Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror detta vara allt hvad som behöfves till ledning för Riksens Ständers omdöme i detta afseende, Friherre Wirséns I anledning af Friherre Cederströms yttrande, får jag anmärka, att Friherre Wrangel har sträckt sina comparatio;ner af sedelstockens förminskning från år 18105 och jag har derföre ansett det vara så godt att göra begynnelsen med uppgiften från år xSoo. Hans Exeelletice Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om icke Ridderskapet och Adeln, under förblifvande vid dess nyss fattade beslut, ville anmoda BancoUtskottet att Den 29 Maji. 621 uppgifva Bancosedelstockens belopp från den 1' Jan. 1800 till den 31 Dec. 1817, samt att de öfrige RiksStånden måtte inbjudas att uti detJ ta beslut med Ridderskapet och Adeln sig förena. Bifölls. Grefve Spens förnyade sin proposition till bifall af dess motion om tryckning af Herr SilFverstolpes Historia om Banken, samt om communication deraf med de öfrige RiksStånden j men Hant Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade att berörde motion barde enligt 49 §. i Riksdagsordningen ligga på bordet till nästa Plenum. Föredrogos å nyo och gillades följande från nedannämnde Utskott afgifne, samt den 25 och 27 dennes på bordet lagde* Betänkanden: Fran StatsUtskottet: t) Af den t6 dernier, j afseende af Herr Presidenten D. von Scultzenheims Memorial rörande försäljning af Kungsgårdar, Recognitionsskogar och Officers-bostäden, ra. m. 2) Af den ao dennes, i anledning af Kongl. Dm 29 Maji.
Jag vågar bestämdt säga, att af de 28,000 man landtvärnsynglingar, som då utskrefvos och hvaraf omkring i5,ooo återkommo till fäderneslandet, åtminstone |:delar af de föregångna hafva förgåtts af brist på beklädnad. Jag har sett dem återkomma från fälttåget sent på hösten i Decemb. månad, då kölden likväl icke var mer än 5 å 6 grader; jag såg då lik och lefvande sammanfrusna af brist på kläder. Den, som sett sådana ohyggligheter, kan icke undgå att ifra för ett annat system. Vi hafva icke rättighet att neka beväringsynglingarna, hvad de lagligen kunna fordra såsom vilkor för beväringens inrättande. Vi må tacka Gud, att den lugna anda råder i vårt land, som alltid hedrat Svensken, men vi skola icke sätta ynglingarnas tålamod på prof; man får icke vanvårda deras lagliga rättigheter. Det gränsar nästan till hat alt icke afse deras rättmätiga fordringar i detta fall. De måste beklädas lika med indelta soldaten; det är deras rätt. Det är skam för Riket, att landets blomma, på hvilken vårt lands försvar kommer att bero, skall så handteras, att de icke kunna annat än hafva missaktning för den vård, som de äldre gifva åt de yngre. Då fienden kommer och fråga blir att föra bajonetterna, är det för sent att tänka på att upphjelpa, hvad som blifvit försummadt. Jag tillstyrker derföre bifall till K. M:s propos. utan afprutning. Jag har haft nåden att sitta i committe'en för beredande af sådana ärender som det, hvarför ifrågavar. anslag erfordras. Jag har dervid alltid yrkat, att man borde gå fram med hela behofvet ^ch icke afpruta en skilling. Gr. Horn har påstått, och jag påstår detsamma, att Styrelsen bör såsom ett oeftergiflig! behof yrka, hvad sora erfordras för beväringen. Jag tillstyrker bifall till hvad som begäres, under förklaring, grundad på min erfarenhet i dessa ärender, att detta belopp likväl är otillräckligt för det afsedda ändamålet. Hr Dalman:
