Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Län tili plan för Sockenstuga och Skolhus åt Ökna församling; Gifven Stockholms Slott den 10 Januari 1851; 3:o Angående dispositionen af de 1818 års Krigsrustningsfond tillhörande persedlar, som blifvit i Stockholms Utredningsförråd inlemnade; Gifven Stockholms Slott den 10 Januari 1851; d;o Angående inqvarteringsskyldigheten i Stockholm; Gifven Stockholms Slolt den l? Januari 1851; 5:o Angående upplåtelse åi staden Jönköping af plats till Skolhus å den Jönköpings f. d. fästning tillhörande mark; Gifven Stockholms Slott den 17 Januari 1851; 6:o Angående upplåtelse af Kronan tillhörig jord till hamnanläggning vid Wadstena i Östergöthlands Län; Gifven Stockholms Slott den 28 December 1850; 7:o l fråga om grunden för beräkningen af reservräntorna vid fiåtsmansbållet i Ble kinge; Gifven Stockholms Slott den 10 Januari 1851; 8:o I fråga om förändrad beräkningsgrund för båtsrnans-vakansafgiften af nvroterad jord inom Blekinge Län; Gifven Stockholms Slott den 10 Januari 1851; 9:o Angående upplåtelse lill Domkyrkan i Calmar af arrende-inkomsterna utaf jordlägenheter, tillhörande Calmar f. d. fästning; Gifven Stockholms Slott den 2S December 1850: . 10:o Angående låneunderstöd för utvidning och reparation af Domkyrkan i Wexjö; Gifven Stockholms Slott den 28 December 1850; 1 l:o Angående låneunderstöd för återuppbyggande af Lidköpings nedbrända kyrka; Gifven Stockholms Slott den 28 December 1850; 12:o Angående låneunderstöd för uppförande af Lazarettsoch Kurhusbyggnad i Warberg; Gifven Stockholms Slott den 28 December 1850; 18:o Angående ett begärdt araorteringslån till fullbordande af en nybyggnad för Läns-Lazarettet i Lund och dermed förenade sjukvårdsinrättningar; Gifven Stockholms Slott den 10 Jannari 1851. Prof.-Utdrar/ den 25 Januari 1851. 127 S. D.
Onder den 12 nästlidne Februarii har Hedervärda Bonde-Ståndet till LagUtskottets behandling remitterat ett af Riksdagsfullmägtigen Peter Pehrsson från Calmar Län afgifvet Memorial, hvari han erinrat om den olikhet, som vid Domstolarne egde rum derutinnan, alt parter plägade från KämnersRätt, Härads-Rätt och Lagmans-Rätt återfå deras i original dit ingifne handlingar, men icke från Rådstufvu-Rätter, i mål der dessa utgjorde andra instance, eller från Hof-Rätter och Öfver-Rätter. Molionairen, som trott de sistnämnde Domstolaraies förfarande i detta hänseende vara origtigt, har, såsom skäl derföre anfört: att då omförmälde handlingar voro dens tillhörighet, som desamma ingifvit, hans rättighet till deras återfående också syntes vara obestridlig; att det ej mera för Öfverdomarens, än för Underdomarens säkerhet vore nödvändigt att handlingarne qvarstannade i Domstolens vård; att all säkerhet i denna delen vunnes, om Öfverdomaren, såsom det hos Underdomstolarne tillgick, lät kortligen i protocollet anteckna, hvilka handlingar af den ena eller andra parten blifvit företedda; och att det framför allt syntes innefatta en orättvisa, att en part skall erlägga lösen för afskrifter af de handlingar, som han vill hafva tillbaka, och för hvilka han, mångengång, förut betalt lösen; och har Motionairen på grund häraf föreslagit, att hvarje part måtte förklaras berättigad, att, efter det ett mål blifvit i Rådstufvu-Rätt och Öfver-Rätter slutligen af gjordt, utan afgift, återfå ej mindre Underrätternes Protocoll och Domar, än andre der företedde handlingar, dock med undantag af sjelfva skriftvexlingen; uti hvilket förslag större delen af Bonde-Ståndet instämt.
