Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror således det lämpligaste vara, att öfverläggning först äger rum om det förslag, Utsk. tillstyrkt, dervid de ledamöter, som anse, att Utsk. i någon punkt ej fästat tillbörligt afseende å en dithörande enskild motion, äro oförhindrade att vid denna punkt göra motionen gällande, samt att vi slutligen, såsom Frih. Ehrenborgh föreslagit, företaga till afgörande de motioner, som Utsk. afstyrkt och icke hafva gemenskap med någon punkt. Hvad sammanhanget emellan irsta och 2:dra punkterna beträffar, torde jag få fästa uppmärksamheten derpå, att Utsk. i irsta punkten blott uppställt en delinition på hvad som bör förstås med sedelstock, hvarom begreppens redande synes hafva varit nödvändig efter den förvirring i dessa begrepp, som ägt rum efter sista riksdagen och föranledt till tvister inom sjelfva Bancostyrelsen om sedelstockens storlek. Bifalles första punkten, hvilket jag för min del tillstyrker, enär jag anser ganska rigtigt, att i sedelstocken inräknas alla af Banken utgifna och utelöpande sedlar, med undantag endast af de förskott, som blifvit från Banken utlemnade till invexling af förslitna sedlar i landsorterna och de transportsedlar, som, ehuru infriade, icke kunnat afföras, för hvilka begge summor afdrag rätteligen bör ske, såsom i annat fall medförande dubbel bokföring; — men om, säger jag, man är ense om denna enkla sak, blifver det lätt att vid andra punktens afgörande bestämma sig för den proportion emellan sedelstock och metallisk valuta, som öfverensstämmer med hvars och ens omdöme. Den, som vill, att afdrag vid bestämmandet af denna proportion skall ske för depositioner och lån på exportabla effecterj kan då i allt fall göra sin mening gällande, ty han behöfver blott yrka andra punktens rättande derefter.
Ättemän sä väl hvar och'en, som af Ättens värdighet är lagligen delagtig vorden, som och den, hvilken denna värdighet ärfva kan-, och sjelf är introducerad Svensk Adelsman. Hufvudman är den Ättemän, hvars Ättegren är äldre än någon af de öfrigas, och har varit det i hvart och .ett led, från och med Stamfadrens barn till och med, hans eget. Fjermare eller yngre i Ätten, är den Ättemän, sorn senare eller icke utan fleres bortgång, kan blifva Hufvudman ; närmare eller äldre i Ätten den, som förr skulle blifva det. Den Ättemän, sorn iner än en Ätts värdighet arfva kati, rukne sig i ajseende på Säte och Stämma å Riddarhuset, tilt den Ätt, frän hvars Stamfader han pä Svärdssidan närmast härstammar, samt enär tvenne af dessä Åtter leda sin härkomst frän en och samma Stamfader, till den Ätt, Den Q November. soia främst pä Riddarhuset sitter. 2:0 undantag härifrån äger endast rum inom de åtter, hvilkas hufvudman emellan 1792 och 18oq blifvit, jemte större eller mindre del af slägten, och med särskild stadgad Successionsordning till Friherrlig eller Gref velig värdighet upphöjde : Hufvildmannar ätten för den Ättj som utgör Slägtens icke upphöjda del, tillfälle då den Ättemän, som af dej ensligt Diplomen i lägre värdighet c/varblif' v ande, var närmast den eller de, hvilka i den högre värdigheten inträdde, och förblifve inom nämnde persons gren, till dess densamma utgår. Nämnde hufvud/nannarätt tillfälle då, med enahanda vilkorj den i samma lägre värdighet qvarblifne Ättemän, som befilines vara äldst efter Stamfadern , och som ej tillika är Ättemän på en högre nummer. Der skulle då §:n sluta och 3:djc Momentet försvinna. Herr von Hohenhausen:
Jo, präktiga millionärer! HERMAN. BERTHEL. HERMAN. Jag har lust att slå allt annat ur hågen och hädanefter bara bli skattgräfvare. På entreprenad då, eller hur? BERTHEL (framtar åter skrinet). HERMAN (skämtsamt). Tyst du, junker! Hade jag inte haft de tjugu nie pojkarne på entreprenad i dag, så hade vi inte nu varit rika karlar. Kanske innehåller skrinet bara kopparslantar. Kopparslantar? Tig du, försmädare! Kopparslantar ha en talande tunga, och härinne ä' det tyst som i grafven. Nej, schy! Det gnisslar lite. Hör du? Men hvar knäfveln sitter låset? Här finns intet lås. BERTHEL (skakar skrinet). HERMAN. HERMAN (synande skrinet). Då måste här vara någon hemlig fjeder. (Vänder skrinet på alla sidor, och klämmer på det). Tyst, der är en liten silfverplåt! Hvad står det på den? Läs du, Herman. Nej, läs sjelf! Det ä' inte så godt för den som inte kan Fransyska. Ja, det har jag nu, för att min salig mamma inte lät mig födas i Frankrike. HERMAN. HERMAN (ögnar på plåten). BERTHEL. BERTHEL (komiskt suckande). Vi ska' rådfråga Fanny; hon kan nog tyda inskriptionen. Nej, jag tackar ödmjukast. Man lägger ingen rikshemlighet på en sjutton års flicktunga. Åh, ni misskänner Fanny, min far. Det må vara det, men min gamla galanta skulle kunna locka ur henne någonting, och det anar mej, att min kära Sara har någonting med den här saken att beställa. Ty när jag flyttade hit och blef lyckligen gift med henne, så var här ännu en liten brunn i trädgården. Den torkade ut, nästan fortare än mina smekmåna'r, och se'n har här varit ett stenröse. Jag har velat köra bort det, emedan det låg i smultronlandet, men Sara har alltid tyckt det vara onödigt, och hon vill ha ett litet minne af att det varit brunn i gården, såsom hon alltid svarat mej.
Det är en hos andra folkslag erkand, hos oss icke destomindre nyligen i fråga satt sanning **), att Statens vinst*; genom mångdubblandet af det Capital; sörn till lägre renta blifvit atiVändt på Jördodling, är* vida större, an af det, sorn i handeln användes med högre renta, utan att annorledes multipli-* cera sin tillvarelse som capital; de,t är en er-1 känd sanning, att flera främmande varor, hitförde med Utländska Skepp, ofta gro belastade* med eh' vida lindrigare frakt kostnad, än de sorn hemftf-'* i as med våra egna ; det är en erkänd sanning,'1 att Dannemark framför oss, är både i behof1 och' i tillfälle att bemäktiga sig den båtnad, Sorn kunde vinnås af Tran*sito-Handeln på Östersjön och* Vesterhafvet; det är en erkänd sanning, att äfven Handeln med våra egna exporter icke be rede«y 4-. de *) IT. K. IT. Kronprinsens Tal i Landtbrnks-Åcademicn, samt förut åberopade Erinran om a fsk-affamle af yppighet och öfverflöd. **) Se Ilerrar Rothoff* öch Sant esens växlade Memorialer. Den 20 Juni] reder den enskilda Köpmannen någon säker fördel, utan dä , den drifves i commission; det är ändteligen en af Konung Gustaf den 3:dje erkand *)., och som jag hoppas af detta Ketän» Jcande bestyrkt sanning, att Nederlags-Handeln långt ifrån att för Riket medföra nigon verkelig förmon, tvertom föranleder till ökad införsel och consumtion af främmande gods. Hvilka beveIcelse-grunder skulle val då finnas, af den vigt, att de kunde förmå Svenska folket, att i utmångåandet af främmande Nationers Producter, söka den källa till oberoende och välstånd, sorn ligger i frambringandet af egna?
