Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
* Hr von Koch har förklarat, att han. anser olämpligt, att kompetenstvister öfverlemnas till Regerings-rätten, men något skäl för denna sin åsigt har åtminstone såvidt jag hört han icke upgifvet och således kan jag icke ingå i någon närmare vederläggning af denna hans anmärkn. Om man således sammanlägger alla dessa skäl, om man är öfverens om, att något bör i saken åtgöras, om man, på sätt jag nyss sagt, icke kan finna någon annan väg att ernå det åsyftade målet, och om, såsom jag tror, icke allenast jag utan äfven den föregtde talaren lyckats visa, att det icke finnes snart sagdt någon annan väg att beträda till afhjelpande af det onda man nu öfverklagar, månne det då kan vara rätt, att genom afslag på detta Betänk, tillintetgöra de förhoppningar man kan hafva 0111 något bättre? Mig åtminstone synes det icke rätt, och på grund af samma skäl jag vid förra Riksdagen anförde för att få detta förslag hvilande intill denna Riksdag, gillar jag det ännu och röstar alltså för bifall till detsamma. Hr von Schantz, Carl Jakob: Ståndets dyrbara tid har blifvit så mycket uptagen, att jag skall blifva ganska kort. hvarigenom jag undviker att åter uprepa hvad flere talare så för som mot i frågan yttrat. Jag har fattat den öfvertygelsen att en förändring är nödvändig. Det är kanske öfver mina krafter att så noggrannt afväga, hvilketdera förslaget är det nyttigaste, men om jag i fråga om de motiver, som flere talare anfört för förslaget, skulle vidröra en och annan punkt, kommer jag Den 28 Februari f. m. 641 jag (iock att alltid bibehålla min varme öfvertygelse, den jag på intet sätt vill frånträda. Man bar bland annat, sagt, att den centralisation, sorn genom bildande af en Regerings-rält upkommer, skall förlama den kommunal-anda, som finnes åtminstone på något ställe och möjligen äfven inom den ort, der jag under loppet af snart sekel haft min verksamhet Då jag inträdde i den kretsen, var denna anda föga utbildad. Den är numera så varm, så god, att det vore snart sagdt ogudaktigt om den skulle döfvas.
Him stpBTOm.isvall o™ lofbd » a: iabjx« iaiaii , » « it^flem nirå us liakY &4Uux ^ ;•«. (uiiattiii rl» aaJailmBaiaK.i^w . -aslifithbl silad “.ajibpW •'••• «: n im iol loiwm BJmM ioIIb^ -ssJMKja 'Oj« Iso hsm ";UUteb «tw> r^rr-xiir lis, aiagilgiv lasla^m Länets allmänna beskaffenhet är genom härifrån förut, sednast år 1839, i underdånighet afgifna femårsberättelse beskrifven. Några egentliga förändringar i detta afseendet hafva under loppet af de sednare fem åren ej företett sig annorlunda än att, i följd al utvidgade odlingar och en starkt tilltagande folknummer, de ekonomiska och sociala förhållanderna utveckla sig i samma riktning, som under de näst föregående fem åren. Hvad som således i främsta rummet af denna berättelse bör afhandlas, är Länets Invånare. Seder och bruk fortfara väl att förblifva hvad de förut varit; dock emottages äfven här intryck af tiden, som skapar allt jemnt nya behof. Derföre tarfvas också nya källor, ifrån hvilka dessa behof skola tillfredsställas. Dessa behof äro likväl mera en tidens fordran än nödvändighetens. Ej heller får man i allmänhet mäta välståndet efter lefnadssättet; helst under en tid, då obetänksamheten och lättsinnigheten ega så många vägar att från lån t a källor hämta medel för att tillfredsställa begären. Detta förhållande är så mycket vigtigare att anmärka, som det allt mer och mer sprider Femårt-b«rättelse från Christianstad» Län, S 2 sina verkningar bland mängden och bland den arbetande klassen, som fordom i allmänhet med mera sparsamhet och med mera omtanka för framliden beredde sig en oberoende ställning, än den nu gör.