Det första af dessa är att Stockholm är den enda ort på vår östra kust, som gifver en fiende tillräckligt utrymme för anläggande af de depoter, magasiner, sjukhus, m. m., som en talrik armé behöfver, det enda ställe der en större koncentrerad styrka kan öfvervintra och inqvarteras. Dess besättande är således för fienden af största vigt, för att, om kriget, hvilket med Guds hjelp ej skall ske, icke inom några få sommaroch höstmånader kan afslutas, kunna derifrån börja nästa års fälttåg. Hvad oss vidkommer, måste vi derföre, så långt landets försvar i öfrigt medgifver, söka ifrån nämnda plats utestänga honom. Stridens utgång kan deruppå bero. Det andra skälet är att Stockholm beherrskar Mälardalen. Intages Stockholm, faller äfven Mälarprovinserna i fiendens hand, och en den vigtigaste operationsbasis för ytterligare företag är af honom vunnen. En talare har klandrat ett starkare befästande af Stockholm, af skäl att staden på vår östra kust är belägen. Men manne icke häruti ligger en fördel. De trupper, som inom befästningarna kring Stockholm kunna samlas, hota i ryggen hvarje fiende, som genom Mälaredalen eller öfver Ostergötlands slätter, skulle försöka intränga uti landet. Stockholm, befästadt, kan således ej af fienden lemnäs åsido. Det måste åtminstone kringrännas, och detta för att icke 80 Den 7 Maj f. m. äfventyra att i detalj blifva slagen, med en styrka framföre hvarje af dess två fronter minst lika med den hvartill garnisonen uppgår. Då nu Stockholms befästningar, så vida allvarligt försvar afses och icke endast skydd emot öfverrumpling, torde till besättning kräfva omkring 10,000 man stam och bevärings-soldater, hvartill komma stadens skarpskyttar och kringliggande provinsers beväring, som inom befästningarna kan öfvas och tidigare än på öppna fältet bakom förskansningarna användas, till ett antal af vid pass 5,000 man, finnér man att den styrka, fienden till kringränning måste använda, ej kan understiga 30,000 man. Hvad behöfver han nu derutöfver för den rörliga striden?
Maj:t uti skrifvelse!- af den i8 Augusti oct» a8 November sistnämnde år i nåder uppdi-agit åt Krigskollegium att pröfva, huruvida de af regementet gjorda passevolans-anbud kunde antagas, eller om sablarne, med tillbehör, borde å kronans direkta bekostnad underhållas, Krigs-kollegium ansett det vara för Kronan fördelaktigare, om regementet finge, mot skyldighet att underhålla dessa vapen, öfvertaga äfvenledes de dertill hörande fästen och baljor, Imnställer Utskottet, att revisorernes anmärkning måtte få förfalla. § 3aa (i845 års Rev. Ber. pag. 90. Fork!, pag. 357 1847 års Rev Ber. pag. g5 Förkl. pag. 34i ) Under förmälan, hurusom ett af 4835 —l'83,9 årens extra statsanslag för gevärstill verkning meddeladt samt till nybyggnader vid Carl Gustafs stads gevärs-faklori användt förskott af Sä.iöG r;dr 43 sk. r r:st funnes inom liniei) balanceradt, hafva såväl 1845 sorn 18.47 årens revisorer hemställt, alt nämnde summa mätte varda i räkenskaperne afskrifven.
J^ag m i n n s i R o m, h u r l ä n g t a n k u n d e m å l a Af samma skäl är just nu den gynsammaste tidpunkten för alla dem, hvilka ej förut hållit vårt blad, men hvilka vilja bli delaktiga af de förmåner, vi nedan angifva, att med kr. 2:50 omedelbart verkställa prenumeration för halfåret juli — december. På grund af. de betydliga kostnader, som nedläggas på det under årets sista kvartal utkommande julnumret, hvilket gratis tillställes alla våra fasta abonnenter, nödgas vi nämligen från i år träffa den åtgärden att höja prenumerationspriset för detta sista kvartal, oktober — december, till 2 kronor. Heloch halfårspriset för tidningen blir likväl vid det gamla, så att de, som nu med endast kr. J a g m i n n s, h u r d i n a ö g o n k u n d e stråla, Redan i fjor väckte Iduns omfångsrika och vackert illustrerade julnummer ett smickrande, uppseende, men icke dess mindre äro vi lifligt förvissade, att det innehåll, vi i år äro i tillfälle bjuda vår läsekrets, skall i ännu högre grad samla omkring sig allmänna uppmärksamheten. Liksom då ha vi äfven nu begynt numrets artistiska utsmyckande och tryckning redan under sommaren, hvarigenom tid och möjlighet vinnas att på detsamma nedlägga all den omsorg, den högt utvecklade moderna tekniken medgifver. Illustrationernas utförande är anförtrodt åt några af vårt lands förnämsta artister; så är det eleganta, i många färger utförda omslaget komponeradt af Ottilia Adelborg, och Jenny Nyström-Stoopendaal, Gerda Tirén, Viktor Andrén, David Ljungdahl syssla alla nu som flitigast för vår räkning med pensel och stift. Daniel Fallström. Den angenämaste öfverraskningen tro vi oss dock bereda vår läsekrets med följande. Väl kännande den varma och oskrymtade folkkärlek, som vårt konungapar genom sina upphöjda personligheter under en lång regeringstid förvärfvat öfver hela vårt land, har Iduns redaktion tänkt, att det skulle vara kärt för svenska hem att i ord och bild erhålla en förtrolig och uttömmande skildring öfver hemlifvet på konungaborgen, sådan någon dylik aldrig förr erbjudits svensk publik.
