Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Marguerite rodnade och drog sakta handen tillbaka, men han tog den häftigt mellan sina och kysste den ännu en gång — vördnadsfullt och sakta. » Mademoiselle Marguerite, det är för mig en tung plikt att återvända till Sverige. Men det måste ske — och det är bäst göra skilsmässan så kort som möjligt, jag uthärdar eljes icke. » — Han steg upp. » Farväl, mademoiselle Marguerite! Tack för all er godhet mot mig! » Han tog hennes hand, kysste den ännu en gång och ilade ut ur rummet. Marguerite stod kvar några ögonblick. Därpå gick hon med sakta steg ut ur salongen in i sitt eget lilla rum. Hon riglade dörren för att få vara ensam. Äfven hon hade en strid att kämpa. (Men blott i sång och saga. Det ondas makt i Hedenhös. Det ondas makt i våra dagar, Som mången ofta släpper lös. En rätt som gamarna behagar. Förr än sitt mål Columbus fann, En viking efter många öden, Kom dit af slump — hvad hette han? Hans förnamn blott är här af nöden. En planta som är österländsk! En plats där danskarne vi slagit: » Tvä danske lupo för en svensk, Se ' n ryggen full af stryk de tagit. » En sak som utgör trädets must. En fågel som är hönsens frände. En halfö på den tyska kust. Ett vapen som man förr använde. Ett landtbruksfordon, man får se Ännu i bruk, hvad kan det heta? En nyttig stenart, passande På flere sätt att bearbeta. En halfö och en stad jämväl Af lika namn i norra zonen. En krigsterm, gäller om en del Af truppdispositionen. ' Idun Stockholm, Gernandts Boktr.-Altäeb. Idun medModetidningochko(midt för Kungsträdgården.) lorerade planscher — k r. 8: — I d u n m. p l. Redaktör och uigifvare: FRITHIOF Träffas å b y r å n k l. Agnes f ill en början skall jag berätta, hvad Agnes &lt;H &gt; | Kjellberg berättat mig om sig själf.
Efter sålunda vunna upplysningar, har Utskottet, med afseende derå, att sterbhusdelegarne icke sjelfva för lånet ingått någon förbindelse, utan endast iråkat en sådan genom deras försummelse att iakttaga den laga åtgärd, hvarigenom de för allt kraf från diskont-verkets sida kunnat sig freda, samt att en vid tvänne domstolar anhängig rättegång måste medföra ej allenast tidsutdrägt, utan äfven i förhållande till det belopp, som är i fråga att indrifvas, betydliga kostnader, ansett sig ega skäl att, på sätt diskont-direktionen tillstyrkt, vördsamt hemställa, att räntan å ifrågavarande af f. d. handlanden C. G:son Bagge upptagne lån må få eftergifyas och afskrifvas, under vilkor, att 4 Banko-Utskottets Utlåtande, N:o 59. sökanderna, inom 2 månader efter erhållen del af beslutet härom, till banko-diskonten inbetala merberörde låns nuvarande kapital-återstod 155 r:dr 26 sk. 3 rst. banko. Stockholm den 15 Maj 1848. Ank. till Eip.-Utsk. den 19 Maj, kl. 1 c. m. Utlåtande, i anledning af färgaren U. TV. Arnbergs ansökning om eftergift af öfver-ränta å diskontlån. Färgaren U. TV. Arnberghvilken såsom löftesman häftar för 2:ne från banko-diskonten ucgifne och år 1838 till betalning förfallna lån, upptagna, det ena å 2,000 r:dr under N:o 10,527 af handlanden R. TV.
