Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Län, att ifrågaverande Kongl. Förordning må varda i allo upphäfven och ett förbud mot de deri omförmälde köp i stället utkomma, eller åtminstone att till de nu gällande stadganden i ämnet må göras det tillägg, att de, som ingå köp om lös egendom, som hos säljaren får qvarblifva, skola, utom redan föreskrifne formaliteter, serskildt vara förpligtade att, på egen bekostnad, inom viss kort tid låta sådant kungöra från predikstolarne i det pastorat, inom hvilket de äro boende, samt så väl säljare som köpare vara skyldige att, vid påfordran, köpets ärlighet vid vederbörlig Domstol besvärja; Jonas Johansson från Jönköpings Län, att, ehuru Kongl. Förordningen den 9 Maj 1835 helt och hållet förfelat, om icke helt och hållet motverkat, det dermed afsedda ändamål, dock, enär ett stadgande så väl för dt t i berörde Kongl. Förordning upptagna fall, som på det låntagare må kunna i lös egendom lemna sin borgenär företrädes-i ätt lill betalning, utan att samma egendom må behöfva såsom pant lemnäs borgenär i händer, vore, enligt motionärens tanka, icke allenast serdeles gagneligt, utan snart sagdt nödvändigt, det måtte, till utvidgande af de i samma Förordning förekommande stadganden, utfärdas en så lydande Författning, ”angående hvad, som bör iagltagas, då ”lösören säljas, ulan att till köparen öfverlemnas, eller då säkerhet för försträckning lemnäs i lösören, utan att dessa under panträtt af långifvaren öfvertagas: 1. Träffas vid handel af lösören det vilkor, att de af säljaren må ”fortfarande begagnas, eller vill någon för ei hållet penningelån lemna långif - Lag-Utskottets Betänkandej N.o 112. 5 ”varén säkerhet i lösören, som gäldenärcn sjelf innehar, skall afhandling der”om skriftligen författas samt i närvaro af tvänne vittnen underskrifvas; böjande hvarje serskild varas beskaffenhet, och vid köp det derom . öfverens”komna pris, i afhandlingen noggrannt upptagas. 2.
Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 1 dennes bordlagde Mern. Nio 124, i ani. af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utsk-.ts Betänk. N:o 55, rörande väckt förslag om upphäfvande af hittills gällande reglementen för vården af sockenmagasiner samt öfverlemnande åt kommunalstyrelserna att öfver samma magasiner förfoga. Föredrogs och bifölls Riddarh.-Utskits den 1 dennes bordlagde Utlåt. N:o 9, i ani. af väckt motion om förberedande åtgärder för ordnandet af Riddarhusets gårdsplan. Anmäldes och bordlädes Banko-Utsk:ts Mein. och Betänk.: N:o 44, med förslag till förändring af åtskilliga föreskrifter i lista, 2:dra och 3:dje artiklarne af bankoreglementet; N:o 45, med förslag till förändrad uppställning af föreskrifterna ang:de bankens metalliska kassa m. m.; N:o 46, angående 17lista §:n i nu gällande bankoreglemente; samt N:o 47, ang:de föreskrifterna i lista artikeln af bankoreglementet. Sedan Hr Gr. o. Landtm, hemställt, att som hela föredragningslistan blifvit genomgången, det till fortsättning af plenum å e. m. utfärdade anslag måtte få nedtagas, samt R. o. Ad. härtill samtyckt; åtskiljdes Ståndet kl. £ 2 e. m. In fidem, O. Brakel. Den S Augusti. II Lördagen den 8 Augusti 1863. Plenum kl. 2 e. m. Justerades 3 prot.-utdrag för den 5 dennes samt pleniprot:t för den 2 sistl. Maj e. m. Anmäldes och inbeledsagades på vanligt sätt Hr Stats-Rådet och Chefen för Civil-Dep:tet Henrik Gerhard Lagerstråle, hvilken öfverlemnade följande K. M:s Nåd. Propos:r till R.
