Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I köket blifva alla sinnen tillgodosedda, ögat fröjdar sig åt grönsakernas lifliga grönska och köttsorternas olika schattering i rödt; näsan m ä 3 t e inandas kaffearomen, doften hos steksåsen samt kanelparfymen; tungan skall glädja sig åt mjölkens mildhet, russinens sötma och pepparns skärpa; handen måste finna sig uti att dyka ned, än i sockerskälen, än i den kokheta soppkitteln, och örat slutligen — örat måste anse stekens fräsande, hönsens kacklande och köksans gräl vida melodiösare än en af Bachs symfonier. Sedan några dagar är jag en passionerad lärjuoge af kokkonsten. Jag studerar den teoretiskt oeh praktiskt, ur böcker och kokkärl. Pianisten, som hamrar sönder flygeln med sina vilda rapsodier för att slutligen bäras bort med blodiga fingerspetsar, svettas säkert ej så mycket som en ung flicka, hvilken skall steka en gås, men i ifvern själf blir stekt. Den första lärospånen består vanligtvis däruti, att den förhoppningsfulla eleven bränner fingrarne. Detta är blott början, ty när man gifvit ett finger ät elden, vill den genast hafva hela handen. i köket af hjärtans lust. Men där kom jag med mitt kökslatin snart till korta. Jag biamerade mig ända upp öfver öronen, och den gamla köksan gladde sig omåttligt, så ofta jag skämdes öfver min tafatthet. Jag stackare förekom mig själf som ett redlöst skepp i hög sjö. Förgäfves ropade min mor, som ibland kom till min hjälp: » mera kol! — raskt framåt! • — bakbord! » — På mitt bord blef ingenting ordentligt bakadt. Kompassen visade väl rätt, men skeppet följde ej kursen. Jag blef kastad af och an af vinden, och i djupet af mitt hjärta afundades jag den gamla proviantångaren Emerentia, som helt majestätiskt gungade sig på vågen och blott då och då lät höra en stilla hvissling. Jag tror, hon hvisslade ut mig. Dock förlorade jag ieke modet. Dagligen begynte jag ånyo med mina experiment. Jag började med soppan, ty det receptet hade jag då alldeles klart för mig: » tag.
Som denna arbetsordning derefter öfvergifvits, så att inga pleni-sammankomster vidare hållits, har Justitiffi-ombudsmannen, för att så vidt på honom kunde bero, söka befrämja en så allvarlig och omfattande diskussion sorn möjligt öfver de vigtiga frågorne om domstolarnes sammansättning och rättegångsordningen m. m., uti underdånig skrifvelse den 9 Januari 1849 underdånigst hemställt, om icke Lagberedningen kunde erhålla nådig befallning att uti allmänna sammankomster företaga till ytterligare skärskådande dels det redan afslutade förslaget till rättegångsbalk i tvistemål, innan detta trycktes, och dels förslaget till rättegångs-ordningen för brottmål, så fort delta blefve af arbetande ledamöterne uppgjordt; och har Jusiitiaj-oinbudsmannen derjemte tillkännagifva att ett vilkor för vinnande af det ändamål haa sökte, vore, att, vid dessa allmänna sammankomster, Justitise-Statsministern måtto föra ordet, samt den af Kongl. Maj:t utsedda ledamot af Slals-rådet och de två Justilise-råd, hvilka, enligt Lagberedningens instruktion eller organisationsbref, tillhörde dess ledamöter, dervid tillkallades. A denna underdåniga framställning har dock något afseende ansetts icke böra fästas, enligt hvad uti nådigt bref den 3 Juli 1849 Justitise-ombudsmannen till svar meddelats; och har följden häraf blifvit den, dels att de fem ständige ledamöternas arbete icke blifvit af Justitiaj-ombudsmannen och Lagberedningens öfrige ledamöter i afsedd ordning granskad t innan detsamma från trycket utgifvifs, dels ock att de anmärkningar, som på grund af den först derefter af Justitiffi-ombudsmannen verkställda granskningen blifvit framställda uti hans till Rikets nu församlade Ständer afgifne berättelse, icke blifvit af beredningens öfrige ledamöter besvarade, hvilket dock synes hafva varit så mycket mer af behofvet påkalladt, som dessa anmärkningar, derest de ej kunna nöjaktigt vederläggas, skola föranleda til! genomgripande förändringar uti förslaget så väl i afseende på Domstols-organisationen och rättegångs-ordningen, som äfven i afseende på fängelse-systemet.
