Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr Öfverlntendenten Tham, har i böljan af Riksdagen i Memorial yttrat , att, enligt honom meddeladt tillkännagifvande af tjensteman i orten, under ett »istförflutet år hlott i ett Län hemmansägare blifvit pliktfäll.le till 10,000 R:d., som genast förekom mig ganska anmärkningsvärd!, om ock ett noll sknl. le genom misskrifning tillkommit , men då jag af Stat«Utskottets Betänkande om Statsinkomsterna funnit, att inkomst-Titeln, Vites och Ensaksböter m. m. , en Titel som i anseende till benämningen jag önskar Slåtte en gång 1 inkomstTitlarna försvinna, i grund af sednare årens derigenom eihållna inkomster blifvit, till hälften lörhöjd sumanå, nu i RiksStaten bestämd, har detta förhållande, i förening med obehagligt intryck, vackt aå mycket mera min uppmärksamhet Den 7 Juli e. m» 457 •sorn efter min öfvertygelse man skulle orättvist förebrå Svenska nationen att af en tilltagande lastbarhet uppkommit ökade Lagbrott. Jag tror mig deremot icke sakna anledning till den förmodan, att denna förhöjda Statsinkomst uppkommit genom vitén, ofta olämpligen till 10 R:dr. och derutöfver för försummelser i väghållningar m. m., sorn den pliktfällde ofta icke kunnat. förekomma, om t. ex. en häst sjuk nät, eller bonden vid bud ningen varit på era resa stadd, om vid besigtningen af en väg, Som vid obestämda föreskrifter berodde på en Fjerdingsmans och Nämndemans skumsynta pröfning. Då härtill läggas de betydligare vitén, som utgått af Rustoch Rotehållare, som icke i hast kunnat vid föxeskrifven tid anskaffa hästar och karlar , samt de vitén, äfven med anledning af BevillningsFörordningen blifvit stundom mindre behörigt ålagde^ af hvilka böter ea mindre del Kongl. Maj:t och Kronan tillkommit, lagger'detta förhållande i öppen dag att denna slags beskattning varit för Hemmansägaren äfven så känbar, sorn den fordran är rättvis, att i sådana afseenden icke bero af godtyckets behandling.
Ad., uppå särskilda propos:r, så väl det 4:de mom:t som ock det af Borgare-St:t dervid fogade tillägg. H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. 0 e. m. § 59. Tillkännagafs, att Preste St,:t antagit denna §, samt att Borgare-St:ts derom fattade beslut lydde sålunda: »Irsta mom:t antogs enligt komiterades förslag. 2:dra momrt bestämdes så lydande: »Jord, som icke är satt i mantal, påföres så många skatteören, som motsvara dess bevillning, jemförd med medelbevillningen af den i mantal satta, inom kommunen belägna jorden. Inkomst af arbete eller kapital påföres hundrade skatteören, då inkomsten blifvit taxerad till tvåtusen rdr, och, i förhållande derefter, för större eller mindre belopp, hvarför bevillning till staten erlägges. Fastighet, som icke tillhör jordbruket, anses lemna fem procent af sitt taxeringsvärde i inkomst, och påföras denna inkomst lika många skatteören, som om det vore inkomst af kapital eller arbete, hvarför bevillning erlägges, och hvarifrån något skattefritt belopp således ej får afdragas.» 3:dje och 4:de mom:n godkändes enl. Komiterades förslag. Ett nytt 5:te morn. infördes af denna lydelse: »Inom hvarje kommun må annan beskattningsgrund antagas; dock fordras dertill, att tre fjerdedelar af de vid stämman närv:de äro om beslutet ense, och att detsamma biträdes af tre fjerdedelar af de afgifna rösterna. Sådant beslut gäller för hvarje gång i fem år.» Hr von Koch:
Vid i8i5, 1818 och 1823 årens riksdagar hafva Ständerna visserligen gjort efterskänkningar i denna väg; men det har berott på de särskilda eonsiderationsförhållandena i hvarje fall, och jag tror, att i detta kunde afseende fästas å den omständighet, att det är ett fruntimmer, som gjort förlusten, och att man af dessa gemenligen icke kan begära en så stor uppmärksamhet och försigtighet, som här erfordrats för att misstänka och upptäcka bedrägeriet. Men då det är en statsutgift, hvars beviljande icke grundar sig på något rättsanspråk, anser jag sökandens ceconomiska ställning böra förnämligast inverka på afgörandet; och då vi icke känna denna, är sådant ett nytt skäl till återremiss, hvarom jag altså lörnyar min anhållan. Hr von Troil: Jag tröttar ogerna R. o. Ad. ännu eh gång i detta ämne; men jag har blifvit något direct ansatt af en ledamot, några bänkar härifrån mig, då han nemi., med hänsyftning på mig, talat om den olyckliga ställning att behöfva sätta theorier framför rätt och billighet. Att ställa något i verlden framför rätt och billighet tillsammans, skulle jag verkligen icke vilja påbörda någons afsigt; men det förekommer mig, som den värde ledamoten, då lian bortlrasslat mina åsigter, jemväl så borttrasslat sina egna ord, att jag måhända gör orättvist uti att fästa mig dervid, förrän lian fått justera dem. Ilr Gr. Horn har trott, att den öfverklagade förlusten uppkommit derigenom, att före skrif - Den 4 Juli i45 skrifna controller icke blifvit af KrigsColhm iakttagna. Jag vill icke bestämdt bestrida detta; men då laglig undersökning i målet skett och något sådant domslut icke fallit, skulle jag icke tilltro mig alt, utan gifnaskäl, tillräkna embetsverkets försummelse hvad som handt.
Utskottet ansett lämpligast till förlikande af dessa fordringar. 3.0 Slutligen hafva Herr Ribbing, Herr Wollrath Tham, Herr Professoren Bexell och Herr Kyrkoherden Ahlqvist frarnstallt Utskottets förslag såsom vådligt får eganderättens helgd, enär följden af en ovilkorlig och obegränsad frihet att, nästan på hvad satt som helst, kunna vid lagfart styrka förre egarens åtkomst , skulle blifva den, att man, utan afseende på andras rätt, väljer det för Domaren och lag fartssökanden beqvcimligaste sättet • hvarföre Herr Tham, som för öfrigt icke bestridt ändring af ifrågavarande Författning, yrkat, att ordet handlingar må bibehållas och annan bevisning ej tillåtas, innan förlusten af dessa blifvit undersökt och bekräftad; äfvensom Herr von Hartmansdorff , Herr Presidenten Poppius och Herr Biskopett af Wingård, jemte flere af Preste-Ståndets Ledamöter , samt Herrar Montan och Cron ansett det Bih. till Riki-St. 7 Saml* 2* 8\de H:t% sr.dra Exlet. ig LagUtskoitets Betänkande N:o gf, böra joreskrifvas, huru åtkomst, i hrist af handlingar , skall styrkas, pä det valet af be visnings sätt ej må lemnäs åt godtycket i i hvilket afseende Herr von Hartmansdorff; anmärkt, att kungörandet i tidningarne vore det minst lämpliga, enär tidningarne ej lä-i sas af allmogen, som i Sverige är största jordegaren, samt Herr Montan funnit rättigheten att genom vittnen bestyrka åtkom stens rigtighet bora inskränkas; hvarf örutan Herr Professoren Bexell förment Utskottets förslag gifva anledning till den besynnerlig ga ovisshet, huruvida bevisnings-åtgärden skall åligga Domaren eller sökanden, och Herr Lamberg yrkat, det Utskottet bör yttra sig, hvad verkan omförmälde kungörel-. ser må ega, samt, derest de äro lagstridige l i författning om deras inställande.
