Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag anser det således vara consequent, att nu äfven bifalla, hvad Utskottet i denna del tillstyrkt, och anhåller om en sådan proposition. Herr Printzenskjöld, Carl: Jag förenar mig uti de Rera grundliga skäl, som blifvit anförde för afslag å Utlåtandet. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Dett 9 September j• nt, 73 ligt hvilka värdet af de från Finland årligen h i t förde vahror syne» vida öfverstiga värdet af dem som härifrån ditföras, och man härefter Järan om en Handelsbalance, denna förvillande och i sitt yttersta resultat sig sjelf förstörande lära ganska lätt och conseqvent deraf dragit den slutföljd, att Sverige förlorar på handeln med Finland. Jag vill ej beträda tillförlitligheten af dessa beräkningar, som åtminstone torde tåla någon afprutning. Jag vill ej heller, mot den nog allmänt rådande meningen om skadligheten af Finska handeln, göra den invändniug, som äfven med antagande af theorien om handelsbalancen, kunde begagna»; att nemligen denna handel, ehuru directe medförande förlust, likväl indirecte skulle kunna bidraga till en större vinst på Svenska handeln med andra länder. Det är på en annan och fastare grund jag stödjer mitt omdöme i detta ämne, acK sorn jag anser Finska handeln förmånlig lika ‘u väl för Sverige som för Finland: på den grund nemligen att ali handel Nationerne emellan är och miste vara ömsesidigt förmånlig. Det är derigenom den uppkommit och fortgår oaktadt alla hinder och inskränkningar, som göra den mindre gagnelig än den eljest skulle vara. Handeln har åt sig sjelf lemnat intet annat ändamål än utbyte af det ena landets produkter emot det andras, eller, hvad som är detsamma, emot d#t tom dermed blifvit förvärfvadt: penningar. Dea aanna ömsesidiga vinsten deraf består just uti detta utbyte, som åt serskilda Länder för* Ikaffar hvad de mera behöfva och mer å«tuo - 74 Den 9 September /. m. da i stället för det som de kunna umbära eller mindre värdera.
Bonde-Ståndet åter har beslutat alternativt användande af en än mildare straffpåföljd genom att antaga Utskottets förslag med tillägg af orden »eller fängelse». Utskottet, hvars åsigt således synes mest egna sig att sammanjemka Ståndens olika meningar, får alltså inbjuda Presteoch Bonde-Stånden att, med frångående af sina redan fattade beslut i denna del, om antagande af ifrågavarande 5 §, oförändrad, sig med de båda öfriga Riks-Stånden förena. Si §. Denna §, godkänd af Preste-Ståndet, har blifvit af Borgareoch Bonde-Stånden till Utskottet återremitterad. Ridderskapet och Adeln åter har antagit densamma med följande förändrade lydelse: »Den sorn till straff efter i, 2, 4, 7, 9, 11, 12, 13, 14 eller 16 § fälles, varde ock dömd medborgerligt förtroende för alltid eller på viss tid förlustig. Pröfvas någon skyldig till straffarbete efter 18 §, då skall han tillika dömas till förlust af medborgerligt förtroende på viss tid.» Det, hvari denna lydelse hufvudsakligen skiljer sig från Utskottets förslag, hr att, enligt densamma, Ridderskapet och Adeln ansett, att i intet af de i §:n omförmälda fall förlust af medborgerligt förtroende bör ovilkorligen för alltid ådömas. Denna åsigt är, enligt hvad de Utskottet från Borgareoch Bonde-Stånden tillhandakomna protokolls-utdrag utmärka, delad af dessa Stånd. Utskottet anser sig således böra i öfverensstämmelse härmed framlägga förslag till annan lydelse af §:n; hvarvid dock Utskottet i afseende å Ridderskapet och Adelns beslut får anmärka, att, då jemlikt 9 § alldeles enahanda påföljder skola ega rum för förfalskning eller missbruk af Norska allmänna handlingar, stämplar och märken, som af Svenska sådana, något åberopande i 21 § af 9 § icke erfordras.
