Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då nu Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölle Utsk:s tillstyrkande i förevar, punkt ropades starka nej, blandade med några ja, hvarefter Hr Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåge de emot denna punkt gjorde anmärkmr föranleda till densammas återremitterande, samt sedan denna propos. blifvit besvarad med starka ja, jemte åtskilliga nej, förklarade att han funnit ja härvid hafva varit öfvervägande. 3:dje punkten, ang:de 4 § i samma stadga. R. o. Ad. biföll Utsk:s i denna punkt afgifna yttrande. 4:de punkten, ang:de af Hr Hammarhjelm yrkad nedsättning i de för folkskolelärare stadgade kunskap smått. Hr Hammarhjelm, Carl Gust., uppläste följande: Med anledn. af Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:ns betänk. N:o 91, på mine medmotionärers väckta förslag, om någon ändring uti beslutade och redan inrättade församlings, folkskoleundervisning uti riket, finner jag mig föranlåten, af följande vigtiga skäl att ogilla. Min ena motion om folkskolorne i allmänhet, enl. K. M:s nåd. stadga af d. 18 Juni 1842 föreskrifna kunskapsmått, såväl hos skollärare, som dess disciplar, allt för högt spekulerad, sä att hvarken en del pastorer och än mindre de flesta skoldireklioner i landsorterna och sjelfva de antagne skollärarena, ej möjligen till rätt begrepp och än mindre undervisningsnytla, samma i allmänhet kunde exeqveras, eller af dessa rätt fattas; hvadan jag tog mig friheten föreslå, att konlraktsprostarne, skulle sjelfva öfvervara och kontrollera ärsexamina härutinnan, och desse sedermera med en resumé' af förhållandena, årligen inlemna till stiftets konsistoriales, som derifrån befordrades uti ett generalsammandrag för hela stiftet, att inlemnas till ministern för ecclesiastiqueärenderna, så att K.
Circulaire-Brefvet af den i3 October 1812, öfverenskommelser för 3 års tid, eller till 1817 års slut, träffade rotehållarne emellan, om utrotarnes ersättningsskyldighet till stamrotarne; och då all annan eller så beskaffad grund för ersättningens bestämmande, som Rikets Ständer i underdånighet tillstyrkt, saknades, ansåge Kongl. Majit bäst, att, derest ej redan någon allmän öfverenskommelse blifvit träffad och af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Länet gillad, Landshöfdingen borde sammankalla de rotehållare, hvilkas Numer vore med soldattorp och dertill börande jord försedde, för att höra dem om ett framtida bestämmande af den ersättning, delegarne i roten borde utgöra till den, å hvars egor soldattorpet •vöre anlagdt; att, inom Skaraborgs och Elfsborgs Län med Dahlsland , samt inom dessa Län inroterade Skaraborgs, Westgötha Dahls och Elfsborgs Regementen, Kneckte-contracten ej utstakade något vederlag för soldattorpet, emedan det hemman, på hvars egor detta vore anlagdt, vid roteringen påförts mindre andel, i följd hvaraf och med tillämpning af Rikets Ständers yttrade grundsatts, någon ersättning åt stamrotarne vid dessa tre Regementen ej kunde ega rum; att Kongl. Majit, på enahanda grund, funne ersättning för jordlega ej kunna ifrågakomma inom Gefleborgs Län och Helsinge Regemente, der inga bjelprotar vöre stamrotarne anslagne, eller planpenningar genom Knecktecontract utstakade, inom Stora Kopparbergs
