Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Han studsade lite vid åsynen af de begge herrarne, stannade framför dem, log en smula villrådigt och beredde sig att säga något. Redaktören satte plötsligt hatten på och stack händerna ner i ytterrocksfickorna; men Nisse kom intill Per Larsson, såg honom djupt in i ögonen, grep hans hand och sade: «Det gjorde du bra, Per! Låt mig på detta sätt få uttrycka min beundran! Ditt stånd skall säkerligen se upp till dig med stolthet; och dina barnbarn komma att dansa cancan på din graf. Ty du har uppnått att bli det femte hjulet under den nyaste och herrskapligaste vagnen i Skåne. Äfven ett tack till dig från denne unge man här! Jag tänker, han sjelf ganska bra förstår uppskatta värdet af de lärdomar, du gifvit honom; men jag kan kanske bättre ge ord deråt. Du, Per Larsson, har varit min allra bästa bundsförvandt i att uppfostra denne unge man till lifvet. Ty ingenting stärker en hel karl så mycket som att kunna af hela sitt ärliga hjerta säga någon hjelte in i synen det bra och rättframma ordet: du, f–, ... ja, ordet vill jag inte uttala; ty Nisse Svensson håller på decorum. Nej, vänta lite, Per; jag behåller kvar din hand i min, som du märker. Vi spelade en gång tjufoch köp-knack samman hemma hos dina föräldrar, Per; du och jag och ännu några af byns påga. Du slog i bordet; jag gick också med; och vi spelade ensamma. Du köpte bara ett kort; jag alla tre. Jag blef bet; ty du tog alla tre sticken. Men, ser du: jag hade mycket väl sett, att du i gif hade fått fyra kort. Det var falskt spel; ty det skulle gifvits om. Men du sade ingenting och stack det ena kortet undan; ty du satt med ess och kung. Jag sade heller ingenting, ehuru jag bara hade en sexa. Ty jag skämdes. Men, ser du, Per: en stor lust hade jag dock den gången att hugga fatt i din hand ett tag och krama den en smula, så att alla fyra korten kunde falla ned på bordet och du sjelf sitta der som den du var. Men det gjorde jag inte. Ty jag skämdes. Nemligen för dig, Per. Och gömdt är glömdt. Adjö! Ryk åt helvete!»
Anslaget å 2:dra hufvudtiteln för Justitie-Departementets extra utyifter, 3,000 R:dr, har uti sednast uppgjorda Riksstat blifvit benämndt ”Oförutsedda utgifter;” men enär det utgör en del af de 50,000 R:dr, som för extra behof af Rikets Ständer anvisats och blifvit å 2:dra, 6:te, 7:de och 8:de hufvud-titlarne, i mån af hvarje Departements kalkylerade behof, fördeladt, synes det böra, till undvikande af förvillelse, i nästa Riksstat erhålla sin rätta benämning "extra utgifter.” § 2. Af de Kongl. Maj.ts nådiga Bref och reskripter samt de Statens räkenskaper, hvilka nu utgjort föremål för granskning, hafva Revisorerne inhemtat, hurusom, vid många tillfällen, löner på stat, arfvoden, gratifikationer m. m. blifvit på det sätt anordnade, att medlen qtgifvits till disposition af vederbörande Chef, som vanligen å Kongl. Stats-Kontorets, på beloppet utfärdade, anordning endast tecknat sitt qvittens.
