Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dä hos Riksens nu församlade Ständer fräga blifwit wäckt, om icke ofrälse Ståndspersoner, som innehafwa Bruks och Landt egendomar, borde anses berättigade, at wid allmänna Riksmöten öfwerwara och deltaga uti StänDernes öfwerläggningar och besiut; hafwa undertecknade StockholmsStads Fastighetsägare häraf hämtat anledning och funnit sig befogade, at ä egne och öfrige med dem samboende medborgares wägnar til högt reLpccti-ve Riks-Ständens rättwisa och gunstbenägna pröfning ödmjukeligen hemställa, bur ii wida en lika medbvrglig rättighet äfwen mä förunnas ej mindre Stockholms Stads, än andre Fastighetsägare uti Rikets Städer, som icke förut uti nägotdera af Riks - Ständen ägt inträde, och sätt deltaga uti derwarande rädplägningar til Rikets basta; men likafullt med de öfrige Medborqare-LlL88ern6 mäst draga den gemensamma bördan i utffplder och beswär. Det är en nogsam känd fak, at de utffplder som erläggas för Stads-Egendomar, utgöra en mpcket betydlig del af den allmänna uppbördssumman, som til Rikets behof anwändes. Stockholms Stads Fastigheter, som utom andre flerfaldige afgifter, blifwit jemförelsevis med Egendomar ä landet ganska drygt beskattade til Statswcrkets understöd, äro uti Stadens enffilta Försäkrings-Jnrättning, uptagne til et wärde af cl,-, ca Dio millioner Riksdaler öLNLO specie, obe» räknadt Mänga Lägenheter, som ännu stä oförsäkrade.
”Det är en sådan”, återtog Blenda, ”som de förnäma damerna dels gå i på förmiddagarna och dels ligga med. Och mitt hår, så här slätkammadt inunder, ser icke dumt ut mot de skära banden, som slingra sig mellan spetsen Men nu skall jag icke längre pröfva mammas tålamod, och sanningen att säga, tror jag icke” – hon gjorde ett ögonblicks uppehåll,– ”att jag angripit mig alltför starkt för att få min grannlåt färdig Ah, mitt hufvud, mitt hufvud!” ”Hur är det då?” ”Aj det börjar gå rundtomkring – det käns så underligt jag blir helt matt!” ”Ser du, din toka”, klagade den stackars modern genast i ångest, ”det är följden af att sitta uppe nästan hela natten, då man är sjuk Och jag, galna, fåfänga mor” – så sant hade aldrig den beskedliga själen bedömt sig – ”som kunde tillåta det!” Blenda svarade ej. Men svaret låg i hennes rörelse. Hon stapplade – stödd på den vänliga arm, som räcktes henne – fram till soffan och nedsjönk der, utan att kasta en enda tanke på den tjusande peignoiren, som dervid blef mäkta nedskrynklad. ”Låt mig slita sönder den olyckliga strunten, mitt hjerta, låt mig genast kasta den på elden, ty det är för den trasan som du blifvit tie resor sämre än du var!” Lyckligtvis påhittade den förtviflade fru Emerentia ett mindre förtvifladt medel. Hon ihågkom eau-de-colognes-flaskan och vattenkaraffen. Och med tillhjelp af det ena och det andra kände sig Blenda snart någorlunda återställd. Småleende försäkrade hon, att ehuru hon icke trodde sig orka att vara uppe – hvilket visst var ett rättvist straff af Gud för det hon så gerna velat spegla sig – så kunde de ändå ha rätt roligt. ”Roligt nu – det vet jag visst!” ”Åh jo mamma pratar, och jag hör på!” ”Kan du bara dricka té, du lilla, så vill jag ändå ge mig tillfreds?” ”Ja ja, en liten tår – skulle jag icke på sjelfva julaftonen dricka té med mamma!”
