Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
På det med säkerhet må kunna controlleras, huruvida Bolaget behörigen iakttager hvad uti i.-sta, 2:<lra och 3:dje Momenten af föregående stadgadt är, bör årligen i Maji månad, å de dagar Förvaltningen af Sjö-ärendena derföre utsätter, en noggrann besigtning vid hvarje station, och derunder lydande depöts , anställas å de Bergnings-redskap och Instrument , sorn efter plan böra befinnas ; skolande vid denna förrättning ej mindre undersökas, huruvida Bolaget eger isin tjenst tillräckligt antal Betjente, om de äro boende på anvisade och lämpliga ställen vid kusterna , samt huruvida de, vid inträffade bergnings-tillfällen, gjort sig för pålitlighet och skicklighet kände , än ock af Kust-invånarne underrättelse inhemtas, om Bolaget med dem träflat beting om skyndsamt arbets-biträde, då strandningar förefalla. 3 §. För verkställandet af dessa Irtspectionsoch Besigtnings-förrättningar, utse och förordna vederbörande Konungens Befallningshafvande, inom hvarje af hafskusten begränsadt Län, en kunnig och derjemte pålitlig person , hvars innehafvande tjenstgrad ej må i värdighet öfverstiga de i 'yrde Classen af 1827 års Rese-regleineute uppräknade befattningar. Exp,-Utsk, Förslag till und. Om tiden för dessa förrättningars anställande underrättar Förvaltningen af Sjöärendena ej mindre vederbörande Konungens Befallningshafvande än Bolagets Direction, så tidigt, att Besigtningsmännen må kunna med Bolagets utsedda ombud , uppå bestämd ort och timma, sammanträffa. Genast efter slutad förrättning uppsättes deröfver en fullständig berättelse, af Besigtningsmännen och Bolagets ombud gemensamt underskrifven, deraf ett exemplar insändes till Konungens Befallningshafvande samt derifrån vidare till Förvaltningen af Sjö-ärendena, och det andra inskickas till Bolagets Direction. Skjutsoch Dag-tractamente för dylika förrättningar liqvideras af Bolaget, i enlighet med det af Kongl. Maj:t fastställda Bese-reglemente. 4 $• . Bolagets
Jag blef där mottagen som gäst och jag är riddersman och låter hellre skjuta mig. – Och hur blef ni där handterad? – Som en excellens. – Vi få se ... Nu lär det vara för sent. Lägg an! Skjut! En svärm polacker galopperade fram och högg med pikarna öfver stockarna, men den första salvan kastade dem ur sadeln. – Ohahå! Ohahå! – skallade det genom skogen, och ridande skuggor och långa led af fotfolk samlades så långt öga såg. I halfdunklet liknade de mörka busksnår, hvilka rörde sig i blåsten. – Jag tror vi få ett vackert parti med fienden, – sade Oxehufvud. – Vi äro fem och tjugu man och kring oss står väl fulla tre bataljoner. – Nu äro vi bara tjugufyra, – svarade Måns Fransöske och ryckte till sig musköten från en skjuten soldat. – Nu äro vi bara nitton, – sade Oxehufvud efter en stund. Kulorna regnade öfver trekanten och dödade man efter man. Så snart ryttarna veko tillbaka, slutade svenskarna att skjuta, men när tystnaden åter framlockade polackerna och ingaf dem tron att ingen lefvande längre befann sig bakom förhuggningen, möttes de genast af kulor och värjor och stenar och trädgrenar. Så fortgick den rasande striden timme efter timme. Oxehufvud smög sig utefter stockarna och räknade halfhögt: – Åtta, tio, tretton ... Nu äro vi inte fler. Ett dåligt tal. Han hade också fattat en musköt, och på knä plockade han upp ammunition ur patronköket på en fallen. – Kamrat! – sade han utan att resa sig och drog Måns Fransöske i nattrocken. – Jag for illa fram med kamraten i middags på träsket. – Nu äro vi bara sju, – svarade Måns Fransöske och laddade och sköt. – Men snart ha vi hållit ut i tre timmar. – Kamraten är inte den första, som visat mig, att de svenska inte alltid skola skratta åt sina sprätthökar. Sir kamraten, det händer ibland här i världen, att det, som börjar med en grann peruk, kan sluta med en grann gärning. – Nu äro vi bara två.
