Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I anledn. af delta yttrande behagade H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, förklara, att det under denna riksdag varit vanligt, att de mål, sora blifvit ånyo bordlagde, fatt behålla deras rum å iistan till nästa plenum. Upplästes och lades till handlingarne ifrån de öfriga RiksShn ankomne prot.uldr., nemi. frän PresteSt. af d. 20, 23, 27 och 30 sisth Nov. samt d. 2 dennes, från BorgareSt. af d. 23, 27 och 30 sisth Nov. samt från BondeSt. af d. 23, 27 och 30 i samma månad samt d. 2 dennes, äfvensom en ifrån PresteSt. communicerad motion af Comministern Janzon, om anslag till nykterhetsskrifters ingifvande. H. R. o. Ad. åtskildes kl. i lill 10 om aftonen. In fidem piotocolli, Albert Munck. Lördagen den 7 December 1844. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 4 prot.uldr. för d. 5 dennes. Justerades pleniprot. för d. 27 sisth Nov. f. m. II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, alt bland R. o. Ad:s Hrr Electorer ledigheter uppkommit efter Hr Celsing, Lars Gustaf, som blifvit utsedd till ledamot i StatsUtsk., samt Hr von Beskow, Bernh., som erhållit introduetion bland Friherrar och se5 H. 23 178 Den 7 December f. m. dermera icke uttagit pollett; hvarföre H. Ex. anmodade Hrr Bänkman att sammanträda, för att återbesätta dessa ledigheter bland Electorerne. II.
Denna granskning ådagalägger likväl hos Justiliae-ombudsmannen samma nit att uppfylla sin pligt, som uppenbaras i hans öfriga embetsverksamhet; hvadan Utskottet anser att Justitiae-ombudsmannen i allmänhet motsvarat det vigtiga förtroende, Rikets Ständer honom lemnat. Stockholm den 16 Januari 1854. Reservationer : af Herr Grefve Sparre, E.: Med afseende å de stora förtjenster, Justiliae-ombudsmannen ådagalagt vid utöfningen af sitt ansvarsfulla kall, har jag icke med min röst bidragit till den skärpa, hvarmed Utskottet beledsagat sitt omdöme om hans embetsverksamhet; likasom jag icke ansett behöfligt det i betänkandet förekommande bedömande af den af Justitiae-ombudsmannen förfäktade allmänna sats om domarens rätt att pröfva lagars giltighet, helst någon tillämpning i lagstiftningen af berörde sats icke varit ifrågasatt. Af Herr Carleson, E.: Då man vid genomläsning af främsta bladen af Justi tios-om buds mannens efter sistförflutne Riksdag först afgifne Embets-berättelse finner, att han, Rikets Ständers ombud, kunnat tillåta sig alt i nästan smädliga uttryck och med tillvitelser oni obskurantism, oäkta liberalism, Lag-Utskottets Utlåtande, N:o 4. 7 med mera dylikt, bemöta dem, hvilka tillförene vågat alt mot hans embets-förvaltning göra någon anmärkning, torde det för den, som ej i allo biträder Justitiae-ombudsmannens åsigter, blifva svårt att undertrycka en önskan att vara befriad från skyldigheten att deltaga i den Lag-Utskottet åliggande granskning af Justitiae-ombudsmannens förvaltning af sitt embete; men för den, som ej eger att undandraga sig denna granskning eller uttalandet af sitt omdöme öfver det granskade, återstår endast att med undergifvenhet foga sig i sitt öde.
