Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ja» öfverlemnar derföre heldre till dessa Hervar och Män, att ined mera framgång än det kunde ske genom mig, sjeifve framställa sina tan* kar om Verkets nytta under båda förstnämnda äsigter. lag inskränker ttiig vid en koft öfversigt af de högst ansenliga mili (affiska fördelarna Götha Canals fullbordande bereda Riket. Den hufvndsakligaste är förmågan att hastigt, utan fara af Elementer, utan hinder af fiender, till hela sin styrka kunna concentrera Rikets Sjomagt på den kust det den behöfves. Man invänder deremot, att den sena islossningen i vårt Climat skall vid vissa årstider hindra en sådan operation, och det till den grad, att till och med fiendtliga Escadrer skola kunna förekomma Våra. Jag svarar derpå, att om an så förhölle sig, så vöre det ändå en gifven förmån att en stor del af året kunna begagna en så afgörande fördel. Men jag går längre och påstår, att denna sträcker sig till hvarje årstid der < j joperalionef äro möjliga. Innan en af våra grannars skärgård är fri för i', är vår skärgård det. Innan denne åter är öppen, så att flendlligä skepp der kunna inlöpa, äro våra Den 22 Juli f. m. 1055 insjöar practicahle, och Canalvännan bör kunna blifva det genom det strömdrag, Som medelstslussarna afven om vintern bör < kunna åstadkommas. Då jag häi jemte antager, att SkärgårdsFlottornas, sa val vestra som ö*tra, blifvande stationer blifva med behörig landbefästning försedde och denna undeistödjes af den i hamnen stationerade del af flottan, är det ju omöjligt att,våra Escadrer genom anfall i de (långa vattnen blifva hindrade att debouchera ut på redden, [och sådant måste likväl meningen vara med det här upptagna inkastet] ty väre Eskadrer mäste, enligt hvad jag sökt bevisa, alltid hinna laga sin ordre de bataiile på redden, innan fiendtliga flottan kunpat Inaka sig iiam genom isen, eller forcera landbefastningen och de för handen varande Skeppen. Allt detta gäller för alia årstider.
Sunjt längesedan anmärkt, att två gånger två icke alltid göra fyra, och Sveriges, under nämnde period, ganska invecklade ställning, gör mer än troligt, att den till större delen oförändrade TullTariffen varit snarare till förmån än förlust för Stats-intraderna. Dems belopp, sorn aldrig i denna del varit högre, synes ätmindstone bestyrka denna förmodan, och måttligheten utaf afgiften har gjort, att man funnit mera sin räkning vid att angifva och förtulla varan, än att insmyga den. Man har lagt mycken vigt vid att erinra, att i mqn som exporten af Nederlags-gods tilltagit, har under-balancen i handeln ökats, att i nion samma export aftagit, har handelsbalancen blifvit förmonligare, och man har, till anställande af denna undersökning, valt tidepunkten ifrån 1803 till och med 1812. Men har man då glömt, att under nästan hela denna tiderymd var Europa uti ett tillstånd af tvång och osa-,' kerhet; att det är vid de tillfällen Nederlagsrörelsen ökats, som handeln varit mer eller mindre tvungen eller afbruten, att England, som heidst kringför sina varor och producter sjelf, endast i de fall valt omvägen till våra hamnar, när fasta landets i mer eller mindre mån varit för dess fartyg tillstängda elle* osäkra, att ett sådant handelstvång äfven måc Den 28 ofuni. ste verka på andra Nationers belägenhet, på deras vilja och förmåga att köpa, på vår, att till dem utföra Våra producter, och att följaktligen, ehuru vi fått ett tillfälle till förtjenst genom utförandet af andras tillverkningar, kan detta ej ersätta den mindskade afsättningen på våra egna, hvilken är vållad af samma orsaker som föranlåtit den ökade transitorörelsen. Dessa bägge händelser äro således ofta samtidiga, utan att derföre nederlagsrörelsen kan till sin natur sägas vara ett hinder för exporthandeln. Den förra har för Sverige under de sednare åren ofta varit en ersättning för den sednare j men det är helt naturligt, att ehunr förmonligt det kan vara, att vara commissionairer för andra, kan det likväl aldrig medföra samma förmoner, sorn då man för egen räkning säljer sin egen vara.