Så beskaffade permanenta deputationer af Representationen, som kunna med dess makt och myndighet pröfva och afgöra samhällets vigligaste angelägenhet, anser jag högst betänkliga och vådliga. Jag vill åtminstone ej med rnin röst bidraga till stiftandet af en lag, enligt hvilken en så mäktig och vigtig Corporation skulle under riksdagarnes mellantider fortfara. Jag kan ej heller inse nödvändigheten af en sådan oafbruten verksamhet hos det föreslagna särskildta Utsk., helst jag ej betvifiar, att ju, derest ett sådant Utsk., som nu ar i fråga, vid riksdagens början formeras, detsamma under en eller åtminstone t vunne riksdagar skulle medhinna pröfningen oell afgörande! af de dess behandling tillhörande delar utaf det nya lagförslaget. Deremot anser jag en ständigt fortfarande delegation af R. St. rakt stridande emot den grundsats, som för Svenska folkets representerande vid riksdagarna gjort sig gällande i Reg.Ftn och Riksd.Ordn. Jag är således förhindrad att obetingad! gifva min röst till förslaget i dess nuvar. form. Gr. Mörner: För nödiga förbättringar i vårt lagverk ifrar jag så väl som någon annan, men för öfverrumplingar fruktar jag med skäl. Jag anser hvarje förändring böra föregås af besinning, Att bereda en grundlagsförändring , hvarigenom tillfälle lill ett förhastande sysleme skulle kunna införas, anser jag för min del vådligt. Man har sagt förslaget ej vara aristncratiskt, derföre att ledamöterne af det föreslagna Utsk. skulle väljas af alla fyra Stånden. Det finnes aristocrati inom alla Stånden. Det finnes inom alla Stånden personer, som mer eller mindre vilja föra jernspira n öfver de andra och tvinga deras öfvertygelse. Det är ej K. M., sorn utnämner dessa aristocrater, utan helt andra förhållanden, som bestämma dem, Jag anser alltså ej det öfvervälde, som sådana personer kunna utöfva, vara mindre farligt för de andra. Jag kan ej ingå på den åsigt, som i detta förslag är antagen, Alt man deremot skulle kunna vinna ett nyttigt ändamål genom Gr. Spens’s förslag, anser jag temmeligen k lant.
Bankens Hufvudbok för år 1840, utbalancerar obetald folie-afgift för en enskild persons Assignerings-Räkning, under år 1839, med 172 R:dr Banco. 20 Som Révisorerne, i afseende härå, inhemtat, ej mindre att bemälde person, vid 1839 års slut, egt å sin räkning en behållning, stor 1,360 R:dr, derå sedermera assignerats tid efter annan samt sednast den 22 påföljde Mars då bela återstående behållningen är vorden uttagen, än äfven att Bankens fordran för den obetalde folie-afgiften derefter blifvit i Räkningshafvarens Concurs bevakad; så och till förekommande för framtiden deraf, att Banken icke må få vidkännas några förluster i dylika fall, hafva Revisorerne anmodat Banco-Fullmägtige låta tillse, det assignering icke sker å någon enskild persons räkning i Banken till högre belopp, än att den folie-afgift, som Banken tillkommer, alltid kan godtgöras af å Räkningen innestående behållning. För beredande af en skyndsammare inlösen af Publika Verks och enskilde personers på Banken utstälde Assignationer, för hvilka inlemnarne åstunda endast contanta medel, har den af Höglofl. Banco-Utskottet vid sednaste Riksdag, genom beslut af den 5 sistlidne Junii, godkände anstalt, från och med Juli månads böl jan varit i verksamhet.