Till kyrkooch läroverkssamt fattigvårds-afdeln:n skulle läkare kallas från helsovårds-afdelnm, meu Den 1 September. l'J5 icke tvärtom. Läkarne komrne alltså att inom sin krets ostörda bibehålla sin myndighet. Men hvartill tjenar det all tvista om dessa detaljer och formerna för dem. Jag liar dock ansett för min pligt, alt inlåta mig i biomständigheter, för alt visa, det förslaget är genomtänkt och icke ett tomt hugskott. Men jag har aldrig begärt eller kunnat önska, att R. St. skulle inlåta sig i en dylik pröfning, hvarföre min motion ej heller sträckt sig vidare, än derhän, att R. St. måtte hos Konungen begära förslag till ett embetsverk, som i 2:dra instantien afgjorde de ärenden, sorn höra under Ecclesiastik-Deparbt. Intet vore lättare, än att föreslå inrättandet af fyra serskildta embetsverk, nemi. ett för helsovården, ett för kyrkovärden, ett för läroverken och ett för fattigvården; men hvarföre skall man skaffa sig flera embetsmyndigheter, än som behöfvas? Hvarföre skall man ådraga sig större omkostnader för spridda inrättningar, när man kan undvika det genom en förenad? Jag bör likväl förklara, att jag icke är serdeles angelägen om alla dessa ärendens sammanförande under ett embetsverk; ty om ändring icke införes i frågor om helsovårdens behandling, men väl i öfriga hänseenden, så vinnes ändock hvad jag hufvudsakligen önskar. Afven om man åtskiljer de öfriga ärendenas handläggning, men för dem uprältar embetsverk, som nu fattas, så får Riket i alla fall hvad det behöfver. Skulle R. o. Ad. anse Hr Ekströmers anmärkn. böra bifallas, skall jag icke motsätta mig sådant; ty det väsendtliga är, att ändring vinnes i afseende på kyrkoärender läroverken och fattigvården; men då blifver det nödvändigt, att i den underd. skrifvelsen bestämt uttala sådant; hvaremot Hr Ekströmer icke haft något att anmärka, ulan tvärtom ansett det riktigt. Gr. Sparre, Erik:
I betraktande häraf torde ock den härom uti nu gällande 35 § innefattade föreskrift kunna försvaras; men emot dess utbytande till ett sådant stadgande, som lorslaget till samma § erhållit, måste jag mig reservera, särdeles som berörde stadgande i sin tillämpning torde möta stora svårigheter och i många händelser innebära en verklig orättvisa. Under den vidlyftiga öfverläggning, som inom de sammansatta Utskotten framkallades rörande prässjäst-tillverkning, som genom särskilda Kongl. Maj:ts Nådiga resolutioner blifvit tillåten, med begagnande dervid af bränvinsbrännings-redskap under hela tiden af året, har jag trott mig finna, att slik tillverkning, af behofvet påkallad egentligen för brödbakning uti större städer, till hvilkas närmaste granskap den också torde böra inskränkas, icke gerna låter sig med någon fördel verkställa, utan i förening med bränvinstillverkning, för att derigenom kunna med förmån tillgodogöra sig tillmäskningen. Då jag häraf ansett mig föranlåten medgifva, ett undantag från regeln, att hränvinsbränning i allmänhet ej må vara tillåten mera än sex månader af året, har jag trott, att missbruk af en slik undantagslag borde på allvarligaste sätt förekommas och således närmast vara att jemföra med sådane, som uti 1 mom. af nu gällande 37 § omtalas, eller om idkare af ättiksberedning, apothekare eller bränvinsdistillatörer förse sig med bränvinsbränning, och följaktligen inom de sammansatta Utskotten enträget påyrkat, att den, som, berättigad att tillverka prässjäst i förening med bränvins-bränning, missbrukar denna rättighet i så målto, att han utöfvar den sednare, utan sammanhang med den förra, det vill säga, utan att deraf först taga jästen, begagnar mäsken till bränning, bör, för sådan öfverträdelse af erhållet tillstånd till prä&sjäst Bih. till B. St.
Inom Ridderskapet och Adeln har en Ledamot vid beräkningarna anmärkt: 1:0 alt, till ränta och amortissement för Riksgälds-Contorets ealeule - 8 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 417. rade skuld vid 1834 ^rs 2 millioner Riksdaler för upptagne lån af Allmänheten, är uti förslaget beräknad en årlig summa af 200,000 R:dr; hvaremot och om denna skuld .fonderades, endast skulle erfordras 120,000 R:dr om året; 2:0 att, i följd af vackt fråga om ny liqvid emellan Banken »eli Riksgälds-Contoret för Banco-vinsten under de sistförflutne åren, tillgång må kunna beräknas till betäckande af utgifterne för en gång; nemligen i5o,8a8 R:dr 18 sk. 5 r:st. till Banken/ såsom återstod å dess förskotts-foidran till liqviden med f. d. Kongl. Familjen, och G,320 R:dr, ersättning till Friherrinnan Eneschiöld; och 3:o att aflöningsoch förvaltnings-kostnaderna synas vara för högt beräknade, då de upplagas till 60,000 R:dr, emedan en minskning bör ega rum genom beslutet om upphörande med tillverkning af Riksgäldssedlar. Återremissen från Presteoch Borgare-Stånden befinnes icke vara föranledd af anmärkningar vid beräkningarne, ulan egentligen deraf, att förökade, bestämda utgifter kunde tillkomma, för hvilka, äfvensom för Creditiven, serskilde anslag mäste beräknas .och anvisas. Inom Bonde-Ståndet har Riksdags-Fullmägtigen från Elfsborgs Län Anders Danielsson framställt det förslag, uti hvilket flere Ståndets Ledamöter instämt, att, till fyllande af Riksgälds-Contorets behof, erforderlige medel skulle upplånas emot Riksgälds-Contorets Obligationer med löpande 3 procents ränta, ställde, att vid anfordran inlösas, och att, till desse låne-operationers utförande, ett Creditiv på Banken af 5oo,ooo R:dr skulle Riksgälds-Contoret anvisas.