Och föredrog härefter tillförordnade”revisions-sekreteraren Berg i underdånighet: - 2:o Ett i Justitiae-Stats-expeditionen upprättadt förslag till fridlysnings-stadga för allmänna kanal-, sluss-, jernvägs-och telegraf-anläggningar; hvaröfver Kongl. Majit, jemlikt note ur protokollet öfver Justitiae-departements-ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen uti Stats-rådet den 25 sistlidne Februari, för framställning af Nådig proposition till Rikets Ständer, i den ordning 87 § Regeringsformen föreskrifver, om författning i ämnet, infordrat Högste Domstolens utlåtande; varande det upprättade förslaget i afskrift detta protokoll bifogadt. Vid granskning af nämnde förslag fann Högste Domstolen anledning till följande anmärkningar, nemligen: att det i lista, 3:dje, 5:te och 6:te §§ begagnade uttryck nunnan allmän arbet s-inr ulin ing », måtte, enär derunder jemväl kunde inbc - 8 Kongl. Maj:!s Käd. Proposition, N:o 76. gripas korrektions-inrättning, der det i nämnde §§ föreslagne straffarbete ej syntes lämpligen böra få verkställas, varda utbytt emot »annat allmänt straff-fängelsett', att då skadegörelse eller åtgärd, hvarigenom ett blott obetydligt uppehåll i kanal-, slusseller jernvägs-anläggnings begagnande vållades, ej ansågs böra hänföras under stadgandet i Irsta momentet af 3 §, Ilögste Domstolen hemställde, att i berörde moment förekommande orden: v it stad t; omm er hinder eller uppehåll.-., måtte förändras till: »åstadkommer väsendtligt hinder eller uppehåll«; hvarjemte Högste
Af dessa skäl och då härtill kommer att Hudiksvalls läroverk, om man afser antalet lärjungar, som vid hvarje skola åtnjuta undervisning, i detta hänseende står icke obetydligt efter andra läroverk af samma slag, har Utskottet icke kunnat tillstyrka ytterligare förökadt anslag för utvidgande af läroverket i Hudiksvall. Slutligen och beträffande aflöuingen för de vid fullständiga real-läroverk anställde öfningslärare, har Utskottet, i betraktande af hvad uti den Kongl. Propositionen blifvit anfördt om behofvet af tillökning i dessa lärares löneförmåner, icke funnit anledning att ifrågaställa någon minskning af de belopp, Kongl. Maj:t i sådant hänseende föreslagit; — men anser deremot, att vid Luleå hittills mindre besökta skola det angelägnaste behofvet bör blifva uppfylldt, om för närvarande blott en öfningslärare antages, för att undervisa i teckning, intill dess läroverket uppnår någon större utveckling. I öfverensstämmelse med nu yttrade åsigter, får Utskottet således hemställa, Stats-Utskottets Utlåtande N:o 123. 55 a) att för en Lektor i matematik vid hvartdera af de å real-linien fullständiga läroverken i Helsingborg, Westervik, Nyköping oell Hudiksvall må uppföras löner å stat, med tillsammans 8,000 R:dr; b) att till arfvoden för lärare vid nyssnämnda fyra läro verk i gymnastik, i musik och sång samt i teckning, må anvisas 400 R:dr för hvarje lärare, att höjas efter 5 års väl vitsordad tjenstgöring till 000 R:dr och efter ytterligare 5 års sådan tjenstgöring till 800 R:dr, samt för en lärare i teckning vid Luleå elementar-läroverk 400 R:dr, med rättighet till enahanda förhöjning; — utgörande den häraf uppkommande anslags-tillökning för närvarande tillhopa 5,200 R:dr; hvarjemte Rikets Ständer, i öfverensstämmelse med hvad Kongl. Majit vidare föreslagit, torde medgifva c) att de vid sistlidna riksdag till arfvoden åt Gymnastiklärare vid de lägre elementar-läroverken anvisade 9,000
