Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skåne åtnjutit en betydande förminskning af bördor, dels genom upphäfvande af 1000 mans Vargering, och dels jemförelsevis mot Rikets öfrige Provincer, derigenom att Indelte Räntorne till Cavalleri-Befälet, endast utgå efter Carl XI:s Markegång och utan förvandling, var fråga om Provincen i massa, och icke om någon serskildt Glass af Rotehållare eller Rusthållare, hvilket jag i anledning af Friherre Staels Yttrande, härmedelst till rättelse får äran anföra. Friherre TVirsén, Gustaf Fredric: I anledning af hvad Herr Friherre Stael von Holstein nyss anfört, torde det tillåtas mig få upplysa följande: Hufvudgrunden för verkställigheten af Skånska Roteringen var visserligen, på sätt Herr Friherre Stael rigtigt anmärkt, genom Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition i Martil Månad År i8i3 redan bestämd: Också finnes Instructionen för Comitterade derifrån ingalunda afvika. Hvad nu detta ämne angår, så enär Friherre Stael anser Vederbörande icke hafva fått tillgodonjuta det somPropositionen utfäster till vilkor för Permanancen, har jag ingenting deremot, att Riksens Ständers Utskott sättes i tillfälle noga undersöka det rätta förhållandet och derom lemna besked; på det, att all tvetydighet härutinnan må undanrödjas; och på denna grund vill jag frångå mitt förra Utlåtande, att ämnet icke ens borde Den ig Januarii. 75 kunna utgöra föremal för den Discussion härstädes. Hvad nu åter angar undersökningarne i afseende på extra Roterings-jemkningen, till grund för Permanencen, så är det ju allenast kändt, att den af Kongl. Maj:t i Nåder tillförordnade Roterings-Commissionen utgjordes, icke blott af Embetsman, utan ock af åtskillige Provincers Possessionater samt Ledamöter, äfven af Allmogen, hvilka Ifäradsvis ombyttes, på det localkännedomen dess mindre måtte saknas.
Om i^rdel af ett hemman afsöndras åt 6 personer, — hvilken oreda skall ej deraf uppkomma! 6 är mera än i : om T\,:del afsöndras utan att dela denna T’ö:deI i 6 delar, d. v. s. i ytgtdelar, så tyckes mig att i denna bestämmelse ligger en sådan otydlighet, som ej passar för en lag. Här fordras i min tanke ett tillägg. När man säger: åt en eller flera, så borde dervid tilläggas: dock hvarje del bestämd för hvarje köpare. Det är härom jag vågar erinra, innan propos. framslälles, ifall någon delar min åsigt. Hr Rå fel t, Anton: Jag vill fästa Frih. Ridderstolpes uppmärksamhet derpå, alt hvarje lägenhet, som enligt i §:n får ifrån ett hemman afsöndras, tillätes icke lill området vara mindre, än ätt der kan utsättas en tunna potates och födas en ko. Således måste hvarje del vara så stor sorn i 4 §:n sägs. Hr von Rosen: Jag får blott fasta Frih. Ridderstolpes uppmärksamhet derpå alt jordafsöndring ej behöfver medföra besutlenhet och således ej heller någon viss del af hemmanet behöfver komma i fråga; ty då fråga om besutlenhet lippstår, kan det hända att jag ej får afsöndra jord, som jag möjligtvis kunde få stycka. Jag känner hemman, som hafva sådana inägor, att deras innehafvare äro besuttne på mindre än yff:del. Nu behöfver jag icke vara besutten för alt köpa ett hemman eller dertill använda de penningar jag äger; det är således en contradiction att bestämma en term förköp oell jag önskade derför få dessa ord uteslutna, för att sedan närmare, vid 4 '§:■>, bestämma vidden och beskaffenheten af jorden. Det finnes hemman, som äga 200 å 3oo geometriska tunnland jord, andra som ej hafva mer än 3o; jag hemställer om det är skäl att under sådana förhållanden Utsätta ett bestämdt gemensamt bråk för jordafsöndring.
