Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att jag dock äfven kan stå på egna ben hoppas jag snart få visa Er medelst silhuetter till några andra, äfven efter muntliga berättelser upptecknade, sagor af samma art som Pingsoen. Jag kan emellertid ej fortsätta klippningen förr än dagarne bli längre och klarare, ty min säng står temligen långt från fönstret. – Som Ni vet är jag lam i ena knät och måste ligga till sängs min mesta tid. Ni får icke misstycka att jag – hänvisad till min penna och sax – ställer sakernas ekonomiska del något i förgrunden. Inneslutande mig i herr Redaktörens fortfarande bevågenhet förblifver jag Eder ödmjukaste tjenare och Folktidningens upprigtige vän ”I det tysta. När en skär genom djupa pröfningar renad själ sprängt förgänglighetens hylsa och höjt vingen mot en verld, der ej qval och tårar finnas, täljer någon gång en skald i milda toner den förlossades lefnadssaga. Vid grefvinnan Hedvig Amalia Snoilskys graf borde de milda ljufva tonerna ljuda. Der borde en känd, en frejdad skald sjunga såsom aldrig förr. Ej i jubel utan som den biltoge pilgrimmen sjöng vid den heliga grafven, dit han vandrat för att försona sina synder. Den enklaste minnesruna må väl ej vara ogrannlaga att här ej dess mindre rista. Den täljer hur ett ungt och så vidt menniskor kunna döma lyckligt par emottaga välönskningar och välsignelser, hur framtiden log i dubbelt hänseende för honom som skald och embetsman; hur man trodde att hennes blida, ideala väsen skulle gjuta hjerta och svärmeri i hans kristallklara dikt. Den täljer vidare, minnesrunan, att den blå himlen på en gång blef mer än höstligt dyster. Att han öfvergaf henne, utan ett ord till afsked. Med hvem? Med en hennes närmaste, som – utan att låta henne ana något – dagen förut gifvit henne sin Iskariotkyss. Ett rop af djup indignation höjdes öfver hela landet. Endast den förorättade teg. Hvad stort sker, sker tyst; den stora, den verkliga, sorgen talar ej, fäller ej tårar som synas, men den griper mäktigt in i ens innersta väsen.
Uldr. d. si5 Junii i 818. 701 gar, i ämriet rneddelta förhyade Utlåtande endast borde läggas till handlingarne. S. D. Vid förnyad fötedtagning af Allmaniia Besvärsoch Ekonomi-Utskottets under den 19 i denria måriad äfgifné och sistiidne Blenidag få bordet lagde Betänkande, i anledning af Väckt fråga om eh ny allmän vägdelnirig samt utvidgad rättighet till grushämtning, blef samm» Betänkande af Bonde-Ståndet giliadh S. D. Uti meddelt och nu uppläét PrötokollsUtdrag för den 30 i förutgårigne månad förmäler sig ValloA. Borgare-Ståndet hafva, vid föredragning af Lag-Utskottets den 14 * samrnä månad meddélte Memorial i anledning af da inom. det Vällofh Ståndet gjorde arijrtiärknirigar vid Utskottets förut äflåtne Betänkande, rörande det af Kongl. Majrt till Riksens Ständers pröfning och afgörande öfVerlemnade förslag lill ändringar etti 7 Cap. Bättegångs-Balken bifallit, hvad Utskottets första Betänkande innehåller, men dervid ansett stadgahdet, ätt inteckning ej må beviljas i hus, arinan byggnad och vatnverk, hvarmed standig rätt till grunden icke är förenad, kunna vid Domstolarne gifva anledning till olika tillämpning, och'derföre beslutit Vördsamt och vänligen inbjuda sine respektive Med-Ständer att till iakttagande vid författandet af underdåniga Skrifvelsen till Kongl. Maj:t i detta ämne, antaga den af Lag-Utskottet i dess sednare Utlåtande gifne förklaring, att förrnämnde stadgande icke har afseende på sådane hus, byggnader eller vatnverk, som äro uppförde å Städernes grund eller så kallade ofrie Tomter, helst förhållandet med desamma är sådant, att da alltid äro från 7o2 JProt.
