Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Officers-beslällningars återbesättande skulle upprättas; att Kongl. Maj:t, under den 21 Maj 1831 och 2 Februari i833, i Nåder förklarat, att, enär tillgångar saknades till organiserande af llästjägare-Esquadronen vid Vesterbottens Regemente, de under Rikets Ständers anslag för Indeldta Arméen inbegripne circa 4-°oo R:dr till aflöning för Esquadronens befäl finge användas till befrämjande af löne-regieringen inom nämnde Regemente, hvaremot dels den besparde och i Ränteriet nedsatte fond af redan i några år vacante hållne ii5 nummer i och för den tillämnade Esquadronen, dels vacance-afgiften hädanefter af samma nummer icke finge disponeras till Regementets löne-reglering, utan anländas till organiserandet af en Artilleri-styrka i Provinsen; att genom Kongl. Brefvet den 2 November 1838 blifvit i Nåder medgifvet, att de af Arméens Pensions-Cassa lånfångne och till återbetalning uppsagde 20,000 R:dr finge i Arméens Accords-Amorterings-Fond insättas emot sistnämnde Fonds å 4d procent räntebärande obligationer; att Kongl. Maj:t, enligt Nådigt Bref den 12 Juli i83p, bifallit, att ifrågavarande Hästjägare-Esquadrons-fond skulle, till vinnande af såväl capitalets förökande, som dess användbarhet vid förekommande behof deraf, ställas under förvaltning af Kongl. XirigsCoJlegium, med föreskrift tillika, att Norrbottens Läns invånare borde, framför öfrige låne-sökande, anses berättigade till låns erhållande utur samma fond emot fullgod säkerhet; Samt att, då, jemnlikt Kongl. Brefvet den 2 September i83p, omförmälde medel skulle tills vidare och intilldessj reglementet för utlåningar ur fonden hunnit fastställas, förblifva utlånte under da villkor, hvarom Kongl. Majrts Befallningshafvande i Länet med vederbörande låntagare öfverenskomma, frågan om fondens ställande under Kongl.
Stånden hafva mera brådtom att få delta mål afgjordt, än R. o. Ad., hvarföre jag tror att föredragningen af detta mål icke bör härstädes uppskjutas längre än till nästa Lördag. Jag nämnJe, alt inom ett annat Stånd fråga varit om långsamheten hos Bevilln.Utsk. i afseende å detta ämne, men får då likväl upplysa, att redan den 5 Sept. inkom målet till Exped.Utskottet. Vare härmed ingalunda sagdt, att ju ej Exped.Utsk. arbetar så mycket som möjligt, utan endast att ej Bevilln.Utsk. förtjenst förebråelse för långsamhet, som man velat föra detsamma till last. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, alt hvad anginge Coost.- Utskts mern. om nationalrepresentationens ombildning, så hade i sednaste Talmans-öfverläggning fråga varit om dag för dess föredragning inom de särskildta Stånden, och hade Talmännen då öfverenskomma, alt denna föredragning ej skulle äga rum före nästa Onsdag den 7 October, emedan man ansett, att tid borde lemnäs, dels till fullständigt instuderande af delta vidlyftiga arbele, dels också för de sammankomsters skull ledamöter af samtliga RiksSttn dels hafva haft och dels ännu komma att hafva rörlde detta ämne, emedan ej förutses kunde huru många sådana sammankomster Ståndens ledamöter skulle önska, och man ansåg att egentliga föredragningen af betänk, icke borde äga rum förr än de öfverläggningar, som dervid kunde förekomma, blifvit något när fulländade, ehuru någon viss dag ej blifvit dertill utsatt. Emedlertid hade man trott, att det måhända skulle kunna gå an att företaga målet nästa Onsdag eller ock att uppskjuta det till påföljande Lördag. Hr Ribbing: Jag tror i alla fall och önskar, att ifråga var. Bevilln Utskts betänk, ina få förekomma nästa Lördag. Man kan icke veta så noga, huruvida detsamma hinner slutas den dagen; kanske går dertill följande Onsdagsplenum äfven åt. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg, att Bevill n.Utsk:s utlåt.