Preste-Ståndet den 7 Borgare-Ståndet den 7 Bonde-Ståndet den 14 Rikeis Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående upplåtelse af f. d. piparebostället Bränn Årby vid Södermanlands regemente för uppförande af skolhus åt Wansö församling. (Stats-Utskottets Utlåtande N:o 20.) S. A. K. Uti nådig Proposition lill Rikets Ständer af den 27 Oktober sistlidet år har E. K. IVIaj:t behagat i nåder meddela, hurusom Wansö församling i Åkers härad och Södermanlands län hos E. K. Maj:t i underdånighet anhållit, att församlingen, emot den afgäld, som i laga ordning blelve åsatt, måtte tilläggas ständig besittningsrätt till det inom Wansö socken och i närheten af kyrkan belägna f. d. piparebostället vid Södermanlands regemente Bränn Årby om \ oförmedladt eller r'5 förmedladt mantal, i ändamål att derå uppföra nytt skolhus samt bereda utrymme dels för ungdomens undervisning i trädgårdsskötsel äfvensom för dess kroppsöfningar, dels ock för planteringsland åt skolläraren; och hade dervid blifvit anfördt, det församlingen helt och hållet saknade tillfälle att lör ändamålet erhålla nödig jordvidd vid det hittills begagnade skolhuset, E.vp editions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 1.9. 35 upplordl på en areal af endast 7,8 kappland, som voie instängd emellan kyrkogården på ena sidan oell Wansö bys tomter på den andra, hvaremot till utrymme för erforderligt nytt skolhus jemte tomt deromkring icke någon lokal blefve lämpligare än förenämnda boställe, hvilket vore beläget invid kyrkan på dess södra sida, med torrt och sundt läge, i midten al socknen, samt med lätt kommunikation till alla dess delar.
Majit icke helier, uti Sin till Rikets nu församlade Ständer aflåtna Nådiga Proposition om Stats-Verkets tillstånd och behof, äskat anslag för det af motionären åsyftade ändamål, samt då derjemte fråga blilvit hos Rikets Ständer väckt om en allmän reorganisation af läroverken, linna Utskotten sig böra tillstyrka, att Herr Professoren Graf ströms ofvanberörde motion ej måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 20 December 1844. Stutssaini Allm. Iiesv.~ och K kon.-Utskottens Utlåtande, N:o 27. Ank. till Exp. Utlåtande, i anledning af väckt motion om utvidgning af Frösö skola. Fran Högvövd.
Förut vöre Befälhafvande ovane vid underlydande och vice. versa; hvaraf Söljde att camp; en^n ofta börjades med ömsesidigt missnöje, med osämja och under mindre lyckliga auspi. cier. Nu har Generalen, under fredens lugn, tillfälle att tillvinna sig underhafvandes agtning och förtroende! desse åter att göra sig kände af sm befälhafvare,- hvarigenom ett samband emellan dem uppkommer, af mera vigt för Arméens framgång i fält, än man vid ytligt påseende kan föreställa sig. Förut karde den commenderande ingen af sine underhafvandes militairiska skicklighet. Nu äger han tillfälle att inhämta den, och vet, vid hvarje oförsedt tillfälle, hvilken Officer han till olika värf kan begagna. 3:0 I stället att hafva en ständig confrolNrande authoritet (lmpccteiir) för hvarje större afdelning (Divijton) commenderades förut, serskildt för hvarje tillfälle, en General Mön^ eterherre. Regementet som skulle mönstras, var konom okändt» det kunde vara i godt ffe'ek, men hade varit bättre; Mönsterherren berömde, i sådant fall, då han bordt klandra; Regementet kunde vara i mindre önskeligt tillstå d. men håde varit sämre Mönsterherren klandrade i dylik händelse, då han bordt beröm* Den 24 Febrvarii, ma; dömde således alltid utan sakkännedom. Ti/ljätlig Mönsterherre, befallte hafi att den och den di-cipl.insak borde rättas, den och den instru; tionspnncip iakttagas, den oc hdentjensteskyldighet uppfyllas; aUt detta var ett tomt ord; han afreste för att kamke aldrig återse Regementet, och detta återgick makligt t 11 sina gamla vanor-, ty hvad är en befallning öfver hvars verkställande ingen vakar? och hvem be falt e 1 och hvem lydde? jo det var otta den yngre sorn befalte och den äldre som lydde. General Majoren var Mönsterhcrie; G-ner al* i Lieutenanten Regementschef 0. s V.