R:dr 252: io. 8. och ränta derå „ 4°: 17> 1 • eller tillsammans R:dr 292: 27. 9. hvilket belopp oförändradt inoch utbalancerades uti i832 och i833 årens Böcker, hvarmed jemväl förhållandet varit enahanda allt sedan år 1809; och som alla ömsesidiga fordringar emellan Sverige och Finland blifvit genom en serskild Convention utredde och afslutade samt långt före detta liqviderade, ansåge Revisorerne omnämnde ännu balancerade post böra till afskrifning befordras.
Om Dfn 19 November f. m, hudsmannens Instiugtion, alt hail vid hvarje Riksdags början till Riksens Ständers Constitutions Utskott matte inlem oa, jemte de öfver dess Embets förrättningar sedan sista Riksdag hällne Diarier, äfven dess Erak»ets Berättelser, för att af Utskottet granskas, med undantag af^det sorn hörer tili Utskottets handläggning ; samt att instämma uti Préste-Ståtidets Beslut alt utdelning inom Riks-Stånden af Lagoch OeconomieUtsko, ttens frän Trycket utkomne Utlåtanden, angående Näringsfriheten, borde, så fort möjligt är», ske, samt ätt utgiften för tryckningen skulle b,estridas af de till Riksdagskostn, aderne a.nslagiie medel. inro, Ber o ende vid de öfrige d:ne RiksStåndens beslut i anledning af S t a t s B a ne o samt AUmännaBesyärs och Oe c o norn i eU Iskottens Utlåtande rörande gr undernes bestämmande för ett Stats-hushållnings System; Lag - Utskottets angående yrkad befrielse för Förmyndare från skyldigheten, att hvart tredje år tillöka Myndlingens A> fs(iapital med den under tiden upplupna Ränta; och om förändring i straffet för Hållkarl, sorn fordrar drickspenningar eller nied otidighet bemöter resande; samt Allm än - na Besvärs och OecqnomierUtskot-. tets i fråga om särskilda Markegångars bestämmande för Öfra och Nedra Dalarne. ii:o Läggande till Handlingar-s ne af nedaunämde XRskoits Memorial qoR Ben ig November f. m. Utlåtanden, nemligen:
Om då, såsom nästan alltid på Gotland är fallet, kyrkan är fattig och icke har några medel till bestridande af prestboställets andel i Landtmäteri-arfvodet, så skulle, enligt 3 mom. 19 § i Landtmäteritaxan, församlingen komma att erlägga den summa, som härtill erfordrades. Detta syntes vara så mycket mera obilligt med afseende på Gotlands förhållanden, som socknar finnas, hvilka ej utgöra mer än några få, t. ex. fyra mantal, bland hvilket hemmantal prestboställets jord är inbegripen. Man kunde då föreställa sig hvilken börda det skall blifva för socknemännen att, jemte sin egen dryga skifteskostnad, äfven utgöra prestgårdens. Bland allmogen funnos många, som afskräcktes från att begära skifte endast af fruktan för de stora kostnader, som drabba hvar och en för hans eget hemman; huru mycket mera skola de icke då afskräckas, när de veta sig få betala äfven för prestbostället; och detta ej utan skäl; ty för de flesta skulle sådant medföra oundviklig undergång. I motionärens tanke syntes det vara billigare att Staten, såsom egare till bostället, vidkändes skiftes-kostnaden, enär det är bostället och dess innehafvare, men icke socknemännen, som hafva nytta deraf att boställets egor blifva sammanförda. Bih. till R. St. Prot. Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o HO. Med anledning häraf har motionären föreslagit att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Siaj:t hemställa om den ändring i 3 mom. 19 § i Landtmäteri-taxau, att Staten må ersätta den del af Landtmäteri-kostnaderna, som bör af kyrkans medel utgifvas, men hvartill dessa icke förslå.
