Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
1899 IDUN ILLUSTRERAD TIDNING FOR KVINNAN OCH HEMMET UNDER MEDVERKAN AF ALFHILD AGRELL, LINA B E R G (L. S. ), S I G R I D E L M B L A D, A M A N D A K E R F - STEDT, MATHILDA VILMA LINDHÉ, HELENA BERG, STRÖM, SIGRID NYBLOM, STJERNSTEDT EVA LANGLET, (AVE), HÖGMAN, ANNA MARIKA WAHLENDANIEL HELLEN GEORG NORDENSVAN, JOHAN LINDER, (SNORRE), QUIDING, STERN), WIGSTRÖM ERNST NORDLUND ANNIE (MARK GURLI FALL­ LINDGREN, NORDLING, BIR­ GER S C H Ö L D S T R Ö M M. FL. UTGIFVEN AF FRITHIOF HELLBERG — IDUNS ÄPPLEN, VÄL KUNNA MEN SOM MAN HJÄRTAT EJ VÅR KROPP VET, UNGDOM SKÄNKA, ODÖDLIGHET. FRANS HEDBERG. INNEHÅLL. Biografier, biografiska notiser och porträtt. N:r Aberdeen, lady 55 Adelborg, Gertrud 50 Adelsköld, Claes Adolf S8 Adelsnamn, svenska, i utlandet och vice versa; af Paul de Lyes Julnumret Adlersparre, Sophie 95 Adlerstråle, Märta Julnumret Agrell, Alfhild. Till Lovisa Petterkvists porträtt; af Ernst Högman 101 — 102 Alberti, Sophie 79 Alfvén, Hugo 37 Allén, Grant 90 Almlöf, Knut; ett minnesblad af A. Betländer iriiöd 3 illustr. ) - 3 Almlöf, N. W.
Föredrogs ånyo och godkändes Expeditions-Utskottets förslag till Rikets Ständers underdåniga skrifvelse till Kongl. Maj:t Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Bil. till Bevillnings-TJlskottets Betänkande, N.o 21. 35 Tullyärde. Qvantitet för Tuliber. Inf.-Tu 11. Utf.-Tull. R:dr s. r. Spanmål: R:dr s. r. R:dr S. r. 3 16 — omalen: Gryn och Mjöl: Förtullas efter den afgift, sorn vid införseln är gällande för det sädesslag, hvaraf Grynet och Mjölet är tillverkadt, med tillägg af 10 procent, och sä, att af Hvete 9 Lisp., af Räg och Arter 12 Lisp., af Korn 10 Lisp. och af Hafre 8 Lisp. Mjöl anses svara emot en tunna Säd; saint att 4 Lisp. Gryn af Hafre och 6 Lisp. af andra sädesslag svara mot en tunna säd af samma slag. SpetsatUddar och Blonder: l tunna 1 16 30 Silkesoch Linnel skålp. 6 1 T? 0 — andra slag Spillning, Affall och Spån, ej spel skalp. 1 — —. I F ri a. cificerade 100 Rd. v. F ri a. 10 — - Sten : 2 24 — Brynoch OljeGjutstenar, samt Mergeloch Skif100 st. — 24 — F r i a. fersten lill Stentryck F ri a. 100 Qvarn-, Renska . 1 st. 1 Spanska Flugor, se Apotheksyaror. Speglar och Lampetter, se Slöjdeyaror, ej spe* cificeradc. Spelkort, se Kort. Spermaceti, se Hvalraf. Spcrmaceti-olja, sc Oljor, Spiauter, se Zink. Spiesglans, se Antimonium Crudum. Spik och Nubb, se Jern, Spiritus Vitriol, se Svafvelsyra. Spiritus Vini och annan Sprit, se Bränvin.