Att ifrågavar:de vaktmästarebefattning är behöflig har 12 års erfarenhet vitsordat, enl. hvad SlatsUtsk:s eget betänk, gifver vid handen; att de medel hvarifrån arfvodet till bestridande af denna tjenst hittills tagits, äro otillräckliga, har också erfarenheten, enl. hvad SlatsUtsk. likaledes visat, ådagalagt, i Ihy alt Ulsk. sjelf nödgats medgifva Riksg:skont. rättighet att anticipera på tillgångar från det ena året till det andra, för all kunna draga sig fram. Alt under sådana förhållanden likväl vägra delta anslag som Fullmäktige nu begärt, synes mig så mycket mindre lämpligt som Fullmäktige i andra punkter sjelfve afstyrkt ansökningar om andra lönetillökningar och sålunda visat sig icke i onödan begära penningar; hvarföre jag vördsamt anhåller om Hr Frih. o. Landtm:s propos. på återremiss af denna punkt. Hr Printzensköld, Carl: Sora jag icke har något skäl att lägga lill dem, som Gr. Lagerbjelke anfört, återstår blott för mig all med honom mig förena. Jag ber dock, i händelse ålerremiss beviljas, alt SlatsUtsk. täcktes fästa upraärksamhet på den svårighet, som för Fullmäktige i Riksg.skont. upkommer, att nödgas, i och för Kammardrängs-göromålens bestridande, använda en del af det anslag, som är afsedt för helt andra ändamål än till vaktbeljentes aflöning. Alt den ifrågavar:de vaktbetjenten är absolut nödvändig, det har Gr. Lagerbjelke ådagalagdt och då synes mig som skulle SlatsUtsk. böra skäligen jemka med sig, helst summan är så obetydlig som 150 r:dr. Frih. Klinkowström, Rudolf Mauritz: I motsats till den slutledning som den siste talaren ansett sig böra draga af Gr. Lagerbjelkes yttrande, har jag icke deraf funnit vara fullständigt utredt att den ifrågavar:de Kam niard rängen kan behöfvas. Det var äfven en sak som svårligen kunde utredas på afdelnm då frågan der var före i närvaro af Riksg:skont:s Sekret.
Utom förenämnde i RegeringsFormens 53 §. omförmälda och föreskrifna Utskott, äge Riksens Ständer att välja och förordna ett Expeditions-Ulskott, bestående af Tolf Ledamöter, för att uppsätta ej mindre de expeditioner, som under Riksdagen af Stånden gemensamt utfärdas, än äfven Riksdags-Beslutet, och alla sålunda författade Handlingar till Riksens Ständers justering öfverlemna; och äge den Stats-Rådets Ledamot Konungen dertill förordnar, rättighet att i Utskottet öfvervara Riksdags-Beslutets justering, i de delar deraf, som röra Konungens yttranden. 4>. Stats-Rådets och Högsta Domstolens samtlige ledamöterj äfvensom Justitias-Canzleren och Justitieombudsmannen kunna ej säte och Stämma i sitt Stånds Plena förnekas, enär de, enligt hvad hvarje Stånds Conslitutions-Utskottsli Utlåtande iWo 1. 17 serskilda ordningar stadga, dertill berättigade äro; dock för Stats-R adels Ledamöter de serskilda fall undantagna, då dem, enligt Regerings-Formen, uppdraget är, att med Konungslig magt och rätt styra. I Utskott eller val till Ulskolts-Ledamöter må icke någon af förenämnde personer deltaga. Ej må någon, af hvilken Riksens Ständer kunna fordra redo och ansvar, inväljas i Utskott, der redovisning för hans egna göromål och Em hetsåtgärder kan förekomma; hörande för öfrigt och i allmänhet iaktlagas, att i mål, som personligen röra en Ledamot af något Riks-Stånd, må han väl i Plena eller Utskott öfverläggningarne, men ej besluten, öfvervara. §• Finner Utskott sig behöfva af någon Konungens Embetsman, eller af något publikt Veik, inhemta muntliga eller skriftliga upplysningar, hegare genom sin Ordförande hos llofCanzleren Konungens Nådiga befallning lill vederbörande, om de äskade underrättelsers meddelande.
