Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta system lyftade således nationalkänslan och tillfredsställde nationalstoltheten i en helt annan riktning än förut, under det att det gaf vinst åt den enskilde och denna känsla af välbehag och trefnad, som endast verksamhet kan väcka och underhålla.» Hattarnes system föll genom deras egna misstag. Fabrikernas blomstrande tillstånd försvann, emedan man icke längre kunde lemna dem det understöd, som de dittills erhållit. Men systemet af skydd i tull-lagstiftningen fortgick, och vida längre än till år 1823, ty det har fortfarit nära nog till 1853 och fortfar för vissa artiklar ännu. Omvårdnad och skydd åt industrien och näringarne är sålunda sekelgammal i vårt och andra länder; hvarthän det leder att för Sverigeshufvudnäring jordbruket borttaga allt tullskydd, dä andra länder, der bildningen är stor och framåtskridandet i ekonomiskt välstånd synbart, bibehållit detsamma, skall jag be få åberopa min vid tullbetänkit fogade reservation. Med ani. af Hr Fåhrsei yttrande, att den Franska spamnålslagstiftningen fortfar i protektionistisk anda till allmänt beklagande, ber jag att få åberopa en författare, som möjligen bör kunna hafva samma rätt till upmnrksamhet som den värde talaren, nemi. Biskop Agardh i sin Statistik. Efter en resumé af de olika systemerna i finansläran, yttrar författaren: »Exporten (spanmåls-) förblef förbjuden ända till Bourbonernas återkomst, då, genom lagen af d. 26 Juli 1814, man äudtligen införde ett system liknande det Engelska. Detta system åsyftade att halla sädespriset emellan 2:ne gränser, att det ej skulle stiga öfver eller falla under vissa belopp. Denna lag vidhölls sedermera till principen alltjemt, och hade i sjelfva verket ett godt inflytande på åkerbruket, som derefter betydligt steg i Frankrike. Men emellertid hade uti södra Ryssland bildat sig en ny ofantlig spanmåislillgång, som genom Odessa utbjöds öfver hela Europa till priser vida understigande de vanliga, som åkerbrukaren i Frankrike fordrade. Ar 1820 infördes derifrån till Frankrike 7 00,000 hectoliter öfver exporten.
Domstolens uti ett serskildt mål meddelade beslut, hvarigenom en Landtmätare, jemlikt Skiftes-stadgans nyss åberopade §, förklarats jäfvig att taga befattning med en af honom påbörjad skiftesförrättning, så länge en af några delegare i skiftes-laget, under förrättningen, emot honom anställd rättegång, fortfore. Då hvad Skiftes-stadgan i berörde § innehåller rörande jäf emot Landtmätare och Gode män noggrannt öfverensstämde med hvad 13 kap. 1 <§ rättegångsbalken stadgade om jäf emot domare, följde deraf, enligt Justitiae-ombudsmannens förmenande, att domaren likaledes skulle kunna jäfvas af hvarje sakegare, som, utan att från rättegångens början hafva varit domarens vederdeloman, först derunder söker med honom sak genom angifvelse för begångne fel eller genom tillställande af annan tvist. En sådan lagtillämpning syntes dock icke kunna ega rum utan att ett vilkor för sjelfva möjligheten af lagskipning och tjenstutöfning öfverträddes. För domareembetets liksom för all annan tjenstebefattnings möjliga utöfvande måste nemligen antagas såsom vilkor ogillandet af sådant jäf, som enligt 17 kap. 13 § omförmälde balk icke gäller emot vittne, eller jäf af den anledning att sakegaren under rättegången eller tjensteförrättningen söker sak med domaren eller tjeustemannen; och förutsättningen att lagens mening äfven varit sådan, har föranledt Justitiaeombudsmannens ofvanberörde underdåniga hemställan. Bilt. lill R. St.