Hr Stjernsvärd har yttrat att ändamålet skulle förfelas genom Hr af Klints förslag; detta tror jag vara fullkomligt vederlngdt genom hvad jag nyss anfört, äfvensom genom Hr af Klints amendement att stipendierne i främsta rummet borde anslås åt dem som träda i tjenst hos krigförande makters Arméer, och i andra rummet lemnäs såsom reseunderstöd, och dermed tror jag vinnes mera än att ligga i garnison på ett enda ställe. Hr Stjernsvärd har slutligen ansett att då stipendierne icke kunde uptagas af Officerare i tjenst hos främmande Armé på krigsfot, borde anslaget besparas år från år. Det är en sanning att om de endast finge uptagas af sådana, man skulle få bespara dem år från år, och är det meningen med motionen så har jag icke fattat den rätt, och då medför den ingen nytta, ej eller tillvinner den motionären den tacksamhet som vi nu till alla delar för honom hysa. Hr Bildt: Jag instämmer till alla delar med dem som anse att resor i främmande länder och iakttagandet af deras militära institutioner äro i hög grad nyttiga för Arméns Officerare, men jag fruktar att man med detta nyttiga och önskvärda mål för ögonen icke betraktar denna fråga sådan den är, eller håller sig till den sak som nu är föremål för vår öfverläggning. Den sak som nu skall behandlas är en motion väckt af Hr Stjernsvärd, hvari han önskar att 12,000 Bko skulle anslås åt de Officerare hvilka inträda i aktiv tjenst hos främmande länders Arméer, hvilka stå i vänskapligt förhållande med Sverige. På grund häraf vill man nu att detta anslag äfven skulle få användas till stipendier åt Officerare hvilka resa i främmande länder för att söka erhålla militärbildning. Detta är 2:ne skiljda frågor, hvilket är så mycket tydligare som K. M. i sin Propos. till B. St:r föreslaget anvisandet af 24,000 Kdr Bko just för sådana militär-vetenskapliga resor. Den summa som K. M. för detta ändamål äskat stod i sammanhang med organisationen af den ifrågasatte Generalstaben och blefaf It. o. Ad. godkänd, fastän icke Generalstaben i öfrigt vann R. o. Adms bifall. De andra Stånden skänkte icke sitt bifall
— Vänd på slantarna nio gånger och stoppa in dem den tilonde, — och ni kan få er en präktig hustru hemma i Sverige, en sådan där med nära nog lika valkiga händer som ni, som inte är rädd att ta ' i, då det gäller-, och aldrig låter - er gå till sjös igen med hål på byxorna. I en framtid ska ' ni helt säkert kunna slå er till ro i er stuga med både piga och ko, om ni bara följer dessa fä, enkla råd. » Nu skulle julklapparna delas ut, och en och en iingo sjömännen komma fram för att få hvar och en sitt lilla paket. Under tiden sjöngo de, som så hade lust, psalmer, — och sedan jag sprakat några ord med en här, en där af de väntande männen, stannade jag att lyssna till vår gamla julpsalm: » Var hälsad, sköna morgonstund. » Den sjöngs långt ifrån vill, men det gjorde en godt att se dessa stora » gossar *, som själfmaut samlats kring orgeln, många i små giupper, för att kunna se ur samma bok. — Ensam närmast orgeln stod en äldre man, som tycktes leda sången. Då den förklingat, vände jag mig till honom med ett par ord, hvarvid han — med af inre ljus strålande blick — upprepade slutorden: » En gång varda Honom lika. » Hvad han föreföll rik och lycklig, denne gamle sjöman! Och dock — utom kamp och strid med sig själf hade han fått lida smälek af kamrater hela lifvet igenom. Men han visste, hvad frid nte på stormigt haf ville säga, han jublade af trosvisshet på sitt eget, enkla sätt. Och den gamle sjömannens få ord gjorde ett djupare intryck på mig än mången så till innehåll som form fulländad predikan. Annandagen — denna nöjenas dag i London — var det engelsmän, som i en annan del af Kast End — i det s. k. Strangers ' Eest — ställde till fest för sjömän af olika nationer. Genom de ruskigaste gator, där man mötte sorgliga uppenbarelser af sitt eget kön, hvilka, grant utklädda, skrikande och sjungande drogo oss förbi, fördes vi af en svensk sjömanspredikant till ett litet oansenligt hus.
