Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Anledningen var att, med allt nit för fäderneslandets ära, trodde man det ej vara lämpligt, eller löna mödan, att för några Journalisters skuld, och med föranledande af några utaf dem begagnade uttryck, blottställa sig för osämja med främmande Mak - Den 3i Januari i e. ni, 077 ter. Man trodde sig böra nyttja detta försigtighetsmått, sedan man sett Författare vålla fredsbrott emellan Frankrike och England, emedan man fann en sådan Tryckfrihet kunna blifva något för dyrköpt, då Sverige ej, såsom England, är en Ö, och kan förlita sig på en magt, dylik med Englands. Man trodde sig af erfarenheten känna, alt kriget ej är en så alldeles lätt sak, som det under en rådslående Församlings öfverlägga ningar skulle tyckas. Man fann således ej mödan värdi, alt utan något egentligt gagn blottställa nationen. Här är ej fråga om att hindra upplysningen eller vettenskaperna att spridas, utan är det endast personliga an? fall, sådane som slöta ulan att upplysa, hvilka man velat förekomma; och jag är verkeligen af den öfvertygelsen, att sådane anfall äro bättre att aflägsna, än att beskydda. Jag gör ali möjlig rättvisa åt det nit för oberoendet och nationaläran, hvilket synes lifva den värde talaren Herr von Troil, men jag tror, att han bör förena det med den varsamhet, som vårt läge och våra tillgångar fordra, emedan jag anser, alt man ej bör blotställa sig för onödiga uppoffringar, som ofta skada, och sällan gagna. Herr Crusenstolpe, Magnus Jacob: Utan att dela med Herr von Troil hans öfvertygelse om stabiliteten af det stadgande, hvarom här är frågan, eller obligationen hos 1813 års lagstiftare, delar jag dock 378 Deri 3i Januarii e. ra. i afseende å denna punkt, Herr von Troils åsigter.
sammanträffade de där, och då afslöts det separatförbund, som sedan genom Italiens deltagande utväxte till en trippelallians. Men några dagar därefter tog Andrassy afsked från det offentliga lifvet. En illusion brast för # honom med detsamma, ifall han trodde sig hafva bestämt Österrikes och Tysklands framtida frontställning gentemot Ryssland. Samtidigt med mötet i Gastein hade kejsar Wilhelm ett sammanträffande med kejsar Alexander i Alexandrow och där aftalades fortfarande vänskap dem emellan. Ryssland och Österrike blefvo sålunda för Bismarck två tangenter, på hvilka han kunde spela, allt eftersom han fann » den europeiska koncertens » harmonilära fordra, och han har visat sig vara politisk virtuos. I tillbakadragenhet på sina gods grämde sig Andrassy öfver Österrikes ställning och oroade sig för Ungerns; han fann sig vara besviken af Bismarck, hvilken bevisat, att äfven de skenbart öppna och oförstälda orden kunna » vara till för att dölja tankarne ». I den politiska årsöfversigten i januarihäftet förlidet år gjorde vi angående denna hans förändrade ställning några antydningar, till hvilka hänvisas.Efter någon tids sjuklighet afled Andrassy på morgonen den 18 sistlidne febr. i Volosca vid Abbazia. &gt; » Jag drager Robespierre med mig, Robespierre följer mig », utropade den dödsdömde Danton. » Jag drog Bismarck med mig », kan Andrassy halft skämtsamt utropa däruppe i sin olympiska boning. Ty knappt en månad efter hans från-falle inträffade Bismarcks politiska död. Om Bismarck kommer utförligare att ordas i ett arbete som samtidigt med detta häfte utkommit i bokhandeln. Otto Sjögren.Tvänne minnen af en gammal musikälskare. Ja, val gammal, ty den vördnadsvärde författaren, som välvilligt behagat uttryckligen meddela berättigandet att här återgifva dessa anteckningar, den berömde franske skriftställaren och kritikern grefve Armand de Pontmartin, har uppnått en ålder af 79 år.
