Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Marelden blänkte i det hvita skummet utmed ångbåten, än som hoppande gnistor, än som runda lysande maneter. D å vi passerade Stroniboli, den lilla pyramidformiga vulkanen, som ligger, utkastad midt i hafvet, var den nog artig att ställa till ett ganska briljant fyryerkeri för oss. J a g fick med egna 228 IDUN ögon se den glödande lavan rinna som en lång orm ner i hafvet. P å motsatta sidan af ön, sågo vi en mängd eldpunkter glimma utmed stranden — kan du tänka dig, det var de upplysta fönstren i människoboningar 1 Vulkanen är bebodd I Jag känner vissa fruar, som — men inga namn! — lia m y c k e t svårt för att hålla grannsämja. Jag undrar, om det inte skulle göra d e m godt att hyra våning f ö r ett år, eller bara ett kvartal, på Stromboli. Till Neapel k o m m o vi tidigt på morgonen i soldis. O, hvad golfen låg där förtrollande v a c k e r; små fiskar lekte ta fatt o c h hoppade högt öfver vattenytan, och Vesuvius reste sig öfver det hela, stolt o c h imponerande. Etna är ju mer än dubbelt så hög, men don är så vidsträckt och sluttar så långsamt, att ens ögonmått förvillas och man tycker att Vesuvius är högre. J a g tänker mig Etna som en stor fet fru klädd i hvit sjal o c h Vesuvius som en ung eldig fyr med grå plym i hatten. A, det berget älskar jag, så att K l a s har ändå en rival, liksom jag har en i hans kamera. nej, nu skall jag inte säga ett ord mera o m honom, det är kanske farligt till och med i ett sådant här litet oskyldigt privatbref. Den som vore skald ändå, bara f ö r en enda dag! Jag önskar att du sett Monte Pincio i maj! Där är en rikedom af rosor öfver all beskrifning. R o s o r betäcka hela murar med en brokig matta, rosor bilda häckar, rosor klänga högt upp i piniekronorna o c h hänga där i yfviga knippor.
Öberg fordrade, 1:o, att församlingen enligt Kongl. Majts folkskolestadga skulle åt honom upbryta vid skolhuset ett jordland, till brukning för eget behof. 2:o, ersättning för det han ett och ett halft års tid saknadt i skolan rum att bo uti. Till det första svarades att socknarna ej ansågo sig skylldiga att göra detta emedan allt hvad skolläraren skulle hafva vore ingebripet uti den bestämda lönen 166 r.d. 32 sk. b:co på hvilken han sjelf hade sökt och för öfrigt ansågs det att skolläraren Öberg skulle hafva liten nytta af ett sådant jordland, då han nu icke bodde i skolhuset utan på sitt egna hemman. Hvad den sednare påfordran beträffade, så kunde de icke heller medgifva den, ty om det hade varit skolärarens verkliga mening att bo i skolan, så hade han kunnat till skolstyrelsen gjort påstående derom och dessutom hade det nu en längre tid funnits diktade rum i skolan så att om skolläraren Öberg vetat, så hade han för länge sedan kunnat i skolan inflytta, hvilken han dock ej gjort. Den med beslutet missnöjde, äger att söka ändring deri genom besvär som ingifvas till Kongl. befallningshafvande i Jemtland innan kl.12 å 30 dagen, eller om helgedag då inträffar, dagen derefter, räknade antingen från beslutets kungörande efter deraf bevisligen erhållen del. År och dag som ofvan. In fidem O. A. Staaff S. M. adj. Ofvanstående protocoll blef uppläst och justeradt på allmän sockenstämma i Rödön den 18 maji 1851 O. A. Staaff S. M. adj. Å socknemännens vägnar. Olof Larsson i Häste, Johan Larsson i Silje, Bengt Pehrsson i Öfvergården, Eric Zachrisson i Wike. Uppläst och justeradt på allmän sockenstäm ma i Näskott den 25 maji 1851, intyga O. A. Staaff S. M. adj. Å socknemännens vägnar: Nils Jonsson i Bjerte, Pehr Nilsson i Faxelfven, Nils Grelsson i Tullus.
