Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Alt gesäller och andra handarbetare icke underkastas annan bevillning än den s. k. skyddsafgiflen, torde man lätt finna vara billigt. Den 31 December e. m. Enahanda (örman bör beviljas såväl elen ringa fastighetsägare, sora elen mindre borgaren oell handtverkaren, hvilka behöfva all ansträngning för deras egen och familjs underhåll. Deremot är för den större borgaren den taxerade inkomsten i allmänhet allt för liten, och stundom ej upgående till en tiondedel af elen verkliga, hvilket ådagalägges af den förteckning öfver alla idkare af borgerlig rörelse öfver hela riket, som voro laxerade, äfvensom den å Mininri-afgiften, hvilken var införd 1847 i tidningen Aftonbladet. Grundsatserna för 1812 års Bevilln:sFörordn., hvilka med ringa undantag ännu äro gällande, afsågo en lindring för den i allmänhet illa lönle tjenstemannen, då de pålade hans lön högst 3 proc. bevillning, och annan inkomst 5 proc.; men förhållandet har blifvit högst olika. Embelsmannens löneinkomst, med undantag för de få som hafva sportler, kan beräknas, och beräknas på runstycket, och således erlägga de i verkligheten en mångdubbel bevillnings-proc. emot den stora borgaren. Qbillighetcn häraf ökas ytterligare der, såsom i Stockholm, de liesta kommunalafgifler fördelas efter 2:dra art. af bevillningen. Remitterades till [levilIn:sUtsk. Upläsles en jemväl af Hr Rosenblad, Rei nh., inlemnad sålydande motion: Jemte det jag lill alla delar instämmer i den motion, om tullfri införsel af vissa skeppsförnödenheler, hvilken blifvit väckt inom BorgareSt. af Hr Grape, får jag vördsamt föreslå: Att inhemske tillverkarne af segelduk, af hampa eller lin och af tågvirke må erhålla af tullmedeln, samt under de kontroller K. M. kan finna lämpliga, ett premium för deras årliga tillverkning af 1 sk. b:ko för hvarje lisp. segelduk och 6 sk. b:ko för hvarje lisp. tågvirke.
Rikets Ständer, som tagit denna fråga under öfvervägande, hafva dervid funnit, att giltig grund saknas till det i 5 § af 2 kap. utsökningsbalken innefattade stadgande, att, då Konungens befallningshafvande förklarar ett der anhängigt utsökningsmål tvistigt, den sökande skall, vid förlust af all talan i saken, inom natt och år derefter sin vederpart till domstol instämma. Då nemligen, enligt 9 kap. 12 § handelsbalken, hvar och en, som har fordran hos annan, kan, för en obegränsad tidrymd, bevara fordringens gällande kraft, endast derigenom, att han hvart tionde år anmäler densamma lias Konungen» befallningshafvande, synes den omständighet, att en dylik anmälan varit beledsagad af anspråk på fordringens utbekommande, ej böra verka tili inskränkning af den rätt, sjelfva anmälan thy förutan hade medfört. Ändamålet med en sådan anmälan är vunnet, ehvad form deråt gifves, och detta ändamål är, att förekomma den osäkerhet och oreda, som skulle uppstå deraf, att en rättighet, sedan den en längre tid blifvit förlegad, kunde göras gällande. Men om än, i följd häraf, nödvändigheten föranledt lagstiftaren att göra rättigheters bevakning inom viss tid till vilkor för deras giltighet, torde dock vara Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, IV.o r>6. 205 obestridligt, att hvarje inskränkning härutinnan utöfver behofvet är oförenlig med rättvisa. Till en så beskaffad inskränkning är, enligt Rikets Ständers tanka, det stadgande att hänföra, hvars borttagande nu blifvit påyrkadt. Vid behandlingen af denna fråga hafva emedlertid Rikets Ständer icke förbisett, att berörde stadgande står i omedelbart sammanhang med vissa andra föreskrifter, och följaktligen äfven tagit i öfvervägande, om ej borttagandet af samma stadgande bör verka till förändring äfven af nämnde föreskrifter.
