Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Räntan bö^ lemnäs fri j men Förmyndare med flere ansygp. ra för 4 procent. 998 Ben 23 Fébruarii. Herr Hjerta, Gusftaf*. Att enskildta assignationer å mindre summa än 100 Riksdaler Banco åter måtte tillåtas, samt att alla enskildta assignationer matte blifva underkastade Vexel-lag och åtnjuta vexelrätt, vågar jag härigenom ödmjukeligen fö' resia. Det skall visserligen bidraga till räddning af det återstående utaf enskildta crediten; och synes åtminstone den säkerhet af den enskilte mannen kunna fordras, att ej få återlösa en assignation, som gifven under en tid då den person på hvilken han assignerat var behållen, genom innehafvarens dröjsmål eller kanhända andra orsaker, blifver i följd af dess sedermera iråkade obestånd till intet gjord. Friherre Posse, Chriften Jag önskar att få fästa Höglofl. Ridder-* skåpets och Adelns uppmärksamhet på edgån-i gars vigt i allmänhet, deras aftagande helgd och orsakerne dertill. Dessa orsaker ligga dels i sjelfva edernes innehåll, dels i deras nötning, genom öfverflö - \ Dcn 23 Februarii. 999 digt och ofta vårdslöst användande; samt änteligen i det ringa straff lagen för mened utstakar. I de bildade classerne är Student-eden den som först kommer i fråga. Denna ed påböds i655, är författad på latin och ålägger lydnad för Academiens stadgar, hvilka, utom mycket annat, föreskrifva skyldighet, att inställa sig vid begrafningar, dit man kallas, att efter lag och i rättan tid betala sina skulder, att icke göra onödiga kostnader, städse bevista gudstjensten, ej dröja på källare efter klockan 9 cm aftnarne, icke lossa skott o. s. v. Hvilken student har någonsin hållit allt detta? Emedlertid den, som lofvar utan uppsåt att hålla, föraktar sitt löfte, och det föraktade löftet bekräftas vid Gud och allt heligt med afsägelse af alimagtens nåd och evig vällärd.
Då jag varit bland dem, som yrkat bifall till betänk., vill jag upptaga några yttranden från den motsatta sidan, oaktadt det nästan är svårt att fortsätta försvaret för betänk., sedan en ledamot, som borde anses äga sakkännedom i ämnet, sagt, att betänk, vore ett foster af ett vilsefördt begrepp; men förmodligen är defta omdöme lika förhastadt, som samma ledamots uppmaning till främmande nationer att icke handla med Sverige, på det de mätte und - ao6 Doii 18 Maj. vika godtycket af en statssecreterare. Det torde tillåtas mig att erinia derom, hurusom i R. St:s Utsk. ärenderna ofia nog behandlas enligt, hvad Hr Gr. Frölich kallat, hugskott; och för min del litar jag mera på den andra Statsmagtens reglementeringar än på Ständernas. — Gr. Horn har gjort åtskilliga anmärkntr emot min uppfattning af saken; men det synes mig, som hade det undfallit Grefven, att Hr Stuarts molien innefattade begäran, alt det önskade gemensamma vexellagförslaget måtte för R. St. framläggas enligt 87 § Reg.F. Jag kan icke annat än finna oformligt, att R. St. på förhand utpeka den väg och ordning, K. M. uti en ännu oafgjord fråga borde följa. All sådan opinionsyttring måste befinnas olämplig. Först sedan utrikes vexellagen möjligen blifvit utfärdad, så, och i händelse man då icke är nöjd med den iakttagna formen, är tiden inne att deremot göra anmärkmr. Det förevar, betänk, är dessutom redan bifallet af två Stånd och återremitlerndt endast af ett. Om altså R. o. Ad. äfven beslutade återremiss, vöre dermed icke något vunnet, ty frågan förföl le i alla fall.