Föreskriften i Skolordningens 3 sekt. 1 kap. 2 §, att ansökning till lärare-syssla på stat ej må upptagas, om ej sökanden är född eller njutit uppfostran uti det stift, inom hvilket befordran sökes, medförer åtskilliga olägenheter. Ej sällan har handt, att fullt skicklige sökande saknats uti ett stift, under det att samtidigt härmed så beskaffade sökande uti ett annat saknat tillfälle att såsom lärare begagnas. Om på något ställe mindre verksamma lärometoder blifvit följde eller missbruk inrotat sig, blifver det alltid svårare att vinna förbättring i de förra eller rättelse i de sednare, derest blifvande lärare sjelfva varit handledde efter samma metoder, eller såsom lärjungar varit delaktiga i eller vittnen till miss - I 22 bruken, och i allmänhet skulle icke utan skäl kunna befaras, att, om ett läroverk förfölle och valet af lärare vöre inskränkt endast till dem, som der njutit undervisning, samma läroverks förfall allt mer och mer skulle tilltaga. Dessa sammanverkande orsaker hafva ock redan foraniedt den jemkning i stadgandet, att till vissa lärareplatser sökande från hvilket stift som helst under vissa förhållanden kunna anmäla sig, men då olägenheterna blott ofullständigt härigenom afhjelpas, torde ansökningsrätten i allmänheten böra vara oberoende af den ort, der sökanden är född eller njutit uppfostran, och ofvannamnde stadgande således böra utur en blifvande Skolordning uteslutas. Hvad i öfrigt angår kompetensen till lärare-sysslor och den vigtiga frågan om sättet att utröna de sökandes större eiler mindre skicklighet för de befattningar, hvartill de anmäla sig, så anhåller jag att i underderdånighet få åberopa den särskilda framställning, som härjemte bifogas (Bil. n:o 2), angående inrättande antingen af skollärare-seminarier eller af särskilda lärostolar i pedagogi och didaktik. Blifver det i nämnde framställning gjorda förslag till seminarier icke af Eders Kongl. Maj:t godkändt, torde blifva nödigt stadga, det ingen må på eget ansvar få förestå undervisning vid elementarläroverk, innan han åtminstone ett år auskultera! och biträdt vid något sådant läroverk, efter den anvisning, som honom lemnäs af eforus.
Hvarefter Hans Excellence framställde följande proposition: Anser Ridderskapet och Adeln Rikets ■väl kräfva, att den af ConstituLionsUtskottet anmärkte rådgifvande åtgärden till det i KammarExpeditionen fattade beslut om gillad indragning och förbjuden fortsättning af Tidningen ConversationsBladet, bör, enligt 107 §. RegeringsFormen, hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmälas? Ropades några Ja, jemte starka Nej. Herr Rosenqvistj, Fredrik Leonharda, bogärde votering. I anledning hvaraf Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken föreslog följande voteringsproposition: Den, som anser Rikets väl kräfva, att den af ConstitutionsUtskottet anmärkte rådgifvande åtgärden till det i KammarExpeditionen fattade beslut om gillad indragning och förbjuden fortsättning af Tidningen - % Den 2i Ju ii i f. m. gen Conversationsbladet, bör, enligt roy §. RegeringsFormen, bos Kongl. Majit i underdånighet anmälas, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, kommer den af ConstitutionsUtskottet, rörande ifråga varande Tidnings indragning och förbjudna fortsättning, gjorde anmärkning att förfalla. Hvilken voteringsproposition af Ridderskapet och Adeln godkändes, samt anslogs. Grefve Horn: Jag ber att få till Protocollet anmäla, alt jag icke deltager uti förestående votering. Herr Crusenstolpe, Magnus Jacob: Då jag nu begär att få i Protocollet antecknadt, att jag icke ämnar deltaga i voteringen, innefattar detta mitt förklarande en ytterligare reservation emot DechargeBelänkandets styckade föredragning, tillvägabragt genom en Majoritet af den beskaffenhet, att en Engelsk Ministére, som blott funnit sig understödd af en dylik, skulle betraktat det såsom ett fullständigt nederlag. Härmed förenade sig Herr af Uhr, Gustaf. 34 H. ' 8 Den 2r Jul i i f. m.
