Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti hvarje redogörelse bör det vid inventeringen befunna karta-beloppet balanseras till upptagande i näst afgifvande räkning. 3:o Hvar och en, som är skyldig alt hålla allmänheten tillhanda kartor, bör tillställas ett exemplar af denna förordning, till egen och andras efterrättelse; och då en köpare fordrar upplysning om det kartabelopp, sorn. erfordras för en viss handling, skall den, som kartan försäljer, åligga att en sådan upplysning meddela, utan att derföre ega alt någon serskild vedergällning fordra eller emottaga. § >8- För sälj nings-pr ovision. r:o Vid redogörelses afgifvande för på kredit emottaget stämpladt papper, vare sig till försäljning eller till användande i och för utöfningen af innehafvande embete eller tjenst, ege den redovisande att, såsom ersättning för möda, skrifmaterialier, postporto m. m., beräkna sig tillgodo, i Stockholm, fyra och, i landsorterne, fem procent af det försålda eller använda karta-beloppet. 2:0 Hädanefter, såsom hittills, erlägges för stämplade vexel-blanketter icke någon betalning utöfver stämpel-beloppet; men för ostämplade vexelblanketter, hvilka af allmänheten begäras och erhållas, skall erläggas lika belopp, som i 19 § för makuleradt stämpladt papper bestämmes, eller en skilling banko. § '9- Utbyte af makuleradt stämpladt papper. 1:0 Utbyte af makuleradt stämpladt papper tillätes, när det är synbart, att misskrifning eller annan orsak vållat kartans obrukbarhet, samt det blad, hvarå stämpeln är satt, finnes ostympadt; härvid skall likväl för papperet betalas en skilling banko. Samma stadgande gälle äfven rörande kartor, hvarmed skuldsedlar vid! inteckningar, till låns erhållande ur banken eller, publikai kassor, varit be - Bevillnings-Utskottels Betänkande, A':o li. 61 lagde, då med vedcrbörandes betyg styrkes, alt ansökningarne derom blifvit afslagne. 2:0
— De skulle också således hwardera föreställa Nationens twänne huftvudsakligaste, men ofta skiljaktiga, ehuru alltid lika wigtiga intcrcfien, nemligen det ena som, ägande mycket att förlora tvid en rubbning af sakernas warande ordning, kan finna sin säkerhet blott i Lagarnes kraft och lugnets bibehållande; det andra ater som, uppkommande af mängdens fordringar, ofta lifwadt af ögonblickets intryck, Memorial N:o 36. S09 otaligt tvid atla lidanden, benäget till förändringar, inen, wid en wäl aspassad motwigt, ärnadt att tolka de talrikaste Samhälls-classers behof, äfwcn ofta nog skulle framföra allmänna röstens omdömen och uttrycka dest fordringar. I enlighet med dessa olika werksamhetsgrundcr för den Lagstiftande magtens twännc fördelningar, har Utskottet också ansett, att deras inbördes rättigheter och befattning borde bestämmas. Dä Utskottet icke trott sig kunna föreslå den Representations-fördelning, som genom delarnes olika sammansättning och beskaffenhet uträknade deras rigtning och förhallanden, har Utskottet icke heller kunnat annat än anse det olämpligt, att ät twänne särskilda delar af Representation gifwa ett och samma uppdrag, att genom en sädan sammanblandning af göromål göra motsägelsen nödwändig, der som endast medwerkan och ett gemensamt bidragande wore as nöden. Utskottet har trott, att uti denna, äfwensom all annan Samhällsbefattning, skulle bestämmandet af göromälen ock deras fördelning i ett efter sakernas Natur lämpadt förhastande göra ärcndernes gäng mera säker och sättet för deras afslutande mera fullkomligt. Utskottet har äswen funnit sig äga anledning till denna fördelning uti de twänne olika Åtgärder som erfordras för Lagens tillskapande; bestäcnde den ena uti att föreslä, den andra att besluta den.
