Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
StatsUtsk. har nu grundat sitt afslag å den begärda skattefriheten derpå, alt det vore stridande emot qo §:n Reg.- F:n att ingå i någon pröfning af domstolarnas ronde delta ämne meddelta skiljaktiga beslut. Någon sådan pröfning, nemi. huruvida vederbör, dömt efter lag eller ej, har, efter min förmening, icke blifvit begärd, och det mcdgifves, alt hvarken It. St. eller dess StatsUtsk. grnndlagsenligen ägt alt dermed befatta sig. Men hvar och en inser nogsamt att hell annat är, att framställa den frågan: ”har Staten moralisk "förbindelse att eftergifva hvad sorn blifvit den tilldömdt — "och sålunda modifiera hvad en sträng rättvisa ålagt?” Och annat åter är att till besvarande framställa den frågan, huruvida lag eller godtycke legat till grund för beslutet. Skilnaden emellan juridisk rätt och moralisk pligt torde väl vara nog tydlig, att icke höra förblandas. StatsUtsk. har jemväl sagt, att det vore betänkligt alt tillintetgöra verkan af ett lagakraftvunnet beslut. Sådant har likväl skett vid föregående riksdagar, och jag känner ej hvad våda eller betänklighet deraf uppkommit. Exempelvis må endast nämnas sådana ersättningar till Staten för iråkade uppbördsbalancer, som blifvit vederbör, uppbördsman ådömda, men af II. St. eflergifna, med flera dylika fall, då R. St. ej funnit någon betänklighet vid att upphäfva verkan af lagakraflvunna domstolsbeslut. I förevar, fråga inser jag ej hvad betänklig följd skulle uppkomma af ett bifall til! den begärda skattefriheten. Det enda, som efter min föreställningkunde inträffa, vore väl det, att vid en annan riksdag härigenom möjligen framkallades lika beskaffade anspråk; men dessa blifva, 0111 ens något, med all säkerhet icke många, enär högst få socken-allniänningar lära finnas, som i” afseende på skattskyldigheten äro i lika cathegori med den nu ifrågavar.
Jag medger visserligen, att deraf kunde någon gång uppkomma vinst eller förlust för Banken, men jag tror, att det ändamål Ständerne åsyftat, att ■fidelar af Låne-fonrien skall återkomma till Banken i Silfver, icke kan vinnas på annat sätt, än att Låntagarne sjelfve verkställa inbetalningen. I alla fall är en lättnad vunnen derigenom, att räntorne få nedsättas i Landt-Ränterieine. Herr Manck af Rosenskjöld: Tvenne Ledamöter hafva rigtigt anmärkt, att Banco-Full. mäktige äro Riksens Ständers, icke enskildes, Fullmäktige. Det är derföre, som jag föreslå, get, att Riksens Ständer skola uppdraga åt sine Fullmäktige , att förvandla alla ingående ränte-betalninger i silfver, I det ögonblick Stan - Den 12 December J. m. 5% Jerne taga ett sådant beslut, äro Fullmäktige Ständernes Commissionairer. Det är ganska sannt , att Riksens Ständer beslutat , att räntan skall ingå till Banken i Silfver, men här är endast fråga om, huruvida icke detta beslut iakttages, när inbetalningen sker i Banco-sedJar, hvilka sedan förvandlas i silfver. Ett Riksens Ständers beslut i sådana mål är dessutom icke någon Grundlag , äfvensom jag icke kan inse, attén så obetydlig jemkning är någon förändring. Här är blott fråga om att bestämma, om inbetalninger. i silfver nödvändigt skall verkställas genom Låntagarnes egen, eller, om desse sådant åstunda, genom Banco-Fullmäktiges försorg. Jag anhåller vördsamt om proposition derpå , att Banco-Fullmäktige skola törst vissa tider om året bestämma den cours, hvarefter inhetalningarne få göras, och sedan sjelfve verkställa Silfver-uppköpet. Herr Lagerhjelm: Jag får vördsamt hemställa , om icke ordalydelsen i Riksens Ständers beslut är , att räntan skall erläggas i silfver, icke att den skall ingå i silfver.