Bancoverket. 1 1 98 Efter någon stunds ytterligare discussion, samt med gillande af hvad Herr Expeditions-Secreteraren af Zellen föreslagit, beslöto Herrar Revisorerne, att Herr Prosten Sandbergs förenämnde anförande, jemte hvad deröfver blifvit yttradt, skulle uti dagens Protocoll införas och elt utdrag deraf tryckas oclx såsom bilaga åtfölja Revisions-Berättelsen. Emot detta beslut reserverade sig Herr Baron och Ordföranden, Herr Öfversten af Forssell, Herr Capitenen Stjerngranat, Herr Prosten Beilin, Herr Prosten Billingdahl, Herr Prosten Klintberg och Häradshöfdingen Fristedt. Herr Biskopen Agardh anförde: ”Jag får reservera mig emot Herrar Revisorers beslut att låta trycka, och såsom bihang låta deras Berättelse åtfölja Herr Prosten Sandbergs anförande, angående förvaltningen af Tumba. Jag finnér denna tryckning olämplig dels derför, alt tryckningen af enskilde anföranden och deras åtföljande med Berättelsen är en nyhet, hvilken, i fall den kommer att fortsättas, skall göra de dryga Revisionskostnaderne och liandlingarne ännu drygare, och framdeles genom denna nya utgift kasta pä Revisionen sjelf förebråelse för misshushållning. Jag finner beslutet om en sådan tryckning inconsequent, då Revisionen vid samma tid, som den besluter tryckningen af enskildta anföranden, har afgjort att icke ens reservationer få tryckas och dess berättelse bifogas; b varigenom en rättighet minoriteten betages, som densamma öfverallt annars åtnjuter, och hvarigenom den tvingas att inför allmänheten, i så vigtiga frågor, som de hvilka Revisionen handlägger, dela ansvarigheten för beslut, hvaruti den ej deltagit; Jag finner denna tryckning icke bereda något fördelaktigt omdöme för Revisionen sjelf, som förbisett de anmärkningar Prosten Sandberg framställt, och i stället för att granska dem eller öfverlemna dem till näslblifvande Revisorer, utkastar dem handlöst bland Allmänheten.
Att bestämma jernet såsom räntepersedel anser jag mindre lämpligt, emedan denna vara är underkastad förändringar af konjunkturen, och då fråga är om att stadga räntor af jordegendom, synas de ej heller böra utsättas uti något annat, än hvad jorden afkastar. Då räntorna icke skulle komma att levereras in natura, utan de bestämda persedlarne blott läggas till grund för räntornas evalvation, bör det ock vara tillfyllest att utsätta sådane persedlar, som uttrycka det allmänna värdet å jordbrukets hufvudsakligaste alster. Man har klandrat, att comitéen föreslagit att upplåta skattemannarätt åt kronohemmans åboer, utan lösen, enär en sådan åtgärd skulle innebära ett efterskänkande af Statens rätt till fördel för den skattskyldige. När StalsUtsk. inkommer med sitt beliink. i ämnet, blir rätta tidpunkten inne att vidlyftigare redogöra för motiverne till comitéens förslag i detta hänseende. Nu vill jag endast fästa Ståndets uppmärksamhet derpå, att den skänk, man sagt skulle göras, egentligen redan långt för detta