Det var min sjuka vän, nu sällsamt röd. Jag sade: - » Fröken, ni er önskat död, dock lifvet tycks ha bruk för dem, som lida. Kvinnofrågor vid 1896 års riksdag. Långt därifrån! Detta förslag borde väl ha kunnat godkännas, äfven o m m a n icke ansåge sig kunna g å m e d på den j ä m v ä l af h r W. fjor. I 1 5 k a p. M e n det ville ej lagutskottet vara m e d o m, och hvarför? Ett egendomligt argument! Fosforförgiftningarna. W. G. v. A f hundra olyckliga hafva 95 varit kvinnor. V i behöfva icke närmare ingå på detta m ö r k a kapitel. Första kammaren har ä n n u ej fattat beslut i frågan. (Slut i nästa nummer.) Outtalade ord. Agathe Lind. Skiss för Idun af il. * ' .• § ulisolen strålade öfver stadens torg o c h ga tor. Det var varmt, det var kvaft, o c h stenarne brände under vandrarnes fötter. Nere vid hamnen fläktade friska vindar från sjön, o c h där rådde lif o c h rörelse. Ångbåten Lindö, s o m gick långt ut i skärgården, låg just färdig att afgå, m e d ångan uppe. B u d på bud från slaktare, bagare o c h bryggare aflämnade sina paketer o c h korgar till styrmannen, s o m m e d ett orubbligt lugn mottog allt, stufvade o c h ordnade det. Så k o m m o några försenade passagerare springande i sista minuten, varma o c h andfådda. » Kasta loss! » ljöd kaptenens röst, o c h båten backar ut, stampande, darrande i de hvitfradgade vågorna. Det viftas m e d hattar o c h näsdukar från för o c h akter, viftas från hamnen — farväl — farväl! » Sakta framåt! » Vattnet blir lugnt o c h bå- ten glider stilla ut ur hamnen; så småningom försvinna husen, kyrktornen o c h de höga skorstenarne ur sikte, o c h m e d full fart ångar båten ut på öppet vatten.
Den, om hvars riksdagsmannarätt fråga är hos Kammare väckt, bibehåller emellertid sin befattning såsom ledamot i Kammaren, intilldess han blifvit dertill obehörig förklarad. § 33. Så snart fullmakterne undergått den i mom. 1 af nästföregående § före skrifna granskning samt berättelse om förloppet dervid blifvit af Justitie-Statsministern, eller den i hans ställe förordnad är, meddelad Kamrarna, hvar i hvad dess ledamöter angår, begäre hvardera Kammaren ofördröjligen hos Konungen, medelst deputation, Talman och vice Talman, dem Konungen då för hvardera Kammaren, bland dess ledamöter, utnämner. Talman och vice Talman aflägga inför Konungen följande ed: »Jag N. N., utnämnd och förordnad att vid denna Riksdag vara Talman (vice Talman) i lista (2:dra) Kammaren, lofvar och svär, vid Gud och Hans heliga Evangelium, att jag vill och skall med all min förmåga upprätthålla och försvara Konungamakten och Riksdagens rättigheter, i öfverensstämmelse med Rikets Regeringsform. Jag skall ock ställa mig till ovilkorlig efterlefnad Rikets öfriga Grundlagar. Detta allt lofvar jag troget hålla, sä sannt mig Gud hjelpe till lif och själ.» Då i något af de fall, som i 91, 93 och 94 §§ Regeringsformen omförmälas, Riksdagen på de i samma Grundlags 93 § nämnda vederbörandes kallelse sam manträder, eger hvardera Kammaren att, inom sig, välja Talman och vice Talman, hvilka inför Kammaren aflägga den föreskrifna eden. Innan Talmän äro förordnade eller valde, efter thy ofvan sägs, föres i hvardera Kammaren ordet af den derstädes närvarande ledamot, som de flesta Riks - 12 Konslitutions-Utskottets Memorial M 2- dagar bevistat, och, der två eller (lere ledamöter i lika många Riksdagar deltagit, den af dem, sorn är till lefnadsåren äldst. § 34. Konungen låter offentligen kungöra den af Honom för Riksdags öppnande bestämda tid, som ej må utsättas sednare än å femte söckendagen efter Riksdags början.
