Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
G17 kens formella skick, och då Utsk. icke anfort något skäl, sorn kan verka till ändring uti min öfvertygelse all en representationsreform måste, för att uppfylla de villkor 87 § Reg.F. föreskrifver, vid hvarje grundlagsförändring, så vida Utsk. skall äga rätt att densamma framställa, utgå från andra grunder än dem, hvarpå hittills framställda lagförslag hvila; kan jag för närvarande icke annat än tillstyrka R. o. Ad. all vidblifva sitt, vid föredragningen af ConslUtsk:s utlåt. N;o 3G, fattade beslut. Härefter tilläde IIr Lagerhjelm: Fiir den händelse att någon af R. o. Ad:s Hrr ledamöter skulle täckas lasta någon uppmärksamhet vid min åsigt, har jag uppgjort följande förslag lill beslut i detta ämne. Sorn Coust 01 sk., genom uraktlåtenhet alt, i öfverensstämmelse med 5(5 § Reg.F., lill ett helt sammanjemka samtlige RiksStms särskilda vid behandlingen af utlät. N:o 26 yttrade tankar, satt R. o. Ad. ur stånd alt antaga något fullständigt förslag till ett förämlradt representationssätt med deraf härflytandc förändringar i Reg.F:s och Riksd.Ordms nu gällande stad-, ganden; så vidblifver R. o. Ad. sitt i anleda, af Consl.Utsk:s utlåt. N:o 36 fattade beslut. Frih. Cederström, Jacob: I händelse de särskilda Ståndens beslut i representationsfrågan, hvilka den värde ledamoten förklarat hafva varit af beskaffenhet alt kunna sammanjemkas, verkligen hade varit af sådan art, så hade han haft fog att tillvita Coust.Utsk. att icke hafva fullgjort sin pligt att, enligt 56 § Reg.F:s 2 morn., till ett helt utlåt, sammanjemka de olika besluten. Det skulle likväl i sauninghafva varit rätt roligt att se, burn det förslag skulle hafva sett. ut, som den värde ledamoten, genom sammanjemkning med Utsk:s förslag af ett beslut: ”att delta förslag hvarken vore nödigt, nyttigt eller antagligt”, hade med all möjlig honom egen skicklighet förmått uppställa!
För min del får jag anhålla om återremiss af denna § i sin helhet, derföre att, sedan B. o. Ad. återremitterat 27:de §:n, Ståndet ännu ej beslutat att uppgifter af enskilta personer skulle afgifvas; och torde således icke dessa uppgifter kunna åberopas såsom stöd för denna §. Vidare anhåller jag om återremiss af denna § på grund deraf, att det står åberopadt, att dessa upplysningar endast vid beredningen böra ömpröfvas, och E. o. Ad. har ännu ej beslutat sig för, huruvida sådane beredningar skola finnas. Slutliga skälet för min anhållan om återremiss är det, att, då nu visserligen är tillätet att lemna upplysningar, men man på samma gång har rättighet att fordra att dessa upplysningar hemlighållas, jag ej tror att ungefär 30 personer kunna hemlighålla allt, hvarom de få upplysningar. Hr Eeutersvärd: Lika med Gr. Lagerbjelke anser jag det första mom. af §:n 30 alldeles fristående och utan sammanhang med det föregående, hvarföre jag anhåller om bifall till detta morn., men deremot återremiss på andra mom. af samma §. 102 Don IG Maj f. m. Gr. Lagerbjelke: Frih. Tersmeden har anfört trenne skäl för återremiss, hvilka jag anhåller att med några ord fa bemöta. Hr Frih:n har först sagt att, då den 27:de §:n är återremitterad, kan man ej veta, huruvida stadgandet ang:de uppgifters meddelande kommer att tillämpas. Det är visserligen sannt att denna 27:de § behöfver dels omarbetas dels inskränkas, men att det skulle kunna gå derhän att inga uppgifter skulle lemnäs, torde ligga utom möjlighetens område. En egare af ett fartyg t. ex. måste väl åtminstone uppgifva att han eger ett fartyg, om han för öfrigt ej behöfver lemna några upplysningar. Den andra anmärkningen, Frih. Tersmeden gjorde, var att, då Ståndet, ännu icke antagit att Bevillnings-beredningar skola finnas, vore det för tidigt att nu omnämna dem.
