Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att Shakspeares stycken sättas upp på ett lysande sätt, skadar ju icke, kan till och med vara en vacker hyllning åt mästerverken och det brukas nu mera i England, men att göra uppsättningen ovanligt praktfull, är dock icke ovilkorligt nödvändigt för stycken, hvilka, äfven om de spelades i en lada, äro af samma mästerliga verkan. Hvad som deremot borde vara oundgäng-ligt är att icke synda mot sannolikheten och på samma gång mot Shakspeares egna anvisningar. När Antonio och hans vänner vid styckets början göra hvarandra sina förtroliga meddelanden, sker detta visserligen på öppen gata, såsom författaren föreskrifvit, men det är väl icke sannolikt, att det kan ske midt i folkvimlet, såsom det nu är anordnadt på Stora teatern. Herrarne tala helt högljudt, utan att besväras af det myckna folk som svärmar omkring dem, ej ens af att en tiggare en £od stund står orörlig vid deras sida och hör på dem, och likväl är det ganska enskilda angelägenheter som af-handlas, af den art, att de väl icke rimligtvis borde afhånd-las coram populo. En gata i Venedig, heter det. Hvad är en gata i Venedig? Jo, i de allra flesta fall en liten, trång gränd, der det vanligen är alldeles folktomt. Icke bör företrädesvis dermed menas en stor plats med ofantligt mycket folk. I närvarande shakspearska fall är detta senare bestämdt alldeles oriktigt, och det oriktiga hjelpes icke derigenom, att det myckna folket, såsom en tidning redan anmärkt, håller sig så onaturligt tyst. Detta förvärrar det ofördelaktiga intrycket, ty derigenom höres ju herrarnes samtal så mycket lättare af ett stort antal personer. “ Anmärkningen är småaktig, " säger kanske hr Chri-stiernsson, men då har han orätt, ty anmärkningen härleder sig icke af något begär att klandra eller att göra sig vigtig, hvilket ju vore lika löjligt som ändamålslöst af en fullkomligt obekant person, utan af en gammal teaterväns öfvertygelse, att ingenting bör på teatern tålas, som kan störa illusionen samt att framför allt hos Shakspeare på scenen ingenting får förekomma som svär mot sanningen.
Exc. Hr Gr:n o. Landtm:n, att i afseende på 1 mom. af § 8 följande yrkanden blifvit framställda, nemi.: af Gr. Mörner m. fl., att mom. måtte återremitteras; af Hr Fåhraeus, att B. o, Ad., med afslag å morn., skulle i stället antaga ett så lydande stadgande: ”Den skattskyldige, hvars alla årsinkomster sammanräknade icke öfverstiga 1,500 rdr, vare fri från bevillnings erläggande enligt § 6 för följande del af inkomsternas belopp, nemi. ogift man eller enkling för 250 rdr, ogift qvinna Den 15 Maj. 131 eller enka för 150 rdr, äkta makar gemensamt för 400 rdr samt föräldrar dessutom för 50 rdr för hvarje eget äkta barn under 12 år, som af dem uppfostras”; af Hr von Koch, att mom. skulle erhålla följande lydelse: ”När alla de utaf kapital eller arbete uppkomna årsinkomster, sammanräknade, icke öfverstiga 1,800 rdr, äro 400 rdr derutaf fria från bevillning”; samt slutligen af Hr Beutersvärd, att mom:ts innehåll skulle blifva följande: ”När alla de utaf kapital eller arbete uppkomna årsinkomster, sammanräknade, icke öfverstiga 1,500 rdr, äro 300 rdr derutaf fria från bevillning.” Härefter framställdes propos, på återremiss af förevarande mom. i § 8 och besvarades med ja. Den öfriga delen af § 8. Hr Palmerantz, Johan Mauritz: Enligt mitt förmenande, har Bevilln:sTTtsk:t vid uppställandet af denna § uteglömt en art., som efter förslagets nuvarande ordalydelse skulle komma att erlägga bevillning, nemi. husbehofsqvarnar och sågverk. Som jag hoppas, blifvcr äfven denna del af §:n återremitterad, hvarföre jag blott i förbigående velat fästa Utsk;ts uppmärksamhet på detta förbiseende. Jag anhåller om återremiss, Gr. af Ugglas:
Hrr Elektorers lista vid val af en ledamot i Bevilln.Utsk. att inträda under den tid af fjorton dagar, räknad från och med d. 5 innevar:de Mars, ordinarie ledamoten JV2 1741, Hr Wolffelt, Mauritz Constantin, erhållit tjenstledighet; och befanns dertill hafva blifvit utsedd: FYih. Gyllenkrook, F. G. Föredrogs ånyo K. M:s d. 1 dennes ankomna och på bordet lagda Nåd. Propos. till R. St:r, ang:de ett anslag af 25,000 R:dr till upförande af en ladugårdsoch en mejeri-byggnad vid Ultuna Landlbruks-Institut. Frih. von Kraemer, Rob. Fredr.: Med aniedn. af i Hederv. BondeSt. gjorda anmärkn:r vid den nu föredragna Kongl. Proposm, utbedjer jag mig att få afgifva några genmälen, och anhåller vördsamt, att detta mitt yttrande må fä åtfölja remissen till StatsUtsk. Man lärer nemi. sagt: l:o Ali en mejeri-byggnad är öfverflödig vid Ultuna. Jag anser åter alf just vid ett väl ordnadt, allmänt Landtbruks-Institut är af högsta behof päkalladt, att en mejeri-inrättning der finnes, så fullständig som möjligt, så att ostoch smörberedning der må kunna inläras efter förbättrade methoder; helst i en tid, som nu i Sverige, dä allmänna upmärksamheten blifvit så alfvarligt fästad pä denna vigtiga del af Landthushållningen.
2:o om förnyadt anslag till Lagberedningen; gifven Stockholms Slott den 9 November 1847. 3:o angående rättighet till pension för åtskilliga vid fångvården antagne tjenstemän; gifven Stockholms Slott den 9 November 1847. 4:o angående Staden Marstrands utseende till etablissement för ve stra sjöförsvaret; gifven Stockholms Slott den 9 November 1847. 5:o i fråga om tillvägabringande för Statens räkning af en Lotsoch Båk-inrättning å Götha Kanal samt de sjöar, hvarigenom den ledes, äfvensom å Götha-Elf; gifven Stockholms Slott den 9 November 1847. 6:o i fråga om indragning af Hof-Jaktvarfvet härstädes; gifven Stockholms Slott den 9 November 1847. 7:o angående nedsättning uti den af Stora Kopparbergs Bergslag utgående Kopparräntan från hvart 10:de till hvart 3Ö:de skeppund af tillverkningen, samt upphörande af allmogens inom åtskilliga socknar af Stora Kopparbergs län skyldighet att in natura till Bergslaget leverera deras hemmansränte-, mantalsoch qvarntullskol; gifven Stockholms Slott den 12 November 1847. 8:o om upphörande af s. k. nådårsoch liggetids-besparingar vid tillträden af embeten och tjenster på Rikets Stat, samt om årliga anslag till Arméens och Civil-Statens Pensions-kassor och Amiralitets Krigsmanskassan såsom ersättning för de inkomster, dessa kassor af nämnde besparingar åtnjuta; gifven Stockholms Slott ^en 12 November 1847. 9:o angående medel till slutligt liqviderande af köpeskillingen för 'en till ny lokal för myntoch kontroll-verken inköpt egendom, äfvensom till betäckande af öfrige med dessa verks flyttning förenade kostnader; gifven Stockholms Slott den 12 November 1847. 10:de i fråga om Båtsmans-beklädnadens öfvertagande af kronan emot en viss afgift dertill af rustoch rotehållarne; gifven Stockholms Slott den 9 November 1847. 11» angående löntillökning för Lots-personalen; gifven Stockholms Slott den 9 November 1847.