Sådana biträden, under namn af ordningsmän, hvilket torde vara den rälta benämningen, finnas nu mera uti alla delar af Elfsborgs län, i förhållande till socknarnes storlek och folkmängd samt rotarnes deraf beroende antal; oell de hafva stundom varit af mycken nytta för allmänna säkerhetens vidmakthållande, oaktadt de hittills saknat sin egentliga stödjepunkt i ordnade communal-inrältningar. Förutsatt att rotarne äro eller blifva lämpligen indelade och tillräckligt många, med afseende på local och folkmängd, behöfvas då icke särskilda uppsyningsman, isynnerhet 0111 och när socken-nämnds ledamot, eller annan som är ordningsman i roten, får rättighet att, vid tillfällen då sådant erfordras, - sig till hjelp kalla de inom rolen boende till ordningsmän valbara personer. SS 45, 46 och 47- Att stads-nämnder skola inrättas, är ej lika nödvändigt, som att ovillkorligen införa sockennämnder på landsbygden; ty städerne hafva redan i magistraten och stadens äldsta, samt ofta äfven i särskild drätselkammare, ständiga municipal-myndigheler, förutan de tillfälliga, såsom skol-direction och fattigvårds-styrelse, m. fl. För min del tror jag således, att det kan få bero af innevånarne i hvarje stad att der organisera s. k. stads-nämnd, eller icke; anseende jag likväl, att de bestämmelser i föreslagna communal-lagen, som härom handla, böra med sådant villkor qvarstå till ledning för omdömet och grund för vidtagande förändringar. De minsta städerna klaga nog allmänt öfver den kost - •4 Den i April. nåd de i beskattningsväg måste vidkännas för municipal-inrättningar i dess närvar, skick; och det kunde fördenskull framdeles hända, att åtskilliga städer gerna skulle se domstols-ärendena öfverflyttade på närmaste häradsrätt, magistrats-inrättningen afskaffad och communal-förvaltning i stället införd, ungefärligen så, som detta sednare skett för Östersunds stad. 3:dje Capitlet. Om Läns -nämnd.
Jag har hittills blott antydt de olägenheter, som minskning nf .befäl skulle åstadkomma i fredstid; huru mångdubbelt menligt denna brist på vandt och dugligt befäl —■ tv o vand t oell odugligt är sämre än intet — skulle inverka på väi' iinga annee i den likväl ganska möjliga händelsen af krig, det hunnar jag till eftersinnande åt hvarje tänkande man, ät hvarje fader, hvars unga hoppfulla söner en gäng skola ingå uti bevarais leder. — Hvar och en, sorn kan minnas 52 år tillbaka, skall rysa vid detta minne oell afstyrka en småaktig hushållning, sorn möjligen än en gång kunde blifva oss lika vådlig. Med generell hänseende till hvad Utsk. för öfrigt föreslagit, rörrde förminskande af så val aimee som befäl, till vinnande af lättnad i skattebördorna, må det tillåtas mig nämna — 1' egenskap af skattdragande jordägare och innehafvare af så väl rustsorn rote.håll — att oaktadt jag viii inköpet af denna jord naturligtvis fästat nödigt afseende på möjligheten att kunna utgöra de onera till Staten, hvarmed den är betungad, skulle jag dock gerna se, att någon lindring uti dessa onera, ehuru genom mindre vådliga utvägar, kunde åstadkommas; — men aldrig skall jag med min röst biträda dem, som vilja minska eller förlama kraften hos de krigare, hvars biträde vi i behofvets stund måste påräkna, just för att skydda denna vår egendom, och hvad än mera är, vår nationella sjelfständighet. — Lika med Utsk., är jag öfver - Den 7 Maj e. m. 3<j3 öfvertygad, att ”det bör kunna påräknas af nationens fri”lietssinne och fosterlandskänsla, att den icke skall sky nå"gon uppoffring af person eller egendom för att försvara hvad 'den äger dyrbarast!”
Ack, hvad du andas tungt. Ditt bröst är säkert mycket sjukt. Jag vet ej hur det är, men visst kännes det annorlunda än förr. Det går väl öfver. Det påkom mig en underlig känsla, liksom han menat: det går väl aldrig öfver. Mjölnarflickan vid Lützen MJÖLNARFLICKAN VID LÜTZEN Ett tvåhundrafemtioårigt minne Upptecknadt af J. O. ÅBERG. Stockholm, F. & G. Beijers förlag, 1892. Tidigt en morgon i slutet af oktober månad år 1632 tittade mjölnaren Heinrich Mayer ut genom en af gluggarne på sin på en af kullarne vid Lützen belägna qvarn, gnuggade sig åtskilliga gånger i ögonen och mumlade derefter, sedan han gäspat ett par gånger, som om han ville att munnen skulle gå ur led: "Ingen förtjenst! Hur ska' jag bära mig åt? Det är de förbannade papisternas skull. Skolmästaren sa' i går, att det går ett rykte att de komma hit igen. Hur var det inte i fjol, när Tilly kom till den här trakten! Ingen förtjenst, ingen förtjenst! Håller det här på länge, så få både Annchen och jag svälta ihjäl. Öl-Göran, puh... puh", utbrast han högre och spottade ut genom gluggen, "hur kom jag att tänka på honom? Oh, nu har jag det. Joseph, pojken min, var ju olyckligtvis med i slaget vid Breitenfeld, men det måste jag till hans heder säga, att inte var han med när Öl-Göran, den Gud fördöme, så fegt öfvergaf sin här och rymde fältet. Pojken stupade som en tapper karl. Hå, hå ja mej; Fastän jag förlorat honom, så är det ändock en tröst att..." "Halloh, gamle björn", ljöd i detsamma en stark och skroflig karlröst nedifrån, "hvad står du och pratar för slag för dig sjelf? Har du blifvit... ja ja, det gör detsamma! Hvad är det du pratar?" Den gamle mjölnaren, som på ett långt ifrån behagligt sätt väcktes ur sina tankar af dessa ord, strök luggen ur pannan och såg nedåt med en halft förvånad halft förtretad blick.