Biko, som åtföljt ifrågavarande sekreteraretjenst, varda bibehållen, endast med vilkor att samma arfvode skulle förminskas eller försvinna i den mån Widbom, genom befordran till annan tjenst, erhölle högre lön på rikets stat, än han berörda år innehade, men hans sedermera, genom general-ordres den 17 Juli 1827 och den 21 December 1840, erhållna förordnande att tjenstgöra vid General-adjutants-expeditionen för Arméen och Landtförsvars-departeinentets Kommando-expedition icke kunde anses såsom befordran till tjenst med lön på rikets stat, utan varit åtföljda endast af arfvode, hvars tillökning för den då ingångna statsreglerings-perioden icke borde, emot ordalydelsen i högstberörde nådiga bref af den 22 Mars 1826, inverka — 20 på klagandens rätt till ifrågavarande sekreterare-arfvode, genom nådigt bref af den 1 Oktober 1858, med upphäfvande af Kongl. Stats-kontorets beslut, förklarat Widbom berättigad att, för sistnämnde år och så länge någon förändring i berörda förhållande ej inträffade, årligen uppbära nämnde sekreterare-arfvode, i Riksmynt utgörande 372 R:dr 50 öre. Ehuru det med skäl torde kunna ifrågasättas, om icke Widbom, hvilken, utom ifrågavarande sekreterare-arfvode, alltsedan år 1826 såsom f. d. Kanslist i Kongl. Krigskollegium å indragnings-stat uppbär ett belopp af 298 R:dr 8 sk. B:ko årligen jemte tillökning för under samma tjenst inbegripne 25 tunnor spanmål, antingen 1827 eller åtminstone år 1840, då han såsom Registrator i Kongl. Landtförsvars-departementets Kommando-expedition erhöll årlig aflöning af 600 R:dr, bordt frånträda det till honom från skogsplanterings-kassan utgående sekreterare-arfvode, anse sig likväl Revisorerne destoheldre böra lemna denna fråga å sido, sorn densamma afser tiden före den, hvilken nuvarande revision omfattar.
Skrifvelse A\-o 106. 241 Ofverkonlrollörer, lill erforderligt antal, förordnas af Kongl. Maj:t, som då jemväl deras arfvode och resekostnads-ersättning bestämmer. § 31. Ofverkonlrollörer och Kontrollörer ställe sig till noggrann efterrättelse den särskilda ordnings-stadgä, som varder utfärdad. § 32. I hvarje bränneri skall finnas en sprithållare, uti hvilken, vid bränvinstillverkning, spriten, bränvinet eller lanken genom ett rör från imkylaren omedelbarligen inledes. Sprilhållaren skall vara stående i särskildt, säkert rum Den bör vara fullkomligt lät, enkel och fristående, så att, genom besigtning å dess botten och sidor, med lätthet kan utrönas, alt hemlig afledning ej finnes, och skall vara af den storlek, alt deri rymmes minst ett dygns tillverkning, samt inrättad med tätt slutande och med lås försedt lock. Vid bränneriet skall hränvinstillverkaren hålla en efter faststäldt formulär upprättad anteckningsbok, utvisande beloppet af såväl de sädesslag, jordfrukter och andra ämnen, hvilka till bränvinstillverkningeu användas, som det bränvin deraf erhålles. Bränvinslillverkare ställe sig derjemte till efterrättelse hvad olvanämnda ordningsstadga om hans åligganden innehåller, samt de föreskrifter, Kontrollören i enlighet med densamma meddelar. § 33. Någon annan afledning för sprit, bränvin eller lank från imkjlaren, än genom det i § 32 omnämnda, till sprilhållaren gående afloppsrör, får ej finnas; och skall della rör, hvarå dels ett eller två afledningsrör för luften och dels en så kallad lykta må vara tillåtna, så inrättas, att hemliga öppningar icke kunna derå anbringas. För öfrigt må hvarken de från pannan till imkylaren ledande rörgångar eller lankrum och bäcken, der sådane finnas, vara försedde med någon öppning, hvarigenom sprit, bränvin eller lank kan ullappas, såvida öppningen ej sättes i omedelbar förbindelse med förstberörda afloppsrör eller med panna.
