Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För att förebygga en annan olägenhet, som af en sådan lönebestämning möjligen kan blifva en följd derigenom , att ålderstigne och mindre arbetsföre tjenstemän, ehuru pensionsberätiigade, så länge möjligt är, hålla sig i tjensten qvar, för att fortfarande få bibehålla tjenstgöringspenningarne; jemte den fasta lönen, torde likväl det vilkor för de nya lönernas tillträdande kunna bestämmas, att, då tjensteman, efter upphunnen pensions-ålder af 65 år, finnes icke fullt tjenstbar, han må kunna, i öfverensstämmelse med den grundsats, som för Tull-verket, äfvensom för Rikets »Ständers verk är till iakttagande stad - gad, äfven utan egen ansökan, nied lönens bibehållande som pension i behörig ordning å indragnings-staten förflyttas. Med tillämpning af ofvan anförde grunder, föreslår jag följande Aflöning s-Stativ för a) Bergs-Kollegium, sorn vid den ifrågaställa förändringen af dess organisation lämpligen torde kunna få namn af Öfver-Styveisen för Bergverken. 1 Chef, under namn af General-direktör, lön Rdr 3,000: — taffelpenningar . 1,000: 4,000: — 1 Föredragande Byrå-Chef, lön 2,000: — tjenstgöringspenningar , 666: 32. 2,666: 32» Tillfälligt biträde, då sådant för handläggning af de Styrelsen tillhörande ärenden finnes påkalladi, i hvilket fall, på Styrelsens anmälan, förordnande dertill af Kongl. Maj:t meddelas', arfvode högst 2,666: 32. .1 Aktuarie, sorn tillika är registrator och bokförare, lön 666: 32. tjenstgöringspenningar 333: 16. — Till arfvoden för extra tjenstebiträde, i mon af behofvet och emot specifik redovisning, högst 400: — För tidskrifter n>. m. (såsom hittills) 400: — vSninmma rt:dr 14,133: 10. Anin. 1.
Men då Taxeringen måste bero på uppgifter a£ Skattskyldiga, som på allt sätt skulle söka för sig lätta Skatt-bördan; och på omdömen af Taxerings-män , som ej heller äro från menskliga svagheter fritagne; skulle ett slikt Beskattningssätt föranleda till allt för stora miss» bruk, underslef och mannamån. Örn hvarje Skattskyldig linge uppgifva och afdraga skui. 3e4 Den 24 Martil, f. m. der, utan att behöfva uppgifva Fordrings-ägar» nej skulle tilläfventyrs större delen af Sveriges förmögenhet ur Skattlängderna försvinna, och endast skulder finnas i stället. Det enda möjliga sätt ait erhålla en tillförlitelig kunskap om skulder och fordringar, vore kan hända att omstöpa alla de Lagar, som angå Skuldsedlar j och t. exstadga: Att alla förskrifningar bord: , för att anses lagligen gällande, vara ställda på viss man, och ej på Innehafvare j samt dessutom vara vid vederbörlig Domstol uppvista och inregistrerade. Men afsigten att åtkomma Capitalisten, skulle derigenom likväl ej vinnas: den förlägne LånSöKanden skulle alltid nödgas ingå i de vilkor, som Långifvaren täcktes föreskrifva. Hvad den klagan beträffar, att skuldsatta Egendoms Innehafvare i 5 dr nödgats skatta för en förmögenhet sorn tillhör Capitalisten; så finner jag den i högsta grad obilligJag för min del finner nemligen, att Capitalisten under denna tid lb dit så ofantligt genom myntets försämring, och den Gäldskyldige deremot vunnit, att högsta billigheten ålagt den sednare åtminstone att skatta för denna vinst. Eller skulle Capitalisten, under det han blifvit af Gäldenären plun-j drad på t mer än hälften af sin förmögenhet, hafva bort skatta för den förlust, som han lb dit?
