Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Deputation inbjudit oss att förena oss i dess beslut; således kunna vi ingå i pröfning af saken. Både i går och i dag har jag hört yttras förtrytelse, i går deröfver, att BondeStåndet först afgjort frågan, och i dag deröfver, att samma Stånd ej sammanskjutit något till Banken. Jag trodde ej att sådant kunde blifva motiver för Ridderskapets och Adelns beslut, utan att man skulle pröfva frågan utan afseende på någon företrädesrätt eller på gamla händelser. Man har åter yttrat farhåga för ökning af sedelstocken, om man Ben I* September t, m. skulle tillåta jernbelåningen vara utom det bestämda rörelse-capitalet; men man har ock ganska riktigt anmärkt, att ehuru stort belopp Riksens Ständer än besluta få vara ute i rörelsen, kunna likväl ej BancoFullmäktige utgifva mera än som åtgår. Således om Riksens Ständer anslå ett större creditif än som behöfves, komma likväl ej mera penningar i rörelsen än som åtgå. Om således Ridderskapet och Adeln än bifaller att lånen på exportabia effecter skola räknas utöfver de 00,000,000, så ökar det likväl icke sedelstocken oftare än det behöfves eller då productionen kräfver det. Derföre är det ej farligt, och jag tillstyrker, att i3 §., så redigerad som nu blifvit föreslaget, måtte bifallas. Hvad sättet angår för fastighetslånens utgående, skall jag yttra mig deröfver när den frågan förekommer. Herr Stråle; Den siste varde Talaren har redan nämnt att Ridderskapet och Adeln beslutit öfver denna punkt i det förra Betänkandet. Denna punkt är af samma natur som deri föregående, att den nemligen blott är en framställning af sak, ej af ziffra. Belåningen å effecter är obegränsad; så mycket som man Iemnar pant för, så mycket utgår älven i lån. Ziffran måste således vara obestämd , och det är blott calculationsvis som man upptagit 1,200,000 R:dr.
En dag gick hon själf till posten och bad med de mest bedjande ögon, att man skulle ge henne detta bref, som hon väntade. Det måste ju vara där, sade hon. Men kanske de ej kunnat läsa adressen, kanske det hade kommit i orätt fack? Och hennes mjuka, tiggande ögon bevekte postmästaren, så att hon fick söka igenom högar af gamla oafhämtade bref och vända upp och ned på alla postkontorets lådor. Men det tjänade alltsammans till intet. Hon skref också nya bref till Gaetano; men intet svar kom. Då började hon försöka tro hvad som syntes henne omöjligt. Hon sökte införa i sin själ medvetandet, att Gaetano hade upphört att älska henne. Alltsom denna visshet blef större, började hon hålla sig instängd på sitt rum. Hon blef rädd för människor och satt helst ensam. Dag efter dag blef hon maktlösare. Hon gick djupt böjd, och till och med hennes sköna ögon tycktes mista lif och glans. Efter några veckor blef hon så försvagad, att hon ej mer kunde hålla sig uppe, utan måste ligga hela dagen på sin soffa. Hon var rof för ett lidande, som helt sakta tog bort all lifskraft från henne. Hon såg, att hon gick mot döden, och hon var rädd för att dö. Men hon kunde ingenting göra. Ett enda botemedel fanns för henne, men det kom ej. Medan donna Micaela sålunda tycktes sakta glida bort ur lifvet, beredde man sig i Diamante att fira San Sebastiani fest, som infaller i slutet af januari. Det var den största fest, som firades i Diamante, men på de senare åren, hade den ej blifvit högtidlighållen med sedvanlig prakt, därför att alltför stor nöd och dysterhet tyngt ned sinnena. Men detta år, straxt efter det att upproret hade misslyckats och medan Sicilien ännu var uppfylldt af främmande trupper och medan folkets älskade hjältar försmäktade i fängelse, föreslog man att fira festen med all gammaldags ståt, ty nu, sade man, var det ej tid att försumma helgonen. Och det fromma folket i Diamante beslöt, att där skulle hållas fest i åtta dagar och att San Sebastiano skulle firas med flaggning och dekorering och med kappridter och bibliskt festtåg och illuminationer och sångartäflan. Man grep sig an med stor brådska och ifver.