Sttrs Revisorer hafva att iakttaga, med 3o §. derstädes, hvilken handlar om StatsUtskotlets åliggande, finner man, att ”detta ”Utskott, som skall äga tillgång till alla StatsVerkets ”räkenskaper och handlinger, må tillkomma att efterse ”och granska, huruvida de gjorda elier förordnade ut”betalningar af StatsMedlen icke öfverstigit beloppet ”af de HufvudTitlar, hvilka uti R. Sttrs, vid nästför'”flutne Riksdag uppgjorde Statsreglering, blifvit fastställde, och öro grundade på behörigen upprättade Betänkanden, N.‘o 353. 221 /Stater eller Konungens med vederbörlig contrasigna''tion utfärdade anordningar, samt styrkte med behörige ”qvittencer af dem som medlen emottagit.” Men Statsutskottet har dock härförutan det åliggande, ”att utröna, pröfva och föreslå det, som till Statsoch Riks”gäldsVerkens behof erfordras”; och om än, i anseende till granskningen, R. St:rs Revisorers befattning emelian Riksdagarne är likartad med den, StatsUtskottet under Riksdag utöfvar, företer sig ändock således en betydlig skillnad emellan Utskottets och Revisorernes behof af andre upplysningar j än dem, som sträcka sig blott till åtgärden af afslutade räkenskapers granskning. I följd häraf och då Revisorerne icke kunna sjelfve meddela några föreskrifter eller besluta förändringar, utan endast få göra anmälan af de förhållanden som synas dem anmärkningsvärde, har en utsträckning för dem af granskningen till visse delar af redovisningen, emot ordalydelsen af 68 §. Riksd.-Ordn., synts Utskottet desto öfverflödigare, sorn, enär Protocoller och Bref icke kunna anses för annat än verificationer till afslutade räkenskaper, granskningen deraf i alla fall måste, i bredd med de urs räkenskaper hvartill de höra, af nästföljande Revisorer verkställas; och derförutan äfven de upplysningar öm Statsförvaltningens gång, Nationen äger rättighet att erhålla, icke böra annorlunda, än i ett behörigen utredt och fullständigt skick densamma meddelas.
Pluralitet fattade beslut, att vägra ali ersättning för dc förluster genom sådane uppbringningar, som efter skedd utredning och pröfning, kunna hänföras tili de förhållanden, hvilka finnas upptagne uti Riksens Ständers underdåniga svar af den 18 Julii 1812, uppå Kongl. Majrts Kådiga Proposition, vid nämnde ars Riksdag, angående Riksgälds Conloirets Utrikes Skuld. Uti denna Nådiga Proposition har Kongl. Maj:t, efter Nådig framställning af den våda, uti hvilken Riket genom dess utländska skuld sig befann, och det lidande, som en del Svenske Medborgare måst vidkännas, så väl genom uteblifven och af Franska Regeringen vägrad betalning af deras i Franska Länder egande bestyrkte fordringar, som ock det äfventyr en annan del af desse Medborgare löpte, att icke blifva .ersatte för dylika ännu outredde fordringsanspråk, och sednare timade förluster, förestält Ständerne nödvändigheten ej mindre att upprätthålla Sta ts-Utsko t tets Be t änkan den. 147 Staten än dess lidande undersåtares välfärd.
Riksens Ständer hafva, vid öfvervägande häraf, för nödigt ansett, ej mindre att, då vid Socken sta ro nior öfver lägg ni riga me icke angå några slågs onera eller pra?siationer, utan , endast hvad för ordningen och sedligheten inom församlingen iakttagas bör, rösträttighet matte få utöfvas af alia dero, som ega en sådan rättighet vid Prestval sig förbehållen, utan att de, hvilka bruka andras jord, skola derifrån undantagas, än ock att, till befrämjande af liv^r och en Socknemans rätt, att bevaka och fullfölja sin' talan, det bör åligga Pastor, att vid slutet af hvarje Sockenstämma tillkännagifva, när det dervid hallna Protocoll kommer att justeras; Äfvensom Riksens Ständer i afseende på tiden till besvärs anförande olver, så väl Sockenstämmosom Kyrko-Råds beslöt, funnit följande böra iakttagas, nemligen: att, då Utdrag af Suckenstammo-Protocoll enskild person tillställes, eller Kyrko-Råds beslut för enskild äfkunnas, bör bésvärs-anvisningen, i förra fallet tecknas å Protocolls-Utdraget, och i det senäte muntligen meddelas; att deremot Sockenstämmo. eller Kyrkoråds beslut, de der angå en hel menighet, böra från Predikstolen afkunnas, jemte tiilkännagifvande för den missnöjde, att, sist inom 14 dagar derefter, vid talans förlust, hos Pastor begära anvisning till besvärens anförande hos E. K. Mits Befallningshafvande elier Consistorierne, att besvärs-tiden der. efter må räknas frän den dag, då anvisningen för desammas anförande meddelades, samt att i SS Underdåniga tSkrifvtlttr. Öfrigt någon annan, anmälan om missnöje icke må vara af noden, utan besvärandens talan an'aes bevarad, enär den fullföljes uti ofvan föreslagna ordning.
