Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Endast då bör fråga härom uppstå, när Rikets Ständer finna, att de Rådgifvande flere gångor uraktlåtit iakttaga Rikets sannskyldiga nytta, eller en Föredragande gifvit otvifvelaktig! prof på väld, samt ådagalagt en sådan brist på nit, skicklighet ocb drift, att dess tjenstebefattning kan anses vara för dessa förseelser utmärkt. Då är det icke Grundlagens stränga föreskrift blott, utan det är Rikets väl, som kräfver att Ständerne hos Konungen göra den underdåniga anmälan, hvartill 107 §:n Regeringsformen dem berättigar. Uti ifrågavarande Betänkande äro blott enskilte misstag ammärkte, och som Rikets Ständer blott på Utskottets Betänkande, och icke på någon dess Ledamots särskilta yttrande Den 27 Maji. 421 liimna grunda sitt omdöme och heslut så tillstyrker jag, att Riksens Ständer låta de af ConstitutionsUtskottet framställde anmärkningar förfalla, likväl de mot StatsSecreteraren Qviding och Expeditions-Secreteraren Bergström på den grund, att Riksens Ständer ej finna Rikets väl kräfva någon ytterligare åtgärd, men anmärkningen emot StatsRådet Friherre Cederström på den grund, att den saknar en giltig anledning. Herr Herzenhjelm, Carl, uppläste följande: Sedan numera Högloflige ConstitutionsUtskottet med dess så kallade allmänna Betänkande, i anledning af granskningen öfver StatsRådels Protocoller, hunnit inkomma, och hvaruti äfven skulle finnas besvarade de anmärkningar, som ifrån Högloflige Ridderskapet och Adeln till Utskottet blifvit remitterade, rörande de vid Malmö DiscontVerks upplösning förekomne omständigheter, utbeder jag mig vördnadsfullt få anföra hvad jag vid detta Högloflige Utskottets Betänkande kan hafva att erinra.
Det är egentligen upplåningen i Stockholm, som med någon grad af säkerhet kunnat tillitas för Låne-behofvens fyllande, hvarföre jemväl denna upplåning i allmänhet under hela den tid, som utgjort föremål för Utskottets granskning, betydligt öfverstigit det förhållande af ■£ till beloppet af samfälda upplåningarnc, som vilkorligt, och till en början, blifvit af Rikets Ständer bestämdt för upplåningen härstädes (Banco-Regl. pag. i45). Dock har äfven 1 Stockholm upplåningen understundom gått med större långsamhet, än man egt anledning förmoda, så att, efter det en summa af 400,000 Rrdr blifvit från Riksgälds-Contoret på en gång uppsagd, funna Banca-Fullmägtige, i Julii månad i832, sig föranlåtne vidtaga den anstalt, att, för en kortare tid, för 3 procent upplåna penningar, äfven mot obligationer, ställda på 3 månaders uppsägning, men sedan den, genom förenämnde uppsägning, uppkomne tillfälliga brist i tillgångar sålunda blifvit betäckt, har upplåningen åter så fortgått, att utlånings-hehofven kunnat någorlunda oafbrutet fyllas genom upptagne lån för obligationer, ställde på 6 månaders uppsägning och 3 procent ränta; hvaremot upplåningen af medel mot 2 procent, ehuru ställd på en tili hälften kortare, eller 3 månaders uppsägningstid, sedermera visat sig icke vara någon påräknelig tillgång för Handels-disconteringen. Beloppet af på en gång upptagne lånefonder vid de 3:ne Handelsdisconterne har uppgått till högst 1,257,375 R:dr, eller vid pass blott faf hvad som, enligt Rikets Ständers beslut (Banco-Reglem. pag. i44}> fått upplånas.
