Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den nu varande Chefen för fängelserne lärer väl, i delta afseende, redan haft någon erfarenhet, sorn han kan meddela. Den enda utvägen, sorn,' ulan enskild skada och alltför stora allmänna kostnader, torde kunna användas, är väl den, att låta fångarne arbeta pä canaler, väganläggningar, hvarjehanda byggnader och andra sådana allmänna företag, på sätt Kronoarbclscompagnierne göra. Men dylika arbeten kunna i allmänhet icke utföras under de mörka och kalla årstiderna och alldeles icke utan fångarnes sammanvaro, som strider mot ensamhetsidéen. Envisas man med dess utförande, så måste kostnaderna blifva ofantliga, troligen öfversligande våra tillgångar. Nyssnämnde arbeten liro i min lanke så mycket nödvändigare för-fångar, som förbättringen af dem, hvilka lefvat i lättja och brott, troligen icke kan på annat sätt åstadkommas, än genom vana vid strängt arbete och genom medvetandet att de, med sitt arbete, rikligt och ärligen försörja sig samt derigenom åt samhället återgälda de kostnader, som deras underhåll medförer. Sådant är uti cell nästan ogörligt, ty der kan, på sätt jag förut nämnt, fången icke drifvas lill strängt arbete, med mindre han har läroeller tuklomästaren framför sig, hvartill en öfverdådigt talrik personal skulle erfordras. I afseende på sättet alt behandla denna fråga, har man sagt, all uppskof aflägsnade erfarenheten, men tillika erkänt, att denna vore den häste ledsagaren. Det sednare yttrandet synes vederlägga det förra. Gr. Frölich har påstått, alt försök behöfdes blott för det materiella. Försök i den delen synes mig vara de minst behöfliga, emedan kostnaden för en byggnad kan med någorlunda säkerhet på förhand uppskattas. Deremot kan straffets moraliska verkan på fången icke sä visst beräknas, hvilket ock flere talare under dagens öfverläggning, medgifvit. Hr Cederschjöld har väl sagt, att nog många rön vore gjorda; men dä de, som i Sverige ägt rum, hafva, efter hans egna uppgifter, bevisat motsatsen af hvad man uppgifvit för andra länder, så borde man, innan man beslutar, skaffa sig större och tillförlitligare erfarenhet, än den man redan äger. Man säger äfven, att K.
Om förändring af reduction af hemmansräntorneUnder flere föregående Riksdagar har det fästat R. Str:s uppmärksamhet, huruledes, genom hemmansräntornes reduction till färre persedlar, åt Kronans räkenskaper och controlen öfver kronouppbörden skulle kunna beredas större enkelhet, reda och säkerhet, äfvensom lättnad i göromålen för dem, som med kronoskatternes debitering och uppbörd hafva befattning; hvarjemte det derigenom för de skattskyldige gjordes möjligt, att sjelfve närmare bedöma debiteringen och beloppet af deras ulskylder. Det förslag, som uti ifrågavarande afseende af Kammar-Collegium blifvit uppg jordt, och af E K. M. i Nåder öfverlemnades vid senast förflutna Riksdag till R. Sl:s pröfning, hvilar hufvudsakligen på följande grunder: alt, i stället för de hittills bruklige flerfa lid ige ränte-artiklar, nya persedlar blifvit, efter orlernes serskilda förhållanden, till minsta möjliga antal uppförda, på sätt de under samma Riksdag tryckte och Stats-Utskottets Betänkande N:o 323 bilagde sammandrag närmare utvisa; att hvarken ökeeller dränge-dagsverken, hvilkas utgörande innebär en för jordbruket tryckande tjenstbarhet, eller hö och halm, som vid de flesta hemman icke utan afsaknad kan umbäras, eller skogsproducter, hvilkas forslande faller sig allt för kostsamt, blifvit bibehållne, utan dessa persedlar i stället för - n%i Expcditions-Ulshotlets Förslag lill und. Skri/velse JY.o 3/£4- vand lats, dels i spanmål, dels i ladugårds-producler; att, vid hemmansräntornes omsättning, skillnad icke blifvit gjord emellan jordeboksoell hemmantals-räntor, utan dessas kronovärdie och förvandlings-belopp sammanräknats, efter hvarje orts serskild, undervisning och gällande författningar.
