Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
n 106 hinden, men alldeles icke, att andra angelägna embetsgöromål finge försummas för konkursmålens afgörande; att af denna anledning konkursmålen vid Rådstugurätten vanligen företagits till afdömande under hösten och vintern, emedan Domstolens Ledamöter öfriga tider af året varit sysselsatte med andra civila rättegångar, med handläggning af brottmål och Magistrats-ärenden jemte en mängd tjensleförrättningar, visserligen främmande för Domare-embetet, men icke för Domstolens Ledamöter, i deras egenskap af Ledamöter i Magistraten, och att häri funnes orsaken dertill, att flere månader stundom förflutit emellan konkursmålens behandling vid Domstolen och deras slutliga afdömande; att utom Ordföranden funnos allenast två lagfarne Ledamöter i Rådstufvurätten, af hvilka, enligt på sednare tiden antagen praxis, den äldre eller förste uppsatt konkursdomarne; att än en, än en annan, af Domstolens Ledamöter varit jäfvig i olika mål; att af de tre Rådmän, som hvar efter annan skött nämnda befattning, en sedermera med döden afgått; att stadens Borgmästare bevistat de Riksdagar, som infallit mellan åren 1849 och 1855, och att under fyra månader af sistnämnda år en af Rådmännen varit af sjukdom hindrad från tjenstgöring; att af de anmärkta mål, som afdömdes år 1853, funnos allenast två, som varit på dom beroende längre än ett år, och bland dem det ena knappast mera än en månad öfver året; och att af de sexton bland förutnämnda mål, som afdömdes 1855, få voro så gamla, deremot vid sistnämnda års slut icke något enda konkursmål funnits färdigt till afgörande. — I slutlig förklaring öfver Advokat-Fiskals-embetets påståenden har Rådstufvurätten vidare anfört: att den anmärkta långsamheten vid konkursmålens handläggning tid efter annan legat och ovilkorligen skulle komma att ligga de flesta andr? underdomstolar uti städerna i lika hög grad till last, så länge dessa
a p t O t W itlNOTf MoiEu.tR Flick&amp; Gosskavajer, Regnkappor &amp; Regnkragar Färgade Paris, London. Barnmössor, C: o, Otto Htllman, uoieburg, Ll Nl \ OJTÖTYRSLAR \ och försäijas i.parti från kommissionslagret Skvddsstäronel l a Blekta B O L A G S ÄFNADER I alla boklådor å 75 öre: — G e n e r a l l e e ' s marsch. för piano, är lättspelt och vacker. Världens bästa Zittra, lättlärdt inom 1 timme. B R Ä N D E R {j OSTLIND &amp; ALMQUIST porträtt, är detta värderika arbete fullE. Beskow. Af honom uppteckständigt själf utkommet. i nade. Haft. STOCKHOLM, Till modern från en mormoder. \ Frideborg. Folkkalender för 1900 af paAf Fanny Taxen, förf. 50 af V » Till a s a bruden g a t a n 50. m stor B. Vadström, med bidrag Häft. af flere 1 kr., kart. från en silfverbrud ». \ författare. Rikt illustrerad. Några. 1 kr., klotb. 1,75. bilderbok med berättelser för Efter noga tagen kännedom af firman Östlind &amp; Almqnists bärstädes utställda ir L Varde ljus I Illusrerad Missionskalen. Barnens de små, samlade af L. S. 8:de bo struraent: flyglar, pianinon och orgelharmonium i olika storlekar hafva vi funnit dess * der för 1900 af docenten ken 75 öre. vara till tonskönhet, jämnhet och styrka af särdeles framstående beskaffenhet och dåhäi med bidrag af flere författare. Taflor ur Jesu lif på Jorden. En bok till därjämte kommer, att instrumenten synas äga solid mekanik, smakfull utstyrsel oc v Häft. 1 kr., kart. 1,25. rimliga piiser, anse vi oss kunna varmt rekommendera ett dylikt med vackra färgtryckstaflor och därtill f På Mmlastigen.