Hvar, som i egenskap af syssloman vexel upphandlar, stånde i ansvar derför, att betalning till vexelgifvaren erlägges.“ Justitie-råden Schmidt, Alexandersson och Hoffstedt lemnade Lagberedningens förslag i denna del utan anmärkning; och Justitie-rådet Alexandersson, under åberopande af såväl Lagberedningens i detta ämne pag. 2 och 3, anförde grunder, sorn äfven innehållet af 63 och 96 §§ af förslaget, tilläde: “Måhända hade det hitintills kunnat vara ett behof för vexel-tagare, att äska vexel innan liqvid hunnit uppgöras, emedan han, enligt 3 Art. 3 §. af 1748 års vexelstadga. haft o vilkorligt åliggande, att med första post efter vcxelns utgifvande, afsända Kongl. Majlis Nåd, Proposition, A:o 69. 41 afsända densamma till accept, men efter förslaget skulle denna skyldighet för honom upphöra; och, derest förslaget antages, betydde det således mindre, om med vexels aflemnande fördröjes en eller annan dag, så nemligen, alt liqviden hinner samtidigt dermed försiggå. Hvad serskildt vidkomme frågan om utsträckning af vexel O o ö Ö “ rätten äfven till det fall, att “vexeltagaren underlåtit vexeln afhemta;" så kunde Justitie-rådet icke inse någon giltig orsak, hvarföre den, som ville på sådan grund föra ersättnings-talan, skulle vara befriad från skyldighet att procedera efter allmänna rättegångs-ordningen. Beträffande åter frågan angående föreskrifter derom, hvad såsom qvitto på erlagd betalning för vexel må antagas, eller icke, så tycktes det vara svårt att finna en giltig grund, hvarföre den, som bekommit en vexel, skulle, framför den, hvilken erhållit en invisning eller ett skuldebref, böra presumeras hafva fått handlingen utan valuta.
Man har också anmärkt, alt resultatet af roteringen vore sannolikt gifvet, derigenom att Malmöhus Läns Rotehållare äro lindrigare roterade, än Christianstads, Af det exempel Utskotten anfört är icke detta förhållande uppdagadt, och ett exempel bevisar ingenting. För öfrigt har Friherre Wrangel anmärkt hvad som icke lior till saken, att upplösningen af Konungens eget värfvade Regemente gick på bekostnad af de Skånska Rotehallarne, enär deras Soldater blifvit dragne lill en tjenstgöring i fred, hvarifrån Rotebållarne vid roteringens ingående befriades. Denna befrielse gällde likväl allenast comniendering till andra orter. För öfrigt kommer denna commendering snart att upphöra, emedan andra anstalter blifvit vidtagna för ändamålet. Af hvad jag nu haft äran anföra synes, att jag är nöjd med Utskottens Utlåtande; men skulle Ridderskapet och Adeln behaga återremittera detsamma, anhåller jag blott, att delta yttrande må få återremissen åtfölja. Herr Ribbing: Ehuru jag icke har nå - 7<5 D c n ii ö c o e in b e r f. m. got vidlyftigt att i denna sak anföra, får jag likväl, då flere Talare sig anmält, och jag bland dem är den första i ordningen, hos Herr Grefven och Ordföranden hemställa, om icke, i anseende till den långt framlidna tiden, fortsättningen af discussionen kunde uppskjutas till eftermiddagen. Herr Grefven och Ordföranden hemställde, om icke, då flere talare sig anmält, och tiden redan vore långt framliden, samt discussionen syntes blifva vidlyftig, Ridderskapet och Adeln behagade bifalla Herr Ribbings framställning, Ropades Ja, Högloft. Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan en qvart lill 3 eftermiddagen. In fidem Protocolli, O. J. Lagerheim. Fredagen d. ii December 1829. Plenum klockan half till G Eftermiddagen. Grefve Brahes Magnus, fortfor att föra klubban.
Äfvenledes hemställde han, om icke Ridderskapet och Adeln nu, såsom under Riksdagen här i Stockholm år 1809, behagade tillåta att BevillningsUtskottet till samlingsrum finge begagna det i Riddarhuset befintliga, så kallade SecietaUtskottets rum. Det af Friherre Rudbeck upplästa Anförande remitterades till BevillningsUtskottet. Uppå af Herr LandtMarskalken gjord pro" position, blef Grefve Mörners hemställan, an* gående rum för BevillningsUtskottet, bifallen. Friherre von Schwerin, Werner Gottlob, till» kännagaf sig vara hindrad att åtaga sig det smickrande förtroende honom af Electorerna 8* Den 13 Mart-; blifvit uppdraget, att vara Ledamot uti Be-: villningsUtskottet; och utbad sig derföre, i stöd af RiddarhusOrdningen, få sig detsamma afsäga. Sorn tiden nu snart var inne, då de öfriga respective Stånden å Riddarhuset skulle inträffa, för att tillika med Ridderskapet och Alein uppvakta Hans Maj:t Konungen och Hans Kongl. Höghet KronPrinsen, i ändamål att aflemna den af Riksens Ständer beslutne Tacksä geise Adressen, anmodade Herr LandtMarskalken Ridderskapet och Adeln att intaga den högra sidan af RiddarhusSalen och lemna den venstra ledig för Prest-, Borgareoch BondeStånden. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf sig ärna utsätta Plenum till följande dag, den 14 Mars klockan half till 12, och skulle då äfven Bänkmansval komma att förrättas i de genom val till Electorer afgångne Bänkmännens ställe, för 1, 2, 6, 7, 10, 13, 32, 24, 43 och 47 Bänkmgnsafdelningarne.