Icke så, sade Dschingiskan, menniskans största förnöjelse är att besegra sina fiender, att jaga dem för sig, att plundra dem, att se deras barn gråta, att rida deras hästar och omfamna deras qvinnor. (Histoire de Mongols par D’Ohsson). Se der den ursprungliga eröfringslustan, alltifrån den tid, då Nimrod var en stor jägare för Herranom! Men Christus har sagt, att de sagtmodige skola besitta jorden. – Och vi tro ännu på hans profetias fullbordan. Persisk tröst. Hvar lifvet är, är sorg derhos, Men vexlar i ett nu; Och gå ej sorgerna sin kos, – Så går väl du. Tempora mutantur. I Generalstaternas församling i Frankrike år 1614 (den sista före Revolutionen) sade Presidenten De Mesmes, Deputerad för tredje ståndet, till Adeln; ”Frankrike är vår gemensamma moder, och har fostrat oss vid samma bröst. Vi äro de yngre bröderna, behandlen oss såsom sådana, och vi skole ära och älska eder. Yngre bröder ha stundom upphjelpt de familier, som de äldre ruinerat.” Detta tal upptog Adeln ganska illa, och dess President förebrådde tredje ståndet på stället, att det ville upprätta broderskap med Adeln. Följande dagen besvärade sig Adeln högtideligen hos Konungen öfver den lidna skymfen, hvarvid Presidenten sade: ”Hela Historien lärer: att börden gifvit detta stånd ett sådant företräde, och så skiljt det från det öfriga folket, att det aldrig dermed kan ställas i jemförelse. Folket njuter genom Adelns ansträngningar fredens beqvämligheter. Det är nästan utan undantag de båda öfriga stånden underdånigt; och likväl vågar man förlikna sig vid oss. Jag skäms att upprepa för Eders Majestät de uttryck, hvarmed man förolämpat oss. De likna, Sire, Eder stat vid en familj, tala om tre bröder, och våga det uttrycket, att den yngre stundom bättrar, hvad den äldre felar. I hvilken usel belägenhet äro vi nedsjunkna, om sådant är sant? Hvartill tjena så många utmärkta tjenster sedan uråldriga tider, så mycken ära och värdighet
Iunkare. Herr Grefwen och Landtmarskalken tilkännagaf at Friherre ^VranZei, och Grefwe 6 Lilienstolpe, Larl, afsagt sig sina rum bland första Clasiens Herrar Electorer; samt likaledes Herr Weidenheim, OLri, Fullmägtig för Friherre Hummelhjelm, sin plats bland sörsta ClaHens Ledamöter af Lag - Utffottet. Föredrogs följande: Utdrag af Protokollet hällit hos Riksens Högloft. Ständers Banco-Utffvtt Ven 28 Julii 1809. S. D. Sedan Kongl. Maj:t i Räder, under den 26 uti innewarande mänad til Riksens Ständers kännedom och öfwerwägande täcktS framställa, huruledes, dä Kronans alla räntor och inkomster, ehuru icke medtagne fördepantförskrifningar, som deraf för Riksgälds-Contoirets Utrikes uptagne Län, före detta blifwit gjorde, likwäl, enligt hwad Kongl. Maj:t för StatS - 664 Den Zi Julli. StatsUtskottet fullständigt lätit utreda, icke, pä flere 100,000 Rd. nära, smara emot StatsWerkets utgifter, nägot af defle räntor och in. komster säledds, utan at Stats-Werket derigenom skulle bringas i en ytterligare förlägenhet, och i oreda, ej kunna til Banquens säkerhet för dctz til Rikets uprätthällande gjorde och än widare til görande förskotter pantsättas, eller Banguen uti nägon sädan förpantning äga en rverkelig och full säkerhet: Men at Kongl. Mast deremot, alltid beredwillig at i hwad pä Kongl. Maj:t ankomma kan, gä Riksens Ständers afsigtcr til mötes, hade, efter infordrade uplpsningar, ansett ägande rätten af Kronans i 77 § af Regeringsformen upräknade tilhörigheter. neml.
