Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men som jag har mig bekant, att PresteSt. beviljat blott 13,000 Edr, och det är bättre att få något än intet, vågar jag anhålla, det E. o. Ad. ville instämma i detta beslut. Hr af Klint: Jag anhåller att få förena mig med Frih. Leu husen, och anhåller om propos. på den summa, han föreslagit. Häruti hördes flere ledamöter instämma. Den 7 Juli e. m. 137 Frih. Tersmeden: Behofvet af ridskolor i Sverige är ganska stort, och bristen derpå har högeligen känts inom Kavalleriet under de sednare åren, så att det icke kan nekas, att ett anslag till dylika skolor är nödvändigt. På sätt Frih. Leuhusen nyss uplyst, har PresteSt. beviljat ett anslag af 13,000 Rdr för en ridskola vid Strömsholm. Det torde vara skäl, att om R. o. Ad. vill bifalla detta anslag till nämnde ridskola, beslutet derom blir lika med PresteSt:s. Detta Stånd har medgifvit, att utaf de två första årens anslag 17,000 Rdr få användas till nybyggnad af stall vid Strömsholm, och 1,000 Rdr till inköp af sadlar, betsel, remtyg o. s. v. Jag anhåller derföre, att R. o. Ad. behagade fatta ett beslut, som öfverensstämmer med hvad jag nu nämnt, enär det då blifver lika med PresteSt:s. Hr Mannerskantz, Adolf Fredr.: Jag tager mig friheten göra den anmärkn., som Frih. Tersmeden redan gjort, nemi. att det beslut, som R. o. Ad. kommer att fatta, bör blifva lika med PresteSt:s. Frih. Leuhusen: Jag kände icke specialiteterna af Preste St:s beslut; men då jag nu derom fått uplysning af Frih. Tersmeden, ber jag att få instämma med honom. Hr von Troil, Samuel Gust.: Jag beklagar att PresteSt. blott beviljat anslag till en ridskola; jag inser också omöjligheten att komma längre, men anser mig dock vid detta tillfälle böra uttala den öfvertygelse, att det af K.
Ständers förslag om användande dertill af den rotefrihets-afgift, sorn bör erläggas af roteringsskyldige smärre hemman och lägenheter, hvilkas spridda läge förhindrar deras indelning i ordinarie rotar, så mycket hellre i Nåder bifallit samma förslag, spm alla Capellaner derigenom komma af lika eller motsvarande förmon i åtnjutande, och denna anstalt hvarken vållar minskning i gamla knektehållet, eller ådrageF Staten annan ny utgift, än sådan, som af serskild inkomst beläckes, och för öfrigt till slut afhjelper alla roteringstvister församlingarne och deras Lärare emellan. Kongl. Maj ds Nådiga Proposition N.o 35. Beträffande åter beloppet af den afgift, som erläggas bör af ordinarie rotering underkastade, men i sådan rotering icke indelte hemman och lägenheter, så,°enär de i knektehållet qvarstående Capellans-boställenas hela kostnad för roteringsbesväret bör godtgöräs till fullo af hemman, sorn, för aflägsenhetens skull eller af annan orsak, undslippa öfvertagandet in natura af samma besvär, anser Kongl. Maj:t alla sådane hemman böra hädanefter, icke som hittils, erlägga rotefrihetsbevillning blott med tolf Riksdaler för helt hemman, som a5 §. i Bevillnings-Förordningen af år i83o föreskrifver, utan sådan vacance-afgift, sorn motsvarar knektebesväret efter de i hvarje Län gällande roteringsgrunder. Detta belopp, såsom Länen emellan olika och föränderligt, borde vid marlegångssättningarne speciEceras och uträknas samt i taxorna årligen utsättas. Och Enner Kongl. Majit, en sålunda; förhöjd rotefrihets-afgift desto mera billig, som all jord af lika natur hör, oansedt tillfälligheten af en olika belägenhet, draga lika besvär, samt Rikets Ständer, uti underdånigt förslag till nyssnämnda Nådiga Förordning, förklarat, att all i riket befintlig oroterad jord af krono, skatte och frälse natur borde, enligt Ständernes beslut, vara till Knekteoch Båtsmans-håll indelad. Vidkommande sedermera klagomålet om den åtskilliga hemman i Jönköpings