Denna berättelse skall sa inrättas, alt den klart utreder sakens sammanhang; och varde tillika utmärkt å hvad ställe i handlingarne det finnes, som i berättelsen omtalas. Derefter skola de frågor bestämdt utsättas, som Hofrättens pröfning underkastade äro, och sist inlagorna upptecknas efter den tid de inkommit. Föredragande ledamoten skrifve berörde berättelse under; hvarefter densamma bör, på sätt 2 §. i åberopade kapitel bjuder, till parterne ullemnas. §. 5. Vill part i instämd eller vädjad sak höra vittnen eller förete annan bevisning, bör han derom framställa begäran under skriftvexling. Ej må sådan begäran sedan upptagas i annat fall, än att bevisningen ej varit kunnig eller alt tillgå eller anledning till dess företeende ej förefunnits förr än efter den tid, här ofvan sagdt är, i hvilket fall, derest berättelsen emellertid utfärdad blifvit, dock iakttagas bör hvad som är föreskrifvet genom Kongl. Kungörelsen den 19 Januari 1802, angående skyldighet för den part, som, 692 Exp edit io nsUtsko i tets Förslag till und. Skrifevlse, N:o 209. efter berättelsens utfärdande, önskar förete bevis, att, vid underskriften, derom göra förbehåll, elier söka mundtligt förhör. §■ 6. Sedan till Hofrätt inkommet mål blifvit till afgörande föredraget, läte rätten uppläsa det beslut, som under dess skärskådande kommit, hvad parterne i Hofrätten anfört jemte hvad af öfrige handlingar för målets kännedom af rätten anses nödigt; hvarefter målet bör i stadgad ordning till pröfning företagas. §• 7. Hvad nu gällande lag och författningar annorledes stadga, än ofvan föreskrifvet blifvit, kommer att till all verkan förfalla.
Se denna qvinna, ännu ung, säkert en modist eller sömmerska, man ser det på prydligheten i hennes egen drägt, denna enkla prydlighet, som förråder smak. Det är öfvade händer, som ordnat dessa garneringar och monterat denna hatt, och hade hon haft råd att betala dessa öfvade händer, skulle hon aldrig ha dansat här. Ett vackert ansigte, man kan säga intelligent, men blekt af nattvak och arbete. Hon har stått der ute bland mängden och lyssnat till musiken, tills lusten att vara med har gripit henne. Det är ju en fridag, i främmande land, ingen af hennes kunder skall se henne. Och så dansar hon – hvad gör det? I morgon skall hon börja i trampqvarnen igen, i dag vill hon vara fri och ha roligt. Man måste länge, länge minnas ett sådant ansigte. Kavaljeren? – En vanlig halfherre, hvem tänker på honom! Se, der kommer ett ståtligt par! Båda ha föresatt sig att dansa bäst på hela banan. Det är inte svensk vals. Han niger och gungar, jemt, siratligt, och för med säkerhet sin dam. Han håller i, utan att sakta af för ett ögonblick, utan ansträngning, utan trötthet och utan brådska; det ser ut som skulle han kunna hålla ut timvis. Hans dam är rank och välväxt, det är en glädje att se på dem. Filthatten med sin lilla fjäder vid sidan klär honom förträffligt, och han är solbränd; hvad kan han vara? Ah – jägare på någon dansk herrgård! Tror ni, att han blir trött! Ni skall få se honom gunga fram öfver golfvet i hvarenda dans. Men se der, ännu ett danskt par! Man kan peka på dem, tala om dem, och vi skratta så, att vi knappt orka stå, men de se ingenting, höra ingenting, så försjunkna äro de i stundens njutning. Icke en tanke på verlden omkring dem, icke en aning om, hur hjelplöst löjliga de äro. Båda äro unga. Efter moget öfvervägande kommer man till den slutsatsen, trots den fullständigaste frånvaro af hvarje ungdomens behag. Hon är solstekt som en fiskmånglerska, han klumpig som en halfväxt hundvalp. De äro stadsbor, intet tvifvel om det.
