Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag får fördenskull vördsamt föreslå: att Rikets Ständer uti den underdåniga skrifvelse till Kongl. Majit angående elementarläroverkens ordnande, som Utskottet föreslagit, ville uttrycka den önskan: att lärokurserna för den reala linien så anordnas, att afgångsexamen från de fullständiga elementarläroverken på denna linie i allmänhet må kunna afläggas från 7:de klassens första afdelning, eller ett år tidigare än på den lärda linien.” Emot punkten litt l.: Af Friherre Alströmer, C. J. O.: ”Om Utskottets med en ringa röstöfvervigt fattade beslut att tillstyrka Rikets Ständer att förnya sin vid sistlidne riksdag hos Kongl. Majit gjorda underdåniga anhållan ”att vid högre elementarläroverk rektorsembetena tills vidare må tillsättas endast på förordnande”, afser ett klander af den, med anledning af nyssberörda anhållan, i § 94 af Kongl. Stadgan för rikets elementarläroverk genom Kongl. Kungörelsen den 12 Juli 1861 gjorda förändring, ”att vid högre elementarläroverk Rektor skall förordnas på viss tid, efter hvars förlopp antingen nytt förordnande för sysslans sednaste innehafvare skall utfärdas eller ock om ombyte ske,” synes Utskottets beslut sakna giltig grund, enär olägenheterna af rektorsembetenas besättande såsom fasta platser blifvit genom omförmälda förändring afhjelpt, synnerligast då i betraktande tages att förordnande icke meddelas för längre tid ån högst fem år. Afses deremot att på en omväg återkomma till föreskriften i 1859 års stadga: att vid hvarje läroverk skall finnas en ständig Rektor, vill det synas som Utskottet heldre bort öppet uttala denna ur punktens motivering temligen tydligt framgående åsigt.
S3eroillning efter enaljanba grunD, forn för annan egenbom, mcö $roå 9e:Dr för £ufenbe af roärbet, o<$ i famma fört>ånanDe för ett minDre, nemligen: SUunbruf, SlnCavfmiöen, 23ed:btuE, Sergamans^amfar, 23erlinei*blått*5abri£ec, 25hd> oel) piåtfyamrav, ^albansod) ©egelbufö^abttfer, <Lattune>Zvyd erler, Cobolt0'XPerf, ©egel^abvtfer, (ET eroårs^öctoner, (BdaebtUv, Salfmgnatr, 2Xntp> od) ©ptf^ammar^ocfar, i2Koppar^amrav, koppar* XPerE, 2Roppar Sly^avtö od) 23lyl?vvttt Sabrifer, 3o 2$oi*txSöb riter, af f>tr>ilFa Derutom betalaö ftämpebafgift. Ärut^ruP, af Dejia utgår Derutom fep fbiUingar för l>n?arje tilliPetfaD centner britt , enligt attefl från Äongl. ^rigfcSollegium. Ämne*, bomulls od) ^Ue^abrifer, fi. å ö e v t (B o f f ro e t-1 e v, HTasugnar, oty anbelar Deruti, tyrilbaé tillwerfntng förfäljeé; få rciDa De nemligen tebe ingått i roärDet af Den egenDom, tyrarunDer De {tyra.