Jag var svag nog att i vissa ögonblick inbilla mig, att det kalla sätt, hvarpå du besvarade mina bref, var hyckladt; att du ville plåga mig, för att se min svartsjuka, att du var grym emot mig, emedan du älskade mig. Jag ville understundom icke tro hvad alla sade mig, att du älskar Krysanteus’ dotter och går att trolofva dig med henne. Jag påminde mig, att du hade lofvat mig evig kärlek, och ville icke låta öfvertyga mig, att jag skulle blifva bedragen af honom, som jag en gång gaf mitt hjerta, emedan han var olycklig och behöfde det. Jag afvaktade tillfällen att närmare betrakta denna Hermione, om hvilken man talade så mycket, och som jag kände mig böjd att hata. Ja, hon var skön och värd att älskas af dig, Karmides; men jag sade mig till tröst, att mina ögon äro mer strålande än hennes, och att mina lockar och icke hennes ega den färg, som du föredrager. Hon syntes mig för öfrigt så kall och marmorartad, och jag visste, att du älskade en värma och hängifvenhet, sådan som min. Det var då endast hennes vishet, jag fruktade; men när jag erinrade mig, hvad du sagt, att du älskade min enfald, emedan du sjelf var vis, så lugnade jag mig äfven i det hänseendet ... åtminstone för ögonblicket, ty jag har varit grufligt plågad under denna tid af tvifvel, svartsjuka och bedröfvelse. Jag har tillbragt mina nätter med gråtande, och dagen med väntande. Jag har setat der uppe på altanen med ögonen riktade på kullen, bakom hvilken jag så mången gång i fordna dagar såg dig framträda och vinka mig ... Men hvarför talar jag nu om detta? Jag inser nu, likasom du, nödvändigheten, att vi åtskiljas. Du älskar Hermione och icke mig. Det tjenar då till intet att tala om mina sorger eller öfverhopa dig med förebråelser. Och eftersom vi nu mötas för sista gången, så återlemnar jag den ring, du gaf mig, Karmides. Se der!
Det skildrar i bjärta läroanstalt för flickor filosofie doktor E. Schwartz färger o c h i en serie delvis ganska verknings3,000, styrelsen för A t e n e u m för flickor 3,000, fulla taflor den bittra racestriden] mellan vårt föreståndarinnan för Ahlinska skolan Karin Ahlin nomandfolk lapparne och de på dem trängande 3,000, föreståndarinnan för K u n g s h o l m s elemenoch inkräktande nybyggarne, som ofta, tyvärr, tarskola för flickor Elisabeth Cederblom 1,700 ej sky så förhatliga medel i den hårda existenssamt föreståndarinnorna för A n n a Sandströms kampen s o m anläggandet af skogsbrand, naturskola, A n n a Sandström, Maria Lodin o c h Thalia folkets demoraliserande genom brännvinets förbanSchoug 2,000 kr. nelse o. s. v. I dessa konflikter är inflätadt ett romantiskt m o t i v, kärleken mellan nybyggarsonen Lars o c h » lappkungens » unga dotter Sargit. Trots hela den unga känslans motspänstighet blir är en institution, som väl förtjänar det de yttre förhållandenas hårda tryck till slut öfverrnäktigt och barnen af oförenliga intressen goda anseende, hvaraf densamma k o m m i t i åt slitas ohjälpligt ur hvarandras famn. Det nationjutande, lika m y c k e t af alla de föräldrar o c h nella ämnet, den sceniskt pittoreska ram, hvartill målsmän, som anlitat densamma för sin ungFrån Mom Storhertiginnan af Maden, Lagutskottet och kvinnans rättigheter. Statsunderstöd åt högre flickskolor, K. o • » Nya språkoch hushållsskolan i Södertelje » 55 högfjällsnaturen o c h nomadlägerlifvet gifva anledning, o c h det i det hela förträffliga utförandet förenade sig ock att bereda stycket en obestridlig framgång. Främst sätta vi fröken Gottschalks kraftiga och trovärdiga framställning af lappdottern Sargit. Det var en talangfull prestation, s o m gör den unga framåtgående artisten all heder. H r de Wahl, s o m naturligtvis särskildt flitigt hyllades, gjorde sig godt som hennes giljare Lars.