St:r måtte hos K. M. begära, det K. M. ville i Nåd. låta uplifva 1848 års författning, som anbefaller åvägabringande af öfverenskommelse!', ang:de presträttigheternas utgörande, med det tillägg dock, att derest icke Fullmäktige, vare sig Jjandsh:ge-Embetets eller Konsistorii, kunna åstadkomma sämjan, en kompromiss måtte utses af 5 ledamöter, två valde af församlingen, två af pastor och den femte af dessa fyra, för att skilja i tvisten, och dess utslag underställas K. M:ts Nåd. pröfning. Derigenom skall' en fullständig öfversigt kunna vinnas af hvad hvarje pastorat kan gifva; en öfversigt, som Komitén aldrig kan förskaffa sig. Jag ber att få fästa upmärksamheten på de svårigheter, som i sådant afseende skulle möta Komitén. För ett tiotal af år sedan anbefallde K. M., att för upgörande af grunderna för en blifvande reglering af domsagorne i riket och ett lämpligare sätt för domrarnes aflöning, upgifter skulle af hvarje domare afgifvas öfver beloppet af hans inkomster, i hvilket ändamål formulärer medskickades till hvar och en af dem. Dessa formulärer voro på det sätt upställde, att den domare, som förde ordentlig räkning öfver sina inkomster, blott behöfde ifylla några kolumner. Men, hvad hände? Jo, att åtskilliga svarade, att de så och så länge varit domare, men under denna tid aldrig upgifvit sina inkomster, hvarföre de också icke kunde upgifva dem. Utslagens antal innebär icke derom något vittnesbörd, emedan sådan understundom utskrifvas, utan att sådant varit nödigt. Detta gör, att man icke vidare ansett det lämpligt, att besvära dem med afgifvandet af dylika upgifter. För ett år finnas de emellertid; men de äro i hög grad felaktige; ty det finnes domare, som hafva tre gånger större inkomster, än dessa 328 Den 16 Juni e. m. upgifter utvisa, ehuru de ändock skola anses vara officiella.
Lagerbjelke föreslagit, deruti kommer att införas tunnland och kappland af den ifrågavar. jordrymden, ty eljest kommer slutet af expeditionen, som omtalar tunnland och kappland, alt stå alldeles oinoliveradt. Arealen bör väl upplagas så väl i K. M:s begäran, som R. St:s svar. Gr. Lagerbjelke: Den af Frih. Cederström gjorde an märkn. att mitt förslag bort upptaga storleken af den jordrymd, som är föreslagen alt upplåtas, anser jag olämplig, emedan denna i sjelfva moliverna längre fram i skrifvelsen är utsatt. Förnyad propos., till godkännande af Exp.Utsk:s förslag till und. skrifvelse i ämnet, blef härefter framställd och af R. o. Ad. med ja besvarad. Upplästes till justering och godkändes följande från Exp.- Utsk. inkomne förslag till tind. skrifvelser lill K. M., nemi.: lN:o Den 27 November f. m. 457 N:o 33, ang:de afsöndring från f. d. öfversteboställe! vid Dalreg:tet Näs kungsgård af 2:ne dithörande ålfisken; N:o 34, ang:de Kamercraren E. M. Dahlerus och Krigsrådet A. L. Hauffman medgifven befrielse från dem ålagd ersältnings-skyldighet såsom controllanler af förre Krigscasseuren S. H. Brattströms uppbörd; N:o 35, ang:de förtydligande af K. brefvet d. 25 Sept. 1777; samt N:o 36, ang:de skyldighet för häradsskrifvare och kronofogdar att debitera, uppbära och redovisa brandslodsmedel. Upplästes till justering Exp.Ulsk:s under N:o 37 afgifne förslag till und. skrifvelse till K. M., ang:de ytterligare controller öfver vissa föreskrifters efterlefnad inom calholska församlingen i Riket; hvarjemte äfvenledes upplästes en vid detta förslag fogad reservation af Prosten Odelberg.
