Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De i nämnde afseende föreskrifna nja säkerhetshandlingar liafva af gäldenären blifvit till Kongl. Kollegium, inom stadgad tid, aflemnade. 3:o Kongl. Brefvet af den 28 Maj 1842, sorn tillåter Klädesfabi iksidkaren C. G. Cedervall att, så vida han, inom förelagd kort tid, å sina skulder till Manufakturoch Ull-Diskonterna kontant erlade 1,484 R-dr, få på vissa terminer liqvidera skuldernas återstod, 3,546 R:dr. INyssberörde första inbetalning är verkställd och nja förbindelser för lånen afgifna. 4:o Kongl. Brefvet af samma dag, rörande antagandet af ett utaf Kram handlaren | G. Westlind J:son i underdånighet gjordt anbud, i afseende å liqvid af den skuld, hvati han, såsom utgifvare af hypothiserade reverser, hos Manufakturoch Ull-Diskonterna häftade. Den fastställda ackordssumman, 2,210 R:dr, är af Westlind behörigen et lagd. 5:o Kongl. Brefvet af den 6 September 184*, hvarigenom, i anledning af Grosshandlaren F. von Sljernemans underdåniga ansökning om anstånd med infriandet af dess lill Fabriksidkaren H. A. Pasch utgifna och af denne hos Manufaktur-Diskonten belänta reverser å 8,3oo R:dr samt befrielse från erläggandet af öfverränta, Kongl. Maj:t 1 nåder förklarat annan lindring i betalningsvillkoren för denna skuld icke kunna von Stjerneman beviljas, än att, så vida skuldbeloppet blefve inom viss tid lili kapital och ränta inbetaldt, sökanden finge njuta eftergift af belöpande förfalloränta.
Derigenom blef ock, utan förändrin gar i allmänna Lagen celi Författningarne, räknevärdet af der utsatte, da - Lag-Utskottets Betänkande, N:o 181. 21 ler och Riksdaler lagligen bestämda sålunda, att lagdalern svarar emot allenast i silfverspecie Riksdaler och \ Riksdaler Banco samt att i serskilde Författningar upptagne belopp i Riksdaler är lika med Riksdaler Banco. Enär den af Rikets Stäuder nu beslutade förändring i myntsystemet allenast går derpå ut, att myntenheten, som nu är i Riksdaler Banco, skall förvandlas till i Riksdaler kurant, motsvarande ? af i Riksdaler Banco; så kan ej derigenom någon rubbning ske i nuvarande myntvärdet af lagdalern och af de i serskilde Författningar förekommande penningebelopp i Riksdaler, eller annan följd deraf uppkomma, än att, vid Lagars och Författningars tillämpning, lagdalern skall beräknas till \ Riksdaler kurant, i stället för i Riksdaler Banco, samt den i serskilde Författningar utsatte Riksdaler till il Riksdaler kurant, i stället för i Riksdaler Banco. Det borde, efter Utskottets tanka, t agas för gifvet, att detta beräkningssätt, om Rikets Ständers förslag till förändradt myntsystem af Kongl. Majrt i Nåder bifalles, skall af lagskiparen sjelfmant iagttagas; men om ock serskilda åtgärder å lagstiftningens sida anses nödige, för att få detsamma i lagskipningen följdt; så lärer dock lika litet nu, som vid utfärdandet af i83o års Myntbestämnings-lag, derför erfordras att göra ändringar i Lagar och Författningar på alla ställen, der penningebelopp äro utsatte; utan torde endast en erinran till domare och andre embetsmäo, hvilka hafva sig tillämpningen af Lagar och Författningar anförtrodd, att dervid ställa sig Lagen, angående det nya myntsystemet, lill efterrättelse, böra meddelas, i sammanhang med öfrige, för lagens verkställighet nödige, åtgärder.
