Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti en, med stöd af 56 § Riksdags-Ordningen, inom Borgare-Ståndet väckt, till Stats-Utskottet öfverlemnad motion, har Herr A. M Brinck föreslagit, att Sluts-Ulshotlels Utlåtande, A7.‘o i 69. sorn t f. Intendenten vid Allmänna Barnhuset Theodor Sandström i nastlidne Januari månad aflidit, utan att, efter hvad kändt vore, efterlemna några tillgångar till enkas och 2:ne späda harns försörjning, Rikets Ständer, enär någon pensionsrätt icke åtföljt nämnde befattning, hvilken mannen dessutom, i anseende till pågående reglering af Barnhuset, endast bestridt pä förordnande, måtte behjerta den nödställda belägenhet, hvari den aflidnes enka med 2:ne oförsörjda barn sig befunne och å Allmänna In dragn in gs-S tat en åt dem anvisa en pension af 400 R:dr B:ko årligen; och har motionären ansett denna framställning desto heldre förtjena afseende, som Sandström, ehuru han blott några få år innehaft Intendents-befattningen, likväl, enligt hvad vederbörande allmänt vitsordat, under denna tid, då den af Kongl» Majit fastställda förändrade organisationen af Barnhuset utfördes och tjensten således var mer än vanligt besvärlig och maktpåliggande, ådagalagt det mest utmärkta nit och den sorgfälligaste omtanke vid handhafvandet af deri ekonomiska förvaltningen, hvars detaljer närmast på honom ankommo och hvarigenom han på ett högst förtjenstfullt sätt medverkat till den bättre ekonomiska ställning, hvaruti denna inrättning under den nya styrelsens förvaltning blifvit försatt, samt det afgifna läkare-betyget gåfve vid handen att hans hastigt inträffade död i väsendtlig mån vållats af öfveransträngning i tjensten. Ehuru Utskottet icke vill bestrida den förtjenstfulla verksamhet, som aflidne Intendenten vid Allmänna Barnhuset Sandström i lifstiden lärer visat i utöfningen af denna befattning, har likväl Utskottet, vid det förhållande, att
I strid med hvad här af åtskilliga talare blifvit anfördt, är jag af den öfvertygelsen, att, ehuru vattenkommunikationer från Jönköping både till Vesterhafvets hamnar och till flera andra afsättningspunkter förefinnas, de blifvande jernbanorna komma att äfven under seglationstiden begagnas. Ty. såsom vi veta, äro våra förnämsta exportartiklar tunga varor. Om Statens jernbanor ej ställa sina taxor så lågt, att äfven dessa varor kunna lastas å dem till ett pris, som ej mycket öfverstiger sjötransportens, få de åtminstone på flera år föga att transporteia från de inre provinserna, och blir jernvägsstyrelsen derföre nödsakad dertill, hvilket också erfarenheten redan visat. Då dertill kommer, att fartyg äfven på de inre lärvattnen icke sa sällan förolyckas, hvarföre afsändaren,- medelst en ej obetydlig assurans, måste försäkra sina voror, om ej i dylika bolag, åtmiostone i sin egen bok, så är jag för min del öfvertygad otn att äfven under seglationstiden varuafsändare välja det säkrare, skyndsammare och derigenom billigare sättet att fortskaffa sina varor, hvilket obestridligen sker medelst jernbanorna. rSom vi veta, är äfven en samtnanbiudningsbana från vestra stambanan i trakten af Hallsberg till Orebro föreslagen, hvarigenom, då 404 De n 26 April. en gång denna såväl sora Falköping-Jönköping-linien blir färdig, trupper och krigsförnödenheter från rikets vestra och södra provinser kunna föras från Jönköping till Orebro och Arboga, samt vidare på Mälaren till Stockholm, således en inre kommunikationsled, som blir aldeles säker och oberoende, äfven om en fiende skulle vara herre i Östersjön, hvilket lätt nog kan inträffa. Afven ur både politisk och ekonomisk synpunkt tror jag derföre att det vore af stor vigt att denna bandel blefve snart färdig. De inkast, den siste värde talaren gjorde mot ett inhemskt fondsystem, kan jag i allmänhet icke bestrida. Jag kan dock ej inse, att skälen i afseende på vådan af ett sådant företag böra gälla lika mycket nu, som då förslaget härom sista gången väcktes.