Sedermera invaldes han i nationalförsamlingen med mer än 200,000 röster. Huru mycket än den ur valen ibörjan af 1871 framgångna reaktioinära nationalförsamlingen och dess politik voro honom motbjudande, ochthuru mycket han än gillade krafvet på en kommunal sjelfstyrelse för Paris, tillbakavisade han han all gemenskap med kommun-upproret. Sedan Frankrike var en republik med allmän rösträtt, borde hvarje samhällsreform genomföras på fredlig och laglig väg och genom deri allmänna rösträtten — detta var och förblef hos honom en orubblig grundsats. Men han arbetade sedan alltjemt outtröttligt på genomdrifvandet af en allmän amnesti för deltagame i detta uppror, och han såg slutligen sina bemödanden krönas med fullständig framgång. Han valdes fortfarande, ända till sin död, till medlem af deputeradekammaren, der han tillhörde den yttersta venstem. Hans hustrus och hans broders — estetikern och konstkritikern Charles Blancs — nästan samtidigt inträffande död försänkte honom i djup sorg. Allt ifrån denna tid voro egentligen de personliga band, som fast honom vid lifvet, brustna. Hvad som hädanefter hölj honom qvar var endast och allenast känslan af hans pligter mot det allmänna. Ända till sitt lifs sista stund förblef han obetingadt hängifven folkets och mensklighetens sak. Ännu under sina sista dagar arbetade den af sjukdom svårt plågade, sjuttioettårige gubben på en bok till förmån för dödsstraffets afskafifande. Han dog i December 1882 och begrafdes på statens bekostnad med stora ärebetygelser. Hans liktåg följdes af en ofantlig menniskomassa, och flere af Frankrikes berömdaste män talade vid hans graf. Kännetecknande för Louis Blanc var en hög grad af oegennytta och en sällspord högsinthet. Ingenting var honom så motbjudande som att i meningsstriderna för dagen bruka såsom vapen personliga anfall. Sjelf nedlät han sig aldrig till någonting dylikt. Sällan har väl någon statsman så älskat folket som han, och med en så varm sympati, ett så rent menskligt deltagande omfattat den lidandes, den fattiges, den förtrycktes sak. Hans socialreformatoriska sträf
Så vida nu uti Riks-Hufvudbokens kapitalräknings skuld-balans å statsmedlen allt, som utgör främmande kapital, är noga utmärkt och upptaget — i undersökning hvarom Revisorerne, i anseende till tidens knapphet, ej kunnat ingå, men dervid åtminstone form-felet med ofvannämnde 2,554 R:dr 31 sk. 4 r;st kunnat anmärkas , — uppgår det uti Riks-Hufvudboken intagna grundkapitalet för Stats-utgiftsrörelsen, vid 1843 års slut, till ofvanstående 3,900,918 R:dr 14 sk. 4r:st, deraf orörligtj eller till liqvider i allmänhet oanvändbart torde kunna räknas de uti sistnämnde års kapitalräkning utbalanserade: fastighetsvärden 297,136: 35. 3. och det öfriga, såsom mer eller mindre rörligt, kan benämnas Reser vfond , dock utan att särskilda till gångs-titlar, sådana de i RiksHufvudbokens kapital-räkning upptagas, kunna specielt anses tillhöra denna fond, enär alla i skuld-balansen upptagna fordringsägare, vare sig Verk eller personer, måste anses äga sin anpart i de samfällda tillgångarne. Extraordinarie Inkomster , enligt 60 §. Regeringsformen, inflytande såsom bevillning: Ytterligare tillkomma : till H ulv militiär ne behållna Öfverskotter. år 184-3*. år 1843. Ständiga Uoteyakans-afgifter vid Skånska Infanteri - Regemen terna 4,036: 1. 6. Rotelia hets-afgift af oroterad, men ordinarie votering underkastad jord. Båtsmansvakans-afgift Krutoch Salpeter-försälj ni ngs medel 12,833: 14. 1. Extra medel och uppbörder . 964: 30. 8. Saluaccis af Städerna 4; Charta-Sigiilata-medel 85,055: 19. 6. Brister. éll* 18455. Tillfälliga Rotevakansoch Mö tesafgifter 858: 14. 2.
