Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid jemförelse af fångarnes antal i olika län synes ett missförhållande i afseende ä cellfängelsernas storlek och anordning ega rum. Så till exempel utgjorde de — 14*2 — häktades antal under år 1801 för Blekinge län 480 och för Kalmar län 597. För det större fångantalet i det nyssnämnde länet fanas blott ett cellfängelse, nemligen i Kalmar med 102 ljusa och 5 mörka celler, under det för det mindre antalet i Blekinge län funnos att tillgå 2:ne sådana fängelser, det ena i Karlskrona med 90 ljusa och 5 mörka och det andra i Karlshamn med 32 ljusa celler, eller tillsammans långt större autal än i Kalmar län, hvars utsträckta läge och stora folknummer, utgörande vid början af revisionsåret 221,029. dessutom synes hafva lemnat långt större anledningar att der förlägga 2:ne fängelser än i Blekinge län med dess mera centrala belägenhet och en folkmängd af endast 117,875 personer, Då nu bevakningskostnaden för det mindre antalet fångar i Blekinge län, i följd af denna anordning, för revisionsåret uppgått till 6,018 R:dr 57 öre, elier till nära dubbelt mot det belopp, 3,749 R:dr 78 öre, hvartill kostnaden för bevakning af det större antalet fångar i Kalmar län under samma tid sig bestigit, hafva Revisorerne ansett förhållandet böra, till den åtgärd Rikets Ständer må finna lämplig, här anmälas. Kongl. Stuteri-öfverstyrelsen. Uti 2:ne särskilda med anmärkningar i Kongl. Kammar-rätten granskade redogörelser lemnäs redovisning för de till Stuteri-öfverstyrelsens disposition ställda statsanslag, hvilka på följande sätt blifvit använda: a) Ordinarie anslaget Debet. Balans från år 1860: Tillgångar Uppbörd; Statsanslag Räntemedel För försålda hingstar. Skulder K redit. Balans från år 1860: Utgifter'. Aflöning och expenser Reseoch traktamentspenningar . 1,150: — 2,106: 71.
Utskott får jag vördsamligen anhålla. Stockholm den 29 November 1862. C. E. Ljungberg. 161. Af Herr Ljungberg t angående pension för Majoren i Arméen August Hahr. Den lön för möda och använd talang, den emot nöd betryggade lefnadsställning på ålderdomen, som är de män förbehållen, hvilka äro anställde i tjenstbefattniugar, som i större eller mindre mån äro egnade åt vetenskapernas befrämjande kommer icke de män till godo, som med lika, ofta större, insigt och förmåga, af ren kärlek till vetenskaperna, utan lön, egna sig åt dessas odling. Kanske är det likväl de, som hufvudsakligast fört vetenskaperna framåt och som hårdast dragit arbetets tunga, kanske äfven de, som först måste med brutna krafter lemna älskade odlingsfält åt yngre förmågor. En af dessa oförtrutna arbetare är Majoren i Armén Aug. Hahr, som i 36 år oafbrutet egnat sin tid åt utförande af kart-arbeten öfver Sverige, dels såsom Topo graf-officerare från 1821 till 1837, med rekognosceringar, uppritning och gravering af Militärkartverket, dels såsom tjenstgörande åren 1842 —1844 vid Generalstabens lithografiska byrå, med gravering af den stora skolkartan i 4 blad öfver Sverige och Norrige, utgifven på Statens bekostnad, dels under åren 1845—1848 med kartarbeten i och för jernvägsundersökningarne för Orebro—Nora—Hultbanans anläggning, samt slutligen från nämnde år med författande och utgifvande af 4 större statistiska kartarbeten. Hvar och en vet att dylika arbeten, huru förtjenstfulla de må vara, likväl icke i allmänhet gifva någon egentlig behållning; och på det sist utgifna af dessa kartor öfver mellersta och södra Sverige, häftar en skuld af betydligt belopp.
