Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:t föreslagit att, utaf den för berörda byggnadsföretag beräknade kostnadssumma 130,000 lt:dr, ett belopp af 70,000 R:dr måtte för år 1867 anvisas. Genom hvad Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i ämnet anfört, är ådagalagdt att för såväl Länsstyrelsens som Landtmäteri-kontorets arkiver en ny lokal kan, under vissa förhållanden, blifva oundgängligen nödig, hvaremot något angeläget behof af ny byggnad för residens och Länsstyrelsens embetslokaler icke synes‘vara för handen; och då tillräckligt utrymme för arkiverna, då sådant erfordras, torde kunna beredas utan en så betydlig statsutgift, som här blifvit ifrågasatt, hemställer Utskottet, att Kongl. Maj:ts förevarande nådiga framställning icke må af Rikets Ständer bifallas. 16:o. Till inköp af Grosshandlanden Lindstrands egendom i Carlskrona och dess apterande till landtstats-embetshns har Kongl. Maj:t äskat ett anslag af 40,000 R:dr. Beträffande denna fråga inhemtas af Statsråds-protokollet, att sedan, i anledning af anmälan från Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Blekinge län om olämpligheten af den för Provins-landtmäterikontoret i Carlskrona begagnade lokal, Kongl. Maj:t den 4 September 1863 bemyndigat Ofverintendents-embetet att, efter undersökning ä stället, afgifva underdånigt yttrande och förslag, huruvida genom tillbyggnad och för - Stats-TJtskottets Utlåtande M 03.
December på bordet lagde Utlåtande N:o 157 öfver gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 113, i anledning af så väl Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, med förslag till förändrade stadganden rörande bysättning, som ock serskildt i detta ämne väckta motioner, blef Utskottets förslag af Ridderskapet ock Adeln bifallet med den förändring, att 4 §. skulle erhålla fölande lydelse: ''För fordran, som i gäldenärs concurs bevakad blifvit, må ej bysättning "kunna honom åläggas, der borgenär ej visar skälig anledning, det gäldenär "undandöljer tillgång, som efter concursen honom tillfallit och till gälds betalning gå bör: visar borgenär sådan skälig anledning; hänvise då Konungens Befallningshafvande frågan till Domstol, sorn eger att sig deröfver utsluta. ” S. D. Biföll Ridderskapet och Adeln Lag-Utskottets den 1 och 5 sist lidne December på bordet lagda Utlåtande N:o 158, i anledning af återremiss utaf Utskottets Betänkande N:o 117 öfver väckt motion, angående vilkorliga utmätnings-resolutioner. S. D. Då nu ånyo föredrogs Expeditions-Utskottets, den 1 och 5 sistlidne December, på bordet lagde Memorial N:o 17, i anledning af erhållen återremiss å Expeditions-Utskottets förslag till underdånig skrifvelse N:o 139, fann Ridderskapet och Adeln för godt att gilla, hvad Utskottet i detta Memorial anfört. S. D. Återremitterades Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens den 2 och 5 sisth December på bordet lagde Betänkande N:o 87, om beskattningen å stångjerns-tillverkningen i Riket. S. D. Ånyo föredrogos och biföllos Stats-Utskottets den 5 sistlidne December på bordet lagde Memorial och Utlåtanden: N:o 377, angående några, i sammanhang med frågan om hemma ntalsrän tane upphörande, väckta motioner.
