Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Direktion låtit genom vederbörligen förordnad Landtmätare^den 30 November 1857 uppmäta så väl den lill Bolagets disposition redan upplåtna mark, hvilken, oberäknad), slussvaktare-bostäliet, men med inberäkning af den utaf gamla kanalen upptagna yta, 19 qvadratrelvar 50 qvadratstänger, befunnits utgöra en areal af 56 qvadralrefvar, som ock det för kanalbyggnaden erforderliga nya område, innefattande en rymd af 36 qvadralrefvar 3 qvadratstänger eller tillsammans 92 qvadralrefvar 3 qvadratstänger; vid hvilken förrättning påstående blifvit framstäldt ej mindre af kungsladugårdens nuvarande arrendator, C. J. Hollström, på hvilken ofvanberörde arrende-kontrakt blifvit transporterad!, än äfven af Chefen för Strömsholms stuteri samt vid tillfället närvarande Krono-ombud, icke allenast derom, att full ersättning mätte kungsladugården tilläggas för den jord, som kunde varda ät Kanalbolaget upplåten, utan ock att kungsladugården måtte bibehållas vid orubbadt åtnjutande af sin rätt lill all afkastning af de nuvarande kanalbankarne, eller, om sådant icke kunde medgifvas, ersättning derför efter laga värdering erhållas. Sedan
S. D. Remitterades till Stats-Utskottet: 1:0 Petter Pehrssons, frän Calmare Län , Memorial, om inställande tills vidare af Krono-uppbörden för sistlidet år. 2:0 Gustaf Pehrssons från Stockholms Län, Memorial, om anstånd med betalningen af undsättnings-tagares skulder till Allmänna Magazins-Inrättningen. 3:o Petter Johnssons, från Skaraborgs Län, Memorial, angående indragande af den Presterskapet tillagcle Vederlags-Spannemål. 4:o Bemälde Petter Johnssons Memorial , angående Saltpetter-afgiften. 5:o Anders Joachimssons, från Östergöthland, Memorial, om förändring i Lönevilkoren för Biskopar och Domprostar. 6:0 Johan Longbergs Memorial, örn skyndsammare tryckning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, vid kommande Riksdagar, angående Stats-Verkets tillstånd och bcliol. Statsoch Banco-Utskotten: 1:0 Petter Anderssons, från Halland, Memorial, angående nödvändigheten al Ström - Riks-Ståndens rensningens företagande jemte hvad flere Ståndets Ledamöter i ämnet munteligen anfört. 2:0. Pehr Pehrssons, från Blekinge Län, Memorial, angående nytt anslag till Lån utur Banken samt inrättning af ett Låne, Bemedlingsoch så kalladt Förpantnings-Departement, m. m. Statssamt Allm. Besvärsoch Ekonomi-U tskotten: 1:0 Petter Anderssons och Börje Börjessons särskilda Memorial, om Läkare-Vård i Norra delen af nämnde Län. 2:0 Moses Johanssons, från Westerbotten, Memorial, rörande åtskillige föreslagna åtgärder till Jordbrukets uppmuntran. 3:o Johannes Anderssons, från Skaraborgs Län, Memorial, rörande nyttan af större Odlings-företag, tillvägabragte med tillhjelp af Statens medel. 4:o Hans Hanssons, från Gefleborgs Län, Memorial, örn tillökning i Postförares förmåner.
