Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vi sätta våra Barn till Handtverkaren, icke hos Bonden att arbe: ta, och icke Utan stora vidrigheter inbringa deni 1 Handeln, hvartill dessutsm fordras Förlager. De Obemedlade Embetsmännen ibland oss äga således dert encia utvägen, att dana dem till Tjenstemän, och för att blifva duglige sådarte , fordras en vårdad uppfostran, hvilken åter icke kan åstadkommas med de inskränkta tillgångar Embetsmännen uti blotta lönen äger. Nödvändigheten för dert fattige ätt emot sirt vilja afhålla sig ifrån sin Hustru , torde Icke sällan verka kallsinnighet och missämja Uti den enda tröstande krets han äger, och kanske Ofta nog skingra de små tillgångarne till ändamål, som äro främmande för den husliga trefnaden. Barnens uppfostran kan icke vinna vid kallsinnighet mellan Föräldrarne, och sjelfva Osedligheten kan härigenom ytterligare fä* Sta dess nog förut djupa rot. Jag vågar derföre Vördsamt föreslå, det Staten skulle åtaga sig, att bidraga till fattiga Embetsmäns Barns uppfostran , så vida „ att den som ägde 8 lefvande Äkta Bara af 222 Den 5 Januaril. bägge Konen, skulle vid det 9:des födelse erhålla en Pension af Staten för alla dem som voro Söner, af minst 50 R:dr, högst foo R dr för hvardera, med grader deremellan3 och att för den som ägde 6 Söner, skulle vid den 7:des födelse, om också denne blef en Son, en lika förmån erhållas, dock så , att denna Pension endast fortfor till dess hvardera Ynglingen fyllt 16 år. Här vore endast fråga om Civile och Militaire Tjenstemäns barn af alla Stånd, och det torde blifva nog sällsynt i Landet att fin-: na en sådan fruktsamhet i Ägtenskap , hvilken i öfrigt visserligen för Staten vöre en förmån, Staten skulle härvid onekeligen vinna mer än Föräldrarnt, men äfven för dessa, hvilken ljuf tillfredsställelse vore det icke, att genom en sådan Statens, väigernitrgjse sig i stånd , att åt Fäderneslandets tjenst kunna få öfverlemna dygdige, väl upp ostrade Medborgare.
Enär för det häraf ännu återstående fordringsbeloppets liqviderande, efter hvad vid anställd utredning skall hafva sig visat och Riksgälds-kontorets Ombudsman i sin till Revisorerne afgifna berättelse anmält, tillgång saknats ej allenast hos gäldenärerne, förre Kollektörerne C. //. Bolin och J. Akerman, utan äfven hos deras löftesmän, samt preskriptionstiden för vidare utsöknings-åtgärders vidtagande dessutom skall hafva förflutit långt innan målen, angående bemälte 2:ne Kollektörers uppbördsbalanser, blefvo till handläggning af Ombudsmannen vid detta verk öfverlemnade, anse sig Revisorerne jemväl böra tillstyrka ifrågavarande fordringars afskrifning i Riksgälds-kontorets räkenskaper. På sätt i ofvan införda utredning angående beskaffenheten och beloppet af Riksgälds-kontorets skulder är anfördt, beslöto Rikets Ständer redan vid 1840 och 1841 års riksdag, att kapital-beloppet, 32,833 R:dr 16 sk., af de, under den 1 Mars 1750, för tillskott till Trollhätte-slussverks byggnad utgifna s. k. lottsedlar skulle föras inom linien i Riksgälds-kontorets räkenskaper, ”enär dessa obligationer syntes, enligt deras innehåll, icke kunna betraktas annorlunda än som annuiteter, för hvilka ”någon kapital-betalning icke skäligen borde kunna ifrågasättas.” Genom berörde lottsedlar, hade nemligen deltagarne i Trollhätte slussverks-byggnad och deras rättsinneliafvare blifvit försäkrade, att för det i lottsedeln utsatta och vederbörligen utbetalda penhingetillskottet, ”från hvarje betalningstermin, i de tre första åren, räk”nade från den lista Mars 1750, njuta sex procentum årligt interesse, och sedan från ”den 1 Mars 1753, i Etthundrade år tolf procentum årligen, utan skyldighet att ”låta sig utlösas frän denna eller de flera förmåner och rättigheter, som i kungörelsen af den 25 Oktober 1749 omförmälda finnas.”
