Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I bägge fallen måste, enligt hvad jag redan erinrat, ett utlåtande af Riksens Ständer öfver ConstitutionsUtskottets förslag äga rum. I förra fallet kommer Utskottets yttrande att hvila, såsom ett Riksens Ständers Utlåtande, emedan bägge då med hvarandra sammanfalla till ett enda belt. Göras åter anmärkningar, kunna deras ämne antingen vara partiella omständigheter, då en sammanjemkning mellan dessa anmärkningar och Utskottets förslag är verkställbar, utan att förslaget derigenom till sina grunder upphäfves; eller kunna anmärkningarne, såsom nu, vara rigtade mot Utskottets förslag i sjelfva dess principer, och vid delta sednare förhållande måste, så vidt jag kan inse, den föreskrifna sammanjemkningen icke röra Utskottets förslag, ty detta skall först af kommande Ständer afgöras, utan den måste endast angå RiksStåndens serskilda anmärkningar vid förslaget, hvilka anmärkningar böra bringas till ett helt. Det utlåtande, hvilket, om RiksStåndens skiljaktiga meningar ej förut kunnat förenas, slutligen måste heredas genom votering i förstärkt ConstitutionsUtskott, blir således icke Grundlags-ändringsförslaget, utan slulullryc - 254 Den ii Mars f. m. tet af Riksens Ständers omdöme öfver detta förslag. Den uppställning af voteringspropositionerne, hvilken ConslitutionsUtskoltet nu föreslagit, synes tnig vara det enda sättet, atl i sitt hela sammanhang uppfylla de ofva nan förd a trenne grundlagsparagraphernes föreskrifter. * Efter denna åsigt, kunna kommande Ständer i intet fall besluta öfver ett grund lagsändringsförslag, utan att tillika besluta om föregående Ständers öfver detta förslag a fgi foa utlåtande. Ty utlåtandet måste antingen tillstyrka eller afstyrka förslaget. I förra fallet bifalles eller afslås utlåtandet i samma stund, som förslaget bifalles eller afslås; i senare fallet är bifall till utlåtandet afslag på förslaget, och afslag på utlåtandet bifall till förslaget. Med ett ord: beslutet måste alltid på samma gång omfatta både förslaget och utlåtandet. Högst origtigt bar man således påstått, att ConstitutionsUtskottet velat påtvinga Riksens Ständer ett förslag, som de icke funnit sig böra gilla.
Fastän männen i det allmänna lifvet sekel efter sekel varit afgörande-parten, återstår dock så oändligt mycket att verka på skilda områden, att man har allt skäl att taga i betraktande dessa ord: » kvinnan varder gifven mannen till ena hjälp » Eller h u r? Inga Schenfelt. Huru man förlofvar sig. Idun • (Forts. o. slut fr. föreg. n-.r.) Bland alla slag af förlofningar, b å d e de ber ä k n a d e och de o b e r ä k n a d e, finns det ett slag, som ä r sällsynt, men som i alla fall e x i s t e r a r, och det är de förlofningar, som äro en följd af en alldeles plötslig förälskelse; då två m ä n - niskor förlofva sig efter att k n a p p t ha talat med hvarandra. E n af Liedberg &amp; Bäckgrens maskinaffär Det h ä n d e en gång, att en u n g m a n åkte på landet en söndag förmiddag och kom förbi en kyrka. » J a, u t a n tvifvel! Men mellan högst ofullkomliga m ä n - niskor, som vi alla ä r o, behöfves en otroligt stor fond af pliktkänsla, till o c h m e d m o t dem vi älska m e s t. D ä r böra finnas flesta förlofningar h a till m å l. finnas. » Ur notisboken. En hyllning ät madame Millet. P å den fest, som sällskapet Alliance Francaise för några dagar sedan gaf i Stockholm för den nu afgående franske ministern René Millet, gaf i ett formfulländadt tal lektor J. Muller uttryck åt samfundets saknad öfver, att fru Millet ej var närvarande — hon vistas nämligen för närvarande vid en fransk badort — och erinrade om den välvilja, med hvilken hon från början omfattat Alliance Francaise, och det nit, med hvilket h o n har ver kat för detsammas befrämjande. Därför ville samfundet såsom en tacksamhetsgärd öfverlämna till henne ett minne från den stad, som hon hade så kär, nämligen en oljemålning af artisten A. Thörne, framställande en vy af Stockholm från Operaterrassen.