Regerings-formen innehåller, att i sådane frågor, som dit kunna föras, bör, då två Stånd stanna emot två, Stals-Ulskottet förstärkas, icke förstärka sig sjelf, utan af Stats-Utskoltets principaler, Rikets Ständer. Stats-Utskottet eger således ingen rättighet öfver det Eörslärkla Stats-Ulskottet annorlunda än efter Rikets Ständers beslut. Att nu Stals-Utskottet tillerkänt sig ett välde icke allenast bredvidj utan öfver Jlikets Ständer, således upphäft sig lill en fullkomligt oberoende godtycklig Stats-magt, anser jag som en öfverträdelse af Grundlagen, i vårt samhällsskick lika eftertänklig, som ohörd och exempellös; hvarföre jag deremot får amala min reservation.” Häruti instämde Doctor Agrell och Prosten östberg. Af Herr Prosten Stenhammar; ”Mig synes, att den pluralitet af Högloflig» Stats-Utskottet, som genom beslutet i hufvudfrågan tillerkänt Stats-Ulskottet magt att vara skiljedomare mellan jemnlika delar af Ri - 4 Stats-UtskotteU Mern vial, N\a 5go. kets Ständer och tolk af Grundlagen, hade handlat mest conseqvent, om den icke medgifvit någon anmälan till Ständerna. Helt annat hade förhållandet varit, om pluraliteten uppskjutit detta beslut, rörande voterings verkställande i Förstärkta Utskottet, tilldess anmälan skett och RiksSlånden haft tillfälle att deröfver yttra sig, hvilket efter mitt förmenande varit en vederbörlig gärd af den aktning Utskottet lärer vara skyldigt Ständerna, såsom dess principaler. Nu innehar beslutets innehåll: att votering skall anställas genast i Förstärkta Utskottets nästa sammanträde en nog tydlig förklaring, att Utskottets pluralitet ansett anmälan öfvei tiödig; den lår nu åtminstone ingen annan betydelse för de Riks-Siånd, öfver hvilkas rätt Utskottets pluralitet ulöfvat sin dom, äp att den kungör dem sitt utslag. Det kan vara tvifvelagtigt, om de deruti skola finna en tröst eller ett försök att förödmjuka dem. Sedan Utskottets pluralitet fattat ett sådant beslut, kommer anmälan för sent.
Och, då Utskotten dessutom funnit betänkligt, ^tt tillstyrka ett större förskott från Banken än som till inlösen af de ännu utelöpande Assignationer kan erfordras, hafva förenade Utskotten funnit sig icke kunna frångå sitt f i fråga varande tillstyrkande; hvaremot Utskotten, med anledning af hvad uti en och annan anmärkning blifvit yrkadt, vilja medgifva, att, i stället för deg till Två ach ett halft år före* Statsoch Banko-Utskottens Betänkanden. 1135 slagne utredningstid, Fem ar bestämmes, och att, i följd häraf, med Fåne-omsättningar samt Skulldernes liqviderande kommer att förhållas på lika sätt, sorn, i afseende på Götha CanalBolags - samt Malmö Disconter, är föreslagit. 13:0 I anledning af förenade Utskottens Förslag, att ä Bankens fordan för det af Götheborgs Discont begagnade Creditiv af 200,000 R.dr skulle, i stället för Tre Procents ränta, godtgöras Sex Procents ränta ifrån den 26 October in evar ands år, med hvilken dag denne Disconts Octroij till ända löper, hafva åtskillige värda Ledamöter yrkat, att endast Tre Procents ränta skulle beräknas. Vid öfvervägande deraf, att, enligt förenade Utskottens förändrade tillstyrkande, Utredningstiden skulle komma att beräknas til Fem år i stället för Två och ett halft år, sorn uti Betänkandet var föreslagit; Och denna förläng, ning af Utredningstiden i så måtto leder till Actie-egarnes förfång, som Bolaget härigenom får vidkännas ökade kostnader och utgifter, samt Actie-Capitalet icke kan utlämnas förr än utredningen i det närmaste blifvit verkställd, anse Utskotten sig böra medgifva den förändring uti ränteberäkningen för Creditivet, att endast Tre Procents ränta derå godtgöres ifrån den 26 October innevarande år, men att deremot på berörde Creditiv, i likhet med öfrige Discontens Skulder, afbetales En Femtedel hvarje år. 14:0
Samtidigt med berörda yrkande föreslogo äfven Rikets Ständer Egodelningsrättens organiserande för skiftesmålens behandling, hvilket yrkande Rikets Ständer vid hvarje påföljande riksdag förnyade, intilldess 1827 års Skiftes-stadga utkom. Vid sammanförandet af de särskilda egodelningsförfattningarne, fann man oundgängligt att en och samma myndighet behandlade alla skiftesärenden. I dessa ärenden ingå flere eganderätts-frägor, och man kunde ej förvänta eller begära att Landshöfdingar och Landssekreterare, öfverhopade med löpande och vigtiga ärenden, skulle, utan rubbning i dessa ärendens gäng, kunna egna skiftesmålen den omsorgsfulla pröfning, som desamma fordrade. Kongl. Maj:ts bifall till Rikets Ständers förslag om Egodelningsrätternas organiserande var således pä goda skäl grundadt. De i 2U § 18 kap. Skiftes-stadgan, sådant berörda lagrum lyder i Kongl Förordningen den 9 Juni 1832, införda bestämmelser huruledes, vid fråga om faststäl leise å laga skifte, förrättningens laglighet skall kontrolleras, förutsätta hos Domaren samma egenskaper, som till bedömande af andra skiftesfrägor äro nödiga; och att, på sätt Johannes Andersson med sitt förslag synes alse, minska behofvet af dessa egenskaper, derigenom att Domarens kontroll ä det verkställda skiftet inskränkes, torde ej heller vara välbetänkt Manne den större säkerhet, sorn Domarens pröfning af dessa i eganderätten sä djupt ingripande frågor medför för skiftesdelegarne, nu mera skulle kunna blif - Bih. till B. St. Stats-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utslc. Bet.