Ridderskapet och Adeln alt detsamma äterförwisa, samt derjemte till Utskottet remittera Kongl. Musiks nådiga proposition rörande tryckfriheten, för akt i sammanhang med berörde belänranSe af Constitutionö-Ulskottet behandlas. Ult supra. G. D. Uppå erhällen underrättelse att det Högwördige PresteSkändet och det Hedcrwärda Bonde-Ständet hwar för sig ansett tjenligt nedsätta ett serskilt Utskott af 6 personer af hwavje Ständ kill upiagande af Kongl. Musiks nådiga vroposition om pasievolancen, wille Högloft. Ridöerskapet och. Adeln nu med förändrande af sia redan gjorde remisi af samma proposition, gä be»näldke med-Ständer till mötes medelst fattande af ett med deras enahanda beflnt. Ult supra. Uplastes Protocolls-Utdrag frän det Högwördige Preste-Standet af den z:te Maji innkfuklande: Remisier till Riksens Högloft. Ständers, i frä. gan om national-bewäringen, tillsatta särskilda Urskott af twänne anföranden i detta ämne af Bi, skop Uaxe och Profesor ^älm^vili. Till Lag-Urskottet af ett memoria! as Prosten Uinllellröm, om rnstakaude af witz präscriplions tid för rättelsers sökande uti faststälde egodelningar. Till Aigsamt allmänna Beswärsoch Oeconomiä-Utjkotten af ett memorial af Prosten Istnäullröm angående rättighet att deltaga i allmänna brandförsäkringen uran Den z Iunii-!I uran ktväng akt fästas wid braudstods^inräkfningar. Till allmänna Beswäraoch Oeconomiä-Urffottet af ett memorial af Prosten Lilvsrtson, cm inrätt, nina af ett Lazarett och Kurhus för Bohus ian j Uddewalla siad. Af den ,2 Maji.
Transport: 16,250,377: 52. skaper för år 1863, utvisande detta verks under nämnde år. Utgifter: Arliga ränteanslaget till Hans Maj:t Konungen Under 1840—1841 års riksdag beviljade statsanslag: För häradshäktens ombyggnad och förseende ined celler samt för fängelsebyggnader i städerna, utom Stockholm Under 1844—1845 års riksdag beviljade extra statsutgifter: För inlösen af 300 exemplar utaf Svenska Fornskriftsällskapets samlingar för år 1862 Under 1847—1848 års riksdag beviljade extra statsutgifter: 1863 års bidrag för beredande af delaktighet i Civilstatens pensionsinrättning åt Kommissions-landtmätare samt deras enkor och barn Under 1850—1851 års riksdag beviljade extra statsanslag: För fullbordande af hamnbyggnaden vid Wisby Under 1853—1854 års riksdag beviljade extra statsanslag: För inköp af nya inventarier åt allmänna Institutet för döfstumma och blinda Under 1856—1858 års riksdag beviljade extra statsutgifter: För åtskillige landtförsvaret tillhörande föremål II ,063: 88. » uppförande af ny byggnad för Teknologiska Institutet 85,000: — » nämnde Instituts aptering i dess nya lokal 30,000: — » anskaffning af erforderliga läroapparater vid tekniska skolan i Malmö 4,500: - » slöjdexpositioners befrämjande 4,500: — » åstadkommande af kommunikationsled från de inre delarne af Jemtland till lämplig hamnplats vid Nordsjön 14,500: — » väganläggningar och vägförbättringar 10,700: — » hamnbyggnad vid staden Falkenberg 5,000: — » utdikning och aftappning af sanka trakter och sjöar 3,700: — » ett bönehus med begrafningsplats vid Turtola by i Pajala socken af Norrbottens län 2,500: — » utgifning af ett planchverk öfver förnsaker och andra historiska märkvärdigheter samt öfver medeltids-sigiller 3,000:
Protokollen öfver Justitieoch Justitie-departements-ärenden, samt ärenden, gemensamma för två eller flere departementer, från och med den 24 November 1847 till och med den 27 November 1850; Protokollen öfver Vlrikes-departemenls-ärenden, från och med den 17 December 1847 till och med den 13 November 1850; Protokollen öfver Landlförsvars-departemenls-ärenden, från och med den 3 December 1847 till och med den 27 Oktober 1850; Protokollen öfver Sjöförsvars-departements-ärenden, från och med den 3 December 1847 till och med den 25 November 1850; Protokollen öfver Civil-departements-ärenden, från och med den 2 December 1847 till och med den 21 November 1850; Protokollen öfver Finans-departemenls-ärenden, från och med den 2 December 1847 till och med den 25 November 1850; Protokollen öfver Ecclesiaslik-deparlemenls-ärenden, från och med den 3 December 1847 till och med den 25 November 1850; och på de uti 105 § R. F. fastställde grunder, åtskilliga af protokollen, angående ministerieila ärenden och kommandomål. Utskottet har vid denna granskning icke funnit något af de uti dessa protokoll förekommande råd och tillstyrkanden af Konungens rådgifvare i afseende å vidtagne regeringsbeslut gifva anledning till den åtgärd, som 106 § R. F. och 29 § R. O. under de förutsättningar, hvilka der bestämmas, föreskrifvit. Deremot och hvad angår de synpunkter, ur hvilka, till följd af 107 § R. F. och 29 § R. O., det äfven varit Utskottets skyldighet att granska och bedöma det handlingssätt, Konungens rådgifvare vid utöfningen af sitt rådgifvarekall iakttagit, har Utskottet ansett sig ega skäl till anmärkningar angående rådgifvareåtgärderna uti följande ärenden: Bih. till R. St.
