Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta mål vill samfundet söka ernå därigenom, att författarne i de olika ämnena sättas i tillfälle att g e n o m muntliga föredrag träda i en mera direkt förbindelse m e d allmänheten, än hvad s o m genom det skrifna ordet i allmänhet är möjligt. För att sätta föreläsaren i tillfälle att gifva sitt auditorium en liflig bild af de föremål eller den situation, s o m skall beskrifvas, användes i stor utsträckning det för detta ändamål yppersta åskådningsmaterialet skioptikonbilden, samt äfven, där så lämpar sig, utställningar af verkliga föremål eller konstverk. De naturvetenskapliga föredragen illustreras, där så erfordras, af experiment o c h afse i allmänhet att lämna p o p u - lära framställningar. Angående tider oeh lokal för föredragens hållande, entrébiljetter m. m. hänvisas till annonsen i dagens n u m m e r. Under liflig tillslutning afhölls den första föreläsningen i måndags afton af professor O. Montelius o c h hade till ämne » Några bilder från Tunis ». En svensk skräddaredotter » drottning ». I svensk-lutherska Gustaf Adolfs-kyrkan i New Y o r k firades i början af förra månaden bröllop mellan öfverste John Fletcher H o b b s, » konung » öfver Illikaöarna, tillhörande Nya Hebriderna, och vår landsmanninna fröken Ella Collin. Den 36 årige b r u d g u m m e n bär titeln öfverste, emedan han varit adjutant åt en guvernör i South Carolina, o c h till konung öfver Illikaöarna valdes han 1890, efter det han där lidit skeppsbrott och lyckats i ett krig göra infödingarne en viktig tjänst Molly Hawns författarinna död. Fru Hungerford författarinna till Molly Bawn, Phyllis, Lilian o c h en hel rad andra romaner, hvilka från engelskan öfversatts äfven till vårt språk o c h här funnit en talrik läsekrets, har i dagarne aflidit i sitt h e m i Irland. H o n hade just slutat sin sista roman, Chloes ankomst, då h o n insjuk nade i tyfus och dog. Då synnerligen vår dampublik lifligt intresserat sig för den bortgångnas författarskap, torde Idun närmare återkomma. * Teater och musik.
Rättskaffens män jagas skändligt från sina tjänster, om de icke vilja främja denne usle kvacksalfvares planer, men folket vet, att det blir ömkligt styrdt, och har redan gifvit det tillkänna. — Du skulle kunna rädda land och rike. Vid din faders aska, vid din ädla moders tårar, som hon eljes skall fälla öfver ditt lik, vid kungens och det kungliga husets och fosterlandets tårar – gör din plikt! — Också genom att göra sin plikt kan en man vinna fördelar. Två kungariken skola stå på din sida, och jag skall med glädje skänka allt hvad jag äger för att öfverösa dig med rikedomar. För kungen till Kristiansborg och låt honom kalla till sig män, som kunna bistå honom med råd och dåd. – Betänk dig väl, uppskjut icke att komma ditt olyckliga fosterland till hjälp. Rädda staten, kungen och ditt eget hufvud! Timme efter timme trippar Brandt i vånda af och an på golfvet i sitt kabinett. När dagen gryr, sitter han vid sin sekretär och lägger just sista hand vid en lång skrifvelse, däri han har utgjutit sitt hjärta för Struensee. Han går till hvila med en känsla af, att han uppfyllt en plikt. Struensee sofver oroligt. I natt är hans själ inkarnerad i en räf, som jagas af skällande hundar. Fortare, fortare! Det gäller lifvet! Han flyger öfver marken, han springer i sick-sack, han simmar genom vatten, som sorlar omkring hans nos; och det smäller ett skott. Han rycker till, det är mörkt, men en stor stjärna brinner, en ledstjärna, som visar vägen till räfvarnas himmelrike, han störtar uppför ett högt berg. Det rosslar i hans lungor, hundarnes skall kommer närmare, vägen är brant, men däruppe lyser månen, och dragen framträda tydligare och tydligare i dess fysionomi, det är drottningen, ljusstrålarna äro hennes hår, hon öppnar sin famn – räddning, räddning! Då gapar plötsligt den djupa klyften mellan dem, han kan icke hejda sig, farten är för stark; i en halfcirkel far han ut öfver det stora mörkret och faller och faller. Ett fasans skri han vaknar. Han stryker sig öfver pannan, som badar i svett.