Retraiten i Eskilstorp den nittonde November 183g. K. Schartow, J. Kjellberg, Pastor i MellanGi efvie. Cantor i MellanGrefvie. (Sigill.) (Sigill.) Att vittnesförhör för dödsfall skull i afseende på verkställigheten af detta testamente ägt rum inför Oxie Häradsrätt den 19 October 1840, attesteras. På HäradsRättens vägnar Carl Svedenborg. Likheten med den mig lemnade afskrift intygar Fr. Posse. Den 19 Maj f. ra. a3i Ofvanstående afskrifts likhet med den till Riddarhusdirect:n inlemnade afskrift af transsumt intygar F. O. Silfverstolpe. II. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 3 e. ra. In fidem protocolli, F. O. Silfver sto Ipe. Onsdagen den ig Plenum kl. £ till 8 e. m. Justerades 3 prot.utdr. för denna dag f. m. Upplästes till justering och godkändes följande från Ridd.Utsk. inkomna förslag till R. o. Ad:s und. skrifvelse till K. M. Förslag till R. o. Ad:s und. skrifvelse till K. M., ang:de anstäldt val till revisorer öfver stats-, bancooch riksgäldsverken vid 1841 och i843 årens revisionsförrättningar. S. A. K. Vid till följe af 68 §:n Riksd. Ordn. hos H. R. o. Ad. anstäldt val till revisorer å R. o. Ad:s vägnar vid de revisioner af statsverkets, Bankens och Riksg.cont:s tillstånd, styrelse och förvaltning, som komma att under tiden till nästa riksdag äga rum, har R. o. Ad. till nämnda befattning utsett nedannämnde ledamöter, nemi. vid innevarande års revision: Frih. Leijonhufvud, Abraham, f. d. President, C. N. O.; Frih. von Kramer, Robert Fredrik, Kammarherre, Landshöfding, R. S. O.; Hr
Låg ränta och i följd deraf större kapitalrabatt är alltid _ fördelaktigt för den som lånar; beviset derför har man från Österrike, ty det finnes inga statspapper som äro föremål för en så jemn omsättning som de Österrikiska, oaktadt detta rikes delabrerade statsfinanser. De stå visserligen lågt, men äro ändock begärliga på börserne, emedan de lemna tillfälle till stor vinst, och utgöra således hvad man kallar spekulationspapper. 330 Den 13 Maj f. m. Hr Stuart yttrade dock sedan en åsigt, på hvilken jag ej vågar följa honom. Han sade sig nemi. vara öfvertygad, att man skulle kunna inom landet upplåna de medel, som erfordras till lånebidrag för de enskilda banorna, emedan besparingar, som sedan kunde nedläggas i ett inhemskt lån, skulle uppstå genom de arbetslöner och den jernvägsmateriei, som betalades af det stora utifrån indragna lånet. Hvad materielen beträffar, tror jag icke att den kommer att hufvudsakligen tagas inom landet. Arbetsförtjensten stannar väl deremot qvar här, men jag tviflar att derpå göras sådana besparingar, som kunna blifva tillgängliga för ett inhemskt statslån. Det är sannt, att enskilda bolag lyckats inom landet placera låneobligationer; men förhållandet är icke detsamma med dessa obligationer som med statens. 1 det förra fallet har långifvaren försäkrat sig om, att det finnes någon reel säkerhet, som han i nödfall kan hålla sig till, men i det sednare beror allting på förtroendet till Svenska statens penningeväsendes soliditet, och ehuru jag visserligen för min del tror, att densamma skall kunna uppfylla alla sina förbindelser, har man dock exempel på, att sådant icke inträffat, och det förnyade gånger. Man bör visserligen icke tröttna vid försöken att skapa en inhemsk fondmarknad; men om man behöfver penningar till ett visst belopp och vid en viss gifven tid, så är det oförsigtigt att räkna på denna utväg. Obligationerna för en dylik upplåning anser jag emellertid icke böra göras alltför stora, utan så att de blefve tillgängliga äfven för mindre besparingar, och ställas med sådan rabatt, att de, då de inlöstes al pari, lemnade utsigt till en skälig vinst.