Man tog fram de namn, som en gång väckt förhoppningar, och man lade dem bort, det ena efter det andra, icke med afvoghet, missaktning eller köld, utan med något af det slags känsla, som när soldater skyldra gevär, vid kamraters likbår. »Det är som att vandra bland tallar på kusten,» sade fru S. »Blåsten har krökt dem alla, tvingat dem ned och förkrympt deras växt.» Skriftställaren sköt tillbaka sin stol och hans högra hand grep efter en bok, hvilken han fasthöll, som om han ämnat använda den som ett vapen. »Det är kanske ondt om jordmån, när man råkat hafva sitt upphof ur ett frö, som fallit i en klyfta,» sade han. Strax därefter var det en röst, som citerade: »Es ist dafür gesorgt, dass die Bäume nicht in den Himmel wachsen.» Herr S. råkade i eld och lågor. Det var ett af hans favoritämnen, som kommit på tapeten. »Säg mig,» sade han. »Tror ni verkligen, att vi nordbor äro så långt efter alla andra nationer, som den så kallade europeiska strömningen har sökt inbilla oss. Är det verkligen för närvarande en så utomordentlig blomstring inom den europeiska literaturen, att vi behöfva stå här och slå ned ögonen af lutter blygsamhet? Är Ibsen så himmelsvidt underlägsen Tolstoy, och kan icke Strindberg nämnas vid sidan af Zola? Nej, det är vår tur nu, det är på oss, man väntar, det är våra vikingar, som skola tappa bort litet ruttet blod ur den stora europeiska kolossen. Vi sitta så långt borta, att vi höra det med bättre öron. Vi hafva hela den öfverlägsenhet, som ligger uti att vara nya, unga och framför allt icke utslitna. Vi hafva tegat af blygsamhet inför de store. Men ...» Samtalet blef allt lifligare, och det steg som ett rus af förhoppningar inom den lilla krets, som satt samlad i rummet, där den enda lampan brann. Stämningen hade hela tiden haft den lugna och fina karaktär, som kommer, när man efter en middag bland vänner glömmer likörerna, och tankarna och sympatierna räcka till för att stimulera.
Sedan Stats-utskottet, till hvilket denna motion blifvit remitterad, ansett sig böra densamma gemensamt med Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet behandla; hafva Utskotten tagit frågan i öfvervägande, och få vid motionens besvarande upplysa, att Kongl. Majit, genom resolution den 22 April 1735 uppå presterskapets besvär vid 1734 års riksdag, förklarat samtliga kapellanerna i riket ega rätt, att från deras boställen få öfverflyttad derå varande ordinarie rotering på annat, inom kompagniets stånd befintligt, oroteradt hemman, för så vidt bostället icke öfverstége ett halft mantal; och ehuru, enligt de upplysningar Utskotten erhållit, något oroteradt hemman icke skall finnas inom det kompagnies stånd, der bostället Kåreslätt är beläget; anse Utskotten dock de förhållanden, som herr biskopen Heurlin, på sätt ofvan är nämndt, upplyst, vara af den beskaffenhet, att Utskotten finna bostället böra befrias ifrån den lunga, som detsamma af dess indelning till ordinarie rotering nu vidkännes, hvarföre Utskotten, i öfverensstämmelse med hvad Rikets Ständer, vid 1840 års riksdag, hos Kongl. Majit i underdånighet begärde, i afseende å kyrkoherde-bostället Torps befrielse från sådan rotering, vördsamt tillstyrka, att Rikets Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att omförmälde komministers-boställe måtte varda fran dess nuvarande ordinarie roteringsskyldighet befriadt, samt, i likhet med öfriga sådana boställen, endast lill extra rotering förbindas, derest något annat, inom kompagniets stånd varande, oroteradt hemman finnes, hvarå berörde roteringsskyldighet kan ölverflyttas; men att, derest sådant hemman icke finnes, utan bostället måste i rotering qvarstå, boställs-innehafvaren måtte tilldelas ersättning af rotefrihets-medel, till så stort belopp, som, efter hvarje års markegång, motsvarar den bostället nu åliggande roteringsskyldighet.