Jag vill visserligen icke yrka någon återremiss i anledn. af det undantag StatsUtsk. ansett sig böra göra för fjäll-socknarna inom Wesler-Norrlands län, men jag måste dock såga, att jag icke förslår hvarifrån Utsk. fått sina upplysningar i detta fall. Vid de årligen skeende beväringsmönslringarne, anmäla sig större delen af fjäll-socknarnes bevärings-vnglingar till sjötjenst. Hr von Troil, Samuel Gust.: På det sätt afd:n först uppsatte förevar, betänk., innehöll detsamma ett obelingadt tillstyrkande af K. M:s propos. i denna del; men då frågan förekom till afgörande inom Utsk:s plenum, var det hufvudsakligast riksdagsmannen från Wester-Norrlands län, som påyrkade det ifrågavar. undantaget, och han lyckades att inom Utsk. vinna bifall för denna sin åsigt, i följd hvaraf betänk, i denna del affallades i dess nuvar. form. BorgareSt. lärer redan bifallit utlåt.; och då jag tror all detta undantag icke i väsendtlig män skall minska antalet af till sjökrigstjenst skyldige beväringsynglrngar, äfvensom och då för den händelse att berörde socknar skulle vilja öfvergå till sjökrigstjensten, sådant lätteligen lärer sedermera kunna beslutas, anser jag mig vördsamt böra anhålla om Hr Gr. o. Landtnns propos. till bifall å förevar, punkt. Uppå härefter framställd propos. blef Utsk:ns i den förevar. 5:te punkten gjorda hemställan af R. o. Ad. bifallen. 6 och 7 punkterne. R. o. Ad. biföll hvad Utsk:n i dessa punkter hemställt och tillstyrkt. Utsk:ns tillstyrkande rör:de utsträckning af beväringsskyldigheten för sjöfolk. Hr von Troil:
7. eller inköpspriset för detta hemman med förut underlydande Hamra och Noll linge egendomar, samt nedlagde kostnader, efter afdrag af de vid försäljningen af Hamra och Nohlinge erhållne köpeskillingar. 2:o Nybyggnads och reparations conto med R:dr 160,150: 18. 4. 3:o Capelians boställs-tomten med R:dr 73,075: 2. 8; utgörande kostnaden för det på denna Öfversigt af Tumba Bruks rörelse under sednasle i o åren, från och med 1834 till och med 1843- Antal Ordinarie Pappersarbetare: Äldre . Gossar . Extra Dito Äldre Gossar de Antal formningsdagar , Värde af tillverkadt papper Papperstillverkningen påförde utöfver tillverkningsvärdet mindre än tillvei kningsväi Beloppet af allmänna omkostnader Kostnad för nybyggnad och reparationer . Reperation af öfra Verkhuset Mjölqvarnen: Vinst Förlust Jorbruket: Vinst Förlust Låne-Afdelningens förskott för Bruksdriften Skuld till Låne-Afdelningen vid årets slut. Men hvarifrån i Bankens räkenskaper afdr; Brukets cassabehållning, så alt den der bal med Tumba tillgodoräknade af Bankens räntevinst Brukets skuld till Låne-Afdelningen: Ökad med Minskad med Nedsättning i kapitalvärdet enligt 1840 års Banko Utskolts beslut Papper under arbete från förra året JOj-k. Värde af färdigt papper: I. efvcreradt till Banken Till främmande För Brukets räkning . Qvarstående till nästa år Värde af papper under arbete till följande år C. Sammandrag af Tumba Bruks Vinstoch Förlustm. fl. räkningar Debet. Vinstoch Förlust-Räkningen. Genom skäring och sortering uppkommen skillnad i lumpvärde. Afgång på lump Skillnad i bokföringsoch försäljningsvärde af Hvete Förlust på förslitne och obrukbare inventarier Vid Bankens tryckeri makulerade tulloch koi tstämpel-blankelter . Af Låne-Afdelningen påförd förlust å på auktion försåldt papper.
