Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 53) behagat i Nåder föreslå, och att följaktligen till Kongl. Maj:t endast öfverlemnades, att inom bestämdt maximum, afseende på förenämnde reciprocitets-förhållande, till nästa Riksdag förhöja Tullen å inkommande varor* Z>) Vid Utskottets ytterligare förslag i ofvannämde inte punkt, att till Kongl, Maj:t öfverlåta rättigheten, att nedsätta den i Tullbeyillnings-Taxan utsatta Tull, anser jag orden: enligt de af Rikets Ständer fastställda grunder för Tullbevillningen _, böra tilläggas, i likhet med hvad vid förra Riksdagen i frågan egde rum. 3:o I frågan om Tullbeyillnings-pro* pentens bestämmande i allmänhet, delar jag fullkomligt de af Herr Donner i dess skriftliga reservation emot Utskottets Förslag i denna del framställda åsigler, till deras hufvudgrund , och anser, under åberopande af de af honom anförda skäl, i hvilka jag till alla delar instämmer, den af Utskptlet föreslagna höga Tull, å åtskilliga io4 Bil, till Bcvilhungs-Utskotlets Bet. IV.o 27. så Väl inkommande som utgående varor, af n5 till och med 5o procent och derutöfver af varu-värdet, tåla betydlig nedsättning, dervid jag dock, för min del, anser i5 å högst 20 procent böra utgöra det maximi-belopp, hvarutöfver ingen artikel borde belastas; och förenar jag mig, hvad serskildt Tullen å Kläde angår, med Herr Doctor Fellenius} äfvensom jag instämmer med Herr Donner i frågan om medelvärdet å Spannmålen, 4:o
Fråga kan nu ej vara om annat, än hvilka artiklar skola undergå nedsättning, sedan 250,000 Riksdaler komma att afgå på de förut gällande algifterne, och öfver denna fråga skall Bevillningsutskottet afgifva Utlåtande} men Nämndens beslut, att afgift för öfverflöd skall äga rum, kan icke af na varande Riksens Ständer återkallas, Herr Manner stam, Johani Jag är förekommen af Friherre Cederström; mea begagnar tillfället för att hemställa, om icke, da Rikgens Ständer beslutat minska den föreslagna t Din 15 Junti. Beviliningen tmd 250,000 Riksdaler, men deri jemte genom deras Nämnd stadgat, att en öf~ verflöds-afgift skulle utgå till fyllande af den brist, som vid Bsvillningens utgörande efter 3815 års Författning yppats, denna öfverflödsafgift, utan att iäggas på inhemska så kallade öfverflödsvaror, endast borde falla på det verkliga öfverflödet, eller utländska luxe-artiklar, jag hämtar så mycket mera stöd för denna hemställan, som fyllnads-afgiften är högst olämpelig, faller Landet till last, och redan blifvit med mycket skäl af Riksens Ständer vid denna Riksdag afskaffad. Jag anhåller för öfrigt, att Bevillningsutskottet må anmodas, att föreslå de öfverflöds-artiklar, hvilka, vid det nu mera ändrade iörhällandet, med afgift böra beläggas. Herr af Brinckman : Jag delar visserligen de tvenne sist talande Ledamöternes öfverty. ge-lse, att Riksens Ständers beslut böra stå fast, och gå i verkställighet, men härvid möter, att då två Stånd, nemligen Presteoch BorgareStånden bestämdt förklarat , att genom ds 250,000 Riksdaler, hvilka å Bevil Iningssumman komma att afgå, de föreslagne öfverflödsafgift terne skulle försvinna, så mäste målet, i fall de andra Stånden ej i enahanda beslut instämma, återgå till Nämnd, och Bevillningsutskottet först derefter komma i tillfälle, att afgifva dess slutliga project.
