Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ty somlige mente, efter Judas hade pungen, att Jesus hade sagt honom: Köp hvad behof görs till högtidsdagen; eller, att han skulle gifva de fattiga något. När han då tagit hade den betan, gick han straxt ut; och det var natt. Då han var utgången, sade Jesus: Nu är menniskones Son förklarad, och Gud är förklarad i honom. Är nu Gud förklarad i honom, så skall ock Gud förklara honom i sig sjelfvom, och skall snart förklara honom. Kära barn, jag är ännu en liten tid när eder; I skolen söka mig; och såsom jag sade Judomen: Dit jag går, kunnen I icke komma; så säger jag ock nu eder. Ett nytt bud gifver jag eder, att I älsken eder inbördes, såsom jag hafver älskat eder; på det I ock skolen älska eder inbördes. Deraf skola alle förstå, att I ären mine Lärjungar, om I hafven kärlek inbördes. Då sade Simon Petrus till honom: Herre, hvart går du? Svarade honom Jesus: Dit jag går, kan du nu icke följa mig; men härefter skall du följa. Sade Petrus till honom: Herre, hvi kan jag icke nu följa dig? Mitt lif vill jag låta för dig. Jesus svarade honom: Skulle du låta ditt lif för mig? Sannerliga, sannerliga säger jag dig: Hanen skall icke gala, förr än du hafver tre resor nekat mig. Och han sade till sina Lärjungar: Edart hjerta vare icke bedröfvadt: Tron I på Gud, så tror ock på mig. I mins Faders hus äro många boningar; om så icke vore, säger jag dock eder, att jag går bort till att bereda eder rum. Och om jag än går bort till att bereda eder rum, skall jag likväl komma igen, och taga eder till mig; att hvar jag är, der skolen I ock vara; Och hvart jag går, veten I, och vägen veten I. Thomas sade till honom: Herre, vi vete icke hvart du går; och huru kunne vi veta vägen? Jesus sade till honom: Jag är vägen, sanningen och lifvet; ingen kommer till Fadren, utan genom mig. Känden I mig, så känden I ju ock min Fader; och nu kännen I honom, och hafven sett honom.
Majit i Nåder täckes anordna förskottet till tryckning af Ridderskapets och Adelns, BorgareStåndets och Bonde-Ståndets Protokoll samt Bili angel’, uti Stafs-Kontoret å den summa, som till Riksdags-utgiftemes bestridande anslås, och. att tryckningskostnaden må blifva utbetald efter, räkningar bestyrkte af dem, åt hvilka R-iksStånden uppdragit omsorgen för Protokolls-tryckningen, samt, hvad Bihanget beträffar, af Expedit lons-Utskottets Sekreterare, alt emot redovisning för hvad sorn under tryckningens fortgång genom prenumeration och försäljning inflyter så väl som ock för de öfverblifvande exemplaren. Till upplysning för, redovisningen böra Riksens Ständer för öfrigt i underdånighet anmäla, att de fastställt upplagorna till 500 exemplar utaf Protokollen utom BondeStåndets, hvilka, enligt detta Stånds serskilda Ba Bihing till Riks-St. Pw. Igl7—I$TS Io'Ji Sami, N;r 3. i. Underd. Skrifvelser Beslut, blifva endast 250, samt till 1000 exemplar utaf Bihanget. Riksens Ständer framhärda Scc. N:r 7. Uppläst och godkänd hos Samtliga Riks-StåndeK d. 5 Jan. 1818. Riksens Ständers underd. Skrifvelse angående medel till Riksdags-utgifternes bestridande. S. A. K. I jemförelse med Stats-Verkets utgifter 1 och för 1815 års Riksdag, hafva Riksens Ständer vid den närvarande ansett ett belopp af TjugoTusen Riksdaler i månaden böra finnas att tillgå för Taffelpenningar, Arfvoden och Trycknings-kostnader m. m., som af Allmänna medel bestås, samt uppdraga derför åt sine Fullmäktige i Riksgälds-Kontoret, att aflemna, denna Summa efter hand, i den nion erforderligt blifver, på skeende reqvisition från Stats-Kontoret, hvarest, enligt E. Kongl. Maj:ts Nådiga Förordnande, utbetalningarne besörjas och redovisning sker för medlen.