Allmänua Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande M 7G. 7 Utskottet har inhemtat, att de nuvarande förläggarne af Svensk författningssamling, som äfven verkställa tryckningen deraf, uti ett med dem uppgjordt kontrakt, stäldt på viss uppsägningstid, förbundit sig att leverera hvarje af de för Statens behof erforderliga exemplar af nämnda författningssamling för ett faststäldt pris af 2 öre per ark räknadt, samt att tillhandahålla allmänheten densamma emot ett likaledes faststäldt pris af 10 öre per ark, eller ock ett prenumerationspris af G R:dr R:mt för hel årgång. Då det största antalet exemplar af författningssamlingen levereras till allmänna embetsverk och kommunerna å landet, samt till ett så lågt pris som det ofvan uppgifna, anser Utskottet, att för närvarande någon prisnedsättning för dessa icke biliiglvis kan begäras; och då det dessutom finnes stadgadt, att allmänna författningar och kungörelser i hvarje kyrka skola finnas för allmänheten tillgängliga, synes äfven vara, i hvad på lagstiftaren ankommer, sörjdt derför, att författningarne må komma till folkets kännedom. Hvad åter angår priset å de exemplar, som hållas allmänheten till salu, så torde, vid jemförelse med priset å andra tryckta arbeten, lika litet prenumerationspriset för hel årgång, som priset för spridda nummer af samlingen skäligen kunna anses vara så högt, att den, som af någondera är i verkligt behof, skulle anse sig för dyrt betala desamma. Och då härtill kommer, att det måste vara af högsta vigt, att tryckningen af allmänna författningar och kungörelser med omsorg och ordentlighet verkställes, synes det Utskottet mindre välbetänkt, att, genom att till den minstbjudande på entreprenad upplåta tryckningen af dessa, utsätta sig för möjligheten att erhålla ett sämre arbete för ett måhända föga billigare pris än det nuvarande. På dessa skäl hemställer Utskottet alltså, att motionen må lemnäs utan afseende. Stockholm den 5 Februari 1863. Reservation: af Ola Jönsson från Malmöhus län: »Såvida det anses såsom angeläget för ett folk att känna sitt lands lagar och författningar, är äfven angeläget att dessa hållas allmänheten tillhanda för det möjligt billigaste priset.
Den ledamot, som först yttrade sig i denna fråga, grundade sitt raisonnement på en sats, som jag icke kan godkänna. Han sade nemi., att det efter realisationen icke vore möjligt att öka myntstocken. Före 1823 kunde bancosedelstocken verkligen icke ökas; ty då bestämdes dess belopp af R. St.; men sedan det blifvit hvar och en medgifvet att i Banken insätta silfver emot erhållande af sedlar, har altså en ökning af sedelstocken kunnat ske, och efter realisationen är sådant ännu mera möjligt, helst realisationens största nytta just består deri, att den befordrar rörelsecapitalets ökning och minskning i måij af behof. Satsen är altså oriktig. Om man deremot beklagar $ig öfver, att sedelstocken icke kan ökas •4 Den 5 Januari. genom lifgifvande af mera papper, utan motsvarande reel valuta, så beklagar man sig i sjelfva verket deröfver, att realisationen skett; och skulle man tillskapa nya sedlar, så länge lånsökande klaga öfver brist på penningar, så tror jag, att Tumbas tillverkning icke dertill komme att förslå. Gr. Horn: Jag ber att få rätta ett misstag af den siste talaren. Jag har sagt, alt då vi ingått på en väg, som skall leda till minskning af sedelstocken, utan att derjemte bereda eggelse för utländska capitaler att här placera sig, så vet jag verkligen icke, huru en ökning i rörelsecapitalet skall uppkomma, om icke genom creditmynt. Sådan har min mening varit; och långt ifrån att tro, det rörelsecapitalet, hvad så högst väl behöfdes, kommer att ökas, tror jag, att det skall minskas, ty ännu en god tid skola utländska capitalerna säkerligen dröja att vända sig hit. Vi äga ju ännu icke någon myntenhet bestämd. Med hvilket förtroende skall väl realisationen omfattas, då man finner ett sådant vacklande, att icke ens frågan om myntets enhet ännu hunnit afgöras? Och vidare har man ju nekat afskaffandet af tysta förmånsrätterna, samt ytterligare an vändt alla krafter för att stämma opinionen emot lånebiträden.