Jag skulle således föreställa mig, att Ulsk. bordt framflytta tillträdestiden till år 1850. I afseende på formen, instämmer jag med Gr. Lagerbjelke. Hr Gr. o. Landtm., som härefter, i anledn. af de särskilde propos:r, som blifvit yrkade, och Gr. Lagerbjelkes i ämnet afgifna yttrande, förklarade sig icke i grundlagen finna något hinder deremot, att Utsk:s utlåt, återremitterades, med förklarande att R. o. Ad. instämde i den åsigt, som i Hr Norins reservation blifvit framställd, utan anse ali elt sådant förklarande, enär det icke vore att betrakta såsom eli definitivt beslut, kunna meddelas, ehuru detsamma måhända vore öfverflödigt, enär R. o. Ad:s mening redan, såsom Gr. Lagerbjelke anmärkt, kunde inhemtas af prot., yttrade derjemte, att det torde vara lämpligast att propos. blefve framställd först å återremiss och sedermera å den förklaring, som af Hr von Troil blifvit föreslagen, samt alt Hr Landtm, fördenskull nu finge hemställa, om R. o. Ad. ansåge de emot StatsUtsk:s utlåt. N:o 171 gjorde anmärkmr föranleda till återremiss. Ropades ja. Då härefter Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade vid den nu beslutade återremissen foga den förklaring, att Ståndet instämde i den uti Hr Norins reservation framställa åsigt, ropades nej, jemte ett eller annat ja, hvarpå Hr Landtm, förklarade, det han funnit att härvid nej öfverröstat ja. Företogs till pröfning StatsUtsk:s d. 17 och 20 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 172, dels i fråga om äskadt anslag för gevärstillverkning, dels rör:de förvaltningen af Carl Gustafs stads gevärsfaktori. Hr von Hartmansdorff, August: Jag hemställer om icke betänk, bör punktvis föredragas, då den ena punkten innefattar en statsregleringsfråga, den andra åter blott förslag till en und. hemställan.
Sjelfva Indelningshafvaren blir ock icke sällan genom den Författning, som hittills varit följd i mistning af Arrende för Boställs jord. Vyss hafva Rikets Högloft. Ständer blifvit anlitade af Lieutnant von Fiandt, om ersättning, om jag rätt mins, 3 S-t a t s-U t s k o.t.t et.,s Bet ä 11 k a n d e 11. 53<J för ,2:ne År-s. Arrenden för sitt Boställe,. sorn hail. genom Arrendatorns Colicurs lorlofat. I grund af dessa skäl bar jag icke kunnat öfvertala mig, alt öfverlåta lili Herrar Militairer de Boställen, som gcnoui transporter äro och Blifva lediga. Till bevis huru, dessa Boställen blifva skötte, har jag ådagalagt det ett Boställe i den församling, hvars Pastor jag är, sorn utgör hälften afen By, der på andra hälften 7 Bönder äro bosatte, knappast kan födas flere personer, dragare och kreatur, än en enda af dessa tillräckligen bärga. Deras jord är så brukad, att knappast någon enda torfva finns, sorn ej är fruktbärande, då deremot Boställets egor till största delen med buskar och onyttiga väster äro höljde. Vore det då icke mycket önskelig t, att Staten öfvertog, att för dessa Boställen hälla Herrar Officerare skadeslöse, och på längre lid, å sätt flere Herrar Ledamöter af Biks-Slånden föreslagit, för det Allmännas räkning bortarrenderade denna Roställsjord, som öfver hela Riket skall utgöra omkring /\,ooo Hemman. Vid lättaste beräkning skall Staten åtminstone i längden på mängfalldigt sätt genom sådan författning finna sin rikliga ersättning. Hvad jag dock härvid ville erinra; är att dessa Arrenden icke alltid lill den mestbjnd§n - 54o Stats-'Ut sk o 11 e t s