är gjord, eller då kronohemmans åboer försäkrades om orubbad besittningsrätt för sig och efterkommande. Hvad som nu är i fråga att afstå, vore således blott en nominel äganderätt, hvaraf kronan icke drager annan fördel, än rättighet till skattelösen, som vanligen icke inbringat Staten större årlig inkomst än 5 å 6000 r:dr. Det är denna inkomst, som man ifrågasatt att Staten skulle afstå; men comiterade hafva likväl icke ansett detta såsom en ren uppoffring å Statens sida, eller en skänk på de öfriga skattdragandes bekostnad, utan deremot sökt ådagalägga att om, genom en sådan åtgärd som den föreslagne, de nuvar. kronohemmansåboerne på engång förvandlades lill skatteägare ; så skulle Staten derefter få åtskilliga nu saknade inkomster, som, enligt comiterades åsigt, fullt ut uppvägde den uppoffring Staten gjorde genom afstående af rättighet till skattelösen. Det återstår således att pröfva, huruvida dessa comiterades beräkningar äro riktige och att visa motsatsen, om det stöd som deraf hemtats skall förfalla. Dessutom hafva comiterade fastat uppmärksamheten derpå, att äfven om
Palmstjerna, Carl Otto, gjord begäran. Uplästes till justering och godkändes Exp.Utsk:s under N:o 4 afgifna förslag till und. skrifvelse frän R. St:r lill K. M., ang:de medels anvisande till fortsättning af fästningsbyggnaden vid Cai Isborg innevar. år. Föredrogs ånyo Statslltskis d. 30 sistl. Dec. f. m. och d. 4 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 10, i anledn. af K. M:s Nådiga propos., ang:de åtgärder för upförande af en byggnad emellan Carl XIII:s torg och Operahuset i Stockholm. Ilr Sandströmer, And. Petter: Som R. o. Ad. nyss af Hr Frih. o. Landlm:s tillkännagifvande inhemtat, är detta ärende redan afgjordt; men då jag förmodar att R. o. Ad. i alla fall vill fatta sitt beslut i öfverensstämmelse med hvad som kan finnas vara det rätta, så anhåller jag att få framställa de anmärkmr hvartill jag tror Utsk.-s afgifna betänk, föranleder. Utsk. börjar med den erinran, att de tillgångar som beräknats för det ifrågavar. byggnadsföretaget, sannolikt skulle blifva otillräcklige; emedlertid ådagalägger den utredning af ställningen, som i Konungens propos. innefattas, att de tillgångar som för ändamålet afsetts, blefvo tillräcklige för arbetets utförande, när detta anordnades efter inflytande tillgångar. Utsk. anför vidare att Gen.-Landtm.- kont:s hus, hvars försäljning föreslås, eger, såsom fristående vid en öppen plats, ett för sitt ändamål fördelaktigt läge: jag vill icke bestrida att detta läge är för sitt ändamål passande ; men i det nya huset skulle fullt brandfri lokal komma att beredas för Landtm.- kont. derest Konungen funne för godt alt dit öfverflytta detsamma, hvilket dock icke är sagdt alt så skulle ske, enär Konungen yttrat Sin afsigt vara att i öfvervägande taga, huruvida möjligen detta embetsverk kunde på annat ställe förläggas genom utbyte af annan passande lokal.
