Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Direktionen underdånigst hemställer, att ifrågavarande Under-Ståthållaren Skyttes arfvingars skuld för landlboräntor af Sätra gård, vid 1845 års slut utgörande 1,570 R:dr 4° skBanko, må afskrifvas. Enahanda förhållande visar sig med Barnhusets fordran hos Generalen Grefve Löwens arfvingar för ränta af Kongshatt, enär dels samma fordran grundar sig på Skytteska testamentet, då lägenheten Kongshatt ursprungligen hört under Sätra gård, dels blifvit flyttad till Barnhuset ifrån husfattig-kassan år 1785. Härvid förekommer dock den olikhet, att Generalen Grefve Löwens arfvingar i äldre tider, såsom ränta af Kongshatt, finnas hafva inbetalt årligen 5 R:dr 26 sk. 8 rst. Banko, hvilken fordran, under en lång följd af år, blifvit under titel af bemälte arfvingars skuld, med en lika stor, efter denna grund tillökad, summa för hvarje år uti Barnhusets räkenskaper upptagen och vid i845 års bokslut utgjorde 187 R:dr 1 sk. g rst. Banko, ehuru ingen del deraf under hela denna tid influtit, och fastän all anledning saknas, att något belopp under denna titel skall någonsin komma Barnhuset tillgodo; hvadan Direktionen, för dess del, i underdånighet jemväl anmäler denna balanserade skuld af Generalen Grefve Löwens arfvingar till afskrifning. Vidkommande de balanserade fordringarne för sterbhusmedel, gifves allenast i underdånighet tillkänna, att Direktionen beslutat att, i — 395 — skrifvelse till stadens Justitie-Kollegium och Förmyndare-kammare, dels begära underrättelse i hvad skick frågorna om berörde oredovista sterbhus-medel befinnas, dels anhålla, att åtgärder må vidtagas, som afse slutlig utredning af förhållanderna.
Om en sådan anstallt tillika skulle finnas påkallad a,f den varsamhet, hvarmed öfvergången från Statens inblandning i Spannmåls; handeln , till denna handels fria idkande af enskilde utan Statens mellankomst, bör beredas, Bil. till Ridd. 6. Ad. Pr. lil Band. 22 Den x7 April f. ml och hvilken, med afseende å jordbrukarnes nu-’ varande förlägenhet oah bristen pä enskildte Spannmålshandlare, i synnerhet i vissa orter blifver högst angelägen; så lärer det eller de Utskott, dit desse anmärkningar torde få åtfölja Friherre Focks anförande, icke underlåta att utreda, huru sauet och vilkoren för ofvannämnde upphandling skulle lämpligast be* stämmas, så att dels fördelen deraf egentligen komme de orter tillgodo, der ofvannämnde ofördelagtiga förhållande inträffar, dels verknin» girne deraf på den enskilda handelsspeculationen icke biefvo menlige utan denna tvärtom efterhand lifvades till den verksamhet, hvarmed den förr ersatt, och äfven hädanefter torde komma att ersätta, behofvet af Statens ofvannämnde biträde: ett behof som allt mera skall undanrödjas, i den mån man genom väl beräknade financielle åtgärder förmår befordra RörelseCapitalets lifliga circulation, i den mån frihet i handel och näringar får utbilda sigoch gifva stöd åt Jordbruket, och i den månlandtinannen, dels genom låneunderstöd på hilliga vilkor lenmas tillfälle, att för afsättning af sin vahra afbida den tid, då den kan ske med någorlunda fördel, dels lindras och lättas i sådane onera, hvilka, ofta mindre genom prestationens belopp än genom sjelfva sättet till dess utgörande och utkräfvande, äro för honom betungande. ■j Den 17 April f m. 339 N;0 7.’ Herr vou Quanten, Carl: Då nu Friherre Focks memorial, jemte de anmärkningar som dervid gjordes, komma att remitteras, får jag vördsammast yttra mina tankar i detta ämne, med anhållan att de äf” ven må få åtfölja remissen.