RegeringsFormen, beslutit, i afseende på Tidningarne Argus, Courieren från Stockholm och Argus den Andre, det tillkännagifvande hos Riksens Ständer, hvarom likaledes Utskottet nu endast åberopar generela betänkandets innehåll, men deremot, i frågan om ansvar för tillstyrkandet af Courierens fortfarande indragning och förbudet för Redactiotionen af Stockholms Courier att framdeles utgifva någon Tidning eller periodisk Skrift, stadnat, efter omröstning, i stridiga alternativ, samt hvad tre andra indragningar vidkomma, anmärknings-anledningen ogillat. Enär, jemlikt hvad Protocollet öfver KrigsÄrender för den 29 Februarii 1820. utvisar, Kongl. Maj.t för Statens interesse 3 4° Constitutions• Utskottets betänkanden, ansett nödigt förordna att sådana FörsvarsVerket rörande Handlingar, som finnas i KrigsCollegii eller Förvaltningens af SjöÄrendernas Archiv, Cancellier och Contoir samt General-Adjutans-Expedition för Arméen och Flottorna, och hvilkas offentliggörande kunde medföra våda för Rikets säkerhet skola af Presidenten i KrigsCollegium, Chefen för Förvaltningen och Kgl. Majits General-Adjutant särskildt vårdas, samt intet bland dessa document få utlemnas till någon, eho som hälst, innan Kongl. Majit på skeende underdånig anmälan, dertill meddelat Nådigt tillstånd, Vederbörande Föredragande hos Kongl. Majit dock obetagit att begära och erhålla de för Ärendenas handläggning erforderliga upplysningar, tror Utskottet, genom blotta framställningen af beslutet och motiven, den 4:de puncten vara tillräckligen både utredd och vederlagd.
Detta var på ”långt när icke eller tillräckligt, ty år 1823 ”framkom Canal-Direclionen återigen med ”nytt förslag, som då skulle vara fotadt på ”säkra rön och noga uträkningar; och, som ”då för hela Canalbyggnadens slutliga fullbordande icke behöfdes mera, än endast ”den lilla obetydliga summan af 2,o5o,ooo ”R:dr Den 3o December f. m. ”R:dr Banco, så beviljade Ständerne jem”väl den, emedan ruan icke ville, eller ens ”kunde, föreställa sig, att resultatet af fjorton (t4) års handläggning vid Canalgöro”målen och arbetet skulle återigen blifva. ”hvad i3io, i8i5 och 1817 årenscalculer ”och förslag varit, nemligen missräkning och ”förvillande uppgifter. Icke längre tid än ”fern år hafva sedermera förflutit; och man ”står precist på samma fatala point, exponerad för nya anspråk af CanalDirectionen, ”sorn följaktligen på gamla viset uppgjort ”nja calculer.” ”Redan år 18s8, således på åtta år, ”hade, enligt CanalDireclionens uppgifter, ”-fldelar af Canal-arbetet blifvit fullbordadt; ”och då tio år sedermera gått till ända, ”hade ock den återstående tredjedelen längesedan bordt vara färdig, i synnerhet som ”hvarken penningar eller arbetsmanskap blif”vit af Rikets Ständer sparade. EiYär nu ”likväl icke så är, utan ytterligare 845,334 s’R:dr Banco anses behöflige, samt Directio”nen icke så alldeles otydligt låtit förslå, ”att ej eller den summan lärer blifva den ”sista, som behöfver nedgräfvas, saknar jag ”ord att uttrycka min förvåning öfver Di”rectionens sätt, att uppgöra calculer och ”förslag. Dock torde det, att sluta af Ante ”Acta, både böra och kunna antagas som ”säkert, att af Canal-arbetet i denna stund 55 H. 9 i3o Den 3o December f. m.