Lön och 4 Daler Kopparmynt till underhåll af Släpkläder. Utaf StatsVeiket erhåller BeklädnadsDirectionen de, enligt ofvan åberopade Nådiga BeklädnadsFörfattning, deri bestämda SlitningsPenningar, som för nyssnämnde 474 N:r i Nerike, uppgå årligen till omkring 54o R:dr, hvilkas otillräcklighet är mer än synbar, då en SoldatMundering, jemlikt förlidet års MarkegångsTaxa, uppgår i värde till 56 R:dr 4 sk. Banco, och Manskapet, för att vara complett samt någorlunda snyggt och behållet beklädt, ovilkorligen måste hvart 3:dje, minst hvart 4;de år undfå ny Beklädnad. Enär nu en SoldatMunderings hela värde således är bestämdt till 56 R:dr 4 sk* Banco, till hvilkens underhållande Soldaten endast äger i BeklädnadsAnslag dess andel i SlitningsPenningarne, circa r R:dr 7 sk. årligen, och 4 Daler Kopparmynt, oförvandlade af Roten, följer, att om ny Beklädnad endast livart 4;de år anskaffas, måste Soldaten hvarje år tillsläppa af sin Lön 13 R:dr 20 sk. 8 r:st. Banco. Den 5 Januarii. 251 Om nu Soldatens Lön i Penninge-värde uträknas, äfven efter samma års, ehuru höga Markegång, nemligen: la Tunnor Råg å 9 R:dr 16 sk, 18: 32: -t 1 Vinterlass Hö ,12: — —, 2 Tjog Halm å 1 R:dr 32 sk 3: 16: — Dess Contanta Lön 25 Daler Kopparmynt . 2: 37: 4.
Man jemföre t. ex. de förbrytelser, som omnämnas i 12 Kap. 4 §, med dem, som afhandlas i 22 Kap. 3 §. Både det inre förderfvet och den yttre faran torde befinnas i de vanligaste fäll vida större med hänsigt till de sednare, ån till de förra; och ändock åro dessa hårdare bedömda. Äf sådan anledning och då jag i allmänhet anser lika ovisligt som okristligt, att, utom i yttersta nödfall, beröfva den brottslige utsigten att kunna äfven inför menniskor återupprättas, föreslår jag att förevarande §, sådan den i det Kongl. Förslaget år formulerad, må antagas, dock med den förändring att emellan orden “för alltid" och “förlustig'' i första punkten må införas orden “eller på viss tid“, hvarigenom §:n skulle erhålla följande lydelse: Den, sorn till straff efter 1, ' 2, 4, 7, 9, 11, 12, 13, 14 eller 16 fålles, vare ock dömd medborgerligt förtroende för alltid eiler på viss tid förlustig. Pröfvas någon skyldig till straffarbete efter 18 §, då skall han tillika dömas till förlust af medborgerligt förtroende pä viss tid. 13 Kap. 6 §■ Den förändring, jag påyrkat i 12 Kap. 21 §, påyrkar jag äfven hår. Skålen åro till större delen desamma. Jag tillåter mig dock tillägga ett nytt. Så farliga och afskyvårda alla menedsbrott ån må anses, finnes dock en hel grupp, sorn i allmänhet år det i vida mindre grad, ån en annan. Ty hvarken år det för rätts tillståndet'så farligt, ej heller bevisar det en så hög grad af inre förderf och elakhet, öm ett vittne, för att ej komma en arm syndare på fall, fördöljer en fållande omständighet, sorn om vittnet af hat och hämnd uppdiktar en sådan. Månne ej vid bedömandet af dylika fall latitud i straffpåföljden skulle befordra rättvisan? •;; '••• ■ ■ •; : Bilt. till R. St.