Jag har, såsom jag förra gången yttrade, då jag hade ordet, velat göra en bestämd skillnad mellan dessa straff-fångar, som äro dömde till ansvar, och sådana fångar, sorn blott på lösa misstankar blifvit häktade, som blifvit tagne såsom försvarslöse eller passlöse eller införas i häkte för att aftjena enkelt fängelse eller gripas såsom förrymde gäldenärer. Om nu dessa sednare, drifne af ett naturligt begär efter frihet, glömma sin pligt att lyda samhällets funktionärer, är det visserligen en förseelse af dem, men att äfventyret skulle blifva så strängt att mot dem kunde begagnas ett nästan obegräusadt väld, som till och med kan medföra fara för lifvet, auser jag icke välbetänkt att införa i vår, om medborgares skydd till person ganska omtänksamma lagstiftning. Jag kan således, på de skäl, jag förut anfört och som till en del finnas i min reservation intagna, icke aunat än fortfarande påyrka återremiss af ifrågav:de §. Hr Carleson: Den siste talaren har, med ani. af ett af mig begagnadt uttryck »samhällets nödvärnsrätt», yttrat att det vore en rätt, som icke någon stat kände till. Jag tvistar icke alls om ordet, det var måhända oegentligt, men mot denne talare får jag erinra, att han lärer icke kunna upvisa något ordnadt samhälle, Den 24 Mars e. m. 361 som anser sig oberättigadt att med våld uprätthålla sina lagar, eller der den offentliga myndigheten anses oberättigad att med våld hindra en fånges rymning. Här ar så mycket taladt om att lagförslaget lemnade rätt att använda hvad våld som behagades. Det är likväl just raka motsatsen mot hvad sorn innehålles i stadgandet att annae väld, än nöden kräfver, icke må användas. Hr Dalman har anmärkt att ett lagförslag af enahanda syfte förut varit inför It:s St:r framlagdt och af dem blifvit underkändt. Detta förslag är troligen det, sorn vid 1823 eller 1828 års riksdag var i fråga, och som gick ut på att, till förhindrande af fånges rymning, skulle tillåtas fångbevakningen att nedskjuta fången.