Län, hvilka ditLills in natura levererat de deras hemman ålagde Höoch Halmräntor, antingen tili E. K. Maj:ts Hofstall i Hufvudstaden, eller, för HofStallets räkning, på anvista ställen, skulle för framtiden ifrån en sådan skyldighet hefrias och derföre erlägga lösen, efter markegångspris, i underdånighet anhållit, alt E. K. M. täcktes, efter vederbörandes hörande, i Nåder bestämma den forsel-ersättning, som Räntegifvarne kunde finnas bora, jemte losen, efter markegång, till Statsverket erlägga, så har E. K, M., i anledning häraf, efter det Räntegifvarne i ofvannämnde Län hörde blifvit, samt E. K. Maj:ts och Rikets KainmarCollegium och StatsContoir, jemte E. K. Maj:ts Befallningshafvande, med underdåniga Utlåtanden i ämnet inkommit, dels under den 19 Januarii 1825 i Nåder förordnat, alt berörde forsel-ersättning borde, intill Rikets Ständers nuvarande sammankomst, med t 440 Exp. IJtsh. Forsing till und. Shrijv. N:o 182» sk. 4 rst* för hvarje lisp. Ilo och Hahn, enligt elen för rän te-spannmål en bestämda grund, utgöras, dels ock, i afseende på frågan, huruvida och till hvad belopp samma forsel-ersättning må för framtiden utgå , genom Nådig Remiss af den 19 November sistlidet år, till Rikets Ständers Stats-Utskott öfverlemna! de till E. K. M. i detta mål ingifna handlingar.
Då nu likväl af Statens räkenskaper och andra tillgängliga handlingar befunnits, att Stats-Rådet och Chefen för Landtförsvars-departementet, Herr Grefve A. O. Mörner, utnämnd den 7 December 1840, blifvit, uppå derom gjord ansökning, genom Nådigt Bref den 14 Januari nästlidne år från Stats-Råds-embetet afskedad, samt dervid förklarats berättigad att å Allmänna Indragnings-Staten uppföras till åtnjutande för återstående lifstid såsom pension af ett mot den innehafda Stats-Råds-lönen svarande belopp, 4,5oo R:dr B:ko, och Herr Grefve Mörner således, ehuru han endast under en tid af något öfver 2 år förvaltat Stats-Råds-embete, fått, ”emot Riksens Ständers ofvanberörde föreskrift”, full Stats-Råds-lön i pension vid afskedstagandet sig tillagd, har Riksens Ständers Siats-Utskott den 20 nästlidne September, under åberopande af 3o §. 2 mom. Riksdags-Ordningen, funnit sig böra, jemte anmärkning emot föredragande Stats-Rådet och Chefen för Civil-departementet, som konlrasignerat Kongl. Brefvet af den 14 16 Konstitotions-Utskottets Memorial, N\o 15. Januari iS43, öfverlemna denna fråga till Konstitutions-Utskottet, för den åtgärd, hvartill omständigheterna kunna föranleda; i hvilket hänseende samtlige Riks-Stånden jemväl genom Protokolls-utdrag af den 2 och 5 nästlidne Oktober till Konstitutions-Utskottet remitterat Stats-Utskottets härom enligt Riksdags-Ordningen, hos Riksens Ständer gjorda anmälan.
