Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ved . 197^J lass Yed 4 1 st. Bräder k — 8| hundrade eller 1 SkUoLU. 40 & Markegång. Stafrum, Stafrum1 met k 3 R:dr 32 sk 2510 21 4 Litt. F. 7941}} Årliga Hästar a 3698,v Kongs-Hästar å 16 Biskops-Hästar ä 584 Fogde dito ä 86} Dito dito ä 833f} Mantal Gärden 17 sk. 2} r:st l. utgå i 3 Stafrum Ved å 3: 32. — . luigo, ä 2 i LM Osmundsjern, med j 1675 LU. iej U. k 11 sk. 1 r:st Markegång. HemmantalsRäntan. 49T:r30|K:prl1JA } 84T:r ,jR4« I "PP" Markegång. Markegång. 258 t:r 14TV, k:pr Korn Ärlig') „ , VSpanm. 92 t:r d:o Gärde J S:a 350 t:r 14r'T k:pr Korn i Fellingsbro. 693 t:r 24,', b:pr Råg å 5R:dr20sk. 3757:42. ■>. 3461.165 k. Korn ä 4 R:dr 1386: 5. — 1051.8 k. Span m.") 431.22 k. d:o / a4R.45s.4r. Spanm. Tabell öfver de qvantiteter af den Stats-Verket behållne Afradsoch Tionde-Spanmål, hvilka blifvit antingen löste efter Markegångspris eller lefvererade in natura för år 1835—1844. 1839. aa & pr cd » % < C3 CD B tr SJ O: '"5 <*> t-* p CD g » B f SJ o: -5 C« n S p-. r P CD B g 3 r SJ
HAN ÄR ALLS EJ OKRITISK ELLER NAIV I DEN MENINGEN, ATT HAN EJ KAN VÄGA TVÅ STÅNDPUNKTER OCH SE HVARDERAS BERÄTTIGANDE OCH FÖROCH EMOTSKÄL, MEN HAN AFGÖR S I N STÅNDPUNKT OCH DÄRMED JÄMNT. DÅ HAR HAN FÅTT KÄRLEKENS KRITERIUM PÅ DEN SAKEN, OCH DÅ SÄGER HAN OM DEN MOTSATTA ÅSIKTEN, ATT OM MAN ÄN TALADE MED MÄNNISKORS OCH ÄNGLARS TUNGOR, VORE MAN EN LJUDANDE MALM OCH EN KLINGANDE BJÄLLRA. DET ÄR DÄRFÖR SOM FÖRTROENDE OCH VÄNSKAP KANSKE ÄRO ALLTFÖR STORA ORD I G. AF G :S ORDBOK. DET ÄR DÄRFÖR HAN KANSKE ALDRIG SKALL UNDGÅ BITTRA MISSRÄKNINGAR PÅ PERSONER HÄR I LIFVET, JAG MENAR DÄRFÖR, ATT HAN EJ KAN SE DEM UNDER NEUTRALITETENS SYNPUNKT UTAN UPPFATTAR DEM ANTINGEN SOM ANHÄNGARE ELLER MOTSTÅNDARE, ANTINGEN SOM VÄNNER ELLER FIENDER. PARTISPLITTRINGEN I VÅR NUVARANDE LITTERÄRA VÄRLD HAR NÅTT EN GANSKA BEKLAGLIG HÖJD, OCH G. AF G., SOM ALLS EJ VILL VARA PARTICHEF, HAR NÄSTAN UTROPATS SOM SÅDAN.
