Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är dock icke Utskollets framställning dessa talare upptagit lill vederläggning; ty Utskottet hade i sitt Betänkande vid slutet af pag. 9 och början af pag. 10 uttalat sig i berörda hänseende på ett sätt, som icke borde kunna misstydas, men derjemte förklarat sin åsigt vara, det man ej behöfde frukta, att den tillbörliga gränsen icke skulle blifva iakttagen. Utskottet har icke heller med sitt förslag i ämnet åsyftat rubbning af några bestämmelser i grundlagen eller i annan lag, hvars innehåll enligt Biksdags-ordningen tillhör annat Utskotts pröfningsrätt. Men då Utskottets mening i detta afseende synes icke hafva blifvit rätt uppfattad, torde det vara Utskottets åliggande att något närmare förklara densamma och tillse, att anledningen till missförståndet undanrödjes; och det är i sådan afsigt Utskottet, i det förnyade förslag till underdånig skrifvelse, som här nedan förelägges Rikets Ständer, till sin förra framställning gjort ett tillägg i öfverensstämmelse med hvad af flere ledamöter inom Ridderskapet och Adeln blifvit förordadt. För öfrigt hyser Utskottet deremot den öfvertygelsen, att, likasom man ej skäligen kan befara, att qvinnor skola anmäla sig tiil utöfvande af befattningar, hvartill de alldeles icke passa, kan det ej heller möta betänklighet att åt Kongl. Majit öfverlemna pröfningsrälten härutinnan. För att exempelvis anlöra en gren af förvaltningen, med en särdeles talrik tjenstemannapersonal, nemligen länsstyrelserna med deras underlvdande, torde det vara uppenbart, att en qvinna är alldeles olämplig för de flesta hithörande befattningar, såsom länsmannens, hvilken vid tillfällen af oordningar måste uppträda med manlig kraft oell beslutsamhet, kronofogdens, hvars uppgift, förutsätter enahanda egenskaper, o. s. v. Likaså vill del synas klart, till följd icke allenast af sjelfva befattningens beskaffenhet, utan äfven af det hinder, som grundlagen innehåller för domare-embetens beklädande med qvinnor, att icke heller förordnande för en qvinna att vikariera för en domare skulle kunna ifrågakomma.
K. M:s nåd propos. i detta ämne N:o 56 är, hvad som ensamt tjenar R. St. och hvarje ledamot af Representationen till efterrättelse i fråga om hvad K. M:s åsigt varit (ty Hr Dalman får förlåta, att lians enskilda yttrande icke i detta fall af mig kan anses såsom någon auctoritet), och denna nåd. propos. innehåller: ”Beträffande slutligen R. St:s vid sista riksdag afgifna und. framställning rör:de förändring i sättet för grundräntornas och kronotiondens utgörande, så finnér K. M., i följd af Dess här äfven yttrade åsigt, att markegångsprisen böra från riksdag till riksdag af R. St. fastställas, hvarigenom R. St:s förslag om räntepersedlarnas uträkning i penningar efter det löpande årets markegång, med hänsigt till medeltalet af de nästföregående fyra årens, komme alt förfalla, det 1111 vara mindre lämpligt att under tiden påbjuda förändrade grunder för räntornas utgörande.” Det är just förändrade grunder för räntornas utgörande, som här äro i fråga, och det är dessa förändrade grunder, som K. M. förklarat icke lämpligen kunna påbjudas. Denna nåd. propos. har blifvit remitterad till StatsUtsk., och detta Utsk:s betänk. N:o 273 upplyser, att med densamma blifvit sammanbundna icke mindre än 16 särskilda motioner, hvaribland 3 väcktes inom detta Stånd. Det är en livar bekant, att våra grundlagsformer gifva öfverläggningarna en vidlyftighet eller fullständighet, sorn måhända af de första grundlagsstiftarne ansågs behöflig, men som vida öfvergår, hvad i något annat constitutionelt land brukas. Denna vidlyftighet har i rågadt mått blifvit iakttagen i denna fråga. R. o. Ad. torde erinra sig, att blott i anledn. af Hr Hjärnes motion åtgingo 3, 0111 icke 4 Hela sessionsdagar, innan den remitterades. Sedermera afgaf StatsUtsk. sitt betänk. Nio 273, och öfverlägga!ngen derom var icke kort.
