Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
S. D. Då nu å nyo föredrogs Statsoch BancoUukottens Betänkande N:o 594, med anmälan om de af RiksStånden fattade olika beslut, i frågan om lånerätt uti R. S. Bank för Allmänna Brandförsäk. ringsVerket, blef Betänkandet ogilladt, samt beslut Ståndet att öfverlemna nämnde fråga till förstärkta Statsoch BancoUtskottens pröfning; och skulle alltså Statsoch BancoUtskotten anmodas, att med förslag till Voteringsproposition inkomma. Prof, Ut dr. d. s• Nov. 1S23. ifi S. D. A nyo föredrogs Constitutions Utskottets Memorial N:o 76 rörande jerl till besvarande i Förstärka Slats-Utskottec föreslagen , af BorgareStåndet förkastad. Voteringsproposition; Oell skulle detta Memorial meddelas Förstärkta StatsUtskottet tili efterrättelse. S. D. BorgareStändet, sorn af LagUlskottets nu åny» föredragna Memorial N:o 53g inherntat, att Lagoch EkonomiUtskottens Betänkan e N:o 61, rörande ändringar i ExpeditionsTaxan samt Lag. Utskottets N:o 130, om Laga Domstol för åtal einot Bikets Hof-Bätter; Collegier och flere Ärnbets-Verk ännu hos Högloft. Bidderskapet och A deln hvila på Bordet, beslöt, enär Utskotten derigenom hindrades från besvarande af BorgareSiåndets redan i sisth Junia och September månadc-r afgångne återremisser, att vördsamt och vänligen anmoda Högloft. Bidderskapet och Adeln, om företagande af dessa mål till hufvudsaklig åtgärd, pa det' Utskotten efter et hållen del af Högloft. Bid" derskapets och Adelns beslut, måga blifva i tillfälle att sina förnyade Utlåtanden afgifva. Fröt, Utdr. d> jo Nott, 1823, Från Hedervärda Bonde-Ståndet.
Man skall ej alltid yttra besynnerlig gensträfvighet vid att betala skälig lega för Skjutshästen. Svensken, i andra fall billig och frikostig, »kall ej alltid härda sig emot sina Bröders klagan. Nöjet att resa skall ej alltid anses lika med behofvet deraf och detta senare ej dömmas så vigtigt som Jordbrukets förkofran och mångfalldiga medborgares trefnad. Ehuru lifligen önskad, kan denna dag vara fjerran, och imedlertid får man väl hålla sig till det föreslagna hjelpemedlet, forvagnsinrättningen, som af Höglofl. Utskottet skall vara tillstyrktj men, man må genomläsa Utskottets Betänkande så ofta man vill, mer och mer skall den tanka födas, att Höglofl. Utskottet icke uttryckeligen antagit planen. Högloflig^ Utskottet länar all vigt åt Stats - 748 Eesv. och Ekon, Utsk. Bctänkanäen; Utskottets Betänkande 1815, sorn stadgar, att undersökning bör ske och föreläggas Rikets Högloft. Ständer, i nuta något anslag dertill kan göras. Utskottet talar örn dessa undersökningar, såsom villkor för verkställigheten, hvaremot vi ej kunna anse d„ ssa åtgärder vara andra än dam executionen brafver, ty att denna är möjlig hafva Memorialen ådagal åge. Höglofl. Utskottet skiljer vidare Brefpostföringen derifrån; och vi räkna deremot den som ett hufvud,vilkor för inrättningens bestånd. Utskottetyrkar gamla skjutsinrättningens bibehållande intill dess Forvagnslcrättningen vunnit stadga. Men denna bör komma i gång och anlitas, och detta kan ej ske, om icke vanliga skjutslegan förhöjes, och, forvagnslegan sättes något lindrigare. Låter man nu verkställigheten bero på undersökningar, och dessas resultater med eller utan afsigt blifva stridiga, så later det sig icke beräkna, om siler när Inrättningen kan komma i gång. — Sedan Vi nu anfört våra anmärkningar emot Höglofl.