Ban stig ej upp; hade han det gjort, skulle ban sakert ha svarat annorlunda, men han hade förfarligt brhdtom, och han, stack endast in,han.den i breffacket och tog fram en manuskriptpacke, tillaggande retligt, d&amp; han slangde den p i pulpeten: " Duger icke for oss! ' Detta var ju en den allra vanligaste hfindelse i tidningsvarlde~; .men staclrars lilla Fanny Marchbanks Overman! Hon .tog sitt manu-. skript - jag markte &amp; ter huru gamla hennes hander stigo ut - och sh stapplade hon ut, som om hon ej sett .hvart hon gick, Jag drog mig tillbaka. Det finnes sorger, som ej .ens kunua. fordraga medlidandet. Miss Fanny kom ofta och helsade p&amp; i min lilla ?&amp;niog, som jag hyrt tillsammans med en vgn, som malade och. undervisade ... Bon; kunde likviil aldrig betrakta vart " etablissementn shsoq normalt, och hon svafvade alltid omkring mig med en min af moderligt ansvar; att det egentligen var jag, som beskyddade henne, tycktes ej falla henne. in. " Min lilla unge *, sade hon d&amp; hon första gi %ngen slog sig ned i v&amp;rt mikroskopiska förmak, " hur kan ni ens flirsöka att lefva p i detta ' Yankee ' - satt. Jag hoppas ni tar vill vird om henne ", sade hon till Arny, i det hon mildt klappade mig. Amy sig niigot förvinad ut .. Hon var bAde ledsen och fortjust, di % hon en afton fann mig kladd for att g&amp; till en bjudning. Hon gaf d&amp; fritt lopp &amp; t sin medfödds kansla för det decorativa, och romantiska. " Ack hvad,det passar er viil ' ', utropade hon, " min far brukade alltid saga. att den verkliga bildningen gjorde sig mest gallande d&amp; man .var ' kladd ' och att om. det fans nigot vulgatt hos en person, skullo det framtrgda dPb den var iford sina basta klader.
Maj:t i underdånighet a (lemnäs. S. D. Föredrogs ånyo ett den 22 dennes bordlagdt, från de till tryckfrihetens vård utsedde Committerade aflåtet, Memorial af den 11 dennes, rörande verkställd tryckning så väl af Rikets Grundlagar, med de af Rikets Ständer vid sistförflutne Riksdag beslutade och af Kongl. Maj:t Nådigst gillade Grundlags-förändringar, som ock af Rikets Ständers vid sista Riksdag förafskedade Riksdagsbeslut, äfvensom angående förrättade val till återbesättande af 2:ne sedan sista Riksdagen i Comiteen ledigblifne rum. Lades till handlingarne. Från Vällofl. Borgare-Standet. S. D. Vid öppnande af Borgare-Ståndets Herrar Electorers, den 23 dennes hållna, val-protocoll, befunnos vara utsedde till ledamöter uti Expeditions-Utskottet: Herr Borgmästaren J. Odmansson, Herr Rådmannen M. JV. Collen, och Herr Rådmannen C. G. Hörnstein. S. D. Uppå derom hos Ståndet väckt framställning, fattade Borgare-Ståndet det beslut, att Rikets Ständer må, genom en stor Deputation, hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t täcktes under Riksdagens lopp, i Nåder bestämma tideij för Dess och Dess Gemåls, Hen - Prol.-Utdrag, den 24 didi 1844• 7 nes Maj:t Drottningens, Höga Kröning; Och skulle det blifvande Expeditions-Utskollet anmodas att uppsätta den underdåniga skrifvelsen härom, hvilken genom Riks-Ståndens Deputation borde till Hans Maj:t i underdånighet aflemnas; efter hvilket besluts fattande de af Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt det Högvörd. Preste-Slåndet meddelade inbjudningar i delta ämne, å Ståndets sida, ej ansågos till någon åtgärd, föranleda, Från Ilcderv. Bonde-Ståndet.
