Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Mellan personer, som vid val undfått lika antal röster, skiljes genom lottning, när så erfordras. § 76. Vid justering kan ett beslut ej ändras, men väl må sådana tillägg göras, hvarigenom ingen ändring i beslutet uppkommer. Ur protokoll må vid justeringen, med Kammarens bifall och den talandes begifvande, uteslutas dennes uttryck och äfven öfverläggning, som deraf följt; dock kunna ej sådana uttryck uteslutas, på hvilka beslutet tydligen sig grundar. § 77. Riksdagsman, som varit frånvarande då något beslut fattats inom den Kammare han tillhörer, skall ega att derefter till protokollet anmäla, det han ej i berörda beslut deltagit, men icke hafva makt att tala å deras beslut, som dervid närvarit. Bih. till R. St. De reglementariska föreskrifter, som för riksdagsgöromålen och ordningen hos Kamrarna och Utskotten anses till iakttagande jemte Grundlagarna nödiga, eger Riksdagen eller i ämne, som angår Kammare enskildt, denna Kammare att fastställa. Ej må något deri införas, som mot Grundlag eiler annan gällande lag strider. Meddelande af Riksdagens beslut. § 79. De framställningar till Konungen, hvilka Riksdagen beslutar, skola, äfvensom svaren på Hans till Riksdagen aflåtna förslag, genom skrifvelser till Konungen aflemnas. Å Konungens propositioner i frågor om stiftande, ändring, förklaring eller upphäfvande af Grundlag, skola Riksdagens svar, derest beslutet innefattar bifall till Konungens förslag, på Rikssalen å dag, som Konungen utsätter, öfverlemnas. § 80. I mål, som blifvit af ständigt eller i dess ställe särskildt tillsatt Utskott handlagda, skola de från Riksdagen utgående skrifvelser uppsättas och expedieras af Kansliet hos det Utskott, som ärendet beredt. Uppsättandet och expedierandet af andra för begge Kamrarna gemensamma skrifvelser, äfvensom af riksdagsbeslutet, besörjes genom ett särskildt Riksdagens Kansli under inseende af två inom första och två inom andra Kammaren dertill utsedda ledamöter, hvilka jemväl, tillika med Kamrarnas Talmän och vice Talmäu, tillkommer att utse och förordna de tjenstemän, som Riksdagen anser för detta Kansli erforderliga.
Utskottets hemställan afslogs och Chefens för Statistiska Tabell-kommissionens Central-hyrå aflöning bestämdes till 5,000 R:dr. 4-:de—16:de punkterna. Utskottets hemställanden biföllos. Bih. till R. St. Maj 1860. ll:de punkten. Lades lill handlingarna. Utskottets hemställan bifölls. 19\de punkten. Med afslag å Utskottets hemställan, beslöt Ståndet, i enlighet med Kongl Maj:ts nådiga Proposition, alt med undantag nf Kronofogdarnes, Häradsskrifvarnes och Länsmännens lönestat, hvilken jemväl under instundande statsreglerings-period skulle blifva provisoriskt gällande, de öfiiga Landtstals-tjenstemännens löner skulle på stat definitivt uppföras. Utskottets hemställanden biföllos. ■ 34:de punkten. Med afslag å Utskottets hemställan beviljades såsom anslag för en gång ej mindre 8,000 R:dr till inköp af baggar för upphjelpande af Statens Elektoral-schäferier, än äfven enahanda summa för inhandling af baggar och tackor af Southdowns räce lill förbättrande af kronans stammar af nämnda slag. wtor lx-, .i;;I i ii-:; • i ‘- i' '• • - r 35:le—48:de punkterna. Utskottets hemställanden biföllos. 49:de punkten. Lades lill handlingarna. Utskottets hemställan bifölls; hvarjemte erinrades om iakttagande af de rättelser i afseende å Hufvud-titelns anslagssummor, hvilka påkallades utaf Ridderskapet och Adelns från Utskottets förslag afvikande beslut. 51:sta punkten. Utskottets hemställan bifölls, dock med förbehåll om iakttagande af Ridderskapet och Adelns vid den 4 9 :de punktens behandling fattade beslut, 52:dra punkten. Ansågs ej föranleda till något beslut. 53:dje—55:te punkterna.