Discontering för handeln och den större rörelsen, anser Utskottet sig skyldigt vitsorda, att Banco-Fullmägtige i möjligaste måtto lämpat och afpassat upplåningarne efter låne-rörelsens utvidgning, eller bebofvet af uppsagde medels liqviderande, så ätt hvarken tillgång på medel för utlåningen saknats vid Handels-disconlerne, eller någon större räntebärande behållning, utom på kortare tid, funnits qvarstående; hvilket förhållande Utskottet anser ådagalägga den osparda möda och uppmärksamhet, hvarmed Banco-Fullmägtige följt denna låne-rörelse, derigenom icke obetydliga, annars för allmänna rörelsen möjligen otillgängliga capital synas hafva kommit Handel och Näringar af en relativt större omfattning till godo. Efter sålunda verkställd granskning af de Banco-Fullmägtiges åtgärder, sorn dels egt till föremål den allmänna Silfver-utvexlingens förberedande, dels med Rikets Ständers beslut om Bancosedlarne, samt om en på upplåningar grundad discontering för handeln och den större rörelsen stå i samband, får Utskottet, på grund af de yttranden bär ofvan, vid hvarje serskild punkt, blifvit meddelade, slutligen med tillfredsställelse förklara, att Utskottet funnit någon anmärkning icke hafva förekommit, af den beskaffenhet, att åtal, i anledning deraf, bör i laga ordning anställas, utan anser sig ega skäl tillstyrka Rikets Högloft. Ständer, att Banco-Fullmägtige för desse delar af förvaltningen må tillerkännas decharge. 3:ne Ledamöters Reservationer bifogas. Stockholm den 29 Maji 1834- Bih. till B. St. Trot1834- G Sami. 1 d/d. g: tk Häftet. JO 70 Banco-VtshottcU Betänkande N.o is. Reservationer. Herr Helleday:
Men af dessa äro endast de indelta och värfvade stamtrupperne, utgörande, då rekryter, sjuke och depöttrupper afdragas, blott 25,000 man, någorlunda stridsfärdige. — Om ock vapen, beklädnad och utredning finnas för en del af beväringsmanskapet, kan dess krigsbildning icke anses för mera än påbörjad. — Detta är en uppenbar brist, som måste afhjelpas. Visserligen måste vi, med ännu mera skäl än rika och mäktiga stater, hafva af besparing blott en del af krigshären ständigt underhållen som stridsfärdig krigsmakt, och en som för kriget uppkallas — en fredsoch en krigsfot. Men skillnaden mellan båda dessa organisationer måste hufvudsakligen bestå i styrkan, i antalet under fanan, icke alltförmycket i dugligheten. Det är för oss af yttersta vigt att icke oförberedde anfallas af en fiende, som dertill blott behöfde begagna ringa styrka, utan att nödgas gifva sitt företag någon omfattning, som fördröjer dess utförande och lemnar oss tid till krigsrustningar. Vi måste derföre ega en mindre och en större krigsfot. Den minsta stridsfärdiga styrka vi böra ega, eller den mindre krigsfoten, hafva kommitterade ej trott sig kunna antaga till mindre än 50,000 man, alltid under förutsättning att den inom kortare tid kan uppbringas till den större eller 70,000 man, som efter någon längre förberedelse kunde växa till 100,000. En alltid stridsfärdig styrka af 50,000 man är visserligen icke mycket för vårt vidsträckta land, men kan, med våra ångbåtsleder och jernvägsförbindelser snart nog till betydlig del sammandragas på de vigtigaste punkterna. Den bör ock enligt de betraktelser, som i det föregående blifvit gjorde, vara tillräcklig att skydda oss mot en öfverrumpling och derigenom tvinga en fiende till rustningar, sorn gifva oss tid. Mindre blottställda delar af hindet kunna bevakas af reservcorpser, men hvilka ej få sakna den duglighet, att de icke i nödfall kunna föras mot fienden och inom kort vara färdiga att förstärka arméen i fält.
