Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
— I den mån Creditivraedlen återbetalas, skola de, till Capital och derå möjligen inflytande ränta, till RiksgäldsContoiret, genom StalsContoiret, aflefvereras. / ( 43 ) S64- I sammanhang med den verkställda regleringen af utgifterne under RiksStatens 3:dje HufvudTitel, har hos Rikets Ständer förekommit, hurusom, vid införande af en allmän löne-reglering, genom hvilken inkomsterne för den ena Tjensten blifva minskade och för en annan ökade, innehafvaren af den förra bör njuta ersättning för hvad han , i afseende pä Tjenstens godhet, i accord utbetalt, men af en sämre lönad efterträdare ej kan erhålla, samt emottagaren af en löneförbättring betala hvad han, i afseende derpå, mera kan erhålla af en efterträdare. För en sådan reglering fordras en allmän Cassa, som i förra fallet skulle utgifva och i det senare emottaga accords-ersättniug. Rikets Ständer, hvilka medgifvit både nyttan och nödvändigheten af en sådan inrättning och ansett billigt, att den af Staten försäkras om nödiga medel till dess bestånd, hafva alltså beslutat, att, i det fall, då tillgång kunde saknas för uppfyllandet af AecordsCassans åliggande, gifva anvisning på RiksgäldsContoiret å erhållande förskott, dock ej utöfver EttHundraTusen (100,0000) Riksdaler, emot skyldighet till återbetalning, så fort några medel inflyta; Börande, vid hvarje serskild lyftning, den inträffade TjensteSuecessionen för Fullmägtige uppgifvas och alla nödige Handlingar för dem vara tillgänglige samt vederbörande CassaStyrelse afgifva ansvarsförbindelse för medlens återbetalning. $. 65. ( 4$ ) S■ 65.
M. har vid början af denna riksdag, i dess nåd. propos. om statsverkets tillstånd och behof, för fortsättandet af Carlskrona befästning äskat ett extra anslag af 200,000 r:dr intill nästa riksdag, som, med förutsättande af 5 års mellantid, skulle utgöra 4°)°oo r:dr årligen. StalsUtsk. nedsatte summan till 170,000 r:dr, hvilken Utsk. i dess betänk, om extra anslagen föreslog R. St. till beviljande. Som likväl i de särskilda RiksSttn meningarna blefvo olika i detta ämne, kom frågan till afgörande genom votering i förstärkta StatsUtsk., der pluraliteten afgjorde, att till fortsättande af Carlskrona befästning alldeles icke något anslag skulle gifvas. Af detta sålunda fattade beslut blifver följden i militäriskt afseende, att Kungsholms fästning, beräknad att inom ao H» io Den 5 Mars f. m. 3 eller 4 år vara fullbordad, nu har en öppen sida, hvars slutande utgjorde arbetets fulländande på denna fästning, samt att efter dess fullbordande de öfriga arbeten , som höra till Carlskrona-planen, icke kunna företagas. I administrativt afseende är följden den, att 2:ne allm. arbetskarlscompagnier, hvardera af ioo man och nu inöfvade till ovanlig arbetsskicklighet, blifva utan sysselsättning, och att kostnaden af deras underhåll, hvilken i alla fall af 8:de hufvudtiteln måste utgå, kan anses som alldeles förspild; och i moraliskt afseende är följden den, att dessa olyckliga menniskor i lättja och syslolöshet snarare bildas till förhärdade brottslingar, än ledas till förbättring, som var ändamålet med deras införande på corrections-inrättningen. Man må dessutom icke föreställa sig, att då förstärkta StatsUtsk. bortvoterat 170,000 r:dr såsom extra anslag, denna summa derigenom är till hela sitt belopp besparad. 8:de hufvudtiteln har hittills endast bekostat arbetskarlarnas på Kungsholmen underhåll med 3 sk. och bröd pr dag, hvilket uppgått på denna titel till en årlig utgift af circa 8000 r:dr.