Missriktad, sjuklig, öfverdrifven käiisligliet, men ingalunda brist p&amp; hjärta är livad man inöter öfverallt hos, de familjelösa kvinnorna: är det då icke skäl a t t söka gifva deni en motvikt af arbetsglädje och objsktiva intressen, sådana som iiigen kan taga ifrån dem? Fröken Key franihåller med stor skärpa de sk~iggsidor, soni kunna åtfölja den arbetande kvinnans lif; däremot ser Iion äktenskapet och moderskapet nästan uteslutande från den ljusa Bidan och omnämner endast de svårigheter, som kunna iippstå af konflikter mellan det yttre arbetet och heinlitvet. ' Hon 1Htsar just icke oin något aniiat lin att kvinnan kiikner sig tillfredsstlilld, när Iion pPi detta sätt får fylla sin bestämmelse. S&amp; är dock icke alltid förliållandet. H u r många @ ger far man icke höra kvinnor, sonl icke alls S ma knas till de olyckliga hustrurna, uttala sig på följande sätt: » ni veta inte, ni ogifta, linr lyckliga ni äro !. Nå, ofta är detta tal kansie endast uttryck för saninia dåraktiga jargon, som vi iiyss talade om, meii ganska ofta ligger bakom detsamina en gnagande kHnsla af a t t den talandes personlighet i äktenskapet icke kommit till sin rätt. Denna gnagande känsla af missräkning möter man såväl hos hiistiw till obetydliga man., som hos dem, hvilka varit förenade med skapande snillen. Som exempel på den seiiare kategorien kuiina vi näinna Fredrika I dessa båda fall hade ju de » livita Runeberg * och mrs Cadyle. pärlorna » fatt det ädlaste vin a t t, smälta i », och dock kändes det så bittert, så bittert detta, a t t det togs f ö r ' gifvet, a t t de skulle smälta. Mrs Carlyle säger en gång när hon blickar tillbaka på sitt Se, En stor mans hustru)). Dagny 1892, haft. ' i. l lif: ~ C a r l y l e liar blifvit långt mer an jag någonsin vhgade hoppas - och jag ä r olycklig,.
Nu inbjöd hon honom att taga plats i fåtöljen på andra sidan o m det lilla bordet. Förstulet betraktade hon hans aristokratiska profil med den något stora näsan, den litet för höga pannan och den fina, brunbleka teinten. När han nu vände sig emot henne, såg hon också in i hans ögon, de voro obestridligen vackra och intelligenta. Hans hållning var distinguerad, hans dräkt au jour, utan att därför vara öfverdrifvet elegant. » Jag hoppas fröken inte är för trött efter balen i går — den var för resten animerad. » » Jaså, tyckte baron det? För mig är den ena balen bara ett upprepande af den andra. Man dansar och konverserar likadant hos herrskapet Y. som hos herrskapet Z. Det är så sällan något nytt tränger sig in i våra kretsar, där upplefver man ingenting, där hör man endast, hvad de andra upplefva, de som ha friska tankar. » » Hvilka menar fröken? » » De, som måste arbeta. Man reformerar aldrig, så länge man själf står utanför, n e j, då viftar man bort det hela med sin solfjäder och hviskar i pausen mellan danserna: quel bruit pour une Omelette. » » Fröken är ironisk, bitter! » » Ja, man blir det, när den tiden kommer att man får sitta öfver en och annan dans, när man börjar räknas till francaisedamerna eller reserven, väggbonaderna i dunkla, litet melankoliska färger. I går till exempel blef jag glömd — j a, jag säger så, för det låter bättre — f e m danser. » » Det märkte jag inte, då skulle j a g. » » 2ih n e j, nej för all del, ni kunde inte kompromettera oss båda heller, dessutom är det ju löjligt att dansa, när man är fyllda trettioett år. » Hon lade bort broderiet, lutade sig tankfull framåt och såg ut på den tysta, fashionabla gatan. » Det torde vara tämligen gammalmodigt att tala om ålder, » sade han, » man utvecklas tidigare eller senare, det är skillnaden. » » Jag var fullt utvecklad vid sexton år, kände samma konvenansregler som nu, enda olikheten är, att jag då höll på dem, nu — ja, nu förefalla de mig många gånger idiotiska.