Nu har Generalen, under fredens lugn, tillfälle att tillvinna sig underhafvandes agtning och förtroende: desse åter att göra sig hände af s:n befälhafvare, hvarigenom ett samband emellan dem uppkommer, af meta vigt för Arnéens framgång i fält, än man vid ytligt påseende kan föreställa sig. Förut kärde den commenderande ingen af sine underhafvandes militairiika skicklighet. Nu äger han tillfälle att inhämta den, och vet, vid hvarje oförsedt tillfälle, hvilken Officer htn till olika värf kan begagna. 3:0 I stället att hafva en ständig controllerande authotitet (Inspecteur) för hvarje större afdelning (Divijion) commenderades förut, serskildt för hvarje tillfälle, en General Mön, eterherre. Regementet som skulle mönstras, var honom okändt» det kunde vara i godt skick, men hade vant bättre; Mönsterherren berömd*, i sådant fall, då han bordt klandrai Fegementrt kunde vara i mindre önskeligt tillstå^d men hade varit sämre Mönsterherren klandrade i dylik händelse; då han bordt ierfah Dm 24 Februarii, ma', dömde således alltid utan sakkännedom. Tilljäilig Mönsterherre, befalhe han att den och den disciplinsak borde rättas, den och den instru'tionsprindp ia.ttagas, den Och den tjenstskyldighet uppfyllas; allt detta var ett tomt ord; han afreste för att kanske aldrig återse Regementet, och detta återgick makligt till små gamla vanor; ty hvad är en befallning öfver hvars verkställande ingen vakar? och hvm befalte, och hvem lydde? jo det var ofta den yngre sorn bejalte och der» äldre som lydde. General Majoren var Mönsterherte; General-; Lieutenanten Regementschef, o. s. v. Tillhör» de Regementet en Fält Marskalk, så var fö'hållandet än värre, och den bakvända ordningen kunde i sådant fall omöjligen förekommas. J.g frågar: var detta en organisation?
Utsk. säger: ”onekligen kan mycket bränvin tillverkas under den halfva dertill medgifna månaden i höst; men de ansträngningar, som komma att för detta ändamål göras, blifva större elier mindre, allt efter som utsigten till vinst är lockande.” De af Utsk. omtalade ansträngningar tror jag redan äro gjorda, ty hvar och en, som ämnar fortsätta sin rörelse, bar säkerligen vidtagit allvarliga åtgärder, för att kunna i höst bränna så mycket möjligt är. Jag vågar derföre tro, att, om R. o. Ad. bifaller Serskildta Utsk:s Betänk. N:o 12, skall ändå mera missnöje komma att ega rum, än som af de redan fattade besluten i afseende på denna fråga blifvit framkallade. På dessa oell flera skäl anhåller jag vördsamt, alt R. o. Ad. behagade afslå nu föredragna Betänk. Hr Reutersvärd, Pehr Adam, anförde skriftligen: Emot Utsk:s tillstyrkan, i hvad den underd. skrifvelsen till K. M. beträffar, har jag, för min del, intet att anmärka, som af mig fullkomligen gillas. Men hvad Utsk:s resonnementer i detta Mern. beträffar, så finner jag dem högst oförväntade och nära sagdt vidunderliga. Då Bränvins-Utsk., som det allmänt benämnes, förl. höst tillskapades, åsyftades med detsamma hufvudsak). 2:ne saker: minskning af bränvinsbränning och minskning af bränvins-supning. Dessa saker synes Utsk. nu hafva satt å sido. I detta Mera. läser man nemi. pag. 2: ”Ehuru bränvins-tillverkningen sisth höst och vår af många idkades med stor ansträngning, måtte tillverknings-beloppet i Riket varit mycket ringare än föreg:de årens, alldenstund tillgången på spanmål och potäter sedermera visat sig vida större, än man under vintreu hade anledn. förmoda, efter en i allmänhet svag skörd. Förrådet af bränvin lärer derföre icke kunna vara så stort, att det lemnar synnerligt öfverskott för nästa års behof.”
