Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Härvid finnes häftad en reservation af Gr. von Platen, så lydande: ”Då StalsUtsk., mig veterligen, ej grundlagsenlig! äger någon annan utväg alt till Consl.Utsk. skriftligen framkomma med de anmärkningar det kan finna sig föranledt alt vid statsverkets förvaltning göra, än den, genom 29 §:n Riksd. Ordn. i fråga om anmärka.anledningar, med uttryckliga ord anvista, anhåller jag få reservera mig emot det afStotsUtskis pluralitet nu här i denna fråga antagna sätt, såsom, i min tanke, fullkomligen i strid med grundlagens tydliga föreskrift. Ut supra. Rätteligen utdraget ur conceptprot. intygar R. af Sillén” Man hade kunnat ursägta, om Utsk., hänfördt af sin känsla, hade förbisett grundlagarnes föreskrifter och a fia t it ett sådant prot.utdr. till Consl.Utsk.; men att, sedan uppmärksamheten blifvit väckt på grundlagarnes oförlydbara bud, ändock vidblifva beslutet, var att med berådt mod bryta mot grundlagarna och är således brottsligt. Vidare ett StatsUtsk:s prot.utdr. af den 24 ålars 1840, af följande innehåll: ”Utdrag Den a i Maj f. m. ”Utdrag af prot., hållet hos R. St:s StatsUtsk. den 24 Wais t84o. S. D. Af R. St:s sednast församlade revisorers afgifna berättelse ang:de verkställd granskning af statsverkets somt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning, har Utsk. bland annat inhemta!, hurusom, i följd af K. M:s genom nåd. skrifvelse!' d. 27 Febr. och 3o April i836 meddelle föreskrift, att af de utaf aflidne Commercerådet Paul Edvard Filen i lifstiden till åtskilliga allmänna inrättningar donerade medel, borde, i anseende till en uppkommen rättegång örn delaktighet i det bemäldte Cornmerceråd från utländsk ort tillfallne arf, afdragas och i K.
Utom detta resultat af diskussionen, hafva vi äfven det glädjande och för Polens sak uppmuntrande resultat, att vi fått höra Stats-Ministerns för utrikes ärenderna i denna fråga afgifna förklaring — en förklaring, som låter oss officielt veta hvad iogen förut betvillade, nemi. att Svenska regeringen hyser lifliga sympatier för det Polska folkets öden; att redan den 2 Mars, främst af alla folk, har Svenska regeringen aflåtit en skrifvelse i denna sak. Innan någon åtgärd af enskild man inom landet blifvit vidtagen för att förmå den dertill, har regeringen uttalat sin opinion i detta ämne till den makt, som det rör, tre dagar tidigare än någon af Europas stormakter gjort det. Vi kunna ieke annat än med största erkänsla emottaga denna förklaring, och vi kunna äfven med fullt förtroende förlita oss på att en regering, som har handlat så stort, äfven hädanefter skall göra det; och derföre instämmer jag med Utsk:t deri, att ingen vidare förklaring behöfver afgifvas, men jag instämmer äfven i Frih. Tersmedens nu för oss upplästa förslag, ty jag anser, lika med honom, att afstyrkandet kan behöfva att af R. o. Ad. något vidlyftigare motiveras i den syftning, att R. o. Ad. önskar först och främst att uttala sina sympatier för Polska folket. Då Sveriges Adel, i likhet med Svenska folket, rätt lifligt hyser dessa sympatier, så skall säkert Adeln, lika litet som Svenska folket underlåta att på det sätt och till den utsträckning, som klokheten och en riktig beräkning af landets förmåga det medgifver, äfven aktivt uttrycka den. Aktivt sålunda, att den gör allt hvad den kan, för att underlätta dess lidanden. Detta är för närv:de allt hvad som kan göras; det öfriga står i framtidens hand. Dernäst har Frih. Tersmeden föreslagit att R, o. Ad. skulle uttala en förhoppning att regeringen, gemensamt med andra makter, skulle på diplomatisk väg söka att bereda Den 2 Maj f. m. 27 en bättre ställning åt det Polska folket, dock så, att den, så mycket sorn möjligt, söker att bevara freden åt vårt land.