Jag har haft skolkamrater, som skrefvo främmande språk felfritt, alldeles felfritt, förstår du, och i jemförelse med dem var jag en riktig dumbom, ett tjockhufvud af första slag.» Fredrik teg och suckade. Han hade inga medel att öfvertyga henne om, att hon ändå var mycket bättre än alla andra, och det pinade honom. När hon lätt och snabbt packade in och expedierade något, och Fredrik utbröt i förvåning öfver hvilket handlag hon hade, fick han ofta det svaret: »Det tycker du bara derför att du sjelf är så långsam», och Fredrik suckade och teg igen. — Han måste erkänna, att han var trög och långsam. Nina visste, att hon var honom öfverlägsen i många saker, men hon skulle ha tyckt mera om, att han icke hade vetat det. — En man skall dock vara den förste, den som befaller och bestämmer, den som man skall se upp till och stödja sig vid. Ja, det sista kunde hon, stödja sig vid honom, tv han var troheten och ärligheten sjelf, en menniska gjuten i ett stycke, som aldrig skulle svika i någon nöd och sorg. Nu var han på en lång resa till Rio Janeiro, och innan han hade rest, hade han sagt henne ett innerligt och ömt farväl, på sitt lugna sätt. »Om du vänder mig ryggen, stannar jag derute på hafvet», sade han. »Hvad bryr jag mig om allt det andra.» Och Nina hade svarat honom: »Jag skall alltid vara din vän, din trofasta bästa vän, men jag lofvar dig ingenting. Jag tycker mest om min frihet.» Fredrik såg kanske i dessa ord mer än hvad de innehöllo, som olyckliga älskare gerna göra, och han hade en stor förhoppning i Ninas frihetskänsla. Så länge som hon i alla fall icke höll af någon annan så Nina deremot ansåg sig icke bunden vid något löfte, och då Curtmanns frieri framstäldes för henne, var det icke tanken på, att hon svek något sådant, som kom henne att först tänka på Fredrik. Det var endast medlidande med den gamle ungdomsvännen, som hon hade så innerligt kär, och som hon visste att hon med sitt giftermål skulle bereda en stor sorg, en sorg, som kanske skulle kosta honom hela hans lifs lycka. Hon stod i valet mellan att göra sin far eller sin vän emot.
Af Odin och Hlodyn, Verlds-ormen dräper Väldig hans arm; Fältet på kämpar Töms dock, när, nio Fjät ifrån ormen, han dignar med harm. Nu svartnar solen, Nu sjunker jorden, Nu hvärfs från fästet Hvarenda stjerna; Kring alltlifs-trädet Upphvirflar röken, Högt leka lågor Med himlen sjelf. Sierskan skådar Stiga ånyo Jord utur hafvet, Ständigt grön: Forssarna falla; Ännu dock flyger Fjäll-örnen, spanande fisk, öfver ön. Asar församlas Åter på Ida, Tala om forntids Väldiga dåd; Draga de runor Nu sig till minnes, Hvilka dem tydde Fimbul-Tyrs råd. Se! uti gräset Skimra de gyllne Taflor, som bära Skriften så klar; Gudarnes Höfding, Ätten af Fjolner, Hade dem ägt i urtidens dar. Osådda skördar Åkrarna vagga: Balder skall komma, Huldrik och glad; Bygga med Höder Borgen tillsamman – Fatten J än hennes ord, eller hvad? Då kan ock Häner Välja sig rike: Brödernes söner Bo i hans stad; Strålarne fylla Vindhem, det vida – Fatten J än hennes ord, eller hvad? Sal ser hon stånda Fägre än solen, Gulltäckt, på Gimles Saliga höjd; Der är för goda Drottar och skaror Tillredd evärdlig boning af fröjd. Kommen är Gudars Högste till verlds-dom, Han, som står ofvan Öde och tid; Domar han fäller, Tvister han sämjer; Stiftar för evigt sin heliga frid. Dimmig nu bortflyr Flygande draken, Hastar åt Mörkrets Obygder ner; Nidhögg, med likrof Lyftadt på vingen, Far genom rymden – och synes ej mer. Kamp. RAGNARS BJARKAMAL. Svängde till kamp vi svärdet! Svunno ej många tider, Sedan vi Ormen slogo, Sökte Götalands ungmö: Thora till brud vi togo; Tillnamn kämpar mig gåfvo Lodbrok, då jag den leda Ljung-ål dräpte med spjut-udd,
