Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det kunde tilläggas, och då som ett svar på detta från högern sedan ofta upprepade inpass, att det underlydande folket städse fatt sina skyldigheter noggrant inpräglade; de hade nogsamt förklarats från pre-dikstolarne, i religionsundervisningen, i arrendekontrakten, i tillämpningen af de många strafflagarne. Men det var herrarne, som behöfde upplysas om sina skyldigheter och det skedde just genom påminnelsen om de undei lydandes rättigheter. En sådan upplysning hade väl gifvits förut, och det grundligt nog, men i tillämpningen dittills föga beaktats. En af de vigtigaste faktorerna i den literära rörelse, somföregick revolutionen, var nämligen den af fysiokraterna förfäktade nationalekonomiska uppfattningen, som just gick ut pä den jordbrukande befolkningens lyftning och frigörelse. Quesnay (professor i Paris, död 1774) gaf upphof-vet ät denna skola, hvilken ansåg nationalrikedomen ligga i jordens alster; de som genom odling frambragte dessa voro för denna uppfattning de » producerande », mot hvilka de öfriga stodo som » konsumerande ». Fysiokratien, » natur-herradömet », skulle nu bestå deri, att de producerandes bästa främjades, om än på de konsumerandes bekostnad. Som oafvisliga kraf framstäldes lifegenskapens och hofve-riets fullständiga afskaffande, likställighet inför lagen, upp-häfvande af skråtvånget, afskrifning af grundskatter och feo-dalonera; den sociala revolutionen, hvilken, ehuru ännu föga bemärkt, redan gick hand i hand med den politiska, hem-tade sålunda från början sina vapen ur den fysiokratiska statsekonomiens rustkammare. De maktegande voro vid denna tid sjelfve fysiokrater och hade accepterat sitt systems slutföljder; att de ej redan tillämpat dem kom sig endast deraf att intressena hos dylikt folk ofta äro mäktigare än idéerna. Nu måste något göras för att lugna det upprörda landtfolket. Många hoppades, att en offentlig uppmaning från den högtärade nationalförsamlingen skulle räcka till för att besvärja stormen.
Det förlag, som Filial-Bank, enligt nu gällande föreskrifter, kan af Bikets Ständers Bank erhålla, svarar emot den del af teckningssumman, för hvilken, säkerhet blifvit af delegarne ställd, dock ej för någon Filial-Bank till högre summa än 500,000 B:dr B:ko. Af försträckningen skola -jutgå i reda penningar såsom lån, och den återstående femtedelen i form af kreditiv; börande förstnämnde f ovilkorligen vara lill hela beloppet ifrån Biks-Banken ultagne inom ett år ifrån det Filial-Bank trädt i verksamhet. På kreditivet eger Filial-Bank att utfärda assignationer, hvartill tryckta numererade blanketter, lydande på 100, 150, 500 och-1,000 Biksdaler, frän Banko-fullmägtige utlemnas;»och skall med först afgående post efter assignationernas utgifvande förteckning å desamma, med uppgift å deras nummer, datum och summa, till Riks-Banken insändas. Så väl å de i reda penningar försträckte f:delar, som för de på kreditivet lyftade summor, erlägger Filial-Bank till Riks-Banken 3 procent ränta. Bestämmelsen af 500,000 R:dr såsom maximum för det förlag, som af RiksBanken lemnäs Filial-Bank, har till påföljd, att en sådan ej skall uppstå med högre teckningssumma än 666,666 R:dr 32 sk. Örn likväl inrättandet af Filial-Banker i större skala skulle finnas för allmänna rörelsen fördelaktigt, om, till exempel, delegarne i Götheborgs Privat-Bank, som hafva en grundfond af 2,000,000 R:dr, hvaraf 800,000 R:dr i reda penningar och 1,200,000 R:dr i säkerheter, skulle vid oktrojens upphörande vilja använda dessa säkerheter för bildandet af en Filial-Bank derstädes, så borde någon synnerlig betänklighet ej uppstå, att af Rikets Ständers Bank lemna ett motsvarande förlag, utan att derigenom öfverskrida den för sådant ändamål på det hela afsedda summa.