Fullmäglige i Banken och Riksgälds-Contoret; och skall berättelse öfver revisionen, sedan den blifvit granskad vid Bolagsstämma, genast insändas till Kongl. Maj:t, för att Kongl Maj:t inå komma i tillfälle att tillse, huru Banken sine åligganden fullgör; äfvensom berättelsen bör, på Directionens föranstaltande, genom trycket befordras till allmänhetens kännedom; och 8:0 att Directionen och Bolaget skola ställa sig till noggrann efterrättelse allt hvad sålunda är och nu blifvit stadgadt, jemte hvad Kongl. Majrt, vid utfärdandet af privilegium samt fastställandet af Bolags - reglor, kan, i reglementarisk! afseende och med anledning af förekommande serskilda förhållanden, finna nödigt att föreskrifva och eger, vid inträffande öfverträdelse häraf, Kongl. Maj:t att, genom vite i penningar, tillhålla Bolaget att det felaktiga rälta, samt, om det ej uppfyller ändamålet, att privilegium upphäfva. I öfrigt förklarade Ståndet, att det ansåg några vidare lagbestämmelser i detta ämne för närvarande icke böra komma i fråga; och borde Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att, derest Kongl. Maj:t i Nåder gillar nu föreslagna lagstadganden, en ny förordning måtte utfärdas, sammanförande allt hvad sålunda nu blifvit beslutet med hvad, som fortfarande kommer att tjena till efterrättelse af föreskrifterne i Kongl. Kungörelsen den 14 Januarii 1824. I anseende till den korta tiden som för Riksdagen återstår, blir det nödvändigt att göra den yttersta skyndsamhet i behandlingen till ett hufvudsakligt ögonmärke, och Utskotten tro sig i detta skäl ega en ursäkt för den händelse, att motiven för Utskottens här nedan gjorda tillstyrkande skulle på vissa ställen anses mindre fullständigt utvecklade, än sakens vigt kunde synas förtjena.
Lagen för Slats-Rådels ledamöter vid förra Riksdagen uti Lag-Utskottet förehades, var jag ski)jagtig från Utskottets pluralitet i fråga, så väl derom, att det uti 4 § stadgade ansvar att mista embetet blef förhöjdt genom det tillägg, att den sakfäilde ej skulle vidare få i Rikets tjenst nyttjas, sona ock Lag-Ltskollets Betänkande ZV.o 18. derom alt uti 5 §. ett nytt moment infördes, b v i I ket, enligt min åsigt, rubbade den inre öfverensslåmmelsen emellan de serskiida delarne af Ansvarighets-Lagen. Utskottet har nu åter förnyat sitt förra förslag i båda dessa hänseenden, och enär de betänkligheter, som vid 184-1 års Riksdag deremot yttrades, då tillvunno sig det afseende inom de respective Riks-Slånden, att tilläggen slutligen komrno att utur det af Rikets Ständer antagna och till Kong!. Maj;t öfverlenmade förslag helt och hållet utgå, anser jag mig icke böia underlåta att äfven denna gång söka fästa uppmärksamheten på det olämpliga uti ifrågasatte nya stadganden. Hvad först angår tillägget uti 4 §, så vågar jag påstå, alt det för den, som med uppmärksamhet genomläst Tryckfiihels-Lagen och gjort sig reda för hvilka frågor, som, i anledning af densamma, kunna blifva föremål för Regeringens åtgärder och beslut, skall vara klart icke allenast alt, vid tillämpningen af Tryckfrihels-Lagen, sådane misstag möjligen kunna inträffa, som icke ovillkorligen böra medföra den påföljd alt Stats-Råds-Ledamot, som dertill befinnes saker, skall anses ovärdig alt vidare nyttjas i Rikets tjenst, utan ock att de svårare ingrepp i Tryckfriheten, livilka rättvisligen skulle påkalla ett sådant straff, ej hos oss vidare äro ens tänkbare utan en fullkomlig upplösning af allt rätts-tillstånd, då styrkan skulle för tillfället skrifva Lag. Tillägget borde således kunna anses mera skadligt än nyttigt och alldeles icke af behofvet påkalladt.