Jag kan destomindre motsätta mig en sak, sådan som denna, då jag sjelf tillhör ett vapen, som haft sä mycken nytta af stipendier som flottan. Det är sannt alt ett större antal Officerare, som icke haft stipendier, tjenat i de utländska flottorna, än de, som hafva åtnjutit statsunderstöd. Men förhållandet är olika Vid arméen. En officer vid eli landtregite har olika utstyrsel, än en officer vid flottan. Jag ville gerna tillönska framgång åt motionen, men likväl under en tid som är mera gynsam, än den närvarande. Jag tog dessutom för gifvet, och detta har äfven besannat sig, att den i de andra Stånden icke gått igenom, äfven om StatsUtsk. tillstyrkt densamma. Jag kände detta fullkomligt, och jag tvckte derföre att det icke var skäl att understödja den, isynnerhet då Statens tillgångar tagas i anspråk i så stor skala som här, isynnerhet för militärväsendet. Jag tror således alt StatsUtsk. icke har kunnat göra annorlunda vid denna Riksdag, och jag lägger icke så liten vigt, sorn en annan talare gjort, på den politiska delen af frågan; ty i 10 Den 1 Mars f. m. de mänga ögon, som betrakta våra åtgöranden under nuvande politiska förvecklingar, kunde det gifva anledn. til! många oriktiga föreställningar, om våra Officerare stridde antingen norr eller söder om Donau. O Frih. Åkerhjelm, Carl: Jag har begärt ordet, icke för att yttra mig i sjelfva frågan, som redan genom tre Stånds beslut blifvit afgjord, utan endast för att uttala min tanke i anledn. af det bär framställda yrkandet, att Betänk, mätte med R. o. Ad:s ogillande läggas lill handlingarne. Jag tror nemi. att sådant icke är lämpligt, då del är fråga om ett StatsUtsk:s Betänk., utan anhåller derföre vördsamt, del Hr Gr. o. Landtm, måtte framställa propos. huruvida icke R. o. Ad. ville låta vid Ulsk:s tillstyrkande bero. Hr Bildt, Didrik Gillis:
Och hand i hand vandrade de genom den täta skogen, vägledda af den allt klarare strålande morgonsolen. Suomessa. Några vildblommor samlade af Esstese. (Forts.) XIII. För-gät-mig-ej. Det är roligt att en höstkväll, när brasan sprakar och teköket sjunger, taga fram. ur en låda några torra, hälft förgätna blommor och söka påminna sig, när och hvar de plockades. Också jag har gömt en handfull minnesblomster. Deras doft är svag, kanske ingen annan än jag själf kan känna den. Först var det den där morgonen före midsommar. Jag steg upp med solen och skyndade ut. Hvilken härlighet! Naturen, som sofvit med halfslutna ögon, var redan fullt vaken. Lif och rörelse i allt. Bina surrade i äppelträden, som liknade snöbollar i Alpengliihen. Svalor och bofinkar fiögo fram och tillbaka, upptagna af sina hushållsbestyr; lärkan s j Ö D g eldiga kärlekssånger högt öfver fälten. Myrorna sprungo beställsamt om hvarandra på skogsstigen. Allt andades lif och hade brådt att utveckla sig. Guden Pan hade funnit väg till norden. Jag gick genom skogen till insjön, som ligger dold bakom höga tallar och granar. Pyrola doftade bland mossan; rödbruna elggrästufvor speglade sig i vattnet. Kung Artur och hans bålda riddare voro mitt sällskap. Jag läste o m hjältedater och kärleksäfventyr, om irrfärder och försoningsfester. Beskrifningen glödde i keltisk färgprakt. Man måste ryckas med och hänföras. Där var också lif och rörelse, kamp och äflan. Pulsar slogo och eldvarmt blod rann rödt i friska ådror. Lif, Månen stiger allt högre, träd och buskar antaga fantastiska former. Björkstammarna glänsa blåhvita, skogssjöarna slumra i silfverljus. Vagnen stannar, vi äro hemma. Men det är omöjligt att gå in från dennanattliga prakt Jag känner hvarje sten på vägen till utsiktsberget. Första biten är jämn och ljus som på dagen. Jag tränger in i mörka schakt, mellan tätt löfverk och mossbelupna stenblock.