Skrifvelse, i betraktande deraf, att vid de indelta Infanteri-Regementena soldat-numer för vissa ändamål hållas vacanta, emot en afgift, som vid indelta Årmeens nya reglering blifvit bestämd att utgöra 5o R:dr Banco årligen för hvarje vacant rote, hvartill den ock i medeltal skall uppgå, till E, K. M. i underdånighet hemställt, att de roterings-ersättningar, som af postmedlen böra utgå, öfver allt i Riket måtte bestämmas till 5o R:dr Banco årligen för hvarje hel rote samt fastställas att gälla i 5 eller 10 år, och att vid slutet af den tidrymd, för hvilken denna beräkningsgrund blefve anlagen, E. K. M. uppå bemälde Embetes underd. anmälan täcktes pröfva, huruvida någon förändring i samma grund må anses nödig, och förordnande i detta afseende för ytterligare 5 eller 10 år då i Nåder meddela; i följd af hvilket förslag, om detsamma i Nåder gillades, roteringsersättningarne, som i hela Riket för 63| rotar i medeltal för 5 år uppgått till ett belopp af 1,467 R:dr 6 sk. 1 r:st, skulle ökas till 3,175 R:dr Banco om året. Då Rikets Ständer funnit Öfver-Post-Directeurs-Embetets berörde förslag vara med rättvisa och billighet öfverensstämmande; få hos E. K. M. Rikets Ständer i underd. anhålla, att ersättning till roterade posthemman må, på sätt föreslaget blifvit, bestämmas och af postmedlen utgå. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 22 December 1834- 43» Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse
s 1097 — 1100, Eif. af PresteStåndet, IX s 925, återremitt. af BorgareStåndet, ix s 972, Eif. af BondeStåndet, ix s 979. Underd. RiksdagsBeslutet, §. 44- Proposition, Konungens Nådiga, om Statsverket, emottagen af StatsUtskottet; anmälan derom, IV 1. s 3. I anledning deraf Ståndens Eeslut, att denna Proposition må af StatsUtskottet 229 till trycket Eefordras och kostnaden af RiksdagsUtgiftsmedlen Eesörjas, IX s i5, 16, 18. Underd. Skrifvelse, X r. s 5. Om att hädanefter en sådan tryckning före hvarje Riksdag må besörjas. Underd. Proposition, äskad af BondeStåndet men vägrad af Talemannen, i anledning deraf. Constit. Utskottets Utlåtande, lil s 68 •—73. — rörande en af LandtMarskalken vägrad. Constit. Utskottets Utlåtande, lil s 270 — 273, lagdt till Ilandlingarne af Adeln, IX S 1203. — voterings, rörande en af BorgareStåndet förkastad. Constit. Utskottets Utlåtande, lil s 314 — 316, bif. af Adeln, ix 3. s 182, af PresteStåndet, IX 3. s i85, af BorgareStåndet, IX 3. s 191, af BondeStåndet, ix 3. s 194. — —i höra tryckas och Förstärkta Utskottens Ledamöter meddelas; Adelns beslut, IX 3. s 25o, i hvilket PresteStåndet för närvarande ej fann sköl att instämma, IX 3. s 269, likaså BorgareStåndet, ix 3. s 274. Prostetunnan, om indragning af den såkallade; Motion, remitt. till Statsoch Ekon. Utskotten, II s 1289.
I afseende på den deposilionsräkning å silfver, Utskotten föreslagit, anhåller jag att få fästa deras uppmärksamhet å lämpligheten, alt bestämma afgiften vid återuttagandet i förhållande till den tid, som insatta summor varit i Banken stående, emot det deponenterne begagnat Bankens Sedlar och på dem kunnat bereda sig ränta. Jag upprepar sluteligen, att jag anser af största vigt för mjmtregleringens bestånd, dels att sådana beslut om Statens årliga och tillfälliga utgifter vidtagas, att Bankens tillgångar icke, utan bestämd snar återbetalning, för desamma anlitas, dels ock, att BancoStyrelsen må erhålla rättighet och medel, att fullgöra de åligganden, som en verksam bankrörelse så mångfalldigt klafver, *och hvilka äro vida åtskiljda ifrån den mechaniska förvaltning, som hittills kunnat äga rum under i förening uppgjorda föreskrifter. Jag anhåller vördsamt om återremiss af Utlåtandet. Herr Bruncrona, Gustaf Adolph , uppläste följande: Äfven jag delar den öfvertygelse, att, under en gynnande handelsconjunctur och med ett 32 H. a* ao Den 9 Ju lii F. m. stadgadt förtroende för saken, Bankens närvarande fond vore mer än tillräcklig för en genast vidtagande utväxling af Silfver, men jag gillar tillika fullkomligt det offer åt försiktigheten och opinionen, som innefattas i Utskottens tillstyrkande, att dessförinnan den reela fonden horde förstärkas till det belopp, att den emot den egenteligen utelöpande sedelstocken blefve som 5 till 8. Med iakttagande af denna grundsats går jag äfven längre, än Utskotten. Jag önskar, som de, att tidens utsättande för utväxling af hardt mynt kunde blifva oberoende af kommande Ständer, hvarförutan myntbestämmelsen icke vill vinna förtroende, och möjeligen äfven kan blifva om intet. Men att bestämdt utmärka dag eller år, då utväxlingen ovilkorligen borde vidtaga, anser jag dock nog dristigt.