Jonas Norstedt Rigsdags Fulmäktige från Jönkiöping Län.1 1 Underskriften med titel är egenhändig: texten är skriven med annan, mera driven stil. Justerat d. 10 Julii 1812. A. G. Mörner. Lördagen den 4 Julii kl. 10 f. m. sammanträdde Constitutions Utskottet in Pleno, då af dess Ledamöter Herr Öfver Intendenten Edelcrantz, Herr Doctor Wåhlin och Herr Lagman Sandberg voro frånvarande. Protocollen för den 20 och 23 förlidne månad justerades, hvarefter Uplästes ett af Herr Regerings Rådet Hallenst jerna under denna dag ingifvit Memorial, rörande uteslutande af 3 :dje Momentet af 37 § :n Regerings formen och öfverlåtande till Konungens Nåd: välbehag att vid Grefliga och Friherrliga värdighetens utdelande göra de inskränkningar som redan före Regeringsformens antagande och föreskrift i denna del varit antagne och befundne nyttige.1 Äfvenledes uplästes ett af Herr Protocolls Secreteraren C. V. Rothlieb denna dag ingifvit Memorial, hvaruti hemställes om icke 37 § :n Regerings formen på sätt och efter den form Grund lagarne föreskrifva må förändras att Adeliga värdigheten hädanefter som förr må tillfalla alla en adlad persons ägta barn och efterkommande, så af mansom qvinnokön, då likväl det kunde få ankomma på Konungens godtfinnande att utdela Grefliga och Friherrliga värdigheterne endast till äldste sonen, son efter son, efter rörstfödslo rätten.2 hvilka Memorialer till 2 :dra fördelningens handläggning öfverlemnades. Herr Doctor Agrell anmälte att han fått sig tillskickad en till Utskottet stäld skrift, hvars författare Ekonomi Directeuren och Kongl. Gymnasii Boktryckaren Sven Rask föreslår, att 1 § 4. mom. Tryckfrihets Lagen måtte förändras så, att några ytterligare vilkor för nya Boktryckeriers anläggande blefvo föreskrifne; men som berörde skrift hvarken är af någon Riksdags fullmäktig författad eller såsom dess egen hit ingifven, kunde Utskottet dermed sig icke befatta.
Läns invånares besvär och lidande under sista Fälttåget; och 4:o Stats Verkets inkomster och deras beräkning i RiksStaten. — Om bifall till den anmärkning, sorn Ridjderskapet och Adeln gjort, vid justeringen af Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse till Kongl. Majit, rörande lösen för ProtocollsUtdrag i nedlagda och förfall* mål, 111. m. _ Om vägran att instämma i Eidderskapels och Adelns tillägg vid. LagUtskottets Betänkande om yrkad skärpning i straffet för tjelvar och fångfofslingén. _0;n vägran att instämma 1 PrestStåndets beslut, angående ExpeditiqnsUtskottets för - l£2o Den 23 Juli, e. ni slag till underdånig skrifvelse till Kongl, Maj.t rörande betalning för fängskjuts uf.i Stora Kopparbergs Län. Om åberopande af föruttaget beslut vid StatsUtskottets utlåtande i anledning af anmärkningar vid dess Betänkande om Bevillning för Dannemora Bergslags Jerntillverkning. Af den 7 Juli, Om återremiss af StatsUtskottets Betänkande angående årliga tillökningen i Kongl. Maj:ts och de Furstliga personernas Hof Stats-Summor. Om godkännande af Lag Utskottets Memorial angående vissa delar af Kongl. Förklaringen den 28 Juni 1798» rörande Lagsökningsoch Utmätningsmål. Om bifall till ConstitutionsUtskottets utlåtande öfver Herr Spaldencreutz^ Motion, angående förslag till ändringar i Riksens Ständers JnstitieOmbudsmans Instruotion. Om gillande of StatsUtskottets Betänkanden, angående: 1:0 Lönförbättring för Landt-Stats Betjeningen. 2:o Några begärdta nya Löne-anslag å Kongl. SundhetsCollegii Stat. 3:0 Sättet att controllera de till Riksgälds Contoiret från Länen inkommande summariska Redogörelser för Allmänna Bevillningen och öfriga RiksgäldsContoirets fonder.