Med anledning af den hos bonden Pehr Larsson i Ås och Sem, timade brandskadan under den 13:de sistl. maji, utsågos bönderna Carl Hemmingsson i Nyland och Carl Carlsson i Dvärsett att hålla vederbörlig undersökning och syn om eldens uppkomst och den skada som dervid skedde. § 4 Såsom fattigunderstöd, skulle tilldelas jungfrun Thundal i Häste, Maria Nannelstedt i Hissmon, samt enkan Ingeborg derstädes \åt/ hvardera af dem 1/4 t. korn. § 5 Gästgifvaren Måns Pehrsson i Trusta åtog sig att mot skälig ersättning bortskaffa sten från skollärare kålhagen. Ut supra, in fidem Carl Hemmingsson i Nyland Byström t. f. pastor. Olof Larsson i Häste. Rödöns kyrkoarkiv, vol. K I:1, s. 185–186, ÖLA. Protokoll hållet wid allmän brandstodsbolagsstämma uti Rödöns soknestuga den 28:de juni 1857. S.D. Efter behörigen skedd pålysning om allmän brandstodsbolagsstämma till denna dag, och då äfven ärenden tillkännagafs, sammanträdde nu efter Gudstjenstens slut vederbörande delegare inom Rödöns socken jemte befullmäktigade ombuden, f.d. riksdagmannen Jonas Ersson i Dille för Ås socken, kyrkvärden Eric Ersson i Tand för Aspås, samt kyrkvärden Eric Nilsson i Bjerte för Näskott socken, i socsknestugan, hvarefter föredrogs och afgjordes följande ärenden. 1:o Upplästes och granskades protokollet, hållet wid brandsyn i Åhs och Östersem å hemmanet n:o 2, som innehafves och eges af bonden Pehr Larsson derstädes och hvars åbyggnad jemte deri förwarad lösegendom war brandförsäkrad uti Rödöns tingslags enskildta brandstodsbolag. Enligt sagde protokoll beräknades den brandskada som å berörde ställe timade den 13:de sistl. maj, för fast egendom till ett belopp af 744 r.d. b:co och för lösegendom till 222, samma mynt.
Att denna utveckling af min motion om kungsgårdars försäljning måtte få sammanhang med sjelfva motionen genom remiss till vederbörligt Utsk., derom får jag vördsamt anhålla. Bilaga Litt. A. i83g den 3o December. Underd. utlåt., ang:de ifrågaställd skatteförsäljning af kungsgårdar och andra Kronans lägenheter. S. A. K.! I underd. skrifvelse af den 3o Oct. 1834 hafva Rikets sednast församlade Ständer anmält, att hos dem särskildta förslag blifvit framstäldta om försäljning under skattemannarätt af kungsgårdar och andra kronolägenheter; och ehuru 11. St., vid öfvervägande häraf, funnit, dels alt några förändrade omständigheter ieke inträffat, som kunde föranleda R. St. alt frånträda deras vid 1823 års riksmöte, i afseende å förevar, ämne, till E. M. i underd. yttrade åsigt, eller att kungsgårdar och kungsladugårdar icke må för alltid från E. K.M. och Kronan afsöndras, eller officers-bostullen till skat - 3ta Den i 8 Mar» e. ra. te försäljas, hade R. St. likväl trott, alt, derest förhållandet med någon Kronans egendom skulle finnas sådant, att fördel för Kronan nppkomme genom egendomens försäljning till skatte i stället för densammas utarrenderande, efter de af E K. M. och R. St. bestämda grunder, sådan försäljning ock borde kunna äga rum ; hvarföre ft. St. i und. anhöllo], att, i händelse någon kungsgård, kungsladugård, eller annan lill boställe icke anslagen kronolägenhet skulle finnas af den beskaffenhet, att verklig fördel lör Staten uppkomme genom försäljning till skatte af sådan egendom, E. K. M. matte i nåd. låta vederbörligen utreda förhållandet och förslag i ämnet derefter till R. St:s pröfning öfverlemna.
Jag är uppkallad af några ta - 23G D e.n 8 Februari e. m. lares anmärkn:r emot mitt förra yttrande, och då jag vid dessas besvarande måste åter ingå i sjelfva saken, anhåller jag om R. o. Ad:s ursäkt, i händelse jag skulle blifva något vidlyftig. Gr. Lagerbjelkes yttrande har redan af den siste talaren blifvit upptaget, hvarföre jag nu kan förbigå detsamma, men då jag förra gänken hade ordet, glömde jag att upptaga ett argument af Frih. Palmstjerna, Nils Fredr., nemi. alt R. o. Ad:s majoritet vid denna riksdag varit af den lanke, alt en förändring i dess representationssätt vore en privilegiifråga. Ja.j yttrade redan dä en vederläggning häraf, pä grund af grundlagens tydliga föreskrift, alt R. o. Ad. representeras efter Ridit.Ordn., hvilken, efter samma grund, kan med Konungens samtycke af R. o. Ad. ensamt ändras. Gr. Sparre har yttrat, att en representant, sorn icke är jordägare, är ett oting, och allden dubbla arfsrälten derföre mäste bibehållas för Ståndets eget bestånd. Adelns representationsrätt har likväl aldrig varit bestämd på grund af jordegendom, utan de hafva haft denna rätt såsom åtter. Del är dessutom icke egendomen utan egenskaperne, som bestämma en representants duglighet för sitt kall. — Gr. Björnstjerna har behagat framkasta en jemförelse emellan mitt yrkande nu och ett yttrande, som jag haft i afseende på kolräntornas borttagande ulan ersättning. Det må vara den värde talaren förbehållet att anse frågan om rubbning i ett conlract, enskilde medborgare emellan, och en lagstiftningsfråga vara samma sak. Det faller eljest af sig sjelf, att det icke är nog all frikalla en person, som haft förbindelsen att idka bergsbruk, från denna förbindelsen; roan måste jemväl ersätta honom förlusten af de capitaler han derpå nedlagt. Samme ledamot har yttrat, att jag tillbringat halfva min lefnad pä riksdagar.