Nådig pröfning företagas, samt att, under tillämpning af de utaf Kammar-kollegium i dess ofvannämnda underdåniga utlåtande af den 18 Maj 1846 föreslagne grunder, Kanal-bolaget måtte till Kronoskattclägenhet få inköpa sjelfva Slussen och Sluss-kanalen vid Lilla Edet, med dithörande murar, landfästen oell jetéer jemte Sluss-verkets i öster bslägna område, hvilket funnes under Litt. N. och O. utmärkt på en, ansökningen bifogad, af Landtmätaren H. L. Lidström år 1800 upprättad delningscharta öfver Lilla Edets tomter*, hvaremot det skulle komma att bero på slutliga utgången af den yppade rättstvisten, huru stort utmål på vestra sidan om Sluss-kanalen borde, såsom tillhörigt Sluss-verket, anses inbegripet i den sökta skatteförsäljniugen. Kongl. Maj:t har, efter det Kammar-kollegium i anledning af Kanal-bolagsdirektionens sislberörde underdåniga framställning, blifvit ytterligare hördt, detta ärende i Nådigt öfvervägande tagit; och då den ifrågaställde försäljningen af gamla Slussen vid Lilla Edet, icke synes medföra någon förlust eller olägenhet för Slaten, enär Samma Sluss redan är åt Nya Trollhätte-kanal-bolag under besittning för evärdelig tid upplåten, och Bolaget i följd deraf, så länge detsamma behörigen fullgör de med besittningen förenade vilkor, icke kati uti sin rätt rubbas; men en dylik försäljning deremot skulle icke allenast lemna Staten inkomst af derigenom erhållande lösen, utan jemväl befrämja en för industrien gagnelig anläggning, som komme att för ortens befolkning bereda ökadt tillfälle till arbetsförtjenst, vill Kongl. Maj:t, med afseende å dessa jemte de af Nya Trollhätte Kanal-bolags-direktion anförda omständigheter, i Nåder föreslå Rikets Ständer, att omförmälde Slussverk med dess å östra sidan belägna område, äfvensom den jordrymd å vestra sidan, som vid slutlig pröfning af derlin yppad rättegång kan befinnas vara Sluss-verket tillhörig, må till Nya Trollhätte 12 Kongl.
Och det hade Alm rätt i. Merkurius tempel hade i en hast undergått en högst betydlig förändring. Ej ett spår, som tydde på dagens vanliga, stimmande, schackrande bråk – hela salen såg ut som den ståtliga vestibulen till ett ännu ståtligare slott. Inom barrierer, höljda af kläde, på hvilket Sverges tre kronor lyste i det ymniga gasskenet, sprungo vaktmästarne af och an, och bland klädhängarnes gator, der öfverplaggen hade husrum, var det som balkurtisen redan kommit i gång, en ohejdad flirtation mellan martialiska militär-mössor och sippa väderhufvor, mellan pösande, skinnbrämade pelsar och långtråkiga sidenkappor, mellan spelevinkrar till officerskappor och små oskulder till genottskoftor, blekhyade som förnäma engelska misser. »Mexikanska ministerns kläder,» säger otåligt en svartmuskig betjent till vaktmästar Lundgren inom skranket, Lundgren, han som med sina polissonger, sin höga panna och sin djerfva örnnäsa alltid är lik John Stuart Mill, då han går ikring och häller gammalt Beychevelle i glasen. »Vänta,» svarar Lundgren lakoniskt. Den svartmuskige mumlar något om dusörer, drickspenningar. Men då ler Lundgren med hela sitt djupsinniga filosof-ansigte – känner de der diplomaterna, ytterst osäkert folk. Och i stället hjelper han en apoplektisk brädgrossör till rätta. Nära dörren, som hvar minut slås upp för att insläppa folk, omsvepta af det kalla vinddraget der utifrån torget, står en hop volontärer i stimmande grupp och knäppa sina handskar. Men framför den sprakande brasan pelsa unga flickor af sig och krypa ur sina omhöljen som fjärilar ur puppor för att i sina ljusa drägter stå och skälfva i kylan och se ännu mera frusna ut gent emot väggarnes kalla, grå ton. Ändtligen är man färdig. Herr och fru Alm vandra uppför den mattbelagda trappan. Efter dem Anna och Hedvig.
För forskning efter grunderna till den häremot stridande åsigt, som vägledt Konungens flesta rådgifvare, hvilka underlåtit att emot embetets återbesättande göra underdåniga påminnelser, nemligen föredragande Stats-rådet Herr Fåhreeus, Hans Excellens Justitiae-statsministern Herr Grefve Sparre, Hans Excellens Statsministern för utrikes ärendena Herr Friherre Stjerne/dj Stats-råden Herr Friherre Palmstjerna, Herr Wallensteen och Herr Gripenstedt samt Konstitutions-Utskotteti Memorial, N:o 6. 23 dåvarande Statsråden Herr von Hohenhausen och Herr Genbergs saknas all ledning i det nu åberopade Statsråds-protokollet; men tanken återföres härvid till dessa ord uti det här ofvan i nästföregående punkt anförda yttrande af Konungens Rådgifvare: ”Presidents-embetet skötes, efter Kongl. Maj:ts nådiga förordnande, af dertill utsedd person, emot lönens åtnjutande. Ehvad befattningen på detta sätt eller med formlig fullmakt innehafves, -synes obestridligt, att den myndighets anseende, hvilken förordnandet eller fullmakten utfärdat_, äfventyrar att kränkas, derest någon af densamma icke föranledd åtgärd skulle kunna omedelbart åstadkomma utnämningens eller förordnandets tillintetgörande" Det uppenbara åsidosättandet af Rikets sannskyldiga nytta, genom underlåtenheten att i underdånighet afstyrka Presidents-embetets återbesättande, får Konstitutions-Utskottet sålunda emot Konungens nyssbemälde Rådgifvare anmärka. 7. Angående fastställande af nya aflönings stater för Bergs-kollegium och Bergslags-staterna.