Det vore det säkraste tecken till ökadt välstånd inom fäderneslandet. Likväl måste jag bekänna mina förhoppningar i detta hänseende vara beklagligen mycket försvagade, sedan äfven pä vår horizont börjat visa sig de moln, som redan i så hög grad skakat andra länders välstånd och kreditförhållanden. Jag önskar innerligen, att Gud måtte skydda Sverige från dessa faror, men derjemte hoppas jag, alt R. St. icke mätte fatta sådane beslut, som under de pröfningar, vi kunna underkastas, skulle öka deras tyngd. För öfrigt skulle jag Visserligen helst önska att man nu besjöte bibehållande af det Den 19 April e. m. gamla förhållandet; men om man nödvändigt vill hafva återremiss för att i denna väg tillvägabringa ändring i Utsk:s förslag, vill jag visserligen icke för min del motsätta mig denna önskan. Gr. Hamilton: Hr von Hohenhausen har, såsom ett gravamen emot hypoteks-föreningar, yttrat att de skulle förorsaka en stegring i priset på jordegendomar. Detta är sannt och ganska naturligt; ty i samma mån som produktionen ökas, skall också egendomarnes värde höjas. Men jag vädjar lill den värde talaren sjelf om man kan uppgifva någon ort, vare sig i Sverige eller utomlands, der egendomsvärdet är högt utan att välmågan inom orten tillika är stor. Samme talare har äfven yttrat, att den ifråga var. kreditiv-rätlens bibehållande skulle lätta silfvers uttagande ur banken. Jag tror förbållandet vara alldeles motsatt. Ty då de obligationer, som hypoteks-föreningar utfärda, äro att anse såsom bland de säkraste papper man kan få och tillika räntebärande, lärer väl ingen, som har tillgång till sådane papper, hellre än att uppköpa dem, uttaga silfver ur banken och skrinlägga det, som ingen ränta gifver. Hr von Hohenhausen har alltid visat en ensidig antipati emot alla kredit-inrättningar här i landet, så väl privat-banker som hypoleks-inrätlningar.
Ståndeis fasthet, ja snart sagt omöjlighet att stöta ur sadelen, så har delta för förslagets möjliga antagande varit väl och politiskt gjordt, men huruvida man härvid mera haft afseende på det himmelska eller andeliga i riktningen af nationens själsblick, än det handlag, som man väntat sig i det verldsliga genom ett så beskaffadt omhuldande af Högv. PresteSt. framför de andra Stånden torde förblifva oafgjord). Då nu ingen vallag finues föreslagen för något af RiksSt:n, af hvilka eller huru talande orsaker som helst och intet förslag blifvit framlagd! beträffande aflöningsoch underhallskpslnaderne för det nybildade brokiga AdelsStåndet utaf adlade och icke adlade Adelsmän, och icke heller utaf hvilka dessa kostnader skola bestridas, så måste della förslag till representationens ombildning icke kunna betraktas annat än såsom incomplelt hvarför, i sammanhang med hvad jag redan nämnt, jag får äran yrka a/slag på ifrågavar:de Coust.Uisk:s Mern. M 2 angtde det från sistförflutne Riksdag hvilande förslag till ändringar i Grundlagarne. Förnyade rop på propus. läto höra sig. Gr. Gyldenstolpe, Ant. Gabi.: Genom (hesteoch BondeStms förkastande af förslaget har frågan blifvit försatt på en helt annan ståndpunkt, än den innehade vid diseussionens början. Frågan gällde då huruvida man skulle obetingadt antaga det hvilande grundlagsförslaget och ett bifall dertill, uttaladt af alla 4 Stånden hade, med förutsättning af Konungens stadfästelse, gjort förslaget till lag. Sådant kan numera icke ske, men R. o. Ad. kan likväl uttala den åsigten, som jag vågar hysa, nemi. att förslaget lill dess hufvudgrunder af R. o. Ad. godkännes. Derföre, om det enl. Grundlagen vore tillåtet att. begära en dylik propus., skulle jag framställa den önskan, att R. o. Ad., sedan förslaget nu mera förfallit, ville uttrycka den åsigt, att 11. o. Ad. gillar de hufvudgrunder, hvarpå förslaget hvilar.