Följande sammandrag visar beskaffenheten af de förseelser, för hvilka vid kronoarbetskåren extra judiciella bestraffningar under revisionsåret blifvit ålagde. Dessa äro: Sturskhet och olydnad mot förmän och bevakning 44. Slagsmål och våldsamt uppförande 10- Bedrägligt och oredligt förhållande 12. Olofligt tillgrepp och försök dertill 3. Förskingring af kronopersedlar 3. Fylleri och bränvinssmuggling 164. Rymning och försök dertill 12. Oloflig bortgång 43. Försummelser under tjensteutöfning 9. Mindre förseelser, såsom oloflig handel, spel och osanna uppgifter m. m 38. Summa 338. — 140 — Inom fästningsfängelset å Ny-EIfsborg hade^ enligt Fångvårds-styrelsens uppgift, en lifstidsfånge blifvit beträdd med att förfärdiga och utprångla falskt mynt. Härom hade sedermera undersökning hållits vid behörig domstol, som väl förklarat honora saker till det åtalade brottet, men, jemlikt Kongl, förordningen den 21 December 1857, ansett bemälde fånge icke kunna derför ådömas något straff, enär han redan förut vore för andra förbrytelser förklarad äran förlustig och till lifstidsarbete dömd. För öfrigt hade, enligt hvad berättelsen gifver vid handen, å de för män afsedda straffängelserna under loppet af år 1860 icke pågra förbrytelser af svårare beskaffenhet förekommit. Deremot hade antalet af dem, som rymt, varit nära dubbelt så stort, som nästföregående året och, såsom här ofvan synes, uppgått till 19. af hvilka ensamt från fästningsfängelset i Landskrona 7 fångar afvikit.
Detta sistnämnda arbete har emellertid fått uppbära den beskyllningen, att sjelf vara blott en originel partiskrift, författad i afsigt att förödmjuka de radikala och stödja de liberalt konservativa. Hvar helst inom historien ett rörligt folkoch statslif utvecklat sig, der har det ock funnits partier. En af våra nyare dramatiska författare låter i en af sina teaterpjeser Gustaf Wasa yttra: Nu är medeltidens mörker slut — detta kan väl sägas efteråt, men icke gerna samtidigt, i synnerhet som uttrycket » medeltiden » är ett modernt ord. Hvad vi med detta exempel egentligen ville antyda är, att man icke kan bestämdt angifva gränserna för ett ännu i bruk varande partinamn, lika litet som för en historisk period, inom hvilken vi ännu lefva, och liksom det förflutna ligger i otaliga gestalter bakom oss, så har ock framtiden tusentals möjligheter att bjuda på — äfven inom partibildningarna. Arvid Ahnfelt. &lt;chapter name Också en studie, af HALFDAN MÖRK " &gt; Allt för samhällets bästa. Också en studie, af HALFDAN MÖRK. 24: de augusti! Just som det bör vara. Alldeles i sin ordning. Medborgerligt sundt och medborgerligt ädelt. Alla menniskor äro ute på landet, vid brunnar och bad, i Norge, i Schweiz, i Paris \ En lämpligare dag for ett riksdags-mannaval ges det icke. ') » O, Paris, sköna stad! » gnolade herr agenten Apollonius Jaberg, han med glasögonen på näsan och all verldens kaffepriser i hufvudet, der hjernan bort sitta. Och så köpte han sig ett halft dussin nattkappor och en flaska heliotrop samt nnderrättade sina estimerade affärsvänner, att han på tre veckor begåfve sig till stora verldens medelpunkt för att lära sig franska språket gratis (det skulle begripligt vis vitna om affärsgeni) och ändtligen en gång få umgås med bildadt folk (det skulle, lika begripligt, vitna om en förkrossande öfverlägsenhet gent emot de andra brackornaj Efter dessa förberedande åtgärder reste han, men reste till Trosa.
