Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om nu valen skulle ske här i hufvudsladen och hvar och en skulle insända en valsedel på CO ledamöter, så ber jag Hrrme ihågkomma den erfarenhet man har om huru det tillgått i lånen, der Adeln har rättighet att välja ledamöter för markegångssättr ningen. Jag tror mig veta ali tili intet enda län Adeln begagnar denna rättighet och jag befarar att samma olägenhet skulle komina att inträffa här, och utseendet af de 60 ledamöterna uteslutande bero af dem i hufvudsladen, som mer eller mindre interesserade sig för frågan. Återigen den lanke som jag hört uttryckt alt Adeln skulle resa hit för all bär tillställa val, den förefaller mig, jag vill icke säga förflugen, men åtminstone oriktig. Man kan icke föreställa sig alt personer, som skola resa hit med något inlerresse för allmänna ärender, skola kunna ställa sig i ena fallet så att de kunde stanna qvar här ett år eller längre och i annat fall resa tillbaka om 14 dagar, och man kunde före ställa sig all de personer, som valde, voro sådana som icke voro lösa hästar utan hade bestämd sysselsättning; och vid sådant förhållande, vore det ingalunda lätt alt skilja siz vid sin ekonomi för år och dag, och att hafva gjort del utan alt blifva vald, hvilket naturligtvis blefve förhållandet med de liesta. Detta skulle falla sig ganska obehagligt och mängden ville icke blottställa sig derför. Detta blefve således en rättighet för Adeln att lemna sin röst på papperet, som ingen skulle begagna sig utaf. Det är klart att livar och en skall fästa sig härvid, och att uteslutandet af detta ord vore ett bestämdt hinder för och skulle göra det omöjligt alt vinna sympatier i landsorten för förslaget. Af sådant skäl anser jag af vigt, om man vill hafva förslaget på allvar och icke tänker som en talare yttrat sig, att af 2:ne onda ting är detta det minst onda och gör minst ondt om det ligger på bordel, ty tänker man så, då är det likgiltigt hvad beslut än månde fattas, men vill man lägga förslaget på bordet i afsigt all få det anlaget, då anser jag detta tillägg nödvändigt, och derföre tillstyrker jag bifall till Frih. Sprengtportens förslag. Gr. Hamilton:
Då, såsom af Landtbruks-akademiens utlåtande inhemtades, antalet af de i statens tjenst anställde så kallade Landtbr uks-ing enior er eller Agronomer visat sig vara otillräckligt för att åt landets jordbrukare bereda tillgång till inhemtande af upplysningar och råd af bemälde tjenstemän, hemställde Stats-rådet i underdånighet, att, med bifall till Akademiens hemställan, Kongl. Maj:t måtte å anslaget till ”Agronomer och deras elever” äska följande förhöjning: till arfvode åt ytterligare 3 Agronomer å 1,500 Rdr 4,500 R:dr. till resekostnads-ersättning och dagtraktamente åt dem, förslagsvis 2,400 „ tillsammans 6,900 R:dr. Under erkännande af de fördelar, som för Svenska jordbruket vore att förvänta genom inrättandet på särskilta ställen inom Riket af så kallade Agrikultur-kemiska för söks-anstalter, hvilkas allmänna nytta icke syntes kunna bestridas och som jemväl blifvit utomlands erkänd genom det stora antal dylika anstalter, som i flera europeiska länder lära blifvit tillvägabringade, fann Stats-rådet likväl, med hänsigt dels till de betydliga kostnaderne vid dylika anstalters första organiserande samt årliga underhåll, och då, hvad de begge landtbruks-instit ut er vidkom, Bil. N:o 4 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 4, om Statsverket 1859. 31 derstädes borde finnas anställde lärare i säväl agrikultur, som kemi, genom hvilka lärares gemensamma åtgärder agrikultur-kemiska försök torde kunna, åtminstone till en början, verkställas, sig för närvarande böra inskränka sitt tillstyrkande derhän, att nödiga anslag måtte beredas för att i fullständigt skick försätta och sedermera behörigen underhålla den anstalt af ifrågavarande beskaffenhet, hvilken under ledning af Landtbruks-akademiens Agrikultur-kemist, Doktor Alexander Möller, nu organiseras på Akademiens experimentalfält.