I folkmedvetandet tåg således en dunkel aning derom, att något felades den Norska friheten. Denna brist Var bristen på, Strid för friheten. Da nu Norige allt 'efter före 'nfngen med Sverige icke blifvit upkalladt till strid mot någon yttre, 'för båda länderna gemensam fiende, har denna stridslust icke blifvit på sådant Sätt tillfredsställd. Då detta begär likväl fordrade sin upfyllelse, så nödgades raan, i saknad af någon verklig fiende, att dikta en sådan. I fråga om valet, var det naturligt, 'att 'det föll på Sverige. Med detta land hade Norige under sekler legat i strid, ‘Och Sverige var äfven den fiende, man senast sett inom Noriges kfndamären, ja nästan den ende, som någonsin öfverstigit dess gränser. Eå sådana grunder antog man för gifvet, att Sverige fortfarande vore fiendtligt stämdt emot Norige, och då en sådan upfattning på många håll upmuntrades, kan man icke särdeles förundra sig deröfver, om denna föreställning vunnit en viss grad af 'styrka. I gamla tider var det en plägsed i Norden ätt, sedan kämpar pröfvat hvarandras krafter och funnit hvarandra sig värdiga, de då ingingo fostbrödralag. Detta broderskap afslöts derigeuom att de ‘blandade sitt blod tillsammans. Ett sådant blodsdop bar ännu iöke broderskapet emellan Sverige och Norige erhållit. Häri ligger unionens hufVudfel. Om en gång båda folken upkallades till strid emot en fiende till deras gemensamma frihet; om de sida vid sida finge utkämpa denna frihetskamp — då vore icke tvifvel, att ju föreningen derefter skulle blifva innerligare och icke vidare Utsättas för 'faran ätt störas genom tvister om småsaker. Då raan nu likväl icke kan afvakta den tidpunkt, när denna frihetskamp kommer att inträffa — ätt den likväl måste inträffa, 'derom är jag fullt öfvertygad —*• bjuder pligten att tillse, om acke andra medel kunna finnas till befästande af föreningens grundpelare, hvilka man nu på allt sätt soker att Skaka.
Uti afgifvet utlåtande i ämnet af den 12 föilidne månad hade Stats-Kontoret, under åberopande hurusom vid särskilda tillfällen tjenstemän, hvilka icke uppnått den föreskrifna pensionsåldern af 65 år, likväl hugnats med pension, när omständigheterna dertill föranledt, i underdånighet anfört, att då Ekvall varit i allmän tjenst sedan år 1826, vore 59V2 år gammal samt, enligt läkarebetyg, under flere års tid varit sjuklig och tidtals sängliggande, Stats-Kontoret ansåge sig böra i underdånighet hemställa, om icke, med afseende å de ömmande omständigheter, hvilka för Ekvall förekomme, anledning förefunnes att till Rikets Ständer aflåta nådig proposition om hans uppförande å allmänna indragningsstaten, till åtnjutande, från och med månaden efter afskedstagandet, af en årlig pension af 2,000 Riksdaler. Då Kronofogden Ekvall, som ingått i sitt sextionde år och 36 år varit i Statens tjenst anställd, under flere års tid varit sjuklig, så att han alltsedan den 16 April 1859 åtnjutit tjenstledighet, och alltså föga utsigt funnes, alt han skulle kunna i tjenstgöring åter inträda och dermed fortfara intilldess han uppnått föreskrifven pensionsålder, samt det vore för tjensten menligt, alt densamma än vidare under flera års tid skulle genom vikarie uppehållas, fann Stats-Rådet, på grund häraf och med fästadt afseende derjemte å Ekvalls knappa omständigheter med hustru och tretton barn, hvaraf de flesta voro minderåriga, sig böra i underdånighet hemställa, att Kongl Majit måtte föreslå Rikets Sländer, att Ekvall, derest han styrkte sig fortfarande vara af sjukdom hindrad från utöfningen af sin tjenst, finge, efter erhållet afsked från densamma, oaktadt han då icke uppnått föreskrifven lefnadsoch (jensteålder, uppföras å allmänna indragningsstaten för åtnjutande af årlig pension till det (ör Kronofogdar bestämda belopp, 2,000 Riksdaler. Bih. till R. St. Prop. N:o 1. om Statsverket 1862.