Dt. tifter Uppläsande af Högloft Ridd. och Adelns Protokolls Utdrag af den 5 dennes, innehållande det beslut, att Stats-Utskottet skulle uppdragas att , utom den summa af 13,866 R;dr 30 sk. Råneo, sorn i Stats Utskottets första Retäakandeafd. 16 Maj finnes för Pensions-Staten efter H.M E rikeDrottningen uppford och beräknad, ytterligare anslå en summa af 4,00g R:dr 4 sk. Råncct, utgörande skillnaden i hufvudsumman imellan förenämnda Pensions-belapp och det af Kongl Maj:t i samma ändamål i förväg fastställa ; kommandes denna sistnämnda summa enligt Kongl Majit Nådiga anordnande och beslut i fiufvudfrågan om Pensions Statens slutliga belopp att utbetalas; i hvilket belut de öfriga Respectiva Stånden inbödos att instämma, fann Prest-Ståndet, som förut bifallit Stats-Utskottets förnyade Utlåtande i detta ämne, för godt att vid berörde beslut förblifva. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 BIHANG / TILL VID Lagtima Riksdagen i Stockholm Ar 1840. 2 &HUMBA SÅSDMlfQai!» 1^5 Hnrilmttgtn: Rikets Ständers Revisorers samt Justitice-Ombudsmans m. fits till Rikets Ständer afgifne Berättelser. INN E HÅL L: l:o BERÄTTELSE, angående år 1837 verkställd granskning af Stats-Verkets samt andra af allmänna medel bestående Fonders tillstånd, styrelse och förvaltning, jemte deraf föranledda underdåniga utlåtanden till Kongl. Maj:t af Stats-Contoret. 2:o UTLATANDEN, i anledning af förenämnda Berättelse, till Kongl. Majit i underdånighet afgifne af:
Föredrogs å nyo och bifölls BancoUtskottets, den xo dennes, under N:o 46, afgifna och, den 15 derpaföljde e. in., pä bordet lagda Berättelse, örn den af Utskottet förättade granskning af Banco-Verkets Räkenskaper samt Styrelse och Förvaltning efter sista Riksdag. S. D. Föredrogos ä nyo och gillades följande Allmänna Besvärsoch Oeconomje-Utskottets, den 17 dennes, afgifna och, den a2 derpäföljde e. m, pä bordet lagda Utlätanden; N:o 134, i anledning af väckt Motion, att LagComiténs förslag till Civil-Uag mätte vid Universiteten föreläsas, och nödig kännedom af detta förslag, jemte Rikets Grundlagar och Allmänna Lag, ådagaläggas af dem, sorn undergå Juridisk och Embets-Examen; fSf:o 135, j anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets, under N:o 81, förut meddelade Betänkande, dels om tillägg i föieskrifterne rörande Afvittringsverket inom Lulea Lappmark, och dels om behofvet af ätskillige åtgärder till j oo Pro t. Vt dr a g den 0.6 Junti 189.9. förekommande af Lappska Folkstammens unde rgSng 5 N:o 137, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets, under Njo 57, förut meddelade Betänkande, rörande väckt fråga örn förnyandet af Rikets Ständers underdåniga anhållan, att de Oeconomiska Författningar, som blifva utfärdade, lörst efter en viss tid matte sättas i verkställighet. S. D. Vid förnyad föredragning bifölls Bevillnings-Utskottets, den 3 dennes, under N:o 30, afgifna och, den 19 derpäföljde e. m, pR bordet lagda Betänkande, i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Skrifvelse, rörande BevillningsStadgans tillämpning för 1824 och påföljande Sr vid Hemmnnsviirdets nedsättning i vissa Län. S. D.