Upplästes och lades till handlingarnc ankomne prot.utdrag, Den 3 Maj. 357 från PresteSt. af d. 26, från BorgareSt. af d. 26 och 28, samt frän BondeSt. af d. 28 dennes. II. R. o. Ad. åtskildes kl. ^ till 3 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. ♦»<? <$<3 @ Måmlagcn den 5 Maj 1845. Plenum kl. £ till 8 e. m. Frih. Palmstjerna, Nils Fredr.: För icke mycket lång tid tillbaka hörde jag Hr Gr. o. Landtm, påminna Ståndet om nödvändigheten deraf, att R. o. Ad:s medlemmar i förstärkta Utskott behagade iakttaga den för dessa Utsk:s sammanträden utsatta tid och sig derstädes infinna. Oaktadt denna så nyttiga påminnelse, hände sig dock i dag med förstärkta BancoUtsk., att dess göromål icke förrän 1 limma efter den anslagna liden kunde börjas, derföre att en ledamot af R. o. Ad. saknades. 119 personer måste vänta för denne ende ledamots skull, och förlorades derpå en hel limma. Detta var dock icke den enda följden; förstärkta LagUtsk., som skulle samlas kl. ^ till 1, nödgades af förenämnde orsak vänta en full .] timma, enär BancoUtsk:s voteringar före kl. 1 icke kunde komma till slut. Om detta skedde endast mellan R. o. Ad:s egna ledamöter, så vore det mindre maktpåliggande, ty man kunde hafva, den ena med den andra, litet tålamod; men jag hemställer, huruvida det hr passande mot Medstånden, att dessas medlemmar af Utsk:n på detta sätt uppehållas och förlora tiden. På dessa grunder vågar jag föreslå följande: l:o Alt Ståndet hos II. Ex. Hr Gr. o.
Då så väl under sistförflutna riksdag, vid hvilken jag som ledamot uti Bevillnings-Utskottet hade äran deltaga i dess förhandlingar, som i de offentliga diskussionerna inom Landtbruks-akademien samt på de allmänna landtbruksmötena i provinserna, den åsigt, besynnerligt nog, velat gifva sig luft, att det system till tull-lagstiftning, som nu är gällande, skulle för det Svenska jordbruket verka menligt, samt motarbeta dess utveckling och förkofran, och, i följd deraf, vara en verksam orsak till det förmenta betryck, i hvilket Sveriges onekligen vigtigaste näringsgren, anses befinna sig, anhåller jag vördsamt, att, i anseende till frågans stora vigt, få taga Ridderskapet och Adelns uppmärksamhet i anspråk med en motion, som, om den lyckas tillvinna sig Rikets Ständers uppmärksamhet, möjligen skulle i sina konseqvenser verka till det Svenska jordbrukets fördel. Den frågan huruvida jordbruket för närvarande verkligen är eller icke är i en betryckt ställning kan ses från flera sidor. Det kan icke bestridas, att under några år flera missgynnande omständigheter inträffat, hvilka otvifvelaktigt utöfvat ett menligt inflytande på jordbrukets ställning i och för sig. Mindre goda skördar i förening med höga arbetslöner, föranledda af den stora liflighet i arbetet och rörelsen inom alla grenar af näringarne, dyra förlager i anledning af penningemarknadens ogynnsamma ställning, under en längre tid, samt en viss osäkerhet i alla slags indu Ihh. till R. St. N:o 119. striela och merkantila förhållanden, hvilka, i följd af den politiska ställningen, i hela verlden verkligen förefinnas, äro fullt tillräckliga att hvar för sig och tillsammans väcka oro och nedslagenhet, der endast lugn och trefnad borde råda.
Utskottet, som alltså gillar hvad i denna syftning blifvit anmärkt, har, i följd deraf, gifvit 15 §, den 14 § uli det nya, förändrad redaktion, jemlikt hvilken denna § äfven kan tillämpas vid itererade inbrott, af hvilken anledning Utskottet slutligen tillagt, att inbrott skall i fråga om straff-förhöjning anses lika med stöld, eller egentligen gjort 17 § till ett mom. uti den förevarande, sedan densamma likväl blifvit så förändrad, att den klart uttrycker meningen. Ett par talare hafva visserligen funnit det betänkligt, att stadga det andra gången snatteri skall med straff beläggas såsom första gången stöld; men dermed äro de skäl ej vederlagda, hvarpå Utskottet grundat sitt förslag om förändring i denna del af gällande lagstiftning, och om hvilkas vigt Utskottet, vid en förnyad pröfning af frågan, blifvit än mera öfvertygadt. Stadgandet härutinnan är derföre bibehållet oförändradi i 13 § efter nya ordnings-följden. På sätt nyss är nämndt har 2 mom. 12 §, om flera stölder, blifvit flyttadl lill den §, som handlar om särskilda snatlerier, eller den 15 § i nu framlagda förslag, såsom afseende lika beskaffade förhållanden. Men derjemte har berörde mom. undergått förändring. Efter 40 Kap. 2 § Missgernings-balken skall den, som stulit på flera ställen, eller tider, om han förut ej stulit, dömas för alla dessa brott, »som den första gången stulit». Härmed är uttryckt den grundsats, alt flera stölder, hvarför man på en gång lagföres, skola betraktas såsom gemensamt innefattande en gerning; och denna grundsats är af Lagberedningen vidhållen, dock så att flera stölder, som betraktats såsom fortsättning af samma brott, böra anses såsom en försvårande omständighet. Samma tanke låg äfven till grund för Utskottets förslag i denna del; men deremot liar dock med fog blifvit anmärkt, att grundsatsen ej är fullt uttryckt samt att förslaget ej eller har tillämpning på det fall, att flera ej qvalificerade stölder på en gång blifva föremål för åtal.