En högre Lardoms-Skola i Strengnäs Lika med Gefle T:r 283 med afdrag af den härvarande Contanta tillgångens, 77 R:dr 24 skill. 2 r:st, värde circa — 11 Återstå 274 Utföres således *- En lägre Ldrdoms-Sknla i Nyköping Lika med Norrköpings T:r 215 med afdrag af härvarande Contanta tillgångens, 90 R:dr 42 skill, värde circa — 13 616 Återstå 202 Utföres således - En högre Lärdoms-Skola i Örebro Lika med Enköpings T:r 275 med afdrag af den härvarande con Transport: - *7 16 ofc» 14 j Contant. Spanne mål. T:r 58 k:p Contant. Summa. Spanne mål. Allmänna medel. Spanne mål. Spanne mål. T :r k:p 58 58 Contant. Spänne mål. Rrdr 27 sk. Brist. Spannc mål. Contant. Nuvarande ständig Lönings-Stat. Allmänna medel. Spanne' mål. t Transport: tanta tillgängen 98 R:dr 45 sk. värde circa 14 Utföres således Återstå a f> 1 För Strengnäs Stift befinnes således brista W est eras Stift. För Skolorne är anslaget, enl. Förslaget N:o 1 Allmänna Medel - 615. 16-414.39.10. hvarifrån afgå de till Findé Stads Skolstat hör. 369 — 48 — till Hedemora d:o d:o 2 6. g. — 47:24 62.18:95. 24- Ensktldta Mede! livai ifrån älgå for Linde StadsSkola 60 för Hedemora d:o iq 3*5 En högre Lär d oms'
Besl. IX; 729. Skrif, X: 598. — se äfven Skogar, Syn, Afoch Tillträdes-, antal Nämndemän dervid, Remiss II: 473. L. U. Bet. VII: 5o, Besl. Skrif. X; 87. — Väg-, tiden derför, se Väg. Säd och Halm, s.ättet till mätning deraf, RemissII: 457, E. U. Bet. VIII: 280, Besl. IX: 22g, 23o. 2i8, 263. Skrif, X: 194, T. T abell-Ver k et, K. M. Skrif. I: 275. R. S. Skrif; år 1813. 278. K. M. Beflrdes i Upsala Berätt. 281. TabellKommissionens, Berätt, 294. Skrif. X: 482, Tackjern, Lån derå, se Bergshandteringen. '5* Register) — fri handel dermed, se Handel. Tafflar, Talmäns-, deras indragande, Remiss II: 457. 489- S. U. Ret. IV: ^8. Tannström, Kansli-Råd, Pension för honom, se Le Moine, Regerings-Råd. Testamenten, förklaring öfver Lagen derom, Remiss II: 468. 486, L. U, Bet. VII: 58. Thcater, Kongliga, reparation å husen, S, U. Bet. IV; 802, Besl. IX: 303. 3o4. 309. 331. S. U. B et. TV: I287. ^eslIX: 421» 4a9- ^39- — dess underhållande, S. U. Bet. IV: i336. Besl. Först, S. U. Mern. Skrif. X: 583, Th o nisson, Engelsman, dess införskri fvande, S, U. Bet, IV: 837. Skrif. X: 231.
Jag önskade blott få nämna, i afseende på hvad Friherre Boije nyss föreslagit, att jag tror den af honom väckta fråga tillhöra OrdningsStadgan, och således icke Behöfva komma i fråga vid närvarande §. Hans Excellence Herr Grefve De la Gardie: Jag instämmer med Herr Tham uti den af honom föreslagna Nej-proposition, och vill endast hafva äran yttra i afseende på hvad Grefve Spens nämnt om ordet B arks förändring till Nummer, att man nyttjat ordet Bänk derföre, att, vid första uppropet, Bänkens Ledamöter haft rätt att inlemna sina voteringssedlar, ända tilldess nästa Bänk blifvit uppropad. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg, att \i och ^2 §§. i nuvarande Riddarhusordning borde oförändrade i contrapropositionen intagas. Ropades Nej 4 2 Den 10 Augusti f. m. Friherre Cederström: Den gamla 41 §. behöfver, för att antagas å nyo, någon jemkning. Jag får derföre hemställa, om icke den förändrade redactionen kunde bli sålunda: Vid edla val och voteringar, Bänkmansvalet undantaget, skola tvänne upprop ske, och anmode LandtMarskalken, eller den hans ställe företräder, 6 Ledamöter af Ridder skåpet och Adeln, att jemte sig vid bordet sitta. Af dessa föra trenne Protocoll öfver dem, som rösta, och trenne öfver dem, hvilka vid första uppropet sig icke infinna o. s. v. Herr Cederschjöld: Genom det förslag den siste värde Talaren gjort, uppkommer den besynnerlighet, att dubbel anteckning skulle föras äfven vid Bänkmans val, oaktadt icke mer än ett upprop der äger rum. Det vore derföre lika så godt, att bibehålla 4i och 42 §§• i den ordning de nu stå. Hans Excellence Herr Grefve De la Gardie: Efter Herr Cederschjölds sednaste yttrande har jag ingenting att tillägga, utan afstår från att denna gång vidare tala.
