Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om Westgöthe Allmogens sa kallade Gärdfari-handel samt Ulricehamn; och i-oriis Städers handelsfriheter, p. 2 oz. Lin likhet uti Lönemisior emellan reducerade Ofstcerare as Lif-Gardet till Häst, m. fl. och Ossier rare af f. d. Ost. götha Cavalleric m. fl. p. 2424. Om f. d. Kongl. Familjens underhälls summa. p. 2476. Om de twänne summor, som, med anledning af 6z. §. i Rcgerings-Formen, böra afsärcas. p. 2482. Om Säteriers undantagande stan Rotefrihcts afgift, p. 248g. Om jemkning i extra Noteringen, p. 2485. Olli Handlanden Smbecks signid för lefvereradt Dränwlit. P. 248;. Om Län till extraordinarie behof., p. 2486. Lm Saltpetker-tillmci-ningen i Riket. p. 2490, 265.7,- Om Srats-Regleringen, m. m. p. 2564. Om Landt-Tnllarne. p. 257L. -Lin lösen för Wattcnwerk, som, genom uppdämning, fatta odlingsbara landsträckor under mattenp. 2644. Dm Revisioner af Stats-, Bankooch Riksgälds-Werken. p. 26 e2. O m Fänqföringen.. p. 26> g. Om Stars-Wcrkets och Riksgälds-Contoircts behof att af Dewillningen fyllas, m. m. Dcmillningen rörande, p. 2664. Lnn Landt-Tulls Bctjcningens anwändande. p. 2686. Lin eftergift i pamic-afgiftett, i händelse af förbud emot B ränmsiis-bränningen, p. 268?.
Rektor Lindroth har till den svenska upplagan skrifvit ett mycket berömmande förord, men uthycker som sin åsikt, att nden som är mäktig franska språket, bör lisa boken i dess urskrift * och häruti vilja vi gärna instämma. Redan titeln ~Vaillance~ är rida mera betecknande an den svenska titeln, och hela den egondoinligt fransyska stilen verkar på vårt språk stundom tröttande; utropstecknen äro för talrika, det är för mycket ord^, för många abstrakta fraser, för inånga konkreta exempel. DeVta är dock af underordnad betydelse och förf: s kraftiga inlägg emot lifsledan och pessimismen jämte hans varma kärlek till de; unsa och hans brinnande nit för utvecklingen af deras bästa, deras adla krafter, iiro varda allt erkannande. Vi hoppas att detta må behjiirtas af bokens lasare, hvilka vi önska m %tte blifva många. Titus. Röfvaren på korset. En berättelse från Kristi tid. Af Florence M. IIingsley. Med talrika illustrationer. Öfvers. af Einnnuel Schmidt. Pris: g, %. Den bok vi h&amp;r anmäla innehåller en, dels .på nya testamentet och dels på gamla legender grundad, skildring af Jesu lif och verksamhet. Författarinnan säger sig hiirmed vilja tvackrt, ett nytt intresse för den gamla beriittelsen~. Hon menaro den, som dc fyra erangelisterna gifvit oss. Denna författarinna&amp; afsikt kan ju vara mycket god och valmenande. Men som vi af erfarenhet vet?, att de flesta romantiserade skildringar af Jesu lif pA jorden snarare försvaga iin sftirka karleken till de bibliska berattelserna samt vanligen profanera deras heliga innehåll, kunna vi ej önska, att denna bok blir spridd bland våra unga. Dessa skulle lätt komma i fara att efter Iiisningen af en sådan färglagd skildring af de bibliska händelserna blanda ihop bibelns ord med romanf örf attarinnans och därigenom gå miste om det helgande intryck, som bibelordet i dess höga enkelhet iir mäktigt gifva. Mitt liein i skogen af P. K. Rosegyer. ofversättning från tyskan af Nonnu Lzwdberg. Pris inb.