Till slut, då hjelten i min berättelse uppnått ålderdomen med dess väl förtjenta omgifning af “ heder och talrika vänner “, företog han sig att tänka på dem, som hade att börja sitt lif på samma sätt, som han det gjort, och huru han skulle kunna räcka dem en hjelpsam hand. Efter långt och ifrigt eftertänkande kunde denne framgångsrike, praktiske affärsman icke finna på någonting bättre än att bereda dem medel att erhålla — “ sund, vidsträcktoch praktisk vetenskaplig kunskap. “ Och han egnade en stor del af sin rikedom och fem år af oaflåtligt arbete åt detta mål. Jag behöfver icke påpeka sensmoralen af en berät-tetse, h vilken, såsom “ the Science College ’ s “ fasta och rymliga byggnad lärer oss, icke är någon fabel, ej heller kan något, som jag kunde säga, förstärka den bevisande kraften af detta praktiska svar på praktiska invändningar. Vi kunna således taga det för gifvet, att enligt deras åsigt, som äro bäst berättigade till ett omdöme, en i vida kretsar spridd grundlig vetenskaplig uppfostran är ett absolut nödvändigt vilkor för industrielt framsteg, och att den högskola, som i dag blifvit öppnad, skall blifva en ovärderlig välgerning för dem, som i framtiden hafva att förvärfva sitt lifsuppehälle genom utöfvandet af handtverk eller manufaktur inom detta distrikt. Den enda fråga, som förtjenar diskuteras är den, huruvida de bestämmelser, under hvilka högskolan skall arbeta, äro sådana, att de gifva den bästa möjliga utsigt till en varaktig framgång. Sir Josiah Mason har, — tvifvelsutan visligen — lem-nat de förtroendemän, åt hvilka han föreslår att högskolans administration slutligen skall anförtros, stor handlingsfrihet, på det att de må kunna lämpa dess anordningar till öfverens-stämmelse med framtidens vexlande förhållanden. Men med afseende på tre punkter har han gifvit så väl administratörer som lärare de uttryckligaste föreskrifter. Partipolitik får icke hafva något inflytande på någon-deras åsigter, så vidt de angå högskolans arbete; teologien är oryggligen bannlyst från dess område, och slutligen stadgas det särskildt, att högskolan icke skall träffa någon anordning för “ rent literär undervisning och uppfostran. “
Iktskotten föreslagen, oell cleremot vörL-, saint köreslä; ,ktt körLereclelserna till en framdeles klikvancle realisation, mä intill nästa LiksLag fortgå etter samma princip som emellan ,8-23 oeL 2828 arens LiksLugsr ägt rum a) Itlecl bibel,ällanLe ak Länkens närvaranLe secjelstoek; ä) äleL tillåtelse kör Lanken att som reservfond LeLälla Lvacl Ltaten Letalar pä ,828 ars krigskostna cler, antingen clet Leter capital eller ränta; c) IVleL en serskilcl Depositionsräkning i Lanken^ för silkvers tvssttuing ocb uttaganLs ekler insättnings - Letänkavclen, l>l:o 2. 7Z pris, emot viss provision kör viss ticl, oel, me<l åtgärder till körekommancle ak wissLruk; cf) ÄleL tillåtelse i allmänliet, kör lika kr, utförsel sone inkörsel ak silfver, lag anbäller öclinjukast att Letia mätte expeLitionen atkölja, Lä jag inom Lancolltskottet kär tillkälls att reservera mig emot Länkens upplåning, oel, kör ökrigt , mitt stänL ämnar framköra Le minLre Lstaillereservationer, jag unLer Liseussionerna till kl. Lltskottens protocoll Läkt äran anföra. Lrokessor AerrekLOä jag icke säsvm leLamot i kltskotten Leltggit, Lvarken i ökverläggningarne eller i Lesluten till Le m^ntbestämmanLet röranLe betanKanLeu anser jag mig, säsom nu först tillkommen leäsmot, icke Leremot ega någon 1 sservations-rättigbet, 1^:0 2. 8katsoel, Lanco-IIt8ltotk6N8 Ilklätanäe, nocltAe provisoitLlrc Lt^ärcjer, iiuiau LillVerulvcxliii^cir