Den moderna demokratismen är nämligen fortsättaren af kristendomens mission, slafväldets sista yttringsform, slaf-moralens sist utspruckna giftblomma. Hvad innehåller då detta ideal? Dess dominerande element är det altruistiska. Det har gjort dygder af alla de lyten, hvilka äro utmärkande för den svage, vanmäktige, sjuke, samt inbränt missdådarmärket på den starkea, glades, på herrens panna. Det har apoteoserat alla de egenskaper, medels hvilka allenast det kunde hålla sig upprätt i lifs-kampen: kärleken till nästan, medlidandet, sjelfuppofFringen. Det är ett lifäfientligt, ett asketiskt ideal, som lagt jorden in under evighetens tunga slagskugga. Det bar först och främst, i sina läror om dåligt samvete, om synd, skuld och straff, lössläppt ett helt koppel blodhundar öfver menskligheten. Det dåliga samvetets uppkomst skildrar Nietzsche sålunda: Den första staten grundades derigenom, att en herreras slog under sig en till antalet öfverlägsen befolkning, hvilken saknade motståndskraft, samt tvang den till lydnad. Des9a halfdjur, som voro vana att fritt ströfva kring, sattes i samhällets tvång9jacka, — dot var ungefär som om ett vatten-djur plötsligt förflyttats upp på landbacken. Alla instinkter, hvilka förut vändt sig utåt, vände sig nu inåt, då de ej längre tillätos verka i den naturliga riktningen; den vilda, kringströf-vande menniskans instinkter vände sig emot henne sjelf: grymheten, förföljelselustan, förstörelsebegäret, behofvet af en fiende, med hvilken det kan stridas. Den drift, som är den centrala och förherskande hos slägtet: frihetsinstinkten eller viljan till makt, plötsligt och våldsamt afspärrad från all verksamhet på yttre föremål, vänder sig nu mot de inre, själsliga företeelserna. Detta djur, som man vill tämja och som sargas till blods mot burens galler, ■ — denne trånande och förtviflade finge, som med ens afstängts från sin förutvarande, naturliga, d uriaka tillvaro, uppställer dessa gamla instinkter såsom något hvilket bör bekämpas, kufva9, tillintetgöras.
Mörner anfört rör:de hofrälterne, gäller äfven för samtlige emhetsvcrken i Riket, hvilka det efter nu gällande författningar åligger att utfärda sina expeditioner på skrifchartor med högre valeur än sex skillingar. För öfrigt, mina Hrr, finnes ingen annan säker utväg att förekomma underslef och conlrollera alt expeditionerna verkligen blifva charterade och alt chartorna icke undansnillas, än att expeditionerna skrifvas på stämpladt papper Den besparing af papper, som man velat åstadkomma derigenom, att det icke skulle behöfvas mer iin ett åttondels ark papper i st. f. ett helt ark, utgör ingen vinst för nationen, emedan papperet i alla fall åtgår för sjelfva expeditionen. Då biläggningschartor begagnas, så blifver chartan blott en förstöringslapp, hvilken eljest blifver besparad. Det vore väl i afseende på eoutrollerna öfver charteringen, om biläggningschartor aldrig användes, utom för alt fylla sifferbeloppet vid sådana expeditioner, der chartor skola biläggas i proportion af summan, och då faller äfven af sig sjelf, att när man tagit af skrifehartorne till expeditionens utskrift det högsta belopp, hvartill skrifchartor Den 4 Januari e. m. 49 finnas tillverkade, så måste fyllnadcn tilläggas uti biläggningschartor. Jag vill icke nu genast yttra mig i fråga om sjelfva controllerna, men anhåller att dessa punkter mätte såsom nu föredragna afgöras, ulan afseende pä hvad som följer; så att Ståndet besluter, att R. St. böra hos K. M. i underd. anhålla, att skrifehartcBvaleurerna icke må inskränkas till tre, fyra och sex skiltingar, utan hädanefter såsom hittills finnas af alla valeurer, på del alt vederbör, verk neli myndigheter må kunna utfärda sina expeditioner på skrifchartor samt åläggas att alltid så giira och aldrig bilägga dem med chartor, emedan det måste öfverallt så tillställas, att chartor finnas tillgängliga för de myndigheter, som äro i behof att dem begagna. Den författning af den 19 sistIidne Aug., som K.