För att häri kunna lyckas, måste mati uppgöra förändringen så, att den tillfredsställer den rådande opinionen för dagen ; ty att strängt hålla sig vid hufvudprincipen ledde säkert till samma resultat, som att motsätta sig all förändring. Hvad Representationens andel i grundlagsförändringar beträffar, har jag visserligen icke ansett omöjligt, att denna kan förena sig om ett ändamålsenligt förslag, utgånget från en verklig grundsats; men deremot har jag befarat, alt det å den andra Statsmagtens sida skulle komma att anses såsom ett ingrepp i dess prerogativer, samt sålunda från detta håll möta afslag. Tvä ledamöter hafva sagt, att all förändring i denna del egentligen är öfverflödig och att § är ganska klar och tydlig. Jag vädjar då till de strider, som vid inhevar. riksdag angtde denna formfråga ägt rum, och det vill förefalla mig något inconsequent, att samma ledamöter, sorn förklarat ändringen öfverflödig, likväl sjelfva framställa de mest ingripande förslag till en sådan. Man har ansett, att grundlagsfrågor böra behandlas på samma sätt som andra, men det oaktadt velat fortfarande förbehålla Constit.Utsk. uteslutande rätt att väcka förslag i dessa ämnen. Skulle man vilja medgifva förändring i det förra afseendet, så bör man jemväl utsträcka motionsrätten i dessa frågor till likhet med hvad Uti frågor i allmänhet äger rum; ty det är klart, att 56 § i morn. äger ett omedelbart sammanhang med frågan om motionsrätten , och då man icke Vill medgifva ändring i sednare afseendet, kan jag icke annat äd bestrida densamma i 19 H. 33 358 Den 19 Februari f. in. det förra. Man har trott, att jag misstagit mig, då jag velat, att alla fyra Stånden borde vara ense om förslaget äfven vid första riksdagen, enär det för närvar, beror af förstärkt Utsk. att undertrycka ett Stånds mening.
Att jag mina lastare svara må; ty jag förlåter mig uppå ditt ord. Och tag ju icke ifrå minom mun sanningenes ord; ty jag hoppas uppå dina rätter. Jag vill hålla din lag allstädes, alltid och evinnerliga. Och jag vandrar i glädje; ty jag söker dina befallningar. Jag talar om din vittnesbörd inför Konungar, och blyges intet; Och hafver lust till din bud, och de äro mig käre; Och lyfter mina händer upp till din bud, de mig kär äro; och talar om dina rätter. Tänk dinom tjenare uppå ditt ord, på hvilket du låter mig hoppas. Det är min tröst i mitt elände; ty ditt ord vederqvicker mig. De stolte hafva deras gabberi af mig; likväl viker jag icke ifrå din lag. Herre, när jag tänker, huru du af verldenes begynnelse dömt hafver, så varder jag tröstad. Jag brinner innan, för de ogudaktiges skull, som din lag öfvergifva. Dine rätter äro min visa i mino huse. Herre, jag tänker om nattena på ditt Namn, och håller din lag. Det är min skatt, att jag dina befallningar håller. Jag hafver sagt, Herre: Det skall mitt arf vara, att jag dina vägar håller. Jag beder inför ditt ansigte af allo hjerta; var mig nådelig efter ditt ord. Jag betraktar mina vägar, och vänder mina fötter till din vittnesbörd. Jag skyndar mig, och dröjer intet, till att hålla din bud. De ogudaktigas rote beröfvar mig; men jag förgäter intet din lag. Om midnatt står jag upp, till att tacka dig för dina rättfärdighets rätter. Jag håller mig till alla dem som frukta dig, och dina befallningar hålla. Herre, jorden är full af dine godhet; lär mig dina rätter. Du gör dinom tjenare godt, Herre, efter ditt ord. Lär mig goda seder och förståndighet; ty jag tror dinom budom. Förr än jag späkt vardt, for jag vill; men nu håller jag ditt ord. Du äst mild och god; lär mig dina rätter. De stolte dikta lögn öfver mig; men jag håller dina befallningar af allt hjerta. Deras hjerta är fett vordet, såsom flott; men jag hafver lust till din lag.