Härtill kommer manskapets beklädnad och utredning, hvartill särskilda anslag finnas af Ständerna anvisade, och rörande hvilka längre fram närmare uppgift och redovisning kommer att lemnäs. Således upptagas icke här de för sådant ändamål erforderliga kostnader. Vidare torde aflöning till befälet ifrågakomma under den tid, då eliterne icke gemensamt med gamla stammen kunna exerceras, hvilket inträffar dels under andra beväringsåret, då eliterne skola undergå 15 dagars vapenöfning, innan regementsmötet börjar, dels äfven möjligen någon gång under de på följande 3:ne åren. För förstnämnda år kan visserligen denna kostnad beräknas på samma sätt, sorn för den öfriga beväringen, eller till 250 Riksdaler för hvarje etthundrade man, hvilket skulle göra 2 Riksdaler 50 öre för hvarje elit; men för de påföljande åren kan deremot icke någon beräkning uppgöras förr, än det blifver närmare bestämdt, huru med eliternas vapenöfning då kommer att förhållas. Emellertid har redan i det föregående blifvit antydt, att en tillgång för befälets aflöning kan beredas genom förräntande af de medel, som årligen skola afsättas, för att vid slutet af sista årets möte utbetalas till eliterna såsom gratifikation. Om räntan af dessa medel beräknas till fem procent, som i allmänhet torde kunna erhållas, så uppkommer på sådant sätt en räntevinst å den för hvarje elit afsedda gratifikation, uppgående till Riksdaler 5: 62 öre, utan att ändock taga i beräkning de medel, hvilka till förhöjda gratifikationer för befordrade eliter blifvit afsedda. Henna räntevinst blifver således mer än tillräcklig att betäcka aflöningen till befälet under det år, för hvilket denna aflöning på förhand kan beräknas, och den lemnar derutöfver ett öfverskott, som efter all sannolikhet blir tillräckligt äfven för de påföljande åren, i händelse någon särskild godtgörelse för eliternas exercerande då skulle ifrågakomma. På sådan grund torde det icke vara erforderligt att bland kostnader för eliterna uppföra något särskildt belopp för befälets aflöning. Ytterligare uppstår någon kostnad derigenom, att blanketter till kontrakt ined eliterna skola tillhandahållas vederbörande militär-belälhafvare.
Man skall finna, att hennes sträfvanden, just derigenom att de upplösa sig sjelfva och förete sin ändlighet, i sjelfva verket adlas till oändliga, upphöra att vara individens och öfvergå till mensklighetens. Så skall äfven dramat finna poesi nog i dagens händelser, och en poesi, som anslår hvarje bröst, emedan den i dem lefver. Lyriken skall upphöra att vara en ängslig veklagan, som hvar och en vid minsta skoskaf kan uppstämma, och skall såsom förr uttala det i stunden eviga, det himmelska i det alldagliga, jordiska, hvars närvaro ligger öppen för siaren, ej för hvarje mullvadsblick. Det är dock ej sagdt, att endast nutidens förhållanden borde blifva konstens föremål. Hvarje tidehvarf, hvarje verldsåskådning stämplar äfven det förflutna med sin prägel, och uti en sådan ständig omskapning består det förflutnas lif i det närvarande, dess eviga utveckling. Men om en poesi sålunda kan uppstå, som anslår tiden, hvarföre också icke en skulptur och ett måleri? Finnes andan, så skall den snart ge sig form. En madonna med klädning och halsduk, ett helgon i byxor, en påfve med krona skulle säkert ej anslagit Grekens skönhetssinne, och nu stå de för oss beundrade i Italienarnes mästerstycken. Äfven dessa yttre tillfälligheter kunna ej sakna en sida för skönhetssinnet, åtminstone ej vara helt och hållet slutna för en idealiserande, poetisk uppfattning. Men det är ej dem, det isynnerhet gäller, utan den sköna menniskoformen. För vår tid måste denna bestämmas af uttrycket, endast troget framställa den verksamma, handlande anden. Gör den detta, så är den i och för sig skön, och närmar sig antikens formskönhet i den mån, den har att framställa en skön själ, i ädel handling. Skulpturen skall kanske icke kunna uppehålla sig såsom statybildhuggeri, men den skall deremot med förut icke uppnådd konst bilda grupper och framställa handling, likasom måleriet. Till form skola båda hinna, så snart konstnären kan dikta ur fullt bröst, kan uttala en anda, som hos honom verkligen lefver och har varelse.