(Hennes åtbörder röja en brinnande och stum andakt.) CHOR af Tärnor. Försökom skingra denna smärta, Som herrskar i dess ädla hjerta. (De närma sig.) Hon synes vara stadd i bön. Hvad hon är ung, hvad hon är skön! (Emoina, som hört de sista orden, sansar sig under synbart bryderi.) CHOR af Tärnor. Då Sverges Kung din fader unnat Det skydd, som Riddaren förkunnat; Sänk ej din blick mot jorden ner. Sköna Furstinna, sörj ej mer. EMOINA, märkande ett korss, som den främsta Tärnan bär på bröstet. Jag ser, du tror de christnas lära. TÄRNAN. Min Brudgum gaf mig det att bära. EMOINA. Han är? TÄRNAN. Det väcke ej ditt hat, En Riddarns kämpe, Svensk soldat. CHOR af Tärnor. En Finlands tärna. Ger gerna Sin hand Åt en Svensk, han kommer från frihetens land. Svenskarna skydda Vår hydda Vår ro. Åt en Svensk vårt öde vi gerna förtro. FEMTE SCENEN. DE FÖRRE. RIDDAR CARL. (Då Riddaren inkommer, aflägsna Tärnorna sig småningom ifrån Emoina under den sista strophen af sången.) RIDDAR CARL, som nalkas Emoina vördnadsfullt. Om alla fångar, dem jag skonat Och kring sin Höfding stå på en dem helig ort, Er med de ödens kast försonat, Som mig till deras, ack! till eder ovän gjort; Så tillåt nu, då pligter tvinga Till stridens fasor mig ej mer, Att alla fångars frihet bringa Som tacksam offergärd åt Er. Ni räddade mitt lif. Höj, dyrkade Furstinna, Höj, värdet af Er skänk med gåfvan af Er hand. Blif fridens Engel i Ert fosterland! Blif Edra landsmäns skyddarinna. O! blif min maka... (Faller på knä. Redan vid
Dec. P. 806. Dec. 2 A. P. 5, 3o. — uti frågan om BränvinsBrännings Bevillnings utgörande för de vid Fabriker nytt - 574 jade pannor, öfver 90 kannors rymd. StatsUtskottets, det Förstärkta, Berättelser om utgången af Voteringarnef angående verkstäld votering öfver frågan om dispositionen af KronoSkogarne. StatsUtskottet det Förstärkta, val af Ledamöter dertill. Oct. 2 A. P. 573. Nov. P. 4- Statssamt Allmänna Besvärsoch OeconoraieUlskottens Betänkanden, Memorial och ProtocollsTJtdrag: rörande förhöjning i betalningen för det underhåll, som lemnäs tagande troupper; om Städernes befrielse från Inqvarteringsskyldigheten m. ni. April P. 5i4, 533, 676. Ang. P. 619. — om inrättande af en Skola i ÖfverTorneå Socken. —- om anläggande af en Fyrbåk på Holmöns norra udde vid inloppet till Qvarken. Maji P. 705. Junii P. 3i, 45. — i anledning af motioner om ProvincialLäkares tillsättande i åtskillige Län. Maji P. 705, 714, 791» Aug. P. 1 o 1 o. ■— om anslag af medel till en myrs-uttappning. Maji P. 789. Junii P. 3, 45. — om medel till fullbordande af en väganläggning emellan Öfveroch NederCalix Socknar i Norrbottens Län. Maji P. 789. Junii P. 3, 45* 676 Statssamt Allmänna Besvärsoch OeconomieTJtskoltens Betänkanden, Memorial och ProtocollsUtdrag: om bidrag af allmänna medel till Linförädlingens befrämjande inom Hallands m. fl. Län. Junii P. 2oq, 308, 425. — om de reducerade CavalleriRegementernes återuppsättande samt om särskildte löne-anslag för Befälet vid Smålands InfanteriBataillon.