Hvad Herr Friherre Stael behagat nämna om ett anslag af 800 R:dr för en viss Embetsman, lärer angå en dylik summa, hvilken framledne Presidenten Herr Friherre Lagerheim, för dess med ManufacturDiscontens förvaltning länge hafda möda, fått sig tillagdi Men detta hade skett långt innan närvarande Finance-reglering hade ägt rum , och summan utgeck af Manufäctur-DiscontFondens besparingar, således af en Fond, hvilken uppkommit igenom sjelfva förvaltnings-sättet af de låne-biträden Banken lemnat, till ManufacturDisconten, och öfver hvilka Konungen 17® Den 8 Juni. alltid agt att disponera. Hvad den andra sum* nian angår, som af samma talare blifvit omnämnd, kanner jag den icke, och vet endast, att ibland de mål, jag haft den nåden föredraga, om någon ting sådant icke varit fråga För öfrigt är allt hvad som kan sägas om disposition af ManufacturDisconten en helt annan fråga än den, som nu är före, angående ett ökadt anslag för Spinnhusens underhåll Detta anslag utgår af en helt annan Fond; uppå denna är icke fråga, att använda något deraf till andra ändamål, men att lag» så, att den blir tillräcklig för det behof, hvartill den är ärnad. Det är ådagalagdt, att dess närvarande belopp är otiiltäekligt. Det är också säkert, att Spinnhuset i Norrköping är under styrelse af en Man, sorn förtjenar allmän aktning, och som gjort det till en modell för sådana inrättningar. Det härvarande är redan till sin inrättning, mycket, förbättradt, och man har skäl, att under närvarande styrelse vänta, att det skall blifva det ännu mera. Det är för att lemna möjligheten härtill, genom beredande af ourngtThgliga tillgångar, och af en för localen nödig utvidgning, som de nu i frågavarande tillskott begäras. Då de hafva afseende på ett föremål, som i det närmaste rörer den allmänna ordningens bibehållande och en del menniskors förbättring, anhåller jag att de af StatsUtskottet härtill föreslagna summor måtte blifva beviljade. Friherre
»Bra», svarade han och gjorde en otålig rörelse med hufvudet utan att öppna ögonen. De smekande händerna drogos tillbaka, och de båda damerna utbytte en blick af hemligt förstånd, i det de skakade på hufvudet och gjorde tecken åt hvarandra att hålla sig stilla. Så förgick en stund. »Sofver ni?» frågade den unge mannen skarpt, i det han såg upp. »Visst inte, min engel», svarade moster Lilly med en röst, som hon gjorde onaturligt len för att behaga honom och som naturligtvis ökade hans förargelse. »Nå, om ni inte sofver, så måtte ni kunna tala», sade han med oändligt uttråkad min. De två utbytte en blick af förskräckelse. Hvar få något ämne ifrån? Moster Lilly fann sig först och började: »I dag morse, när moster Agata skulle gå på torget, träffade det sig inte bättre, än att hon glömt pengarne hemma och ...» »Ack, herre Gud, var det något att tala om!» utropade han förtviflad. Moster Lilly såg på mamma med en hjelplös blick, och då denna syntes lika rådvill, trippade hon ut i salongen med små korta steg samt började derifrån signalera åt systern att komma efter. »Min lille gosse, jag skall bara gå ifrån dig på ett ögonblick», sade mamma och klappade honom på handen, hvarefter hon smög sig ut i salongen. Här började en hviskande rådplägning, som den sjuke fåfängt ansträngde sig för att uppfånga, men hvars resultat blef, att moster Lilly skulle springa bort till den gifta systern för att be dennas båda döttrar komma och muntra Tedde. Just som moster Lilly gått, kommo stadsbuden, och Tedde blef buren köksvägen ut i trädgården. Det var en liten lugn fläck med blommor, gräsplaner och några träd, nätt inkilade mellan gårdar och plank. Den unge mannen drog ett djupt andetag, då han kände den ljumma sommarvinden, och det var med en känsla af obeskrifligt välbehag hans ögon hvilade på de gröna träden. Men det varade icke länge, ty så kom frågan: »Hvar skola vi sätta honom?» »Under träden», svarade personen i fråga. »Inte i skuggan, mitt barn, det är värme du behöfver», sade modern.