Om den värde ledamoten genomläst och betänkt detsamma något närmare, så borde lian hafva funnit, att ät de olika kamrarne äro uppdragne olika funclioner, och derpå hvilar också den tankan, att kamrarnes ledamöter äfven böra vara till antal olika. Den nedre kammaren skall uttrycka de materiella, d. v. s. äfven loealitetsintressena. Den måste vara mångtalig, för att frän ett vidsträckt rikes alla kanter äga full sakkännedom om förhållandena och kunna framställa orternas mångfaldigt olika behof och önskningar. Den öfre kammarens bestämmelse är deremot företrädesvis, alt bevaka de intressen, som röra samhället i dess helhet, och dertill fordras alldeles icke någon stor mängd, men väl ett urval af det mest upplysta och värdigaste nationen har att erbjuda; hvaraf naturligen följer, att denna kammare både kan och bör vara ringare lill antalet, utan att derföre förlora i anseende. Hr von Hartmansdorff, som till antal och ursprung önskar Dun 12 Mars f m. 195 hamrarne så lika, har deremot, genom personliga qvalificationer af högre rang och större förmögenhet velat lemna den öfre kammarens representanter ett bestämdt företräde i dessa hänseenden framför den nedres, men hans förslag har det felet, att alldeles icke realisera denna mening. Visserligen hafva der vissa qvalificationer blifvit bestämda för den äldre kammaren, såsom t. ex. att bland embetsmännen ingen får finnas under öfverslelientenants rang; men det är dock icke förbjudet, att till den yngre kammaren ju får väljas generaler, presidenter o. s. v. och derföre icke eller sagdt, att den äldre kammarens ledamöter alltid skulle kunna föra ett så förnämt språk mot den yngres, som den. värde talaren nyss yttrat. Såsom ett bevis på nödvändigheten att hvarje underafdelning af Stånden inom kamrarne skola äga att särskildt tillsätta egna representanter, har den värde ledamoten anfört det förhållande i Norrige, att vid stortingen derstädes endast en gång funnits en representant för flottan.
Helsen, vid min lyras slag, Dem, som med hvarandra Hand i hand, från denna dag, Genom lifvet vandra: Ynglingen, hvars tro är värd Flickans tro i döden Önsken dem en lycklig färd Genom lifvets öden! Han, i nyttans tunga spår Sträfvande och trägen, Skall gå fram, der mödan sår Tistlar öfver vägen, Bära lugn, vid andras väl, Sina pligters börda Och med samma lugna själ Verldens otack skörda. Hon, i Gratiens lätta gång, Skall vid sidan sväfva Och med lek och dans och sång Alla sorger häfva, Göra vägen lätt och kort, Och så ofta stanna För att torka svetten bort Från den tröttes panna. Han skall, på en vådlig höjd Ställd i ryktets dager, Ofta böta hjertats fröjd Åt sitt snilles lager, Vaka för ett namn, att se’n Afundas och äras Och, lik midnattslampans sken, Lysa och förtäras. Hon i huslighetens krets Skall sig ärad tycka Med sin Makes lof tillfreds, Lycklig af hans lycka. Nöjd och treflig på sin plats, Skall hon ej förtryta, Om hans tjäll i ett palats Aldrig sig skall byta. Han skall vara, hvart det bär, Billig, men ej blödig, Anse, då han Rätt begär, Nåden öfverflödig. Han skall äga kraft och mod Att för sanning strida, Hellre våga gods och blod, Än förtrycket lida. Hon skall vara from och huld Och, med blödigt sinne, Plåna orättvisans skuld Evigt ur sitt minne. När ej agget henne spar, När betrycket sårar, Skall hon äga till försvar Tålamod — och tårar. Han skall, skyddande och stark, Leda jemt sin kära, Henne på en ojemn mark Uti famnen bära, Aldrig bli för vis och lärd Och, af litet joller, Litet prål och litet flärd, Göra protokoller. Hon, på gamla verldens sätt, Skall hans drägt bereda, Laga till hans bästa rätt Och hans hvila freda. Liksom rankan kring sitt stöd Trygg och trogen lindas, Skall hon uti lust och nöd Vid hans hjerta bindas. Så skall Makars trohet bli Fast och ljuf till döden, Deras färd ett lustparti