St:rs beslut, och 47 §:n i förordn. om landsting erhöll sin nuv:de lydelse. R. o. Ad:s prot. för den 11 och 23 Oktober 1860 (pag. 193 och 324, tom XI) innefattar en utredning i ämnet, deraf jag anhåller, att vederbörande Utsk. täcktes taga del. Under förutsättning att så sker, behöfver jag icke f. n. vidlyftigt motivera hvad jag nu kommer att tillstyrka, nemligen: l:o bifall till I\. M:ts nu framställda förslag om uteslutande af sista punkten i Usta mom. af 47 §:n; 2:o att grunden för fördelningen af landstingsskatt emellan stadsoch landskommunerna deremot, såsom nu, fortfarande blifver hvardera kommunens hela bevillning till staten enligt 2:dra Art. Revilln.-Stadgan; 3:o att likväl inom landt-kommunerna medgifves, det den andel i Landstings-skatten, som drabbar hvar kommun, uttaxeras efter den numera för dem genom förordmn den 15 September 1863 bestämda nya grund; 4:o att hela 3:dje mom:t af 47 §:n uteslutes från densamma, men i stället på lämpligt ställe, t. ex. i 40 §:n, införes det stadgande, att för beviljande af hvarje nytt anslag, påläggande af afgift, eller upptagande af lån, för längre eller kortare tid erfordras att jpdelar af de afgifna rösterna om beslutet sig förenat; och 5:o att i öfverensstämmelse härmed, samt i nära likhet med hvad R. o. Ad. den 23 Oktober 1860 för sin del beslutade, nedanstående lydelse gifves åt 47 §. l:sta mom. »I fråga stadgadt är. 1 de fall beslutade fördelas emellan landsoch stads-kommunerna i länet, i förhållande till summan af den bevillning, enligt 2:dra Art. Bevilln.-Stadgan, som näst föregående år från hvarje kommun utgått till staten. Den på hvar kommun sig sålunda belöpande andel, uttaxeras efter samma grund som för kommunal-utskylder i allmänhet är eller blifver stadgad.» Motiver: Till 1 punkten. Olägenheterna och vådorna deraf, att
(] » Då emellertid medel till bestridande af de för utställningens bringande till stånd nödiga utgifter endast på frivillighetens väg torde kunna anskaffas, vänder sig Komitén härmed till idkare och vänner af jagt samt egare af hundar med uppmaning att här nedan * teckna penninge-bidrag till förenämda utställning. » Det torde vara för tidigt att redan nu framlägga fullständigt program för utställningen, enär ett sådant i väsentlig mån måste bUfva beroende af beloppet utaf de inflytande bidragen. » Listorna jemte derå tecknade belopp torde, ju förr dess hellre, insändas till undertecknad Bohnstedt, under adress Rinkesta pr Eskilstuna. » Stockholm den G November 1883. » Gustaf. » Victor Ankarcrona. Edv. Bohnstedt. » Fredrik von Blixcn-Finecke. Carl Kullberg. Att utsända teckningslistor för insamlande af bidrag till hundutställningen var en alldeles nödvändig sak, enär alls inga penningmedel förefunnos till det ifrågavarande ändamålet, hvarfor saken måste helt och hållet ställas på den enskilda offervillighetens grund. Medel inflöto också till ett så stort, sammanräknadt belopp, att Komiterade med fast afseende derpå, att den afgift, som skulle betalas för hvarje utstäld hund, samt inträdesafgifter och inkomsten af katalogers försäljande vid expositioneu likaledes borde inbringa åtskilligt, kunde definitivt besluta sig för utställningen och för dess hållande samtidigt med Allmänna Landtbruksmötet i Stockholm sommaren 1886. Sedan hundutställningens tillkomst sålunda blifvit betryggad, utarbetade och offentliggjorde Komiterade nedanstående Reglemente för Hundutställningen i Stockholm 1886. Utställningen, som öppnas Fredagen den 10 Juli kl. 10 f. m. samt fortgår till och med den 18 Juli kl. 8 på aftonen, är tillgänglig endast för hundar tillhörige i Sverige bosatta personer. Anmälan till deltagande i utställningen skall sednast den 1 April 1880 göras hos Hofjägmästaren E. Bohnstedt under adress Rinkesta och Hållsta. Anmälan skall ske skriftligen u särskilda blanketter, b vilka insändas i 2 exemplar,. h va ref t er det ena behörigen påtecknadt återsändes till utställaren och bör åtfölja anmäld hund vid transporten till utställningen.