Deremot finnas åtskilliga persedlar, som ej äro i 1823 års inventarium upptagna, såsom 1 trumpetfana med Polska vapnet till N:o 179; guldgaionerade kappor af blått sammet, till valltrappen N:o 7Öo; ett lårstycke till Erik^ XlVts rustning; t hvit tofsfana N:o 1081, med Åbo !äns*vapen; 16 s. k. rustställningar eller hängare för pansarskjortor; l stort standar med Östgötha vapen; 4 fanor; en förgylld spärrsadel; 2 mössor för hofjaktvarfvet; 1 par förgyllda stigbyglar; 1 sadelschabrack af svart sammet; 5 st. mahnkappor; i vapenkjortel af siden med guldfransar; 1 pansarmössa med hjertplåt af silfver, hvarpå 6 röda och 6 gröna stenar äro infattade, och förmenas hafva tillhört Erik d. Helige; 1 par armskenor af jern, incrusterade med guld; 4 st* pansarskjortor och 1 pik af jern med skaft af samma metall , beklädt med buxbom och elfenben; i3 i stället för to stenar på en Turkisk sabel JX:o 479- Den 5 Maj f. m. Vidare har inventerls-förrättningen erinrat, hurusom detta fordom omsorgsfullt ordnade galleri af Svenska troplieer, krigsbyten , rustningar och mångartade militära attributer upphört, alltsedan det förflyttades till Ulriksdal , att hållas tillgängligt för allmänheten och ulländningen.
Prot. 1828—i83o, 6 Sami. 3 B, 2 i5:de Häftet. Banco-Utskoltets Memorial N.-o 127. 3:o JBokhållarne ochRevisorerne samt äldste Cancellisten lios Commissariatet, hvardera i5 #. 4:o Contoir - Skrifvare och Cancellister, alla tjenstgörande Extra-Ordinarie Tjenstemän, Stilgjutaren, Bokbindaren, C011- ducteuren samt Ordinarie Stämplaren, Extra - Ordinarie Stämplaren samt Annullerings -Stämplaren i Vexel-Banken, hvardera 10 #. Uti Talgljus, åt 5:o Vaktbetjeningen, samma qvantiter som för närvarande finnas anslagna, nemi.: Förste Vaktmästaren 4 LQJ. Kammardrängarne hvardera ai Husdrängarne hvardera 2 Egg Banco-UtskoUels Memorial N o ny. ig Fyra Extra-Ordinarie Husdi ängar, hvilka förrätta Bankens vedsåguing m. m., hvardera iiLg?. En Extra - Ordinarie Husdräng, som har att, för en drygare andel än de öfriga, biträda vid Sedlarncs hvitstämp li»g i Lfg. (Obs. Uppköp af erforderliga Ljus för Banco-Fullniägliges Sessions-rum, äfvensom under Banco-Revisorers och Banco-Utskotts sammanvaro, samt till Vaktrum oell förstugor m. m. , anordnas och redovisas serskildt genom Revisions-Contoirel).