Ijat befunnits få fulläitbabt, att bet tift anroänbttiitg för fontrotten öfwer tilliner Filin gen ira b be ftörre brännerierna Funnat påbjubaö. 35ett af Oiifetö ©tanber utfäftabe belöning af 4,500 9i:br Stifdmpnt för uppfinning af ett bplift fullt änbantåldenligt instrument f>ar följaftligen ännu icFe utgått. 3)eit npa brämmitélagfliftningend wälgöranbe inflptanbe É>ar wifat fig uti en anfenlig minffniitg af bränuerieritaé od) förfäljntngéjlällenaS antal, meb beraf följanbe minffning i förbrufningen af ftarfa brpcFet, famt i en mäfenbtlig föröfniug af jiatöhiFomfierna. ©ålutiba l)ar brån* neriernaé antal, forn år 1852 utgjorbe icfe tninbre än 55,842, beraf (570 brefrooö meb ånga od) 35,172 omebelbart meb eib, nebgått: år. Sluta! (torre bran» nevier.
Alla statsbidrag, som under denna Riksdag blifvit uti ifrågavarande afseende beviljade, skola från Riksgäldskontoret utbetalas antingen omedelbart eller ock genom Kongl. Maj:ts vederbörande Befallningshafvande eller den embetsmyndighet, som fått sig i nåder uppdraget att medlen reqvirera och uttaga; börande, innan större eller mindre del af beviljadt statsbidrag utbetalas, hos Riksgälds-kontoret företes: a) om arbetets utförande afslutadt och godkändt kontrakt; b) af Kongl. Majit godkänd säkerhetshandling för samma kontrakts fullgörande eller medlens återbäring i de fall, der sådan säkerhet, enligt mom. 6, erfordras; c) behörigt intyg att arbetet är börjadt; samt derjemte, då statsbidraget skall utgå såsom lån, d) en till Riksgälds-kontoret eller ordres ställd, af Fullmägtige godkänd skuldförbindelse, som, i fråga örn låneunderstöd för vattenaftappning eller annat odlingsföretag, skall innefatta vederbörandes betalningsansvar, intilldess sådant lån, jemnlikt Kongl. Kungörelserna af den 13 Juni 1845 och den 3 November 1848, blifvit fördeladt på de hemman, hvilka för återbetalningen skola ansvara, och fördelningen vunnit laga kraft samt uti jordeboken på föreskrifvet sätt antecknats; och Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 84. 29 e) af Fullmägtige godkänd borgen eller säkerhetshandling för den afgifna skuldförbindelsens uppfyllande. 9:o.
Gäl le likväl ej detta stadgande i afseende på Bankooch Riksgälds-verken, som böra alla äskade upplysningar omedelbarligen meddela». Vid jemförelse häraf synes att motionären åsyftat, att, jemte någon ringa förändring af ordställningen uti berörda §, deruti skulle inflyta ett tillägg, hvarigenom Revisorerne berättigades att af Konungens embetsman eller publika verk omedelbarligen infordra muntliga eller skriftliga upplysningar. Till stöd för sitt i detta hänseende gjorda förslag anföres af motionären: att det nu gällande stadgandet skulle hafva tillkommit pä en tid, då allt ansågs böra utgå från regeringsmagten och då man hos de offentliga myndigheterne förutsatte en obenägenhet att gå folkets ombud till mötes, hvilken påkallade Regeringens mellankomst; att förhållandena i båda dessa hänseenden emellertid nu vore förändrade; att det vore mindre öfverensstämmande med den vidsträckta mast och befogenhet, som för öfrigt blifvit Revisorerne tillerkänd, på grund hvaraf de kunde anmärka och beifra allt hvad de, med hänseende till förvaltningen, hos Regeringen och landets högsta myndigheter funnit klandervärdt, att samma Revisorer nödgades vid Stats-Utskottets Utlåtande M 28. 3 hvarje tillfälle, då en upplysning erfordrades, hos Justitie-Statsministern derom anhålla; att det läte sig tänkas, att de underrättelser, Revisorerne ansett erforderliga, gällde Regeringens egna åtgärder; att. genom den föreskrifna omvägen, de upplysningar, sorn äskades, komme Revisorerne för sent tillhanda att kunna användas, likasom det, enligt motionärens uppgift, verkligen ofta skulle händt, att Revisorerne blott i följd af stadgandet om denna, enligt hans tanke, obehöfliga formalitet sett sig nödsakade uppgifva tanken på infordrande af nödiga upplysningar. Öfvergående till 6 § af nämnda instruktion yttrar motionären, att denna §, som skulle innehålla Revisorernes egentliga åligganden, sysselsatte sig nästan uteslutande med iakttagelser angående formela felaktigheter, hvadan den äfven lånat sig till stöd för deras åsigter, som yrkade, att, om endast formerna blefve iakttagna, något vidare icke egentligen vore å Revisorernes sida att åtgöra.
