Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
akta COLEODIN. Tillfiiigtitligcrste .f O C ~ Tusentals personer beprii f ca dt ruedel mot liktornar, vartor, hudhardnad och nageltrhg. Obs. nlliid dema Inregistrerade etikett som garanti för varans akthet. I I f. m. F or kapit alister, siirskildt friintiminer, liar det länge varit ett önskningsmål a t t kunna öfverlämna vården af sina värdepapper och skötseln af sina affarer &amp; t någon person eller institiition, som med absolut säkerhet förenade punktlighet och noggrannhet i iitförandet af det anförtrodda uppdraget äfvensoin prisbilligliet. E n sadan institution ar Stockholms Enskilda Banks Notalriatafdelning (Lit Ra Nygntnrc R W, expeditions tid 10-41, soni under garanti af Stoclclioliiis Eliskildn Bnrik åtager sig vård och förvaltning af enskilda personers och kassors värdepapper. Om en person 110s Notariatafdeliiiiigen deponerar obligationer, inkasserar Notariatafdelningen vid förfallotiderna kupon ger och tillliaiidsliåller deponenten influtna niedel. Vidare efterser Notariatafdelningen utlottniiigar af obligationer och iiiiderrättar deponenten i god tid, ifall en denne tillhörig obligation blifvit utlottad, samt lämnar förslag till ny ylacerilrg af det ledigblifiia kapitalet. Om inteckningar deponeras Iios Notariatafdelningen iiiiderriittsr Notariatafdelniiigeii gäldenären därom a t t räntoriia å inteckningarna skola till afdelniiigen inbetalas, livarefter de medel, som inflyta, till deponenteii redovisas. Vidare tillser Notariatafdelningen att inteckningarne blifva i vederbörlig tid förnyade. 0111 en Iios afdelningen deponerad inteckning genom iiiiderliteii förnyelse skulle förfalla, ersätter Stoclcholins Eiiskilii~1 Bank därigenom uppkominen skada. Pörvnriiigsnfgift: 50 öre för hr pr 1,000 kronor af depositionens varde, dock ej under två kronor.
September, blifvit af Riksgälds-kontoret upplånadt emot dels 3, dels 4 procent-obligationer, af hvilka de förra förfalla till betalning 14 dagar och de sednare 3 månader efter föregången uppsägning, 590,000 — Dessutom varder här upptagen kostnaden för den af Rikets Ständer beslutade reparation å Riksgälds-kontorets hus jemte uppsättandet af ett jernstaket nedanför samma hus . 9,590: — Utaf de för undsättningar vid inträffande missväxter an visade och till Riksgälds-kontoret öfverlemnade medel, hvilka för sagde ändamål skola, uppå skeende reqvisitioner, Kongl. Majit af Riksgälds-kontoret tillhandahållas, var derstädes vid meranämnde månads början - innestående 1,222,821: 5. deruti inberäknadt hvad, på sätt här efteråt omförmäles, af dessa medel skall användas för bestridandet af de under innevarande Riksdag beviljade statsutgifter. Från ofvanstående utgifts-summor, uppgående till ett sammanlagdt belopp af 15,910,367: 9. 3. afdrages hvad deraf, före den l:ste nästi. September, utbetalts med användande af de medel, hvilka dessförinnan, under innevarande år, till Riksgälds-kontoret influtit genom uppbörden af de till detta verk ingående skattebidrag, äfvensom genom kapitaloch ränte-liqvider för Hypotheks-föreningarnes, Riksgälds-kontoret tillhöriga och under hand försålda, obligationer, jemte den, med afseende å neutralitets-kreditivet, företagna upplåning, nemligen: l:o det, före sagde dag, utaf detta kreditiv utbetalda belopp . St. 2:o de före samma dac; verkställda 3. utbetalningar utaf anslagen för försvarsverket till lands 3:o dito utaf dito för sjöförsvaret . 4:o anslaget och lånet för staden v Örebros nya tomtreglering 5:o dito dito till understöd åt staden Gustavias brandskadade invånare . 6:o låneunderstödet till staden Carlskrona 7:o Markaryds församlings kyrkobyggnadslån 8:o gratifikationen till Regementsskrifvaren C. Leopold , .