Någon fråga om frångående af detta beslut lärer icke vara af nöden, emedan R. o. Ad:s beslut var riktigt, och det får icke enligt grundlagen återtagas; ty hvad Stånden en gång beslutat mä ingen försöka att upprifva jemlikt Riksd.Ordnls lydliga bud. Man må icke tro, alt genom instämmandet i elt annat Stånds orätt fattade beslut, på sidan om grundlagen, man kan hafva tillfälle att frångå hvad man grundlagsenlig! beslutat. Jag anhåller att Hr Landtm, då R. o. Ad. ensamt beslutat bifall till K. M:s propus., och de 3 andra Stånden afslagit densamma, måtte förklara att fråga derom icke kan uppkomma till votering i förstärkt StalsUlsk., samt derefter att hvad Utsk. föreslagit rör:de de särskildta besluten i fråga om sältet att bilda pensioner i framliden genom indragning af ett districtchefs-embete icke heller kan blifva föremål för votering i förstärkt StalsUtsk., efter derom fråga ej lagligen varit väckt. Hr Lefren: Då alla de 3 öfriga Stånden öfverensstämmande vid återremissen förklarat, atl de ansåge R. o. Ad:s beslut icke kunna blifva föremål för votering samt R. o. Ad. häruti instämt, så synes det vara skäligen klart, att här är stor anledn. att tillämpa 69 §:n Reg.F:n. Jag ber alt få uppläsa den del af denna §, som jag stödjer mig på i detta fall. Der står: ”anser StatsUtsk. sig icke kunna afvika ifrån dess redan afgifna yttrande (denna casus har inträffat) eller instämma uti R. St:s eller ett särskildt Stånds tankar, utnämne då Utsk. deputerade, som uti det eiler de Stånd, der betänkligheter uppkommit, företräda och närmare upplysa förhållandet.” (Detta har inträffat skriftligen genom de framställningar vi lätt från SlatsUtsk.) "Förblifver något Stånd än - Den 13 November. 361 ändock vid den mening det förut fattat, afgöres saken efter 3 Stånds beslut.”
Känner han sig dragen till Epikureernas eller tviflarnes grundsatser, bör han nedlägga sitt embete; i annat fall bör han desto flitigare studera Pythagoras’, Platos och Stoikernas filosofi, emedan dessa lära, att verlden styres af en himmelsk försyn, som är källan till hvarje timlig välsignelse och bereder menniskosjälen ett kommande tillstånd af straff och belöning. Ediktet befallde, att prester, som befunnes ovärdige sitt kall, skulle omedelbart afsättas. I samma edikt förklarade Julianus vidare, att han ville betaga Kristianerna den ära, de förvärfvat, såsom deder hade organiserat barmhertighet och välgörenhet i stort. Serskildt påminde han Athenarne, att deras fäder varit de första, som inrättat allmänna sjukoch försörjningshus för fattiga, och han uppmanade dem att återupplifva detta deras fäders bruk i enlighet med tidens behof. Slutligen anbefallde han, att de allegoriska förklaringar, som filosoferna gjort af de gamla gudasagorna, skulle samlas och begagnas såsom allmän skolbok vid ungdomens undervisning, och att invigningen i de eleusinske religionshemligheterna skulle kostnadsfritt stå öppen för fattiga medborgare och för slafvar. Till förfallna tempels återuppbyggande och nyas uppförande i de helleniska städerna anslog Julianus stora penningsummor. Han befallde tillika, att Kristianerna på egen bekostnad skulle återuppbygga eller laga sådana tempel, som de förstört eller skadat för den gamla lärans anhängare. Judarne, som under den föregående regeringen blifvit beröfvade sina privilegier och på mångahanda sätt förföljda, voro ej blott inbegripna i det allmänna religionsfrihetsediktet, utan Julianus tog dem serskildt under sitt beskydd, gaf dem tillstånd att återvända till Jerusalem och beslöt att med penningar ur romerska statskassan återuppföra Jerusalems tempel i hela dess fordna herrlighet. Sedan han ordnat rikets förvaltning och betryggat dess lugn mot religionspartiernas inbördes hat, lemnade han Konstantinopel, för att draga i härnad mot romerska rikets gamle fiende Persien, som under hans företrädares regering härjat och eröfrat de romerska gränsländerna. På återresan från Konstantinopel besökte Krysanteus med sin dotter det gamla orakeltemplet i Delfi.