Nej jemte ett eller annat Ja, vidblef R. o. Ad. sitt förut i ämnet fattade beslut och godkändes voter:spropos:ne N:s 63 och 64. 16:0 Voler-.spropos-.n A:o 6S, ang-.de artikeln »Stål, alla slag»; i sammanhang hvarmed inbjudning lill R. o. Ad. blifvit framstäld. Uppå Den 24 Oktober. 241 Hr Gripenstedt: Då E. o. Ad. i afs:de å artikeln Jern redan antagit Utsk:s inbjudning, förmodar jag att E. o. Ad. på samma sätt förfar i afs:de å denna artikel. Uppå härefter framställd propos. antogs ifrågav:de inbjudning och fann E. o. Ad. att i följd deraf votera >ropos:n N:o 65 hade förfallit. 17:o Voler:spropos:ne N:is 66, till och med, 75. Dessa voter:spropos:r godkändes. 18:o Voter;spropos:n N:o 76, ang:dc införselslullen å Ilelsiden-väfnader, andra slag*, Guldoch silfvertyg derunder inbegripne»; i sammanhang hvarmed inbjudning lill It. o. Ad. blifvit framsläld. Hr Printzensköld: Jag hemställer att inbjudningen måtte antagas. E. o. Ad. har bestämt en slags öfvergångs-tull för helsiden, hvilket de öfriga St:n ieke gjort. Man vet, att dessa väfnader voro före 1854 förbjudna till införsel, och att K. M. vid sista Eiksdagen till E. St:r aflöt en Nåd. Propos. af innehåll, att tullsatserna för artiklar, som dittills varit belagda med införselsförbud, skulle ega bestånd under 10 år, utan att kunna till sitt belopp förminskas. Besynnerligt nog har, med frånträdande af denna princip, som K.
Bland manga skäl lill min reservation torde böra antecknas följande : l:o Om Utskottets förslag godkännes, så minskas Statens årliga inkomst med mer än 100,000 R:dr Riksmynt, som, efter vanlig beräkning, motsvarar ett kapital af två millioner R:dr. 2:o Denna uppoffring under nuvarande omständigheter, då alla medel beböfvas för jernvägars anläggande, är, ringast sagdt, onödig. 3:o Uppoffringen är dessutom orättvis, emedan den göres till förmån för blott en hlass af medborgare, och måste lill största delen af andra på något sätt godtgöras. 4:o Orättvisan är desto större, som berörde klass blifver, på de öfrigas bekostnad, gynnad, icke för att mildra fattigdom, utan tvärtom derföre, alt denna klass eger en mängd fastigheter. 5:o Till stor del består klassen af de rikaste i landet* af lyckan gynnade på det sätt, att de dels ärft de största possessioner, dels ock haft sådan framgång i sina företag, att de kunnat köpa fastigheter. I de trakter, soldat-roteringen eger rum, tinnes sällan, bland egare af större fastigheter, någon, som icke i afseende å något af sina hemman är rotehållare. 6:o
Ridderskapet och Adeln gjorde anmärkning) att anslaget skulle kunna nedsättas, dels genom stadgande af ert längre Brukningstid än 6 år för I/ifmonderingen, och dels af deri orsak att den effeetiva styrkan ej skall vara 20.000 man, utan blott omkring 18,400 mani så får Utskottet förklara, att erfarenheten tillräckligen ådagalagdt angelä* genheten deraf, att ej längre än under berörde förbrukningstid, jraräkna en Soldat-mondéring på det hela, ehuruväl, såsom Utsko'tet nu föreslagit, hvad visse persedlar angår, det må ankomma på Beklädnads - Directionerne, att den, i mohn af behofvet, utdelat och beträffande åter den besparing, söm förments äga rum, i anseende till den mindre numerairen af effeetiva styrkan; så enär i stället böra utgå beklädnadsmedel till Under - Officerare eller för Spel i Nummer; bltfver någon förminskning af omförmalte orsak icke möjlig, uti anslaget; hvarförutan Utskottet ansett det Vara i sin ordning, att detta anslag, såsom blott förslagsvis uppfördt, göres häldre tillräckligare än för knappt, emedan priserne innan nästa Riksdag kunna stiga samt hvad i annat fall öfverblifver kommer Stats-Verket såsom besparing tillgodo. Hvad för öfrigt blifvit erindradt, i afseende på det reglernentaiiska af förevarande förslag, inskränker sig till någre mindre omständigheter, sorn i ett ämne af så mycken vigt och der skiljaktige förhållanden i serskildte orter, icke kunna närmare afses, synas icke böra Bihang till Rikt St. Prut. tgxjmtgig, gide Sanih N:r tit rj#« 1506 Stats-VtsJcottets Betänkanden] föranleda till undantag, de där skulle rubba och möjligen tillintetgöra förslaget.