Majit framlägga förslag till en förändrad lönereglering för elementarläroverken, har jag sökt kännedom om löneförhållan - 8o ciena för lärare vid motsvarande läroverk i åtskilliga andra länder och dervid, enligt de upplysningar, som lemnäs i 1843 års skolrevisions berättelser, funnit: att i Norrige en adjunkt vid en lärd skola (en collega) erhåller vid sin första anslällelse 3oo speciedaler, motsvarande i svenskt banko 800 riksdaler. Detta anslag uk s efter vid pass 10 års tjenstgöring till 400 speciedaler ( En rektor vid en så kallad rniddelskola njuter vid sitt tillträde vanligen 600 sp:dr ( En rektor vid en lärd skola (vårt gymnasium) 900 a 1200 sp:dr ( Önskligt vore visserligen, att lönerna vid svenska elementarläroverken kunde bestämmas till ungefärligen enahanda belopp, som uti Preussen, Sachsen och Wurtemberg, — länder, der, med undantag af de större städerna, varuprisen och lefnadskoslnaden i allmänhet icke torde kunna anses drygare än i Sverige; — och att, derigenom att den inom samhället så vigtiga befattningen med ungdomens handledande och bildning till sanna christna och dygdiga medborgare kunde belönas på ett sätt, som Öppnade för dess innehafvare icke allenast en för lefnadsomsorger någorlunda bekymmerfri bana, utan ock sälte honom i tillfälle att, genom inköp af böcker från eget och främmande land, följa de framsteg, undervisningen gjort, och omfatta sitt yrke med den kärlek för detsamma, hvilken är säkraste borgen 8i borgen för framgång och som oftast företrädesvis egnas åt de sysselsättningar, som stå i ett direkt sammanhang med det mål, för hvilket man hoppas få offra sin hela lefnads-verksamhet. Vid jemförelse med lönerna för andre tjenstemän inom vårt land och med kännedom om ej mindre våra tillgångars ringhet än nödvändigheten att fylla äfven andra erkända behof, har jag likväl icke vågat föreslå så höga löner, som i ofvannämnde länder äro bestämda, utan har ansett mig skyldig att göra betydliga nedsättningar.
Jag var rätt nyfiken att få skåda den raska Kallista, men blef sviken i min förhoppning, ty hon hade för några dagar sedan begifvit sig till prosten i Jomala för att hjelpa till vid hvarjehanda hushållsgöromål. Hvad hvar att göra? Jag tröstade mig dock snart med en god bädd och sof tills solen stod högt på himlen. När jag vaknade hade all trötthet vikit och jag gjorde upp min resplan på "fasta Åland", och anträdde äfven snart, samma dag, min "tour". Det var, såsom jag redan antydt, på försommaren. Årstidens utveckling var vida mindre framskriden på Åland än i svenska skärgården; här var allt vår ännu de små blommornas och kärlekens tid. Vi veta, vi nordbor, hvad ett uppvaknande från en sex, sju månaders vinterdvala är, och vi älska och besjunga derför våren af hjertans grund. I mitt hjerta skulle också en liten blomma växa upp den våren, "det var så bestämdt", säger finnen, och den blomman, en minnesblomma, hon lefver än och skall icke vissna förrän äfven mitt lifsblomster blommat ut. Sedan jag hyrt en häst och "schas" till Emkarby gästgifvargård, men under färden mer än en gång tittat in i bondbyarna för att spraka med de gladlynta åländingarne, kom jag omsider till nämnda rastställe. Min afsigt var att besöka Kastelholms ruiner och någon tid uppehålla mig der i trakten. Det är ett underligt folk, dessa ålandsbor. Äkta svenskar till härkomst och lynne på Åland talar nämligen ingen menniska finska utom en och annan herreman äro de dock trots sin likhet i seder och bruk med våra roslagsbor, ganska olika dem i många afseenden. Jag var som hemma, då jag talade med dem. Naiva och pigga voro de, som äkta rospiggar, men mycket hos dem föreföll mig dock så fremmande. De älska icke finnarne, men väl Finland, de hata "ryssen", men icke Ryssland, ty "der sälja vi vår strömming bäst". De älska svenskarne, men gå illa åt Sverige, som "lemnat dem åt ryssen", och som hine illae lacrimae lagt tull på deras exportartiklar på Stockholm.