Till Lagsamt Allmänna Besvärs-och EkonomiUtskotten bar Hedervärda Bonde Ståndet remitterat 2:ne särskilde Memorialer, hvari Riksdagsmännen Pehr Pehrsson från Blekinge Lån och jöns Pehrsson från Malmöhus Lån anhållit; den forre: att sorn nu gällande StängselFörfattnirigar skola vara olämplige, men Kongl. LagCommittéens Förslag på goda skäl grundadt, Utskotten måtte, med hänsigt till LagCommittéens Förslag jemte Landets behof, utarbeta en ny Lag till bestämmande, huru med Stängseln, Byar och Grannar emellan, hädanefter skall förfaras; och den sednare eller Jöns Pehrsson: att 5:te Cap. ByggningaBalken jemte alla öfriga om hägnads skyldigheten gifne Stadganden måtte upphäfvas, och i stället, till efterlefnad antagas Kongl. LagCommittéens besagde Förslag, likväl med uteslutande af deruti uppställde tvisters La^Utskottets E(trinkanden. £41 föreskrifter i afseende på ståmningstid och tvisters profning, såsom sammanhängande nied LagCommitteens öfriga förslag i RåttegångsBalkert; varande det första Memorialet understödt af RiksdagsFullmägtigen Anders Sandstén; hvilket åter, så välsom det sednare, blifvit af en annan BondeStåndets Ledamot, Nils Månsson bestridt, under förklarande, det han ansåge någon bättre grund för ifrågavarande skyldighets fördelning, ån den i Författningarne faststahle, ej kunna uppfinnas, helst om den föreslagne förändringen antages, en mindre hemmansdel då skulle komma att ansvara till lika betydlig hägnad, som större eller flere angränsande hemman tillsammans. Hårförutau är, efter Remiss från Vallöf].
Augusti på bordet lagda memorial N:o 78, med förslag till sammanjemkning af Riks-ståndens skiljaktiga beslut, rörande roterings-verket för den tillökade ordinarie båtsmansroteringen. 670 Prot.-utdrag den 2 September 4848. S. D. Vid föredragning af Bevillnings-utskottets den 3o sistl. Åug. på bordet lagda memorial N:o 3o, i anledning af dels de skiljaktiga beslut, Riks-stånden fattat, angående åtskilliga i utlåtandet N:o 27, rörande tullbevillningen behandlade frågor, dels ock återremiss från Bonde-ständet af någon del utaf samma utlåtande, lades Utskottets i anledning af Bondeståndets återremiss afgifna yttrande till handlingarne och blef ifrågavarande memorial i öfrigt af Ridderskapet och Adeln godkändt. S. D. Föredrogs och afslogs Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottens den 3o sistl. Augusti på bordet lagda betänkande N:o 38, i anledning af väckt fråga om ändring af 55 §. af Kongl. Maj:ts förnyade nådiga Militiae-boställs-ordning den 2 3 Januari 1836. S. D. Föredrogos och hifollos Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottens den 3o sistl. Aug. på bordet lagda betänkanden: N:o 3g, i anledning af väckt fråga om befrielse för kyrkoherde att vara ordförande i sockenstämma: och N:o 41» i anledning af väckt fråga om åtgärders vidtagande för hämmande af det så kallade stat-torpareoch proletär-systemet. S. D. Vid föredragning af Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottens den 3o sistl.
Gillas jäfvet eller invändningen, upphöre förrättningen, der ej frågan rörer jäf emot god man, i hvilket fall annan god man skall i den jäfvades ställe tillkallas. Har jäf eller annan invändning blifvit ogillad, då skall förrättningen, ehvad missnöje emot beslutet anmäles eller icke, ändå fortgå, med öppen rätt för den missnöjde att sin talan i sammanhang med hufvudsaken fullfölja. §. 31. Utmål, som hädanefter anvisas, skola på marken utläggas sålunda, att, i mån af gruf-egarens behof, honom tilldelas ett utrymme för metaller och malmer, som i berg eller jordlager blifvit anträffade, äfvensom för svafvelkis och blyerts, af högst 100 famnar i längd och bredd, samt för stenkol af högst 200 famnar i längd och bredd; kunnande dock, der, i anseende till sådant hinder, som i 2 §. sagdt är, belägenheten så fordrar, eller gruf-égaren eljest det begär, ock fritt fält förefinnes, utmål till den bestämda vidden jemväl utläggas i annan sträckning, efter thy som lämpligt Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o i85. 529 pröfvas, blott kroklinier oell spetsiga vinklar i möjligaste måtto undvikas, samt längden af utmålet, så vidt ske kan, ej öfverstiger dubbla bredden. För sjö- och myrmalmer må, utan afseende å det område, som vid inmutningen blifvit uppgifvet och i mutsedeln intaget, utmålets vidd i hvarje särskildt fall lämpas efter omständigheterna och inmutarens behof, dock så, att det ej omfattar mera än en hel sjö eller kärrtrakt af ringare omfång, och, i fråga om större sjöar eller kärrtrakter, ej öfverstiger en vidd motsvarande i sjö en half qvadratmil och i kärr eller myrar 300 famnar i längd och bredd.