Råntmåstaren Ouchterlany i följd af föreskriften i sistberorde Kongl. Bref, gått den erbjudne Eden och Stats-Utskottet får öfrigt af hvad ofvan finnes anfördt, funnit att Kongl* Råntmåstaren Ouchterlony till alla delar såsom Uppbördsman uppfyllt sine skyldigheter, anser Utskottet icke att någon anmärkning i denna fråga kan ega rum. Stockholm den 2.6 Åttkant den 4 Junit i 823. Bilaga Litt. Bb. Utlåtande, i anledning af Riksens Högloft. Stånders Revisorers anmälan, rörande en afskrifning uti Umeå Magazins Räkenskaper, å de så kallade Skånske Gåfvo-Spannmåls-Medlen, Sorn den uti igtg års Räkenskaper för Umeå Krono-Magazin, under afskrifningstittel ställde förlust, af 670 R:dr 8 sk, Banco, tillkommit derigenom, att Kongl, Maj:t, med anledning af Dess Allmänna Magazins-Directions gjorde underdåniga hemställan, under d. 21 April Igl3, i Nåder bifallit, att Frakten för transporterandet af den Spannmål, som Skånske Inbyggare år 1812 sammanskjutit, till understöd för de nödlidande i Rikets Norra Provinser, finge af Allmänna Magazins-Fonden bestås, samt detta Nådiga förordnande efter Stats-Utskottets tanka fullkomnat de ädelmodiga afsigter, hvilke med Skånske Innevånares Patriotiska handling voro åsyftade och hvarigenom äfven Kgl. Allmänna Magazins-Directio - i of)8 Siats-Utskottets Tleltinkanden. nens omsorger under förenämnde tryckande missväxt år i betydelig mån blifvit underlättade, kan Stats-Utskottet ej annat, ån inse och erkänna den obestridliga nytta, som denna för Allmänna Ma-1 gazins-Inråttningen ringa uppoffring medfört, och hvarom Riksens Hoglofl. Ständers Revisorers gjorde anmälan lemnat Stats-Utskottet tillfälle, att härigenom hos Riksens Höglofl.
§ 17 Formulär, som skall användas vid fullmakt. § 18 Uppvisas flera fullmakter för en och samma ätt blir alla ogillade. Den som utgivit flera fullmakter blir säte och stämma för längre eller kortare tid förlustig och får inte ge fullmakt till den riksdagen. § 19 Efter anteckningarna blir bänkarna fördelade. Den första grevebänken blir till höger om lantmarskalksbordet den andra till vänster och så vidare. En lista sätts på varje bänk. § 20 Ingen får inträda förrän han uppvisat polletten. Utlånar någon sin pollett får han inte delta i den riksdagen. § 21 Sedan kungen öppnat riksdagen skall bänkoch elektorsvalen äga rum. Samtliga ridderskapets och adelns närvarande delas i grupper om 50. Sedan uppropas varje avdelning för sig och beger sig innanför skranket och förrättar bänkmansval. Var och en lämnar en sluten sedel med det namn som anses lämpligast till bänkman. Den som får de flesta rösterna blir vald. Får två samma antal röster avgörs genom lottning. Dessa bänkmän väljer sedan 25 elektorer. § 22 Elektorerna väljer ledamöter till utskotten. § 23 Den äldsta bland ridderskapet och adeln för ordet i utskotten. § 24 En man kan inte vara både bänkman och elektor. Däremot kan en man vara bänkman och utskottsledamot. § 25 Om någon inte kunnat utöva det han blivit vald till vid första sammanträdet, har han rätt att återlämna polletten och avresa. Är han frånvarande två veckor skall ny man sättas i hans ställe. § 26 Lantmarskalken kan bevilja tillstånd att under några veckor avvika. § 27 Adelsman, som blir vald till ledamot i utskotten, har rätt att avsäga sig innan de sammanträtt första gången. Ingen kan entledigas från hemliga utskottet, sedan deras verksamhet börjat. § 28 Försummar utskottsledamot tre på varandra följande sammankomster blir han sin riksdagsmannarätt för den riksdagen förlustig. § 29 Med laga förfall förstås vad som stadgas i rättegångsbalken. § 30 Anslag om när plenum skall ske, måste göras senast klockan 6 dagen innan och bänkoch elektorssammanträden meddelas senast klockan 8 dagen innan annars är de ogiltiga. § 31 Första gången ridderskapet och adeln samlas till plenum vid en riksdag skall denna riksdagsordning läsas upp och ett tryckt exemplar finnas till hands.