A. Keiller, Götheborg. 50 stycken ballastvagnar.» Kongl. Fångvårds-styrelsen. Till Kongl. Fångvårds-styrelsens disposition äro ställde 3:ne särskilda anslag, nemligen fångvårds-anslaget, anslaget för vård och underhåll af länsoch kronohäkten samt de medel, sorn blifvit anvisade för cellfängelsebyggnader; hvilka anslag uti särskilda hufvudböcker redovisas. A) Wångvåvds-anslaget. Hufvudboken öfver detta anslag, som i Kongl. Kammar-rätten undergått granskning med anmärkningar, upptager inkomster och utgifter sålunda: Debet. Balans från år 1858: Uppbörd: Balans till år 1860: Skulder Summa Credit. Balans från år 1858: Skulder Utgifter: Byggnader och reparationer Förplägning Beklädnad Sängkläder Inventarier Eldning och lysning Renhållning Religionsvård Sjukvård Garnisonskostnad Bevakning Fångars afgång Fångtransport Straff-exekutionskostnad Generella förvaltningskostnader Arbetens bedrifvande Afskrifning Kongl. Stats-kontoret tillgodofördt Skillnaden mellan tillgångar och skulder vid 1859 års slut Balans till år 1860: Kontant behållning — 137 — § I Enligt rikshufvudboken har, på sätt af här nedan intagna redogörelse närmare inhemtas, å ofvanberörde anslag under revisionsåret uppstått en besparing af 92,148 R:dr 6 öre R:mt. Inkomsterna hafva utgjort 1,960,118: 79. och utgifterna 1,697,915: 93, hvarigenom bildats ett öfverskott af 262,202: 86, hvilket belopp, på sätt förestående särskilda tabell öfver fångvårdsanslaget utvisar, blifvit Kongl. Stats-kontoret för året tillgodofördt, enär detta embetsverk i Styrelsens hufvudbok debiterats för den uti Kongl. Maj:ts fastställda stat beräknade, i nyssnämnde tabell uppgifna summa.
179 gudsljensten eller eljest till undergräfvande af religionens helgd, ankomme på Kyrkorådet att honom förbjuda att i berörde egenskap inom församlingen vidare uppträda. Hvar som föranstaltar så beskaffad sammankomst, hvarom nu sagdt är, å tid, då den ej hållas må, eller å sådan tid dertill upplåter hus eller underlåter att ställa sig till efterrättelse Kyrko-råds förbud mot utöfvande af lärare-verksamhet, höte fiån och med Femtio till och med Tre hundra R:dr Runt, till tväskifles emellan åklagaren och församlingens fattige. Saknar den bölfällde tillgång till bölerne, skola de förvandlas till fängelse eller samma grunder, som gälla för förvandling af höler eldigt CJtsökningsBalken. ” Såsom bidragande till att lugna de rörelser, hvilka inom den Svenska kyrkan företett sig. har blifvit yrkadt, det mätte prest berättigas att döpa barn och meddela nattvarden åt personer, som tillhöra annan församling, än den i hvilken han tjenstgör. Genom 1686 års kyrkolag är nemligen i afseende på dop uti 3 kap. 4 § stadgadt, alt döpelsen skall ”förrättas af de ordinarie presterne i församlingen, der barnen födda äro, helst af Kyrkoherden sjelf, om han är vid handen och oförhindrad,” församlingens ledamöter likväl obetaget ”att bruka Kapellanen härutinnan, om de vilja;" samt beträffande nattvarden, uti 11 kap. 11 § att "ingen skall vara tilläteligt alt gå från den församling, uti hvilken han bor och till hvilken han hörer, och låta skrifta sig samt »namma Herrans Nattvard uti en annan och af hvad prest han helst vill, utan det skall ske af församlingens ordinarie Kyrkoherde eller Kapellan,” dock skulle det i nödfall slå hvar och en fritt att söka den prest han vill och honom är närmast. Båda dessa stadganden innefatta således inskränkningar med hänseende till såväl Presterskapets befogenhet uti berörde hänseenden, som enskildes frihet; men i afseende å dopet är dock inskränkningen mindre uttrycklig än i fråga om nattvardens anammande, hvilken skiljaktighet ock haft ett väsendtligt inflytande på seden.
Den som vill, att 18 Kap. 14 § i Straff-Lagen skall, på sätt Utskottet föreslagit samt Ridderskapet och Adeln och Preste Ståndet beslutat, komma att lyda sålunda: »Ofverlastar sig någon af starka drycker så, att af hans åtbörder eller orediga sinnesförfattning synbarligen märkas kan, det han drucken är, och träffas han i sådant tillstånd å väg, gata eller annat allmänt ställe; straffes för fylleri med böter, högst femtio Riksdaler»; Röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, anses Rikets Ständer för ifrågavarande § hafva, i enlighet med Borgare-Ståndets beslut, antagit denna lydelse: Bih. till R. St. »Öfverlastar sig någon af slarka drycker så, att af hans åtbörder eller orediga sinnesförfattning synbarligen märkas kan, det han drucken är, och träffas han i sådant tillstånd å väg, gata eller annat allmänt ställe; straffes, för fylleri, med böter, högst tjugu Riksdaler. 20 Kap. 10 §. Utskottets förslég härutinnan är godkändt af Borgareoch Bonde-Stånden; hvaremot Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet antagit Kongl. Maj.ts Proposition i denna del. För den händelse alltså icke något af de sistnämnda Stånden jemväl skulle vilja biträda Utskottets förslag, föreslår Utskottet vördsamt denna Voteringsproposition JVs 6: Den som vill, att 20 Kap. 10 § i Straff-Lagen skall erhålla följande af Utskottet föreslagna samt af Borgareoch BondeStånden godkända lydelse: »Begår någon snatteri tredje gången; varde ansedd, såsom hade han första resan stöld föröfvat.