Fullmägtige hafva derföre hemställt, att, då det i allt fall lemnats och måste lemnäs åt dem att bestämma om upplysningar äro erforderliga, sättet för sådanas anskaffande och afgifvande jemväl må få ankomma på Fullmägtiges urskiljning, en hemställan, till hvilken Utskottet tillstyrker bifall; och torde, om sådant af Rikets Ständer meddelas, det stadgande, som kommer att motsvara nuvarande § 80, erhålla följande lydelse: Bilt. till R. St. Fullmägtiges pröfning tillhörande mål skola vederbörande tjenstemäns utlåtande infordras, derest sådant för målets utredning nödigt anses. Af enahanda skäl, som vid ofvanstående punkt anförts, hafva Fullmägtige, i afseende på stadgandet i 83 §, att de berättelser dels om Bankens tillstånd, rörelse och förvaltning i sin helhet, och dels angående Tumba pappersbruk, hvilka Fullmägtige hafva att till såväl Rikets Ständers Revisorer, som till Banko-Utskottet afgifva, skola författas »med ledning af uppgifter från Kontorscheferna», ansett de citerade orden böra utgå; och som Utskottet för sin del häruti instämmer, får Utskottet, med iakttagande derjemte af en för öfrigt erforderlig mindre redaktionsförändring, föreslå följande lydelse åt den §, som skall motsvara § 83: 2:o. Såväl till Revisorerne öfver Stats-, Bankooch Riksgälds verken, när de sammanträda, som till Banko-Utskotiet vid riksdags början, öfverlemne Fullmägtige; 1:o af dem författade berättelser dels om Bankens tillstånd, rörelse och förvaltning i sin helhet, och dels angående Tumba pappersbruk, samt 2;o Styrelsernas öfver Diskontoch Lånekontoren berättelser om dessa diskont-inrättningars rörelse och förvaltning. Beträffande de föreskrifter, som meddelas i andra afdelningen af Artikel 5, angående några särskilda åt Fullmägtige gifna uppdrag, föreslås följande ändringar:
Oss inkomma, hvarvid böra åtfölja fullständiga och noggranna beräkningar öfver de kostnader, hvilka föranledas af landförsvarets ordnande enligt komiténs åsigter; att komitén skall sammanträda i Stockholm den 1 nästkommande Oktober; att komitén må genom sin ordförande ega att af vederbörande embetsmyndigheter begära och erhålla alla de upplysningar, som komitén anser för sitt uppdrag nödiga och af dessa kunna meddelas; att komitén, genom sin ordförande, må ega rättighet att, för de särskilda frågornas utredning, dels från i Stockholm befintliga embetsverk tillkalla den person, under hvars speciela tjenstebefattning den för tillfället omhandlade frågan hörer, dels i vissa fall, der sådant finnes nödigt, hos Oss begära inkallande i komitén af en eller flere extra ledamöter; och att, derest komiténs arbeten icke hinna afslutas till utgången af April månad nästkommande år, komitén då skall upplösas, för att ånyo sammanträda, på derom skeende särskild kallelse.» De utsedde kommitterade voro: General-majoren m. m. D. G. Bildt, ordförande; General-intendenten m. m. L. G. Sandels; Öfversten m. m. J. A. Hazelius; öfversten m. m. Grefve C. L. F. af Ugglas; öfversten m. m. A. F. Z. Reuterskiöld; öfversten m. m. E. af Klint; öfversten m. m. J. H. Rosenswärd; Majoren i artilleriet G. G. W. Hjort, att ingå, då ärenden förekomma, som röra artillerivapnet. Kaptenen vid Ingeniörcorpsen Frih. B. A. Leyonhufvud, att ingå då ärenden förekomma, rörande ingeniörväsendet. Lifmedikus m. ra. Doktor D. V. Lundberg, att ingå, då ärenden förekomma rörande arméens sjukvård; samt Kaptenen G. Nyblaeus som sekreterare. Kommitterade sammanträdde, i enlighet med föreskriften i högstberörde nådiga bref, den 1 Oktober 1861.