Föröfrigt, och då Numer - LotteriInrättningen, efter hvad ofvan år anfordt, för närvarande, eger en behållning dels i Contant och dels i utestående fordringar, af icke mindre, ån 217,007 R:dr 6 sk. 10 rst. Ståts-Medel; Men, emot de vid 1810 års Stats-reglering lagde grunder, några Fonder at Stats-Verkets Medel icke måga samlas, och denna behållning jemväl egentligen år att anse såsom ett öfverskott å den i Stat påräknade Lotteri-Inkomsten; tillstyrker Stats-Utskottet, att nämnde Summa måtte, i likhet gg8 Stats-Vtskottets B et änkai iden ined Öfverskotten å andra Stats-Intrader, till Riksgälds-Contoiret öfvcrlemnas, Hvaremot Fullmågtige derstädes, torde bora uppdragas, att, uppå skeende behörig reqvisition, hålla Numer-LotteriInråttningen tillhanda allt, hvad, till förefallande Utgifters bestridande, erfordras, i den oförmodade händelse, att LotteriSpelet, ett eller annat år, skulle med förlust utfalla; Men beträffande den så kallade Brudgåfvo-Fonden, utgörande 16,435 R:dr 34 sk. 7 rst; Så enär densamma till ett särskildt ändamål finnes afsatt, och Räntan derå, jemlikt Kongl. Brefvet till Numer-Lotteri-Directionen af d. 4 Maji 177g, blifvit anslagen till åtskillige Extra utgifters besörjande, utan Lotteri-Cassans gravation, anser Utskottet, att nämnde Fond under Directionens fortfarande disposition bör tills vidare förblifva. Om Stats-Utskottets nu gjorde framställning vinner Riksens Höglofl. Ständers bifall, lärer underdånig anhållan hos Kongl. Maj:t bora göras, om Nådig befallning till Numer - Lotteri - Direction, att Lotteri-Fondens behållning aflemna; Hvilket allt Riksens Höglofl.
Rum för de personer, hvilka skola hafva inseendet öfver samt vården om Huset. 2:0 Att Fullmäktige skola, på RiksgäldsContorets bekostnad, låta besörja om Rummens inredning och aptering samt inköp af erforderliga Möbler och Inventariepersedlar. 3:o ( 65 ) 3:o Att, derest emellan Riksdagarne någon eller någre Comite'er af Kongl. Maj:t i Nåder varda tillförordnade, för hvilka erforderliga Rum uti Kronans Hus icke äro att tillgå, måga sådane, uppå Kongl. Maj:ts Nådiga tillkännagifvande härom, till begagnande af dessa Comiteer, uti ifrågavarande Hus hyresfritt upplåtas, men med de vilkor, som för öfrigt af Fullmäktige bestämmas. 4:o Att deremot skola de för RiksgäldsContoret hehöflige Rum och Lägenheter få disponeras uti General-Assistance-Contorets Egendom, i hvilket hänseende Fullmäktige äga att, på RiksgäldsContorets bekostnad, besörja om Rummens ändamålsenliga inredning. Börande ifrågavarande inredningar uti bägge Husen företagas så tidigt, att allt må kunna vara uti behörigt skick innan Rikets Ständer till nästa Lagtima Riksdag sammanträda. I sammanhang härmed, hafva Rikets Ständer jemväl förordnat, att sådane för Riks-Archivet tjenlig» Rum och Lägenheter inom General-Assistance-Contorets Local, [hvilka genast eller framdeles kunna blifva för RiksgäldsContorets behof umbärliga, skola Upplåtas till Riks-Archivet, att hyresfritt begagnas, samt, genom RiksgäldsContorets försorg, för deras bestämmelse inredas, i sammanhang med den öfriga inredningen derstädes för RiksgäldsContorets enskildta behof, då kostnaden för Archiv-rummen, hvilken bör blifva högst obetydlig, af RiksgäldsContorets medel godtgöres. 5 ( 66 ) Sjunde Afdelningen. Angående f. d. Filial-Discontcrncs utredning m. m. §. io6.