April afgifne Utlåtande, angående tillökte anslag i Spannemål till Eönernes förbättrande vid de Allmänna Schola?- och Eäro - Verken hafva Anmärkningar blifvit gjorde hos Hedervärda Bnnde-Standet, sorn derföre återremitterat detta StatsUtskottens Betänk anden'. i 7 3 5 ämne till Utskottets åtgärd ; men, som de 3:ne öfrige Stånden, nemligen: Höglofl. Ridderskapet och Adeln den 4 och Högvördiga PrästStåndet den 2 samt Vällofl. Borgare-Ståndet den 16 sisth Maji bifallit Utskottets yttrande, samt ärendet alltså, enligt 69 §. i RegeringsFormen är afgjordt; så kan någon vidare handläggning deråt icke lemnäs; hvilket Utskottet vördsammeligen får, anmäla. Riksens Höglofl. Ständers Stats-Utksoits Utlåtande\ i anledning af gjorde Anmärkningar vid Utskottets Betänkande om Academicemed flere Hemmans föreslagne försäljning till Skatte. (jetiom Proföeolls-Ufdrag af den 23 sistledne Maji, har Hedervärda Bonde-Ståndet, i anledning af åtskillige Anmärkningar, återremitterat frågan, angående Academi®- DomkyrkoWisingsborgs Scho!se-Gods. PräbendeAnnexeoch ad piös usus an slagne Hemmans, jemte Militiae Boställens försäljande'till Skatte: hvaröfver StatsUtskottet, den nästföregångne, sig yttrat; och, som de öfrige Respective Riks-Stånden, under, den 16 i samina månad, bifallit Utskottets Utlåtande, hvadan frågan, likmätigt 69 §. i Regerings. Börtnen, redan är afgjord, har Utskottet r7 36 Stats-TJtskottets Betanhanden'. skolat sådant, till svar uppå återremissen, vördsammeligen anmäla. Stockholm den 4 Junii 1818. Riksens Högloft. Siänders Stats .
Det omållliga bruket af bränvin har visser ö O O ligen mvcket aflagit i flere delar af provinsen och den bonde beträdes numera ej gerna dermed, som gör anspråk på någon aktning eller anseende i sin ort; men hegifvenheten på denna dryck är likväl ännu nog stor, isynnerhet i de orter der folket är fattigast och minst upplyst, för att utgöra ett betydligt hinder emot välmågans skyndsammare spridande och sedlighetens framsteg; och det är nedslående att förnimma huru beställsamt vinningslystnaden begagnar alla medel att, i den del af Länet der bränvinsbränningen icke är allmän, påtruga bonden och arbetaren i dess hemvist bränvinet och aflocka honom derigenom den penning, som han tungt förvärfvat och så väl till bättre ändamål behöfde. Den i norra delen af Länet utefter Norrska gränsen bosatte Finnallmoge skiljer sig åter mycket från provinsens öfriga allmoge. I följd af deras ovilja för allt som afviker från förfädrens bruk, mindre arbetshåg och bekvmmerslöshet när de för dagen blott äga det uslaste uppehälle, stå Finnarne i bildning och förmögenhets-förhållanden på vida lägre ståndpunkt än det öfriga bondfolket, hvartill också bidragit aflägsenheten af deras bostäder och oländigheten af den jord de bruka. Sedan, inom Dahlby sockens finnbyggd, 2:ue kyrkor, under benämning af norra och södra Finnskoga Kapellet’ blifvit år 1833 uppförde, ständig Predikant och Skollärare der anställde, samt kommunikation med denna byggd medelst väganläggningar öppnad, synes likväl om tankan hos innevånarne derstädes hafva börjat vakna, och genom det att religions undervisningen, som många der i ödemarkerne in neslutne, 9 neslutne, fordom nästan alldeles saknade, numera bland dem ordentligen liandhafves samt de fått bättre tillfälle till gemenskap med sina grannar, skola tvifvelsutan fördomarne hos dessa Finnar emot nya bruk och bättre seder efterhand besegras, och deras tillstånd både i moraliskt och ekonomiskt hänseende förbättras.