Under den 23 Januarii 1819, Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Allmänna Magazins-Directionen, som gillar dess åtgärd med transporten af 500 tunnor Hafre från Stockholm till Sundsvall, hvilket deremot i en sednare Skrifvelse, af den 13 Julii 1821, ogillas, hvilket ogillande ytterligare upprepas i Skrifvelsen , af den 13 September 1822, med tillkännagifvande att desse af Kongl. Maj:t begagnade 500 tunnor Hafre längesedan blifvit Magazins - Directionen ersatte, som åter bestrides af samma Direction. Ett förhållande af så trasslig natur och ärendets orediga behandling torde förtjena uppmärksamhet* äfven torde denna för Allmänheten obehagliga transaction ej i ringa mån ådagalägga följderna af obeständiga föredragande och deraf följande osammanhängande åtgärder. Under den 21 November I82T, Kongl. Majit Nådiga Skrifvelse, hvari ersättning för lagligen ådömde böter anvisas af Extra utgifts-medel. Ett sådant användande af Statsmedlen är till det minsta misshushållning. ag2 Constitutions-VtsAottets betnnkanden. Under den j4. Kongl. Majus Nådiga Skrifvelse till Riksgälds-Contoiret, hvari den förklaring lemnäs, stridande mot Brefvet af den 22 Maji 1819, och de gjorda reqvisitioner å lilla Creditivet skulle påföras de två tredjedelar, som äro anslagne till utomordentliga försvars anstalter, hvarjemte Kongl. Maj t befaller, att ytterligare Medel skola tillhandahållas af den öfriga tredjedelen till oförutsedde behof. Man har full anledning att, med afseende på dessa Statsmedels begagnande, ifrågasätta huruvida föredragande, vid beslutens fattande, iakttagit Landets sannskyldiga nytta.
N:o 85, i anledning af väckt fråga om uppbäfvande af Kongl. Brefvet den 31 Juli 1685, angående utgörande af s. k. rotehjelp inom Jönköpings och\Kronohergs län. Bifölls. N:o 86, i anledning af väckta motioner om straffoch arbels-fångars an vändande uti arbets-korpsen. Bifölls; och N:o 87, i anledning af väckt motion ,om upphörande af universiteternas rätt att i de städer, der de äro förlagde, med stads-styrelsen deltaga i handläggning af ekonomioch politi-mål. Borgare-ståndet beslöt, för sin del, att Rikets Ständer må, i förnyad skrifvelse, hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det universiteternas befattning uti ekonomioch politi-mål i universitets-städerna må, så fort ske kan, upphöra. Prot.-Utdrag dm 2 Maj i85T. *19 Frän Heden. Bonde-Ståndet. S. D.
Han försökte läsa för att fördrifva den odrägliga tiden, som för en väntande vandrar fram med snäckans gång, men det ville ej gå; se’n tog han flöjten och blåste en stund, men aldrig hade hans toner förefallit honom så liflösa som nu; förtretad kastade han bort instrumentet och steg upp. ”Nej, det går ej,” sade han helt högt,” och Elisabeth, den engeln, får säga hvad hon vill, men jag kan ej längre vänta. Med dessa ord tog han en bok från bordet, han såg ej hvilken, svepte kappan kring sig och gick så med lätta steg och gladt hjerta, fram till bedragne vännens boning. Han blef ej varse den långa, spejande figuren, som på afstånd följde honom fram till Lindmarks port, kunde ej ana det öde, som innan aftonen väntade honom. Då han inträdt genom porten till det hus, derifrån han jagat friden, återvände hans obemärkte följeslagare med snabba steg, samma väg han kommit, och gick in i ett hus vid en gata, ej långt från Lindmarks. Detta hus tillhörde den äldre Holmén. ”Nå,” ropade denne emot den inträdande brodren, ”hvad nytt?” ”Intet,” svarade den tillfrågade kort, ”annat än att Berg vid denna tid sitter hos Elisabeth. Hvad tycker du om denna nyhet, Erik?” ”Den slynan! Men huru vet du det, Johan?” ”Jag såg honom just nu, med egna ögon, då han smög in från porten hos Lindmarks.” ”Och Leonhard är borta! Är det ej skam att hon så alldeles glömmt all ära och tro, som hon svurit sin man, och dertill en man så god, ja för god åt en sådan varelse? Men vi skola hämnas honom och det i denna afton till!” ”Ja det skola vi!” inföll den yngre och räckte brodren handen. Nu blef det aftaladt, huru de skulle verkställa sin hämndplan; men som vi tids nog få erfara den, så gå vi tillbaka till Rudolph. Obemärkt gick han genom de mörka rummen och kom slutligen till Elisabeths kabinett. Här brann lampan klar, och vid dess sken såg han den älskade hvilande hufvudet emot soffans kuddar, på hvilken hon half låg.