Nådigst framställdt, hafva Rikets Ständer, i betragtande af den olägenhet, som synes drabba de hemman, hvilka, efter den uppgjorda rote-indelningen, måste betala rotefrihets-afgiften efter markegångspris, då man med detta åliggande jemforer den omständighet, att nämnde hemman äro betagne rättighet att pragstera rotering in natura, ansett sig böra uppskjuta med pröfning och utlåtande öfver omförmälda upprättade nya rote-indelning, intilldess nämnde rote-indeluing öfver hela Riket hinner att för sig gå; förväntandes Rikets Ständer underdånigst att i detta ämne i helt vid instundande Riksdag få emottaga E. K. M:s Nådiga Proposition. Expeditions •Utskottets Förslag till und. I afseende å utgörandet af båtsmans-rote-vacance-afgiften för de hela rotar eller spridda rotedelar, hvarmed den ordinarie roteringen tillökad blifvit eller ytterligare kommer att ökas, anse Rikets Ständer, att för sådan jord må, der för densamma icke utgöres verklig rotering, i öfverensstämmelse med E. K. M:s den 18 Januari 1834 afgifna samt af Rikets Ständer den 10 November samma år bifallna Proposition derom, erläggas rote-vacance-afgift på enahanda sätt och efter samma grunder, som från och med år 1835 egt rum, och således äfven för rotar eller rotedelar, hvarmed den ordinarie roteringen blifvit tillökad eller ytterligare kommer att tillökas inom Blekinge, Calmar, Hallands, Götheborgs och Bohus, Gefleborgs och Westernorrlands Län, utan afseende derå, att längderne å den tillökade nya roteringen inom dessa Län ännu icke blifvit i föreskrifven ordning pröfvade och fastställde. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 15 Juni 1841. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den i5 Juni 1841.
Men detta stadgande i den Norrska Grundlagen är dock icke stridande emot den rätt, den Svenska Constitutionen Konungen icke förmenat, hvarå till ett öfvertygande bevis må anföras, att sedan vår nu gällande Grundlag antogs, vid de bägge Thron - 748 Riksdagen 1815. följareval, som derefter inträffat, Hans Maj:t verkligen utöfvat denna propositionsrätt. Det egentliga föremålet för Riksens Ständers öfverläggning vid detta tillfälle är ett stadgande, att, sedan Svea Rikes Ständer, efter de genom Svenska Grundlagarne bestämda former, och Norriges Storting, enligt den för detsamma genom Norrska Grundlagen föreskrifne ordning, förrättat Thronföljarevalet, endast i det fall, att bägge Rikenas val, emot förmodan, skulle kafva utfallit på olika personer, en af Sveriges Rikes Ständer tillsatt Committé skulle sammanträda med en Committé ifrån Norrska Stortinget, hvilken till talrikhet och rösträttighet bör bestämmas alldeles lika med den ifrån Sverige, för att med Svea Rikes Ständers och Norrska Stortingets fulla rätt genom omröstning afgöra Thronföljarevalet. Berörde 7 § i Norrska Grundlagen innehåller äfven i afseende på denna vigtiga fråga, att en lag af Konungen skall föreslås så väl Sveriges Rikes Ständer som Norriges Storting; och då, genom Konungens Nådiga Proposition, frågan om en sådan lag blifvit föremål för Riksens Ständers öfverläggning, anser sig Constitutions-Utskottet pligtigt att om grunderna för densamma här vördsamt afgifva sitt yttrande. Utskottet anser ej möjligt, att nödvändigheten af en sådan lags stadgande icke allmänt skulle erkännas. Skola tvänne Riken vara förenade under en gemensam Konung, måste äfven en utväg finnas att vid de, gifve Gud! sällsynta tillfällen, då bägge Rikena behöfva välja en Thronföljare, till slutligt afgörande leda den möjliga, fast oförmodliga, händelsen, att hvartdera Riket med sina röster skulle kunna falla på hvar Memorial N:o 2. 749 sin olika person. Föreningens möjlighet vid vissa tillfällen och dess varaktighet i allmänhet beror af ett sådant stadgande.