Dem som derefter ställde sina steg till holländeriet och, hvilket stod enhvar öppet, tog del af mjölkoch foder-journalerna, som torde få anses såsom fullt bevisande, enär ingen förfalskning kunnat ega rum, han fann att denna mjölk utgjorde 750 kannor om året för hvarje kreatur, och jeg tror att ett sådant resultat kan anses vara ett af de bästa i riket. Jag har nyss af en talare, som med framgång vändt sig till denna sak, fått den uplysningen att medeltalet af hans mjölkproduktion icke var så stor. Jemför man nyssnämnde förhållande med foderjournalerna hvaraf man torde finna att utfordringen alldeles icke är så stor, som man behagat upgifva, tror jag att man skall finna det de nuvarande stamhoiländerierna icke äro så alldeles ändamålslösa. Slutligen och för att icke hålla mig till upgifter af andra personer, än sådana, som hafva kännedom om förhållandena i hela landet, torde det tillåtas mig att få upläsa följande ytt - Den 1 December. trande, hvilket är afgifvet af en person som både har förmåga och skyldighet att lemna uplysningar i detta fall, och hvilket yttrande jemte mitt eget jag anhåller måtte få åtfölja remissen till Utsk. Ifiågav:de yttrande har följande lydelse: Till en början anser jag motionären gå för långt, då han nästan vill frånkänna de hittills varande stamholländerierna all nyttig verkan och anser att. — om icke såsom deras fel, likväl såsom ett resultat af deras tillvaro. — en race-förbistring i st. f. en race-förbättring upstått. Sant är, att okunnigheten i afseende på kreatursförädling varit stor i vårt land, och att i följd deraf kroisering med utländska afvelsdjur ofta skett utan urskiljning, likasom utan nytta. Lika visst är det dock, att de goda afvelsdjur, som tid efter annan kunnat från stamholländerierna erhållas, underlättat mången större jordegares bemödande att förbättra sin ladugård, och bidragit att bilda stammar tjenliga för en ytterligare förädling.
– Susanna kände sig färdig att vända upp och ned på verlden derföre då begynte Harald berätta – en historia! :.. Berättelser om fruar, mäktiga och märkvärdiga i sina dalar, äro icke sällsynta i Norge. Man känner den om frun i Hallingdal, kallad «Roppefrun,» och som var så präktig att hon åkte med elgdjur; man har den om rika fru Belju, äfven i Hallingdal, som byggt Næs kyrka, och som lät med hjelp af eld och smör spränga Beja-klev, så att deröfver kunde bli väg, hvilken väg än i dag kallas Smör-Kleven; man berättar om Solbergsfrun och Sköndalsfrun och deras stora tvist om ett svin och den falska ed, som en af dem svor i rättegången derom, och vid alla dessa fruar häftar den sägen, att presten ej tordes låta ringa samman, förrän den mäktiga frun ankom till kyrkan. Man känner vidare historien om Riddar Knut Eldhjernas maka, som af sorg öfver sina sju söners brottsliga lefverne, drog sig ur verlden och satte sig ned i en enslig dal, der hon genom fasta och allmosor sökte försona sina barns missgerningar; ja, man har i den vägen många fler historier ännu, men maken till den, som Harald för Susanna spann ut om Fru Astrid, har nog aldrig blifvit hörd i Norges dalar. Der förekommo så mycket underligheter och rysligheter, att den lättrogna Susanna, som derunder blef allt blekare och blekare, skulle stelnat af förskräckelse, om icke just vid det hemskaste af katastrofen en hastig aning uppstigit hos henne, att hon förskräckte sig för – blott en dikt. Och Haralds uppsyn, när hon yttrade sin förmodan, gjorde den till visshet, och det hjertliga skratt, hvarmed han mötte hennes utrop och förebråelser, lät henne uppstiga i högsta vredesmode och lemna honom, i det hon försäkrade, att hon aldrig mer skulle fråga honom om något, aldrig skulle tro ett ord af hvad han sade. Detta räckte till nästa gång.