Det ligger dock i sakeus natur, att ett RiksStånd kan få derutöfver antaga flere Kanslister, när sådant oundgängligen fordras för ärendenas gång, men jag tror icke att det kan stå R. o. Ad. fritt att antaga huru många kanslister som helst för att göra Tiduingsreferater; det är ett för Grundlagen helt och hållet främmande ändamål. När ett sådant ifrågasattes, står det visserligen R. o. Ad., liksom hvarje annat Stånd, öppet att antaga nya Kanslister för ett sådant ändamål, men jag tror att de då sjelfva måste bekosta aflöningen derför, såvida ärendet icke behandlas som en allmän fråga och således R. St. deröfver besluta. Hvad Gr. Sparres yttrande beträffar, att ändamålet icke skulle vinnas, Den 22 Oktober, 19 emedan i alla fall yttranden eller referater skulle stympade intagas i Tidningarne, vill jag endast fiista upmärksamheten derpå, att mitt förslag innehöll, att de Eedakt:r, som öfverenskommo om att få dessa referater sig tillhandahållna, skulle förbinda sig att intaga dem utan förändring, och om också cj många Tidningar skulle vilja gå in härpå, så tror jag likväl ingalunda att det vöre omöjligt att finna någon eller några Tidningar, som med tacksamhet skulle mottaga sådana referater, hvarigenom de besparade sig underhållet af egna referenter, och hvarigenom de dessutom voro i tillfälle att få tillförlitliga framställningar af hvad som passerat. Jag fullföljer således min anhållan om remiss. Gr. af Ugglas: Ehuru jag visserligen anser det af Hr Ce derschiöld väckta förslag bättre än Frih. Eaabs, ty derigenom skulle man inom de olika Stånden erhålla del af förhandlingarne inom desamma, tror jag likväl att det skulle vara af tillräckligt stor vinst för E. o. Ad. ensamt, att en opartisk framställning af dess förhandlingar erhölles, och att derföre detta förslag icke bör förfalla eller förbigås, utan uptagas till behandling framför Hr Cederschiölds. Jag tror för min del, att bättre förhållanden skulle upstå med dessa Tidningsreferater, på sätt Frih. Eaab redan framställt saken.