Fäderneslandets vänners nitiska och i olyckan rådiga bemödanden, blef förekommit den våda, hvarföre ej mindre dessa Öboer, än ock sjelfva Moderlandet, synbart blottställdes, så att, emot allmän förmodan, Gottland återvans i samma skick, som då det öfverrumplades, utan att något spår därstädes befaus efter sådana ryslige uppträden, hvilka eljest vanligen äro följden af fiendtliga inkräktningar; väcktes dock af denna obehageliga händelse en särdeles förtrytsamhet hos mig och alla redligt sinnade, i synnerhet som våra bemödanden i början hos dåvarande Regering sorgfälligt beskuggades, och vi varit beredde till sjelfförsvar, om icke öfverstyrelsen sjelf försatt oss i vanmagt och lenmat oss i saknad af Den 16 Maji. 407 alla medel till försvar.
174 §, angående de för spelkort och tidningar stadgade stämpel-afgifter, mot svarar samma Reglementes 153 § samt innehåller de förändringar och tillägg i afseende på kortstämpel-afgiften, hvartill Rikets nu ^församlade Ständers heslut, genom bifallande af B e vi 1 lili ngs-U tsk o 11 e ts härom under N:o 12 afgifna Utlåtande, ansetts föranleda. 175 §, angående erlagda skatteköpe-skillingar; 176 §, angående möjligen infly tande medel genom försäljning af Kronans hus i städerna; och 177 §, angående Riksgälds-kontoret tillkommande anmärkningseller så kallade observations-medel, ega samma lydelse, sora 154, 155 och 156 §§ af 1851 års Reglemente. 178 §, angående det årliga belopp utaf Statsverkets, ordinarie och extra inkom ster, som vid denna Riksdags stats-reglering blifvit påräknadt såsom till gång för de å Riksgälds-kontoret anvisade Stats-utgifter, öfverensstämmer med Stats-Utskottets, rörande dessa utgifter och de för deras bestridande erforderliga medel, under N:o 371 afgifna Utlåtande. Med afseende å deruti uppgifna förhållanden och på det att, oaktadt Kongl. Stats-kontoret hädanefter kommer att sakna den tillgång för sina årliga utgifters bestridande, detta verk hittills egt i den så kallade statsfyllnads-suminan, Kongl. Stats-kontoret dock, i allt fall, må under nästa och derpå följande år kunna fullgöra de, enligt Riks-staten, samma verk under hvartdera årets lopp åliggande utbetalningar, har Utskottet, hvad nu förestående statsreglerings-period särskildt beträffar, ansett Kongl.