Och alle de Judar, som i Moabs land voro, och Ammons barnas, och i Edom, och i all land, då de hörde att Konungen i Babel hade låtit somliga qvara blifva i Juda, och satt Gedalia, Ahikams son, Saphans sons, öfver dem, Kommo de alle igen ifrån all rum, dit de hade fördrefne varit, in uti Juda land, till Gedalia i Mizpa, och församlade in ganska mycket vin och fikon. Men Johanan, Kareahs son, samt med alla höfvitsmännerna, som i markene legat hade, kommo till Gedalia i Mizpa; Och sade till honom: Vetst du ock, att Baalis, Ammons barnas Konung, hafver sändt hit Ismael, Nethanja son, att han skall slå dig ihjäl. Så ville Gedalia, Ahikans son, icke tro dem. Då sade Johanan, Kareahs son, till Gedalia hemliga i Mizpa: Käre, jag vill gå bort, och slå Ismael, Nethanja son, ihjäl, så att ingen skall få vetat; hvi skall han slå dig, att alle de Judar, som till dig församlade äro, skola förströdde varda, och de som ännu af Juda qvare blefne äro, förgås? Men Gedalia, Ahikams son, sade till Johanan, Kareahs son: Det skall du icke göra; det är intet sant, som du om Ismael säger. Men i sjunde månadenom kom Ismael, Nethanja son, Elisama sons, af Konungsligo slägt, samt med Konungens öfverstar, och tio män med honom, till Gedalia, Ahikams son, i Mizpa, och der åto de tillhopa med hvarannan i Mizpa. Och Ismael, Nethanja son, stod upp, och de tio män som med honom voro, och slogo Gedalia, Ahikams son, Saphans sons, ihjäl med svärd, derföre att Konungen i Babel honom öfver hela landet satt hade.
Kammar-rätten eller hos Revisorerne föranledt till någon erinran, upptager förhållandet med inkomster och utgifter sålunda: Debet. Balans från år 1862: Tillgångar * 2,560: 10. Uppbörd: Anslag af Konvoy-kommissariatets medel 26,000: Kredit. Utgifter: Aflöning, pensioner och understöd samt sjukvård 21,773: 96. Lifränta till förre egaren af telegrafhuset i Stockholm 1,000: — Reparationsm. fl. kostnader för dito dito 365: 12. Dito dito å telegraferna 4,018: 71. Reseoch traktamentskostnader 1,939: 22. Skrifmaterialier, ved och ljus m. m 396: 96. Balans till år 1864: Kongl. Förvaltningen af sjöärendena samt Sjökarte-kontoret äfvensom Kongl. Sjöförsvars-departementets Kanslioch Kommando-expeditioner och Kongl. Flottans stationer i Karlskrona och Stockholm samt depot i Göteborg. Utaf förenämnda verks och inrättningars räkenskaper, hvilkas granskning i Kongl. Kammar-rätten ännu ej afslutats, lemnäs följande öfversigt: Debet. Balans från år 1862: Tillgångar Uppbörd: Ordinarie statsanslag: Extra statsanslag 369,333: 34. Öfverskott å bakoch lotsmedlen för år 1861 255,042: 80. Balans till år 1864: Aflöningsstater: Departements-chefen Departementets Kansli-expedition Dito Kommandodito Förvaltningen af sjöärendena Aflöningsstaterna vid Flottans stationer i Karlskrona och Stockholm samt depot i Göteborg Tillskott i de till båtsmansindelningen uti Blekinge län anslagna räntor Materielen: Flottans underhåll Flottans nybyggnad Båtsmäns förseende med kojer och täcken Båtsmännens beklädnad Beklädnad åt mariner, kanonierer, matroser och skeppsgossar Diverse anslag: Exercis af Flottans bemanning Gemenskapens vid Flottans kårer natura-underhåll Spanmålsupphandlingsoch bagerikostnader
Majit vid pröfning af denna sednare och i sammanhang dermed af Rikets Ständers under tiden inkomna underdåniga skrifvelse, medelst nådigt Beslut den 10 Juli 1863 förklarat, det Kongl. Majit icke funnit skäl frångå den af Kongl. Majit förut biträdda mening, att en dylik anställning af qvinna icke är i allmänhet lämplig eller' med telegrafverkets sanna fördel öfverensstämmande; men att enär särskilda förhållanden någon gång torde förekomma, då undantag från nämnda regel skulle kunna utan olägenhet medgifvas, såsom t. ex. i fall hustru eller syster till telegraftjensteman anställdes vid station, der mannen eller brödren vore tjenstgörande och der således icke någon svårighet för besörjandet af de utom stationen förefallande tjenstegöromålen torde förefinnas, Kongl. Majit, för att under dylika förhållanden icke göra en qvinnas anställande omöjligt, funnit skäligt förklara Telegraf-styrelsen oförhindrad att efter pröfning af omständigheterna i hvarje särskildt förekommande fall och med de vilkor rörande tjenstgöringsskyldighet och aflöning, hvilka kunde vara nödiga och lämpliga, i telegrafverkets tjenst till bestridande af assistentbefattning antaga jemväl qvinna, hvilken behörigen styrkt sig ega härtill erforderliga kunskaper och skicklighet. De skäl Telegraf-styrelsen anfört för sitt omförmälda afstyrkande af bifall till den ifrågavarande framställningen äro: att telegraftjensten icke är inskränkt inom stationen, utan att tjensteman måste äfven ansvara för att