Disconten ägde ju icke hvarken rättighet eller medel att göra förskotter af annat än den uppkomna vinsten; CanalVerket icke att tillgripa medel tillhörande en Allmänhet, som icke anade någon osäkerhet. Hela förfarandet är en brottslighet af den märkvärdigaste beskaffeni het; och vi komma, af. hvad oss nu ligger för ögonen, till utveckling af hvad detta tilltag skulle föra oss till. Respective Utskotten hafva förbigått denna tillgång som ett noll, således icke ens värdt att upptagas, men pä hvilken faller resultatet af detta sätt att behandla ämnet? Påen bedragen Allmänhet; man tror sig kunna tillfredsställa den med att af Allmänhetens samlade medel återgifva den det insatta Capitcdet pä 5 år utan ranta! Otn vi nu göra ett omslut af Respective Utskottens bilagde Calculer och ibland tillgången upptaga dessa R:dr 1,166,374, så uppkommer, i stället för en brist af R:dr 526,608, ett öfverskott för CanalDisconten af R:dr 639,766, således tillräckeligt att remboursera den bedragna Allmänheten. Man frågar hvar denna ressoures skaii tagas då CasaalDirectionen är ban - Den 11 Martti) j. in. queroutte ända till sista shillingen? I eri t:d då vi tala om Rikets heder och värdighet såsom motiv för riya tillskott åt ett företag, sorn länge burit de klokas misshag och Allmänhetens förbannelse, vore det visserligen eö rättskaffens Lagstiftning mera värdigt attuttänka medel till dessa förledda Individuers skadeslöshållandc, om det ock vöre genom Allmänhetens eller, som det hos oss heter, Statens biträs dej än att votera nya Summor till Utförande af ett, om1 icke vansinnigt , åtminstone misslyckadt företag. Enahanda grudd för utredningen af Maimö Discont, som för Götha Canals, är af Respective Utsketten föreslagen, det är: CapitaJets återbetalande på 5 åf, ifrån den 1 Julis aS19 s således något öfver 6 år härefter.
General-poststyrelsen afgaf i anledning häraf det underdåniga utlåtande, att enär på Rikets Ständers egen begäran en Kommittée då vore sysselsatt med uppgörande af förslag, angående hufvudgruuden för all postbefordring, skjutsskvldigheten och dermed sammanhängande vidtomfattande reformer i hela postväsendet, någon annan förklaring från bemälte Styrelses sida icke vore påkallad, äu att Styrelsen icke kunde underlåta att ställa sig till underdånig efterrättelse, bland annat, Kongl. Maj:ts, uti nådigt bref den 19 November 1838, gifna föreskrift att »hvad angår frågan om posters befordrande med ångfartyg, som göra reguliera turer, och på jernvägar, som äro eiler blifva upplålne till regelbunden trafik, Styrelsen eger, der sådant utan väsendtliga olägenheter och ökade kostnader för Postverket låter sig göra, begagna dessa utvägar till posternas befordran» c) Angående det höga priset å utländska tidningar och periodiska skrifter, att Revisorerne, i anledning af det allmänt kända förhållande, att utländska tidningar och periodiska skrifter, som genom Postverkets försorg tillhandahöllos allmänheten, uppgingo till ett särdeles högt pris, ansett det vara önskvärd! att nämnde olägenhet kunde i någon mån afhjelpas.
Distilleringspannor af högst sex kannors rymd, kokrummet inbegripet, må, utan serskild afgift och beräkning, nyttjas på de vilkor och för den tid, som 1 §. omförmäler. Apothekare i Riket tillätes att, utan serskild afgift, betjena sig af distillerings-pannor till högst tjugu kannors rymd, och der Apolheksrörelsen gör bruket af flere pannor af nöden, må likväl ej öfver två sådane nyttjas, nemligen en på tjugu och och en på tolf kannor, utan allt afdrag för kokrummet. 35. §. För salu af bränvin kopima gästgifverier att, utom den vanliga Bevillningen, erlägga ifrån Sex till och med Femtio R:dr B:co, samt tillålne krogar och värdshus, med flere ställen, der spirituösa drycker utminuteras, ifrån och med Tjugu till och med Etthundrade R:dr samma mynt, efter deras mer och mindre förmonliga rörelse, enligt pröfning af Taxeringsmännen, hvilka icke allenast må, utan äfven böra, bestämma en högre afgift, än den här i allmänhet stadgade, då afsätlningen anses vara 196 Bil. till Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse N.-o 338. af den utmärkta betydenhet, att den, jemförelsevis med andra krogar och .värdshus, skäligen fordrar en sådan förhöjning. De gästgifveriet hvilka anses endast såsom skjuls-orubytnings-ställen, och, på sådan grund, äro från bevillning, efter 2 Art. i BevillniugsStadgan , fi ia, erlägga minst Tre R:dr, med rättighet för Taxeringsmännen, att denna afgift förhöja.