Härjemte fann Ståndet godt förklara, att det må vara Utsk:t öppet lemnadt, att jemväl i de §§ af föreg:de 3:ne lagförslag, hvilka blifvit utan anm. lemnade, göra de jemkningar, som af skeende förändringar i Den 19 September f. m. 223 de återremitterade §§:na kunde, till följd af §§:nes inbördes sammanhang eller eljest, anses vara behöfliga.» På grund af dessa skäl, anhåller jag, att Hr Dalmans förslag icke må till någon R. o. Ad:ns åtgärd föranleda. Hr Dalman: Efter den uplysning, Gr. Sparre meddelat, att PresteSt:ts Talman vägrat propos, på förändring af någon af de ifrågav:de §§:na, såsom varande redan en gång af Ståndet bifallna, kan det ej falla mig in att längre tvista om den mening, som innefattas i PresteSt:ts prot.utdrag, men hvad jag blott än en gång vill uprepa, är, att det tillägg, jag föreslagit, på intet sätt strider mot hvarken det beslut, R. o. Ad. eller något af de andra Stånden i frågan fattat, hvarföre jag fortfarande anhåller om propos. å mitt nyss framställda förslag. Gr. Sparre: I likhet med hvad jag förut yttrat, vill jag äfven nu erinra derom, att det af Hr Dalman föreslagna tillägg ingalunda bör hafva sin plats vid den ifrågav:de 80 §:n. Skulle detsamma någorstädes insättas, så torde det vare vid den 69:de §:n, som talar om huru borgenären skall bevaka sin fordran, Blifver tillägget vidfogadt 80:de §:n, så komme deraf endast konfusion att upstå; jag motsätter mig således fortfarande Hr Dalmans framstälda förslag. Hr Dalman: Som jag redan förut yttrat, öfverlemnar jag gerna åt Utsk:t att bestämma, hvarest tillägget lämpligast kunde insättas. Det qvittar mig alldeles lika hvilken § detsamma blir vidfogadt, blott det någorstädes kommer att inflyta i författningen. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade H.
- Du har rätt, goda Berenike ... men gråta över Narkissos, se det gör jag aldrig, sade Ismene, fläktande med sin solfjäder. - Måhända, sade Julia, ligger även i denna myt en djupare mening än den att endast framställa egenkärleken. Döm icke Narkissos alltför hastigt, Ismene! - Kanske finner han i Hermione en vältalig sakförare, inföll Berenike. Jag är mycket nyfiken att höra din förklaring över denna myt, min Hermione. När du tolkar våra sagor, äro de mig icke allenast sköna, utan heliga. - Ack, mina tolkningar äro endast försök, svarade Hermione, som framkallas av min övertygelse, att dessa sagor äro skrudar kring höga sanningar, på samma sätt som våra gudabilder försinnliga den osynlige guden och hans krafter. Dessa bilder äro icke endast trä och sten. Myten om Eros och Psyke är icke en vanlig kärlekshistoria. Det är mig omöjligt att läsa den eller andra utan att ana symboliskt uttryckta sanningar. De genomskimra dem, som pärlan skimrar från bottnen av en källa, som själen genomskimrar människogestalten. - Men, sade Ismene, är det icke skalderna, som diktat dessa vackra saker för sig och andra? - Detsamma säga kristianerna, anmärkte Julia. - Kristianerna? utbrast Ismene, fläktande åter med sin solfjäder. - De säga det, fortfor Julia, emedan de tro, att endast de äro hugnade med gudomlig uppenbarelse. Men min Ammianus, som studerat deras skrifter, berättar mig, att de själva icke tveka att tillgripa samma symboliska uppfattningssätt som vi, när de vilja bringa de gamla judiska sägner, som de tillägnat sig, i sammanhang med sin lära. De se symboler, som skulle hava avseende på dem, i hebréernas uttåg från Egypten, i en kopparorm, som hebréerna uppsatte på ett kors i öknen, i daggdroppar, som föllo på ett fårskinn, som en hebreisk krigare för något ändamål hade utbrett på marken, ja även i en sång, som en judisk konung skrev till en av sina hustrur.