( ) Transport 3,889,873. 28:0 Extra Medel och Uppbörder, påräknade vid sista Slats-regleringen till 17,000 R:dr, hafva utgjort: för år 1827 R:dr 13,276: i3. 8. 182 182 183 183 deruti de, under serskildt Titel förut upptagne, Stubb-ören, jemväl ingå; och då denna Inkomst är mycket obestämd, samt medium af behållne beloppet af densamma för desse 5 år allenast uppgår till 14.2 3g R:dr 4ö sk. 6 r:st.; synes beräkningen böra inskränkas till 14,000. 29:0 Intresse-Medel, upptogos vid sista Statsreglering med 1000 R:dr, såsom ingående å Tackjerns-Bergslagernes låne-medel, och hafva utgjort: för år 1827 R:dr 928: 6. 5. 182 182 183 183 men enär slutliga Capital-afbetalningarne å berörde Låne-medel nu mera inträffat, och någon ränta å desamma, hvilka till Riksgälds-Contoret aflemnas i den mon de inflyta, icke vidare är att förvänta, anser Stats-Contoret, att Intresse-medel kunna uteslutas från beräkningen af StatsVerkets Inkomster. Säger R:dr 3,903,873. Extra-Ordinaric eller Bevillnings-Inkomster. 3o:o Sjö-Tulls-Medlen, påräknades vid senaste Stats-reglering till: Stats-Verkets Nettoinkomst 1,730,000. Tull-Verkets Stat och Utgifter 430,000. •— - 3,903,076. och hafva utgjort: Netto-Inkomst. Utgifter.
Maju icke för at framställa någor hinder för det i allmänhet nyttiga beslut, som Riksens Ständer, i enlighet med deras revan yttrade tänkesätt, utan twifwel lära i förewarande fraga fatta, uran twärtom för at bereda detta beslut en ofelbar och waraktig ^verkställighet, ansett sig böra wända Riksens Sränders upmärksamhet pä omständigheter, de der, i fall Kongs. Maju funnit sig lagligen kunna företaga Riksens Ständers underdåniga anmälan i Verm mål, lil en afgörande pröfning, kommit hos Kongl Maju i et noggrant öfwerwäzaude. Med Zlb Den 22 Mars. Med djup underdånig wördnad för Kongl. Majus., i ofwanberörde afseende, utmärkta Nådiga ömhet om Sina undersätares wäl, jemte Dest höga rattwisa och granlagenhet om Grundlagens orubbeliga aktning, får Utstottek nu wid afgifwandet af sitt underdåniga yttrande uppå hivad Kongl, Majus Nådiga strifwelse widare innehåller, först uplysa, dek fragan om Landt-Tullarnes uphafwande, enligt Bervillningssamt Allmänna Beswärsych Oe-conomie-Ilrffoltens gemensamma Betänkande, blifwir til Riksens Ständers pröfnings rätt och beflut hemställd!, och blott twänne omständigheter, nemligen angående Landt-Tulls-Betjeningens antagande wid S)ö- och Gränse-Tull-bewakningens förstärkning , samt rörande Sands, Salebos, Nordansjös och Lilla Edets Tullarrendens aterkallande til Kongl. Majus Nädigq besörjande öfwerlemnade; hwarföpe lltffottet desto mindre anser någon åtgärd återstå wid sjelfwa beflutet om Landt-T"llarnes indragning, som be Ke-P-Äive Standen redan bifallit och antagic Utskottens nyhnämnbe Förflag derom.