Likaledes förhåller det sig i hänseende till ”fredsverket med Barbaresk-staterna och consuler å Barbaresk-k usterna, consuler utom Barbaresk-luisten samt Svenska kyrkan i London”, emedan dessa 3:ne afdelningar äro af beskaffenhet alt tillhöra Civil-departementet. Likaså är det med ”sjöexpeditioner för handelns befrämjande,” hvilka äro uppförda under Utrikes-departemenlets titel. De lära förmodligen komma att höra under Civil-departementet, eftersom handeln hörer derunder. Besynnerligt förekommer det, attUtsk. under Utrikes-departementet har upptagit en titel som heter: ”Extra-utgifter”, (se sid. 8), hvaremot Utsk. (sid. 4), der 5o,ooo r:dr till extra-utgifter äro fördelade, icke gifvit någon andel deraf åt Utrikes-departementet. Det är således blott för syns skull, som extra-utgifter äro upptagne på den 3:dje titeln ; men jag skulle önska, att Utrikes-deparlementet äfven finge sin bestämda andel, för hvilket ändamål jag äfven anhåller att betänk, måtte återremitteras till rättelses vinnande. I hänseende till den 6:te titeln, rör:de Civil-departementet, är förteckningen visserligen riklig, men jag skulle tro att en annan ordning borde iakttagas, nemi. (sid. 12) att, näst efter "”vägar och c o m ni 11 nica t i o n e r ,” den rubriken skulle följa, som heter: "Jordförluster genom canalanläggningar”, emedan det ena sammanhänger med det andra. Vidare skulle jag tro, att då man afhandlat undervisningsanstalter för jordbruksoch landtmannanäringarna , så borde man dernäst upptaga undervisningsanstalter för bergsbruk och befrämjandet deraf i allmänhet, emedan det äfven hörer till framalstringen af råämnen. Först derefter borde ruan låta följa undervisningsanstalter lör slöjderna, handeln och sjöfarten, emedan varors förädling och omsättning är det sista, som rörer näringarna.