SD. ^ anledning af derwid gjorde anmärkningar, blef wid förnyad föredragning, Constitutions-Urstotlets den z sistledne Junii pä bordet lagde Memorial, rörande den sedan ststa Riksdag, hwilande staga huru med afseende pa 56, 87,82 och8; §- 8- ReoeringsFormen, förslag till förändringar i Grundlagarna ho§ Riksens Ständer wid afgörandet böra behandlas, ätföljdt af ofwanberörde anmärkningar tili Constitutions, Utskottet äterremitteradt. Ut supra. kix krotocollo, 6. 81lverstolpe. Ut. Den 9 Junis. Utdrag af protokollet, hållet hos Högloft. R-ddcrstapet och Adeln, wid Urtima Riksdagen i Orebro d.n 9 Junis 1312. S. D. mitteradeS till Allmänna Besvärs - och Ekon.mie-Utssottet, såsom en serstild motion/ Herr Landsyösdinuen nn m. Friherre Häkansons anföränte ten ^ tennes, af innehall att bemalte Utskott matte nppgifwa förstag till bestämda grunder för de friwiiliga öfwerenskommelscr, t afseende pä fängföringen, bwilka Utfkottet i sitt utlåtande i anledning af fragan om stjutslegans förhöjande för sangstjuts MM. älyflatUt supra. Lx krotocollo, /e. 6. Lilverstolpe. Utdrag af protokollet, hallit hos Hög, loslige Riddcrstapet ocdZldcln, wid Urtima Riksdagen i (örebro den 9 Junit I8i 2. SD. testot Högloft. Ridderssapet vch^ Adeln, att för sin de! anmoda de ibland Riksens Etander» Utskott till hwilkas handläggning Kongl. Propositioner blifwit hänwisade, att med utlåtande öfwer de, samma till Riksens Ständer inkomna, sa skvndesamt som malens bessaffcnhet och omständigheter ma kum lia medglfwa.
Häraf visar sig obestridligen, huru nödvändigt det är, att för framtiden mera tillförlitliga controller i afseende på berörde stämpling varda bestämda, på det alt icke sådana Den 5 December. i55 underslef må kunna äga rum, som hittills efter all sannolikhet mäste hafva skett, enar alltsedan det första året, då det vid sista riksdagen fattade heslutet om förhöjd kortstämpelafgift böl jade tillämpas, denna intrad varit i ett oafbrutet högst märkbart aftagande. Jag anhåller att detta mitt anförande måtte blifva remitteradt till Bevilln.Utskottet. Gr. Hamilton, Henning Hugo Ludv.: Då det af Hr Stuarts sista anförande vill synas, sorn skulle Be villo.— Utsk. ej nog tagit i öfvervägande den nedsättning i spelkortsbevillnirigen, som under de sednare åren ägt rum. utan blott anfört det förhållande, som inträffat före år i836, då en förändring i spelkorts-stämplingen ägde rum, så får jag fästa uppmärksamheten derpå, att nedsättningen vidtog först år i838. Remitterades lill Bevilln.Utsk. i sammanhang med ålerremissen af Utskts betänk. Frih. Sprengtporten, Jac. Wilh.: Det är med anledn. af det nyss upplästa prot.utdr., som jag anhåller att få till prot. anmäla min reservation emot de skäl, som Ekon - Utsk. anfört för afstyrkande af Hr Ribbings motion, ang:de en hemställan till K. M. om Statsrådets complettering. Utsk. liar dervid anfört, alt sådant skulle vara stridande emot go §:n Reg.Ftn. Jag anhåller blott att få anmäla, att jag ej anser go §:n Reg.F:n hindra R. St. att hos K. M. anhålla om tillsättande af de lediga embetena, ehuru denna § serligen hindrar R. St. att hos K. M. anhålla om tillsättning af den eller den personen till ett embete, eller alt afsätta den ena eller andra embetsmannen. Lika litet kan jag gilla Utskts skäl, att R. St. skulle vara förhindrade att hos K.
Bref beviljad sådan åborätt, som de skulle fått, i händelse den åt Öfversten Toll öfverlåtna inlösningsrätt blifvit begagnad. Det stod Kronan fritt att, för denna händelse, efter godtfinnande bestämma de vilkor, hvarunder Kronans rätt öfverläts på annan man. Det hade deremot varit alldeles rättsvidrigt, om Kronan sträckt dessa inskränkande vilkor äfven till minskning i deras rätt, som redan voro hemmanens ägare — eller panthafvare, så framt benämningen af förpantning icke var i det nådiga Brefvet origtigt brukad. Med. denna benämning åsyftades också säkerligen icke att göra intrång i Tripps arfvingars rätt; men samma benämning vittnar om tillvarelsen af en så beskaffad föreställning hos Kronans då varande rådgifvare; och denna föreställning, ehuru icke utsagd i någon emot rättsägarna utfärdad handling, synes icke hafva underlåtit att utöfva sin verkan på deras rätt, när tvist derom efteråt uppstod. Detta skedde, då i anledning af åboarnes på de inom Himble härad belägna Trippiska hemman hos Kongl. Majit förda klagan öfver det lidande, som skulle hafva dem öfvergått genom hård medfart af en Inspektor Jönsson i egenskap af Trippiska arfvingarnes ombud, hvilken klagan genom Kongl. Majits Utslag den 26 Juli 1786 blifvit, såsom icke hörande till Kongl.