Beträffande de fördelar, som i öfrigt der-' med skola kunna vinnas, om efter behofvet afpassade tillgångar, lemnådes åt Länens lokalförvaltningar, till befrämjande af fleffaldigå nyttiga föremål, på sätt Herr Ehrenborg föreslagit, har han enligt min tanka så grundeligen visat demj att jag äfven i detta afseende är fullkomligt af hans tahkä och får etw dast tillägga att, enligt den uppmärksamhet Kongl Maj:t och Rikets Ständer fästat på ett för Riket äfvenledes ganska vigtigt ämne,nemligen befrämjande af veterinair-anstalterne i Riket, beredandet äf sådana i Provincerhå och antagandet af skickliga Djurläkare uti de Län, hvarest de ännu saknasj äfven torde böra tillhöra nämnde locålförvaltnihgar att besörja, i händelse något öfverskott skulle blifva, sedäd hiifvudändamålét vöre Vildhet; Bil. till Ridd. o. Ad, Pr. I Baad. 29 45® J Den 17 Februarii: N:o 9. Herr Reutersvärd, JVr Adamt Hos Herr Grefven och LandtMarskalken samt Höglofl. Ridderskapet och Adeln anhåller jag vördsammeligen om en stunds uppmärk* samhet, då jag nu dristar mig göra några anmärkningar vid Herr af Ekenstams memorial, rörande fångars användande till boxering af fartyg, eller fartygs fortskaffande med användande af trampning genom ett enkelt machineri, till hvars förfärdigande Herr af Ekenstam begärt förskott. Jag förmodar att denna mekanik är densamma som Assessoren Juringius här i Staden, redan uppfunnit, och med framgång försökt, den han kallar rörlig vändningsplan, på hvilken menniskors eller kreaturs krafter kunna användas vid allahanda machinerier och äfven ii 11 fartygs fortskaffande. Under förleden sommar var jag flere gånJ »er i tillfälle att få se denna, troligen blifvanJ de nyttiga inrättning, och äfven huru bemälte Assesor på det enklaste sätt man kan tänka sig, lät 2:ne karlar trampa fram en 8 årig slanga.
Vid 13:de punkten: Af Herr Fåhreeus, O. I.: »Emot Utskottets med en rösts öfvervigt fattade beslut, att tillstyrka beviljandet af 100,000 R:dr såsom lån till en sluss-anläggning vid Dejeforss och Forsshaga, reserverar jag mig hufvudsakligen på den grund, att då ett .särskildt embetsverk finnes för behandling af frågor om allmänna vägoch vattenbyggnader, jag anser Rikets Ständer icke utan de mest framstående skäl, och minst då fråga är om betydligare understödsbelopp, böra omedelbart anvisa medel för dylika arbeten, hvilkas verkställbarhet, kostnad och relativa nytta nämnde embetsverk icke kommit i tillfälle att utreda, uti den jemförande öfversigt af ifrågakomna allmänna arbeten, som Rikets Ständer till upplysning och pröfning meddelas. Något skäl till undantag synes mig icke förekomma i afseende på ifrågavarande, på ett 20-årigt arbetsförslag grundade motioner. Icke heller kan jag gilla, att, då ett anslag utan återbetalningsskyldighet är begärdt, man beviljar ett lån, sorn icke är begärdt, emedan, i händelse, såsom icke kan vara otroligt, interessenterne i företaget icke finna sin räkning vid att begagna lånet, en motsvarande tillgång till fyllande af möjligen angelägnare behof, för tillfället blifvit undandragen.» Häri instämde Herrar Bildt, D. G. och Liljehöök, C. B., Hofpredikanten Wensioe samt Riksdags-fullmäktige Matts Pehrsson från Stockholms, Lars Rasmusson från Götheborgs och Bohus, Henrik Andersson från Orebro och Nils Svensson från Elekinge län. Vid 30:de punkten: Af Friherre Cederström, R. STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOH. BECKMAN, 1854. Stats-Utskotlels Utlåtande, N:o 159. 1 I:o 159. Ank. till Exp.-Ulsk. den 3 Juni issi, kl. S e. m.
Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens: Om förbud emot införsel af, eller tull å, utländsk Tvål, "CJ11 och Ost. LagUtskottets : Om ändring af 17 Cap. HandelsBalken; om stadganden, hvarigenom må förek ommas, att personer, som uppnått myndighets-ålder, men ändock blifvit under förmyndare stälde, under detta omyndighets-tillstånd ådraga sig gäld; om ändring af 3 §.21 Cap. RättegångsBalken; angående strafflag emot Negerhandel och delaktighet deruti; samt om ändring af 2. och 3. §§. i 14 Cap. MissgerningsBalken. Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens : Om ändring i Kongl. Förordningen deri ig Dec. 1827, angående grunderne och vilkoren för Hemmansklyfning; samt afsöndring af jord eller andra lägenheter från Hemman; i anledning af gjorde anmärkningar vid SkiftesStadgan. Den 22 Ju n i i e. tn. 229 Allmänna Besvärsoch EkonomiUlshotlets : Rörande Forväsendet samt Skjutsanstalterne; om tillägg i föreskrifterne rörande afvittringsverket inom Luleå Lappmark. ExpeclitionsUt skottets: Angående gjord ansökning, om Beviljande af frihets-år från Tiondes erläggande af Lowers Alun verk; om utgifvande af en fortsättning utaf Lagsamlingen. 3:o Bifall till nedannämnde Utskotts Utlåtanden, nemligen: ConstitutionsUtskottets : Om ändringar och tillägg i JustitiaeOmhudsmannens Xnstruction. StatsUtskottets: Angående utbetalning af aflöningen till tjenstgörande vid RiksStånden och Utskotten ; om anslag af medel till kostnaderne vid Högtsalig Hennes Kongl. Höghet, Prinssessan Sophia Albertinas begrafning. Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUIskottens:
Ty aldrig kunde det bli parti mellan rike nämndemans Johan och Granatens Lena — aldrig i lifvet. » Att en stackare skall ha en sådan sorg af sina barn, » suckade den gamla. » Och jag som så har förmanat och varnat och bedt dem hafva Gud för ögonen. Och jag är så rädd, så rädd för att fråga Lena. Hon skall nog säga mig sanningen, men det är för den jag är så rädd, så rädd. » Ljudet af hastiga stampande steg hördes i förstugan. Lena ryckte upp dörren och trädde in. Ett par hårtestar i pannen glittrade af rimfrost, men hon såg röd och varm ut. » Hur är det fatt, käraste mor? » Hon talade fort och andfådd. » Hvarför gick ni så snart i går, och hvarför kom ni inte ner i middags för att doppa i grytan, som nämndeman bad er? » » Kära barn, hur är det fatt med dig själf? » Gumman brast i gråt. » Hur är det fatt med dig och. D e » Mitt första » — den åt tuserjden ger skydd i kalla dagar, en god egid i vintertid — en skänk från skog och hagar. » Med mej? Med Johan? Ah, vi har det så bra, som vi nån ' sin kan önska oss. » » Jag menar, hur har ni det emellan er? » Lena såg så munter ut, att det skar i moderns bjärta. Var det möjligt, att hennes barn, som hon haft så nära under sina ögon, kunnat bli ej blott lättsinnig, utan förhärdad? Lena slog upp dörren och Johan trädde in. » Mor vill veta, hur vi ha det mellan oss, » sade hon och lade armen om hans hals. » Joo, vi ha ' det så, att om inte moster har nån ' ting emofet, så tar vi ut lysning till våren, och jag öfvertar Grindberga. » » Herre Gnd, barn, ni ä rakt från vettet! Hur kan ni tro, att nämndeman skulle gå in på det? Med Granatens Lena! Nej. nej barn;; tn är det inte för sent att slå bort sä ' na griller! Det är omöjligt, rakt omöjligt. » Johan satle sig på träsoffan bredvid gumman. » Det är inte omöjligt, det är afgjordt, » sade han.