Men Elin visste det ej, Elin kände deröfver ingen ånger, inga samvetsqval, och uppdukade icke i sina tankar en hel pinohistoria eller tragisk roman, med brottslig kärlek, en systers svartsjuka, förtal, skiljsmessor, tårar, vånda och qval utan all ända, och på sistone dolkstyng, pistolskott, förgiftsflaskor, död och begrafning. Elin tänkte på intet af detta, ty hon tänkte ej ens på sjelfva saken: kärlek nemligen. Hon blott kände den och räddes för den, skyggade undan för den, men när den icke mera stod bredvid och skrämde henne, när icke Gunnars blickar satte hennes hjerta i sådan fart att det hotade spränga bröstet, då glömde hon alltsammans och var lugn och glad. Sådan var hon ock den kommande morgonen, hela den kommande dagen och flera dagar derefter, och Gunnar var icke heller så oupphörligt vid hennes sida, var vänlig och broderlig, men ej så häftig och lidelsefull som förut en tid. Han tycktes likasom taga sig till vara, om af god instinkt eller af föresats, vi kunna det icke rätt säga, ty någon gång hämnas männerne för vår stora begriplighet, och taga sitt parti att vara obegripliga, och sådan var den korta dvala, det korta lugn, som Gunnar nu tycktes gå uti, men ur hvilket han snart skulle vakna, när händelsernas åska började ljunga och väcka honom ur sin slummer eller sina goda föresatser, vi veta ej rätt hvilket. Gunnars och Elins blickar möttes ej, och sammansmälte ej, och hvilade ej långa stunder förlorade i hvarandra, nu som förut, utan möttes dessa blickar, så slog den ena eller andra ned ögat eller bortvände blicken, och om båda deraf kände blodet stiga upp i kinderne, så såg den andra det dock icke, och då gjorde det ju ingenting. Elin tänkte åtminstone ej derpå, och vi hafva ju sagt att vi veta ej hvilket Gunnar gjorde. Tiden led sakta framåt, och en dag under middagsrasten satt Elin nere vid sjöstranden med sin söm, och Abraham stod på knä framför henne och uppläste en katkesläxa. Elin sydde alltjemt, och behöfde aldrig se i boken, emedan hon kunde den så väl utantill.
Staissamt Allm. Ilesv.- och Ekon.-Utskotlets Betänkande N:o 46. ytterligare studier, söka undandraga sig den praktiska verksamhet, för hvilken de egentligen äro afsedde, samt att kanhända ofta nog gagnlöst fördrifva tiden vid seminarierna. Utskottet hemställer således att Rikets Ständer må lemna detta förslag utan afseende. 6:0. Premier för goda skolböckers utgifvande. Härom hemställer ofta omförmälde författare, att Rikets Ständer måtte till Regeringens förfogande ställa ett anslag, en gång för alla, af 10,000 R:dr R:mt, att använda såsom premier för utbetalande (utarbetande) af goda läroböcker för folkskolor uti kristendomskunskap, historia och geografi, samt för en praktisk handbok i trädgårdsskötsel, jordbruk, egouppmätning, bokföring, helsolära m. m., för så vidt dessa ämnen kunna i folkskolans undervisning ingå. Frågan om understöd och uppmuntran för folkskoleböckers utgifvande har redan genom Stats-Utskottets ofta åberopade Utlåtande N:o 139 varit föremål för Rikets Ständers pröfning. E11 motionär hade föreslagit, bland annat, att Rikets Ständer måtte till Kongl. Majlis disposition ställa ett anslag af 10,000
Denna tanke kan wiflerligen icke wara »vådelig under en Konungs styrelse, som dageligen bewisar Sin öfwercygelse wara, at 75 en Stats bestånd beror af et sorgfälligt iakttagande af hwars och ens i Lagen grundade rättigheter. Upläsningen häraf asdrörs genom anmälan af en fran det Wallofliga Borgare-Ståndet ankommen vspulali. m, som pa manligt sätt emotkogs och infördes, och tilkännagaf Ordlöranden Herr Lagmannen och Riddaren ^karisson, at Srandet antagit den wld de sldstförflntna Riksdagar giliade InstruLiion för Larico - Utskottet med thy atsöljande tysthets Ed, samt efter upkommen fraga om allmangörande af Lmgusns förwaltning remitterat den samma lil 6,mea U skottets yttrande. Jämwa! ha, de Borgare-Skändet bifallit den af Bonde-Ständet wäckta åstundan ar sa förestå en jämnkning i Lagen angående fredande af Konungens helgade Person. VepurLkionsn besvarades och afträdde. Friherre kkjorra fortfor kil stut med sik Oi-> Äämsn och yttrade sig derefter munreligen: Jag utbrder mig fa tillägga, at jag för min del har ingen ting at påminna emot den föreslagna remilien til Lancu-Utskottet af den fragan, som rör publiciteten af L-mguens förwaltning. Jag anhaller allenast, at en witz tid af kil exempel fjorton dagar matte Lsuco» U:ffoktet föreläggas, hwarinom det bör inkomma med sit betänkande häröfwer. Beträffande den enahanda fcagan rörande Riksgälds - Lomorsr, samrycker jag gerna at den ma hwila kil dest Lanea-Utskottets yttrande inkommit, hwarefter bagge fragorna gemensamt mä af-, göras. Härtil ropades ömsom Isa och klej. Någon ropade, at Riksgälds-Onnrorec enligt Regerings-formen. stöde under Hemliga Utskottet. Herr Lcbönström, ?sbr.