Hr von Wahrendorffs framställning som en ny motion, hvilken icke har något sammanhang med 4:de hufvudtiteln, så anhåller jag, att denna framställning måtte få hvila på bordet. Häruti hördes flera ledamöter instämma. Hr Lefrén: Det ämne, Hr von Wahrendorff framställt, är af största interesse. Jag har omfattat detsamma med all den uppmärksamhet min pligt fordrar, men jag tror att det icke hör till förevar. fråga, och att det är en ny motion, som icke kan föranleda lill remiss. Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att Hr von Wahrendorffs andragande, jemlikt den derom af flere ledamöter gjorda begäran, komme alt hvila på bordet. i) till Topografiska corpsens arbeten 36,000 r:dr. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i afseende å detta anslag hemstält. k) till bestridande af kostnaden för uppsättningen af den nya sappör-truppen. Hr Lefrén: Om R. o. Ad. återremitterar sjelfva frågan om anslaget, så hemställer jag, om icke äfven denna punkt bör återremitteras. Frih. Peyron: Jag anhåller alt få förena mig med Hr Lefrén i dess sednaste yttrande. 190 Den 11 Mars e. m. Då nu Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåge de emot förevar, mom. Litt k. gjorde anmärkmr föranleda till återremiss, ropades starka ja, blandade med nej, hvarefter Hr Landtm, förklarade det han funnit ja hafva öfverröstat nej. 1) Jemte begäran om R. St:s bifall till uttagande utur det för krigsbehof bildade reservförråd för beväringsmanskapet ej mindre af nödiga reqvisila till första uppsättningen af det till vapenöfning päräknade manskaps beklädnad, än ock af remtyg, utredning och tältlags-tross-effekter för detsamma, äskade, anslag till arbetslöner för munderingarnas förfärdigande samt anskaffning af hufvudbonader och tält ät nämnde manskap, samt för förstärkning af berörde reserv-förrud.
Statskontoret ’ ansett sig icke böra underlåta i underdånighet fästa uppmärksamheten deruppå, att slaten genom inköpet af ofvannämnde egendom skulle, då tillräcklig tillgång lill köpeskillingen nu ej vore beredd, skuldsättas för hvad som brister.” Föredragande Statsrådet och Chefen för Finans-departementet, hvilken väl delade Statskontorets mening om den ifrågavarande lokalens lämplighet för myntverket, hvars flyttning inginge i planen för Stats-departementenas inrymmande i mynthuset, men dock ansåg det af grosshandlanden Fredholm gjorda anbudet icke böra antagas förr, än försök blifvit gjorda att mot förmånligare vilkor möjligen erhålla någon annan för samma ändamål fullt tjenlig lägenhet, hade i följd häraf i underdånighet tillstyrkt vidtagande af sådane åtgärder, hvarigenom äfven andre hugade säljare lernnades öppet tillfälle att inora viss tid till Statskontoret ingifva försäljningsanbucl i detta afseende; hvarefter Statskontoret, till hvilket nådig befallning af nämnde innehåll ingått, under den 1 7 November 1846, om resultatet af de sålunda gjorda anbuden inlemnat underdånig berättelse, som den 9 Februari 1847 blifvit inför Kongl. Maj:t i Statsrådet föredragen. Statsråds-prolokollet i finansärenden för sistnämnde dag upplyser härom : att sex serskilda försäljningsanbud, till följd af den öppnade konkurrensen, inkommit; att deribland äfven det af grosshandlanden Fredholm gjorda med oförändrade vilkor blifvit förnyadt; att bland de fem andra icke något, i anseende till flere, lokalerna åtföljande, olägenheter, befunnits Konslitutions-Utslf.s Memorial, N:o 3. motsvara det åsyftade ändamålet; och att endast de O iven ska faktoriegendomarne uti sig förenade, så till utrymme och läge, som lill säkerhet mot eldfara, sådane företräden, att de för myntverkets behof framför de andra vore lämpliga; i anseende hvartill ock Statskontoret ansett dem för detta behof helst böra inköpas.
Utlåtande, i anledning af vackt fråga om skattläggning af f. d. kronoparkerna Rälla Talf Sörby Tall och Lindby Tall på Oland. (I. A.) Riksdags-fullmäkligen Erik Johan Rudberg från Calmar län har, uti en inom Bonde-ståndet väckt och lill Stats-Utskottet remitterad motion, förmält, hurusom Rikets Ständer vid 1810 års riksdag åt Kongl. Majit i underdånighet öfverlemna! att försälja och under eganderält åt enskilda upplåta sådane parker och skogar, sorn icke vöre för allmänt behof erforderliga, samt derefter, vid 1817—1818 års riksdag, fastställt vissa grunder för dylik upplåtelse, bland annat, att försäljningen borde ske å öppen auktion åt den som bjöd högsta räntan. I enlighet dermed hade äfven åtskilliga kronoparker å Oland blifvit under skattcmannarätt åt enskilda försålde; men då de, som å auktion inropat skogslotterne, endast haft för afsigt att hastigt skafta sig stor inkomst genom skogens nedfällning och afyttring, tvekifde de ej heller att åtaga sig en ganska hög jordränta, enär denna utgjorde en ringa procent af den betydliga inkomst de genom skogens försäljning påräknade. Sedan emellertid de första inroparne derefter afhändt sig sina lotter genom försäljning åt 6 Stats Utskottet* Utlåtande JM 56, oki^pnigt och fattigt folk, som ej insett att (le kala sandfälten icke förmådde bära så bög skalf, råkade en del af samma lotter j ödesmål och erhöll till följd deraf förmedling j ypntan till en Jialf kappe spanmål på tunnlandet; men större delen af lotterne voro ännu betungade med den först åsatla, alltför höga räntan.