Då nemligen högstberörde Kongl, bref, med förklarande, att, ehuru ifrågavarande byggnad egentligen bordt af statsmedel bekostas, Kongl. Maj:t likväl, enär några medel dertill icke blifvit af Kikets Ständer anvisade, funnit det af Sekund-chefs-embetet framställda förslag till anskaffande af de erforderliga tillgångarne förtjent af nådig uppmärksamhet, tillika innehöll, att regements-kassan såsom ersättning för det förskott af 12,000 R:dr, hvilket af kassans medel finge till berörde ändamål användas, under en tid af 10 år skulle äga att af statsmedel uppbära ett belopp af 600 ll:dr årligen, samt att, efter denna tids förlopp, finge, uppå särskild underdånig framställning samt Kongl. Maj:ts nådiga pröfning bero, huruvida ifrågavarande anslag af 600 R:dr, till större eller mindre del, än ytterligare kunde regements-kassan tillfalla, såsom ersättning för det, medelst uppotfring af kassans årliga räntevinst, till byggnadens uppförande förskjutna kapital; men någon annan godtgörelse för nämnde förskott hvarken af Sekund-chefs-embetet blifvit föreslagen eller i det Kongl, brefvet ifrågaställd, torde häraf obestridligen följa, att någon återbetalning af kapital-beloppet vid denna tid hvarken från regementets sida varit påräknad eller af Kongl. Maj:t megifven. Vid sådant förhållande och då Revisorerne anse af synnerlig vigt, att de vilkor och bestämmelser, som vid beviljandet från statens sida af ej mindre egentliga anslag eller låneunderstöd än äfven andra bidrag eller förmåner blifvit antagna och fastställda, varda noggrant iakttagna, så att befrielse från åtagna förbindelser icke utan verkligt gällande skäl må medgifvas, hafva Revisorerne ej heller kunnat finna de uti Kongl, brefvet den 1 Juni 1853 anförda omständigheter innebära någon gilltig grund för den genom samma Kongl, bref till förmån för Svea Lifgardes regements-kassa medgifna förändring i hvad, angående oftanämnde medels ersättande, förut varit stadgadt.
Genom det förökade antalet poster minskas nemligen icke obetydligt de ordinarie posternas tyngd, så att den egentliga postskjutsen derigenom lättas. Kronobrefbäring en bestrides i allmänhet på förut vanligt sätt. Blott inom Strömsholms fögderi besörjes den af kronobetjeningen mot öfverenskommen ersättning, som lemnäs af samtliga brefbäringsskyldige. Endast tvenne jernvägar finnas inom länet, den ena den så kallade Köping—Hults och den andra Norbergs. Då af den förra omkring 5 mil långa vägen blott en half mil ligger inom detta läns gräns, och Direktionen öfver samma väg har sin station i Örebro, har jag ansett redogörelsen för förhållandet med denna väg icke tillhöra mig. Norbergs jernväg ligger deremot med hela sin sträckning af nära 64 fjerdedels mil inom detta län och förbinder Norbergs jernmalmsfält i Norbergs socken af Gamla Norbergs härad med sjön Amänningen, hvilken är segelbar och står i förening med Strömsholms kanal. Arbetet å denna väg börjades åren 1852 och 1853, sedan för dess utförande bildat sig ett aktiebolag, som till detta företag af Handelsoch Sjöfartsfonden erhållit ett lån af 150,000 R:dr Runt. I anseende till felaktiga beräkningar öfver jernvägens anläggningskostnad, samt försummade inbetalningar för en stor del af de tecknade aktierna, måste likväl ai’betet afbrytas och Bolaget till Svea Hofrätt ingifva sin cessionsansökning. Sedan Rikets Ständer vid Riksdagen år 1854 beviljat ett ytterligare lån för ändamålet af en lika stor summa, bildades ett nytt Bolag, som utförde arbetet så att det blef färdigt år 1856. Det hade då kostat 447,002 R:dr 56 öre, deraf 300,000 R:dr utgjorde de ofvan omtalade båda lånen. Det gamla Bolaget hade år 1856 tillskjutit 61,227 R:dr 54 öre, och det nya Bolaget 50,550 R:dr.