245 Öfverskott derå kan uppkomma; och då Utskottet , utan afseende på livad i BåtsmansVacanceAfgift till StatsVerket inflyter, föreslagit Summan af j5,ooo R:dr såsom det högsta Utskottet ansett RiksStatens tillgångar för det ifrågavarande behofvet nu kunna medgifva, anser sig Utskottet böra vidhålla dess i förra Betänkandet härom yttrade mening. 3:0 Utskottet har, för att ådagalägga dels behofvet af den förstärkning i Tionde HufvudTitelns Anslag, som K. M:t i Nåder åsyftat, genom äskande af serskildta Medel för Båkoch Lotslnrättningen, dels nödvändigheten af inskränkningar och besparingar i Utgifterne för Sjöförsvaret, så vida de med för handen varande tillgångar skola kunna bestridas, till R. St:r inberättat resultatet af dess i detta afseende gjorde undersökningar; och förekommer ibland de af Utskottet uppgifne omständigheter, att Flottan, genom åtskillige af K. förvaltningen af Sjöärenderne afslutadc Contracter otti EkevirkesLeJverancer, kan anses vara betydligen skuldsatt. Härvid hafva i V. BorgareStåndet, af Hrr Ståhle , Santesson och Hemberg, samt i H. BondeStåndet af Casper Wijkman, anmärkningar blifvit gjorda, hvilka hufvudsakligen öfverensstämma deruti, att, då K. M:ts Nåd. Proposition tillkännagifver, det Flottan redan var skuldsatt för contraheradt Ekvirke men ytterligare upphandling deraf för någon tid kunde undvikas, det förefallit oväntadt, att likväl dessutom tvenne Contrac.ter om högst betydliga lefverancer af utländskt Ekvirke blifvit afslutade korrt före och under Riksdagen, hvar - 246 Stats-U tskottets igenom cn skuldsättning alagts Staten för öfver ftdels Million, innan R.
StatsUtsk. har afslagit den af Frih. von Kramer gjorda motion, hufvudsakligen på den grund, att man svårligen kunde finna någon tjenlig föreståndare för institutet. Jag tror att delta icke är svårt. Jag föreställer mig, att en föreståndare för ett landlbruks-institut icke behöfver vara någon egentlig veltenskapsrnan, deremot mera en man med ordningssinne, sorn kan vårda inrättn:ns alla ekonomiska delar, deruti biträdd af vederbör, lärare; och en sådan person tror jag icke vore svår att (inna. Hvad angår anskaffandet af lärare, som kunna undervisa uti det theoretiska och praktiska af jordbruket, så förmodar jag, att sådana kunna erhållas från Degeberg — eljest vore denna inrättning, efter en tillvarelse af Öfver ett decennium, föga värdt af någon uppmuntran — och lärare uti de veltenskapliga ämnena kunna säkerligen et hållas från det närbelägna universitetet. För öfrigt får jag fästa uppmärk - Den i5 Maj f. m. 6 8<j märksamheten derpå , alt här icke är fråga om någon contant uppoffring, om Frih. von Krasmers motion bifalles. Ytterligare har Utsk. sagt, att beredandet af medel för inrättande af landtbruks-institut borde öfverlemnas åt den enskilda omtänkan. Jag tror, att hvarken academicr, gymnasier eller dylika publika läroverk af enskilda blifvit grundlagda, och att således äfven lindervisnings-anstalter uti landtmannayrket borde lemnäs på Statens bekostnad, på det att landtmannen i delta afseende ej må vara mera vanlottad än Statens öfriga medlemmar. Hvad åter angår det af Hr von Rosen begärda anslag till inrättande af ett landtbruks-institut vid Orup i Skåne , synes mig beviljandet deraf vara mycket billigt, äfven af det skäl, att delta institut redan på enskild bekostnad har en grundfond af 20,000 r:dr b:co, emedan en landtegendom för denna summa till detta ändamål är inköpt. Jag får således tillstyrka, att de af Hr von Rosen begärda 3ooo r:dr mätte beviljas.