Men den af mig föreslagna Finance-plan är i korthet den, att Banquen till nästa Riksdag betalar en viss Summa, som kan af Riksens Ständer fastställas, t. ex. 108 sk. i nya Banco-Sedlar för hvar R:dr Hamburger Banco i Silfver, som presenteras till inlösen, samt utlånas likaledes nya Banco.Sedlar tili hvar och Den 23 April, en, sorn lemnar säkerhet i första hälften af en Jordegendoms och fasta tredjedelar afen Brandförsäkrad Stadsegendoms värde saint i första hälften af metalliska och andt3 redbara Effecters värde, men mot erläggande på förband hvart år af 2 proCents ranta i Silfver, och i (eller 2) proCents afbetalning likaledes i Silfver, som också erlägges in natura men vid afräkningen beräknas efter Cours. Högvälborne Herr Grefve och LätldtMar. skalk, Höglofiige Ridderskapet och Adeln! Rikets belägenhet, skakningen i nästan alla Näringar, förlägenheten i allmänna Penninge-rÖ* reisen, ja! en verkelig Penninge-brist kunna nu mera icke nekas, Om vår utrikes Gäld ej vöre liqviderad, utan vi skulle vara nödsakade, att betala |:delar af Bevillningenblott i ränta för den, om årsväxten slagit felt, om vi varit blottställde för det elände och den hungersnöd, som i tvänne år hemsökt så mångå andra Länder, om våra fält blifvit fö/härjade af hagel, stormar, öfversvämningar, främmande inbrott, eller inhemska oroligheter, då hade vi ej skäl, att skylla vår belägenhet på Stats Oeconomiska Författningar och tmesurer. Men ela Riket varit en så lång tid befriat frän alla dessa olyCi kor, så har mani väl ali anledning förmoda, det något hufvudsakligt fel eller rättare flere bufvudsakiige fel eller misstag existera i vår allmänna Ståts-hushållning.
Om under diskussionen meningarne varit lika, så är det icke omöjligt, att genom en fjerde persons tillkomst saken kan komma att ses på en annan sida än tillförne, och en person, som redan yttrat en mening, kan komma att förändra densamma. Det är just ändamålet med ärenders behandling af ett Collegium, alt genom de olika meningarnes pröfning Den 22 Mars. lil och framhållning mot hvarandra den rätta synpunkten skall kunna fattas och det rätta omdömet göras gällande. Detta mot den siste talarens framställning. Då äfven ett nytt förslag blifvit af honom affatladt och R. o. Ad. torde få allt för många förslager ali välja emellan, så instämmer jag med honom deruti att betänk, hör återremitteras. Hr Cederschiöld: Jag vill endast med några få ord be möta den siste talarens yttrande. Flan har anfört att 4 se mera än 3: detta är visserligen obestridligt, likasom del lärer vara ovedersägligt att 6 se ännu mer än 4; och skulle man följa detta argument, så borde man icke vidtaga någon förändring, utan låta Flof-rätterne fortfarande bestå af 6 ledamöter på hvarje division. Men äfven vid en sådan argumentation torde anmärka, kunna göras, och jag tror, att, om man sätter 6 personer tillsammans för att dagligen albeta år ut och år in, så, må man än vara huru nitisk som helst, skall dock naturen uttaga sin rätt och man skall tröttna i längden, i st. f. alt, om det lillå tes alt tura med hvarandra och sålunda få njuta ledighet från embetsrummet, målen städse af de dem handläggande iedamöterne komma att med spänd upmärksamhet följas från början lill slut, hvilket eljest förblifver en physisk omöjlighet. Vidare bär samme talare anmärkt, att man icke alltid kan påräkna den största skicklighet bland alla Hof-rättens ledamöter: detta är just hvad jag önskade alt man skulle kunna påräkna, och tror kunna vinnas på det sätt, att antalet ledamöter inskränktes, men så allönades, att man kunde hafva garantier derför att skicklige personer äfven för framtiden der sökte inträde.