Memorial, i anledning af gjorde anmärkningar vid Stats-U t skottets yttrande, i frågan om ersättning för förlorade Ängar m. m. vid Gränslinien emot Ryssland. Uti dell af Riksdagsfullmägtigen från Norrbottens Län Johan Jacob Rotberg väckta fråga, om ersättning till nedre Torneå och Carl Gustafs Socknemän, för förlorade ängar, Kyrka och Paslors-Boställe vid Gränslinien emot Ryssland, hafva hos Högloft Ridder skap et och Adelil, Vallöf!. BorgareSlåndet och Hedervärda BondeStåndet anmärkningar blifvit gjorde vid Ståts-Utskottets den 16 sistl. Julii under Stals-Utsliötte ts Betan k ali den. 5S jNT:o 3a 3 afgifne Utlåtande Deli ärendet i anledning deraf till Utskottets ytterligare handläggning ålerremilteradt I följd häraf får Stats-Utskoltet vördsamt anmäla, att ändamålet med de gjorde aninärkiiingarne synes vara, att bereda tillfälle för de jordegare, hvilka genom Gräiisregleringen Inot Ryssland från deras Hemman förlora! jord, ätt ådagalägga huruvida och till hvad belopp den ersättliing* dé. enligt Conventioiien emellan Svenska och Ryska Regeringarne, ega rätt att erhålla, motsvarar dell förlorade jordens verkliga värde och det lidande de undergått; Att erhålla ytterligare Contant bidrag till prydnaders och inventariers anskaffande för deii uppförda nya kyrkan; A tt få sig anslagen en uppgifven Summa till inköp af ett Hemmall, som skulle användas till förbättring af Baslors-BöStället, saint att detta Boställe måtte varda på Statens bekostnad med byggnader forseda Hvad forst ängår ersättning för de ängar, Rom tillhöra jordegare i Sverige, men genom Gränsregleringen fallit utom Svenska området, samt icke få af förre Ugarne bibehållas, utan mäste Hemmanen frånskiljas; så har Stats-Utskotlet i des* 36 Stat s-TJ t skottets Betan kan den. förra Utlåtande yttradt de anledningar, sorn föranledt dertill, a 11 jordegarnes rätt syutes bevarad, dels genom den emelian Kongl.
Vä I^onAl. l)Ioj:t bärvid on8ett längre eller kortol-e tjenstetid, i toren!»» med verkliAt belrok ok understöd, böro oiltoAos 8ä80m iiukvudsokliA Arund kör pensionsbeloppets bestämmonde, med ioAttoAonde i bvoije koll, ott pensioileruo inskränkos inom lillförsäkrode oell upplmrne löneförmoner, lior IvonAl. lVIo^':t bäruti trott 8iA tinno en ntväA ott med min8to mö^IiZo uppotkrinZ kör 8tots Verket köreno lillkredsställondet ok den indroAne Vof-8lots-personoIens billiA» snspräk; oell konAl.
I anledning af väckt fråga om RustningsBesvärets, under krigstid, förändrande på det sätt, att alla timade förlaster och ornkostningar för Rustningen måtte af Stats-medlen bestridas , emot det att Rusthållarne, skyldigheten oberäknad, att, vid krigets uthrott, uppsätta tjenstbara karlar och hästar, betalde för hvarje år, sorn kriget varar utöfver det första, en viss summa, hvilken förslagsvis blifvit till 5a R:dr upptagen; håfve Yi, uti Skrifvelse af den 17 i denna månad, hos Kongl. Maj:t underdånigst anhållit, att Kongl. Maj;t med afseende å de skiljaktigheter vid åtgörandet af Rustnings-Besväret, till hvilka localen och andra omständigheter kunna föranleda, täcktes i Nåder låta utarbeta och vid nästa Riksdag för Riksens Ständer framlägga ett Förslag till en sådan förändring i nämnde prestation under krigstid, sorn Kongl. Maj:t i Nåder finner förenlig med Stats-Cassans bästa, samt med de Rustnings-skyldiges skydd för oberäkneliga och möjligen förstörande lidanden och uppoffringar. §. 26. Med anledning af åtskilliga väckta motioner om nödvändigheten att anstalter måtte vidtagne varda, till beredande af lindring uti Rust - 88 nings-Besväret vid de indeldta CavaUerioch lill Infanteri förändrade f. d. Cavalleri-Regementeir. e, bafve Vi hos Kongl. Majit i underdånighet anhållit, att en Beklädnadsoch Bevärings-Direction må tillsättas vid hvarje Indeldt Cavalleri-Regemente, eller såsom särskild Corps organiserad del deraf, äfvensom vid de» efter träffade öfverenskommelser, nu såsom Fotfolk tjenstgörande f. d. Rytterier; Och åberope Vi Oss den Skrifvelse Vi, under denna dag och i förevarande ämne, till Kongl. Majit i underdånighet allålit.