Vid sådant förhållande, och då Utskottet dels biträder den åsigt, att, när tillgångar finnas för handen, en klok hushållning bjuder att heldre på en gång fullständigt upprensa farleden, än att söka partielt afhjelpa olägenheten genom blott det ena vrakets upptagande, dels, vid det förhållande, att här icke är fråga om undanrödjande af något utaf naturen förorsakadt hinder för Stockholms sjöfart, utan blott att återförsätta inloppet i samma skick, som det haft, innan detsamma på grund af Styrelsens, för Rikets skyddande mot fiendtligt infall, vidtagne åtgärder, blifvit försvåradt och lill en del stängdt, anser yrkandet, att Stockholms stad må uti kostnaden deltaga, icke stå tillsammans med billighet och rättvisa, får Utskottet tillstyrka, att Rikets Ständer för Kodjupets fullständiga upprensning måtte bevilja hela den dertill erforderliga summa, 44,000 R:dr Banco. i3:o Utskottets yttrande, i anledning af Friherre Cederströms, A., motion om uppmuddring af Södra Stäket, har af Preste-Ståndet blifvit lemnadt utan anmärkning och af Bonde-Ständet bifallet. Inom Ridderskapet och Adeln har dels motionären anmärkt, att
Hvad den frågan beträffar alt R. o. Ad. stannar i olika beslut med de öfriga Stånden så betyder det ingenting; ty om alla de öfrige RiksStänden bifalla betänk, oförändradt, så blir det R. St:s beslut; men jag skulle önska att åtminstone R. o. Ad. ville i sitt protokoll, genom antagande af den af mig före - Den 27 September. 507 slagna förändrade ordalydelse, ådagalägga, att Ståndet icke delar den öfvei tygelsen, att man bör skrifva till K. M. och begära hvad Regeringen efter all sannolikhet icke kan fullgöra. Hr von Hohenhausen, Mich. Sifv.: Hvad det uttryck beträffar, som Hr Printzensköld yrkat måtte utur den föreslagne skrifvelsen uteslutas eller orden ”lill Rikets näst sammanträdande Ständer, ”så kunna de väl icke anses hafva den ytterliga utsträckning, att de skulle kunna anses innefatta en olaglighet, i hvilket fall jag genast skulle biträda Hr Printzenskölds mening. Orsaken hvarföre tiden möjligen icke kommer att räcka till, är att söka deruti, att sä många andra vigtiga göromål äro för handen för Regeringen intill nästa riksdag. Utom det att förändringen icke är be höflig vore det äfven mindre välbetänkt att så nära vid slutet af riksdagen söka få ett nytt förslag. Hvad åter Gr. Sparres åsigt angar, hvilken går ut pä ett afslag å förevar, betänk, och ett förordande af Utslcs förra tillstyrkande i ämnet, så får jag anmärka att antagande af Gr:ns förslag skulle föranleda till en förminskning, i de afgifter, som nu efter matlag utgå, d. v. s. att då man nu icke får sammanslå särskildta hemmansdelar i olika hemmans-nummer till ett matlag vidare än alt de tillsammans icke öfverskjuta [ hemman, sä skulle denna sammanslagning efter förslaget få ske ända lill och med ett helt hemman, hvilket således helt och hållet skulle vara till fördel för dem, som brukade större jordegendom under ett matlag. Det ansågs likväl af pluralitelen icke vara lämpligt att endast afse detta.
