Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Våra svenska tidningar, med undantag af Posttidningen, hafva äfven reproducerat dessa rykten men synbarligen utan att fästa någon synnerlig vigt dervid, emedan man förmodligen ansett såsom någonting alldeles otänkbart att de styrande icke skulle med fasthet hafva tillbakavisat hvarje förslag till allians med krig i perspektiv, och derföre icke gjort sig möda att reflektera öfver kon-seqvenserna, om dessa rykten skulle ega någon grund. För egen del vilja äfven vi i det aldra längsta betvifla att Sverige skulle vara indraget i trippelalliansen; men icke desto mindre kan det ju vara af intresse att skärskåda saken ur olika synpunkter, så mycket mer som det egendomligt nog icke tillåtits h. exc. utrikesministern att för landet klargöra vår, som vi antaga, rena och uppriktigt fredliga ställning till alla främmande makter. För hvar och en som uppmärksamt följt de senare 18 årens politik, bör vara alldeles uppenbart att ett krig emellan Frankrike och Tyskland endast kan vara en tidsfråga — orsakerna behöfva här ej utvecklas — samt att den obetydligaste gnista kan tända krigslågan, äfvensom att ett sådant krig, fullrustade såsom de respektive staterna stå, i alla händelser ej länge kan uppskjutas, enär folken redan digna under militära bördor, hvilka, såsom fältmarskalken Moltke uttryckt sig, till och med rika land i längden icke kunna uthärda, samt slutligen att, med det nationalhat och det raseri, med hvilket detta krig kommer att föras, när det en gång utbryter, utgången knappast kan beräknas, om striden skulle 3tå ensamt mellan Tysk * Herr Bexell och » bondepartiet » böra skatta sig lyckliga att den undertryckta interpellationen framkallat dessa den högt upplysta tidningens meddelanden, ty hädanefter behöfs ingen vidare » titt i de diplomatiska korten », man känner huru landet ligger, och det är vackert så. Sätta rens anm.land och Frankrike.
Tiotusen tvåhundra riksdaler utaf den för myruttappningar-på Gottlandbeviljade Iånesumma af 5o,ooo r:dr. § 53., Vid pröfningen och afgörande! af förekommande frågor om utbetalningar utaf de i ofvanstående § uppgifna laneoch anslags-summor, skola de, med hänsigt till dessa medels lyftning ocli användande, förut af Rikets Ständ er meddelade och bär nedan anförda bestämmelser iakttagas, så vida icke Kongl. Majit, med vederbörandes frivilliga medgifvande, funniljgodt att jemväl i afseende på dessa anslag och låneunderstöd tillämpa och lill efterrättelse fastställa de föreskrifter, hvilka för sådana statsbidrag blifvit vid sistförflutna Riksdag bestämda och i 63 § af detta reglemente finnas inta§na: Igiu lio Innan medlen få lyftas, skall arbetsplan, upptagande både när fö— SlMs-Ulskottets Memorial, N:o 2S0. neta ge t Kommer att börja och när det Kan anses fullbordadt, vara uppgjord' och af KongL Maj:t godlund. 2:0 Der företaget med direht statsanslag understödjes, utbetalas medlen efter det arbetet blifvit börjadt, suceessive, i män af dess fortgång, äfvensom de bidrag, menigbeter, bolag eller enskilde förbundit sig lemna, i samma män och i lika förhållande med statsbidraget, lill förelaget utgå och användas; börande, utom de anslag, som äro ställda till Kongl. Majlis nådiga disposition, och hvilkas utbetalning, enligt nu meddelade föreskrifter, verkslälles i den af Kongl. Maj:t bestämda ordning, öfriga anslagssummor, äfvensom beviljade lån, antingen omedelbart från Riksgälds-kontoret lill vederbörande bolag och menigheter utbetalas, eller ock, efter erhållna requisitioner,. till Kongl. Maj;ls befallningshafvande öfversändas.