S. D^2edan Borgare-Ståndet blifwit under, rättadt att Respective Med, Standen förenat sig, att till ett Serskildt Utskott remittera KonglMajus Na, diga Proposition om en Passevolans-Inrättning, och 4io Den i Junll. och beslutit att detta lltssett skulle bestå af Sex Ledamöter, hwaremot, Borrare-Ståndet ansell della Ut, ffott b)ra utgöraö af Tre Ledamöter fran hwmje Stand, fann Borgare-Sta ket för godt, att i sa matto frångå sitt förra B» sint i ämnet, som Borgare-St mdet remwäl wii-e medeiswa att lltstottet ma utgöras oe Sex Ledamöter fran hwarje NllsStandUt suxe-L. Tx ?i-c)kocoI!o, ). Zergström. Utdrag af Hrotocsllet, hållet hos Sederwärda Bonde Scilttdet, wid Urtima Riksdagen i Orebro den i Junit 1812. S. D. ^emte det Bonde-Ståndet ansett Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående Tryckfliheten, af den -6 sistledne Maji, böra remitteras till ConstitutionS-Utstotlet, har Ståndet alwen pröswat de nu ffedde anmärkningar emot bcmältc Utskotts wid bagge sistförllutne Riködagar, i detta ämne afgifne, och den 12 Oclober i8lo sammanfaltade, men till denna Riksdag hwilandc Ustatande, wara af den beskaffenhet, att de hindra deli antagande och böra till Ullkottet ösweclemnas, för att, efter ytterligare granskning och jemkning af desi Förslag, dermed a nyo ilikomma. Ut su^ra. Ur - Den i Junti. 4n Utdrog afprotocollet, hållet hos >§ederwärda Bonde-Ståndet, stv.id llrtima Riksdagen i Orebro den i Junti 1812. <7?
Föredrogos och lades till handlingarne StalsUlsk:s d. 21 och 24 dennes på bordel lagde mern.: N:o 143, i anledn. af återremiss å utlåt. N:o 105 och N;o 144, i anledn. af erhållen återremiss å utlåt. Slutligen föredrogos och biföllos SlatsUtsk:s d. 21 och 24 dennes på bordet lagde utlåtrn: N:o 145, i anledn. af erhållne återremisser i betänk. N:o 68, ang:de ifrågaslälld befrielse för aflidne presidenten I. P. af Bill berghs sterbhusdelegare från den honom ådömda ersättnings-skyldighet för den efter Tullförvaltaren Finér yppade balans; och N:o 146, i anledn. af väckt motion om rättighet för Lysings häradsboer till utsyning på Ombergs kronopark. II. R. o. Ad. åtskiljdes k1. 11 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. i OS Dea 27 Maj f. m. Tisdagen den 27 Maj 1851. Plenum kl. 9. f. m. Upläsles till justering och godkändes nedannämnde frän Exped.Utsk. inkomne förslag lill R. Sl:s und. skrivelser till K. M. N:o 74, ang:de dispositionen af 1848 ärs krigsrustningsfond tillhörande persedfar, som blifvit i Stockholms utredningsförråd inlemnade; N:o 75, ang:de åtskilliga för det nybildade Artilleri-batteriet i Norrland ifrågakomne ökade utgifter; N:o 76. ang:de ersättning till Majoren G. Bennich för innehafde häslhemmans räntor vid f. d. Westgötha kavalleri-regemente; samt N:o 77, i fråga om undersökning af grunderne för slädernes beskattning. Med tillkännagifvande att Hr Weidenhjelm Ernst Aug., såsom ledamot af LagUlsk. begärt och erhållit 3 veckors ledighet från d. 30:de i denne månad, anmodade H. Ex. Hr Frih. o. Landtm.