Ilr Bråkenhjelm har talat om obilligheten af att ålägga Komissarierne en så beskaffad utbetalning, derföre att den tjensteman, som får sig denna ulbetalnings-skyldighet ålagd, får ett onus, som de andra slippa. Jag föreställer mig likväl att Fullmäktige kunna så fördela arbetsordningen inom kontoret att den tjensteman, som i ett fall fått tillökning i sina göromål, i ett annat kan erhålla lindring och att således alla tjenstemännen kunna dela tungan af åtagandet att dessa utbetalningar verkställa. Jag vill således för min del hemställa till R. o. Ad., om icke det vore skäl att, om det H. Ståndet gillar de grunder Utsk. före slagit, i st. f. att bifalla Utsk:s utlåt., uttala den åsigt, att Ständerna bevilja en summa af 200 r:dr b:co, för att utgå såsom missräknings-penningar åt de tjenstemän vid Riksg:s-kont., som få sig ålagd utbetalningsoch redovisnings-skyldigheten för riksdagskostnaderna. Då jag likväl anser denna fråga af jemförelsevis ringa vigt, vill jag likväl ej yrka återremiss af nu förevar, utlåt. Hr von Hartmansdorff: Jag undrar icke på att Riksg:skont:s Fullmäktige söka i möjligaste måtto iakttaga sina underly>. dande tjenstemäns bästa, men jag tror å andra sidan att StatsUtsk. redan har gjort det tillräckligt. När man ser på mängden af Riksg:skont:s tjenstemän och antalet af deras göromål, så bör man förmoda Den 5 Mars f. m. att de hafva mänga lediga stunder, och följaktligen, i fall så förhåller sig, de skäligen kunde få litet mera sysselsättning alldenstund deras aflöning är lika med Bankens tjenstemän, utan att deras göromål äro lika dryga med de seduares. Finner sig en Riksg:skont:s Komissarie besvärad af att länge hafva ifrågavar. befattning, så kunna ju de tre Komissarierna byta om, eller också kunna de andra begge, som äro befriade från detta besvär, öfvertaga något af haus vanliga befattning, under det han sysselsätter sig med de tillfälliga göromål, som serskildt från riksdagen härröra.
Ridd.Utsk.-s andra skäl innefattar, att, om Ridd.secret., enligt mitt förslag, endast skulle tillförordnas pä den af mig föreslagna liden, sä skulle R. o. Ad. derigenom afsäga sig den rättighet R. o. Ad. uti för Ridd.Direct. nu gällande iuslruction förbehållit sig, att, i händelse en Ridd.secret. skulle förlora Ståndets förtroende, när som helst kunna, genom en pluralitet af | af de närvaris röster, skilja honom från sitt embete. Då jag alldeles icke i min motion yttrat mig deröfver, och något dylikt alldeles icke eller omedelbart följer af inolionen, sä inser jag icke, att Ståndet genom dess antagande skulle betaga sig rättigheten att skilja en sin tjensteman från dess tjenst. Jag har tvertom föreställt mig, att genom iniri motion samma rättighet, qvarstår för R. o. Ad. sorn förut, nemi. att under den lid som förordnandet räcker, när som helst derifrån skilja en Ridd.secret., som så illa uppfyllde sin plats, att han förverkat Stäudets förtroende. Ridd.Ulskts tredje skäl innefattar, att, genom godkännande af min motion, R. o. Ad. skulle indircct upprifva ett redan falladt beslut, nemi. att, vid Ridd.secret.tjenstens tillsättande, det skulle bero på R. o. Ad. att för hvarje gång bestämma, huruvida Ridd.secret. skulle tillåtas att, jemte tjensten vid Riddarhuset, innehafva någon annan publik befattning. Detta skäl kan jag icke eller medgifva; ty R. o. Ad:s fattade beslut innehåller endast, alt R. o. Ad. ville, dä en Ridd.secret. i vanlig ordning tillsattes, för hvarje gång yttra sig öfver, huruvida lian får innehafva annan tjenst eller icke.