Län, hvilka hvar för sig hemställt, att gällande tull-laxa måtte i allmänhet förblifva oförändrad intill nästa riksdag; af Herr Prjtz, L. yl., som ansett Utskottets åtgärder vid tull-taxan höra inskränkas till endast sådane förändringar deri, som kunde fördelaktigt inverka på rikets financiella ställning, och till rättelser i öfrigt af de mest constaterade missförhållanden, samt att i sådant afseende följande bestämda grunder måtte tillämpas: 1:0 Utförsels-tullen nedsättes eller borttages å sådana inhemska producter, hvilkas export hör befrämjas; 2:0 Införsels-tullen förhöjes å varor, som bestämdt kunna hänföras till lyxartiklar, äfvensom å de slöjdealster, hvarmed den inhemska fabricationen kan tillfredsställa behofvet, utan att de äro af beskaffenhet att lätt kunna insmugglas; men nedsättes deremot å dem, som inom ett litet utrymme eller en ringa qvantitet innefatta etL stort värde, och som af hög tull ovilkorligen göras till föremål för oloflig införsel; 3:o Förhud borttaees mot en för inhemska näringars och industrigre o o o nars hehöfliga skydd lämpad tillräckligt hög tull å sådane varu-articlar, som för landet utgöra ett verkligt behof, hvilket ej af inhemska produclioncn eller fabricationen kan tillfredställas; samt att, med antagande, att förbud komme att qvarstå i flere articlar,nu, likasom vid sista Riksdag, en eventuel tull borde bestämmas för sådane varor, som förblifva underkastade förbud, för det fall, att Kongl. Maj:t skulle tinna nyttigt upphäfva förhud mot åsätt allde tull; af Herr Kock, C. J., som, till undanrödjande af möjligen skiljaktiga åsigter angående vidden af det i 3i §. Riksdags Ordningen Bevillnings-Utskottet anvista åliggande, i händelse motioner i sådant sylte från Riks-Ståndet utehlefvo, samt for att genast försätta Utskottets Tull-afdelning i ändamålsenlig verksamhet, yrkat, att
ProtocollsUtdrag, Ridderskapets och Adelns, om bifall af Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets Memorial samt Remiss deraf till Lagutskottet, rörande angelägenheten att emellan Riksdagarne förekomma afgörandet af sådane mål, hvilka tillhöra Riksens Ständers pröfning, 49^* — om Remiss lill StatsUtskottet af Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets Memorial, angående ett SpannemålsMagazins inrättande i Borås, 497*— om Återremiss till Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottet af dess Betänkande om allmänna Landsvägarnes rätande och förkortande, dito.— om Återremiss af samma Utskotts Memorial, angående befrielse för gifte personer från Bevärings-skyldigheten, dito. — om Återremiss lill Lagutskottet af dess Memorial, angående Sjölagens öfverseende, 497, 498. — om Återremiss lill ConstitutionsUtskottet af dess Memorial, angående Represenlalions-Förändringsfrågans närvarande skick, 498. 192 ProtocollsUtdrag, Ridderskapets och Adelns, om gillande af StatsUtskottets Utlåtanden, angående, tro gratification och löneförhöjning för Kamereraren Mullern; 2:0 arfvode för Secreteraren vid ÖfverHofjägmästareEmhetet; 3:o sökt ersättning till Städerne för deras andel i Accisoch Bakugnspenningar; 4:o vissa föreslagne förmoner för Segelduks-FabriksIdkare, 5:o understöd af allmänna medel för fullbordandet af Hamnbyggnaden i Malmö; 6:0 understöd för Fiskare i Bohuslänska Skärgården; 7:0 förbättring i aflöningen för Ledamöterne i Rikets Allmänna Ärénders Beredning; 8:0 förbättring i LandtRäntmästarnes Löningsvilkor; 9:0 väckt fråga om Götheborgs Stads befrielse från Inqvarteringen åt den derstädes förlagde Esqvader af Armeens flotta; 10:0 arfvode för Herr ÖfversteLieutenanten Warberg såsom Hydrograph för Sjön Wenern, 4f)8 — 5oo. —• om Återremiss till StatsUtskofctet af dess Memorial, om Segelleden genom BaggensSuiulet och Södra Stäket, dito. — om gillande af BancoUtskottets Betänkanden, angående, 1:0 antalet af Ledamöter vid de årliga Revisionerne af Riksens Ständers BancoDiscontYerk; 2:0 präglande af en medalj till åminnelse af den år 1817 firade Reformationshögtid; 3:o lånerättighet i BancoDiscontYerket för Götheborgs och Bohusläns Innevånare, 5oo.