Ingen man af insigter förnekar kraften af den häfstång till industriens lyftande som finnes i krediten, och kan således icke heller afstyrka dess användande, men ömtåligheten af dess natur och dess snabbhet att vända godt till ondt påfordrar, alt göra sig väl hemmastadd med naturen af de lagar, som styra krediten och att densamma med försigtighet begagna; ty om det är, såsom en ryktbar skriftställare uppgifvit, vådligt att hufvudsakligen bygga Staters välfärd på de gyllene fjädrar som fällas af den stora verldshandeln, som är en flyttfogel, så är det ändock vida vådligare att bygga denna välfärd på ett så flygtigt väsen, som den immateriella krediten. Huru mycket mera af bankomyntet genom de tillkomne nya privat-bankerna skall undanträngas ur rörelsen, kan ungefärligen slutas af maximibeloppet för deras oktrojer, jemförde med beloppen för de äldre privat-bankerna. Det är en gammal erfarenhet, besannad i alla länder och nu jemväl och det icke första resan bekräftad hos oss, att ett sämre mynt, utsläppt vid sidan af ett bättre, utäter det sednare ur rörelsen. I rikets södra provinser har det redan länge hört till en sällsynthet att få se i allmänhetens händer en af riks-bankens sedlar å 2 r:dr. Huru länge detta vådliga förhållande, ty större skepp har man sett segla omkull, skall fortfara är ovisst, ty privat-bankernas småsedlar synas vara särdeles 6* 84 D c n 8 J an i a ri. segslitna och hafva en sådan fallenhet att blifva långlifvade, att kanske slutligen intet annat deremot hjelper, än konfiskation och ltöler. Under olyckliga förhållanden förfarer riks-banken icke så våldsamt, emedan dess hufvudmotiv icke är enskilt vinning; dess utelöpande sedlar minskas väl genom silfver-uttagningen, men icke, utom nödtvång för myntvärdets upprätthållande, minskar den för näringarne lånetillgången inom de bestämda förlagskapitalen; med cit ord, der göras under dessa svåra förhållanden uppoffringar för det allmänna bästa.
Co nicer-deS betänk ndc af ar 1803 warder li!I sin grund antagit, och i sölje deras word sani masi förestå hela Stuteri,Inrättningens sörflyrrande ifrän Kunqsöhr till Strö nsbolm, såsom i flera afseende-, för sjellw, Inrättning n förmånligt och tillika gagneligt för Slaten sä mycket qagneligare derigenom, att den förstnämnde af desi., KongSgärdar, säsom den betydligaste till hemmantal och område, va sätt kan lämna en tillgäng, alt igenom arrenden eller försäljning u»dcr de rjenligaste ost) bäst p..staude wil» .kor, föröka Statens medel och inkomster. K. kurell. Enligheten med Originalet intygar kräciellur. Afskrift L. Förrän Högkofl. Stats-Utffoltet stadgar sitt be, flut angående Kronans Stuterier wägar >ag utbedrr mig UtfloltelS upmärksamhet wid följande ödmjuka anförande: Flere hofwa warit af den tankan atk Stuteri: erne wid Kungsöhr och Strömsholm borde nedläg, gas derföre att de hästar som derisrän erhällitS utgjort den enda inkomst som Stats,Merkel kunnat påräkna af -5o§ Den 21 December. as dcsta bekydeliga Kungsgårdar; men om inrättningens felaktighet orsakat en Srats-Wcrkets förlust, som igenom en förändrad hushållning kan förekommaS sä anser jag del betänkligt, att med ett läll fattad! beslut, som erfarenheten kunde gifwa anledning att ängra förstöra en gammal inrättning, förrän man noga öfwerwägat dest förmäner och olägenheter. Ifrån Strömsholm och Kungsöhr torde Stuteriet kunna förenas och förminskas till ett enda, ej större än att det kan underhällas af afkastningen af Strömsholm, hwarigcnom winnes hwad Kongl. SatS-Bereduingen föreslagit att Kungsöhrs egendom efter Mdd Landtmätare förältning kan fördelas och utarrenderas pä zo, 40 eller 50 är.