Sedan, uti förnyad underdånig framställning af de olägenheter, som uppkommo derigenom, att de till Landskansli, Landskontor och Landtränteri begagnade rum uti länsresidenset i Calmar voro för få och otillräckliga ; att derstädes saknades utrymme för arkiv, hvartill i stället måste begagnas ett par alltför trånga och i öfrigt otjenliga rum uti det i en aflägsen del af staden belägna s. k. materialhuset, samt att den derstädes till Provins-landtmäterikontor upplåtna lokal äfvenledes vore för ändamålet olämplig, Kongl. Majits befallningshafvande i Calmar län, som ansett berörda olägenhet kunna afhjelpas, antingen genom uppförande af en tillbyggnad vid landshöfdinge-residenshusets norra gafvel, så att huset åt den sidan förlängdes så långt tomten medgåfve, eller omkring 20 alnar, eller ock genom inköp och inredande för det afsedda behofvet af ett midt emot residenshuset beläget, Magistrats-sekreteraren, Häradshöfdingen P. F. Lundgren tillhörigt, stort och rymligt stenhus, som bemälde egare då förklarat sig villig att till Kongl. Majit och kronan afyttra, under den 11 April nästlidet år underdånigst hemställt, huruvida det finge nådigst tillåtas Kongl. Majits befallningshafvande att, på statens bekostnad, låta genom någon skicklig arkitekt dels författa ritningar och kostnadsförslag i afseende på den ifrågavarande tillbyggnaden af residenshuset med möjligen behöfliga förändringar af nuvarande embetsrummen, åsyftande att af dessa rum, jemte dem, som komme att finnas i tillbyggnaden, bereda tillräckliga och beqväma lokaler för landskansli, kontor, ränteri, landtmäterikontor och arkiv, dels äfven upprätta ritning och beskrifning öfver Hä - 29 radshöfdingen Lundgrens lius, jemte förslag och kostnadsberäkning öfver de förändringar i detta hus, som skulle erfordras, i händelse detsamma blefve för ofvanberörda ändamål inköpt, och Kongl. Majit, uti aflåtet nådigt bref af den 22 i samma månad till bemälde
Ned unlsdninb Iiänus, lunn Kon^I. Nuj:t ^odt utt. Medelst l^ädi^u slinlfvelsen den 26 Delli un i oell A ^.pnil nästlidet än, körondnu, utt, Aenom Kon^i. Nuj:ts Lesullningsllusvundes sonson-;, sönn^ude fullstundiAu undensolrniuAun slmlle vid Dunuds-kluttsnne unställus, i" undumä! utt utnedu, su vul livunest AustAisvune-Zändun inom Ilenjeudulsn nu för tiden uno lleliölliAs, som oeli livud besvär AästZifvuns-sliyidiAlletels innellukvune tillsb^ndus, oell ilvilbu fnilietsn oell fönmonen denfän ätnjutus; livurefter KonZI. Nuj:ts Le - 36 Ao/rA/ /'/O^os/ro/r, ^v.-o 83. s»IInlNA8ligsvgnlie slculle e^g »tt meci cle vicl ciessg unciersöllninAlir fölö» iki-otoeoll, ällöljcl» »l lläiliiis-kätternes lietänli3iiclen oek e^et ^tti»ncle i ämnet, till Lon^I. Nii^it i unliercläni^Iiet inliomm». lill uncieiliäni^ ätlvöiiaö liär»l, oek 8eö»n cle sällim!» lXmIiAst »nkesglilie unliersölininAgrns klilvit vili Idäc» 's-kätteine lö>- 8ve^s neli llecle IliinAsIgA liällne, lnir Lon^I. iVIgj-ts LesiillninAsIiusvliNlle i öemtliincls
Att det var allvar med saken hade Erik hört på förmyndarens ton och han kände dessutom alltför väl den i hans tycke något fantastiska kusinens raska beslutsamhet, för att ett ögonblick kunna tvifla på utförandet af hennes en gång fattade föresats. Han ville dock något närmare söka utforska tant Agatha. Klockan sex på eftermiddagen gjorde han sin afskedsvisit hos de två damerna. Jenny var kanske litet mindre munter än vanligt och hon beklagade att Erik icke hade medtagit sin flöjt, ty hon hade så gerna velat höra honom blåsa någon svensk