Motionairen, troende en hvarvlätteligen kunna inse de skadliga följderne för jordbrukaren, om en sådan obegränsad granskningsocli pröfningsrätt blefve tillåten, har vidare anfört: alt, då man anser de i senare lider författade, nu till efterrättelse vid grundskatternas debitering och uppbörd gällande jordeböcker, för ofullständiga och opålitliga, och deremot hyser mera förtroende till de äldre jordeböckerne, såsom, efter allmänna omdömet, med mera noggranhet upprättade, så skulle följaktligen vid alla tillfällen, då en i äldre jordeböcker upptagen ränta i de senare vöre alldeles utesluten eller lill nedsatt. belopp beräknad, räntan till sitt förmenta rätta belopp åter uppföras, för att af den skallskyldige framgent utgöras, utan afseende på den längre eller kortare tid, under hvilken han från erläggandet deraf varit befriad, enär han ej kunde med gällande handlingar styrka, när och huru beslut om räntans uteslutande eller förminskande blifvit fattadt; att på samma sätt skulle ett hemman, som i äldre jordeböcker upptåges för Krono eller skatte, men nu i de senare antecknas och länge varit ansedt att ega skatteeller firäisenalur, i brist af bevis och handlingar om naturförändringen, kunna och böra återgå till dess förra natur, och likaså slutligen äfven komma alt förhållas med mantalet; och att, då man vet, huru många omvexlingar under den förflutna tiden egt rum med hemmanens natur, mantal och ränta, i följd af reductioner, byten, skatteköp och hvarjehanda transactioner emellan Kronan och enskilde, och att de förändringar med Svenska jorden, som, i följd af sådane af - Stats-Utskollels Utlåtande If'.o 261. handlingar beslutats, föranledt den nuvarande uppställningen i jordeböckerne, ehuru man är i okunnighet om tiden för tillkomsten af dessa beslut, så har Motionairen, på grund af hvad redan blifvit anfördt, troll sig höra bestrida den föreslagna åtgärden.
Jag har vidare väl icke egentligen sagt, att Nederlagsfrihet-n skall draga från inrikes Näringarne behöflig» förlagsmedel . men jag har tydligt förklarat, att så vidt den och Transitohandel gynnas framför inhemsk industri och handel, så vidt de bedrifvas med inrikes förlag, de alltid ästadkomma verkningar, som äro i motsats med de förmånliga, sorn länder af vissa uppgifna beskaflenheter deraf kunna hämta; och jag vägar ännu tro, att sådant skall förhållandet blifva, så länge man icke bevist, att inhemsk industri, det vill säga inhemsk varuproduetion och förädling, samt handel med dessa i ett land sådant sam åt dem erbjuder otaliga fördelar, bör ställas efter befordiandet al utländska varors afsättning, vare sig inom eller utom Fäderneslandet} hvarigenom, enligt min tanka, den enahanda varutillverkning vi äga, skall lida förlust, i stället att vinna förkofran. Jag har äfven yttrat: att de draga penningeqrnloppet från Landets mest välgörande näringar till de mindst nyttiga. Men om man än skulle skilja detta från sitt sammanhang med det föregående och efterföljande i mitt Memorial (sid. 5 och 6 , äger det ändock grund.