M:s förslag olika löner, utan att äfventyra så väl att förfara på ett temligen godtyckligt sätt, som ock att begå allehanda inkonseqvenser. K. M:s Propos. är upgjord efter ett visst system, och jag antager, att StatsUtsk:s förslag äfvenledes är det. R. o. Ad. har således att Den 23 Mars e. m. 345 välja emellan tvänne olika systematiskt upgjorda förslag och bör, enl. min tanke, hålla sig till ettdera, ty att välja några andra siffror för lönebeloppen, allt efter som sådana vid olika tillfällen kunna komma att föreslås, är ett sätt att gå tillväga, som jag för min del' anser vara ganska oriktigt och skadligt för hela löneregleringssaken. Jag sammanfattar detta mitt yttrande sålunda, att jag, lika med Hr von Koch, yrkar bifall till K. M:s Propos. i förevande fråga, men i annat fall anhåller jag, att R. o. Ad. måtte återremittera frågan, enär jag, på förut anförda skäl, anser Ståndet ej böra bestämma några andra siffror än dem, som antingen K. M. föreslagit eller StatsUtsk. efter jemförelse mellan de särskilda tjensternas beskaffenhet kan komma att i ett sammanhang föreslå. Frih. Cederström: Hvad Ilr von Koch i afseende å punkterna a och b anfört, har synts mig vara lika uplysande som öfvertygande; men deremot har jag med verklig ledsnad förnummit det lätta och öfverlialkande sätt, hvarpå samma värde ledamot behandlat punkten c, vandrande dervid, enl. hans egen upgift, uti Hr Just.- StatsMinisterns fotspår, men derjemte, såsom mig vill synas, måhända icke med önskvärd omtanke bevakande sina underordnades fördel. Emellertid kan jag för min del icke, i likhet med Frih. Tersmeden, finna, att R. o. Ad., om än Hrr Chefer nu vid detta tillfälle icke med den kraft och konseqvens som i andra punkter vidhållit
R:dr årligen beräknade vinst genom tillverkning af kopparmynt å enahanda valör, så och enär, utom myntningskostnader, andra angelägna och förslagsvis till mer än 18,000 R:dr upptagna utgifter, deraf de hufvudsak ligaste voro: den slutliea återbetalningen af myntverkets skuld till Rikets Ständers Rank, kostnaderne för behöfiiga reparationer å nya mynlhuset och mynttomtens förseende med stängsel mot sjön samt anskaffande af ny ångpanna för valsverkets bedrifvande m. m., måste, under den närmast förestående tiden, för meranämnde verks rakning bestridas, har Kongl. Majit, under sådana förhållanden, funnit myntverket icke utan stor olägenhet kunna undvara den summa, sorn genom ofvanberörde egendoms försäljning influtit och af Rikets Ständer, vid 1847 och 1848 års Riksdag, utan då ifrågasatt återbetalningsskyldighet, blifvit anvisad för myntverkets ordnande å dess nuvarande lokal; hvadan myntverkets tillgångar alltså för närvarande icke medgåfve inbetalningen till RiksgäldsKontoret af ifrågavarande köpeskillings belopp. Enligt hvad Stats-Utskottet, som från samtliga Riks-Stånden emottagit remisser å denna Nådiga skrifvelse, af densamma, jemte öfriga samma fråga rörande handlingar, inhemtat, synes utbetalningen af meranämnde köpeskillings belopp, hvarken den efter sednaste