I e, sådana åtgärder före nästa riksdag varda vidtagna, lill följd hvaraf en gemensam fond, genom folkskole-lärarnes och församlingarnas bidrag, inom särskilda eller lill hvarandra närbelägna still bildas för dessa lärares pensionering, och samma fond ställes under förvaltning af en utaf folkskole-lärarne utsedd och under vederbörande slifls-stvrelsers öfverinseende och kontroll stående Direktion, samt derest på vissa allmänna grunder byggda reglementen för sagde inrättningar varda upprättade och i Nåder fastställda — Kongl. M:l då må ega all, med beräknande af omlörmälda, ännu återstående anslags-summas billiga fördelning mellan alla de stift, sorn för närvarande sakna sådana inrättningar, utaf denna summa, såsom grundfond, tilldela hvarje hädanefter tillkommen dylik pensions-anstail eli proportionerlig! bi - i Expeditions-Utskottets Förslag lill anderd. Skrifvelse IV:o 470. 539 drag för en gång: börande della bidrags belopp således af Riksgälds-konloret utbetalas i den ordning och på det sått, Kongl. Majt föreskrifva!'. Hvilket alli, lill svar i ämnet, Rikets Ständer få bos E. K. M:t i underdånighet anmäla; framhärdande Rikets Ständer ole. Slockholm den 14 December I8f>7. ItfsO Uppläst och godkändi hos Ridd. och Adeln den 12 Dec. 1857. Preste-slåndet den 12 - Rorgare-slåndcl den 12 —• — Bonde-slåndel den 14 —• — Rikets Ständers underdåniga, Skrifvelse, angående lösen för den ål Korpm alerne vid indelta armeen och Soldater ne vid Södermanlands Regemente anslagna ajläsnings-spanmal. (Slals-Ulsk:s Ull. N:o 153.) S. A. K. Uti Nådig Proposition aT den 21 November 1856 har E. K. M:t behagat meddela Rikets Ständer, all, sedan Chefen lör Södermanlands Regemente, med anledning af den genom Kongl, Kungörelsen den 11
Man hade från början aflägsnat all tanke på centralisation; man ville tvertom lokalisera hypolheks-inrättningarne. Efter förloppet af några månader kom man till en helt annan mening. Man befarade, att många öfver landet spridda inrättningar skulle dels åstadkomma en täflan vid placeringen af obligationer, dels icke erbjuda kapitalisten nöjaktig säkerhet. Knappt var ett halft år förflutet, förr än hypoteksbanken i Paris erhöll privilegium i alla departement, der inga banker funnos; han fick sedermera rättighet att i sig upptaga bankerna i Marseille och Nevers och blef slutligen under namn af Credit fonder en allmän hypoteksbank för hela landet. Ett annat exempel lemnar oss brödrariket. Der har aldrig funnits mer än en enda hypotheks-inrättning för hela landet, nemligen hypoteksbanken 38 i Christiania, upprättad enligt lagen af den 18 September 1851. Denna hypotheksbanks obligationer, löpande med 4 procent, noteras vanligen i Hamburg till 6 J 7 procent högre kurs, än obligationer för de svenska hypothekslån med lika ränta, hvilka samtidigt med norska hypotheksbankens utgåfvos. Om Sverige i iörevarande fall beträder centralisationens bana, så följer det således andra länders exempel. Det gifves ett sätt att centralisera hypotheks-föreningarne, som i afseende på allt annat, än upplåningen, lemnav den nuvai’ande organisationen orubbad. För detta ändamål skulle det vara fullt tillräckligt, om ingen upplåning eller utgifning af obligationer genom de särskilda föreningarne vidare finge ega rum, utan all upplåning och obligationsutgifning icke blott för nuvarande föreningar, utan ock för dem, som hädanefter komme att bildas, blefve verkställd genom en i hufvudstaden upprättad allmän hypoteksbank, hvari de särskilda föreningarne skulle ingå såsom delegare. En svag sida i de nuvarande hypotheks-föreningarnes organisation utgör den omständigheten, att de icke hafva någon grundfond, och att följaktligen, särdeles i början af deras verksamhet, äfven mindre betydliga förluster kunna medföra brist i deras disponibla tillgångar. Det skulle utan tvifvel mäktigt bidraga alt böja föreningarnes kredit, om, på samma gång all upplåning centraliserades hos hypoteksbanken, denna tillika utrustades med en tillräcklig grundfond. Endast staten kan lemna en sådan.