Då jag sålunda dristat att ånyo förorda inrättandet af kapitel-pastorat, såsom den på en gång mest användbara och önskvärd duglighet bäst garanterande utvägen, har jag dermed ingalunda åsyftat någon tillökning i prehende-pastoraternas antal. Tvärtom är det afsigten att bestämma en sådan arbetsordning för Domkapitlen, att kyrkoherdarne i dessa pastorat ganska sällan för kapitel-bestyrs skull behöfva infinna sig i stiftsstaden och de således vara oförhindrade att åt sine respektive församlingar kunna egna sin hufvudsakliga verksamhet. Icke heller är det meningen att genom den nya eller, rättare sagdt, återupplifvade gamla inrättningen tillskynda statskassan ökade utgifter. Yäl är det möjligt, att på några ställen arfvoden kunna blifva nödiga såsom ersättning för de de nämnde Kyrkoherdarnes tjenstgöring i kapitlet; men sannolikt skall de utsedda pastoraternas beskaffenhet i allmänhet göra en dylik ersättning obehöflig, och der den möjligen kommer att behöfvas, torde medel på annan väg än genom Statsverkets anlitande kunna anskaffas. Skulle ofvan i korthet beskrifna organisationsförslag godkännas, borde måhända äfven föreskrift gifvas om Domkapitlets förstärkning i de fall, då prof för sökt lärarebefattning skola bedömas och sådan befattning skall tillsättas. Det kan nemligen icke förnekas, att i dylika fall en förstärkning genom sakkunnige mäns adjunktion ofta är önskvärd. Jag tror likväl, att man lämpligast öfverlemnar åt Kongl. Majit att härom afgöra i sammanhang med de stadgar för läroverken, Högstdensamme kan finna för godt att i nåder utfärda. Ett annat förtydligande tillägg är dock här på sin plats för den händelse, att ett Domkapitel icke skulle blifva fulltaligt derigenom att theologie-lektorsoch rektors-tjensterna äro hos samma person förenade. Då det torde vara föga gagneligt att, der detta inträffar, möjligtvis för en ganska lång tid fylla luckan genom omvexlande adjunktioner, tillstyrker jag, att Konungen förordnar en af elementar-läroverkets lektorer till ledamot i Kapitlet för den tid nyssnämnda tjensteförening eger rum.
Hvad Utskottet föreslagit, i afseende å löneregleringen för Professorerne vid nämnde Institut, har uti samtliga Riks-Stånden förardedt de anmärkningar, att då Utskottet tillstyrkt dessa löner till högre belopp, än Kongl. Majtts Nådiga Proposition upptager och sådant ej heller grundats på enskild motion i ämnet, Utskottet till en dylik åtgärd icke varit Grundlagsenligt berättigad ; samt att Utskottet ej eller egt, att för löneregleringen föreslå det dervid fästade villkor, att Institutet måtte erhålla sådan organisation, att en yngling, sora vid Vniyersitetct genomgått i6 Stats-Utskottets Utlåtande, If:o i g3. en förberedande Philosophisk cours, sedermera må bunna vid berörde Institut fullborda sin bildning i Medicinska yrket, till erhållande af Medicinse Doctors-grad, enär frågan härom, såsom angående Läroverkens organisation och öfverlåtandet åt Institutet af den Åcademierne hittills förbehållne rätt att promovera Medicin® Doctorer, innefattade ett ämne, som icke tillhörde Stats-Utskottets, ulan Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets behandling ; hvarjemte någre Ledamöter anmärkt, att de föreslagne lönerne vore högre, än behofvet påkallade, då man ihågkomme, att de Professorer, som äro Läkare, ega tillfälle till utkomst af practik, samt LäroverksComite'n, hvaruti Sundhets-Collegii Ordförande deltagit, af sådan anledning funnit sig icke böra föreslå Anatomi® Professorns lön till mera än 8ooR:dr; varande, i anledning af de mot Utskottets behörighet att de omförmälde lönerna föreslå, Utskottets hemställan såsom moLion upptagen hos Ridderskapet och Ådeln af Herr Ekströmer och hes Borgare-Ståndet af Herr Kjellberg.