Kronprinsen Gustafs åtgärd därvid var i friskt minne. Han skulle som konung sättas ur tillstånd att våga dylika och ännu vådeligare uppträden, hans makt inskränkas inom ännu trängre gränser, än den redan blifvit genom äldre författningar. Oviljan mot konungen underhölls med de kraftigaste medel af ryska hofvet, som för att behandla Sverge äfven som Polen, var högst angeläget att betaga den unga konungen all möjlighet att återställa rikets själfständighet och undandraga sig ett främmande ok. Till vinnande af sitt ändamål hade det rådande partiet det lyckligaste tillfälle genom den nya konungaförsäkran, som åt utskottet var anförtrodt att författa och förelägga konungen, innan hyllningen kunde ega rum och kröningen honom tillåtas. Som konungaförsäkran innehöll en förklaring eller tilläggning af regeringsformen och räknades af största vigt bland acta publica, så fordrades att samteliga stånden i dess beslutande skulle deltaga, i anseende hvartill deputerade af bondeståndet förordnades med säte och stämma i sekreta utskottet under afgörandet af detta granlaga ärende. Deliberationerna blefvo därigenom ännu mera bullersamma och vidlyftige och utdrogos från den ena månaden till den andra, utan att man kunde hoppas, det fostret ändteligen skulle framkomma i dagsljuset. Konungen förstod att därunder dölja sin otålighet, men allmänheten icke likaledes. Folk från alla landsorter voro samlade för att bivista kröningen, hvartill ännu ingen dager kunde skönjas. Allmänna missnöjet öfver det rådande partiet utbrast utan skonsamhet. Man röjde tydeligen under denna tidsutdrägt det rådande partiets illvilja mot konungen, och man visste, att det var underhållit och betaldt af grannen för hvarje dag, som tiden kunde förhalas. Efter nio månaders förlopp, då sekreta utskottet ej vågade att längre dröja med öfverlemnandet af sitt beslut, var det ändteligen i medio af mars månad 1772 färdigt att konungen tillställas. Efter antagit bruk vid konung Adolf Fredriks tillträde till regeringen, skulle formuläret till konungaförsäkran till konungens öfverseende öfverlemnas, i det att hans underskrift därå tillika begärdes. Deputerade utnämdes, åt hvilka denna kommission anförtroddes.
Ehuru de Det vill synas, som o m denna kvinnotyp skulle besitta synnerligen fängslande egenskaper, ty den har länge behärskat den litterära terrängen och motstår alltjämt ödet att blifva o m o d e r n / Ä n n u synnerligen länge torde dock icke denna typ kunna undgå faran att löpa ut i banalitet, eller rent utaf i karrikatyr. Den saknar i granden all verklig motsvarighet i det germaniska skaplynnet, ehuruväl den i en tid af starka epikureiska strömningar samt af våldsamma brytningar i de etiska tänkesätten funnit en viss jordmån här. Men nå- gon djupare rot kommer en dylik vällustig, kameleontartad kvinnotyp dock aldrig att slå i nordisk jordmån. Huru våra diktare tänka sig kvinnan af den nu rådande romantypen på hennes äldre dagar, då lifaktigheten öfvergått i en kanske föga bedårande rutin, då de hårdt anlitade känslorna måste vara synnerligen medtagna och då de erotiska sensationerna brunnit ut, få vi icke någon reda på. Åldrade kvinnor äro helt och hållet förvisade ur 1890-talets litterära kvinnogalleri. Förmodligen anses de blott värda att kastas i skräpvrån. Kvinnor, för hvilka lifvet varit blott sinne och lidelse, måste också med ålderns dagar förlora allt lifsinnehåll. De måste följaktligen vara utan allt FRÅN UNDANGÖMD DAL. D Ä R L Ä G EN D A L mellan berg och h a l Dess mörka furuskogar stodo gröna under bister vinterköld; dess tusen sjöar svallade, blå- nande, djupa under ljuflig sommardag. Dess vår var blid och ljus — ljus som en barndomsdröm; dess vinter mörk och lång, men full af stjärneglans och bländhvit snö. — Fattig var jorden där, men himlens sol framkallade otaliga blommor, som doftade i skog och mark under sommarens korta tid, och där mognade ädla frukter — sådana som man trott sig finna blott i fjärran solvarm söder. Den gröna dalen låg där mellan berg och haf. I långt aflägsna tider hade hafvet svallat öfver dalen. Men det drog sig tillbaka, det kvarlämnade odödliga frön, och i dess spår växte härliga, rika skördar.