_ Jag kan icke föreställa mig såsom möjligt, hvarken att man så litet skulle vårdat Constitutic-nen, att Riddarhusordningen utfärdad den 31 Mars 1810, skulla blifvit författad i motsägelse med en så nyss förur, eller den 10 Februarii, utfärdad Grundlag, Riksdagsordningen, eller att ett stad-! gander nämnde Grundlag skulle, viden samma år hållen,och vid tre,icke långt efter hvarandrain-r träffade, Riksdagar, så allmänt råkat i förgätenhet, eller dess mening så allmänt missför ståts, att icke någon enda röst skulle höjts, för att upplifva minnet deraf, eller väcka uppmärksamheten på dess rätta förstånd. Ett plika begrepp med det sorn Herr Grefve von Schwerin nu hyser om meningen af RiksdagsOrdningens 41 §. måste således ägt rum, och äfven varit det rätta och en förklaring deraf eller en förändring af sjelfva stadgandet torde derföre böra sökas i den ordning, Regeringsformen föreskrifver. Den 2i Januaria / Om jag uti det nu anförde icke misstagit mig, måste den af Herr Grefve von Schwerin väckte motion, såsom åsyftande förklaring af en Grundlag icke böra, emot 81 och 83 §. §. af Regeringsformen, i Ridderskapets och Adelns Plenum förekomma till öfverläggning, utanefter föregången anmälan hos det blifvande ConstitutionsUtskottet. Jag hemställer derföre, om Herr Grefven och LandtMarskalken, med tillämpning af ofvanberörde § § af Regeringsformen, må kunna framställa den af Herr Gref” ve von Schwerin begärda proposition. Friherre jBjörnstjerna, Magnus'.
Re" et *ings-Fo) 'men. § 35. Stats-RAdets Ledamöter, Presidenter och Chefer för Collegier eller i dessas ställe inrättade verk, Justitie-Canzlcre», Cheferna för Tullstyrelsen och för Postverket, Expeditions-Chefer i Stats-Departenienten, Öfver-Slåt hålla ren, Under-Ståthållaren och PolitieMästaren, i Hufvudsladen, Landshöfdingar, Fältmarskalkar, Generaler och Amiraler af alla grader, General-Adjutanter, Ölver-Adjulanler, Slabs-Adjutanler, Kommendanter i Fäslningarne, Ofverslar för Regementena, Sekund-Cheferna för Gardes-Regemenlena till häst och iöl och för Lif-Regemenlets Corpser samt Cheferna för öfrige särskildt för sig bestående Militära Corpser eller Bataljoner, Cheferna för Artilleriet, Fortifikations-, Fältmätningsoch Sjömätnings-väsendet, Ministrar, Sändebud och Agenter för handeln hos främmande makter, samt de Embelsoch Tjenstemän, som uti Konungens Kabinett för utrikes brefvexlingen och vid beskickningarne nvltjas, hafva förtroende-sysslor, hvarifrån Konungen må dem entlediga, när han pröfvar Rikets tjenst det fordra. Konungen kungöre dock sådana beslut i Siats-Rådet, hvars Ledamöter vare skyldige all deremot göra underdåniga föreställningar, om de finna sig dertill skäl ega. § 52. Landtmarskalk och Talmän för Borgareoch Bonde-Stånden ulnämne Konungen. Erke-Biskop vare alltid Talman för Prestc-Ståndet. § 56. Allmänna frågor, som uti Riksens Ständers Plena väckas, må ej till ett omedelbart afgörande der upptagas, utan skola öfverlemnas till behörigt Utskott, som ege, att dem utreda och deröfver sig yttra, på sätt i Riksdags-Ordningcn föreskrifves. (Det öfriga af denna § skulle utgå). § 69.