Resolutionen den 5 September 1815 förblifvil, endast med den närmare förklaring, dels i Kammaroch Bergs-kollegiernas utslag den 8 Juli 1726, all allmogen under andtiden, så vidt görligt är, skulle från dagsverkens utgörande förskonas, dels ock i afseende å dagsverkets längd, i Kongl. Majlis Dom den 6 Fe bruari 1800. Att förse svafvelbruket med ved och kol, samt dem till bruket forsla, var äfven ett frisockne-hemmanens åliggande, men denna skyldighet motsvarades icke af nå gon särskild dem beviljad förmån, ulan skulle de för ved och kol, som lill bruket levererades, erhålla betalning. Genom Kongl. Resolutionen den 5 September 1815 förklarades*, att, i stället för dittills presterade 14 stafrum ved af hvarje helt hemman, de levererings-skyldige skulle utgöra endast hälften, eller 7 stafrum ved ärli - Kongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse N:o 40. 7 gen, hvartill allt virket skulle huggas på allmänningarne eller bruksinnehafvarens egna skogar, och hvilken tjenstbarhet således för framtiden konmie alt utgöra en dagsverks-skyldighet, men icke en leverans af sjelfegande skogsprodukt, samt att frisocknarne skulle erhålla fri dispositionsrätt öfver sina skogar, utan någon annan inskränkning, än alt företrädesvis hembjuda svafvelbrukets innehafvare de skogsprodukter af ved och kol, som de ville aflåta. Frisocknarnes åliggande i della hänseende vore således förvandladt till 2:ne särskilda skyldigheter: den ena, huggning och forsling af ved från brukets allmänningar, till 7 stafrum för hvarje helt mantal, för hvilken prestation betalningen likväl icke rättat sig efter tidens förändrade varuvärden, utan ännu utgjorde blott 8 skillingar Banko för hvarje stafrum, så alt detta onus nu vore mera tryckande än grufve-dagsverkena; och den andra, hembudsskyldigheten af ved och kol, som frisocknarnes hemmansegare vilja aflåta, och hvarför de äro berättigade att af Dylta bruksegare erhålla betalning efter gångbart pris i orten. Vidkommande slutligen beskatlnings-förhållandena vid
På grund häraf anhåller jag om återremiss af 13 punkten pä det att Utsk. malle komma i tillfälle att närmare npgifva vilkoren, hvarunder desse 8,000 r:dr böra utbetalas och utbeder mig derföre Hr Frih o. Landtnäs propos. härpå. Då härefter H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåg den emot förevande punkt gjorda anmärkn. föranleda till äterremiss ropades ja, blandade med nej, hvarpå II. Ex. förklarade det han ansåg ja hafva öfverröstat nej. De nästföljande punkterne, N:ris 14 till och med 22, blefvo utan diskussion bifallne. 23:dje punkten, ang:de anslag för anläggning af nya och förbättrade eller omläggning af backiga eller eljest mindre goda vägar. Hr Bråkenhjelm: I fråga om detta anslag synes det måhända förmätet af mig att höja min röst och försöka föranleda ett annat resultat, än hvartill Utsk. kommit. Det förefaller mig likväl sorn om Utsk. icke hade behörigen jemkat den tillgängliga summan emellan de olika anslagen. Då Utsk. tillstyrkt ett anslag af 100,000 r:dr för vattenaftappningar och landets odling, har Utsk. deremot tillstyrkt anslag öfver 5:dubbelt denna summa för backars bortgräfning å vägarne. Mig synes som om förhållandet bort vara omvändt, så alt anslagen lill landets odling blifvit högre och de till backars bortgräfning mindre, ty har man något alt föra på vägarne, komma desse nog af sig sjelfve och det blir tids nog att då förbättra dem, vi hafva. Jag skulle önska, alt R. o. Ad. återremitterar denna punkt med tillkännagifvande af sin åsigt, att någon afprutning å ifrågavar:de anslag bör ega rum för alt tillgodokomma odlingsföretag och vattenaftappningar så att anslaget till de sednare skulle höjas till 150,000 r:dr och anslaget till vägars förbättring nedsättas till 450,000 r:dr.