Detta Const.Ulsk. ansåg icke det vara af någon fara alt äfven framlägga förslag, som icke blefvo af alla fyra Stånden antagne, emedan på discussionens fria fält samhälls-frågorna bäst skulle kunna afgöras. Det är derföre som jag för min del ingalunda kan gilla den sals, alt en sak, eller ett förslag skall förkastas, derföre att det blifvit af 2:ne Stånd ogilladt, ehuru af 2 Ett förslag bör i min tanka, under nyssnämnde förhållanden, alltid underkastas denna ytterligare pröfning. Beträffande frågan, att K. propos;r skulle behandlas lika som enskilda motioner, sä kan jag ej annat än motsätta mig sådant, ty i min tanka skulle derigenom Konungamakten beröfvas ett prerogativ, 118 Den 5 April e. m. som tillhör densamma. Äfven denna fråga har varit föremal för Ständers pröfning, och väcktes första gången vid 1S28—1830 årens riksdag, och moliverne till afslag derå igenfinnas i Const.- Utsk:s vid nämnde riksdag mern. Jag vill dertill endast lägga det förklarande, att i och med detsamma som man ej skulle lemna en Kongl, propos. mera afseende än hvarje enskild motionärs framställning, så långt ifrån att dermed införa någon förbättring, skulle i våra grundlagar åstadkommas en försämring. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Man har talat om det ifrågavar. förslagets upphof och afsigterna dermed, och man har velat förbinda dem med det förslag till representationsförändring, som för närvarande är under pröfning af R. St. Men förhållandet är icke sådant. En hvar, som vill se på rätta förhållandet, utan föresats att blunda för dess verkliga beskaffenhet, lärer inse, att denna sak uppkommit utan sammanhang med representationsförslaget. Förhållandet är i korthet följande: Den 30 Oct. nästl. år afgaf Konungen en nåd. propos. ang:de åtskilliga grundlagsförändringar rör:de Högsta Domstolen. Utsk. tillstyrkte denna propos., genom betänk. N:o 19 af d. 28 Nov. När detta föredrogs hos de respective Stånden, så funno sig 3:ne Talmän och 3:ne
Skolorna och Gymnasierna bestämdes egentligen för Prästernas bildning och voro således hvad man behagar kalla ensidiga undervisningsanstalter. Men det var ingen annan förnekadt att begagna den undervisning som der tilldelades Presterna. Man har i sednare tider velat göra de lärda Skolorna mindre ensidiga, eller mera lämpadd fefter allas så kallade behof. Det år osäkert om icke derigenom en ensidighet af ett annat slag blifvit beredd. Förr låste man Tacitus, Salustius och Plutark och lärde sig tänka utaf detri. Snart torde man af de gamla icke kånna flere ån Ovidius och Caesars commentarier, och sinnet i stället för att låga för sanning och åra, torde fatta tycke för digt och ior ryktbarhet. Den som undervises vid Carlbergs KrigsAcademi, kan naturligtvis icke heller bli undervist i allt. Men deraf följer icke att han held Siri lifstid igenom skall ensidigt bedöma iirigefl; Deri 25 Martii, 668 Så mycket lår han att han duger till mera ån ett enda yrke Det man lår till 20 års ålder genom betalta undervisares åtgård, betyder i alla fall ganska litet emot hvad man lår, sedan kunskapshågen blifvit tånd och man sjelf börjar söka undervisning. Herr von Hartmansdorff beräknar kostnaden för en vid Carlberg bildad Officerare till Boo R:dr Banco om året, eller till 0000 R:dr för hela Coursen. Jag har beråknat kostnaden för en Theologi* Studiosus, till dess han blir färdig att ingå i Församlingens tjenst till 4ooo R:dr, når man till hvad Staten påkostar, räknar stipendierna stiftade af enskildte. Om i närvarande ögonblick Carlbérgs KriggAcademie upphåfdes, skulle, som jäg befarar, det allmänna deraf vidkännas en verklig förlust. Carlberg utgör ett experimentalfält för den nya, så kallade Lancasterska undervisningsmethoden och för Gymnastiken. Hvad det förra beträffar, så återstår der ännu ganska mycket att göra. Meddelningsmethoder för hvarje särskild kunskapsgren måste uppfinnas, och derefter inrättade läroböcker éamt generélla, en allmän öfversigt beredande tableauer författas. Detta låter mycket lättare verk.