R:dr må beviljas såsom anslag utan återbetalnings-skyldighet; börande det öfriga utgå såsom lån emot de betalningsvilkor, som i !3:de mom. af g 100 finnas föreskrifna; och komma jemväl de i nyssberörde § införda stadganden och bestämmelser, angående ordningen och vilkoren för statsbidragens utbetalning, att i afseende på denna anslagsoch lånesumma tillämpas. § 98. Utom de för utdikningsoch vattenaftappnings-arbeten, enligt nästföregående §> anvisade medel, hafva, under deruti åberopade vilkor och med enahanda föreskrifter angående statsbidragens utbekommande samt dermed förenade åligganden, Rikets Ständer för nedannämnde 2:ne arbetsföretag beviljat särskilta lån och anslag, nemligen : l:o för sänkning af sjöarnc Långhalsen, Yngaren och Hallbosjön, jemte flere mindre sjöar, inom Rönö, Jönäkers och Oppunda härader i Södermanland, ett lån å Femtiolusen R'dr; och 2:o för utdikning af Stora Mossen samt sänkning af Käfsjön, Harsjön och Svanasjön m. fl. sjöar inom Ostbo och Westbo härader af Jönköpings län, ett lån å 25,000 R:dr och ett anslag utan återbetalnings-skyldighet å 20,000 R:dr, eller tillsammans Fyratiofemtusen R:dr. 16 Stats-Utskollets Memorial, M 347. § 99. Likaledes hafva Rikets Stander, dels för sänkning af sjöarne Stora och Lilla Rengen, Jernlunden, Asunden, Emmern, Slriern och Nimmern inom Hanekinds och Kinda härader i Östergöthland och dels för åstadkommande af eu båtled genom och mellan förstnämnde 4 sjöar, beviljat och lill utgående från Riksgälds-kontoret anvisat ett särskildt lån å Etthundrasextiotusen Ridr, under dervid fästadt förbehåll, att vederbörande låntagare skola vara ansvarige för så väl den föreslagna båtledens som sjösänkningarnes fullständiga utförande.
* Han förnedrar sig anda derhän att åberopa erkenidskrifvaren The-veneau de Morande.sakrerna (A Journal during a resuknce in France from the be-ginning of august to the middle of septetnber 1792. By John Moore, M. A new edition oorrected. In two volumes. Födande dag gick han, i sällskap med en bekant, till Abbaye, ooh såg omkring ett par hundra personer st&amp; som åskådare utanför fängelsets port. Han mötte sedermera en hop folk, om hvilken man ber&amp;ttade honom, att den företräddes af prinsessan de Lamballes hufvud som bars p&amp; en pik, och han fiek om mordet p&amp; drottningens väninna höra uppgifter, som » ej Uta sig återgifvas ». Man kan lätt föreställa sig, med hvilken ifrer han skulle uppsamla ocli anteckna hvad han vidare erfor om tilldragelserna i Paris, som han lemnade den 4 september. Under den ganska långsamma resan upp till Calais fick ban kännedom om massakern i Versailles på flngarne från Orléans; den 3 oktober antecknar ban Cazottes räddning genom dottern, hans in * st&amp;llelse inför kriminaldomstolen af 17 augusti, dom och afrätt-ning. Den 10 oktober återkommer han till Paris, midt upp i debatterna om septemberdagarne och ansvarigheten för dem. Man ser af dagboksanteckningarna, att dessa fasansfulla händelser ofta återkommo i samtalen med hans vänner och bekanta i Paris; han berättar nya detaljer, såsom om Malteserriddaren Bertrand, hvilken frikänts af Maillards domstol i Abbaye den 7 september. Först i böijan af december lemnade han Paris, och återvände till England vid midten af månaden. Han har emellertid intet att meddela om m: lle de Sombreuils modiga och lyckosamma handling. Antingen har han intet hört om denna detalj; eller ock har han ej ansett sig hafva någon synnerlig anledning att om-förmäla den.