Den summa sorn utöfver nämnda ränlevinst under åren 1864—1866 erfordrades lill den årliga förräntningcn och amorteringen af ett lån å 35,000,000 R:dr, skulle således, ifall annuiteten beräknades, likasom för 1860 års lån, (ill 5j procent, kunna antagas, för år 1864 till 5^ procent å 11,666,666g R:dr — 641,666g R:dr — „ „ 1865 „ „ å 23.333,333g „ — 1,283,333g „ - „ „ 1866 „ ,. ,. å 35,000,000 „ — 1,925,000 „ — Summa 3,850,000 R:dr — Ehuru således, enligt denna beräkning, skulle uppkomma ett öfverskott af 1,065,984 R:dr 38 öre, hafva dock Rikets Ständer ansett, alt detta öfverskott icke bör lagas i beräkning vid lånesummans bestämmande. Det har nemligen, såväl under föregående riksdagar som under den nu pågående, både inom och utom representationen yttrats en allmän önskan, all de lån, som för Svenska Statens räkning erfordras, måtte, derest vilkoren blefve antagliga, upptagas i England. Icke blott den omständigheten, att Engelska penningemarknaden är den ojemlörligen största inom Europa samt att penningeräntan i nämnda land i allmänhet torde vara lägre, än i de flesta andra, utan äfven den, alt en icke obetydlig del af de penningar, som för jernvägarne upplånas, måste användas till inköp af Engelsk jernvägsmateriel, samt att Sveriges förnämsta export går till England, i följd hvaraf tillgången på vexlar i Engelsk valuta är ganska betydlig, synas utgöra giltiga skäl för Sverige att för sina lånetransaktioner söka den Engelska marknaden, hvilken hittills varit helt och hållet stängd för Svenska statspapper. Fullmägtige i Riksgälds-kontoret hafva ock såväl år 1858 som 1860 försökt att i England erhålla de då erforderliga lånesummorna.
Den i ständig tjenstgöring varande matrosen skulle erhålla 400 R:dr i medeltal och i ett för ålit om året, till beklädnad, föda, bostad m. m. Han skulle pensioneras med 100 R:dr efter en viss tjenstetid; och på detta sätt förmenade motionären kunde fullt dugligt och belåtet folk erhållas. Den indelte matrosen skulle ej antagas vid högre ålder än 20 år. Han skulle i början af sin tjenstetid deltaga i de tvååriga expeditioner, som borde utsändas till handelns gagn och bästa. Sedan skulle han, med undantag af utomordentliga tillfällen, endast uppbådas hvart annat eller hvart tredje år till 6 månaders verklig sjötjenst. Han skulle aflönas med 60 öre om dagen. Hans beklädnad skulle beräknas till 60 R:dr, då han tjenstgjorde året om, och 40 R:dr då han gjorde halfårstjenst. Han skulle dessutom, allt efter sin duglighet, erhålla någon större eller mindre månadspenning. Hans pension skulle i medeltal utgå med 100 R:dr om året. De 2,000 indelningshafvare, som bodde närmast de kuster, som hade rikaste tillgången på sjöfolk, skulle anskaffa ynglingarne. Men de skulle ej behöfva förse dem med torp, utan endast med dem öfverenskomma om de vilkor, mot hvilka de ville tjena Kronan. Sålunda kunde man hoppas, att det egna intresset skulle förmå indelningshafvaren att vända sig till de ynglingar, som hade mesta håg för sjön och följaktligen fordrade minsta betalningen. Äfvenså kunde man hoppas att, om en vanlig bondpojke hade blifvit anvärfd, denne, efter sin återkomst från en två-årig expedition, fått smak för sjölifvet och försökte att fortsätta detsamma under sin tjenstledighet. Inga Kompani-chefer skulle längre finnas. Efter slutad expedition skulle den indelte matrosen återgå till sitt vanliga lif och inställa sig, efter ett nytt uppbåd, vid utsatt afhemtningsställe. Den härigenom för indelningshafvaren uppkommande ökade tunga att anskaffa karl vid 20 års ålder, uppvägdes fullkomligt af den lättnad, han hade att få folk genom detta folks högre aflöning och pensionering.
