Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det händer ofta i Westmanland, att en mängd comministrar klaga 3o Den 3 0 c t. ober f. m. deröfver, att det hö de få af särskilda hemmansägare, blott för att desse icke skola behöfva med egna hästar hemta presten i sockenbud, kunnat komma under benämning af vederlag, — att detta hö, säger jag, kan inberäknas bland deras inkomster. Pröfnings-commiteerne hafva funnit detta orättvist, och jag har delat deras åsigter; ty detta hö gifves åt presten för alt underhålla en häst, hvarmed han må resa i sockenbud, på det att bonden med egen bäst må slippa att afhemta och åter skjutsa hem presten. Då dertill kommer, att detta hö, som i taxeringen är upptaget till ett värde af markegångspris, icke kan säljas, emedan, som jag nyss nämnde, presten dermed skall underhålla häst för att kunna resa i vissa förrättningar, så anser jag det också vara en orättvisa att presten skall skatta för oftanämnda hö. För att nu undvika de klagomål, som anföras i mängd, och hvilkas afgörande kominer att besvära Kammarrätten, anhåller jag om föitydligande af detta moment, att nemi. deruti mätte införas, att sådant hö, som lemnäs enligt särskild öfverenskommelse , icke måtte inberäknas bland löneinkomster. Hr Rosenblad: Efter vi nu kommit på artikeln "hö” ifrån frågan om centonal, så måste jag säga, alt jag ej för mitt förstånd kan göra begripligt, huru sådana frågor kunnat uppkomma, som den hvarom Frih. Ridderstolpe nu talat, och huru man kunnat så missförstå meningen med det väl kända ordet ”vederlag.” Men alldenstund jag är skyldig att tro hvad en landshöfding sagt, skulle jag tio alt saken är lätt hjelpt, om man säger: af Kronan anslaget vederlag. Som vi ännu a ro qvar vid frågan om centonalen, anhåller jag om propos. på afslag å Utsk:s tillstyrkande i betänk. N:o 27 samt bifall till betänk. N:o 12 i denna del. Gr. Hamilton: Jag får blott i korthet angifva som orsak hvarför Bevilln.Utsk. icke fästat afseende å Fiili.
De jag användt äro tillverkade hos Th. VVinborg &amp; C:o i Stockholm. Emma. Amykos. 07 gram borsyra, 100 gram glycerin, 10 droppar nejlikolja, 34 droppar pepparmyntolja. Den tillredes så- lunda, att man i en butelj först sätter borsyran, hvarpå man ditslår 7 qvarter uppkokt vatten och sedan tillsätter de öfriga ingredienserna. Blandningen får stå ett dygn, hvarefter den filtreras genom en yllelapp och slås på flaskor. Till | kanna mjölk tages 2 något urvattnade sillar, som fint hackas med dess mjölke och rom, 3 rågade skedar rifvet bröd, 4 ägg, 2 skedar hvetemjöl, 2 skedar sur grädde, socker och peppar. Serveras med skiradt smör eller sursöt sås till potatis. B åkning '. Bostaden. Kakelugnsskärmar af papper. Man spänner papper i skärmen och tecknar derpå med tusch ett vinterlandskap med nakna träd och fält. Löfverket på buskarne äfvensom de ställen, der gräsvallar skola utbreda sig, belägger man med kolsyradt salt och schatterar med kolsyrad koppar och ättiksyrad kobolt. Dessa upplösningar intorka alldeles färglösa, men när skärmen uppvärmes af kakelugnen, begynna träden att grönska och jorden öfverdrages af en gräsmatta. Så snart värmen åter faller, inträder vinterlandskapet åter i stället för denna konstlade vår. Anna. », Norrköping, pöste restante. [G. Stångkorf. Vid grisslagt samlarman tillsammans allt fläsk, som skares bort vid skinkornas putsning o. s. v., tager magen, lungorna och hjertat, allt vederbörligen urvattnadt, samt något oxkött. Man sätter det alltsammans öfver elden att koka i vatten. När köttet är kokt, upptages det att kallna. 1 spadet förväller man korngryn. När köttet blifvit så pass svalt, att det kan handteras, fråntages möjligen förekommande benskärfvor, och det hackas fint. Härefter blandas det med grynen tillsammans med stött ingefära, salt, kryddoch starkpeppar, allt efter smak. Detta stoppas nu i de smala gristarmarne.