Utdrag den a3 Mars 18*9. 109 S. D. Vid justering af Expeditions-Ulskottets förslag, N:o 41 , till Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående afskrifning i räkenskaperne utaf Nummer-Lotteriets fordran hos Hamnbyggnads-Directionen i Helsingborg, blef samma förslag, i afseende på befunnen otydlighet i första punkten , till Expeditions-Utskottet återiemitteradt. Från Vällofl* BorgareStåndet* S. D. Till Stats-Utskottet femitterades: Ito Herr Mundi anförande, hvaruti hemställes, att Rikets Ständers Utskotts Tjenstemän och Betjening under innevarande Riksmöte måtte vid hvarje månads slut utbekomma de dem beviljade arfvoden och tractamenten , och 2:0 Herr Stähles , i anledning deraf, gjorda framställning, att Ståndens Secreterare, Cancellier och Vaktbetjente tnS af enahanda fötmon blifva i åtnjutande, S. D. Vid förnyad föredragning lades till handlingarne Constitutions-Utskottcts Memorial, N:0 8, med Utlåtande Öfver tvänne anmarkningsanledningar emol rådgifvande åtgärden , i afseende på den nya Riddarbus-Orduingen. lio Prof. Utdrag deh 23 Mars 1829* S.
Exc. Hr Gr. o. Landtm, med erinran, att den förev:de §:n endast handlade om sättet för debiteringen och upbörden af landstingsmedlen. Hr von Kraemer: Efter Hr Gr:ns o. Landtmms nu till kännagifna meddelande, ber jag endast att få sluta med den förklaring, att orsaken hvarföre jag vid denna § uppträdt, för att åstadkomma någon förändring i afs:de på expeditionen af vid landstinget förekommande ärenden, var den, att jag ansåg denna §:s innehåll närmast stå i öfverensstämmelse med de föreskrifter, Den 15 Oktober. 231 sorn i detta afs:de borde stadgas, och det var för att afhjelpa åtskilliga bristfälligheter deruti, som jag tänkte föreslå, att 11. o. Ad täcktes besluta införande på lämpligaste ställe af en § af enahanda lydelse med den i Borgmästare Stolpes förslag till lag om landsting förekommande 22:dra §:n, som lyder: »Konungens Befh:de åligge tillse, at.t landstings beslut må, genom kronobetjeningen och socknenämnderna, der så lämpligen ske kan, eller ock genom de särskilta styrelser och befallningsmän, sorn landstinget kan för sådant ändamål utse, varda till verkställighet befordrade». Efter härmed slujtad öfverläggning och uppå framställd propos. , afslog R. o. Ad. komiterades förslag till §:ns lydelse oeh biträdde BorgareStits dermed fattade beslut. Hr von Koch, Nils Samuel: Som jag ej deltagit i diskussionen hvarken vid den 47:de, 48:de eller 49:de §:n, anhåller jag till protokollet få anföra min reservation emot de beslut, sora vid nämnde §§ blifvit af R. o. Ad. fattade. Häruti instämde Hr Hjärne, Harald. Tillkännagåfvos vara antägna af MedStmloch biföllos. § 53. Tillkännagafs vara antagen af MedStra. Gr. Sparre: Det synes mig, att den ^-fördelning af upbör den, som i denna § blifvit bestämd, är något för hög. För min del hade jag velat yrka någon nedsättning i densamma, men då §:n är af 3:ne