Då sedermera anledningarne att befara Cholerans hitkomst minskades» bar väl en och annan af de till dessa provisionella Sjukhus använde bygg' nader blifvit till sitt förra ändamål åter upplåten; men de i berörde afseen' de vidtagne sjukvårdsanstalterne fortfara dock på det hela. Å Territorial-Församlingarnes Fattigoch Försörjningshus, äro för of' rigt särskildte sjukrum inrättade, med tillhopa omkring 100 Sängar der fa*' tige sjuke inom Församlingarna emottagas och vårdas. — Vid härvarande Helsobrunnar erhålla jemväl, om sommaren, flera sjuka af Fattig-classen kostnadsfritt läkarevård och underhåll. Sabbatsbergs Brunns-Lazarett, som en samlad Fond af 6,255 Ridr 25 sk. 8 rist., utbetalte år i83a i sådant ändamål 283 R:dr 16 sk. Sedan Professoren och Medicinäe-Doctoren J. Åkerman härstädes stiftat till någon del på Actie-bidrag grundadt Ortopedisk Institut, åsyftande »It hos lytta, vanskapliga och sjukliga barn och unga personer återställa kroppsbildning, helsa och vextlighet, har ifrån år i83o ett årligt Statsanslag af i,5oo R:dr varit anvisadt, för att sätta denna Inrättning i tillfälle att emottaga och vårda några fattiga konstnadsfritt, eller några mindre bemedlade, emot en efter deras omständigheter lämpad lägre afgift; men beklagligen bar Stiftaren sett sig vara ur ständ att fortsätta detta nyttiga företag, och Institutet bar numera upphört. Ifrån nyssnämda år, har ock af allmänna medel utgått ett ärligt anslag j*f 600 Ridr, för att här i Staden tillhandahålla en Electricitets-appareil till kostnadsfritt begagnanda af fattige sjuke, under en kunnig persons inseende. Bland nödiga anstalter för hälsovården, bär Hufvudstaden länge saknat beqväma och tillräckliga Badhus. Men denna brist är numera någorlunda afbjetpt genom enskilta personers anläggningar.
Effter ingen gammal tiära war nu til köps, skulle af them, som henne bränna i Åhs, tilskaffas 2½ t:a, warande 1/2 t:a tilförne för kyrkans räkning. 8. Tuppen af anskaffadt ämne, samt spirans förbättring, hwar til par nya jernstenger fordrades, som Erik Pärsson i Kälabacken sedermer uplät, lofwade Hemming Pärsson i Nyland. 2:ne nya koppar-knappar om 1/2 lisp. wigt woro redan ankomne, och skulle, tillika med tuppen, af stud. Er. Tideman förgyllas, hwar til guld ifrå Stockholm köpt war. 9. Med Guds nådiga bistånd beslöts at thetta arbetet effter Pinges skulle företagas. Hwar til han framgång och lycka mildeligen wille förläna! Näskott 8 maj 1757 Källa: Rödöns kyrkoarkiv, vol. N I:1, s. 170, ÖLA. Samma åhr then 8 maji. Uti Näskot 1. uplästes kyrkioräkningen: och befants kyrkan, i anseende til skedde omkostningar, wara ännu skyldig. 2. Warnades för tobbak rökningen uti sochnestufw. wid sammankomsten til gudstiensten. Påminte sochnemännerne om nogon flyttning och delning i bänckrumen, sedan nu många dödt undan och andra tilkommit. Bör ske i sommar. Rödön 19 juni 1757 Källa: Rödöns kyrkoarkiv, vol. N I:1, s. 171, ÖLA. Then 19 junii. Uti Rödön. 1. Förelästes kyrkioräkningen för åhr 1756, och war kyrkan, i anseende til dryga påkostningar, ännu skyldig 143 d. 3 öre s.m:t. 2. Säxmän i stellet för Enar Andersson i Hägra, Ol.