Uti farleden emellan Stockholm och Haparanda finnas följande lotsplatsen, nemi.: Arholmarne, Svartklubben, Öregrund, Örskär, Limon (utanför Gefle), Gåsholmarne, Storjungfrun, LillJungfrun (utanför Söderhamn), Kråksundet (utanför Hudiksvall), Brämön (utanför Sundsvall), Östholmen (norr om Sundsvall), Hernöklubb (utanför Hernösand), Ulföarne, Skogsudden (utanför Örnsköldsvik), Jernäs udde (vid inloppet till Nordmaling), Breskär (vid inloppet till Umeå), Rathan, Bjurö klubb (utanför Skellefteå), Romelsön, Rönnskär (utanför Piteå), Rödkallen (utanför Luleå) och Malön (vid inloppet till Haparanda). Den 3 December e. m. 19» DS till de norra hamnarne numera Srligen inlöpa ett stor mängd ej mindre utländska fartyg, än äfven Svenska, samt inlöpande till dessa hamnar måste ske på de flesta ställen genom långa skärgårdar, emellan klippor och skär, synes billighet och rättvisa påkalla, att lotsväsendet härstädes så ordnas, att det så vidt som möjligt upfyller sitt dermed afsedda ändamål, hvilket nu hvarken kan vara eller är förhållandet, vid betraktande dels af lotsarnes ringa antal på sina ställen, dels deraf att lotsarne endast hafva små och dåliga båtar, hvarmed de under hardt väder ej kunna utgå så långt till sjös, som under sådana omständigheter, för ändamålets upfyllande, eller emottagande af ett fartyg, innan detsamma kommer till inloppet, är nödvändigt, dels äfven deraf, att lotsarne ej äro ålagda eller kunna, så länge de icke hafva större och bättre farkoster, förpligtas att gå ankommande fartyg längre än till ett i jemförelse med behofvet ringa afstånd från lotsstationen till möte. Att afhjelpa ofvan anmärkta omständigheter, dertill fordras i första rummet att, på redan befinteliga lotsstationer, lotsarnes antal ökas, der detsamma är otillräckligt, hvilka lotsstationer äro LillJungfrun, Bremön, Ulföarne, Breskär, Rödkallen och Malön.
Pld 2: —; Från barnen i Hargs bruks småskola 1: 2 0; U n g d o m 2: —; Minosa 1: —; Bede 1: —, I. S. 2: —; Nå- vänner till de små 3: —; Helsingborgs poststpl 0: 0 0; Insaml. gen. » Ebon H o i » 8: —; E n prenumerant, Halmstad 2: —; A n o n y m 5: —; W. S. 0: 50; E m i l Forsström, Sandviken 2: 25; Ida B. Engelholm 0: 50; A n n a C — n, Marieholm 0: 50; Jenta, Visby 1: —; j O k ä n d », V e x i ö 5: —; E n af Iduns läsarinnor, Karlskrona 1: —; I. L — b b — e 0: 7 0; Gustafsfors poststpl 2: —; Sunne poststpl 2: —; Sköfde poststpl 1: —; Fru L. (Göteborg) 25: —; E. Olsson, Fiskars, Finland, 3: 52; H. &amp; A. E. 2: —; Sonja 1: —; Edith 1: —; B — z L — d 1: 50; E. W. Nylund I: 50; O. E. G. &amp; B. 3: —; J. A. P — s, Upsala 6: —; Mocks 5: —; Ellen S. 4: —; E n sjukling 2: —; Lärarinnor i Nora 3: —; Barnvän i Sundsvall 2: —; O. G — k &amp; Co., Säfsjö 3: • —; Gordon &amp; Prellau 10: —; I. &amp; S. Nordberg 10: —; E m m a W. 5: —; S. P. S. 1: —; Ebon H o i 5: —; N. J. Lindvall 5: —; Prenumeranter vid Tidaholm med omnejd 25: 6 3. Summa kr. (Forts.) ||. Uti Bad och baddräkter.