Till enahanda ansvar vare den förfallen, som, utan att till bränvinsminulering vara berättigad, tillåter, att det hos honom köpta bränvin må till större eller mindre del på stället förtäras. Uti öppna salubodar och på apothek må icke bränvin med eller utan droguer eller andra tillsatser, emot eller utan betalning, i minut utdelas, eller annorlunda tillhandahållas, vid ansvar, som flir oloflig bränvinsminutering här ofvan stadgadt är. § 46. Gästgifvare, källare och värdshusvärdar samt spisqvarterseller näringsidkare, som rättighet till bränvinsminutering innehafva, skola, derest de försälja bränvin, utan att mat derjemte för den det begär, finnes att tillgå, vara förfallne till enahanda ansvar, som för oloflig bränvinsforsäljning här ofvan finnes stadgadt. § 47. Under sönoch andra beigedagar må bränvin ej försäljas i parti, och i minut endast å gästgifvaregården och andra tillåtna minuteringsställen, vid måltider; och böra alla minuteringsställen under gudstjensterne vara tillstängde. Bryter någon häremot, plikte första gången 20 R:dr. Sker sådan förbrytelse andra gången, eller oftare, bote förbrytaren 40 R:dr hvarje gång; och vare, med undantag af gästgifvare, hvar och en, sorn tredje gången återkommer, näringsrättigheten för alltid förlustig. § 48. Försäljer någon, som icke innehafver rättighet till bränvinsminutering, eller den, sorn dertill berättigad är, annorlunda än vid måltider åt spisande gäster, bränvin till en eller flera personer af den menighet, som är församlad vid ting, uppbördsstämmor, mantalsskrifning, mönstringar, auktioner, kronoskjutsningar, skallgångar och andra sådane till större folksammankomster ledande förrättningar och anstalter, bote han första gången 20 R:dr och sedan dubbelt.
Sveriges sjelfständighet kan fullständigt tryggas, och särdeles då vi icke ens hafva tillräckliga vapen och beklädnad för vår beväring, så skulle vi dock på enskilda företag i de särskilda provinserne bortkasta de tillgångar Staten kunnat till förenämnde behof använda. Jag anser motionen vara omedborgerlig och afstvrker allt afseende derå. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, det han, i anledn. af Frih. Cederströms anförande, finge fästa uppmärksamheten derpå, att, enligt 56 § Riksd.Ordn., riksdagsmän voro berättigade alf, efter det motionstiden tilländalnpit, väcka motioner, som äro omedelbarligen föranledde af redan upptagne ärenden. Frågan om bancovinslens användande vore ett sådant redan upptaget ärende, emedan densamma hade blifvit vidrörd i BancoUtsk:s återremitterade betänk., ang:de reglering af Bankens lånerörelse m. m., och detta vore orsaken, hvarföre H. Ex. icke ansett sig kunna vägra upptagande af Hr Nordenanckar ifråga var. motion. Hr Lagerhjelm, Pehr: Jag skall försl yttra mig om for men. Väl föreskrifver 49 §, t mom. Riksd.Ordn.: ”Uppstår fråga om eller hvart remitteras bör, kan denna fråga blott för den plenidagen läggas på bordet; men i nästa plenum skall beslut ovägerligen fattas;”' men detta rörer, såsom orden tydligen utvisa, endast frågorne huruvida remiss skall äga rum eller icke, samt till hvilket Utsk. remiss hör ske. 1 det afseendet anser jag, lika med Hr von Hartmansdorff, att motionen är för tidigt väckt. Man ser det af början till motionärens förslag, der han citerar eli betänk. af BancoUtsk.,som ännu icke är i RiksSt. tillgängligt. Man synes äfven vara i ovisshet huruvida Bancoeller StalsUtsk. bör upptaga motionen. Enligt min förmening tillhör den BancoUtsk. Det förefaller mig som vore det temligen svårt att ingå i någon discussion öfver ämnet, innan BancoUtsk. yttrat sig rörande bancovinstens belopp och användande.