Deruti ligger den egentliga anledningen, och då de Herrar, hvilka ifra för bibehållande af det gamla Beslutet , hafva sin tanka förvarad i Ja-propositionen, tycker jag det icke vara för mycket, om de lemna vår mening öppen i Contra-propositionen ; ty om begge Propositionerne skola utgöras af deras mening, vore det så godt vi lemnade Riddarhuset och gingo hem. Herr Cederschjöld. I anledning af den siste Dan 14 December, siste värde Talarens yttrande, får jag till Pro. tocollet förklara, att om jag ock hade varit af olika tankar med pluraliteten, när det första beslutet fattades, skulle jag likväl alltid veta, att respectcra detta beslut och Grundlagens helgd. Herr Manner stam: Jag anhåller att få fästa uppmärksamheten på det olika förhållande, hvarpå denna fråga blifvit behandlad inom Stånden, då nemligen 2:ne Stånd stannat emot 2:ne. Den måste, om icke något Stånd ändrar sitt beslut, afgöras genom Nämnd, efter sorn något svar bör till Kongl. Maj:t afgifvas , och, efter som|2:ne Stånd icke kunna tvinga de begge andra, att besluta frågans hvilande. Jag hemställer således, om icke, för att undvika, att göra detta till en Nämnd-fråga, Ridderskapet och Adeln behagade jemka sitt beslut till likhet med dem som Borgareoch Bonde-Stånden fattat. Grefve af Ugglas:
Det är naturligt, att en stor statsekonomisk förlust uppkommer om och da tillverkningen af bränvin icke blifvit rätt beskattad, oell del ligger en enskild orättvisa derutinnan, att, genom förordningens orimliga beskaffenhet, den ene producenten njuter fördel på den andres bekostnad. Då man numera, efter härutinnan vunnen praktisk insigt och erfarenhet, bör kunna upplysa, i hvad mån förordningen larfvar rättelse, får jag vördsamt anhålla att, genom följande tableau, närmare belysa denna fråga. Jag antager nemi. såsom normal redskap lista classen med eld, och då visar sig, att för begagnandet af en panna om 50 k:rs rymd erfordras ett taxeringsvärde af öfver 4000 r:dr, med en skatt af 50 r:dr, med hvilken kan afverkas högst 18 t:r potates i veckan, eller 450 t:r under hela tillåtna bränvinstiden. I’å samma låga hemmansvärde får likvist begagnas en konstapparat, t. ex. i 3:dje classen med ånga med 300 ridrs beskattning, med en afverkning af 150 t:r i veckan, eller 3750 tuunder 6 månader, och vidare, att, om en konstapparat, drifven med ånga, begagnas i 4:de classen, är skatten 600 r:dr och averkningen 240 t:r, eller 6000 t:r på 6 månader. Häraf följer således, alt afverkningsheloppet med redskap i 3:dje classen för änga öfverstiger det med lista classcns för eld 8 gånger, ehuru skatten derå endast är 6-dubbel, äfvensom att med 4:de elassens redskap afverkas mer än 25 gånger lista classens, ehuru skatten endast är 12 gånger större.