Drakes öga hade följt hvarje rörelse af hans hand och riktades nu på degeln, i hvilken de olika elementerna tycktes hafva råkat i häftig strid med hvarandra. Blandningen kokade och kastade bländande gnistor omkring sig. Vanloo fattade nu trähandtaget till en af de metallstafvar, som stodo i en vinkel af ugnen, drog kapuschongen djupt ned öfver ansigtet, för att skydda det mot hettan, och började med stafven röra i degeln. Sedan detta fortfarit omkring en minut, bröt han tystnaden med följande ord: – Nu är första akten utspelad. Vi kunna draga oss tillbaka, ty för pjesens fortsättning sörja nu de krafter, som vi väckt till verksamhet. Vanloo lemnade ugnen, kastade sig i soffan och torkade med en duk sin svettdrypande panna. Hans ansigte bar en dyster prägel, som vittnade, att han endast med ansträngning spelade den roll, han här öfvertagit. Men Drake stannade ännu framför härden. Den olidliga hettan hade betäckt hans annars bleka ansigte med en onaturlig rodnad, och svettdropparne perlade utför hans panna; men hans blick var, likasom bunden af någon förtrollning, häftad vid degeln. För hvarje färgskiftning i denna, förekom det honom, som om en ny förlåt upprullats öfver hemligheternas hemlighet ... gåtan, efter hvars lösning hans själ törstade. Det var en förvandtskap mellan glansen i dessa ögon och det färgspel, som förrådde ett naturlif af egen art inom den lilla verlden af befryndade eller fiendtliga elementer, hvilka menniskohand från skiljda håll sammanbragt inom smältapparatens trånga gränser. – Huru länge dröjer det, innan vi få se utgången? frågade han långsamt. – En fjerdedels timma, svarade Vanloo. – Tilldess måste ni hafva tålamod. – Tålamod! upprepade Drake, i det han nu omsider lemnade härden. – Hvad betyder en fjerdedels timme för den, som i långa år väntat och förbidat ... för den, som af sin andes finaste nerver oupphörligt måst tvinna nya strängar åt tålamodets båge, sedan de gamla af ständig spänning brustit?
Och funne en gAng jag en liten snärta, Som kiirlelrseld i mina Bdror göt, Jag öppnade för henne strax mitt Iljurta Och sedan ett förbund med henne slöt! Stor vore icke hyddan, som oss hyste, Och aldrig uh ' nsin gjorde vi kalas. Om kvllln en liten dank helt natt oss hyste Ocb knep det, drucko vi ur samma glm. Ifall upp8 besök ibland vi fore, SA skulle det ske glaclt och utan tvång, Men gladast vi helt slkert and % vovse Nar vi mot hemmet hade stalt rAr g d q. ) I Framfor var stuga skulle d&amp; vi stalana - arm - Min hustru skulle torka ômt min p a n n a, Som utaf promenaden blifvit vct9 * m, Se ' n omsorgsfullt vAr lilla ko hon ledde Till baset och trakterade med bröd. Till sist med halm vi kossans lager edd de, PB henne skulle minsann ej g&amp; nöd. Hon ser viil tarfiig ut, men ralls ej I vikens dar blenid mossbelupna ?clippor Jag ser oss traska invid insjöns strand, Jag ser oss plocka blil och haiita sippor, Som vaxa der s5 sött p&amp; egen hand. I graset se ' n vi hdfva dagen Idge, VAr kossa oss med troget sallskap J d Z, Vi pi % naturen filosofiskt såge Till dess att solen sjônk och skuggan $621. Hen vore jag p i vandring ibland f i d l a n Och reguet strömmade och stormen hven, J a g shge, nar jag vande hem p&amp; kvdlle~, Den lilla dankens ljufveliga sken. Och nar sig vgbgen emot hemmet safikte, J a g skyndade framht uti den tro, Att hustru min med kvtillsvardl p&amp; mig iiinkde, Och snart jag %ter hunne hemmets $#o. Nen - har i Wimmerby Hur m h g a tarar On mitt J a g ar val tvungen vanta, Och se hvad ödet b l r uti jag maiste va~diaa, öga göt.