För tillämpningen af ekonomiska grundsatser är den allmänna regeln gällande, att ehuru lämplige de än i allmänhet kunna vara, fall dock gifvas, der ett afvikande från dem är nödvändigt. Så är det äfven med den allmänna satsen alt all äganderätt hör lemnäs i helgd och skyddas mot allt förnärmande. Hvar och en länkande lärer likväl icke kunna bestrida, att i vissa fall det enskilda bästa klöfver en afvikelse frän äfven denna grundsats, ty enligt densamma strängt tillämpad, skulle t. ex. någon statens tillsyn öfver grufvors bearbetning icke erfordras, men, så vidt jag vet, finnes inom den civiliserade verlden icke något land, der man icke erkänt behofvet att, genom allmän lagstiftning för grufvors bearbetning, söka förhindra det icke oförstånd eller ögonblicklig snikenhet uppoffrar en hel framtid. Sä har förhållandet till en del varit med grufvorna inom vårt land och jemväl skogarne. Den som tagit kännedom om naturförhållanden jemväl i andra länder, der likartade lokala förhållanden existera, skall svårligen kunna bestrida, att dessa skogar ursprungligen icke uppvuxit under nuvar. klimatiska förhållanden och, om man nu later tanklösheten obehindradt utrota skogarne, skola vära vintrar göra möjligheten för skogarnes återväxt högst problematisk. Pä sanningen häraf hafva vi ett bedröfligt exempel från Norrige; der har under danska tiden några inskränkande författningar funnits hvarken i afseende på bergsbruket eller i afseende på skogsförvaltningen, hvilket haft till följd att, då landets rika koppargrufva, Rörås, under Christian IV:s regering upptogs, tillilades utan urskilning den grufvan närmast omgifvande skogen och numera finnes i närheten af grufvan icke något träd af åtminstone gröfre dimensioner. Afven i vårt land har erfarenheten visat, att hushållningen med skogarna varit lika beskaffad, i hvilket hänseende jag hänvisar till Tönsö grufvor i öster Dalarne, der man huggit bort de träd, som kunnat gifva skydd mot fjellvindarne.
S. D. anledning af Högwördige PresteStändets. i nu uppläst Protocous Utdrag af den 20 i denna mänad, gjorde inbjudning, och pä de skäl der funnoS anförde, förenade sig med detta Ständ Bonde-Ständet, derom, att BewillningS. Utskottet skulle anmodas uppgifwa och till Riksens Ständers Plena skyndsammast in - -02 Den 22 September. inlemna, förslag till nägra regler med bifogade förmulairer för Taxerings. Committeerne, genom hwilkas iakttagande, den jemnad och likställig, het i Taxeringarne, som syntes wara första willkoret för möjligheten af ken nya Bewillnin. gens utgörande, kunde winnås, llr supra. Lx Urotocollo 6abrisl Öllmsao. Utdrag af Protokollet, hältet hos Bon. de-Ständet wid Urtima Riksdagen i Arebro den 22 September 1810. S. D. c^)eflöt Ständet uppä derom af Tal. mannen gjord framställning, att Riksdagsman, nen Johan Olsson LongbergS Memorial, angäende lindring i Bewillningen för Socknar, ne i Gestrikland, skulle till Bewillnings-Utskot. tets handläggning förwisas. k7r supra. Lx ?rotoooIIo 6abriel Oämsoo. Utdrag af Protokollet, hältet hos Bonde. Ständet wid Urtima Riksdagen i Arebro den 22 September -810. S. D. Upplästes äter och gilladeS Stats. Ut. skottets förledne gärdag pä bordet lagda Belän. kan. Den 24 September. -oz kande, angäende den del af f. d. Konungens enskildta förmögenhet, som bestär i Rrksgälds. Contoirets till Sedelhafwaren ställde Obligatio. ner med 5 procents ränta, och destas utbyten emot samma Contoirs förbindelse pä hela Ca. pita!'beloppet med lika ränta, samt den upp. lupne räntans godtgörande. ilr supra.
Jag anhåller att fä fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derå, att jag tror att, i fall något klander kommer att äga rum, det hufvudsakligen har sin grund deruti, att man anser den tidpunkt, hvilken R. o. Ad. valt för meddelandet af den ifrågavar. belöningen, mindre lämplig, men att man ingalunda ogillar syftningen med motionen och jag hoppas, att man vid blifvande voteringen icke afhällcr sig derifrån. Här har ganska skickligt blifvit framkastade förslag till voteringspropos:r möjligen af den orsak, att vid den långt framskridna tiden R. o. Adis nu talrikt församlade ledamöter skulle skingras och man derigenom komma till ett resultat, som man icke vågar motse. Skulle något sådant vara att befara, får jag hos Hr Gr. o. Landtm, anhålla, alt endast en votering nu måtte komma ifråga och att, i fall plenum fortsattes på c. m., de öfriga voteringarna måtte då verkställas. Frih. Ridderstolpe, Fredr.: Jag anhåller att få yttra några ord på förhand, i händelse denna strid kommer att slutas med en votering, i hvilken jag icke ämnar deltaga. Jag vill dä hafva anmärkt, alt jag anser R. o. Ad. uti delta mål vara part och från en part utdelad bclöningspenning år jemförlig med en drickespenning. Jag beklagar Hr Fryxell att vara föremål för en välvilja, som sä litet förutsett den bitterhet hvarmed sötman blef uppblandad. Denna stund återkallar i mitt minne hvad en icke längesedan hädangången stor man yttrade: ”Gud bevare mig för mina vänner, med Guds hjelp skall jag nog veta att sköta mina flender.” Gr. Snoilsky, Nils: Sedan diskussionen rör:de denna fråga räckt nog länge och R. o. Ad. synes önska att snart företaga frågans afgörande, vill jag blott yttra några få ord.