Propos. i hvad den rörer stipendiaterna; ulan yttrat alt Utsk. anser K. M., derest de ifrågaställa arfvodena till ytterligare 4 slipediater eller extra Ingeniörer finnas behöflige, vara oförhindrad alt af anslaget till befrämjande i allmänhet af bergsbruket under den tid nästa statsreglering blifver gällande, disponera de erforderliga medlen. Alt nu ingå uti - en vidlyftig deduktion af lämpligheten eller olämplighetcn af organisationen anser jag mig lika med SlatsUlsk. hvarken böra eller kunna göra, och endast derföre är det som jag icke till besvarande uplager de yttranden Hr Akerman haft i den syftuingen. Då StatsUtsk. icke föreslagit någon förändring uti hvad som hittills utgått för Bergs-Colhm; utan föreslagit att samma anslag fortfarande borde i staten upföras, så föreställer jag mig också att mau kan med mycket skäl bifalla hvad SlatUtsk. föreslagit, så mycket mera som, om man skulle föreslagit ytterligare anslag, såsom de 800 R:dr, hvilka den siste värde talaren yrkat och hvilka skulle utbetalas af Sjette Hufvudlitelus anslag till befrämjande i allmänhet af Bergsbruket, så hade man derigenom otvifvelaktigt gifvit sitt bifall lill organisationen och tagit fasta på Bergs-Colhii bestånd, hvilket jag icke vågar göra och derföre önskar jag bifall lill StatsUtsk:s förslag. - -> Frih. af Ugglas, Curt Gustaf: Granskar man K. M:s Nåd. Propos. i detta ämne till R. St. så innefattar den, jemte en anmälan att K. M. organiserat Bergs-Colhm och Bergslags-Staterna inom det af R. St. vid senaste Riksdag fastställda anslagsbelopp 1 168 Den 19 April e. m. nemi. 28,413 R:dr 43 sk. 4 rst tillika en framslällning från K. M. att R.
Finnas icke i en Socken utom Pastor fyra sådana personer, sorn kunna väljas till Ledamöter i Berednings Committée, vare Socknen förbunden, att förena sig med en nästgränsande, hälst inom samma Pastorat, till gemensamt val af Ledamöter, hvilket då förrättas i den Socken, som äger största Hemmantalet , ägande desse Socknar, om fullt antal ändå ej är att tillgå, bristen fylla genom val af personer från andra Socknar, på sätt 5 mom. innehåller. Hafva sådane Socknar serskilte Pastorer, vare de BevillningsUtsL Betänhanden, 355' bägge, hvar för sin Socken, Ledamöter i Corn® mitteen. 9. Mom. Kyrkoherden vare pligtig, att såsom Ledamot i Berednings-Gommitteen biträda, derest icke ålder, sjuklighet eller annat vigtigt hinder i vägen är, i hvilket fall han må utse någon bland Församlingens Presterskap, som han finnér mäst tjenlig att dess ställe företräda, 10. Mom. AnnexeSocknar och de med egne Prester försedde Capellgäll skola, om de det åstunda, äga rätt, att, med iakttagande af hvad. redan blifvit stadgadt, sin egen BeredningsCommittee utse. 11. Mom. Hvarje Berednings Committée, hvars sammanträden må inom slutne dörrar hållas, väljer inom sig ordförande. I händelse af skiljaktighet anställes omröstning, och emellan dem, som erhållit lika röstetal, lottning. 13. Mom. Till Berednings Committéen behöfver ej Husbonde afgifva Förteckning å de personer, för hvilkas Bevillning han ansvarar; hvaremot honom ovillkorligt åligger, att anmäla och, på sätt om Mantalsskrifning stadgadt är, uppgifva sitt Embete och Tjenst, den Lön och Inkomst han deraf njuter, den Rörelse eller Näring han idkar, jemte de Fastigheter och Lä« genheter, han under ägandeeller nyttjande-rätt Innehafver, samt å dessa sistnämnde det värde, hvartill han anser dem böra uppskattas. 13. Mom.
I sammanhang härmed har R. o. Ad. trott det vara nödigt att 23:dje §:n innehölle några reglementariska föreskrifter, dels angide de tillfällen då Suppleant bör i Utsk. tillkallas, samt ordningen derför, dels rättighet för honom att erhålla ledighet, samt alt, i sådant fall, annan Suppleant bör i hans ställe utses m. m., pä sätt de föreslagna redaktionerna af 2:dra, 3:dje, 4:de och 5:te niomina af 23;dje §:n utvisa. 20 §. Innehåller f, n. ett förbud för R. o. Adis Elektorer att tillika kunna väljas lill Ledamöter i Utsk.g men då sådana inskränkningar icke gälla inom de andra RiksStin; då, genom det nuvaride stadgandet, 25 uf R. o. Adis Ledamöter alltid hindras frän inträde i Utsk., hvilket, under vissa tider af såväl innevaride som flera föregide Riksdagar, föranledt svårighet att finna tillräckligt antal för Ledamotsplatserna och deras Suppleanter lämpliga personer, samt då slutligen föreningen af Elektorsoch Utskis-ledamots-befattningen, långt ifrån att göra Utskis-tillsättningen mindre vårdad och tillfredsställande, tvertom torde kunna blifva t. o. m. Den 24 November. 201 en vinst, serdeles vid återbesättandet af under Riksdagen upkommande ledigheter i Utsk:n, emedan Elektorerna då blefve i tillfälle att, med kännedom af göromålens fördelning inom Utsk:n och egenskaperna jemväl hos de ledamöter, sorn tillhöra de andra Stånden, närmare urskilja arlen af de iusigter och den förmåga, som inom det ena eller andra Utsk. erfordrades för att fylla möjliga brister, har R. o. Ad. deraf hemtat skäl att för sin del besluta borttagandet af ifrågavande förbud. 31 §. Stadgar f. n., bland annat, att vid alla val och voteringar sex Ledamöter skola jemte Landtm, vid bordet sitta och, af dessa, frenne föra prot. öfver dem hvilka rösta, och Irenne öfver dem, sorn vid upropet sig ej infinna.