Hvad skall jag tala om? Då Louise icke svarar, fortsätter han i konversationston Jag skall berätta er en historia. Sätt er der; var icke rädd. Jag söker aldrig tillskansa mig, hvad man icke ger frivilligt. Ni kunde resa med mig jorden rundt utan risk. Jag skulle icke röra er med ett finger, icke komma er en hårsmån närmare än såhär. LOUISE skyggt. Det lät så vackert, när ni sade »du». ALLAND. Hvarför skulle jag säga »du»? Vi stå ju i intet förhållande till hvarandra. Vi äro två främmande menniskor – som ni sjelf vill. Men kanske ni inte bryr er om min historia? LOUISE. Jo, ack jo. ALLAND lätt skämtsamt, men med en underton af allvar. Den handlar om mig sjelf, förstås. Konstnärer, som stannat i sin utveckling eller gått tillbaka, och män, som börja bli gamla, tala alltid om sig sjelf. Har ni lagt märke till det? LOUISE. Åh ALLAND. Jag håller på att modellera en byst af en dam. Hon ser någorlunda bra ut riktigt fula kvinnor vända sig aldrig till mig. Ryktet vet nemligen berätta, att jag aldrig förskönar mina offer – LOUISE. Det fins nog tillräckligt af den sortens bildhuggare, som försköna och de äro visst billigare. ALLAND småleende. Tror ni? Nå – ja. – Hon som jag håller på med nu, har ett af dessa ansigten, som äro så svåra att fängsla i bild just derför, att charmen ligger i uttrycket, i skiftningarne, i det spelande lifvet mer än i dragen. Hon är oregelbundet, själfullt vacker; när man talar med henne, känner man den der dallringen i nervsystemet, den der underliga, hemlighetsfulla dragningen, som vissa kvinnor äga och veta af att de äga. LOUISE flyttar sig instinktlikt längre bort. ALLAND. Jag är, som ni kanske vet, mycket emottaglig för intyck, och alla mina blidare känslor samla sig oftast i hvad vi fransmän kalla tendresse. Jag tyckte strax, att det var synd om henne; hon var så ensam. Hennes man är en ungersk magnat, som lefver endast för hästar och kapplöpningar. Han är otroligt rik, har ett halft tjog älskarinnor och vårdslösar sin hustru.
Discont skulle hafva utlånings Contoir i Stockholm; men till lättnad för här befintliga Actieägare, som åstunda Lån, torde dem upplåtas rättigheten, att här få inlemna sina Actier, mot Levis; då de för "Verkets räkning nedsändas till Låne Contoiret i Götheborg, och de bevili - Den 51 Juli e. m. *535 jade Låne Summorna uppsändas på samma satt. Dessa äro de anmärkningar, jag ansett mig skyldig göra vid Utskottets Betänkande, med vördsam anhållan om återremiss af detsamma. Herr Påhlman > Otto Fredrik: Lika med Herr Grefve Platen delar jag den öfvertygelse, att de föreskrifter, som Riksens Hngiofl. Ständer hr Discont förvaltningen * . Stadga, böra vara 1 möjligaste måtto bestämda, och att åtmindstone de generela grunderna för förvaltningen böra vara kända. Jag tror ock, att BancoUtskottet haft samma syftemål, då Utskottet förbehållit sig, att i särskildt utlåtande afgifva de reglementariska föreskrifterna. Deremot krm jag ej med nämnde värda Talare instämma i den mening, att ingen ändring bör göras i GöthaCanal Bolags hittills begagnade rättighet af Discontrörelsen med upptaganda Lån mot 5 ProCents Sedlars ingifvande. Canal Bolagets åberopade privilegium för Discontrörelsen kan så mycket mindre tagas till grund, som det betydliga bidrag Riksens Ständer till Canalarbetets fullbordande detta Riksmöte beslutat, endast skett med vilkor att GöthaCanal Bolag underkastar sig de föreskrifter Riksens Ständer fin - i 555 Den 31 Juli e. ?)? na nödigt att stadga för Discont'»'örrisen i allmänhet; i annat fall kominer ej det arliga biträdet af 500,000 R:d. att af Bolaget fä begagnas. Beträffande RancoUtskottcts lillslvr* dian, alt GöthaCanäl' Discont skulle under de återstående byggnadsåren få begagna En Million 600,000 R:d.