Är fiske deladt, och sker sedan utbrytning eller skifte å stranden, hvarvid det ligger; då må jemkning eller utbyte af lotterna i fisket göras, så att hvar delägare sitt fiske intill sin lott i stranden bekommer, der det utan någons förfång ske kan. Om neliiingsgrriiBitl. § 20. Har storskifte föregått, eller åsämjas delägare om ny delning, der enskifte eller laga skifte skett, och hafva dessa efter förra författningar laga kraft vunnit; vare hvarje delägare berättigad att erhålla jemngod lott med den, som i dylika skiften honom tillagd blifvit. Eljest följes den delningsgrund, som för hvarje ort stadgad är. Skall delning ske efter hemmantalet, och saknas hemmantal å någon andel; varde detta först efter skattläggningsgrund bestämdt, innan utbrytning eller skifte sker. I åker och äng skall dock sådan lägenhet, som saknar hemmantal, alltid erhålla jemngod lott med hvad den förut rätteligen innehaft. § 21. Der genom en eller annan delägares lagligen utförda påstående tillökning i ägor eller annan rättighet byn eller samfälligheten tillfallit, njuten äfven öfrige delägarne lott deri efter delningsgrunden. § 22. Äid utbrytning skall delägare, som af oskift mark, med vederbörligt tillstånd, uppodling gjort, hafva rätt att den odlade jorden på sin lott, så vidt den icke samma lott öfverskjuter, behålla, der sådant icke rubbar delningens rätta skick. Eljest njute han ersättning för odlingskostnaden, efter hvad i denna lag stadgas. Hvad här sagdt är om odling, som med veterligt tillstånd skett, galle ock, om odlingen sa gammal är, att underättelse saknas, huru den tillkommit. Vet man, när den tillkommit, och kan ej lof dertill visas, då äge odlingsersättning ej rum. — 135 — § 23.
Jag kände, att jag rodnade, och funderade verkligen på att låta klippa mig helt kort öfver hela hufvudet, men fruktan, att den afgrundsanden i det fallet kunde börja att raka mig, afhöll mig derifrån. Du förundrar dig troligen öfver mitt tålamod att fördraga dessa besynnerliga upptåg, utan att anställa mera allvarsamma och genomgripande undersökningar, men skälet dertill var detsamma, jag redan nämt. Jag fruktade sqvaller och åtlöje; och detta nu mera än någonsin vid en badort, der allt, äfven den minsta omständighet, blir föremål för de besattaste utläggningar och omdömen. Antingen fanns en mensklig varelse, som af elakhet och hat gjorde mig till mål för dessa mördande nålstygn, som voro nära att gifva mig gallfeber eller förvirra mitt förnuft, en menniska, som måste ega sällsamma egenskaper som magiker eller taskspelare eller Gud vet hvad; i detta fall skulle jag möjligen kunna upptäcka honom, dock alltid med äfventyr att blifva utskrattad, eller också låg det sanning i alla dessa olika och fantastiska sagor, legender och berättelser om demoniska andeväsenden, som stundom uppenbara sig till menniskornas fasa och förderf, sanning i denna paniska outsägliga bäfvan, som stundom isar vårt blod och förlamar våra lemmar, sanning i den dunkla outredda aning, som ligger i hvarje menniskas bröst, om outsägliga hemligheter, som komma vår kind att blekna, och då skulle ju alla undersökningar tjena till intet, huru kunna upptäcka hvad som icke fanns för andra än mig, äfven nu skulle jag blifva ett föremål för prat och undran och möjligtvis medlidande, åtminstone för ett mycket litet afundsvärdt och högst tvetydigt interesse. Det var derför jag, varnad af den utgång mina bemödanden i Stockholm fått, inskränkte mig att, ömsom under tyst förbittring, ömsom under djup och dyster nedslagenhet, försöka, helt ensam och utan att förtro mig åt någon, att komma min fiende på spåren. En morgon, då jag vaknade och steg upp, med full visshet att finna den eviga påminnelsen om det tusen gånger ångrade masqueradskämtet någonstädes i mitt rum, fann jag likväl till min stora förvåning ingenting.