1,327 2,204 1,399 2,257 1,457 2,374 1,620 2,283 1,659 2,407 1,731 2,403 1,829 '5:2,654 1,902 2,813 Summa . 3,531 3,656 3,831 3,903 4,066 4,134 4,483 4,715 Häraf inhämtas, att under loppet af tjugu år, eller ifrån och med år 1825, då fångarne voro 2,270, till och med år 1844, då de upgått till 4,715, fångantalet, genom den årligen, med tvänne tillfälliga undantag, skedda tillökningen, mer än fördubblats; hvilket gäller i afseende å ej mindre de för brott dömda, eller sä kallade straff-fångar, än äfven de för vanart eller försvarslöshet till allmänna arbetsinrältningarne förfallna; likväl öfvervägande ibland fångar af mankön, under det, att deremot antalet fångar af qvinnkön ökats föga mer än till hälften öfver hvad det förstnämnde år utgjorde. Af hela fångantalet äro ungefärligen sex sjundedelar af mankön och blott en sjundedel af qvinnkön. Hvad straff-fångarne angår, bestå de flesta, omkring tre fjerdedelar, af sådane, som lör itererade tjufnadsbrott blifvit straffarbete för lifstiden eller vissa år ålagdt; så alt den återstående fjerdedelen inbegriper alla dem, som för andra och, till det mesta, gröfre brott blifvit sakfällda.
Och dä Arrende-wilkoren äro brnrne och jorden tillhörer Kronan, sä kan ej såsom StarS-Ulstortet föreslagit Öfwer-Stälhällare Embelek dermed erhälla någon befattning, utan bör ^stcr min tanka Stals-Ukskottet fä delta mål äter till sig till undersökning och ny behandling. Zcrr Grefwen och Landtm arstalken. UplysningSwiS får jag »amna, att de andra irenne Ständen redan bifallit HUstottetS yttrande; och för öfrigt torde Ridderskap» och Adeln finna, att StatöUkstottet icke är någon Domstol, som äger undersökningSrätt. Herr dloräenllolpe, -^näers. Jämte instämmande nli hwao Herr Bgron Stael har ansört, fär jag äfiven andraga ett ofta förut nyttjadt stal, att dä denna jord tillhör Staten, bör och rind den pä em - i2? Den 26 Zebruarii. enahanda sätt förfaras, som med ali annan dest jord hwilken ej enligt Lagarne genom Auction blifwit borklemnad, hwarom Ridderstapet och Adeln annu icke fattadt något wist beslut. Detzutom bör och wid denna lägenhets bortarrenderande göras samma willor, som om Kungs Trädgarden är stadgat, sä att Mminheten kan fä begagna en gammal rättig hek ätt fritt och obehindrat där promenera. Grefwe körner, ^äolpli Loran, utbad sig fä iiplysa, att Hiimblc-Gardcn ej wvre en lägenhet som hörde under Rubriken af wanliga Kungs-Gärdar, utan räknades bland Lustparkerne hwilka stätt under Konungens Disposition. Herr l^orclenstolps^ T^näers. Dä här blifwit yttradt att denna lägenhet, likasom flere andra star ensamt urider Konungens Disposition, fär jag till hwad jag förur haft den äran y tra, nu blott tillägga, akt