Den ädla beredvillighet, Rikets Ständer visat, att med hvarje erkännande af laglig rätt, med hvarje prof af Nationlig välvilja gå Norrska folkets, på Grundlagen byggda, fordringar till mötes, har hos dess Representanter befästat den öfvertygelse, att det Föreningsband, som blifvit knutet mellan Scandinaviens folk, redan i desses inbördes handlingssätt ägde en orubbelig borgen för framtiden. Med erkännande af den anda, som vägledt Rikets Ständer i anseende till den ifrågavarande RiksActen, har Norriges Rikes Storting, endast med få skiljaktigheter, bifallit det gjorda förslaget, samt dervid fogat tvänne tillägg, som, äfven om de ej af Rikets Ständer i hela deras vidd skulle antagas, alltid innebära ett ytterligare bevis på det öppna förtroende, som legat till grund för åtgärderna mellan bägge folkens ombud. Kongl. Majit gör Sig försäkrad, att Rikets Ständer, vid pröfningen af detta förslag, endast skola ådagalägga motsvariga tänkesätt af nit för detta vigtiga ärendes snara afgörande, och af sammanjemkning i meningar, till vinnande af detta ändamål. Då de smärre förändringar, som af Norriges Rikes Storting blifvit gjorda i redactionen af Riks-Acten, med undantag af tillägget vid 7 § och den nya, endast för Norrige bindande, 12 §:n, förmodligen ej lära möta någon svårighet att af Rikets Ständer antagas, och således 1026 Riksdagen 1815. egentligen fråga lärer uppstå om förenämde 2:ne §§, föreslår Kongl. Majit till Rikets Ständer: Att, till förekommande af ett ytterligare dröjsmål med Riksdagens snara afslutande, i händelse Norriges Rikes Stortings erforderliga nya yttrande möjligen åter kunde blifva afvikande från det af Rikets Ständer fattade beslut, Rikets Ständer i deras svar på de nu föreslagna 7 och 12 §§ i Riks-Acten ville förklara: att, om Norriges Rikes Storting icke ansåge sig kunna bifalla de å Rikets
Öfrige fabriks-anläggningär på landet kunna på följande sätt klassificeras: garfver ier 28, oljeslagerier 13, pappersbruk 13, färgerier 11, tegelbruk 10, kalkugnar 10, stenkärls-fabriker 2, lerkärls-fabriker 2, sämskstamp 1, ylle-fabrik 1, hattfabrik t, finsmides dito 1, pottaskoch kaioineringsverk bageri 1, kopparslagare-verkstäder 3, och rödfärgsverk 19 S. Om dessa oell handtverkerier på landet åberopas underdånigst de till Kongl. Kommerse-Kollegium afgifne uppgifter så väl angående arbets-personalen som tillverkningsbeloppet. Enligt nu tillgänglige handlingar komma pappersbruken i båda dessa hänseenden i främsta rummet, ehuru vid intetdera tillverkningens värde öfverstiger 6,500 R:dr Banko. Garfverier och färgeriet' dernäst, ehuru bland dem större delen, och i allmänhet alla öfrige, som fordom utgjorde stadsmanna-näringar, drifvas i mindre skala — sannolikt derföre, att sällan behof af ökad produktion, utan mera den lätthet, hvarmed tillstånd till anläggningen vinnes, utan sådane prestanda, som för burskaps oeh mästerskaps vinnande erfordras saint friheten från de utskyider, som hvila på stadsmanna-näringarne —- gifva anledning till ifrågavarande etablissementer. Dessa på landet kringspridde fabriker och manufakturer kunna väl ej hafva den dagliga afsättningen som i städerna, der folkmängd och rörelse koncentreras på ett litet område, men de bidraga dock att ej obetydligt minska rörelsen i städerne och verka sålunda till de sednares förfall.
