Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bägge dessa förslag äro tillkomna i den välmenande afsigt, att Rikets Ständers Bank skulle kunna bättre motsvara kreditiv-rörelsens behof, som otvifvelaktig! har det mest välgörande inflytande på penningeoch affärs-verksamheten i allmänhet. Men att på förhand erkänna möjligheten af att en fond kan komma alt öfverskridas, är lika olämpligt, som att meddela kreditiver af medel, afsedda till diskontering, då det, för att vara bankmässigt, tvertom borde vara tillätet att diskontera korta papper med den del af kreditiv-fonden, som i allmänhet lemnäs obegagnad. I stället för att anse hvarje lånefond såsom ett helt, hvars delar man spridt till Låne-kontoren på sätt redan blifvit visadt, anser jag lämpligare att betrakta Diskonten i Riksbanken och hvarje låne-kontor såsom ett helt för sig. Skälen härför äro först och främst, att en Bank hvarken kan eller bör ordna sin verksamhet efter låntagarnes personella förhållanden, utan helt enkelt efter de olika lånesätten. Det har under nu pågående Diskont-revision visat sig, att allmänna fonden varit ganska mycket anlitad af de handlande klasserna, änskönt en särskild s. k. handels-fond finnes, som i allmänhet haft god tillgång på medel. Vidare att den förenade fonden skulle, likaväl som hittills alla de särskilda fonderna tillsammantagna, komma alt motsvara alla behof och anspråk, samt derutöfver, utan att förnärma någon af Bankens grundprinciper, medgifva en utvidgning af kreditiv-rörelsen. Slutligen att nuvarande omgångar med särskilda beslut och remisser emellan Biks-banken och Lånekontoren i och för de olika fondernas sättande i jemnvigt blefve betydligen förminskade, i fall de icke alldeles upphörde. För alt häfva all farhåga för minskning af låne-lillfälle för dem, som nu och fortfarande anlita den nuvarande allmänna diskonten, vill jag på ett ställe sammanföra Banko-Utskottets Betänkande, N:o 34. 99 de obegagnade andelarne af nuvarande låne-förlager, enligt uppgiften af den 31 December 1853. Handels-Diskonten R:dr 153,776: Allmänna Diskonten 414,375:
Differens härrörande af olika priser, hwartill Dagswerken och Arrenden i persed, lar blifwit hegge Lades pä Bordek och tillkännagaf Herr Grefwen och Landtmarffalken alt han ärnade det i morgan företaga» rende 646: 32: — 8,368: 12: 6, ären uptagne 2,222: 19: 5» Summa 42,055: 19: Fri - Den 22 Abruarrk. §99 friherre Legerström, ^cod, föreslog, att dä ival i eftermiddag stusje företagas nu Ledamöter för gtt gemensamt med Stats-Ulstotket göra en Nämnd, dä det more en nödwändig princip att i denna Nämnd någon Ledamot icke kunde saknas och dg möj» tigen kunde hända, att af de ,2 Ledamö er, som stusie utses, någon affade sig sitt rum eller af sjuk dom wore hindrad, att biwista sammanrrädet, någre SuplHamer mätte för sqdane tillfälligheters stull pq samma gäng med de Ordinaire Ledamötcrne mäkjas, hwarwjd Ridderstapet och Adeln torde behaga be? stämma, att de Ledamöter, som erhöllo de fleste röster» ne näst efter de tolf, kunde såsom sielfstrifne Sups pläanter anses. Denna Moliou understöddes af Hans Excellens Grefwe stumla och af Herr dloräenstolpe, kristers, hnstlken flstnämde tillika föreflog. att om Nidderstapet och Adeln härtill bifölle, deria heflut mätte med he öfrige Ständen communiceras, hwaraf ve kan handa funne anledning att till säkerhet om Nämndens fullständighet ett dylikt besim hwart för sig fatta, Afwenmäl föreflog
Xiii fpaubclbBctjcitt, ©eialf eller arbetare, font efter i tt a 111 af b ff’ r t f11 i t tg afflottat, letnite .Öanblattbc, Skaftare m. SemtffttiugSsfyörotbttttig 1851, 87 ff, 6cwtS , att utfftif berne bfifmtt itttiefåffuc; c rf) tor betta bernis af äpanbcfsbetjem, ©cfäff efter arbetare företeå, bå tan foö mcberbörattbe Sfuetoritct cm paf; attfåffer, för att ftg tift anner ert begtftua. Éftggaitbc bet ben -jpattbfanbc, ©täflare rit. ff., teo fmiffett fatt bcrefter förft bftftoer antagen efter arbete erf alfer, att fottctn öemifet afforbra, elfer ocf’, t fafttab berat, för utffefberne attfiuara, uteb famina leffter, font rebait näutnbe are; liten iuttefar .faubefsöetjent, ©efäff, Sjenftcfjeit elfer an ‘betare egenbeitt, baitbtertitg efter rereffc, fern är befattning nnberfaftab, aitfteare fjeff för ben beraf utgåenbe Selefffntng. §. 138. 'puöbenbe täfte jeinteäf för befi fanbtbönberS, torpares ecb ä egenie Befatte arbetares freiie 140. äpar ffattjfpfbig efter maittafsffrifniugcu uppgifvit fin egcitbem tift 23orgc