Af handelsmannen Hrrr k. , att Marknader i Staden Halmstad mätte äterställas i det flick de iamma söre är 1798 wo-w, och Staden således ätersä d tz sistliämnde är förlorade rättighet, alt ärligen hälla Landtbo - Marknader t Thsruse den 19 Julii, i Knärräd den 26 Junti och andra Oclober, i Gyltige den 20 Mars och 21 September och i Krogsered den 14 September. , 5:0 Af Herr Borgmästaren Oeoi-Z lJuiiZyvisl, att Marknad rne wid Rinkabuken och Kongslena mätte, till förmän för Hio Stads Borgerskap äterställas, samt Stade» Lidköping ätersä sin förra rättighet ott en gäng om äret hälla Marknad wid Tvättstugan, och dessutom erhälla tillstånd att ärligen en Kreaturs - Marknad anställa 6:0 Memorial,af Riksdags - Fullmägtigen för > Linköpings Stad Åldermannen ^nciers hwllket den29 sistlcdne September bliswit till Utskottet remitteradr, och hwan yrkas att aimngeu frimarknadernr i Linköping matte till enflndte Mark - H04 Den 27 Janrrarit. marknader förändras, ell-r ock Linkoping i likhe med öfnge Skäoer l Östergöthland, fä kllläreise Ott hälla irenne Martn ^er om äret 7:0 Memorial c>f Riktdags - Fnllmägiigen för Eksta Stad Rumänien ^!i8 stuä IIU8, hwlsr ket äfven dei 29 Au ust> blitwit renutceradt, innefatta'de önskan, -tt? Marknaderne l allmänhet mä te bibebä las > dtt sk ck , hvarun de efter scd« n<>fte regleringen kommtt, j-mt ott Ekftö
»En ursäkt skulle inte skada», föreslog ordföranden. »Jag får allra mjukast be herrskapet andar så mycket om ursäkt», sa jag skälfvande, »men jag trodde inte att » »Tackar så mycket», sa ordföranden. »Det är tillfyllest. »Herre Gud, Lovisa», hviskade Gustaf i detsamma åt mig», det var ju jag som nöp dig, så du skulle hålla mun!» »Bråka inte», sa jag, »nu är jag tagen till protokoll, och då är jag nypt!» »Känner någon af de närvarande sig vara i tillräcklig korrespondangs för att vilja hålla i pännan?» frågade ordföranden. En smal skugga, som såg ut som ett fruntimmer, reste sig genast och gick fram till bordet. »Är några andar närvarande?» frågade åter ordföranden. Fruntimret ritade ihop något som befanns vara ett »ja!» »Hvilka?» »Idealisterna.» »Jag kunde just tro det», sa ordföranden, »de är alltid så lätt stötta.» »Är det någon särskild bland dem som herrskapet vill träffa?» »Jag skulle ödmjukast fråga», sa jag, »om det går an att få träffa öfverstlöjtnant Lindesen?» (Det var Esters far, och jag skulle så förfärligt gärna vilja göra hans om också bara andebekantskap.) Fruntimrets hand stod stilla. »Antagligen inte idealist», sa ordföranden. »Det är alla militärer», sa en röst ur dunklet, »ty de tror på något som inte finns.» »På hvad då?» »På fosterlandskärleken!» »Atterbom!» ropade nu en däst röst, ungefär som om han ropat fram en betjänt. Strax skref fruntimret: »Himmelska makter, hvem ropar mig Från min rimbeströdda törnestig!» »Det är han!» gick det som en susning genom rummet. »Rimbeströdda törnestig! Så originellt – så likt honom!» »Böttiger!» ropade en annan röst. »Spanskt snus», skref fruntimret. Spanskt snus? Hvad kunde det betyda? En ny dikt? »Kanske hundsnus?» föreslog en pojkröst. »Tyst! därborta!» sa ordföranden strängt.