Häraf hafva blifvit utassignerade till: 1:0 Intressenterne i Rydboholms Mekaniska Väfveri, återstode» af det, genom Kongl. Brefvet den 11 Juni i836,dem beviljade förlagslån af 40,00® R:dr R:dr 4>5oo: 2:0 F. d. Handlanden P. W. Berg och Löjtnanten J. T. Berg, för deras vid Nääs Säteri i Elfs - Transport 4>5°o: 11 - Transport R:Jr 4>5oo: — borgs Län anlagda Mekaniska Bomullsspinneri samt Fabrik för ylle-, bomulls-och linne-väfnader, enligt Kongl. Brefvet den 2 Augusti 1836 25,000: — 3:o Fabriksidkaren Benj. Fyhn , för fortsatt bedrifvande af en i Skellefteå anlagd Terpentin-, Hartzoch Kimröksfabrik, enligt Kongl. Bref vet den 27 April 1840, „ 3,ooo: — 4-0 Bleckslagare!) F. Rippe, i och för dess tillverkning af gas-lampor, enligt Kongl. Brefvet den 22 Februari 184* ...» 2,000: — 5:o Protokoil-Sekreteraren C. O. Vougt, för en al dess broder, Fabriksidkaren A. J. Vougt, vid Korrektions-im ättningen å Långholmen anlagd och på bemälte Protokoll-Sekreterare öfverlåten Fabrik för gröfre kläden och matt väfnader, enligt Kongl. Brefvet den 1 Mars 1841, , „ . „ 6,00®: — 6:0 Fabriksbolaget J. E. Öbergs Enka &
Eldsvådan i den nya brou fördröjde endast ett år Juan de Arévalos triumf, ty ett år därefter, likaledes på Alfonsodagen, gingo Toledos invånare öfver San Martinbron för att besöka sina sköna Cigarrales, och ärkebiskopen don Pedro Tenorio, hvilken gaf en storartad bankett till ära för Juan de Arévalo, som därvid satt på ärkebiskopens högra sida, sade till Catalina: » Om for andra seger kommer först vid tredje försöket, har däremot er make, vår käre vän Juan de Arévalo, segrat redan vid det andra. » » Det mått, hvarmed I maten ... » Ett s a m t a l m e d månen, upptecknadt för Idun af D, E. B. ag satt en afton vemodigt betraktande månen, som i sin tur säg ned på mig med melankoliska blickar. Slutligen sade han gäspande: » Man blir sömnig af att vaka på detta sätt sekler igenom. » » Ja, det tror jag nog, men det måtte vara lyckligt att få blott se på, » svarade jag. Han tycktes ej ha något att invända häremot, utan försjönk i tankar. Efter en stund återknöt han samtalet med att fråga om afståndet hit ned. Jag upplyste honom härom. » Enligt hvilket mått? » frågade han. » Enligt det nyaste. » » Ä r det mindre svårt att förstå än ert gamla? » Då jag ej svarade, utan satt i stum förvåning öfver denna upphöjda varelses oförmåga att fatta, fortsatte han: » Så hör mig då, du, den upplyste jordens räknekunnige invånare, och säg mig, hvarför jag aldrig kunnat fatta ert sätt att mäta. — Jag trodde mig veta, hvad I haden störst, ty jag lyser öfver Egypten såväl som här, och jag har sett pyramiderna resa sig under människornas händer, höga och fasta som berg. Mitt ljus belyste dem nyligen en afton, där de kastade ofantliga skuggor bort öfver den gula sanden. Jag såg en liten grupp människor röra sig nedanför dem; de voro resande, hvilka kommit for att se dessa grafvar nu, när solen ej brände. Två af dessa hade dragit sig från de öfriga och stodo där arm i arm. Det var en ung man och en ung kvinna.
Efter erhållna reqvisitioncr har den till Carlstads stifts Folkskolelärare-seminarium för år 1843 anslagna summa, äfvensom återstoden af 1845 års anslag för samma seminarium, under år 1855 utbetalts med tillsammans 666 R:dr 32 sk.; hvaremot de öfriga vid slutet af sednaste Riksdag, enligt Reglementets 155 härstädes innestående summor utaf under 1840-talet beviljade anslag för folkskole undervisningen, till följd af stadgandet i nyssnämnde §:s sista punkt, blifvit ur Riksgälds-kontorets räkenskaper för näst lidet år afförda med tillsammans 4,631 R:dr 31 sk. 11 r:st. Utom de för åren 1852, 1853 och 1854 till aflöning af Folkskole-Iäi are samt arfvoden och stipendier vid Folkskolelärare-seminarierne, efter^ sislförfiulna Riksdags början, i stadgad ordning reqvirerade och enligt gällande reglemenlarisko föreskrifter från Riksgälds-kontoret utanordnade summor, uppgående till ett sam manlagdt belopp af . R:dr 36,286: 26. hafva under samma tid, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts nådiga dispositioner, utaf besparingarne å sagde anslag, till åtskilliga utaf Kongl. Maj:t för folk-undervisningens befrämjande beviljade utgifter, under samma tid, utbetalts ett belopp af » 3,800: — och utgör återstoden af dessa i Reglementets 156 § uppräknade anslag för närvarande » 11,983: 22. hvaraf 3,000 R:dr äro i nåder anvisade för inköp af 500 exemplar utaf en med upphöjda stilar tryckt samling af Svenska kyrkopsalmer. Riksgälds-honlorels Berättelse 18S6. 31 Till understöd för Folkskole-lärares aflöning under sistlidne och innevarande är, hafva, utaf dertill enligt 157 § vid sednaste