Nådig befallning afgifna förslag till kopparmynt, efter en ny och lättare myntfot, alla de serskilda myntsorterne blifvit så uppgifne, att de hvarken till storlek eller vigt instämma med det nya silfvermyntet. Banco-Fullmägtige hafva, i följd häraf, den 28 November, enligt pluralitetens beslut, gifvit Commissarialet tillkänna, att, när Bankens förråd af i;dels-skillingar från Avestad vore uttömdt, Cassorne lomme att, till erforderlige liqvider och utvexling, förses med de vid Kongl. Myntet präglade J:dels-skillingsstycken. Stats-Verket. I i833 års Revisions-berättelse är omförmäldt (pag. 44) > att Bankens fordran för de till Kongl. Maj:t åren 1818 och 1819 utlemnade Piaster, utgörande från början R:dr Silfv. 307,128: 29.8., blifvit, genom verkställda silfver 11 pphandlingar för de till och med år i83i ingångna årliga Statsanslagen af B:co R:dr 66,666: 32. —, såvida nedsatt, att denna fordran vid i83i års slut utgjorde R:dr Silfv. i3o,8n: 3i. 1. För åren i83a och 1833 hafva berörda Stats-anslag, med tillhopa B:co R:dr 133,333: 16.—, ytterligare till Banken influtit; och sedan deraf blifvit utgifne R:dr 24,546: 27. 1. för år i832, upphandlade R:dr 8,455: 46.
Och böra till den ändan icke allenast alla sädana Handlingar wid Domstolar och andra Publika Werk genast och utan tids utdrägt, emot Lösen uklemnas ät hwem det äskar, antingen han har i Saken del eller ej, wid answar säsom för tjenstcns försummelse, om det af nägon wägras, eller obehörigt fördröjcs, utan äfwen wid samma answar, i alla Arkif fri tilgäng lemnäs att fä pä stället afskrifwa, eller, om derwid hinder wore, i bewittnad afstrist emot wcderbbrlig Lösen utbekomma alla sädana Handlingar, som i ofwannämndc mäl kunna wara akt tilgä. Wio föregäcnde tilläkclse, böra likwäl följande undantag och wilkor owägcrligcn iakttagas: i:o Att i anseende till Motocoller som hos Konungen, eller i Banko, och Rjksgälds-Werkcns hemliga - Den 2 October. liga ärendcr, eller wid Allmänna Riksmöten, Ständens och Utskottens t^fwcrläggningar, hällas, hwad derom i Regerings-Formcn och Riksdags-Ordningcn stadgaS, till vwillkoriig efterrättelse länder. 2:0 Att, när för öfrigt i nägot Rättegängsmäl, hwilket hälst en Park genom trycket kungör sitt bcswär eller sin anklagelse, han äfwcn mä wara förbunden att pä samma gäng, genom trycket kungöra hwad till SakenS upplysning och siukcllga afgörande, wid samma Domstol, owilkorligt hörer.
Förmera är, att flickan, lärarinnan erhåller insigt i huslighet och nyttiga handaslöjder; sedlighet och kunskaper dock icke att förglömma. Men hvad tid, hvilken plats hafva de husliga göromåien eller, om det tillåtes, dygderna sig tilldelta till våra fruntimmersseminarier? Så vidt jag känner hafva de hvarken tid eller plats. Och likväl är det eleverna derifrån, som skola utgå för att lära landets döttrar sina pligter. Inbegripa dessa pligter ingenting annat än läsning och skrifning, så kunna de läras i hvilken skola, af hvilken lärare sorn helst; men inbegripa de något annat eller något mera, då bör flickan deri erhålla undervisning, annars blir uppfostran skef. Af Motioner i Bonde-Ståndet 1865. N:o 308. * 449 Af det sagda torde framgå, att vi hafva ett oafvisligt behof af att få praktiska flickskolor till stånd inom vårt land. Men på det detta må kunna utlöras, är först af nöden, att eleverna vid våra fruntimmersseminarier erhålla undervisning uti husliga göromål och handaslöjder, och detta, om än denna undervisning skulle göra intrång på katekesläsningen och t. ex. det geografiska studiet. Det anförda föranleder mig alltså att härmed vördsammast föreslå: det Rikets Höglofliga Ständer måtte besluta ingå till Hans Maj:t Konungen med en underdånig hemställan, det Högstdensamme täcktes tillse att undervisning i husliga göromål och handaslöjder måtte eleverna vid landets fruntimmersseminarier meddelas. Om remiss till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet anhålles vördsammast. Stockholm den 15 November 1865. J. Rundbäck, från Göteborgs län. Af Josef Oscar Almqvist från Norrbottens län, om anslag för inrättande af en general-inspektion öfver gymnastiska undervisningen i riket. Sedan TPehr Henrik