En sådan utomordentlig förtjenst förefinnes icke i denna punkt, utan Utsk. har endast åberopat Rutbergs långvariga Riksdagsmannabana, och skulle Utsk:s åsigt blifva gällande, så skulle sådant leda till högst besynnerliga följder. Riksdagsmannakallet kan icke betraktas såsom en Statens tjenst, och skola enkor efter Riksdagsmän, som bevistat ett visst antal Riksdagar, erhålla pensioner, så kunna enkor efter Nämndemän m. fl. göra anspråk derpå. Jag yrkar afslag å denna punkt, oaktadt jag nogsamt känner, att BondeSt. mycket interesserar sig för bifall till denna pension. Hr Printzensköld: Jag är förekommen af den siste talaren, i hvars yttrande jag instämmer. Den 9 December e. m. Den nu först till bifall å denna punkt framstälda proposm besvarades med starka Nej jemte några Ja, hvarpå Hr Frih. o. Ordf:den bemstälde om R. o. Ad. behagade afslå förevrde punkt, samt sedan svaren härå blifvit afgifne med starka Ja och några Nej, förklarade sig härvid hafva funnit Ja öfvervägande. 94:de punkten, ang:dc pension för f. d. Intendenten Th. Sandströms enka och barn; och 95:te punkten, ang:de pension för förre Kronofogden C. J. Hedenskogs enka. Dessa punkter b i fö 11 os. 96:te punkten, ang:de pension för Landssekreteraren Lagmannen J. A. Carlssons enka. Gr. Sparre: Ifrågav:de tjensteman, hvars enka man här föreslagit till pension, har under loppet af sin 30-åriga tjenstetid varit den skickligaste, arbetssammaste och mest nitiske tjensteman. Jemte sin befattning såsom Landssekreterare har han äfven varit Sekreterare i Länets Hushållningssällskap, derunder han ådagalagt nit för länet, hvilket han bibehöll intill sina sista dagar. Jag tror icke, att jag skall jäfvas, om jag påstår, att hans minne ännu lefver inom Upsala län och skall der för llefva så länge som alltid minnet af en aktad, nitisk och välvillig embetsman.
Tejsten träffas deremot, ehuru aldrig samlad i stora skaror, öfverallt vid stränderna af Spetsbergen och Novaja Semlja, till och med ända upp till Parrys ö vid 80° 40′ n. br., der jag 1861 såg åtskilliga af dess bon. Dessa läggas nära krönet af brant stupande strandklippor. Ute på fjordarne simma tejstarna ofta parvis tillsammans. Deras kött har ungefär samma smak som alkans, men är segare och sämre; äggen äro deremot goda. Alkor, tejstar, lunnefoglar och alke-kungar förekomma aldrig inne i landet. Aldrig slå de sig ned på en gräsmatta eller på en slät sandstrand. Fogelbergens branta sidor, hafvet, grundisar, drif-isstycken och små ur vattnet uppskjutande stenar utgöra deras tillhåll. De simma med stor skicklighet så väl på som under vattenytan. Tejstar och alkekungar flyga snabbt och bra; alkorna deremot tungt och illa. Dessa senare torde derför om vintern ej flytta längre från sina häckningsställen än till närmaste öppna vatten, och antagligt är, att alk-kolonier ej anläggas på ställen, der hafvet helt och hållet tillfryser äfven långt ut från kusten. Härpå beror kanske alkornas sällsynthet i Kara-hafvet. Under segling i polarhafven följas fartygen nästan alltid af två måsarter, den rofgiriga stormåsen eller borgmästaren67 (Larus glaucus Brünn.) och den smidigt formade, snabbt flygande kryckjan eller tretåiga måsen (Larus tridactylus L.), och lägger fångstmannen till vid ett isstycke för att derpå flensa en skjuten säl, så dröjer det ej länge, innan en mängd snöhvita foglar med svartblå näbb och svarta ben slå sig ned i granskapet för att få sin del af bytet. Det är nordens tredje allmänna måsart, ismåsen (Larus eburneus Gmel.). Häckningsplats för stormåsar. Borgmästareporten på Beeren Eiland, efter en midnattssfotografi tagen af författaren d. 18–19 juni 1864. Till lynne och lefnadssätt äro dessa måsarter ganska olika.