Om ock, såsom enda möjligheten för verkställigheten, finge antagas att rusteller rotehållare kunde öfverenskomma om collectiv anskaffning af regttets behof af proviant, så att den lemnades till lika godhet för hvarje karl, hvilket vore oundgängligen nödigt; så skulle denna optionsrätt hos rusteller rotehållare lägga hinder i vägen för regrtenas sammandragning till nödiga befunna öfningsläger. Då det föregående egentligen utgjort motionärens 2:dra alternativ af förslaget, hvilket jag ur ingen synpunkt kan biträda, återstår till upptagande det itsla alternativet, hvartill jag mera vill närma mig, ehuru icke, på föreslaget sätt, i sin helhet tillstyrka. Motionären föreslår deruti: 1:0 att mötespassevolancen må fortfara, men inskränkas till 5, högst 10 år; 2:0 att afgiften nedsättes till 5 rtdr 16 sk.; 3:o att fonden må skiljas i 2 delar, den ena för cavalleriet, den andra för infanteriet. Mötespassevolancens fortfarande tillstyrker jag högligen under alla de controller, som R. St. för passevolance-medlens användande finna godt fordra; dock finner jag intet skäl att under nu gällande villkor för afgiftens utgörande begränsa påssevolance-tiden inom hvad den hittills varit, eller i5 åi', icke allenast derföre att detta ämne, hädanefter som hittills, ju kan blifva ett tvisteämne de båda Statsmakterna emellan, som således är väl att så sällan som möjligt bringa å öfverläggningsbanan, utan äfven derföre, att synnerligen 5 års tid är för kort att deraf draga bestämda slutsatser för framtiden, angtde afgiftens af varuvärden och systemet för vapenöfningarna beroende belopp. Passevolance-fondens afskiljande i 2tne delar, nemi. den ena för cavalleriet och den andra för infanteriet, är ett förslag, som jag anser förtjena största uppmärksamhet, såsom hviiande på en rättsgrund, den der icke af tidsförhållanden kan vara föränderlig, eller bero af det ena eller det andra syste'mets utveckling, utan hemtar sitt stöd från skilnaden emellan rustningsoch roteringsbesväret.
Det första året af hennes giftermål torde hafva synts » Skogsblomman » något dystert i detta främmande land, der hon var skild från alla de sina och der hennes man nästan ständigt var upptagen af statssaker. Helt säkert irrade ofta hennes blickar ut öfver sinktaken på de stora hus, som äro bygda nästan inpå det af blott en liten trädgård omgifna kungliga palatset, irrade längtande bort i fjerran öfver skogar och berg till fädernehemmet vid Rhens gröna strand. » Hvart skola vi taga vägen i detta stora slott, vi, som blott äro två! » skall hon hafva utropat vid åsynen af det stora sommarslottet Sinaia. Blott en kort tid hade de varit flere än två. 1870 föddes en liten dotter, som i fyra år var sin moders högsta lycka. Glädjen, som så sällan varit hennes följeslagare, tycktes nu hos henne skola finna mera varaktig stad. Hon glömde sina sorger, när hon såg in i den lillas strålande ögon; hon trodde på lyckan, när hon slöt sin lilla dotter i sin famn. Det finnes från denna tid ett förtjusande porträtt af drottningen, bärande sin lilla flicka på ryggen, glad och stolt i sin moderskärlek och sin lycka. I fotografi spriddes denna bild vida omkring och hittade äfven till den aflägsna norden. Som vi redan sett, räckte denna lycka endast några år, och ehuru drottningen visserligen aldrig under sina lyckliga dagar försummat sina pligter, förde henne dock sorgen närmare till hennes folk, och » lilla moder » är det namn, som detta folk länge gifvit henne. Redan från början försökte hon med flit och ifver att sätta sig in i de nya förhållanden, som här mötte hålles ett nummer i veckan under hela qvartalet. För hvarje 5-tal abonnenter, som samlas, och för hvilka afgiften insändes till Redaktionen af henne. Hon lärde sig snart att både tala och skrifva landets språk, hon gjorde sig förtrogen ined folkets seder och behof, och det dröjde icke länge, förr än hon insåg, att hon ganska riktigt bedömt detta land, när hon trodde, att här var mycket att göra och mycket att göra af. Hon har alltid hållit sig fjerran från allt hvad politik heter, men det dröjde icke länge, innan hennes inflytande i landet visade sig vara af vida mer välgörande verkan än både diplomati och kanondunder.
Prot, 1834. 4 Sami. a Å/d, 1 usta Häftet, * Statssamt Allm.. Besv» ccä Qecon, Uuk, Inlåtande Nio t. kostnadsförslag, låtit odiingslägenheterno undersöka , skulle han, med biläggande af de derom upprättade handlingar, anmäla sitt odlingsföretag hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande „ och derefter, i den ?uon odlingen bevisligen fortginge, undfå en summa, motsvarande två tredjedelar af den kostnad han på den verkställda odlingen nedlagt; äfvensom han borde ega att, emot vederhäftig borgen, dessförinnan erhålla skäligt förskott; och skulle han, sedan odlingen, enligt syne-instrumentets innehåll, blifvit fullbordad, undfå, utan återbetalningsskyldighet, den bestämda summan, eller hvad deraf kunde innestå, 3:0 Ett af Herr Professor en Grenander' ingi Evet memorial, hvaruti blifvit yttradt, att den egentliga underbalance, sorn trycker Rikets handel, funnes till en del uti handeln med Finland; alt de produoter detta land lemnar, kunde, om ej hett och hållet umbäras, dock till beloppet nedsättas genom rigtigt användande af de fördelar vårt eget land erbjuder; samt att de Norra Landskapen, i samma läge med Finland och med en för lika odling tjenlig jord samt ymniga skog s-tillgångar, skulle genom en bättre rigtad hushållsordning snart kunna, med tillhjelp af Rikets andra Landskap, förse' hufvudstaden med samma slags fetalievaror och ved, sorn nu hemtas från Finlaild.