Rådet anmärkt, skole wi således, när deste acker ej fä tryckas, i ställer för ett fa tma Hemliga Utskott. Widare synes mig art i fall Skrifter skulle Utkomma, hwilka föror sa ka te mistsämja med främmande Magter, nägvl straff pä denna förbrytelse icke är utsatt. Likaledes synes mig uttrycket wederbörlig Domstol ej nog tydelig! bestämma en Boktryckares forum, utan borde i d.tz ställe sättas, d n Domstol kMarunden hsu lyder. Slutligen bör del ester mill tanka öf» werlämnas ensamt ät Justitie Ombudsmannen, att atala alla förbrytelser emot denna lag. Herr vn n l-lauss^volff, Lnrl Lustaf A.ein dolck Jag skulle wid detta förslag kan hän» da hafwa änkstiigt arr aamäcka, om ej de Herrar och warde Ledamötet af de Respeetive Ständen, som det» samma söefaktadt, ägde sä mycken kännedom, och moro sä Utmärkte as kunsta,per och uplyZning, att jag tvid jämförelsen mistttor min egen förmåga. Destueom star der htvur och en öpet att ytterligare anmär» ka, Den 8 December. 525 ka, hälst della förslag hos alla Standell undergår granskning. Jag will allenast göra en erinran wis den del deras som rörer rätlegängssättct, hwarom jag i följe af mitt yrke, tror mig med nägoa mera insigt och säkerhet kunna döma. I detta project är förestår gik, att sedan » ett mäl Tryckfrihets, Comitsen blifr wik hörd och HosRätlen dömt, och Desi Utslag öf» werenestämmer med Tryckfrihers-Comitöens utlärande, skulle denna dom sta fast, uran att någon widare appel derifrän ware möjlig. Denna afwikclse frän .vanliga Rättegångs ordningen anker jag öfwerflödig, och till intet ändamål ledande.
Magds Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående Jemtlands Roterings-kassas befrielse från allt bidrag till anskaffning och underhåll af beklädnaden vid Jemtlands Hästjägare-korps; Gifven Stockholms Slott den II Februari 1860. Sedan Beklådnads-direktionen vid Jemtlands IJlistjägare-korps, med afseende å den årliga kostnaden för en hästjägare-munderings anskaffning och underhåll, hos Kongl. Majlis Befallningshafvande i Jemtlands Ian gjort framställning derom, att, då Statsverket årligen erlade hälften af denna kostnad med 7 R:dr 1 sk. 9 r:st, men genom Jemtlands Roteringskassa för den andra hälften inbetalts blott hvad som motsvarat en infauteri-rotes årliga bidrag, ungefär 3 R:dr 17 sk., allt banko, skilnaden emellan dessa begge belopp måtte från och med år 1852, då Jemtlands nya rotering blef till efterlefnad gällande, på vederbörande rotehållare utdebiteras, så hade Kongl. Majits bemälde Befallningshafvande, efter det Direktionen öfver Roteringskassan blifvit hörd, uti underdånig skrifvelse den 28 September 1857 yttrat, att, sedan Rikets Stander, allt ifrån den nya roteringens införande i provinsen, anvisat 8 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition M 91 särskilda medel till bestridande af Statens andel i den kostnad, som, enligt uppgjorda beräkningar, erfordrades tili bestridande, bland annat, af kostnaderna för manskapets vid Hästjägare-korpsen beklädnadssamt hästarnes sadelmunderings-persedlar, efter Kongl. Majits