S. D. Lag-Utskottets Betänkande, N:o 63 , i anledning af åtskilliga Motioner om ändringar, dels i Concurs-Lagen den 13 Julii 18 t8, dels i Kongl. Förordningen den 22 October samma år om Eds-Formulaire i Concursmål, blef, vid förnyad föredragning, på grund af gjorda anmärkningar, återremitteradt. S. D. Föredrogs å nvo och bifölls Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens Utlåtande, N:o 34, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, i afseende på F.k-Sko - 56 ProC. Utdrag den 12 Jilnii 182g. garne i Riket, jemte flera i detta ämne väckta enskilda motioner. S. D. Vid förnyad föredragning bifölls Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 105, i frågan om dispositionen af de till Barnhus-Inrättningen i Malmö gjorda donationer. S. D. Då nu å nyo föredrogs Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 108, öfver de hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda Bonde-Ståndet gjorda anmärkningar vid Betänkandet N:o 25, rörande tryckningen af sistnämnde Stånds Protokoll vid innevarande Riksmöte samt deras afleverering till Riksgälds-Contoiret, lät Borgare-Ståndet vid förstberörde Utlåtande bero. S. D. Föredrogs å nyo och bifölls StatsUtskottets Utlåtande, N:o 11 r, öfver gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande, N:o 67, i anledning af Rikets Ständers, åren 1 8a 5 och 1827» församlade Revisorers afgifna Berättelse om granskningen af Riksgälds-Verket, General Assistance-Contoiret och f. d. Filial-Discont-Inrättningarne. S. D. Vid å nyo skedd föredragning af Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 112, öfver de hos Höglofl.
Ridderssavet och Adeln wid Urtima Riksdagen i Örebro d. ro Augusti 1812. S. D. Föredrogs Stats-Utskotters i dag inkomna utlåtande, angående gjorda anmärkningar, rörande inlösen af älskillige f. d. Kongl. Famillen tillhörige meubler wid Haga Luststolt, och beflöt Högloft. Ridderskapek och Adeln, att den till RirsStänden ingifna expeditionen skulle i enlighet med den af Slats-Utstvltet afgifne »-.lysning rättas. Vt kupra. S. D. Föredrogos ä nyo och biföllos Bewillr-iings - Utftonets, den 10 sistl. Augusti pä bordet lagda, betänkanden: i:o. Angående postmedlen. 0:0. Om sätt till erhällande af statistiska uplysningar om landet z:o. Statsoch Bewillnings-Utskottens, samma dag pä bordet lagda, betänkanden, i anledning af Borgmästaren UZZ-rr memorial, rörande förändring i sjötullens (.murande för utgående ivaror Med wäxlar. 4:0. Bewillnings-Utskottets sivar ä de anmärk - Den 12 Augusti72? märkningar, som bllfwil gjorde wid dess betänkande, rörande sjö- och landt kullen, jem'e bemälte Utstötts, den zo Julri pä börder lagda, betänkande öfwer samma ämne. supra. Högloft. Ridde> skåpet och Adeln åtskiljdes klockan ^9. Or kapra. In ftäom protocolli Lilverltolpe. Fredagm den 14 Augustt. Plenum klockan 12 om middagen. Justerades följande Utdrag af Pcorocvllet, hållet hos Högloft» Ridderskap^ och Adeln wid Urtima Riksdagen uti Orebro d. 12 Augusti ,812. S. D.