Såsom ättlingar af Ra ansågos också de tolf egyptiske konungarne Ramses, de mest ansedde af Egyptens eröfrare och af synnerlig förtjänst om dess byggnader, och hvars ofantliga bildstoder än i dag hålla vakt på Nilens stränder. Från egyptiernas Ra hafva vi lärt att indela tiden, att med fester högtidlighålla det nya årets ingång, men för det, som är af mera praktisk betydelse, alt uppdela den i månader och dagar, äro vi tack skyldige de oförtrutne stjärnkunnige, som en gång lefde på stränderna kring Nilen. Hvarje moder torde komma att med särskildt taga del af det profnummer af intresse Barngarderoben, som medföljer detta nummer af Idun. Huru ofta har ej i hemmen, där j u barnkläderna på i de flesta fall alltid sys, bristen lämpliga och trefliga mönster till dräkter gjort sig kännbar! barnBarngarderoben vill i detta fall bli en g o d rådgifvare. Men den vill också hjälpa mödrarna på ett annat viktigt område, nämligen att i hemmen skaffa sysselsättning för barnen. Tidoingen nummer utkommer med ett 8 sidigt i månaden, innehållande omkring hundra illustrationer och åtföljdt af en stor dubbelsidig mönsterbilaga med talrika tillklippningsmönster. Arspriset är endast 3 kr., postbefordringsafgiften inberäknad. Vi taga för gifvet, att de flesta mödrar skola skynda att skaffa sig denna rådgifvare. Till grönsakernas historia. Anteckningar af A x e l E n. vilken betydande roll » grönsaker » intaga i våra dagars kokkonst, vet j u en och hvar. Allt mer och mer har man börjat inse den stora och betydelsefulla nytta, som växtriket kan göra oss i hushållsväg, och de hem torde nu vara få, där ej någon af våra vanliga s. k. grönsaker ingår i den dagliga kosten. Grönsakerna ha en mycket gammal historia, lika gammal som den mänskliga kulturens, med hvilken den naturligt nog har många föreningspunkter. Och liksom man vanligen kallar Ostindien för » kulturens vagga », så kan man äfveD, som här nedan skall visas, kalla Indien för de flesta grönsakers rätta hemland. Men det har gått om många hundra år, innan åtskilliga af dessa växtprodukT 7 ^ + ™ « f \ ™ H / T ^ ™ ^ »!
Der lof till, uppl)ört att mara gallanDe, Docf att någon föränDring [)ärigenom icfe {fett i Sageitö flaDganDen i 13 fap 1 § 3iättegångö»33alfen, om jaf emot ^Domare, od) t 17 fap. 7 § famma 23alf, om |äf emot mittnen, t f>tt>ilfa fall Det forn» mer att förblifma miD b^aD b'tf^ö förejfrifmet marit. §. 40. <201 b^fme for mår Del bejlutat De föränDringar i allmänna Sagenö jfaö» ganDcn röranDe ^orgongåfma, ©iftorätt, Slrförätt od) 3flaDarätt, att bejtäm» melfen angåenDe ^lorgongåfma efter jlaDérätt bör gälla om SDlorgongåfma i allmänbet; att buffru tillerfänneö lifa ©iftorätt meD mannen i ali Den löja egen» Dom, De äga eller äga få, få ocf Den fajla egenDom på lanDet, bwilfen De i blonelag afla tillfammané; att Den rätt, broDerö od) fpfteré barn äga att mib arfötägt träDa i fin afiiDne faDerö eller moDer» jlälle, utjlräcfeö till fpjfonö af» 58 fomlingar; famt att fpfter tillägges lifa SlrfSrätt meD broDer, utan någonsin* naD, ifvan hmaD (lam Den egenDom Bommen är, forn i ari går; Dorf att, Der flere fa