Öfver gjorde Motioner om fullkomlig frihet i afseende å köp och salu af Tackjern, äfvensom vid Jerntillverkningen i allmänhet. I anledning af återremiss å Utskottets Betänkande N:o 4°> angående klagan deröfver, att Bergsmännen inom Nerikes och "Westmanlands Bergslager blifvit ålagdt, att vid Masugnarne begagna Malmvågar i stället för skoflar, m. m. N:o 114- Rörande yrkadt förbud mot otillåtna Landtmarknader samt om Militära Marknadsvakler, och inställande af en Marknad i Borås. N:o 115. Rörande väckt fråga om rättighet att lefverera Räntehö- och halm in natura för Kongl. HofStallets behof. N:o i iG. Angående väckt fråga om åtgärders vidtagande till spridda Roteandelars sammandragande. N:o 117- I anledning af väckt fråga om I Den ag Maji, igy upplösning eller förflyttning af Invalidlnrättningen vid Ulricsdahl. Rörande väckt fråga om anläggande af en Köping vid Fiskeläget Fjellbacka i Bohus Läns Skärgård. I anledning af väckta Motioner, rörande förändradt fångföringssätt. Lades på bordet. Höglofl. Ridderskapet och Adelil åtskiljdes klockan half till 4 eftermiddagen. In fidem Protocolli, O, J. Lagerheim. Fredagen den 29 Maji 1829. Plenum klockan § till 6 Eftermiddagen. Öppnades Ridderskapets och Adelns Herrar Electorers Lista till val af en Ledamot i ConstitutionsUtskottet, samt en Ledamot i Lagutskottet, och befunnos dertill hafva blifvit utsedde: Efter N:o 277, Friherre Mannerheim, Lars August; N:o 2276, Herr Berzelius, Jacob; och igS Den 29 Maji. I Lagutskottet : Efter N:o 20Ö2, Herr Hultenheim; Fullm. Herr Bergenstråle, Georg Rudman i N:o 922, Herr Berghman; Fullm. Herr Printzensköld, Carl. Herr Berzelius hade inlemnat följande, som upplästes: Höglofl.
Derest ef Banken med Rikets, metalliska mynt, eller med rädane sedlar, som lika med mynt i Riket gälla, vid anfordran inlöser sina tryckta eller gravera le crectit-sedlar, äfvensomy derest af densamma utfärdad invisning å Rikets Ständers, Bank; vid uppvisandet derstädes,. Bancooch Lag-Utskottens Utlåtande, N'.o 5. '9 ej inlöses, Aln jute borgenären ränta af den enskilde Banken efter åtta for hundrade om äret, ifrån den dag, då credit sedelseller invisningsbetalning vägrad blifvit, intill dess inlösningen i Banken åter vidtager. Va "e det ork. när Banken salunda brustit i betalning, hvar och en af Bankens borgenärer obetaget, att väcka fråga om Bankens försättande i concwrs tillstånd , derom anmälan bör ske hos Konungens Bef al hung s hafvande , sorn genast undersöker Bankens ställning: gitter Directionen du ej visa att den inträ (fade oförmågan härrört af en skyndsamt öfvergåenile tillfällighet, och att. Banken alla sina borgenärer förnöja kan, ådfgge det Konungens Befallningshafvande att låta inställa Bankrörelsen, och öfverlemna målet till Domstol, sorn beslutar, att Ranken i c o n enrst Ull tån d försättes. Når concurs inträdthar ock Bolaget förverkat rättigheten att vidare begagna sig af det erhållna tillståndet till Bank-rörelses bedrifvande, >5. Innehafvare af oinlöst credit-sedel eller invisning ege jemväl oberoende af ilen rätt, sorn i nästföregående Bankens borgenärer tillägges, att lagsöka en eller flere Directionens Ledamöter , med samma rätt att använda ntmäiningst vång, sorn Lag och gäl lande Författningar i allmänhet medgifva mot gäldenär för skulder af den mess eocecutiva beskaffenhet. 1 alla de fall, då Ledamot af