Då dessutom hennes dotter och doktorinnan Holm kände hvarandra sedan skoltiden i Stockholm, kunde fru Beijer ingenting högre önska, än att somrarna alltid skulle förflyta så behagligt som dessa sista. Nelly Holm tog med förtjusning Ainas tid och krafter i anspråk, dels för lille Gunnars räkning, dels ock för de fester, som ett par gånger under sommarens lopp gåfvos af badsocieteten för välgörande ändamål. Den lilla lifliga doktorinnan hade tusen planer och projekt i sitt burriga, ljuslockiga hufvud, men när det gällde att sätta dem i verkställighet, måste Aina med kraftig hand ingripa för att bringa ordning och reda i det hela. De Kompletterade sålunda hvarandra alldeles förträffligt, och om Aina någon dag höll sig osynlig af fruktan för att falla besvärlig, frågade doktorn efter » tredje man ». Den föregående sommaren hade Aina varit klen och nedstämd: hon hade under vintern öfveransträngt sina ögon genom alltför trägen målning, men sedan hon låtit dem hvila under ett par månader och för öfrigt troget följt doktor Holms ordinationer, återvann hon snart sitt vanliga jämna lynne. I år hade hon kommit glad och hurtig, med föresats att vara flitig och taga så många motiv som möjligt från det pittoreska kustläget. Hon hade ju visserligen ingen glänsande begåfning, men hon målade ärligt och friskt, med ljusa klara färger, sol och lif öfver det hela. » Gammalmodigt », förklarade symbolisterna — » naturtroget », sade den opartiska allmänheten. Ett faktum var, att hennes taflor » gingo åt », och att de i många hem spredo ljus och sol öfver mörka väggar. Under försommaren såg man ständigt Aina med staffli och skissbok nere vid stranden, där bredvid doktorinnan Holm med bok eller sömnad, och tumlande rundt omkring dem Gunnar, solbränd och lefnadslustig. Ja, det var en oro, som gripit henne den sista tiden, det kunde hon ej neka för sig själf. Och då hon i minnet genomgick sommarens händelser, förstod hon, att denna oro daterade sig egentligen från den tidpunkt, då arkitekten Stange blef daglig gäst på doktor Holms veranda. Hans närvaro afficierade henne ögonblickligt.
Än är genren genomförd ända derhän, att hela planschen består af några fingrar, som med en starkt stiliserad ljus-sax snoppa ett talgljus. Den yttre omgifningen är lika nationell. Det är Holland man ser både i gatan med sina sirliga gatuportar, smårutiga fönster och utvecklade takbyggnader, i trädgårdspromenaden, der fransysk rätlinighet och holländsk småtreflighet sammansmält med hvarandra, i det sanka, trädfattiga landskapet med sin kärrmark, sitt kyrktorn och sin oundgängliga väderqvarn, och i dynerna vid kusten, upplysta af en flämtande vårdkas, medan ett båtsegel synes i fjerran, och hafsfåglar skynda öfver scenen. Framför allt förekomma mycken renlighet och blommor. Man blir omsider öfvertygad om, att detta pergamentsband utan årtal skall vara en elegant bok, en slags fruntimmerskalender eller rådgifvare för hvad man kallar verlden. Att hälften är latin och franska, betyder ingenting, ty sådant ingick ju i det täcka könets uppfostran. Man blir naturligtvis nyfiken att få reda på innehållet och se hvad en sextonhudratalets fashionable poet har att säga till damerna samt huru han säger det. Vi vända oss då från originalet till Lucidors öfversättning, endast anmärkande att den senare, långt ifrån att vara en fri disposition af det förra, mycket nära ansluter sig dertill, så att all sjelfständighet saknas. Den är som originalet skrifven på 8-fotade jamber och på ett ledigt och mera vårdadt språk än vanligt, hvilket troligtvis är Keders förtjenst. Men man tröttnar dock snart på de evinnerliga maskulina rimmen. Och hvad värre är, arbetet är genomtråkigt, man kan ej säga annat. Hvilken förståndig prosa i innehållet! Skalden föreställes i hemlighet lyssna till tvenne flickors samtal öfver en mös pligter och giftermål. Den ena, Phillis, står midt i sin ungdoms vår, är giftassjuk och af inbillning »från rätta vägen villad». Den andra åter, Anna, är mognare till åren, mera sansad och betänksam.