Presterskapets aflöning, dels i ämnet väckta motioner; N:o 62, i ani. af väckta motioner om ändring i Fabriksoch HandtverksOrdmn af den 22 December 1846; N:o 63, i ani. af väckt motion om ändring af 33:dje §:n i Fabriksoch HandtverksOrdm den 22:dre Dec. 1846, i fråga om utfärdande af Gesällbref på landet; och N:o 64, i ani. väckte motioner om vidtagande af åtgärder till förekommande af arbetsfolks kringvandringar för erhållande af arbetsförtjenst. Den 11 Ap ril f. m. f>9 Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr., anförde skriftligen: Då det är officielt bekant, alt Noriges Rikes Storthing utvalt några af sina medlemmar för att härstädes öfvervara H. M. Konungens kröning samt åj Norska folkets vägnar deltaga i denna högtidliga akt, hemtar jag deraf giltig anledning föreslå att, såsom bevis på Svenska folkets aktning och förtroende för sina Norska bröder, R. St:r måtte utse 12 ledamöter, 3:ne af hvarje RiksStånd, för att afresa till Trondhjem, att der deltaga i Norska folkets allmänna glädje vidH. M. Konungens derstädes, till d. 5:te nästkommande Augusti utsatta kröning. Om, som jag förmodar, detta af mig framställda förslag blir af Rikets Ständer bifallet, så torde Exp.Utsk:t anmodas upsätta förslag till den adress, som deputerade böra vid detta tillfälle till H. M. Konungen aflemna, äfvensom StatsUtsk:t erhålla updrag att anvisa nödiga medel till bestridande af de för dessa lemöters resa och underhåll erforderliga kostnader. Härefter yttrade Frih. Tersmeden: I sammanhang med denna motion får jag uplysningsvis nämna, att sista gången, som kröning egde rum i Norige, var då Högstsalig H. M. Konung Carl XIV kröntes år 1818, och att R.
Men på det att ingen må anse sin mening förqväfd, anhåller jag, att mitt yttrande mätte anses som hade jag begärt återremiss. Hr Frih. o. Ordf:den tillkäinnagaf att han efter det förklarande Gr. Lagerbjelke nu afgifvit ansåg sig oförhindrad att framställa propos. å återremiss. Hr Bildt: Sedan Gr. Lagerbjelke förklarat, alt han med sitt yttrande åsyftade återremiss har jag ej mycket alt tillägga. Jag vill blott nämna, att äfven jag upfattat Gr:ns yttrande, som hade han begärt återremiss, Gr:n sade nemi. att i händelse någon här bestrider den uplysning som den i Utsk:s plenum närv:de ledamo - J)«n 9 Dscsmber e. m. läl ten af StatsKont. lemnat, vöre det bättre att återremittera punkten, hvarefter Hr Gyllenskjöld tillkännagaf, att han med bestridande af den ifrågav:de uplysningen ansåg en återremiss lämplig. Det är ju påtagligt deraf, att af Gr. Lagerbjelkes yttrande, som voro alternativa, endast nu kunde qvarstå begäran om återremiss. En sak sorn jag ansåg vara så utan tvifvel, det jag afstod från att begära ordet och yrka återremiss som jag för min del anser bör ega rum. Propos. till bifall å förev:de punkt blef nu först framställd och besvarad med blandade Ja och Nej; hvarpå Hr Frih. och Ordfrdn hemställde om R. o. Ad. ansåge de gjorda anmänknrne föranleda till återremiss, samt sedan svaren härvid utfallit med starka Ja jemte åtskilliga Nej, förklarade sig anse Ja hafva varit öfvervägande. 79:de punkten, Hwggslröm för någon lids mistning af honom tillkommande pension; 80:de punkten, ang:de förliöjd pension för f. d. Hofslallmästaren M. Westfelt; och 81:sta punkten, angsde pension för f. d. Bataljons läkaren J. Hertzberg.