Lånen med upplupen ränta till Directionen åter inbetalts, anser likväl Stats-Utskottet, att det till Magazins-Directionens framlida efterrättelse bör stadgas, att i den händelse Landets gagn och bästa kunde vid något tillfälle befordras derigenom, att enskildte personer, mot ställande säkerhet erhöllo förskott eller Peninge-Lån fran Magazins-fonden till verkställande af Spannemåls uppköp å Utrikes Orter, sådane uttryckelige villkor och bindande förbehåll der. vid alltid skola fästas att förskotts eller Låntagaren, ovilkorligen ålåge införa det betingade Spannmåls Qvantum och att det med så beskaffade Län åsyftade ändamål således ingalunda kunde ryggas eller om intet gjöras. Om Utestående undsättnings verifieerande med Restlängden 3:0 Vid granskningen af de från Länen till Magasins-Directionen ingångne räkningar Öfver erhållen undsättnings-spannmål, har StatsUtskottet funnit, att de utestående Länen ej i allmänhet blifvit med restlängden verificera de h vilket enligt nu gällande författningar äfven icke uttryekeligen varit föreskrifvit; Och alldenstund-, sådane Verificationer förutan, någon säkerhet ej gifves, _att de balancerade sura - i5H Stats-Utskottets Betänkandert. morne hos undsät tnings-tagarne verkeligen innestå, för den skull synes det blifva nödvändigt, att den författning hädanefter vidtages, det de Spannmålsunderstöd, hvilka undsättningstagarne ej mägta genast betala, utan dermed athalia anstånd till vissa bestämda tider, må enär Redogörelse deröfver tili Magazins-Directionen jnglfvas, varda, på sätt och i den ordning Uppbörds Författningarne stadga, med vederbörligen attesterade Rostlängder, bestyrkt. Rörande Afskrifningar af Spaniiemåls-Lön, ® • • $'.o Atskilhge utfattige Inbyggare i Vermlands och Elfsborgs Elin, som icke kunnat återbetala de Spannmåls-understöd , de från Magazinslnrättningen erhållit, hafva derifrån, med Kongl. Majus
Rldr 6iy5: att på Stat nu uppföras. Betänkanden, N:o 128. 127 i) R. St:r anmälte, i underd. Skrifvelse d. 20 December 1823 hos K. M:t, det R. St:r funnit skäligt, att FångPredikanten i Landscrona, som, i likhet med andre sådane Tjenstemän, äger att beräkna dubbla Tjensteår, borde undfå 5o R:dr B:co i årligt arfvode, men att, enär Statsregleringen då redan var fullbordad, detsamma icke kunnat å Stat uppföras; hvarföre R. St:r till K. M:t öfverlemnade, att intill nästa Riksmöte låta detta belopp utgå å Öfverskotten å StatsVerkets intrader. Och som desse 5oR:dr, hvilka jemnlikt K. Brefvet d. 20 April 1824 af förenämnde anledning varit hittils på Öfverskotten an viste, nu böra på Stat uppföras; så hemställer Utskottet: att sådant vid uppgörandet af den blifvande RiksStaten får iakttagas. Å) Enligt hvad Utskottet, i serskildt utlåtande af denna dag N:o i3t, rörande tillökning i arfvodet för Garnizonsoch FångPredikanten å Waxholms Fästning tillstyrkt, upptagas äfven här att på Stockholms Läns Stat uppföras denna tillökning med R:drgr:32. - /) Sedan R. St:r vid sista Riksdag beslutit, att lönen för Landshöfdingen i Christianstads Län, 5oo T:r Spannemål, hälften Råg och hälften Korn, skulle under den anordnade KronoTionden inbegripas; har väl förslag till indelning häraf blifvit uppgjordt, men, i anseende till flere mötande hinder, ej kunnat komma till verkställighet; hvadan K. M:t i Nåder tillåtit, att lönen tills vidare, beräknad efter Länets Markegång får i Contant uppbäras.