Han visade mycken qwickhet, lätthet att tala och finna sig». Dagen därpå, den 29 mars skrifver kyrkoherden i Närtuna i Upsala stift P. Soilander, hvilken väl fått underrättelse om saken genom bref från någon af sina vid academien liggande söner – den första studentkatalogen 1783 upptager flere söner till honom – till sin lärde vän kyrkoherden i Carlshamn Joh. Christ. Stricker, den kände författaren till Försök til ett Svenskt Homiletiskt Bibliotek, och berättar händelsen – en alt för löjelig Disputations-Akt. En Götheborgs bo Thomas Thorild, en snäll och qvick yngling försvarade under Prof. Hernberghs Presidium sin Critique öfver Montesquieu. En ovanlig hop opponenter infinner sig. Præses har tegat som ett Lamb och aldrig sagt ett ord. Något hwar hade welat höra hans decision, men fåfängt. Schröderheim i anledning af sista strophen hade raisonnerat om smak och icke varit nöjd med Respondentens svar utan provocerat till Præses, men han teg, och Respondenten säger då: Jag hoppas, at min Nådige Herre ej vill förföra min Præses at tala. Jo, säger Schröderheim, Nej, svarar Respondenten. Det lärer så mycket mindre låta sig göra som Min Nådige Herre icke är någon Helena (!!) och icke heller herr Professorn en Paris. Och då har blifvit öfver alt et Gapskratt. — (Följa de vanliga notiserna om Hastfehrs och Leopolds opposition). Hans M:t har varit alt för road; sände och sedan Armfelt till Thorild och lät förklara sitt nådiga välbehag och offerera honom at komma till Operan». Tvenne dagar därefter, den 31 mars, återupptog Franc ämnet, och detta nya bref – äfven detta till N. v. Jacobsson – är det intressantaste, som kanske finnes öfver hela disputationen, då det gifver ett eko af stämningen inom hofvet mot Thorild och tydligen grundar sig på meddelanden af personer, – Schröderheim, general Mörner med flera – som i konungens stab varit i Upsala och åhört akten.
3oj si" väl reda för hvad man vill hafva undersökt: sällan uträttas dermed något af värde; men ett beslut är dock lagdt till de många Riksdags-besluten och ett frö utsådt till nya Riksdags-förhandlingar. Att II. Utskottet handlat i samma anda, som B. St:r, är icke att undra på. Men här är dock förhållandet särskildt och eget deruti, att allting redan är undersökt och befunnet samt att alla, som med saken hafva att skaffa, finna sig nöjda — Kronan likaså. — Det är upplyst af handlingarne och erkändt, att Nyeds Bergslag städse uppfyllt vilkoren för sina Privilegier. — Kolningsskyldigheten till Bruken är aldrig försummad. Allmogen är nöjd, Bruksägarne begära icke eller bättre, än att förhållandet förblifver, som det är stadgadt genom K. Resolutionen af år 1726. Hvad vill man då hafva undersökt? Förmodeligen för Iivari ersättning Bruksägarne kunna förmås, att afstå en för Bruksrörelsen nödig befunnen rättighet och befria Allmogen från en skyldighet, öfver hvars tvång den aldrig klagat. — Kronan skall då gifva denna ersättning. Men hvad vinner då Kronan på förändringen? 