Hvad sjelfva det folk beträffar, örn hvars rättigheter, i så väl (för att (olja elen af Utsk:n iakttagna ordning) borgerliga, som religiöst hänseende, vi nu gå att, detsamma oliördan, öfverlägga och besluta, kan jag icke underlåta att härvid öppet gifva tillkänna, att äfven jag tillförene haft en slugs antipathi emot detsamma; men derjemte tillägga, att, sedan jag blifvit i tillfälle alt lära känna flera rättskaffens, redbare och i allo aktningsvärde personer af detta folk, hos mig, liksom i allmänhet uti de städer, der Judar tillåtits bosätta sig och de derigenom kommit i närmare sociala förhållanden med de Christne, denna falska fördom försvunnit; och med ordet Jude förstår jag i sanning för ingen del hvad man förut gemenligen dermed menat, hufvudsakligen der - 336 Den a4 April f. m. före, alt (letia folk endast ägt rättighet fara landet kling och drifva köpenskap samt att ända intill sednare tider för* fattningarne, i stället alt förhindra detta snart sagdt nomad+ska lefnadssätt, tverlom utestängde juden ifrån allt sorn kunde fästa honom vid det nya fäderneslandet och dess samhällsförhållanden» Vi klaga öfver att Judarne bilda ”en stat i staten,’' och vi göra ändock allt för att tvinga dem dertill. Innerligen beklagar jag doek, att, elium äfven ibland dem upplysningen spridi sitt herrliga inflytande, de, likväl mindre kanske af religiöst, än af andra motiver, al häfla sig ifrån att låta sina barn uppfostras tili den kyrka, hvilken inom derus fädernesland är den rådande. Jag kan ej underlåta att härvid upptaga den allmänt förda klagan öfver den indifferentism, soln man anser vara rådande ibland Judiska folkel och liuiu lätt den Stat, som iipptoge detsamma inom sig, af denna indifferentism skulle blifva smittad. Mine herrar! månne icke denna indifferentism, — ett barn af den närvarande liden med dess öfver hölvan uppdrifna frihetsidéer, — beklagligen alltför mycket griper omkring sig just inom den Christna församlingen.
Att Kommitterade , vid öfvervägande af Kronooch Krono-Skatte-hemmans stör-i re åligganden än Utsockne Frälse, och desse sedna» res högre än InsokneFrälse, likasom Insockne Frälses högre än Säteri, till vinnande af likhet i jordens behållna belopp ökat inkomsten för hvarje Mantal Säteri med 30 R:dr, hvarje Mantal Insockne Frälse med 15 R:dr samt hvarje Mantal Utsockne Frälse med 9 R:dr, hvarigenom tillökning skett icke ensamt efter jordens godhet och afkastning utan äfven i man af den större eller mindre frihet, det ena hemmanet emot det andra efter Privilegier och 49° Underdåniga Skrifvelser. Författningar åtnjuter, och hvilken frihet ."destoinmdre bort komma i fråga vid Hoteringens utsättande eller öka detta besvär, sorn Säterier i Skåne, lika med alla öfriga Sätesgårdar i Riket, likmätigt 8 §. i 1723 års Ridderskapets och Adeins Privilegier varit tillförene befriade från ständig Rotering, samt Inoch Utsockne-Frälseliemman derstädes i stället utgjort Utskrifningspenningar, då deremot, med den af Kommitterade följde grund, jorden 3 så väl Säterier som Inoch U tsockne-Frälsehemrnan skulle roteras högre eiler mera än lika godJ och gifvande å Kronooch Krono-skatte-hernman, ett Regeringssätt. som aldrig förut varit kändt och således icke heller af någon Rote-skyldig kurmat underställas Eder Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning: Att, änskönt uti Eder Kongl. Maj:(s Nådiga Instruktion den 5 Februari x8.li, hvarefter Rotering skulle åsättas ali oroterad jord i Riket, föreskrifves, det den lägenhet, som ej kan svara för och uppgå tili Tb:dels Mantal, bör ifrån Rotering befrias, Lägenheter likväl finnas med Rotering belagde, hvilka blott kunna uppskattas till ^rdel* Mantal, hvarutinnan, enär sådant är hvarken tillåtet eller föreskrifvet uti Eder Kongl.