En dag, då de brottades under högt larm och ständigt tumlade bort, där hon satt, kommo de att rifva ned hennes arbete på golfvet; då utbrast hon: »I hafven endast ringa heder af att förstöra, hvad jag här arbetar, och därmed förtörna mig, men nu skall jag spå eder något: I skolen få röna, att hur god er vänskap i denna stund än är, skall det dock blifva en bedröflig ända därpå.» »Du är en dålig spåkäring, du», sade de. »Och likväl», svarade hon, »skall det gå, såsom jag säger, I mån hafva därom hvad mening som hälst.» Så gingo åren, tills de båda fosterbröderna en gång under en färd från Norge råkade för en småsaks skull i så hård tvist, att de drogo vapen emot hvarandra; och de blefvo af sina män med möda skilda åt. När den åldriga gumman, som de fordom bägge under sina lekar retat, kort därefter aflidit, förde Ejolf tillsammans med sina huskarlar liket öfver fjorden till närmaste kyrka. Så snart den trollkunniga blifvit begrafven, började vädret blifva dåligt. Det kom frost och snöyra, och fjorden lade sig så långt ut mot hafvet, att de ej kunde med skepp återvända hem. Detta gjorde, att Ejolf kom att ensam rida hem landvägen och förbi den gård, Garpsdal, där hans förbittrade fosterbroder Torger för tillfället uppehöll sig. När han endast var ett kort stycke väg från denna gård, hände sig, att de båda husbönderna där, bröderna Stenulf och Kalf, stodo utanför och samtalade. Då fingo de se några män komma gående hän öfver slätten; och de tyckte sig se en af dem känd kämpe jämte hans nio män, hvilka de alla visste nyss hafva stupat i strid. De voro ganska blodiga, och de drogo sig fram förbi gården. När de kommit till Garpsdalsån, som rinner därinvid, försvunno de. De båda bröderna blefvo ohyggliga till mods. I samma stund kom boskapsvaktaren på Garpsdal ut ur fähuset och fick då se en man närma sig på en fager häst. Han var klädd i hjälm och hade svärd vid sidan och spjut i handen.
"ten det ändtligen fordrade, att mera krigsfolk måtte dit opp förordnas, att detta Regemente då icke dessmindre oafkortadt måt”te få åtnjuta sina löner, som de dem i Starten för tillkommande år skola blifva påför”de; och 3:0 att som de nu med dessa con* ”ditioner sig frivilligen utlåtit att vilja ”tjena, och så väl för Kongl. Maj:t och Fäderneslandet, som för egen välfärd våga lif ”och blod, dem då, när de ha tjent så län”ge som dem anstår, må efterlåtas, till att ”lega andra dugeliga karlar för sig i stället ”igen; alltfördenskull vill Kongl. Maj-.t i Nå”der icke allenast Allmogen der i landet ofvan”berörde vilkor förunna, utan ock, som det är "Kongl. Maj:ts Nädiga vilja och intention, att "detta Regemente skall allt stadigt blifva der i 5 landet stående, till gränsens defension mot Nor’Vige> så försäkrar Kongl. Majtt Allmogen, ”att de skola fa en perpetuel besittningsrätt ”på de hemman, som de åbo, här de taga på ”sig att antingen sätta sina söner eller magar ”uti Dragontjensten, hvilket dock alltid med ”Landshöfdingen der i Orten måtte commti”niceras, på det, när någon sådan förändring ”sker, han må kunna å Embetes vägnar, til* ”lika med Öfversten, taga Kongl. Maj:ts rätt ”oell interesse dervid i akt. Skulle ock nå"gon Cotnmenderirig, dit på orten, af mera man - 8 Statssamt Allm. Besv.o. Oec.- Lisk Uti. Ntwj^. ”'skåp, till defensionsverkets förstärkning ske, ”så häfver detta Regemente likafullt att und ”få och. åtnjuta det som lofvas till lön; men ”så länge de stå i provincen, skola de sjelf ”ve förse sig med underhåll.
Det kan ej nog varmt och klart inskärpas i det gryende barnaförståndet, att man hvarken kan eller får göra löften eller aftal i blindo. Många af våra gamla folksagor innehålla berättelser om de sorger, som vållats genom dylika aftal med hemlighetsfulla makter, och äfven den bibliska skildringen om den halft hedniske härföraren Jephtas ' förhastade löfte är — i förbigående sagdt — väl ägnad att bibringa en hälsosam fruktan för ingående af något slags aftal, utan att veta hvad saken kan komma att gälla. Men skulle ändå barnet falla i denna snara, lagd för dess njmkenhet, måste man taga saken allvarligt, ty i barnets värld finnas egentligen inga småsaker, och det borde i fråga om löften ej heller finnas några sådana för oss äldre. Det är troligt, att, ifall en dylik uppfostran blefve mera allmän, skulle färre hemliga ordenssällskap trifvas, men här blefve säkert i stället en större ärlighet i samfundslifvet och mera harmoni och glädje i våra sällskapskretsar samt i hemmets värld. * " Iduns romanbibliotek ". Sedan det omtyckta poetiska albumet » Kvinnornas bok » nu afslutats med Jenny Nyströms vackra för sättsplanscher, hvilka medfölja dagens nummer, begynna vi med nästa vecka ett nytt svenskt originalarbete; Mot sin lycka, berättelse af Sigrid Elmblad (Toivo). Den begåfvade författarinnan är väl bekant för vår publik, särskildt genom sin poetiska alstring och äfven en och annan fängslande prosanovell. itMoi sin lycka)) utgör emellertid hennes första försök i den stora romanens stil och innebär således i viss mån debutens pikanta intresse. Vi äro visse, att den nya berättelsen lifligt kommer att fängsla våra lä- sarinnor. * ^vinnol^on / erenserv enlighet med vårt löfte i förra veckans r nummer vilja vi nu här gifva våra lä- sarinnor en resumé öfver den nyss afslutade kvinnokonferensens särskilda föredrag och förhandlingar. Första föredraget hölls af professorskan Agda Montelius om Välgörenhetens mål och medel.