«Herre Jemine! Hvad kan detta betyda?» utbrast hon. «Söta min goda fröken, kom hit och se,» sade hon ifrigt. «Jag tror att den goda majoren skrifvit mig till, men hvad kan detta vara för ett papper? Månne det är respass han sänder mig, och vill att jag på gamla dagar ska' komma till Ryssland? Det felades ännu! Söta fröken läs, sannerligen jag vet om det är ryska eller svenska, ty bokstäfverna hoppa för mina ögon.» Gummans ifver föll visst i det löjliga, men Leonna nändes icke småle. Det mysteriösa pappret var en 50 rubels sedel. Gumman hade aldrig sett någon sådan förut. Brefvet var på svenska och lydde så: ¯Goda Babuschka¯! Jag skrifver nu för första gången svenska — ehuru efter förskrift, men egen diktamen — och tackar för den omvårdnad du gaf den sjuka «Ryssen,» som nu är fullkomligt frisk till sin arm, och outsägligt lycklig. I morgon reser han med sin majorska — du vet väl hvem jag menar? — till södra Tyskland, och hoppas återkomma frisk och lika, kanske ännu lyckligare. Tag med vänskap emot inneliggande, som ett ringa bevis af min erkänsla. ¯Konstantin Ivanoff¯ major. «Det är mycket penningar, jag har icke förtjent denna godhet.» Likväl var hennes glädje vida mindre än förut. Leonna återtog sitt eget kära bref. Det var ett varmt älskande hjertas utgjutelse öfver sin lycka, sin sällhet att hafva funnit en rättskaffens man, hvars ädla hjerta, ensamt och uteslutande tillhörde henne. Ottilias blygsamhet och ringa egenkärlek fann sig ej värd all den ömhet, den moderliga kärlek, hvarmed hon omfattades af sin svärmor. «Du skall genom mig framdeles lära känna denna aktningsvärda fru, och alla de öden hon genomgått,» skref Ottilia, «då skall du äfven fatta och förstå min Konstantin.» Brefven hade ej kommit postvägen, utan med en resande. Under hemvägen sade Nordenskans sig äfven medföra ett bref till en rysk officer i kyrkbyn. «Får nu se, om jag får reda på honom,» tillade han.
Ex Protocollo J, U. Almqvist, S. D. F öredrogos å nyo och biföllos nedanskrifna ifrån Utskotten inkomna och på bordet hvilande Betänkanden , nemligen: ifrån LagUtskottet: 1:0 Angående tillägg vid g Cap. 6 §. Handels-Balken. a;o Eörra Alternativet af Betänkandet om skärpning i straffet för skogs-åverkan. 3:0 Ytterligare Betänkande angående forum i mål som röra försummad väglagning och Krono skjuts. 4:0 Förnyadt utlåtande om ändring i Concours Författningarna. Ifrån Lagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskotten 1:0 Om rättelser och tillägg i Kongl. Förordningen om Stängsel-skyldigheten. 2t:o An - Den 14 Juli. 2:0 Angående Enskiften. Ifrån Allmänna Besvärsoch Oeconomié-Utskottet • 1:0 I anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande oro tillåtelse för Allmogen i Skåne att antingen leverera den Stockholms Barnhus tillhöriga Tionde-spannemål uti närmaste Krono-Magazin, eller ock att alltid få leaa den efter Markegång. 2:0 Ofver anmärkningarna vid Betänkandet ®m allmänna^upphandlingar för Kronans räkning. Ifrån Allmänna Besvärsoch Oeconomiesamt Särskildta Utskotten.- I;o Om inskränkning i Halländska och Bohus-Eänska Allmogens Seglations-frihet. 2:0 Angående medel och utvägar till Hamp® planteringens befrämjande. Ut supra. Ex Protocollo J. U. Almqvist. - S. D. Med anledning af Högloil. Bidderskapets och Adelns nu upplästa Protocolls - Utdrag af den ji i denna månad, beslöt PrestStåndet, som redan uti Protocollet för den 5 dennes betygat sin underdåniga vördnad och tacksamhet för de betydliga summor, hvilka Kgl. Maj:t af inkomsterna från Ön S:t Barthelemy under åren 1812, 1813 och 1814 användt till Sveriges omedelbara nytta, instämma uti Höglofl.
Hvad åter angar Herr Friherre Stael oon RoUsteins samt Herr Friherre Ankursoärds i Stats-TJtskottets Betiinkanden. *3^7 Sammanhang härmed gjorde yrkanden, att Ut* skottet mätte uppgifva de tillgångar af Ofverskottsmedlen eller andre fonder Stats-Verket kan äga odisponerade; Så tillhörer ej eller sådant ifrågavarande Utlåtande, utan får Utskottet, i dess snart afgifvande generella Betänkande och sammandrag öfver Stats-Regleringen på det hela, meddela hvad sorn i detta hänseende förekommer till upplysande i följd af Stats-Reg* leringen. Höglofl, Ridderskapet och Adeln har dessutom , såsom hörande till frågan örn Anslaget för Allmänna Byggnader, hvilket under Åttonde Hufvud-Tituln är uppfördt, remitterat till Utskottets yttrande vid besvarande af återre* missen ett af Herr P. G. Cederschöld framstäldt Förslag, att alla de Byggnadseller ReparationsArbeten här i Stockholm, hvilkas Natur det medgifva, barde af Kongl. Slotts-Byggnads-Directionen genom Entreprenad-Auction upplåtas till verkställande, hvarigenom besparing uti både tid och kostnad kunde göras. Och som Utskottet äfven anser detta Förslag grundadt på hvad erfarenheten visat; har Utskottet trott sig böra hemställa huruvida ej den underdåniga önskan i detta på Kongl. Majus Nådiga åtgärd ankommande ämne, kunde af Riksens Ständer tilläggas vid besvarandet af Kongl. Majus Nådiga Proposition om Byggnads-medlens tillökning, att så vidt sådant finnes användbart, berörde sätt för verkställigheten af Reparationer eller Nybyggnader mätte varda begqgnadt, så att den besparing i Stats-anslaget må vinnas, som derigenom kan uppkomma utan att ända* Stuts• Utskuttets Betänianderi: målet förfelas: Hvilket alt vördsarnligen underställes Eiksens Höglofl. Ständers närmar® öfvervägande. Riksens Höglofl.