Deremot hafva dessa åsigter blifvit ogillade af åtskillige motionairer, som, antagand# rigtigheten »t dea grundsatts, att den fördel ett Dand hemtar af handeln icke består i en undeflättad införsel af främmande varor, utan i ert, genom den inhemska Productionens uppmuntran, tilltagande export, yrkat alt nu gällande Förbudsförfattningar, i afseende på importen af främmande varor, icke mitte till pina hufvudsakiiga grunder undergå någon förändring, helst Landet skulle, i händelse desse upph*fdes, öfversvämnias af främmande fabricater, Nationens böjelse för luxe och öfverflöd erhålla en ny näring, den unga, men lofvande inhemska konstfliten förtrampas, oVerksamhet och elände inträda i de öfvergifva fabriquernes verkstäder, Coursen lid», och omsider fittancernas, slädernes, beiolliningens och i följd deraf äfven jordbrukets samt slutligen hela landets förfall och undergång derigenom bejredasj 3° Underdåniga Skrifveher. hvarjemte anilraget blifvit, ej allenast alt, om än genom be,viljad införsel af främmande Varof mot lag Tull, Lurendräjeriet föfekommes, så yp* pas derigenom ett annat ondt, nemligen Tull» försnillning, hvilken är större och vådligare, då den är svårare att motverka, utan ock att de Lå* nebiträden, Staten lemnat fabriquerne, icke äro bortkastade, då de alltid blifvit med ränta åter» betalde, att den klandrade kustbevakningen glfver tillfälle till en nyttig öfning för Flottans befäl och manskap, och således midt under fredslugnet underhåller den practtska skickligheten i tjensten, och att slutligen ofta ändrade eller .omkastade Stats-Oeconomiska Systémer medföra kännbara skakningar och, förluster, så för Nationen i allmänhet, som för de Corporationer 1 synnerhet, hvilka blifvit föremål för en misslyc* kad speculations utflygter; i sammanhang hvarmed äfven blifvit hemställdt, såsom med billig» heten öfverensstämmande, att Fabfiques-Idkarne, som af i 815 och 1818 årens Ständer inbjödoä och uppmuntrades att öka och uppdrifva sini tillverkningar, borde i händelse en fri handel,’ hvarmed Fabriquernes undergång vore oundvik» ligen förknippad, skulle antagas, på något sätt hållas skadeslöse för gjorde uppoffringar och nedlagde Capital, hvaremot nödigt vore, att, t den händelse den inhemska konstfliten skulle uppmuntras och skyddas, dels stadga billiga Lagar för att befordra de fabricationers införsel, hvil» ka ej kunna här åstadkommas, och förebygga de«* ras, som här i landet kunna tillverkas, dels ock att den Författning,
I betraglande häraf, samt enär dessutom det i moraliskt hänseende icke är utan vigt, att friheten till fiskes begagnande medgifves egarne af den strand, hvarvid samma fiske idkas, helst på detta sätt undvikas de lagbrott å strandegarnes sida, hvartill i motsatt fall fiskets närbelägenhet lätteligen gifver anledning, hafva Rikets Ständer godtfunnit för sin del medgifva, att, efter upphörandet af det angående Kronans i Umeå eif invid Norrforss by belägna laxfiske nu gällande arrende-contract, nämnde fiske må i föreskrifven ordning till förnyadt arrende på auction utbjudas, hvarvid Kammar-Collegium, jemte det minsta beloppet, äfven bör bestämma en maximi-summa såsom det högsta, hvartill arrendet får uppgå, och att Norrforss byamän då må ega optionsrätt att öfvertaga samma arrende, emot förbindelse, ej mindre att erlägga det vid auetiouen erbjudna högsta arrendebelopp, än ock att i öfrigt fullgöra de villkor för arrendet, hvilka af vederbörande embelsmyndigheter kunna författningsenligt varda fastställda; och få Rikets Ständer, med anmälan härom, i underdånighet anhålla, att, derest E. K. M. täcktes till Rikets Ständers härutinnan sålunda fattade beslut lemna Nådigt bifall, sådant måtte varda, till behörig kännedom och efterrättelse, vederbörande meddeladl. Rikets Ständer framhärda &c. Slockholm den 5 April 1845. Exptditions-V Iskottets Förslag till und. Skrifvelsej iV.o l5S. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 3i Mars 1840. Preste-Ståndet den a April — ; Borgare-Ståndet den 5 Bonde-Ståndet den 5 — ' — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående Stats-Ver~ kets s. k.