Efter detta kan jag ej undgå medgifva consequence i Grefve von Plåtens slutsatser, ätt företaget är allmänt; men det måtte förlåtas mig, att mitt omdöme ej kan fatta, huru man kan leda detta af 1810 års beslut och af privilegierne, hvilka måtte vara den ovilkorliga grunden för contractet; och huru detta kan kullkastas derigenom, att Grefve von Platen 1815 finner sig kunna förklara, att de enskiltes capital, som blifvit instuckne i Bolaget, blifvit lånte till Staten, och alt det ej varit Staten, som lånat till dem. Detta finnes sedan motsagt vid hvarje Riksdag, då alla biträden ej fått annan benämning än lånebiträden. Det visar sig, att redan 1815 Rikets Ständer fästade föga uppmärksamhet vid den framställning, att det vöre actieägarne, som voro långifvare, och ej låntagare. 1815 försummade man ej några slags utvägar, för att vinna ändamålet. Man botade med penningeförlägenhet, och detta är ett ord, sorn är särdeles gällande i vårt land, då man velat visa ögonblickets behof, och man bifaller derigenom mycket, som annars skulle möta svårighet. National-äran, lit till den Furstliga klarsynthe 5* - 68 Den 16 Mars f. m. ten, utvägen att afhjelpa ögonblickets för-» lägenhet för aftynande näringar, Europas ögon, och våra fruktbärande landskapers förhoppningar, blefvo ingalunda glömde för att inleda Rikets Ständer uti ett ytterligare deltagande, som Rikets Ständer sedan fått så dyrt betala, ej allenast genom penninge-uppoffringarne, utan ock genom den obehagliga ställning Rikets Ständer kommit uti att, nästan genom ett odrägligt öfvervälde, blifva förde till ändamålet genom CanalBolaget, utan att kunna göra sin öfvertygelse gällande. Garantien för Actieägarnes lagliga ränta fordrades, såsom ovilkorlig. Arbetsplanen var då uppställd på 9 år, men tiden visades sannolikt kunna förkortas, om medlen i tid blefvo tillgänglige; och medlen beviljades.
Er som vederlag min vänskap, men Ni stucken eller långsint, derför skall jag ge Er ett godt ord till vägkost: följ spåret! refuserade den med det enda lilla ordet hut! Nu är jag hvarken snar DEN OKÄNDE (viker åt sidan). Nej, du bedrar mig icke en gång till. TIGGAREN. nu en gång att tro godt; försök! Herre! Ni tror bara ondt och får derför bara ondt! Försök DEN OKÄNDE. Jag vill försöka! Men blir jag bedragen, då har jag rätt att... TIGGAREN. Ni har aldrig rätt till det! DEN OKÄNDE (liksom för sig sjelf). min själ, hvem förföljer mig? Hvi förföljer du mig? Hvem läser mina hemliga tankar, hvem vänder ut och in på Till Damaskus. - TIGGAREN. Hvi förföljer du mig? Saul! DEN OKÄNDE (med en gest af fasa, går). (Ackordet ur Sorgmarschen höres som förr.) DAMEN (in). Har Ni sett en resklädd herre gå förbi här? TIGGAREN. Ja, det var en stackare här nyss, som linkade framåt. DAMEN. Den jag söker haltar inte. TIGGAREN. en höftsjuka som gjorde hans gång icke fullt så säker. Nej, jag skall icke vara elak! Se der i vägsmutsen! DAMEN. Hvar? TIGGAREN (pekar). af en grof sko, som har trampat tungt... Der! Der ser Ni ett vagnspår, och utefter det ser Ni intrycket Den här gjorde inte så heller, men han tycktes ha ådragit sig AUGUST STRINDBERG - DAMEN. (undersöker spåren). hinna honom? Det är han! Ja, det är tunga steg... men skall jag kunna TILL DAMASKUS TIGGAREN. Följ spåret! DAMEN (tar hans hand och kysser). Tack min vän! (Går.) AUGUST STRINDBERG VID HAFVET. Samma landskap som förr, men i vinterdrägt. Hafvet ligger blåsvart; i horizonten torna sig moln i form af jettehufven.