Sparre förmenar, att försvara Utslcts förfarande i denna fråga. Utsk:t har, enligt hvad Gr. Hamilton redan utredt, oaktadt det först beslutat upptaga motionen till pröfning, likväl icke ställt sig detta sitt eget beslut till efterrättelse. Gr. Sparre har uppläst motionen, och af hvad deruti förekommer, följer uppenbarligen, att motionären med sitt förslag åsyftade, att, sedan varningsgraderna försiggått och domstolen dömt till skillnad till säng och säte, men hat och bitterhet makarne emellan fortfore, de borde ega ovilkorlig rätt att från äktenskapet skiljas. Man kunde väl skäligen icke fordra, att en Den 14 Febrnari f. m. 401 en bonde skulle vara så lagkunnig, att han kände och förstode tolka alla författningar, eller att han vore så skicklig i författandet af motioner, att ju icke deruti någon tveksamhet om hans mening kunde upptäckas. De mera lagkunniga ledamöterna i Lag-Utsk:t hade likväl icke bort taga en sådan brist eller okunnighet till förevändning att undandraga sig pröfningen af de framställda förslagen. 1 förev:de motion äro 2:ne alternativer föreslagna, och Utsk:t hade varit ovilkorligt skyldigt att yttra sig öfver dem båda. Om Utsk:t dervid slädnät i den åsigt, att den nuv:de proceduren att söka äktenskapsskillnad hos K. M. borde fortfara, hade Utsk:t bort angifva något skäl, hvarföre det ansåge någon ändring härutinnan icke lämplig; om deremot Utsk:t hyllat den åsigt, som omfattats al Gr. Hamilton och Hr Carlén, hade Utsk:t likaledes hort motivera sitt beslut i detta hänseende. Men en nog långt drifven advokatorisk spetsfundighet var det att, utan att inlåta sig på sjelfva frågan, kringgå densamma på sätt som skett. För min del tvekar jag icke att anse frågan om äktenskapsskillnad, när sådan skillnad sökes på grund af hat och bjtterhet makarne emellan, böra hänskjutas till vederbörlig domstol och icke böra bero ensamt af K.
Jag har äfven tagit mig friheten visa att dervid olika förhållande eger rum inom de olika länen, men då man gör en framställning för hela riket torde man äfven böra betrakta förhållandet i sin helhet, och jag tror att det endast är efter en sådan framställning af förhållandet i sin helhet man bör fälla omdöme. Jag har äfven velat fästa upmärksamheten derpå att i en framlid dagsverkena komma att efter ali anledn. stiga i högre proportion än andra persedlar. Jag tror således att häruti ligger eli stort billighetsskäl för det tillstyrkande vil. Fråga har visserligen inom Utsk. varit att bibehålla dagsverksräntan, och jag erkänner att jag för min del skulle hafva föredragit detta. Kammar-Colhm har äfven tillstyrkt detsamma, men de skäl som Utsk. haft för dagsverksräntornas borttagande hvila, jag vågar säga det, på en fördom hos allmänheten, sorn tror att denna s. k. natura-praestation innehåller någonting mindre lämpligt än andra räntor, äfvensom i den förklaring, som af BondeSt:ts ledamöter inom Afdeln. afgafs, att de naturligtvis helst ville hafva dagsverkena förvandlade till penningar, men, om det icke lät sig göra, i andra persedlar. Jag har redan tagit mig friheten framställa och jag uprepar detta att i hvarje serskild fråga hafva Afdeln:ns deputerade af BondeSt., blifvit upmanade att rådgöra med sina Ståndskamrater ifrån de olika länen, om de önskade någon förändring i den K. Propos:n, och att de under förklarande, att de företrädesvis önskade så stor del som möjligt af räntebeloppet satt i penningar, likväl i öfrigt, då detta icke blef inom afdeln. godkändt, hållit sig till hvad deputerade föreslagit och, der någon afvikelse i förslaget förekommer så är denna afvikelse vanligen en följd af de framställningar, som af andra ledamöter i BondeSt. blifvit gjorda.
