Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Länen måtte kunna så utföras, att ökade kostnader för Stats-Verket i möjligaste måtto undvekes; att de vid Läns-Styrelsen i Calmar förefallande embetsgöromål, enligt arbetsförteckningarnes föranledande, ingalunda kunde anses öfverhopande och hvarken till mängd eller beskaffenhet jemförlige med dem, som uti många andra Län förefölle; att kostnaden för fångars skjutsande ifrån de norra trakterna af Länet till Länshäktet kunde till större delen besparas, om i Westervik och Wimmerby inrättades kronohäkten; samt att, i och för lagsökningsmål, parter sällan behöfde resa till Lands-Canzliet, enär till sådane måls utförande vanligen begagnades ombud på stället, och, hvad anginge åtskillige Polismål, sådane åtgärder i afseende på deras handläggning kunde vidtagas, alt parters inställelse i Residencet ifrån Länets aflägsnare trakter undvekes och i allt fall olägenlieterne för sådane parter icke vore större i förevarande Län, än uti liera andra, der parter ofta hade ännu längre väg till Landshöldinge-Residencet, än i det nämnda; på grund af hvilket allt samt andre anförde skäl Rikets Ständer förklarade, att de icke funnit skäl att till Kongl. Maj:ts högstberörde Nådiga Proposition lemna bifall. Utskotten, som visserligen icke förbisett de flera olägenheter, hvilka äro förknippade med ofvanberörde anmärkte förhållande i afseende på Calmare Län, kunna dock icke tillstyrka det väckta förslaget, dels på grund af de utaf Rikets Ständer uli deras ofvanberörde underdåniga skrifvelse anförda skäl, dels ock hufvudsakligen i anseende till den omständighet, att, sedan vid i834 års riksdag Rikets Ständer fästat uppmärksamheten derå, att Rikets administrativa och camerala indelning otvifvelaktig! å många orter, såväl för det allmänna som för den enskilde, medförde kostnader och 4 Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk.
Prot.-utdrag den 45 Augusti 4858. 645 N:o 62, i anledning af återremiss af 2:ne punkter i det af Utskottet uti dess betänkande N:o 57 framställda förslag till förordning, angåendn inteckning i fast egendom. S. D. Vid föredragning af Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottens nedannämnde memorialer stannade Ståndet i följande beslut: N:o 36, i anledning af återremiss af och anmärkningar vid vissa pijnkter af sammansatta Utskottens betänkande N-to 19 öfver väckta frågor om ändring uti nu gällande bestämmelser, rörande stängsel-skyldigheten. Ståndet antog de i memorialet framställda inbjudningarna och lade detsamma för öfrigt till handlingarna. N:o 37, i anledning af erhållen återremiss af Utskottens betänkande N:o 27, i fråga om ändringar uti nu gällande Expeditions-taxa. Lades till handlingarna. Vällofl. Borgare-ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottens utlåtande N:o 63, i anledning af återremiss å Utskottens betänkande N:o 22, angående väckt fråga om den utsockne frälsehemmanen i Halland åliggande roterings-skyldighet; m. m. Härvid förekommo: Esta yttrandet, pag. 8, i utlåtandet N:o 63, och det motsvarande i betänkandet N:o 22. Ogillades, och fattades beslut, i enlighet med Herr von Troils reservation, med den förändring, att vakans-medlen skola ingå till statsverket. 2:dra och 3:dje punkterna, enligt båda utlåtanderne, förföllo, i följd af det nyss fattade beslutet. Det sista yttrandet, enligt betänkandet N:o 22, förnyadt i utlåtandet N:o 63. Från Hederv. Bonde-ståndet. N:o 401' S. D. Föredrogos och biföllos: Stats-utskottets utlåtande
I puncten erisidras, att, enligt Niks-k dags-Ordningen, njuta Killniagtige i Banquen och Rikss gälds-Contoiret samma säkerhet med Riksdagsman, hwar» före allt nämnande af berörde Mlmägtige häx anfägs öfwerflödigt. I samma Punct ffulle orden "ej äger tillfä kie, förs ändras till:" af laga förfall hindras; emedan Leda mös terne af Berednings - och TaxeringsComittöerne ej byra frän förrättningen, utan gällande orsakerutcbliswa. Till undwikande af condradiction emellan första och «ndra punctcrne r Z:te Momentet, beflöts i r puncten ef» ter ordet: ^Taxeringen" cn tilläggning af orden: Till Skyddsafgift. För att tydligen bestämma de dubbla grunder, hwar» efter Hemman, Btuk och andra Lägenheter böra taxeras» ffulle i 8 puncten, efter orden: "skola altid" insattas föls rande: sä wäl till -eras warde, som till deras ärligen behällna inkomst. I stutct of denna Punct komme den mening att tilläggas, som pä ofwanförda stal bliswit ur första Momentets 6 punct utesluten: -en som äger flere sädane tillhörighetev af samma natur säsom Sillsatterier och sä widare mä utsätta inkomsten of dem sammanslagna, ändock de i olika districter finnas. I 6:te Momentets första Punct borde ordet: "föregäende" borttagas säsom twetpdigt, dä här ej är fräsa sm sjelfwa äret utan om den behöriga tiden deraf till Mantalsffrifnmgarne. Tillis