Ehuru jag ej vill ogilla Utsk:s slutliga hemställan i delta Betänk., hade jag likväl önskat, alt, då den ene motionären åt sitt förslag gifvit en serdeles vidsträckt omfattning, Utsk. ingått uti en närmare utredning af ämnet. Jag måste likafullt reservera mig mot vissa af dessa framställningar, såsom t. ex. den ene motionärens förslag om afskaffande af vittneseden. Det synes mig ostridigl, att i ett kristligt land, edgång är ett af de kraftigaste medel för sanningens framtvingande. Det är blott en enda Ktistlig sekt, mig veterligen, nemi. Qväkarne, som aldrig velat aflägga någon ed, och bland hvilka redbarhet ändock onekligen bör erkännas vara befintlig. Men denna sekt är i alla hänseenden sä egenartad, alt man omöjligen kan af dess beskaffenhet och åsigter sluta till hvad som vore antagligt bland andra bekännare. Hvad åter angår Hr Cederschiölds motion i fråga om läkarebetyg, så tror jag, att det är af mycken vigt, alt i de hänseenden, der dessa betyg skola grundlägga domstols beslut, läkarne bör egna yttersta upmärksamhet åt det fall, hvaröfver han skall afgifva betyg, och att detta således gerna må slutas åtminstone med den formeln, 136 Den 16 Februari. att det afgifves på hans förut aflagda embetsed, om än bekräftelseorden ”så sannt mig Gud hjelpe” etc. för hvarje gång icke må tilläggas. Delta särskiljande af frågorna eller dessa preliminära undersökningar hade Utsk. enl. min åsigt bordt anställa och mina anrnärkn:r afse alltså icke det resultat, hvartill Utsk. kommit, men fastmera den mindre fullständiga utredning Utsk. lemnat delta vigtiga ämne. Jag anhåller emellertid icke om afslag å Betänk, för denna orsaks skull, ly saken kan möjligen vara i sig sjelf tjenlig.
— Och ehuru det visserligen vore önskligt och med principerna för en rationel tull-lagstiftning öfverensstämmande, att lullsatserne i allmänhet så bestämdes, att parliela lindringar kunde helt och hållet undvikas; likväl och då Utskottet icke vågat att från det prohibitiva tullsystem, som genomgår gällande tulltaxa och gjort undantagen oundvikliga, på en gång öfvergå till sådane tullbestämmelser, som undanröjde allt behof af dessa undantag, har Utskotlet funnit Herr Schwans ofvanberörda framställning och hvad i anledning deraf blifvit utredt icke böra till vidare åtgärd föranleda. 8 Bevillnings-Utskottets Betänkande, Al S.
Det är visserligen sant att vi uti vårt land hafva en temligen skarp centralisation och ett temligen skarpt förmynderskap öfver näringarne, men dä vi nu hälla på att lösrycka oss undan dessa förhållanden, så vöre det kanske icke så alldeles bra att få en ny institution, som skulle blifva liksom en öfver-förmyndarekammare för alla menniskor. Enl. min tanke vore det bästa sätt att under närvande förhållanden afhjelpa de olägenheter som blifvit öfverkiagade, nemi. att i främsta rummet Konungen och i andra rummet Depart:s-Cheferne äro öfverlastade med en sådan mängd olikartade göromål, vore, säger jag, bästa sältet det, att, på sätt Konungen redan en gång föreslagit, öfverlemna en del af dessa ärenden till Högsta Domstolens afgörande. Jag medgifver att det finnes vissa betänkligheter dervid, hvilka af föregtde talare redan äro anmärkta, och det är äfven möjligt att det förslag, som i detta afseende för R. St:r framlades, hade sina serskildta brister, i anseende till hvilka det icke kunde bifallas, men jag tror dock att man på denna väg skall kunna på ett mera tillfredsställande sätt lösa frågan, än genom det som här blifvit föreslaget. Jag vill erinra att i fall så skedde, vann man derigenom ock den fördelen, att man jemväl påskyndade gången af de juridiska ärenderna, emedan man då uti Högsta Domstolen skulle få en division, som hufvudsakligen sysselsatte sig med sådana mål, der lag stiftad enl. 87 §:n Reg.F. borde tillämpas, och en annan division, som egentligen sysselsatte sig med så - dana ärenden, der tillämpning ifrågakommer af de ekonomiska författmne. Jag vill dock icke att någon skarp gräns emellan de ekonomiska och juridiska målen skulle updragas, emedan man alltid måste möta svårigheter vid det närmare bestämmandet af denna gräns, men för dem som tro att genom den föreslagna RegeringR:n man skulle öfvervinna denna svårighet vili jag anmärka, att f. n. en mängd ganska kinkiga ärenden afgöras i Högsta Domstolen efter författmr som äro i ekonomisk väg stiftade.