Uti de wördsnnma utlätande, som Banco-Utskottet, öfwer flere, med detta ömtaliga amne, gemenskap ägande fall, haft äran afgilwa, har Utskottet, med afseende ä den ärliga inbetalning, som pä Banguens Förskott till Stats - 142 Den 2 April. Srats-Werket ar fastställd, funnit kunna hysa den öfwer, tygelse? att sä wäl dest förstnämnde werknings-stpldighet kan oafbrutit uppfyllas; som att Nanngarne derjemte, äfwcn hädanefter icke bchöfwa sakna de betydande biträden af Banque», som de hitintill sätt begagna. Herrar Banco-Fullmägtige hafwa warit, och blifwa äfwen hädanefter, authoriserade och älagde, att uti de medels anwändande som för Realisations bestånd kunna finnas oumgänlige, framför allt, med all möjelig omtanka och warsamhet pä Näringarnes uppratthällande fästa synnerlig uppmärksamhet. Nägon längre utsträckning af de för Jern-beläningen, och Länens inbetalning, före ketta mcdgifne Modificationer, anser Banco - Utskottet sig ej kunna, hwarken hos desi Rcspective Principaler foresta, eller Baneo-Förrvaltningen sörestrifwa. Stockholm den r April igro. ^folr. I^uäviä biörnen, Larl (strsvesiMUIe. L. Ökman. Irl. IstelsinZius. Bifölls. i Herr kLrgbmLn, Ambkosius lr-lsZnus, uppläste till Protocoller följande: — Dä jag wäckt fräga om indragande af Wargcringen säsom pä de mast olagliga grunder tillkommen, och Riksens Högloft.
Vid öfvervägande af denna fråga hafva Rikets Ständer, som ansett sig icke höra ingå i någon detaljerad granskning af den uppgjorda planen, funnit i flere hänseenden betänkligt att antaga ifrågavarande system, till hvars genomförande betydliga summor erfordras, utan att någon synnerlig tillökning i materielen derigenom vinnes på annat sätt, än alt en del äldre fartyg utbytas emot nya af en mera tidsenlig konstruktion. Del väsentligaste hindret lör godkännande af planen synes Ilikets Ständer ligga i den del af förslaget, som afser ångkraftens användande på flottans äldre segelfartyg 0m det kunde antagas, alt dessa fartyg, efter en sådan förändring, blifva för ändamålet fullt lämpliga och motsvarande nutidens fordringar, torde mindre afseende böra fästas å de betydliga kostnader, som dermed äro förenade; men, enligt Rikets Ständers tanke, har erfarenheten icke på ett tillfredsställande sätt ådagalagt ändamålsenligheten af ett dylikt system. Försigtigheten bjuder derföre alt icke, med beträdande af denna bana, vidtaga åtgärder, sorn framdeles måhända befinnas hafva varit mindre tjenliga. En annan omständighet, hvilken icke heller bör förbises, är den långa tidrymd al 15 år, sorn ansetts åtgå innan flottan kail bringas i det skick, som med förslaget åsyftas. Ty utom det att, innan denna tid tilländalupit, nya åsigler i förevarande fråga måhända skola göra sig gällande, synes det Rikets Ständer icke vara lämpligt att, med uppgörandet af en slats-reglering, som endast blifver gällande för 3 år, anvisa medel för arbeten, hvilka först i en aflägsen framtid komma alt fullbordas. Rikets Ständer hafva således funnit sig icke kunna biträda E. K. Maj:Is nådiga framställning rörande segelskeppens aptering lill ångfartyg, utan anse lämpligare, att medel anvisas för nyhyggnads-arbelen, hufvudsakligen sådana som hinna fullbordas löre slutet af nit ingångna stalsreglerings-period; och hafva, i öfverensstämmelse med dessa åsigler, Rikets Ständer, som ansett att linieskeppet