Brco afgift, och må hvar och en, som fabriksbränning utöfvar efter denna beräkning, för hvarje serskildt fall, skatta för så lång tid af året han bränna vill.” ”Controlen öfver bränvins-författningens efterlefnad bör ej uteslutande lemnäs åt kronobetjeningen, utan äfven och hufvudsakligen utöfvas af de Socken-ombud, hvilka hafva sig församlingens enskilde angelägenheter anförtrodde, och bör Staten aflemna till dessa Communers enskilda gagn en viss procent af deras bränvins-skatt, som till folkskolornes befrämjande skulle användas.” Med Herr Grefve Horn. förenade sig Herr Grefve Hermansson. 3:o af Herr Grefve von Fersen, H.: ”Då jag ej inser något giltigt skäl hvarför bran vins-bränningen, mer än ali annan loflig industri och näring, skall tillbakahållas ifrån förnuftsenlig utveckling, får jag vördsammast reservera mig emot den hämmande princip, som legat till grund för förenade Utskottens utlåtande i denna fråga, huru vackra de skäl ärr äro, som phifantropien härvid kan lemna till stöd. Mig synes nemligen, som måhända det egentliga och rätta skälet för ett slikt beslut bäst skulle återfinnas uti den enkla sats: att hvar och en önskar i sin mon, så mycket man kan, söka begagna en vinstgifvande rättighet, mera lönande ju in skränktare den får begagnas. Enrot ett sådant obesmyckadt och rent utta la dt skäl hade jag visserligen ej haft något att invända, sanningen hade varit dess stöd, och klandervärdt kan aldrig vara, att en hvar söker på loflig väg bereda sig den största förkofran. — Utskottens antagna utgångspunkt kan jag lika litet, sorn de derför anförde skälen, gilla, och i tillämpningen har jag således äfven varit af stridig åsigt med pluraliteten. Jag hade trott, att för landet äodarnålsenligasE och nyttigast skulle hafva varit, att en gäng antaga och följa ett system, som vöre ledande till bränvins-bränningens, såsom näringsgren betraktad, fullkomnande.
Stur till följd af enskilda motioner, och sådana, som begärts af K. M:t. Sannerligen jag kan fatta hvartill det skall tjena att den enskilde har motionsrätt, om en sådan skilnad skall förefiunas; och då hittills hvarje på laglig väg väckt fråga, med enahanda syfte som denna, städse blifvit behandlad som här är föreslaget, hoppas jag att nu icke något undantag skall ske, utan att förevrde praxis fortfarande iakttages. Vidare har den siste värde talaren sagt, att en jemförelse mellan § 75 R.O, och g 66 R F. visade det olämpliga af ett sådant handlingssätt, som nu är föreslaget. Detta sått att upfatta saken hvilar, enl. mitt förnae - Den 15 September f, m. lfi7 nantie, på ett misstag. Och då aldrig hittills någon sådan tolkning af grundlagen, som Hr Printzensköld antyder, förefunnits, får jag anhålla att R. o. Ad, täcktes godkänna ifrågavide voter.- propos. Frih. Åkerhjelm, Johan Carl: Hufvudsakligen förekommen af Hr Bildt, anhåller jag att få fästa R. o. Ad:ns och särskildt Hr Printzenskölds upmärksamhet derpå att, då han fotat sin framställning på § 75 R.O., har han förbigått den mellanmeningen, som lyder sålunda: »För beslut i alla öfriga ärenden, de mål undantagna, hvarom i R.F. §§:ne 66, 69, 70, 71 och 72 särskildt förordnadt är» g 69 RF. stadgar huru tillgå skall, då två Stånd stanna mot två i en fråga rör:de antingen statens reglerande eller bevillningens derefter lämpade hela belopp eller hvad till Riksg.- kont:ts utgifter och inkomster hörer eller grunderna för Riksg.- kont:ts styrelse och förvaltning. Det hvarom nu är fråga, rörer Riksg.kont:ts utgifter, och det torde då icke kunna förnekas att votering i förstärkt StatsUtsk. bör, med anledning af Ståndens motsatta beslut, anställas.