Maj:ts Nådiga Proposition innehåller, är Cbartae-Sigillata3-Be vi Ilningen af Rikets Högloft. Ständer beräknad att uppgå till R:dr 320,000: hvartill kommer, enligt Stats-Utskottets äfvenväl af Rikets Högl. Ständer bifallne Betänkande N:o2g5, den förhöjning Transport 320,000: Bih. till R. St. Prot. i834 och 1835. 5 Sami. 1 Afd. a Band. 1 S:de Häftet. a BeviUnings-Ulskotlcls Betänkande N.o 56. Transport 320,000: i denna afgift, som uppkommer genom Cancellie-Gebiihrens öfverflyttning lill stämpladt pappers afgift 37,000: 357,000: hvadan Chartae-Sigillatae-Bevillningen här upptages till elt årligt inkomst-belopp af Tre Hundrade Fenstiosju Tusende Ralr Banco^ 2 To Post-medlen. Då Post-Verkets omkostnader uti Riks-Statens ÅK» dra Hufvud-Titel äro uppförde till en summa af 35o,ooo: samt Stats-Verkets behållning af desse medel ej är upptagen till större belopp än roa, ooor ,45o,O0o: komma Postmedlen att bär, äfven i enlighet med Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, upptagas till ett Belopp af Fyra Hundrade Femtio Tusende R:dr Banco. 3:o Städernes Salu-accis-er sättningsafgift.- På sätt Rikets Högloft. Ständer, med anledning af Bevillnings-Utskottets under N:ris 3g & 5o afgifne ReSänkanden, redan beslutat, upptages den häraf Stats-Verket lilIflytande årliga inkomsten med Sju Tusende Fem Hundrade R:dr Banco 7,500: 4:0 ; V Stora Sjö-Pulls-Pevillningen.
Dessa hinder för framstegen undanrödjas säkrast genom ett passande läroverk för landtbruket. En utidervisningsskola uti den handtverksmessiga delen af detta yrke för allmogens söner bör dermed vara förenad, till bildande af skickliga biträden, hvaraf hvarje landtman är i behof. Då en så stor del af Sveriges jord tillhör, och brukas af allmogen, vinner denna gren af undervisningen, för dess directa användande på denna allmogens egen jord, här ökad vigt. Ensamt skulle den sednare ingalunda fullständigt uppfylla behofvet. Skall nemi. Sveriges jordbruk framskrida, som det kunde och borde, så vinnes detta endast derigenom, att landets blifvande större jordägare, som sjelfva skola bruka sina egendomar, förvärfva grundligare insigt i deras blifvande yrke, — och detta är hvad ett ändamålsenligt landtbruksinstitut måste synnerligen befrämja. Sädane, hvilka med behörig underbyggnad bereda sig att åt andra förvalta större egendomar, måste också der kunna erhålla erforderliga kunskaper. För vanlig inspeetors-bildning, hvarvid skicklighet att handleda arbetsfolk i första rummet fordras, sora endast genom öfning förvärfvas, är bättre lägenhet vid enskilda egendomar; ty ville man bjuda till att öfva ett större antal unga män på ett ställe deruti, skulle blott en rubbning af göromålens ordentliga gång blifva följden. De blifvande landtbrukare, som eftersträfva en större utbildning, vinna den bäst genom muntligt föredrag, med tillfälle att vid egendomens skötsel vinna närmare upplysning om det sålunda föredragna, och tillika att deltaga i de arbeten, hvartill på andra ställen saknas passande lägenhet. Derföre kan också ett större antal samtidigt erhålla denna kunskap vid ett sådant läroverk. Ehuru den praktiska undervisningen i främsta rummet förtjenar uppmärksamheten, är landtbruksläran dock redan bringad till högre utveckling. Genom Thaers och andra utmärkta mäns verksamma forskningar, har yrket blifvit behandladt såsom vettenskap, som grundar sig på naturvettenskaperna, pä erfarenhetssalser — i sednare lider allt mera utredda — och på national-ekonomiens allmänna grunder.