Hr von Hartmansdorff', Aug.t Jag anser alt uti den årliga revisionen bör ett af Konungen förordnadt ombud äfven deltaga. I de allmänna revisionerna skulle, efter det uppgjorda förslaget, endast delägare komma att deltaga. Det synes mig vara nödigt, att, i alla sådana bolag, der det allmännas säkerhet till den grad kan komma i fråga som i enskildla bankbolag, äfven något ombud på det allmännas vägnar må hafva tillfälle att se huruledes verket Den 20 Februari e. m. sköles. Jag hemställer derföre, att delta mom. mätte erhålla följande lydelse: ”Om tiden och sättet för den årliga revisionen, Iivari ett af Konungen förordnadt ombud hör deltaga, och revisionsberättelsens kungörande i tidningarna etc.” Hr Aminoff, Joh. Fredr.: Ehuru jag är af den tanken, att elt sådant ombud icke behöfves, emedan min erfarenhet sagt mig att revisorerne aro så stränga som möjligt, instämmer jag dock med den sista värda talaren deruti, att ett sådant ombud må förordnas, emedan det tryggar allmänheten. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:ns förslag i mom. litt. c). Ropades ja och nej. Uppå derefter framställd propos. biföll R. o. Ad. Hr von Harlmansdorlfs förslag, så lydande: ”c) om tiden och sättet för den årliga revisionen, hvaruti elt af Konungen förordnadt ombud bör deltaga, och för revisionsberättelsens kungörande i tidningarna.” Mom. litt :is d), e) och f) i 5 §:n. Utsk:ns förslag blefvo i dessa delar bifallna. 6: t e §: n. Hr Aminoff: Det torde vara nödigt alt i denna § ändra orden ”reda penningar” till orden ”Rikets mynt” till följd af hvad vi redan beslutat vid en föreglde §.
Af Hr Leffler: att, då vid sista Riksdag StatsUtskottet insåg; behofvet af löneförbättring förLandsSecreteraren i Götheborgs och Bohus Län, ehuru Utskottet då ej kunde enskildt för honom föreslå sådan, utan att dermed borde till denna Riksdag anstå, då en allmän lönereglering för LandsStaten förmodades inträffa, Utskottet nu måtte taga detta i övervägande och föreslå löneförbättring åt denne Tjensteman. Varandes inom H. BondeStåndet jemväl yrkadt, af flere Ledamöter dels att Kronofogdar och Häradsskrifvare i allmänhet borde påtänkas med högre löner, hälst der Boställen för dem icke finnas; dels att de af desse Tjenstemän, hvilkas löner icke uppgå till det belopp, hvilket Utskottet för de nya tjensterne föreslaget, måtte erhålla förhöjning. Då Utskottet redan anmält de hinder, i bristande tillgångar, sorn vid detta Riksmöte framställt sig, för vidtagandet af en så allmän förbättring i LandsStatsTjenstemäunens löner, som R. St:r åsyftat samt K. M:t i Nåder föreslagit; och af de discussioner inom RiksStånden, sorn, i anledning af Utskottets förslag till reglering af 2:dra IIufvudTiteln, förefallit, Utskottet icke funnit inotsagdt dess tillstyrkande, att med den generelle löneförhöjningen åt LandsStatsTjenstemannen bör uppskjutas, för att åt de Militaire Tjenstemännen, hvilkas löner mäst fordra påökning, måtte Lunna verkställas en nödig förändring i detta afseen - Betänkandcn, N:o 237. 75 de; så liar Ulskottel, vid det förhållande, att några nya tillgångar icke kunna af Utskottet uppgifvas för så vidsträckta utgifter som äfven de här ofvan tillstyrkta partielle löntillökningar erfordra, trott sigock kunna frågorne derom i ett sammanhang till besvarande upptaga.