Uti en hos Vällofl. Borgare-Ståndet väckt och till sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet öfverlemnad motion har Herr Wallenberg anfört, att, ehuru Stockholm egde en rymlig och säker hamn, orsakade likväl hufvudstadens under de sednare åren sig allt mer och mer ökade affärsverksamhet en så stor trängsel vid kajerna att den vore hinderlig för rörelsen; att den korta seglationstiden påkallade alla bemödanden för att undvika onödigt dröjsmål vid lossning och lastning; att när godset blifvit lossadt saknades ändamålsenliga vid kajerna belägna magasiner och detta emedan det utrymme, som finnes, blifvit ändamålsvidrigt begagnadt; att midt uti Stockholms hamn vore Skeppsholmen belägen, dit en aldelning af flottan blifvit förlagd; att lilligheten der under fredstid hvarken vore eller kunde vara särdeles stor; att då de, som på stadens kajer arbetade med lossning och lastning, trängdes med hvarandra, vöre deremot Skeppsholmens stränder vanligen öde eller upptoges till en del af några kronans afrustade väl förtöjda fartyg, hvilka kunde ligga lika lugna på många andra ställen; att de rymliga till en del toma slupskjulen upptoge de yppersta magasinsplatser, under det att de dyrbaraste handelsvaror inpackades uti trånga magasiner till en del hängande på rostiga jerndobbar i södra bergen, der alla andra upplagsplatser saknades; att slutligen det ur militärisk synpunkt aldrig kunde försvaras att lägga ett krigs-etablissement i bjertat på en obefästad stad, och skulle Stockholm framdeles beTästas, så kunde väl icke en llottans afdelning motsvara en befästad orts citadell. Pa grund af allt detta och då ingen olägenhet borde uppkomma af ifrågavarande stations flyttning, men deremot Skeppsholmen och den del af Ladugårdslandsvikens östra strand, som upptages af slupskjulen och andra till stationen hörande byggnader, skulle, planmessigt Inbyggda med magasiner och med rymliga kajer försedda, kunna blifva särdeles prydliga 12 Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Utlåtande
Hvad som då erfordrades, kunde ej mera fyllas, och för att i så beskaffadt förhållande, icke fortsätta en sak utan 442 Den 27 Maji. ändamål, måste det slutas med alla, och Riksens Ständer sammankallas. För att fälla ett rättvist omdöme i denna invecklade sak, måste man följa den från ena dagen till den andra. Den var så nära sammanbunden med Creditväsendet, och tusendetals medborgares välfärd, att catastrophens aflägsnande alltid var af vigt. Hade den inträffat under Sommaren, då spannemålsbristen var tryckande, skulle följderne blifvit vida betänkligare, än när den skedde. Äfvenledes var allmänna uppbörden då ingången, så att StatsCassan under stagnationen kunnat bestrida utgifterne, hvilket varit omöjligt på en annan årstid. Den tid som vanns genom de successiva biträden från Staten, var alltså väl värd någon uppoffring; och då Riksens Högloflige Ständer nu reglera om Discont-liqvidationerne, slutar sig denna rysliga oreda med så liten skakning, som möjligen ske kunnat, i förhållande till alla de olyckor, som häraf skäligen bort förväntas. Jag bör nu ej vidare uppehålla Högloflige Ridderskapet och Adeln. De starkaste böra vara de ädlaste: så är Naturens eviga ord^ ning, och inom detta bus bör man alldraminst missräkna sig derpå. Jag hemställer ock fördenskull vördsamt, att anmärkningspunclerne må förfalla, och ConstitutionsUtskottels Memorial till Handlingarne läggas. Den 27 Maji. 443 Grefve von Lantingshausen, Albrecht, förenade sig med Friherre Wirsén. Friherre Åkerhjelm, Gustaf: I den ordning anmärkningarne blifvit gjorde, skall jag söka till att deni besvara ; och i den ordning Constitutions-Utskottets Betänkande är uppstäldt, skall jag försöka, att det utveckla. En värd Ledamot, Herr Munck af Rosensköld bar anmärkt, alt Utskottet försummat anmäla till Riksens Ständer, att Beredningen icke alltid blifvit hörd.