Hvad Herr af Wingård yttrat att Staten skulle genom nedsättning af tullen göra förluster , asser jag vara en missräkning, ty Staten skall bestämdt få större inkomster om tullförsnillning förefcommes. Vinerne få visserligen i alla fall betala afgifter, men ej till tullcassan. I af - Dtn 22 Augusti f, m. seende på reciprociteten med Frsnkrike , och att vi genom en öfver det naturliga beloppst hög tull på vin skulle kunna tilltvinga oss af Frankrike förmåner för vårt jern, så är det blott en from önskan, ty icke kan jern komma i parité mod vin , i afseende på tullumgälder. Så mycket vin som här behöfves införes hit, antingen det förtullas, tullförsnillss eller lurendräjas , men jern kan ej lurendräjas; ty det är för tungt. Erfarenheten har visat , att den från Frankrike hit exporterade qvantitet af vin icke aftagit , ehuru viner här till införsel varit förbudne. Friherre Wrangel: Ehuru visserligen den principc bör följas, att man sätter lägre tull på de varor som ej innom landet produceras , tror jag tror likväl, att man ej bör sätta tullen alltför låg. Jag proponerar således den proposition, att de gröfste vinerne beläggas med 4o , ds dernestmed 30 och de finaste med 25 procent3 tull, på det fina viner icke må införas under namn af gröfre. Jag förenar mig med Hörr af Wingård rörande det afseende, som här bor fästas på reciprocitsts förhållanden. Om reciprocitet skal! kunna tillvägabringas, får ej tullen bestämmas för hög. I afseende på Friherre Coöerströms anmärkning att finare viner icke införas på fastager, så vet jag, att uti Götheborg alla slags viner sålunda införas; till och med Champagne. Herr von Qvanten , Carl t Jag ksn ej med Herr af Wingård deruti förena mig , stt suna* ©en 5* 4ugurti f. nu. 95f Wian af inkomsterne skulle blifva mindre genom nedsättning af tullen;, tvärtom tror jag att den skulle medföra större inkomster.
Men då summan är så inskränkt, och hela anstalten eventuel, anser jag det vara bättre att förblifva vid Utskottets förslag; ty om ändamålet ej kan vinnas i sin helhet, skulle den nedsatta räntan blott blifva en faveur för dem, sorn erhålla lån af detta inskränkta capital. Då Utskottet dessutom föreslagit, att det må bero af Banco-Fullmägtige alt sänka räntan till 5 procent, i fall omständigheterna sådant fordra, skulle jag tro, alt Herr Munck af Rosenschöld dervid borde låta bero. Herr Hjerta: Jag förenar mig med dem, som önska att roan må qvarblifva vid • Utskottets förslag angående räntan. Jag får Den 7 December 3. tn. a83 fiisla uppmärksamheten derpå, att ehuru år iBaS den gamla Discont-Fonden af 6 millioner ökades till 8 millioner, var likväl inom år i825 hela fonden uttagen, just i anledning af den låga räntan. Om således den nya rörelsen organiseras på samma sätt, skall samma fall inträffa, nemligen att hela capitalet inom i, i ä 3 år utgår och ändamålet sålunda förfelas. Ty att hvar och en, som erbjuder säkra papper, kan på dagen erhålla penningar, hör vara hufvudändamålet med den nya låneanstalten. Jag tillstyrker derföre, att man, åtminstone för närvarande, håller sig till den vanliga räntan af 6 procent, hälst Utskottet i sitt förslag, lill följd af nödvändigheten att, i fråga om föreskrifter, som skola gälla för 5 år, gifva dem nödig latititude, ganska riktigt tänkt på möjligheten för Banco-Fullmägtige att framdeles nedgå till 5 procent. Lika oriktigt, som det vore, att nu, då man ofta på Banken gifver en handelsränta af 8 procent, fastställa en lägre ränta, än den vanliga, lika oriktigt skulle det vara att hindra räntans nedsättning, i fall det framdeles, till följd af realisationen och de allmänna credilförhållanderna, skulle behöfvas. Herr Lefrén, Johan Pehr: Om man vill göra något för handeln, bör räntan vara någorlunda hög; ty annars blir fonden otillräcklig.