Dessutom ber jag alt få lasta uppmärksamheten, icke allenast R hvad Hr Lagergren och andre talare anmärkt, nemi. att, i den man brandstodsföreuingar länsvis hinna hilda sig, försvinna ock de mindre häradsföreningarne, följaktligen äfven kronofogdars och häradsskrifvares skyldighet all uppbära brandslodsmedlcn, hvaremot den skyldighet som nu ifrågasältes, kan blifva ett surrogat för deu förra, utan äfven derpå, att desse uppbördsman redan förut linnas skyldige kände att uppbära andra slag af enskilda medel, hvarpå jag som exempel anför de s. k. suöskottningsraedlen, hvilka, enl. förordn. d. 13 Sept. 1790, skola på vanligt sätt ä dcbetsedlarue uppföras, och af kronobetjening till redovisande uppbäras. Jag instämmer således med Gr. Mörner oell yrkar bifall å betänk, med det tillägg som Grefven föreslagit, hvaremot jag icke kan tillstyrka den af Frih. Hamilton föreslagna förändringen, såsom innebärande en villkorlighet, som icke hör i eli allmänt förslag inflyta. Frih. Hamilton: Jag ber om ursäkt, att jag åter måste begära ordet, men då jag förra gången yttrade mig, hade jag ej betänk, i hand, och finner numera, det jag begått ett misstag, då jag begärde det tillägg, att det skulle stå bolagsdireetionerue fritt att betjena sig af detta uppbördssätt eller icke. Sådant finnes redan i de första raderna af förslaget tillstyrkt, hvadan mitt tillägg är öfverflödigt; och anhåller jag alltså att fä detsamma återtaga. Sedan öfverläggningen härmed förklarats vara fulländad, yttrade H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., att de ledamöter, som yrkat bifall till Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskms förevarande betänk. tillika föreslagit, all framför orden: ”före d. 1 Aug.” skulle insättas ordet: ”årligen”, och H. Ex. derföre finge hemställa, om R. o. Ad. behagade bifalla detta betänk, med den föreslagna förändringen att framför orden: ”före d. 1 Aug.” infördes ordet: ”årligen”.
Det är endast den politiska sidan af juryinrattningen, som gifvit den så mycket förtroende; men i criminalistiskt hänseende erkännes den temligen allmänt såsom högst bristfällig, och jag vill i korthet framställa skälén för detta omdöme. Criminaljusticens ändamål består i att uppdaga förbrytelser, samt att i dessa sina bemödanden tillse, det oskulden bevaras. Ett institut eller inrättning, som kunde garantera, att ej någon oskyldig sakfälldes samt alt ej någon skyldig anklagad befriades, vore ett ideal af rättvisa, hvilken förutsätter kunskap om hvad som är rätt, d. v. s. sanning. Man har till fördel för juryn i detta hänseende åberopat sig på menniskans medfödda sanningSinstinkt, som genom denna inrättning sättes i verksamhet. Man säger, att i5 H. «* 9» Den 17 Octobcr f. m. jurymännens stamma Sr naturens enkla röst, som icke kan misstaga sig. Instinkten förfelar visserligen aldrig sitt ändamål; men i följd af sin natur yttrar den sig såsom en begär-, ej såsom en kunskaps-förmåga. Instinkten ar i sin åtrå blind, all kunskap deremot seende. En instinkt, som kunde upptäcka sanningen, vore detsamma som ett ljust mörker, som ett öga, hvilket såg skarpare derföre, alt det vore blindt. Menniskan är ej någon machin; hon har förnuft och passioner, hvilka blanda sig med i spelet; hon alett odeladt helt, som ej kan förrätta automattjenst. Denna sats kan ej betyda annat, än att skillnaden emellan en jurys omdöme och en lagkunnig domares är, att den förres hvilar på en blott allmän, ej vetenskaplig kunskap, då den sednares just stödjer sig på en sådan; d. v. s. den lagkuunige domaren är medvetande af de grunder, hvarpå hans omdöme hvilar, men ej jurymannen, hvars öfvertygelse i så måtto liknar instinkten, att båda verka ofrivilligt och omedvetande. Juryinrättningen hvilar på den grundsats, att hvad jurymännen anser såsom sannt i följd af sin öfvertygelsej, det är också sanning, samt just derföre, att han det så anser.