Troligen blefve de då högst få, men i motsatt fall skedde väl motsatsen, Här är nyss sagdt, att de ifrågavar. perso - Den 19 September c. m. 55g neine icke hafva rösträttighet på sockenstämman, att de i allmänhet icke äro hemmansägare, utan bakstugusittare och inhyseshjon. Då blir följden troligen den, att socknen i det hela, d. v. s. hvar socken, fruktar att få'underhålla dem såsom fattighjon, ifall deras saker utmättes af kronobetjsningen. Hela församlingen blefve sålunda jäfvig att förklara dem oförmögne att betala. Nu säger man, att undsältningarne i Norroch Vesterbotten samt på andra ställen varit olämpliga. Jag har aldrig hört annat sägas om undsättningarna under all den tid jag deltagit i allm. ärendens behandling. Hvarje gång hafva undsättningarna varit olämpliga; ett annat sätt hade bort vidtagas, för att man skolat slippa afskrifningarna; men alltid hafva de kommit att äga rum. Det hjelper icke att på detta sätt skjuta saken ifrån sig, ty derigenom fortfar man blott att, såsom Frih. Cederström yttrat, småningom göra hela Riket till ett fattighus. StatsUtskts utlåt. N:o 3og återremitterades. Föredrogs ånyo SlalsUtskts den 16 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 3io, i aniedn. af väckt motion om utfärdande af förnyad instruetion för R. Sits revisorer i hvad som rörer deras befattning med statsverket. Begärdes ånyo på bordet af Hr von Hartmansdorff, Aug., Frih. Cederström , Jac., Ilr Rosenblad, Bernh, m, fl. ledamöter. Frih. Cederström, Anders, hade inlemna! följande: Då jag tillhörde den minoritet, som i sisth Onsdagsplenum röstade emot de beslut R. o. Ad. fattade i en del af förstärkta StatsUtsk:s förslag till voterts-propostr; så anhåller jag att äfven nu få förena mig med de herrar, som emot dessa beslut till prot. i förmiddags afgifvit deras reservationer.
M:s disposition för detta ändamål, så kunde, när vederbörande inkommit med framställning om deras behof, Konungen göra en syflesenlig fördelning. Just nu, då man utsatt en bestämd tid, inom hvilken folkskolorna böra vara med lärare försedda, så behöfves ännu mera än under vanliga omständigheter, alt seminarierna äro tillräckliga för sitt ändamål, lärarnes bildande. Frih. Tersmeden, Willi. Fredr.: Jag tager mig friheten fästa uppmärksamheten deruppå, att K. M. icke begärt någon tillökning i det ifrågavar. anslaget för folkskolelärare-seminariers bildande, och jag tror, att behofvet af en sådan tillökning icke är så bestämdt utredt. Het torde derföre vara skäl att låta denna fråga hvila ännu någon tid, till nästa riksdag, då man med mera säkerhet kan bestämma om ett sådant behof verkligen förefinnes. — Jag anhåller om bifall å Utsk-.ns förslag. Hr von Hartmansdorff: I händelse man vill, att föreskriften om dugliga lärares bildande till erforderligt antal och inom slutet af år 1847, icke skall vara något annat än tryck pä papper, hvilket icke kommer i verkställighet, så bör man neka ifrågavar. anslag. Vill man åter, att dessa lärare skola kunna någorledes erhållas, så bör man, efter min lanke, bevilja det; ty om man endast anslår löner åt lärarne vid seminarierna, så måste allt hvad som hörer till materielen eftersättas. Ofverläggningen ansågs nu slutad, hvarefter H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåge de emot Stals - Den 12 Februari. 317 saint Allra. Besv.- och Ekon.Ulskras betänk. N:o 41 gjorde anmärkn-. r föranleda (ill återremiss. Ropades starka ja, blandade med nej, hvarpå H. Ex. förklarade, att ja öfverröstat nej. Vid förnyad föredragning af Allm. Besv.- o. Ekon.Ulsk:s d. 5 dennes f. ra. på bordet lagda mera.