Jag tror min själ I fruktar att råka med honom i gräl! CONFESSOR. Åhnej! Men han bits, är elak och butter; Dessutom har han en släng af Luther Uti sig! Ers Nåde låtom oss gå! BELDENACKE. Nej den mannen måste jag höra på! Jag är ju här för att visitera Och än jag ej annat än matsalen sett, Men celler och häkte och sjukrum med mera... Nu tar jag skolan och trädgårn i ett, Så kan man resten i morgon absolvera! (Suckar.) Det är då förskräckligt man skall vara så mätt! Scen VII. (Får syn qå Olof.) DE FÖRRE. SCHOLARES (draga sig åt sidan.) BELDENACKE. Hör på, kanik, hur många Scholares Har du i skolan, när I ären som mest? BELDENACKE. OLOF. BELDENACKE. Capitulares Ha uppgett nitton; Nå det vet du bäst! Hvad läsen I? Retorik, logik... Det är bra! Han Är du nöjd med din kost? Jag tycker om dig; du är bara kanik! Vår Nåd skall söka dig en bättre post Med tiden! (Till confessor.) Det är ju en hygglig man! Utmärkt! Om I visste hur mycket han kan. I måste dock se våra skolesalar; De skämmas ej för sig! Tack, tack, inte nu! Solvisarn pekar redan mot sju; Det lider på qvällen och solen dalar. Då gå vi Ers Nåde! I stannen här! Jag vill ej göra mitt folk besvär Då ej så behöfves! Rätt så, rätt så! Det skulle se ut som vi ej kunde gå För oss sjelfva Är det ej en Guds gåfva Att ega helsa och samvetsfrid... Vara nöjd med sig sjelf och långt från all strid Tacka Gud för sin dag, och med lugn gå att sofva. (De gå långsamt arm i arm utåt.) (Pagerna fram.) Aderton, Biskop! CONFESSOR. BELDENACKE. CONFESSOR. BELDENACKE. CONFESSOR. BELDENACKE. Scen VIII. OLOF, SCHOLARES.
När fröken Mariana kommit så långt i sina bedröfliga tankar, sitter hon först och stirrar ut framför sig på solstrålen, som växer sig bredare och bredare på tegelstens DUN golfvet — stirrar stadigt, utan att blinka, tills ögonen på en gång bli röda och fulla af tårar och hon till slut sätter bägge händerna för ansiktet, böjer hufvudet djupt ner mot knäna och brister i gråt. Men på den andra sidan af slottet, som vetter mot den öfvervuxna, stenlagda gården och den gamla poppelallen, rider just nu en ung herre in genom porten, som dag och natt öppen hänger och dinglar på sina rostiga gångjärn. Han rider på en jättestor fuchs, har nankinsbyxor och stöflar med gula kragar. Och under den höga hatten har han e1t käckt, väderbitet ansikte med mörka ögon och mörkt kindskägg. Han binder sin häst vid den fallfärdiga porten, träder in i den stora förstugan, som går midt igenom huset, och. Är det verkligen fröken Mariana, som sitter där allena och gråter? » Fröken Mariana! » Fröken Mariana reser sig upp och torkar ögonen med baksidan af bägge händerna. » Men, fröken Mariana, hvarför är icke fröken på väg till balen? » Fröken Mariana tiger. » Ville. ville fröken kanske icke följa med? » » Ville? » upprepar fröken Mariana kränkt, s Om jag ville! Jo — men de andra ville bara inte ha mig med. » » Det var kanske icke plats i vagnen, » insinuerade kavaljeren höfligt. Fröken Mariana tänker ironiskt på den gula karossen, som rymt hennes farmors stora paniers, men hon säger också, att hon tror nog det icke var plats. Grefven ser på fröken Mariana och frö- ken Mariana ser på grefven. Så säger han plötsligt: » Men, fröken Mariana, kunde vi inte. jag menar. Fröken Mariana, vi ha nu känt hvarandra så länge! Er fru moder kunde visst omöjligt ha någonting emot, att jag körde för er till balen? » » Nej, » sade fröken Mariana dröjande, » det kunde hon väl icke. Men » — hon såg upp och sade det, utan att se ut som om hon skämdes det ringaste — » våra vagnar äro allesammans sönder. » » Så kunde ni rida — på den gamla grå?