Leveranrser ma wid erläggandet af första delen af rFio ars Bewillning genom wid räkning och afdrag och til det wid 'Leverantsen öfwerenskomna pris, deras fordringar godcgöras. Bifölls. Herr Grefwen och Landtmarskalken xroponeracle widare, at som I^everanteurerne ejin» nan 1812 ars stut och endast pa 8 8uece88iva terminer undfå sin betalning, och såmedelst en längre tid blifwa i saknad af Oontanm penningar, matt" bewiljas, at Riksens Ständers Längum Fullmäktige i Vi8conten ma äga rätt, med iakttagande af Oi8L0nt-keglementet, såsom goda b^iMtbek emottaga de til dem i liguicl afgifna Ltats - Obligationer. Bifölls. Likaledes bifölls följande af Herr Grefwen och Landtmarskalken gjorda piopo8it,on, at hos Kongl. Maj:t i underdånighet ffulle anhallas, det matte Kongl. Maj:t utfärda Nådig Kungörelse om Fordringsägares för inskrifne Leverantser rätt, at wid erläggande af Bewillningens första del genom afskrifning blifwa betalte. 2:0 Om sättet - Den 2 Mars. 5z ret huru Oevsranteurer i allmänhet blifwit godtgjvrde, och g:o Om den förman i Disconten, som de til dem afiemnade Stats-Obligationer blifwit bewiljade. Sluteligen framstälde Herr Grefwen och Landtmarskalken til Ridderffapets och Adelns pröfning hwad Stats-Urffottet förestagit, at LLan<inen malte öpnas en särskild Rakning, pä hwilken de til Riksgälds-Oontoiret möjligen inflytande öfwerskotts-medlen öfwer den bewiljade Summan, kunde insättas. Friherre liljencrants.
Hvad den sista kröningen derstädes kostade oss, vet jag ej, men det ligger klart för hvarje förstånd, att den mån g - 48 Den ä8 September f. rh. falldiat öfverstigit denna summa. Och må det förlåtas mig om jag tror, att denna Ambassad ej varit påkallad af diplomatiker fordringar. Jag dom trier dertill endast efter den så mycket åberopade reciprociteten, emedan vid vår senare kröning härstädes år 1818 ej sågs någon Extraordinarie Ambassadeur. MinisterStaten upptog före år 1809 såsom Ministerlön 7000 R:dr Ilamb. B:co, correspondance-penningar 1000 R:dr deruti inberäknade, deraf merendels 1000 R:dr besparades. Jag vet ej, hvarföre dessa lönebelopp nu skola vara så ansenligt högre; vi äro ej rikare nu, än då, och icke måtte det vara för att inbilla andra stater, att vi äro rikare, eller att vår ekonomiska ställning är förbättrad nu mot förr, i hopp alt vår förmåga och politiska styrka måtte mätas efter den lyx våra Ministrar vid utrikes hof kunna ådagalägga. Då jag ej kan föreställa mig något sådant resultat, så måste jag yrka nedsättning i anslaget till MinisterSlaten. Jag kommer äfven till en besynnerlig uppställning, då jag besinnar, hvad som icke eller blifvit bestridt, att MinisterStaten kostar 4°o,ooo R:dr Svenskt Banco, och derjemte tager i betraktande att allt hvad 10 PIufvudTiteln årligen haft i anslag till nybyggnad af Flottan, som i så väsendtlig mån ingår i vår antagne försvars-' plan, är 171,000 R:dr B:co. Jag frågar då, om det är ett rimligt förhållande, att Mini - Den 28 September f. m. nisterStaten har mera än 400,000 R:dr B:co inom ett land, som ej kari lemna lill sin Flotta mera än 171,000 R:dr, eller vida mindre än hälften af hvad MinisterStaten kostar.