Ingen strider numera derom, ätt ju fylleri-lastens hämmande säkrast vinnes genom brännvinets möjligaste fördyrande. Man måste till och med medgifva, att en förhöj - i g.; Den 12 Februarii f. ra. ning i brännvinspriset, tili minst i R:dr 24 sk. a 2 R:dr kannan, vore väsendtligt bidragande till detta ändamål. I samma stund brännvinsbränningen inställes, skall fördyrandet blifva en gifven följd och både bättre tider för ordning, nykterhet och sedlighet lugna Nationens bekymmer i dessa mensklighetens dyrbaraste angelägenheter, stärka dess tillit till dess Representanter, samt förbereda och underlätta öfvergången till ett annat, man hoppas, bättre förhållande i en snart förestående framtid; så mycket hellre snart förestående, som beslutet i detta vigtiga ämne ej kan dröja längre än en eller halfannan månad, hvarefter brännvins-produetionsbegäret, med mera båtnad för Statscassan och Nationens moral, åter kan få tillfredsställa sig, måhända redan med ingången af April månad. De som emedlertid i sitt tillverknings-raseri måste rycka elden undan sina pannor och lemna de många i beredskap stående brännvinsfaten tomma, hafva i de redan fyllda en tillräcklig ersättning uti de genom förbudet hastigt stigande prisen. Och i den ifver, hvarmed bränningen, efter uppehållet, åter skulle vidtagas — i samma mån med stegrad lust som priset på varan vore förhöjdt—, hade Staten att påräkna en mångdubblad ersättning för hvad den genom det eventuella förbudet tilläfventyrs kunnat förlora. Men om brännings-inställelsen skulle fördröjas, eller, hvad värre vore, alldeles uteblifva, så skall vinningslystnaden, under afvaktan på Ständernas ändtliga beslut om en förnyad brännvinsförordning, med egna och lånta krafter till all möjlig ytterlighet uppdrifva tillverkningen, och sålunda, kanhända en hel följd åf år, gäcka de dammar, som skulle sättas mot den härjande floden, hvarifrån så många tusen olyckor stundligen härflyta. Var det så Svenska folkets ombud skulle motsvara sitt vigtiga kall, att befordra samhällets väl och trefnad? Nej!
Men ett ännu större och måhända det väsentligaste hindret utgör, i Utskottets tanke, den omständigheten att Riks-arkivet, som utom de historiska samlingarne innehåller en mängd administrativa handlingar, ofta behöflige för Statens embetsoch tjenstemän, blefve, om det komme att förläggas å norra delen af Carl XIllis torg, alldeles för aflägset från Stats-departemenlen och öfriga embetsverk i hufvudstaden, hvarigenom både tidsutdrägt vållas och många olägenheter måste uppkomma för de personer, som nödgades begagna sig af dessa handlingar eller å stället anställa undersökningar. Af dessa skäl och då Statens tillgångar vid innevarande Riksdag måst lagas i anspråk för byggnadsföretag af onekligen mera angelägen och maktpåliggande art, föranlåtes Utskottet, afstyrka Rikets Ständers bifall ä Kongl. Majlis i detta afseende gjorda Nådiga framställning. Ehuru Slats-Utslcollels Ullålande M 448. (Fortsättn.) 33 Ehuru Utskottet således icke kunnat tillstyrka anslags beviljande för utförande af den plan, som uti den Nådiga Propositionen omförmäldes, kan dock Utskottet ej förbise faran och olägenheten deraf, att de för landets historia, för förvaltningens alla grenar och äfven för niånga enskildas rätt högst dyrbara handlingar, hvilka finnas i Riks—arkivet, fortfarande förvaras i en olämplig och mindre säker lokal. Kostnaden för den reparation, som blifvit föreslagen att verkställas å denna lokal, är, såsom förut blifvit nämndt, beräknad till mer än 80,000 R:dr R:mt. Vid sådana förhållanden och då det åt Riks-arkivet upplåtna hus, ehuru befunnet olämpligt för de tunga pappersmassor, detsamma innehåller, likväl sannolikt för andra administrationens ändamål skulle vara ganska brukbart, har det synts Utskottet, som syftemålet kunde vinnas med minsta kostnad för Staten, om någon annan af de många allmänna byggnaderna i hufvudstaden till Riks-arkiv utsåges.