Ständers Stats-Utffotts Protocolls-Utdrag af förlednx gärdag, har Prästc-Ständet under ömt betraktande af den olyckliga ställning, hwarutt Westerbottens Inne. .. s wänare, 11Z3 Den 2 October. wänare, genom fiendens inträngande i Landet, blifwik försatte, samt med afseende uppä de skäl, hwilka Utskottet anfört, för desi del bifallit, akt af de i Riksens Ständers Banque för StatS-Werkets räkning insatte, och ännu odisponcrade friivilliga Län och Gäfwor, ett län af Femtio Tusende Riksdaler Banco mä lemnäs Westerbottens Läns Jnncwänare akt fördelas och anivändas pä bet sätt Kongl. Maj:t i Nädcr finner lämpligast till befrämjande af Landets förmän och bästa, samt den allmänna nödens afhjelpandc, och pä det Länbett Jnncwänare mä med den möjeligcn minsta tunga kunna werkstäsla äterbctalningen häraf, sä har Ständer i enlighet med hwad Utskottet föreslagit, funnit att de under de 2:nc första ören mä blifwa förskonte för all återbetalning, men akt de sedermera ärligen böra betala en tredjedel, som till Riksens Ständers Riksgälds-Contoir erläggas bör, och hwarmed börja» kommer att göras är 1812, sä att förskottet pä Z:ne är eller till och med 1814 mä warda fulleligen ersatt; hwarförutan Ständer ansett betta Län böra Jnnewäs »arne i Westerbotten räntefritt bcwiljas: Hwarom Prolocolls - Utdrag till de Resprctive Med-Ständen samt Stats-Utskottet skulle wördsamt och »vänligen expedieras. luxrs. Lx krotocollo v. S. D. Sedan Riksens Höglost. Ständers StatSo Utskott uti Protöcolls - Utdrag af den ,13 i denna nlä» nåd lika med Banco-Utskottrt
Majit i Nåder sladfästade, samt af Banco-Fullmäglige finnas innebära nödig säkerhet. De förbindelser, Banco-Fullmäglige på nämnde sätt anskaffa, få icke försäljas utom vid de fall, då realisationens bestånd och upprätthållandet af Bankens credit eller säkerheten för Banken så fordrar. Punclen i:o innefattar, endast med en något förändrad och mera bestämd redaction, hvad uti §. 156 af 1835 års Banco-Reglemenle är föreskrifvel. Det förslag, punden atdo innehåller, grundar sig på Rikets Ständers beslut, i anledning af Stals och Banco-Utskoltens Betänkanden Niris 4, 6g och 144* Den förändrade redaction, punden 3io upptager, öfverensslämmer med Utskottets, af Rikets Ständer bifallne, Betänkande Nio 91. Stadgandet uti §. 200 af 1835 års Reglemente är uti punkten \:o med någon redaclions-förändi ing bibehållet. Punden 5:to är öfverensstämmande med Utskottets af Rikets Ständer bifallne Betänkande Nio 92, hvarjemte den slutmening blifvit borttagen, som angår jernbelåningen i Götheborg, sedan ett förändradt expedilionssätt vid denna belåning nu mera är infördt. I enlighet med den åsigt, Utskottet i Utlåtandet Nio 179 yttrat, att nemligen någon öfver flyttning från Disconternes Låneförlag af medel till Cassa-Creditiv numera desto mindre bör ifrågakomma, som Discontfonden befunnits så otillräcklig, att förstärkning af densamma ansetts erforderlig, har Utskottet gifvit åt §. §. 204, 206, mom. 2, och §. 226, mom. 1 i 1835 års Reglemente de redaclioner, punclerne 6:0, 7:0 och j8:o utvisa.