När man, i fråga om bestämmandet af de särskilda räkneslagens enheter, jemte dessas decimala öfveroell underafdelningar, jeni förer V e t e n s k a p s-A k a d e - lidens sednaste yttrande med samma Akadetnies föregående, af 1838 års kommiterade i detta hänseende vidhållna förslag, befinnes, att de äldre förslagen upptaga såsom enhet för längdmåttet den nu gällande foten, för rymdmålet den nu gällande kannan och för vigten den nu gällande marken (viktualie-vigt), — och skulle längdmåttet fördelas i fot, tum och linier, — rymdmålet fohl elas i foting, kanna, mått och tumming, deraf foting och mätt borde användas för torra, men kanna och tumming för våta varor, — samt vigten fördelas i centner, mark, ort och korn. Uti sitt sednaste utlåtande har Vetenskaps-Akademien upptagit, jemte längdoch rymdmått, äfven ytmått, samt, med markens bibehållande under benämning af skålpund såsom enhet för vigten, föreslagit, att foten skulle antagas till enhet icke blott för länginåttet, utan oek för ytoch rymdmåtten; äfvensom Akademien, med tillägg af tvänne multipler för denna enhet, nu föreslagit, att längmättet måtte fördelas i ref, stång, fot, tum och linier, — yleller qvadratmättet i qvadratref, qvadratstång, qvadratfot, qvadrattum och qvadratlinier, — samt rymdeller kubikmättet i kubikstång, kubikfot, kubiktum och kubiklinier; hvarjemte vigten skulle fördelas i centner, skålpund, ort och korn, — allt på sätt fullständigare är att inhemta genom Friherre Wredes, Professor Selanders och Öfver-Direktör Wallmarks ofvanomförmälda, af Vetenskaps-Akademien biträdda betänkande, hvilket till erforderlig närmare upplysning i ämnet härhos till Rikets Ständer öfverlemnas.
Fordom, när Konungens rådgifvare yttrade sig på delta rum, bland hvilka jag åberopar II. Ex. Gr. Den 5 September. ?21 Wellerstedt, sä började de ofta med en inledning af detta innehall: ”Den mening jag här yttrar, är den sora tillhör mig personligen, och icke den jag yttrar såsom Konungens rådgifvare.” Det är på ett annat rum, som Konungen genom Sina rådgifvare meddelar representationen Sina tankar; det är på Rikssalen, men icke på detta rum eller hos de andra Stånden. Jag vill icke uppehålla eder, mine FIrr, med flere anmärkmr emot hvad som blifvit här yttrat. Jag förmodar, att de flesta af eder väl känna, att rikets väl fordrar afslag å denna punkt i Consl.Ulsk:s mern. Hr Gripenstedt, Joli. Äng.: Månne det icke år det riktigaste sältet, när man vill argumentera för och emot en sak, alt först och främst taga den sakens hegge sidor i öfvervägande; tänka sig, å ena sidan, alla de fördelar, som dermed vunnes, och, å den andra sidan, de olägenheter, som deraf kunde uppkomma. Allt hvad som vore en fördel, blir då ett argument för, och allt hvad som skulle medföra en olägenhet, blir ett argument emot saken; hvaraf följer, att allt hvad som på delta sätt hvarken blir fördel eller olägenhet, icke kan vara något argument, hvarken för eller emot. A ena sidan har här nästan allmänt blifvit åberopadt såsom ett argument mot förslaget, att ett kungligt prerogativ derigenom horttoges; men i denna omständighet, blott och hart tagen, ligger, såsom jag förut sökt visa, ingen argumentation, utan först mäste undersökas, huruvida detta prerogativ är nyttigt eller skadligt till sina följder. Deruti ligger frågan.