Afgift till Kronan i Tionde, Myntarelön och Slagskatt. Silfver bergfint. Bly. Silfverglitt. R:dr sk. Lödig i Mark. Lod. Banko. Då Kongl. Maj:l rörande egendomsköp af denna fond tills vidare stadgat, att vid sådana köp borde afses att egendomsafkastningen motsvarade den ränta, man genom penningarnes utlåning kunde påräkna, men inga egendomsköp af sådan beskaffenhet varit alt tillgå, har fonden ännu icke blifvit ägare af någon fast egendom. Antalet af arbetare, som egentligen äro sysselsatte för grufvornas, bergverkens och brukens behof, har, så vidt man kunnat beräkna, uppgått till 3,400 å 3,500 personer. I sammanhang med bergsoch bruksrörelsen bör här nämnas, att vid Surahammars jernbruk i Sura socken tackjernet nedsmältes med ved och utvalsas till gröfre och finare dimensioner. Beträffande de fabriker, bruk och öfriga näringar, hvilka icke höra till bergsrörelsen, anmärkas här: l:o Tegelbruken, hvilkas antal synas af den bifogade tabellen. Ehuru tillverkningen i allmänhet varit betydligen förökad, har afsättning likväl icke saknats hvarken å mureller taktegel. De höga prisen på dessa produkter föranleda dertill, att byggnader af mursten icke så allmänt uppföras, som önskligt vöre: dock äro tak af tegel i många delar af Länet ganska allmänna. 16 2:o Ett Såpbruk vid Brunnby i Ihrsta socken, som likväl med år 1850 åter blifvit nedlagdt. Under sista året då det drefs utgjorde tillverkningen 925 fjerdingar såpa med ett tillverkningsvärde af 5,858 R:dr 16 sk. Banko. Ägaren sjelf var mästare, och arbetare voro 3:ne af de vid bans landtegendom anställda personer. 3:o En Nålfabrik vid Skultuna, hvilken likväl blifvit föga drifven. Tillverkningen har utgjort omkring 41 bundtar stora knappnålar för ett värde af 114 R:dr Banko.
Ånyo föredrogs Statsoch Oecon.Utsk:ns d. 8 dennes på bordet lagda betänk. N:o 47 i aniedn. af ett till R. St:s granskning öfverlemnadt förslag till inqvarteringsordning för städerna utom Stockholm. Hr Hjärne, Harald: Jag anhåller, att detta betänk, må punktvis föredragas. Gr. von Platen, Baltzar Julius Ernst: Då det nu föredragna betänk, förekommer i sammanhang med de nyss bordlagda, anhåller jag, alt äfven detta må få hvila. Hr Stuart, Carl Gust., förenade sig med Gr. von Platen. Till pröfning företogs BancoUtsk:s d. 8 dennes på bordet lagda betänk. N:o 67 i aniedn. af väckt fråga, att Banken måtte åter komma i åtnjutande af de fördelar af Myntverket, hvilka af ålder varit Banken förunnade. > Uppå begäran af Gr. Gyldenstolpe, Anton Gabr., upplästes Hr Stuarts reservation. Gr. Gyldenstolpe: För att icke onödigt belasta prof., skall jag blott instämma uti Hr Stuarts reservation, och på grund deraf anhålla om afslag å betänk. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: Äfven jag anhåller om afslag å betänk., under åberopande af Hr Stuarts reservation. Jag kan icke annat än finna det olämpligt, att R. St:s Bank skulle öfvertaga styrelsen öfver Myntverket, hvilket obestridligen står under K. Hr Rosenblad, Bernh.: Ehuru jag icke gillar Utsk:s motivering, enär jag icke anser någon penningevinst blifva en Dcix ii Decemb,cr f. m. en följd af den föreslagna öfverflyttningen, måste jag dock instämma med Utsk. i resultatet; och då det blifvit föreslaget, att till K. M. må öfverlemnas att bestämma sättet och vilkoren för förändringen, inser jag intet hinder deremot. Jag kan icke erkänna de motskäl, hvilka i Hr Stuarts reservation blifvit anförda.