För att lemna nödiga upplysningar om nuvarande förhållandet, får jag den äran tillkännagifva, att Miiitaire Embetsoell Tjenstemäns efterlemnade Enkor och Barn nu pensioneras af trenne serskilda Fonder. Den ena är gifven af Hans Majit Konungens och Hans Kongl. Höghet Kronprinsens enskilda medel, och bestrider, med en årlig ränteinkomst af 5ooo R:dr, pensionsntbelalningar till de Enkor och Barn, sorn Hans Majit Sjelf lackes i Nåder tillägga en sådan förmån. Den ändra är, genom KrigsBefälets föranstaltande och Arméens egna sammanskotter, bildad år 1817, och har från och med år 1827 utbetalt pensioner efter vissa fastställda Bolagsreglor, likväl endast till Enkor och Barn efter sådane Män eller Den 12 December f. m. Fäder, hvilka genom insättning gjort sig i Fonden delaklige. Men denna nya Inrättning kan ännu icke på en längre lid, och förr än pluraliteten af Arméens medlemmar genom insättning hunnit blifva delägare, underlätta Statens pligt i omsorgen alt pensionera aflidne Militairpersoners efterlemnade familjer. Den tredje, om hvilken här egentligen hlifver fråga, består af 16,000 R:dr årligen af Statsmedel, hvilka, fördelade i små pensioner, utdelas till Enkor och Barn efter Militairer, som aflidit i så torftiga omständigheter, att 3 procent af behållningen efter bouppteckning icke uppgår till beloppet af den blifvande pensionen. Dessa Irenne särskilda Pensionsinrättningar, hvaraf endast den sista tillhör Staten, stå nu alla under styrelse af Arméens PensionsCassas-Directionen, sedan, enligt Kongl. Maj:ts Nådiga proposition och KrigsBefälets medgifvande, äfven den sistnämnde innevarande år från StatsContoret blifvit till nyssnämnde Directions förvaltning öfverflyttad; och det ari egenskap af Ordförande i Directionen, som jäg anser min pligt fordra, att till Höglofl. Ridderskapets och Adelns behjertande anmäla, huru otillräcklig den årliga anslagssumman 16,000 R:dr är emot behofvet.
Han har långa smala vackra händer, och tänder som äro grönbruna. Han brukar gå ända in på folk när han talar, böja sig ned emot en. Och han talar med lif, ser en in i ögonen med det mörka lifliga ögat, som får lefva för det andra också. Det fins någonting öfvergifvet hos honom. En sådan pojke måste lefva vildt; det fins alla förutsättningar för det. Det blir någonting retande i en sådan öfverdådig munterhet, när man tänker på dess botten, denna hemska ängslan för att aldrig mera skåda dagens ljus, evigt mörker, evigt fången! Man kan tänka sig hvilken intensitet njutningslystnaden under sådana förhållanden måste få. Tjugonio år gammal. Tätt mörkt hår. Hårfästet gick upp i två snibbar. Pannan hade detta egendomligt nakna utseende, som spädare hud får vid sidan af stark solbränna, och under denna varmt färglösa hud sprang blodet så känsligt att det gaf intrycket af retlig ömtålighet. När han beherskade ansigtsdragen, förråddes han af dessa svällande ådror. Kindknotor och käkben framstodo starkt. Vid hvarje rörelse af munnen syntes hela spelet af senor och muskler under den mörkt läderfärgade hyn. Läpparnes färg var brunröd och i harmoni med det öfriga. Dess hvitare syntes tänderna, som voro tunna, skarpa och af en nästan genomskinlig emalj. Mustascherna voro glesa och stubbiga, mörka som håret. Hufvudet satt trotsigt på den tjocka men magra halsen; hela gestalten hade en prägel af seghet och styrka, utan att vara grof. Det var en vacker figur, – senor och muskler men intet fett. Hans kläder slöto alltid tätt åt kroppen och framhöllo dess fasta symmetriska byggnad. Det var en njutning att se honom gå; han gick alltid fort, obesväradt, något svängande, och med en spänstighet som uteslöt hvarje tanke på trötthet. Rösten var lågmäld. Om den forcerades blef den gnällande och hade då i sitt tonfall en halsstarrighet, som verkade obehagligt. Ögonen voro små, bruna och ytterst lifliga. Ögonbryn hade han nästan inga och de voro sträfva, liksom om de varit klippta.