De hafva hvarken haft någon våldsam karakter eller medfört bildande af särskilda församlingar, utan öfverhufvud taget gifvit sig tillkänna såsom ett nyvaknadt, mäktigare andligt behof, hvilket funnit sig otillfredsställdt såväl med statskyrkans gudstjenster, som med en och annan af dess dogmer och derföre tagit sin tillflykt till konventikeln, som beredt tillfälle till särskilda och tätare andaktsöfningar. För detta ändamål hafva enkom dertill inrättade byggnader blifvit uppförde flerestädes i Österoch Wester-Nerike samt inom Örebro stad. Det ojemförligt största antalet af dessa schismatiei äro Baptister, hvilka i Örebro, Stora Mellösa m. fl. ställen hafva särskilda bönehus. Ehuruväl de icke företaga något anstötligt eller förargelseväckande, torde de dock, åtminstone hvad sakramental-lagen beträffar, icke fullt hålla sig inom laglighetens område. Mormonismen har äfven här och der, särdeles i Örebro stad, haft enstaka bekännare, men småningom förlorat allt mer och mer terräng och är i närvarande stund nära nog förbi. Dessutom finnes här i länet, som å andra orter, en pietistisk form af Lutheranismen, det s. k. Läseriet. Dess 4 Örebro län. Byggnadssätt. Klädedrägt. Missbruk af bränvin. Jordbruk. anhängare kunna dock svårligen anses som schismatici, enär de i läran icke afvika från statskyrkans dogmer, utan endast deruti äro olika, att de anse sig för bättre Lutheraner än andra, hålla tätare andaktsöfningar och i allmänhet i det utvärtes lefvernet iakttaga en viss asketisk hållning. De hafva hittills hållit sina andaktsöfningar i hyrd lokal, men äro nu sysselsatte med uppbyggande af enskildt bönehus i Örebro, hvilken byggnad är i det närmaste fullbordad. Genom utflyttningar i följd af laga skiften hafva sundare och beqvämare boningsplatser erhållits, samt snygghet och ett ändamålsenligare byggnadssätt i hög grad befordrats. Skogarnes aftagande har föranledt, att å flere orter blifvit uppförde, i stället för hus af timmer, dels s. k. gjuthus, dels ock byggnader af sinner samt af korsvirke och bräder.
Under Riksdagarne må likväl Introduction ej beviljas förr ån RiddarhusDirectionen hos RiddarhusUtskottettillkånnagifvet, och Riddarhus - Utskottet hos Ridderskapet och Adeln anmält det vederbörliga prestanda blifvit fullgjorde samt Ridderskapet och Adeln derefter till Introductionen in Pleno tillstånd gifvit. §. 5. Ej må någon uppNy §. Jemför 54 5 taga annan Ätts namn i Riddarhusordningen, eller Vapen, med mindre han , efter uppvisande af Ättens Med - 240 Den iS Augusti e, m. lemmars uttryckeliga samtycke dertill, undfått Konungans Nådiga tillstånd. 5 4. Alla de CommendeursÅtter, hvilka tillkommit före dea dag då den nu gållande RegeringsFormen blef af Kgl. Maj.t och Riksens Ständer fastställd , äga att bibehålla det högre Såte å Riddarhuset som dem blifvit för detta tillagdt; men under ingen förevändning må hädanefter någon ny sådan Ätt bildas , ej eller någon ätt ur sin ordning flyttas. Inom såväl gamla som nya Adeln anses såsom Stamfader för en Adelig ätt den som till samma ätts värdighet först upphöjd blifvit, oell såsom Ättemariy så vål hvar och Åndrad §. svarar mot den 4:de i Utskottets förra Förslag, och mot den 2:dra och lo-de i 1818 års Riddarhusordning, en T)en 13 Augusti t, m. en af ättens värdighet lagligen delaktig blifven man, som ock den, hvilken denna väldighet ärfva kan och sjelf år introducerad Svensk Adelsmao. Hufvudman år den ättemän, hvars ättegren år äldre ån någon af de öfriges , och har varit det i hvart och ett led, från och med statnfadrens barns; till och med hans eget. Fjermare etter yngre i ätten år den ättemän, som sednare eller icke utan Heres bortgång kan blifva hufvudman ; närmare eller äldre i attén den , som förr skulle blifva det.