Stockholm den 2 Jan. 1825. Reservationer; *f Prosten Astrand: "Utan att ens upptaga, än mindre vederlägga de grundade anmärkningar, som emot Utskottets förra Betänkande blifvit framställde, har Utskottet i de hufvudsakligaste punkterna vidblifvit sitt förra förslag, att, med upphäfvande af uppsägnings-rätten å Räntelagarens sida, bibehålla den å Räntegifvarens — ett förslag, som Kongl. Majit i sin Nådiga Proposition förklarat Sig idre kunna antaga. Hvad våda delta förslag kan medföra för Räntetagare, om Räntegifvare-interesset vid de vanliga.priscouranternas uppgörande och markegångssältningarna får öfvervigten, lärer icke vara svårt att finna, då Räntetagaren måste åtnöja sig med hvad pris som helst Räntegifvarne behaga bestämma, hvilket torde kunna deprimeras så mycket lägre, som markegången skall sältas i början af December, då span målsprisen ännu äro obestämda och inga andra, än de, som för penningeförlägenhet skull måste å tout prix sälja, hafva afytlrat någon spannmål. Skulle vid markegångs-sättningen Räntetagare-interesset hafva öfvervigten, så underkastas Räntegifvaren den orättvisa, att han, de år, då medelmarkegången är högre än årsmarkegången, måste antingen betala hvad Rän - 12 S ots-T]rskettets tetagarne vid förra markegångs-sätlningarna för högt stadgat, eller, om lian afbördar sig levereringen in natura, derutöfver betala en alltför hög mellangift. Utskottet har ur sitt förra förslag borttagit det enda, som medförde en möjlighet att kunna erhålla en någorlunda rättvis markegång, nemligen markegångens sättande om våren, då spanmåls-prisen äro bestämda. De 16 sk per tunna, som Räntelagaren skall få i ersättning för sin förlorade uppsägningsralt, godtgör alldeles icke den fördel han för närvarande har att kunna bibehålla en afnämare, sorn i ond och god tid köper hans spannmål.
Ridd.Secret. tillkännagaf, att enl. ankommet prot.utdr. hade PresteSt., i afseende på 8:de punkten, som angår K. Kammar-colhm, beslutat sålunda: ”Med bifall till ”det af K. M. äskade och af Utsk. i utlåt. Wto ig3 tillstyrk”ta ytterligare anslag för detta verk af 7,53a r:dr 16 sk. 1 "r:st. för året, likväl endast intill nästa riksdag, och såsom ”arfvode, fann Ståndet likväl skäligt göra tillägget, alt de "embetsoch tjenstemän inom detta verk, som lagligen fin”nas berättigade att undfå afsked med lönernas bibehållande, måga å indragningsstaten njuta hela beloppet af den ”aflöning, som de genom detta tillökta arfvode komma att ”erhålla. Hvad i öfrigt af Utsk. föreslås i afseende på be”gärdt löneanslag för r vice advocat-fiscal och 3 kammarskrifvare, godkändes.” Från BorgareSt. vore ingen underrättelse ankommen, huru Ståndet fattat sitt beslut vid den sednare pröfningen af detta mål, men vid den första hade denna punkt blifvit återremitterad. BondeSt. hade vid första pröfningen af målet bifallit hvad StatsUtsk. yttrat om Kammar-colhm. Frih. Cederström: Då således frågan icke är genom ett R. St:s beslut afgjord, anhåller jag att få föreslå för vice advocat-fiscalen samma aflöning, som för notarierna i Kammar-colhm, och för de 3 nya kammarskrifvarne lika arfvode ined hvad ntivar. kammarskrifvare i lön och arfvode komma alt erhålla. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla StatsUtskzs yttrande öfver HrStuarts motion. Ropades ja och nej. Hr Frih. o. Landtm, föreslog, att R. o. Ad. behagade bifalla Frih. Cederströms hemställan, att ett anslag måtte uppföras till det belopp Frih.