Länsmannen i orten anmodat denne förständiga Forssell och Hejdenberg att inom viss tid från socknen sig aflägsna, samt att, sedan denna tid tilländagått, utan att de nämnde förständigande hörsammat, Kronofogden skulle, till följd af cn utaf Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Stora Kopparbergs län meddelad Resolution öfver derstädes af Kommitterade gjord ansökning, egt att, på sätt som skett, förfara, desto mindre kunde till gällande ursäkt derför föranleda, som berörda Resolution, enligt hvad upplyst vore, innehållit befallning till vederbörande Kronofogde att, i öfverensstämmelse med 1 Kap. 9 § Utsöknings-balken, lemna allenast den laglikmätiga handräckning, som i det af Kommitterade omförmälde afseende kunde af dem behörigen äskas, och den af Kommitterade till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande afgifne ansökning åter, hvilken föranledt resolutionen, ej innefattat annan begäran, än om befallning för Kronobetjeningen att, i händelse af behof, gå Ivommittéen tillhanda med de lagliga åtgärder, som Kongl. Maj:ts Befallningshafvande kunde pröfva nödiga för att, på behörig reqvisition, när och så ofta Kommitterade påfordrade, inställa de personer, bland de sig så kallade Läsarne, hvilka Kommitterade ansåge sig behöfva genom sådana åtgärder få för Kommittéen inställde; men ej mindre det ådagalagda förhållande, som å Forssells och Hejdenbergs sida föranledt berörde åtgärd, än ock öfrige i målet förekomne omständigheter måste, vid bedömandet af Kjellins förfarande, anses särdeles mildrande, funne Kongl. Hofrätten, med ändring af Häradsrättens utslag, det Kronofogden skulle, likmätigt 1 Kap. 7 § Utsökningsbalken, af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande med ord och varning näpsas; och förpligtades Kronofogden gälda den kostnads-ersättning, som Häradsrätten af allmänna medel tillerkänt Justitie-Ombudsmannens särskildt tillförordnade ombud vid bemälde Rätt; men i öfrigt fanns ej skäl att i öfverklagade utslaget göra ändring.
Vid berättelsen angående besök vid arbetena å sanunanhindningshanan genom hufvudstaden samt å norra stambanan, af Herr Snndvallson: »Då nedanstående erinringar, som afslöto det uppgjorda förslaget till ofvanstående berättelse, blifvit uteslutna efter votering, hvarvid 12 röstade för och 10 emot en dylik uteslutning ur revisionsberättelsen, torde desamma böra här meddelas, så lydande: »Med i tid något förökad arbetsstyrka och redskap synes t. ex. denna 6 mil långa jernväg, hvaraf större delen varit, enligt hvad kostnadsförslagen och i öfrigt kända förhållanden gifva vid handen, jemförelsevis mera lättarbetad, än de samtidigt bearbetade östra och nordvestra stambane-delarne, hafva kunnat något tidigare, än nu synes vara både afsedt och möjligt, öppnas för den stora och långväga trafikens väl behöfliga underlättande i dessa trakter af hufvudstadens omedelbara granskap, särdeles under höst-, vinteroch vårtiden. Ett sådant fortskyndadt öppnande särdeles af bandelar, som kunna på visst sätt betraktas såsom ett belt för sig, torde alldeles icke vara att förbise, hvarhelst det låter sig göras, utan något väsendtligt fördyrande af sjelfva byggnadskostnaden. Staten bör så fort som möjligt beredas någon direkt afkomst å de millioner riksdaler, hvarje sådan bandel kostar, och må ej heller underskatta eller förbise sin indirekta förmån af de särskilda orternas underlättade trafik och kommunikation. Det helas väl betingas säkrast af delarnes. Att man i detta hänseende varit berättigad till något större förhoppningar i anledning af sednaste riksdagens frikostiga anslag, synes framgå af följande erinringar. Dervid beslöts att, sedan från den för statens jernvägsbyggnader an slagna summan af 27,896,000 R:dr afdragits dels hvad som för förtskyndande af arbetena å södra stambanan under år 1863 skulle utgå eller 3,815,000