Låt oss derför för tydlighetens skull säga farbror Hassad. Liljornas Väktare satte sig lojt och med framskjutande mage på mastaban – ett litet säte utanför boden i jemnhöjd med bodens golf. – Din dag vare lycklig, farbror Hassad. – Det vare äfven din. – Hur är din helsa? – Gud vare lofvad, ej så dålig. Gud är stor. – Gud är stor och vis. Ja. Ja. – Honom tillkomme äran, min son. Hur är din helsa? – Mycket tillfredsställande, Gud vare lofvad. – Ja, lofvad vare han, min son. – Och du säljer fortfarande gammalt jernskrot, farbror Hassad? – Ack, min son, det är icke jernskrot utan kosteliga arbeten af jern. Gud välsignar ännu mina händers verk. Han vare lofvad! – Ja, ja, honom allena ske ära! Der borta i hörnet tycker jag mig upptäcka några jernspett. – Visserligen, visserligen, men vill du köpa något, min son, tillråder jag dig att köpa denna rent af vidunderligt vackra och väl arbetade skära. Se hvilket skaft, hvilken egg! Åh! Åh! Först skall du dock dricka kaffe. Farbror Hassad utslungade på måfå ett litet rop efter kaffe midt i den brokiga ström af turbaner som sakta brusade förbi. Genast uppsnappades hans ord på kaffehuset midt emot. Inom mindre än en minut sutto farbror Hassad och hans svarte köpare med hvar sin kopp kaffe. Under tiden väntade Emin och hans män i dödlig ångest och oro på eunuckens återkomst. Hvar sekund var värd mer än penningar kunde uppväga. Deras framgång, deras och Islams, berodde kanske på eunuckens skyndsamhet. Men så fullkomligt är menniskan en produkt af sin uppfostran, att hon äfven i de mest kritiska ögonblick knappast vågar alldeles åsidosätta de bruk, som hon lärt att respektera. Ingenting i verlden, icke ens Emins befallande »skynda, skynda!» kunde förmå Liljornas Väktare att öfverhoppa de sedvanliga talesätten och den gängse introduktionen till ett köps uppgörande. Han smackade med kaffet på tungan och yttrade: – Är du dyr på dina spett? – Dyr? Ja, om du så vill.
Stånd blifvit fattade hvilka dessa §.§. närmast röra. 41 642 Bilagor till protokollet den 16 Juni 1815 I afseende på Tryckfrihets Lagen beslöt Ridderskapet och Adeln att det på bordet hvilande förslaget till inrättande af en Iury i Tryckfrihetsmål i stället för det hittils antagne Domoch Rättegångs sättet skulle antagas. Sluteligen beslöts, att de nu i afseende på förslag till ändringar i Grundlagarne fattade Beslut till Constitutions Utskottet skulle öfverlämnäs, med anmodan att till Justering hos Riksens Ständer inkomma med redaction af alla de förslager soni af samtelige Riks Stånden blifvit godkände samt af de §.§. i Grundlagarne hvilka omedelbart af de antagne förslagen bero och sålunda derefter böra rättas. Ut supra. Bx Protocollo A: G: Silverstolpe. Utdrag af Wällofl. Borgare-Ståndets Protocoll hållet tvid Urtima Riksd[ag]en i Stockholm den 12:te Junii 1815. S: D: Wid nu företagen pröfning af Constitutions-Utskottets, sedan Riksdagarne i Stockholm åren 1809 och 1810, samt i Örebro åren 1810 och 1812 på Bordet hvilande och till afgörande beredda förslag till ändringar i Grund lagarne, fattade Borgare-Ståndet deröfver följande Beslut 1: Regeringsformen. §. 2. Att då det förut af Rikets Ständer pröfvade förslag till förändring i den härmed gemenskap ägande 41 §. icke blifvit antaget, förslaget till tillägg i 2 § ock förfaller. §. 4. Att, med antagande af Borgare-Ståndets år 1809 föreslagna förändring af orden »Frälse eller Ofrälse» till »Frälse och Ofrälse», den år 1812 af Constitutions Utskottet uppgjorda förbättrade redaction för öfrigt bifalles. §. 5. Att, med afslag å de åren 1809 och 1812 tillstyrkta förändringar, den nu warande redactionen, oförändrad bibehålles. §.§. 6, 7, 8, Enahanda Beslut. §. 9.