Vi kunna således icke, det jag tror, hinna att inöfva en tillräcklig arbetspersonal. ^Med anledning af allt detta, så lager jag mig friheten anmärka, att man icke får vänta med obligationers ulslällande tills man börjar med arbetel, ty penningar behöfvas långt förut, och det genast, nästan samma dag som K. M:t bestämmer att jernvägen skall byggas. Man mäste använda icke obetydliga summor dels lill utlösning af jord, dels lill formerande af en materiel, som är alldeles nödvändig, innan man kan göra någonting. Detta har jag blott velat säga bredvid protokollet. Frih. Sprengtporten har sagt, att man icke i andra länder har lagt jernvägar paralelt med floderna. I delta afseende får jag fästa upmärksamheten derpå, att Rhenfloden har två jernvägar parallelt löpande bredvid sig, och att äfven vid Donau jernvägen på ett par ställen går parallell med floden. Således är det orätt alt upslälla den satsen, att vägarne ipke skola löpa parallelt med floderna. Jernvägarne hafva det med sig, att de bilda om trafiken helt och hållet, allt efier som raan lägger jernvägen; det är ganska bestämdt. Här i Sverige blir det ingalunda ett fel att jernvägen kommer att löpa parallelt med de stora vattendragen, ty vägen kommer att skära kanalen och således att bebuchera på kanalen. Inåt landet skulle visserligen jernvägen löpa parallelt med vattendragen, men det är 5 mil till närmaste vattendrag, och del måtte väl icke göra någonting till saken. Jag har önskat att det kunde blifva möjligt för R, St. att ansia särskilt kapital för södra banan. Att denna bana är nyttig, derom är ingen fråga; alt hon är nationel i så fall, att hela nationen drager nytta deraf, är säkert; men att denna bana icke bör vara den första som bygges, det tror jag mig hafva klarligen bevisat. Öfver - Den 23 September e. m. 263 allt der jag NgStt fram, så har man sagt mig: ”meu hvarföre kom icke herro att börja jernvägen hos oss, här skalle den hära sig.”
Är det själen eller kroppen som älskar? MARGIT. Jag begär inte några förtroenden, endast upplys Det kan man inte säga! Troligen båda delarna. BIKTFADERN. Huru kom du att först älska honom? MARGIT. en svart hingst och hade en falk på sin silkessömmade handske; hans gula sammetsjacka lyste upp skogen på mig, då var det som om solen runnit upp och foglarne då först börjat sjunga! Talade han till dig? MARGIT. Jag mötte honom en morgon i skogen, han red som en eld, men när han slog upp sina ögon och såg BIKTFADERN betraktar henne förvånad. Nej, han endast helsade! BIKTFADERN. Och så var det gjordt? MARGIT. jag togs in i klostret. Sedan var min ro borta! Det var strax innan BIKTFADERN blir orolig. Din ro var borta! Hur var det? i sin bur, när den vill ut. Gif mig er hand! Lägg och slår? Mitt hjerta sprang uti mitt bröst som en fogel den här på venstra sidan! Känner ni, hur det bultar BIKTFADERN rycker undan handen och blir mycket orolig. Det är underbart! MARGIT. mig, att jag var vigd för evigheten med den blodige Jag försökte att döda den fogeln. Jag förestälde brudgummen der borta, som låter misshandla sig som en hund af några råa knektar, dem han skulle kunna bikt, ni som är min biktfader! Kom hit! (Tar hans hand och leder honom till taflan i fonden.) krossa med sitt lillfinger, men förgäfves. Hör nu min Hör min gräsliga synd, mina förderfvade tankar; jag ville hellre ha honom! till brudgum den knekten som slår, ty han liknar BIKTFADERN sliter sig lös och går häftigt af och an. MARGIT. kar, men de förföljde mig sofvande och vaken. Jag Jag bad att få bli befriad från dessa gudlösa tan begick felsteg för att bli piskad, men det blef än svåsargade de äro! rare. Se här! (Hon blottar sina armar.) Se mina armar, huru BIKTFADERN betraktar henne med vilda blickar och vänder sig häftigt bort. MARGIT. Se på min hals!