Ständer framhärda rc. Uppläst hoS Ridd. och Adeln den 21 Julik. Prest-Ständct den 21 , Borgarc-Ständet d. 21 « Bon-c-Ständet den 21 Stormägttgste Allernä-igste Lonung! E^enom Nådig Proposition till Riksens StänderS StatS - De'n 2» Julik. »887 Stats.Utstött, har Eder Kongl. Majit täckts, dels meddela följande underrättelser, dels förestå Lönetillökningar för åtskilligt af Statens Tjenstemän: »:o. Att i anledning af Riksens Ständers wid ststledne Riksdag widtagne beslut, Eder Kongl. Majit förunnat Löne-tillökning s zzs procent a depenninge-löntagande Embetsoch Tjeästemans samt Betjentes Löner, hwilka hittills ej kommit i åtnjutande af Löne-förhöjningen, att taga sin begynnelse fran början af ar »8»», utgörande enligt ^rteckning ett sammanräknadt belopp af »8,978 R:dlr 42 tz. 2:0. Färsiag till Löne-tillökning för PostwerketS Betjening. z:o. Förslag till Löne-tillökning för Medicinal-Staten i Provincerna. 4:0. Förslag till ett förhöjdt ansiag för ÖfwerStåthållare-Embetets Stat. 5:0. Förstag till Löneförhöjning af Länsmännens Löner. 6:0. Förslag lill förhöjning för de Under-Offficerare, som ännu bibehålla sina Contanta Löner efter förra Staten oförhöjda Hos Riksens Ständer hafwa äswen Motioner blifwit wäckle, rörande en bättre inrättning af den Militaira Läkarewarden och medel tili bewarande af Swensta Soldatens hälsa, samt angående förbättring i Häradsskrifware och LänSmännens Löner. Det är öfwer beha i ett sammanhang behandlade mål. Riksens Ständer härmed sa till Eder Kongl. Majtt i underdånighet öfwerlemna sina fattade beslut.
De borde ännu några år nöjt sig med sitt inflytande i lite — raturen, der allt, som har namn, tillhör dem, och med den prägel, som många bland dem på ett lysande sätt hafva satt på vår vetenskap. Men politiken hade det varit riktigast att hålla sig ifrån, till dess så många stodo bakom dem, att de kunde tillsätta blott en enda folketingsman; ty detbör noga hågkommas, att Edv. Brändes blifvit vald, icke derför, men fastän han är fritänkare. Önskligt vore, om de politiska och religiöst-literära framstegspartien, icke blott i det dolda utan också öppet kunde kämpa gemensamt, intet skulle vara mera fördelaktigt, men det är ofördelaktigt att börja för tidigt, det försvagar båda parterna, och jag tror att denna allians blifvit deklarerad innan nationen var mogen att förstå den. Det borde ännu en tid bortåt hafva varit en hemlig, icke en oifeutlig förlofning. De radikale kunde, som sakerna stodo, hafva på förhand kämpat varmt för mycket af det som ligger fritänkarne i hågen: obligatorisk civil inskrifning i den kommun, der föräldrarne äro bosattä, obligatoriskt civiläktenskap o. s. v. När de nu söka att röra vid dessa saker, kommer skriet: » Ja, der är hästfoten, I ären fritänkarpartiet », och för att undgå detta tillrop måste partiet visa en långt större försigtighet, än hvad annars skulle varit nödigt. Det följer af sig sjelf, att så snart de radikale hade förklarat allians med fritänkarne, blefvo de moderate gripna af en nästan fanatisk religiositet; de korsade sig öfver de radikales ogudaktighet och talade i hög ton om » den europeiska venstern » och allt det onda som vidlåder den. Borta på Fyn, den moderataste af alla de moderata landsdelarne, har en strid förts inom pressen, hvarur framgick som resultat, att de fynska venstermännen icke vilja understödja en demokrat, om han är fritänkare; religionen är efter dessa valmäns uppfattning det hvarefter man under alla lifvets förhållanden först och främst bor fråga.