Ridderskapet och Adeln har en ledamot ansett Utskottets förslag till koppar-myntets utmyntning, såsom innefattande tre serskilda utmyntningsgrunder, fordra någon jemkning, och i sådant afseende hemställt, att koppar-mynt å 10 penning ej må präglas, samt koppar-mynten blifva följande: 1 k 5 penning, utmyntadt efter 400 r:dr riksg. per skeppund koppar, stapelst. vigt.y 1 å 2 penning, efter 320 r:dr dito. 1 å 1 penning, dito dito. 1 å £ penning, dito dito. Men enär, efter hvad Utskottet inhemtat, de koppar-mynt, som, enligt nyssberörda förslag, skulle utmyntas, komme att till omfånget alldeles öfverensstämma med nuvarande silfver-mynt å ^ och ^ r:dr silfver, och en sådan öfverensstäm melse städse ansetts olämplig, har Utskottet funnit sig icke kunna samma förslag biträda.
Skedvatten; se Salpetersyra. Skeppsinventarier; se Inventarier och 13 § tulltaxeunderrättelserne. Skiffer; se Sten. Skinn; se Hudar. Fisk; se Fiskskinn. Själsspäck; se Tran. Slipstenar; se Sten. Snickarearbeten; se Trädvaror, ej specificerade, arbetade. Snus; se Tobak. Snören, tarm-, se Strängar. 494 Expeditions-Utskotlets Förslag till und. Skrifvelsej N:o 212. Tullvärde. Banko. Qvantitet för tullberäkningen. Införselstull. Banko. R:dr sk. r:st lt:dr sk. r:»t liavana-, terressamt andra till sockerhalten lika slag 1 kanna 36 — 20 — Solfjädrar Spanmål: omalen: 1 skålp. 3 5 — bohvete 1 tunna 1 3 16 — halia , . 1 tunna 32 — 11) _ hvete 1 tunna 2 5 — korn och malt 1 tunna 1 10 — linser 1 tunna 2 6 32. — råg 1 tunna 1 10 — 5 40 — vicker 1 tunna 1 8 — 6 32 ärter malen: gryn och mjöl: införtullas efter den afgift, som vid införseln är gällande för det sädeslag, hvaraf grynet eller mjölet är tillverkadt, med tillägg af 10 procent, och så, att af hvete 9 lispund, af råg ; och ärter 12 lisp-.d, af korn 10 lisp:d och af hafra 8 lisp:d mjöl anses svara mot en tunna säd; samt att 4 lisp:d gryn af hafra och 6 lisp:d af andra sädeslag svara mot en tunna säd af samma slag. 1 tunna • 1 10 Speglar och lampetter 100 R:dr v. 33 16 — Solfjäderspapper; se Papper. Spanska flugor hänföras under Apolheksvaror. Speldosor; se Slöjdevaror, ej specificerade. Spelkort; se Kort. Spermaccti-olja; se Oljor. Expeclilions-Vtskottets Förslag till und.
Denna invändning eger sin fullä riktighet, men samma förhållande eger runi med Stockholm-Gölheborgs-linicn, ty Götha kanal löper ut i Östersjön, och om Sverige icke der är herre, så lärer denna kanal icke erbjuda någon särdeles fördel i afseende å trnpptransporter, emedan vägen från Söderköping lill Stockholm icke är fri. Att alla de föreslagna jernvägs-sträckningarne skola i flera hänseenden medföra fördel för riket, derom är ickejnågou tvist, men tvistefrågan bli f ver alltid: hvilken jernväg är fördelaktigast oell derföre bör först anläggas? Delta är icke så lätt att med full rättvisa afgöra, och det är af detta skäl, som jag tror, att man vid denna riksdag borde inskränka sig till all anslå endast ett belopp af 5 millioner alt ställas till K. M:s disposition, dervid det öfverlemnas lill Hans bedömande, i hvilken riktning från Götheborg banan bör sträcka sig. Åtskilliga talare hafva yttrat den mening, alt K. M:t borde ega slörre frihet i bestämmandet af jernvägens riktning. För alt så mycket som möjligt gå dessa talares önskan lill mötes, vill jag modifiera mill förut framställda förslag sålunda, att det erhåller följande lydelse: att om arbetet å någon af de i högstberörde Propos. omförmälda jernvägs-sfamlinier kan vara färdigt alt begynna före nästk. riksdag, K. Md då läcktes om dess påbörjande gifva N. Befalld., dock med vilkor, alt den del af arbetet, som sålunda företages, ulgår från en hamn vid Nordsjön ooh utgör en sådan del af slamlinien, mellan tjäl fieborg och Stockholm, att den i och för sig kan utgöra ett hell, samt att liela koslnadsförslagel för denna dels fullbordande icke öfversliger det belopp af 5 millioner R:dr B:ko, om hvars uplånande för ändamålet R. St. gifvit Fullniäglige i Riksg:s-Kon(orel föreskrift. Det är i denna syftning som jag anhåller om ålerremiss af den 6:te punkten.