Trädgårdsföreningens trädgård, att detta område i anseende till dess särdeles sanka och fuktiga läge syntes ÖfverIntendents-embetet vara för ändamålet föga användbart. Dä sålunda ingen af de byggnadsplatser, komiterade föreslagit, befunnits fullt tjenlig, samt någon med afseende ä Central-Institutets behof af ej för aflägset läge och vidsträckt utrymme lämplig lokal icke heller förmodades kunna utan alltför betydliga uppoffringar å annat ställe erhållas, hade hos Öfver-Intendents-embetet fråga blifvit väckt, huruvida icke den åt Institutet för närvarande upplåtna egendomen skulle, genom en ändamålsenligare anordning än hittills af dervarande tomt och byggnader, kunna på ett för behofvet tillfredsställande sätt användas, och som det skäl komiterade emot denna lägenhet hufvudsakligen anfort. eller saknaden af en större gårdsplan, syntes Öfver-Intendents-embetet undanröjd t derigenom att, vid byggnadsplanens närmare granskning hos Embetet, det visat sig möjligt att en regulier och nära qvadratformig plan, skiljd från de öfriga delarne af tomten, kan beredas till ett areal-innehåll af omkring 14,300 qvadratfot eller 2,000 fot mera än den öppna plats, hvilken enligt komiterades förslag kunnat erhållas, har Öfver-Intendents-embetet, efter det t. f. föreståndaren för Central-Institutet, häröfver hörd, förklarat sig å Institutets vägnar sistnämnda projekt, på de af Embetet anförda skäl, godkänna, ansett sig böra i öfverensstämmelse dermed uppgöra nya förslagsritningar, hufvudsakligen innefattande : 1 :o) Förändring och afkortning af det gamla gymnastikhuset, genom borttagande af de ä dess Östra ända befintliga rum och trappor; 2 o) Uppförandet af en ny större gymnastik byggnad i linie med den gamla: 3:o) Uppförandet åt Hamngatan af en nybyggnad, innehållande i bottenvåningen gymnastiksal för fruntimmer samt i öfre våningen en större föreläsningssal och tvänne mindre rum, hvilken våning kunde ytterligare utvidgas genom den lägre delens påbyggnad i jemnhöjd med föreläsningslokalen, då ut - 38 Kongl. Majlis Nåd.
Jag härunder och efter missvextåren 1826, i83o och 1837, ty värr! kunnat i delta maktpåliggande ämne samla flera vigtiga erfarenhetsrön, och låter dem nu tala, anmärkande att Elfsborgs län ensamt hyser på 114 lill 1 15 qvadratmil lika stor folkmängd som de fyra nordligaste länen, Jemtlands, WesterNorrlands, Westerbottens och .Norrbottens tillhopa. 1826 nemi., då missvexten var total, men sent blef erkänd lill sina inträffade följder, måste länets innevånare allmänt undsättas med för Kronans räkning uppköpt spanmål på credit; och uppå betalningen, sorn bort erläggas vid slutet af 1827 och början af 1828, men som, i hänseende till tid efter i6G Den 7 Mars f. ra. annan mcllankomna moratorier, icke fick genom execntionstvång infordras förr än ilera och ända intill ro år derefter, och ej ens då i fullkomlig laga ordning, förlorade Staten ganska betydliga summor, dock relativt mindre än i andra ian. i83o åter användes andra olika, af mig föreslagna, undsättningsåtgärder sålunda, att behöfvande comliiuner dels fingo, emot gemensam ansvarsförbindelse, upptaga penuingeförskolt ur landtränteriet, för att sjelfve, genom valda comiterade, ombestyra nödiga spanmålsuppköp, dels ock beredas utväg, genom med enskilde entreprenörer afslutade öfverenskommelse!-, att i städerna Warberg, Götheborg, Uddevalla och Wenersborg erhålla och afhemta, afven pä credit emot borgen, allt på entreprenörens äfventyr, nödig spanmål både till brödföda och utsäde, för så vidt den ej kunde annorstädes bekommas. Visserligen möttes i början dessa nya undsättningsanscalter med något missnöje från allmogen, som då tyckte det vara beqvämligare att, efter förra vanligheten, få tillita Kronans förråder, med beräkning på obegränsadt betalningsanstånd ; och flera cominuner anförde hos K.