Men i samma stund de gnistrande stenarne mötte hennes öga, var det liksom hade något hemlighetsfullt okändt kommit in i rummet och börjat kringsväfva henne som en vaken dröm. H o n slöt ögonen, och stämningen af dröm blef ännu starkare; verkligheten försvann, och underliga syner och bilder började röra sig bakom hennes slutna ögonlock. Hon såg stjärnor glänsa genom en oändlig rymd, hon förnam nattens majestät; sjukrummets djupa, ängsliga tystnad strök fram genom hennes minne. Och i hennes själ började ljuda liksom lösgjorda ackord af en stor märklig längtan, en längtan, som sträckte sig of van stjärnorna, ut i evighetens r y m d e r. H v a d var d e t, detta smycke ville säga henne, hvilket hemlighetsfullt ungdomsminne hängde fast därvid? Plötsligt hörde hon en röst hviska inom sig: » I din rätta faders rike skola dessa stenar lysa som en stjärnekrona i ditt hår. » Prinsessan spratt till och slog upp sina ögon. Nu visste hon, efter hvilket minne hennes själ famlat, det var den sällsamma dröm, hon en gång haft, då hon som sjuttonåring låg på sitt plågoläger och längtade efter en förklaring på sitt lifs underliga gåta. 1894 Och hon förstod, hvad drömmen ville säga henne; hon förstod innebörden af ängelens ord. Hon samlade ihop sina smycken, förvandlade dem i penningar och byggde för dem ett hem, där alla de små föräldralösa flngo huld och skydd. De blefvo hennes smycken, hennes juveler, hvilka en gång skulle komma att lysa som som stjärnekrona i hennes hår. Sedan dess ha många, många år förgått. Det ena decenniet efter det andra har gripits af tidens bortilande ström, och hvad därunder skett, hvad därunder tänkts och talats och handlats har försvunnit i djupet. Endast af några få gärningar, några stora tankar har den glupske slukaren uppkastat minnena på stranden, där tidens barn samla upp dem och g ö m m a dem som ett dyrbart arf från förgångna tider. I den gamla borgens salar o c h korridorer röra sig nya släktled efter hvarandra; i hvalfven tystnar ekot från den ena generationens stämmor för att efterträdas af den andras.
Ordningens 70 §. härom stadgar, §• 46, Till befrämjande af nödig ordning vidRidderskapets och Adelns allmänna sammankomster, är särskild stadga upprättad, som i Riddarhussalen alltid bör vara till efterrättelse anslagen. §• ^7* RiddarhusUtskottet består af tolf Ledamöter. Inför detta Utskott skola Ledamöter afRidderskapet och Adeln, hvilka, efter de tvenne första anteckningarne. Svarar mot 48 §, Svarar mot 4cj §* vid Riksdagen sig infinna, siyrka deras behörighet till såte och slämma och utbekomma polletter. Detta Utskott tillkommer, att öfverse Riddarhus, samt Adeliga JungfruStiftsärendernes förvaltning sedan förra Riksdagen , revidera Riddarhus-Cassan och Adeliga CadettScholaeFonden, såsom ock alla öfrige under Directionens styrelse ställde Cassör, Donationer och Legater; börandes öfver allt detta, Utskottet till Ridderskapet och Adeln aflemna sin berättelse, deruti äfven bör föreslås de ändringar eller förbättringar, som Utskottet, antingen i anseende till förvaltningen , eller i andra hänseenden kan finna nödige. I öfrigt åger Utskottet att ställa sig till efterrättelse, hvad denna Riddarhusordning stadgar p äfvensom de i *98 Ven 18 Augusti e. „i. Grundlagen för Riksens Ständers Utskott gifne föreskrifter, hvilka kunna på RiddarhusUtskottet tillämpas. $• 48. Riddarhusets angeSvarar mot 5o §. lågenheter besörjas och förvaltas af en Direction, bestående af 7 Ledamöter, för hvilken år utfärdad särskild instruction, innehållande äfven föreskrifter för Riddarhus Secreteraren och Riddarhusets Öfrige Tjenstemän. Ledamöterne i denna Direction utses vid slutet af hvarje Riksdag af Ridderskapet och Adeln in Pleno, genom omröstning, bland sådana Adelsmän, hvilka, enligt 4i §. Riksdagsordningen, ej åro förhindrade, att lill Ledamöter i Utskott väljas.
Till pröfning företogs StatsUtskottets den 23 dennes afgifne, och den 25 derpå följde på bordet lagde Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte berättelse, angående verkställd granskning af Allmänna Magasinslnrättningens Räkenskaper och Förvaltning, jemte förslag till grunder för denna Inrättnings Organisation. Herr Cederschjöld, Pehr Guflaf: Då jag för en stund sedan hemställde, om ej Riksens Ständers Fullmdgtige i Riks gälds Contoir et borde ingå i MagazinsDircctionen, skedde det med tillbörligt misstroende till mitt eget omdöme. Men sedan Ordföranden i nämnde Direction behagat lern-; 542 Den 27 Junii e. m. na denna min idéa sitt upplysta bifall, bär jag iätt mer tillit till riktigheten af samma idé, än jag förut vågade hysa: — och får derföre nu vördsammast hemställa, oni ej lämpeligast skulle vara, att, såsom tillägg till den nu ifrågavarande Instructionen, stadga, att Riksens Ständers Fullmägtige i Riksgäldskontoret skola i MagazinsDirectionen deltaga. Grefve Mörner, Adolph Goran: jag finner det vara ganska naturligt att, på sätt Ordföranden uti MagazinsDirectionen yttrat, han skulle önska att för Riksens Ständer ådagalägga sina åtgärder, fy då man gör rätt, ön» skar man också att hafva vittnen dertill men jag tror likväl icke, att ett inträngande af Riksens Ständer uti den administrativa Styrelsen är enligt med Grundlagen.