Summa, samt sedermera wid Urtima Riksdagen i8ro enligt »2 §« i Riksdags-Bestulet den 12 Nvwember samma ar förklarat, det beloppet borde utgå i Swenfft Baneo och denna Summa oagtadk den förminskning dera wid des devalvation i Hamburger Banco, ftm en hög Cours förorbsakar, wore tillräcklig för f. b. Drottningens och Kongl. Barnens underhall, fuan 2478 Den 9 Augusti. f. dKonungen till dem öfwerlätit och afstätt Räntan pä Hanö enskilda egendom, sa finna Riksens Ständer något annat betalningssätt icke kunna medgifvas, utan akt ifrägawarande Ränte , medel, g6,68 N:d!r 34 st. 6 r:st., a f. d. Kongl. Famillen§ enffilda egendom stola, lika med det öfriga af underhållet, hädanefter såsom hittills, i Svenskt Bankomynt erläggas. Hwad deremot angar den af Eders Kongl. Maju förestagna inlösen af Möblerna a Haga Kongl. Lust-Slott ined billig störböjning i deras Jnventariewärde 17,464 R:dlr ,6 st. 4 r:st., genom qvittning pä f. d. Konungens färberörde stnld 40,944 N:d!r, fä Riksens Ständer dertill lämna sitt bifall, alt en sadan qvittning wid liquiöen om f. d. KonglFamiliens tillhörigheter i Swerige antagas; samt hwad stuteligen beträffar Eders Kongl. Majus yttrade önskan om Bellevue Lustparks förenande med Haga Lust-Slolt, fa Riksens Ständer äfvenledes nämnde Lustpark til! Eders Kongl, Majus Höga disposition öfverlåta och öfwerlämnei. Riksens
Bes v.- och Ekon.-Utskoltens Betänkande, JY:o 29. 13 Utskotten destomindre instämma, som, enligt Utskottens förslag, Socknenämnden skall handhafva Skoloch Fatligvårds-angelägenheterne, och således tillhöra just de bestyr, för hvilka de omförmäldle Directionerne skulle tillsättas. Della strider för ingen del emot Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens förslag om Folkskolorne, då Sockne-nämnden är just en sådan af Kyrkoherde och valde Försanilings-medlemmar sammansatt myndighet, som, enligt berörde förslag, skulle, under namn af Skoldirection, handhafva Folkundervisningen. Bestämmelsen om de Sockne-nämnden tillhörande bestyren har ansetts icke nog tydligt antyda, huruvida deri jemväl intages nu varande Kyrko-Rådets åliggande, och det är föreslaget, alt Nämnden skulle vara af tvänne slag, nemligen en för kyrkliga och en för verldsliga ärenden. Utskotten linna ingen otydlighet uti de gifna bestämmelserne om hvad Sockne-nämnden skall tillhöra att besörja. I den nion de KyrkoRåden nu tillhörande bestyr äro deri inbegripne, anse Utskotten det uppenbart, att Kyrko-Rådets befattning skulle komma att upphöra. AfKyrkoRåds göromål, sådane de i nu gäl laurie Författningar äro bestämde, återstå då endast förvaltningen af kyrkans tillhörigheter och biträde åt Kyrkoherden vid en och annan rent kyrklig förrättning. Med kännedom, att en ny Kyrk o-lags tift 11 ing för närvarande är under bearbetning, hafva Utskotten med flit undvikit att vidröra några ämnen, sorn kunna hänföras dit, på det icke Utskottens förslag måtte råka i strid med denna Lagstiftning, ecb Utskotten hafva trott, att, oberoende deraf, en Lagstiftning om vården af menigheternes angelägenheter kan åstadkommas.
Det säkra är åtminstone, att med det obetydliga anslag, revisionen satt i fråga, något fullt ändamålsenligt icke kan till vägabringas. Rektor vid elementar-läroverket i universitetsstaden, tillika lärare vid detsamma, kan icke med denna redan nog sysselsättande befattning förena den, att vara styresman lör ett lärareseminarium, utan att försumma endera af dessa vigtiga befattningar eller kanske båda; och knappast torde någon annan lärare vid samma läroverk, i anseende till bristande tid, kunna biträda såsom lärare vid seminarium på annat sätt än såsom ledare till viss del af sådana praktiska ölningar inom läroverket, som kunna sättas i sammanhang med seiuinarii-undervisningen. 77 Att åter i någon likhet med hvad, enligt Kongl. Brefvet af den i5 Mars 18o3 samt Kongl. Kungörelsen af samma dag, förr skett med redan befintliga professioner i andra ämnen förena undervisningsoch examens-skyldighet äfven i pedagogik och didaktik, skulle, utom det att en sådan åtgärd redan visat sig icke vara öfver allt i längden verkställbar, med den utveckling, alla och särdeles dessa båda kunskapsämnen i sednare tider erhållit, blott föranleda ytlighet. Då återstår endast, alt till styresmän för sådane seminarier förordnades personer, hvilka uteslutande kunde deråt egna sin verksamhet, som med undervisningsoch examens-skyldighet i allmän pedagogik och didaktik, samt dessa båda vetenskapers historia, förenade öfverstyrelsen i seminarierna samt ledningen af den öfriga undervisningen vid desamma och af de praktiska öfningarna. Till dessas biträde kunde, da olika läroämnen måste vid undervisningen olika behandlas, för hvarje krets af med hvarandra sammanhängande kunskapsämnen anställas särskilde lärare, hvilka finge sökas bland universitetens yngre lärarepersonal.