Kanske ar det i narwarande Tidehwarf icke mindre sällsamt, atén Nation med sä inskränkte, sä utblottade Politiska krafter som den Swensta, har kunnat ilian främmande inflytelse gifwa sig en Constitution och en Konung. Skulle sedan detta werkeligen stedt, det wäl wara möjeligit at nägon del af samma Nations Representanter, i fräga om Thronföljare, i fräga om Landets framtida bcständ, wille afbida och emottaga Lag af fienden? För min del har jag alldrig kunnat fatta möjligheten af ett sädant förolämpande emot National - Lynnet. Jag tror at ingen kan eller will neka, at förhällandet med Stater, i detta fall är enligt med hwad som gäller för cnstildte. Den som utan energie icke wet at sjelf bestämma sitt wärde, som icke dristar försöket af sjelfberoende, winner 316 Den 18 IJuIik. winner det alldrig, och erhäller alldrig andras aktning. Efter detta torde hända nog länga företal, fär jag ödmjukeligen förklara, at jag länge, långt förr än de fleste ibland Ständers Ledamöter, warit af den deciderade tanka, at Hertig af Schleswig-Hollstein Sonderburg Augustenburg är den Prins, som i Swerigeö närvarande läge har största rätt at utköras til Rikets Thronföljare, och hwars personliga egenffaper säkrast kunna bidraga til Sweriges framtida sällhet och sjelfständighet. Och! hwilken styrka har icke min ofwertygelse wunnit, sedan en älffad Konung, med sä oemotständeliqe, sä lyckligt framställde ffäl, hos Riksens Högloft. Ständer i Räder tilstyrkt denna ädle Furstes antagande til Sweriges Kron - Prins. Men om jag länge haft denna tanka i fräga om Personen, är det först efter ähörandet afKongl.Maj.ts Nädiga proposition, som jag kunnat fatta, at rätta stunden til wal allaredan wore inne.
För släta och fagonerade Helsiden-väfnader, under rubriken andra slag, sattes införsels-tullen till 4 R:dr för skålpundet. För Helsiden, under rubrik: Schavlar, Schavletter och andra Dukar, äfvensem genom faconering till förkläden utmärkte tyger sattes 5 R:dr införsels-tull för skålpundet. I afseende på de af Utskottet i Retänkandet gjorda förslag, angående utförsels-tullförhållanden, fattade Ståndet, så vidt förändringar bestämdes, följande beslut: Pag. 71: Utförsels-tull å kasserade Kanoner och Mörsare, söndersågade, samt Bomber och Kulor, ansågs böra försvinna. Likaledes beslöts tullfrihet, vid utförsel, för Jern, smidt eller valsadt, stång-, platt-, | tum tjockt och deröfver, under 12 tums bredd och öfver f tums fyrkant. Med ogillande af Utskottets hemställan, beslöt Ståndet upphörande af utförsels-förbud å Malm, rå och afsmält, ej specificerad, samt bestämde en utförsels-tull aflR:dr för skeppundet stapelstadsvigt. De trenne yttranden, som å denna sida i Betänkandet förekomma, med afseende på tarifer för kredit-upplaget och transito-afgiften, lades till handlingarne. Alla de hemställanden, som i öfrigt uti Betänkandet förekomma till och med sidan 76, och hvilka ej här särskildt blifvit nämnda, godkändes. 2:o Tarifen för Införsels-tullen, i de delar, som ej utgjort föremål för Betänkandet. Införsels-tullen för Sidenband nedsattes till 4 R:dr för skålpundet. För artikeln Fosfor bestämdes tullvärdet till 1 R:dr 16 sk. och tullsatsen till 4 sk. per skålpund. Gutta percha: arbeten deraf, ej specificerade. Tullsatsen bestämdes till 6 sk. per skålpund. Jäst, komprimerad, ansågs böra utgå ifrån Införseis-tulltarifen och förflyttas till Förteckningen öfver tullfria varor. För Messing, oarbetad, Latun och Trådband inbegripna, nedsattes införsels-tullen till 16