Utbyte af obegagnade vexe Iblanketter å hitintills förekommande värden får ske utan afgift. 2:o Påtecknade stämplar och underskrifna expeditioner må dock icke till utbyte emottagas, innan orsaken till deras obrukbarhet blifvit behörigen styrkt eller intygadt är att lösen för dem icke erhållits eller att de icke varit för ändamålet begagnade. —• — § 16. Ansvar för öfverträdelse af denna författning. 4:o Agent för utländskt försäkringsbolag vare ansvarig för behörig stämpel å försäkringshandling, som af honom utlemnas. Beträdes han med underlåtenhet i detta hänseende, skall han böta 25 procent af den undansnillade afgiften; dock ej under 50 R:dr, samt ersätta Kongl. Maj:ts och Kronans förlust. 40 Bevillnings-Ulskollets Betänkande A.o 7. 5:o Den som utlemnar vexel, hvilken icke blifvit med stamp behörigen försedd, bote 25 R:dr. 6:o Underlåter v exelgifvare att, innan vexel utlemnas, m kolera dithörande stämpel, böle 5 /Leir. § 17- Om fördelning af böter och om Ifelagares rätt till desamma. STOCKHOLM, typografiska föreningens boktryckeri, 1863. llevillnings-Ulskvtlelt Betänkande A’.-* S. I J%:o 9. Ank. till Exp.-Utsk. dea 34 April J8G8, kl. 3 e. m. Betänkande, angående tullbevillningen.
Jag kan icke neka att efter min öfvertygelse, äro de skäl Herr Montgomerie anfördt emot förenämnde organisation alla ganska grundade och att kanske ändock flera af ®amma beskaffenhet kunnat tilläggas, hvaribland ej må förgätas, den olägenhet Konungen kan komma att vidkännas, om vid någon hastigt inträffad orolighet Han vöre. föranlåten ätt i stället för hvad förr varit öfligt kunna lemna befälet till den .Generalsperson som bade mästa förtroendet, nu lemna till det äen på stället varande Inspectionseller BrigädChefeo, utan afseende på dess skicklighets 596 Den 21 Februari!. Hade vi en Armée af flera hundratusen man och en Armée i jemn activitet, så vore visst den organisation nyttig och kanske äfven nödvändig. Att GeneralAdjutanten för Arméen onekligen, då han ej har med alla RegementsCheferne directe att befatta, igenom oftanämnde organisation, är betydligen lättad i sina göromål, är lika gifvet som att denna lättnad ej kan vara nödig, då man eftersinnar, att han nu har hos sig till tjenstgöring anslagit 8 Adjutanter, och när vi ännu hade Finland qvar skötte en och samma General-Adjutant Stockholms Garnizon, Finska Arméen omkring 14 Regementer, Pommerska Regementerne och] Svenska Arméen, utan mera biträde än af 2:ne Adjutanter. Häremot kan visst invändas att skrifverict något ökats genom conduit-listor m. m.; men denna tillökning kan väl ej borttaga mera tid än hvad den tiden åtgick till expedierande af de då oupphörliga större och mindre uniformsförändringar, som nu lyckligtvis mera sällan inträffar.