Län, att in natura levereras. XVL i42- — N:o 199. angående förbud emot utmätnings verkställande af annan Länsman, än den, som är anställd i det district, hvarest utmätningen sker. XVI. i42* — N:o 200. angående vilkoriiga utmätnings-resolutioner. XVL * 142. — N:o 2or. angående fördelning af försäljnings-provision för utmätt fastighet. XVI. 142. •*— N:o 202. angående bestämmande af viss tid för fullföljd af hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande skedd lagsökning emot löftesman, som borgat såsom för egen skuld. XVL 142. — N:o 2o3. angående stadgande till förekommande deraf, att gäldenär, medelst diktade köp-afhandlingar, undanhåller sina tillgångar från utmätning. XVI. 142. «— N:o 204. om ändring af 3o <j. i Concurs-Lagen. XVL 142. — N:o 2o5. angående bysatt gäldenärs lösgifvande, sedan han sin egendom till borgenärerne afstått. XVI. 142. — N:o 206. angående förhöjning i underhållet för bysatt gäldenär. XVI. 142. — N:o 207. om kungörande af 8 §. i det för Götha Canal Bolag den iK Mar» i833 utfärdade Nådiga Reglemente. XVI. j4*2. ( «5 ) Expeditioner till Kongl. Maj:t, Rikets Ständers: N:o 308. om upphäfvande of Kongl. Förordningen den 5 Mars 1746, hvarigenom dödsstraff är utsatt för stöld ur bref. XVI. 142. — N:o 20g. angående åtskilliga föreslagna förändrade stadganden rörande utmätning. XVI. 142.
Deremot är det naturligt alt de i flottornas utredning och bestyckning införda förändringar och förbättringar skola högst betydligt inverka på befästning planerne för denna svenska Flottans Hufvud-station, hvars belägenhet i sjelfva hafsbandet utsätter den för fiendtliga Flottors både oförmodade och kraftiga anfall. Vid uppgörande af 1820 års befästningslörslag förutsattes väl redan möjligheten för en fiendtlig flotta att. gynnad af god vind, kunna, med uppoffring af ett eller annat skepp, forcera inloppet och inkomma på redden, samt att det derföre vore nödvändigt, att förse denna med befästningar, hvilkas säkra skott skulle träffa de fiendtliga larlvgen hvarheldst de ankrade innanför skansarne, men utom dessas eld. Likväl ansågs då, att, ehuru i löljd al reddens vidsträckthet, icke mer än högst tvänne befästuings-kanoner komma att samfäldt upptäcka och nå reddens Bil. A? 3 lill Kongl. Maj:ls Nåd. Prop. M 1, om Statsverket 1836. 127 särskilda ankringsställen, dessa befästningar icke behöfde utgöras af annat än Martello-torn eller ett verk för 3 ä 4 pjeser. Sålunda upptog ofvannämnde förslag, utom istandsättandet af Drottningskär och en till stängande af Arpö inlopp, på Hästholmen föreslagen tillräckligt stark skans, följande B skär och grund till befästning, dels med Martello-torn, dels med andra mindre verk; nemligen: Löfgrundet, Degerskär, Ekholmen, Länsman, Jerskullen, Målaregrundet, Getskär och Törnholmen, af hvilka 3:ne äro undervattensgrund. Dä numera ångkraften så betydligt ökar möjligheten att forcera inloppet och med mindre förlust eller skada inkomma på redden, så har i samma mån nödvändigheten att förse denna med ett inre försvar tydligare framstått.