Jaghar hört flerememorialeruppläsas, hvilka omtala och afmåla en allmän nöd i landet, i följd hvaraf nödvändigheten skulle påkalla Bevillningens nedsättande: och motion är gjord om ett särskildt Utskott till bedömande deraf. Jag kan ej dela den tanken att någon sådan nöd finnes; jag vet att vi hafva öfverflöd af spannemål, öfverflöd af äfven andra födoämnen, och då kan jag ej medgifva, att någon nöd existerar. Rätta ordet torde vara , att man i landsorterne är i förlägenhet för penningar. Landtmannens varor hafva fallit under vanliga priser, och afsättningen är försvårad, emedan få hafva penningar att köpa dem för. Detta är sanning, och orsakerne dertill tycker jag att man ej djupsinnigt och tillkonstladt behöfver eftersöka för att finna. Jag medgitver gerna att FilialDisconternes missbruk och öfverdrifna utsträckning medförde menliga följder för penningeverket j men jag 2^2 Den Jo Februarii tror det ock vara obestrideligt att r817 och 181B års Ständers häftiga beslut, att på en gäng indraga dem alla, på en gång borttaga hvarje penningetiljgång i Landsorterna och samrhanprässa hela Rikets rörelsecapital på ett enda ställe, skulle medföra ändå menligare följder för landtmannen och bestämdt orsaka den förlägenhet hvaröfver man nu klagar. Genom denna åtgärd samlades alla penningar hit—till hufvudstaden ingå de alla, och blott härifrån utsprides en del uti omlopp. Sveriges Rike är ofelbart för vidsträckt för att ej hafva någon penningetiligång på mer an ett enda ställe. Jag vågar ej fälla något omdöme om hu« ruvida Sveriges RöreiseCapital nu är tillräckligen stort, eller ej; men den hastiga indragning och amortering sorn gjordes just i en tidpunct, då folkökningen var i jämt tilltagan-j de, och nästan alla Landsorter täflade, om sto-' ra och vackra odlingsförslag, tror jag vara rakt stridande emot en Stats-oeconomisk principe.
Hr von Hartmansdorffs antagande, endast af troltsig illvilja låta sig förledas till att besluta tvärt emot Depart:s-Chefens yttrade mening. Men böra de tänkas så illasinnade, hvad skulle han väl då äfven med en röst kunna uträtta? Ett sådant beklagligt förhållande, hvars antagande dock, enl. mitt förmenande, måste härflyta af en alltför mörk tanke, måhända icke just om menniskan i allmänhet, men om RegeringsRåden i synnerhet, skulle således ingalunda genom Hr von Hartmansdorffs förslag vara undanröjdt. Följaktligen får jag, så vida icke mera grundade anmärkn:r kunna emot Const.Utsk:s förslag göras, samt, enär dess antagande bör afhjelpa en högst betydlig och kännbar brist uti vår Stats författn., tillstyrka R. o. Ad. att utan någon emot dess innehåll riglad anmärkn. låta förslaget hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag. Frih. af Ugglas, Curt Gustaf: Denna fråga sönderfaller uti tvenne delar. Den första är att afgöra huruvida det verkligen erfordras någon minskning i de ärenden, som f. n. inför Konungen i StatsRådet föredragas och afgöras. Denna fråga tror 9 H. 14 210 Den 12 Juli f. m. jag skall med allmänt Ja besvaras, och jag har icke hört någon förneka sanningen häraf. Den andra frågan är angfde sättet för afhjelpande af denna olägenhet. Det företer sig visserligen olika sätt att härvidlag gå till väga, och Cons.Ulsk., som med all den sorgfällighet, denna vigtiga fråga kräfver, sökt^att göra sig reda för de olika sätten, har äfven tagit detta i betraktande. Det har förekommit ett sätt, som af Konungen sjelf vid en föreg:de Riksdag blifvit föreslaget, nemi. att genom förstärkande af Högsta Domstolen åt densamma kunna öfverlemna någon del af besvärs-målen. Denna åsigt har icke vunnit några sympathier inom Utsk., enär man har ansett, att det i allmänhet fordrades helt andra egenskaper för att bekläda den högsta domaremakten i justitiaj-ärenden, än att bekläda denna makt i ekonomiska ärenden.