Gnid väl på de frostskadade ställena med oljan, lägg ullen på samt bind ordentligt om, så att den ej må glida af under sömnen. Upprepa detta hvarje kväll under ett par månaders tid, eller till dess all hetta är borta. På vintern får Ni sedan vara försiktig och ej gå ut i kyla, utan att först hafva ingnidit ansiktet med olja. von S — n. Ingredienserna: 6 ägg hvarifrån hvitorna skiljas, 213 gr. socker, 106 gr. potatismjöl samt skalet al en citron, om så behagas. Hvitorna och sockret vispas en stund, hvarefter en gula i sender islås. Vispningen fortsattes en timme, hvarpå mjölet iröres, och smeten slås i en väl smord form, att gräddas i svag värme. När den är färdig och kall, garneras den med hårdt vispad ägghvita och socker. Stryk kolikvint på naglarne, och den obehagliga vanan att bita på dem skall nog snart försvinna. AP. Insänd prest-, läkareoch bevittnad afskrift af skolbetyg jämte egenhändigt skrifven ansökan om elevplats vid Röda Korsets sjuksköterskekurs å Sabbathsberg till lifmedikus H. Hiilphers, Stockholm. Kursen börjar den 1 november och räcker till 1 maj med 50 kr. lön i månaden. Som blott ett fåtal elever antages, måste Ni dock vara beredd på att möjligen ej blifva antagen. Finns troligen i hvarje tapisserlhandel. Vera. Uppgif adress och ställ förfrågningar till » 89 Sköfde pöste rcstante ». Ferd. Beyer har gifvit ut 4 häften: » Bihang till Beyers pianoskola », innehållande lätta stycken Öfver kända, omtyckta melodier. Samlingen » Pianistens portfölj » innehåller äfven lämpliga stycken, t. ex. n:r 2, 3, 5, 6, 9 ur första serien och. Barnens julafton » af Gade är en samling vackra småbitar, ganska lätta. Emma. Lifränteoch. kapitalförsäkringsanstalten i Stockholm (St. Nygatan 5). Öbeniedlade erhålla uppmuntrande bidrag. A n - håll om prospekt. Se svar till 3S9 a, i n:r 21 af Idun.
Prot. 1845. 7 Sami. 1 A/cl. 22 Haft. 1 2 Lag-Utskottets Memorial> N.-o 70- uti en emot Betänkandet afgifven reservation, föreslagit, beslutat utfärdande af en lörfattning, hvarigenom stadgas: 1:0 att alla Kämners-Rätler skola från och med den i Januari 1846 upphöra, och sådane mål och ärenden, som, enligt lag och särskilda författningar, nu höra till Kämners-Rätt, derefter omedelbarligen upptagas af Rådstufvu-Rätt, på sätt för närvarande sker i de släder, der Kämners-Rätt ej är, och att de mål, livilka intill nämnde dag blifvit hos Kämners-Rätt anhängiggjorde, men då ännu icke äro afslutade, höra öfverlemnas till vederbörande Rådstufvu-Rätt, att der vidare handläggas; 2:0 att alla Lagmans-Rätter likaledes skola upphöra, på det sätt, att vad, som emot Härads-Rätts eller Härads-Syne-Rätts beslut erlägges eller anmäles sednare än tre veckor före lagtima Lagmans-Ting år i845, samt ej å det Tinget fullföljes, bör hänvisas till fullföljd i vederbörande Hof-Rätt, på sätt reservantens förslag till förordning innehåller, och att de saker, hvilka , å Lagmans-Ting fullföljde, icke derstädes innan nyssnämnde års slut afgöras, skola äfven till vederbörande Hof-Rätts handläggning öfverlemnas; 3:o att Riddare-Syne-Rätter ifrån och med 1845 års slut ock varda afskaffade: och skall med fullföljd från Härnds-Syne-Rätt af tvister om egor och bolstada skäl, samt dessa måls behandling i Hof-Rätt och hos Konungen förhållas i enlighet med hvad ofvannämnde förslag till förordning utvisar; dock skall den, som ej nöjes åt dom, den Lagmans-Syne-Rätt gifver före slutet af nämnde år, ega att, såsom hittills tillåtet varit, RiddareSyn hos Konungen begära; men har Lagmans-Rätt dömt till syn, och saken ej med slut afhulpit före den 1 Januari 1846» varde den till vederbörande Hof-Rätts behandling öfverlemnad; 4:o att i följd häraf Rättegångs-, Utsökningsoch Jorda-Balkarne böra undergå de förändringar, som ett i ofvanberörde reservation intaget redaktionsförslag upptager; 5:o att alla de särskilde, tid efter annan utkorone författningar, som angå Lagmans-Rätter, Riddare-Syne-Rätter och Kämners-Rätter, förklaras hafva förfallit i hvad de icke, så vidt de angå Kämners-Rätter, böra lämpas på Rådstufvu-Rätt. såsom i de förras ställe utgörande förste Domstol i stad; äfvensom alla de bestämmelser, hvilka, genom serskilda Kong!.