Kammar-Rätten, samt alt för öfrigt Coilegium, som, jemlikt 10 §. i Högslberörde Reglemente, eger sig uppdraget öfverInseendet öfver Indeidta Armeens underhåll vid möten och mönstringar, med all den uppmärksamhet, som på Coilegium berott, sökt att följa passevolance-medleus ändamålsenliga förvaltning. Uti 1837 års Revisions-Berältelse anföres (pag. 86), att då, enligt Rikets Ständers beslut vid 182c) års Riksdag, när nya möles-passevolanceafgiflen beviljades, ocb io:de punkten i Kongl. Majrls derpå grundade Kungörelse af den 27 Mars i83o, de besparingar, som å denna fond kunna under den bestämda passevolänce-liden uppkomma, äro alt anse som Rostoch Rolehåliares egendom, så följer ock häraf nödvändigheten alt, vid granskning af en förvaltning, som rörer enskildes rätt, med största noggranlid och större uppmärksamhet än före den tid, då sådant förhållande icke egt rum, tillse, det utgifter af den beskaffenhet, alt de rätteligen tillhöra Statsverket, icke drabba denna fond, och sålunda inverka till minskning i den behållning, hvaröfver egande rätt är serskild Corporation af medborgare tillförsäkrad. Revisorerne uppgifva härefter åtskilliga omkost - Stats-Utskotlets Utlåtande_, N:o 78. 3 linder, hvilka af nya Mölespassevolance-medlen blifvit bestridde till föremål, som synts Revisorenie främmande för Rustoch Rotehållares bidrag lili Iudeldta Armeens vapenöfningar, samt framställa åtskilliga anmärkningar angående de alltför dryga förvaltningskostnader, hvaribland de i 6:le punkten angifne förhållande blifvit af Utskottet såsom anmärknings-anledning öfverlemnadt til! Constilutions-Utskottels handläggning. Kongl.
Enegren, tillkännagifva sig hafva uppfunnit en ändamålsenligare stamp* lingsmethod, hvarigenom länge åsyftad förbättring i Bankens Sedelstämplinj; skulle erhållas i förening med betydlig besparing för Verket, hvilken method beslår i användandet af dertill preparerade eller blindstämplade pappskifvor i stället för det förut begagnade kostsamma Stämpelpapperet, samt erbjudit sig, att, emot bibehållande af det vanliga slämpelarfvodet och slagarelönen, lemna alla sorter af Bankens sedlar bättre än förr hvitstämplade för endast i R:dr B:co riset; så hafva Banco-Fullmäglige, uppå Commissariatets hemställan, med afseende ej mindre å den besparing, uppgående lill nära 3,ooo R:dr B:co årligen (oberäknadt vinsten af mindre qvantitet i sedelmaculalur), som genom den föreslagna nya methoden för Banken uppkomme, enär kostnaden för det tillförene brukliga stämpelpapper utgjort 2 R:dr 9 sk. B:co för hvarje ris stämplade sedlar utom slämpelarfvodet, än äfven derå, alt, enligt anstäldt försök, den nya methoden lemnat lika goda stämpelaflryck, som den ditintills begagnade, den 14 sistlidne Mars antagit Enegrens om förmälde erbjudande; i följd hvaraf Contract härom, på ofvan anförda vilkor, blifvit med Enegren upprätladt; hvarefter, enligt den nya methoden, 1,017 ris sedlar blifvit stämplade, hvarigenom, vid höljan af näsllidne September månad, redan för Banken uppstått en besparing i kostnad för slämpeipapper 1,017 R:dr B:co, samt för detsammas falsning och skärning 190 R:dr 33 sk. eller tillsammans 1,207 R:dr 33 skill. Banco, utom den ej obetydliga vinst, att något afdrag för maculering härvid icke kommit i fråga.