Utskottet får derföre nu aflemna nedanstående förslag till ej mindre de förbigångne §§:ne, än omförmälde stadganden; och har Utskottet härvid ansett sig, efter vanligheten, tillika böra redogöra för innehållet äf hvarje §, samt uppgifva de Rikets Ständers beslut, hvarpå deruti meddelade nya eller förändrade föreskrifter sig grunda; kommande naturligtvis genom de nya §§:ne den nummerordning att förändras, under hvilken de i Utskottets Memorialer N:ris 347, 357, 377 och 378 föreslagna reglemenls§§ äro upptagna. (50 §, angående återbetalningssället för de lill strömrensningar, vatten-a Rappningar och odlingsföretag från Riksgälds-kontoret utbekomna lån, motsvarar 57 § af 1851 års reglemente och innehåller derjemte de, enligt samma reglementes 100 §, 13 morn., stadgade belalningsvilkor för sådana, efter sednaste riksdag utgilna, lån; hvarjemte uti denna § intagits den, i öfverensstämmelse med Lag-Utskottets hemställan i Utlåtandet N:o 61 och Memorialet N:o 65, af Rikets Ständer, för deras del, meddelade förklaring af de 2:ne Kongl, kungörelser, hvilka uti samma § äro åberopade. 89 §, angående det vid innevarande riksdag beviljade anslag till en teknisk skola i Borås, innefattar Rikets Ständers beslut härom, enligt Förstärkta Stats - Bih. till B. Si. Utskottets Memorial N:o 366. Då, innan detta beslut fattades, Riksstaten redan var uppgjord och utskrifven, har, oaktadt anslagen för de öfriga tekniska skolorna blifvit derå uppförda, den för förstnämnde skola, under instundande statsreglerings-period, anslagna årliga summa upptagits i förevarande §, för att af Riksgälds-kontorets medel utgå. 114 §, angående det Skepps-ombudsmannen vid Stockholms sjömanshus J. S. Freese tillerkända särskilda uppbörds-arfvode, grundar sig på Förstärkta Stats-Utskottets Memorial N:o 367.
Yidkommande Herr Lallerstedts förslag, att Kongl. Maj:ts pröfnings-rätt af Bank-reglementen endast bör sträcka sig till undersökning af deras öfverensstämmelse med gällande lagar och författningar och Herr Grefve Frölichs enahanda yrkande, att Bank-rörelsen icke såsom nu måtte göras till föremål för oktroj, får Utskottet erinra om, hurusom de förenade Bankooch Lag-Utskotten vid sista Riksdag delat denna åsigt så till vida, att de uti sitt betänkande i ämnet föreslagit, att enskilda Bank-bolag endast skulle anmäla sig hos Kongl. Maj:t, som, derest de af dem företedda Bolags-reglor och Utlånings-reglementen befunnos öfvensstämma med lag och författningar, skulle meddela tillåtelse till Bank-rörelsens bedrifvande under en tid af högst tio år; men detta förslag blef icke af Rikets Ständer godkändt, utan vidhöllo de den förut rådande principen, att Bank-bolagen skulle »om Konungens Nådiga tillstånd sig anmäla.» Utskottet, som betviflar, alt de då öfvervägande åsigterna i denna fråga, på den korta tid, som sedermera förflutit, förändrat sig, kan dessutom icke eiler underkänna den stora vigten af Konungens pröfnings-rätt i fråga om Bankers nytta för de orter, der de föreslås; och då härtill kommer, att Rikets Ständer redan, med gillande af Banko-Utskottets förslag, beslutat, det Filial-banker skola söka oktrojer, har Utskottet icke ansett sig böra tillstyrka någon förändring af hvad nu uti ifrågavarande afseende gäller. Sammansatta Banlcooch Lag-Vlsk. Betänkande M 4. 7 Det af Herr Lallerstedt väckta förslag, att Bolags-männens i sedel-utgifvande Banker ansvarighet bör upphöra att vara solidarisk kan icke eller godkännas af Utskottet, sorn anser att solidarisk ansvarighet hör ega rum för Bolngs-männen så val uti de Banker, hvilka icke äro berättigade utgifva hank-sedlar, sorn de, hvilka hafva en sådan rättighet.