699 fattning* hvarigenom Bankosedlarne efter en visä tid betoges ail rättighet till inlösen, skulle väcka mycken oro hos Allmänheten och tillskynda mången enfaldig oskyldigt lidande så väh genom uraktlåten uppmärksamhet vid Sedlars emottagande sorn gc-nom förgätenhet eller bristande till» fällen att dem i rättan tid presentera samt till äfventyrs jemväl genom vinningslystnadens försök att häraf begagna sig till stadgande af någon rabatt å äldre Sedlar emot nyare, serdeles i aflägsne Landsorter, hafva Riksens Ständer beslu» tit , att vid det uti olvanberötde Nådiga Kungörelse intagna Stadgande framgent ina bero, och sådant desto hellre, sorn under närvarande förhållande med Bankens Växel-befattning det är af högsta vigt att alla anstalter undvikas, som kunde rubba Krediten , verka misstroende till Sedlarne eller föranleda deras hastiga återbrin» gande fran deras nu Varande omlopps-otter* Riksens Ständer framhärda SCc* N:r 256» Uppläst och godkänd hos Ridd, och Ad. d. il Juli i8t8‘ •— Prest-Ståndet d. 51 — i *— Borgare-Ståndet d> 13 -— Bortdé-Ståndet d, 14 — Rikstns Ständers underdåniga Skrifvelse i anledning af den uti Nådiga Propå* sitionen om Penninge-rörelScv väckte fråga om nedsättning af Öfver-Räntan i Banko-Diskont-Verketi Bland ämnen uti Eder Kongh Majis Nådi« 700 Underdånigti Sirifvelser. ga Proposition om Allmänna Penninge-rörelsen och Mynt värdets upprätthållande d. 10 December 18 17, förekommer det Förslag, att, till beredande efter hand af en minskning i Ränte-vilkoren inom Banko-Diskont-Verket, Ofver-Räntan för de Rån, som ej på dag inbetalas, måtte nedsättas ifrån 12 till 8 procent, men Lagsökningar deremot genast efter förfallotiden ega rum.
Det skulle således vara ett intrång i dessa pri. vilegier, om R. o. Ad., utan förbehåll af PresteSt:s samtycke, be slöt en förändring, sådan som den föreslagna; och jag hemställer fördenskull, hvad denna del af frågan vidkommer, om ej R. o. Ad. skulle behaga upskjula med sitt beslut, intilldess sig visat hvad PresleSt., rörande densamma, funnit för godt att tillgöra. Hvad angår de åt vissa hemman och lägenheter anvisade räntor, vill jag förmoda alt i dessa äro inbegripne rusthållsräntorne i riket: om så är, förekommer det mig som skulle det vara ett ingrepp i eganderätlen alt besluta, det rusthålls-stammen skall vara skyldig alt emottaga och upbära sin augments-ränta i annan ordning än indelningsverket och nu gällande författningar bestämma. Inträffar nu att Konungs och Ständers fattade beslut, skulle framkalla en protest af ruslhållarne mot efterlefnad af den nya författningen, så hemställer jag, om man väl skulle kunna bringa den i verkställighet, med mindre än att kränka de rättigheter, som genom Konungs och Ständers förut sammanstämmande beslut blifyit ruslhålls-stammens innehafvare tillförsäkrade, och att så lill sägandes, förändra beskaffenheten af den egendom, som för en viss prestation blifvit den rustande tillagd. Måone väl Konung och Ständer, handla rätt, om de begagna sin makt-fnllkomlighet för att stifta en sådan lag. Jag tror det icke, jag tror att det bör ankomma på rusthållshemmansegarens eget bepröfvande, huruvida han vill underkasta sig en sådan författning. Konung Karl d. XI med hela Sin envåldsmakt, ansåg Sig icke, utan Sina undersåtares hörande, så vidt de voro hemmansegare, kunna ålägga dem det besvär, som åtföljer rustoch rolhålls-indelningen. Ilan ansåg nödigt, att med dem afsluta kontrakter för att upnå det mål till hvilket Ilan ville komma, — skulle man väl nu, sedan envåldstiden är förbi, vilja tillåta sig hvad icke ens den omförmälde Store Konungen ansåg sig berättigad att göra!