ProtocollsUtdrag af den 20 sistledne Junii, innefattande Ståndets beslut, i anledning af Statsoch BancoUtskottens förslag till sammanjemkning af några skiljaktigheter uti RiksStåndens beslut, angående allmänna penningerörelsen och myntvärdets upprätthållande, med inbjudning till de öfriga RiksStånden, att med Bon"- deStåndet förena sig deruti, att creditivet till JernContoiret, 600,000 R;dr, må delas i tvänrte lika delar, hvaraf 300,000 R:dr skulle förblifva under JernContoirets disposition, och de öfrige 300,000 R:dr anslås till - Odlings-Lånefondens förstärkning; men som Ridderskapet och Adeln redan bifallit Statsoch BancoUt^ skottens ofvanberorde jemknings-förslag , fann Ridderskapet och Adeln nu för godt, att vid Dess derom fattade beslut förblifva. Ut supra. S. D. Upplästes Hedervärda BondeStåndets ProtocollsUtdrag af den 22 sistl. Junii innehållande det beslut, att särskilta Utskottets, angående föreslagen ny reglering af Statens Embeten och Tjenster, afgifne Utlåtande, jemte de hos RiksStånden dervid gjorde anmärkningar och förefallne discussioner måtte, genom nämnde Utskotts försorg, särskildt och tillhopa på allmän bekostnad till trycket befordras ; uti hvilket Beslut de öfrige RiksStånden blifvit inbjudne, att sig med BondeStåndet förena -} men Den 7 Juhl, So 3 som ifrågavarande Handlingar dels uti Riks» Ståndens Prntocoller vid innevarande Riksdag, dels uti Bihanget dertill varda tryckte, ock således till Allmänhetens kännedom öfvedemnade, ansåg Ridderskapet och Adeln någon pärskild tryckning deraf icketerfordras. Ut supra. S. D. Vid föredragning af Vällofl.
F. till 1861 års revision-s-berättelse angående stats-verket, sid. 5. Riksgälds-verkets fond för år 1859. Helhet» Ordinarie statsregleringsfonden: Bidrag till bestridande af de på Riksgälds-kontoret anvisade utgifter för år 1859 Extra statsregleringsf onden: A diverse extra stats-anslag uppkomna besparingar 966,200: 287,494: 56. Tidningsstämplings-afgift - Kortstämplingsdito Observationsmedel Skatterätts dito Manufaktur-diskontens vinstmedel Bankovinst Intressemedel Depositionsmedel Extra inkomster 3,664,339: 65. Utgående balans: Fondens skuld vid 1859 års slut, bestående af: Ofverlevereringar Skulder: Till stats-verkets grundfond: Återstod å 1842 års statsfyllnadssumma Brister i statsregleringen: Reservationer å extra stats-anslag 2,816,307: 21. I allmänhet 28,265,898: 26. efter afdrag af: Kontanta behållningar .* 616,683: 73. Utlånta medel 10,904,982: — Utestående kronouppbörd den 31 December 1859 : Fordringar: Dos stats-verkets grundfond.' Bidrag till bestridande af de å Riksgälds-kontoret anvisade utgifter för åren 1858 och 1859 1,932,400: Fondens skuld vid 1859 års ingång, bestående af: Ofverlevereringar Skulder: Till stats-verkets grundfond: o Återstod å 1842 års statsfyllnadssumma Brister i 1858 års statsreglering Till extra statsregleringsfonden: Reservationer å extra stats-anslag 4,321,164: 32. Utestående kronouppbörd den 31 December 1858: Förskotter Proprie-balanser Fordringar: Dos stats-verkets grundfond:
Diarier äfven årliga Berättelser för att af Utskottet granskas, med undantag af det, som hörer till LagUtskottets handläggning; hvarförutan det borde å~ ligga Justitieombudsmannen atf, då han vid hvarje Riksdag för Riksens Ständer uppgifver, hvilka af deras vid sistförflutne Riksmöten fattade Beslut och gjorde hemställningar blifvit af Konungen gillade, utfärdade och i verket ställde, tillika anmäla dem, som icke blifvit hos Kongl. Maj:t i underdånighet förearagne eller afgjorde. Uti detta Högv. PresteStåndets Beslut, fann BondeStåndet för godt instämma, S. D. StatsUtskottets Utlåtande N:o 289, på bordet lagdt den 14, samt Allmänna Besvärsoeh EkonomiUtskottets Utlåtande N;o 117, på bordet lagdt den 19 dennes, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens Betänkanden, rörande anslag till Kongl. Bibliotheket, och skärpning af Lagarne angående tjenstledighet för Domare, lades begge ad acta, såsom icke fordrande vidare åt - 552 Fröt. Utdr. d. 22 Juli i 1823. gärd, enär BondeStåndet redan bifialit de i desse ämnen fiirst afgifne Betänkanden. S. D. I anledning af gjorde anmärkningar återremitterades nedannämnde Utlåtanden och Betänkanrien, nemligen: StatsUtskottets N:o 294, Om Kronans Fisken. N:o "06, Angående anslag till fullbordande af GarnizonsSjukhusByggnaden i Slockholm. LagUtskottets N;o 120, Om föreslagen ändring i 9 Cap. UrsökningsBalketi och 25 Cap. Rättegångs» Balken. Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets N;o 130, Om allmänna skjutsningsanstallterne. N:o 132, 133 och 134, Rörande åtskilliga frågor, angående Bergshandteringen. N;o Fröt. Utir. u. aa JulU 1823. 555 N:o 140, Om förbud mot
Sättet för antagne fattighjons underhållande är skiljaktigt emellan Församlingarne, och vanligast äro, på Landet, alla hemmans-innehafvare indelade rotevis, att föda ett eller flere fattighjon, hvaremot på andra ställen åt fattighjonen utdelas understöd i spanmål eller penningar, eller ock bäggedera, hvartill fond samlas genom öfverenskomne bidrag. I allmännhet hafva öfverenskommelserne om fattigförsörjningen det fel, att afvika från primitiva beskattningsgrunden, stadgande: att en hvar som icke sjelf är i behof af andras hjelp bör bidraga till Församlingens gemensamma fattigvård, och att deremot hafva tillämpat beskattningen endast på hemman och näringar samt synlige tillgångar och ofta allenast på hemman, hvarigenom handt, att den talrika classen af Torpare, fördelsoch förpantnings-innehafvare, Backstugusittare, Bruksarbetare, Inhyseshjon och Daglönare, med flere, hvilken »lass de individer oftast tillhöra sorn belasta allmänna fattigvården, merendels undgå att bibraga till fattigförsörjningen under deras ungdoms-, hälsooch välmagts-lidl Det är, ty Värr! en erfarenliets-regel, närmare bekräftad efter missväxtåren 1826 och iS3o, att fattighopen, och med den anspråken på fattigunderstöd, blifvit i sednare tider ökade, såsom följd egen te ligen af de här förut i 1 och 4 §• §:ne angille orsaker, hvilka 4'7 befordrat den obesutne folkmängdens hastiga tillväxt; Och det visar si» äfven af denne tillökning i fattigpersonalen att I attig-lagarne och visse andre författningar, som dermed äga oskiljaktigt sammanhang, behöfva undergå revision och förbättring, derpå Eders Kongl. Majit ock i Nåder lärer vara betänkt och i hvilket afseende Landshöfdincarnes och Consistoriernes Utlåtanden blifvit infordrade; Varande för Elfsborgs