Ad. således oförhindradt alt på förnuftsenligasle sätt besluta om hvad i öfrigt i denna banklag; bör stadias. Hvad sedermera beträffar fråsan. 5o4 Den ao Februari f. m. alt minst 25 proc. af elen tecknade grundfonden skulle utgöras af reda penningar, hvaremot det af åtskilliga talare blifvit tillstyrkt dels alt 4° och dels att 33-j proc. skulle i stallet för 25 proc. utsättas, så anser jag 25 proc. innebära fullt lika stor säkerhet för bankerna, som 4® proc., om icke till och med större, och tror dessutom en större svårighet för bankers uppkomst ligga i bestämmandet af 4° proc. i leda penningar, när banker öppnas, än i 25 proc., och man bör ej i min tanke försvåra bankers uppkomst genom stadganden i bancolagen. Nr Lefi ens förslag, att i stället för ordet '”minst” ordet ”högst” borde insättas, kan jag af tvänne skäl ejgilla. Det första, att sådant skulle antyda en önskan och syftning, att directionen måtte söka att hålla så litet contant belopp Sorn möjligt i cassan, hvilket kunde vara vådligt; det andra, att derigenom skulle kunna inträffa, att ett vida lägre belopp, än de 25 procln, ansågs vara tillräckligt. Således hemställer jag för min del vördsamt om bifall till Utsktns förslag, med det undantag, att, i stället för ”reda penningar, ” det ina komma att stå — "i Riket gångbart mynt,” hvarom jag anhåller om Hr Landtmts proposition. Hr Frih. o. Landtm, lillkännngaf, att plenum komme att fortsättas på eftermiddagen kl. 6. II r L e f r e'n: Vördnadsfullt anhåller jag om ursägt, att jag ännu en gång begär ordet, men vi äro nu verkligen på sjelfva bufvudpunkten af hela privatbank-lagstiftningen, och jag hai' trott mig förmärka, att åtskillige talare, som yttrat sig, ej hafva — om det tillätes mig att nyttja detta ord — insett hvarom frågan nu egentligen är.
Till chokoladkoppen får man nu ett par skifvor af detta bröd, hvilka redan ute i köket bli skurna i smala strimlor. Med tillhjälp af dessa — ty en tesked vankas ej — doppar och äter man nu så godt man kan och torkar med den sista omsorgsfullt ur sin lilla kopp, på det att intet må förfaras. Ä r man i en större stad med fransk bagare, kan det hända, att man som läckerhet blir bjuden på ett litet franskt bröd, eller också hämtar jungfrun hos en gumma i närmaste gathörn s. k. » bunuelos«. Gumman sitter där sedan tidigt på morgonen med en 1893 panna kokande flott på sin lilla koleld och en skål smet bredvid sig och serverar de förbigående sitt kokheta bakverk. För en kopparslant fyller hon på ett par minuter den tallrik jungfrun medför, och denna kommer springande tillbaka med doppet ännu varmt och skört. Ofvanpå chokoladkoppen är det vanligt att dricka ett större glas vatten, hvaruti man upplöst en s. k. » a / .ucarillo », som köpes hos sockerbagaren efter vikt. Den består af ägghvitor och socker slagna till ett hårdt skum och tillsatta med några droppar citronsaft, och gifver åt vattnet en svag lemonadsmak. Med vattenglaset följer en tesked att röra om med och en liten hvit serviett att torka fingrarne, på sedan man lyckats äta sin gröt. Chokolad är en sådan nationalrätt i Spanien, att det för en husmor motsvarar kaffet här hemma, och den årliga utgiften därför är ganska stor, då man betänker, att chokoladkrukan kommer på lika lätt och lika ofta som kaffepannan här hemma, såväl vid besök och festliga tillfällen som klockan fyra alla eftermiddagar. Läkarne varna äfven mot ett omåttligt bruk däraf, hvilket hos många skadligt inverkar på magen. Man ser choko lådfabriker i liten eller stor skala i hvart tredje hus ungefär och kan genom fönstren observera, huru arbetarne, sittande på golfvet, på marmorskifvor krossa den bruna och oljiga massan med järncylindrar.