Då jag förklarar, att jag ingalunda anser det kunna vara skadligt, att uti hvarje socken spiides en tidning, som innehåller officiela annonser och underrättelser om de officiela handlingar, hvilka Regeringen önskar måtte komma till allmänhetens kunskap, så bör det erinras, att detta icke blefve en tidning af den beskaffenhet, som man synes hafva åsyftat genom det inom Utsk:n framlagda förslag, hvilket blifvit afstyrkt, ty om det endast varit fråga om hvad man kallar officiell, d. v. s. helt enkelt ett register eller en krönika öfver Regeringens förfoganden, jemte de legala annonser, som allmänheten är skyldig att ställa sig till efterrättelse, så skulle det vara 12 H. " 23 354 Den 27 September f. m. ganska lätt att tillvägabringa kådant på helt andra vilkor än man nu ifrågasatt. Det är icke mångå år sedan del officiera bladets prenumerationspris var mindre ån hälften emot nu, äfvensom annonserna då kostade ungefärligen hälften af hvad nu för dem betalas. Dessa afgifter utgöra en skatt, en kontribution, som, när den inskränker sig lill det minsta möjliga, naturligtvis mäste påläggas allmänheten, såvida någon tidning bör finnas, uti hvilken allmänheten vet, att hon kan säkert finna de embelsverks kungörelser m. m., sorn erfordras för hvarjehanda iakttaganden. Nu har emellertid, under tidernas lopp, så inträffat, att — jag vet icke örn del skett för att gynna enskilda personer eller för att kunna bereda tillfälle att pensionera medlemmar af en Akademi — man, på sätt jag nyss nämnde, godtyckligt förhöjt denna skatt ganska betydligt.
Kvinnorna vandra arm i arm, i skenet af dunkelröda facklor och blått elektriskt ljus, långsamt utmed markettrottoarens frestande butiker eller gå in och köpa pappaskar med ananasglace, medan männen på stolar vid husmuren sträcka ut benen, smälla af knallhattar, hålla fotbollsvad och skratta små hårda skratt; ropa »hallå kamrat», då något grant borgargarde tågar förbi under trumning och hornlåt. Tore har gått upp, men Louise står en stund på trappan och ser upp på den praktfulla, mörka himmelen. Hon försöker förläget tala med kvinnorna nedanför, men det blir så hackigt och betydelselöst. I allt hafva de samma vanor som hon, dessa hustrur till månglare och maskinister, deras bäddar äro ideal, deras kroppar ånga af ljumt vatten och klädskåpens fina kryddor, de sitta till bords som grefvinnor och deras tunna draperade kjolar anstå en professorsfru; – men deras själar äro henne främmande, hon når aldrig in till den innersta orsaken för all denna yttre verkan. Hon fylles af glädje öfver deras värld, och denna glädje finner intet återljud. När de skratta, förstår hon ej hvarför, när de glädjas, finner hon det tomt, hvad de lefvat sig till är för henne ointressant barnverk. Äfven misses Bryan, som läser Stuart Mill, gör det ungefär som kammade hon sitt gyllene, böljande hår: med ett undrande välbehag öfver att hon är denna kvinna, som läser denna Stuart Mill. Och när hon på måfå drar fram en tanke ur böckerna, utvisar denna tanke blott hvad boken men icke hvad hennes egen själ innehåller. Och dock skratta de, äro sig själfva nog, ingen behöfver henne. Louise försöker som en skolflicka att säga något om staden, kvällen, det stora landet, hon kan aldrig låta bli att jäkta efter tanken bakom tingen, de bry sig endast om själfva tingen, och hennes syn sväfvar likt ett dimmigt något ut i rymden och fördunstar bredvid deras ord, som man kan taga på, se slut och gräns på. De betrakta henne uppenbarligen som en liten emigrantenfald, hvaraf det går tretton på ett dussin.