folkmelodi. Erik förklarade skrattande att flöjten var inpackad och föreslog att Jenny i dess ställe skulle vid sitt piano sjunga en liten afskedssång för honom. "Min sång är inpackad, kusin flöjtblåsare", sade den besynnerliga flickan, "och den klingar inte åter förr än jag uppnått målet för min resa." "Nå, och hvart i Guds namn gäller då resan?" utropade Stenrot något otålig. "Det får du väl höra någon gång, du pligtförgätne kavaljer", svarade Jenny leende, "du, som lofvat att troget åtfölja mig på alla mina resor, utom den så kallade resan genom lifvet, du förtjenar i sanning att jag skiljes från dig med den virgilianska versen, som den öfvergifna Dido tillropar den flyende Aeneas. Den der din plötsligt beslutna resa till Finland var ett streck i mina beräkningar, men res du allena, jag reser också. O, hvad det skall bli skönt att åter få andas ny, frisk luft och i nya förhållanden röra sig så ledig och fri, alldeles fri, ty tant Agatha är intet band, hon är bara en sköld." "Ja så", inföll Erik tankfull, "och jag var ett band för dig?" "Ja visst, gode Erik", återtog Jenny med mycken vänlighet, "och säkerligen någon gång ett ganska nyttigt band." "Var jag då intet annat för dig på våra gemensamma resor, Jenny?" frågade ynglingen förargad. "Visserligen", inföll Jenny muntert, "du var en ypperlig följeslagare och jag är dig tack skyldig för en mängd historiska upplysningar och förklaringar.
7 Beserva tioner: af Grefve Lagerbjelke, Herrar Lilliehöök, Bildt, Montgomery, Törnebladh, Björnstjerna, Gripensvärd och von Troil samt Biskop sinnerstedt, Professor Carlsson, Kontrakts-prostarne Wåhlander, Malmstedt, Tellbom, Melander, Ljunggren, Berlin oell Holmberg, hvilka för sin del godkände det af Stats-Utskottets Riksgälds-afdelning föreslagna yttrande i anledning af ifrågavarande motion, hvilket yttrande var af följande lydelse: »Enär de ordinarie Stats-inkomsterna först inflyta under året efter det, för hvilket de skola utgöras, och då den af motionären oinförmälda s. k. grundfond, hvarmed förefallande stats-utgifter kunna bestridas under tiden intilldess de påräknade inkomsterna varda dertill disponibla, måste, i den mån de kontanta, under årets lopp utgående, statsanslagen ökas, blifva mer och mer otillräcklig såsom förskotts-kapital för Statsverket åliggande utbetalningar, är naturligtvis den tillgång, som till dessa utbetalningar erhålles genom de redan under skatte-året inflytande extra-ordinarie stats-inkomsterna, eller bevillningsmedel), för Stats-kontoret alldeles oumbärlig, såvida icke en deremot svarande summa varder till detta embetsverks disposition å Riksgälds-kontoret anvisad, lör att, efter hvarje års början, uppå skeende reqvisitioner tillhandahållas. Men att ålägga Riksgäldskontoret en så ansenlig utbetalnings-skyldighet utöfver de stats-utgifter, sorn förut blifvit till utgående från samma verk anvisade, synes i flera hänseenden särdeles betänkligt. Enligt det af motionären nu framställda förslag skulle visserligen den summa, som af Riksgälds-kontoret bör under denna Riksdags statsregleringsperiod årligen hållas Stats-kontoret tillhanda, komma att inskränkas till ett belopp, motsvarande hvad utaf bränvinsbrännings-medlen påräknas såsom erforderligt för de å Riks-staten uppförda utgifternas bestridande. Detta sålunda inskränkta bolopp komme ändock troligen att uppgå till 5 å 6 millioner Ii:dr Runt, hvilken summas tillhandahållande vid derå erhållna reqvisitioner ovilkorligen måste för