Ständers Allmänna BeswärSoch Oeconomiaesamt Bewillningö UtskottS gemensamt afgifne Ve« tänkande af den az nästledne Nowember, angående Bränwins bränning och Bewillning derföre, beflöt Borgare > Skändet att samma förslag, hwad Bräm wing. bränningen angär, för sin del antaga med följande rättelser och tillägg: r:o Uti ingretzen till den bliswande förordningen, bör lill befordrande af nödig witzhee i tillämpningen deraf samt bland annat, hwad angar forum i mäl, hwilka röra förbrytelser deremot, den mening införas; all alla hittills mkomne Författningar, rörande Bränwins-bränning eller öfwerträdelser af hwad derom stadgadt är, aldeles uphäfwes och endast denna förordning samt i der ej nämnde fall, allmänna lagen innehaller, hädanefter ffall för gällande anser s;o I 2:dra Mom. af den del utaf Utskottets förslag, som handlar om BränwinS-bränningen, bör wid order Jordägarens tilläggas: sDikponenrens eller Innehafwarens lill utmärkande af dem som besitta Krono» eller Voställs-hemman och i sadan egenskap böra i Jc-.dägarenS ställe kunna meddela ben erforderliga tillätelsen» g:o Uti Z:dje Mom. wid orden: Husägands innewänare, tillägges samt Hyresman med Hirsägarens tillåtelse. 4:» 4*4 Den 7 December. 4:0 Början af 4:de Mom. ändras salunda: Om Landstullarne komma att bibchallas, bär rvid iuförftl af bränwin rillStädcrne erlcknFas tull sch accis äfwen sa wäl som h-tlills; inett drank mä frur införas utan någon sago afgift. 5:0 N> dansöre i samma Moment efter orden: torg eller cp:n gata tillägges: samt Hamnar. 6:0 Dä Magistraterne ensamt synes böra tillkomma, att afgöra frågor om Branwins winuteringS ställens inrättande i Srädcrne, såsom warandc ekt
Ledamöter: N:o 279. Friherre Wrangel af Sausis, fullmäktig Friherre Cederström, Rudolf; „ 478. Herr Printzensköld, Carl; „ 2004. Herr von Schulzenheim, fullmäktig Herr Törnebladh, Carl Ottomar. Suppleant: , J519. Herr von Döbeln, Ernst Georg. S. D. Remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet en af Grefve af Ugglas, Carl Fredrik Ludvig, denna dag väckt motion, med förslag till beredande af kontroll å fullgörandet af föreskrifterna i 2:a och 4:e momenterne af 6 § i 1853 års Kongl. Förordning, angående fattigvården i Riket. S. D. Remitterades lill Banko-Utskottet: l:o Grefve Frölichs, David, den 25 dennes på bordet lagda motion, angående reform i Rikets penninge-väsende och Bankens organisation, tillika med ett af motionären nu afgifvet anförande i ämnet; 2:o Densammes den 25 dennes på bordet lagda motion, att guld hädanefter må antagas såsom utgörande del af Rikets gångbara metalliska mynt och åtminstone ett mynt, motsvarande i värde 10 R:dr Riksmynt, varda utmyntadt. S. D. Beslöt Ridderskapet och Adeln att med de öfriga Riks-stånden kom municera och lill Stats-Utskottet remittera: l:o Rikets Ständers år 1855 församlade Revisorers berättelse om den af dem förrättade granskning af Statsverkets samt andra af allmänna medel bestående Prot.-Utdrag den 31 Oktober 1856. 11 fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under åren 1852 och 1853; tillika nied de, i anledning af denna berättelse, utaf vederbörande Kongl. Kollegier samt andra embetsverk och myndigheter till Kongl. Majit i underdånighet afgifna utlåtanden; 2 :o Bemälde Revisorers berättelse om granskningen af de under Kongl.