101 ning af väckta frågor om ändringar oell tillägg i Allmänna Lagens och serkilda Författningars stadganden, angående Bysättning. S. D. Efter a nyo skedd föredragning, bifölls Lag-Utskottets Betänkande, N:o 128, i anledning af väckta frågor om stadgande af skyldighet för Gäldenär, att, i brist af annat) tillgång, med arbete aftjena sin skuld. S. D, På grund af gjorda anmärkningar, återremitterades Stats*, Banco*, Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärs* och Gero nom ie-Utskottens Betänkande, Nio 89, angående väckta Förslag till grunder för ett förändradt Statshushållningsoch Beskattnings-system. S, D. Bifölls, vid förnyad föredragning. Stats-, Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Qeconoraie-Utskottens Betänkande, N;o go, i anledning af åtskilliga motioner om förändring i sättet för Grundräntornas eller Krono-Tiondens utgörande. S, D. Vid förnyad föredragning af Statsutskottets, under N:o 329, afgifna ytterligare Utlåtande, angående Landshöfdinge-Residencehuset i Hernösand, förblef Ståndet vid sitt fattade beslut, i anledning af Betänkandet N:o aia, och lade Utlåtandet N:o 339 till Handlingarne. S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 306, angående dispositionen af de f. d. Allmänna Magazins-Inrättnin"*■" tillhörande Plus och Byggnader. 102 Trot. Utdrog elon 18 Nov. 182g.
I egenskap af Revisor, har jag derföre och bilrädt de (lei e uti 1822 års Revisions-Berättelse, förekommande yttranden om för valin in gsåtgärder, som icke fiinnis upptagne uti de då företedde afslulade Räkenskaperne för 1819 och 1820, utan först uti påföljande årens Räkningar blifva synliga; Men då fråga nu är att föreslå en annan Instruclion för Revisorerne, anser jag den största uppmärksamhet böra fästas derå, att några sådana föreskrifter uti förslaget lill denna Iiislruction icke måga inflyta, sorn på något sätt, stå i strid med Grundlagarnas innehåll; Och sorn vid tillämpningen häraf, det befinnes, att Revisorernes befallning uti 68 §. af Riksdags-Ordningen, uttrvckeligen är inskränkt inom den tid af aine år för hvilka afslutade Räkenskaper till deni skola aflemnas, kan jag 3oS S t a t s-U t sk o t tc t s Betänkandcn. icke instämma uti afdelningens yttrade mening, att Revisorerne skola tilläggas rättigheten att äga tillgång till Kongl. Slats-Contoirets alla Räkenskaper, Protocoller och Handlingar intill den dag, Revisorerne sammanlläda; — Antagandet af Afdelningens Förslag i denna del skulle dessutom leda tili det besynnerliga resultat, att Revisorerne, den ena gången, i följd af deras utsträckta undersökning, 0111 förvaltningen, kunde gilla de i afseende derå vidlagne ålgärderne, och alt andre Revisorer, en annan gång, i följd af granskningen utaf sjelfva Räkenskaperne, kunde återkomma med Anmärkningar vid samma åtgärder, eller tvärtom; Hvilken dubbla granskning jag, för min del, finner till grunden lika origtig, som med Grundlagens anda icke instämmande,” Härmed förenade sig Herr Biskopen Doctor Wallenberg. Om hvad sålunda i delta ämne blifvit yttradt, skulle Utdrag af Prolocollet expedieras till Respeclive Riks-Slånden, Stockholm den i4 Oclober i8a3. Ex Protocollo. yr. karström.