Maji instämde PresteStåndet uti den förklaring, att stadgandet uti Rättegångs Balkens 7:de Cap., .det inteckning ej må beviljas i Hus, annan Byggnad och Vattenverk, hvarmed ständig rätt till grunden icke är förenad, icke har afseende på sådant Hus , byggnader eller Vattenverk, som äro uppförde å Städernas grund , eller så kallade ofrie Tomter. S. D. Serskildta Utskottets förnyade Utlå-1 tande, angående grunderne för en allmän reglering af Statens Érubeten och tjenstår, blef ånyo föredragit, då Prést-Ståndet, som redan under den 29 nästl. Maji besiutit, att Utskottets första Betänkande i målet borde till Kongl, Maj:t i underdånighet öfverlemnas, i den afsigt, som Protocollet för samma dag utvisar , ansåg detta förnyade Utlåtande böra för samma ändamål till Kongl. Majtt i underdånighet inlemnas. \ 69« Prot. Utdr. d. 33 Junti 1818. S. D. I anledning af Serskildta Utskottet» uti Memorial af den 17 dennes gjorda anmälan, att det den 7 nasti. April antagit en Extra Canzlist, och dervid fogade anhållan, att arfvode måtte honom beviljas ifrån ahtagningsdagen, beslöt Prest-Ståndet anmoda Stats-Utskottet att inkomma med förslag till arfvode för bemäidé Extra Canzlist; S. D. Efter uppläsande af Höglofi. Ridderskapets och Adelns Protokolls-Utdrag af den 1 dennes, i anledning af Constitutions-Utskottets Utlåtande, angående Hedervärda Bonde-Ståndets rätt att, med undantag af Sekreteraren, hvilket! af Konungen utnämnes, efter egit val tillsätta siri Canzli-berjening vid Riksdagarne; ansåg t*restStåndef, lika med Högiofl.
Kap. lO. § 17- Lagfart å bruk och hamrar sökes hos Häradsrätt. Om uppdämning döme Häradsrätt eller Rådstufvurätt. Tvistas om förlag till drifvande af bergverk eller af fabrik eller annan inrättning till råa ämnens förädling eller annan fordran för ett sådant förlag, och är förlagsafhandlingen intecknad, som i Handels-Balken skils; döme Rätten i den ort der verket, fabriken eller inrättningen finnes. Föräxidringar i Kongl. Förordningen den 4 Maj 1855 angående handelsböcker och handelsräkningar. § 2. Mot andre än köpmän ege handelsbok ej vitsord i fråga om annan fordran, än den, som grundar sig på utborgning af varor eller på intecknadt förlag, hvarom i Handels-Balken skils. 2:dra momentet bibehålles oförändradt. § 23. Denna § erhåller ett nytt moment, så lydande: Bih. till It St. Räkning öfver intecknadt förlag, hvarom i Handels-Balken skils, skall för hvarje år, inom tre månader efter dess utgång förlagstagaren af förläggaren bevisligen tillställas. § 24. Är räkningen gäldenären vederbörligen tillställd, och har han ej inom tre månader. sedan han den mottog tillsagt köpmannen, att räkningen ej godkännes eller ock klander derå instämt till Rätten, hvarunder gäldenären, eller om räkningen angår intecknadt förlag till drifvande af bergverk, fabrik eller annan inrättning för råa ämnens förädling, verket, fabriken eller inrättningen lyder; vare då räkningen lika utmätningsgild som förfallet skuldebref. Har gäldenären genom sin påskrift räkningen godkänt; vare lag samma. § 25. Har köpman försummat att räkning hvarom i 23 § stadgas gäldenären tillställa eller honom derför hos Rätten eller Konungens befallningshafvande, söka inom tid, som den § bjuder; så må för den fordran handelsbok något vitsord ej tillkomma. § 26. Är mellan köpman och någon till hvilken han varor utborgat eller gitvit intecknadt förlag hvarom i Handels-Balken skils, motbok hållen och uppförd t är.