12 tänkes till middag – kl. 1 derifrån och sys tills flickorna åter hafva sina fyra timmar. Jag gifver dem imellanåt en stunds ledighet. Då skulle du höra och se! Jag är rädd jag ibland leker med. – Sedan de gått, sysslas med hvad dagens behof kräfver till 8, då qvällsmat spisas – efter den kan väl hända, att jag någongång tar mig frihet och läser litet högt för Mamma – klockan 10, senast 11 sofves – så gå veckorna. Söndagarna gås i kyrkan, spatseras utom staden med sin Moder, när väderleken det tillåter, hvarföre man är ganska förnöjd när Söndagshimmelen är molnfri. Återkommen hem skrifver man till sin Syster, läser, eller öfvar sig i hvad man af henne lärt, hvarpå närliggande uppsatser kunna tjena till bevis. – Alla dagar tänkes på en Fader, som manar godt för en i himmelen, på en Mor och Syster, som göra detsamma på jorden, och man är glad och skrattar och narrar någongång sin Mor att skratta med. Jag tycker just att Mamma ser raskare ut – hennes ögon äro ej mer så dåliga. Farväl nu min egen Margret. Det som stod inne af hyran för förledet år är nu betaldt nästa halfår också. Ved är köpt för vintern, Säd likaledes – allt på din befallning. Skafferiet är fullt. Om jag ändå kunde skicka dig en bit af vår korf – den är helt och hållet af min tillverkning. När Gudfar reser ner, hämtar han hos dig mina öfversättningar och öfriga Samlade Skrifter, dem du till dess har rättat, nota bene, om något fel på eget bevåg, utan min vetskap möjligtvis insmugit sig deri. Farväl än en gång min Vän, min Syster. Mamma och jag bedja alla dagar för din Elev. Måtte du af henne få glädje! Helsa henne från någon, som afundas henne lyckan att ständigt vara när dig. Gud bevare dig åt din Hedda.
Här och der grinade från väggarne hufvudskallar eller hängde skeletter af hvarjehanda djur; ty alkemisterne togo under forskningen efter de vises sten sin tillflykt icke blott till den oorganiska, utan äfven den organiska naturen. Dagens ljus hade ej på åratal lyst in i denna kammare om ej någon nyfiken stråle lyckats smyga in genom de stängda fönsterluckorna. Den ene af de inträdande männen tände nu en från taket nedhängande lampa. Dess sken darrade på Drakes och Vanloos ansigten. – Här är mitt arbetsrum, sade Drake; – jag prisar mig lycklig, att jag kunnat öppna det för en sådan man som er. – En enda blick öfver detta rum öfvertygar mig, genmälde Vanloo, – att jag i er träffat en man, som med allvar och kraft egnat sig åt vetenskapernas vetenskap. Jag prisar mig lika lycklig som ni öfver vår bekantskap. Huru länge har ni drifvit dessa studier? – Alltifrån min ungdom. De år, jag tillbragte vid universitet, egnade jag åt förstudier i vetenskapen; jag gjorde mig då bekant med dess teori, såvidt som det var mig möjligt att uppspåra dugliga källor för detta studium. Jag dömde mig till en asketisk eremits försakelser och använde så mycket som möjligt af de penningar, min fader skickade mig, till att anskaffa de nödiga böckerna, dem jag mången gång måste uppväga med guld. Först efter min fars död blef jag satt i tillfälle att experimentera, ehuru ej i så stor skala som jag önskade. Medan Drake talade, betraktade Vanloo hans bokförråd, som innehöll en temligen rikhaltig samling af alkemistiska skrifter: han fann der arbeten af Albertus Magnus, Libarius, van Helmont, Arnold de Villanova, Basilius Valentinus och Theophrastus Paracelsus, äfvensom nyare arbeten af Thurneyser, Glauber, Brandt m. fl. – Men låtom oss nu, sade Drake, – med er tillåtelse skrida till verket! Nattens timmar äro korta. Gif edra befallningar, och jag verkställer dem! – Väl, min herre, svarade Vanloo; – jag vill nu först undersöka inrättningen af er ugn.