Om det vore nog att inrätta nya lärareplatser och uppföra stora byggnader i akademistäderne, så kunde visserligen Rikets Ständer med stor tillfredsställelse se tillbaka på de sistförflutna decennierna; ty knappast har väl under en föregående lika kort tiderymd svenska Staten gjort så betydliga uppoffringar för den akademiska undervisningens befrämjande. Men tyvärr har, såsom lätt kunnat förutses, det visat sig fruktlöst att söka på detta sätt uppnå målet. Penningen kan uträtta stora ting; men den kan icke göra allt, minst då den icke på tjeniigt sätt och rätter ort användes; den förmår icke bryta förhållandenas magt, icke till enhet och samverkan bringa frän hvarandra vidt afskilda elementer. Universitetets högsta bestämmelse, som är att utgöra medelpunkten för nationens vetenskapliga bildning och derigenom tillika för hela dess intellektuella lif, kan icke uppnås, om vi ock mångdubbla anslagen derför, så länge detsamma nästan uteslutande utgör en examinationsanstalt, som knappast förmår väcka, än mindre fostra och nära det vetenskapliga intresset, och så länge man icke vill förlägga en sådan institution i det nationella lifvets medelpunkt. Universitetets andra uppgift, danandet af Statens blifvande embetsman, kan icke helier tillbörligen uppfyllas, emedan den för embetsverken bestämda ynglingen om han, efter flyktigt genomgående af en examenskurs eller, med andra ord, efter inhemtandet af de hufvudsakligast uti s. k. kollegier införda minneslexor, som äro honom föresätta, genast inkastas i det praktiska lifvet, med ringa, tillfälle och ingen uppmuntran, att fortsätta sina studier. Vid sjelfva den tidpunkt, då ynglingen af vetenskapen inhemtat. sä mycket, att åtminstone hos en och annan ett intresse derför vaknat, hvilket endast behöft något Bill. till B. St. JV$ 159. rådrum, någon tid för att veckla sig ut till blomma och frukt,— vid samma tidpunkt ryckes han bort till en för honom och hans studier helt främmande verld; ty i den lilla staden, der han åtnjutit sin akademiska undervisning, finnas vanligen för honom inga medel till utkomst och saknar han derjemte de utvägar att, under fortsatta studier, i embetsverken bana sig väg till framtida befordran, som hufvudstaden kunde hafva erbjudit.
Lust-Slott, dels tili upförande af ett ridhus för Kongl. Hof-Stallets behof.-XIII. B. 334. A. 372. XIV. U. 170. A. 311. E. 243. — N:o 324. i anledning af återremiss å Utskottets Betänkande Nro 277, angående ersättning till Wadstena Krigsmanshusoch Amiralitets-krigsmans-kassorna. XIII. — Nro 325. i anledning af återremiss å Betänkandet Nro 278, angående förhöjning i kreditivet för Arupéens Pensions-kassa. XIII. A. 373. XIV. E. 243. — Nro 326. i anledning af återremiss å Betänkandet Nro 286, angående väckt fråga om fortsatt Digifvande af Svensk Militär författnings-samling. XIII. B. 334. A. 373. — Nro 329. angående de i Regerings-Formens 63 §. omförmälda kreditiv-summors belopp under tiden intill nästa riksdag. XIV. B. 48, 168, 171. A. 200. E. 337. — Nro 330. i anledning af återremiss å Betänkandet Nro 301, angående väckt fråga om anslag till Baggens-Stäkets uprensning. XIV. B. 48. A. 168. XV. U. 112. — Nro 331. i anledning af återremiss å Betänkandet Nro 300, angående väckt fråga om anslag till Lazarettet i Lund. XIV. B. 48. A. 168. XV. U. 112. A. 115. E. 208. Nro 332. i anledning af väckte motioner om belöning åt Kapiten-Mekanikns Sasse, för en af honom upfunnen'vattendislillerings-apparat. XIV. B. 48. A. 168, XV. U. 112. A. 115.