Sådant har och nyligen visat sig genom en Den f) Juli *. m. 557 stor konkurs efter en kronofogde i norra delen der allmogens angelägenheter voro svårligen intrasslade. Det har äfvenledes blifvit yttradt att individuella åsigter i detta fall vore föga att rätta sig efter. Jag vill i detta hänseende naturligtvis icke begära att på min röst skall göras mera afseende än på någon annans; men bör likväl säga att derest jag hade i länet för blifvit, sä hade jag kommit att sjelfmant hos K. M. tillstyrka den förändring af länsresidensets läge, som jag nu förordar, Man har sagt, att Oland har sin förnämsta handelsrörelse på Calmar. Det är sant, men denna rörelse kan fortfara hädanefter likasom hittills. Det blir väl icke sä beqvämt för Oländningarne att fara till Döderhultsvik som till Calmar; men då de äro goda sjömän, så lära de föga bry sig om antingen de ro eller segla något längre eller kortare väg. Den norra delen af ön får kortare väg till Döderhultsvik än till Calmar, och hvad Oländningarne ifrån södra Mötet förlora det vinna Småländningarne från norra Tjust. Man har äfvenledes talat om att Kinds och Ydre härader af Östergöthland skulle derifrån förläggas till det län, som bildades i Westervik. Som jag har framlefva! min ungdom i Kinds och Ydre härader, så känner jag något till förhållandena derstädes. Kinds härad går med sin öfra ända ganska nära till Linköping. Ydre härad ligger längst derifrån; men det oaktadt har man i de aflägsnaste delarne deraf icke mer än 8 mil till residenset. Deremot finnas delar af delta härad, der man har, tror jag, ända till 13 mil till Westervik. Vägarne äro dessutom icke riktade ifrån dessa orter till Westervik, utan man får antingen göra omvägar eller fara sådane som äro svåra, nästan obrutna. Der förekomma således i detta hänseende förhållanden, som man icke kan bedömma endast efter hvad man derom hör berättas, utan efter de förhållanden som verkligen äro för handen. Uppå härefter framställd propos. blef Allm. Besv.- och Ekon.- Utsk:s ifrågavande betänk.
Med en öppenhet, sorn, i mili tanke, berättigar lill ett annat bemötande, hafva behofven under Tredje llulvud-liteln blifvit framställda och hvad nu angår deni, smil böra lyllas af anslaget lill extra utgifter, så linner jag deni så lågt beräknade, all det är mig svårt alt fatta huru Utrikes-Departeuientel ansett sig kunna bestrida alla dithörande utgifter med den relativt ringa summa, sorn blifvit begärd. Går jag nemligen till det underdåniga memorial, som ligger till grtind för Kongl. Majlis Nådiga Proposition om anslagen till Tredje Hufvud-liteln, så finner jag t. ex. ali ifrån anslaget lill extra utgifter iiro afsedde alt bestridas dels omkoslnaderne för befordrandet af telegraf-depecher, dels equiperings-penningar för Missions-Cheferiie, dels hemliga utgifter samt alt dessa tre slag af utgifter icke blifvit beräknade högre än lill sammanlagdi 45,000 Hulr. Emellertid är det upplyst, alt bland dessa utgifter telegraf-kostnaderne redan första året då della korrespondens-medel kunde med någon verklig fördel begagnas, eller år 1855, uppgått till 13,444 R:dr. Alt koslnaderne icke obetydligt skola komma att öfverstiga såväl denna summa, sorn dea förslagsvis för della ändamål beräknade, förefaller mig otvifvelaktig!. Den som förlorar tid förlorar om ej allt dock myckel, och likasom en affärsman, för att icke blifva elter sine yrkesbröder, mäste begagna samma knmmunikalions-medel som de eller snabbare, om sådana stå honom lill buds, så måste äfven en Regering vara salt i tillfälle alt icke af en missförstådd hushålls-prineip nödgas afstå från att begagna sig af det snabbaste, men derföre äfven dyraste sätt all meddela sig med sine Agenter.