Den ic) Julii e. m. ofver 3\8eliga JungfruStiftsMatrikeirrs tillbörliga förande samt Ordenskorsens insändande, efter genom Giftermål eller dödsfall afgångne Fröknar, och åligger i November månad uppgifva alla desse, samt deribland, hvilka varit Pensionärer, och slutligen en calcul till Pensionsregleringen för löpande året, som upptager ej allenast de ännu lefvande Pensionairer, utan ock antalet af ledige Pensionsrum, samt i hvad mon i förhållande till StiftsCassans förkofran eller förlust, Peufionsrtimmen imina antingen okas eller de ledige rummen icke be. fättas. öfver Ädeliga JungfruStiftsMatrikelns tillbörliga förande, samt Ordenskorsens insändande, efter genom Giftermål eller dödsfall afgångne Fröknar, och åligger, att inom slutet af April Månad hvarje år uppgifva alla desse samt deribland, hvilka varit pensionairer, och sedan i Maji månad en calcul för Pensionsregleringen för det löpande året, som upptager ej allenast de ännu lefvande Pensionairer, utan ock antalet af ledige Pensionsrum, samt i hvad mon, i förhållande till StiftsCassans tillgångar, Pen - siongrummen kunna ökas. Sedan Direction beSedan Direction bestämt Pensionsrummer.s stämt Pensionairernes antal, upprättar Karneantal upprättar Kamereraren i November må- reraren i början af Denad Förteckning på alla cember månad, FörStiftsFröknar, som äro teckning på alla Stiftsberättigade till pension Fröknar, som skola med columne i kanten för erhålla Pension, hvar - Ben .19 Julli e. m. 465 Juliu af Prejlbevifet och efter Pensionerne på för qvittencet. Då Disätt 13 §.
Bagarmästarens gårdstomt gränsade till apotekets, och eftersom planket mellan gårdarna blåst omkull under natten, så ville provisorn begagna sig af denna lyckliga omständighet för att ha någonting att tala om, ty Hvitväpplingen var just icke inspirerande. Altså vändes planket på alla sidor och skärskådades ända till och med femte turen — men då tog det slut. Detta var dock icke så farligt, ty efterturerna gingo under studentens ledning så våldsamt i dur, att pauserna med fullt berättigande kunde flämtas bort under tystnad. I detsamma hämtades tebrickan in för andra gången; af brödet fans det nu en sort mindre, och doktorinnan kände genast igen de väpplingska pepparkakorna. Flickan, som bjöd, var mycket upphettad — svetten silade sig ned mellan fräknarna. Hon stirrade stint på gräddsnäckan, och när denna användes, lika stint på dess toma plats. Fruarna jämkade sina hårpilar och krusade. »Bestälde inte du förut, Ottilia?» — »Nej, käraste, ta du bara, jag hinner ju sen. I serveringsrummet led tiden mot bottnen af tredje glaset; men stämningen var icke den vanliga. Någonting krigiskt låg i luften. I alla fall flyttade sig de äldre farbröderna samvetsgrant och följdriktigt öfver från stadium till stadium, så att Wasilij Jurjeff, som hade försprång — tack vare några eftermiddagsknäppar — redan började antaga romboidens konturer. Doktor Mylläri drog tullförvaltarn med sig bakom svarta taflan för att sjunga Gluntar; Sedegren drack öl och åt parfymerade pastiller. Men just när en flock damer skulle roa sig i salen med att rita initialer i dammet på pianot, viste Rödväpplingen andfådt berätta, att ett stormigt uppträde ägt rum där ute bland herrarna. Hon hade hört det af flickan, som bar bort vinglasen, och denna hade dessutom tillagt, att det varit så grant att se så ... Damerna undrade; Margit Schrowe gick långsamt fram öfver golfvet, likasom för att svalka sig, bredde likgiltigt ut solfjädern och stannade på en plats, hvarifrån hon delvis kunde öfverblicka räckan af rum. Ingenting egendomligt:
Man har sökt förekomma, det kostnaderne för aflöning af fyra Direktörer, Banko-ombud, Kontors-tjenstemän m. m. icke skulle medtaga en god del af räntan å lnne-kapitalet, derigenom, att man uppställt såsom ett vilkor, det dessa kostnader ej finge öfverstiga 3,080 r:dr banko. Detta vilkor skall nog till en början iakttagas, men får det nya Låne-kontoret väl en gång en befästad existcnce, torde det icke blifva svårt för kontorets vänner att ådagalägga nödvändigheten af detta anslags ökande.® Uti hvilken reservation hr Berg von Linde, J. A., samt hr Falhem, E. E instämt. 60 Banko-Utskottets Betänkande., lS:o 24: Af hr doktor Thomander-. „Einot Utskottets förslag att i Wisby utplantera en liten diskont af det vanliga slaget, får jäg mig vördsamt reservera. Dessa låneanstaller kunna, såsom nog allmänt medgifves, i sin nuvarande form hvarken göra Banken eller landet all den nytta man åsyftat. Ätt bereda ön Gottland större beqvämlighet och, om behof göres, äfven större tillgångar till en för industrien förmånlig låne-rörelse, har mycken billighet för sig; men sådant bör efter mitt förmenande ske på det sätt, att antingen erforderlig kreditiv-rätt beviljas enskildt bolag, eller ock tillfälle öppnas för enskilda affärsmän att med Banken intressera för den ifrågaställde fåne—rörelsens bedrifvande.. Ett i den förstnämnda riktningen uppgjordt utförligt förslag har jag i Utskottet med min röst biträdt. Det enda egentliga skäl jag hört emot nämnde förslag åberopas, är att öns innevånare äro fullkomligen obenägna att ingå i dylika transaktioner.. Detta skäl skall svårligen synas mycket bindande; ty äro industriela företag påtänkta som behöfva understöd, så måste deras upphofsmän anses förpligtade att i första rummet sjelfve taga hand om sina enskilda angelägenheter, och om innevånarne vilja göra ingenting, så kan en. dylik håglöshet näppeligen grundlägga statens skyldighet att göra allt.
Om himmelen icke förunnade Prins Carl August den ära, som skulle blifvit hans lott genom utförandet af de planer, hvilka han uppgjort för sitt Fäderneslands trefnad och sällhet; Om Han lyckligare än så manga andra Furstar, hvilka helga sin lefnad åt' sitt Lands väl, och ofta finna sina bemödanden lönas med otacksamhet; Om ändteligen Prins Carl August icke hunnit mera än väcka Nationens förhoppningar, bör väl Denna lemna det ställe, som varit vittne till Hans sista stunder, utan något tecken af Nationens saknad och kärlek Hans Kongl. Höghet talade icke om denna Furstes tillgifvenhet för sitt nya Fädernesland, Den fordrades L sanning stor för att egna sig åt Dess tjenst, vid en tidpunkt då partierne tycktes inbördes täfla om den bedröfliga och blodiga företrädes-rätt att sönderslita fosterlandets sköte. Kongl. Maj:t kundé' framför alla döma örn höjden af denna tillgifvenhet och om det minne deraf, som erkänslan borde lemna Et efterverlden. Kongl. Konungens Naii. Propositioner'. Qoj Kongl. Maj:f, som uti denna Hans Kongl. Höghets framställning igenkände ett nytt uttryck af Hans Kongl. Höghets ädla tänkesätt, och som med Hans Kongl. Höghet lifligt delade omsorgen att åt minnet af Prins Carl August egna en gärd af Sin och Nationens erkänsla, ville nu till Riksens Ständer hafva öfverlemnat att i enlighet med hvad Hans KonglHöghet föreslagit, på det ställer af Qvidinge Hed i Christianstads Län, der Hans Kongl. Höghet Prins Ca rl August slutade sin bana. låta uppföra en minnes-vård, söm för närvarande och kommande slägter skulle vittna om Svenska folkets kärlek och saknad. Kongl.