Sådana stenar lågo utan för den gamle Nestors hus i Pylos. Han satt sjelf i kretsen af sina söner på en af dessa stenar, densamme på hvilken hans fader Neleus redan brukat sitta 24. De Homeriske konungarne öfva ingen oinskränkt makt, ej ens i kriget. Agamemnon är väl under striden herre öfver lif och död och hotar de flyende med döden; men öfverläggning om vigtigare saker sker först med de förnämstas råd, och sedan inför hela krigshären. Folkförsamling kan vanligen endast konungen kalla 25. Han är omgifven af gamle män, såsom rådsherrar. Vill man se en konung med sitt råd af tolf Drottar såsom hos våra förfäder, så dömmer hos Homer Konung Alcinous Phæakerna med tolf Gamle, som också kallas konungar 26; ehuru han är den regerande, och oftast nämnes ensam konung. Konungavärdigheten är ärftelig, dock till regering fordras erkännande, och således val; ty från folket kommer hedern 27. Så är thronföljden på Ithaka obestämd; oaktadt den genom arf säges tillhöra Telemak 28. Ty på Ithaka, såsom hos Phaæakerna, såsom i Norden, voro månge konungar 29. Dessa kungliga slägter äro tillsammans en slags adel, en kungsadel, som öfverallt är första adel. De kallas af Homer de Gudaburne, liksom i Norden konung ursprungligen betydde välboren man, adelsman. De äro skönare än andra menniskor 30. De regerande lefde på ett slags kronogods, som ofta tillika voro tempelgods, och på offentelig gästning 31. Det förra var i Norden Upsala öde, det senare Kongs-veitsla, hvarom kan läsas i Olof den heliges saga, 36 Kapitlet. I stället för skatter voro skänker 32; och konungarne hade sin andel i bytet, hvilket ej utdeltes efter anförarens välbehag, utan med gemensamt samtycke 33. Slutligen liksom i Norden den tappre efter döden hedrades med hög och bautasten, så heter det ock hos Homer: Grafhög med sten är de dödas heder 34.
M:s pröfning och afgörande bero, om en gjord ansökning rörande en privatbanks inrättande kan afslås eller beviljas, hvaremot Utskms förslag innehöll att, så vida lagens bokstaf var upfyld, skulle ingen pröfning hos K. M. ega rum. Detta sednare förslag blef af R. o. Ad. ogilladt, och jag hemställer alltså, att R. o. Ad:s beslut, som synes mig vara af serdeles vigt, måtte vidblifvas, samt att den af Utslcn framstälda voter:s-propos. antages. Uppå härefter framställd propos. afslog R. o. Ad. förevar:de inbjudning. 88 Den 15 November e m. Beträffande sedermera Utskms inbjudning till Ii. o. Ad. att instämma i PresteStis ibeslut, yttrade Frih. Palmstjerna: På förut anförda skäl, anhåller jag, att R. o. Ad. måtte, med vidblifvande af sitt förut fattade beslut, afslå denna inbjudning. R. o. Ad. fann för godt att afslå äfven denna inbjudning och vidblifva sitt förut i ämnet fattade beslut. Uppå sedermera framstäld propos. godkände R. o Ad. de af Utsk:n i afseende på förevande punkt föreslagna voter:s-propos:r. 5:te punkten, ang:de §:n 6. Frih. Palmstjerna: R. o. Ad. torde erinra sig att orsaken hvarföre R. o. Ad. fattade ett annat beslut, än det, som Utsk:n föreslagit, var den, att Utsk:n uteslutit åliggandet för bankerne att så inrätta sin utlåning, att uppoch afskrifnings-räkning skall ega rum. Då R. o. Ad:s beslut synes mig riktigt, anhåller jag, att Ståndet måtte, med vidblifvande af detsamma, godkänna den upställda voter:s-propos:n. R. o.