Kammar-Rätten, på grund af de uti Lundqvists underdåniga skrift anförde omständigheter, och enär, efter hvad Advocat-Fiscals-Emhetet hade sig bekant, Lundqvist hufvudsakligen genom ett allt för långt drifvet förtroende för Hofling, såsom ordinarie redogörare i fögderiet, ådragit sig meranämnde betalnings-skyldighet, samt med anledning tillika deraf, att Rikets Ständer redan medgifvit afskrifning af de summor, hvarför KammarRätts-Rådet Lindberg och Häradsskrifvaren Halldin häftat i och lör bemälde Hoflings uppbördsbrist, i underdånighet tillstyrkt, att förevarande balancefråga måtte till Rikels Ständers pröfning hänskjutas; uti hvilken åsigt Kongl. Kammar-Rätten jemväl förklarat sig instämma. Vid föredragning den 1 November 1843 af oftanämnde besvärsoch ansökningsmål, har Kongl. Maj:t i Nåder gillat och fastställt Kammar-Rättens den 3i Januari samina år meddelte utslag, enligt hvilket afskrifningen för närvarande ansetts icke böra beviljas; hvarjemte, med afseende å hvad upplyst och anfördt blifvit rörande Lundqvists oförmåga att balancemedlen återgälda, Kongl. Majit, på sätt ofvanberördt är, lill Stats-Utskottet öfverlemna! handlingarne i målet, för inhemlande af Rikets Ständers yttrande och beslut, huruvida eftergift af balance-beloppet må Lundqvist förunnas. Hvad Stats-Utskottets Utlåtande, N:0 log. ’7 Hvad sålunda förekommit har Utskottet i behörigt öfvervägande tagit; och då, enligt hvad Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Hallands
I öfverensstämmelse härmed och enär, efter hvad Departements-chefen jemväl upplyst, till allönande af ordinarie Civil-personalen vid Flottans stationer, enligt den af rikets sednast församlade Ständer gillade aflönings-stat, erfordrades R:dr 98,350: — samt genom tillägg härtill af dels nu föreslagna lönetillökningar åt 6 Revisorer och Regements-skrifvare, å 300 R:dr, 1,800: — Transport R:dr 100,150: — 8 Stats-Utskoltets Utlåtande N:o 85. Transport
Hamiltons förslag, yttrade Gr, Hamilton: Den 26 §:n, sorn nu följer till föredragning, ar äfven en bland de lyckliga, hvilka inom Exped. Ulsk. erhållit förbättring. Dea har likväl derigenom blifvit af beskaffenhet, att jag ej numera kan finna någon mening deruti; och då tillika den tariff, som med denna § sammanhänger, genom R. o. Ad:s sednaste beslut blifvit helt och hållet 0111 intet, så tager jag mig friheten föreslå, alt liela denna §, såsom numera fullkomligt öfverflödig, måtte få utgå, hvilket äfven öfverensstämmer med BorgareSUs beslut. Uppå derefter framställd propos. fann R. o. Ad. 26 §:n jemte den åtföljande tabellen böra förfalla. 27 och 28 5S:,ie * Gr. Hamiltons förslag föredrogos och biföllos. Gr. lfa mil ton: De förenade Ulsk:n hafva till sitt förslag bifogat ett formulär till mätningsoch stämplingsbevis å brännvinsredskap. Då jag ej funnit skäl att föreslå något annat formulär än Ulsk., så finnes ej heller något sådant bifogadt mitt förslag; och jag hemställer således, huruvida icke Hr Landtm, täcktes framställa propos. till antagande af det formulär, som finnes bifogadt de förenade Utsktns förslag. Uppå derefter framställd propos. blef det förslag lij{ Dan 9 Ko v ernber e. m. formulär till mätningsoch stämplingshevis, sorn Utsk:n med ulla!. K;o 5 afgifvil, af R. o. Ad. godkändt. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att de förenade Utsktn på 9 sidan i utlåt. N;o 5 tillstyrkt: all R. St., vid öfverlemnande af förslaget till den blifvande nya förordningen ang:de brännvinsbränningen, hos K. M. i tind. anhålla, det K.