Rikes blifvande Grundlag, den i Eidsvold öfverenskomna Gonstituiionen, och att om viilkoren för föreningen emellan bada Rikena underhandla och besluta med Norriges Rikes, i detta ändamål, sammankallade Stor-Thing. Det skall alltid lända Kongl. Majit till en sann liflig tillfredsställelse, och denna tillfredsställelse delas säkert af Rikets Ständer, att ät öfvertygelsen och en fri öfverläggnings-rätt hafva hänskutit afgörandet af denna vigtiga fråga. Kongl. Majit kände det Folks tänkesätt, hvars ledare Han var, och bedömde derefter de nya Undersåtare?, Han gick att hägna under sin spira. Med lämpa och lugn samt med aktning för deras rättigheter, kunna Nordens Fribome Söner formas, äfven till stora uppoffringar, men mot hotelsen väpna de sina sinnen och mpt fortrycket yttra de en manlig kraft. Norrska Folkets ombud sammankallades att besluta om Rikenas förening, och huru hade, utom denna sammankomst, något allmänt National-uttryck derom kunnat vinnas, äfven orri en förklaring, i detta afseende, för någon del af ^Landet, genom vapnens magt blfvit aftvungen P Med fästadt afseende på Rikets Ständers eget gifna efterdöme, sorn vid en evigt minnesvärd Riksdag, under hotande yttre omständigheter, likväl, ej tvekade att först stadga villkoren för den nya Samhällsordningens bestånd, innan de gåfvo sig en Konung att värda och främja deras frihet, visade sig Norriges Rikes Representanter lika värdiga deras bestämmelse och deras medborgares förtroende. Deri 13 April. emie. Utan att af händelserna hänföras,' endast bedömmande dem såsom en inledning, ej som ett villkor för sitt beslut, sökte Norriges Rikes StorThing, att, i de underhandlingar, sorn med Kongl, Majus tillförodnade Commissarier öppnades, på en gång bevaka Folkets frihet och Statens anseende, Medborgarens rättigheter och Rikets ära. Kongl. Maj:t borde göra rättvisa åt detta handlingssätt. Dä tvenne Folk sjelfvilligt underkasta sig samina Styrelse, bör hvarje anledning till skiljaktighet i deras förhållande till den gemensamma Regenten , med den sorgfälligaste vård undanrödjas.
Tvertom; just på denna fregatt uppkom ett myteri, anstiftadt, icke af individer frän den mest obildade classen, utan det var personer tillhörande de bildade classerne, ibland andra dåvarande Americanska krigsministerns egen son, som satte sig i spetsen derför och lyckades att få största delen af besättningen på sin sida. Detta bevisar just huru litet detta straff bidrager till att underhålla disciplinen, då det Den 11 December f. m. 313 det tvertom ofta verkar motsatsen. Jag tror äfven, att om man skulle undersöka förhållandet både vid de regementen inom Svenska armeen, der delta straff mest brukas, som ock vid de, der det blir minst begagnadt, så skulle man finna, att disciplinen visserligen icke är bättre vidmakthållen vid de regementen, der prygelstraffet mest användes. Hr von Troil har omtalat flera enstaka fall inom arméen, som skulle bevisa, att då delta straff oriktigt blifvit användt, så har sådant alltid blifvit vederbörligen beifradt. Jag kan icke svara honom härpå, emedan det icke är mig tillåtet att uppräkna andra fall, der så icke skett. Men då borde man också å andia sidan icke omtala och discutera sådana enskilda förhållanden, derå svaret ej är fritt och rättelse icke lämpligen kan meddelas. H. Ex. Hr Gr. Björnstjerna: I anledn. af det utaf en föreg:de talare citerade exempel, vill jag nu blott hemställa till honom, huruvida icke den Americanska congressen sedermera afskaffat kroppsstraffen. Då nu öfverläggningen ansågs fulländad, yttrade H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., att dels bifall dels afslag å betänk, blifvit yrkadt. Derjemte hade Hr Mannerskantz föreslagit, att R. St, skulle besluta, ”att hos K. M. i und. anhålla, alt K.
Rdr, visar sig häraf svårigheten att vid statens reglerande kunna bestämma ifrågavarande anslag till ett belopp, som ungefärligen motsvarar det verkliga ärsbehofvet; hvadan Revisorerne hemställa, att samma anslag må, likasom andra af enahanda natur, erhålla egenskap af förslagsanslag och vid nästa riksdag under denna benämning i riksstaten upptagas. §. 5. I anledning af det vid sednaste Statsrevision anmärkta, under revisionsåren jemväl inträffade, förhållande, att, på grund af Kongl, brefven den 5 Mars 1836 och den 25 Januari 1842, en summa af 300 Rdr, till Chefens för Kongl. Civil-departementet disposition, utaf 6:te hufvudtitelns anslag till extra utgifter anordnats, såsom ersättning till tjenstemännen vi fl Departementets Expedition för förlorade licens-medel och icke heller under namn af arfvoden eller gratifikationer till e. o. tjenstemän derstädes, hvartill medlen befunnits hafva blifvit använda, få Revisorerne anmäla, att, enligt dem meddelad upplysning, Kongl. Maj:t, i följd af 1851 års Revisorers berörde framställning, genom nådigt bref af den 13 Mars nästlidet år förordnat, att ifrågavarande utgift må, med förändring af den förut begagnade rubriken: ersättning för förlorade lic ens-medel, dädanefter, enligt sin bestämmelse, anordnas och utgå såsom gratifikationer åt tjenstemän vid bemälte Expedition. §. 6. Enligt riksstaten äro, till utgående af 8:de hufvudtiteln, anslagna: för fattigvården i Stockholm 3,094: 8. — „ „ i landsorterna , 3,189: — „ i allmänhet, förslagsanslag, <. 10,000: tillsammans Rdr 16,283: 8. 13 — Uti rikshufvudböckerna för begge revisionsåren finnas dessa anslag sammanförda under en gemensam titel: allmanna fattigvården.