Ordföranden i Utskottet förklarat vara öfverflödigt, nemligen att Utskottet vill framdeles yttra sig om tiden, då Statsregleringen skall börja. Genom afslag å detta förbehåll tror jag all fara vara borta. Herr von Hartmansdorff: Af den discussion, som nu slutligen förefallit, bar jag funnit, att det är vådligare jemka sig efter Den 16 October f. m« 345 de meningar som yttras, än att ihärdigt fullfölja sin egen. Derföre, med frånträdande af min jemknings-proposition, anhåller jag, att till Ridderskapet och Adeln må framställas den jag först begärde, nemligen att den nya Statsregleringen skall börja med år i83o. Herr Cederschjöld: Den proposition, som nu sednast blifvit begärd, skulle vara ytterst vådligt att bifalla; ty, i händelse Bevillningen ej blef fullständigt reglerad förr än efter detta års utgång, skulle tillgång saknas till en betydlig del af anslagen. Såsom ytterligare skäl emot ett sådant beslut, får jag yttra min farhåga för prejudicater af en sådan advocatur, hvarigenom Statsregleringen skulle förklaras endast bestå i bestämmandet af Statens utgijter_, utan sammanhang med inkomsterna. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, det han, i anledning af hvad Grefve von Schwerin anfört, ansåg sig böra till Herr von Hartmansdorff hemställa, huruvida något beslut i den af Herr von Hartmansdorff väckte fråga kunde vara behöfligt, enär det föll af sig sjelf, att nya Statsregleringen, i händelse nya Bevillningen, såsom alla hoppades, inom detta år hann blifva fastställd, med nästa år komme att taga sin början; och beslutet i sådant fall vore öfverflödigt, 346 Den i6 Oclober f. m. men deremot kunde leda lill olägenhet och j betydlig mån binda händerne, i händelse Bevillningen icke förr än under loppet af nästa år blef fastställd.
— D — 53 Dag för nästa lagtima Riksdags början, angående bestämmande deraf: B. V. 445; VI. 428, A. 428. Dagblad eller periodiska skrifter, angående skyldighet för utgifvare deraf att ställa borgen för böter, kostnad och skada: se Tryckfrihets-Förordningens lista §:s 4:de moment. Dagsverksskyldighet. angående upphörande af den som åligger de till Roma klosters kungsgård hörande Nährsoch Skenholmarna: B. IX. 112, 152, A. 152, E. 231. Dahlgren, C. A., Handlande i Götheborg, angående ett utaf honom gjordt ackords-anbud: B. VI. 88, 430, A. 430. Dahlström, Reinhold, Professor vid Veterinär-Inrättningen i Stockholm, angående pension åt hans enka; motion af Herr David Ludvig Silfverstolpe: se Motioner. Dalsland, angående roterings-skyldigheten derstädes och inom Elfsborgs Län: B. IV. 276, 489, A. 489- Dalström, Gustaf Jacob af, dess yttranden: X. 45, 238. Dana-arf, angående förändring i lagens stadgande derom: B. III. 150, A. 166. Danmark, angående antagande af en författning rörande verkställighet i Sverige af domar och utslag, meddelade af Domstol i Konungariket Danmark: B. XI. 19S, 253, A. 253, E. 297- Danviks Hospital, angående försäljning till skatte af de sagde Hospital tillhöriga med ständig städjeoch besittnings-rätt på innehafvarne upplåtne hemman och lägenheter: III. 12, R. 12; B. VI. 87, 430; VII. lil, A. 118; E. VIII. 3. 54 — D — Debitering och uppbörd af Kronobrefbärings-afgifter, angående upphäfvande af den, genom Kongl.