Det fins ett nummer i Fidelio, som står utan like i operaliteraturen, det är qvartetten, der äfven operaformens fordringar äro relativt iakttagna. Men andan, hjertat i denna komposition! I en brännspegel sammanförda känslor af lågande hat, vänlig medömkan, ångestfull kärlek, stolt resignation till dess kompositionen flammar upp till en eld, som lyser förklarande öfver hela den dramatiska och musikaliskahandlingen: Fidelios förvandling till Leonora, den blygsamme fång vak taregossen till en retad lejoninna, som glömmer allt utom sin makes fara och med mordvapnet i hand skyddar honom från döden. Här har handlingen gripit Beethovens innersta hjertefibrer, detta är skrifvet med hans hjerteblod, sublimitetens gloria glänser här kring hans tinning i sina klaraste strålar och skänker en helsning från de eviga harmoniernas saliga verld derofvan. Att taga upp Fidelio är minsann ej lätt för en icke statsdoterad opera. Den är ju först och främst kaviar för bönder och dermed den ekonomiska sidan af saken slutde-batterad. Det är ju vidare så svårsjungen och svårspelt, att endast de största artister gå ut dermed och icke de heller lyckas alltid nå målet, lika litet som att draga folk. Fidelios största tolk, fru Schroeder, kunde ej i Paris intro-cera operan, ej heller madame Pauline Viardot, och då jag en gång i Tyskland hörde Fräulein Marianne Brandt, var hänförelsen ej stor, den populära artisten till trots. Utom Jacquino ha alla framstående sångsaker, svårt liggande för resp. röster och generade af den brokiga orkestern med dess tusen finesser och tilldragande genidrag. Så lyssnar man ju i den högstämda grafduon nästan mest till orkestern med dess ojemförliga natt-stämning, kontrafagottens hemska utrop och de öfriga instrumenternas upprörande uttryck af stelnad skräck och grafkall fasa. Sist men kanske främst fordras en orkester att lita på och en chef, som har denna suveränt i sin hand. Det första är alltid fallet i Stockholm, det senare icke så alltid.
Anmärkningar vid FilialBankens i Sundsvall förvaltning. 78 endast vanliga depositions-bevis, ställda på viss man, å minst 500 Ridr och högst ett års betalningstid, likväl upplånade penningar på tryckta, så kallade “räntebärande obligationer11, hvardera å nyssnämnda belopp, ställda till innehafvaren på sex månaders ömsesidig uppsägning och daterade den 31 December 1856 samt åtföljda af räntekupon-blad för tio år, således för flera, än af FilialBankens oktroytid återstodo; hvadan och enär hvarken stadgandet i 31 § af Reglementet, om rättighet för Filial-Banken att begagna tryckta blanketter till förbindelser, reversaler och kreditiv-kontrakter, eller någon annan i samma Reglemente befintlig föreskrift innefattade tillåtelse för Direktionen att utgifva så beskaffade obligationer, helt och hållet tryckta, med undantag af namn-underskrifterne, Fullmägtige, uti skrifvelse den 29 Oktober 1857, hos Kongl. Majit i underdånighet anhållit om kraftiga åtgärders vidtagande, för att bereda rättelse i hvad mot Filial-Bankens i Sundsvall förvaltning sålunda förekommit.