t Ivan » me3 joEPt-, CojaEt ocPu ttoget — niuEutat, sedan förlofmngen eklalerats, kunde det unga paret glädja sig åt att ega ett helt lands ocPu, 3a 3u itunnut A t A t 3un Ee| ' naS " ACuta, » ILtojL odelade aktning o c h sympatier. t liungauaj^Setna » o m —. » oCttatj Och så blef det tal o m bröllopet. Det 91C en Puuat j a g » et en m a n, A om n å g o t viril var i sammanhang dermed, som Bourne•naPit, mouth blef nämdt. Ty der blef det bem e n 3a n a t tiågat Alå e m o t Se utöjWfc Sel, » omSägen » » PanSot uufja, slämdt, att den högtidliga akten skulle firas. Aom mutPien g o m m e A t unAtutiiluonet, 3e Set tuEE egen Sumpen vinyivncj guEja, Hvar ligger Bournemouth? hör jag läsarinnorna fråga. Set » Eåt j a g gPaSt n u » Puta * enlLEa StuEP, an PtetA&amp;an3e u t&gt;u3a teguonet, På Englands sydkust, vid kanalen är den fian m å n u v a t a PtoaS » o m lieCAt, en ocfu ntiuElia m å n g e n tuEE jottt&gt;uj Ean Btagt; lilla staden belägen. a A t a fiatm fiung, Bournemouth är en förtjusande rekreationsort.
Han bannades, som om han varit en försumlig skolpojke. Denison & comp. föreställde John Hall esquire hur illa han handlade, då han genom sin obetänksamhet och slarfaktiga handläggning af contoirsgöromålen uteslöt all möjlighet att hålla reda i affärerna. De erbjödo sig att till husets återställande i kredit bidraga med nödiga förskott, dock under uttryckligt förbehåll, att Hall ville tillåta sin betjäning att införa skick och ordning i contoiret. – Sannerligen tycks inte Pehr Backman få rätt. Det här har varit i säck, innan det kom i påse. John ref brefven i tusen stycken, och när David Carnegie efter ett par dagars förlopp frågade, om brefven från Denison & comp. blifvit besvarade, såg John hastigt upp från sin pulpet och genmälte i en ton, som för honom var ovanligt skarp: – De skola icke besvaras, David Carnegie. Det var slätt ingenting att svara på. En nyårsönskan. John Hall hade nyss jämte Constance mottagit lyckönskningar till årsskiftet af den uppvaktande contoirspersonalen. Den stora brickan med de gröna glasen, de höga vinflaskorna och konfekten bjöds omkring, och David Carnegie höll det sedvanliga nyårstalet till firmans chef. Men denna gång måtte han uttryckt sig oskickligt, ty John Hall gick burdus sin väg utan att tacka för skålen och utan att klinga med sina handelsbetjänter, hvilka Constance ensam måste underhålla. Han kom ej ens tillbaka, när contoirspersonalen var gången, och umgängesvännerna efter hand strömmade till för att önska godt nytt år. Constance fick ursäkta sin man med att han blifvit angripen af ett hastigt påkommet illamående, och hon fick själf vara dubbelt älskansvärd, på det att nyårsgratulanterna skulle glömma Johns frånvaro, hvilket de också totalt gjorde. John hade flytt ner till sitt museum, hans tillflyktsort, då han kände sig orolig och bedröfvad. Han gick från den ena till den andra af sina samlingar, drog ut lådorna i skåpen, kastade en flyktig blick ditin, gick fram till bysterna och statyerna och ställde sig att stirra på dem, öppnade en bok och försökte läsa.