Byggninga-Balken frän Tingshusoch Prcstgärdsbyggnad frikallade, äfvensom Insockne Frälsehemman i Skäne, att deruti deltaga m. m„ Hedervärda Bonde-Ståndet har till Lag-Utskottet remitterat, icke allenast det af Riksdags-Fullmägtigen från Westmanland, Johan Magn. Vessing ingifne Memorial, hvaruti föreslås: i:mo att de i 26 Cap. 4 §. Byggninga-Balken från Tingshusbyggnad fritagne, måtte å* laggas att deruti deltaga ; sido att så framt 138 Lagoch Besvärs-Utsboltens Belanlandtni Preste-Ståndet ej vill åtaga sig alt bygga vid Prestegårdarne, de, hvilka från skyldigheten att vid sådan byggnad biträda, äro uti 2 §. af nämnde Capitel frikaltade, må till sådan skyldighet förbindas, och .Kyrkoherden vara pligtig, att de vid Syn emottagne hus under sin tjenstetid underhålla3 samt 3:tio att Säterier må vara, lika med alla andra, pligtige att biträda vid vådelds släckande, Samt den eftersyn, som sedan fordras; utan ock den af RiksdagsFullmägtigen från Skåne, Jöran Jonsson, likaledes i Memorial väckte fråga, om Insockne frälsehemmans, i berörde ort, blifvande åliggande att med öfrige hemman i häradet bygga Tings, hus och fängelserum.
Det synes Collina omöjligt, att det sålunda ådagalagda missförhållandet kan få fortfara, och Gen.Adjutantens hemställan är altså grundad på så väl rätt som billighet, då han begär, att derest taxan icke kan återföras till hvad den stadgade före 1827, Statsverket bör ersätta de kostnader, som vid laga skiften för Arméens boställen uppkomma, dervid Collina dock böra anmärka, att hvad för kost, handtlangning och skjuts utgifves, icke kan komma i fråga att ersättas, såsom varande åligganden, de der i alla tider tillhört boställshafvare att bestrida; men KammarColltm, som härvid icke förbisett, att taxan jemväl i afseende på civila boställshafvare och på arrendatorerna af Statsverkets utarrenderade lägenheter medför enahanda menliga inflytande, att de kostnader, Statsverket deraf beredas, och de förluster i inkomst genom arrendens nedsättning, som deraf blifva en omedelbar följd, måste blifva ganska^ betydliga, tillstyrker undlst, att högstberörda Nåd. taxa må, i afseende på ifrågavarande stadgande, återföras till hvad den var före 1827, eller i enlighet med 1783 års taxa, jemnförd med KammarCollegii Kungörelser d. 20 Maj 1799 och d. 3i Maj 1820, att alla de kostnader, som boställshafvare och arrendatorer af boställen under tiden nödgats utgifva utöfver kost, handtlangning och skjuts, må af Statsverket ersättas. Öfver åtskilliga andra behöfliga rättelser i taxans bestämmelser för betalning, såsom i vissa fall för höga, i an - Den 27 Februarii. dra nog låga, torde KammarColhm få tillfälle yttra sig, då den Committé', E. K. M. utnämnt att granska taxan och deri föreslå rättelser, sitt betänkande afgifvit, så framt E. K. M. aktar nödigt deröfver infordra Collegii und. utlåtande. Den Nåd. Remissen, jemte 2:ne KammarCoUegii protocoll af d. 24 och 26 sistl.