illiga l e k t i o n e r lemnas af undertecknad i franska, tyska och engelska språkens så väl talande som sicrifvande samt åt nybörjare äfven i latin. Referenser i Wallinska skolan. Jetta Westerlind, Floragalan 10, S tr. [116] Träffas kl. ' JA — 6 e. m. B Boman af Emilie Lundberg. 366 sid. Pris: 1 kr. Fyratio Ljugare och Andra Lögner Sorglustiga Humoresker af Geo W. Peck, förf. till » Tjufpojkstreck » och » Bill Nye ». Med fr. o. m. n:r 11 t. o. m. n:r 52 eller mer än tre qvartal (Obs! I n:r 11 börjar den längre följetongen, hvadan intet af den samma går bort.) säljes oinb. för I kr. 50 öre, med lösa permar för 2 kr. 50 Öre samt kan användas som en synnerligen lämplig present vänner och väninnor emellan. Efter till Redaktionen af Idun ingången reqvisition sändes årgången mot efterkraf med tillagdt porto.J 7 illustrationer. 227 sid. Pris: 1 kr. N E E R A FARVÄL Öfversättning från italienskan af E. a f D. 110 sid. Pris: 75 öre. KOMEDIANTEN Skildringar ur Teaterlifvet af Magnus Ringh, förf. till » Bakom Kulisserna ». 198. sid. Pris: 1 kr. Preussiska bröd. Ankarstock. Valda Humoristiska o c h Poetiska Dubbelt porto torde medsändas. af Lorenzo Hammarsköld. lefnadsteckning och porträtt utgifna af Börje Norling. 350 sid. Pris: I kr. TthAHA JÄILltfjSejl Novell af Iwan Turgénjew, öfversättning af E — z. 104 sid. Pris: 50 öre. Maloaabra En ung qvtnnas lefnadssaga Boman af A n t.
Vilkorcn för de anvisade lånesummornas utbekommande och återbetalning häfva, med afseende å det med företaget åsyftade dubbla ändamålet att genom sänkningen af ofvannämnde 7 sjöar dels förbättra den invid och i närheten af dessa sjöar befintliga kärrmark dels erhålla ny jord till odling, samt att i sammanhang dermed åstadkomma en oafbruten båtfart och derigenom lättad kommunikation emellan Östergötlands slättoch skogsbygd, blifvit i öfverensstämmelse med nästförflutna riksdagars Stats-Utskotts tillstyrkanden af Rikets Ständer fastställde; och nuvarande Stats-Utskott har af den framställning, som genom förevarande motion blifvit gjord och deröfver Utskottet har att yttra sig, icke kunnat öfvcrtygas att de ifrågasatta eftergifterna, med afseende å" de förbindelser, hvilka vederbörande låntagare genom afslutadc kontrakter sig iklädt, böra af Rikets nu församlade Ständer skäligen medgifvas.