Fjerde Samlingen. Stats-Utskottets Betänkanden. 6:te Bandet, STOCKHOLM, Tryckt hos Elmen och Granberg, J. P. Lindks Enka, F, B, Nestius, Z, Haggström, A. E, Ortman, samt a Echsteinska och Mac ejuar dska Boktryckerierne, i8a3 och 1824. Bihang till samleliga Riks-Ståndens Protokoll, vid Lagtima Riksdagen i Stockholm År* 1823, innehållande Stats-Utskottets Betänkanden och Förklaringar. Fjerde Samlingen, Sjette Ilandet. STOCKHOLM, Tryckt hos P. A. Norstedt & Ankom ilen 17 No v. t823. Utlåtande i anledning af Herr Doctor Wallins motion, om ersättning, från Riksdags Kostnads Summan, för Reparationskostnaden å Storkyrko-Församlingens Orgelverk. Under den 27:de nastiOctober har-Högvördige Preste-Ståndet till Stats-Utskottet remitterat ett Memorial, hvaruti Pastor Primarius, Herr Doctor. Wallin anmålt, att Stockholms Storkyrka, som allt sedan år 1809 varit begagnad af Regering och Stander vid ofFenteliga Högtidligheter, då Gudstjenst skolat hållas, deraf i betydlig mån lidit, utan att någon ersättnings fråga annu blifvit våckt; och ehuruväl billigheten syntes fordra, att något lämpligt anslag tilldeltes denna Församlingen tillhörande Kyrka, i likhet med Rikets Domkyrkor, hvilka mindre begagnas och ej så illa medfaras; dock som en sådan nu komme för sent, har Pierr
Om känd åklagare vid utöfningen af tjensten derifrån hindras, bote hvar och en, som häruti deltagit, 5o R:dr B:co, åklagarens ensak; men våldföres han härvid, straffes våldsverkaren med ärans förlust, uppenbar kyrkoplikt och ett års arbete å Kronans fästning, och sker dråp, förfares dermed efter allmän Lag; i följd hvaraf åklagaren alltid bör vid utöfningen af tjensten vara försedd med yttre tecken, som antyder densamma, eller förut sitt förordnande uppvisa. §. 7. Den åklagare, som i och för utöfningen af sitt uppdrag, att vaka öfver efterlefnaden af denna lag, förgår sig, så att han antingen bevisligen underlåter att beifra känd förbrytelse häremot, eller visar sådan kitslighet vid undersökningar, att dessa anställas på olämpliga ställen, der uppenbart är, att ingen bränncri-redskap kunnat finnas eller gagnas, eller som sjelf öfverträder stadganderna i 1 och 2 Cap. af denna strafflag, hafva förverkat bränneri-redskapen, bote 100 R:dr B:co och miste den tjenst, han innehafver, samt anses ovärdig, att någonsin mera anförtros något allmänt uppdrag af större eller mindre omfattning; men den åklagare, som i oträngd måtto brukar våld, skall härför straffas, antingen med böter fr. o m. 100 R:dr t. o. m. 200 R:dr B:co, eller ärans förlust, uppenbar kyrkoplikt och 2:ne års arbete å Kronans fästning, allt efter förseelsens beskaffenhet, och miste alltid tjensten, samt njute aldrig vidare något allmänt förtroende. De i denna §. stadgade böter och bränneri-redskap samt tillverkade brännvinet skola odelade tillfalla den, som lagligen inför domstolen styrker öfverträdelse!!. Den 17 Februarii f. m. C A P. 4- Om brännvins och rusgifvande dryckers försäljning.