När bärtill läggen, att sedan Discont-papperen, genom ett sådant Riksens Ständers fattade Beslut , återvunne full Credit , och de sålunda kunde utan våda emottagas i Liqvider både med Dis conterna , mellan Enskilda, och, såsom genast möjlige att emot BancoSedlar i Banquen utbyta , äfven i den allmänna Uppbörden, synes mig till och med att Banqnens temporaira förskott af sig sjelf skulle blifva långt obetydli; gare, än den utgiit, för hvilken Banquen genom det nu föreslagna Liqvulationssättet exponeras* - Den 17 Martii, e. m. 135 Af allt detta drager jag följande slutsättser: en sådan omöjlighet till Disconternes regJ lering är ej för handen , att Riksens Ständer böra iordningsä>ta Staten, genom inskränkning i Enskildas rätt, och upphäivande af Lag samt stadgande af en retioactiv Lag för tillfället. Om klokheten af föreslagna steg kunna lätt meningarne vara delade , men om deras rättvishet, om nödvändigheten att ifrån rättvisa och laglighet ej afvika, då derigenom Sam' hällsordningens bestånd kunde hotas, tror jag ej att tänkesätten kunna vara stridiga Det är i sådan öfvertygelse jag framställer dessa mina Anmärkningar till Riksens Ständers och de förenade Utskottens besinnande. Sedan jag anfört detta om hufvudgrunderna för Utskottens Betänkande, anhåller jag äfven att få framställa några mindre Anmärkningar. Om Riksens Ständer , när grunderna för Regleringen af Rikets Penningeverk blifvit dem fullständigt förelagda , skulle finna att Disconterna på 5 års tid böra indragas, och att sådant genom Banquens mellankomst bör utföras, finner jag ganska betänkligt, att endast i Stockholm concentrera all Discont-rörelse. Våra Näringar och ali Arbetsfht innom vårt Land äro så sammanväxta med Di cont-rörelsen, att dess Disposition på ett sätt, som ifrån Förvaltningen utesluter en noggrann kännedom af local och personliga förhållanden, äfven utan någon minskning i RöreLe-Capitalets belopp, skulle Den 17 Martn, e, m. kunna medföra de vådligaste följder.
Till stöd för det sålunda sökta lånets beviljande, hade i den derom gjorda ansökningen i underdånighet anförts, att ofvannämnda landsort vore särdeles vanlottad på lätta kommunikationer och att en jernvägs-anläggning sannolikt på få ställen 22 Sluts-Utskottets Ullålande J\t 238. kunde ske med mera utsigt att blifva gagnande för orten samt lönande för anläggarne, än å den utsedda lokalen för den ifrågasatta jernbanan, hvilken, då den skulle erhålla sin sträckning långs Emtnå-dalcn, komine att genomlöpa en trakt, der skog och fruktbara dalar oinvexlade samt mångå bruk och andra anläggningar redan förefunnes, och gynnande tillfallen lill flera dylika inrättningar erbjödc sig, samt få sin ändpunkt i den mest bördiga och på flerfaldiga naturalster rika delen af Jönköpings län; och borde fördelarne af delta företag blifva ännu större efter fullbordandet af Statens östra stambana, hvilken förmodades komma att framgå i närheten af den nu föreslagna hi-hanans inre slutpunkt. ' Efter vitsordande of de för öfrigt utaf sökanderne uppgifna förhållandena, hade Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Kalmar län tillagt, alt jernvägs-förbindelsen mellan en djup och lätt tillgänglig sjöhamn, på ena, samt det inre af landet, på andra sidan, äfven i afseende å Rikets försvar borde medföra väsentliga fördelar. Likaså hade Styrelsen för allmänna Vägoch vallen-byggnader, uti sitt derom infordrade underdåniga utlåtande, förordat samma företag samt dervid yttrat, att Styrelsen ansåge den föreslagna jernbanan, jemte den från Asasjön, söderut genom åtskilliga sjöar i Kronobergs län, gående vatten-kommunikationen samt den i samband dermed stående jernbanan genom Blekinge till Carlshamn, vara bland de vigtigare och nyttigare kominunikalions-lederna i södra Sverige, samt alt Styrelsen instämde i den åsiglen, att fyra fois spårvidd, med derefter afpassad rörelse-materiel, borde blifva lämpligast för ifrågavarande jernväg.