Föredrogos ånyo BevillningsLagsamt Allmänna Besvärsocli Ekonomi-Utskottens Memorial N:o ip, i anledning af Riks-Ståndens skiljagtiga beslut, rörande Utskoltens förslag till reglementariska föreskrifter för bränvins-bränningens utöfning, samt om hvad, vid försäljning af bränvin och beskattningen derå, iagttagas bör. Inbjudningarne till Borgare-Ståndet, i afseende på Förfatining-förslagets 43 §• 1 mom och 58 §. 2 morn., antogos, och hvad Utskotten, i detta Memorial, i öfrigt hemställt, godkändes; äfvensom Ståndet Jade till handlingarne Memorialet, i de delar, der det endast innefattar anmälanden; och Betänkandet N:> 20, i anledning af Riksdas-Fullmä^tigen Fredrik 476 Prof. Utdi. cl. 14 Maj t 841 - von Zweigbergks motion om ytterligare förändringar i nu gällande Seglations-Ordning. Godkändes. S. D. Föredrogs ånyo och lades lill handlingarne Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Utlåtande N:o 78, i anledning af erhållen återremiss å Utskottens Betänkande N:o 58, angående väckta motioner om förändring i Författningarne, rörande mått, mål och vigt. S. I). Föredrogs ånyo och lades till handlingarne ConslitutionsUtskoltels Memorial N:o 112, med anmälan om förloppet af voteringar inom Förstärkta Constitutions-Utskottet.
Med denna sålunda yrkade förändring biföll R. o. Ad. Utskts förslag. Slöjdevaror, eller Fabriks-, Handtverkeriocli Manufacturvaror, i taxan ej nämnda. Under den discussion, som i anledn. häraf uppkom, yrkades af flera ledamöter, att i afseende på alla ej specificerade slöjde-, fabriks-, handtverkerioch manufacturvaror, sorn i 1835 års taxa varit förbjudna till införsel, samma förbud måtte fortfara, hvaremot alla i samma taxa till införsel tillåtna sådana varor, och hvilka äfven till största delen af R. o. Ad. blifvit uppskjutna, för alt i sammanhang med slöjdevaror pröfvas, måtte få införas emot den tull i835 års taxa bestämmer; af många andra yrkades åter dels bifall till Utsk:s förslag, dels att de särskildt upptagna och förut till införsel tillåtna med slöjdevaror gemenskap ägande artiklarna borde särskildt hvar för sig, näst efter sedan den nu föredragna hufvudartikeln blifvit afgjord, föredragas och afgöras. Då ingen anmärka, blifvit gjord vid Utsk:s förslag, att slöjde-, fabriks-, handtverkerieller manufaeturvaror, införda, med CommerceCollegii särskildta tillstånd, af slöjdeidkare såsom prof eller modeller för egna tillverkningar, måtte vara fria från tull, hemställde Hr Frih. o. Landtm, först, om R. o. Ad. behagade bifalla detta förslag. Ropades ja.
Kunde genom några likartade medel, de der likväl icke stöde i strid med våra öfriga sanvhälls—institutioner, det med motionen åsyftade ändamål vinnas, vore sådant visserligen ganska önskvärdt; och det torde vara att förvänta, att vid den kodifikation af våra i sednare - Sammansatta Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 31. 9 nare tider delvis förändrade kriminal-lagar, som kan anses nära förestående, ämnet kommer under behörigt öfvervägande. Men ett blott och bart utelemnande ur frejdebetyget af hvarje upplysning om en persons för längre tid sedan ådagalagda vanart anser Utskottet ej kunna leda till målet; Och Utskottet hemställer således vördsamligen, alt ifrågavarande motion ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda• Stockholm den 2 Augusti 1860. Alik. lill Exp.-Utsk. den 31 Äng. 1860, kl. 11 f. ni. Betänkande, i anledning af väckt motion om utfärdande af en lag rörande flottningsoch flodrensningsväsendet i riket. Uti ett till Vällofliga Borgare-Ståndet ingifvet Memorial, som blifvit öfverlemnadt till Lag-Utskottet, men, jemlikt 43 § Riksdags-ordningen, varit föremål för Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets pröfning, har Herr Brun sökt utveckla, att Kongl. Brefvet den 8 April 1811, hvarigenom åt Landshöfdingarne uppdrages att bestämma den ordning, efter hvilken flottning får utöfvas, icke kunde anses uppfylla de anspråk på en fullkomlig lagstiftning i detta ämne, som sednare tiders inträffade förhållanden medförde.