Jag kan vidare icke underlåta att påpeka 14 kap. 59 § och 6 kap. 10 § huru R. o. Ad. antingen de tillhöra krigsmakten eller ej, under vissa fall sontera under krigslagarne. Huru KrigsFiskalsEmbetet af den allmänna meningen är utdömdt torde jag icke behöfva anmärka. Den 14 Oktober. vill jag påpeka det mot tidehvarfvets anda stridande prygelväsenvet. Man har uphört att spöa den största missdådare, man har lyckats borttaga ur den civila lagen detta barbariska straff, men det står Idval qvar i krigslagarne oell man har förr betraktat det inom Arméen icke såsom något förnedrande, utan endast motsvarande en husaga eller något dylikt, ehuru hvar och en som något sett in i följderna af detsamma nogsamt förnummit att den karl, som undergått sådan bestraffning är merendels för hela sitt lif icke allenast skadad till kroppen, utan äfven numera vanärad inför sina kamrater. Den som blifvit afstraffad t. ex. för fylleri med prygel, han lides icke af det öfriga manskapet, åtminstone är så förhållandet inom den korps hvarvid jag tjenar oell som jag tror äfven inom den öfriga Arméen. Det vore derföre hög tid att krigsartiklarne omarbetades i sin helhet och ställdes i öfverensstämmelse med tidens fordringar och mensklighetens och tidehvarfvets anda, på det att krigaren inom sitt yrke i likhet med hvarje annan samhällsmedlem inom sitt, måtte blifva värnad emot egenmäktighet och förtryck! Då icke något prot.-utdr. ankommit från Presteoch BorgareStm i denna fråga anhåller jag att få förena mig i det förslag Hr Stjernsvärd afgifvit med den förändring att E. o. Ad. inbjuder dessa 2:ne ltiksSt. att förena sig i ett så beskaffadt beslut. Detta anförande hade blifvit afbrutet genom ankomsten af StatsEådet Frih. Curt Gustaf af Ugglas, som å K. M:s höga vägnar aflemnade 3 Dess Nåd. Proposnoch en Dess Nåd. Skrifvelse till E. St:r.