Från literär synpunkt behöfver icke sägas, att man äfven i detta arbete spårar, att det leder sitt ursprung från vårt lands utan gensägelse största nu lefvande författare.Det är, när man betänker den fond af studier oob arbete, som ligger till grund för en skildring sådan som denna, oob huru mycket mera som kunnat under gynsammare förhållanden blifva deraf — det är snarare med harm ttn med resignation man tänker på, att det lilla anslag våra svenska bönder dook bestå åt litera-toreos män i vårt land skall förvaltas af den klick, som för närvarande tyckes beherska svenska akademien. Det finnes ju äfven inom akademien en och annan begåfoing och förmodligen ifven en och annan med något vidare vyer än boudoarkolportö-rens — vore det ickc på tiden att de för sin egen heders skull, sin literära och moraliska heders skull, tillsåge att dem anförtrodda medel bättre förvaltades? I nödfall få väl bönderna tillse, att man icke stjäler pengar ur de skattdragandes fickor till sådant bruk som akademien gör deraf. Af dikten i bunden form är A. U. Bååths » På gröna stigari det betydligaste hösten bringat. Sin individuella form har han lärt sig att allt mera beherska, och i denna diktsamling är den, utan att ha förlorat något af sin egendomliga prägel, af ett betagande välljud. Innehållet är den mognade mannens intryck af det skiftande DUtiÄslifvet. Blott en anmärkning — och jag erkänner, att det är för att komma med denne som jag omnämt diktsamlingen, hvilken nog kritikens bön förutan träDger till dem, som ha sinne för poesi. Det finnes två dikter till Björnson, en i varma ord hyllande skalden, en i hårda ord dömande politikern. Hvarför instämma i det vanliga ropet mot Björnson? Det finnes väl ingen i Sverige, som gillar hans fanfaronnader, eå egnade att störa sämjan mellan de förenade folken, men — deriftin till att behandla Björnson som nu vanligen hos oss sker Sr ett stort steg som herr Bååth är för god att taga.
Inkomster och utgifter redovisas på följande sätt: Debet. Balans från år 1855: Uppbörd: Stats-ansIag 5,800: Extra uppbörd ]85: 40. S:r 5,985: 40, — Balans till år 1857: Credit. Balans från år 1855: Utgifter: Brand väsendet 897: 16. — • Balans till år 1857: Vid denna räkenskap hafva Revisorerne icke funnit något att erinra. Drottningholms oell Svartsjö Kongl, lustslott. Räkenskapen, utan anmärkning granskad i Kongl. Kammar-rätten, lemnar följande redogörelse: Debet. Balans från år 1855: Balans till år 1857: Summa 63,548: — 7. — 166 — Credit. Sedans från år 1855: Utgifter: Aflöning och pensioner för tjenstemän och betjening samt gratialer 5,171: 24. —• D:o till arbetsfolk och handtverkare m. fl 5,949: 28. — Arbetslöner för byggnader och deras underhåll 18,170: 21. 8 Byggnadsm. fl. materialiers upphandling 2,366: 42. 11 Inventariers och redskaps anskaffande och underhåll 3,020: 23. — Ränte-medel 154: 34. Af de inkomst-poster, hvilka, på sätt ofvanstående tabell utvisar, uti räkenskapen äro upptagna under titel »Diverse», sakna flera behörig verifikation, hvilket Revisorerne, till rättelses vinnande för framtiden, ansett sig böra omnämna. Haga Kongl, lustslott. Vid detta Kongl, lustslotts räkenskap, som med anmärkning blifvit granskad i Kongl. Kammar-rätten, har ej någon erinran från Revisorernes sida förekommit. Deraf inhemtas: Debet. Balans från år 1855: Uppbörd:
Konstitutions-Utskottets Memorial M 7. 29 Att för öfrigt i det Kongl. Förslaget jordbruksintresset är gynnadt på bekostnad af alla andra intressen, lärer icke kunna bestridas. Icke nog dermed, att, i fråga om valrätt och valbarhet till Andra Kammaren, 30 å 50 R:dr inkomst af jordbruksfastighet motsvarar 800 R:dr inkomst af kapital eller arbete; i Kammaren representeras Landet af 130 ledamöter, under det att Städerna sända endast 50. Motsvarar ock delta ungefärligen det nuvarande förhållandet inom Borgareoch Bonde-Stånden, så ligger dock den stora skilnaden deruti, att för framtiden dessa oproportionerliga tal komma att fungera tillsammans uti en Kammare. Äfven i denna punkt kräfves således en erfarenhet från Landstingen, för att tysta de betänkligheter, hvilka under sistlidne riksdag inom Borgare-Ståndet uttalades och till en början vållade sagde Stånds afslag å förslaget om Landstingen. Må man nemligen fritt orda om fäderneslandets gemensamma intressen; så snart det kommer till sak, visar sig nog, att de särskilda intressena hafva sina efter särskilda klasser bestämda målsmän; och jordbruks-representanten har icke i den nuvarande representationen visat sig försumma sina egna intressen; han lärer icke heller för framtiden komma att förbise dem. Fullt berättigadt var således det inom Borgare-Ståndet skarpt uttalade motståndet mot Landstingen såsom en för Land och Stad gemensam representation; och farhågorna för en allt för stor Städernas tunga till fördel för Landsbygden lära icke kunna undanrödjas, förr än Landstingen under en längre tid fått operera och under sin verksamhet hunnit gifva en erfarenhet, som måste vara af det aldrastörsta intresse för bedömandet af den föreslagna Andra Kammarens blifvande skaplynne. Tager man åter i betraktande den föreslagna representationen för Landsbygden i och för sig, så möter der en stor olikhet med den nuvarande.