Majit föreslagit, att pensioneringen på indragningsstat för Lands-sekreterare, Lands-kamererare, Landträntmästare, Länsbokhållare, Kronofogdar, Häradsskrifvare och Länsmän, likasom för de tjenstemän vid Länsstyrelserna utöfver nyss uppräknade, angående hvilkas pensionering särskildt stadgande förut icke varit meddeladt, jemte der anställde vaktbetjente, måtte bestämmas efter de allmänna grunder, som för öfrige civile embetsoch tjenstemän vunne tillämpning, samt att dervid måtte såsom lön beräknas totalsumman af de särskilda slag af inkomster, med undantag af hyresersättningar, som enligt stat tillkomme ifrågavarande tjenstemän, dervid Lands-sekreterare ansetts böra tilläggas enahanda pensionsrätt med Lands-kamererare, äfvensom Lands-kamererare och Landträntmästare i de fyra län, Gottlands, Jemtlands, Westerbottens och Norrbottens, som hade lägre löneförmåner, än deras vederlikar i öfriga länen, synts, äfven om ifrågasatt löneförhöjning för dem icke kunde hos Rikets Ständer föreslås förr än framdeles i sammanhang med en sådan reglering, hvarigenom dessa tjenstemäns löner inom samma grad komme att bestämmas utan all beräkning af extra inkomster, destoheldre böra tillerkännas lika pensionsrätt med öfrige Lands-kamererare och Landträntmästare, som det förhållande, hvilket föranledt nedsättning i lönerna, nemligen förmodade mindre göromål i dessa fyra län än i de öfriga, icke hade tillämpning på tjensteinnehafvarne, sedan de afgått från sina befattningar och dervid måst lemna de särskilda extra inkomster, såsom expeditionslösen m. m., hvilka icke inginge bland de i aflöningen inräknade, samt lefnadskostnaden för dem icke kunde anses ringare än för deras afskedade embetslikar. Rikets Ständer hafva tagit del af det den nådiga Propositionen bifogade Statsråds-protokoll och funnit hvad deruti i afseende å förevarande fråga blifvit anfördt innefatta tillräckligt skäl för bifall till den af E. K. Majit nu äskade förbättring i afseende å landtstats-tjenstemännens pensionering i allmänhet; men då, beträffande den af E. K.
Dessa inköp, äfven af det som är mindre fulländadt, motsvara prisen inom de öfriga academierna, hvarom vi förut talat. Jag kan sålunda icke annat än tillstyrka, att StatsUtsk. i detta fall mätte förändra sin åsigt. — I hänseende till vaktmästarens beklädnad förekommer samina anmärkn. för museum som vid K. bibiiotheket. Saken är väl ringa för Staten, men ej för vaktmästaren, hvars billiga anspråk äfven skola afses. 6:te punkten. Naturhistoriska Riksmuseum. Hr von Hartmansdorff: Jag kan icke finna annat, än att Utsk. föreslagit beviljande af mindre än Vettenskapsacademien begärt, ehuru motsatsen påstås. Aeademien har nemi. begärt en tillökning af 7,3oo r:dr, och Utsk. har tillstyrkt 5ooo ; således a,3oo r:dr mindre, än som blifvit äskadt. Har det varit Utskrs mening att tillstyrka hvad aeademien åslundat, så önskar jag att rättelse härutinnan måtte ske vid återremissens besvarande. Derigenom skulle bland annat ritaren komma att få 600 r:dr i stället för de 5oo r:dr Utsk. här föreslagit. Jag tror mig böra fästa särskild uppmärksamhet vid detta anslag och på obilligheten af den nedprutning, som ägt rum. Det är nemi. bekant, att aeademien till denna ritning begagnar en ung man af den utmärkta skicklighet, att troligen intet Europeiskt Rike äger en sådan. Det härleder sig förmodligen deraf, att han icke, såsom vanlige ritare, studerat sin konst endast i lärosalarna och på kammaren, utan i naturen. Han är både jägare och fiskare. Han har sett djuren, fåglarna och fiskarna lefvande, och målar dem med en fullkomlighet, som ingen tillförene sett. Det är en heder för Sverige att äga honom , och en lycka, att han, ehuru egentligen skiljd från oss, likväl återvänd t till sina förfäders gamla land samt här qvarstannat, oaktadt hans konstfärdighet skulle på många andra ställen förskaffa honom villkor vida öfver hvad han här fått, eller framdeles kan få.