På grund af alla dessa skäl önskar jag att Utsk., ifall det i öfrigt fäster det af mig begärde afseende på motionen, måtte förändra den i fråga om bötesbestämmelsen, såväl hvad angår höternas belopp, som dessas förvandling. Frih. Creutz, Stephan: Jag har begärt ordet för att med några ord göra anmärkmr emot den af Hr Carlheim Gyllenskjöld väckta motionen om modifikationer i Conventikelplakatet. Hade motionären yrkat afskaffaude häraf, skulle jag med honom hafva instämt, men då motionen blott åsyftar att bereda församlingarne tillstånd att sammankomma, endast de hafva presterskapets bifall dertill, samt att presterne skulle hafva tillsynen öfver, hvilka andeliga böcker på sammaukomsterne skulle få användas och läsas m. m.; så anser jag intet dermed vunnet, utan man står på samma fot sorn förut, och har Conventikelplakatet fortfarande gällande kraft, fastän något modifieradt och förmildradt. Afven med antagande af Hr Gyllenskjölds motion, qvarstår ändock en förföljelse mot dem, som skulle vilja sammankomma och upbygga sig af Guds ord, och är det i uppenbar strid emot den Heliga Skrift som samhället tillåter sig statuerande af några slags straffbestämmelser i dylika fall. Jag tror icke att Hr Gyllenskjöld någorstädes i Guds ord skall finna att Herren Jesus eller Apostlarne upmanat den verldslige makten att stifta plakater och förordningar för att hindra folk att Upbygga sig af Guds ords läsande, vare sig offentligen eller i enskilda hus. Hr Gyllenskjöld Den 11 Januari. 153 har anfört några ord af Apostlarne, som skulle vara varnande för Församlingarne, ”att vakta sig för hvarjehanda lardomsväder”. Häruti måtte hvarje rättsinnig kristen med Apostlarne vilja instämma, likasom deruti, att utan de verldsliga myndigheternas inblandning, låta de olika läromeningarne fritt uttala sig, med full förtröstan på sanningens i sig inneboende segerkraft under konflikten emellan de olika lärdomsväder som kunna uppenbara sig.
Fem år efter det nu mera afledne Majoren Carl Ferdinand Johan dorchimont, blef i Adeligt Stånd upphöjd , och 3:ne år därefter, sedan han vunnit Introduclion under N:o 2227 blef dess Äldste son, Öfversten Wilhelm Albrecht Dorchimont sjelf adlad, samt 2:ne år derefter, Introducerad, under N:o 22Ö2 med förändradt Vapen så ock Skrifsätt af Namnet, Den 17 November. 6t hvarigenom nämnde Öfverste blifvit skiljd från den Adeliga Ätts Nummer, Vapen och Namn, hans Fader förut erhållit; följngteligen 2:0 Öfverstens Ättegren troligen ej mera kan komma i fråga, att inträda i sin Faders Nummer, utan efter min tanka, kan anses hafva utgått från den Äldre Ätten, hälst 3y §. i RegeringsFormen härtill gifver fullkomlig anledning; ehuru denna nu inträffade händelse ej finnes cmnämnd, enär Äldste Sonen af en efter 1809 Adlad person, sjelf blifver i Adeligt Stånd upphöjd. Dock lyda orden sålunda: ”Ej må Adelskap, eller Greflig eller ”Friherrlig Värdighet, som hädanefter förlänas, tillfalla flere än den, hvilken Ad”lad eller upphöjd blifvit, samt efter ho”nom hans Äldste manlige Bröstarfving i ”rätt nedstigande, led efter led; samt ef”ter denna Grens utgång , Stamfa drens ”närmaste manlige afkomling, och så vindare. ” RiddarhusOrdningens 2 §. stadgar äfven: Öfrige Ättemän af de till högre Värdighet upphöjde, komma att stå sorn' Eocspectanter, till dess deras ordning i den högre värdigheten inträffar, hvilket mig synes vara just det närvarande förhållande som inträffat med Generalintendenten Den 17 November. cTOrchimont, ocli får jag äran underställa detta Högloft. Ridderskapets och Adelns rättvisa bepröfvande, hvarigenom i afseende å dylike händelser för framtiden må vinnas ett behörigt stadgande. Friherre Åkerhjelm, Gustaf Fredrik: I anledning af den mindre tydliga ordställningen i 37 §.