29 Soldater i fredstid. Men den mister Rotefrihets-afgiften med omkring 35o R:dr årligen. För en utgift förden årliga beklädnaden af, som jag förmodar i5o R:dr mindst — äfventyrar minskning i Hammarskatten 0111 Bruksrörelsen afstadnar — och detta allt skall Kronan betala med ett eller annat tusend R:dr. — Så visar sig saken för mina ögon. Det låter väl, att följa en principe, så långt vägen bär; men allmän och enskildt nytta vinnes ofta bättre genom bibehål - 3o8 Stats-Utskottets lande af de locala undantag, som förfäderne icke alldeles så orimligt hafva infört. Uti denna Reservation hafva RiksdagsFulIraägtige från Wermland Nils Nilsson och Anders Nilsson instämt. Af Hr von Hartmansdorff, August:
Ordförande vid ifrågavarande konkursmåls behandling, vore för domslut och målets behandling i öfrigt ansvarig, sålunda fält orätt dom af oförstånd och vårdslöst förfarit vid konkursdomens uppsättande samt, om ock för fast antages tillförordnade Domhafvandens förklarande, att Kihlbaums bevakning R. St. Just.-Ombudsmans Embets-Berättelse till 1862 års Riksdag. 3 48 funnes i Häradsrättens dombok införd, t. f. Domhafvanden i allt fall försummat den honom åliggande skyldighet att tillse, det den utskrifna expeditionen öfverensstämde med domboken, pröfvade Kongl. Hofrätten rättvist, i förmågo af 4 Kap. 12 § Rättegångs-balken, döma bemälde tillförordnade Domhafvande att, för hvad honom sålunda till last folie, böta Femtio Daler Silfvermynt med Tjugufem R:dr R:mt ti l treskiftes emellan Konungen, Wissnums Härad och Advokat-fiskalen. Detta utslag har vunnit laga kraft. Rådstugurätten i Wisby, som genom Kongl. Svea Hofrätts utslag den 8 November 1859 dömdes till ansvar för obehörigt dröjsmål med konkurssakers behandling, hade blifvit angifven för försumlighet med afgörandet af sex andra dylika mål, anhängiggjorda under loppet af åren 1857 och 1858 och med slut afhulpna först under sednare hälften af år 1860.
45 med volerings-proposition. rörande det af Konst.-Utsk. uti Mern. Jenaför Mern. Memorialets Memorialets behandling hos Anmärkningar. Datum. Ridd. och Adeln. Prestc standet. Borgare ståndet. Bonde ståndet. 46. 47. 48 49. ket förvärfva och besitta faslighet. angående Riksstyrelsens förande under H. M. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 ’ * : \j \ i\* *' 'V*%' ■ * V * •/ <y.«, ■-,•.■*•* . •? >V r~. *' ' ;•"•*• / >■ *.•:••« ' *• ■»*• •■'*’*•" '■** Kif.’' :*/■'•' ; ‘ ’• fye t ä nkan den under Lagtima Riksdagen i Stockholm 1828—1829. Fjerde Samlingen FEMTE BUNDET af .Bihang lill Riks Ståndens Protoeo/l. I N:o 523. Utlåtande i frågan angående förändring och reduction af HemmansRäntorne i de Län, der desamma nu finnas i ett större antal Persedlar utförde. (U.-A.) K. M:t har i berörde ämne under den i3 Februarii innevarande år aflåtit Nåd. Skrifvelse, hvilken under N:o 52 blifvit införd i 1 Sami. 2 Bandet af Bihanget till RiksStåndens Protocoll. Af högstberörde Nåd. Skrifvelse, jemte dervid bilagde och till Utskottet aflemnade Handlingar, inhemtas: huruledes förevarande fråga fästat R.