Den förmän husbonden e° medlertid kan draga af sädane, stall ej betydligt minstas af detta wilkor, och om denna Torpare eller pä förhand contracterade Soldat skulle blifwa för gammal innan krig inträffar, Det Gud gifwe; marchere dä dest son eller nägon annan af jordägaren i förtid antagen karl; och den öfwertygelsen torde ej wara oriktig at en mättligt stor Armee, wäl försedd och förd af et til god disciplin? strängt och förnuftigt 638 Dcn 13 Junit. hälliL Befäl, är nyttigare för Swerige, än maroderande folkskaror, som wi förbdet är sägo öfwerswämma och pä bondwagnar genomftyga wärt olyckliga Land. (larl Begärdes pä bordet l den del deraf, som rörer förslag Lil en ny inrättning af den indelade Herr 8vecl6N8<isrna, klric 1?lioma8, haLe til yrotocolwt ingifwit följande Ödmjukaste iVlemorial/ At et lands sjelfständighet i de siesta fall och alltid pä längd, är säkrast bewarad genom styrkan af dest millian iska förswar är lika sä sannt, som at denna styrka nu är hos ost mindre swarande mot ändamälet. Den indelta ^rmLsn, complett efter stat, utgör med Lav-Ulsris och Infanteris ej mer än 25MO man och den wärfwade (sjömanskapet undantaget endast 6"oo man. Jag wet ej huru mänga vacanceiför närwarande finnas wrd deste /trmösr; men deras antal mäste wara betydande, och jag fruktar at den wanliga ^-ck-utsi-in^g. rn -tboy-u wtd de indelta Regementerna ffulle lika säkert bereda Rust - och Rotbällares undergäng, sonr den wid de wärfwade blef i werkställigheten snart sagt omöjlig. I denna ställning befinne wi ost i et widk utseende krig. Det är sant Underhandlingar äro nära at öpnas med den mägtigaste af wära sien - Den iZ Ilmii.
Ständer underställda förslag till stadganden i Riksgälds-kontorets nya Reglemente, får Utskottet härmed till Rikets Ständers granskning och fastställelse aflemna de afdelningar utaf samma Reglemente, hvilka böra innehålla stadganden, angående utbetalningarne af ^»slagen till folkundervisningen, riksdags-kostnaderne, aflöningen för Rikets Ständers Justitie-Ombudsman och hans tjenstebiträden m. 11., samt innevarande års stats-fyllnadssumma, jemte ersättningen af uppkommande brister i stats-inkomsterna och förslags-anslagen, äfvensom angående de å Riksgälds-kontoret anvisade kreditiver. Med åberopande af hvad Utskottet i Memorialet N:o 347 erinrat i afseende på den nummerordning, hvarunder de föreslagna §§ äro upptagna, får Utskottet, rörande innehållet af och förändringarne i de afdelningar utaf ifrågavarande Reglemente, som finnas härvid bifogade, meddela följande upplysningar: 148 §, angående de vid 1840 och 1841 samt 1844 och 1845 års riksdagar för folkundervisningens befrämjande beviljade och såsom outtagna i Riks-, gälds-kontorets räkenskaper ännu balanserade anslagssummor, motsvarar 128 § af 1851 års Reglemente, samt innehåller ett nu tillagdt stadgande om afförandet ur nämnde räkenskaper af hvad före nästa års utgång icke blifvit lyftadt Rih. till R. St. Dä, under de sednare arén, någon utbetalning utaf berörde anslagssummor icke ifrågakommit, och då ett fortsätt balanserande af desamma synes ändamålslöst, har Utskottet, i öfverensstämmelse med Rikets Ständers vid dylikt förhållande förut fattade beslut, ansett sig böra föreslå detta tillägg; varande i den nu föreslagna § de Folkskolelärare-seminarier uppgifna, för hvilka ifrågavarande medel varit anslagna och disponerade.
Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet går härmed att afgifva sitt yttrande öfver en motion af ofvanberörda innehåll, som blifvit väckt inom Hedervärda Bonde-Ståndet af Riksdagsfullmägtigen Erik Jonsson från Westmanlands län (motionen N:o 176), och, efter remiss till Lag-Utskottet, blifvit, jemlikt 45 § Riksdags-ordningen, till Sammansatta Utskottets behandling öfveriemnad. Motionären anför, hurusom, efter del genom Kongl. Förordningen den 12 November 1858 tillåtelse blifvit lemnad att för alltid under full (ganderätt från hemman afsöndra lägenheter om, i vissa provinser, minst tre och i öfriga delar af riket minst två tunnlands eller deremot svarande qvadratrefvars areal, väsendtlig skada kunde ådragas inteckningshafvare eller köpare af hemman, derest de ej vore i tillfälle att med säkerhet inhemta huru mycket af hemmanet genom afsöndringar för alltid vore under full eganderätt till annan upplåtet. Efter skedda afsöndringar kunde en person köpa t. ex. i mantal i förlitande på skifteshandlingars uppgifter om dertill hörande egor, men blefve deruti ganska bedragen, då han förr eller sednare inhemtade, hvilka afsöndringar derifrån skett. Inteckningshafvarne kunde ej vaka deröfver, att deras rätt ej förminskades, och kunde icke veta till hvem eller hvilka de egde att hålla sig för den minskning i deras säkerhet, de genom afsöndringen lidit, sedan de utkräft sin rätt af egaren till sjelfva hemmanet. Det vore af dessa skål icke tillfyllest, att de upplåtelser, hvarigenom afsöndringar skedde, uppbjödes och lagfores; men all nödig säkerhet, såväl till köpares och inteckningshafvares betryggande, som till den allmänna kreditens bevarande, kunde, efter motionärens förBih. till B. St.
Då Rikets Ständer funnit det vara af vigt, alt uttryckligen medgifva Magistrat i stad och socknenämd å landet rättighet att auktionsanbud förkasta, om detsamma, ehuru öfverstigande det uti § 16 af författningen stadgade minuthandelseller utskänkningsminimum, icke innefattar det försäljningsbelöpp, som näringsidkaren anses kunna under ett år afyttra, samt, enligt ordaställningen i 2 mom. af § 14 (15), det förutsattes att utskätikningsrältighet vid Gästgifveri blifvit uppsagd, då den uti närmast föregående § af författningen föreskrifna soeknestämma under loppet af Maj månad hålles, men denna föiulsättning icke är riklig, emedan på flere orter taxeringen sker i slutet af Maj eller början af Juni månader, och fatalietiden för Gästgifvare att afsäga sig utskänkningsrätligheten tilländagå:1 en månad sednare, i hvilken händelse det icke anses möjligt att vid den anbefallda sockneslämman i Maj månad taga ärendet under pröfning, hafva Rikets Ständer sökt alt, genom en något förändrad redaktion af §§ 10 och 14 (15), dels uti dessa §§ inrymma rättighet för Magistrat i stad och socknenämd å landel att förkasta auktionsanbud, om detta icke innefattar det kannetal bränvin, som ansåges kunna å delifrågavarande minuthandelseller utskänknings-slället alvttras, och dels afhjelpa ofvan antydda oegenlligbet. §§ 17 (18). Den i § 17 af nu gällande författning stadgade afgift för utskänkning af bränvin har, lill åstadkommande af lättnad i densammas beräkning sedan nya myntsystemets til - ExpeditionsU ts ko t tets Förslag till underd. Skrifvelse N:o 126. 339 tampning vidtagit, blifvit höjd frän densammas nuvarande belopp 12 sk. banko eller 37j öre riksmynt till jemna 40 öre för hvarje kanna af beräknade utskänkningsbeloppet. § 33 (34).