Famillen 66,666. 32. — samt 3 procents Capital-afbelalning å Riksgälds-Contorets reverserade skuld till Banken för 1808 års Krigskostnader (4,40<>>000) 88,ooo. -154.666. 32. — och år i836 enahanda belopp 154,666. 82.— Tills:s Cap. R:dr 3o9,333. 16.— utom 4 procents ränta å ofvannämnde Reverser till ett sammanlagdt belopp af 348,480. — S:ma B:co R:dr 657,733. 16. — Beträffande de uppå Riksgälds-Contoret, vid sednaste Riksdag, Creditxvanvisade Creditiv, få Revisorerne meddela följande: Utbetalnin a) Någon lyftning uppå det såkallade Stora Creditivet, likasom uppå SarLilla Creditivet, har icke ifrågakomma. b) Sedan Kongl. Maj:t, genom Nådig Skrifvelse af den 28 Mars 1835, jemte underrättelse om hvad som Rikets Ständer i afseende på Creditiv för spanmåls anskaffande i missväxtår beslutat, täckts gifva Herrar Fullmäktige tillkänna, det Kongl. Maj:t anbefallt Stals-Contoret, att till Riksgälds-Contoret leverera allt hvad som af i83o års Spanmåls-Creditiv inflyter utöfver 5o,ooo R:dr B:co, som borde hållas på serskild Räkning disponible för tillfälliga undsättningar, hafva Herrar Fullmäktige, under den 7 Maj samma år, aflåtit skrifvelse till Kongl. Stats-Contoret med begäran såväl om levererande af redan influtne, ifrågavarande Creditiv-medel, som derom att ytterligare inflytande dylike Medel måtte varda, i behörig ordning, till Riksgälds-Contoret aflemnade. Vid besvarande af denna skrifvelse har Kongl.
Såsom vilkor för den vid 1828, 1829 och 1830 års riksdag beviljade eftergift och afskrifning af Rikets Ständers Banks och Riksgälds-kontors fordringar för derifrån till Hjelmare kanaloch slussverks ombyggnad utbekomna lån å tillsammans 730,000 R:dr banko, stadgades, att nämnde kanaloch slussverks-bolag skulle visa sig, inom en tid af högst 6 år från kanalens fullbordande, hafva till fond för den sammas framtida underhållande afsatt en summa af åtminstone 15,000 R:dr sagde mynt. Sedermera medgåfvo Rikets Ständer vid 1834 och 1835 års riksdag, att det sålunda stadgade vilkoret för afskrifningen af omförmälde skuld finge anses fullgjordt derigenom, att en utaf Hjelmare kanal-direktion, å bolagets vägnar, utgifven och med första inteckningen uti bolagets egendomar Stora Wallby och Oppeby försedd skuldförbindelse å samma summa eller 15,000 R:dr B:ko före år 1840 till Riksgälds-kontoret aflemnades, hvarvid föreskrefs, att den enligt denna förbindelse upplöpande och till 5 procent årligen bestämda ränta jemväl skulle ingå tili Riksgälds-kontoret för att derstädes innestå. Med godkännande af ett i sådant afseende af bemälde Direktion uppgjordt och till Fullmäktige i Riksgälds-kontoret inlemnadt förslag, beslöto och stadgade Rikets åren 1840 och 1841 församlade Ständer i afseende på förräntningen af meranämnde fond samt derigenom uppkommande me - u Stats-Utskottets Utlåtande M 95. dels förvaltande och användande, bland annat; att räntan för den i ofvan uppgifna egendomar intecknade förskrifning, jemte fondens öfriga utlånta medel, skulle förblifva under kanal-direktionens vård och förvaltning, intill dess en viss betydligare summa af högst 6,000 R:dr banko blifvit bildad; att det sålunda uppkomna ränlebeloppet skulle derefter till