Nanna var på dubbelt sätt generad af att hålla den storbritanniska besten sällskap, ty först och främst var hon ej så hemmastadd med det Engelska språket att hon ledigt kunde tala det, och för det andra tycktes herrligheten ha temmeligen ondt om ämnen. Stellan hade gått in i sitt rum för att bryta de bref, som under hans bortovaro hade ankommit. Det var ej mera än två, och poststämplarne utvisade, att det ena var från Berlin, det andra från Sverige. På det som var från Berlin syntes utanskriften vara skrifven af en fruntimmershand, och som det föll först i Stellans händer så bröt han det först. Der stod: «Min herre! Jag skrifver detta bref i det ögonblick jag fått underrättelse om er afresa. Det vanhederliga sätt på hvilket ni behandlat mig kommer att föranleda mig att emot er gå fullkomligt skoningslöst tillväga, derest ni ej hastigt rättar ert fel och med omgående sänder den oss emellan öfverenskomna summan. Ingen har till den grad som ni missbrukat mina behag, men jag skulle hafva åtnöjt mig att blott med förakt vedergälla den brist på heder ni visat genom att så skamlöst missbruka mitt förtroende, blott det stannat dervid, att jag ej blifvit kontant ersatt för all den tid jag för er skull uppoffrat och all den omsorg jag gjort mig att för er göra mina favörer så intressanta som möjligt; men när ni dertill haft den framfusigheten att låna min verkligen dyrbara collier och att resa bort utan att igenlösa den, så finner ni att jag har full anledning att anlita de lagliga auktoriternas mellankomst, och om ni i mig funnit den som villigt fogat sig i edra mest barocka kapriser, så ber jag er göra er beredd att numera från mig uthärda den bittraste förföljelse, derest ni ej skyndsamligen godtgör er förbrytelse. Ni känner min liäsong med ministern von L. och att det således kostar mig endast en vink att få min hotelse verkställd. Sophie N.» Det andra brefvet var från Stellans far och lydde: «Min kära Stellan!
Vid den af Rikets Ständer, genom deras Stats-Utskott, verkställda granskning af räkenskaperne öfver de vid sista Riksdag beviljade Extra Statsanslag till Försvars-Verkets till lands iståndsättande, till fullföljande af Garnisons-Sjukhuset samt till a:dra Lif-Gardets Casernbyggnad, hafva Rikets Ständer inhemtat, att de vid Norrtelje Gevärs-Factori för E. K. M:ts och Kronans räkning förfärdigade gevär äro omkring 3 R:dr dyrare än de, som vid Huskvarna Factori tillverkas, hvadan Rikets Ständer ansett sig böra hos E. K. M. i underd. anhålla, att, så vida den betydliga Bih. till R. Si. Prot. 10 Sami. 1 Afd. 44 346 Expeditions-TJ tskottets Förslag lill und. Skrifvelse N-o igo. skilnaden i prisen icke skulle härleda sig ifrån gevärens olika godhet, sådana anstalter måtte, ora möjligt, vidtagas att gevärstiilverkningen vid Husqvarna varder utvidgad, hvarigenom, åtminstone till uågon del, torde kunna undvikas att anlita Gevärs-Factoriet i Norrtelje. Hvarförutan och då vid genomseendet af de till Carlsborgs Fästningsbyggnad hörande räkenskaper Rikets Ständer funnit, att en Jakt blifvit för i,4oo R:dr inköpt, utan att det i den qvitterade räkningen åberopade, med säljaren afslutade Contract blifvit densamma bilagdt, och ett dylikt förhållande på flere ställen uti dessa räkenskaper eger rum; Rikets Ständer få lios E. K. M. i underd. anhålla om den erinran till vederbörande, att, der upphandlingar göras på grund af Contract, detta document ovilkorligen bör antingen i original eller vidimerad afskrift räkenskaperne biläggas.