Den 4-åriga ägde en liten 8-årings flyttar hon från sitt Gräfsnäs och erhålförstånd, liksom en liten 8-årings utseende ler på föräldrarnes nya gods några lekoch kroppshydda. Nära nog af sig själf kamrater. Två år därefter se vi henne lärde hon sig läsa innantill; skrifkonsten i Stockholm, där hon under sin mors vård inhämtades af godsets gamle bokhållare. uppfostras jämte syskonen, och där hon » Där fick jag, » säger hon om lektionerför sin vetgirighet, intelligens och kvickna på hans rum, » handskas med papper, het uppväcker sina lärares erkänsla och bläck och penna, hvilket sedan i alla mina beundran. Småningom införes hon i Stockden 13-åriga flickan lifsdagar utgjort ett stort nöje för mig. » holms stora värld Hon ägde ett nästan lidelsefullt begär hade nu blifvit kvinna —, och tack vare efter vetande och hörde sig ofta omtalas sin esprit, sin skönhet och sin talang, såsom » mycket kvick och rolig ». Sexmöter hon öfverallt tillbedjan och kurtis. årig får hon en guvernant och börjar Hon blir — det är sant — bortskämd spela, » och nu vaknade, » skrif ver hon, i denna värld, men hon erhåller i en öm, » en alldeles ny känsla: fantasien, inbillmoderlig vän, grefvinnan Cronstedt, likningen, den skapande förmågan eller hå- som i en kusin, fröken Caroline Gripengen åtminstone. J a g hade icke förr börstedt, motvikten mot ett ytligt och deDessutom blir jat spela skalor, än jag ' ville komponera praverande sällskapslif. stycken, icke förr börjat läsa och explihon kär i en ung grefve, en släkting, cera M:e Genlis ' teaterstycken, än jag hvilken dock endast kort tid därefter # Fot o », ni,. Brirtner u t a n v e k e. FotOKénköket » PRIMUS » B. A. Slutligen är hon helt och hållet okänslig för smicker: när hon vid 16 år återflyttar till landet, kan hon utan att rodna lefva i sina minnen.
Wid 1809 ars Riksdag näs Stats-Ulskottet skulle företaga revisionen öfwer Stars» werket, förklarade Stais Utskottet, alt det wore ali för mycket svsieljatt nied utredande af de för ögna, blicket nödigaste ärender för att medhinna en fullständig revision öfwer StatSwerkets förwaltning än» da ifrän sist förflrxne Riksdag; det förestog derföre, att Riksens Ständer antingen mätte föröka StatS-Ulffoltet med flera ledamöter hwilkaS befattning blefive, att endast revidera detza ars räkenskaper eller ock anhälla hos Kongl. Majrt art en särskild ComikL af embetsmän dertil mätte förordnas; wid denna propositions afgörande stadnade twä Ständ emot twä, och saken mäste genom nämd afqöras. Besiutrt blef dä, att sädan ComiiL skulle tilsättas, hwilken hade att granska räkenskaperna isrän i8oc> Lrs Riksdag inkil desi dä Stats, Utskottet började sin revision och det wore denna granskning Friherre Ltael von hollstein trodde borde en gäng werkftällas och för StatS-Utskottet upwisas. Grefwe kl örner, ^-äolstk 6öran, kunde e) medgiswa art den jpcciella revision Friherre Stael von Illoilliein nu omtalade enligt grnndlagarne tilhörde Rlk'ens Ständer att sörrärta. I zo §. af Rrksdagk-Ordningen igensinnes Slats-UlskottetS instruckion, - deraf sinnes, att det tilhörde detta Utskott, att undersöka huruwida de gjorda eller för - Den 20 Jim». 6Z dtknade utbetalningar af Statsmedlen icke öfwersii>c hit beloppet af tze hufwudkMlar, hwilka i Riksens Ständers ivid Nästförflntna Riksdag npgjörde Ståls» peglering blifwit faststälde och äro grundade pä be» hörigeN uprärrade Stater eller Konungens