Björnstjerna har påstått, att den s. k. just milieu’n står på en falsk basis här i Sverige, derföre alt de conservalive här endast (märk endast) yrka att få bilda en senat och tillåta småkrämaren och bonden att få ingå i classer med valrätt. Jag hemställer, om dessa de conservativas anspråk äro så obetydliga ? Jag är icke bland dem, som idkeligen framhålla det stora antalet individer i de lägre classerne, och derefter vill bestämma deras representationsrätt; men det måste väl medgifvas, alt deras förmögenhet också gifver full rätt till den andel i representationen, som de förut ägt. Gr. Björnstjerna har klandrat jusle-milieu’n; äfven Hr von Hartmansdorff har i förmiddags uti skarpa ordalag ogillat densamma. Jag hemställer, om detta s. k. parti, som vid denna riksdag har uppstått, förlje - Den 12 Mars e. m. 223 nar smälek, derföre att det ej kastar sig på några ytterligheter,— derföre att det gjort till sin uppgift att förmedla opinionerne, och sjelf, undvikande bränningarne i passionernas ström, styra kosan på sanningens — den eviga sanningens alltid lugnt flytande kungsåder. Jag hemställer, om detta ej är sättet att gå till väga, för att med sans och lugn vinna och erhålla en önskad reform. Då härvid talaren gjorde något uppehåll med sitt anförande, hördes åtskilliga ledamöter ropa på proposition, hvarefter Frih. Raab fortfor: Förlåten mine Hrr! att jag upptager tid. Den fråga, hvarom vi öfverlägga, är dock den vigtigaste under hela riksdagen, och jag tror icke, alt den tid är förlorad, som vi derpå använda. — En värd talare har klandrat, att man åberopat den likstämmighet i åsigtcr, som Konungens rådgifvare yttrat, och har hemställt, hvad man skulle hafva sagt, om talaren uppträdt vid sisla riksdagen och velat åberopa Konungens rådgifvare. Jag förstår icke huru man kan vilja förena ett sådant uttryck med den föreställning Hr von Hartmansdorff så ofta här har framhållit, alt det är Stånden och i synnerhet R. o. Ad., som skall stödja timonen.
A f fröken Betty Kugelberg är till Vestra Hargs kyrka i Östergötland skänkt en altarduk med spets i filet-gnipure, samt ett antipendium af svart silkessammet med rikt guld och silkesbroderi. Till såväl altarduken som antipendiet har fröken K. själf utfört det lika dyrbara som vackra arbetet. Till förmån för Asylet för pauvres honteilX anordnas i början af december en försäljning, till hvilken gåfvor och bidrag af alla slag mottagas af följande damer: Ingeborg Skiöldebrand, f. Posse, Valhallavägen 39, Sophie Plomgren, f. Tornérhjelm, Storgatan 38, Charl. von Diiben, Norrlandsgatan 32, Thom. Stjerncrona, k. Slottet, Hilda Dalman, Drottninggat. 98, Anna Wallecberg, f. von Sydow, Kungsträdgårdsgat. 14, Hanna Fineman, f. Hindbeck, Drottninggat. 9, Ebba Walldén, f. Langenberg, v. Trädgårdsgat. 7, Augusta Posse, f. Hägerfiycht, Kungsträdgårdsgat. 10, Hilda Wennberg, k. Slottet, Ingeborg Petrelli, f. Eketrä, Amalienborg, Djurgården och Emma Öhman, f. Lemon, Grefturegat. Kvinnoklubben härstädes anordnar en barnfest i morgon lördag kl. 6 — 8 på aftonen å Hotel Continental, hvarest fru Bayoud beredvilligt för festens behjärtansvärda syfte ställer lokal m. m. till fritt förfogande. Festen har till mål att söka lindra nöden bland de arbetslöses barn genom att skaffa de lyckligare lottades barn ett nöje. Inträdesafgiften är, för att anslutningen skall bli så stor som möjlgt, satt till 50 öre för de små och 1 kr. för de stora. Barnen helsas välkomna med ett tal af bibliotekarien H. Wieselgren, hvarefter utföres regementsmusik af Svea lifgardes musikkår. Så vidtaga tablåer och skuggspel m. m., hvarpå de små inbjudas till en lika nyttig som nöjsam resa: » Europa rundt på fem minuter ».