Tunnor Säd borde uti Kronans Magazin finnas att tillgå vid möjligen inträffande brist och hungersnöd i Landet, kunna Utskotten för ingen del Stat *> Utskottets Be tänka uden. 365 tillstyrka något afseende å berÖde tillöknings-förslag, sora följden deraf nödvändigt skulle blifva den, att ej allenast nuvarande Allmänna Magazins-Inrättuing måste orubbad bibehållas, utan tilläfventyrs vinna en mera utvidgad verkningskrets, hvilket åter är rakt stridande emot de skäl och grunder, sorn uti Utskottens gemensamma Betänkande blifvit andragne och hvilka föranledt Utskottens hemställan om Allmänna Magazins-Inrättningens upphäfvande. Emot 4»de Pune ten af Betänkandet, rörande det Creditiv af ”En Million Riksdaler Banco, som Utskotten föreslagit, att ställas under Kongl. Maj:ts Nådiga disposition till uppköp af Säd vid inträffande missväxter,” hafva följande anmärkningar blifvit, genom återremisserne, till Utskottens Utlåtande framslälde; nemi. Att dispositionen af detta Creditiv borde utan något bindande förbehåll öfverlemnas till Kongl. Majrts Nådiga godtfinnande; Att Utskotten icke bestämdt yttrat, hvilket Verk borde ansvara för redovisningen af desse medel, derom ett särskildt förordnande vöre så mycket nödvändigare, som i annat fall medlens disposition endast blefve synlig i StatsRådets Protocoll och blott underkastad Constitutions - •366 Stat s-U tskottets Betan ka n den. Utskottets granskning. Att ett sådant Crediliv ' skulle försätta den enskilde speculationen ur ali verksamhet, emedan de . Handlande, som, då brist uppstår, säkerligen finna sig hugade afct göra Spannmåls Leverancer, derifrån lillbakahöllos genom det att Staten •egde ett så betydligt Capital till disposition för samma ändamål:
19 5 den dag, som i stämningen är utsatt, fullfölja, vid förlust af vidare talan, ” tydligen hade för ändamål, att med långifvarens bibehållande vid dess säkerhet, så vida han iagttager föreskrifven fatalie-tid, betrygga löftesmannen från allt för långvarigt fortfarande af det äfventyrliga betalnings-ansvar, han sig åtagit, men att likväl, enär föreskrift saknades om viss tid för målets fullföljd i det fall, då lagsökning anställes hos Konungens Befallningshafvande, det hände, att borgenär icke sällan, för att fortfarande hålla löftesmannen bunden vid dess ingångne borgen, till Konungens Befallningshafvande inlemnade en lagsöknings-inlaga, den han, utan att deraf gifva löftesmannen del, i flere, ända till g år, förtege, och derefter sökte göra sina anspråk emot löftesmannen gällande, hvilket ock merendels af Domaren godkändes; och har Motionairen, till förekommande häraf, föreslagit, att borgenär, som i omförmälde händelse emot löftesman anställer lagsökning hos Konungens Befallningshafvande, må, vid talans förlust, eg a skyldighet att densamma fullfölja medilst communication deraf med löftesmannen inom sex månader ifrån den dag första inlagan till Konungens Befallningshafvande ingafs. Lag-Utskottet, till hvars handläggning denna motion blifvit öfverlemnad, får i anledning deraf yttra, att, emedan en betydlig skiljagtighet företer sig uti de förhållanden, som uppkomma, då löftesman, som borgat såsom för egen skuld, sökes hos Konungens Befallningshafvande, och då det sker hos Domstol, enär viss tid är förelagd, inom hvilken den hos Domaren väckte talan måste fullföljas, hvaremot, i förra fallet, eller då lagsökning gjorts anhängig hos Konungens Befallningshafvande, det kan bero af fordringsegaren, att, genom fördröjd communication af lagsökningen, nära tillintetgöra verkan af hvad Kongl.