Hon talar ej ett ord om hur rädd hon är. Hennes tillit till bilden är nu sådan, att hon svarar stilla såsom ett kufvadt och lydigt barn: »Passafiore, jag skall följa dig.» Sedan följer hon honom liksom gående i sömn. Hon tvekar ej att gå med honom uppåt Etna. Hon tvekar ej att klättra utför de branta klippväggarna i stenbrottet. Hon kommer helt blek, men med härligt glänsande ögon, fram till den gamle röfvaren i hans klipphåla och räcker honom handen. Och han reser sig upp, spöklikt blek liksom hon och följer henne. Det är som om de ej äro människor utan spökvarelser. De röra sig mot sitt mål alldeles tysta. Deras egen människa är död, men en mäktigare ande för och leder dem. Redan nästa dag förefaller det donna Micaela som en saga, att hon gjort något sådant. Hon är viss om att ingen hennes egen barmhärtighet, eller miskundsamhet, eller kärlek kunnat förmå henne att gå ned i röfvarhålan om natten, utan en främmande kraft har fört henne. Hon har varit helt utom sig själf. Medan donna Micaela är nere i röfvarhålan, sitter den gamla Caterina vid sitt fönster och väntar Falco. Hon har gifvit med sig, nästan utan att man behöft bedja henne, »Han skall fritt få gå till kyrkan,» säger hon. »Jag har väntat honom i tjugu år, men han skall få gå fritt till kyrkan.» Snart kommer Falco gående med donna Micaelas hand i sin. Passafiore och Biagio följa honom. Falco går lutande, man ser, att han är gammal och svag. Han ensam går in i kyrkan, de andra stanna utanför. Den gamla Caterina har sett honom mycket tydligt, men hon har ej gjort en rörelse. Hon sitter tyst, allt medan Falco är inne i kyrkan. Hennes systerdotter, som bor hos henne, tror, att hon ber och tackar Gud, därför att hon kunnat öfvervinna sin hämndtörst. Ändtligen ber Caterina henne öppna ett fönster. »Jag vill se, om han ännu har kvar ormskuggan,» säger hon. Men hon är blid och vänlig. »Tag bössan, om du vill,» säger hon. Och systerdottern flyttar bössan öfver till andra sidan af bordet. Ändtligen kommer Falco ut ur kyrkan.
Utskottet får i anledning häraf anföra, att, då Hr Friherre Ridderstolpes förevarande Motion forst under d. 10 sisth Sept. blifvit lill Utskottet remitterad, eller sedan Stats Anslagen af Utskottet blifvit föreslagne, hvarvid alla Statens tillgångar till deras belopp blifvit beräknade, Utskottet nu saknar utvägar, till medels anvisande för det af Friherren afsedde ändamål, och Utskottet kan således ej föreslå något serskildt Anslag för merberörde Brobyggnads uppförande; rnen då, ibland de anvisade StatsUtgifterne äfven ingått Anslag under RiksStatens g:de HufvudTitel till K. Disposition för Handelns och Näringarnes upphjelpande, anser Utskottet tillika vederbörande kunna vända sig med underd. Ansökning i ämnet till K. M:t, som utan tvifvel lärer i Nåder låta undersöka förhållandet, och, så framt företaget dervid finnes af vigt och allmännare nytta, dertill torde af sistberörde Anslag anvisa nödige medel, i raon af tillgång, då äfven frågan örn Ekevirke till Brobyggnaden från Ströms - Betänkande n , N:s 345, 346. i4g holms Kungsgård kan under Kådig pröfning komma; Af hvilken anledning Utskottet vördsamt tillstyrker: att ifrågavarande Motion må af R. II, Sl:r lemnäs utan åtgärd. Memorial, i anledning af K. M:ts Nådiga Skrifvelse, ang:de inkomsterne från Ön S:t Barthelemy. (I.-A.) JN, M:t har under den 20 sistl. Kov. till Utskottet aflåtit en så lydande Kådig Skrifvelse: ”Genom Kådig Skrifvelse af den 8 October 1823 meddelade K. M:t Riksens då församlade St:rs Statsutskott underrättelse om förhållandet med inkomsterna från Colonien S:t Barthelemy och om de orsaker, som då voro verkande på denna Ös handelsrörelse och afkastning.
En författare, ofta citerad på detta Riddarhus, Lord iMacaulay, har i afseende härå yttrat: »Stater kunna ej styras efter absoluta, abstrakta teorier, uppgjorda af professorer i studerkammaren. Politik är motsatsen emot abstrakt logik, och statsmannen måste 422 Den 8 Februari f. m. ofta närma sig sitt mål under ett klokt medgifvande och angifvande på omständigheter oell tid.» Ett sådant, en rätt statsman värdigt sätt att gå till väga i denna fråga skulle hafva lugnat passionerna och förekommit den strid, som i detta ögonblick räder inom landet, och icke skulle väl ett sådant medgifvande från systemets sida varit så farligt. J)å R. St:r i underdånighet, som de alltid komma, då allmogen, ödmjuk, som den alltid är, i underdånighet anhåller om 2 å 3 öres tull å ost och smör. kunde man bevilja denna begäran, i stället för att svara, att teorien skonslöst måste tillämpas. Visserligen tror jng för min del ingalunda, att en sådan tiillafgift tjenat till något, men sinnena hade derigenom blifvit lugnade. Det är rätt och klokt att de styrande, embetsmännen, behandla de styrda, folket, med foglighet, ja, med ömhet. Embetsmannen, som sitter i en stad och uppbär sin bestämda lön, inser nog att han genom frihandelns tillämpning kan få sina förnödenheter för litet billigare pris, och han finner derföre denna teori vara förträfflig; men han glömmer, att det är af landtbrukaren han koper och äfven aflönas och att det är denne som lider. Det ligger en stor och djup sanning i den gamla folkvisans af Skalden Malmström så väl framställda ord: »Ar yxan salt till roten, då stundar furans fall — om gammal eller ung; Till döds om bonden svälter, till döds du svälta skall — om gammal eller ung.» De vackra, de hägrande bilderna af att alla folk skola förenas till ett enda, denna kosmopolitismens sköna tafla, få icke locka oss. Vi skola först och främst vara Svenskar; vi måste vara det, och vilkoret derföre är, att vi heva.a vår nationalitet.