Se en sådan werkställas: förlust af någon wän; undergå den: förlust af egodelar. #Anekdot.# Berätta: sqwaller; höra en: dispyter. #Anevrism# (pulsåderbråck). Tycker man sig lida deraf: har man att wänta bekymmer. #Anjovis.# Lycka, som har farliga följder. #Ankare.# Förhoppningar, som uppfyllas. #Anklagare.# Se eller höra sin anklagare, han må hafwa rätt eller orätt, betyder: att man skall wara försigtig. #Anklagelse.# Inför domstol: twister och ledsnad. Om en qwinna anklagar: frukta då någon ledsam nyhet; om det är en karl: hoppas framgång. #Anständighet.# Wisa: anseende; brista i: offentlig wanära. #Ansigte.# Ett leende ansigte på en ung flicka: lycka för den drömmande; ett wackert ansigte på en ung man: stark böjelse till ett fruntimmer. Fula eller gamla ansigten: dåliga tecken. #Apa.# Fint bedrägeri. #Apelsiner.# Smärta. #Apotekare.# Akta er för en procentare eller bedragare. #Aprikos.# Se någon betyder: bedragna förhoppningar; äta: nöje; att se den i opaßande tid: en förestående olycka; förtorkad: sorg och bekymmer. #Aptit.# Slägtingars eller wänners resa. #Arbetare.# Lycka. #Arbete.# God helsa. #Arf.# Sorg och elände. #Arkebusera.# Om man ser någon bli arkebuserad: skandal; se sig sjelf: owäntad olycka. #Arlequin.# Bli lurad af ett fruntimmer. #Armé.# Segrande: lyckligt förebud; slagen: sorgligt. #Arm.#
Jag har sett corporaler njuta af allmän aktning, så väl vid reg:tet, som på roten, ehuru de i yngre åren blifvit straffade med prygel. Så förhåller sig med armeen i allmänhet, i dess närv. skick. Detta oansedt hyser jag den förhoppning, att vi skola hinna derhän att prygel må försvinna. — Hvad angår beväringen, så har det visat sig, att på Gottland, hvarest kroppsstraff icke blifvit användt på beväringen, sådant icke medfört menliga följder. Just.-ombudsmannen har också nu föreslagit, att, i likhet med livad som ägt rum på Gottland, allt kroppsstraff borde afskaffas för beväringsmanskapet. Detta anser jag vara högst nödigt, emedan det är afskräckande för den bättre classen att sätta sina söner i beväringens leder, så länge de riskera att der blifva med prygel afstraffade. Låtom oss börja med denna ändring. Snart skola vi måhända kunna taga steget fullt ut, och bortskaffa kroppsstraffet för hela armeen. Hr Gripenstedt: Motionären har behagat påbörda mig en åsigt, hvartill mitt yttrande icke gifvit anledning; den nemi., att mitt klander, i afseende på den öfverensstämmelse som jag trodde mig sakna emellan premiss och conclusion uti den af mig citerade strofen af hans motion, skulle innebära den tanken, att prygelstraffet vore ett ambitionsstraff. Orri han lemnat någon uppmärksamhet åt detta yttrande, borde lian funnit, alt jag tvertom uttryckligen benämnt detsamma för skamligt, och jag har blott sagt, att S28 Den 14 Mars. begreppen stam och heder förutsätta hvarandra, och att undvikandet af det skamliga och eftersträfvandet af det hedrande båda äro ambitionsfrågor. Ett praktiskt exempel torde upplysa detta och måhända öfvertyga den välda talaren. Att söka inkomst och att undvika utgifter måtte väl obestridligen hafva sin gemensamma grund i hushållning och leda till samma resultat, eller cassans bestånd. Gr. florn, Glaes Fredr.:
Directionen funnit för godt, att, oaktadt Baneofullmägtiges yttrade tanka, förblifva vid ain, inför Bolaget anförde mening, framställa de behöfvandes förlägenhet, och således ver* ka till beslutet. £>e anmärkningar inom Htderv. BondeStåndet, som blifvit af några Ledamöter gjorde, och föranledt återremiss af Utskottets ofvanberörde Memorial , jemnväl ifrån detta Riksstånd, afse äfvenledes gillande af Canal. Bolagets och Öirectionens ömförmälde, utaf Ut skottet anmärkte åtgärder, samt åro hufvudsakligen af lika innehåll med hvad Herr Grefve von Platen hos Ridderskapet och Adeln anfört.