Proposition N:o 20. 17 doren m. m. J. W. Beijer, under åberopande deraf att han,' jemlikt hvad en bifogad tjensteförteckning utvisade, sedan den 9 Juli 1831 tjenstgjort såsom chef för nämnda stuteri, samt att han, som är född den 20 April 1796, vid snart fyllda 70 lefnadsår med bekymmer såge den tid nalkas, då af åldern minskade krafter och helsa nödgade honom att lemna en befattning, hvilken han i 34 år eller alltsedan Ottenby stuteri anlades innehaft, men som till följd af sin mångfalldighet kräfde en man med oförsvagad verksamhetsförmåga, — i underdånighet anhållit att, då sökandens ekonomiska ställning icke vore a( beskaffenhet att kunna betrygga hans framtida utkomst, Kongl. Maj:t måtte täckas, medelst aflåtande af nådig framställning till Rikets Ständer, bereda honom vid afskedstagandet pension å Allmänna Indragningsstaten. Vid öfverlemnandet af berörda ansökning har Stuteri-öfverstyrelsen, med vitsordande af de förtjenster, sökanden vid organiserandet af ifrågavarande stuteri och såsom dess chef inlagt, i afseende härå anfört, bland annat, att Ottenby kungsgård, hvaruppå det blifvande stuteriet skulle grundas, af honom emottogs i förfallet skick så väl hvad jordbruk som åbyggnader beträffade; men att under den sedermera förflutna tiden, i jemnbredd med uppställningen och utbildandet af ett värderadt stuteri, hvarifrån redan mer än tusen hästar utgått och som obestridligen haft ett märkbart inflytande på landets hästafvel, berörde kungsgård vunnit så betydlig förbättring, att dess värde kunde anses tredubbladt, utan att dervid tages i beräkning de samtidigt tillkomna dyrbara byggnaderna, hvilka dock till en del blifvit uppförda medelst särskildt anvisade medel. Enligt nu gällande stat består Stuteri-chefens lön af Fyratusen Riksdaler kontant, 84 kubikfot råg, 78 kubikfot korn, föda för 7 kor, 25 famnar ved, bostad och trädgård samt fiske, hvilka natura-förmåner ansetts kunna värderas till omkring
N:o 47, i anledning af väckte frågor om tillägg vid 27 §. 2 Cap. af Krigs-Artiklarne. N:o 48, i anledning af väckt fråga om prygel-straffets afskaffande, m. m. N:o 49, i anledning af väckt motion om Slånd-Rätt för afdömande af vissa förseelser, som af krigsman i fredstid blifvit begångne; samt N:o 52, i anledning af väckt motion om upphäfvanrle af Kongl. Placatet den 12 Januari 1726 samt Kongl. Brefvet den 2 Maj 1751, angående olofliga sammankomster i enskildta hus till Gudstjensts förrättande, m. m. S. D. Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande N:o 51, i anledning af väckt motion örn bestämmande af den tid, hvarifrån Författningar, som uppläsas ifrån predikstolarne, skola anses gällande, blef, vid förnyad föredragning, dterremitteradt. Från Höglofl. Ridderskapet och Adeln. S. D. e. m. Vid förnyad föredragning af Stats-Utskottets den 3 och 15 dennes på bordet lagde Utlåtande N:o 435, Litt. B., i anledning af erhållne återremisser af Utlåtandet N:o 354, Litt. B., blef Utlåtandet N:o435, Litt. B. af Ridderskapet och Adeln bifallet med följande förändringar: l:o I anledning af lista puncten beviljades 100,000 Rldr för ångfartyg; och lät Ridderskapet och Adeln bero vid hvad Utskottet; Lafseende på 2:dra puncten; yttrat. 2:o Den af Utskottet i 3:dje puncten tillstyrkta summa 40,0C0 R:dr beviljades att till bomb-kanoners anskaffande användas. 3:o Den i 6:te puncten föreslagna framställning till Kongl.
Bomullsväfnad med blandning till större eller mindre del af lin eller hampa: damast Garn, bomulls-, enkelt eller dubbleradt, i härfvor eller å bobiner: ofärgadt färgadt eller tryckt, alla slag Tråd, bomulls-: alla slag Linneoch llampväfnader: batist, linön och flor kammarduk lärft, alla slag, äfvensom damast Tullafgift beräknad i Svenska ören samt Svenskt mått och vig! Tullsatser i nu gällande Svenska Tulltaxa.