Derföre ställer sig nu utgifvaren under den berömde Lindskölds och landtmarskalken och hofkansleren, friherre Nils Gyldenstolpes mäktiga beskydd, »enär han funnit högst nödvändigt att i all underdån, ödmjukhet ersöka för bemälte verk detta värn och beskydd för att ej äfventyra åtskillige vidersinnige omdömen, besynnerligen deras, som kittla sig att lasta och danta andras välmening». Och i kongl. maj:ts nådiga privilegio läses »att bemälte arbete och skrifter för deras både invention och komposition ett temligt beröm vunnit hafva och kunna tjena mången till en god anledning och förkofring uti den svenska poesin». Men Andersin, som väl egentligen blott sysselsatt sig med tryckningen, har genom sin upplaga illa gagnat skaldens minne. Ty som Atterbom säger: »Lucidors sista olycka var, att hans skrifter föllo i händerna på en utgifvare, hvars redaktion är ett mönster af allt tänkbart slarf, så i ordnande som i manuskriptoch korrekturläsning». Isynnerhet äro mytologiska och geografiska namn förvrängda. Ofullständig, är Andersins bok ånyo upplagd i en duodesupplaga af 1835 bland Bonniers samling af »Klassiska författare i svenska vitterheten». Den kallas ock »Helicons blomster». En ny upplaga är i våra dagar utgifven af P. Hanselli i hans »Samlade vitterhetsarbeten af svenska författare från Stjernhjelm till Dalin». Vi hafva jemfört Hansellis och Andersins editioner med hvarandra vid betraktelsen af Lucidors egentliga skaldskap och betydelse för vår litteratur, hvartill vi nu öfvergå. 2 Bartolus de Saxo-Ferrato och Baldus de Perusio voro berömda italienska jurister, som lefde på 1500-talet. 6 En förvrängning af Orvietán. 10 Af isl. ordet ást Utan tvifvel en härmning af Stjernhjelm, som i vårt språk infört namnet Astrild. Ordet var ännu ej glömdt i folkspråket. Uttrycken ást-eld och ást-liungand' förekomma hos Lucidor.
StatsUtskottets den 24 sistlidne Januarii under N:o 43 afgifne, och den 3 dennes p. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af väckte motioner om förändring af stadgandet uti Kongl. Placatet den 27 Augusti 1723 angående vilkoren för Bergsbruks anläggande. Herr von Hartmans dorff\ Angust: StåtsUtskottet liar föreslagit: ”att afgifterne till ”Kronan för Bruksoch Bergshandteringen, ”må bestämmas efter enahanda grund, el”ler till livart 3o:de Sffi, ehvad rudimaterie n hemlas å Frelseeller Kronooch ”Kronoskatte-jord, emedan de med nämnde ”handteringar förenade förlagsoch hruk”ningskostnader äro af jordens natur oberoende. ” Jag förmodar, att i detta tillstyrkande är uteglömdt ordet framdeles j eller hädanefter , enär förslaget endast kan hafva afseende på de Bergsbruk , som i framtiden anläggas. Ty om det tillämpades äfven på dem, som redan äro anlagdé, under andra beskattningsvilkor, skulle sådant medföra en betydlig minskning i Kronans inkomster; hvilket icke lärer kunna vara Stats - Den i4 Februarii. Utskottets mening att tillstyrka. Jag anhåller derföre om återremiss af Utlåtandet, för att i denna omständighet rättas. I anledning af denna anmärkning hlef StatsUtskottets ifrågavarande Utlåtande, uppå af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställd proposition, till StatsUtskottet återremitteradt. Yid förnyad föredragning af StatsUtskottets den 24 sistlidne Januarii under N:o 45 afgifne, och den 3 dennes e. ro. på hordet lagde, Utlåtande, angående understöd af allmänna medel för' Arvika köping, hlef detsamma af llidderskapet och Adeln gilladt.