Jag delar denna tanka, anseende äfven creditivrörelsen vara en af de förnämsta förmåner, som privatbanker bereda ät samhället; men då Hr Hjerta säger, att just denna önskan skulle hos aclieägarne fortfara, och att den skulle gifva anleda, till att dessa banker icke skulle upphöra, så ber jag att fä nämna, att om icke privatbankerne få utgifva de smärre sedelvaleurerne, hvilket den nya lagen förbjuder, sä kunna de icke eller lemna cassacreditiver, ty fördelen för dem, som hafva sådane, består just deruti, att de kunna utfå sedlar å smärre valeurer, hvilka de för den dagliga rörelsen behöfva. När nu privatbankerne förmenas att utgifva smärre sedlar, så försvinner äfven den fördel jag nyss nämnt, hvaraf åter följer, alt privatbankerne icke skola komma att fortfara. Jag förenar mig med Gr. Björnstjerna i den mening, att desammas octroj bör fortgå till 1849 års slut. Hr Hjerta: Jag bör be H. Ex. Hr Gr. Björnstjerna om ursäkt för det jag vid mitt förra yttrande glömde att besvara det ena af Hr Grefvens argumenter. Utsk. bar föreslagit, alt privatbanksdirecteurerne skulle vara solidariskt ansvarige; från början har väl meningen varit vid dessa bankers stiftande, alt alla actieägarne skulle vara solidariskt ansvarige, eller att den, som icke genast finge i bancoluckan invexla sina sedlar, skulle få med seqvester belägga hvilken af actieägarnes egendom han behagade. Om Utsk. föreslagit, att directionen för en sådan bank skall i första rummet vara ansvarig, så har ju Utsk. yrkat någonting mindre än hvad den ursprungliga lagen förut afselt. Ar meningen att helt och hållet borttaga den solidariska ansvarigheten, huru skall det då slutligen gå med säkerheten? I afseende å hvad Gr.
Allmänna Lagen 12 Cap. 1 tegångs Balken* Skulle andra synnerligen der icke nämnda, orsaker till förfall anmalas, må pröfningen deraf pä Ridderskap pet och Adeln in Pleno ankomma. Denna §. blef af Ridderskapet och Adeln godkänd. 26'. Med anslag till Plenum och Utskottssammanträden, förf ares på sätt $■ Riksdagsordningen föreskrifter. Anslag till Electors^sammanträden skola ske sist klockan 8 om aftonen dagen förut. Om under varande Förmiddags-Plenum fortsättning pröfvas nödig pä eftermiddagen, bör anslag derom innan klockan 1 på dagen vara gjordt. Hans Excellence Herr Grefve De lA Gardie: Det förslås af sig sjelf, att i denna §. äfven måste införas om Bänkmännens sammanträden. Herr Cederschjöld: Jag är förekommen af Hans Excellence Herr Grefve De la Gardie, och vill blott tillägga den hemställan, att i stället lör orden: Electors sammanträden, må sättas: Electorers sammanträden. Denna bifölls, med den förändring och det tillägg Herr Cederschjöld samt 222 Den 7 Augusti f. m. Hans Excellence Herr Grefve De la Gardie föreslagit; i följd hvaraf orden: Anslag till Electors-sammanträden skola ske, borde utbytas mot orden: Anslag till Bänkmäns och Electorers sammanträden skola ske. Grefve Mörnerj Carl: I 31 §. af Utskottets förra förslag till ny Riddarhusordning hade Utskottet stadgat, huru förhållas skulle, om LandtMarskalk under Riksdag dog. Utskottet har i det sednare förslaget uteslutit ett sådant stadgande, och jag vågar hemställa till Ridderskapet och Adeln , om det bör uteslutas. a3 §. Riksdagsordningen omtalar, huru förhållas bör, då LandtMarskalken af sjuklighet eller andra anmälta laga förfall hindras att föra ordet, men deremot icke, huru tillgå bör vid inträffande dödsfall. 3i §. af Utskottets förra förslag var af följande lydelse: Dör LandtMarskalk, af vaktas i underdånighet Konungens Nådiga utnämnande af en annan.