Jag känner alltför val, att fråga derom förevar vid 1809 års Riksdag, då man ansåg ett lagligen alslutadt Contract ej kunna rubbas, och Stats Utskottet är nu äfven af samma tanka. Det yttrande Utskottet afgifvit > stödjer sig således pä Handlingar och icke på suppositioner. Att Hennes Majt Enke-Drottningens Underhålls - Summa blifvit minskad kan jag lika litet medgifva. Hennes Maj;ts rättighet var att erhålla årligen 60,000 R:dr Banco samt Reveniien af Starby Kungsgård, och att dessutom få bebo Wadstena Slott, hvilket skulle åt Hennes Majit meubleras. Då Hennes Maj:t har till sin Disposition Rosersbergs Kungsgård liar Utskottet ansett Hennes Majit vara mera belåten med en ökad underhålls-Summa, än att Wadstena Slott skulle åt Hennes Majst iståndsättas , och då Riksens Ständer vid sista Riksdagen tilläde Hennes Majit ett serskilt Anslag af 10,000 R:dr, har Utskottet icke eller tvekat att tillstyrka att den utfäste Underhålls Summan mätte med en lika Summa Ökas. Hennes Majit bör ock med skäl kunna vänta sig att från Norrige erhålla ett årligt bidrag, hvarigenom Hennes Majit således mäste undfå mera än någon af fordna Enke-Drott»ingar. Dessutom anser jag Rikets belägenhet va* ra sådan, att den icke medgifver någon yt - terligare tillökning. För min del hemställer jag således att Utskottets Betänkande måtte bifallas j men om flere af Ridderskapet och Adeln skulle förena sig i den önskan, som blifvit framställd, att detta ärende må till nästa Plenum uppskjutas, lärer sådant böra medgifvas och all vidare Discussion nu upphöra. Friherre Staél vnn Holstein > Corfitz LudvigAfven jag instämmer deruti att det a Mål får hvila, men då Discussion deröfver det oagtadt kan äga rum, får jag anmärka nödvändigheten, att först, innan man bestämmer utgifterna, undersöka tillgångarne samt Folkets tillstånd, hvad det utan sin undergång kan åstadkomma.
StändetS af denna dag, hwaruti besia Riks Ständ förklarat sig ej kunna antaga Borgare-Ständets iubjud. ning till instämmande i desi med afseende pä TjensthjonS Bevillning fattade och under den »6 dennes tillkännagifne beslut, fann Borgare. Ständöt nödigt att samma fräga till det för. stärkta Stats. Utskottets afgörande Lfwerlemna. des, hwarom de Respective Med Ständen ffulle wördsamt och wänligen inbjudas att sig. förena. Ot kupr». kx ?rotocoIIo O. Valerius. Utdrag Z2S Den 17 October. Utdrag af Protokollet, hältet hos Bonde Ständer wid Urtima Riksdagen L Arebro den 17 October 1810. S. D ^ Protocolls Utdrag af förliden dag hade det Wällofl Borgare.Ständet inbjudit ös. rige Riks. Wänden att med sig deltaga i besim tet om älskillige förändringar i Bemillnings. Uistortets iörsiag, angående Bemillnings, afgiflen för Tjenstehjon, samt om ändring i eppedi. tronen; mensom Bonde.Ständet redan i förrgär bifallit Bepyillnings. Utskottets Memoria! den 22 sisttrdne September MedföräNdringarne i desi ytterligare Memorial af den ii dennes, samt Reglörne, Föreffrifterne och Formulairer. ne, öfwerlemnade i serffildt Memorial af sist. nämde dag, äfwensom Eppeditions, Utskottets insände förslag till Förordningen, med det mera, i gär blifvit wid justering godkändt; sä kunde ej Ständet omförmälte inbjudning antaga. Ot ruprz. - lox ?rotc>LoIlo 6sbrisl Öämsno. Utdrag af Protocollet, hället hoSBondeStändet wid Urtima Riksdagen i Arebro desi 17 Oktober 1810. S. D. Memorial af denna dag, hwilket upplästeo, hade ExpeditonS.