De hade kommit på ett kapitel, som för Baremann var af högsta intresse, minnen från hans ungdomstid. Ni tror då, att man icke kan älska mera än en enda gång sade lagmannen ni menar, att efter en olycklig ungdomskärlek hjertat blir en ofruktbar ruin. Jag tror icke så; jag menar att menniskohjertat har ett stort förråd på kärlek; jag håller före, att man kan älska rent och sannt mera än en gång, blott ett föremål finnes värdigt. Låt så vara genmälte målaren men hvar skall jag finna detta föremål. Hvar skall jag finna ett väsende, i hvars umgänge jag ville bada min själs förbleknade minnen, och ett väsende, som icke förkastade dem och min ringa gärd. Tryckande varmt Baremanns hand, sade lagmannen: David Baremann, jag menar, att min dotter kunde för dig göra lifvets högsommar solbelyst och lifvets höst icke kulen. Jag tror, att Saida är för dig. Baremann var en man väl förberedd på alla vändningar i lifvet, men icke på en sådan som denna. Han blef förvånad, rörd och stum. Slutligen sade han: Åt mig, en fattig konstnär, vill herr lagmannen ge sin dotter. Mig en medelålders man skulle då tillfalla en ung, blomstrande ros! Herr lagman skämtar ... det vore en i sanning för stor uppoffring. Hvad skulle jag ha att skänka henne! ett förbleknadt hjerta. Nej så skall det icke vara. Hör mig Baremann, och du skall icke anse en fader för blind, för det han förstår sitt barns värde, icke för löjlig för det han bjuder ut sin dotter I din ungdom misskände jag dig och var emot dig afvogt sinnad. Utan skäl trodde jag, att min Ingrid hade ett hjerta äfven för dig. Om detta hjerta ville jag vara ensam och jag hatade dig, jag drog mig undan den gång du af mig begärde råd, hjelp och understöd, och måhända blef du derigenom en fattig flykting. Men när min Ingrid sina sista ögonblick sade mig hvad hon förut ofta sagt, att hon aldrig älskat dig, så förstod jag att man i dödens grannskap icke plägar ljuga.
Till lika straff vare den förfallen, som olofligen genom trycket kungör förenämnda handlingar, i händelse vården deraf blifvit honom anförtrodd, men han icke förut, vid något bestämdt hög - i4 Bil. till Conslit.-Ulsh:s Memorial, IS:o 5l, re ansvar, vore förbunden att dem ej uppenbara. Sådana, Försvars-Verket beträffande, bos Krigs-Collegium, Förvaltningen af SjöÄrenderna eller General-Adjutants-Expeditionerna vårdade Handlingar, hvilkas offentliggörande kunde anses medföra våda för Rikets säkerhet, må ej, utan Konungens tillstånd, utlernnas Den häremot bryter, ansvare, såsom här ofvan sägs, allt elter sakens beskaffenhet. (Se 2 4 moni, 2 p.jf 2:0 Ministeriella Handlingar samt Diplomatiska Personers enskilta anteckningar eller berättelser om Ministeriella arend er må ej utgifvas eller utbekornmas, utan Konungens tillstånd, derest de höra lill ett sednare tidehvarf än för minst Femtio år tillbaka; Ej heller enskilta Bref, ulan deras tillstånd, sorn dem skrifvit och emottagil, så framt Brefven ej vore i något Rättegångsmål nödvändige; Ej heller några åt publik vård anförtrodda Deposita af Skrifter och Handlingar, utan deras tillstånd, hvilke derom förordnat, så vida icke samma Deposita, utan bestämd tid för deras förvarande, minst Femtio år förblifvit i allmän vård, Den häremot bryter, bote Femtio Riksdaler. (Se 2 4 mom, 3 p ) 3:o Uti hvad Rättegångsmål som helst, må en Part väl tillåtas alt, äfven innan Dom eller Utslag fallit, genom Tryck kungöra Bil. till Inlagor, Anklagelse och Besvär; Men honora åligge tillika, att, i sammanhang dermed, ofördröjligen trycka vederpai tens förklaringar, jemte den del af Protocollet och öfriga handlingar, som Domstolen pröfvar för sakens fullständiga uplysning oundgängligen nödig. Den häremot hiyter, höte Femtio Riksdal er.