Med ögon, mörka redan nästan såsom Systerns, såg han upp på henne, som svor att blifva hans Skydds-Engel genom lifvet, och tårar – de första på många år – lättade hennes under rörelsen nära dignande varelse. De runno sakta ned på barnets dopskrud – ett par glänste på dess aftäckta hjessa, när den skulle begjutas med det Lifgifvande Vattnet – och – en flägt ifrån himmelen uppfriskade denna stund. Natalia vinnlade sig sedermera alltjemnt om att blifva den värdig genom en ren och helig lefnad. Impulsen var nu gifven åt Natalia, hvilkens arbete och sträfvanden i alla riktningar blefvo så mycket ifrigare, som hon ju hade många förlorade år att återvinna, „mycket att förbättra mycket att begråta än.“ Från den höjd der hon numera befann sig, blef det henne lätt att öfverse sin fordna lefnad, och med förödmjukadt och ångerfullt sinne återvände hon ifrån dess nogare skärskådande. Hon hade sett huru den, som tror sig berättigad att förtvifla, slutligen öfvergår till ett hånande förakt för sig sjelf och andra; hon hade sett att „Evangelium är öppet för menniskoslägtet och har öppnat himmelen; men ett knotande, ett missnöjdt hjerta erkänner det ej“ och sammanläggande alla tilldragelser under sin, för verldens ögon sa obrottsliga vandel, måste hon utbrista: Gud miskunda dig öfver mig syndare! Alla mildare, qväfda känslor i hennes själ vaknade åter, och Natalia blickade frimodigt och förtröstansfullt upp emot höjden, hvarifrån en stråle af den kärleken nått hennes bröst, utan hvilken allt „vore intet nyttigt.“ — Denna stråle genomträngde icke blott Natalias hjerta, utan spridde lif och klarhet äfven inom hennes hufvud, dit Natalia insamlat kunskaper, hvilka der länge dvalts uti söndrad, glädjelös overksamhet. Konster och vettenskaper – dessa härliga utsigter in i en öfversinlig oändlighet – hade hon hittils sökt draga såsom skygglappar framför sin blick, och det välförtjenta straffet hade icke uteblifvit: skymningen inom och utom henne vardt derigenom endast mångfaldigt – fördubblad.
St:r 1823 till LöningsStaten anslogs är öfverskridit med omkring 3o,ooo R:dr B:co och att denna Summa blifvit anvist på den del af io:de 344 Stats-Utskottets Hufv.TiUs Anslag som benämnes för Försvarsverket i allmänhetj hvarigenom sorn orden i Betänkandet lyda, en del af detta anslag emot dess bestämmelse blifvit till afjöningar användt; häruti är jag af annan tanka. —- Regleringen har skedt med ej mindre Flottans Embetsoch Tjenstemäns Militaireoch CivilPersonal, än äfven Flottans SjöArtillerieRegementer, Coopvardiekarlar och Skeppsgossar, af hvilka SjöArtilleriestyrkan är till en del minskad, Coopvardiekarlar, under namn af Matroser och Jungman, ökade, äfvensom Skeppsgossarne; i Calculen öfver tillgår»— garne för regleringen bör således icke allenast ingå, contanta aflöningen med Spannemål, utan äfven den manskapet bestådda beklädnad och inqvartering, hvars belopp i sednare tiders Statsanslag blifvit intagit i den generela Summan som utföres under benämning: FörsvarsVerket i Allmänhet, i stället för tillförene, en särskild beklädnadsstat uppfördes, men detta förändrar icke den visshet i saken att både beklädnad och inqvartering äro löningsvijkor för den person sådant bestås, och det i dubbelt afseende hvad Sjö Ar tillerieRegementerne angick, hälst beklädnad och inqvartering för den del af truppen som var permitterad utgjorde en genom PassevolanceContract stadgad löningsförmon för Regementsoch Compagnie-Chefer, den de ock fingo ersatt, då under krig eller rustningar permitteringsförmånen upphörde. —Enär nu vid Regleringen K. M:t fannt i Nåder för godt att de ditintill på Passevolance grundade Löneinkomster skulle försvinna Betänk anden, N:o i5r.