Det Den täflare, l)öö broif* fen bnn Derefter förft arbete erhåller, att böttont bewifet afforDra, eller ocf, i fafnab Deraf, för UtffplDerne anfwara, meD famma wilfor, forn reDan närnnDe äro. Sifa anfwar åligge och lifa rättighet tillfomme De perfoner, broilfa meD* Dela faDane förfwar&feDlar eller antagningö*bewis, på gruttD f>\x>araf förfwarS* tagaren är befriaD ifrån att taga årétjenft enligt Sego*@taDgan; men innehar ^jenftebjon, ©efäll eller Arbetare ©genbom, $anbtcrtng eller SKörelfe, font är beffattning unDerfaflaD, anfware fjelf för Den Deraf utgåenDe Q3ewillning. §. 106. #u6bonDe häfte jemwäl för bejj SanDtbönDerö, torpare» och anDre 2lrbe* tates ^rono*UtjfplDer, wiD brijtanDe tillgång. Socf fträcfe fig Denna attfwa* rigbet ej till Utlagorne för 23acf{tugu* od) 3nf)pfeS*bjon, eller fåDane Slrbetéföre perfoner, af broilfa, ehuru på egorne boenDe, 3orDegaren icfe njuter en mot* fwaranDe -tjenftbarbet i arbete, penningar eller broab Det wara må. 7° §. 107. 3lptta Sjenjlehjon, SanDtbönDer, Sorpare odj Slrbetsfolf, ellet* bpta De boftaD, feDan ©fattjfrifning roerfftällD är, roiDfänneS lifroäl förre «£möbonDen Det förut fiabgaDe anfroar för Deras? ^rono*Ut(fplDer, meD rättighet att Derföre njuta erfättning af
Summa Tillkommer: i Räkenskapen ej upptagen: Stockholms Län Götheborgs ClereciStaten. Uni - Sraör. IU Summa S;m. U Spanmål, som löses efter Markegång. Lösen. Smör. Q. Hufvud Titeln. versiteterne. Spanmål. Varde efter Markegång. Elementa rLäroVerken. FolkSkolorna. Spanmål. Värde efter Markegång. Spanmål. Värde efter Markegång. Medicinal Staten. Spanmål. Blekinge . Jönköpings Kronobergs Christianstads Malmöhus Hallands . Götheborgs Elfsborgs . Skaraborgs Örebro . Wermlands W estmanlands Kopparbergs Gefleborgs Wester-Norrlands Jemtlands . Westerbottens Norrbottens . Medicinal Staten. Värde efter Markegång. Span mål. T:r kp 12 V ä rd e efter Markegång. R. Hospitalers och Lazarettet underhåll. Stora Stock - Spanmål. Värde efter Markegång. 66 - Summa Tillkommer: i Räkenskapen ej upptagen: Q. Hufvud Titeln. Barnhuset holm. Barnhusen i Laiuisorterne. Kyrkors jnderhåli. Varde j efter Markegåi 3- Smör. Spanmål. Värde efter Markegång. Smör. Spanmål, som lö- ses efter Markegång. Kyrkors underhåll. Upsala Län Stockholms Södermanlands Östergöthlands Gottlands '. Calmar Blekinge Wadstena KrigsmansbusCai Summa Tillkommer: i Räkenskapen ej upptagen: Stockholms Län Götheborgs Spanmål, sorn löses efter bestämdt pris. Lösen. Skärtionde uti contaut. Spanmål. | V ärde efter Markegång. Skärtionde uti Contant. Allmänna IndragningsStaten. Fångars vård och underhåll. LandsStaten. 1 j Span mål. Värde efter Markegång. Spanmål. Värde efter Markegång. Smör. Span mål, som löses efter Markegång. Markegångs värde. Upsala Län Stockholms Södermanlands Östergöthlands Gottlands . Calmar Blekinge. Jönköpings Kronobergs Christianstads Malmöhus . Hallands. Götheborgs Elfsborgs . Skaraborgs Örebro Wermlands Westmanlands Kopparbergs Gefleborgs Wester-Norrlands Jemtlands Westerbottens. Norrbottens Spanmål, sora löses efter bestämdt pris.