R:dr och fyllnad af förberörde kontanta belopp, hvarmed lagfartsoch andra utgifter för köpet dessutom blifvit bestridda; så och efter det köpet vunnit laga stånd och alla dermed förenade kostnader gäldats, utan att derför behöft anlitas någon del af fordran hos Malmö Stad, och af de från Riksgälds-Kontoret aflemnade kontanta medlen icke mera, än omkring en tredjedel; har Kongl. Maj:t, den 7 December 1843, i nåder anbefallt omoch tillbyggnad af stallen i Ystad för der förlagda Sqvadron af Kronprinsens Husar-Regemente, samt jemväl i nåder föreskrifvit, att kostnaden skulle af nämnde, till anskaffande af stall och magasin derstädes anvisade, medel, i den mån de inflöto och blefvo disponibla, bestridas, men emedlertid förskjutas af ordinarie stats-anslaget till underhållandet af de fästningarne och landtförsvaret i allmänhet tillhörande byggnader; och hafva, till följd häraf, Malmö Stadsskuldförbindelse och de odisponerade kontanta medlen tills vidare förblifvit under Kongl. Krigs-Kollegii vård. Räkenskaperna, som i Kongl. Kammar-Rätten undergått granskning för båda åren utan anmärkning och icke heller föranledt någon erinran af Revisorerne, utvisa följande förhållande: För år 1842. Debet. Uppbörd: Kapital-fond, dito dito af Staden Malmö dito enligt revers af Staden Ystad på återstående kapital 17,950: — 18,773: 16. — Från Riksgälds-Kontoret leverera de dit influtna räntor och ka - pital-afbetalningar å skuldbe - 6,392: 17. 8. loppen 43,115: 33. 8. 1,195: 41. 11. Intresse-medel å Malmö Stads skuld Summa 44,311: 27. 7. Credit. Utgift: Köpeskilling m. m. för kasern-, stall, magasinsm. fl. byggnader och tomter i Ystad — 20,093: 16. 5. Balans till år 1843:
sekreterare), doktor Carl Nyström, kassaförvaltare, fru S. Adlersparre. fru E. Ankarsvära, fröken L. Engström. fröken M. Forsell, fröken E. Fries, fru A. Höjer, revisionssekreter H. Rothlieb samt fru S. Whitlock; och dess szcpji !eader: rektor V. Adler, fröken L. Dahlgren, fröken G. Elfving, fru T. G y l d h, fröken G. Hjelmerus, fru J. Jolin, fru A. Kerfstedt, fru G. af Klintberg, brukspatron A. Nordensson, professor P. G. I %os6n, fröken M. Silow samt fröken C. Wahrolin. Reuisora. hafva varit: häradshöfding A. Lundvall, fru E. Odelberg och fröken A. Rossander samt re2iisorssz~2) p7eainter: d: r W. Swedbom, revisionssekreter W. Cppström och fru S. Wising. Förvaltni~sutskottet, som för ett år i sender utses af styrelsen, har bestått af ordinarie medlenmar: riksantilrva.rien Hildebrand, fru Adlerspwre, fru Ankarsvard, f i ~ k e n Forsell och d: r Nyström samt supplranttr: hofintendenten Börtzell. froken Dahlgren och fröken Hjelmerus. Utskottet har under äret sammanträdt 9 gåmger och styrelsen 8 gånger. Vid flera tillfällen, da de kvinliga intressena va.rit hotade, har förbundet känt sig manadt att ingripa. Ett viktigt inlägg har shlunda g,jorts i en £råga, som närs berör den svenska kvinnan, nämligen det förslag till nytt vigselformulär, som förelåg inför 1893 års kyrkomöte, ett förslag, hvilket syftade till att upphäfva den moraliska likställigheten mellan man och hustru, som vår brudvigsel af 1811 ensamt af alla kända kyrkliga ~igselformulär ' betonar, för att i stället &amp; terupptaga den gammaltestamentliga domen. att hustrun skall vara mannen underdånig.