December. 9 ter eller Justitieoch Utrikes Departemenls-cheferna tillägges titeln af Statsministrar; BondeSl., att alla ledamöterna må uttryckligen benämnas ministrar. Den ordning har vid sa mina n jern nk nin g af olika beslut alltid blifvit följd, att det alternativ, som öfverensstämt med eller mest närmat sig intill Utskts eget förslag, blifvit framstäldt i första rummet. Så har jemväl nu förhållits, och Gr. Horn torde finna, att icke något Stånds mening blifvit i voter:spropos:na utesluten. Underteckn. Ridd.Secret.: Uti det expedierade prot.- Utdr. af d. 9 sisth Oct. finnas inga andra ställen, som på det nu förevar, ämnet kunna hafva afseende, än följande såsom Ståndets gemensamma tanka förklarade anmärkningar, nemi.: 2.‘dra punkten lit. C ”att benämningen Minister höride utgå utur förslaget till 1 och 2 raomJn af 6 § Reg.F.” samt sista mom. i den af Ståndet i följd af anmärkningarna uppgjorda redaction af 6 § Reg.F., hvilket mom. lyder sålunda : ”Bland de två Statsråden utan departement bör minst ”ett hafva förvaltat civil beställning.” Gr. Horn: Enligt de upplysningar, som Hr cret. utur prot.utdr. meddelat, finnes, att R. o. Ad. ingalunda förklarat dess gemensamma tanka vara, att Statsrådsledamöterna skola kallas Statsråd. Jag måste således antaga, att den felaktiga uppställningen af voter:spropos:na antingen härleder sig från en oriktig uppfattning hos Utsk., eller ock från någon möjlig oriktighet i det utskrifna prot.- utdr. i ämnet. Rättelse måste i båda fallen äga rum; och jag förnyar uttrycket af den tanke, jag vid sjelfva frågans pröfning yttrade, att man icke bör binda Konungen i afseende å rättigheten att gifva departementscheferna hvilken benämning som helst. R. o. Ad:s tanka var också aldrig den; och jag yrkar således, att Ståndets verkliga tanka må intagas i voter:spropos:n, på det densamma icke må sakna tillfälle att i votering göras gällande.
Lön, icke kunnat samma ansökning Zensrelt understödja; men äro likwäl förwiflade derom, at, enär genom förändrade omstän. digheter, emot alt hwad Riksens Ständer kunnat sig föreställa, tjenstgöringen wid Lre6it-Sedel-Wer« ket redan i flere ar fortfarit och til äfwentyrs ännu längre kommer at fortfara, det icke kan wara frän Riksens Ständers tänkesätt skiljaktigt, utan snarare instämmande med hwad de ar 1799 för Lunonen förordnat, och förmsdeligen äfwen för Lic6it-Sedel-Werket skolar stadga, derest de förutsatt hwad nu inträffat: om sedan indragningen skett, Tjenstemän blifwit förhulpne utom Werkst eller wid 6eneral -/VL-istanLe-Lontoii-el, de gwarblifnes Löner icke mera öfwerskrida den Summa, som Rikets Ständer ar 1792 fastställt för Oeait-Sedcl Werr - Den 29 Mars. e. m. izn Werkst, den Betjening, som i och för samma Werk stannat gwar, mä, enär all tjenstgöring derwid uphör, bibehålla såsom klxxeÄance-Lön hwad hwar och en da innehafwer . Rätteligen utdragit, betygar N. VV. Lträls. Enligheten med den til commiLssri^et ankomne . Lxxe6ition, intygar 6u8tak /^Iten, ^oksrie hos Lommisssristet. Förstag til Reglemente för Riksens Ständers Riksgälds-Lomoir.