Slutligen och till minskande i någon mån af den stora statsskuld, i hvilken Riket eljest måsle invecklas, om, endast med allmänna anslag, alla landets jern stainbanor skola behostas, har det ock förefallit mig väl värdi alt betänkas, om ej för sakens bättre framgång vore af synnerlig vigt, alt jemväl för enskilde intresserade personer, i och utom hufvudsladen, tillfällen bereddes, alt, äfven med egen bekostnad, derest vissa stambane-delar af dem ansåges vara af en framför andra öfvervägande både allmän och enskild nytta, patriotiskt och — hvarför icke? — äfven till egen fördel, kunna lå bidraga vid utförandet af sådana delar i det blifvande jernvägs-systemet, på sätt, och med de vilkor, som 2:dra momentet af Rikets Ständers oftanämnda underdåniga skrifvelse till Kongl. Majit den 18 November 18S4 innehåller, nemligen: «De med stambanors anläggande förenade kostnader bestridas i allmänhet af Bih. lill R. St. Prol. 1856 & 1857. 4 Sami. 1 A/d. 29 Haft. - 5 (Omtryckt.) 54 Bil. lill Slals-Ulskollels Utlåtande JM 62. »Slaten; dock må vissa delar af sådana jernbanor på enskild bekostnad utföras, »emot rättighet för Slaten, alt de sålunda anlagda ban-delarne, efter deras fullbor»dande, inlösa i den ordning och på det sätt, som för hvarje särskildt fall, före an»läggningens företagande, blifvit stadgadt.» Af Kontrakts-prosten Holmberg: Emot 2:dra punkten samt 3:dje punktens l:sta, 2:dra och 6:te momenter. »Emot Utskottets tillstyrkan, att Rikets Ständer redan vid denna Riksdag skulle godkänna, antaga och fastställa ett visst system för Statens jernvägsbvggnader måste äfven jag anmäla min vördsamma reservation, hufvudsakligen på samma grunder, som af Herr Professor Carlson och Herr Prosten Schram blifvit anförda.
slumrar, dröm att vinden bär dig på sina mjuka armar ker dina kinder, och när du vaknar, sakna icke drömmen, utan låt lifvets fulla verklighet gifva dig tusenfallt igen! MARGIT. och lägger dig på rosenbäddar, dröm att stinn an sme Kom, rädda mig, jag föres bort af vågen! BENGT. Bengt, min riddare, jag hör din röst i fjerran! stranden och sjunger nu vid dina fötter en hyllningssång, en jubelsång. MARGIT vaknar. Ej vågen för dig bort; han har lagt dig ner på mig stanna der, låt mig somna in igen som ditt barn, ditt enda älskade barn! Bengt! Hvar är jag? I dina armar? O, låt let kommer dig att frysa! En hård bädd för min sköna ros; det kalla ståMARGIT. O, det är så varmt, det bränner ju! BENGT. Det är mitt hjerta, som har glödgat det! (Vill sätta henne ner). MARGIT. Nej! Håll mig qvar! Eller jag sjunker! BENGT. der utanför dörren och väntar. Då tar jag upp dig! Vakna, Margit! Lifvet står MARGIT. mer här inne! Aldrig! Du går ifrån mig!. Nej, jag följer dig. Aldrig BENGT. hoppa vi öfver, men ditt löfte Murarne kunna vi rifva ner, Margit; grafvarne MARGIT. den man har lagt på mig under sömnen! BENGT. Det bryter jag. Det bryter jag som en boja, Bryter du så lätt löften? MARGIT. bryter ett mindre för att hålla ett större. Inga moln för solen, intet regn i blommen! Jag Och hvilket? MARGIT. Att älska dig. BENGT. I nöd och lust? MARGIT. Vi skola aldrig komma i nöd. BENGT. ödet måtte icke stå och lyss! Himlen måtte icke höra dig, det afundsamma Älskar du mig i nöd, Margit, i nöd och sorg? MARGIT. dagar! I nöd och sorg och alltid i alla mina lefnadsBENGT. terska, ty du är löst från ditt löfte; det fins inga klostermurar mer i Svealanden. Jag löser dig för att binda dig! MARGIT. Så hör då! Jag tager dig icke som löftesbry