Före 1835 års bevilln.stadgas tillämpning blefvo dylika beslagare-andelar icke påförde bevillning, sedan, vid en derom uppkommen tvist, K. M., genom nåd. br. af d. 19 Juli 1814 till General-tulldirectionen, i nåder förklarat, att beslagare-andelar af confiscerade varor och böter i confiscatiousmål icke kunna bevillning åläggas. Men efter år 1835 har, till följd af den tolkning, man gifvit samma års bevilln.staga, bevillning ansetts böra påföras beslagare-andelar. Härigenom hafva en mängd anmärkningsmål rör:de högst obetydliga summor uppkommit och föranledt en vidlyftig skriftvexling. Beslagsmål afgöras ofta i högsta instansen först efter 2 å 3 års rättegång, och beslagaren vet således icke, hurudan utgången kan blifva och huru mycket honom må tilldömmas, men måste emedlertid, med större eller mindre summor, godtgöra beslagsbiträden och angifvare, hvilkas namn måste förtigas och emot hvilka inga anspråk på deltagande i det långt efteråt utgående bevillningsbeloppet kunna i laglig väg göras gällande, och på förhand kan detta belopp aldrig beräknas, emedan del heror af den summariska höjden af beslagarens sammanräknade löneförmåner och extra ordinarie inkomst.
Gerd, Gymers och Gullveig-Aurbodes sköna dotter, i hvilken Fröj vardt förälskad. 30, 32, 131–141. Gere, den ene af Odens ulfhundar. Gersime (»Smycke»), dotter af Fröja och Svipdag. 161. Gevar (Gævarr, Gevarus), binamn till Nannas fader, luftkretsens och månens väktare Nöckve. Kallas äfven Nep. Symboliseras i dikten Fjölsvinnsmal som den guldlysande hanen Vidofner, bland hvars nystkotor den glänsande skära förvaras, som kan bota Sinmaras sorg och mot hvilken hon vill utlämna det i hennes förvar varande Valandssvärdet. Gifer (Gifr), 1) trollska väsen, som kringflyga i luften. Oden och Tor äro stundom ute och ränsa luften från dem; 2) binamn till Odens ulfhund Freke. 24. Gilling, Gylling, nyckeln till den underjordsport, genom hvilken de döde ha att ingå. Gimle, den med guld taklagda sal, i hvilken den kommande världsålderns människor skola bygga och njula evig glädje. 197. Ginnar, dvärg. Ginnregin, benämning på gudarne; företrädesvis, som det vill synas, på vanerna. Ginnungagap, det tomma svalget i Kaos, hvari köldoch värmeböljorna mötte hvarandra. Gipul, underjordsälf. Gisl, Gils, en af asarnes hästar. Gjall (Gjöll), älf i underjorden. 182. Gjallarbron, den guldlagda bron öfver underjordsälfven Gjall. 130, 182. Gjallarhornet, Heimdalls under världsträdet i underjorden förvarade lur, hvarmed Ragnarök skall förebådas. Gjalp, en af Geirrauds döttrar. Har någon tid varit bland de jättemör, som draga världskvarnen, hvarför hon också räknas bland Heimdalls mödrar. Gjuke (Gjúki), densamme som Slagfinn.
Jemte det jag anhåller att få förena mig med Gr. Löwenhjelm och Hrr Aminoff och Prytz, får jag i prot. nedlägga min lifliga protest emot den inkonstitutionella maktfullkomlighet som R. o. Ad. genom ett föregående beslut tillagt ett Utsk. Jag kan ej annat än tinna detta vara ett ganska betänksamt järtecken för vår bristfälliga representation. Innan man fattade ett sådant beslut borde man hafva besinnat, att den politiska vinden ofta vänder sig och att vinden vid en annan Riksdag möjligen blåser åt ett annat håll. Någon förändring i Usta Ilufvudtiteln kan vid denna Riksdag ej vidare ega ram, men om jag vid nästa Riksdag befinner mig på samma plats jag nu innehar, skall jag icke underlåta att söka tillvägabringa de förändringar deri jag anser vara lämpligt. Jag skall icke sky detta, lika litet som jag vid denna Riksdag skytt att yrka förändring i denna Hufvudt.itel. Jag anhåller att detta mitt anförande måtte få i protokollet intagas. Hr Bildt, Didrik Gillis: Jag har icke begärt ordet för att ingå i någon kritik öfver de värde reservanternes anföranden, enär jag anser dera ega rätt att sig reservera, men jag har begärt ordet för att förklara, att sjelfva