För de, sedan sistförlidne riksdag, till vatlenaftappningar eller odlingsföretag från Riksgälds-kontoret utbetalda låneunderstöd skall, efter Fem års förlopp från slutet af det år, hvarunder lånemedlen från Riksgälds-kontoret först ulbekommits, likaledes erläggas Åtta procent årligen å bela den lyftade lånesumman, hvaraf ränta godtgöres efter Två för hundra af obetalda kapitalbeloppet, och det öfriga utgör afbetalning derå. I afseende på återbetalningssättet för de lån, sorn, för beredande af odlingsföretag medelst utdikningar eller vattenaflappningar, redan blifvit eller hädanefter varda menigheter, korporationer eller enskilda personer tilldelade, skall, så vidt Kongl. Kungörelserna af den 13 Juni 1845 och den 3 November 1848 härvid äro tillämpliga, iakttagas det i samma Kungörelser meddelade stadgande: att, — sedan den låneandel, för hvars återgäldande hvarje betalningsskyldig! hemman skall ansvara, samt den summa, som, i följd deraf, till skuldens jemte den utfästa räntans fulla liqviderande skall för hvarje hemman årligen erläggas, blifvit bestämd, — det sammanlagda afbelalningsoch räntebeloppet bör från och med det år, då betalningsskyldigheten vidtager, under särskild rubrik, med utsättande af det sista året, då betalningen skall utgå, såsom ett, Stals-Utsicottels Memorial, N:o 3 85. 5 hemmanet, under sålunda bestämdt antal år, åliggande allmänt onus, i jordeboken antecknas och å debetsedeln för hvarje år upptagas samt af kronobetjeningen uppbäras, i Landtränteriet insättas och, såsom andra lill Riksgälds-konloret ingående medel, särskildt redovisas.
Nej ... de skulle skratta alla, eller hålla honom för narr. Ingen skulle ha rätta ordet för att lösa det, som band hela verlden i denna natt. Alla skulle de låta honom gå, — utan att säga detta ord, som han sjelf icke kände. Hans svalg var svidande torrt, och han led all dödens ångest hundra och hundra gånger om, men han stod der så slö och loj, som om intet voro på färde. Ty allt var förgäfves. En underlig natt! — Han strök öfver håret, som var tofvigt och vått. Skulle det vara grått i morgon? Skulle han bära märke för hela lifvet af denna natt? Skulle menniskorna se, att han lefvat tjugu, trettio år på dessa skridande timmar? Men morgonen kom som om ingenting händt, och der nattvaket slöt, tog arbetet vid. Hans hår var icke grått och hans ansigte icke gult — likt den gamles der hemma, — hans kraft hade icke vissnat bort, och han var den samme som i går. Men alla tankar voro döda, allt lif var dödt, det fans endast ett: gerningen. Det som skulle göras. Han sjelf eller hon. Det qvittade lika mycket hvilketdera, nu. Han ville tala vid henne först. Kanske fans det räddning ännu, men han trodde det icke. När qvällen kom, satt han åter på tråget i brynet af skogen. Han väntade tålmodigt tills han såg henne komma, och först då hon var nära invid honom, reste han sig. »Jösses jag blef så rädd», skrek hon till. »Du blef inte rädd för mig, du blef rädd för det du går till. Du skäms!» »Hvad skulle jag skäms för?» »Jag har någonting att säga dig», sade han utan att bry sig om hennes fråga, — »sätt dig här och låt oss tala. — Han visade på kalktråget, der han suttit. Hon svarade ej. »Du har varit tillsamman med mig så många qvällar, att det är väl ingenting att betänka sig på», sade han sträft. Hon blef haj. Det fans något i detta ansigte, som skrämde henne och tvingade till lydnad. »Jag sätter mig här», svarade hon och satte sig på en sten. Han tog åter plats på kalktråget.