Fröken Svensson säger ju sjelf, att hon knappt kände igen mig. FRU KNUTSON. Det är bara som hon pratar – tro mig. Hela sta’n vet, hvem som sitter på första sidan i hennes album. FRÖKEN SVENSSON förebrående. Åh fy, tant. FRU KNUTSON. Jag har ingenting sagt – jag. Men jag försäkrar herr literatören, att friare det har Gerda Svensson ingen brist på. VIGGO. Det har jag aldrig betviflat. FRÖKEN TORNSTRÖM. Hur länge stannar herr Pihl i sta’n? VIGGO. Till klockan ett. DAMERNA i korus. Till klockan ett? VIGGO. Ja. Jag reser vidare med tåget söderut. FRÖKEN JÖNSSON. Redan? Vi hade hört, att herr Pihl skulle stanna här en månads tid. FRU KNUTSON. Ja, det är till och med inte utan, att man räknat en smula på det. Ungdomen skall ställa till sällskapsspektakel, och herr literatören skulle spela med. VIGGO. Det gör mig ondt, men jag antar, att min plats inte blir svår att fylla. FRU KNUTSON menande. Säg inte det! FRÖKEN JÖNSSON. Vet ni hvad ni skulle spela? VIGGO. Förste älskare? FRÖKEN JÖNSSON. Ja. Men emot hvem? VIGGO. Mot er? Fnissningar. FRU KNUTSON. Gerda Svensson skall spela hufvudrollen, förstås. VIGGO. Det gör fröken Svensson ju alltid. FRÖKEN SVENSSON rodnar. Hvad menar ni med det? VIGGO. Det vet vi väl? Att ni är samhällets primadonna assoluta. FRÖKEN TORNSTRÖM. Hvad Louise ser ledsen ut. LOUISE som sutit och hört på med en frånvarande min. Gör jag? FRU KNUTSON. Ja, det vore synd att säga annat. Kan inte literatören finna på något medel att muntra sin fostersyster mer? Hon är alldeles förskräckligt melankolisk. VIGGO. Ja, Louise har ju aldrig hört till de riktigt glada FRU KNUTSON. Men nu är det alldeles som om hon vore förhexad. Hon är sig inte lik.
Riksdags-Ordningen föreskrifver, yttrad anmärkning emot Föredraganden inför Kongl. Maj:t af Commandomål för Armén, har för uppgifvandet af anledningarne härtill beinälte Friherre inlemnat ett vidimeradt Utdrag af de genom Kgl. Maj:ts General Adjutants Expedition för Armén den 24 Maj 18^7 under N:r 353 utfärdade General-Ordres, ord för ord så lydande: »Vid de »Regementen, der Rotehållare ej samfäldt in»gått i Contrakt om Soldatens beklädnad, »böra Inspektörerne, så mycket möjligt är, »och så vidt Författningarne det medgifva, ej »approbera några Rekryter, som icke i Knek»te-Contraktet af Rotehållare förbehållit sig »beklädnad på vissa år (3 4 å 5 år), hvar»förutan Soldaten, som med de af Kongl. »Majit och Kronan i nåder bestådda slitnings»penningar omöjligen kan bekläda sig, innan »kort skulle blifva otjenstbar, eller ock, med »uppoffring af dess nödtorftiga bergning, och »på bekostnad af Flustrus och Barns knappa »föda, blifva tvungen sjelf anskaffa behöriga »munderingspersedlar; och åligger således In»spektörer, Brigad-Generaler, samt Rege»ments-Chefs på möjligaste bästa sätt söka io Coust. Utsk. Betänkanden. »sådant afhjelpa.« Underställandes, i följd häraf, Friherre Anckarsvärd Utskottets oinpröfvande, huruvida orden så vidt Jörfattn Lag or ne medgifva må kunna fria Konungens Föredragande i Commandomål från det ansvar 4f Gap. Missg. Balken utsätter å den Konungens Embetsman, hög eller låg, som, sjelf eller genom andra, intalar eller förleder undersåtarne till någon utgift, sammanskott eller kostnad, enär