Efter den me; m 11 ') •/ e. m. ning Herr Hjerta åberopat , förekommer en annan, som lyder sålunda: "Under Riksdagar må likväl introduction ej ”beviljas förr än RiddarhusDirectionen hos Rid”darhusU(skottet tillkännagifva, och Riddarhus”Utskottet lios Ridderskapet och Adeln anmält, ”det vederböilige prestanda blifvit fullgjorde, ”samt Ridderskapet och Adeln derefter till in”troductionen in Pleno tillstånd gi f vi t.’’ Denna mening synes ock kunna berättiga till den öfvertygelse, jag hyser, att spår i §. jemväl finnas dertill, att RiddarhusDirectionen kan bevilja introduction mellan Riksdagarne. Så måtte äfven Motionairen hafva ansett frågan, efter han begärde, att den förändring, han åsyftade, skulle iakttagas i den nya redactionen af 51 §. RiddarhusOrdningen. Detta har väl Utskottet ansett ej vara nödigt: men som denna Motionaircns mening öfverensstämmer med min egen , alltså får jag, under åberopande af Herr Hjertås ord, i af. seende på det skick, hvaruti målet nu är, anhålla om Herr Grefvens och LandtMarskalkens preposition till afslag å Utskottets Memorial, Grefve Cronhjelm: Jag ber om tillgift, att jag ännu en gång talar utom ämnet; men det yttrande jag nu går, att afgifva, anser jag mig vara skyldig såväl mig sjelf, som det vördnadsbjudande rutnj inom hvilket jag har den äran att yttra mig. Det är alltid obehagligt för en yngre Medborga, re ur samhällets obemärktare kretsar, att försvara 3©8 Den i\ October e. m: sig mot tillvitelser gjorde af Regeringens organer; men jag känner för djupt värdet af yttrande rätten, För att tillåta, att jag angripes, för att halfva velat bestrida den. Jag har aldrig bestridt någons rättighet alt yttra »in uppfattning af hvad här blifvit sagdt, men att gissningsvis yttra en uppfattning af hvad som icke blifvit sagdt, detta är en rättighet, som jag aldrig ämnar medgifva.
Börjades pröfningen af de sedan sista riksdag hvilande och uti den med Constit.Utsk:s memorial N:o i följande uppgift upptagna, till afgöranda beredde grundlagsändringsförslag, hvilka icke redan af R. o. Ad. blifvit nfgjorda. Gr. Cronhjelm, Otto Aug.: Jag anhåller vördsamt, att Ridd.Secret. vid föredragningen af hvarje särskild grundlagsfråga måtte upplysa, huru den blifvit afgjord i de öfriga RiksSt , emedan discussionerna tilläfventyrs derigenom kunde förkortas. Undertecknad Ridd.Secret. tillkännagaf, att han vore i tillfälle att lemna sådana upplysningar, rörrde Borgareoeh BondeSttns beslut; men att prot.utdr. i ämnet ännu ej från PresteSt. ankommit. Den af K. M. föreslagna förändrade redaction af 4;de punkten i:a mom. i 24 §■ Riksd.Ordn., så lyd a n d e: "Till nämnde betjening, hvilken af Stånden sjelfva tillsättes, räknas hos R. o. Ad. fyra cancellister; i ”PresteSt. en notarie och två cancellister; i BorgareSt. sammaledes, och i BondeSt. två notarier och fyra cancellister.” Borgareoch BondeSttn hade antagit det nya förslaget. Den föreslagna nya redactionen blef nu äfven af R. o. Ad. bifallen. De af K. M. föreslagna förändrade redactioner af 19, 21 och 88 §§. Re g. Formen. §• '9- ”Inkomma till Konungen, från domstolar och embets”män, förfrågningar om rätta meningen af allmänna ci”vil-, criminaloch kyrkolag, eller anser eljest ”Högsta Domstolen förklaring i sådant fall nö”dig, äge ock Högsta Domstolen att, emellan riksda”garna, dylika lagförklaringar gifva.” §• 21- ”Konungen äger tvenne röster i de mål, hvilkas före - 38o Den ao Mats. ”dragning och afgörande Han för godt finner att i Högsta ”Domstolen öfvervara.