Denna § ålägger häradsskrifvaren att sockenvis upprätta förteckningar, icke allenast på de till brännvinsbränning berättigade personer, sora antingen afsagt sig utöfningen af denna rätt eller någon pannerymd till afgifts beräknande vid mantalsskrifningen icke uppgifvit, utan Den a6 Januari. *79 äfven på dem, hvilka uppgifvit sig att brädna med en mindre pannerymd än den, hvaraf de äga rättighet att sig begagna, äfvensom på dem, hvilka anmält sig att bränna på kortare tid, än författningen medgifver. Hvar och en inser, att detta blifver ett vidlyftigt och högst mödosamt arbete, hvilket icke utan i högsta nöd bör påläggas tjenstemän, som redan förut äro med göromål så högligen betungade. Ändamålet med denna $ är att få veta, hvilka personer som anmält sig till brännvinsbränning; och då förteckningar på dem uti sockenstugorna skola finnas att tillgå, hvaraf en hvar lättligen kan finna, om andra utöfva brännvinsbränning än de, som dertill sig anmält, tror jag, att det enklaste vore att föreskrifva, att häradsskrifvare inom Januari månads utgång skola upprätta förteckningar, på alla dem som anmält sig till brännvinsbränning, med anteckning derjemte af kannerymden och tiden, för hvilken de anmält sig till begagnande af denna rättighet. Detta blir icke en -fe så vidlyftigt som de föreskrifter, hvilka Utsk:n här föreslagit, men bättre motsvarande ändamålet. Jag anhåller derföre, att denna § måtte blifva så redigerad, att i stället för att här står, att häradsskrifvare skola uppgifva hvilka till brännvinsbränning berättigade som icke anmält sig till brännvinsbränning m. m., det måtte föreskrifvas, att häradsskrifvare skola meddela uppgift på dem, sorn anmält sig till brännvinsbränning, med utsättande af såväl tiden inom hvilken, som pannerymden hvarmed de anmält sig till begagnande af en slik rättighet. Hr Peyron: Jag får visserligen medgifva, att arbetet är vidlyftigt; men jag tror, att för controllens skull det är nödvändigt, att redactionen blir sådan, som Utsk:n föreslagit densamma.
Till genmäle härå får jag fästa upmärksamheten på, att, ehuru Hr Printzenskölds anmärkning till en del må ega sin rigtigliet, har det dock inträffat, att åtskilliga arbeten icke blifvit afslutade, eller åtminstone, om så skett, ganska knapphändigt. Men på hvad villkor medhinnas de nu? Jo, för alt de Utsk., som med arbete äro mest öfverhopade, skola medhinna sina göromål, förlänges Riksdagen, åtminstone så länge några ärenden af vigt finnas oafgjorda, intill dess samma Utsk. afslutat sina arbeten, då deremot andra Utsk. under kanhända halfva denna tid gå, snart sagdt, sysslolösa. Om nu Ständerna, sedan de varit samlade 4 månader, blifva prorogerade, kunde de Utsk., som hade särdeles vidlyftiga arbeten, fortfara, och under den tid af 5 eller C månader, som prorogationen varade, afsluta dessa arbeten, för att sedan jemte några andra mindre ärenden föreläggas Ständerna. Följden häraf klefve den, att Riksdag verkligen komme att ega rum två vintrar å rad; men jag är säker att vid den andra vinterns slut R. Stil" skulle hafva afslutat sina arbeten. Nu frågar jag, hvilket vore största vinsten, antingen tvä sammanträden, hvardera af fyra månader, eller en sammanhängande Riksdag af 18 månader? Hvilket vore största vinsten för Regeringen, af hvilken nian. synnerligen af Depart.Cheferna, fordrar, att de skola löija Riksdagens gång? De måste nu bevista plena under 18 månaders tid, hvaremot under andra förhållanden detta arbete vore för dem inskränkt till halfva tiden. Jag kan således icke finna annat, än att det skulle vara en vinst äfven för Regeringen, om denna förändring infördes. Emot Hr Cederschiöld, sora talade om huru ett långvarigt arbete kan trötta, har Hr Printzensköld jemväl gjort anmärkning.