Ständer och förut äfven regeringen alltjemt velat bibehålla Institutet vid dess. egenskap af fullständigt läroverk, att det fortfarande eger i högre mått än medicinska fakulteterna de materiela resurser och de lärarekrafter, som för undervisning och pröfning till den theoretiska examen erfordras, samt att dennas borttagande från Institutet skadar den medicinska undervisningen i allmänhet — härmed vördsamt får föreslå, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla att Kongl. Maj:t, med upphäfvande och ändrande af hvad i Kongl. Stadgarne för Carolinska Medico-kirurgiska Institutet af den 26 April 1861 kan finnas deremot stridande, ville åt nämnda Institut medgifva rättigheten att, i likhet med Universiteternas medicinska fakulteter, anställa theoretisk medicinsk eller Medicine kaudidat-examen, och sålunda, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med Kongl. Sundhets-kollegii ofvan citerade förslag, ånyo ställa Carolinska Insti tutet, såsom ett sjelfständigt läroverk i jemnbredd med de Medicinska fakulteterna vid Universiteten. Om remiss till allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet anhålies. Björck. Motioner i Borgare-Ståndet 1862. j\S 72. 169 Af Herr BjÖFCli! Om eli tillägg till 2 mom. 28 § i Kongl. Förordningen den 7 December 1860, angående vilkor en för försäljning af bränvin och andra brända eller distillerade spirituosa drycker. Genom den reform i bränvinslagstiftningen, som vid 1853—1854 årens riksdag tillvägabragtes, skedde först något allvarligt försök, att genom en ändamålsenlig beskattning å tillverkningen inskränka den länge öfverklagade konsumtionen af bränvin. Derförinnan hade lagstiftningen sökt att genom reglerande af försäljningen minska tillfället till en öfverflödig förtäring af spritdrycker.
Med hvilka dokument skall han, när hän återkommer, styrka sin behörighet att återinträda i sina rättigheter öfver Svava, skulle vi vilja fråga. Hur skall han kunna leda i bevis, att han verkligen då för-tjenar Sva vas fulla förtroende? Hon måste då tro honom på hans blotta ord, hvarför skall icke hans blotta ord kunna gälla lika mycket nu som då? Och hvarför säger han icke, om han verkligen älskar Svava, och vi hafva ingen anledning att betvifla det, nu detta ord, som skulle göra allt godt mellan dem igen? Vi äro nästan fardiga att misstänka honom att icke älska Svava * att känna sig så svag mot frestelsen, att han icke vågar göra något löfte om sig sjelf. Huru han då kan hoppas att någonsin vinna kraft nog, är mera än vi kunna förstå. Diktaren går ut ifrån, att bandet mellan Alf och Svava är af samma natur som det mellan Alf och fru Hoff. De märkliga ord, som visa detta, innehållas i följande repliker. ^ Fru Riis. Hvarför skall trolöshet gå öfver, när man blir gift? Kan ni säga mig det? Christensen. Då älskar man ju. Fru Riis. Då älskar man? Man har kanske icke älskat förr också? Men det är dock skilnad på kärlek och kärlek. För en varm karaktär sådan som Alfs är den sanna kärleken en epok i lifvet. Alf kan derför icke heller jemföras vare sig med Christensen eller hr Riis: för honom är icke som för dem äktenskapet en bisak eller äktenskapslöftet ett tryckande band. Vid ingåendet af hvarje äktenskap och i af-läggandet af hvarje trohetslöfte ligger en smula vågspel. Men så mycket böra tvänne personer kunna se, om de ega Svavas och Alfs gemensamhetskänsla och kärleken dessutom förbinder dem, att de kunna våga steget med så stora utsigter till framgång som menskliga förhållanden öfver huf-vud kunna medgifva. Antag det värsta: om sedan Svava skulle upplefva en sorglig erfarenhet och Alf i sitt äktenskap skulle göra ett återfall, skulle visserligen hennes missräkning vara bitter och hennes lidande djupt. Men om icke passionen förblindade henne alldeles, skulle hon väl kunna \ neka dertill, att det fans ett starkare band mellan henne och honom än emellan honom och hvarje annan qvinna?