Utskottets å sidorna 5 och 4 afgifna hemstälJanden och förslog i fråga om befrielse från stämpel å bouppteckningar för efterlefvande makas giftorätt i boet, bifölls och godkändes endast med den förändring, att preskriptions-tiden för återsökandet af för högt erlagd stämpelafgift för bouppteckningar bestämdes till 5 år, i stället för 2 år, från den dag bouppteckningen blifvit till behörig domstol ingifven. 2:o. Utskottets å sid. 5 framställda förslag, i fråga om befrielse från stämpel för skuldebref m. H. handlingar, då kapitalvärdet ej uppgår till 100 R:dr blef jemväl af Ridderskapet och Adeln godkändt. 3:o. Utskottets inbjudning i fråga om utbyte af makuleradt stärapelpapper afslogs och det förut fattade beslutet vidblefs. 4:o. I öfriga delar Indes Utlåtandet till han dlin g arne. S. D. Vid föredragning af Stats-Utskottets Memorial, .>2 117, med förslag till voterings-propositioner, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i fråga om fortsatt utförande af jernvägsarbeten för Statens räkning och anvisande af dertill erforderliga medel, godkände Ridderskapet och Adeln de i Usta, 3:dje, 4:de, 5:te och 8:de punkterna föreslagna voterings-propositioner och lade till handlingame Utskottets yttranden i 2:dra, 6:te, 7:de och 9:de punkterna. S. D. Vid föredragning af Stats—Utskottets Memorial, JVs 118, i anledning af erhållna återremisser i vissa delar af Utskottets Utlåtande JV2 88, angående gjorda framställningar om statsbidrag för enskilda jernvägsanläggningars företagande, biföll Ridderskapet och Adeln Utskottets i första punkten afgifna förslag och lade Memorialet i öfrigt till handlingarne S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Bevillnings-Utskottets Memorial, M 12, rörande verkställd omröstning, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, angående algiften för bräuvinstillverkningen.
Om icke 56 §:n Reg.Frn lade hinder i vägen för att kunna på det sätt behandla betänk., sorn BorgareSt. gjort, så skulle jag tillstyrka samma åtgärd hos R. o. Ad, nemi. afslag till Utskrns hegge tillstyrkanden och bifall till dess afstyrkanden, men då det icke låter sig göra emot stadgandet i 56 §:n Reg.Frn, så anhåller jag om aterr em iss. Gr. von Platen, Baltzar: Jag vill visserligen icke länge upptaga R. o. Adis tid med att försvara ett betänk., som redan af a:ne Stånd är afslaget och som således troligen kommer att förfalla; dock torde jag böra nämna några ord för att utreda anledningen, hvarför Ut'k:n kommit till ett sådant resultat, som de gjort. Af betänk, upplyses att Utskm, för sitt tillstyrkande att borttaga grundräntan å tu11 — mjölqvarnarna, hufvudsakligen bemtat stöd af de åsigter, sorn blifvit uttalade uti K. M:s nådiga propos. af den i3 Nov. 182S angtde ett likartad! ämne, nemi. beskattningen å sågqvarnar. K. M. har i denna propos. tydligen uttryckt, att sågqvarnar vore att anse endast såsom fabriksinrättningar, hvilka borde beskattas genom bevillning och icke medelst erläggande af grundränta. Denna princip har sedermera genom K. kungörelsen d. i3 Aug. 1835 jemväl blifvit utsträckt till tullmjölqvarnar, som anläggas på städernes områden; och TJtsktn hafva icke kunnat inse något skäl hvarför, då denna princip vore tjenlig för qvarnar, anlagda på stadsjord, den icke också skulle kunna tillämpas å qvarnar på landet. Jag medgifver visserligen, att då grundskatt förut varit lagd på dessa qvarnar, kunde det hafva varit oriktigt att borttaga deni omotiveradt; men nu finnas verkligen ganska vigtiga skäl för en sådan åtgärd. Ständigt förekomma ansökningar om tillåtelse att få anlägga nya qvarnar.