Och medan vi äro inne på det kapitlet, vore ej skäl att föräldrar, mer allmänt än som sker, till den vuxna dottern lemnade någon, om än ytterst liten, men bestämd summa, för att den unga flickan med dessa månadspengar skulle kunna bestrida någon detalj af sin toalett, ha något att röra sig med, ha rätt att förfoga öfver. Det är just denna brist, som tvingar så många unga flickor ur hemmen. En snäll, präktig flicka, och unga flickor äro för det mesta snälla, om man tar dem rätt, vill gärna göra gagn inom hemmet. Och hvilken besparing för hemmet att få ha eder hemma! Hvilken harmoni, hvilken prydlighet, I kunnen skapa. Bladväxter, blommor, rosor — de ta tid att sköta — men hvilket behag medföra de ej. Jag vill säga er en sak! — Människor kunna i en framtid visa sig otacksamma emot er — mycket! — Blommor — ja äfven djur — aldrig! Egnen er åt blommorna, och de skola inom hemmen rikligen löna eder. Putsa, damma, håll fint hemma, lika väl som ni borta, för liten eller ingen lön, skulle göra det! Lappa, laga! Om se ' n edra vänner eller — lika godt hvem, komma att säga: » Förskräckligt — där går hon den stackars flickan hemma och gör ingenting. Förfärligt, att hon inte får lära något, hon är i den åldern, att hon borde betala för sig hemma ». Så tänk: » Vännerna » se mig icke, de veta intet, men jag vet, att genom flit, villighet, tålamod och aktgifvande på de minas önskningar inom hemmet, genom att verkställa, hvad där blir mig ålagdt, med ordning och vilja att lyckas, skall jag vinna rik kunskap och välsignelse och ej i framtiden sakna det bröd, som jag, hvilken eger ett, om än aldrig så enkelt bem, som yrkesskolbildad platssökande kanske beröfvar en af de tusendetal af olyckliga unga kvinnor, som sakna ett dylikt hem, och som därför tvingas att i skolor rikta sina anlag och förvärfva kunskaper i äfven de enklaste sysslor. Kunskaper, hvilka dessa hemlösa sedan måste använda för sitt, mången gång tungt förvärfvade lifsuppehälle. Laura Fitinghoff. Redovisning för insamlingen till Iduns skollofskoloni. (Ports.)
Men låtom oss äfven antaga, att motionärens sanguiniska förhoppning skulle gå i fullbordan, och att således, genom grundskatternas frivilliga inlösande, en årlig tillgång af 10 milhr för jernvägars byggande skulle beredas. Bni. motionärens förslag skulle då 458 Den 29 November f. m. Sverige, efter 12 års förlopp, ega jernvägar till ett värde af 120 milla-. Huru mångå mil dessa jernvägar komma att utgöra, är alldeles likgiltigt att uträkna, och vi antaga således endast, att vi skulle få en massa med jernvägar till 120 millås värde. Under den omnämnda tiderymden skulle, till följd deraf att de nu inflytande grundskatterna årligen minskades, upkomma en årlig brist i denna inkomstkälla af tolftedelen utaf 6 milla-, eller V-j mill. årligen, hvilken brist måste af landets öfriga skattskyldiga innebyggare fyllas. Således skulle denna brist utgöra, första året ]/2 mill., andra året 1 mill., tredje året 1 '/2 mill. o. s. v., till dess på det 12:te året, då alla grundskatterna voro inlösta, bristen för Statsverket uppginge till grundskatternas hela belopp, eller 6 milhr. Under denna tiderymd, eller de 12 år, som skulle åtgå till grundskatternas aflösande, upginge således de årliga belopp, som erfordrades för att ersätta grundskatternas successiva minskning, till en sammanlagd summa af 39 milla-, hvilken summa Svenska folket således finge erlägga för att få sina jernvägar färdiga. Om vi nu lägga dessa 3 9 milhr till de 120 milhr, som skulle till jernvägarne användas, så hade Staten fått vidkännas en utgift af 159 milhr på 12 årstid. Sedan grundskatterna blifvit afskaffade, upkomme naturligtvis ett ständigt årligt behof af 6 milhr för att kunna fylla de Statens behof, som nu gäldas medelst grundskatterna. Om man deremot begagnar statsskuldssystemet och uplånar de medel, som erfordras för jernvägsbyggandet, så utfaller kalkylen helt annorlunda.