Cederström yttrat om ordalydelsen af 56 § Reg.F., ber jag om förlåtelse, att jag icke kan förstå denna § på samma sätt som Hr Frih. Jag linner nemi. det vara tydligt, att, om skiljaktiga anmärkn:r emot eli förslag göras, hvaraf den ena sidans går ut på förkastande och den andra sidans på hvilande af förslaget, man både kan och bör votera emellan antingen det bör hvila eller förkastas; och om en sådan af grundlagsstiftaren oförutsedd händelse skulle inträffa, att alja fyra Stånden förenade sig om alt förkasta ett Conslit.- Utsk:s förslag, måste det vara gifvet, att hvad som blifvit förkastadt, finge blifva förkastadt. Den orimligheten skulle el - Den 4 December f. m. 65 eljest, enligt hvad jag uti mitt första yttrande utvecklade, kunna inträffa, att ett Constit.Utsk. vid en riksdag kunde tillstyrka det mest förderfliga grundlagsförslag, hvilket vid en derpå af Regeringen sammankallad urtima riksdag, genom Regeringens inflytande, kunde genomdrifvas, hvarigenom grundlagens klara syftning förfelades, att nemi. tvenne riksdagars sammanstämmande opinion erfordras till en grundlagsförändrings antagande. Jag har för öfrigt fästat uppmärksamhet dervid, alt Hr Frih. så hårdnackadt försvarat, att ordet besluta i 56 § Reg.F. betyder både bifalla och afslå, och att Stånden således icke skulle äga rätt att vid första riksdagen afslå ett grundlagsförslag. Det är verkligen ganska beqvämt att på det sättet tolka grundlagen utan sammanhang med en hel efterföljande period; ty ostridigt lärer det väl vara, att grundlagen klarligen förutsätter, att antingen alla fyra Stånden vid tvenne riksdagar, eller majoriteten af förstärkta Constit.Utsk. vid deri ena och samtliga RiksStm vid deri andra, skola hafva gillat ett grundlagsändringsförslag, om det skall kunna blifva grundlag. JVu vill man dock tyda det derhän, att RiksSttn kunna afslå förslaget vid den första riksdagen, men antaga detsamma såsom lag vid den följande.
Efter Utskottets tanka, är edgång lika lämplig och antaglig uti mål af ifrågavarande beskaffenhet, som i andra, der tvist är om gälds betalning och sanning ej annorledes än genom värjemåls-ed utletas kan, hvilket sistnämnde förhållande ofta måste inträffa, då frågor uppstå derom, att gäldenär efter egendoms afträdande eger tillgångar, som han sedermera förvärfva!. Denna § är i öfrigt författad i öfverensstämmelse med den princip, som genomgår hela förslaget, eller att hysätlning ej hör ega rum, sedan visshet vunnits, att alla tillgångar blifvit af gäldenären framgifne. De ändringar, som blifvit yrkade, skulle deremot rubba de grunder, hvarpå förslaget i sin helhet hvilar; hvarföre de ej eller af Utskottet understödjas. 5 och 6 §§. Den förra § har blifvit lemnad utan anmärkning och då andra förändringar eller tillägg i 6 § ej blifvit ifrågasatta, än de, som skulle föJjt, 8 Lag-Utskottets Utlåtande, N\o 157. i händelse bysällning ansetts bora inom viss, förut bestämd, lid begränsas, samt ej esa rum, om icke skuld uppgingé till visst belopp; så lärer, i följd af hvad Utskottet i dessa delar af ämnet redan yttrat, jemväl sistnämnde § böra förblifva i dess förra skick. Slutligen och i anledning af en u’af Herr Doctor Moren gjord framställning om behofvet af ett lagstadgande derom, att en gäldenär icke må bunna bysätta sig sjelf och derigenom gäcka andra fordringsegares anspråk, på hvilket fm hållande exempel icke skall saknas, får Utskottet vördsamt erinra, att bysattningslvånget emot en sådan gäldenär synes vara vanmägtigt, men att den, som vill göra fordringsanspråk emot honom gällande, eger begagna den i Concurs-lagen anvisade utväg tilt försätta honom i concurstillslånd; hvadan ett lagstadgande i den af Herr Doctor Moren uppgifna syftning synes vara både olämpligt och obehofligt.