En af Stella Kleves systrar berättade för Hilda att icke en qväll förgår utan att Stella kommer in till dem i deras sängkammare, och der kan hon tala för dem timvis för att föra dem vidare i sin tro, att flirtation är en välsignelse för menniskoslägtet. Jag undrar om hon också talar om för dessa unga flickor att de en gång skola bli gamla och att en fortsatt flirtation skall göra dem till ett åtlöje och varnande exempel.1 ”Det är så stiligt att se hur hon bär det,” sade Axel Lundegård om Anna Nordqvist, och så drog han in ögonen på det der sättet, som han gör då han vill gälla för en menniska utan menskliga känslor.2 ”Jag har ett rödt trikotlif som jag hade tänkt att taga på mig i dag”, sade Stella Kleve, ”men jag vill inte göra Lundegård alldeles borte i mig. Han är så förtjust i det.” — Ho, ho, ho, – hur han sprang och sökte staden rundt efter ett par röda vantar utan att kunna få några! Köbenhavn d 12 Aug. 86. Lilla syster Soff! Tack för brefvet ditt. Skrif till mig en dag i nästa vecka, så skall jag se om jag kan resa inom till Helsingborg på ett par timmar. Jag är en misstänkt individ. Jag är värre än hundturken i ammsagorna. Han bara slaktar barn och äter dem. Jag är polygamist och mormon och osedlighetsapostel. Jag kan fördärfva din själ – akta dig. För de hederlige dussinmänniskorna är jag en andlig hundturk. Och jag förutser att man snart nog kommer att använda mig att skrämma barnen med. För universitetsbarnen och köpstads-fruarne är jag redan en buse. Men har du lust att träffa mig och om du inte är rädd, så skrif. Jag säger inte att jag säkert får tillfälle. Men det är ju en möjlighet. Din bror Hörby d. 23 Maj 86. Kära lilla tös! Tack [för] ditt bref, hvilket gjorde ett så behagligt intryck genom hela sin ton af enkel uppriktighet. Och jag förstod dig så innerligt väl.
Som Utskottet J vid granskning af den^ na till dess åtgärd Öfverlemnade motion , funnit, att den i omförmälde måtto af Mo-i tionairen yrkade förmonsrätt för broder framför syster icke strider mot den grundsats, att broder och syster böra vara jemnarfva , helst syster i allt fall erhåller lika stor arfslott som broder, samt det i allmänhet kan antagas, att man både ar mera fallen och skicklig att skota jordegendom j än qvinna{ och LagXJtskolteis Betänkande N:o 133. 41 jemväl liar lättare utväg, än hon, att anskaffa löseskilling; så tvekar Utskottet ej att, i sammanhang med sitt i Betänkandet N:o 68, framställda förslag till upphäfvande af olikr heten i arfsoch giftorätt för olika kön, tillstyrka, det matte, med bifall till motionen, 7:de J. i u Cap. Ärfda-Balken erhålla denna lydelse: Nu fa flere del i sätesgård, eller annan jord; kan deri ej väl delas eller klyf vas, håfve dd den rätt, som större delen eger att efter laga värdering låsa de andra ut, antingen med penning gar, eller jemngod ränta, hvilketdera den helst villy som lösen taga skall. Broder ege lösa syster ut, ända att de lika lotter hafva» Stockholm den 27 Oclober j8S9; 42 Lag-Viskoiiets Utlåtande N:o ia4. Ankom till Exped. Utskottet den 31 Octob, iS2<?. Betänkande, i anledning af väckta motioner om ändring af Allmänna Lagens stadganden om* Morgongåfva och Testamentsrätt. I anledning af Lag-Utskottets Betänkande, 3Vo 68, rörande upphäfvande af olikheten i arfsrätt för arfvingar af olika kön, har, hos Högloflige Ridderskapet och Adeln, Herr Gustaf Hjerta framställt följande, till Utskottet remitterade förslag till förändring af 5 §, i 9 Cap. GiftermålsBalken. "‘Hustrun njute ej Morgongåfva, der ”hon barn med mannen häfver.