I 10 Delen af Bihanget pag. 587 står det: ”haf”va Riksens Ständer beslutit att berörde Cas”sors tillgångar 6kola hädanefter undergå en ”sådan Revision, samt få följakteligen, med ”anmälan häraf, hos Eders Kongl. Maj;t i underdånighet anhålla om Nådig befallning ”till KrigsCollegium , att vid inträffande Revisioner öfver StatsVerkets öfrige Räkenskaper ”och förvaltning, jemväl uppvisa redogörelsen Den 3- September «•, m». ”för Krigsmanshus-, Militiae-, Boställsoch “MötesPassevolanceCässomas tillgångar, påsatt ”och i dien. ordning Riksdagsordningen, samt ”Instructionen för Revisorerne af den 10 Ju”nii iS.i 2 stadga och förmå." Som här är fråga om tvenne Cassör, ej blott om PassevolanceCassan, utaf äfven Lazarettsoch Hospitals-^ Fonden, så tillstyrker jag att i stället lör orden ”lemna Dess nådiga sanctioo , åt i fråga”varande underdåniga anmälan,” måtte införas t ”anbefalla vederbörande Embetsverk , att vid ”inträffande revisioner af StatsVerkets tillstånd, ”styrelse och förvaltning, jemväl framlägga Pas”sevolänceCässans, samt fiospitalsoch Laza”rettsFöndernas redogörelser till granskning af ”Riksens Ständers Revisorer.” Om denna anmärkning vinner afseende, anhåller jag, att expeditionen matte, åtföljd af densamma , varda återremitterad.. Herr Hjerta, Johan Guftaf: Då jag i går anhöll, att Expeditionen måtte få hvila, värdet derföre att äfven jag fann ,. att orden ej voro, så rätt använde af ExpeditionsUtskottet, sorn, jag hade önskat.
Då de flesta andra städer i riket, dels genom gammal häfd och dels genom donationer, åtkommit betydliga jordsträckor, hvilkas afkastning mångenstädes är tillräcklig till bekostande af stadens styrelse och förvaltning; så har deremot Oscarshamn, långt ifrån att få sig tilldelad någon jord såsom gåfva, måst med penningar, efter beräkning af visst pris för hvarje qvadrataln, köpa af enskild person stadens hela utmål och således icke blott de enskilda boningstomterna, utan ock de planer, som erfordrats till gator, torg, hamnar och allmänna byggnader; och då andra städer endast småningom bildat och utvecklat sitt stadsmannalif med dertill hörande allmänna inrättningar, för hvilkas tilivägabringande kostnaden således fördelats på flere generationer, så hafva deremot i Oscarshamn alla dessa utgifter nästan på en gång hopat sig öfver den närvarande generationen, som derföre måst, med verkligen förvånande ansträngningar, åstadkomma inom loppet af några få år hvad man i andra med Oscarshamn eljest jemförliga stapelstäder haft god tid att under ett eller annat sekel förbereda och bringa till stånd. Utan någon egentlig uppoffring å Statens sida har Oscarshamn således, endast genom sina invånares idoga företagsamhet, redan framstått såsom en blomstrande stad, hvilkens folkmängd, handel och rörelse vida öfverstiga hvad af ett så ungt samhälle skäligen kunnat förväntas; och sedan denna kommun, alldeles på egen bekostnad, anskaffat det för stadens allmänna behof erforderliga utmål af jord, sörjt för Magistratens och nödige tjenstemäns aflöning samt inköpt eller nybygt ett större rådhus med fängelse, en prydlig lokal för tullkammare med vågoch packhus, ett fattighus, en folkskolebyggnad och ett hus för telegrafstationen, förutom hamn och lastbrygga, samt flera mindre byggnadsföretag, så är staden nu i obestridligt behof af allmänt understöd, för att kunna uppbygga den ifrågavarande läroverksbyggnaden; hvarföre jag underdånigst vågar förorda ansökningen derom till allt det nådiga afseende, som E. K. M. utan tvifvel finner omständigheterna påkalla» Härigenom torde det vara fullkomligt ådagalagdt att staden icke utan skäl besvärat Statsverket med sin anhållan.