Om man vill taga mer än 9, har man att välja mellan 12 och i5: det kan man icke så noga bestämma på förhand. Måhända är det klokast att taga den högre siffran; — det skulle jag tro, för att vara så mycket säkrare att förekomma de svårigheter, som blifva en följd deraf, om ledamöter af Adeln saknades vid anställande voteringar inom förstärkta StatsUtskottet. Gr. Frölich yttrade, att han afstod från anhållan om propos. å det af honom föreslagna antal suppleanter. Frih. Cederström: Jag har ingenting emot att förena mig i Hr von Hartmansdorffs förslag, alt suppleanter nes antal bör vara i5, emedan det är en högst obehaglig olägenhet, att R. o. Ad:s ledamöter icke skulle vara fulltalige vid förstärkta StatsUtskts sammanträden. Uppå derefter framställd propos. beslöt R. o. Ad., att på samma gång, som förstärkt StatsUtsk. väljes, äfven välja i5 suppleanter till detsamma. D c n 3 Juni f. m. 3i Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att då antalet af ordinarie ledamöter, sorn studie väljas, vore 21, hvarje lista således komme alt innehålla 36 namn. Ehuru R. o. Ad:s närvar, antal visserligen något förminskats, vore likväl de röstandes antal säkerligen ännu ett par hundrade; valet komme således att räcka länge, och mycken svårighet kunde möta att få erforderligt antal ledamöter, som födde prot. vid valet, om icke R. o. Ad. behagade sinsemellan öfverenskomma att biträda hvarandra så, att dess ledamöter aflösle den ena den andra. Gr. Frölich: Det är visserligen icke min mening att göra något intrång i Hr Frih. o. Landtmrs rätt att utsatta plenum till hvilken timma som helst; men som jag hört, att älskilIige af R. o. Ad:s Hrr ledamöter erna resa från staden under helgen, vågar jag hemställa, om ej plenum kunde utsättas något tidigare än vanligt. Hr Ribbin g, Reng t: Det var ungefär detsamma hvarom jag ämnade anhålla.
Sedan genom Kongl, brefvet den 15 Oktober 1858 ett särskildt anslag af 75,000 R:dr blifvit anvisadt till betäckande af kostnaderne för telegrafstolpars inpregnering med kopparvitriol till skydd emot röta, hvaraf de eljest, efter hvad erfarenheten gifvit vid handen, inom en tid af högst fem år blifvit förstörde, hafva för detta arbete tvenne apparater blifvit förfärdigade och uppställde, den ena vid Timmernabbens hamn 4 mil norr om Kalmar, och den andra vid Mahults gård i närheten af Halmstad. Vid dessa apparater bereddes på nämnda sätt 8,700 telegrafstolpar, som, jemte 800 oberedda stolpar, hvilkas inpregnering icke medhanns, blifvit använde vid den under året verkställda ombyggnad af aldre linier på en sträckning af tillhopa 17j^ mil, nemligen från Lund till Helsingborg 51 mil, från Halmstad till Warberg 6{^ mil, och från Flabäck förbi Götheborg till den norr derom belägna gästgifvaregården Kärra 6 mil. Dessutom hafva, enligt derom med Chefen för Statens jernvägsbyggnader träffad Öfverenskommelse, Telegraf-verkets tvenne trådar emellan Malmö och Lund blifvit öfverflyttade till södra stambanans stolpar. Antalet från samtlige telegrafstationerna under året afsända telegram mer utgjorde 177,551.
Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet: Herr Cederborgs, den 6 sistledne Decemb. till BorgareStåndet ingifne och då till Ståndets enskilte BesvärsUtskott förviste men derifrån återlemnade Memorial , innehållande yrkad rät. tighet för Städernes Magistrater, att få utfärda ResePass för i orten val kände personer, som äro uti Städernes grannskap på Landet boende. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln. S, D. I anledning utaf Herr of Sten• hojs, Christian , Memorial, angående påminnelse till ConstitutionsUtskottet, att inkomma till Riksens Ständer med Betänkanden rörande en ny Representation , jemte yttranden i samma ämne af Grefvarne lton Schwerin, Fredrik Bogislaus, och Löwenhjelm ■> Gustaf, Friherrarne af Wetterstedt, Gustaf Wrangel, Henning, Boye , Ludvig, och Stael von Hollstein , CorfietZ Ludvig , samt Herr Påhlman , Otto Fredrik, beslöt Högloflige Ridderskapet anmoda ConstitutionsU(6kottet att med första till Riksén» Ständer afgifva upplysning uti hvad skick frågan angå. FrotolollsZJtdrag d, 15 Jen, J818. 517 ende en förändrad NationalRepresentation sig befinner. S. D.