I Solna socken har Åldermannen Wibom under sistlidet år uppfört och till församlingen skänkt en prydlig stenbyggnad, ämnad att, jemte andra, nyttiga och välgörande ändamål, tjena till skolhus och boställe för läraren. — 27 - År i83o är i Täby socken, skola inrättad i en af församlingen uppförd byggnad, dertill platsen med gårdsrum och en täppa blifvit skänkt af En af Rikets Herrar m. m. Herr Grefve Carl Mörners Enkefru, Charlotta Mörner, född Arfvidson. Af framlidne Hofmarskalken yon Francken stiftades år 1828 en skola, egentligen till förmon för barnen å Wasa och Sigridsholms gods i Lunda socken, men ock med tillåtelse för andre socknens barn att, i mån af utrymme, der intagas. Utom den vid Söderby sockens kyrka förut varande Lankaster-skola, är för socknens allägsnare byar, en ny skola år 1831 inrättad, hufvudsakligen bekostad af bruspatronen Arvid Arfvidson, sorn åt skol-läraren, utom husrum, årligen lemnar 4 tunnor spanmål och 20 R:dr i penningar, andre bidrag oberäknade. I Lohärads socken är den förut genom klockaren bestridda undervisningen utvidgad till ordentlig, af Prestman handhafd skol-inrättning, dertill första anledningen uppstått genom Friherrinnan G. Oxenst jernäs, född Sparre, dertill lemnade gåfva, 1,066 R:dr 32 sk. Banko, hvilken genom andra personers bidrag ökats lill 1,780 R:dr, hvarefter församlingen lill lärarens aflönande ytterligare anslagit fem tunnor spanmål årligen, samt lill boningsrum och lärosal uppfört hus, der undervisningen 1831 börjats. Genom Eders Kongl. Maj:ts under den 3 December 1829 nådigst meddelde Donation till Wåldö församling af Enke-pastorskan C. Hörners såsom Dana-arf kronan hemfallne qvarlåtenskap, är en skola i nämnde församling grundad och i832 öppnad.
Man hade knappt en minut ögonen från klockan, till och med hafresoppan glömdes, så att damerna bokstafligen lefde på luft jemte de improviserade läckra anrättningar, som förekommo i programmet öfver den blifvande grefvinnans fester. Ändtligen, vid pass klockan 6 e. m., ringdes det på dörrklockan. Fru Emerentia hade tändt upp två ljus, så att det skulle se ”lystert” ut från gatan. ”Betjenterna”, sade hon till Blenda, ”äro värre än de förnäma herrarna sjelfva, och den här lilla kostnaden ersattes af brefvet tusenfaldt.” Vid ljudet utifrån foro de begge fruntimren upp ur sina ljufva drömmar. ”Det passar ej dig, min lilla grefvinna, att öppna – jag skall gå. Möjligen torde lakejen medföra några dyrbarare presenter, som du ej sjelf kan emottaga.” Och darrande så att hon knappt förmådde stå på fötterna, trädde den stolta frun – sedan hon först vederbörligen draperat sig i salig Regine Sones svarta silkesshal – ut i sin lilla tambur och vred upp låset. Men nog blef hon en smula häpen, då hon, i stället för en lakej eller ”jägare”, såsom hon väntat, fick se en gammal madam, förmodligen af det vandrande slaget, ty hon hade en korg på armen. ”Vi behöfva ingenting, min vän!” sade fru Emerentia, som ansåg att det rätta budet ännu icke kommit. Men då madam, i stället för att aflägsna sig, satte ned korgen och började trefva i kjolsäcken, hvarifrån ett bref slutligen upphemtades, fick hon andra tankar. Och så snart madam åter blifvit utsläppt, vaggade vår fru tillbaka in i rummet med dessa ord: ”Min gud, kära du, hvad han lär vara i för trångmål för sin kärleks skull, den stackars grefven! Brefvet har blifvit skickadt med en springmadam, hvilket klarligen bevisar att familjen – som under vintern förmodligen är i Stockholm – spionerar på honom.” ”Bryt, bryt, mamma mitt hjerta slår så att jag blir dödssjuk!”