Och förutseende, att, om Rikets Ständer skulle instämma uti Utskottets åsigt, antingen de redan så långt framskridna arbeten å Götha Eif $t t -Utskottets Utlåtande AT:o 3i4. skola afstanna, i hvilket fall de nu från enskilde framdragne betydlige bidrag ej kunna påräknas fortfara, eller ock, alt de af Rikets Ständer till valtencommunicationer lernnade allmänna anslag lill ej obetydlig andel måste egnas åt denna vida vigligaste framför alla andra dylika arbeten, har jag ansett mig högeligen föranlåten att uttrycka denna min reservation, och anhåller, att den får åtfölja Utskottets,.Betänkande till Rikets Ständer. Uti denna reservation har Grefve Posse, Arv., instämt. • i N:o 3 r 4- Ankom till Exp.-Utsk. den 8 J?ov. Utlåtande , i anledning af väckt fråga örn pensions-understöd Enkor och Harn ejler Läkare, hvilka ajlidit i C fiol era-farsoten. (U. A.) Från Ridderskapel och Adeln har Utskottet erhållit, remiss å en af Friherre Palmstjerna, C. O., väckt motion, innehållande, att, då Slaten, under den lid Landet hemsökes af en gångbar farsot, ”täger i anspråk alla de uppoffringar af möda, helsa och lif, som vare nitiske Läkare villigt laila om att göra för det allmänna”, åligger det äfven Staten att sörja derför, att dessa uppoffring-ar icke blifva förstörande för hela familjer och att un der sådana omständigheter draga försorg om uppfostrandet af de barn, hvilka genom Läkares frånfällen blifva faderlöse.
Beträffande det bidrag i lönetillgångarne för Fahlu skola, som af Bergslaget utgår med 80 R:dr årligen, men hvilket bidrag, såsom i 17:de punkten närmare för mäles, torde komma att upphöra vid de lärares afgång, åt hvilka detsamma för när varande är anvisadl, torde endast för framtiden böra iakttagas, att skolans statsanslag bör ökas i den mån indragning af omförmälda särskilda tillgång kan komma att ega rum. g). Då, eldigt Rikets Ständers bär ofvan uttalade åsigt, donationer, särskildt gifna såsom hyresbidrag, icke böra inberäknas i de löneförmåner Staten består, torde, i öfverensstämmelse härmed, för Rektor vid Sala skola böra beviljas en tillökning i nuvarande lönebelopp med 30 R:dr, motsvarande de lill honom af staden anslagne, men på sätt i 18:de punkten förmäles, i rektorslönen för närvarande inberäknade hyresmedel. A). Sedan Domprosten, Doktor H. Sjögren år 1806 donerat dels en summa af 2,000 R:dr Riksgäldssedel-, hvaraf årliga räntan borde såsom löneförbättring tilldelas de fyra Kollegerne i Wexiö och de tvänne i Jönköping och sålunda fördelas, alt hvar och en af de förre erhölle 15 R:dr och hvardera af de sednare 10 R.dr, allt B:ko, samt dels eli belopp af 666 R:dr 32 sk. nämnde mynt till anskaffande af ”nya ”och Iria boningsrum för de fyra Kolleger och Apologister i Wexiö, genom uppförande ”al en öfvervåning pä nya skolhuset”, så är för närvarande, enligt 19:de punkten, hela denna donationsfond, som nu utgör ett kapital af 6,000 R:dr Runt, sålunda använd, att den årliga räntan, 342 R:dr, ingår i den ordinarie lönen för en af Adjunkterna i Wexiö.
Utanför föll solljuset skarpt på vilda, skrattande ansikten, på hopar af purpurmantlar och röfvadt byte utmed trappans sluttning, på lysande spjutspetsar och hvirflar af rök, som lyfte sig öfver stadens tak. Hela hennes fö- delsebygd var det som dog i blind förtviflan, icke Euphro bara, hela hennes stad var det som skrek. Pappas l (ria. 3) ' Den gamla Boisca kved och mumlade ännu vid hennes fötter. » Artemis, » bad hon, » o Artemis! » Då stod för Aristonikes syn kvällen med gudinnans eviga lugn och köld, visshetens förstelning, nodens silfver och de glimmande skuggorna; som en fläkt af nattvinden grep henne och bar henne minnet. Och hon reste sig, hög och långsam, höll med båda händerna hjälmen uppe och skred fram mellan de grå- tande grupperna, mellan de höga pelarna till randen af trappan. Utan att veta, hvad hon tänkte och kände, gaf hon det luft i ett skri ned öfver fienderna, ut öfver staden och nejden, ett skri af stelnande köld och fasa och vildhet. Innan hon ännu. fått läpparna samman, klang där ett annat rop till svar på hennes, ett ljud af malm och mannaröster och doft skramlande vapen, och jorden skalf af hästtramp. Ätolierna stodo slagna af skräck och stirrade upp emot henne. » Artemis, » ropade de, » Artemis i hjälm! Den vredgade gudinnan själf! » Och bakom dem ropade andra: » Fienden är här! » D å kastade röfvarne sina vapen och flydde för att icke förintas af hennes blick. Åt mötande kamrater ropade d e: » Artemis är öfver oss, jungfrugudinnan i vapen! » Efter dem stormade Pellenes män och stötte svärden i deras nackar, och ned öfver staden bar det; icke en man af förfölj arne vågade vända sin blick mot templet, ty de hade hört ropet och fylldes af m o d och vördnad däraf. Aristonike såg dem alla ila förbi, stod med hjälmen lyft i båda händer och barmen svällande af glädje, knappast medveten o m hvem hon var.