H:r Grefve Cederström, under dato d. i4 Junii 1820, hvilken afskrift Exped.-Secreteraren och Registratorn J. M. Stjernstolpe, ex Officio, intygat vara lika lydande med den Nådiga Skrifvelse, som, enligt StatsRådsProtocoIlet af d. 3i Maji s. å. beslöts, har K» M:t åt H.t GeneralAmiralen uppdragit, att med Handelshuset Michaelson & Benedicks afsluta Contract om försäljning af berörde Linieskepp Försigtigheten samt Fregatterne Camilla och Euridice, på följande vilkor, intagne uti ett emellan K. M:t Kronan, genom bemälte H:r Grefve och General Amiral, å ena sidan, samt H:rr Michaelson & Benedicks, å den andra, Under dato d. 1 Junii 1825 upprättadt Contract, nemligen r.o att för Linieskeppet Försigtigheten skulle betalas en Köpesumma af 190,000 R:dr Hamb. B:co, för Fregatten Camilla 86,5oo R:dr IJamb. Blco och för Fregatten Euridice 85,000 R:dr samma mynt eller inalles för alla tre Fartygen ett belopp af 36i,5oo Rldr Hamb. Blco, som på följande sätt skulle erläggas, nemligen 90,000 Rldr Hamb. Blco i H:rr Michaelson & Benedicks’s Revers stäld på 3 månader, vid Contractets underskrifvande samt resten af Summan 271,500 R:dr Hamb. Blco uti goda vexlar 4i månaders dato trattor på Hamburg, hvilka sednare borde till H:r GeneralAmiralen aflemnas sex veckor från Contractets dato; 2:0 att till Fartygen hörde alla de Invenfarie-persedlar, som enligt Reglementet för hvar och en sär2 B.
Ständer utaf undsättningsmedlen anslogo 50,000 rd:r, att i vissa uppgifna fall utlemnas såsom understöd utan ålerbetalnings-skyldighet, har Kongl. Majit i nåder yttrat, att dylika undsättningar, hvilka egentligen vore en fattigförsörjningsåtgärd, borde å statens sida i möjligaste måtto inskränkas eller sparsamt anlitas, samt att i stället åt sådane arbetsföre fattige, som icke kunde anskaffa någon säkerhet för undsättningslån, hjelp borde af staten beredas genom öppnandet af tillfällen och utvägar till säker arbetsförtjenst vid inträffande missväxter. Och som arbetsinrättningar, vare sig för husslöjd eller iöretag af större omfattning, erfordrade betydligare förlag samt fördenskull ej utan någon uppoffring å statens sida kunde tillvägabringas, så föreslog Kongl. Majit, att, utom en summa af 50,000 rd:r, hvilken borde afses för de egentligen orkelöses lifnäring och af Kongl. Majit kunna fortfarande användas till understöd utan återbetalningsskyldighet, en lika stor summa måtte, när sådant funnes lämpligt eller behöfligt, få af Kongl. Majit anvisas till förlag åt kommuner eller enskilde, för beredandet af arbetsföretag, utan annat vilkor för återbetalningen, än att densamma skulle ega rum endast i den mån inkomst genom arbetsprodukternes försäljning erhölles; hvadan härå uppkommande förluster, efter pröfning, borde få i räkenskaperna afskrifvas. Under förutsättning, att Rikets Ständer gillade och godkände hvad uti omförmälda hänseenden blifvit af Kongl. Majit yttradt och föreslaget, har Kongl. Majit förklarat Sig vara sinnad att låta föreskrifterna] om spanmåls inoch utförsel förblifva bestående under viss bestämd tid; hvarjemte Kongl. Majit uttalat den åsigt, att tullafgifterne för införseln af denna vara, hvilken syntes vid utförseln böra åtnjuta fortfarande tullfrihet, kunde nedsättas under deras hittills stadgade belopp. Slutligen har Kongl. Majit erinrat, hurusom, oagtadt de, till åstad - 8 Ståts-Utskottets Utlåtande.