Dessutom har för Stats-Utsk:t icke blifvit företedd någon enda handling, som utvisar att kostnaden uppgår till den begärda summan 12,000 rdr. Sjelf har jag slått i spetsen lör en dylik undersökning i landsorten. Undersökningskostnaden uppgick dervid endast till 500 rdr banko pr mil; och här begär man 8000 rdr banko för mil. Endast och allenast sistnämnde siffra visar, att saken icke förhåller sig som den bör. Slutligen tillåter jag mig att fästa uppmärksamheten deruppå, att, ehuru Stockholms stad i Stats-Utsk:t är representerad af 2:ne personer, så yttrade sig likväl ingen af dem för denna fråga. Ilr von Troil: Sedan jag hegart ordet, bar Frih. af Ugglas yttrat sig; och då jag till alla delar instämmer uti samme talares yttrande, har jag nu endast uppträdt, för att besvara några af Gr. Sparre gjorda påståenden. Sistnämnde talare beklagade sig nemi. deröfver, att Stockholms kommun på allt sätt låter »kringskära sig;» samt yrkade att staten i följd deraf borde »laga i saken.» För min del är jag öfvertygad, att om denna fråga för Stockholms kommun varit af den vigt. som man velat påpeka, så hade säkerligen äfven denna kommun ansett sig böra sammanskjuta de härför nödiga medel; men nu är förhållandet, att denna kommun, sedan frågan blifvit ganska vidlyftigt ventilerad, ansett företaget obehöfligt. Gr. Hosén har erinrat derom, att enskilda undersökningar rörande jernvägars sträckning blifvit företagna, att man sedermera ingått till Iv. M. med anmälan derom, samt att derefter 188 Den 17 Januari. samma undersökningar på statens bekostnad blifvit fortsatta; men förhållandet är, att dessa undersökningar alsett de stora jernbansträckningarne och ingalunda några småbanor. Oin dessa banor 'äro al endast provincielt intresse, så böra äfven provinserna bekosta desamma.
I Finspongs bruks-skola, för att nämna ett exempel bland många, har jag hört skolbarnen, undervisade af skiljda lärare och lärarinnor, samtligen utan den af Utsk:t såsom oundgänglig betraktade språkkunskap, göra reda för pensa, vida öfverstigande första klassens, på ett sätt, som i intet hänseende förlorar på jemförelsen med de vid elementarläroverken terminligen skeende uppvisningar af de lägre klassernas kunskapers och förståndsutveckling. Icke kan väl något väsendtligt företräde eller ens någon betydande skiljaktighet grundas på några grammatiska termer, hvilka kunna vara nyttiga att lära känna för den, som kommer att fortsätta sina studier, men ej behöfliga för den, som stannar på den af folkskolan meddelade bildningsgrad. Ja! Utsk:t tyckes sjelft erkänna, att någon principiel olikhet mellan undervisningen i folkskolan och elementarläroverkets lägsta klasser ej förefinnes, då det i slutet af Utsk:ts Utlåt, heter, att »Utsk:t ej vill hafva påstått, att det, som blifvit af detsamma mot den föreslagna öfverflvttningen anfördt, fortfarande skall ega giltighet.» Sålunda tror jag mig hafva ådagalagt, att hvarken i måttet eller sättet för folkskoleoch elementar-undervisningen ligger 390 Den 17 Mars f. m. något hinder lör förläggandet af elementarskolans lägsta klass till folkskolan, och att inga andra egenskaper för fyllandet af elementarlärarens plats i första klassen kräfvas, än sorn för folkskoleläraren för uppfyllandet af nu gällande folkskolestadga är af nöden. Huruvida dessa egenskaper verkligen nu äfven i allmänhet hos folkskoleläraren finnas; om. med andra ord, vår folkskolestadga verkligen för närvule uppfylles —- det är en annan sak.