Riket till fyllande af brister i betalningen för våra verkliga eller inbillade behof, hvaremot pappersinyntet af nödvändigheten qvarliålles i rörelse; att skatterne ej skola kunna fortfarande utgöras , särdeles af den arbetande klassen , sedan metallerna vandrat först ur Banquen emot sedlar, som i detsamma ej vidare tillhora rörelsen, och derefter ur Riket för varor, som, en gång förtärda, lemna intet rörelse medel öfrigt; att de sedlar, som återstodo, sedan Eanquens redbara tillgång blifvit uttömd , skulle sakna allt varde; att rörelse-capitalet skulle genom en myntbestämning hastigt minskas, utan att varu.prisen lika fort satte sig derefter} alt näringarne skulle sakna förlag och rörelsen blifva trögare, genom införande af metalliskt mynt, då deremot^erfatenheten visat med hvad verksamhet jordbruk och andra industrigrenar, som under de metalliska mynt-perioderna varit mera stillastående, bedrefvos först under Betänkande om Rikets Pentiinge-Verk. 37 5 Riksgälds-perioden, och sedan efter det Bancosedlarne år 1809 nerflyttades till riksgälds-sedlar; samt att det är särskildt, om ej vådligt, åtminstone betänkligt, att under en tidpunkt, då de stora statslåns-operationerne på Europas alla handels-platser uppjaga det metalliska myntets verkan och således förhöja det i relativt värde, till alla andra natur-produkter, göra vår afskiljda local beroende af en sådan värdemätare, nu ryckt ur sin lugna och jemna circulation ; och att det derföre vore rådligast att hjelpa oss fram med det isolerade circulations-medel vi nu nyttje, som ingen kan beröfva oss, som vi efter behof eller godtfinnande kunna öka eller minska, och som, utan utvexling emot metalliskt mynt, i de flesta fall gör samma tjenst, hellre underkastande oss olägenheterne af dess fluctuation hädanefter såsom hittills , än vådan att genom den allmänna värde-mätarens återinförande, sätta oss i ett nu okändt beroende af financiella skakningar i andra länder.
Då detta Reglemente endast innefattar de allmänna grunderne för Utredningen af GöthaCanal Bolags samt Malmö och Götheborgs Discont-Inrättningar, förvänta sigi Riksens Ständer, att, vid oförutsedde inträffande händelser, Fullmägtige, genom egen rådighet, fylla Risten af speciella föreskrifter, qjen alltid i öfverensstämmelse med detta Reglemente, Granskning af Filial - Disconternes Utredning vid RiksgäldsContoiret förrättas af-de Revisorer, hvilka ti.l Stats-, Bancooch Riksgälds-Verkens öfverseende förordnas. Dessutom skola Utrednings - Contoirens t Götheborg och Malmö förvaltning hvarje år undergå granskning af deta elier de Personer, sorn härtill af Fullmägtige utses; Vid hvilka Revisioner Actie-ägime må , om de det åstunda, hufva ett Ombud, för att inhämta känne» 1978 Statsoch Bänka-Utskottens Betankanden. dom af förhållandet, inea hvilket Ombud icke får de taga i Besluten. Stockholm etc. etc. Utdrag af Protoco/let hållet hos R:kets Höglojl. Stäaders sammansatta Stutsoch Banco - Utskott vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 25 Junii 1818. H err Presidenten rr., rn. Friherre Wirsén åberopade dess till Finance-Beredningens Proto. coll aflemnade serski dta anförande, hvilket nu upplästes så lydande: ”Sedan Höglofl.
Maj:t i Nåder beslutat föreslå Rikets Ständer, att å allmänna indragnings-staten bevilja dels Kommerserådet Rosenblad 400 R:dr och Kamereraren Smedberg 800 R:dr, att utgå från och med nästa år, under vilkor af anslagets indragning eller förminskning i den mån annan ny inkomst från statens sida kunde den ena eller den andra tillfalla, dels ock Doktor Alfort, efter afskedstagandet, en årlig pension för hans öfriga lifstid af 333 R:dr 16 sk. banko ; erinrande Herr Departements-chefen i underdånighet, att Kongl. Maj:ts i omförmälde hänseenden fattade beslut borde vid aflåtande af den Nådiga Propositionen om Statsverkets tillstånd och behof iakttagas. Likaledes hemställde Herr Departements-chefen, det Kongl. Maj:t, i öfverensstämmelse med dess under den 11 och 20 Juni innevarande år samt den 5 i förlidne månad, uppå vederbörandes underdåniga ansökningar, fattade beslut, täcktes i Nåder föreslå Rikets Ständer: att, i betraktande af framlidne Justitise-rådet, Grefve Carl Sparres förtjenster samt den meddellösa ställning, hvari hans efterlemnade Enka, Charlotta Forsberg, med 3:ne omyndige barn, sig befinner, en årlig pension af Sexhundra Riksdaler banko måtte bemälda Enka tilläggas och å allmänna indragnings-staten uppföras; att, sedan framlidne Justitiae-rådet M. loréns Enka, Emerentia Alberlina Torén, hvilken af särskilda medel i lifstiden åtnjutit årligen 666