JVI:s sanktion sknlle omfatta helafondsystemet, och BorgareSt. äfven i så målto finge sin mening gillad, som dermed all otydlighet försvann ur uttrycket: ”jemte dermed sammanhängande frågor.” Detta förslag ansågs lämpligast, isynnerhet sopa StatsUtsk. föreslagit, i slutet af 7:de punkten, att de i 4:de och 5:le punkterna meddelade föreskrifter, ang:de räntans belopp och obligationernas valörer, samt förhållandet emellan statsanslaget och låne - 336 Den 7 November. summan, endast skola tillämpas pä det för jernvägars anläggande vid denna Riksdag beviljade anslag. Förslaget öfverensslämmer således icke allenast med hvad R. o. Ad., samt PresteSt. i sina återremisser uttalat, ulan äfven med BorgareScs åsigt, och det är fördenskull vida bättre, än del förslag, som StatsUtsk. upgjort, eller att K. M:s sanktion endast skulle omfatta föreskrifterna, ang:de kapitaloch ränte-liqviderna. På grund häraf anhåller jag om Hr Gr. o. Landtnäs propos. på bifall till den af Riksg:s-afde!n:n föreslagna redaktionen af ifrågavande punkt, hvilken redaktion återfinnes i den af mig vid detta Betänk, fogade reservation. Hr Gripenstedt: Jag har redan, då l:sta punkten af ifrå gavande förslag föredrogs, yttrat, alt den delaktighet, som man velat lemna K. M. i afseende på frågor, hvilka röra fondsystemet, icke vore nöjaktig på det sätt Utsk. föreslagit. D. o. Ad. har redan vid ett förcgule tillfälle uttalat den mening, alt Konungens sanktion skulle erfordras i afseende å sjelfva ändamålet, hvartill statslånen borde användas. Såsom det nu är ställdt, skulle endast och allenast den moraliska ansvarigheten för kapitaloch ränte-liqvider delas af K. M., men alldeles icke i afseende på den nytta, som för landet derigenom kunde upkomma.
Och hvad du drömde, hvad du ville stort Och rätt och godt och sant, det har du I n:r 26 af td &amp; f rairistäfies under of vanstående rubrik af » flere niStnMcåfen förfrågan » huruvida, de hafva rätt att väöfc! ätt etöottag » uppsägelse af tjänarinna och å t hetffle ' äfläfflna orlofssedel till den 26 juli, då deii lagliga irjvp-, sägelsetlden börjar ». Den ifrågavarande 39 § al. gällande legostadga är af följande lydelse: » Vill husbonde skiljas vid tjänstehjon eller tjänstehjon vid husbonde, äge hnsbonde tjänstehjon uppsäga, och tjänstehjon tjänst » in, ifrån och med den 26 juli till och med den 24 auguoti, och i Stockholms stad, för flyttning i april månad, ifrån och med den 24 januari till och med den 22 februari. Sker ej uppsägning å n a föreskrifven tid, fortftti * e tjänstehjon i tjänsten till nästa flyttningsdag mot lika städja och lön som förut. » gfort:, Du Så Du Du byggt ett Sverige upp, i kärlek blid — som det var en gång i fädrens tid — bygger än i sena aftonglansen, bygger nu ditt ljusa, vackra Skansen. Där mellan stugor grå och gröna trän Gå folkets sång och folkets visa hän, Och lifvet ler på gammalt sätt och skick Där omkring gladt och fagert Bredablick. Där är för sant » museet utan like », Där är vår gode doktors kungarike! Väl är ej hela verket ändadt än, Förvisso mycket, mycket står igen, Men » en gång skall det hem dock färdigt stå, Där hvarje hemlandsbild ett rum skall fa, » En gång förvisst! — så tänker du ' och drömmer. Vid denna tanke du all möda glömmer! Och » du skall görat! » Du är rätter man, Du kan hvad ingen, ingen annan kan; Du trollkraft har — det heter jämnt: » ja. säj, Hvem kan till Skansens doktor säga nej? » Du manar — och vi lyssna, gamla, unga, Du manar — och du vinner oss i klunga. Du manar oss med håg, så varm och ljus.