Skulle följderna — hvilket icke synes omöjligt, om man äfven i detta afseende vill öfvergifva fördomar och enskildta intressen — visa, att R. St. vid nästa riksdag kunna ytterligare fortgå på denna väg, vore det ej omöjligt, att äfven snart se jordeboks-räntan försvinna; och de fördelar, som derigenom vunnos; icke endast för de skattdragande, utan för hela samhället genom debiteringens, uppbördens, redovisningens och controllens förenklade skick, som verkade till besparingar ända ifrån fögderierna och lands-contoren till collegierna och Stats-contoret, kunna ej betviflas. Det är ett sådant mål, jag anser R. St. nu böra åsyfta; och då det icke med ett enda steg kan vinnas, synes det likväl vara deras pligt att vidtaga det första. Hvad dess lagenlighet beträffar, har väl denna blifvit ifrågasatt ifrån ett håll, der tankan på nationens fördel länge tyckes hafva blifvit i, snart sagdt, alla afseenden åsidosatt, och de synbara biafsigterna med hvarje handling endast varit att söka göra en öfverlåten makt alltmer oberoende af dem, för hvilkas bästa den blef upphöjd till sin höga bestämmelse; men i den särskilda framställning jag skall hafva äran öfverlemna till Statsoch Bevilln.'sUtsk:ns gemensamma handläggning angtde en sådan förbindelse emellan denna motion och en annan angtde bevillningens nedsättning, att all ökad beskattning genom Regeringens vägran af verkställighet åt besluten må kunna tillintetgöras, hoppas jag hafva häft hvarje betänklighet i detta afseende. Det återstår mig således endast, sedan Utsk. förmodligen är i tillfälle snart vinna kännedom om beloppet af de ersätt - Den i Februari. ersättningar, som kunna ifrågakomma åt ränte-innehafvare, alt utbedja mig Utsk:s benägna medverkan till denna vigtiga åtgärd, som jag vågar tro, mera äti de flesta andra ännu föreslagna, skulle bidraga lill de jordbrukande classernas förkofran. 2.
Revisorer kunnat egna åt deras revision af Magazins-Directionens Förvaltning och Räkenskaper för år 1810, som det af Kammar - T)en 8 Mar& ihaf-ftätten orevi.deradfe skick, hvari särnma årä Räkningar sig befinna, och i enlighet med det vid början af Herrar Revisorers förrättning här* städes fattade beslut! ätt, 1 ahseeende till anförde omständigheter, endast förrätta en allmän Öfversigt af 1810 års räkenskaper' hade nedannämride ■Herrar Revisorer i sådant afseende hvar för sig gjort de anmärkningar och observationer, som i följande ordning och hufVudsakligä innehåll nu blefvo till Protocollet äf livar och eti dicterade, hemligen: Herr Hof-Marskalken och R idd. Friherre Fock, Uti Bours - J.ager.källarens Cassa-Räkning folio 5914 afföres under titel Åtskillige behof en Summa af 5 Rid. 35 sk.-, utan att deri är nämnde» uti hvilket qvartal denna Summa är utbetald. På hushyran för Försäljnings-Gontoiret, itta qvartalet, saknas verification* foh 5933. Päg. 6769 finnes ingen Suihmering éljer transport för Inventarierna vid Kungsholms Lagerkällare för stdra qvartalet. Herr Majoren och Riddaren txytlmkrook. pag. isai För Carlshamn finnes aifiördt uti Förteckningen till Dagsverken 15 Rtd. Banco* som är lika med 4tde Qvaitals-försjaget pag. 1317* men qvittencet för dessa dagsverken foh 15518 qvitteras 1* Rtd., således 8 sk. mindre än affördt än Pag. 1378. Cassa-räkningen med Carlstens Magazin är af Revisions-Contoiret omslutad, hvaruti - Den 3 Mars.