Sag otti 0rolf’ct3 tänfefätt ocp önffntngar i betta affeenbe pabe 9)itg befant. ©obc ^errar ocp ©rnenffe 93tän! ©å 2fag nu förflarar ©bra öfmers läggningar öppnabe, nebfattar 3ag öfmer betti ben •fpögftcS mälfignelfer, ocp förs blifmer ©ber atte famtligen, fantt pmar ocp en t fynnerpet, mcb att Äongl. näb ocp putt c fl ftäbfe mäl bemågen. Sene v, ■Äongl. S&oftrgcfaee. [Kongl. Majlis Kådiga Svar J Riks-Sdien i KONGL. MAJ:TS Nådiga Saar, i anledning^af åtskilliga utaf Rikets Ständer vid innevarande Riksdag antagne grundlags-förändringar; Gifvet Stockholms Slott a Riks-Salen den 23 Augusti 1851. Välborne, Ädle och Välbördige, Ärevördige, Yördige och Vällärde, Äreborne, Förståndige och Välaktade, Hedervärde och Redlige, Gode Herrar och Svenske Män! Till vinnande af Mitt Nådiga bifall håfven J, Gode Herrar och Svenske Män, i underdånighet öfverlemnat de, efter föregången lagenlig behandling vid sistförflutne Riksdag, af Eder vid innevarande Riksmöte gillade och antagne förslag till förändringar i Rikets Grundlagar. Efter Stats-Rådets hörande har Jag pröfvat dessa förslag, samt dervid gillat och antagit de af Eder, Gode Herrar och Svenske Män, godkände förändringar uti 72 § Regeringsformen, samt uti 14 och 22 §§ Riksdags-Ordningen. Beträffande åter de ändringar J, Gode Herrar oell Svenske Män, föreslagit uti 52 § Regeringsformen och 24 § Riksdags-Ordningen, i afseende på sättet för Bih. till R. St.
Utffottet tillfommer od att efterfe od; granffa, l;urmoiba gjorba eller förorbttabe utbetalningar af ftatSmebten ide öfmerftigit beloppet af be l;ufmubtitlar, tjwilfa af Sttföbag uti uppgjorb ftdtSreglering b lif mit faftftällba, od; purumtba utbetatningarne äro grunbabe på behörigen npprättabe ftater, elter .Konungens meb meberbörltg fontrafignation utfärbabe anorbuingar, famt ftprfta meb bel;örtga 30 0tif8j5a08»33eflut 1866. qoittcnfer af bern, forn mehlen emottagit. ©lulle, mot IRifSbagenS beflut, be till någon pnfmubtitel anflagna fumntor bcfinnaS bragna till attbra änbamål an bent, font uttber famma Ijufmubtitel Iföra, elter något af SitfSbagen faftftälbt anflag befimtaS öfmerffribet, [fall lltffottet poS kamrarna göra anmälan emot ben embetsman, forn en fåban anorbntng lontrafignerat, pmarefter förfareS enligt 106 ocp 107 §§ t ^Regeringsformen. @j må bod, emot förcffriften i 90 § ^Regeringsformen, Utffottet i något llanber af konungens gjorba anorbntngar ingå; ej peller be för ftatSutgifterna rebomifanbe tjenftemån perfottltgen för Utffottet eller SRtfSbagen till anfmar ftällaS, utan må, ber få nöbigt finnes, poS konungen af jRifSbagen an* mälaS be anlebningar, forn förefommit att emot någon fåban tjenftemån i laglig orbning anfmar t) rf a. § 40.