Att Helga gör sig beqvämt, när hon sätter sig vid frukostbordet, låt gå för det, fast hon ju ej skall känna sig hemma just, då hon träffar fadern ensam och ser, hur han styrt till i rummen. Men nog skall man vara bra uppburen af publiken för att känna sig så hemma på scenen som Helga gör, och nog skall man ha uppfattat sin roll i det hela så väl och genomfört den så friskt, som fru Hartman här gjort, för att gifva intrycket af en verkligt konstnärlig prestation. Det är intet nytt, då jag säger, att det i lika hög grad som fru Hartmans friska naturell har varit öfverdrifterna och osannolikheterna — alla dessa ständigt upprepade hopp öfver skacklorna — som skaffat heune publikensgunst. Man storskrattar gifvet för hvar gång den räddande ängeln sätter pudervippan midt på näsan — och likaså via många andra dylika drag. Hvarfbr allt detta, då man verkligen är konstnär och har varit mästerlig och sann i mer än en scenisk uppgift, som alls ej varit lätt? Det är en god hjelp vid detta arbete framåt att vara uppburen, men att varå publikens kelbarn är farligt för den, som med allvar vill arbeta sig framåt. Det har således varit lifligt nog på våra teatrar under februari. Operan har bjudit på debutanten herr Kloed och har repeterat Paul och Virginie, och ett par gånger i veckan har man återsett herr Knut Almlöfs qvicka ansigte i skenet af den kungliga scenens ramplågor. Södra teatern. har bjudit på fru Östberg och fröken Pettersson och har, då detta skrifves, en ny tysk komedi fardig att gå af stapeln. Det blir recett för herr Bergström och det blir naturligtvis både » lapp på luckan * och lif i saloiigeq. När jag skall afsluta detta utkast om ställningar och forhållanden vid våra teatrar, är det en tanke, som tränger sig på mig: af de svenska styoken, jag här omnämt, är det sist uppförda ännu ej en månad gammalt — om man räknar dess tillvaro från dess första framträdande för publiken — och likväl äro de alla redan att anse såsom döda. Våra originalstycken ha i allmänhet inte » gått » i vinter, troligen — och helt naturligt — emedan allmänheten ledsnat på det ständiga varierandet af ungefar ett och samma motiv.
Detta skulle säkerligen afskräcka en mängd personer, begåfvade med anlag och skicklighet, från att ingå på tjenstemannabanan, såvida någon möjlighet gifves för dem att slå sig ut på annan väg; men erhålles icke skickliga embetsman, så komma naturligtvis ärendena inom verket att derpå lida, i längden skola de af så beskaffade män illa förvaltas, hvilket åter skulle utöfva ett menligt inflytande på hela statsmachineriet, och lända till skada för hvarje rättssökande eller eljest i administrativ väg ansökande medborgare, följaktligen medföra en så väl allmänt som enskildt ofördelaktig påföljd. Jag anhåller således, äfven med stöd af hvad föreg:de, näst före mig talande, ledamöter anfört, om återremiss af dessa punkter. Hr Fåhraeus: Jag har instämt med pluraliteten inom Utsk. i afseende på denna punkts innehåll, men icke i afseende på tiden för dess tillämpande. Vi veta nemi. icke ännu i denna stund om någon löneförhöjning varder af R. St:r beviljad. K. M. har före - Den 23 Mars f. m. 309 slagit löneförhöjning bland andra äfven för ledamöter af Statsrådet och Högsta Domstolen Om nu det skulle inträffa att R. St:r icke komme att bevilja dessa förhöjningar, skulle, derest detta vilkor vore på förhand antaget, det äfven komma att tillämpas på dessa embetsman. Likväl stadgar Grundlagen att Statsrådets och Högsta Domstolens ledamöter till ett vissi antal skola finnas. Man kan väl icke utsätta sig för att genom ett förtidigt beslut i detta hänseende råka i strid med grundlagens föreskrifter och det är hufvudsakligast derföre och utan att ingå i frågan om sjelfva saken, som jag yrkar återremiss af punkten på det den tid måtte vinnas som erfordras för att tillse huruvida förhöjningarne för dessa embetsman och domare verkligen blifva beviljade, så att det icke sedermera måtte blifva nödvändigt att göra ett undantag från en antagen allmän regel. Frih Tersmeden: Detta vilkor har tillkommit under den förutsättning att R. St:r skulle bevilja löneförhöjning för alla de tjenster som K. M. föreslagit och som voro af den beskaffenhet att R.