Anskaffar lärarinnor, husföreståndarinnor, sällskaps-, hushållso. affärsbiträden. Lemnar anvisning på utländska pensioner m. m. [2476] U ng glad och anspråkslös flicka, som vill lära sig hushållet, kan i höst blifva inackorderad i ung embetsmanna familj i treflig, helsosam trakt; goda komunikationer. Pris i allo 50 kr. pr månad. Svar till » Husmor », Esphult, Wingåker. [2489] I nackordering erbjudes från 1 okt. i god fam., där ungdom finnes. Godt bord. Moderat pris. Läget v. Kungsg. Ett rum med egen ing. från tamburen uth. åt ungherre. Reflekterande hänvände sig tillsv. i biljett till » Moderat », p. r., Sandhamn. [2485] erbjudes en ung flicka ber. Malmskilnadsgatan t. höger. För det billiga priset af 400 kr. för helt år mottagas i en aktningsvärd familj på landet — boende i sund trakt af Småland, nära järnvägsstation — 8 a 10 unga flickor, som önska utbilda sig till slöjd lärarinnor. Kursen innefattar: halm-, spånoch rottingflätning med till denna slöjdart hörande hattsömnad och korgarbete, korgmakeri, borstbinderi och träslöjd. Undervisningen ledes af en lärarinna, som kan förete de mest rekommenderande intyg om kompetens såväl i fråga om själfva slöjden som ledandet af undervisningen; har genomgått kurs vid Nääs slöjdlärareseminarium. De elever, som så önska, få tillika lära enklare väfnad samt matlagning för erfaren husmoder. Kursen kommer ej att taga sin början förr än i januari 1891, men elevantalet måste vara fulltecknadt till den 1 november innev. år, om slöjdskolan skall komma till stånd. Förfrågningar besvaras af slöjdlärarinnan, fröken Fredrique Sandell^ Hult (N. O. J.) (G. 5354) [2471] E n flicka om 9 å 10 års ålder kan uti ett bättre hem i Stockholm blifva inackorderad samt erhålla moderlig omvårdnad, för att tillsammans med egen dotter gemensamt begagna skola. Upplysn.
Jag kunde ha vafrihetskamp, skulle vilja i sin mån underrit ännu skonsammare och afrådt er från stödja det grekiska kvinnoförbundets beatt komma alls i dag, men — nå j a, rent hjärtansvärda företag. spel — jag var inte säker på mig själf i Alla inflytande gåfvor skola genom svenska går afton. Jag skall säga er, att det forkvinnornas nationalförbunds försorg tilldras m o d att bli en gammal flicka, i stället ställas grekiska kvinnoförbundet samt i för en ung friherrinna.^ denna tidning redovisas. » Hvarför tar ni det steget d å? » Upprop. » Därför att jag inte passar till hustru. Jag sade er j u, att jag hade utvecklat mig. Grekiska Kvinnoförbundet, hvars ordförande Jag har växt ur konvenanspuppan och tänär H. Drottningen, anmodar alla nationers ker nu börja ett själfständigt lif. Inte som kvinnor om hjälp. Hellenismen i så väl det fria som det i bojor slagna Grekland genomgår en emanciperad kvinna, det har jag inga ansärdeles kritisk period. lag för, utan som en snäll tant åt det unGrekiska kvinnoförbundet har ett mycket omga släktet, en, som vill ge dem sin erfafattande program; förutom att bereda bistånd åt renhet och något af sina bästa tankar. flyktingar har det, genom kompetenta komitéer, åtagit sig att organisera ambulanser, utbilda sjukHade jag ändå kunnat hålla af er, det har sköterskor och anskaffa linne och kläder för sjukjag önskat många gånger, j a g menar inte husen. På detta sätt vill grekiska kvinnoförbunälskat (kapitlet o m kärlek har jag hunnit det komma föreningen Röda Korset till hjälp. Genom andra komitéer har förbundet äföfver) — men allt hvad j a g känner för er, är den ljumma abstrakta aktning, som man venledes åtagit sig att anskaffa arbete åt flyktingarna, att bereda skydd åt änkor och barn efhyser i lika hög grad för herr A. som ter dem, som stupa i kriget, och att bistå familjerna herr B. » till de reserven tillhörande soldater, som nyligen » Jag tackar. Nu tror j a g, att jag fått nog. » Han reste sig en smula häftigt, men återtog genast sin oklanderligt lugna hållning. Hon reste sig också.