Niddcrstapet och Adeln gjorde anmärkningom den ändring nl> Förftaget till Körsakran att giswas af lillkommandc Swea Rikeö .Konungar, att deruti borde införas följande fluktNening: detta alt mele och skole oryggeligen hälla och upfylla, sä kärt det Ost wara ma att Swea RikeS Ständer och Innebyggare stola wara pligtige, att BeraS till afgifwande Trooch Huldhet6-Ed emot Ost efterkomma och fullgö r^. Till Utstoktets afgifnc yttrande lämnade SiändetDeft bifall; Hwarom wördsam och wänlig rinkderräkcelse stnlle de Respeckive Mcd-Sränden sanik Constjlutions-Ukstorret meddelaS. Ot lupr^. S. D. Hwad Riksens HögloftStänders Banco-Ulstott uti Proiocolls Utdrag af Ven jo t denna nränad, angående rättighet för Götheborgs och Malmö Discont Contoir, att hädanefter emöt nöjaktig säkerhet och 6 prodeitts ränta, under de för Discon länen i allmänhet förestrifne »vilkor, fä tili Riko-Disconl-Werket uptgga lali till ert belopp för Götheborgs Diecont-Conroir af Tvåhundrade Tusende R:d. och för Discont l Csnkoirek i Malmö af Etthundrade Tusende R-d° hemställt öch tillstyrkt» ?594 Den 27 November. klef af Preste-Standet till alla delar bifallit; Hwarom de Respective Med-Skänden sanik Banco.Uifkotkel skulle wördsamt och wänligen underrättas, kitt bupra. S. D. Riksens Högloft. Ständers Lag-UtskottS betänkande, rörande Herr Jnstitiä-Rädel och Riddaren von Ltrokircks tili ett till Högloft.
Det är visserligen sannt, att husbonde kan i detta fall, såsom yttersta medel, anlita vederbörande myndighet, för att få tredskande tjenstehjon ur tjenstcn vräkt; och delta medel komme utan tvifvel att, oftare än som nu sker, användas, om husagan afskaftades; men det hör besinnas, att här i landet, der, i anseende till bristande kapitaler, tillfällig arbetsförtjenst ej lätt kan erhållas; der fly tillingarne från en ort lill annan af flere omständigheter försvåras, och der ändtligen stränga stadganden emot försvarslöse personer förefinnas, ett tjenstehjon, som i olaga flyttningstid blifvit skiljdt från tjenst, är vida beklagansvärda re, än det, som ådragit sig och erhållit måttlig husaga; och derför har jemväl legostadgan med rätta svårare ansett vräkning än husagan. Det är väl också i allmänhet mera missbruket än bruket af denna aga, som gifver anledning till missnöje. Och emot detta missbruk, som dock torde blifva mer och mer sällsynt, 1 finnes värn i lagen, och dessutom uti husböndernes egen fördel vid att erhålla godt tjenstefolk, om hvilken fördel den husbonde snart går miste, som gör sig känd för att missbruka sitt husbondevähle. Utskotten anse alltså tiden ännu ej vara inne för husagans borttagande; och som stadgandet i 36 kap. 2 § Missgernings-balken blifvit moditieradt genom legostadgans föreskrifter, anse Utskotten icke eller den af herr Berg föreslagna förändring i förstnämnde lagrum nu erforderlig. Och få Utskotten, af nu anförda skäl, vördsamt tillstyrka, att ofvanberörde motioner icke må till någon åtgärd föranleda. Slockholm den 19 Augusti 1851. 4 Lagsamt Allm. Besvärso. Ekon.-Vtskottens Betänkande, IV:o 32. Reservationer: af herr Winge, herr Sundblad, herr Gustafsson och herr Hesselgren. Ank. till Exp. Utsk. den 19 Aug. 1851, kl. 10 f. m.