Rikets Kammär-Collegium, i underdånigt utlåtande uti ämnet, änföit, desto mindre kunde till hvad Riksens Ständer i Underdånighet anhållit lemna bifall, som Riksens Ständet, vid uttryckande af eu önskan, hvars beviljande skulle i betydlig mån förringa Statens påräknade inkomst, icke anvisat några medel, till godtgörande af den brist, sorn i sådan! afseende skulle uppkomma, samt att, i följd häraf, Pe/ir Johnsons öfvande*’ rörde underdåniga ansökning äfven kornme att förfalla. Då de skäl, hvarå Kammar-Collegii Underdåniga utlåtande i denna fråga stödjer sig, hufvudsakligen ärö hemtäde från Riksdags-Beslutet deri 3 2 April 1635, söm, i Collegii tanka, innefattade ett allmänt åtagande af ränta till K. Mi och Kronan för ålla slags Qvarnar, och bland dem äfven fcr hahdijvärrtar i husen, med hvilket Riksdags-Beslut Kongl. Qvarntulls-Ördningen den 29 Martii 1629 och 8 §• i 1688 års Härads - Fogde - instruction ansetts instämma, hvilka Författningar åter skola blifvit lagde till grund för åtskilliga senare af K.
N:o 350. der tiden till dess öfrige sedelutgifvande bankerna upphört, anslå Riksbankens vinst till bankens förstärkande, samt lemna Fullmägtige i banken öppet, att i mån af behof, höja sedelstocken utöfver dess nu tillåtna maximum, med lika stort belopp, som det, hvilket upphörd privatbank begagnat för sin rörelse, så behöfver man ingalunda sakna medel; och detta är äivea en utväg, som för ändamålets vinnande förut varit påtänkt, emedan det i nu gällande Bankoreglemente är stadgadt, att sedelstoeken, i händelse af privatbanks upphörande, får ökas med ett visst belopp, på det filialbank eller låne-konlor skulle kunna upprättas i stället för privatbank. Att det nu för ändamålet afsedda sedelutgifningsbeloppel är för ringa, i den händelse flera, eller alla, sedelutgifvande privatbanker skulle upphöra, emedan man icke utan fara för penningebrist kan våga så pass minska utelöpande sedelbeloppel, anser jag vara klart, och tror derföre att en förändring i Bankoreglementel, af ofvan antydda beskaffenhet, vore erforderlig, samt, då filialbankerna icke synas hafva tillvunnit sig särdeles sympatier bland folket, det böra stadgas, att endast låne-kontor inrättas i stället för hvarje privatbank, som upphör, och att låne-kontoret må omfatta enahanda rörelse, som öfriga låne-kontoren i riket, eller ock sorn den upphörde privatbanken gjort. Emot hvad jag yttrat, angående ökad sedelutgifning från Riks-banken, förmodar jag att kanske någon skall invända, det Riks-banken i så fall blifver osäker. Jag får derföre nämna, att jag anser den blifva, minst sagt, lika säker, som alla våra bankinrättningar med dess samtlige utelöpande sedlar nu äro. Medlen komma naturligtvis icke ut i allmänna rörelsen, med mindre säkerhet ställes för dem, och hela samhället ansvarar ju dessutom för Riks-banken. Privat-bankernas sedlar hvila icke på annan grund, ån säkerhetshandlingar af enskilde personer och någon del af Riks-bankens sedlar; således icke heller på metallisk valuta.