Rikets nu församlade Ständer hafva, med anledning deraf, att Stockholms allmänna barnhus, allt ifrån sin stiftelse för mer än 2:ne århundraden tillbaka, varit och fortfarande är i åtnjutande af betydliga anslag från staten, funnit sig böra taga kännedom om, huru långt den redan under flera år påtänkta reorganisationen af denna inrättning fortgått, och dervid inhemta t, att, sedan fråga år 1841 inom barnhus-direktionen blifvit väckt derom, att inrättningen borde i alla dess delar annorlunda ordnas, hvilket vore af behofvet högst påkalladt, har E. K. M., i sammanhang med tillsättandet af en öfverläkare och styresman för helsö- och sjukvården derstädes, den 21 September 1842 i nåder anbefallt direktionen att utarbeta fullständigt förslag till en förändrad organisation af barnhuset, med jemväl fästadt afseende å ifrågasatt inrättan - Expeditiöns-TJt skottets Förslag lill und. Skrifvelse, Ntö få - 73 inrättande af en klinisk undervisningsanstalt derstädes samt af ett sjukhus för vård äfven af andra sjuka barn, än dem, som tillhöra barnhuset; hvarefter E. K, M., under den 29 April 1847, ånyo nådigst förständiga! direktionen att det infordrade förslaget i underd. afgifva, men att detsamma ännu icke till E. K. Aid sådant förhållande och då det är af synnerlig vigt, alt förvaltningen af denna välgörenhets-inrättning varder så ordnad, att allmänheten erhåller full visshet derom, att de bidrag, hvilka så väl staten och Stockholms stad, som ock flere enskilde personer, af nit för inrättningens bestånd och förkofran, till betydliga belopp dertill lemnat, för det afsedda ändamålet på lämpligaste sätt användas, få Rikets Ständer härigenom hos E. K. M. i underd. anhålla, det E K.
Samma förhållande kan också inträffa med R. o. Ad:s ledamöter, uti revision — då likväl anmälan kan göras lill Ridd.-direkt., hvilken sedan sammanträder för att förrätta valet, som meddelas den valde, hvilken i sin ordning har rätt, att antaga eller afslå kallelsen, då i sednare händelse nytt val måste ske, som allt är utdragande på tiden. Dylika olägenheter kunna lätt afhjelpas, om hvart RiksStånd för sig, då de sjelfva, eller genom utsedd Direkt., som är händelsen med R. o. Ad., välja ordinarie ledamöter, äfven valde nödigt antal suppleanter, vare sig till revisorer öfver Banko-diskontverket i Stockholm eller till någon annan befattning. Hr von Hartmansdorff: Fordom ansåg man såsom én förtjenst, eller åtminstone såsom bevis på lärdom, att i våra Svenska författningar inblanda så många latinska eller utländska tänkesätt, som lämpligen deri kunde inflickas. Nu har detta blifvit förändrade Man önskar alt hålla det Svenska språket så rent som möjligt. I denna § står ”paria vota” — jag vet icke att dessa ordalag förekomma i våra grundlagar, och önskar derföre att de måtte utbytas emot: lika delade röster eller något dylikt. § 8. Hr von H artmansdorff: Ehuru jag länge nog vai;it tjensteman vid Riddarhuset, så har jag förgätit hvad en introduktionslista vill säga. Troligen äro här ganska få, som veta hvad dermed menas. Det vore således önskligt, att någon af Ridd.Utsk:s ledamöter förklarade meningen dermed, eller att man valde ett ord, som tydligare uttryckte saken. § 9- Lemnades utan anmärkning. § io. Hr von Hartmansdorff: Om tryckningen stadgas här endast, att hon bör ske fort och sednast inom ett år efter riksdagens slut; men ingenting antyder, alt hon bör ske väl eller ordentligt. Jag önskade, att någon föreskrift ålade äfven det sednare.