– Hittills har man dock trott, att dikten vore en himlason, som satte ett fjerrglas för menniskans öga, hvarigenom hon kunde skåda det oförgängligt sköna, sanningen och verldsandens eviga rättvisa, i tingens ändliga formspel – och att det fordrades denna himlasons anda i den menniskas bröst, hvars öga i alla gestalter kunde upptäcka och för medbröder framvisa denna evighet midt ibland döden och förgängelsen. – Nu skall icke mera menniskans sinne förädlas, utan den verld, i hvilken hon lefver, skall blifva poёtisk, så att hvar och en af oss, spjernade han än så mycket deremot, måste lefva uti idel poёsi! – Ginge det bara fort, så att man finge vara med, jag skulle gifta mig genast, för att få se min hustru koka en poёtisk gröt och gifva henne en poёtisk tolfskilling till mjölet; – för att få barn med poёtiskt bukref, musikaliskt skrik och pittoreskt hudutslag. Men kanske går det också an som ogift att i din tjenst syssla med poёtiska räkenskaper, i min med poёtiska konjugationsparadigmer. Lustigt lif! – för alla andra än poёter. Ty då skola de förgäfves anstränga sig att dikta fram ett enda jungfrumått poёsi, som vore bättre än den, hvari vi prosaiska menniskobarn dagligen och stundligen vältra oss upp öfver öronen. — Fabula docet: att när verkligheten en gång blir poёtisk, så är det ute med poёsien, och när Pegasen spännes för åkarkärran, så flyger han precist som undertecknad uti nu slutade soliloquium.» Jag ger dig af allt hjerta rätt, isynnerhet i sista punkten – sade med ett leende farbrodern, som redan framtagit korten och ordnat spelbordet – ehuru jag sannerligen ej rätt vet, hvadan ditt allvar kommer i afton. Men det blir dock alltför allvarsamt. Låt oss taga en träkarl. Men gubben skulle ej få denna glädje; ty Fredrik «hade ej tid», utan begaf sig genast bort, och en förfrågning hos Lina gaf den underrättelse, att hon hade en svår hufvudvärk.
Bland de af Gamla Ull-Discontfonden bestridda utgifter förekommer, på sätt här ofvan är anfördt, en summa af 974 R:dr 32 sk. 7 r:st., 2 10 — utbetald under benämning af ränte-utdelning till enskilde actie-ägare i Ullmagasinet. Revisorerne, som härvid fästat uppmärksamhet, hafva erhållit den upplysning, att denna utgift, som år 1836 för första gången ägt rum, grundar sig på Kongl. Brefvet af den 17 December 1831, angående Ullmagasinets byggnad, hvarigenom Fabriks-Societeten i Norrköping blifvit försäkrad att, efter byggnadens fullbordande, af de för derstädes magasinerad ull inflytande afgifter i främsta rummet utbekomma ränta a 6 procent för de 15,000 R:dr, Societeten erbjudit sig att till byggnaden tillskjuta. I sammanhang härmed hafva Revisorerne bort anmäla, att Kongl. Maj:t, af den anledning, att åtskilliga lotter uti den Fabriks-Societeten i Norrköping tillhörande andel i förenämnde Ullmagasins-byggnad genom särskilda tillfälligheter kommit i ägo af personer, som ej äro medlemmar af Societeten, hvilket ansetts kunna leda till oreda och olägenheter i frågor rörande Magasinshuset, under den 26 Mars 1836 i Nåder anbefallt Kongl. Commerce-Collegium att såväl då af Gamla Ull-Discontens medel tillhandahålla Kongl. Collegii t. f. President 3,000 R:dr för inköp af så beskaffade, Fabriks-Societeten frångångna lotter, beräknade efter 1,000 R:dr för hvarje /gidel, hvilka komme att redovisas medelst aflemnande af dylika lotter och att till motsvarande belopp öka Ull-Discontfondens andel i Magasinshuset, som ock på lika sätt gå i författning om inlösen af de återstående lotter, som komme ur ledamöters af Fabriks-Societetens ägo.