Jag kan således nu visserligen icke hafva något annat yrkande än den talare som yllrade sig näst före den siste, alt nemi. detta Betänk., då det redan af 3 Stånd är afgjordt, lägges till handlingarne, men jag kan dock icke för min del undertrycka den önskan, att samma öde måtte träffa detta Betänk., som elt annat Betänk, i dag erfarit, nemi. atl med ogillande af moliverna läggas (ill handlingarne. Hr Gr. o. Landtm:s härefter först till bifall och sederma lill ogillande af Allm. Besv. o. Ekon.Utsk.-s ifragavar:de Betänk, framstälde propos:r, besvarades med blandade Ja och Nej, och vid derpå förnyad propus, lill bifall å detta Belänk. ropades slarka Ja, blandade med många Nej, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, förklarade det han ansåg Ja nu hafva varit öfvervägande. Hr Stjernsvärd; Endast af den anledn. att R. o. Ad. till en stor del utgöres af militärer, och ett godkännande af delta Belänk. Den 1 Mars f. m. 33 länk. skulle på ett indirekt salt innebära ett medgifvande af desse, alt man icke önskar sig något i den vägen, finner jag mig, då jag för min del tror deras tanka vara aldeles tvärtom, upfordrad att begära votering. Hr Hjärne, Harald: Som jag icke så mycket intresserar mig för denna fråga, alt jag kommer att votera deröfver, så anhåller jag att Hr Gr. o. Landtm, behagade uplysa om plenum efter slutad votering kommer att afslutas. Hr Gr. o. Landtm, behagade i ani. häraf tillkännagifva, att han ämnade efter voteringens slut endast till bordläggning anmäla några från Utsk:n inkomna Belänk:n. Hr Ribbing: Då den propos. Hr Gr. o. Landtm, framstälde, så många gånger måste förnyas, visade sig tydligt att tankarne i denna fråga voro inom
Sparre har äfven sagt att fabriker skulle uppstå i städerna och att handteringen således icke skulle bära sig på landet. Jag kan icke heller inse skälet härför, ty då Gr. Sparre sjelf sagt att potatis icke tål lång transport, synes det mig, för det första, klart att de som bo på landet kunna köpa varan för bättre pris än dem som bo i städerna. För det andra måste väl bränsle vara billigare på landet än i stad. För det tredje måste väl jordbrukaren, då han sjelf förädlar sina produkter, kunna draga största vinsten deraf; oell slutligen och hufvudsakligen har jordbrukaren den stora vinsten att kunna använda dranken till utfodring vid sin ladugård, då deremot i staden, med all aktning för Gr. Sparres kogubbar, någon större afyttring af drank icke kan komma i fråga. Deremot är det gifvet att om bränvinet skall blifva en exportartikel, och det är väl det R. o. Ad. hoppas, så måste stora fabriker uppstå i städerna, men de komma icke att bränna på andra tider än de, som icke äro fördelaktiga för landtbrukaren. Den It Maj. Och då jag slutligen anser att frihet i näringslagstiftningen är en hufvudsak för att näringarne skola gå framåt, och då det synes mig att bränvins bränning, såsom tillåten, icke härifrån bör utgöra något undantag, kan jag icke finna någon rimlig anledning att förhindra bränvinsbrännare att begagna sina anläggningar alla tider på året. Deremot vill jag föreslå att stadgandet om att den kortaste tiden för bränning skall vara två terminer eller en månad, måtte få qvarstå. Med denna förändring yrkar jag bifall till K. M:ts Propos. Gr. Posse, Arvid: Fastän man måste medgifva att det icke kan vara fördelaktigt, om näringslagstiftningen alltför ofta undergår förändringar, så måste man dock medgifva att den nu ifrågasatta förändringen, som afser en öfvergång från tvång till frihet, är särdeles önskvärd. Det har blifvit sagdt, och måhända med skäl, att om bränvinsbränningen lemnäs fri under hela året, så blefve följden den att en mängd fabriker uppstode i städerna.