I Ryssland kan man innehafva hvilket embete som helst, fastän man icke tillhör den Grekiska Kyrkan; vi hafva t. ex. i Stockholm sett, att Kyska Legationen inom loppet af sistförflutne 20 år varit representerad af personer, som tillhört alla slags kristna trosbekännelser, Greker, Katholiker, Calvinister, Lutheraner o. s. v. I Österrike är förhållandet enahanda, och vi se att detta land är representeradt af en protestantisk minister här i Stockholm. Preussen återigen, ett land, som är protestantiskt, har nyligen varit representeradt af en katholsk minister. Dessa 2:ne förstnämnda länder hafva dock alltid varit ansedda, att tillhöra de mest intoleranta stater i Europa, och jag vill derföre icke tala om England, Frankrike, Holland och Belgien, der sedan längre tider tillbaka alla trosbekännelser hafva fullkomligt lika rättigheter. Om Hr Tham varit lika bevandrad inom utländska tidningspressen som i den Svenska, skulle han verkligen hafva funnit, att inom Österrike en fullkomlig religionsfrihet numera är rådande, hvarom reskriptet stått att läsa i Augsb. Allgem. Zeitung. Hr Tham har sagt, att det blott vore en Nilsson, som blifvit landsförvisad, och att detta straff icke innebure någon förföljelse; det är dock två med det anförda namnet, jemte en porträttmålare, Pettersson, som blifvit landsförvisade. Som jag vistades utrikes, när underrättelsen om målaren Nilssons dom blef bekant, hörde jag det omdöme allmänneligen uttalas, att denna förföljelse ansågs som en skamfläck för Svenska nationen; och hade Hr Tham varit närvarande vid de samtal, som i anledn. af berörde händelse utomlands fördes, tror jag verkligen att hans kärlek för fäderneslandet i betydlig mån skulle hafva afkylt hans nit för samvetstvånget. Hr Tham har vidare sagt, att ingen förföljelse eger rum inom Svenska Kyrkan. Jag ber likväl att få anföra några exempel på motsatsen.
Där förnams en sträng skrapa för efterlåtenhet vid tulluppbörden och gällde intet mindre än tjenstens förlust. Generalguvernören var uppbragt öfver de begångna underslefven. Tullnären skulle dock få nytt företräde torsdagsmorgonen klockan sju för att erhålla vidare anvisning om processen i hofrätten. Dåliga nyheter! Lydik Larsson bugade sig i djupaste ödmjukhet för att försvinna, när presidenten, som var känd för sitt utmärkta minne, sade till honom: Hvar har jag sett eder förr? Alltför stor ära för en så ringa tjenare som jag, genmälde tullnären. Det var för tretton eller fjorton år sedan i Karis. Ers nåd täcktes med sin höga närvaro behedra två fattiga barns döpelse. Var det mäster Sigfrid som döpte barnen? Ja, ers nåd. Jag hade lyckan vara tillstädes då. Var fältmarskalken Tott också tillstädes vid samma läglighet? Ja, ers nåd. Han rappellerade något därom för två år sedan. Det var en gosse? Ja. Och en flicka. Fältmarskalken tog vård om gossen. Vet ni något om flickan? Ers nåd täcktes bekosta hennes underhåll i ett fattigt torp. Hon är begåfvad med sällspordt förstånd och har följt mig till Åbo ... för att beskåda högtiden i morgon. Tag henne med er om torsdag. Farväl. Glöm ej att medföra tullspecialerna! Lydik Larsson bugade allerödmjukast och gick. Han skulle ej vågat ett ord om guddottern, därest ej den högmäktige herrn själf fattat i tråden. Festdagen randades vid kanondunder, och Åbo liknade ett böljande haf vid en regatta med tusen brokiga vimplar. Hvilken ny värld för en trettonåring, född och uppvuxen i ett aflägset skogstorp! Hagar var ute klockan fem på morgonen, förvillade sig bland gator och folkmassor, hörde allt med två spetsade öron och såg allt med två flygande ögon. Hon stod, halft ihjälklämd, på bron, när processionen anlände i båtar från slottet. Intet ljud i det stora sorlet undgick henne. De kringstående beledsagade hvarje landstigande med sina anmärkningar: »Där är grefven i röda jackan Hvad? Grefven? Det är ju hofmästaren ...