En och annan har den föreställning, att kläderna genom denna vaggning skulle slitas mera än vid gnuggning mellan händerna, men detta är tills vidare obestyrkt och förefaller otroligt. Några af dessa tvättmaskiner voro afdelade med mellanväggar, så att flere mindre tvättar på en gång kunna inläggas, o c h man slipper den extra märkningen af tvätten. Från tvättmaskinerna k o m m o kläderna i sköljkaret — ett kar ungefär så rymligt som en medelstor sängkammare i en vanlig stockholmsvå- ning — i hvilket rörde sig en maskin, närmast liknande vingarne på en af de små väderkvarnar af bleck, som för 30 — ä0 år sedan ännu hade förmåga att förtjusa 6 — 7-åringar, men hvilka nutidens avancerade ungdom antagligen redan i vaggan skulle med förakt betrakta. De fyra något böjda vingarne eller skoflarne vredo sig omkring i långsam takt och med en viss försiktighet, att icke säga grannlagenhet i sina rörelser. Detta var också behöfligt, då det var dessa vingar, som skulle varsamt skjuta framåt de tvättade kläderna så att dessa gingo omkring i karet, i hvilket en ström af friskt vatten oupphörligt strömmade in. Rinnande våta, som kläderna nu voro, lades de i vridmaskinen, som kanske var den listigaste af alla de illpariga maskiner, vi hade besett, och ytterligare fingo bese. Alla känna vi den vanliga vridmaskinen med sina kautschukcylindrar, mellan hvilka vattnet pressas ut ur tvättade kläder. Men detta var helt annat. Föreställ er en stor, rund gryta — så ungefär såg den ut — med fullt med hål rundt väggarne. Här inlades de våta kläderna intill grytans väggar, så att ett tomrum uppstod i midten, en duk breddes öfver öppningen, någon drog i ett handtag eller vred på en skruf eller hvad det var för hokus pokus, och grytan sattes i en på en gång vaggande och kringsvängande rörelse. Efter tio minuter stannades denna, och kläderna upptogos förträffligt urvridna, utan alt dock vara det ringaste » vridna », lades i hissen o c h skickades upp i torkrummet. Intet fläckvatten får någonsin begagnas annat än till uttagning af fläckar, ocb den såpa, som användes, är uteslutande s. k. oleinsåpa, som vid fabriken kokas af bästa ingredienser.