Det är mänskliga, fullblodiga furstedöttrar, som träda oss till mötes. lotet öfvernaturligt häftar vid dem. — U. B å å t h. (Forte.) i må vidare endast erinra oss de skaror af sköldmör, som den välbekanta berättelsen om det svenska Bråvallaslaget för fram. Äfven Saxo grammaticus omtalar åtskilliga sådana mör både i och utom drabbning. Ja, en svensk folkvisa besjunger till och med en Kerstin sköldmö, som med sina åtta tusen jungfrur befriar sin trolofvade ur fångenskap. De nordiska källor, i hvilka dessa sköldmör omtalas, stå visserligen i historiskt värde åtskilligt efter de fornnordiska kungaoch ättsagorna, som hafva om dem föga eller intet att berätta; men ifrågavarande källor innehålla ändock — midt ibland allt det ohistoriska — fullt verkliga, fast hälft förbleknade minnen från de allra äldsta tiderna. Hon blef valkyrja liksom han var einhärje i stridsgudens sal. De kampgudinnor, på hvilka tron sedan minnes tider funnits hos de flesta ariska ken, ha således — på grund af aktningen den verkliga sköldmön — utvecklats, ja, mats till de sköna valkyrjeskepnaderna. urfolför forDessa äga därför ett jämförelsevis rätt ungt mytologiskt födelsedatum, säkrast satt i det nionde århundradet, vikingatågens blomstringstid. Detta vetenskapliga faktum får sin bjärta belysning däraf, att myten om valkyrjorna ej visar sig utgöra ett fullt organiskt led i den nordiska mytologien, i det valkyrjorna icke fått sig någon särskild roll anvisad vid det väldiga världsdramas utveckling, som slutar med Ragnarök, där det just gäller kamp. Stridsmörna saknas då vid de sista stora striderna mellan » goda och onda makter ». * * * V i skola nu se, huru valkyrjorna tecknas i de fornnordiska urkunderna. A f den prosaiska Eddan får man veta, huru skalderna tänkte sig dem. Det finnes andra gudinnor, heter det, som skola göra tjänst i Valhall; de hafva att bära fram dryckerna och sköta om bordsbonaden och ölkringbjudandet. Dessa mör sänder Odin äfven ut till hvarje strid, som på jorden utkämpas; och de skola där råda för segern.
Edet eller Falkar sed, Om dess befrielse från erläggande af kronotionde Edgång, Ang. revision af lagarne om ändring i föreskrifterna om Eftergift af räntor och öfverräntor å lån hos Diskont-Verken, sökt af: Arborelius, O. U. och Arborelius E. G Grassén, J. L Julius, J. A Persson, D. O. och Andersdotter, Br. .' Pettersson, B. .. Pettersson, J. N Wennerström, J Ehrenstam, S.G., Pension för hans enka, Ch. Gripenstjerna och dotter •..•••• Ekonomiska besigtningar, Ändring och tillägg i Ii. Kung. den 28 Maj 1830 derom om tillämpning af föreskrifterna i samma Kongl. Kung. å sådana skollärare-boställen, som af innehafvarne byggas och underhållas om upphäfvande af Kongl. Kung. derom i afseende å kyrkoherdeboställen , Kapellansoch Iiloc karebord m. m Eldskador, om åtgärder till före kommande af större sådane städerna Elementär-Läroverken och de s. k Pedagogierna, motioner derom Svar på återremiss Se vidare härom Anslag till, Se Statsreglering, 8:de Hufvud-Titeln. 2.M N:o 19 10 s ge i Kg 2 3 3 o. s-F Riks-Stånden s Beslut. Prestej Borgare Ståndet.