Besvärsoch Ekon.Utskts betänkande Wto 83 återremitterades. Ånyo föredrogs Allm. Besvärsoch Ekon.Utskts den 8 och i5 dennes på hordet lagda utlåt. Nto 84, i anledn. af väckta motioner 0111 nfskaffande af helfrihi tsbref och förändring, i följd deraf, i vissa delar af K. förordningen den 22 April 1829, angtde passhandlingar för fartyg, hvilka segla till utrikes ort. Hr Rosenblad, Bernh.I Utsk:s hemställan uti ifrfigavar. betänk, är af en för Svenska flaggans säkerhet så betänklig art, att jag anser mig böra fästa Ståndets uppmärksamhet derå. Enligt denna hemställan skulle hädanefter för intygande af ett fartygs Svenska nationalitet och dermed förenade förmåner, icke erfordras annat än vederbör. magistrats bilbref och certiflcat, att del vore bygdt i Sverige och Svensk egendom. Det vill säga, detta vigtiga document, i förtroende till hvars pålitlighet Svenska flaggan i utländsk hamn och af utländsk örlogsman äger att tillgodonjuta de densamma genom allmän statsrätt eller särskilda traclater tillkommande rättigheter, skulle göras beroende af den möjliga mer och mindre noggrannheten hos hvarje skeppsbyggmästare, ända till dem på de minsta bondvarf, och hos hvarje magistrat, äfven örn denna hufvudsakligen komme att representeras af en tillförordnad borgmästare i t. ex. Trosa; och om vid ett enda tillfälle någon oriktighet af utländsk auetoritet skulle upptäckas, vore, särdeles under krigstid, all den säkeiliet Svenska flaggan eljest ägde alt påräkna helt och hållet satt på spel. Alt farhågorna i detta lall icke sakna anledn. i det framfarna, torde jag få visa, ilii jag erinrar, att
Som Rikets Ständer, i sammanhang med de i nästföregående § omförinälda beslut, stadgat, att innehafvare af indelta anslag utaf hemmansräritor och kronotionde skola, för upphörande af så väl deras hittills åtnjutna optionsrätt. att dessa anslag in natura utfordra, som rättigheten att, då lösen för räntorna och tionden med penningar eger rum, af räntegifvarne uppbära forscllön, hållas skadelöse på det sätt. att de af Stats-verket årligen erhålla ersättning med samma belopp, hvarmed forsel-lönen för närvarande författningsenligt tillgodonjutes; så bör Riksgälds-kontoret, vid de årliga liqviderna med Kongl. Stats-kontoret, godtgöra sistnämnde verk det belopp, som, enligt afslutad Rikshufvtfd-bok, är af detsamma tili sådan ersättning förskottsvis utgifvet. § 103. I öfverensstämmelse med Rikets sednast församlade Ständers beslut, angående upphörandet af de, under namn af begrafningshjelpseller nådårsbesparing, förut föreakrifna innehållningar å embetsoch tjenstemäns löner, och enär då gällande föreskrifter i fråga om utbetalningar till aflidne embetsoch tjensrtemäns sterbhus af de löne-innehållningar, hvilka, såsom dylik besparing, blifvit vederbörligen iakttagna, komma att" fortfarande tjena till efterrättelse. böra de utgifter, som i sådant hänseende redan blifvit eller hädanefter varda utaf Stats-verkets medel förskjutna, ersättas af Riksgälds-kontoret genom de gjorda utbetalningarnes upptagande i de årliga liqvider, som uti näst ofvanstående 2:ne §§ finnas omförmälda. § 104. Uti samma liqvider böra jemväl, till ersättning af Riksgälds-kontoret, upptagas sådana kostnader, som kunna uppkomma och af stats-medlen blifvit förskottsvis bestridda för de vid bålsmanshållet indelta rotarnes samm an fö - Stats-ld isko/tets Jhmoriai, 357.