Detta inträffar vcrkeligen, om Ridderskapet och Adeln skulle låta leda, alt icke 26 Den 28 April f. m. säga, missleda sig af den sista talaren; ty genom proceduren att förvända ja-propositionen till nej-proposition, blir resultatet alldeles icke förändradt. Friherre Ankarsvärd: Jag vill visserligen icke ingå i vederläggning af Friherre Cederströms mening, ty lika litet som han lyckats att öfvertyga mig, lika litet kan jag hoppas att öfvertyga honom. Men jag nödgas anmärka, att Friherren oaktadt sina djupa insigter i Grundlagarne dock förbisett, att, om Ridderskapet och Adeln ej yrkar den proposition Friherren framställt, kommer någon vägran å Herr LandtMarskalkens sida icke ifråga, och vi äro på det sättet ur all villrådighet i sådant hänseende. Jag anhåller, att Herr Grefven och LandtMarskallcen täcktes behandla denna fråga lika enkelt, som frågan om Mantalspenningarne behandlades i sista plenum, och utber mig (derföre proposition i hufvudsaken. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att, sedan en Ledamot numera bestämt yrkat den proposition, att Rikets Ständer mätte besluta upphörandet af Lagmansoch HäradshöfdingeRäntan, utan att likväl detta beslut behöfde underställas Kongl. Maj;ts Nådiga pröfning och sanction; men denna proposition vore i rak strid med den åsigt Hans Excellence redan tillkännagifva sig äga; fann Hans Den 28 April f. m. 27 Excellence det vara dess ovilkorliga pligt, att, jemlikt 55 §. Riksdagsordningen, nu hemställa, huruvida Ridderskapet och Adeln yrkade den af Friherre Cederström hegärdte nyssnämde proposition. Ropades starka Nej, jemte några Ja.
Den härefter till bifall å återstående delen af denna punkt framställda propos. besvarades med blandade Ja och Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o Ad. ansåge de emot denna del gjorde anmärkmr föranleda lili återremiss, samt, sedan svaren härvid utfallit med starka Ja, jemte åtskilliga Nej, förklarade det han ansåg Ja hafva varit öfvervägande. 6:le punkten. Gr. Lagerbjelke: Genom R. St:rs bifall till en af K. M. i Nåder afsifven Propos., har skilling-räkninsten vid innevartde Riksdag blifvit afskaffad, samt. i stället in Tordt endast R:dr och ören. Då StalsUlsk., det. oaktadt, här utsatt 24 sk., förmodligen af misstag, så vågar jag vördsamt hemställa, att R. o. Ad. täcktes bifalla det 6:te morn., med den förändring, all, i st. f. 1 12 R:dr 24 sk. i Silfverspecie, sättes 112,^ R:dr i Silfver-specie. Hr Bildt: Jag är af samma tanke, som den siste värde tala ren, att ett skrif-fel influtit uti Olsk:s förslag. Förhållandet var det att, då man uti Utsk:s plenum ändrade de siffror,' som på afdelningen blifvit upförda, så hade R. St. ännu icke fallal beslut angtde förändringar uti sjelfva Riksmynt?!. Jag får derföre äfven anhålla, att R. o. Ad. täcktes förändra de uti 6:te momdet förekommande 112 R:dr 24 sk. till 112jj R:dr, men i öfrigt bifalla momdet. Efter först framställd propos. lill bifall å förevar:de punkt, ulan förändring, hvilken besvarades med Nej, bifölls denna punkt, med den af Gr. Lagerbjelke föreslagna förändring, att, i st. för orden ”Etthundra tolf R:dr 24 sk. i silfver-specie” infördes ”Etthundra tolf och en half R:dr i silfver-specie.” 7:de punkten. Gr.