Det kokte i mig — och jag somnade först framåt morgonsidan, men hade inte sofvit en timme förrän en sparf kommer flaxande inom fönstret och väcker mig. Men berätta, berätta nu —» afbröt hon sig själf och riktade ett par förväntningsfulla ögon på Maria. »Du har väl upplefvat en hel del därute i stora världen? Nå? Jag får kanske påminna Mia om, att Mia lofvat mig sitt förtroende i allt. Och du har ju nästan ingenting skrifvit! — Har Mia varit kär?» Gerdas ögon fingo ett glupskt uttryck och frågan föll ner tung och oväntad som en projektil, utslungad af hennes plötsligen exploderande nyfikenhet. Maria skrattade: »Nej, jag har verkligen ingenting i den vägen att berätta. Jag förblir min gamla kärlek trogen — du minns att en nunnas lif, i sida hvita kläder, begrafven i ett stilla kloster med hvita murar, var min framtidsdröm.» »Ja, men det där var ju barnsligheter och dem borde Mia ha vuxit ifrån nu!» »Barnsligheter,» sade Maria drömmande, »åja, på sätt och vis. Det kan ju aldrig förverkligas ... Seså, sätt dig nu som i gamla tider» — Maria kröp själf upp i soffan och lutade sitt hufvud emot Gerdas skuldra — »och låt mig hvila hos dig. Om du visste hur ofta jag längtat efter detta, därute! Det är så kallt därute — hu! Jag fryser alltid. Ingenting kan värma mig ... Jag menar, att jag aldrig kan bli varm så ända in i hjärteroten, som jag inbillar mig, att ni andre kunna värmas. Det är bara någonting yttre — skönhet och sådant — som för ett ögonblick ... Ja, men i mitt inre förefaller jag mig själf nästan oberörd! Och alla människor tro, att jag är kall, och kanske är jag det, men jag vet inte ändå det förefaller mig ofta som om det inte vore så, egentligen. Det finns bestämdt någonting inom mig, som längtar efter att få smälta och som skulle tina upp, om bara lifvet gaf solsken nog. Men det har lifvet hittills aldrig gett!» Gerda tryckte det ljusa hufvudet in till sitt bröst och smekte det med sin hand:
Statssaint Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens : I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens Betänkanden: om ändring i nu gällande grunder för Militias-Boslällens, och annan Kronojords utarrendering; rörande understöd för Dykeri-Commissarien Westbeck; och angående inrättande af en Statistisk Bureau. 404 Ven ai December e. mt Bevillning!;- Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens: Uti återremitterade målet rörande en ny Författning emot Lurendrägeri oell Tullförsnillning. Förstärkta Banco-Utskottets: Med anmälan om verkställd omröstning i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut rörande föreslagne Reglementariska föreskrifter om Odlings-Lån. Lag-Utskottets : Öfver anmärkningar vid Betänkanderne angående skydd för Taxeringsman; och om behörig Domstol för upptagande af åtal emot FIof-Rätter och Collegier med flere Embetsverk. Lagoch Oeconomie-Utskottens: I anledning af erhållne återremisser å Utskottens Betänkanden öfver väckte motioner om ändring i nu gällande Författningar angående förvaltningen af Kyrkornes medel m. m.; och rörande Brandstods-föreningar å landet. Alla dessa Frotocolls-Utdrag lades till Handlingarne. Upplästes till justering och godkändes Expeditions-Utskottets insände Förslag till ii, i3, 17» 44> 49 0°h 5o §. §. af Riksdags-Beslutet. Den 31 December e. ml 40? Upplästes till justering och godkändes följande Riddarhus-Utskottets afgifne Förslag tilt Ridderskapets och Adelns underdåniga skrifvelse till Kongl. Maj:t, rörande RiddarliusOrdningen: (Se Bilagan N:o 3.)