Hofrätten genom utslag den 20 Nov. 1850, i förmågo af 1 kap. 12 § Rättegångsbalken pröfvat rättvist döma Vice Häradshöfdingen Cederfeldt att för ofvannämnde origtiga föryandlingsbeslut och sålunda visad vårdslöshet vid domareembetets utöfning böta tretton R:dr 16 sk. till treskiftes, samt att ej mindre återgälda Kongl. Maj:ts och Kronans kostnad för Andreas Svenssons utspisning med vatten och bröd under de två dagar, han längre än vederbordt i fängelse qvarhållits, med 8 sk. 4 rst., än äfven till Andreas Svensson, såsom ersättning för det honom tillskyndade obehöriga lidande, utgifva fyra ll:dr, allt banco; varande öfver detta utslag någon underdånig klagan icke förd. Vid granskning af fånglistorna för kronohäktet i Medelpad hade hos mig blifvit anmärkt, att förre Trumslagaren Hans Pettersson Moberg, häktad i Januari månad 1847, ej förr än den 10 nästföljande
Lösningspris j å HammarVärde 1 Skepp:d. skatts-jern, i Banko. 1 i Banko. Sträcker man jemförelsen ännu längre tillbaka, så befinnes att stångjernstillverkningens medelbelopp utgjorde, under åren 1842 —47, 9,376 Sk® och under åren 1837—41 endast 8,982 Skepp:d, hvaraf visar sig, att denna tillverkning på ungefär femton års tid ökat sig med circa 35 procent. Lösningsprisets medelbelopp under åren 1848—50 var 15 R:dr 12 sk., men uppgick under åren 1851—55 till 16 R:dr 7 sk. Verkliga salupriset på stångjern har ökat sig ännu mera och utgör nu för den bättre tillverkningen i Länet 21 å 22 R:dr Banko per Skepprd. All anledning är således till den förmodan, att denna del af bruksrörelsen numera drifves med icke obetydlig fördel, hvilket äfven kan slutas deraf att, på sätt nedan kommer att förmälas, Hera af jernbruken blifvit under sednare åren utvidgade och med hänsigt till ökad afverkning förändrade. Denna tillverknings medelbelopp utgjorde under åren 1837—41: 1,008 SkÄf, 1842—47: 1,270 Skäf, 1848—50: 1,850 Skåf, hvaraf således visar sig, att jern manufaktursmidet val betydligen ökats från år 1837 till 1850, men att tillverkningsqvantiteten sedermera ej tilltagit. Det enda kopparverk i Länet är beläget i Tryserums socken nära Waldemarsvik. Summa 757 • eller i medeltal 151 . värde i B:ko R:dr • 18,000 • 13,350. • 28,900. 34,510- • 122,760 • 24,552- 46 Medeltillverkningen af koppar uppgick under åren 1848—SO till 131 Sk£f och har således ökat sig med ungefär femton procent.