Åt en domare, som handlar efter först uämnde method, Reservationer vid Lag-Utskottets Betänkande, iV:o 38. C9 kan öfverlemnas en pröfningsrätt vid straffets bestämmande, som i de länder, der den senare methoden följes, Liefve för den medborgerliga friheten högst vådlig. Jag har redan i förbigående nämnt de kontroller, som domaren måste underkastas i händelse en större makt åt honom öfverlemnas. Dessa kontroller bestå, dels i närvaron af en offentlig åklagare, tillhörande en särskild korps, med djupare insigter och kunskaper än hos våra åklagare förefinnas; dels i broltmålsprotokollerna. Om man åt domaren öfverlemnar en så vidsträckt makt hvarom här är fråga, så kan man icke åt honom medgifva rättigheten att sjelf och utan all närmare tillsyn uppsätta de protokoller, på grund af hvilka hans förfaringssätt af öfverrätten skall pröfvas. Innan man antager en strafflag, som, vid bestämmandet af straffen, åt domaren öfverlemnar en vidsträckt latitud, är det således nödvändigt att veta, huruvida de nu nämnde garantierna emot missbruk af domaremakten komma att ingå i den blifvande rättegångsordningen, och huruvida de med afseende på vårt lands förhållande kunna införas (så uppstår t. ex. den fråga om, med afseende på den glesa befolkningen, tillräckligt antal jurymän med erforderlig bildning kan å alla orter erhållas o. s. v.) För närvarande känna vi icke, hvad förslag till rättegångsordning kan komma att oss föreläggas, icke ens om det samma ännu är slutligen utarbetadt. Men om således rättegångsordningen, ©tvifvelaktigt en af de delar i vår brottmålslagstiftning, som i första rummet behöfde förbättras, lemnats orörd, så hafva de öfriga tvenne delarne, eller brottens karakteriserande och straffsystemet i förslaget undergått desto större förändringar. Lag-utskottet har erkänt, att man vid jemförelse!! af den nu gällande lagen med den föreslagna, genast inser att den senare, väsendtligen skiljer sig frän den förra så till form som innehåll. Hvad brottens karakteriserande angår så har Utskottet åt de förändringar i berörde hänseende, som förslaget innefattar, icke lemnat synnerlig uppmärksamhet.
Cederström uttalade åsigt, får jag hemställa om icke det tillägg kunde göras till denna § alt Ridd.-direkt, endast skulle föreslå tjenstemännen till pensionering, och detta förslag sedermera underställas R. o. Ad:s pröfning vid påföljande riksdag. Frih. Cederström: Jag finner den siste värde talarens förslag riktigt och vill deruti instämma, så mycket heldre, som, då andra tjenstemän, nemi. i Statens tjenst, få sjelfve bidraga, med årliga löne-afdrag, lill sitt framtida pensionerande, så kan den pension, R. o. Ad.s tjenstemän vid afskedstagande erhålla, och till hvilken de, såsom bekant, icke sjelfve under tjenstetiden bidraga, svårligen Den 1 Mars, 129 utnämnda Landtm. Det är Landtm, som liar med dessa tjenstemän mest att göra. Mig synes således obilligt, att han vid tillträdet af sin maktpåliggande befattning skall oragifvas af en tjenstemanna-personal, som han lill dess värde och användbarhet, icke känner. Jag tror att det vore ganska tjenligt i allmänhet att en sådan princip funnes rådande, att de extra tjenstemännen tillsattes af ordf., hvilket tillförene lärer varit t. ex. inom Utsk:n sedvanligt. Detta har visserligen hvad dem angår blifvit ändradt, jag lemnar derhän till hvad nytta; men ser derutinnan icke något hinder emot alt i förevar, fall vidtaga en bättre ordning. § 12. Lemnades ulan anmärkning. § 13. Frih. Cederström: Den obetydliga förändring, som Ridd.-* Utsk. har föreslagit i denna §, tillfredsställer mig icke alldeles. Jag tror först och främst att 20 är är nog kort tjenstetid för att berättiga till pension, och skulle för min del önska, att detta minimum af tjenstetid måtte höjas lill 30 år; men denna anmärku. är måhända mindre väsendtlig.