Banco hädanefter skola ej mindre uti Riks-Staterne än ock uti de till grund derföre liggande Räkenskaper upptagas, efter en viss vid hvarje Riksdag bestämmande medel-cours, afsag Utskottet egentligen endast, alt Riks-Staten skulle förslagsvis till en vid Riksdagen calculerad Medel-cours uti Banco-Sedlar upptaga alla påräknade Inkomster och Utgifts-anslag i Utländskt mynt; men trodde dock tillika, att Utländske Myntsor - 83o Stats-Utskottets Betänkan ilen» terne på de Tittlar,der de förekommo, borde uti en inre Coluinn, i Kongl. StatsContoirets Memorial-Böcker, utföras, för att, efter Summering, reducerade till Svenskt Mynt, kunna till nästa Revision eller Riksdag mera tydligt utvisa hela åtgången af Utländskt mynt tillgrund för bestämmandet af detta anslag för en annan gång. Deremot liar aldrig Utskottets mening varit, att någon valuation efter medel-coursen, skulle ske uti Kongl. Räntekammarens Bok eller andra Cassa-Räkningar, hvilka, såsom innefattande speciell redovisning öfver contant uppbörd och utbetalning måste till Debet och Credit upptaga det verkliga förhållandet. Herr Friherre Wir séns erinran, att någon förslagsvis antagen oföränderlig medel-cours för 5 år ej kan till iakttagande, i den sistnämnde eller Räntkammare-Boken och dylika Cassa-Räkningar, bestämmas, är alltså, efter Utskottets tanka, grundad; hvadan ock Utskottet skolat till förtydligande af sin mening förklara, att med dess ofvannämnde Förslag åsyftas endast att, på sätt nu sagd t är, uti Riks-Staterne måga upptagas Stats-Verkets Inkomster och Utgifter i fremmande myntsorter, efter en sådan calculerad medel - cours; Stats-Utskottets Betänkaiulcn.
Utskottet har af fyra månaders erfarenhet funnit vådliga följder för allmänna säkerheten af Tiyckfrihetens missbruk vid Dagblads och Veckoskrifters obehindrade utgifvande, och det är naturligt, att verkningarne häraf snart förmärkas. Däremot verka missledda begrepp i religieusa och moraliska ämnen icke så hastigt, men torde också vara så mycket svårare att hämma, om de icke i början förekommas, och blifva af oberäkneliga följder, om de lämnas utan uppmärksamhet. Det är väl icke alla, som lika lätt komma i erfarenhet häraf, men för lärare yppas de snarast — och torde i sådant fall dessas önskningar mötas af benägit biträde och deras vitsord vinna det afseende, som sakens vigt fordrar. 6 82 Den 10 Oktober 1810 Må man härvid icke tro, att jag å Ståndets eller egne vägnar talar emot en nyttig uplysning. Det vore lika mycket emot egen öfvertygelse, som det vore att misskänna det Ståndets afsigter, hvars högst vigtiga pligt är att till ett så stort ändamål nitiskt bidraga. Men icke lärer det böra kallas uplysning, som kan förvilla och missleda begreppen hos den minst odlade del af Nationen; — desse, som icke kunna bedömma det sanna eller osanna i framställningen, men också lättare vilseföres, altid till sin egen skada och ofta till samhällets fördärf, i samma mån, som villfarelsen sprides och kan vara av farlig inflytelse på sedligheten. Och det är just detta, som kunde förvilla och missleda, hvilket jag önskade icke skulle genom desse smärre skrifter utströs bland vårt christeliga, vår dyra Religion tillgifna folk. Då vi i detta afseende hafva lugn och frid, hvarföre skola vi sjelf ve öppna fältet för stormarne och striderna? Det är väl sant, att det förslag, jag gifvit mig friheten utgifva, kan illuderas — men hvad är väl fritt från illusion? Den kan icke i allo förekommas. Skulle man i farhåga för den icke vidtaga, hvad vidtagas kan och hvarigenom likväl mycket godt kan beredas, skulle våra mesta bemödanden förfalla. Jag tror äfven i detta fall vara nödigt att icke låta allt ankomma på en slump.