Men, oansedt denna allmänt erkända och obestridliga grundsats, har nuvarande Banco-TJtsko!f, genom de föreslagna reglementariska föreskrifterne för Handelsoch INärings-Discontens fiamtida förvalt!.ing, motverkat densammas begagnande till belåning afomförmälde med Discontens ändamål och Bankens säkerhet mest ofverensslämmande hypolbek, T tskottet har nemligen, genom dessa föreskrifter, frånkänt utländska vexlar den hitintills dem till erkända belånings-rätf, utan att medgifva någon ändamålsenlig’ ulsträckning af rättigheten lill inländska vexlars belånande; tv då Disconl-Directionens sammankomst endast en dag i veckan inträffar och lån på andra lider än fulla månader icke meddelas, lära ganska få vexelinnehafvare blifva i tillfälle alt derefter sålunda lämpa liden för sina Disconl-låne-transactioner, att de sökta och erhållna lånen förfalla emellan 3:dje och 8:de dagen för de hypothicerade vexlarnes förfallotid. Såsom resultat af berörde föreskrifter, torde derföre med säkerhet kunna antagas, alt egentligen endast sådane vexlar varda belånade, som blifvit serskildt utfärdade lill begagnande vid tillämnade låneansökningar. Härigenom kommer åter hela ändamålet med ifrågavarande låne-rörelse alt helt och hållet förfelas. Ehuru, enligt min orubbliga öfvertygelse, afsigten med Handels-Discontens inrättande endast kan i någon lrufvudsakligare mon vinnas genom vexlars disconlering, anser jag det dock förgäfves ali nu framställa något förslag i della afseende; enär ett sådant sannolikt skulle befinnas alltför mycket stridande emot de meningar och anspråk, som, i afseende på Bankens lånerörelse, vid denna Riksdag gjort sig gällande.
•— Jag får äfven erinra, att för Just.- depart:t, hvarest föras 7 protocoll i veckan, nemi. fem förmiddagsoch ett eftermiddags-protocoll i Högsta Domstolen samt åtminstone ett protocoll i Statsrådet, finnas icke 48o Den 19 September f. m. flere än 6 protocolls-secreterare, och följaktligen en mindre än protocollens antal i veckan. För Ecclesiastik-depnrtementet deremot finnes med 1 prot.secreterare en mera än protocoll föres i veckan. Om nu de ifrågaställa 600 r:dr beviljas, så finnas uti Ecclesiaslik-departementet tvänne prot.- secreterare mera än protocoll föres i veckan. Detta vare nog sagdt om saken oell om dessa Ijensternäns behöflighet. Af en sednare punkt i betänk, synes, det förslaget att på indraga.stat uppföra de öfverlalige tjenstemännen inom K. M:s Cancelli och således äfven inom Ecclesiastik-departementet, hvarest de fleste sådane finnas, har blifvit afstyrkt. Detta StatsUtskts förslag hafva Presteoch BorgareSltn bifallit. Enligt enskilda underrättelser, som jag äger, lärer BorgareSt. hafva vidblifvit detta beslut, då betänk. N:o ig5 föredrogs. Följaktligen har Ecclesiastik-departementet förlorat hvad detsamma rätteligen borde tillkomma. Sålunda nödgas de tjenstgörande embetsoch tjenstemännen inom departementet aflöna eller pensionera de öfvertalige; emedan det till stor del är genom minskning i de verklige eller tjenstgörande embetsoch tjenstemännens, på stat beviljade löner, som de öfvertalige erhålla sina inkomster.