December remitteradt, anförande af Friherre Boye L. föreslagen, och förmodar, att, om nedanstående grunder för uppoch utlåningarne af Rikets Ständer gillas och antagas, betänkligheterna i dessa hänseenden skola vara i det närmaste undanröjda. På grund häraf får Ba,uco-Utskottet, såsom hufvudbestämmelser, i afseende på denna serskilda Disconterings-rörelse, vördsamt föreslå: Banco-V tskottets Betänkande No 53. i 4g A. Rörande upplåningen m. m. : 1) att Banken tillätes upptaga län mot Obligationer till högst 3 procents ränta, under ömsesidigt förbehåll af 6 månaders uppsägning, oell med vilkor, att räntans beräknande på uppsagdt lån genast efter för fallodagen upphör ; 2) att den upplånade Summans hela belopp får utgöra högst 3 millioner Riksdaler, men icke mera upplånas än som i föreskrifven låneväg kan åter utgå; 3) att dessa lån må upptagas här i Slockholm och endast i jemna 5oo Riksdaler-tal; 4) att den i Banco-Disconten anslagna serskilda fond af 5oo,ooo R:dr för lån på Aclier och Docnmenter, utan omsättning, må härmed sammanslås och disponeras efter enahanda grunder, som för de upplånade medlen blifva gällande. B. Rörande utlåningen, med hvad dertill hörer: att såsom hypothek antagas: <2) Inrikes Vexlar; under hvilken b»- Baneo-ZJtshottets Betänkande N.o 53. Dämning Utskottet förstår: enskildes, med vederbörlig accept försedda, Invisningar i Svenskt mynt å betalningen för försålda varor; skolande sådan Invisning ovilkorligen vara till infriande förfallen inom lånets förfallotid. (Belånas under gemensamt afseende å Lånsökandens Lnvisningsgifvarens och Aceeptantens vederhäftighetf b) Bankens egna, för upplånade medel på 6 veckors uppsägning utfärdade Obligationer.
Om det bör antagas, att åkerbruket utgör Sveriges, så väl som en stor del af andra länders förnämsta eller modernäring, och sålunda den vigligaste delen af allmänna hushållning-m, så lärer det ej kunna nekas, att denna näring, åtminstona hos oss, ej skulle hafva egt bestånd, än mindre hunnit sin nuvarande utveckling, om icke dermed varit förenad en annan, nemligen boskapsskötseln. Dessa begge, af hvarandra beroende näringar hafva likväl icke rönt lika uppmuntran eller gått hand i hand framåt, utan har den sednare i mera än ett århundrade fått på ett i ögonen fallande sätt stå tillbaka. Under det åkerbruket numera hunnit den höjd, att det ej allenast fyller landets behof af spanroål, utan ock i gynsamma år lemnar öfverskott till utförsel, måste ladugårdsproducter införskrifvas för öfver tre millioner Riksdaler årligen. Att .likväl land Imannen i Sverige i fordna dagar under Guslaf I:s och ännu under Guslaf II Adolfs regeringstid, använde jordens productionsförmåga åt delta håll med sådan framgång, att smör, talg och kreatur utgjorde export-artiklar; derom vittnar historien. Andra länder hafva egnat tillbörlig uppmärksamhet åt denna näringsgren och uti åtskilliga är den uppdrifven ganska högt, t. ex. i vårt grannrike Danmark. Orsakerne till det inom Sverige i detta hänseende ofördelaktiga förhållande äro flerahanda. Härtill kunna väsendtligen räknas: alt kreaturens mängd icke blifvit afpassad efter fodertillgången; att mera afseende fästats å djurens antal, än å deras beskaffenhet; att fodertillgången icke genom betesmarkens och ängarnes bättre skötsel och, der så ske kunnat, genom en utvidgad odling af gräs, skidväxter och rotfrukter blifvit ökad i förhållande till kreaturens mängd; att tillräcklig omsorg icke blifvit fästad å valet af afvelsdjur; och att kreaturens skötsel blifvit vanvårdad. Drssa omständigheter, synnerligast den sista, torde äfven vara orsak dertill, att någon in - 3i8 Expeditions-Vlskoltels Förslag till und.