Kmeriti-konder ieke lemna kör ändamälet erkorderlig tillgäng; körande detta an8lag, om det nägot är, till 8törre eller mindre del, klekve odi8poneradt, till ett följande är re8ervera8 oek lemna kidrag till nägon gäng saknade, alltid otillräeklige, viearie-arkvoden, när till aflred med kull penton ännu icke kerättigade ordinarie lärare mä8te ak giltiga skäl permittera8, oek ieke kunna äläggas 8törre arkvode till 8ina viearier, än en Herdedel ak den körut nog 0- tillräekliga lönen. Ned k vilken organisation ak Klementar-läro verken 80m keist, klir angelägenketen lika 8tor att kereda 1ik8l>ergning kör köräldrade 8kollLrare, oell kör kirkan ar det ak lika vigt att ieke med dem kelastas. Oenom en 8ädan Åtgärd, 80m den kär köre8lagna, lrvilken i 1mkvud8aken ökver6N88t8mm6r med 8i8ta 8kol-revi8ionen8 kör8lag, 8kulle till en ketvdkg del detta dukkla ändamäl kunna vinna8 oelr m^eket gagn keredas käde 8kolan ock kirkan. K:dr kör keredande ak tjenlig egen loeal kör n^a Olementar-skolan. Utom angelägenketen kör denna, 1ika8om andra, 8kolor, att ega egen loeal, klir det ak Kög8ta vigt att kunna kereda 8kolan tillkälle att nt8träcka 8in verk8amket, kör att derigenom ka ntröndt, kuruvida den der kegagnade lärometkod kan ut8träeka8 till ett ketvdligen ökadt antal lärjungar, utan att Kostnaderna kör undervåningen i 8amma mon körökas. 8tat8-lladets ökrige medlemmar under8tödde denna underdäniga kem8tällan, kvilken Kongl. Naj:t i lXäder kiköll. 53 19:0
Derjemte hafwa, uppä underdånig hemställan af Directionen för det i Stockholm inrättade Sjömanna-Sällskap, wise Comitterade blifvit utsedde, med updrag dels att granska en, genom SjömannaSälljkapets föranstaltande utarbetad, fullständig lärokurs i Sjömanna - till är 1838, till R:dr 15,882,264: „ 22,152,928: 1834, till . ar 1838, till R:dr 14,526,542 „ 19,498,926. yrket, dels att, sa fort ste kan, upgöra förflag till Navigations-Skolor i Riket äfwensom till föreskrifter angående examina för Navigationslärare, samt för befäl och under-befäl wid Handels-flottan, hwilka förflag sedermera böra öfwerlemnas till nytznämnde allmänna Comité för Handels-sjöfarten. I sammanhang med den efter sista Riksdag ar 1835 mfärdadeTuiltara oH Tulltaxa, blefwo föressrifterne rörande tullbewakning och tullbehandling ^iiiligarE' öfwersedde,^ och nya författningar i desia ämnen under loppet af samma ar utfärdade. Deha författningar, hwarigenom flere lättnader för handeln bereddes och underföknings-rätten efter olofligen införda waror med särffildta försigtighetsmått begränsades, komma alt undergå ytterligare granskning och omarbetning i sammanhang med den förnyade Tulltaxa, som efter denna Riksdag blir utfärdad. I likhet med hwad till sista Riksdag ägde rum, har Kongl. Maj:t lätit genom en i Räder förordnad Comité utarbeta förflag till en sadan taxa. Detta förflag, grundadt pä en fullständig och slutlig tillämpning af det sedan ar 1826 följda Tullsystem, skall till Rikets Ständer blifwa öfwerlemnadt. Ändamålsenligheten af berörde system ädagalägges bäst genom tull-uppbördens ständiga tillwext.