713 va närmare utreddt, eller ock åt Oomitén fria händer att derutinnan föreslå, sedan en sådan utredning blifvit af densamma verkställd. LagmansRätternas indragning finnér jag till alla delar lämpelig, och förenar mig deruti med Herr Munch af Rosenschöld. I afseende på Städernas Jurisdictioner ®r jag a' lika tanka med Herr Borgmästaren Hohn. Vidkommande Borg-Tvättens bibehållande såsom privilegierad Domstol i d» fall, Herr Munch af Rosenschöld uppgifvit, ville fag tillägga den inskränkning, att den endast skulle få dömma i sådana mål, der Reglementen, och ej allmänna Lagen, böra tillämpas. Herr Borgmästaren IIol m Förslag, att ingen tjenst pä stat borde uppföras för renskrifning, bifaller jag oinskränkt, och önskar, att det som allmän norm måtte blifva Coinitén föreskrifvet vid upprättandet af nytt förslag till de blifvande EmbetsVerkens Stater. Hvad i de begge anförandena förekom, mer om en Pensions Inrättning för Civilstaten, om medel att förminska de tjenstsökan* des antal, om Titlars afskafFande, som icke motsvaras af verkligt innehafvande Embete, om Befordringslagarne m. m. anser jag förtjena den största uppmärksamhet, och tviflar icke, att det HÖgloll. Utskottets Herrar Ledamöter, som bättre än jag kanna förhållandet i dessa delar, lära finna och föreslå 714 Serdklsita Utskottets Betinkanden, tjenlig» utvägar, att häruti komma till ett önskadt resultat, Utdrag af Protocollet, hållet i Riksens Ilög. lo fl. Ständers Serskildta Utskott den g Maj 1Q18. S, D, Efter skedd justering af Utskottets till Riksens Höglofl. Ständer nu afgifvandg
St. att beträda staslånebanan för tillfredsställande af dessa förslag, hvars inflytande på landets allmänna förkofran torde vara mycket problematiska, hoppas jag icke måtte komma att ske. 7:de hufvud-titeln upptager ibland annat underhållet af Drottningholms broar, som Stats-Utsk. säkerligen lärer undersöka, huruvida någon annan underhållsskyldighet än statens icke förefinnes. En utgift af 57,000 r:dr till förvaltning och byggnadsbehof, att utgå under 3 år, för ön St. Barthelemi, påminner om nödvändigheten att begära oafbrutna förfoganden, att på hvilka villkor som helst blifva utaf med denna för statsverket betungande possession. Otillgängligheten af K. M:s nåd. propos. under den korta tid, som förelupit dess remitterande till Utsk., som ännu ej finnes vara satt, har åtminstone till en stor del vållat den ofullständighet som vidlåder dessa i hast utkastade framställningar, för hvilka jag likväl anhåller att de måtte få åtfölja K. M:s nådiga propos., dä den nu lill det blifvande Stats-Utsk. remitteras. Frih. Hermelin, Aug. Söderling: Ehuru jag ej haft tillfälle, att så fullständigt som jag önskat, taga kännedom om K. M:s nåd. propos. rör:de Statsverkets tillstånd och behof, enär endast ett exemplar deraf varit tillgängligt i cancelli-rummen; anser jag mig likväl böra framställa mina åsigter och på samma gång upptaga och besvara en del af de anmärkn.-r, hvilka Hr Gr. Anckarsvärd gjort mot nämnde nåd. prop. Jag vill ej inlåta mig i granskning af Hr Gr. Anckarsvärds slalsekonomiska grundsatser och deras tillämpning på Sveriges beskatlningssystem. Likväl, i betraktande af Hr Grefvens yttrade önskan, att Stats-Utsk. måtte behjerta behofvet af en framställning om nödvändigheten att företaga något i afssende på grundskatternas nedsättning, kan jag ej undgå att framlägga min åsigt i detta vigtiga ämne. Jag anser, att grundskatterna svårligen utan mannamån och orättvisa kunna borttagas eller nedsättas.