BorgaieStåndet har till Utskottet blifvit remitteradt ett Memorial af Herr Niclas Joli. Palmborg, hvaruti yrkas den ändring i 1802 års DykeriStadga med 1805 års Förklaring deröfver, att det ensamt måtto tillkomma Städernas Magistrater, att förrätta alla så kallade Dykeri-Auctioner i hvarje Stad å det gods, som i dess Tullkam* mare-district strandar och skall försäljas, heldst Tulloch Stadsumgäider i alla fall skola derstädes utgöras, och alla sådana Auctionér då kunde komma till Stadens Invånares kunskap, hvilket, då Auctioner af KronoBetjeningen förrättas, icke alltid skall ske, och ganska ofta så sent, att Speculanter icke hinna in* träffa å Auctionsstället. Utskottet har tagit i öfvervägande hvad sålunda blifvit anfördt och yrkadt, men fin* ner sig böra så mycket mindre tillstyrka bi* fall till Herr Palmborgs väckta motion, som, utom det,i att Kongl. Maj:ts under den 22 December 1802 för Dykerioch Bergnings» Besv. och Ekon. Utsk.
Då Riksens Ständer nu återkommit till detta ämne, hafva Riksens Ständer icke blott bibehållit denna öfvertygelse, utan äfven funnit Extra Roteringsskyldighetens förvandling från åliggandet, att uppsätta manskap till utgörandet af andre praestationer, samt desse senares fortfarande äfven under fredstider vara stridande emot uttryckeliga innehållet af Riksens Ständers ofta åberopade Beslut om denna Rotering. Såsom ett hufvudvilkor för atagandet i detta fall, innefattar berörde beslut, att Extra Roteringsskyldigheten endast under krig skulle komma i fråga; och då derigenom tillika blifvit stadgadt, att det manskap, som af de Extra Roteringsskyldige skulle utgöras, borde utgå, innan någon del af National-armerir.gen fick uttagas, hafva Riksens Ständer ansett, att Extra RoteringsBihang till Riks-St. Fröt. 18*3. 10',de Semi. 2 B, 2 A, 4 50 Underdåniga Skrifvelser. pligtens fullgörande genom annat, än manskap J jemväl skulle till intetgöra det vilkor, som blifvit lagdt till grund för Stagandet af Nationalarmeringen. Att rubba ett högtidligen fattadt beslut af sidan vigt, som det ifrågavarande, hafva Riksens Ständer funnit vara af ömtålig beskaffenhet, och Riksens Ständer anse beslutets helgd böra försäkras, äfven med uppoffring af de fördelar, som en förändring deruti skulle kunna medföra.
Hvad åter ordalydelsen af sjelfva inbjuda, beträffar, så innefattar mitt förslag blott en uppränning af de motiver, som jag ansett böra laggas lill grund för inbjudningen, utan något anspråk att i detta hänseende dictera R. o. Ad:s beslut, hvilket lämpligast torde öfverlemnas till Ridd.secreteraren. Frih. Cederström: Jag anhåller att få veta, om R. 0. Ad:s nu ifråga var. beslut blifvit fattadt genom votering. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att den ifrågavar. delen af R. o. Ad:s beslut blifvit genom votering afgjord. Frih. Cederström: Vid sådant förhållande och då voter:spropos:n måste hafva blifvit före voteringen justerad, kan ingen vidare justering af beslutet äga rum. Jag protesterar således emot Gr. Horns förslag äfven i den detail af frågan, som angår en förändrad redaction af R. o. Ad:s fattade beslut. Hr Gunther, Carl Gust.: Jag anhåller att få förena mig med de talare, som afslyrkt ifrågavar. inbjudn.; men om den af R. o. Ad. bifalles, begär jag, att min reservation får åtfölja till de öfriga RiksSttn. Gr. Horn: Jag vädjar tryggt till Hr Gr. o. Landtm., huruvida den af mig föreslagna rättelse i redactionen af R. o. Ad:s fattade beslut kan anses grundlagsstridig, och jag anhåller blott att få fästa Frih. Cederströms uppmärksamhet på stadgandet i 58 § Riksd.Ordn., der det heter: Vid justering af prot. eller prot. utdr. kan ett beslut ingalunda ändras, men väl sådana tillägg göras, hvarigenom ingen ändring i beslutet uppkommer. Detta stadgande är så tydligt, att det väl aldrig lärer kunna bestridas mig att, innan det afgående prot.utdr. blifvit justeradt, få ändra ett ord i den af mig uppgifna redaction, som blifvit af R. o. Ad. antagen, enär ingen ändring i sjelfva beslutet derigenom uppkommer. Frih. von Schulzenheim, Da v.:
Tullm/ölqvamar finnas inom Länet 68 st., samt husbehof^ mjöl* qvarnar 1339, hvaraf 8 tullmjölqvarnar och 5o husbehofs mjölqvarnar blifvit anlagde sedan sista Femärs-Berättelsen i underdånighet afgafs* Tallsågqvarnar finnas inom Länet 82 st., samt husbehofs sågar 278, varande bland de förre, Lotteforss finbladiga sågverk i Boll' näs socken, der i5 arbetare sysselsättas, det betydligaste. Binäringar. Jagt och djurfång idkas i några socknar af Norra Helsingland, der skogsfogel skjutes och genom giller fångas, samt sedermera i Stockholm afyttras, såsom näring, men utöfvas för öfrigt inom Lähet blott såsom nöje och tidsfördrif. Fiske idkas i nästan alla socknar af Länet med mer och mindre förmån; men uti de utmed bafskusten belägne, serdeles uti dem deraf, som höra till Helsinglands Norra Fögderi utgör strömmingsfisket en icke obetydlig näring, helst strömming der erhälles icke blott för desse socknars innevånares egna behof, utan äfven för innevåäarne uti alla från hafskusten aflägsnare socknar inom fögderiet, Hvilka vanligen under loppet af sommaren sjelfva infinna sig vid hafsH usten och uppköpa sitt behof deraf uti färsk strömming, som de sedermera hemföra och insalta. Af den i underdånighet bifogade tabellen inhämtas att antalet af Kröno-fisken inom Länet blifvit ökadt med 70. Anledningen till detta förökade antal äro, dels att under de fem sist förflutne åren t o nya fisken blifvit beviljade, dels ock att vid en år i83o af åtskillige omständigheter föranledd undersökning, huruvida Kungsåran i Gefle å och Testebo ström hölles öppen och' fri, samt om hagre emot författningarne stridande fisken, utan i laga ordning sökt °oh meddeladt tillstånd begagnades, en mängd förut okände laxfisken Hinnos utan tillstånd anlagde af strandägare, som dertill yrkat ägande rätt, och hvilka fisken emedlertid antecknades och beskrefvos,.
Det vore för långt ali vidare ingå i ämnet, och jag får endast förklara, att jag pä intet vis kan godkänna Hr Talleyrands åsigter, om de blifvit så yttrade, som den siste värde talaren framställt dem, men jag tviflar icke på, att något misstag är begånget uti uppfattningen af Talleyrands åsigt. 3:dje punkten, ang:de bibehållandet och benämningen af nuvarande riksdaler silfver specie. Hr von Troil, Emil: BaneoUlsk. har här, såsom jag tror, ganska rikligt tillstyrkt bibehållandet af den gamla silfverriksdalern. Jag hade likväl vid början af riksdagen yrkat, att den skulle erhålla en benämning, som på en gång vore kortare och mindre ledande till misstag med enheten. Jag hade nemi. föreslagit, att den skulle benämnas species, hvarigenom öfverensstämmelse hade vunnits såväl med brödrafolket, som med värt södra grannrike, der ett mynt af samma storlek kallas 1 specie. Utsk. bar icke gillat denna åsigt, emedan det ansett myntbestämningslagen deremot lägga hinder, dä den bestämmer, att sedlarne skola inlösas med riksdaler i silfver. Jag får dervid blott fästa uppmärksamheten på, att myntbestämningslagen, som säger huru bancosedlar skola inlösas olika med deras ordalydelse, endast är en öfvergående lag, som upphör att äga tillämpning, så snart alla dessa sedlar upphöra att vara gällande. Dess bestämmelser innehålla endast, att Banken skall inlösa sina sedlar efter deras fulla ordalydelse. Jag skulle derföre tro, att hvad BancoUtsk. nu åsyftar, nemi. att bibehålla myntbestämningslagen i den mest fullkomliga helgd, och att äfven pä andra sidan åstadkomma en mera passande benämning, åtminstone framdeles, samt mera reda i myntsystemet, skulle vinnas, derigenom, att R. St. beslöto, att riksdaler-silfverspecie skall benämnas riksdaler i silfver eller species. Jag tror icke att några olägenheter skulle uppkomma deraf, att tvenne alternativa benämningar sålunda antogos och lagligen fastställdes. Riksdaler i silfver komme då endast att stå för myntbestämningslagens skuld; benämningen species vore såsom kortare den som allmänt brukades i handel och vandel.