Utskottet slutligen, i afseende på Malmö Låne-Contor, anser sig böra meddela, att sedan, till följd af Banco-Fullmägtiges föreskrift och Herr Justitiae-Ombudsmannens derpå grundade förordnande, ansvars och ersättningstalan emot ej mindre nu mera aflidne Öfversten m. m. Gt Callerholm; Kongl. Hof-Predikanten m. m. Doctor P. Gullander, Borgmästaren och Rådmannen Jöns Kjellander samt Riksdagsmannen Nils Månsson i Skumparp och Anders Nilsson i Tottarp, såsom Ledamöter uti Directionen af Malmö Låne-Gontor, än äfven Bankens förre Ombud derstädes, Casseuren Ji A'. Bjorkman blifvit anställd, för det de, den sistnämnde af egennyttiga’ afsigter och öfrige genom försummelse vid förvaltningen af nämnde Låne Gontor, skulle felagtigt sig förhållit, har Kongl. Svea Hof-Rätt, enligt af Herr Justitioe Ombudsmannen meddelad underrättelse, genom Utslag af den 17 December i833, hvilket dock ej förr än den 24 sistl. April blifvit expedieradt, i målet sig utlåtit, samt förklarat* att någon pröfning af aflidne Öfverste af Callerholms ansvarighetför förvaltningen af Låne-Contoret i' Malmö lagligen icke egde rum, och bemälde Öfvers tes Sterbhusdelegare ej lieller kunde någon ersättningsskyldighet i målet ådömas: att då de Deeharger, som för förvaltningen af Låne-Contoret,. intill slutet af år 1828’ 20 BancoUiskottttfs Bet. Nio 36, blifvit Directionen meddelade, borde lända till befrielse ifrån åtalet, så vidt det rörde Conterets förvaltning intill 1829 års början; frikändes IS'ils Mänsson och Anders Nilsson från all ansvarighet i målet: att Prosten, Doctor Gullander och Borgmästaren Kjellander, hvilka gjort sig skyldige lill försummelse vid förvaltningen af Låne-Conloret, skulle från deras
Men i 3:dje punkten lier jag få anmärka ett språkfel, som kan tjena till bevis på nödvändigheten att lära rätt skrifva modersmålet. Der står: "att besörjandet af sådana undervisningsanstalter ”ovilkorligen bör tillkomma communerna, såsom ett både ■”christiigt och medborgerligt åliggande, hvarifrån ingen "må undandraga sig att bidraga’’ Att bidraga ifrån något kan jag ej sammanbinda till en tanka. Det borde förmodligen heta: hvartill ingen må undandraga sig att bidraga. Hr Stuart, Carl Gust.: Inom BondeSt. har vid denna riksdag röjt sig en värma för det nu förevar, ämnet, hvilken jag anser såsom ett bland de få vackra pbenomener, som denna riksdags historia har att uppvisa. Jag hade hoppats och förmodat, att den inom bemälda RiksSt. allmänt Den io November. "9 yttrade önslcan om vidtagandet af nödiga åtgärder för dea allm. undervisningens förbättrande skulle ledt till mera verksamma resultater, än dem Utskrns härom afgifna betänk, ger anledning att förvänta. Jag gillar den afUtskm pag. 7 yttrade sats, ”att det är statens pligt att såsom en vigtig na”tionalangelägenhet yrka och bevaka det uppväxande släg”tets sak och med vaksam omsorg tillse, det ändamålsenliga ”undervisningsanstalter för inhemtande af en sådan kunskap ”inrättas på alla de ställen, der detta behöfves och ännu ej ”skett;” men jag tror ej, att det åsyftade målet vinnes, eller att man ens i någon synnerlig mån nalkas detsamma genom bifall till Utsktns förslag. Jag tror tvärtom, att man skall komma detta mål närmare, örn man helt enkelt öfverlemnar tili K. M. att vidtaga erforderliga åtgärder uti ifrågavar. hänseende. Jag är öfvertygad, att Regeringen med det nit, som Styrelsen vid åtskilliga tillfällen ådagalagt för den allm. undervisningen, ej skall underlåta att i detta fall motsvara Representationens önskningar, så framt de varda öppet framställda. Jag skulle derföre vilja föreslå, att R. St., jemte anmälan af sina åsigter rörtde detta vigtiga ämne, måtte tillika hos K. M. anhålla, att K.
En vid sistlidna riksdag hos Rikets Ständer gjord framställning om förhöjning i nämndemäns aflöningsförmåner blef af samtliga Riks-Stånden afslagen med anledning af den vid samma riksdag beslutade utsträckningen af nämndemäns rätt till reseoch traktamenls-ersättning för extra förrättningar i Kronans ärenden; vid hvilket förhållande och då några förändrade omständigheter, som skulle kunna föranleda bifall till de nu väckta förslagen, icke blifvit i motionen eller vid remissen deraf åberopade, Utskottet hemställer, att ifrågavarande motion måtte af Rikets Ständer lemnäs utan afseende. Ank. till Exp.-Utsk. den 22 Maj 18C6, kl. 2 e. m. Utlåtande, angående anslags beviljande för ersättning af förluster genom hagelskada. (U. A.) Under åberopande hurusom det nästan hvarje år inträffar, att den vexande sädesgrödan på något eller några ställen inom landet blifver mer eller mindre förstörd genom hagelskurar, hvarigenom frukterna af tusendes arbeten tillintetgöras, och landtbrukaren ofia bringas till ekonomiskt obestånd, har Riksdagsfullmägtigen C. W. Eriksson från Westmanlands län uti en hos Bonde-Ståndet väckt och till Stats-Utskottet remitterad motion (JYs 335) föreslagit, att, då dylika olyckor icke kunna genom beräkning och omtänksamhet förekoramas, Staten måtte med sin hjelp biträda dem, som deraf träffas, samt att för sådant ändamål ett belopp af 150,000 R:dr Runt måtte ställas till Kongl. Majis disposition för att åt de jordbrukare, hvilkas sädesgröda komme att lida skada genom hagel, utdelas till så stort belopp i hvarje fall, som, efter i laga ordning verkställd syn, kan anses motsvara f:delar af förlusten.