Om sä är, hvilka läroböcker äro mest praktiska och föra fortast till målet? För likBASAREN å NORRBRO STOCKHOLM | § | nande upplysningar äfven i engelska språ- ket vore jag oändligt tacksam, Bella. Under hvilken månad bör nedflyttandet af törnrosor i källaren ske, och huru skall man behandla växterna vid nedsättandet. Vid hvilken tid på våren skall C A R L J O H A N S O N S man åter taga upp dem, och huru då förfara med dem? Hvilken är den bästa och tillförlitligaste Försöken bok angående blommors skötsel i rum? Tackf I Stockholm tillverkningar af sam vore jag, om svaren kuude inkomma i [2582] 4 5 X3ROTFCN.I » .GGATAN, EXI T R. nästa Idun? Blomstervän. förordad af professorerna C. E. Bergstrand och Olof Hammarsten; N:r 7 5 5. G. frågar, hvilka växter lämpa sig till Markartbuketter. Snart sagdt alla utblommade växter, hvilka hålla på att gå i frö (utom naturligtvis träd och buskar), alla gräsarter, all säd, särdeles korn och hafre, Ä T T I K A pressade, gulnade ormbunkar,tistelbollar, hästpå flaskor för utsyra, affallna blad, i synnerhet de röda aspspädning. bladen, typha, en strandväxt snarlik en brun S E N A P, lampglasputsare (tager sig särdeles bra ut) och blandad som engelsk först och sist den oumbärliga vassblommen, o. fransk, flere sorter. hvars roll i buketten är att tjäna till fyllnad. Men allt måste vara gulnadt, torkadt. Den Biffstekssås, egentliga, ursprungliga makartstilen tillåter, S O J A, skulle jag tro, endast de gula och bruna schatteringarna från svartbrunt ända till nästan Malda kryddor hvitt. Dock synas nu i handeln öfverallt de (garanteras oblanmest färgrika buketter med både fåglar och dade) på bleckdosor fjärilar. Hos oss finnas ej några växter med med genomborrade gracna färger af naturen — meu det är mycket lock.
Johanna, jag måste tillstå det, var min första tanke om morgonen, min sista om aftonen. Hvilken ljuf känsla måtte det icke vara, att med sin blotta blick fängsla hjertan och låta en annan känna en försmak af himmelen. Ack! hvilken fördel är det ej, att vara skön! Sannt är, att denna fordel kan missbrukas, sin egare eller egarinna till skada, men den måste dock i alla tider betraktas såsom ett litet kapital: ty skönheten är det verksammaste rekommendationsbref man kan föra med sig på resan genom lifvet; ehuru det måste anmärkas, att de sköna spela ett både högre och farligare spel än andra. Ty af en vacker yta fordrar man ett lika vackert inre. Men Johanna var icke allenast skön; hon var äfven den renaste dygdens infattning. Hvarje leende var ett qvickt infall, hvarje blick en god gerning. Allt allt andades frid och lugn. Ack, om jag men kan jag väl någonsin hoppas att få ega en sådan klenod? Jag, en fattig student! Man reflekterar ganska litet öfver denna benämning; men det är likväl, i få ord sagdt, en egen belägenhet att vara student, och fattig. Under den tid man sträfvar att göra själen rik, sjunker man allt mer ner i djupet af materiella bekymmer. Försynen har fästat blyvigter vid ungdomshoppets bevingade fötter, för att hindra dem att flyga för högt, och den enda trösten är, att de sitta qvar. Vid blotta tanken att förtörna mamma Segerman, förlorade jag modet och vågade icke yppa min tanke. Hoppet och ovissheten voro för mig ljufvare än säkerhetens smärtsamma bestämdhet. Mamma Segerman och Johanna blefvo bjudna på julgröt till pastor M n. Såsom medlem af familjen ihogkomms äfven jag. Qvällen förflöt glädtigare än man kunnat förmoda. Sällskapet var ej talrikt, men trefligt; och okonstladt gick allt till. Adjunkten tycktes vara särdeles väl upptagen i huset, och Dora, pastorns enda dotter, egnade mycken uppmärksamhet åt honom. Han erhöll en mängd julklappar af allt hvad som kan prydas med tapisserisöm i sefirgarn och perlor.