J 1 skålp. - " . 2 Jern: gjutet: tackoch barlast för b. bomber och kulor, champlounerade till visst mått och renfilade, kanoner, stycken, nick, hakar och mörsare, stämplade och borrade, J 1 skepp:d 7 \ stäp. v. y samt finare och gröfre lavetter kanoner, stycken, nick hakar och mörsare, 8 — ostämplade och oborrade t 1 skepp:d 7 2 24 -i grytor, kittlar, kakelugnar, gallerverk, samt t stäp. v. 3 apterade stolpar och ledstänger dertill, och slussportar , , f 1 skepp:d 7 \ stäp. v. 3 6 hällar, lod och lödjor f 1 skeppld 7 2 _____ allt annat gjutet arbete, ej specificeradt, der\ skap. v. 3 under äfven inbegripet måhult eller laekeradt 100 R:dr v. 25 smidt eller valsadt: ankare 3 1 skeppid ] 5 kettingar med länkjernets diameter \ stäp. v. 3 af * tum och derunder ... 3 1 skepp:d 7 ( stäp. v. 3 ’ öfver | tum till och med 1| tum 3 1 skepp:d. 7 3 öfver 1| tum t stäp. v. 3 3 1 skepp;d 7 1 24 draggar, armbultar, hammare, raderjern, X stäp. v. 3 skeppsknän och smedjestäd 3 1 skepp:d 7 \ stäp. v. 3 15 Inventarier, skepps-, nya; se tulltaxeunderrättelserna, §. 13. Ipecacuanha, hänföres under Apoteksvaror. Jalapparot, likaledes. Jean; se Väfnader, bomulls-. Jern, gjutgods till machinerier och delar deraf; se Slöjdevaror, ej specificerade, pläteradt; se Metaller, sammansatta. 15 Qvantitet ftir tullberäkningen. Införselstull.
Krigs-Kollegii beslut den 16 påföljde Mars, Kassan påförd utgift af 1,437 R;dr 8 rst. Banko, som skulle utgöra Kassans andel i den år 1839 å Kongl. Kollegii embetshus verkställda reparation. Och då en slik utbetalning varit för Kassan alldeles främmande och dessutom alförts under en mindre lämplig rubrik, hafva Revisorerne ansett sig böra detta förhållande anmärka. §. 2. Af Kongl. Maj:ls, den 17 Decembtr 1831, i nåder fastställda aflönings-stal lör Kongl. Krigs-Kollegium hafva Revisorerne inhemtat, alt Krigs-Råds-lönerna blifvit bestämda till 1,600 R:dr med 152 tunnor spanmål derunder leir hvardera, jemte ett fylinadsarfvode å 400 R:dr, att af de särskilda Kassorna utgå från och med 1832 års början och intill dess lönerna kunde till 2,000 R:dr förhöjas. Sedan Krigs-Rådet Seippel, efter att hafva upphunnit den för pensions åtnjutande i författningarne stadgade lefnadsoch tjensteålder, hos Kongl. Maj:L i underdånighet sökt afsked från Krigs-Råds-embetet, med rättighet till årlig pension, motsvarande både lönens och arfvodets belopp, har Kongl. Maj:t, uti nådigt Bref den 10 Juli 1843, väl förklarat, det arfvodet å 400 R:dr icke finge af Seippel bibehållas såsom pension, men dock, på anförda skäl, i nåder tillagt honom en gratifikation för en gång af 2,000 R:dr Banko, alt, likasom den bestämda årliga pensionen 1,600 R:dr, jemte förhöjning för 152 tunnor spanmål, utgå af Krigsmanshus-kassan. Genom ett dylikt dispositionsätt af Kassans tillgångar stiga naturligtvis förvaltningskostnaderna betydligt och skulle, om flera tjenstemän ungefär samtidigt uppnådde den för pensions åtnjutande föreskrifna ålder, kunna i ännu högre grad ökas.