Jag skötte nu glasmästeriet och ibland satte min man äfven in någon ruta: men småningom öfverlemnade han sig åt sin lust för starka drycker och bredde ej mer kitt på en enda ruta. Jag var då så mycket flitigare och nog hade allt ändå gått, blott han ej så ofta skulle slagit sönder rutor, när han kom hem och var oredig i hufvudet. Detta var mycket svårt. Jag var ej heller så undergifven i mitt sinne som jag bordt vara, jag gret ofta i tysthet, och då såg han att mina ögon voro röda och blef än mera uppretad. Mitt arf var längesen slut, barnen började vexa opp och deras behofver vexte äfven. Min man låg numera nästan endast i sin säng, men min flicka kunde redan hjelpa mig både i verkstaden och att sköta de mindre barnen, och vi hade allt vårt tarfliga bröd, fast min mans utgifter medtogo en något stor del af vår inkomst. Men han dog, och då först blef det svårt. Som qvinna kunde jag ej få fortsätta med glasmästeriet utan verkgesäll, och ingen sådan ville åtaga sig verkstaden mot mindre betalning än hvad den nätt och jemnt kunde inbringa i vår lilla stad. Då var jag åter oförståndig och misströstade och hade velat dö, blott jag fått barnen med mig. Men Gud hade ännu ej öfvergifvit mig. En barmhertig menniska gaf mig anvisning på en gammal, liderlig glasmästar-gesäll, som släntrade kring, tiggande på landsbyggden. Honom vidtalte jag, och han var nöjd att stå för verkstaden, blott emot det han fick mat, litet simpla kläder och par supar om dan. Och så fick han gå och släntra och göra ingenting som förr, men han bar namn af verkgesäll och jag fick opåtalt sköta yrket som förr. Så gingo några år. Men ännu en pröfvotid kom. Gesällen dog, och nu visste jag mig intet råd. Min äldste gosse var ren 12 år gammal och kunde visst sätta bra in rutor, isynnerhet när jag hjelpte honom, men han var ändå inte gesäll.
I dörren till brännvinsmagasinet var nemligen ett stycke så väl utsågadt, och åter insatt, att endast en särdeles skicklig hand kunnat göra detta, och sedan var det taget litet af hvart bränvinsfastage, och det så behändigt med pumpen, att någon som var bekant med saken, och ofta lagt hand dervid, helst pumpen var litet krånglig, säkert äfven nu dermed varit behjelplig. Af säden åter, som var tagen på logen, hade man sett spillda korn, troligen genom hål på någon säck, och sålunda spårat tjufven ett stycke på vägen, och det var just den vägen, som äfvenväl gick till Viken. Olle hade ej underlåtit att med ett par behändiga ord i sinom tid göra patronen uppmärksam äfven på detta, och patron började verkligen misstänka Gunnar, helst han äfven trodde, att Gunnar möjligtvis kunde göra sig så säker tro att man aldrig kunde misstro honom, aldrig ville anklaga honom eller göra undersökningar hos honom och Lena, och till patronens lilla heder måste vi bekänna, att dessa åtgärder verkligen buro honom mycket emot, när de skulle gälla Gunnar, och han föresatte sig att gå diplomatiska vägar, hvilka skulle bestå uti ett slags tillfälligt polisförhör med Abraham, när denne på måndagsförmiddagen träffades under arbetet. Detta försiggick äfvenledes, ungefärligen som följer: – Nå, hvad gör din husbonde om dagarne? – frågade patronen. – Hvaa? – svarade Abraham. – Jag frågar hvad din husbonde, Gunnar i Viken, har för sig nu för tiden. – Det vet jag intet. – Vet du intet hvad han gör? Det är omöjligt. – Han ä’ mest borta vid det der a’ra bruket, eller åt skogen, med bössa. – Går han på herregårdsskogen med? – Ja varsch! – Ja, men det är förbudet, det ska’ jag låta honom veta, och det kan du helsa honom från mig. – Ja, jag miss-sa’ mej, han går aldrig dit. – Hm! Ja det inbillar du intet mig. Nå – är han borta om nätterna äfven? – Ja varsch, ibland. – Nå, ha’ j godt om nytröskad säd der borta i Viken? – Ja varsch!
Stad, uppå ett till Casernoch Stallbyggnader år 1812 beviljadt Lån, Capital R:dr 20,000, Renta 60 R:dr Uppå den Summa Riksens Höglofl. Ständer bestämt, uttogs vidare inom 1814 års slut Capitalet blef således — R.-dr 35,000: Hvarå upplupne Interesse! å 4 proCent besteg sig till —. 998: 16 — Transport 4. Vid 1814 års slut. S knider, som icke löpa med Renta. Transport Amortissements-Fond till Riksens Ständers Bank för år ig 13 — Berak! 1814, för hvilket år en dylik Summa bör af Bevillnings-medlen utgå Deponerade medel af Wasa Renteri — Dito Allmänna Brandförsäkrings-Cassan Crediterade, hvarå Renteri-Atterter icke blifvit uppvisade _ R:dr 52: I. io, restituerades år 18 f 4, således återstå Kongl, Stats - Contoirets fordran för dess andel af xgoo och föregående årens Bevillning - R:dr 106: 4. 10 Års-anslaget för år 1813 till fyllnad-i samma års Statsbehof 804,900: 7.