Magasins-In rätt ningens och Manufactur-Discontens Gred!tiv på Banken kunna icke, underkastas samma åtgärd, emedan förvaltningen är sammanblandad med ren Embetsjnanna åtgärd; Men Rikets Ständer, hvilka här icke kunna verkställa samma anspråk ehuru de äio underkastade samma ansvar, böra söka att» »ted bibehållande af Coristitutionella former, Stnts-Utskottets Betiinianden. J919 approximera till samma förvaltningsrätt; och dertill finnes endast ett sätt: Öfverlemnande t af Magten i Revisorernes liander. .Ett folk, som ser att uppoffring af Eif eber Egendom sker åt Staten, bär den med glädje, örn det annars vill förtjena ett rum i Historien. Detta folk har gjort sitt, när stridbara söner samlas kring Konungens fanor; när Skattkammaren får sitt behof och de Allmänna fonderne göra sin tjenst. Det är Konungen likgiltigt huru detta sker, blott det består i verklighet, men på formen beror det om effecten svarar emot ansträngningen. Ar formen god, men medlen tillräcklige; så blir det utförandets ensak om något saknas, och det är endast Styrelsens interét att felet rättas obekymrad hvar det ytterst hvilar. Denna rättelse är lätt, orri granskningen är skarp och tanklöshet eller väld sky for trackter, där de lemna märke efter fjäten. — I Sanning! där misstag eller oduglighet stämplas af rysliga följder; där bildas opinion; där födes alfvar i förvaltning; och detta alfvar bör återkallas af nöden, ty annars lyder det icke kallelsen.
I Ina grundsats, att lagstiftningen i Sverige tillhörer Konungen och Folkets Representanter gemensamt — en grundsats, i hvilken sjelfva Sälerhets-Actén af år 1789 ej gjorde annan ändring, än den, att rättigheten till väckande af frågor om lagförändringar blef Rikets Ständer betagen ; och då 40 §. af 177* års Regeringsform innehåller, att Konungen ej nia någon ny lag göra, eller gammal afskaffa, utan Ständernas vetskap och samtycke, hvaraf ovedersägligen följde, att alla de lagförändringar, som tillkommit utan Ständernas vetskap och samtycke, iéke kunde anses annorlunda, än som lag förklaringar, dem Rikets Ständer , enligt 88 §. af nu gällan-' de Regeringsform, egde att antingen godkänna och antaga, såsom verklig lag , eller ock ogilla ; har Herr Pehr Gustaf Cederschjöld hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln, i skriftligt anförande, yrkat, att Lagutskottet nit matte till granskning företaga alla de lagfor ändringar, sorn af Env aids Konungar ne, utan Ständernas vetskap och samtycke, blifvit gjorde, i synnerhet emellan åren 1786 2 6 LngtJlskottets Betänkande N:o 34/ och 1809, hvilken inskränktare tidrymd Ma« tionairen ville utsäita, så väl af ilen orsak, att alla lagförändringar, sorn skedde från år 1773 till år 17867 vöre, så vidt Motionairen hade sig bekant, dels år 1779 och dels år 1786 af Rikets Ständer godkände , som ock derföre, att tiilbakagående ända till Carlarnes en^ våldstid förmodligen skulle vara olämpligt, enär Motionairen ej erinrade sig, att Carr den Elfte gjort några lagförändringar utan eina trogna Ständers begifvande, — och Carl den Tolftes under en lång frihetstid passe-* Lat magtägande Ständers revision. Denna Motion, tillika med de anmärkningar deremot , sorn af Herr David von Schulzenheim blifvit framstälde samt Motionairens deraf föranledde svar, har Höglofl.