Majit icke lärer underlåta att derom till Rikets Ständer aflåta Nådig Proposition, har Utskottet trott sig böra hemställa, att Herr Silfverstolpes motion icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 15 Juni 1857. Reservation: af Herr Bildt, D. G., som förordade bifall å den väckta motionen N:o 75. Ank. till Eip.-Ulsk. d. 15 Juni 1857, kl. 7 t. m. Utlåtande, i anledning af Kongl Maj:ts nådiga1 proposition, angående utbetalning af innehållen och till stats-verkel indragen aflöning för de under krigsåren 1806—i810 fångne ogifta Officerare och Under-offcerare med flere. (U. A) Samtliga Riks-stånden hafva till Stats-Utskottets behandling remitterat högstberörda den 13 nästlidne Mars aflåtna Proposition (A5 76 uti 1:a Samlingen af bihanget till Riks-ståndens Protokoll,) deraf inhemtas, att åtskillige uti den nådiga Ståts-Utskottets Utlåtande M 75. 3 propositionen uppräknade personer, med stöd af Krigs-koIIegii och Stats-kontorets, på Kongl. Brefvet den 11 November 1808 grundade cirkulär af den 21 och 22 i samma månad, i underdånighet anhållit, att utbekomma de lönebelopp, som blifvit, under sökandernes eller deras anhöriges fångenskap hos rikets fiender åren 1806 med 1810, innehållne och till Stats-verket indragne; hvarförutan flere af sökanderne yrkat, dels att ränta derå under den sedermera förflutna tiden finge beräknas, dels att de innehållna indelta lönerne måtte utbetalas efter 1855 års markegång å hemmansräntorna och kronobonden.
Re15,570 geringen utgifne Obligationer ■7 2 Ränte-anslag, som af Hans Maj:t Konungen och Dess Arfvingar efter Successions - Ordningen, årligen disponeras 200,000 Inlöste lavisningar af Kgl. Commitéen för Krigsförv altnings-är end erne 4i 12 Interesse å Discont-Lånet i Riksens 34,759 4 Ständers Bank 46 Capital-afbetalning och Ränta pa äldre af Banken förskjutne Krigs5oo,ooo kostnader och Creditif-Lån Fyllnad i 1820 års Stats b rists-Summa 993,078 12 3 l afräkning på 1821 års Dito . 921,562 2 5 5 1 ytterligare afräkning på det vid 3oo,ooo Riksdagen år 1818 ställde Creditivet Räntemedel å Kgl. Krigsoch BergsCollegiernas f. d. Cassors hit af7,410 lemnade Behållningar i3 1 Förskjuten kostnad till Chartors Hvit1,400 stiimpling 12 9 Betalning för med protest återkomne 4,812 21 VKexlar 11 Dito för origtigt insatte Medel 459 4 2 Aflöning vid Riksgälds.Contoiret R;d. 35,207:21. 4- Dito till Riksens Ständers Justitiae-Ombudsman och Dess samt TryckfrihetsCommile'ens Expeditioner 5,258:42. Dito till Secreteraren och Kamereraren hos Riksens Ständers Deputerade vid Öfver-Revisionen afKrigs-Räkenskaperne 677: 16.— Sammanlagd Aflöning 4i,343:3i.4>
Vidare står i berörde reservation: »att K. M., efter sig företeende omständigheter, måtte taga i öfvervägande, om inlösen af ifrågav:de mark bör ske», och då kan det väl icke falla någon in att K. M. skall inlösa hvad som redan är Kronans tillhörighet. Den omständighet, som Hr Lilljehöök påpekat, är således redan afsedd i Frih. Alströmers reservation, hvadan jag icke tror att den bör lägga något hinder i vägen för frågans omedelbara afgörande. Frih. Alströmer: Jag är förekommen af Frih. Raab. Hvad Hr Lilljehöökliar åsyftat innefattas