Återremitterades; hvaremot Utskottets, i fråga om inrättande af en gemensam öfverstyrelse för rikets samtliga läroverk öfverst å pag. 34 af Betänkandet, gjorda hemställan, att Rikets Ständer måtte i ofvannämnda underdåniga skrifvelse till Kongl. Majit tillika framställa den begäran, som innefattats uti mom. 3 å pag. 40, eller att Kongl. Majit, läcktes taga i öfvervägande lämpligaste sättet att för elementarläroverken åstadkomma en närmare gemensam tillsyn och vård, m. m. Bifölls; likasom Utskottets nederst å pag. 34 gjorda afstyrkan af bifall till Herr Sommelii förslag ora inrättande för elementarläroverken af en i hvarje stad befintlig lokalstyrelse, af Ståndet bifölls ; och skulle den under behandlingen af Betänkandet hållna diskussion, så vidt den anginge dem bland ofvanberördn frågor, hvilka blifvit till Utskottet återremitterade, jemväl till Utskottet öfverlemnas. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln. S.S. D.D.
Revisorerne ej kunna lemna deras samtycke till denna af Fullmägtige påtänkta åtgärd, såsom icke förenlig med Rikets Ständers ofvanintagne föreskrifter; utan anse, Fullmägtige, i grund af Banco-Reglementet, pligtig® att endast genom. Köp och Vexling anskaffa det Silfver som ännu brister innan utvexling kan, enligt Rikets Ständers beslut, taga sin början. Och hafva Revisorerne härvid bifogat den uttryckeliga erinran, att detta förklarande, härledt från Rikets Ständers i bestämda ordalag meddelade beslut, rörande de utvägar som för ändamålets befordrande få begagnas, innefattar en så beskaffad föreskrift af Revisorerne, som i Banco-Reglementels ofvananförde 4 °ch 5 §. §. af 1 Art. omnämnes. Beträffande dernäst det, enligt ordningen i Fullmägtiges Skrifvelse, förutgående förslaget, att, genom Kungörelse i Allmänna Tidningarne, inbegära anbud tili lefverering af Silfver, så hafva Revisorerne, enär en dylik åtgärd ej funnits stå i strid ined Rikets Ständers gifne föreskrifter, icke ansett sig befogade att yttrande deröfver annorlunda meddela, än i egenskap af råd, utan förbindelse till efterföljd å Banco-Styrelsens sida. Och i öfverensstämmelse härmed, hafva Revisorerne vidare förklarat sig, under Coursens närvarande höjd (£3r> å 140 skill.), ej kunna tillstyrka BancoFullmägtige att vidtaga den föreslagne åtgärden; men öfverlemnat till Fullmägtige att tillse, huruvida icke framdeles sådana förhållanden kunde inträffa, som må föranleda Fullmägtige att gå i författning derom; i hvilket fall Revisorerne jemväl trott sig böra fästa Fullmägtiges uppmärksamhet derå» om icke den uppgifne minimi-summan af 10,000 R:dr Silfver för Leverantörer, kunde utsättas till ett lägre belopp, än det af Fullmägtige sålunda föreslaglie. Ändteligen liar, vid behandlingen af förevarande ämne, bos Revisorerne förekommit, att då Rikets
Detta Memorial torde till behörigt Utskott blifva remitteradt, N;o to. Herr Bjerta, Johan Gustaf : Ehuru lifligt jag känner och inser nödvän», digheten att; i närvarande ögorblick göra alla de besparingar, soni med Fosterlandets sjelfständighet äro förenlige, nödgas jag fästa Ridderskåpets och Adelns uppmärksamhet på den ställ-, ning hvari Befälet af Indelta Arméen befinner sig. Deras löner hafva de sednare åren undergått en alldeles oberäknelig minskning, genom de fallna priserne på Landtmannavaror. När härtill lägges att vid de flesta Regernenter, Be* tälet blifvit tijlökadt med en tredjedel, utan att Staten för deras aflönande anslagit mera än 8 contanta löner på 200 R:dr och hvarigenom, andra och tredje Major erne endast hafva Capitains-lÖner; Capitainerne, med undantag af treane, allena äga sådana löner, sorn vid Indelnings? ^'erkels inrättande anslogos till SubalternOffice - Pen 5 Martil, 187 rare; samt till 2i SubalternOfficerares. och irenne Adjutanters, afiönande således endast återstå 7 Fendrickslöner, oell de 8 cptitanta lönerne samt de öfrige, innehafva Underofficersindelningar; då simes, att detta Befäl i stället, att finna sina vilkor förbättrare under dettiden beredt åt andra en sådan förbättring i inkomster, tvärtom hafva så att säga samteligen ringare lön än den Konung Carl XI vid Indelningsverket tillämnade dem; en sak, så mycket känbarare, sorn förlängde Befälsmöten och Beväringsmanskapets exercerande föranleda ökade utgifter.