Vid behandlingen af delta ärende, ansåg den ald. af StatsUtsk., som dermed haft befattning, nödigt höra styresmannen för Carl Gustafs stads gevärsfaktori, Hr kapten Hafström. Denne man lemnade benäget den upplysning, alt kraftiga åtgärder i sednare tider vidtagits för verkets bringande i ett ändamålsenligare skick, såsom att öfverinseende! deraf öfver fly ttats från K. Krigscolhm till en enda person, general-fälttygmästaren, hvilken deråt lemnat oafbruten uppmärksamhet; och ett nytt besigtningsreglemente blifvit beslutadt, hvarigenom den strängare kassation af gevär, som hittills ägt rum vid nämnde faktori, jemförelsevis med hvad förhållandet varit vid Husqvarna, för framtiden kommer alt upphöra. Dessutom ådagalade han att de af revisorerne uppgjorde kalkyler på kostnaderne för gevärstillverkningen vid ifrågavar. faktori vid närmare granskning icke hälla streck, emedan derunder inbegripits en mängd utgifter, som egentligen ej hört dit, och hvarigenom tillverkningskostnaden beräknats högre än som vederbordt. Utarrendering af faktoriet ansåg han vara särdeles vådlig och olämplig, emedan derstädes linnas mycket dyrbara machinerier, hvadan han skulle nödgas affordra en blifvande arrendator en särdeles hög borgen, för alt bereda Staten garanti att dess machiner icke gå förlorade. Derjemte tillkännagaf han, att han trodde, att i händelse arrendatorn komme på obestånd, eller omständigheterne skulle påfordra Statens återtagande af gevärstabrikationen, sådant icke med fördel läte sig göra. Oaktadt dessa upplysningar beslöts dock i Utsk., att den här anmärkta mellanmeningen, rör:de utarrendering, skulle i den föreslagna tind. skrifvelsen inflyta, för att tillfredsställa de ledamöter, som ansågo det vara behöfligt. För min del anser jag ett sådant bestämdt utpekande vara öfverflödigt, emedan det innefattas under de i sista meningen af tillstyrkandet förekommande uttrycket, att K. M. med berörde faktori måtte vidtaga de åtgärder, som anses tjenlige; hvaraf följer, att om K.
Electorerne åligge äfven , att tillsätta Ledamöter af Ridder skåpet och yl deln i alla de Utskott, hvilka Rikets Ständer, med anledning af 36 Riksdagsordningen , finnå vara af nöden, samt att, vid inträffande ledigheter, välja andra Ledamöter i de af gångnas ställe. De kunna ej till Ledamot i Utskott kalla annan person , än den , som till säte och stämma antecknad samt ä Riksdagsorten närvarande är, och som af 41 »$*• Riksdagsordningen icke hindras att förtroendet emottaga. De förrätta deras val serskildt för hvarje Utskott med slutna sedlar ; bör andes hvarje sedel innehålla namn på så många personer, som antalet af de platser, hvilka för tillfället skola besättas. Electorerne må ej sammanträda till val, utan föregånget in Pleno af Ridderskapet och Adelil fattadt beslut, samt derefter gjordt anslag; och böra minst i3 närvarande i valet deltaga. ValProtocollet bör genast, af minst samma antal Electorer undertecknadt, försegladt till RiddarhusSecreteraren aflemnas. Grefve Spens: Jag anhåller att få fästa uppmärksamheten på tvenne högst obetydlige förändringar. I denna §. står att Den 7 Augusti f. m. 2t( Electorerne ej få sammanträda, utan förut in Pleno faltadt beslut; jag hemställer, om icke i stället bör stå, utan föregången anmodan derom af LandtMar skalken in Pleno, ty det är icke ändamålsenligt, att kunna drifva till votering frågan, om Electorerna få sammanträda, eller icke. Derjemte föreslår jag, att i slutet af §. ordet försegladt måtte nedflyttas emellan orden RiddarhusSecreteraren och ajlemnas. Herr Riben : Den af Grefve Spens gjorde första anmärkning, afser endast en obetydlig förändring, hvilken jag för min del får tillstyrka. Ordalydelsen i Utskottets förslag är tagen ur ao §. i nu varande Riddarhusordning. Den sednare anmärkningen synes mig alldeles likgiltig.