För öfrigt bar Utskottet skolat tillstyrka: alt den nya staten må från och med nästa års ingång, i alla de fall, der sådant ske kan, tillämpas, under följande vilkor, nemligen: alt de till tjenstemännen och betjeningen för närvarande utgående dels särskilda anslag och ersättningar för mistad inkomst af sedlars korsning, skrifning och stämpling, samt dels ljuspenningar må vid tillträdet af de åt dem nu anvisade löne-inkomsler upphöra, såvida icke dessa anslag och ersättningar samt ljuspenningar antingen öfverstiga de nya löne-inkomslcrna eller äro anvisade åt tjenstemän eller betjente, hvilka icke genom deu nya aflönings-staten undfå tillökning i redan innehafvande löneinkomst, i hvilka fall antingen öfverskotlet af eller hela anslaget, ersättningen och ljuspenningarne fortfarande bör lill den eller dem från räkningen Obestämda Suppleinenlar-staten ulgifvas; att, under öfvergången från gamla till nya staten, sammanräknade beloppet af Banko-Uukoltels Betänkande, JW 61. 73 afdeåde särskilda staterna upptagna löner, arfvoden och anslag, m. m. icke må af Fullmäktige öfverskridas, samt att i de afdelningar, kontor eller expeditioner, hvarest göromåien icke blifvit tillökade, de nya löneinkomsterna ej få till hela beloppet vederbörande tilldelas förr än i mån som de tjenstemän, genom transport, befordran eller på annat sätt afgå, hvilkas innehafvande befattningar, i följd af den nya organisationen, skola indragas; så vida icko de nya lönerna kunna inom nuvarande tillgångar beredas. I sammanhang härmed har Utskottet skolat hemställa, att de verkets tjenstemän, som innehafva konstitutorial eller förordnande och icke på den nya staten komma i åtnjutande af lön till samma eller högre belopp, än de för närvarande uppbära, må intill nästa Riksdag från indragnings-stat tilläggas nu innehafvande lön, under vilkor att bemälde tjenstemän underkasta sig den tjenstgöring, som af öfver-styrelsen åt dem uppdrages.
Beträffande härvid först oarbetad tobak, hvarå tullen nu utgör 25 öre skålpundet, har, i betraktande dels deraf att stjelk, som på goda grunder blifvit sammanförd med blad uti en rubrik med denna gemensamma tullsats, icke i anseende till sitt låga värde synts kunna högre tullbeskattas, dels ock deraf, att en sådan högre tull å råtobak kunde Bevillnings-Utskotlets Betänkande M 8. 19 föranleda till införsel deraf från Norge och derigenom medföra, i stället för den åsyftade tillökningen, en minskning i statsinkomst, Utskottet icke ansett sig böra i den nuvarande råvarutullen föreslå någon förhöjning. De särskilda slagen arbetad tobak hafva för närvarande följande tullafgifter sig åsätta, nemligen: cigarrer 1 R:dr 80 öre, »karfvad» tobak 50 öre, »malen eller snus» 55 öre, »spunnen, hopvriden eller pressad» 35 öre, samt »stänger och karotter» 60 öre per skålpund. Enligt hvad Tullkomiterade efter verkställda undersökningar funnit upplyst, kan, i följd af inträffande vigtförminskning vid fabrikationen, råvarutullen för 1 skålpund cigarrer antagas utgöra 45 öre och tillverkningskostnaden 1 R:dr 50 öre, samt å karfvad tobak, den förra 33 Va öre och den sednare omkring 12 öre; hvaremot vid beredning af snus en tillökning i vigt utöfver den använda råvaran uppkommer, som ungefärligen motsvarar tillverkningskostnaden, och har för spunnen tobak samt stänger sistnämnda kostnad befunnits uppgå till 20 öre skålpundet, samt i afseende på afgång i vigten blifvit uppgifvet, dels att icke obetydlig tillökning i tullen derigenom skulle inträffa, och dels att sådan afgiftstillökning i allmänhet icke egde rum. Häraf visar sig emellertid att redan de nuvarande tullsatserna å fabrikaten stå i ett öfverdrifvet högt förhållande till kostnaden för deras åstadkommande; och har