Flere medlemmar såväl bland solisterna som bland köroch kapellstaten hafva varit och äro sjuka. Sålunda måste den till i tisdags annonserade föreställningen af » Romeo och Julia » till f Jljd af flere sjukdomsfall inställas. Under inöfning är Mozarts » Figaros bröllop » med hr Brag i titelrollen. Öfriga partier i operan utföras af fru Ostberg (grefvinnan), fru Edling (Susanna), fröken Karlsohn (Cherubin), fru W. Strandberg (Marcellina), hr Johanson (grefven), hr Strömberg (Bartholo), hr Rundberg (Bazil) och hr Grafström (Antonio). Operan » Gioconda », som var ämnad att gifvas i början af januari, torde nu, sedan repetitionerna åter börjats, varda färdig till uppförande i slutet af må- naden. - Den dramatiska afdelningen förbereder för närvarande » Egmont ». Vasateatern uppförde i tisdags för första gången Offenbachs gamla bekanta opera-buffa » Frihetsbrö- derna ». Premieren hade lockat en fulltalig publik, som med det lifligaste bifall hälsade de välkända melodierna. D e uppträdande gjorde ock sitt allra bästa. Hr Varberg briljerade i sin gamla glansroll söm röfvarkaptenen Montedafiore, och hr Strömberg var mycket rolig som den gamle stelbente röfvaren Pietro. Bland de kvinnliga sujetterna togs priset af fröknarna Ekström och Grönberg som resp. Fragoletto och Fiorella; fröken Johnson var äfven bra på sin plats som den unge hertigen af Mantua. För öfrigt blef det vokala i allmänhet betydligt bättre tillgodosedt å den kvinnliga än å den manliga sidan. Operabuffan gick i sin helhet bra och synes hafva alla förutsättningar i behåll att nu som fordom locka många fulla hus. Ett vackert arbetslif. En i hufvudstaden, synnerligen å Söder, mycket bekant kvinna, ägaren o c h innehafvaren af firman C. Kihlbergs lånbibliotek o c h bokhandel, mamsell Johanna Fredrika Söderberg ingick i lördags i sitt 79:de år.
Hvad dernäst angår bevillningsafgiften för ca. pitaler, så synes den föreskriften, nu är gällande, om räntelic]viden emellan fordringsägare och gäldenärer, antingen böra alldeles upphäfvas, och capitalisterne sjelfva erlägga be* villning för utiånte capitaler eller ock. om det möter svårigheter, att at Utskottet sådan föreskrift föreslås, att dan icke, sorn nu stundom händer blovér en död bokstaf, utan tillämpning, men fordringsägaren deremot vid större ansvar äo hittills, må förbindas att medgifva bevillningsafdrag, till förekommande af det förhållande, som nu stundom torde inträffa, att dea som har både fordringar ock skulder, m'n icke är i tillfälle att afbörda de sednare med de förra måste medgifva afdrag i det för.* ra förhållandet, m-n likväl icke får tillgodonjuta samma rätt i det sednare och derigenom studnar i en förlus', som han icke komme at& vidkännas, om fordring ägaren directe erlade sin bevillningj men skulle icke correctivee kunna utfinnas emot så beskaffade missbruk * som jag likväl förmodar skulle kunna föresl&s, så anser jag det vara moraliskt rättare, och för Staten nyttigare, att Capitalisterne directe sjelfve erlade bevillning, då ledning kunde tagas ifrån föreskrifterne för förmögenhetsafgiftens utgörande än att föreslå föreskrifter, som. i Ben 12 Maji f. ni. 123 af erfarenhetens upplysning, man förutsåg, skulle blifva utan efterlefnad; och som hos åtski 1 lige torde föranleda till en obehaglig Villrådighet hvad i så beskaffade omständigheter rätteligen vore att iakttaga. Hvad dernäst, och i synnerhet förekommer anmärkningsvärdt är, ätt Utskpttet, i afseende pä det vig. tigaste föremålet för dess granskning, nemligen den hittills gällande föreskriften om en bestämd bevillningssumma för hvarje Län eljer så kallad minimitabell, helt enkelt förklarat: det kommer en minimiafgift att faftjlällas, utan. att motiveradt med upptagande af skäl och motskäl, framställa de öfvervägande, såsom grunn der för Utskottets beslut.