efter hemman» vårbet, utgåenbe brån# vinmått, och belS faflflallt vijja minimi#afgifter å pannerpmben famt för åt# fillige vib brånvinSbrånning begagnabe inrättningar; afven forn 38r i nå# gon mån förånbrat föreffrifterne och förhöjt afgifterne i och för minutering af bränvin, ofver allt betta, meb bet mera, forn hårmebegerfammanljang, håfve 38i utfårbat förlag till np författning, hvilfet, jemte ffrifvelfe af ben 22 nåflvifne februarii, blifvit till ^ongl. •jSJJajtt i tmberbånighet öf# verlemnabf. 9i 39-' (Efter bet Äongl. SDlaj':t, uti Eftåbig fjöropofition, förefTagit, att ben få fallabe (£urbue#afgiften måtte fortfaranbe utgå intill nalia SRilSbag, famt benfamma få anvånbaS gemenfamt för (EurhufenS och SajarettenS behof, få påfve Gf8i flabgat, att, hnfvubfafligajl till oenerifa fmittanS håmmanbe och utrotanbe, fall, intill nåflfommanbe OuTSbag, af hvarje mantalSfrifven perfon utgöras?
Det förvånade ej stort, att när kung Gustaf hade sin teater på Drottningholm, John Hall skulle ha sin i Götheborg, men nyfiken var man att se hur en enskild teater skulle taga sig ut. Man hade begapat den utifrån och, förvissat sig om att den just ej tedde sig så synnerligen ansenlig, fast den påstods rymma hundrade och tjugu sittplatser. Och när man talat om att teatern var utstyrd med lika mycken lyx som den berömda galavåningen, var detta ej förhållandet. De, som fått kasta en blick in i teatern, visste, att där fanns föga af sådana stuckoch bildhuggare arbeten, hvarmed John Hall hade låtit Frulli pryda salongerna inne i palatset vid Sillegatan och i all synnerhet rummen ute på landstället Gunnebo. Plafonden var visserligen försedd med ett par amoriner, som mellan sig höllo en sköld med herr och fru Halls sammanbundna namnchiffer, men det var också allt; väggarna voro bara och skulle på invigningsaftonen höljas och prydas med gröna guirlander och festoner för att något borttaga det nakna intrycket. Fåtöljerna voro emellertid bekväma och öfverdragna med rödt nankin, förhänget var måladt af densamme fransman, som förfärdigat dekorationerna; orkestern och scenen voro rymliga, ensemblen var således af en alltför täck skådebana, af hvilken man väntade sig mycket nöje. Den mångtaliga huspersonalen i det Hallska palatset var ifrigt sysselsatt, hvar på sitt håll, med förberedelser till fêten. Fullt med folk var det i det stora köket, där stektes och bakades, där refs och stöttes och garnerades. Stadens skickligaste kokmadam hölls ej stort bättre än en vanlig underköksa af den lilla röda och lifliga hushållerskan, mamsell Anderson, som var en af stadens snällaste hushållerskor och hade mycket vett. Brusque och häftig var hon alltid mot sina underlydande, och hon var det i dubbel måtto i dag, då hennes reputation stod på spel, och hon hade reda på att fru Hall satt däruppe i kabinettet och bara väntade, att hon skulle infinna sig för att öfverösa henne med sitt elaka humör. Mamsell