I psalmistens ord: „himmelen är gjord genom Herrens ord, och all dess här genom hans muns ande“, (Psalm 33, 6) finner man ju både Herren och ordet och anden nämnda, således treenigheten antydd. [Enär en fyr-enighet ej är i fråga, har man ej behöft personifiera eller hypostasera munnen äfven]. Det följer af sig sjelft, att ortodoxerna finna samma mysterium klart antydt uti Jahvehs ord i skapelseboken: „låtom oss göra menniskan efter vårt beläte, den oss likna må“ (Gen. 1, 26); „se Adam är blifven såsom en af oss“ (Gen. 3, 22), samt „låtom oss förvirra deras tungomål“ (Gen. 11, 7). Bibelforskare, som icke stå i någon bestämd dogmatiks tjenst, uppställa naturligtvis en annan förklaring af dessa pluralbeteckningar. Att de tre män, som besökte Abraham i Mamres lund och hos honom spisades med semlor, smör, mjölk och kalfkött (Gen. 18, 1–8) voro de tre personerna i gudomen, är likaledes något som ortodoxerna finna otvifvelaktigt. I en svensk bibelupplaga är det uttryckligen försäkradt vara den rätta tydningen. Således skulle det varit de två personerna i gudomen, som, medan den tredje fortfor att samtala med Abraham, begåfvo sig till Sodom och gästade hos Loth, samt för hvilkas räddning undan den otuktiga folkhopen nomadfursten utbjöd sina döttrar! Ortodoxerna må finna en sådan bibelutläggning berättigad och smakfull. Vi förnuftsmenniskor rå icke för, att den synes oss ohygglig, vederstygglig, hädisk. Sådane äro de stöd, som kyrkans treenighetslära eger i bibeln! Resultatet af den mönstring vi gjort med desamma, är obestridligt: kyrkans treenighetslära är icke omedelbart förkunnad i den heliga skrift. Men måhända är hon det medelbart? Vår afhandling i sin fortsättning kommer att besvara denna fråga. Svarets utfall är af vigt.
Förbudet blef dock borttaget, och följden blef alldeles motsatsen af hvad man förespått; ty de befintliga fabriksinrättningarna förbättrades betydligen, och nya anläggningar af dylik art hafva uppstått på flera ställen, såsom i Stockholm, Götheborg och Carlshamn, och oaktadt den tillåtna importen har tillverkningen varit vida större och varan bättre. Jag hemställer, om samma resultat varit inne, i fall förbudet qvarstått. För min del betviflar jag det, och är säker, att vi aldrig kunna concurrera med utländningen i fabrikstillverkningar, såvida förbuden fortfara. Jag kanner en utländning, som erhållit privilegium på en fabriksanläggning i Sverige, och som, på fråga hvarföre han icke sätter den i verket, svarat, att han först behöfde af - Den i5 December f. m. vakta upphäfvande af förbudet mot införsel i Riket af sådana varor, som han ämnade tillverka. Hr Lefre'n har varnat emot ultraliberala beslut; men bär är derom icke fråga, utan frågan är blott derom att få den tanka uttryckt af Representationen, som ger stöd åt det system, Regeringen hittills visat sig hylla, på det fabriksidkarnes fördom mot det fria systemet icke må vinna förnyad styrka. Man begär ju icke, att Regeringen skall på en gång upphäfva förbuden, ulan gå steg för steg, såsom erfarenheten visat, att Regeringen hittills gjort. Hr Lefre'n har trott sig finna mera lugn lios Ständerna nu, än då frågan vid 1823 års riksdag förevar, emedan Ständerna då skola velat betaga Konungen rätt att bestämma förbud. Mitt minne säger ej detsamma; ty jag erinrar mig, att Utsk. vid iBiå års riksdag yttrade, att det icke särskildt behöfde uttryckas, hvad i grundlagen funnes stadgadt. Jag förnyar min anhållan om bifall till det sednare betänk. Gr. Björnstjerna, Magn.: Båda sidornas talare synas öfverensstämma deri, att fabrikerna behöfva skydd; jag tänker äfven så. Frågan är blott: huru skall det bäst gifvas, antingen genom förbud eller genom skyddstull? Förbudssystemet är fästadt vid kategorien af monopolium, som är förhatligt och aldrig uppfyllt ändamålet. Alla länders erfarenhet har visat det.