Cederström har sagt, alt exempel icke saknas derpå, att man i hofrätt fått vania ända till io är på conciirsdomar. Deraf kail man bedomina fördelen utaf alt få de.sa mål handlagda vid imderdomslolarna; ty om å ena sidan det är obestridlig!, på sätt i sisla plenum ådagalades, alt de vidlyftigaste och mest invecklade concnrsmål blifvit handlagda vid häradsoch rådstuf vuräf ler; så torde, ä andra sidan, intet enda exempel kunna anföras derpå, att man vid häradsrätt på dom i concurs fått vänta io, mycket mindre 20 år, såsom Frih. Cederström befarat händelsen skola blifva, derest Ulsk:s förslag antoges. Orsaken hvarför elt sådant dröjsmål icke kan uppslå, ligger deruti, att concurslagen bestämmer viss tid, inom hvilken des.a mål vid häradsrätten skolaafgöras. Ehvad det är fördel eller ej att i sådana mål dömmas af häradsrätten i lörsta rummet, bör likväl förhållandet vara lika för alla. Jag önskar derföre bifall, icke blott till hvad Utsk. föreslagit, ulan äfven i vidsträcktare mån, på sätt jag skall utveckla, då jag lill prot. skriftligen aflemnar den motion, hvilken jag i sammanhang härmed redan har muntligen väckt. Hr Dalman: Då jag sista gången hade ordet, glömde jag att genmäla den anmärkntn af Hr Cederschjöld, alt parter liehöfde sjelfve inställa sig vid häradsrätt för att bevaka sina fordringar i concurser. Detta är icke föreskrifvet i concurslagen, och det händer också icke sällan, att fordringsägare på förhand vid någon domstol aflägga borgenärseden och derefter till häradsrätten insända edsbeviset jemte öfriga bevakniiigshandlingarna, för alt pröfvas i sammanhang med öfriga frågorna i concnrstvisten. Hr Cederschjöld, Robert Theophron:
Yid sådana tillfällen har jag ofta sett en lyckligare lottad son genom börd på en gång tillfredsställa sin kärlek till fädernejorden och uppfylla sin pligt att bereda fadren tak öfver hufvudet. Jag vågar således icke för min del instämma i den åsigt att bördsrätten är ovilkorligen förkastlig. Den kan möjligen någon gång stryka ett streck öfver kapitalistens beräkningar; men den bidrager till att bibehålla såsom sjelfägande det jordbrukande stånd, som förrättar de tyngsta och tillika för samhället vigtigaste arbetena, som fördrager alla de besvärligheter som åtfölja detta yrke och försakar de Lag-Utskottets Utlåtande M 49. 31 njutningar och beqvämligheler, som andra yrken erbjuda. Den underhåller och har sin grund i den kärlek till förfädrens jord, som jag anser vara en ädel känsla, och som, ehuru mera inskränkt, är af samma ursprung som fosterlandskärleken, den högsta af dygder. »Odalförfattningen är,» så säger den måhända utmärktaste af våra nu lefvande rättslärde, »längesedan bruten. Svenska bondeståndet utgör ej mera någon egendomsadel; men så länge bördsrätten varar skall.Sveriges allmoge säkert bibehålla Sveriges mesta jord; och så länge skall ej heller Svenska bonden förlora den rang han äger framför de flesta, kanske alla länders, jordbrukare. Den bördsrätt man nu föreslagit är ej ett försök att återföra den hårda slägtegoism, som fordom söndersplittrat samfunds-enheten, som tiden redan krossat och som visst icke förtjenar att bringas till lif igen. Den är ett uttryck af lagens aktning för en känsla, som ej skall utslockna förr än de ställen, der förfädrens minnen lefva, ej mera äga något värde för svenska män.»
Efter Stats-Utskottets tanka följer härutaf, att så framt ilen stadgade betalning för hvad sorn vid inqvartering bestås tropparna, icke svarar deremot/ utan till förekommande af kostnad och tunga för dem som inqvarteringen vidkännas, den tillika i Nåder påbudne utväg af sammanskotters utfordrande från de aflägse boende hernmansägarne måste vidtagas; så lärer ock, i anledning af de rapporter, sorn derom böra afgifvas, betalningen blifva derefter af Kongl. Majit i Nåder lämpad och förhöjd, samt inqvarteringsgifvarne såmedelst vinna den större ersättning och betalning, hvartill de för kostnaden härvid finnas berättigade. Men då de medel, som utöfver det för durch - marche - kostnader i fredstid på Stat bestådda belopp af 30,000 R:d Itunna erfordras för detta obestämda behof, böra bestridas af krigsfonden, kan Utskottet desto mindre föreslå eller tillstyrka någon summas upförande härtill å Stat, som all beräknings-grund derföre saknas och Kongl. Maj:t ej eller äskat något dylikt anslag. Hvad Herr Grefven och Eagmannen för öfrigt anfört och hemställt i oeeonomiskt hänseende, rörande inqvarteringens utgörande samt underdånig önskan derom, att sammankomster exnellan Eäns deputerade och Landshöfdingarne måtte inskränkas, kan Stats - Utskottet till någon handläggning ej upptaga; hvilket vördsamt öfverlemnas till Riksens Höglofl. Stän* ders ders närmare bepröfvande. Stockholm den 31 Maj 1815. På Hdglofl. Bidd. och På Högv. Prest-Ståndets Adelns Ledamöters vägnar Carl De Geer. På Vällofl. Borgare» Ä^tEndets Ledamöters vägnar Carl Fr. Landberg. Ledamöters vägnar Gustaf Murray. På Hed er v. Bonde» Ståndets Ledamöters vägnar Jon Jonsson. C. Tunelius. Uppläst lies Högtofl. Bidd. och Åd. d. 12 Junit Hogvörd.