Det torde således rättast få bero vid Hr Gr. o. Landtnäs uppfattning af detta svar. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. £ till 4 ln In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Fredagen den 25 April 1834- Plenum kl. 6 e. m. Vid förnyad föredragning af Oecon.Utsk:s d. i5 dennes e. m. på bordet lagda utlåt. N:o 3a, i anledn. af väckt mo - / Den afi April e. a. 3 15 tion, att beväringsynglingarna icke matte samlas till vapenöfning, förrän de uppfordras till Rikets försvar, blef samma utlåt, af R. o. Ad. bifallet. Företogs till pröfning Oecon.Utskts d. i5 dennes e. m. på bordet lagda betänk. N:o 33, i anledn. af väckt motion, ang:de rättighet för en beväringsskyldig att annan duglig karl i sitt ställe insätta. Hr af Halst rom, Gust. Jac., uppläste följande: Då jag ej kan instämma i de åsigter, Allm. Besv. o. Oecon.Utsk. till R St. framställt i sitt betänk öfver Riksd.- fullm And. Johanssons motion om rättighet för en beväringsskyldig att när som helst under dess beväringsår sätta annan duglig karl i sitt ställe, anser jag mig böra uppgifva de skäl, hvarpå jag grundar min öfvertygelse, att ej allenast motionären sökt, utan äfven Utsk. tillstyrkt en åtgärd, som föranleder utvidgad rättighet att lega, aflägsnar conscriplionssystemets syftning och gör det omöjligt att beräkna beväringens krigsbildning, ej endast i afseende på hvad punkt den nu står, utan äfven hvad den kunde blifva med utvidgad öfningstid. Jag måste således förut fästa mig vid motionärens framställning.
Ej heller får auktions-anbud, som enligt 10 § för hvartdera slaget af handel antages, understiga det derför här ofvan bestämda minsta kannetal.” ”Vid beräkning, som är i 12 § för gästgifverier å landet föreskrifven, äfvensom för minuthandelsoch utskänknings-ställen å landet, hvilka, enligt 14 § til låtas, må kannetalet icke sättas, för minuthandelsunder 400, och för utskänknings-ställe under 600 kannor.” § 17, ansågs böra blifva så lydande. ”Oberäknad den afgift;, som enligt BeviUnings-förordningen erläggas bör, utgöres så i stad, som å landet, afgiften vid minuthandel och vid utskänkning med 8 sk. för hvarje kanna af det bränvin, som enligt 8, 12 eller 15 §§ beräknadt blifvit, eller hvarför afgift enligt 10 § åtagen är.” § 4 8, ansågs böra erhålla följande lydelse: "Kannetals-afgift för minut handel med eller utskänkning af bränvin skall, för hvarje halfår, förskottsvis erläggas och inbetalas i Stockholm till stadens Drätsel-kommission samt å öfriga orter till den, som eger krono-utskxylderna uppbära, hvarefter, å landet, uppbördsmannens qvitto bör, för att vara gällande, sednast inom 8 dagar till annotation hos häradsskr ifvar en företes.” ’’Minuthandelseller utskänknings-ställe, för hvilket afgiften ännu icke, då försäljningen derstädes tager sin början, blifvit af Taxerings-kommitté bestämd, erlägge, i afräkning å samma, afgift, förskott, beräknadt efter det minsta kannetal, som enligt 16 § 2 momentet får åsättas." § 4 9, ansågs böra blifva så lydande: "Den, som sin rättighet till minuthandel med eller utskänkning af bränvin en gång uppsagt, må ej till dylik för säljning ånyo vixma rättighet i annan ordning, än denna författning föreskrifver."