Jag erkänner, att jag anser det de få liera stora förmåner, pä sätt Frih. Raab föreslagit, och temmeligen nöjaktiga efter Hr Hjertås framställning, och orsaken hvarför jag anser dera höra komma i åtnjutande deraf är den, alt det är stor skillnad mellan eli bolags förhållande till Banken och en enskild persons förhållande till densamma; ty i förra händelsen är del en mängd stora fastighetsägare, sorn erbjuda hela sin förmögenhet sorn säkerhet till Banken, erbjudande dessutom den förmögenhet, sorn blifvit lemond lill säkerhet för erhållna län, under ansvarighet, en för alla och alla för en, för Bankens ägande fordran, hvartill de skola betala en viss del af sin tcckningssuinma, och alt för återstoden skall lemnäs papper, ställde i viss form, och hvilka Banken när sora helst må kunna afyttra. Banken har således latt en ny säkerhet, sorn 30 Den 23 April f. m. den icke haft förut, på grund af hvilken Banken kan utvidga sin rörelse, hvilket den eljest icke kunat, såvida den ej erhållit dessa stora fastighetsägare sig till biträde. Deremot skulle desse store fastighetsägare icke kunnat röra sig, med mindre de fått Bankens bistånd, följaktligen är vinst på ömse sidor; konsten är blott att afväga, huru mycket den ena eller den andra skall få, hvilka skyldigheter, som skola tillkomma den ena och hvilka rättigheter den andra. En sådan afvägning finnes hvarken i det ena eller andra förslaget, hvarken i PresleSt:s eller i Frih. Raabs, och jag biträder derföre med min röst 1 § i den af Utsk. framställda lagen, hvarigenom man åtminstone får ett conseqvent förslag, som icke brister i detaljerue. Gr. Cronhjelm: Jag anhåller endast alt med några få ord upplaga en eller annan anmärku., som jag ej hört af föregtde talare besvaras. Hr von Hartmansdorff har till alt hörja med yttrat, att genom den ifrågavarande assignalioncn på Banken skulle det resultat uppslå, alt Banken bortskänkte 3 proc. af räntan på sina penningar, hvarå den hade anspråk, enär Banken endast erhölle 2 proc.
Utdrag den 2 I ot A 25 Octoher 1829. återremitterades på grund af gjorda an-j märkningar j N:o 48, angående Herr J. J. Klemans motion om nedsättning i porto för Utrikes gående bref, lades till Handlingarne; Nio 5o, i anledning af Herr Friherre Henning JVrangels motion, att Vaktare vid Flygsands-fälten i Halland må befrias från Bevillning, biföll?. Den 23 October igzp. Från Högloflige Ridderskap pet och Adeln, S. D. Uppå derom af Grefve von Rosen, Axel, gjord framställning, beslöt Högloflige Ridderskapet och Adeln inbjuda de Öfriga respective Riks-Stånden, att med Ridderskapet och Adeln förena sig i det beslut, att Rikets Ständer, hvilka under Hans Majit Prot. Utdrag den 23 Octobir 182g. 167 Konungens sjukdom nyligen ådagalagt det lifligaste deltagande, nu måtte, genom en stor Deputation, inför Hans Maj:t Konungen i underdånighet frambära uttrycken af deras synnerliga glädje öfver Hans Majus återvun^ na helsa, uti en lyckönsknings-adress, hvilken borde af Expeditions-Utskottet uppsättas. S. D. Föredrogos å nyo och biföllos följande Lag-Utskottets, den 9 sistlidne September, afgifna och, den 21 i samma månad e. m., på bordet lagda Utlåtanden: N:o 96, i anledning af väckt motion, om ett tillägg till sista momentet af 6 §. i 23 Cap. Rättegångs-Balken; N:o g7, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets, under N:o 58, förut meddelade Betänkande om ändring af 3 §. i 21 Cap. Rättegångs-Balken. S. D. Föredrogos å nyo och biföllos följande Lag-Utskottets, den 18 sistlidne Augusti, afgifna och, den 10 derpåföljande September e. m«, på bordet lagda Betänkanden: N.o go, i anledning af Kongl.