Hr Gripenstedt: Jag kan icke i allo gilla Hr von Rosens raisonnement. Det är en sanning, att 0111 besittningsrätten är ställd på en persons lifstid, så kan hans personliga förmåga att försörja sig och de sina tagas i betraktande; men då den är utsträckt ända till 5o år, och den, som fått denna rätt till jorden, dör under det första af dessa 5o åren, så står likväl afsöndringen för de 49 åren qval-, oberoende af personligheten. Hr von Rosens raisonnement håller således icke streck i längden. Äfvenså tror jag, att man ej bör göra restrictionen för stark; ty för att ej tvinga en hop folk, som ej kan försörja sig med något handtverk, till tiggeri eller brott, är del nödvändigt alt hafva några bestämmelser och ej öfverlemna allt sådant åt communerna, emedan det säkra är, att de skola blifva stränga och för sin egen säkerhet i fattigfrågan nästan aldrig medgifva en jordafsöndring, om den e] vore särdeles förmånlig för den som erhölle densamma. Jag tror således, att man bör hafva några bestäm - Den 3 Februari e. m. 67 da föreskrifter i ofvannämnda hänseende, elium jag visst icke kan uppgifva några bättre än dem som blifvit föreslagna, savilia man vill vinna ändamålet, att folk ej må tvingas til till brott oell elände. Hr von Hohenhausen: Jag är af samma tanke som llr von Rosen, och föreslår att man här begagnar samma ord sorn i 6 § 1 cap. i fråga om hemmansklyfning, att nemi. för särskilda orter särskilda bestämmelser införas. Hr von Rosen: Jag ar förekommen af Hr von Ho henhausen, ty som han yttrat sig, menade äfven jag; men i afseende på Hr Gripensledts sista anförande vill jag blott tillägga att en commun icke har något veto eller någon beslutande rätt vid nekandet, utan blott vid jäkandet. Hr Gripenstedt:
1) essutom vill jag erinra om, att största delen af Dagnys publik troligen icke liestir af lärarinnor, utan af qvinuor i annan lefnadsstallning, och för dem torde det icke skada att egna en tanke i t en medsysters lidande. Den ensamma, arbetande qvinnan - lärarinnan icke minst blir faktiskt o h en korsdragerska, i synnerhet derfor att hennes krets iir s9 tring. Lat vara, att hon iir likstiild med mannen i fraga om arbetet, men hon ar I h g t i f r h likstiild med honom i fraga om tilli3llen till utveckling och rederq \ .ickelse. Den gifta qrinnans lif blir sYllan s i w h g t och ensidigt som den ogifta lärarinnans kan blifva. Att lärarinnoruns kamratlif lemnar mycket öfrigt att önska, iir min fasta öfvertygelse, och att den intelligentaste unga qvinna kan bli förslöad genom öfveranstriingning och brist p9 sympati, synes mig rara en lika s a e r som sorglig erfarenhet. Dessutom torde det icke hafva undg9tt en uppmärksam läsare, att i skizzen finnes en och annan e antydan om Rlrh3llanden i s j e l h a skolan, hvilka gjorde F r ö k e n Petterssons arbete tungt, RlrhSllanden, som föröfrigt äro r3tt vanliga. D e t ar en vanlig orättvisa m o t författare till skizzer och noveller a t t anse d e m m e d en e n d a liten bit h a f m uttömt alla sina tankar, sagt hela sin uppfattning o m e n viss sida o m Iifvet. - Till Red. af Dapy. Cti Dignys pmfhlfte förekommer en UppSat5 under rubrik, Om sjclfhjelp och löneförhillandcn, undeneekrad af Syskr. Insindaren bekriiner, all uppsatsen, som ej pikallat g e n r a p frin Rednktioncns sida, jan ett obehnglii intryck. Insindaren vill dock cj omedelbarligcn upprilkm f e stillen, som simkildl vickt bans uppmörksimbct.