Promer, om de exekverande, låtit sig starkare besjälas nalen till den väldiga bifallsstorm, som utbröt, och grammet skall upptaga uteslutande äldre komposiaf mästarens ande. Som pianist biträdde förträffligt som icke lade sig, förrän sången bisseradea. tioner, dock af fullkomligt populär art. hr S. G. Jacobsson, välkänd från de senaste Marteaukonserterna. Aktiebolaget S v e n s k a Kernfabrikens prisbelönta HUSHALLSKERNOR rekommenderas hvarje husmoder. Prospekt och priskurant franko från Ä.-B. Svenska Kernfabriken. Stockholm. Genom apotek och hrr handlande imt direkt erhålles Santalmissionens ^•r » " * • ' •! Broken Orangre Pekoe å 6:40 pr kg. Aktiebolaget M J Nästan omedelbart ' färdigt för servering. Per Perssons Väfo. Stickmaskin, ir H J Drygast. 21 B, Stockholm. Vi Drottninggatan sälja Guldmedalj 5nna prima sort oblandad 3 4 ' - ftfr Stockholm 1897. ire pr kilo än vissa andra firmor. •Wjaj^MiE? Nutidens bästa Pekoe ä 5: 60 pr kg. Mindre aromrikt. Utmärkt hvardagste. STICKMASKINER. Insänd 40 öre i frimärken, så erhålles prof Omsorgsfullaste arbete. f önskad sort. Största användbarhet. Billigaste pris. Santalmissionens Tedepot, Köpare erhålla undervisning gratis. Trievaldgränd 2, Stockholm. 1 * • Märkt d kr. billi% dTiärfclig romannyfiet l Emilie Flygare-Carlén. Hvem känner icke namnet på Sveriberättelse ges förnämsta författarinna, hvars RÄMONÅ arbeten gått längre öfver världen än någon annan svensk författares och 1896, som öfversatts till sjutton språk? Emellertid torde fru Carlén af den nutida publiken vara mindre känd, och äfven de, som en gång läst henne, skola helt säkert med glädje förnya hennes bekantskap. Malmö PRIS KR. 9 Kalifornien • • af Helen Jackson. Denna högst intressanta roman är det första på svenska utgifna arbete af den i sitt hemland så uppburna författarinnan.