Men sedan jag blifvit underrättad, att det Hedervärda BondeStändet afslagit nu gällande Bevillnings-grunder och deremot äskat återupplifvandet af 1810 års grunder, så anser jag mig skyldig rättvisan af den sak jag hittills förfäktat och alltid skall förfäkta, att Den 24 Martil, /. 367 å nyo fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på de i högsta grad vigtiga skäl, som påkalla dessa sednare grunders antagande , och hvilka jag vid 1815 års Riksdag, ehuru iörgafves, framställde. Om en Stat någonsin skall kunna kallas väl organiserad , så böra alla dess Lagar och Författningar grunda sig på rättvisa och billighet. Rättvisan af en Bevillning är den, att alla Personer, som äga Förmögenhet, erlägga Bevillning i mohn af Förmögenhetens storlek. Denna principe är den enda sanna , och gäller för all slags förmögenhet; den må bestå i Fastighet , Rörelse eller Capital. Billigheten af en Bevillning är den , att den mindre bemedlade skonas så mycket möjligt är, och att den mera förmögne underhjelper eller bidrager till denna förskoning. Till följe af de nu af Utskottet föreslagne Bevillnings-grunder frågar jag derföre: är det rättvist, att en Person , som af ett Capital äger i Räntor lika mycken Inkomst, sorn en anJ nan af sin Rörelse eller Egendom , skali helt och hållet slippa all afgift, eller ock endast, genom Gäldenärens ömma begäran, återbetala till honom en afgift, hvartill ingen Lag bestämdt förbundit den förre ? Likväl behöfver icke Capitalisten använda någon möda eller arbete för att erhålla Inkomst af sitt Capital Deremot skall den , som äger Rörelse eller Egendom och med arbete och möda måste förskaffa 6ig inkomst deraf, genom en bestämd Lag 368 Den 24 Martii, /. nu vara förbunden, att ej allenast betala för sig sjelf, utan äfven för den förenämnde. Den Woge skall således betala för den overksamme. Ar detta rättvist ?
I denna del instämmer jag med honom och hoppas att hans motion om årliga riksdagar mätte vinna framgång; men det hindrar icke att den förstärkning, Betänk:t föreslår, kan medlöra stor nytta. Jag vågar derföre anhålla om propos. på hvad jag i mitt förra anförande yrkade, d. v. s. att ofrälse större jordegare, som varit eller äro embetsmän, måtte få inträde bland R. o. Ad. Hr Printzensköld: Att R. o. Ad. har behof af förstärk ning är sannerligen för mig en nyhet. Ett Stånd, som består af flere hundrade ledamöter, är så talrikt att all förstärkning är öfverflödig. Hvad Frih. Raabs skäl beträffar, ber jag blott att få erinra, att hvad han yttrade icke innefattade något svar på hvad jag anförde. En representation bör hafva vissa grunder, på hvilka deu hvilar. De öfriga RiksStånden grunda sig på val enligt vissa qvalifikationer inom samhällslifvet; och der låter det sig göra att taga eganderätten till grund för representationsrätten; men att vilja införa dessa grunder bland R. o. Ad., der den adliga värdigheten ger rätt till inträde, är ett oting. Skall jag representera såsom adelsman, är det på grund af det namn, jag bär, eller också med anledn. af den värdighet, K. M:t skänker mig genom att uphöja D e ii 27 Juni f. m. 312 mig i adligt stånd. Denna rättighet liar ett helt olika ursprung jin den att jag kan förvärfva mig penningar och derigenom förskaffa mig en fastighet. Vill man, lika med Frih. Baab, inympa sådane kategorier, som han föreslagit, så vet jag icke hvar det skall sluta; ty då skulle man kunna få in i våra representant-kammare allehanda folk. Sålänge icke någon annan rättighet än adlig värdighet medger inträde på Riddarhuset, kunna väl icke andra klasser der få inträde. Jag har aldrig hört att en fullmakt är liktydig med ett adelsdiplom. Gr. Lagerbjelke:
Län skulle tillhandahållas ett creditiv på Riksgäids-Contoret af högst 5ooo R:dr, har bos Utskotten i öfvervägande kommit, att detta creditiv för alla Länen skulle uppgå till 120,000 R:dr, hvilket åter, fördeladtpå alla Statssamt Allm. Besv.- och Oecon.-Ulsh. Betänkande IV.-o 34. 13 församlingar i Riket, för hvardera knappast skulle belöpa sig till 5o a 100 Riksdaler. Om än ett så betydligt creditiv af Staten kunde medgifva®, finna Utskotten den förmon, som härigenom skulle beredas hvarje församling, blifva så ringa och så litet ändamålsenlig, att den icke kunde en gång anses bidraga lill sakens framgång, eller ens förtjena att begagnas, helst som Anders Danielsson dervid fästat det vilkor, att detta lån om ett år skulle återbetalas. I Utskottens tanka skola Comrnunerne, dels genom collectinsamlingar, dels på annat sätt, vida lättare och förmoniigare kunna förskaffa sig nödiga bidrag, än genom ifrågavarande utväg, hvadan Utskotten vördsamt tillstyrka, att detta förslag må lemnäs utan afseende, såsom icke i någon betydlig men ledande lill ändamålet. ej) Hvad sliälligen angår den organisation af Directioner för Folkskolorne och förvaltningen af deras medelsom Änders Danielsson föreslagit, så få Utskotten, under åberopande af de grunder, som Betänkandet innehåller, vördsamt anföra, att Utskotten finna vida ändamålsenligare, om Folkskolorne, under Presterskapets ledning och enligt Commuaernes önskan och öfverenskommelse!’, få fritt utbilda sig efter de förhållanden, sorn på hvarje serskildt ställe kunna eg a runi, än om dessa nyttiga anstalter redan vid deras första uppkomst skola bindas vid allmänna föreskrifter, hvilka icke på alla ställen kunna vara lika lämpliga ceh användbara, utan snarare torde förlama, i stället för att befrämja Skolornas tillväxt och framgång. Utskotten tillstyrka derföre, att hvad som, i afseende på organisationen af Folkskolorne och förvaltningen af deras medel, blifvit af Anders Danielsson framställdt må förfalla.
Hvarje ny tillökning i denna börda bör derföre enligt Utskottets tanka om möjligt undvikas; och hit torde den öfverklagade olägenheten så inycket mera böra räknas, som postföringen, i anseende till dess större skyndsamhet och nödvändigheten att afven i det dåligaste väglag och den besvärligaste väderlek obehindradt fortgå, gör denna serskildta åtgärd i synnerhet betungande, Det är äfven af sådan anledning sorn Utskottet vördsamt tillstyrker Rikgens Höglofl. Ständer att hos Kongl. Maj:t anm?' la den underdåniga hemställan, det den ålaggde skyldigheten, att med serskild post fortskaffa brefven mellan Norrige och Dan* nemark och åter tillbaka, måtte hädanefter upphöra; hvaremot öppet tillfälle torde lemnäs, att då Norrska posten på vissa bestämda tider aflemnas vid närmaste PostContoir inom Svenska gränsen, densamma då kan med Svenska posten till bestämda orter afgå. Hvilket dock till Riksens Höglofl. Ständers egen pröfning vördsamt öfverlämnäs, Stock» holm den iq Februari 1818. N:r 54, Riksens Höglofl. Ständers Allmänna Besvärs* och BkonomiUtskotts Betänkande i anledning af väckta frågor, så väl om upphö* $C>4 Besv, och Ehon, TJtsk. Betankanden. rande af frikallelsen för Högloft. Fådderskapet och Adeln från deltagande nied Borgerskapet uti kostnaderna f ör deras Hus och Tomter i Städerna till Kyrko; Frest-Scholae och Rectorsboställs-Byggna* den samt öf riga StadsEgendomar ålagda skyldigheter,- sorn ock derom, att de one* ra, hvilka tillhöra Gårdsägare bland Std» demas Borgerskap, måtte utsträckas till alla Fastighetsägare i Städerna utan undantag• "Uti ett till Vällofl. BorgareSlåndet ingifvet och derifrån till Utskottet remitteradt Memorial har Herr S. Cederborg anmält, att, ehuru Höglofl.