Prop. N:o 1, om Statsverket 1862- Kollegium, för bedömandet af anslagsbehofvet under nästa statsregleringsperiod, ansett detsamma böra grundas på de i samma Reglemente gifna föreskrifter i fråga om de möten och vapenöfningar, sorn indelta regementen och corpser böra undergå, samt, beträffande kostnaderna, dels på medeltalet af de utgifter, sorn i och för regementens och corpsers vanliga möten och korporals-skolor åren 1859 och 1860 efter då gällande upphandlingspris utgått, dels på medeltalet af de verkliga utgifterna för 1859 och 1860 årens öfningsläger, dels ock på det till beloppet omvexlande och således blott förslagsvis beräknade medelsbehofvet för nybyggnader och reparationer, m. m.: anmälande Kollegium härvid, att orsaken, hvarföre kostnaderna för något annat föregående aller efterföljande år icke medtagits i beräkningen, vore den att Underhålls-Reglementet, såsom utfärdadt den 14 September 1858, icke kunnat vid samma års möten tillämpas och att 1861 års mötesutgifter, i anseende till pågående granskning af dithörande räkenskaper, ännu icke vöre fullständigt kända. Af företedda, i Kollegii Intendents-Afdelnings kammarkontor upprättade uträkningar inhemtas: att medelkostnaden för indelta Arméens vapenöfningar i hemorten under hvartdera af åren 1859 och 1860 utgjort
Majits Proposition innehåller inom Stockholms och Stora Kopparbergs län, utan också inom öfriga länen torde under (iden intill slutet af nästkommande riksdag blifva af behofvet påkallad, helst den dertill hufvudsakligen verkande orsak, 6(egrade prjser å lifsfurpödenheter m. m, icke lärer inskränka sig till några vissa delar af riket; får Utskottet, som dock finnér betänkligt att, på sätt Herr Stolpe företrädesvis yrkat, på en kommunal-styrelse öfverlåta rättigheten att obegränsad! bestämma beloppet af en personel bevillning, vördsamt föreslå, att Rikets Ständer måtte, utan afseende å Herr Stolpes nyssnämnda förslag, besluta att, til! veneriska smittans hämmande och botande, en kurhus-afgifi må beviljas alt fortfarande till och med det år, då nästa riksdag slutas, årligen utgöras af hvarje mantals skrifven person, för Stockholms stad med högst 50 öre och minst 3 öre samt inom öfriga delar af Riket med minst 3 öre och högst 25 öre, under i öfrigt enahanda vilkor, som vid sislförflutno Riksdag blefvo bestämda och uti Kongl. Kungörelseu den 20 December 1854 innehållas. Ank. till Exp. Utsk. den 22 Juni 1857, kl. 2 e. m. Betänkande, angående Städernas Salu-accis. Delina afgifl, hvilken vid sednasle Riksdag uppgick tili 855 K:dr B:ko, men i statsregleringen beräknades till endast 500 R:dr samma mynt, är nu uti Kongl. Majtls Nådiga Proposition, angående statsverkets tillstånd och behof, upptagen till sistnämnda belopp eller 750 R:dr R:mt.
B.ko om damin för hvarje lärling, eller för omknng 13 R:dr 16 sk. i månaden, samt för hela lärotiden, beräknad till 9 månader, uppgå till 120 R:dr samma mynt, har Kongl. Maj:t, enär det anslag, sorn således behöfdes för 12 lärlingars underhåll, inalles utgjorde 1,440 R:dr B:ko eller 2,160 R:dr R.-mt årligen, dels föreslagit, att den i nuvarande anslag sålunda erforderliga tillökning, 864 R:dr R:mt, mätte af Rikets Ständer beviljas, dels ock, enär genom en tillökning af endast 24 R:dr b:ko för hvar och en af de 6 vid Götheborgs läroanstalt varande lärlingar, tillgång kunde beredas äfven för dessa lärlingars underhåll inom nämnde inrättning med ett belopp af 144 R:dr B.ko, motsvarande sä väl det för friläriingarne i Slockholm nu föreslagna, som den godtgörelse Direktionen för allmänna och Sahlgrenska sjukhuset i Götheborg, enligt ingånget kontrakt för dessa personers kosthåll, för närvarande uppbär, begärt alt Rikets Ständer jemväl mätte anvisa deri för nyssberörda ändamål behöfliga summa, 144 R:dr B:ko eller 216 R:dr Bill. till R. St. R:mt, för alt, sammanlagd med ofvan omfiirmälda 864 R:dr, ä ordinarie,stal uppföras, med eli belopp af 1,080 R:dr Runt. Till denna nådiga framställning tillstyrkes Rikets Ständers bifall. 48:o. Till Utskottet har blifvit remitterad en hos Ridderskapet och Adeln väckt motion, deruti Herr Cederschjöld, F. A . jemte meddelande af åtskilliga historiska upplysningar om tillkomsten och beskaffenheten af Artis Obstetricise professorns vid Karolinska Institutet och Direktorns vid Allmänna Barnbördshuset löneförmåner, samt efter framställning af de honom tillhörande Ijensleåligganden, anhållit, att enär bemälde Professor vore den ende af Karolinska Institutets kliniska lärare, som saknade vedergällning för sitt besvär med sjukvården och administrationen af den stiftelse, dervid han i egenskap af