Läns-notarie må tilläggas andel i den expeditions-lösen, som tillfaller Lands-sekreterare, måtte upphöra, får Utskottet anföra, att vid de förberedande åtgärder, som föregått den sednaste af Kongl. Majit, jemlikt Nådigt Bref den 31 Januari 1856, verkställda löne-reglering för Lands-statens embetsoch tjenstemän, frågan angående bestämmande för Läns-notarierna af andel i den Lands-sekreterare tillfallande expeditions-lösen blifvit af de serskilte embels-myndigheter, som i ämnet äro vordne hörde och sig utlåtit, betraktad ur väsentligt olika synpunkter, itliy att af Konungens Befallningshafvande någre ansett delningen kunna sålunda verkställas att Läns-notarierne antingen tillädes lösen för vissa slags expeditioner eller ock viss andel af den Lands-sekreteraren tillflytande expeditions-lösen i sin helhet, andre åter uttalat den åsigt att fördelningen borde få bero på öfverenskommelse emellan Lands-sekreteraren och Notarien, med bestämmanderätt för Konungens Befallningshafvande, eller ock på reglering ensamt af den sistnämnde, hvaremot andre i underdånighet dels föreslagit att ett visst belopp af Lands-sekreterarens löne-inkomst måtte Läns-notarien tilläggas, dels afstvrkt all delning af Lands-sekreterarens expeditions-lösen; att derefter Kammar-kollegium och Stats-kontoret yttrat den mening, att någon allmän föreskrift om delning med Länsnotarien af den vid Lands-kansliet fallande expeditions-lösen svårligen kunde meddelas så länge
Med afseende å den minskning i vaktbetjenings-personalen, Utskottet föreslagit, anser Utskottet lönen för de äldre kammar-drängarne böra bestämmas till 350 R:dr, med tjenstgörings-penningar 50 R:dr, och för de yngre till 300 R:dr, med tjenstgörings-penningar 33 R:dr 16 sk. För dem af kommissarierne, hvilka innehafva chefs-befattningar, äro för de bestyr utöfver de egentliga tjenstegöromålen, som dessa befattningar åtfölja, särskilda arfvoden bibehållna, med endast den förhöjning i beloppen från 200 Ridr till 400 R:dr årligen, som Komrnitterade samt Underoch Öfver-styrelse ansett erforderlig, för att ställa ersättningen i ett någorlunda motsvarigt förhållande till vigten och ansvarigheten af befattningarne. Såsom missräknings-penningar utgå för närvarande till chefen för kassa-afdelningen 300 R:dr och till kamereraren i samma afdelning 200 R:dr, i egenskap af vårdare utaf dagvexlings-kassan. Utskottet finner väl dessa begge tjenstemän fortfarande böra ega att undfå någon ersättning för det ansvar, hvilket åligger dem såsom vårdare af nämnde kassa, men anser denna ersättning kunna, till enahanda belopp för dem hvardera, med 200 R:dr bestämmas, särdeles som de missräkningar, hvilka kunna ifrågakomma, måste af dem gemensamt ersättas. Det för närvarande till Bankens brand-chef utgående belopp af 200 R:dr, såsom ersättning för de ökade hyreskostnader han måste vidkännas geno m nödvändigheten att bo i Bankens grannskap, har synts böra oförändradt bibehållas. För Bankens kassörer hafva Komrnitterade föreslagit såsom missräknings-penningar 300 R:dr till dem hvardera, hvilket förslag Utskottet för sin del gillat. Bänko-Otskoltelt Betänkande, JW 61. 67 Till Gärde des Medailles är såsom lön å supplementar-stat gående belopp af 200 R:dr Banko årligen.