Transport 452,859. 44-i()i 1 >4®5»103• 5* 4» gen af Kalkstens-brottet - i>73‘2* 35‘ b) Anställda försök med Kalkorter för mur ningen i>329*46- 4? c) Kostnader till införande af ^Engelsk erfarenhet, skicklighet, verktyg och methoder. Hit ian förås! Herr Telfords resa till Sverige, dess vistande har, och en Discretion Bolaget å allmänn Bolags - Stämma år 1812 honom Beviljade 12,162- 15. 10. Den på dess tillstyrkan af Diiectionen beslutade resa till England, för 2 afVerkets skickligaste Tjensteman, ^hvaraf Bo Transport 468,084-46- 6. 1,465,103. 5- *. laget Den 13 April. 3. laget redan, efter Herr Majoren och Riddaren Bagges olyckliga bortgång, hemtat betydlig fördel 6,072. 22. 6. NågraEngelska Verkmästares införskifning, och desammas aflöning gar, intill 1814 års slut M»°97» 3> 8. Införskrifning af Optiska lnstrumenter, EngelskaModeller och Ritningar till Jordoch Sten - vagnar, med dertill hörande jernvägar, skottkärror, spadar, hackor, kranar, m. m., hvarefter sådana verktyg i Sverige förfär-' Transport 4-88,254.24. 8.1,565,102. 5. 2.' digas Den 13 April, Transport 488,254.24. 8- 1,465,103, 5; *. digas, 3)343*34- hvartill ufven kali förås den douceur Bolaget beviljade aflidne Directeuren Sveders Enka, för dess Bians efterlemTiade Planer oell Chartor tili Götha Canal ljooo. r—, Då äfven dessa kostnader affö
Olver detta förhållande har vederbörandes förklaring blifvit infordrad samt åtalet vidare inför Kongl, Hofrätten utfördt; hvarefter utslag fallit den 8 sisth Juli af innehåll, att Kongl. Hofrätten funnit anledning icke hafva förekommit, det Kämnersrättens domböcker för åren 1760 och 1777 bortkominit genom någondera af förklarandernes vållande eller ens under deras tjenstetid; hvarföre förklarandcrne ej heller kunde i denna del af åtalet något ansvar ådömas; men då, hvad anginge de af Advokatfiskalen i öfrigt gjorda anmärkningar beträffande ofullständigheten i Rådst.rättens protokoll för år 1850 och oordningen i Rättens arkif, det enligt Kongl. Brefvet den 2 Maj 1766 egentligen ålegat Borgmästaren, såsom Rådst.rättens ordförande, att tillse, det vid arbetet och sysslorna ordentligen tillgått, samt att följaktligen (ifver domböckernes och protokollernes förfärdigande hålla hand, i hvilket afseende den från Protokoilsförandens, Magistratssekreterarens sjukdom hämtade ursäkt destomindre vore antaglig, som samma sjukdom, enligt läkarebetyget, inträffat först i slutet af Maj månad 1851, hvarförinnan 1850 års protokoll bordt hafva varit fullständigt uppsatte; alltså och med förklarande, att anmärkta försummelsen, hvarigenom någon part ej veterligen lidit skada, icke kunde för Rådmännen medföra ansvar, pröfvade Kongl. Hofrätten, i förmågo af grunderna i l kap. 12 § Rättegångsbalken, rättvist döma Borgmästaren att för hans uraktlåtenhet härutinnan och såmedelst ådagalagda vårdslöshet i hvad Borgmäsfareeinbetet tillhörer, plikta sexton R:dr 32 sk. till treskiftes, dock så att Borgmästarens andel i stadens lott af nämnde böter tillfölle länslasarettet i Westervik; och komme, vid det upplysta förhållande, att Kämnersrältens domböcker för åren 1847 och 1849 då mera blifvit behörigen underskrifna, Advokatliskalens yrkande om särskildt föreläggande i denna del att förfalla.
stats-verket dock för betydligaste delen deraf skulle blifva godtgjordt medelst sådane besparingar, som uppstodo, innan lediga tjenster hunno att åter besättas samt då, beträffande det ersättningsanslag, som borde åt förrberörde 3:ne kassor anvisas, i stället för nådårs-besparmgarne, hvilka, jemlikt ofvanomförmälde uppgifter, under deri beräknade tid, tillfallit kassome med ett sammanräknadt belopp af 24,780 r:dr 1 sk. 2 r:st årligen, Kongl. Maj:t trodde Sig kunna förvänta, att, ehuru detta anslag komme att utgöra en uppoffring å Statens sida, Rikets Ständer likväl, då de erkänt giltigheten af de utaf Kongl. Maj:t, till stöd för en sådan förändring redan framställde skäl, icke skulle draga i betänkande att härtill lemna bifall, uti aflåten nådig proposition, (intagen under n:o 8 i Irsta sami., 1 afd. af Bih. till R. St.