Hamilton, Hugot Sedan Hr Statsrådet Grubbe yttrat sig och dervid föreslagit ett sådant sätt för Irågans behandling, som jag önskat från första början vidtaget, alt hemb få denna vigtiga fråga behandlad, icke efter personers individuella tankar, utan efter frågans hufvtiddetaljer Och principerna derför, och alt blott, sedan den eller den hufvudpunkten blifvit fiamställd och beslut derom blifvit fattadt, man skulle öfvergå till de detaljer, sorn röra denna punkt, så får jag endast mig deri förena. Jag troi-, att bedömmähdet af den ena eller andra satsens företräde kan ganska latt gå för Sig, när man får ställa dem bredvid hvarandra, men att deremot, ifall förslagen 1 deras helhet skola bedöminäs, det blir snart sagdt omöjligt att antaga något af förslagen, emedan nästan älla i någon del torde ogilla hvart och ett af de gjorda förslagen. Jag förenar lillg i deras anhållan, som begärt att Hr Landtm, måtte medgifva ett sådant uppå hufvudpunkternes afskiljande grundndt föredragningssätt. O111 det är med formerna förenligt, skall jag dermed vara högligen belåten. Hvad de anmärkntr beträffar, som äine värde ledamöter framställt emot det förslag, som bär mitt namn, så innehöll den första af Gr. Horn, att man ej borde gå längre än Frih. Sprengtportens förslag, som på förmiddagen biet' antaget, eller att mati ej borde ingå i någon ytterligare detalj; Deruti hyser jag verkligen samida tanke, sorn Gr. Horn. Jag tror, att sedan de allmänna satserne äro uttalade, så är detta effectivt allt hvad såsom en gemensam tanke borde öfverlemnas till Coust.Utsk., hvilket sedan finge utarbeta förslaget efter afvägning Och pröfning af detaljfrågorna. Det är icke omöjligt för Const.Utsk., att genom infordrande af discussionsprolocollerna, så väl i detta Stånd, som i de öfriga, taga full kännedom af de ehskildta förslagen samt deraf välja hvad Utsk. kan finna riktigt Och ändamålsenligt.
Ibland läror, som blifvit förkunnade och äro förtjente af att närmare pröfvas, är den, att Statsbanken borde, för att göra nationen delaktig af den vinst, som nu skördas af Privat-Bankerna, öfvertaga deras rörelse. Men utom det att man glömt den betydliga nationalvinst, som måste ligga deri, att communerne och dervarande större oell mindre affärsmän, allt efter sorn de med sin credit gifva styrka åtegna Bank-bolag, kunna bereda sig förmån af förlags-capitaler till låg ränta , och således sättas i tillfälle att åt näringslifvet gifva en större utveckling, än annars varit att förvänta, har man icke nogare gjort sig reda för möjligheten för Statsbanken a 11 öfvertaga den rörelse, som nu af enskilte Bank-bolag bedrifves. Väl medgifves, att Riks-Banks-vinsten under vanliga förhållanden kan synas betydlig. Men alt något sådant med den skulle kunna åstadkommas, är ett bedrägeri, som äfven den i finans-läran oinvigde kan inse. Riks-Banks-vinsten utgöres af räntor för af Banken lemnade låne-understöd, hvilka årligen ingå och således årligen minska utelöpande sedel-stocken med ett motsvarande belopp. Om nu äfven Ban Bih. till R. St, Fröt, 184S, 6 Sand, 2 Afd, 2 Håjt, 4 26 Bancooch Lag-Utskottens Utlåtande, N:o 2. ken utsläppte desse, allt efter som de inflöto, för att utvidga sin låne-rÖrelse, eller för att, örn man så vill benämna det, supplera Privat-Bankerua, så blefvo landels rörelse-capital genom en sådan utsläppning hvarken större eller mindre än förut; detta inses lätt. Jag vill icke nämna det äfventyrliga i ett sådant sätt att gå till väga och fästa äfven denna från förödelsen bergade skärf i låne-rörelsen. — Bättre kan den användas, än att dermed öka skuldsättningen och obeståndet och bringa Banken i ett tillstånd af oefterrätllighet, som betager honom all förmåga att uppfylla någon enda af sina egentliga förbindelser.