En talare har före mig redan upplyst, att i England är belåning å spanmäl vanlig; dertill tager jag mig friheten lägga den upplysningen, att i Finland äger spanmålsbeläning rum, och kan här förete instructionen derom för Finska Banken, af år 1840 i 80 §. Spanmåisbelåning skulle, efter min Den 15 April. 403 tanka, vara ett förträffligt medel att sätta rörelsemedel i omlopp, oell spanmål skalle ifrån Sverige kunna utföras, särdeles hvete, som med fördel odlas i åtskillige af våra provinser, och korn i andra, af hvilka båda spanmålsslag man vet alt en stor efterfrågan äger rum på verldsmarknaden, hvarföre del ock synes mig ligga i landels intresse att åtgärder vidtagas till uppmuntrande af utrikes handel med spanmål. Man har talat om nedsätlningen i räntan för begagnandet af det ifrågavarande credilivet, men jag får hästa uppmärksamheten derå, ali vid denna art af belåning, nemi. af spanmål, är man inskränkt till vissa bestämda platser, och alltså nödsakad att, i händelse der ej skulle finnas tillräckligt stora magasiner, för spanmålens uppläggande, så måste sådane anskaffas, och de kosta penningar. Detta är en omsorg, som icke är af så ringa betydenhet, och då tror jag det vara slatsekonomiskt riktigt att räntan lill en början nedsältes till hvad nu blifvit föreslaget. Hvad beloppet angår, anser jag detsamma för litet, ty för <500,00 0 r:dr kunna ej särdeles stora qvanlileter spanmål upphandlas. Hr von Troil: I fullkomlig öfverensstämmelse med de åsigler jag förut yttrat, understöder äfven jag det förslag, som blifvit framsläldl all öka anslaget lill hypolheksföreningar lill 900,000 samt för associationer och privatbanker i och för spanmålsbelåning lill 000,000 r:dr.
Och «sedan har jag så här ledsamt till på köpet.« Det bar af genaste vägen till Haga, der konungens mindre uppvaktning och hertigens kavaljer hade befallning att afbida sina höga herrars ankomst. Framkomne, tillsade hertigen straxt om sin kalesch. «Wrangel är ledig för aftonen,« tillade han, vändande sig till kavaljeren. – «Det går icke an;« – föll konungen i talet – «i dag lemnar jag dig ej ensam, Fredrik.« – «Jag vill utgjuta mitt hjerta; jag behöfver tröst« – genmälte hertigen. – «Af elgar och rådjur kring Rosendal!« – «Det är till Ulriks-dahl, jag ärnar mig.« – «Är det möjligt! Skulle du verkligen hafva valt min gemål till din förtrogna?« – «Icke henne; men Beylon.« – «Aha! det var en helt annan sak Ja, i sanning, du påminner mig om något ; men jag vill också höra hvad han har att säga. Vi följas åt och taga vår aftonmåltid hos Beylon.« Det var en utmärkelse, hvarvid denne ej var ovan. De kungliga bröderne delade ofta Schweitzarens kost, och det kunde ej heller kallas någon uppoffring; ty Beylon var en frossare, som höll det läckraste bord äfven i sitt största hvardagslag, der kräsligheter rätt ofta vankades, som knappt funnos på de kungliges tafflar. Han var dessutom en man, som förstod att lämpa sig efter alla de personers olika lynnen, åsigter, lidelser och samfundsställningar, med hvilka han umgicks; och derföre var ock hans cirkel, äfven i den lilla trähyddan vid Ulriksdahl, utsträckt till alla samhällsklasser, från och med konungahuset, senatorer, utrikes sändebud, hofkretsen af begge könen, snillen, konstnärer och lärde, ända ned till de tarfligaste och mest obemärkta hvardagsmenniskor.