Göra en: glädje utan gagn. #Måltid.# Se en sådan: fattigdom; äta med glupskhet: slagsmål. #Måne.# Deß åsyn bebådar fördröjandet af penningsändning. Den som ser deß sken swagt och darrande, kommer att lida mycket. Månförmörkelse bebådar motgångar. #Mörker.# Långwarig sjukdom. #Mößa.# Sätta på sig: anwända klokhet i kärlek; taga den af: afslöjad hemlighet; emottaga en: nya kärleksförhållanden. N #Nafle.# Fara, bedrägeri och anklagelse. #Naglar.# Mycket långa: winst; korta: förlust; wanära, om man skär dem af eller låter skära dem; rycker man dem af, hotar döden. #Naivetet.# Undslipper er någon i en persons närwaro, skall denne person säga en, som kan blifwa af nytta. #Naken.# Tycka sig springa naken: bedrägeri genom slägt och wänner; möta ett naket fruntimmer: fördelaktiga affärer; se en qwinna: lycka och glädje. #Namnam.# Bedrägliga skänker, hjertats lidanden, smicker, trolös kärlek. #Nattwardsgång.# Lyckliga affärer. #Neger.# Sorg. #Njutning.# Tycker ni er ega någon, skall följande dagen medföra motgångar. #Noll.# Lycka genom arbete. #Nors.# Winst om man ser dem i wattnet; förlust om man äter dem. #Nummer.# Drömma om, utan att minnas: bekymmer; 1: tråkigt sällskap; 2: skadliga projekter; 3: möte med adwokater; 4: häftiga dispyter; 5: förlorad möda. Hwarje nummer utöfwer detta sednare: bedrägliga förhoppningar. #Nyckel.# Om man förlorat en, betyder det wrede. #Nyfikenhet.# Uppwäcka: man blir föremål för löje; wara föremål för: oro genom eget förwållande. #Nysning.# Lång lefnad. #Nyårsgåfwa.# Gifwa: tillgifwenhet; emottaga: bekymmer. #Nålar.# Bråk och smälek. #Näktergal.# Kärlek, som ej angriper hjertat. #Näsa.#
Ehuru Utskottet erkänner, att stort gagn skulle kunna beredas landet genom inrättandet af väl organiserade, för handeln afsedda, tillämpnings-skolor, anser Utskottet likväl förslag i sådan syftning böra pröfvgs uppå nådig proposition af Kongl. Maj:t, efter underdånig framställning derom af de korporationer, som denna angelägenhet närmast rörer och som deraf hemta största fördelarne; och då handels vetenskapen till en del ingår i undervisnings-ämnena för . de -tekniska elementar skolorna, samt dessutom någon bestämd eller närmare detaljerad plan för en dylik undervisnings-anstalt nu icke heller blifvit af motionären företedd, får Utskottet, med afseende härå, och då frågan således icke är fullständigt utredd, hemställa, att Herr Almgrens motion, för närvarande, ej må föranleda till någon Rikets Ständers åtgärd. G) Undervisnings-anslalter för samt befrämjande i allmänhet af Bergsbruket. 39.
Re hade dermed icke medgifvit, att de tillerkännt dessa två Stånds mening giltighet i den syftning, jag tycktes vilja tilläga detta ord, utan vore denna mening i det underdåniga rådslaget åberopad, såsom ett ytterligare stöd för Svarandernes på andra skäl grundade förmenande, att partiell verkställighet af Rikets Ständers , beslut i frågan ej kunde äga rum; och hvar funnes det väl Konungens Rådgifvare förbudet att i sina rådslag inför Konungen omnämna kända förhållanden? Vöre det ej deremot, i fall dessa kunde inverka på frågans afgörande, en pligt att framhålla dem? Hvarken hade Konstitutions-utskottet eller jag åberopat, emot hvilken § i grundlagen skulle vara af Svaranderna feladt medelst omförmälandet af nämnde två Stånds mening; och någon sådan § stöde så mycket mindre att finna, som det omöjligen kunde vara ett lagbrott att framställa en upplysning. Fortfarande trodde Svaranderne, att någon anledning till åtal inför Riksrätt ej förefunnits, samt hemställde, att Rätten ock måtte förklara, att till åtalet saknats fog. I detta skick öfverlemnades målet till Riksrättens pröfning; och dess dom, gifven den 9 Juni 1854, blef af det innehåll, enligt flesta rösterna, att då Åklagaren uti sitt slutpåstående förklarat icke allenast, att de åtal, som till följd af Rikets Ständers Konstitutions-utskotts remiss blifvit emot åtskilliga Ledamöter af Konungens Statsråd anstäldt, icke ginge derpå ut, att uti det öfverklagade dröjsmålet med införande af den beslutade förändringen i sättet för grundskatternes utgörande skulle innefattas kränkning af svenska folkets rätt att sig sjelft beskatta, eller öfverträdelse vara tillstyrkt af de paragrafer i Regeringsformen, enligt hvilka beskattningsrätten är lölket och dess representanter förbehållen, utan ock att den anmärkta uraktlåtenheten att för utväljande af Bondeståndets, deputerade vid markegångssättningarne tillvägabringa den ändring, som för den nya anstalten erfordrades, icke vore att anse såsom lagöfverträdelse, för hvilken åtal inför Riksrätt kunde äga rum, funne Riksrätten all fråga i dessa delar förfalla.