Det blir en annan sak, huruvida man finnér sig kunna höja eller sänka en sådan afgift, men att Mantalspenningarne böra bort, visar sig för mig naturligt, och jag finnér ej deremot något hinder genom föreskrift i Lagen. Hvad beträffar Lngmansoch Häradshöfdinge-räntan, hvilken utgår af hvarje rök, är det redan så fullständigt visadt orimligheten af denna afgifts utgående af rök, som ofta är armodets hem, och ej bevittnar något välstånd. Jag tror det vara försigtigt och klokt, att gå den allmänna fordran i förväg, och borttaga dessa beskattningar, innan de borttagas af högre röster, som göra det till ett tvång att taga bort dem. Dessutom är det en annan olä - 20Ö Den 24 April e. m. genliet af dessa inånga skatte-rubriker. Jag skulle kunna förevisa 3 debetsedlar sedan sista Riksdag för olika år, på hvilka dessa skatter stå under olika rubriker, olika uppställning, till allmänhetens stora förvillelse och mycken oreda bland den del af allmänheten, af hvilken man ej kan fordra, att den skall förstå sig så noga på desse saker. Jag finner således alla möjliga skal att taga bort dessa beskaltnings-titlar, såsom Herr Hjerta föreslagit. Jag håller mig ej vid detta tillfälle vid RiksgäldsContorets ställning, som af Herr Hjerta blifvit omtalad. Jag tror, alt denna fråga bör behandlas oafhängigt af RiksgäldsContorets ställning. Det är tillfredsställande, att RiksgäldsContorel har sådane behållningar. Jag tviflarej, att Rikets Ständer ju skola disponera dem; men Mantalspenningarnes upphörande och förflyttande på Capitations-afgiften anser jag ej dermed hafva gemenskap, tv om äfven sådane behållningar ej funnos, sorn göra åtgärden lättare, yrkar jag likväl, att saken i alla fall bör ske, derföre att den är rättvis. Det har blifvit sagdt af en afKonungens Ministrar, att nödvändigheten påkallade förändringar i de ordinarie räntorne, men alt det ej vore rätta sättet, att höija med de personela skatterne.
Utskottet har, hvad sålunda blifvit anfördt, i öfvervägande tagit; och som David Anderssons motion hufvudsakligen går derpå ut att medelst Högsta domstolens - Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 64, titt. G. 33 stolens åtgärd erhålla utredning i afseende å Halländska utsockne frälsehemmanens skyldighet att erlägga rotevakans-afgift, men frågan härom icke är något lagstiftningsutan ett beskattnings-ärende och såsom sådant icke kan komma att utgöra föremål för Högsta domstolens pröfning, får Utskottet hemställa, att David Anderssons ifrågavarande motion måtte lemnäs utan vidare afseende.
De farhågor eller rättare olägenheter, som man förutsatt böra uppkomma i afseende å Frih. Ericsons förslag, derigenom alt bantågen direkt från tunneln komma ut på bron öfver Riddarbusfjärden, torde snarare minskas än ökas derigenom att den projekterade tunneln skall 264 Den 12 Maj f. ni. komma att innefatta en kurva. Utkomsten pä bron inträffar dessutom icke omedelbarligen efter tunnelns passerande, utan finnes det ett afstånd af 500 fot deremellan, som trainen först måste genomlöpa. Om sammanbindningsbanan icke vid innev:de riksdsg beslutas, uppkommer det mindre önskvärda förhållande, att den norra banan skulle sluta vid gamla Kungsholmsbrogatan och Rörstrandskanalen, ty i anslaget till denna stambana ingår icke tillräckliga medel för dess neddragande till hamn. Hvad den påräknade transitohandeln beträffar, är det svårt att derom på förhand utlåta sig, men hvad man kan sluta sig till är, att denna handel, som förut ej varit tillgodosedd, måste genom lättade kominunikationsanstalter väckas till lif ocb utveckling. Erfarenheten har i (lera andra riktningar visat, hvad som genom ökad trafik kan åstadkommas. Vid en sådan bana som den ifrågav:de är det väl icke den tillökade afgiften lör jernvägens begagnande som är hufvudsak, utan det är snarare fördelen att slippa de särskilda kostnaderna och bestyren, som nu vid all transitohandel drabbar rörelsen. Man har föreställt sig attén del af de personer, som inom Stockholms stad sysselsätta sig med kommissionshandel, skulle genom ifrågag:de förslags realiserande få en minskad inkomst. Ar denna förutsättning riktig, skulle naturligtvis en motsvarande fördel uppkomma lör det öfriga landet. Det har vidare blifvit åberopadt att enligt Frih. Ericsons förslag en bana skulle framdragas till Skeppsbron och derifrån genom en bro till Blasieholmen. Detta är dock ej något fullständigt förslag, som är intaget i kostnadsberäkningen; utan är det blott ett utkast på den af honom upprättade karta, för att visa hurusom man skall kunna sätta, i fall behofvet deraf i en framtid skulle göra sig gällande, banans särskilta delar i förbindelse med Skeppsbron, Nybron och Skeppsholmen.