St:rs upmärksamhet på det bedröfliga tillstånd, hvari Arméens helsö- och sjuk - 118 Den 1 December e. m. vårds-väsende skulle, i händelse af ett krig, sig befinna, enär vakanserna uti Arraéens läkarekorps upgingo till omkring en fjerdedel af korpsens personal, under det att en annan fjerdedel representerades af personer, som redan hunnit pensionsmässig ålder; så att man kunde anse ungefär hälften af Arméens läkareplatser vara antingen vakanta eller ock innehafvas af personer i den framskridna ålder, att de icke antagligen kunde påräknas såsom verksamma deltagare i ett aktivt krigs mödor och besvär. Jag återkallade dervid i minnet, huru det vid en föreg:de Riksdag blifvit af K. M. inför R. St:r ådagalagdt, att Arrnéeus på stat upförda läkareplatser icke utgjorde, äfven om de alla voro tillsatte, mera än omkring en sjettedel af hvad krigsbehofvet fordrade, hvaraf följde, att uti hela Arméen icke fanns någon korps i ett så bedröfligt skick, som denna, enär den, utan afdrag för af sjukdom eller andra tillfälliga orsaker otjenstbare, icke, i händelse af krig, hade att erbjuda mera än en tolftedel af ett lågt beräknadt krigsbehof. Det visades derjemte, att detta förhållande i väsendtlig mån var beroende på den omständigheten, att man af Arméens läkare fordrar mycket vidsträcktare studier och en mycket dyrare kurs, än af någon annan tjensteman inom Arméen, men, det oaktadt, aflönar dem vida sämre både än Statens öfrige civile tjenstemän i allmänhet och de Arméens officerare^ som äro med dess läkare af lika grad; och detta ehuru officerarne vida tidigare ingå med aflöning uti Arméens tjenst och vida hastigare till högre grad och högre löneinkomst befordras. R. St:r uptogo framställningen härom med mycken välvilja oell StatsUtskrt ansåg frågan så vigtig, att det gjorde den till föremål för ett särskildt, ganska omständligt utlåtande.
Jemte den nu verkställda revision af ofvannämnde räkenskaProtokollema per, hafva Revisorerne äfven granskat de af Fullmäktige i afseende rörande Dipå Diskont-utredningen vidtagna åtgärder och beslut, hvilka finnas anskont-utred_ tecknade i Fullmäktiges särskilda protokoller öfver denna utredning mngenrörande ärender från den 13 September 1845 till och med samma dag innevarande år. Af hvad, enligt dessa protokoller, under sagde tiderymd vid Diskont-utredningen förekommit, hafva Revisorerne ansett sig Underkändt böra anmäla, hurusom, efter det genom en år 1839, å Utredningens fordnnssanaf Götha Kanal-Diskont vägnar, anställd rättegång blifvit yrkadt, att Spra framlidne En af Rikets Herrar, Kapiten-Löjtnanten Herr Grefve M. F. Brahes sterbhusdelägare måtte åläggas att, på grund af nyssbemälte Herr Grefves, under den 21 Juli 1819, tili Riksgälds-Kontoret utgifna ansvarighetsförbindelse för ett, i Öfverste-Löjtnanten Friherre C. G. Koskulls namn, men för sedermera aflidne Majoren JY. J. Ekermanns räkning, upptaget lån, genast till Diskont-utredningen inbetala samma låns kapitalbelopp, 2,700 R:dr, jemte ränta derå efter en procent i månaden från den 10 April 1816 till 1823 års slut samt derefter och intilldess betalning följde efter ?:dels procent i månaden; har Kongl. Svea Hof-Rätt, medelst dom af den 14 Februari 1843, som under den 12 90 — 26 September 1845 blifvit af Kongl. Maj:t, i Dess Högsta Domstol, i nåder gillad, förklarat, att som bevisning icke vore förebragt derom, att Diskont-Verket, inom Tio år efter den 3 Juni 1828, skriftligen eller muntligen för ifrågavarande skuld kråft Friherre Koskull eller densamma angifvit på sätt Kongl.