Iros clen i 1 nämncl» klncler-klätt skriktlig gnsökning om serskilää l^ämnclens tillsättäircle, oell vissr sökänllen, »tt konungen goclkänt kreirokvet sk jorclens eller lägenlretens skstäsiräe, ssmt stt ticleir clerkör, geirom Konungens förorlinäNlie eller psrternss ökverenskommelse, lolikvit lrestämä; utkäräe klitten stämning pä egäre oell gnclrä, som uppgikvss i Sällen lr.rkvs lisl. klätten körsnstälte jemväl, att, till unclei rättelse tor inteekningslräkvare oell möjligen vsrsnlke okäncke eller icke uppgikne rättsegäre, tillen tor ärenclets köretäggnlle vsräer, sä väl krän prellillstolen i socknen, lier kgstiglreten är ilelägen, som oell genom sllmänng ticlningärne, kungjorcl trenne gänger, sist» gängen minst fjorton ciägsr körs elen <l»g, lrvilken till sskens köretggäncle är ulsstt. jorclens eller lägenlretens egäre, ää llän liöres, vsre skallig ätt iros klätten, i änclämäl äk instämning, uppgikvs lien, som, i gnssencls till n^ ttjänclerätt, ms cl Ironom äel i sällen Iläkver, vilt äfventyr, som i H 24 ställggs. Innän lXämnclen sättes, skäll iros klätten köretes lrevis llerom, lruruvillä jorclen eller lägenlreten är meck inteckning Iresvärscl, ssmt, meri iägttägsncle sk »llmän rättegäirgsorclning, psrterne lemnäs tillkälle ätt, i träg» om ersättningens krelopp, utveckla lleräs tslän." § 3.
Transport 55.265: — 11,650: — 114,533: 98. mentena blifvit anförda, att denna tillökning måtte såsom ett Intendents-afdelningens behof, nu varda ä ordinarie stat uppförd med 4.335: — För den händelse att Rikets Ständer i anledning af den särskilda framställning i ämnet, som enligt Eders Kongl. Maj:ts beslut den 22 sistlidne Februari komme att till Rikets Ständer aflemnas, skulle bifalla Jemtlands Roterings-kassas befrielse från all utgift för Jemtlands Hästjägare-korps beklädnad, så hemställer jag i underdånighet, att, på sätt Krigs-kollegium föreslagit, till bestridande af den del af underhållskostneden för berörda beklädnad, som icke redan linnes inbegripen i anslaget till lifoch släp-munderingar vid Rotehålls-regementena, nödigt anslag finge här nppföras, och torde emellertid ifrågavarande kostnad, som enligt skedd uträkning nu belöper till 1,258 R:dr, för nästa statsreglerings period få i rund summa upptagas tili 1,260: — Dessutom och såframt förslaget dels om Topografiska korpsens tillökning med 8 Under-olficerare på stat, dels om uppsättning af det 2:dra Sappör-kompaniet, kommer till verkställighet, föreslår jag i underdånighet, att Intendents-afdelningens anslag mätte tilläggas följande belopp :
Raab fruktar skulle sammansätta sig, ali Pullunge hafva all rätt att använda berörde 250,000 R:dr, och då lära de väl icke lemna saken förr än de veta, att nämnde summa får åtgå endast lill räntor. Nu är det väl gifvet, alt Ständerna, då de vid denna Riksdag beslutat att till påkostande at jernvägars anläggning uplåna t. ex. 5 milhr, äfven afsett att, i och för denna upplåning, bekosta 5 milhr, i fall de kunna erhållas på så drägliga vilkor, att 200,000 R:dr verkligen räcka, icke blott till räntor, utan äfven lill kapitalets afbetalning under ett beräkneligt antal år; men ingalunda har mati ansett så angeläget att anskaffa penningar lill jernvägars anläggning, att det bör ske conte qu’il cöute. Vi böra ihågkomma, alt vi vid detta tillfälle börja en aldeles ny bana i finauciell afseende, och ehuru den kan komma att myckel höja Statens krafter, är den dock en bana, som i och för sig sjelf är ganska farlig, om den missbrukas, och mot hvilken en stor del af nationen och ett helt Riksstånd hysa stora betänkligheter. Det är derföre icke ulan stor vigt, att man vid beslutens fattande visar sig gå med den betänksamhet tillväga, att man väl vill gå vägen, men endast då den leder till ett mål, som kan upnås ulan upoffringar, som öfverstiga den påräknade vinsten. Jag får således äfven ur denna synpunkt tillstyrka bifall till mitt förslag. Hr von Hartmansdorff: För min del anser jag 5} proc:s anslag till kapital-afbetaluingar och ränle-liqvider icke vara för högt tilltaget, utan önskar Ivertom, att R. o. Ad. måtte, i detta fall, godkänna Ulsk:s förslag. Det säges, från motsatta sidan, att man icke skall för mycket betunga den närmaste framtiden, utan låta dem betala, som få skörda mesta vinsten af jernvägsanlåggningarue. Detta yttrande förutsätter naturligtvis, att nämnde anläggningar skola lyckas.