Befälhafvaren öfver de i Hufvudstaden tjenstgörande trupper. Högste närvarande Befälhafvaren för den vid Hufvudstaden förlagda Eskadern af Arméens Flotta, tvänne de äldsta Råd i Svea Hof-Rätt och det äldsta Råd i hvarje af Rikets Kollegier; 6 Förslag till ändringar i Grundlagarne. af Rikets Kollegier. Då antingen Justitie Kantzleren eller Justitie Ombudsmannen tinner sig befogad att Högsta Domstolen samfäldt eller särskilde dess Ledamöter inför Riks-Rätten tilltala, aske lian hos Presidenten i Konungens och Rikets Svea Hof-Rätt, såsom Riks-Rättens Ordförande, laglig kallelse å den eller dem, som skola tilltalas. Presidenten i Hof-Rätten loge derefter anstalt om Riks-Rättens sammanträde, för att kallelsen utfärda peli målet vidare i laglig ordning behandla. Skulle emot förmodan lian detta underlåta, eller någon af de öfrige förenämnde Embetsman undandraga sig att uti Riks-Rätten deltaga, stånde de, för en sådan uppsåtlig försummelse af deras embetspligt, till lagligt ansvar. Hafva en eller flere af Riks-Rättens Ledamöter laga förfall, eller finnes emot någon af dem laga jäf, vare ändock Rätten domför, om Tolf deruti sitta. Ar Presidenten i Hof-Rätten af laga förfall eller jäf hindrad, företräde dess ställe den äldste i tjenst varande Presidenten. Denna Domstol äge, sedan ransakningen fulländad är, och Domen efter lag fälld, att densamma för öppna dörrar afkunna. Ingen håfve makt att sådan Dom ändra, Konungen dock obetaget att göra nåd, hvilken likväl icke må sträcka sig till den dömdes återinsättande i Rikets tjenst. men vid tilltal emot Regerings-Rättens Ledamot tage, i stället för Stats-Råd, fyra de äldste Justitie-Råd säte i Rilis-Rätten. Då antingen Justitie-Kantzleren eller Justitie-Ombudsmannen finner sig befogad att åtal inför RiksRätten anställa, aske han hos Presidenten i Konungens och Rikets Svea Hofrätt, såsom Riksrättens Ordförande, laglig kallelse å den eller dem, som skola tilltalas.
Den oredlige deremot skall alltid hata att se sina gerningar så väl berömda som tadlade. Det förra är en satir och det sednare en sanning — begge lika obehagliga. Såsom anmärkningar emot Constitutions-Utskottets förslag torde jag vidare få anföra: 1 §• Tilläggningen i 2 Mom. 2 puncten af Tryckfrihetslagen synes böra alldeles försvinna, af de skäl, som i mina anmärkningar vid 4 § åberopas. Förändringen af 4 Momentet är deremot mera ett berigtigande af meningen än en ny tillsats, utom hvad 298 Riksdagen 1812. sorn föreslås i afseende på oanmäidta Tryckerier, ock hvilket bör antagas. I 5 Momentet böra orden »Svenske och inom Sverige boende» förändras till: Svenske medborgare, sorn bo och vistas inom Sverige, samt tillägget »eller ock författaren ej kunde till svaromål inför domstol inställas» alldeles försvinna, emedan författarens sjukdom eller aflägsna hemvist genom denna mening kunde förorsaka, att de oskyldiga underskrifvarena lagfördes och faldes, hvilket i brottmål aldrig måtte kunna tillåtas af någon lag i ett väl inrättadt samhälle. Constitutions-Utskottets nya redactioner och tilläggningar af 6, 7, 8, 9, 10 och 11 Momenterna anser jag deremot för helt och hållet antagliga. 2 och 3 §§. Utskottets alla föreslagna ändringar eller tillägguingar i dessa §§:s Momenter synas alla böra gillas, utom ordet »Nämnden» i slutmeningen af 3 §, hvilket bör alldeles utgå af den orsak, som i min anmärkning vid 5 § upptages. 4 §• Constitutions-Utskottets föreslagna förändring af denna §:s andra Moment och hvilken angår dagblad och veckoblad, anser jag, enligt med mina i början af detta memorial yttrade reflexioner, nu för tiden och ännu mera framdeles helt och hållet öfverflödig. Alla skrifter, vare sig dagblad eller stora volumer, böra äga lika rätt under lagen. Ar ett dagblad lättare att kringsprida, så är också dess innehåll flygtigare och ofullständigare. Ju mera man blir van vid dess varierande innehåll, ju mindre bryr man sig derom.