i det förslag, som jag afgifvit, enär enl. detsamma det icke kan blifva fråga om någon inlösen förr än alla förhållanden med ifrågav:de allmänning blifvit utredda; och vid en sådan utredning lärer väl icke förbises att en del af allmänningen redan tillhör K. M. och Kronan. Jag hemställer att R. o. Ad. måtte såsom sitt beslut antaga min reservation. Frih. Sprengtporten: Jag finner mig hufvudsakligen förekommen af Frih. Raab, och ber att få fästa upmärksamheten derpå, att det synes mig vara desto mindre betänkligt att bifalla Frih. 168 Den 11 Mars f. m. Alströmers reservation, som deri i alla fall icke är föreslaget något annat än att öfverlemna åt K. M., att, efter sig företeende omständigheter, vidtaga de åtgärder, som K. M. kan finna lämpliga. På dessa grunder förnyar jag min anhållan om återremiss. Hr Adelborg, Anders Otto: Frih. Alströmer har i sin reservation uttryckt sig så, som skulle Utsk. hafva på lösa skäl afstyrkt bifall till ifrågavrde motion. Min tro åter är, att om Betänka återremitteras i afsigt att derigenom göra en förändrad åsigt i denna fråga gällande, och detta lyckas, så blir just denna förändring i frågans lösning grundad på mindre goda skäl. Så kunna åsigterna divergera då den ena står på ena sidan och säger att skälen emot bifall äro lösa, och den andra på andra sidan och säger detsamma i afseende på skälen för bifall.
Departements-chefen i underdånighet, det Kongl. Maj:t ville i nåder föreslå Rikets Ständer, att ifrågavarande anslag hädanefter måtte få utgå på det förändrade sätt, Kammar-kollegium sålunda i underdånighet tillstyrkt, samt att den erforderliga kontanta lösen för de ifrågavarande dagsverkena måtte fä utbetalas af anslaget till underhåll af Kronans hus och byggnader i landsorterne; äfvensom Departements-chefen, i sammanhang härmed, underdånigst hemställde, att på lika sätt måtte förhållas med godtgörande af så väl det oindelda spanmålsanslaget af 30 kappar till underhåll af Kungsladan vid Isala, som det uti indelda ränte-anslaget ingående värdet af dagsverken, beviljade till underhåll af Runna qvarndamm; Och borde då för alla dessa ändamål anslaget till Kronans bus och byggnader i landsorterna ökas i kontant med tillsammans 96 riksdaler 32 sk., hvaremot de indelde anslagen, äfvensom den oindelde spanmålen skulle indragas. Likaledes hemställde Departements-chefen i underdånighet, att då Fahlu Kungsgårdshjelp numera blifvit indragen, och med de byggcadsunderhålls-kostnader, hvartill en del deraf varit anvisad, skall enligt i allmänhet gällande stadganden förfaras, den del af nämnde utskyld, som ingått uti anslaget till byggnader och reparationer, och utgjort, i kronovärdi 173 r:dr 19 sk. 1 rst. med ett beräknadt markegångsvärde af 514 r:dr 42 sk. 1 rst., måtte uteslutas, äfvensom att så måtte förfaras med en del af indelda räntan under denna titel, eller efter kronovärdi 5 r:dr 30 sk. 5 rst. och markegångsvärde 39 R:dr 20 sk. 11 rst., som funnes i Staten för högt beräknad. Enligt dessa sålunda föreslagna förändringar skulle alltså hädanefter alla indelda anslag till byggnader och reparationer komma att försvinna. 32 Kongl. Maj:ls Prop. om Statsverk. 1850.