Roligt vore ock att veta, huru de goda herrarne tro, att det, till exempel, skall bära sig för en sån der läsande herre, att sköta ett stort jordbruk med en mängd drängar och underhafvande (förlästa naturligtvis de också)“. Den fremmande qvinnan satt förbryllad. Hon tyckte sig väl ha funnit, att det jemkade sig allt bra nog ihop i hennes hemland, och att hon ej märkt alla de der svårigheterna, ehuru dock karlarne der egde rätt att veta just jemt så mycket, som de kunde förskaffa sig af vetande; men öboerne förutsade med sådan säkerhet all den villa, som skulle uppkomma af en sådan rättighet, att hon blef alldeles öfverflyglad och nästan osäker om hon mindes förhållandena rätt. Hon kunde ej hitta på att säga ett ord. Slutligen utbrast hon: „Äv det då hos er qvinnan, som har uteslutande rättighet till bildning och vetande? Hos oss är det just tvertom“. Nu uppstod en förundran och ett skratt ibland öqvinnorna, så att det aldrig ville ta slut. „Nå det var lustigt; nyttja då karlarne kjortlar också, eller huru gå de klädda? är det de, som sköta edra barn, eller hur i verlden kan ni berga er vid att uppfostra dem, då ni sjelfva ingenting veten. Ni lär väl då ha karlar till lärare för edra unga döttrar ock? Det är dock för befängdt“. En ung fru lutade sig till sin man och sade: „Min egen vän, börja för all del icke studera, jag kan omöjligt hålla rätt af dig, om du blir en sån der befängd „lärd i byxor“, som är det fatalaste jag vet. Ack när en stackars hustru dagen om, och ofta natten med, bråkat med hushåll och tjenstefolk och kanske sjuka, otåliga barn och allt nedtyngande och svårt, som förstämmer lynne och sinne, och när hon just då gläder sig åt, att mannen skall komma hem, glad och vänlig, och hon få fira en liten högtidsstund med honom; då kommer han i stället sur och tvär och förläsen och har tid hvarken med hustru eller barn, utan går till sin penna eller bok. Hvar vore all hemmets frid och glädje sedan.
104 Jacques menar du; förlåt Margaretha; jaghar icke sett honom! garetha. MARGARETHA. Och Olof har icke kommit igen; och jag kan icke gå ifrån barnet för att söka honom! Ve dem som hafva gjort honom detta. O, att ondskan och afunden skola hafva en sådan framfärd detta har Jurgen gjort och Gerhard och Sten! CECILIA. Icke Sten! MARGARETHA. Derom kan du icke dömma, han är din svaghet! CECILIA. Lika litet som du om Jacques. MARGARETHA. Hur kan du nämna dessa tillsammans. Jacques har varit orättvis mot Sten, det erkänner jag! Men Jacques är kunnigare i konsten än Sten och Jacques är Jacques till först och till sist! HELVIG. Bit af den spiken som har tänder! CECILIA. Du tror Jacques om allt godt derför att han är god mot dig; det fins väl ingen som är så dålig att han intet har något godt i sig; men jag skall säga dig hvad folket menar om Jacques. MARGARETHA. Det gitter jag icke höra. CECILIA. Blif icke vred Margaretha, fränka, men du 105 måste höra det af mig, eller får du höra det af folket sjelft! MARGARETHA. Låt folket säga det sjelft, så skall jag svara dem, dig kan jag icke tala vid, ty du är utom dig! CECILIA. Vid alla helgon, du talar som en rasande! Älskade syster, hvar är ditt blida sinn och din. stilla ro! Jag känner icke igen dig! MARGARETHA. Borta, borta, med honom; skaffa mig honom åter och du skall få säga allt! Scen III. DE FÖRRA. OLOF in häftigt. MARGARETHA. Du har funnit honom? svara! OLOF. Kära fru, jag har icke funnit honom; men folket är der och söker honom. MARGARETHA. Hvad vill folket honom? De vilja honom något illa! Låt dem komma om de tro att han flyr dem, jag skall svara dem och säga att de äro förda bakom ljuset. Buller utanför. OLOF. Gå in till Er, fru, de komma! Jag hör dem i förstugan. Låt in dem! HELVIG och CECILIA hålla Margaretha tillbaka.