Lag oell intill dess Lagen at 1851 trädde i gällande kraft, ej allenast på landet anstälde Kongl. Embetsman, utan äfven vissa dylika, som bodde i Städerne, samt Länsmän, Väginspektorer och Kyrkobetjente voro befriade från skjutsningsskyldighet; men alla dessa undantagsbestämmelser upphäfdes af 185-1 års Lag. § 9. För resandes befordring från Gästgifverierne erlägges: a) på landet för häst och mil 24 sk. Sp. för hvar Roddkarl per mil 20 » samt för begagnande af den skjutsandes redskap enligt ofvan anförde bestämmelser. b) I Städerne för häst och mil 36 » för hvar Roddkarl per mil 28 å 30 » för begagnande af skjutsredskap samma lega som i landtdistrikterne. Dessutom betalas vid ifrågavarande Gästgifverieti tillsägningspenningar till Hållkarlen 4 sk. Sp. för hvar häst, samt på Landet i dylik afgift för hvar Roddare 2 sk. Afven i afseende på denna, elier vanlig Gästgifveri-befordran från Städerne medgaf 1816 års Lag beräkning af dubbel lega mot den för Landtdistrikterne faststälda; men bestämmelserna härom ändrades i 1851 års La». O § 10. På stationer, som icke äro fasta, skall Hållkarlen inställa skjutsen, om den resande icke haft förbud, inom 1, 2 å 3 timmar, allt efter som hästarne måste hämtas \ ä 1 mil från stationen. Tillåter den resande skjutsbonden att föra tömmen, är den förre utan ansvar för hästen. Utom skjutsoch åkdonslegan åligger den resande att betala belöpande Bro-, Bom-, Sundoch Färjepenuingar. § 14. Den skjuts, som Konungen, Kongl, personer eller Riks-Ståthållaren låta uppfordra för sina resor, förrättas utan hänsyn till den allmänna skjutsindelningen och efter Öfverhetens särskilda ordres. Norrige. § 15.
Committéens första sammanträde borde desse Ordförande genast draga lott, för att afgöra hvilkendera i den gemensamma Committéen måtte föra ordet. Omröstningen borde ske med tryckta sedlar, hvarpå de bägge Candidaternas namn med lika stilar skulle vara tryckta, till alla delar lika, omärkta, slutna och hoprullade. Innan voteringen brötes, skulle en röst afläggas och förseglas, för att, i det fall omröstningen stadnade i paria vota, uppbrytas och utslaget afgöra. Under öfverläggningen härom föreslogs, att, derest vid sedlarnas öppnande någon sedel skulle finnas cassable, omröstningen genast skulle afbrytas, och, på det ingen skulle kunna klaga att genom okunnighet eller ovana i följe af en obetydlig omständighet hafva blifvit sin rösträtt förlustig, en ny votering genast företagas; i alla händelser skulle genom denna omröstning valet vara afgjordt. Ytterligare skulle föreslås, att 8 Suppleanter till denna Committé skulle af Sveriges Ständer och Norriges Storting väljas, för att vid Committéens sammanträde vara till hands, ifall någon ordinarie Ledamot af Committéen möjligtvis ej vore tillstädes. Af Sveriges Ständer skulle således 2 af hvart Stånd föreslås. Tiden för denna Committés sammanträde i Carlstad skulle af Regeringen bestämmas, inom den möjligast kortaste, sedan underrättelse om Sveriges Ständers och Norriges Stortings val inlupit, med afseende på Riksdagsorternas afstånd ifrån samlingsorten. Rörande frågan om ett ultimat för detta sammanträde, ville Utskottet uppskjuta dess bestämmande tills justeringen af förslaget till Utskottets Betänkande. Committéen ansågs böra, efter anslag af hvardera Committerades Ordförande, samlas dagen efter den bestämda inställelsedagen, på morgonstunden, och derefter ej åtskiljas förr, än valet vore förrättadt.