Jag hemställer huruvida Riksg.- cont. har några flera utelöpande obligationer, än de, hvilka finnas i Bankens hvalf? I alla läll skulle jag för min del tro, att BancoUtsk. har i detta hänseende träffat det enda rätta medlet att på ett verksamt sätt gagna fäderneslandet, då Utsk. föreslagit, att raerberörda vinst skulle succesive tili Riksg.cont. öfverleranas, för att derifrån vidare till produetiva företag utgå. Den 10 A p r i I. 243 Till Frill. Raab hemställer jag, om Iian icke skulle vilja alsia från sitt amendement, för ali icke splittra meningarne, utan lii bifall på punkten sällan den 1111 befinnes; äfvensom jag i anledn. af Frill. Palmsljernas förslag, vördsamt hemställer till Hr Frilen, huruvida eli sä beskaffadi beslut, sorn det lian åsyftar, kan vara af bubofvet påkalladt. Denna vinst för ar 1847, utfaller icke förr än år 1848; R. St. samlas den 15 November 1847; således anser jag det icke vara nödvändigt att nu på förband vid bancovinslens bestämmande fästa ett sådant villkor. Jag anhåller derföre, att R. 0. Ad., ulan amendemenler, måtte förena sig uti eli rent bifall af punkten, sådan den nu af Utsk. blifvit föreslagen. Ilr Hjerta, Lars: Frågan måste bär vara, hvilkendera af de 2:ne värde ledamöterne, Hr Skogman eller Hr von Hartmansdorff, har rätt i sina motsatta påståenden, i afseende på de behof, hvartill bancovinsten skall användas. Hr von Hartmansdorff har, såsom de 2me förnämsta föremålen derför, uppgifvit i främsta rummet, alt Banken borde betala sin skuld till Riksg.conl. och sedan den skuld, för hvilken Banken hos allmänheten häftar. Hr Skogman åter bar yrkat, alt medlen, i enlighet med hvad Utsk. föreslagit, måtte lill Riksg.conl. aflemnas. Så vidt jag af betänk, har kunnat finna, hafva de båda rätt till hälften hvardera.
Besvärsoch Ekon.-Ulskoltefs Betänkande N:o 3i. som den aflidne i lifstiden af hvarjehanda tillfälliga anledningar kan hafva i fråga om pastoraliernas utgörande träffat med den ene eller andre af församlingsboerna särskildt, och till följd af hvilka aftal minskning i de lagliga inkomsterna af pastoratet egt rum, anser Utskottet en ölverenskomroelse i förevarande hänseende böra, för att. jemväl efter Pastors död, för hans enka och barn, elier dem, hvilka det eljest tillkommer att af pastoratet under ledigheten uppbära inkomsterna, medföra förpligtelse tili efterlefnad, vara ingången emellan Pastor och hela församlingen gemensamt och tili grunder samt vilkor, medelst sockenstämmobeslut elier annorledes, formligen stadgad: hvadan Utskottet, med sålunda angifven begränsning af motionärens förslag, vördsamt hemställer: att Rikets Ständer må i underdånig skrifvelse hos Kongl. Msj:t anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes föreskrifva, att då emelian en Pastor och hans församling öfverenskommelse blifvit i vederbörlig ordning träffad om pastoraliernas utgörande, densamma efter Pastors död må ega bestånd intill dess pastoratet af ny Prestman tillträdes. Stockholm den 20 Februari 1860. Reservation anmäldes af Kontrakts-prosten Falch: »Emot det Höglofliga Utskottets förestående beslut, att hos Kongl. 31 aj:t anhålla om nådig föreskrift, hvarigenom en pastoralie konventions gällande kraft skulle utsträckas äfven till dem, som under ledigheten uppbära inkomsterna, får jag härigenom vördsammast reservera mig Föreskriften skulle endast då komma i fråga att tillämpas, när öfverenskommelsen uttryckligen vore ingången endast för Pastors tjenstetid, eller, som mera sällan torde vara fallet, på vissa år, och dessutom för dess rättsinnebafvare så ofördelaktig, att de af sådan orsak nödgades underkasta sig obehaget af en ny reglering.