YOUSSEF (in hastigt). Samum kommer! Hvar är franken? BISKRA. Han skall vara här inom ett ögonblick! YOUSSEF. Hvarför stack du inte ner honom genast? BISKRA. Nej! Därför att han skall göra det själf! Om jag gjorde det, skulle de hvite döda hela vår stam, ty de veta, att jag var vägvisaren Ali, fast de ej veta, att jag är flickan Biskra! YOUSSEF. Han skall själf göra det? Hur går det till? BISKRA. Du vet ej, att Samum torkar de hvites hjärnor som dadlar och att de få skräcksyner, som göra dem lifvet så vidrigt, att de fly ut i det stora okända. YOUSSEF. Jag har hört sådant, och vid sista träffningen hade sex franker burit hand på sina lif, innan de hunno fram. Men lita ej på Samum i dag, ty snö har fallit på bergen och om en half timme kan allt vara öfver. Biskra! Kan du hata ännu? SAMUM 139 BISKRA. Om jag kan hata? Mitt hat är gränslöst som öknen, brännande som solen och starkare än min kärlek! Hvarje stund af njutning de stulit från mig, sedan de dräpte Ali, har samlat sig som giftet under huggormens tand, och hvad Samum ej förmår, det förmår jag. YOUSSEF. Det är väl taladt, Biskra, och du skall utföra't. Mitt hat har vissnat, som alphagräset om hösten, sedan mina ögon sågo dig. Tag kraft af mig och blif pilen på min båge. BISKRA. Omfamna mig, Youssefl Omfamna mig! YOUSSEF. Icke här i den heliges närvaro; icke nu, sedan, efteråt! sedan du förtjenat din lön! BISKRA. Stolte cheik, stolte man! YOUSSEF. Ja den flicka, som skall bära min ättling under sitt hjärta, den skall visa sig värdig den hedern! BISKRA. Jag ingen annan skall bära Youssefs ättling! Jag, Biskra den föraktade, den fula, men den starka! YOUSSEF. Nåväl! Nu går jag ner och sofver vid källan! Behöfver jag lära dig de hemliga
Herr von Lageström, ^fonss. Jag anhäl. ler ödmjukeligen om propostrion med desta tilläggningar; men utber mig, at ännu fa erinra om ew omständighet. Jag supponerar ak den Förmögenheks»Afgift, som skall inlewereras,' kommer at bestiga sig ktl 2 kroLsnr, och jag förestår i följe deras, at den andra kroLenten icke mä aflewereras förr, an den sörsta fran hela Riket ingått; annars blefwe dek endast de willige som finge betala. Herr k§or6snstolpe, Mosters, yrkade lika answarigher för Riddarhus-vireLstion, som föe Fullmägtiga öfwer Langusn och Riksgäldö-Lomoiret. Friherre 8rsel von klollstein. Jag får ödmjukast hemställa til Högloft. Ridderssapek och I»72 Adeln, om icke, sedan Upl?aktm'ngs-6nmmikäLrn» inkom» mu med sino upffattnmgar, dek malle genom nycker för UllmLnheten göras kunnigt, kil hwad bsloyp sörmögenhcken bli'w!k uptagen; da en hwar sjelf kan fin» na huru stor ?,c>Oanr erläggas bör, för at fa fyra och en hals Millton tilsammans. Grefwe dis milton begärde den tilläggning, at de bagge O-pme-sä? af Kammar,kollegium och Skags,Lonroirer icke malte äga röst. Herr 8tecit anlag denna tilläggning onödig, emedan de cj moro förordvade i annat ändamål, än ac gära uträkningar; men ÄtMlige instämde med Grefwe hamilton. Hans Lxosi! en as Herr Grefwen och L a Ndr-Marfka löen prv^onsrsciL bifall kil sidsta Vele» af Hemliga UcsikottetS Betänkande, med de af Grefwe milton, Herr von Lilgs llröm och Herr I^yräsnstolts sörcflagna tilläggningar. BefwaradeS erckälligr med Ja. Herr Grefwen och ! andk .
SA lät Gud Iell se, att han drog en faderlig omvirdnad om mig midt i min högsta och största nöd, och bewkte drottningen, att hon siinde oss en gammal fru, som skulle akta oss bAda, men Gud biiltre, hon kom sh mycket sent, att min bror var allaredan SS utmattad och förhungrad, att han matte taga sin död deraf. Men jag, som allt ondt skall lefva uti till min egen hjertans sorg och olycka, kunde ock denna gången hiida ut med det onda, s9 att jag blef rid lit En gnmmnl fru skulle nu se om barnen, och det blef n3pt btittre, men alla " oro rädda för dem till följd d rrirmittm. Drrar farbror, Clas Hara ville taga dem, men tordes i böjan 4 &amp; r sin fru. Slutligen kommo dc dock till frn Ebba i Stnlsund. hlidt i oktober kommo vi till henne, och voro vi bada d i s i utsvultna och illa medfarna, att det var Ng3 lif i oss, utan vi sago ut som b a n bittra döden. Dii tordes ingen gifva oss si mycket mat, som vi ville äta, utan maste miita b oss maten, ty vi voro som de uthungrade stöharena, som inte veta inagehof. De roro ritddn, att om vi skulle fatt äta, som vi hade velat, att vi d8 hade iitit v&amp; död. ty n i stod det till med mig. P3 allt annat lade fm Ebba oss i en kammare, der alla fönstren vor0 sönder, och nar det snöde, d I; lg det s t o n sniidrifvor i kammaren, och ingensades fans, der vi kunde göm upp eld. Efter min lille bror var s9 mycket liten och illa medfaren, kunde han intet st9 ut med den stora kölden, som vi voro uti, utan inaste s3 dö, niir han hade varit 14 dagar hos fm Ebba, inen jag, arma och eliinda barn, som iir född till mycken sorg och hjertans vedcrvärdighet, fick allena beballa lifvet efter biide min kiira mor och ende bror.