— Jag vet icke, hvad du menar, och jag är trött vid att gissa på denna saks slutliga upplösning, — sade Malkolm likgiltigt och sorgset. — Om han åtnöjt sig med att skrifva sneda biljetter, eller rättare att lemna sitt kort vid sina visiter, så skulle man haft svårt att få honom fast och, då man ertappat honom, icke kunnat få någon synnerlig hämd, men nu ... — Åh, vänta att triumfera, tills du verkligen fått tag i honom, — inföll Malkolm gäckande. Ja min herre, jag tror, att vi gripasaken an, — sade mr Gibson, advokaten, då Astley Cameron, några dagar efter sitt första besök, återkom till honom på hans kontor i West-End. Det blir en ganska interessant affär, ganska interessant, jag har skaffat mig alla de upplysningar, som utan särskilda och hemliga åtgärder nu för tillfället stå att vinna, och att börja med tyckes intet tvifvel vara, att icke mrs Merton verkligen dikterat denna bekännelse; hennes man försvann mycket riktigt för tjugofyra år sedan på ett högst eget sätt, och om återfinnandet af hans lemningar bekräfta hennes brott, så är det mycken anledning att tro äfven det öfriga i hennes vittnesmål vara sannt. Det mest besynnerliga är verkligen, att tvenne personer af samma namn och ålder finnas, utan att någon antydan om detta förhållande finnes i hennes bekännelse. Härunder ligger naturligtvis ett brott, som mrs Merton antingen icke kände eller icke meddelat. — Men mr Gibson, jag vill, innan vi vidare tala om saken, ännu en gång erinra er, att det är endast i händelse af en lycklig utgång, som ni kan räkna på den ersättning, hvartill en dylik affär berättigar er, i motsatt fall, ni känner min ställning, — sade Astley allvarsamt och fäste på advokatens knotiga ansigte en orolig blick. — Ja, ja det är en sak, som vi båda våga tillsammans, ni har just ingenting att förlora, ni är ung och för närvarande utan alla andra planer och interessen för er framtid, jag vågar min tid, mitt arbete och äfven mitt anseende, utom de betydliga kostnader som denna sak fordrar. Nåväl jag gör det i förhoppning att få en ersättning som motsvarar min möda och min risk.
STOCKHOLM, typografiska föreningens boktryckeri, 1860. Stats-Utskottets Memorial N:o 217. 1 *:o Ank. till Exp.-Utsk. den 19 Okl. 1860, kl. 2 e, m. Memorial, med förslag till stadgatiden i reglementet för Riksgäldskontoret, angående anslagen för folkundervisningen, aflönirtgen för Jastitie-o mbud sm unnen samt de ordinarie .ståtsregleringen tillhörande utgifter och å detta verk anvisade kreditiver. (Rglds-Afd.) Härjemte får Stats-Utskottet aflemna sitt förslag till återstående §§ i den afdelning af Riksgälds-kontorots nja reglemente, som bör innefatta stadgandetia angående verkställigheten af Riksgälds-kontorct ålagde utbetalningar; och får Utskottet, under åberopande af den i Memorialet N:o 214 anmälda erinran i alscende på möjligen erforderlig förändring af den nummerordning, derunder hvarje särskild § är upptagen, nu i korthet angifva den eller de utbetalningar, sorn i bifogade §§ finnas föreskrifna, samt de stadgandon, som hvar och en § för öfrigt innehåller, och derjemte afgifva sina yttranden rörande ifrågaställd förändring af några i motsvarande §§ af hittills gällande reglemente intagna bestämmelser. 180 §, angående do anslags-summor, som under sednaste riksdag beviljades för folkundervisningens befrämjande, men ännu icke blifvit från Riksgäldskontoret utbetalda, innehåller hufvudsakligen enahanda stadgandon, som 185 § i 1858 års reglemente; varande, enligt Rikets Ständers, genom bifallandet af 63:dje punkten, mom. g af Utlåtandet N:o 123. under denna riksdag fattade beslut i håga om Kongl. Majus dispositionsrätt i afseende å de besparingar, som under nuvarande statsreglerings-period å folk undervisningsanshtgon uppkommit, Riksgälds-kontorcts skyldighet att tillhandahålla och utbetala återstoden af do under sistförflutna riksdag för sagde föremål auslagna medel inskränkt till utgången af nästkommande år 1861.