Ej må ock någon föra i testamente in, att hvar, som det klandrar, skall vid dess arfsrätt skild vara. J ordaB al k en. 8 Kap. Huru man må lagligen bortgifva fast egendom. 1 §• Ingen må ärfd fastighet bortgifva. Sker det, hafve arfvinge makt det att återkalla, dä han död är, som det g af: vare dock ej förment, att af ärfd fastighet på lifstid förläna något hemman, eller någon mindre del, åt den, som trogen tjenst gjort häfver, der ingenförvärfd fastighet är. Förvärf d fastighet må man gifva hvem man vill. Är fastighet bördköpt; då kan dess värde bortgifvas. 2 §. Nu finnes, att man häfver gjort gifvaren, hans barn, eller första arftagaren, märkelig orätt, otjenst och skada; stände dem då fritt gåfvan att återkalla, om han, som gäfvan fatt, den i handom häfver, och Rätten prof var henne rätteligen förverkad vara. Är gåfvan för möda och arbete, eller gjord tjenst, gifven; gånge då ej åter. Om medgift, morgongåfva och testamente skils i Giftermålsoch Ärfda-Éalkarne. Stockholm den 21 Januari 1845. Reservationer: af Herr Thorn: ”Jag har icke kunnat instämma i Utskottets ofvanstående beslut, hvars grunder jag ej kan godkänna ocli hvars resultat sannolikt skola finnas föga tillfredsställande. Det synes mig vara alldeles olämpligt att, för beredande åt en förment öfverensstämmelse emellan arfs-,och testamentslagarne, såsom nya begrepp införa ”arfvejord” och ”bördköpt jord i stad” jemte föreskrift om vederlag för ärfd stadsfastighet. Dessa begrepp äro främmande för svensk lagstiftning, då den genom 1762 års Förordning i ett fall uppställde Lag-Utskottets Betänkande, N\o 82, 21 princip bör betraktas såsom ett undantagsstadgande, hvars utsträckning till den händelse, alt bröstarfvinge lefver efter, ingalunda skulle, om sådant af städernes innevånare i allmänhet ansetts ändamålsenligt, intill närvarande tid hafva varit fördröjd.
Det är i sjelfva verket ganska svårt att bestämdt afgöra om lämpligaste tidpunkten, ty om den ut sattes till någon dag under årets lörsta hälft, måste man befara, att R. o. Ad:s sammankomst inträffar samtidigt med riksdagen samt att således de al R. o. Ad:s ledamöter, hvilka äro riksdagsmän, af denna sin befattning äro förhindrade att verksamt deltaga i Ståndets öfverläggningar. Ur denna synpunkt vore derföre lämpligast, om sammankomsten utsattes till årets sednare hälft, då riksdagen icke vore församlad; men dervid möter den olägenhet, att Adeln af andra skäl är talrikast församlad i hufvudstaden under vintermånaderna samt att till följd häraf anledning vore att antaga, att sammankomsten under sommareller höstmånaderna skulle blifva allt för fåtaligt besökt. Vid sådant förhållande tror jag, att man får underkasta sig att låta Adelns sammankomster inträffa samtidigt med riksdagen, och någon synnerlig vigt ligger, elter mitt förmenande, icke derpå, om sammankomsten eger rum i Februari eller April, ty i allt läll kan det anordnas så, att 3 års räkenskaper äro färdiga till granskning, och, om deri ingår äfven sista årets räkenskaper, är temmeligen likgiltigt, men skulle man vilja ur dem hafva någon särskild upplysning, kunna de alltid vara för sådant ändamål lätt tillgängliga. Emellertid tror jag, att det lör de af Ro. Ad:s ledamöter, som bo på landet, är lättare att samlas i hufvudstaden under Februari än under April månad, då jordbruket, åtminstone i södra Sverige, vanligen är i full gång. Det har jemväl blifvit föreslaget, att uttrycket »allmän sammankomst» skulle utbytas mot något annat t. ex. »Adelsmöte.» Uttrycket »allmän sammankomst» är ganska enkelt och innebär Den 7 April e. m. 99 hvad dermed skall lörstås. Jag har derföre icke något, emot om det qvarstår, äfven om jag medgifver, att det icke kail skada om ett annat antages. Men det, som blifvit föreslaget att sättas i stället, är ännu ett nytt ord, hvars betydelse man icke känner förrän man studerat Kiddarli.-Ordningen, och jag anser derföre att Utsk:t träffat ett rättare uttryck.