Och under den tid Silfver-utvexlingen från Banken förblifver härn - ao Banco-Utsholtels Utlåtande N.o 82. maei, få äfven Svenska SilfverRiksdaler , så väl hela som |dels, idels och |dels, utaf den vigtighet, att de skulle kunna emottagas i Bankens Cassör, belånas, enligt deras förhållande till Controll-SiIfver, så att hvarje 20 skillingar Silfver-värde uti dylikt mynt anses lika med ett lod Yerk-Silfver. Vid Utskottets tillstyrkan, pag. 25, Lil. g, att utlåningen på Guld och Silfver må fortfarande besörjas vid Banken i Stockholm alténa, och ej tillika vid Lån-Contoiren i Götheborg och Malmö , är af åtskilige Ledamöter inom Riks-Stånden anmärkt: att, så länge något kostnadsfritt transport-medel för Silfver från orterna ej gifves, vöre det origtigt, att belåningen inskränkte sig inom Stockholm; att Lån-Contoirens Tjenstemän alltid ega en dag i veekan mera ledig, samt då kunde mot någon billig ersättning dela sig emellan de för denna serskilda Lån-rörelse erforderliga göromål; atti f G O '
Räntmästare nedsättas till tre septonhedskS procent, med undantag, af Landt,Rantmästaren i Stockholms Län, hwilken skulls beräkna der förut »vanliga RcmiHLage as e„ ältondcdcls procent. Wid äfwerwägands af Landk-Ränkmästarnes nu gjorde underdåniga ansökning, hafma Riklens Ständer insett, att da det är 1781 stadgade Remih-Lage blifwik proportionerat efter Landt RäntmästarneS Lönings-sörmaner, samt ingadt uti beräkning af hwad de uri ärlig inkomst ansetts böra arniura, enahanda grund som wid regleringen af Remist Laget a Statsmedlen blifwil fölsd, wäl icke kan wara lämplig list Bewigntngen, hwstken till största delen först ar 1789 tistkommit, sa wida Remist Laget a Vewillningen rärkeligen icke bör betraktas annorlunda, än såsom en ersättning och belöning för de kostnader och det särskildta befwär, Landt
Och om något, detta oaktadt, skulle tullförsnillas in i Riket, skall man väl, till förekommande deraf, vidtaga åtgärder, som måste ofreda bela landet? Skall man, fÖF att anhålla lullförsnillade varor till högst 100,000 R:drs värde årligen, stadga Lagar, som bjuda, att, då jag går på väg eller gata, hvem som helst kan lägga hand på mig och säga: stanna, jag vill visitera er? Jag kan då endast fråga: hvem är Herin? Om han svarar: Tulltjensteman, och han visar tjenstetecknet eller fullmagten, måste jag tro honom och underkasta mig visitationen, äfven om han är en bedragare. Och hvad hindrar väl, att visitationsrätten på vägar kan missbrukas af personer, som ej äro Tjenstemän vid Tullverket, och hvilka jag menat med uttrycket Stråtröfvare? Ty det har aldrig kunnat falla mig in, att, såsom man velat tyda mina ord, så benämna Tulltjeustemännen i utöfningen af deras befattningar. Beträffande resandes undantagande från visitation, stadgas väl sådant i 6:te punkten, men det är blott ett chartek, enär 5:tc punkten innehåller, ”att intet ansvar bör ”träffa behörig Undersökningsman, om han, ”vid efterspaning af olofligen införde varor, ”ej träffar beslag underkastadt gods, eller Den 22 Januari! e. m. "om detsamma' är af ringare värde, enär "lian vid förrättningen sig lagligen förhållit.” Han behöfver således blott säga: jag ber om förlåtelse, och går sin väg utan ansvar, om han ej funnit något vid visitationen; ty något straff är Iian derföre icke underkastad. Hvilken är väl då fredad från visitation? Jag bekänner, att jag sätter föga värde på några hundrade tusende Riksdalers mer eller mindre inkomst tili StatsCassan af tulluppbörden, mot den personliga säkerheten att vara befriad från chicaner genom visitation. Enligt de nu föreslagne stadganderne beror det på enhvars godtycke att visitera. Intet hindrar någon att med visitation angripa hvem som helst af begge könen.