Ständers pröfning och bedömande framställa Utskottets tillgörande, har Utskottet trott sig böra här nu anföra ■de skiljaktigheter, hvaruti Utskottet i dess beslut stannat, emot hvad TullComite'ens underdåniga förslag innehåller, och till lättnad vid uppfattningen deraf torde detsamma i alphabetisk ordning böra upptagas. Apelsiner, enligt nu gällande Tull-Taxa, upptagne till 1 R:dr införsel-tull, — enligt Tull-Com. Förslag — dervid bibehållne, hafva, såsomutgörande en öfverflöds-vara, hvilken nästan uteslutande consumeras af Bcvillnings-Ulskottcts Bet. N.-o 29. de förmögnare classerne, uti Utskottets förslag, blifvit belagde med en införsel-tull af 2 R:<lr. Aska, Pott-, raffinerad, enligt så väl i83o års Tull-Taxa, som TuH-Comitéens förslag, belagd med en införsel-tull af 16 sk. LU.., har, såsom en oundgänglig rudimateria för våra inhemska, redan temligen högt uppdrifne, och med hvarje år i värde stigande Glasbruk, och dessutom icke till erforderlig mängd inom landet producerad, ansetts böra få införas mot en tullafgift af 8 sk. LU. Bark, Ek-, upptagen i i83o års Tull-Taxa och Tull-Com. förslag, till en utförsel-tull af endast 12 sk. tunnan, men utgörande för de inom landet varande Läder-Garfverien ett nödigt ämne, som, i anseende till denna ringa utförsel-tull, lill sådan mängd utföres, alt Ekträden ofta förstöras för att åtkomma barken, utan att ändock tillgången deraf motsvarar landets eget behof, är i Utskottets förslag upptagen till en utförsel-tull af 24 sk. tunnan.
För alt veta huru långt det vore rådlig! att härutinnan gå, föreställer jag mig, att Regeringen måste ingå i en gissning huru långt Const.Utsk. vid en blifvande riksdag skulle gå med sina anmärknrr — en gissning, som vore svår nog. Men äfven om Regeringen skulle kunna lösa denna svårighet, så hemställer jag, om del är rätt att sätta Styrelsen i det bryderi, att nödgas nedsätta alla tullafgiflerna i taxan, derföre alt Ständerna tilltagit en nedsältningsmån på dem alla. Jag tror, alt Ständerna böra vara högst varsamma i sina förslag till Konungen och icke med flit öfverdrifva dem, emedan Styrelsen då en annan gång icke fäster det afseende på Ständernas önskningar, hvarpå de eljest kunna hafva anspråk, och om jag icke misstager mig, har den värde talaren sjelf afstyrkt flera önskningsmål, derföre att om Styrelsen underlåter att vid dem fästa afseende, så kan sådant göras till föremål för anmärkn:r inom Const.Utsk. Föröfrigt anhåller jag, att R. o. Ad. ville taga i betraktande, att genom antagande af mitt förslag undvikes icke allenast alla de 194 ändringar i tulltaxan, som Bevilln.Utsk. föreslagit, utan äfven ändringar i alla de 850 artiklnrne, som den gamla tulltaxan innehåller, enligt den åsigt, som jag var i tillfälle alt höra häromdagen göra sig gällande i Talmansconclaven, att såvida ingen inskränkning skedde, så stöde det hvar och en öppet att äfven göra anmärkn:r emot de artiklar, som icke finuas upptagne i Utsk:s tariff. Hr Lagerhjelm, Pehr: Under loppet af discussionen har Ståndet emot min önskan kommit in pä en öfverläggning 192 Den 11 Januari e. m. om de allmänna grundsatserna. De der allmänna grundsatserna äro i allmänhet ganska sväfvande, olika under olika perioder, olika för olika länder. Här hafva egentligen de olika theorierna blifvit af tvenne talare yrkade. Den ena af dem tiar egentligen sökt visa, att då Sverige för 10 år sedan öfvergick till ett liberalare tullsystem, så har det medfört en fördelaktig verkan.