Om drankens större eller mindre värde äro tankarne visserligen delade; men visst är, att det värde, den kan ega, skulle betydligen förringas, om tillgången derpå ej vore fördelad på hela vintern, utan öfverflödade ett par månader och derefter upphörde; ty utan skada kunde ej jordbrukaren redan den 15 Oktober umbära sina gamla, till gödning ämnade oxar, dem han först behöfver begagna till fullbordande af höstplöjningen; djuren skulle icke på den korta tiden af Sä månader hinna att fullgödas, så vida de ej redan vid inställningen vore vid särdeles godt hull;1 och då icke alla drankgödda djur på en gång kunna afyttras, skulle det blifva så dyrt och besvärligt att med andra födoämnen fortsätta den började gödningen, att vinsten på det hela blefve ringa, om ens någon. Drankgödning har likväl hittills gifvit en ansenlig inkomst åt bränvinstillverkaren, och drankgödda oxar varit en icke så obetydlig export-artikel på Danmark. Till mjölkande kör skulle drank icke med god beräkning kunna gifvas, emedan de, efter att någon tid hafva blifvit vande vid detta för dem så begärliga foder, alltid afsina betydligt då dé sättas på annan utfodring. Huru då ändamålsenligt använda all den under höstmånaderne flödande dranken? Kanske skulle en icke ringa del deraf få, såsom det skedde på ett och annat ställe sistlidne höst, utan nytta förspillas, under det att så mycket mera spanmål skulle åtgå till utfodring under återstoden af vintern. Jordbrukare skall, säger man, tvingas att så inrätta sin hushållning, att han icke behöfver drank till utfodring; men man glömmer, att ju kortare bränningslid, dess flera brännerier oeh desto flera, som årligen erfara fördelen att hafva och olägenheten att umbära dranken, och som följaktligen fästa sitt intresse vid bränvinsbränningen.
Ir för hvardera, hvaraf 4 beiäknas för Universitetet i Lund och 2 för Universitetet i Upsala, till afgörande företaga hvad Utskottet, i stället för livad Kongl. Majrls Nådiga Proposition i ämnet nyligen anfört, innehölle, föreslagit, att 6 arfvoden, hvaraf 4 lill Lunds och 2 till Upsala Universitet, hvardera å ett belopp af 400 R:dr, malte å Allmänna Indragnings-staten uppföras, för att, jemte förut innehafvande löne-inkomsler, tillfalla de yngre Academiska lärare, som, eldigt förordnande, vicariera för de från tjenstgöringsskyldighet befriade Professorer, fann Ståndet, vid nu förnyad föredragning af förstnämnde Utlåtande, 3:o Universiteten, litt. f, det må frågan 0111 sagde, i-f Utskottet föreslagna arfvoden, förfalla. S. 1). e. 111. Föredrogs ånyo Bevillnings• samt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Utlåtande N:o 5, i anledning af gjorda anmärkningar vid sammansatta Utskottens Betänkande N:o 2, angående grunderna för förändrade föreskrifter 0111 bränvinsbränningens utöfning samt afgifterne derföre, jemte ett serskildt meddeladt blad, innehållande rättelser vid nämnde Utlåtande. Ståndet, som ansåg de af Utskottet i Utlåtandet N:o 5, framställda allmänna grunder icke påkalla någon serskild åtgärd, såsom tillämpade i det af Utskottet framställda förslag till föreskrifter angående grunderna och vilkoret! för bränvinsbränningens utöfning samt afgifterna derför, och som derjemte icke kunde yttra sig öfver det i Utlåtandet N:o 5, å pag. 9, gjorda tillstyrkande förr än förslaget till förordning blifvit genomgånget, företog ock derföre genast till afgörande sagde förslag. Första Artikeln. Om Bränvins-brännings-rätligheten. §. 1.