Maj:ts och Rikets Svea Hofrätts protocoll, hållet i Stockholm följande dagar år 1844. Den 28 Octaber. S. D. Uti ingifven, nu uppläst skrift anhöllo Hr Förste Expeditions-secreteraren, Lagmannen, Ridd. af K. Nordsl.Orden Chr. Sundin samt Protocolls-secreteraren Gr. Carl A. D. Gyllenborg, såsom Executorer af ett utaf aflidna Fru Erita Maria von Hauswolff d. 31 Maj innevar. år upprättadt lestamentariskt förordnande, att få till lagligt bevakande anmäla berörde förordnande, tillika med en deruti åberopad, samma dag daterad förteckning uppå ålskillige silfveroch andre lösöre-persedlar, samt alt de personer, hvilka i egenskap af vittnen undertecknat samma handlingar, kunde varda till K. Hofrätten uppkallade, för att med ed fästa riktigheten af deras vittnes-intyg. Den 2,9 October. S. D. Af anledning protocollet för nasti, dag innehåller, angående ett af Fru von Hauswolff d. 31 Maj innevarande år upprättadt testamente Den 4 November. S. D. Sedan, på sätt protocollet för den 29 sisi. Oct. innehåller, bevis att behörig borgen blifvit till Riksg.cont. ingifven för den bevillning, som kunde komma att erläggas i anledn. af det utaf Fru R. M. v. Hauswolff d. 31 Maj innevar. år upprättade testamenlariska förordnande, jemte en deri åberopad, samma dag daterad förteckning öfver bortgifne lösören, är vordet hos K. Hofrätten företedt, samt derefter till K. Hofrätten inkommit utdrag af Ofverstålhällare-embetets Cancellis protocoll för d. 28 nasti. Oct., enligt hvilket jemväl borgen för det stämplade papper, hvarmed samma testamente borde förses, blifvit till bemälde embete aflemnad; så upplästes nu ofvanberörde i original och bestyrkt afskrift, ingifne testamente och förteckning, hvilka voro af följande ordalydelse: ”Sorn den nådige
Rörelsen kunde då lätt ordnas på det sätt, att inkomst och utgift vid Föreningarues qvartals-sammankomsler motvägde hvarandra, och när några medel deremellan icke inflölo, förefanns ej heller något behof för Föreningarne ali genom diskontering förränta penningar, som för tillfället voro obehöfliga för de Föreningarne åliggande utbetalningar. Sedan likväl Hypolheks-föreningarue, förnämligast (ill undanrödjande af det äfventyr för deras bestånd, som ansågs ligga deri, att dylika på kort tid ställda obligationer kunde på en gång till betydligt belopp uppsägas (ill betalning, afslutat försl utländska och sedermera äfven inländska amorteriugs lån, så inträdde för Föreningarne andra och vidsträcktare omsorger, än tillförene, icke blott å berörda terminer utan jemväl vid andra. Dessa amorlerings-lån kunde ej indragas samtidigt med behofvet af penningar till låntagande delegare, hvarföre, och då högst betydliga summor, understundom på en jemförelsevis kort lid, inflölo, det blef nödvändigt för Föreningarne att förränta öfverskolten i den mån desamma icke erfordrades för nyssbemälde delegare. Utgifter förekommo ock nu icke blott vid ofvanberörde qvartals-saminankomster, utan jemväl å andra tider af året, och häraf blef, till undvikande af ränteförluster, likaledes en följd, att penningar under mellantiderna måste utlånas utan inteckning. Vid denna utlåning lära dock medel företrädesvis hafva utlemnats i förskott lill delegare, som väl afgifvit den intecknade skuldförbindelsen, men icke hade sina öfriga lånehandlingar i så fullständigt skick, att de kunde såsom låntagare med rätt tili amortering i Föreniugarne inlåtas. Ifrågavarande ullånings-rörelse, om än fremmande för Hypotheks-föreningarnes ursprungliga ändamål, torde numera kunna anses vara för deras verksamhet oundviklig.