Beträffande åter frågan om hvad, i händelse boskapspesten skulle inom riket utbryta, borde iakttagas, så vore af erfarenheten ådagalagdt, att de mest tillförlitliga åtgärder till sjukdomens hämmande vore dels att nedslå såväl de sjuka kreaturen, som ock de till hornboskapen hörande friska kreatur, hvilka med de förra haft någon gemenskap, dels ock att hålla det ställe, hvarest pesten visat sig, sålunda afstängdt, att ej mindre under den tid, sjukdomen der fortfore, än ock sedermera intill dess smittämnet kunde anses vara förstördt, icke någon annan beröring med stället än den, som för reningsoch andra säkerhetsåtgärder nödig vore, måtte ega rum; hvadan och då största vigt låge deruppå att de kraftigaste åtgärder genast vid sjukdomens första uppträdande blefve vidtagna, Kollegierna för nu ifrågasätta fall ansåge en sådan nedslagtning och afstängning böra i 4 Stats-Utskottets Utlåtande N:o <57. främsta rummet föreskrifvas ; och enär för öfrigt Kongl. Förordningen af den 23 Januari 1828 angående hvad, i händelse af yppad smittsam sjukdom hos djuren skall iakttagas, äfvensom Kongl. Brefvet tili Sundbets-kollegium af den 28 December 1848 angående åtgärder till hämmande af utbruten smittosam lungsjukdom bland boskapskreaturen, innefattade stadganden, som i bufvudsakligaste delar äfven vore tillämpliga och ändamålsenliga i afseende å boskapspesten, borde, enligt Kollegiernas åsigt, jemväl de i samma Förordning och Kongl. Bref gifna stadganden i allmänhet och uti tillämpliga delar tjena till efterrättelse för det fall att sistnämnda sjukdom skulle yppa sig inom riket. I betraktande likväl af den ifrågavarande sjukdomens intensiva smittbarhet och do öfriga förhållanden, hvarigenom samma sjukdom skiljde sig från den, som utgjorde föremål för bestämmelserna i ofvanbcrörda Kongl. Bref af den 28 December 1848, ansågo
„ r , 8.050,000, Slals-Utskoltcts Utlåtande N:o 62. 11 Transport: 130$ imil, Ridr Runt 100,100,000. O.o en samm an bindniny s-banu mellan Orebro och Askersund, 5 „ „ , 3,250,000. Tillsammans, utom förenämnda ulgreningar IVån Sala, 135$ mil, R:dr R.-ml 103,350,000. I afseende på den sålunda uppgifna våglängden och kostnads-summan, har Kongl. Majit likväl anmärkt: att omkring 1 1 mil utaf vestra och södra stam-banorna redan vore under arbete och lill en del fullbordade, och att utaf de beräknade kostnaderna Rikets Ständer förut anvisat 7,500,000 R:dr, samt att, enär en del af de föreslagna stambanorna allenast blifvit preliminärt undersökt, nu meddelade uppgifter å dessa banors längd och kostnad möjligen kumle k o (lim a att undergå någon förändring. Jemte det Kongl. Majit erinrat, hurusom en alltför lång utsträckning af arbetstiden skulle dels öka de med ifrågavarande förelag förenade kostnader, dels fördröja den tid, då rikets invånare komme i åtnjutande af de förmåner jernvägs-anläggningarne medföra, har Kongl. Majit förklarat Sig anse med landets sanna fördel öfverensstämmande, att de slats-jernbanor, hvilkas utförande Kongl. Majit och Rikets Ständer besluta, varda fullbordade sä skyndsamt sorn tillgången på ingeniörer, arbetare och inaterialier tnedgålve.
Mörner, Carl Göran: På det Banko-Utsk:ts Mern. N:o 20 och Ekon.-Utskds Utlåt. N:o 75, hvilka blifvit första gången bordlagda, måtte snart kunna bordläggas andra gången, får jag anhålla, att de måtte uppföras på föredragningslistan till nästa plenum näst efter Riddarhus-Utskits Utlåt, med förslag till ny Riddarhus-ordning. Sedan R. o. Ad., uppå framställd propos., till detta förslag lemnat bifall, åtskiljdes Ståndet kl. i II e. m. In fidem, O. Brakel Den 7 April f. in. Lördagen ilen 7 April 1866. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 2 prot.-utdrag för den 4 dennes och prot:t för den 3 sisth Mars e. m. Föredrogs Riddarhus-Utskits den 26 oell 28 sisll. Mars på bordet lagda Betänk. N:o 8, med förslag till ny Riddarhusordning. Gr. Oxenstjerna, Axel: Det torde vara så naturligt, att detta förslag bör paragraf-vis föredragas, och att beslut rörande de särskilda hemställanden, Utskit i Betänkit gjort, ej böra fattas, förrän sjelfva förslaget till ny Riddarh.-Ordn. är genomgånget, att jag derom ej behöfver yttra mig; men, då den vigtigaste § i förslaget och den. hvarom den hufvudsakliga striden sannolikt kommer att utkämpas, icke är den första, utan den sjunde, torde jag få afgifva förslag, huru enl. min åsigt föredragningen bör försiggå. Jag anser nemi., att den bör gå i den ordning, att först föredragas de 3 första mom. af 7 §, hvilka bestämma sjelfva sättet för utöfvandet af R. o. Ad:ns representationsrätt, derefter det 4:de mom. af samma §, så 6 §, angide tiden för R. o.