Discont i Stockholm, till Den 26 Februarii. 815 eit actie—ca pl tal af 800,000 R:dr Banco, med lika creditif på Banken, på vanlig Discontlot, hvarest Herrar Handlande och näringsidkare, sorn behöfva låna i och omkring Stockholm och de Norra Provincerne, hafva iånetillgång; dock utan rättighet att ut-: gifva 3 procents obligationer. De handlande omsätta sine capitaler många gånger om året, och kunna således betala högre ränta. Och då de äga tillgång att få belåna sina vahror, sprida de dermed penningar till den producerande delen af Nationen. Discont-p3pperet är mera att anse som en enskilt revers, och anlitar efter min tanka ej så mycket Bankens credit. De böra få tagas i Kronoutlagor , då de göra samma nytta 60m Banco, Allt sedan Riksgäldssedeln fick tagas i Kronoutlagor, har dess agio varit oförändradt. å) Ett creditif på 400,000 R:dr för Götheborg och handlande i Westra Provincerne, med lika actie-capital, på samma vilkor; här. igenom kan Hans Maj:ts proposition i den frågao anses uppfylld. c') Ett creditif på 300,000 R:dr för Herrar Handlande i Södra Provincerne och Malmö, med lika actie-capital och på samma vilkor, Desse creaitiver utgöra million R;dr. För att nu bereda jordbrukaren förlagslån, svarande tili en del mot hvad öfrige näringar kunna påräkna, Manufacturer, JernCoatoret och lån på expörtabla effecter, vågar 8i6 Den 26 FebriianiL jag ödmjukast föreslå, att återstoden af BaficöDiscontfondcn a,\ millioner samt 1 million af Spannemåls-Directions creditif, då betalning hinner inflyta3 summa 5§ million, må anslås till jordbruket mot 4 procent, hvilken summa Skall fördelas å hvarje Province relatift till dess capital-värde.
Under afbidan af tiden för ett icke alldeles hopplöst lagförslag örn skogshushållningen, skulle dock ett förslag, såsom mindre genomgripande kunna, i fråga om skifteslagarnes tillämpning på enskilda hern man sskogar, möjligen hafva en utsigt för sig. Det vore örn införande al den förändring, att hvarje ännu oskiftad skog eller utmark må, der alle delägarne ej annorlunda åsäm jas, förblifva oskiftad, och hvarje delägare i en sådan lemnäs frihet att fordra antagande af det i fråga varande skogshushållniugssäitet. Önskligt vöre, örn härtill kunde lemnäs ej allenast vitsord åt den delägare, som sådant begärde, utan ock den nödiga indelningens verkställande på allmän bekostnad. Endast på få ställen torde det vara, som fråga härom kunde blifva; och det vore ej blott skäl att genom uppmuntran i möjligaste måtto befrämja den goda saken, ulan ock af högsta nytta, att på allt sätt söka framkalla efterdöme!!, hvaraf enskild omtanka för dess framgång kunde väckas. För öfrigt har jag trott mig böra tillstyrka, att eila skogar, sorn helt och hållet eller i någon man stå under allmän vård, ovilkorligen och så fört ske kan, regleras till förvaltning efter den i fråga varande methoden, ehvad de återstående obetydliga kostnaderne dertill kunna bestridas med häradsboars tillskott och skogsplanteringskassans medel, eller något anslag af allmänna medel kan för ändamålet blifva nödigt. Hvad vidare angar en vid sista riksdag väckt fråga om förbud mot de lill allmän förargelse anställda totala nedlmggningar af hela skogstillgången vid .skogrika hemman; sä bär jag lika litet mot detta, som emot hvarje annat sätt att förstöra hemmanens skogar, kunnat uttänka något verksamt hinder annorlunda, än att forst genom lag och deraf på hvaije ställe gjord tillämpning bestämmes, huru mycken skog som vid hvarje hemman eller egendom, bör finnas, och derefter likaledes varder utsatt, huru slör del af denna skog ärligen må a (brukas.
