oordenteligheter, kunna åberopas såsom öfverträdda? Men hvem skulle väl, då han trodde sig äga anledning till klagomål öfver någre oordentliglieter vid en dylik skjuts, rimligen kunna citera de af Utskottet uppräknade Förordningar såsom öfverträdda; då i dem ingenting finnes, som stadgar, huru vid Kungsskjuts tillgå skall, hvilka hemman dertill äro skyldige, eller mera dylikt? Utskottet har sluteligen trott sig finna ett ytterligare stöd för sitt afstyrkandeå någon ändring i denna del af skjutsen deruti, att ingen af BondeStåndets Ledamöter vid denna Riksdag höjt sin röst, för alt sätta lagligheten af Kungsskjutsen i'fråga, eller få densamma afskaffad. Att skjutsbesväret inom Fäderneslan - iGo Den 3o April e. m. det af BondeStåndet betraktats såsom ett svårt ondt, och hvari ändring är af högsta behof, derom vittnar tillräckligen största delen af de många motionerne; men att BondeStåndets Motionairer förbisett, att uppliäfvandet af Krono-och ändring uti Kungsskjutsen äro oeftergifliga villkor för möjeligheten, alt i den öfriga skjutsen kunna tillvägabringa någon ändring, förundrar mig nästan alldeles intet, åtminstone vida mindre, än att Utskottet synts hafva förbisett detsamma.
Detta skall således föra till ovilkorligt förderf. Men August Strindberg är icke någon absolut pessimist, såsom redan visadt är, icke en Edvard von Hartmann eller en Arthur Schopenhauer. Han tror, att samhället kan botas, och slutligen tager han fram botemedlen ur sin bakficka. Hvilka äro de? Jo: 1) Arbetets mindre utsträckta delning ( v Dessa botemedel öfverraska kanske dem som väntat sig en hästig och fullständig underkur, ty de äro hvarken nya eller synnerligt radikala. Men August Strindberg har aldrig utlofvat några - underkurer. Värre är, att botemedlen förefalla något oklara, och utläggningen, som sedan kommer, är ej heller mycket upplysande. Om man fäster sig blott vid ” arbetets mindre utsträckta delning ”, sk säger förslagsställaren sig dermed mena, ’ ' att kulturmenniskan ifrån att uppfostras • till en detalj, en krympling, som söker sitt lefnads-mål i att samla kapital för att undgå arbetet, uppfostras till sådant arbete, hvaraf hon säkert kan lefva, med bibehållande af kroppens alla färdigheter oeh dermed själens. ” Detta är mycket oklart, och icke ens en antydan, huru botemedlet skall tillagas, finnes i August Strindbergs receptbok. ” Gör dig oberoende af befordran ”, utropar författaren, ” af arbetsgifvare, som i sin tur äro berpende af efterfrågan, af kapitalet, som kan förlora sitt värde, af äran, som är en dikt, af socialt anseende, som är ett misstag, och lef för dig och det kommande slägtet; utveckla alla din kropps och själs krafter och blif en sund, fullständig menniska, och slägtet, ja, det sjuka samhället skall bli sundt. ’ 7 — Godt! Uppmaningen är nyttig, men hon saknar anvisning till tillämpning. Huru skall sjelfhjelpen åstadkommas? Ar det nog med att menniskan icke uppfostras till ” specialist ”? August Strindberg tror * ju, att arbe tet ' bör hafva ei&gt; ” mindre utsträckt delning ”. Man har dock hört andra föreslå, att t / barnet just bör uppfostras till ” specialist ”, och dessa andra kunna också vara verldsförbättrare.
» 1 skålpund bomullsväfnad af garn, i finhet af JKi 32 eller deröfver, efter engelsk beräkning 10 öre. hvarvid för öfrigt iaktlages: O O 1:o alt minst 100 skålpund af en och samma vara skola till export angifvas och på en gång afsändas; 2:<) att vid angifningsinlagan alltid skall bifogas tillverkarens, under edelig för pligtelse afgifna och med två vittnen bestyrkta, försäkran, alt varan är Svensk tillverkning och af utländskt råämne, för hvilket full införselstull blifvit erlagd, äfvensom om bomullsväfnad, att den är tillverkad af utrikes spunnet garn i finhet af JVS 32 eller deröfver, efter engelsk beräkning; kommande detta bevis att biläggas tullkammarejournalen å den tullplats, hvarifrån varan utföres; 3.0 att varan, då den är stämpling underkastad, bör vara med behörig tillverkningsslämpel försedd; och 4:0 alt utförseln verificeras antingen genom intyg af Svensk Konsul eller vice Konsul å lossningsorlen eller, om sådan tjensteman der ej är anställd, af annan ve derbörande embetsmyndighet, att varan derstädes blifvit lossad. Den här ofvan medgifna tuilrestitutionen eger icke rum vid utförsel till Norrige. Förslag till Tull-taxa. 53 § 10.
Majus Nådiga pröfning underställt, hvilken ock med Sökändernas önskan i allmänhet öfverensstämt, samt de Acten åtföljde nara Etthundrade särskildta Retänkanden i denna fråga, hvilka utur olika, synpunkter och med elika resultat behandlat den, lemna, i förening med afseendet på hithörande följder af Rikets politiska ställning, det. tillfälle att bestämma både tiden och sättet för dess afgörande, hvilket är Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlåtet, att, enär Kongl. Maj:t i sin vishet] pröfvar t.jenligt Bergshandteringens sanna fördel det fordra, i Nåder begagnas; så anser Utskottet sig icke kunna till 112® Den 11 Juli> till hufvudsaken nu upptaga ifrågavarande mil, utan tillstyrka, det må Sökanderne anses böra trygga sig vid hvad dervid redan ar ätgjordt. Endast hvad aagår det anförande af dem , att en före år 1809 åtnjuten frihet eller lindring uti roteringen , samt Bergsmans Ståndets uteslutande rätt' tii! Bergsmans-hemmans besittning varit for« Tänade såsom en ersättning mot tvånget uti Tack. jerns försäljningen, bör Utskottet förklara detta desto mindre grundadt, sorn utom det ingen Författning sådant utvisar, det är Sökanderne kändt, att den rya roteringen öfvergick , efter enahanda method, alla slags Hemman i Riket, utan följd eller rättighet till förändring i deras öfriga förhållanden, samt att, på sätt Utskottet haft tillfälle, i anledning af annan väckt fråga, förklara , tillåtelsen för andra än Personer af Bergsrnans-Slåndét att inköpa Bergsmans-hemmari, på intet sätt hvarken lindrat eller försvårat de skyldigheter , som åligga Bergsmannen, Hvilket allt Utskoitet får till Riksens Stan» ders eget ompröfvande vördgamligen hemställa» Stockholm den 6 Juli 1815- På Höglofl. Rid ders!'. På Högv. Prest-Stån ocli Ad. Eedamöters dets Eedamöters vägnar A. Lantingshausen. På Vällofl. Borgare - Dryn.