Det skäl, som vanligen anfördes för bibehållande af ifrågavarande stadgande, att krogarne i vissa städer tillika äro de ogiftas af arbetsklassen egentliga spisställen, förlorade mer och mer sin betydelse, sedan man sett, att nödvändigheten och ett bättre tänkesätt låtit i deras ställe uppstå nykterhetsvärdshus oell ångkök, så att den nyktre arbetaren kunde, äfven utom krogarne, för godt pris erhålla cn sund förfriskning. Ville man derföre saken, — bränvinssupcriets förminskning samt ordning och nykterhet åtminstone om sabbaten, — så måste man ock vilja medlet, hvilket vore utskänknings-ställenas tillslutande sådane dagar, då sabbatshelgden det fordrade. — På grund häraf har motionären yrkat, att sista punkten i 2:dra momentet af 27 § i nu gällande Förordning måtte erhålla följande lydelse: ”Samma förbud gälle äfven för städerna, der Konungens Befallningshafvande ej annorlunda pröfvar nödigt, efter vederbörande myndigheters börande.” Motion i enahanda syfte är ock väckt af Gustaf Bjerkander från Skaraborgs län. Utskottet kan icke annat än erkänna både vigten af de skäl, hvilka till stöd för förslaget blifvit anförda, och det goda ändamål motionärerne åsyftat; men då en lag, som förbjöde ali försäljning af spritdrycker å söneller helgedag utom vid måltider till resande, ännu icke skulle vinna understöd i allmänna tänkesättet, utan sannolikt föranleda talrika lagöfverträdelser, vågar Utskottet till ifrågavarande förslag icke tillstyrka bifall. Dessutom ligger ett korrektiv emot allt för stora missbruk af utskänknings-rättens begagnande å sönoch helgedagar uti den makt, vederbörande myndighet eger att inskränka tiden för utskänknings-rättens utöfvandc; hvadan Utskottet hemställer, att Doktor Säves och G. Bjerkanders ofvanberörda förslag icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. I följd af det nya stadgande, Utskottet vid § 26 meddelat, bar redaktionen af ifrågavarande § måst något ändras; hvilken ändring Rikets Ständer torde godkänna. 16 Santmans.
Men då Direktionen framlagt ett förslag till platsens ordnande, som icke afser något vidare bebyggande deraf än för så vidt Riddarhusets eget behof det oundgängligen kräfver, har Direktionen ansett föremålet för det infordrade utlåtandet böra blifva en utredning af frågan, huruvida och under hvilket vilkor Kiddarhuskassan skulle kunna undvara den inkomst af tomten, som kassan för närvarande eger. För alt blifva i tillfälle att lemna en sådan utredning, har Direktionen ifrån Riddarhus-kontoret infordrat och erhållit en härhos bilagd kalkyl (Bilagan Litt L.) öfver nämnde kassas inkomster och utgifter för innevarande år, upprättad i enlighet med sistledet års bokslut och gällande Stat. Af denna kalkyl inhämtas, att kassans nuvarande inkomster bestå utaf dels räntor till ett belopp af 10,544 Rdr 50 öre å utlånade medel, 202,700 Rdr, dels hyresafgilt för flygelbyggnaderne, 4,531 Rdr 50 öre och dels hyra för källärne under Riddarhusbyggnaden, 1,200 Rdr, eller tillsammans 16,276 Rdr, samt att utgilterne, hvaribland dock icke upptagits något medelbelopp för sådana extra utgifter, som föranledas af Ridderskapets och Adelns merändels vid hvarje Riksdag fattade beslut angående målning af Landtmarskalksporträtter, prägling af medaljer, gratifikation åt pleni-vakten m. m., uppgå till 13,567 Rdr 14 öre, så att ett öfvershott af 2,708 Rdr 86 öre skulle förefinnas. Men om från inkomsterne alräknas hyressumman för flygelbyggnaderne, 4,531 Rdr 50 öre, uppstår deremot en brist af 1,822 Rdr 64 öre. Häraf lärer Ridderskapet och Adeln finna, att derest