Det var ej längre någon skillnad mellan dem, — de voro endast två kvinnor, hvilkas tankar möttes i hvad som var dem kärast på jorden. » De gå i folkskolan allesammans, » återtog madam Olson. » Äldsta gossen är fjorton år, o c h jag bad så vackert hos skolrådet, att han skulle få sluta med läsningen — för se det var fråga om en plats — men det gick inte. Blir han bara fri till arbete, så reder det sig bättre o c h bättre. Se hyran — det är alltid värsta bekymret. Vi har ett rum o c h kök — och betalar sexton kronor i månaden. Att ta ut det med några öre på hvart tjog ägg går inte så lätt. » » Snälla madam Olson, en kopp kaffe till, o c h 1 s IDUN 16 kan hon inte äta upp skorporna, så stoppa dem på sig — åt barnen. » » Doktorinnan ä då så god så, och så skönt som det är att hvila ut lite och få tala vid en människa, som förstår en. Det är inte många, s o m fråga efter en stackare eller bry sig o m, hur en har det. » » Jag hör så gärna på. » » Vi ha en inneliggare, som betalar fyra kronor, så det är bara tolf kvar, men veden är så dyr — det är kalla dragiga rum — och dotter min behöfver värme. Hon har nån sorts åkomma, s o m jag inte vet hvad det är — något svindelaktigt — som hon fått af sorg, tänker jag. » &gt;Har ni inte frågat någon läkare? » » Jq, men det är nu flere år sedan. Han ordinera något dyrt, s o m inte hjälpte. — Några medikamenter för sorg lär det väl inte finnas, hur skickliga di än ä. — Men nu ska jag gå. Rådman Ulms ha inte fått sina ägg ännu, och det är lång väg dit. » Doktorinnan såg ut genom köksfönstret och fann till sin glädje, att ovädret lagt sig. » Madam har vackra vädret nu, » sade hon, » men hur är det? Ha kläderna hunnit torka något? » » Ja då. » Kängorna, ur hvilka vattnet sipprade, motsade hennes ord.
AZg k e, e r v a t i 0 n e r: ^f Dr kkosenö/a-/, L.. lag får reservera mig mot »let köränöralle beslut, Dtskotten nu i afseende pä un»lerbälls-biträcle ät Löklsrtelje Lana! fattat pä grum! af anmärkningar, som reöan till pröfning i Utskotten förevarit, ocb tillstyrker bifall till Dtskottens första förslag: emellan looalförballanrlen ännu för ett decennium gör unöerballet ak 8öklertelge Kanal mer än vanligt kostsamt, emellan »letta uoöerball är för »let allmänna akbögsta vigt, »lä Kanalen utgör ett vigtigt köreningsweöel emellan bikets sööra ocb »less inre provincer, tor säker kustfart umler stormiga böstar ak yttersta vigt, emeöan Lolaget, som utgifvit mer än femdubbla beloppet ak 8et först tecknade ^ctieKapitalet, som bekostat mer än ^ ak bela Kanalens k^ggnaklskortnaö, ocb som — bva<l i värt lanö lär sakna exempel — till ock mell äterbetalt 5o,ooo L:clr af cic länebiörag, 8taten lemnat, ak — sina stora uppoikringar »träger sä ringa afkastning, att ingen kebällning kan uppkomma till aksättanöe ak nägon »nllerbällskoncl. Därmecl förenade sig Herr Langenberg. Äfvensom Drr Aep^ens^öV»/, <r/ <7/ terste»/r ocb /fanrmarli/e//», biskopen Doctor prosten Osköerg^ Doctor /könäecä^ prosten 6lreDoctor Äaggä/a»/^ prosten Z7/Äröm^ samt klerrar /porens^ ocli emot samma beslut sig reserverat.