Dahms berörda förslag måtte lemnäs utan afseende. § 26- (ny-) Enär ordalagen uti 27 § 2:dra momentet af nu gällande Förordning antyda, att Polismyndighet i stad endast för söneller helgedagar eger förordna hvilka timmar utskänkning må vara tillåten, hvaraf man dragit den slutsats, att Polismyndighet icke eger makt att för någon tid af dygnet på söcknedagar förbjuda utskänkning af eller minuthandel med bränvin; men obestridligt är att ordningens handhafvande inom städerna skulle i hög grad försvåras, i fall sådan utskänkning och minuthandel finge å söcknedagar hela dygnet utöfvas, har Utskottet ansett nödigt att vederbörande myndighet genom bestämd föreskrift förklaras berättigad Sammans. lievilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- och fikon.-Utskottets Bet. N:o 11. 15 att bestämma, hvilka tider å dygnet minuthandel med och utskänkning af sprit' drycker må vara tillåten; hvadan Utskottet hemställer, att den föreskrift i detta afseende, som finnes meddelad i l:sta momentet af 26 § i hilagde förslag måtte vinna Rikets Ständers bifall. § 27. Uti sin ofvanberörda motion har Doktor Säve anfört, att stadgandet i denna § vittnade om en märklig undfallenhet för städerna. Då nemligen å landet under söneller helgedag all annan utskänkning vore förbjuden än på gästgifvaregårdar vid måltider till resande, så framt ej Konungens Befallningshafvande, på grund at särskilda omständigheter, meddelat undantag, egde deremot i städerna vederbörande myndigheter att bestämma, när, med undantag af Gudstjensttimmarne, utskänkning må vara tillåten. Följden vore, att i städerna krogarne höllo8 öppna alla stunder på dagen utom under den offentliga Gudstjenst en. Det vöre lätt att inse huru störande detta vore för sabbatshelgden. huru förderfligt för de unga handtverkslärlingarnes sedlighet samt huru skadligt ändtligen för handtverksmästarne sjelfva, som påföljande måndagen sällan finge någon nytta af sine arbetare.
Om man, såsom Herrar Reservanter och flera värda Ledamöter inom detta Inis synas åsyfta, skall hos Kongl. Majrt i underdånighet begära undersökning och utredning af Städernes rätt i allmänhet, att af StatsVerket för Iv ronans i Stad ägande hus och lägenheter erhålla bidrag till de af fastigheter utgående afgifter till Staden, så har man ju på förhand liksom antagit, alt StatsVerket ägde en slik skyldighet. Denna sednare åsigt kan jag ingalunda dela, och aldrig medgifva, att Staten bör utgöra communal-afgifter för dess i Städerne ägande fastigheter; om man går rakt på saken, ser man, att fråga aldrig är att fordra slika utskylder af t. ex. Rådhusen; hvarföre vill man då dermed betunga LandshöfdingeResidencerne? Beträffande serskildt Nyköpings Stads ifrågavarande pretention, så tror jag, att både Nyköping, och hvilken annan Stad sorn hälst, missförstår sitt eget interesse och öfverskrider billigheten, då den begär så beskaffade uppoffringar af Staten för inrättningar, hvaraf Staden måste tillskyndas större fördel, än genom förlusten af de Stadsonera, som skulle utgått till Staden, i fall huset varit i enskilt ägo. Jag instämmer i begäran om återremiss. Herr Hjerta: Jag har begärt ordet, för ali göra SlatsUtskottets Ledamöter en Den ia Februarii e. m. tjenst och sätta dem i tillfälle att rätta ett begånget fel. Hela förhållandet är i sin enkelhet det, att en enskild Riksdagsman begärt Stadsoneras fortfarande utgående af hus, sorn blifvit inköpte för Statens räkning, och att till grund derföre blifvit företedda arne Kongl. Resolutioner af år 1818 och år 1822, hvilka bestämma, hvilka Stadsutskylder i detta fall böra af Kronan erläggas. Utskottet hade derföre hufvudsakligen bordt utreda, om Staden tillgodonjutit dessa afgifter från år 181S till år 1824» då Ständernes vid föregående årets Riksdag fattade beslut, hvarigenom Staden frånkändes denna rätt, begynte att tjena till efterrättelse.