Häröfver har Kongl. Maj:t i Nåder in* hämtat Kongl. Stats-Beredningens rfflderdåniga yttrande, hvilket jemte de öfrige Handlingarna nu blifvit Utskottet meddeladt, och hvarvid Kongl. Maj:t i Nåder förklarat Sig hafva fästad uppmärksamhet vid de utaf Stats - Beredningen gjorde anmärkningar i afseende på det af Cornmitterade afgifne underdåniga Förslag till inrättande af ett Bergs-Institut; Och har Stats» Utskottet för öfrigt erhållit Bemiss från Höglofl. Bidderskapet och Adeln af Herr Presidenten tn. rri. Friherre Löwensköld* Memorial om nödige medels anslående till kostnaderne vid det projecterade Bergs-Institutet. Kongl.
Maj — 71 s. Skjutvapen med tändnålsinrättning, modell till och försök med Skogshushållningen i riket, angående Skogs-institutet, angående anslag till Skogsplanteringskassan, angående anslag till Skogsskolor. lägre, angående an - slag till Skogsstaten, angående dit hörande tjenstemäns aflöning Skolmästaren, den kunskapsrike, angående inköp af 2,500 exemplar af detta arbete, för att utdelas till folkskolor Skolråd, om ändring i Kongl. Förordningen derom, Se Kyrkostämma. Skrif'velser, Kongl. Maj:ts till Rikets Ständer » Rikets Ständers underdå - Skyddstält, om anslag till anskaffande af Skånska infanteriregementena, Norra och Södra, om anslag till materiel vid SkäTlnora-sundet i sjön Norrviken, angående broanläggning deröfver Slotten, Kongl., angående anslag för underhåll och vård af möbler och andra Staten tillhöriga inventarier i Slöjdföreningens Styrelse, om medels ställande till dess disposition Slöjdskolan i Stockholm, om förhöj dt årsanslag till 2. W CT5 w i-4 CO SO > 2 g re 3 2- ro 5? £: ör oT Riks-Ståndens beslut. E.* re <* S & Cfi Cl. 05 <o 5, fD cT 2. " 5" 2 t3 a c(D P-1 — 050 ro 5 K 5T o ro ®. 7* ^ CP5 a’ aq CU CD CD “ • Cfq’ ÉT Ridd. o. PresteBorgareStåndet. BondeN:o K7o sid. Adeln. Ståndet. Ståndet. N:0 1 Slöjdskolan i Stockholm, om anslag till inredning af lokal deri för utställning af landtbruksredskap och modeller Smålands Husarregemente, angående anslag till stall och ridhus för dess exercis - sqvadron » om dess afsittande Småskolor, om skyldighet att deltaga i byggnad af hus för sådana å landet » angående deras ändamålsenliga ordnande och förseende med dugliga lärare .