Detta föranledde en efterapning i större skala, enär i England eu ordentlig fabrik för detta ändamål anlades och dess mynt var så likt det Danska riksmyntet, att det svårligen kunde derifrån skiljas. Vill man likväl förekomma denna efterapning, bör man, för alt icke sönderrifva R. Sl:s beslut, dels nedsätta utmynlningsvärdet och dels å myntet anbringa en skarpare kant, såsom å det Engelska, hvilken kant icke utan synnerligt besvär och stor kostnad kan af efteraparen anbringas. Jag önskar, att detta tillägg mätte göras, i fall Utsk:s förslag blir antaget, emedan, i annat fall, jag fruktar, att vi få ett ganska stort antal eftergjorda mynt. Hr von H art mansd or ff: Hr Rosenblad har anmärkt, hurusom R. St:s redan 'fattade beslut hindrar den rättelse i utpräglingen eller den tillsats af koppar i silfverskiljemyntet, hvilken den värde talaren önskat. Under sådana förhållanden måste man taga saken sådan hon är, och söka likväl åstadkomma det bästa, man kan. Att vi befinna oss i denna ställning, är icke såsom Hr von Hohenhausen förmodat, en följd af myntmästarnes envishet, ty desse hafva uppgjort förslag till mindre silfvermynt med en större tillsats af koppar, hvarå prof blifvit långt före riksda gens början aflemnade till Fullmäktige i banken och sedermera äfven till BankoUtsk. Men detta var det, som ansåg en så stor uppblandning af silfver med koppar icke böra ske, hvilken åsigt delades äfven af R. St. Man har här sagt, all det penninge belopp, som af hvarje skSf koppar utmyntas, borde nedsättas, emedan besparing af koppar icke erfordras i och för utprägling af kopparmynt, hvaremot en sådan besparing är behöflig vid silfvermyntets prägling. Härvid får jag erinra, att den procent, som är bestämd för utmvntningen af silfvermynt, är otillräcklig för myntningskostnadens godtgörande och ledamöterne af SlatsDtsk. veta 234 Den 26 Juli f. m. nogsamt i hvilken ställning myntet sig fördenskuld befinner.
Och en dörr var på högra sidone midt på husena, så att man uppgick genom en vindsten upp i den medelgången; och ifrå medelgången upp till den tredje. Alltså byggde han huset, och fullkomnade det, och bedrog huset med ceder, både ofvan och på väggarna. Han byggde ock en gång ofvanpå hela huset omkring, fem alnar hög, och täckte huset med cedreträ. Och Herrans ord kom till Salomo, och sade: Det vare det hus, som du bygger; om du vandrar i min bud, och gör efter mina rätter, och håller all min bud, till att vandra deruti, så vill jag stadfästa min ord med dig, såsom jag dinom fader David sagt hafver; Och vill bo ibland Israels barn, och skall icke öfvergifva mitt folk Israel. Alltså byggde Salomo huset, och fullkomnade det; Och byggde väggarna af huset innantill på sidomen af ceder, ifrå husets golf allt upp till taket; och bedrog med trä innantill, och telde golfvet på huset med furobräder. Och han byggde bak i husena en cedervägg, tjugu alnar lång, ifrå golfvet allt inunder taket, och byggde derinne choren och det aldrahelgasta. Men templets hus utanför chorenom var fyratio alnar långt. Innantill var hela huset alltsamman af ceder, med svarfvade knappar och blomverk, så att man ingen sten såg. Men choren gjorde han innantill i husena, att man skulle derinne sätta Herrans förbunds ark. Och för chorenom, den tjugu alnar lång, tjugu alnar bred, och tjugu alnar hög, och med klart guld bedragen var, bedrog han altaret med ceder. Och Salomo bedrog huset innantill med klart guld, och satte gyldene bommar för choren, som han med guld bedragit hade; Så att hela huset alltsammans med guld bedraget var. Dertill bedrog han ock hela altaret för choren allt öfver med guld. I Han gjorde ock i chorenom två Cherubim, tio alnar höga, utaf olivoträ. Fem alnar höll hvar vingen af hvar Cherub, så att tio alnar voro ifrån andanom af den ena vingan, intill ändan på hans andra vinga.