Jemför man dessa bestämmelser mot hvarandra blir lätt att se, att hvad det Kongl, förslaget förbjuder, det har Utskottet velat medgifva; 1 § i Kongl, förslaget har till regel att det icke är tillätet för någon att offentligen uppträda eller medelst skrift förkunna villfarande lära; mig synes det ett sådant stadgande är högst nödvändigt, så vidt man vili medgifva dem som önska att fritt få affalla från vår Svenska kyrka, om de ingå i ett annat religions-samfund, så bör man ock förbjuda allt proselytmakeri; men icke blir det ens möjligt eller tänkbart blifva qvitt dem genom Utskottets beslut; ty huru och på hvad sätt vill man bevisa, att det var den eller dens afsigt, som utsprider villfarande Lag-V Iskottets Betänkande N:o 21. 51 lära, att han gjorde det roed full afsigt att förleda nägou till affall. Jag tror det blefve en absolut omöjlighet; ty om än en åklagare dermed gjorde försök, så behöfver blott den tilltalade upprepa Utskottets ord: nej, ingalunda var det min afsigt, — och härmed vore åtalet slut. Genom detta beslut befrämjas ock, hvad Svenska kyrkan hittills välbetänkt afskytt, det Katholicismen skall vinna framgång. Vidkommande härnäst förordningen angående främmande trosbekännare och dess religionsöfning, så får jag slutligen afgifva min reservation emot den förändring, Utskottet vidtagit uti 14 §. Denna §, sådan den lyder i det Kongl, förslaget, innehåller en sann och riktig grundprincip: nemligen den att för affall ifrån vår Svenska kyrka fordras det vilkor, att den som affaller derifrån, är pligtig ingå i ett annat tillåtet religions-samfund; detta vilkor har Utskottet behagat borttaga och i stället lemnat fritt åt den affallna att stälia sig utom all religion.
Genom detta fördelningssätt af^Bevillningen skulle äfven vid räkenskapernas förande den fördel vinnas att i stället för de nu begagnade flerfalldiga tittlarne blott en enda behöfdes nyttjas, och räkenskaperne sålunda blifva enkla, korta och lätt controllerade: och dessutom undvek man de stora olägenheterna både af fyllnads anslag och öfverskott, emedan Bevillningen och fördelningen deraf såmedelst skulle, i förhand, kunna beräknas på runstycket. Också har Utjkottet funnit detta project icke utan förtjenft, men likväl icke kunnat antaga det af orsak att Utskottet trott sig sakna, för Bevillningsgrunderne, kännedom af hvarje Läns olika hufvudnär ingar och de deri förefallande förändringar. Att Fäderneslandets Statistiska kännedom varit ringa, har hvarje sann medborgare med smärta måst erkänna, men att den sträckt sig ända derhän att man, såsom Höglofl. Bevillningsutskottet yrkar, icke har kännedom af hvarje Läns olika hufvud - Den 12 Maji J, m. 3 Ii näringar och att Utskottet å denna för hvar Svensk bedröfvande att icke säga förödmjukande orsak, funnit sig föranlåten förkasta ett i öfrigt för antagligt och godt ansedt Förslag, är mera än öfverraskande. I sanning, om så skulle förhålla sig, tvekade icke eller jag att förena mig med dem, som inom detta rum sökt ådagalägga Regeringenty eller den så kallade Miniflerens 'Overksamhet. Uti intet fall har ett Samhälle mer linhof, mer nytta af noggrann kännedom än i Statistiskt afseende. Om en Regering försuramade att förskaffa sig upplysning derom, försummade den tillika grunden för Samhällets bestånd, medborgares väl kanske Thronens säkerhet. Alla beskattningar böra utgå efter Statistiska upplysningar och dessa böra vara så noggranna som möjligt, om medborgareskola åtnjuta rättvisa.