Af bokar faller skuggan sval kring villorna på strand. I fjärran: segel utan tal emellan haf och land. Men väldigast dock griper mig det vida Sundets duk, som framför ögat breder sig, så sommarblå, så mjuk. Jag ofta se ' n vid Sundet drömt och diktat där min sång, och aldrig jag det intryck glömt det gaf mig först en gång. En längtan ljuf och underbar mig drager dit hvar vår. Fast lifvet sig förändrat har, ej hjärtat räknar år. Hvar gång flyttfågelskaran styr fram söder, hän mot nord, då blir min känsla liksom yr, jag skynda vill ombord. Ack, längtan gör ens hjässa hvit, men röd är hjärtats grund. Visserligen våga vi ej bestämdt förneka, att sådana styfmödrar, som sagan framställer, kunna hafva sina motstycken, men i så- dant fall tjäna då undantagen till att belysa regeln. T y i nio fall af tio är det helt visst den nya modrens ärliga uppsåt att som sina egna älska och fostra de barn, hvilka tillhöra den man, hon skänkt sitt hjärta. Det låter knappast tänka sig, att hon i lättsinne eller af egennytta skulle inträda i en så svår oeh uppfordrande ställning som en andra moders, näppeligen spelar själfviskheten någon röl vid ingåendet af ett sådant äktenskap. En kristen kvinna tager ej ett dylikt steg utan allvarlig bön till Gud om hjälp att fylla sina ansvarsfulla plikter och att städse vandra inför hans ögon; en kvinna blott och bart uppfostrad i ett kristet samhälle och med humana tänkesätt, måste, äfven hon, hysa den fasta föresatsen att göra gagn och icke skada, sprida glädje och icke sorg i det hem, där hon inträder för att ersätta en älskad afliden, och där unga hjärtan behöfva värmas af kärlekens sol. Men huru blifver icke hennes lott allt annat än afundsvärd! H o n mötes af motvilja, köld och misstänksamhet, i bästa fall af stram tillbakadragenhet hos de barn, hvilka hon i kärlek och de bästa afsikter närmar sig, och mot hvilka hon vill åtaga sig de dyrbaraste plikter.
Hvilket särskildta yttrande skulle betänkandet åtfölja.’’ Slutligen och i anledning af derom väckt fråga, skulle i Protocollet anmärkas, att Committerade ansågo fästnings-fångarnes sysselsättning böra i allmänhet blifva af enahanda beskaffenhet, med hvad i det projecterade Reglementet för försvarslöse personer vore föreslaget, så vidt locala omständigheter sådant medgåfve, hvarom vederbörande Commendanter borde lemna upplysning. Ut supra. Ex Protocollo IV. Snoilsky. Afskriftens vigtighet bestyrker Fab. Edelstam , Tjenstförrättande Ca neel lise.' Ang. inr, af ett allm. arb. och Corrlclionsh. rn. trt. 139 Afskrif'. Ut. A. Calcul öfver kostnaden för den föreslagna Corrections-Inrättningen i Stockholm för 300 Man. 1:0 Capital-utgijter. Inköp af fastigheten Barnängen 35.000. Rdr B:o Nödiga reparationer enl förslag 43.000. Inredning af rummen, m. m. xo,ooo. ggooo 2:0 Arli ge utgifter-. Föda å 5 sk. Banco om dagen för 300 man ii:8oo. Beklädnad å 10 R;dr för d:o 3,000. Ved, ljus, underhåll af sängkläder m. m - 4 000. Aflöning enligt projecterad af lönings-stat 8,ooo26,Roo. Hvarifrån bör afgå för fångarnes arbetsförtjenst beräkriadt efter minst 200 man uti 300 arbetsdagar å 9 sk. om dagen 11,250. Besparing af till Wadstena an slagne 22,000. Dito för 30 mans vakt med befäl derstädes 3^500. 36,750, Hvadan Staten årligen besparar 9,950 Ridr, som inom 9 år godt utgöra Capital - utgiften 88,000 R;dr. Härtill får vidare läggas, att de å Wad* J40 Ang.inr. of ett Allm.