Då jag nyssberörde år var i Paris, fanns det icke mer än ett diligens-bolag ”/a Messagerie Royale”, utom den vanliga Malle-poslen, som bestred rörelsen mellan nämnde stad och Calais, och huru fort gingo dessa? jo, ”la malle”, som förde posten, gjorde resan på _ 36 limmar; nu går densamma malle-posten på 15 timmar. Afven i Tyskland var diligensernas antal inskränkt, och man färdades långsamt på dem. Jag for en gång en vinter såsom kurir emellan Munchen och Berlin. Dertill åtgick fem dygn. Och huru var förhållandet i England? Emellan London och Liverpool gingo endast tvenne diligenser, som behöfde 36 limmar för resan. På vägen emellan Liverpool och Manchester var ej trafik för mer ån en enda diligens morgon och afton. Detta var de tusentals diligenser, som skulle hafva genomkorsat Europas länder. Hvad nu Hr Gr:ns yttrande på f. m. beträffar, innefattande, att dylika diligenser icke skulle bära sig i Sverige, så får jag upplysa honom derom, att jag af en utaf det härvarande diligens-bolagets egna medlemmar hört uppgifvas, att diligensen för närvande lemnar en behållning af 13 å 14 proc. Orsaken hvarföre diligens-bolag dock icke bär sig utan statsanslag, samt diligensen för öfrigt icke uppfyller, hvad man väntat sig deraf, är den, alt man icke ställt den på dagliga reseturer. Det är nemi. klart, att man icke kan vänta flera dagar på en sådan diligensresa, dervid man dessutom är osäker om att fä plats på diligensen som endast rymmer sex personer. Hvar och en reser väl då heldre med skjuts eller egna hästar. Om det nu funnes dagliga diligenser, äfven om endast 3 eller 4 personer deruti på en gång finge plats, skulle det bära sig ändå bättre. Att på sätt Hrr Rosenblad gjort, ingå i en mängd små detaljer, torde under en diskussion, sådan som denna, icke vara lämpligt, då man icke kan göra det så fullständigt att några bestämda konklusioner deraf kunna dragas.
* Fignrer i Heibergaka vådeviller.mötte jag honom en förmiddag på Gammeltorv just som jag skulle ned och gifva lektion i Mariboes skola vid Fredriksholms kanal. Han sträckte armarne ut emot mig och var mera glad öfrer boken än jag sjelf. Vi gingo fram och tillbaka i Raadhusstrede och jag tror nog att jag bedrog skolan på en half timme den dagen. Redan 1874, då jag hade utgifvit * Nogle Digte », intresserade han sig för mig och påpekade hvad jag kunde och borde göra och hvad jag borde afhålla mig ifrån. Från den ddei kommo vi i vänskapligt personligt förhållande, hvilket senare öfvergick till en varm vänskap, som jag är viss p&amp; räcker si länge jag lefver. Sällan har en man blifvit så våldsamt angripen, men det borde Brändes vänta. Folk, som fastnat i rutinen, befinna sig väl och tycka att de sitta bra, de skälla som hundar, ftta hvilka man vill taga köttbenen, när nya tankar störa dem. Folk, som blifvit för gamla för att se och höra nya andliga strömningar, folk, som äro vana vid en respektabel andakt för det gajnla, de vredgas och bedröfvas, när man bultar på deras dörr och till * kännagifver att de komma, dessa strömmar, och hålla p&amp; att skölj * öfver de gamla husen. Sjelf lade Brändes icke fingrarne emellan, kunde ioke heller vänta eller begära att så skulle ske med honom. De angripna, hvilka först satte sig i försvarsposition för egen räkning ock angrepo hans tankegång, kunde visserligen vara mycket aktnings * värda. De hade rätt att streta emot. Ädla och framstående män sådana som biskop Monrad och historikern Paludan-Mftller togo till orda emot Brändes i en ton som var nobel och nrbaa. Det var personer som vi alla togo af hatten för. Men Brändes har blifvit baktalad, beljugen, skamlöst behandlad af afundsjukan, hyckleriet och halfbildningen. Afundsjuka är en dansk arfsynd.