Statsverket tillskyndas, Yid detta förhållande och då härtill kommer, dels att det, jemnlikt nu gällande arrende-contract, för Hogsta 3 mantal och Norrby i| mantal utgående arrende, tillsammans 220 tunnor 17 | kappar, hälften Råg och hälften Korn, är, i förhållande till hemmanens öppna åkerjord och öfriga förmoner, så ansenligt, att vid en blifvande ny arrendeauetion ett högre belopp icke skäligen kan påräknas; dels att, på sätt ej mindre Kongl. Majrts Befallningshafvande i Stockholms Län vitsordat, än ock 3:ne välkände i sökandens grannskap bosatte jordbrukare skriftligen intygat , Karlberg med berömdvärd omtanka och flit verkställt förbättringar å omförmälde hemman, hvaribland i synnerhet är att anmärka en å skog beväxt hagmark anställd odling, hvarigenom en areal af omkring 3o tunn land blifvit förvandlad till fruktbara fält, hvilka företag synas göra sökanden förtjent af någon uppmuntran å Statens sida, har Utskottet desto heldre ansett sig böra vidblifva sitt förut i detta ämne afgifna Utlåtande, som, efter hvad ofvanberördt är, detta Utlåtande redan blifvit af tvänne Riksstånd godkänd t. I öfverensstämmelse härmed och under åberopande i öfrigt af de i Betänkandet N:o 83 till frågans utredning anförde omständigheter, får Utskottet tillstyrka, att det af Karlberg innehafvande arrende af Kronobemmanen Hogsta med Lombarudd och Norrby må förlängas på trettio års tid, räknadt från Midfastan 1846, emot de uti nu gällande contract föreskrifna villkor, samt med förbehåll tillika, det Karlberg ej mindre vidmagthåller de å hemmanen befintliga, honom tillhöriga hus och byggnader, än ock ställer vederhäftig laga borgen, att, när arrendet omsider upphör, berörde hus och byggnader varda i fullgodt skick lill Kronan afträdde utan ersätt - Slats-Utskollels
Majit ingifven skrift, i underdånighet anfört, att, enligt denna plan, den föreslagna strandgatan skulle komma att uti qvarteren Krabaten, Edelman mindre och Terra Nova större genomlöpa mark, som tillhör Kronan till nedannämnda areal-innehåll; så vidt detsamma kunde med ledning af de uppgjorda ritningarne approximativt bestämmas, nemligen: af de till Veterinär-inrättningen upplåtna tomterna Nio 1 i qvarteret Krabaten 3,400 qvadratfot, samt Niris 1 och 5 uti qvarteret Edelman mindre 4,456 qvadratfot; af tomten Nio 1 i qvarteret Terra Nova större, som innehafves af Andra Lif-Gardet, 54,820 qvadratfot, samt af tomten Nio 2 i sistnämnda qvarter, 6 Kongl. Maj.ts Nåd. Proposition N:o 87. som af Svea Lif-Garde disponeras, 6,370 qvadratfot, eller tillsammans 69,046 qvadratrot; hvaremot staden i berörda qvarter vore egare af mark, som icke är för strandgatan behöflig och för närvarande begagnas af Veterinär-inrättningen samt Svea och Andra Lif-Gardes-regementena, innehållande sammanlagdt i areal 59,260 qvadratfot. På det nu hinder ej måtte möta att till verkställighet bringa strandgatans anläggning, enligt den uppgjorda och af Kongl. Maj:t gillade planen, har Drätsel-kommissionen anmält det vara af nöden, att staden kommer i besittning af den derför erforderliga mark, som, på sätt ofvan nämndt är, tillhör Kronan; och Drätsel-kommissionen har derföre anhållit, hvad äfven Öfverståthållare-embetet tillstyrkt, att Kongl. Maj:t täcktes till Rikets Ständer framställa nådig Proposition om upplåtelse till staden af omförmälda Kronan tillhöriga mark, hvarvid staden erbjudit sig att i utbyte till Kronan afstå de tomtdelar i förenämnda qvarter, hvilka egas af staden och för Kronan må vara behöfliga. Sedermera har
Då Konung dör och Thronföljaren ännu omyndig är, utförde Statsrådet kallelse §§ ® till riksdag, hvilken kallelse inom femton dagar efter Konungens död skall i hufvudstadens kyrkor, och skyndsamligen i öfriga delar af riket, kungöras. Riksförsamlingen eger, utan afseende på något den aflidne Konungens testamente angående riksstyrelsen, att, på sätt riksdagsordningen stadgar, förordna en, tre eller fem förmyndare, som, under Konungens minderårighet, må i Haus namn regeringen efter denna grundlag utöfva. § 55. R. F. § 94. Skulle den olyckliga händelse inträffa, att den Konungaätt, hvilken arfsrätten R. O. § 7. {ju rj({et uppdragen är, på manliga sidan utginge, åligger Statsrådet att, inom den i nästföregående § stadgade tid efter den siste Konungens död, Riksförsamlingen till riksdag sammankalla. Riksförsamlingen skall då ett nytt Konungahus utkora, med bibehållande af denna regeringsform. R. F. § 93. § R. O. § 10. Derest, emot förmodan, Statsrådet i något af de fall, om hvilka i 50, 52 och 55 §§ stadgadt är, underlåter att Riksförsamlingen genast sammankalla, skola rikets Hofrätter vara förpligtade att, genom offentliga kungörelser, underrättelse härom meddela, samt anbefalla dem, som vid riksdagsmannaval, så ock, genom domkapitlen, dem, som vid elektorsval böra föra ordet, att sådana val genast utsätta, på det Riksförsamlingen måtte sammankomma, att sin och rikets rätt iakttaga och skydda. Underlåter embetsman hvad honom enligt denna § åligger, ansvare han med embetets förlust. § 55. R F. § 31. Då Riksförsamlingen till urtima riksdag kallas, bör sammanträdet icke utsättas R. O. § 9. tidigare, än till femtionde dagen från den, då kallelsen i hufvudstadens kyrkor kungöres.