Beträffande Utskottets hemställan uti 29:de punkten, att det lösningssätt, som blifvit föreslaget i afseende på den till statsverket ingående kronotionde, måtte tilllämpas vid utgörande af den spanmål, som utgår för ständiga rotevakanser i Skåne, äfvensom hästvakans-spanmålen, så vida och i den mån samtlige delegare uti ett eller flera rusthåll sådant medgifva, bar hos Ridderskapet och Adeln åberopats hvad vid 28 punkten blifvit anmärkt, angående olikbeten i sättet för utgörande af de serskilde utskylderna. Enär denna punkt blifvit af Borgareoch Bonde-stånden bifallen samt hos Preste-ståndet lemnats utan anmärkning, finner Utskottet sig böra sitt deri meddeldte yttrande vidhålla. 30:de punkten, i fråga om föreslagna förändrade stadganden, rörande utarrendering af statens egendomar, har hos Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet icke framkallat anmärkning; varande densamma af de tvenne öfriga Riks-stånden bifallen. Vid sådant förhållande får Utskottet förnya hvad uti berörde punkt blifvit anfördt. 31:sta punkten, innefattande förslag, att, med vissa undantag, alla arrenden af statens egendomar, som äro till serskilda ändamål anvisade, måtte, i utbyte emot kontanta anslag, varda till statsverket indragna, har föranledt den erinran, att af redaktionen, jemförd med lydelsen af föregående 21 punkt, icke kunde bestämdt slutas, huruvida Utskottets afsigt vore, att arrendena af sådana hemman, sorn till militärbefälets aflöning äro anslagne, men icke begagnas såsom boställen, utan genom vederbörande löningsdirektioners försorg utarrenderas, borde lill statsverket indrägäs.
Men en bild af ett viljande är icke möjlig utan en intellektuell åskådning af ett verkligt viljande — ett viljande, hvarigenom något förverkligas —: en åskådning, emedan det måste fattas såsom objektivt, ej såsom en blott subjektiv verksamhet, en intellektuell åskådning, emedan en känsla af ett viljande såsom sådant är omöjlig. Det förra viljandet har blott viljandets form (själfverksamhet), men har icke dess väsen (reell själfverksamhet). Tänkandet af viljandets form är ej möjligt utan åskådningen af dess väsen, ty formen är blott en abstraktion från väsendet. Alltså: ett förnufts väsen kan icke tillskrifva sig en förmåga af frihet utan att åskåda ett verkligt viljande. Denna sats låter omvända sig, ty ett verkligt viljande kan icke åskådas utan att tänkas såsom mitt viljande, d. v. s. såsom satt i och med mitt uppkastande af ändamålsbegrepp. — Men ett medvetande om viljande är icke möjligt annat än såsom medvetandet om ett bestämdt viljande. Nu är viljandet såsom sådant ren agilitet utan någon bestämdhet i sig. Alltså är medvetandet om det samma icke möjligt utan medvetande om det såsom af ett det samma motsatt och inskränkande bestämdt och såsom öfvervinnande denna inskränkning. Men medvetandet om en inskränkning är möjligt endast i en sinlig åskådning. Det sinligt åskådbara är ett ett tidsmoment fyllande kvantum och innehåller sålunda ett mångfaldigt. Alltså är verksamheten såsom gående på öfvervinnandet af en inskränkning successivt öfvervinnande ett mångfaldigt motstånd, och jaget kan ej vara medvetet om sin verksamhet utan att sätta sig såsom successivt öfvervinnande ett mångfaldigt motstånd, d. v. s. såsom verksamt på sinneverlden33. En jämförelse mellan den förut gifna deduktionen af sedlighetens begrepp och den, som här föreligger, af samma begrepps realitet. I den förra uppvisades att ett förnuftsväsen icke kan tänka sig såsom förmåga af frihet utan att tänka absolut själfverksamhet såsom sitt väsen. I denna ha sålunda det subjektiva och objektiva jaget fullständigt hänförts på hvarandra i begreppet om friheten såsom subjektiv och objektiv.