Denna reservation är något lång, så all jag ej vill besvära R. o. Ad. med att begära dess uppläsande, men deraf befinnes, all Norrtelje stad redan år 1826 fått K. M:s nåd. löfte om allmänt understöd tili denna upp - a6o Den 22 Mars e. tn. rensning» så vidt möjligt vore, och borgarskapet har också redan något påkostat den saken. Ef ter de räkningar, sorn blifvit förde öfver arbetet, har staden redan lemnat öfver 2000 dagsverken, utom contanta penningar, och det nu till en del gjorda arbetet skulle vara alldeles förgäfves, 0111 icke ifråga var. bidrag af Staten blefve lemnadt, på det arbetet må kunna fullbordas. Det har varit föreskrifvel att staden borde bekosta en tredjedel af arbetet, och om nu 6000 r:dr lemnäs af Staten, blir stadens kostnad mycket olver en tredjedel; ty enl. hvad jag förut nämnt, har af densamma redan blifvit lemnade 2i65 dagsverken, oell koslnadsförslaget går till mera än 9000 r:dr. Således anhåller jag vördsamt, att, då här förekommer samma princip, som förut varit iakttagen vid dylika anslag, och då arbetet är börjadt samt man kunde säga att staden dervid alldeles förlitat sig på det slags löfte, som förut var gifvet, R. o. Ad. måtte finna skäl att anslå denna lilla summa af 6000 r:dr till upprensning af Norrtelje å. Gr. Anckarsvärd:
Ständer för omläggning af backiga eller eljest för kommunikationer mindre tjenliga delar af de allmänna iundsvägarne i Riket anslagit och till Eders Kongl. Maj:ls Nådig» disposition ställt en summa af 200,000 R:dr Banko, har uppmärksamheten äfven inom detta Län blifvit flistad å vigten af att, till rörelsens upphjelpande, förbättra de allmänna landsvagarne. För detta ändamål har vägen emellan Ljusdahls och Delsbo socknar öfver de så kallade Gryttjesbergen, hvilken med landet bredevid hafskusten sammanbinder nordvestra delen af Helsingland samt mycket begagnas af Hei jeådahlenS; och en del af Jemtlands innevånare, men genom många och svåra backar varit mycket besvärlig, blifvit under sistlidne Ar till en del omlagd med dertill af Delsbo, Ljusdähls, Jerfsö, Färila och Hogdahls socknars innevånare utföste bidrag, utgjorde i dagsverken, saint ett af Eders Kongl. Maj:t i Nåder be vi ljud t statsanslag af 6,000 R:dr Banko. Likaledes hafva vagarne öfver Röstebergen i Hanebo Socken och Bråbrickan uti Segersta socken blifvit till en del om - 16 lagde af nämde socknars innevånare, som, enligt Eders Kongl. Maj:ts Nådiga beslut, dertill åtnjuta ett stats-anslag af 3,000 R:dr Banko. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 BetänLanden, N:o f\n. N:o 422. Memorial, med en fortsättning af Förslaget till Reglementet för RrgsContoiret. (R:gs-A.) (Sjelfva Reglementet tryckes serskildt.) Da till R. H.
1 anledning så väl af desse anmärkningar, hvilkas vigt Utskottet icke kunnat annat än erkänna, som de flere upplysningar, hvilka, under den förnyade öfverläggningen rörande detta ämne, blifvit Utskottet meddelade, har Utskottet funnit sig böra tillstyrka en förändring i dess förra förslag, samt får i sådant afseende vördsammast hemställa, att införsel-tullen för Fat och Tallrickar af oäkta Sten eller Faijence må bestämmas till 2 sk. och för andra piecer af samma slags Porcellaine till 6 sk., på sätt i83o års Tull-Taxa innehåller. Redskap för Åkerbruket, Fisker ien , Fabrikerne och Han dtv erker ien efter serskildt tillstånd af Commerce-Collegium: Då, enligt den prin cip Utskottet redan antydt, alla förbud böra upphöra, men föreskriften här, att för införsel af Redskap skall erfordras Commerce-Collegii tillstånd, innefattar ett slags förbud, har Utskottet ansett lämpligt föreslå, att orden: efter serskildt tillstånd af Commerce-Collegium må utgå. Rentungor: I anledning af Herr af Billberghs anmärkning, att äfven Renstek eller Renkött torde vara en icke omöjlig import, får Utskottet vördsamt föreslå, att vid denna rubrik må tilläggas orden: Renstek eller Renkött. Salpeter: Som den vid Artikeln Chiiisk Salpeter eller Salpeter-syradt Natron lemnade föreskrift, att införseln deraf skall ske för Skedvatten-Fabrikernes behof och efter tillstånd af Commerce-Collegium, äfven innefattar en till förbud gränsande restrietion, har Utskottet ansett detta stadgande böra ur Taxan utgå; men för att likväl ej alltför mycket lätta införseln af denna vara, sorn äfven inom landet kan produceras, och dessutom, enligt hvad Utskottet tror sig känna, icke är alldeles nödvändig för fabricerande af Skedvatten, får Utskottet tillstyrka, att införseltullen för Chiiisk Salpeter måtte bestämmas till lika procent af värdet, sorn för de öfrige Salpeter-sorterne, och således utsättas till 2 R;dr L:U:.det.