Län sig förenat, om frihet i jernbandteringen och tackjernshandeln, samt tillåtelse för jern verksegare att inoch utrikes fritt få afyttra sin tillverkning af tackjern, stångjern eller hvad annat jern som helst. Genom den underdåniga framställning, som Rikets Ständers skrifvelse till Kongl. Maj:t den 21 Februari 1835 innehåller, halva Rikets Ständer yttrat den öfvertygelsen, att en öfvergång till en friare tackjernshandel och smidestillverkning borde beredas, och flera onyttiga band borttagas, hvilka voro hinderliga för jernhandteringens utveckling och ändamålsenliga bedrifvande i stort, så vida ej denna industrigren skulle upp - 6 Allm. Besv.- och Elon.-Utskottets Betänkande, JV:o log. höra alt åt landel gifva den vinst, sorn från längre tider tillbaka varit afsedd, och äfven för framtiden måste påräknas af den vara, som utgör
Maj:t begärt till aflöning åt sju nya kollegabeställningar vid Stockholms skolor, blifvit af Ridderskapet och Adeln 6 Stats-Utskottets Memorial No 19ö. samt Preste-Ståndot godkänd, af Bonde-Ståndet afslagen och af Borgare-Ståndet åter i så måtto bifallen, att anslaget af detta Riks-Stånd beviljats endast på extra stat; så och enär Utskottets uti 8:de punkten af Utlåtandet Nio 178 till BorgareStåndet framställda inbjudning, att förena sig i det beslut förstnämnda tvänne Riks-Stånd fattat, ej blifvit antagen, får Utskottet till afgörande af den frågan, huruvida omförmälda anslag bör anvisas på ordinarie eller extra stat, föreslå följande proposition: ”Den som vill, att det af Kongl. Majit begärda anslag å 7,000 Ridr till aflöning för 7 nya kollegabeställningar vid Stockholms skolor anvisas på ordinarie stat, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, är omförmälda anslag af Rikets Ständer beviljadt på extra stat, till utgående under nästa statsreglerings-period.” ll:o. Uti 50:de punkten hade Utskottet förklarat sig ej finna skäl att tillstyrka beviljandet af det anslag å 2,000 R:dr, som Kongl. Majit begärt till lön för en rektorsbefattning vid Skenninge skola; men som detta Utskottets yttrande är endast af tvänne Riks-Ständ, Presteoch Bonde-Stånden, godkändt, hvaremot det äskade anslaget blifvit af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet beviljadt, bör omröstning härom anställas enligt följande proposition: ”Den sorn godkänner Ståts-Utskottets afstyrkande af det anslag, 2,000 Ridr, som Kongl. Majit i nåder begärt till lön för en rektorsbefattning vid Skenninge skola, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, hafva Rikets Ständer beviljat omförmälda anslag.” 12:o.