Man skulle således nödgas att anlägga en Hofrätt i Dalarne, Jemtland o. s. v. eller en i hvarje af dessa provinser, om innevånarne der skulle få tillfälle att personligen inställa sig för att träffa sina Domare och få de vitlnen afbörda, som han åberopar. Nyttan deraf vill jag hvarken erkänna. Sanningen är att under den tid af 3 år, som jag tjenstgjort i Hofrätten, påminner jag mig knapt något fall att de rättsökande hafva infunnit sig hos mig för att samtala i ämnet. Det är genom handlingar och sakförandens framställningar, som Domaren inhämtar kännedom om den sak, hvari han skall döma, icke af partens underhand och utom prot. meddelade uplysningar. Hvad angår att Högsta Domstolen blifvit rekryterad med ledamöter från Christia) stids Hofrätt, så torde jag få göra den anmärkn., att desse män sannolikt icke blifvit upfostrade i Christianstads Hofrätt. Den är icke tillräckligt gammal för det ändamålet. Desse män hafva gjort sina studier eller tillbragt läroåren vid en belt annan domstol och det år just fråga om huruvida dessa små Hofrätter blefvo tjenliga upfostringsanstalter för unga jurister, hvilken kommer mig att tveka om lämpligheten af dessa domstolar. Jag vill icke, på säll jag redan har nämnt, uptaga R. o. Ad:s lid med en fråga, som redan är afgjord, utan anhåller nu endast om Hr Frih. o. Landlm:s propos. lill bifall å Utsk:s utlät. Hr von Hartmansdorff: Jag anhåller blott att få instämma i Hr Lefréns yrkande, att denna punkt icke måtte af R. o. Ad. godkännas, utan endast läggas till handlingarne, sedan R. o. Ad. förnummit alt den redan är af de öfriga Stånden bifallen. Då nu H. Ex. llr Frih. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölle ifrågavande punkt af Utsk:s betänk, ropades starka ja, blandade med nej, hvarefter H. Ex. förklarade det han troll sig finna att ja varit öfvervägande.
Nummer-lotteriets upplösning, till Riksgälds-kontoret öfverlemnade brudgåfvo-fond, hvilken då utgjorde 27,802 R:dr 18 sk. 7 r:st. och hvaraf under åren 1842—1853 brudgåfvovinster blifvit utbetalda med tillsammans 7133 R:dr 16 sk., har, genom 7 st., derefter i stadgad ordning utlemnade dylika vinster å 33 R:dr 16 sk. hvardera, ytterligare minskats, och utgör således för närvarande ett återstående belopp af 20,435 R:dr 34 sk. 7 r:st. Enligt ilihsgälds-konlorels Berättelse 1836. 0 Enligt Kongl. Älaj:ts och Rikets Stiinders härom meddelade beslut, hafva, utaf de till Kongl. Stats-kontoret frän Landtränterierne och Öfverståthållare-em helets kansli levererade äldre depositions-medel följande belopp, under det i Reglementets 15 § stadgade vilkor: alt hvad för beviljade restitutioner utaf sådana medel kan erfordras, hör Kongl. Stats-kontoret tillhandahållas, blifvit til! Riksgäldskontoret aflemnade, under år 1854 \ 2. ellet tillsammans R:dr ff,077: 45. 7. Och som de af Riksgälds-kontoret under den föregångna tiden emottagna enahanda medel utgjorde R:dr 75,824:43.11. samt någon utbetalning deraf icke ifrågakommit, så uppgår för närvarande sammanräknade beloppet af dessa, under ofvannämnde vilkor, till Riksgälds-kontoret öfverlemnade och bland dess skulder inom linien i räkenskaperna uppdebiterade medel till R:dr 83,902: 41. 6. I)ä fullmäktiges berättelse till Rikets sednast församlade Ständer afgafs, utgjorde behållningen af de för undsättningar vid missvexter eller felslagna skördar anvisade och till Riksgälds-kontoret aflemnade medel Utaf denna behållning har likväl, enligt Reglementets 17 och 192 för bestridande af de under sistförflutno