Det är icke penningens storlek, utan det är sjelfva den inre betydelsen af densamma, som eger ett så sant nationelt värde, ty hvar man vet att han derigenom förvärfvar sig samma medborgerliga rättigheter, och ställes på detta sätt i samma ställning, som hvarje annan samhällets medlem. Samme talare har här med en viss ironi kastat en skugga af löje öfver dem, som betrakta frågan ur en menniskans värde förhöjande synpunkt. Jag beklagar att jag icke blifvit öfverbevisad af detta ironiska sätt att upfatta saken; det har tvertom stärkt mig r min åsigt. Jag tror nemi. alt det rätta medlet att undvika samhällets förfall inom dess lägsta délar, är ovedersägligen just att noga gifva akt på allt, som tjenar till att bibehålla menniskovärdet. Och detta sker, efter mitt förmenande, då äfven den fattigaste tillhålles att belala sin lilla gärd lill samhällets underhåll, hvarigenom han känner sig vara en fri man och icke en allmosetagare, den der af andra underhålles. Detta är icke någon poetisk åsigt af samhällsförhålianderna, långt derifrån 1 Det är icke heller någon illusion, utan en verklighet, ty hvar och en, som med sig sjelf vet att han äfven med en ringa afgift tillköpt sig medborgerliga rättigheter, känner också i och med detsamma, att han, huru rirga han än må vara, eger ett värde, som gör att han alfvarligt sträfvar emot förfall, och äfven derigenom skyddar honom från att alltför hastigt duka under, vare sig för lasten eller för fattigdomen. Hr von Hartmansdorff har nämnt, och detta är äfven min erfarenhet, att det på landet anses vara en serdeles nödvändighet att hafva betalt sina mantalspenningar, och att man ofta hör, huru torftiga personer med tillfredsställelse och ett visst skryt säga: ”jag har dock alltid betalt min skatt”.
Man har länge påstått, att vår indeldta Här vore det säkraste palladium för vårt lands sjelfständighet, och det är ej många dagar sedan, en sådan sats här uprepades, då man sade: »att blott vårt gamla indelningsverk orubbadt bibehölls, kunde Sveriges Konung och Sveriges land vara trygga för alla både yttre och inre faror. Jag förbehöll mig svaret till denna sats till ett annat tillfälle, och vill nu förklara min tro vara att Svenska folkets ärfda kärlek till det lagbundna Konungadömet och för sina fäders Iand, är det enda säkra Den 4 December e. m. 321 säkra värnet för både Sveriges Konung och Sveriges land, och att den Indelta Hären ensam ingen trygghet har att erbjuda i någotdera afseendet. Det är dock blott med hänseende till den indelta Härens förmåga att skydda emot yttre våld och inkräktning, som jag här har att yttra mig. Men hvad jag derom har att säga, sammanfattar jag i det påståendet: att den indeldta eller ändå mera, hela den nuv:de både indelta och värfvade stående Hären, fastän till största delen bildad af förträffliga elementer och om ock den erhåller en vida större krigsduglighet än den nu äger, dock är alltför svag och fåtalig att kunna räcka till att försvara vårt vidsträckta land. Jag har först yttrat, att om än Sverige kunde mäta sig pä sjön med sin mäktige östra granne, så skulle denne dock icke derigenom kunna förhindras, att med betydliga anfallskrafter landstiga någonstädes, nästan hvar som helst på våra vidsträckta kuster, och ännu mera omöjligt blir att afvärja en sådan landstigning, då Sverige icke kan och derföre icke hör ingå i någon så vådlig täflan, som den att försöka beherrska Östersjön med en öfverlägsen stor Flotta. Och hvad den s. k. Skärgårdsflottan beträffar, den må framdrifvas med rodd eller med ångkraft, så kan densamma visserligen blifva ett nyttigt hjelpmedel till försvarande af någon för dess användande lämplig del af våra skäromgifna kuster, men icke heller den kan hindra en stark fiende att komma in i vårt land och ändå mindre att der fästa sig sedan han redan inkommit.