Ucffolret har haft den öfwertygelsen, att ingen uppoffring ar för stor, da' fragan ar att förswara Fäderneslandet, att denna grundsats afhwar Swensk man redligt erkännes, under styrelsen af en älskad Konung, under Lagar som betrygga frihet och säkerhet, och under ett säkert hopp, att, derest ett krig skulle af nöden uttwingaS, war nuwarande KronPrins skall föra Swenskarne till seger och lugn, akt sinnen och tankesätt ej hos Nationens Fullmägtige kunna wara delade huruwida den föresiagna utskrifningen borde antagas eller ej. Om werldcns allmänna händelser hotat de flesta Stater med omskapning, om desta mistöden endast genom Nationernas egen Inre kraft kunna afböjas, skall Swensta Folket, tappert och lugnt inom sina has och sina fjällar, wisa dem, som äswen dit gerna sträckte sitt walde, alt det genom enighet och ett ihärdigt mod, genom tlllgifwenhet för sin Konung och förtroende för den Hjelte det genom fritt wal utkorat till sin anförare, will bibehålla sig sjelfständigt, will häldre trotsa döden än böja sig under något främmande ok; Da detta är Nationens allmänna tankesätt, lära Riksens Ständer oinskränkt bifalla den första punkten af Kongl. Majus Nådiga Proposition, att skyldigheten till deltagande i Bewäringsmanstapcts utgörande ma börja med fyllda Tjugo, och owillkorligen upphöra mcd^ fyllda Tjugofem ar. Men da denna förswarspligt icke mera ar twetydig, har Kongl. Maj:t till Riksens Ständers pröfning och afgörande öfwerlemnat huruwida densamma af hwar och En yngling inom den bestämda aldern af 2o till 25 ar personligen bör uppfyllas, eller det bör Den 12 Majk. szz bör tillatas den, som i sin ordning utstrifwes, att genom legning satta fullgod karl i sitt ställe. Utskottet, at hwilkct Riksens Ständer öfwerlemnat att här öfwer först yttra sin mening, har wid denna pröfning erfarit manga delade känflor.
Fjerde punkten, litt. a), angående löneanslag för Fyra Capitainer, har af Ridderskapet och Adeln blifvit återremitterad, men enär denna punkt blifvit af de öfrige trenne Riksstånden bifallen, finner Utskottet, jemlikt 75 §. Riksdags-Ordningen, i anledning af återremissen, ingen vidare åtgärd kunna ifrågakomma. Litt. b) och c) äro af samtlige Riksstånden bifallne. Slats-Vtskottets Utlåtande j N:o 72. 19 Litt. d), angående ifrågasatte tillök ta löner och arfvoden för undervisnings-verkets ordnande, Litt. e) , angående förhöjning uti Båtsmans-corporalernes arfvoden, samt Utskottets yttrande, i anledning af Herr Du Rietz', F. G., motion om reglering af Inqvarterings-ersättningen till Flottans befäl och under-befäl samt öfrige corpser, hafva af Ridderskapet och Adeln återremitterats, men då dessa delar af utlåtandet bifallits af de öfrige trenne Riksstånden, anser Utskottet, med stöd af 75 §. Riksdags-Ordningen, återremisserne icke till någon åtgärd föranleda. Utskottets härefter följande yttranden, rörande anslags öfverflytlande, så väl inom de serskildta afdelningarne af denna Hufvud-titel, som derifrån till Riksstatens Andra Hufvud-titel, äfvensom Femte punkten af Utlåtandet, äro af samtlige Riksstånden godkände. Sjette punkten, angående anslag till Flottans underhåll och nybyggnad, har af Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet blifvit återremitterad, på grund af de hufvudsakligen förekomne anmärkningar: att det icke vore lämpligt, att Rikets Ständer af det ifrågavarande anslaget till Flottans serskilda stationer i Carlskrona, Stockholm och Götheborg, fortfarande bestämde en sådan fördelning, som vid sista Riksdag beslutades, utan att dispositionen deraf borde till Kongl.