ISiT och ISiS. 5 Sami. 2 Afd. 2 Haft. 6 42 Hör till B wilin.-, La]- samt Allm. Best).- och Ekon.-Utskottens Belänkande, N:o /. Böterne skola förvandlas till fängelse, enligt den grund, som för slik förvandling efter allmänna lagen är gällande. Under fängelsetiden bör fången till tjenligt arbete hållas. I de fall, då förbrytaren, jemte böter efter denna förordning, äfven ålägges böter för sabbatsbrott, böra förstnämda böter först uttagas och, i händelse tillgång till sabbatsbrottsböterne saknas, skall förvandling af dem ega rum, enligt den grund, allmänna lagen stadgar. § 38. Mom. 1. Besvär öfver Kongl. Maj:ts befallningshafvandes eller Öfver Ståthållare-Embetets beslut, i frågor om tillstånd till försäljning af bränvin, äfvensom angående omflyttning eller indragning af värdshus, spisqvarter eller andre näringsställen, så väl i städerna som på landet, anföras hos Kongl. Maj:t ?enom Dess civi [-departement, inom den tid, som för besvär öfver Kongl. Maj:ts befallningshafvandes beslut i politie mål stadgadt är. Bpsvär, rörande debitering och taxering af de för minutför säljning af bränvin bestämde afgifter efter sockenstämmobeslut, fullföljas hos Kongl. Majrts befallningshafvande; i andra fall, i den ordning, sorn för behandling af frågor om debitering och taxering af allmänna bevillningen är föreskri fven. § 39. Denna förordning skall från och med början af år i8 vara till eiterlenmad gällande. STOCKHOLM, f. il. Sckultzes Boktryckeri, 1848.
Det är under de transporter fram och åter, som i följd häraf naturligtvis måsle uppkomma, som fångarne äga tillfälle all communicera sig med hvarandra, hvilket åter just är hvad man genom den föreslagna åtgärden har sökt alt förekomma. Frih. Cederström har vidare fästat sig vid den ökade kostnad, som enligt hans förmening genom det nya förslaget skulle uppkomma. För min del kan jag icke finna att någon ökad kostnad derigenom skulle uppslå, åtminstone icke hvad skjulsen beträffar, utan anser jag tvertom att ganska betydliga förminskningar skulle ske uti Fångstyrelsens utgifter, genom de mångå besparade resorne emellan länshäktena och tingsställena. Jag har således icke kunnat linna min öfvertygelse rubbad af de anmärkn:r, som blifvit framställde emot förslaget, utan får nu förnya min anhållan om bifall å detsamma. Då nu öfverläggningen förklarades vara slutad, hemställde H. Ex. Hr Gr. o. Landtm ., om R. o. Ad. bifölle LagUtsk:s betänk. Ropades starka nej, blandade med ja. H. Ex. hemställde sedermera, om R. o. Ad. behagade afstå detta betänk. Ropades starka ja, blandade med nej, hvarpå H. Ex. ti11- kännagaf, det han funnit denna sednare propos. hafva blifvit med öfvervägande ja besvarad. Frih. Hermelin begärde votering, men anhöll sedermera att få del af de underrättelser, som om de öfriga RiksSt:ns i ämnet fattade beslut kunnat ankomma, och då undertecknad Ridd.secret. i anledn. deraf tillkännagaf, det LagUtsk:s ifrågavar. betänk, var af de 3 öfrige RiksSl:n bifallet, alstod Frih. Hermelin från sin begäran om votering. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr., anförde skriftligen: Då R.