Uti högstberörde nådiga proposition har Kongl. Maj:t, i öfverensstämmelse med den åsigt, som blifvit yttrad uti det af serskilde kommitterade sistlidet år afgifne underd. betänkande, angående förenklande af beskatlningsväsendet samt uppbördsoch redogörelse-verket, föreslagit, att taxering å fast egendom måtte verkställas endast hvart femte år, med uttryckligt stadgande, att uppskattningen bör ske efter taxeringsmännens, på grund af deras närmare kännedom örn förhållandena, och med ledning af allmänna försäljningspriserne inom orten, egande öfvertygelse om hvarje egendoms verkliga värde. Såsom skäl för den i förenämnde hänseende ifrågaslällde förändring hafva bemälde kommitterade hufvudsakligen anfört: alt en årlig uppskattning af egendomar, för hvilka eganderätts-bevillning skall erläggas, ingalunda vore af behofvat påkallad, enär det icke kunde förutsättas, att i allmänhet under loppet af allenast ett år så väsendlliga förändringar i egendomsvärdena inträffa, att de böra på taxeriugs-beloppet inverka, utan dertill alltid fordrades någon längre tidrymd. Fastmera och då, i följd häraf, de årliga uppskattningarne sällan föranledde till allmännare jemkningar, utan lörändnngarne till det mesta inskränktes till sådana partiella, Bih, till R, St. Vrot, 1847 1848, 4 Sami, 2 Afd. 15 Haft. i 2 Staisoch Ilcvillnings-Utskoltens Utlåtande, N:o 62. som påkallats af under årets lopp inträffade köp, eller egarne sjelfve af serskilda intressen önskade, Loide, efter kommillerades tanka, häruti sökas orsaken till nu befintliga missförhållande emellan taxerings-värden oell egendomarnes verkliga värde. Detta vore ock så mycket mera obilligt och oriktigt, som det vore högst skiljaktigt både provinserna emellan och för egendomar inom samma ort. Bland andra häraf uppstående olägenheter förekomme ock, att laxerings-värdet vid belåningar och andra tillfällen , då kännedom om egendomarnes värde erfordras och ofta är af stor vigt, icke lemnade den säkra ledning, som deraf borde kunna bernias.
Vårt brödraland Norge har, utom sin tioåriga vapenpligt, en landstorm för landsorternas och en kjöbstadsbeväbning (stadsbeväring) intill 45 år för städernas försvar. I Danmark står hvar och en, efter slutad sextonårig krigspligt, qvar uti en allmän reservklass ända till 45 år, men de, som bo 2 mil nära sjökusten, äro i kystmilisen ända till 50 år. Dessutom hafva alla de större städerna en borgervcebning, skyldig till dessas försvar. I Preussen inträder, efter hvarje mans nittonåriga vapenpligt i arméen, en elfvaårig tjenstskyldighet ända till 50 år i landvärnet till landskapets försvar. I Frankrike står hvarje fransman, efter tillbragte 8 år i det »mobila» nationalgardet, qvar i det »sedentaira» ända till 60 år, under hvilken tid alla äro underkastade att uppkallas så väl till den inre ordningens försvar, som att under ett år biträda i arméen till fästningars, kusters och gränsers försvar. Härvid utgå först ogifte, sedan gifte utan barn, och slutligen gifte med barn, allt efter ålder, de yngre först, de äldre sedan, efter en noga lagbestämd ordning. I Belgien är borgargardet deladt i tre uppbåd, af hvilka det första kan gå i fält och består af alla de ogifte mellan 21 och 31 år, som dragit frilott i den allmänna beväringen; det andra: af gifte och ogifte, från 21 till 40 år, användas inom landsorten till befästningars försvar m. m.; det tredje af alla intill 50 år bildar den egentliga landstormen. I alla land finnas mer och mindre liknande bestämmelser för uppkallande delvis af alle vapenföre.