grundpelaren för Hr Aminoffs reservation nr något vacklande. StatsUtsk. har nemi. aldrig beslutat att icke företaga Hr Stjernsvärds motion. Denna motion delar samma öde som många andra motioner, hvilkas behandling ej medhunnits. Deribland vill jag nämna motionerna om Kronogodsens indragning till Statsverket, om åtskilliga allmänna kassors indragning till Statsverket, om åtgärders vidtagande för penningekrisens afhjelpande m. fl. StatsUtsk. har icke blifvit begåfvadt med förmågan att skapa tid och Utsk. har ieke heller haft förmågan att arbeta mera än som billigtvis kan begäras. Dessa ord torde lå utgöra någon motvigt emot de nu afgifna reservationerna. Hr Stjernsvärd:
Beträffande Kongl. Maj:ts nådiga framställning om fortfarande statsbidrag för omförmälde ändamål, har Utskottet väl ej funnit anledning att föreslå någon nedsättning uti de af Rikets Ständer tillförene bestämde, efter beskaffenheten och vigten af lagberedningens arbeten lämpade, årliga anslagsbelopp; men som, enligt Riksgälds-kontorets räkenskaper, å de vid sistförflutne riksdag till arfvode» åt lagberedningen anvisade summor uppkommit besparingar, utgörande för år i845 r:dr 32 sk. år 1846 1,000 „ och år 1847 . 1,575 „ eller tillsammans 2,991 r:dr 32 sk. banko; hvilka medel sålunda för ifrågavarande utgifter äro disponible, anser Utskottet det för år 1848 äskade anslag kunna med 3,000 r:dr minskas. I öfverensstämmelse härmed, får Utskottet alltså hemställa, att Rikets Ständer måtte, till arfvoden åt lagberedningen, jemte för densamma erforderliga expenser, å Riksgälds-kontoret anvisa för innevarande år 9,000 r:dr, och för hvartdera af nästföljande två år 12,000 r:dr, under förbehåll likväl, att, derest de åt lagberedningen uppdragna arbeten skulle före i85o års utgång fulländas, den andel af ofvanberörde anslag, hvilken i sådant fall icke erfordras, bör hos Riksgälds-kontoret blifva innestående till 4 Stats-Utskotlels Utlåtande, N.o 20. kommande Siänders disposition , samt att Rikets Ständer, jemte tillkännagifvande af sitt beslut i förenämnde hänseenden , ville lios Kongl. Majit i underdånighet anmäla sin önskan och förhoppning , att lagberedningens maktpåliggande arbeten må med all den skyndsamhet, ärendenas noggranna behandling med g ifver, bringas till fullbordan.
Reg.F. tydligen stadgar, att "Konungen ej må några allmänna afgifter, af hvad namn och beskaffenhet som helst, utan ”R. St:s samtycke kunna förhöja, stora Sjötullen å inkom"mande och utgående spannmål allena undantagen.” Jag visste, hvad hvar och en, som har kunskap om beskaffenheten af städernas tolag, vet, att den är af alldeles samma natur som tullbevillningen, d. v. s en ”allmän afgift,” som utgår af nästan hvar och en till städerna inkommande eller utgående vara, fabricat eller råämne. Jag visste, att, äfven efter inträdandet af vårt nya statsskick, denna tullbevillning genom Kongliga påbud blifvit högst betydligt förhöjd och undergått många förändringar utan R. St:s hörande, och jag visste, att dessa allmänna beskattningsmedel nästan aldrig användes till de ändamål, hvartill de voro gifna; att deras förvaltning och redovisning icke voro underkastade någons af Statsmagterna granskning; äfvensom att denna tullbevilining genom en i högsta grad ojemn fördelning, enär den utgår vid t. ex. tvenne nästgränsande städer till det mest olika belopp, bildade ett ovilkorligt hinder för möjligheten att tillvägabringa en rättvis och principenlig tulltaxa. Jag visste, att denna tullbevilining förhindrar på vissa ställen den industriutveckling och handelsliflighet, som med nederlagen är åsyftad, samt bortvisar från tullinkomsterna den betydliga andel, som skulle uppkomma dels af nederlagsgodsets förtullande och afsändande till andra inrikes orter, dels derigenom, att andra nationer, genom afhemtande och consumerande af våra nederlag, med oss inginge i närmare handehrelationer.