Ar förslaget, till sina hufvudgrunder, efter en närmare granskning, godt, så vore visserligen väl, om R. St:r derom så beslutade, att dess verkställighet erfordrade den minst möjliga tidsutdrägt. Men att, på sätt motionären föreslagit, af de för Deti 30 November e. m. 503 anskaffandet af gevär och kanoner af K. M. äskade medel afsätta 100,000 rdr till försöks anställande af en provisorisk Komitéjdet är detta, jag måste på det högsta motsätta mig. Den af K. M., för förstnämnda ändamål, begärda summa är i sanning den minsta möjliga. Uti det prot., som finnes bilagdt den K. Prop:n, har Dep.Chefen tydligen ådagalagt behofvet deraf. Den är afsedd till anskaffande af tre batterier refflade kanoner: det minsta möjliga antal af ett vapen, hvilket de sedriaste krigshändelserna visat vara af en så öfverlägsen styrka, i jemförelse med hittills brukliga artilleripjecer. Den är jemväl afsedd till anskaffning af 4,000 gevär firl., ett antal, ej mindre behöfligt till kompletterande af reserv-törråden, än till arbetets uprätthållande vid fäktorierne. Att i någon mån inskränka dessa anslag, vore således att betaga Styrelsen möjligheten, dels att komplettera förråden, dels att underhålla en arbetspersonal, som både billighet, rättvisa oell klokhet fordra att bibehålla. Motionären föreslår vidare: »att allt anskaffande af nya vapen och ny materiel för Arméen och Flottan inställes, intill dess tjenliga modeller blifvit at en sådan Komité (d. v. s. en sådan, motionären föreslagit) antagna.» Jag vet knappast om detta behöfver nptagas till besvarande. Utom det mer än vanligt egenkära deruti att endast en Komité, sådan sorn den motionären föreslagit, skulle kunna rätt upgöra och bedöma modellen till ifrågavande vapen, torde han hafva alldeles förbisett hvad som, genom antagandet af ett dylikt förslag, skulle äfventyras. Jag antager för det närvar:de att motionärens förslag, i afs:de på Komitéen, är det enda riktiga.
Ridderskapet och Adeln , att genom en stor Deputation underdånigst uppvagta Hans Majit Konungen, Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsen och Hans Kongl. Höghet Hertigen af Södermanland, för att betyga Riksens Ständers underdånigste vördnad och tacksamhet, så väl för Kongl. Maj:ts Höga och Landsfaderliga omvårdnad i allmänhet för Riket, som serskildt dels för den betydliga Spannmåls. undsättning , hvarmed Kongl. Maj:t Nädtgst låtit bistå åtskillige behöfvande Provincer, hvilka, utan en sådan Kongl. Nåd, varit i lara att lida hungersnöd, dels för den af Kongl. Maj:t vidtagne Nådiga anstalt om anstånd tills vidare med Kronoskatternes afbördande, samt för Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsens outtröttliga bemödande att understödja Konungens Nådiga afsigter, äfvensom tor att ådagalägga Riksens Ständers underdåniga glädje deröfver, att Hans Kongl. Höghet Arf-Prinsen upphunnit de år, då äfven Han blifvit ett nytt stöd för Svenska Thronen, hvilken Tacksägelse-Adresse skulle af det blifvande Expeditions - Utskottet uppsättas, samt till Riksens Ständers pröfning inlemnas : Anseende Ridderskapet och Adeln sig derjemte böra begagna detta tillfälle, för att inför Kongl. Majtt Den s> December. i underdånighet framställa Rikets närvarande inre bekymmersamma ställning, hvilken, serdeles hvad Folkets enskifta förmögenhet vidkommer, genom hvarjehanda tillfälligheter, blifvit af den vådliga och äfventyrliga beskaffenhet, att Folket icke mägtar betala de vanliga Utskylderne, derest detsamma icke skall bringas till fullkomligt obestånd, med underdånig anhållan , att Kongl. Maj:t täcktes derå fästa en Nådig uppmärksamhet, samt med första vidtaga de mått och steg, hvarigenom Folkets undergång må förekommas; om hvilket allt de öfrige respective Stånden genom Protocolls Utdrag skulle vänligen underrättas. Ut supra.