Baron Grothusen var utomordentligt ful, men han hade en mycket vacker figur. Tomas slog i brännvinet; det var Eksjö. Han slog endast i halva glas. Mortimer talade om prins Eugens tavlor på senaste utställningen; han var särskilt förtjust i "Det gamla slottet". Samtidigt följde han med ögonen Tomas' rörelser; så fort denne ställt ifrån sig brännvinsflaskan, fattade han den med en elegant handrörelse, och utan att göra något avbrott i den mening han nyss påbörjat slog han sitt glas så demonstrativt fullt, att det rann över. En kypare snävade och föll framstupa med en stor bricka, full av glas och buteljer. Det var en helt ung gosse, han kämpade med gråten. Hovmästaren skyndade till. Han hade den stramt korrekta hållning, som betyder, att all bestraffning uppskjutes till ett lämpligare tillfälle. Veterinärerna hurrade ånyo, denna gång i takt. Det hade hållits ett tal. Man hade kommit till kaffet. Mortimer och Hall drucko visky, Tomas och damerna munk. Tomas hade fallit i drömmar. Han hade med ens blivit intagen av en häftig lust att skaffa sig ett par alldeles likadana byxor som Gabels. Hall stötte till honom: Det är ett par herrar därborta som vill skåla med dig! Tomas vaknade upp och fattade sitt glas. Det var två av hans förra lärare, lektor Petersén och d:r Mentzer. Man utbytte den lilla hälsning med glaset, som antyder, att man tills vidare gillar varandras borgerliga vandel. Veterinärernas lifsglädje hade nått sin höjdpunkt. Det hurrades oavbrutet, och man kunde till och med uppfatta ett och annat försök att sjunga "Ur svenska hjärtans djup". Fru Mortimer började gäspa. Tomas kände hastigt ett styng i sitt samvete: han hade glömt att säga adjö åt modern innan han gick! Det var Gretas fel, som hade stått och pratat om sin kria. Det blev folksamling mitt i salen, och sorlet tystnade för några sekunder. En äldre herre hade fått ett anfall av illamående och måste föras ut. Mortimer med fru och tant sade god natt och bröto upp. Hall och Weber flyttade sig över i soffan. Det var en säker tant, anmärkte Hall. Hon svepte tre likörer på en kvart. Gästernas antal hade glesnat.
Och så gällde det ju att få konstateradt, det hennes far, till hvilken hon satte ett sådant blindt förtroende, var en man med omdöme och fin smak och inte » en person hvilken som helst », som kunde nedlåta sig till att köpa » skräp ». Aldrig i sitt lif hade han ljugit med så / / godt samvete. Det var hans verk, solskenet i det där lilla öppna barnansiktet. Han satt och njöt af att se, hur fri hon med ens hade blifvit. Den förstämning, som för en stund sedan legat öfver henne, var försvunnen. Den lilla seger, hon vunnit, hade befriat henne frän trycket af den vagnslast troféer, som Hedvig stjälpt Öfver henne, och hon hade blifvit sig själf igen. Hon pratade och skrattade med en naturlig uppsluppenhet och lät inte längre sin kusin klippa af allt hvad hon sade. Då hon slutligen tagit afsked, och dörren slöts efter henne, föreföll det Öhrstedt, som om luften i rummet plötsligt blifvit instängd och kval '. Sedan Hedvig tröttnat att pika honom för hans ringa kännedom om pälsverk, satte hon sig åter till rätta i sin bekväma stol, sträckte ut sina korslagda fötter, lade sitt krusiga hufvud tillbaka mot den förgyllda karmen och kastade åt honom en tvåtydig fras som inbjudning till fortsättandet af deras af brutna flirtation. Men han lyckades icke komma i. stämning igen. Allt det pikanta hos den unga eleganta, damen framför honom och den koketta lyxen omkring henne hade fläktats bort af den friska luftström, som kommit in i rummet på samma gång som den naiva lilla flickan med det falska björnskinnet och de troskyldiga ögonen, och som försvunnit med henne, då hon gick. Han smålog och började granska de båda omtvistade tingestarna. » O m det här är äkta björnskinn, sade han och tog i kragsnibben, » det kan jag inte riktigt säga. » Finaste iulklapp! K ö p från fr. 15, Hvart han vände sin blick föll den på någon af de nyss exponerade presenterna, och de irriterade honom.