Män, som Svea Rikes Stats-Råds skulle inskränka sin verknings-krets tili den högst obetydliga, och blott negativa åtgärden, att hindra öiverträdelser af Regerings-Formen, pcb dä Lagen bjuder dem, a't sjelfkrafde påminna om Rikets litt ochbästa , synes mig vara både lämpligt och nödvändigt, att Riksens Ständer, Vid tillfället af den stora Deputation-, sorn af Vallöf!. Borgare-Ståndet blifvit föreslagen', i underdånighet hos Konungen anhålla, att till Riksens Ständers Stats-CRskott få öfveriemnad hela den Stats-Plan, sora af Stats-Rådet blifvit utarbetad} anhållandes lika uuuerdänigsr, att de skäl' och morskäl, sorn föra tiil Resulta - 102 Deri 2 Decemhey.. tet, måtte, som en grundelig vägledning fqy Riksens Ständer, äfven få medfölja. Utom det verkeliga behof, hvaruti j;ig anser Riksens Stander vara af en sadan grund, hvarå dess åtgärder iped säkerhet kunna fqtas, anser jag som pligt, att Riksens Stander sätta sig i tillfälle, genom denna åtgärd, skaffa öfvertygelse åt Natiqnen, om Embetsmanna-verksamheten i Sveriges val och i dess Inbyggares sällhet, har ett odeladt mal för sina mödor, sirs omtanka och sin ärelystnad. Orri misstag och olyckor utgöra menskligt erfarenhets-histofien, så böra vi, af framfarna tider, varnade , rädas att ät efterkommande lemna så rika blad i den, sorn dem vi utaf förrq Ständer arft. Vj böra rädas att längre bygga utan grund, och vi koiijma i evighet att göra det, ?å länge vår uppmärksamhet ej fästas vid ett förändfadt Stats skick, så länge Stats-behofven ej rättas efter Nationalförmögenheten, så länge'Forsvars - anstaiterne fordra större bidrag, än sjelf-försvaret klafver.
I anledning af hos Ridderskepet och Adeln gjorde Anmärkningar vid Utskottets Betänkande, öfver sökt företräde af Jord-ägare, till Brukares lösa Egendom; deruti Utskottet, sorn ej funnit skäl att frångå hvad Utskottet i samma Betänkande yttrat, tillika »nmält, att detsamma blifvit af de öfrige Riks-Stånden bifallit. 6:0 Öfver det af Grefve Gyllenborg, Joban Henning, gjorde Förslag till åtskilige ändringar uti nu stadgade Rättegångs-Ordning; deruti Utskottet af anförde skäl, ansett sig icke kunna tillstyrka bifall å någon af de föreslagne ändringarne. Den t April. 7:0 I anledning af så väl Herr Grönha» gens, Gustaf, Förslag, att Öfver-Ståthållare. Embetet i Police-Ärender må ställas under Hof» Rättens granskning, samt de Protocoller och pomböcker som där hållas, till Hof-Rätten var» da inlemnade, som den af Grefve Spens, Jacob Melker, gjorde hemställan, om angelägenheten af ett bestämmande utaf de ärender med hvil. ka Poiice-Magten och denna Magten serskildt böra äga att sig befattaj deruti Utskottet, af anförde skäl ansett sig icke kunna tillstyrka bifall å Herr Grönhagens Förslag, samt dels, j afseende å Grefve Spens’s Motion, åberopat det Yttrande Utskottet samma dag afgifvit of» ver Grefve Gyllenborgs enahanda Motton. Från BeviUnings-Ut skottet?