Maj:t ytterligare genom prsemier, uppmuntringar och bidrag, i Nåder ville så låta föranstalta, att uti alla Rikets vidsträckta Nordliga Landskap skötseln och afveln af Islands-Får matte blifva ännu mera allmän och vinna stör-, re förkofran. Men något kraftigare skäl håller jag före böra till stöd för denna hemställan anföras, än det af Utskottet nyttjade, nemligen beredandet af en riktande syselsättning för Landtmannen under Vinter-Månaderne. Svenske Fabrikernas förkofran och hela Rikets vinst genom undanrödjandet af en högst kostsam import-artikel, äro, Stats-, UIskallets B et änkan den. 44 ^ de skäl jag anhåller måtte, såsom mera talande vid detta tillfälle begagnas. Utan att bestrida vigten och värdet af Ekonomi-Utskottetsredan gjorda och af Riksens Ständer bifallna framställning, att Svenska Arméen matte heldst med Vadmal blifva beklädde, eller med sådant kläde, som i de orter der vederbörande Regementet* firo förlagde, blifvit tillverr kat; tror jag likväl, att denna åtgärd i det af mig härvid afsedde ändamål icke är fullt tillräcklig. Jag får derföre vördsamligen föreslå, om icke uti Underdånig Skrifvelse borde anhållas, det Kongl, Majit täcktes i Nåder försäkra Svenska klädes Fabriks-Idkarne derom, att i synnerhet alla de Värfvade Regementerne hädanefter skola få sin årliga beklädnad utaf Svenska Fabriks-kläden, samt att jemnväl de inhemska Fabrikerna få till Kgl, Majit och Kronan leverera de klädes-partier, hvarmed Kongl. Majit kan finna nödigt att förstärka Arméens föråder. Med den säkra kännedom jag kunnat förskaffa mig utaf Svenska klädes-Fabrikemes nuvarande beskaffenhet, vågar jag med trygghet försäkra! att om Kongl. Majit genom vederbörande Ambets-Verk och.
Den 6 September. 175 ärs älder — ega göda Skol-kunjkaper 6) och hedrande upförande, — och sedan der bildas för det ändamäl hwartill de wore bess-inda. Ingea grann Akademisk lärdom — ingen egcntelig strängt wektenskap, lig undcrwisning skulle derwid ega ruin. Läraren, ehuru sjelf utmärkt genom kunskaper, skulle ega dea egna förtjcnsten att här popularisera ach stmplistcra den lära han föredrog, hwilken alltid stulle StföljaS af praktiska demonstrationer och utwcckling af det praktiska anlaget. §n handbok för Under-Läkare, kanske en Bok som ännu ej funnits swarandc emot ända, mälet, borde med ett tillräckligt pris belönas och der, öfwer föreläsningar hällas, sä att koutinicr-.n sedan sig sjelf lemnad, der egde de dprbara och grundcilga läror, som skulle freda hsnom frän det förakt som wid tilltagande uply-nlng mer och mer skall drabba qwacksalwarcn och charlatanen. Institutet borde anförtros ät 2:ne Lärare af utmärkt wcttenskaplig kännedom och undcrwisnings skicklighet. Elcvcrne borde pröfwaS wid antagningen samt ofta derefter, och coursell bor, de innom L är wara sä fulländad, att dem kunde tilläggas ben Läkare-befattning, hwilken i Fält och pä Landet dem behöfwcr anförtro-. För att härom wara säker , borde de i Kongl, (kollegium Medicum olfentcligcn examineras till Chirurgiä Studiost, hwilken examen borde , i anseende pä Under, Läkares brukbarhet i allmänhet strängt hällas.