Det kan visserligen icke så egentligen skada, att alla persedlar, sorn erfordras, till antal och beskaffenhet uti en Auctionskungörelse utsättas; men i afseende på upphandlingen för Flottan skulle detta vid flera tillfällen icke utan synnerlig olägenhet och tidspillan kunna låta sig göra , ty för den fordras en mängd särskilda persedlar och måleri a lier af mångfaldiga slag, och.jag .inser ej heller nyttan af ett sådant införande, enär vederbörande så väl härstädes som i landsorterna äga tillfälle att i vederbörande Contoir före Auctionen göra sig underrättade om ej mindre tiden för en ieverants än persed' larne s Den 7 Juli. 9°9 Jarnes antal, hvilkas beskaffenhet är dessutom uti ett till Allmänhetens efterrättelse särskildt tryckt Reglemente beskrifven, och hvarefter varornas godhet och antagande skulle bestämmas.’’ Dessutom hafva följande mundteliga yttranden till Högvördiga Prest Ståndets Protocoll den 3 sisth Juni blifvit till Utskottets pröfning öfverlemnade. Af Herr Professor Forssell : Jag anser det icke väl passande att Riksens Ständer föreslå några föreskrifter för sättet att upphandla Kongl. Majrts och Kronans behof. Vederbörande böra i den delen äga lika fria händer, som hvar enskild man; ty ofta vinnes Kronans förmån bättre utan än med auction. Äro de icke af egen drift angelägna att bevaka Kronans rätt, ännu mindre kunna då dylika föreskrifter som dessa verka dertill. Af Herr Prosten Doctor Stenhammar .• Utan att vilja lägga hinder i vägen för antagandet af ifrågavarande Betänkande, i fall Högvördiga Ståndet dertill skulle finna skälig anledning, tfftber jag mig blott till Protocollet få yttra den önskan , att uflphandlings-methoden icke alltför mycket måtte försvåras, emedan jag deraf befarar, hvad under nästförflutna år jag finner, till en stor olycka för Riket och den inhemska productionen, hafva tilldragit sig. Man handlar nemligen i sådant fall för
Ehuru det synts Revisorerne, som de åberopade föreskrifterne haft till syftemål en mera enkel och lätt räkenskapsform; likväl och då desamma, såsom sins emellan stridige, ej möjligen kunna bringas till fullständig oell ordagrann efterföljd, hvilket vid Reglementets författande sannolikt undfallit uppmärksamheten, samt Revisorerne derjemte fått för sig utredt, att någon egentelig lättnad vid Räkenskap och Bokföring ej vunnes genom inbetalningar på blott fulla Riksdalertal, då, genom fördelandet deraf i Ränta och Capital-procent, ojemna poster på Skillingar och Runstycken i allt fall frambringas; så hafva Revisorerne bifallit Banco-Fulimägliges vidtagna åtgärd, att tillåta det inbetalningarne å Fastighets-Lån än vidare, likasom förut, få ske äfven i brutna Summor å Skillingar och Runstycken, såsom minst afvikande från de af Rikets Ständer i öfrigt gifne föreskrifter i berörde hänseende. 8:0 ^Ingående ett Odlings-Lån u 3ooo R?dr_, som blifvit till hela dess belopp pä en gäng utgijvit. Jemnlikt Banco-Fullmägtiges Protocoll för den 37 Febr. innevarande år, hafva Fulimägtige bifallit att ett Apothekaren J. Bergelin beviljadt Odlings-Lån å 3ooo R:dr, enär han med arne lill Fulimägtige ingifne betyg styrkt, att irdelar af Odlingsmarken blifvit odlade, och utöfver ett år fått vänta på de medel som för Odlingens verkställande varit påräknade, finge lill hela dess belopp på en gång utanordnas, helst erforderliga medel för detta med flera Lån, under loppet af sistlidne och innevarande år influtit, så att, genom lemnadt bifall till Apothekaren Bergelins anhållan, någon annan Lånsökande icke förnärmades; i följd hvaraf Commissariatet, på sätt 17 §. i dess Berättelse omförmäler, efter granskning af den ingifne Skuldsedeln och Löftesförbindelsen, på grund af de i Fullmägtiges omförmälde Resolution anförde skäl, låtit utanordna hela Lånesumman 3ooo R:dr.