Skrifvelsen yttrade grundsatts, att 25-åriga Skepp (då de ej äro nyss ombyggda) böra säljas; för att derigenom erhålla medel till andra Statsbehof, eller till nybyggnad, så länge man vill dermed fortfara; i bestämmande af det vilkor, att endast sådane Utredningsoch Inventarie-persedlar må försäljas, som tillhöra de gamle fartygen, så att ej de öfriga Skeppen blifva obrukbara, genom bristande Equipage; en omständighet, så mycket vigtigare, som eljest en sig hemligt till krig rustande Granne, genom en afhandling emellan någon GeneralAmiral och ett Handelshus, att få köpa 2 å 3 gamla Skepp, och utur Flottans förråder uttaga obestämda qvantiteter tågvirke m. ni., möjligtvis skulle kunna sätta hela vår Flotta för flere månader utur segelbart skick; c) i tillkännagifvandet, att försäljning af så väl Skepp, som Effecter bör ske på allmän Auction till den mestbjudande; en omständighet, hvars vigt alldeles ej tillintetgöres af den framdragna svårigheten, att få sälja några J02 Den 14 Maji. gamla ytterst eländiga lastdragare, emedan man med temlig visshet hört omtalas, att just för de nu ifrågavarande fartyg, troligen vida mera kunnat erhållas, om ej handeln så plötsligt blifyit afgjord; d) i begäran, att all handel med Kronans tillhörigheter måtte städse ske, genom de förvaltande Verken; en vigtig omständighet, om controller skola finnas och egennytta afvisas. 2:0. Att utreda förhållandet med de förelagne försäljningsprisen, samt de så kallade Kronoprisen å ejfecterne; så att Rikets Ständer måtte veta, om de förra upptagas efter i andra länder gångbara priser, eller efter supponerade värden; och om de sednare grunda sig på en noggrann beräkning af alla de kostnader, som åtföljt Kronans arbeten.
Ja, mina Herrar, sådant är bevisligen förhållandet med Judarna, här, så väl som i hvarje annat Land, der detta Folk, på en jemförelsevis lägre trappa af civilisation, genom tydliga och bestämda Lagar ej blifvit ålagd t att, med förmånerna afen mera vårdad, sed - Den 17 December f. m. 49 sedlig och intellectuel, uppfostran, antaga ett mera tidsenligt skick; der inga tvingande, strängt liandhafda polisförfattningar lägga band på detta Folks herrskande böjelse vinningslystnaden, och sålunda nödsaka detsamma att i andra och hederliga yrken söka sin bergning. När man lugnt och utan fördom betragtar detta, så tillsägande nomadiska folk, som eger ingen stadig bosättning, idkar intet åkerbruk, intet bandtverk, men hufvudsakligen sysselsätter sig med varu-utprångling och penningevingleri, samt när det genom ocker eller falska Bankrutter tillprejat sig ett visst oberoende, flyttar från det ena till det andra Landet; när man vidare betraktar detta folk ur synpunkten af dess serskilta inre polisförfattning, dess serskilta seder, moraloch trosbegrepp, den deraf följande fiepdtliga sinnesstämning samt aflägsenhet, hvari, penningevingleriet oberäknadt, detsamma befinner sig i anseende till landets Christna invånare, kan man ej undgå att inse, att, i ett så beskaf» fädt förhållande, för dess egen del ingen moralisk förbättring är tänkbar, lika litet som dess vistande i landet kan tillskynda det senare någon den ringaste båtnad, eller någon den ringaste antagliga borgen detta lands styrelse gifvas för af dem åtagna statsborgare-förbindelser. 6 H. 4 5o Den 17 December f. m. Med stöd af så beskaffade, faktiska och ojäfaktiga bevis af Judarnas bristande medborgerlighet, frågas: I kraft af hvilka rättigheter kunna de såsom medborgare anses? —• Emedan den sålunda utredda frågans besvarande ej synes behöfva långvarig öfverläggning, så hörom statsfördragets för all samfunds-inrättning första, oeftergifliga bud!