Högtidlig och stolt som en kunglig härold hade lille bror stått där i sin långskörtade frack och hållit den stora armstaken, medan hans ögon blickat ut på folket, talat och sagt: det är jag, godt folk, som egentligen ställt till det här, genom att jag afskuddade mig latinska grammatikan och gaf mig i handel 1 Så blid och vänlig som någonsin förr kom och gick den unga frun, och log gjorde hon ofta, så hon var förstås lycklig. Hon kunde väl inte vara annat. Enkelt klädde hon sig ännu, fast fint, och inga låter tog hon sig. Men det var ändå nägot oåtkomligt och tillbakadraget hos henne, som folk aldrig rätt förstod sig på. Men se, sade man, hon hade aldrig rätt varit som andra. 1 alla fall gjorde hon intet väsen af sig, och sådana tröttnar man snart att tala om. Då 415 några år gått, fick man ändå ett samtalsämne. Den förr så fattige studenten, som bott vid gatan där, hade blifvit en berömd författare genom ett par arbeten, han gifvit ut. Och han hade, så fin och förnäm nu, gått arm i arm med kryddkrämarn ned för gatan. Ty det lär ha varit denne och ingen annan, som hjälpt fram honom med pengar till studier. Men så hade det inte varit nog med det. En dag hade han visat sig på nytt, ej ensam, men arm i arm med en dam, så vacker och ståtlig, som man väl ännu aldrig sett där; och så lyckliga och strålande och förnäma hade de sett ut, som man nånsin kunde tänka sig, att en förr så fattig student kunde komma att göra. Och ett lysande parti skulle det bli, det visste flere. Och till kryddkrämarns hade de gått, och där hade de stannat både länge och väl. Och när de gingo tillbaka, hade de bara haft öga för hvarandra. Men icke långt efter hade något inträffat, som plötsligt fyllt den lilla gatan med häpnad och bestörtning. Tänk att hon, magisterns dotter och kryddkrämarns hustru, låg död. Svept i hvita kläder med två vaxhvita små händer korsade på bröstet. Utan att man alls varit förberedd. » Det var hjärtfel, » hade doktorn sagt. Men ändå kunde man inte förstå det.
M. finner öfriga omständigheter kunna medgifva; hvarjemte R. St., vid öfvervägande deraf, att Bruksidkaren Owen härstädes användt den verksammaste delen af sin lefnad till stort gagn för det allmänna, men till föga enskild fördel, och förthy synes vara förtjent af något understöd» för alt vid en tilltagande ålder se sina återstående dagar tryggade emot behofvet, beslutit, det Bruksidkaren Owen må, å Allmänna IndragningsStaten, under den serskilda Titeln: Beneficier och Benädningar x uppföras till åtnjutande, under sm öfriga lefnad, af en årlig gratification af 3000 R:dr Banco, Rikets Ständer framhärda etc, N:o 268. Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 1 Dec. I829k Prés te-Ståndet d. 4 Borgare-Ståndet d. 7 Bonde-Ståndet d* 7 flikets Ständers underdåniga Skrif velsex i anledning af verkställd granskning af räkenskaperne af de till Flottans behof dr 182,6 utaf Förvaltningen af Sjö-Ärendena uppburna Statsanslag. S. A. K. ^3 D», vid verkställd granskning af räkenskaper-* 70 Exp. Utsi-. Förslag till tind. Siri/o. N:o 268. ne oell förvaltningen utaf de till Flottans behof år 1826 af Förvaltningen af SjöÄrendena uppburna Statsanslag, R. St., i anledning af den, genom E. K. Maj:ts Nådiga Bref den 24 Augusti berörde år» beviljade eftergift af en Revisoren Lundmarker af E. K. Majrts och Rikets KammarRätt ådömd ersättning, till hvars gäldande Lundmarker såsom varande i concurstillstånd, uppgifvit sig sakna tillgång, utan att likväl af handlingarne finnes upplyst, att berörde fordran blifvit vederbörligen bevakad, funnit ett förnyadt skäl till uppmärksamhet derå, att några bestämda grunder för afskrifning eller eftergift af Kronans fordringar icke finnas stadgade, hafva R.