Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skeppsbyggeriet i Sverige skulle således möjligen få afstanna eller inskränkas af brist på dugliga byggmästare. För sjöfarten och skeppsbyggeriet söker man förgäfves någonting motsvarande åkerbrukets institut på Degeberg, bergshandteringens skola i Fahlun eller handtverkeriernas tecknologiska institut i Stockholm. Måhända torde någon vilja påstå, att constructions-sko-* lan i Carlskrona är i tillfälle dana äfven coopvaerdi-skeppsbyggmästare; men detta vederlägges säkrast, derigenom att det ej skett på sednare tider och äfven sällan under den berömde Chapmans. Sättet att bygga vid Kronans varf är olika mot privatas. På förra stället betalas folket illa, och arbetar följaktligen så litet, sorn möjligt. Der fulländas väl arbetet väl, men kostnaden och tiden betraktas ur helt olika synpunkter mot dem, hvarifrån man vid ett coopvaerdivarf måste utgå. Men det liufvudsakliga och oöfvervinnerligaste hindret för danandet af skicklige coopvaerdi-byggmästare på Kronans varf, ligger i den långa tid, som åtgår för hvarje fartygs fulländande: så skulle väl kunna inträffa, att en elev fick på Kronans varf uttjena hela sin lärotid, utan att hafva deltagit i byggnaden af iner än ett linieskepp, hvar - \ Den ia Mars; emot elever, danade vid coopvaerdi-varf, blifva i tillfälle att årligen se flera olika sorter fartyg construeras efter ritningars uppgörande af olika personer. På privatvarf är byggmästaren ej blott constructeur, utan dessutom äfven ekonom. Han måste förstå att mottaga och använda matelåalier till bästa förmån, uppgöra accorder med leverantörer, så väl sorn arbetare, noga på förhand calculera kostnaden af en byggnad o. m. d., som blott kan läras genom en långvarig praktik på sådana coopvaerdivarf, der många olika skeppsbyggnader förekomma. Bristen på dugliga qvartersman är här lika kännbar. Hittills har man, af brist på elever, måst välja qvartersmännen bland de äldre, ordentligare timmermän, hvilket sällan lyckas. Ilos qvarlersmännen fordras den drift och rörlighet, som man ej kan vänta hos en gammal man.
Men en sådan jemnare fördelning, som den ifrägavar., bör ej göras pä det sältet att man ät alla gifver lika lön, emedan det är klart, att i sådant stift som Linköpings eller Westerås’ fordras för biskopen mera än måhända i Hernösand eller Wisby. Man har vid landshöfdingelönernes reglerande iakttagit ali gifva större löner på de ställen, der en större lefnadskostnad vore erforderlig. I det hänseendet vore det visserligen möjligt alt uppgöra en riktigare fördelning mellan biskoparne, än den som hittills ägt rum. Men så kommer Den 9 April f. m. 189 frågan: livad vore i sådant fall lämpligt; och hvad skulle Staten vinna derpå? Ty meningen med den jemnare fördelningen, är enligt sednare punkten i Frih. Tersmedens förslag, alt den tillgäng, som genom berörde reglering må uppkomma, skulle användas till löneförbättring åt svagare aflönade prester och skollärare. Hr von Hohenhausen bar redan anmärkt, att om prebendena borttoges från biskopslönerne, så äro inkomsterne icke betydlige. Min tanka öfverensslämmer med hans, och jag bar nu i bast under öfverläggningen gjort ett afdrag ifrån hvarje biskopslön af prebendenas värden, utbedjande mig att för R. o. Ad. få uppgifva hvad som då återstår. Ärkebiskopen har då en inkomst af 9,450 r:dr. Mig synes otroligt, att Frih. Tersmeden, eller någon annan skulle vilja nedsätta Ärkebiskopens lön under detta belopp. Hvarföre, säger man, böra prebenden undantagas? Jo derföre, att det, eller min tanka, är ett bestämdt missbruk, en bestämd skada för hvarje församling att betaga henne sin kyrkoherde. Det kan icke vara henne likgiltigt att sakna den, som rätteligen åt hennes själavård egnar hela sin verksamhet. Min erfarenhet under de 7 är, jag beklädde Statssecreterare-embetet för ecclesiastik-ärenden var den, att hvarenda prebende-församling, som kunde hafva någon anledn. att komma ifrån en sådan belägenhet, bemödade sig derom, pä skäl, dem jag icke kunde annat än finna grundade.
Om vid grufvor, större bruk och herregårdar samt manufakturier värdshus för resande erfordras, och rättighet åstundas att under förutnämnda vilkor der utminutera bränvin, skall tillstånd för inrättande af dylika värdshus sökas hos Konungens Befallningshafvande, som, efter Pastors och socknemännens hörande, derom förordnar. Genom de i denna Förordning gifna stadganden om hränvinsförsäljning afses icke någon rubbning af den försäljningsrätt, som distilleringsbolaget i Stockholm, enligt kontrakt, tillkommer. § 44 • Bränvin må väl i hela fastager, större eller mindre, försäljas, men icke utdelas eller utmätas å farvägar eller offentliga samlingsplatser på landet, i segelleder, i utoch landthamnar, samt vid stränder, ej heller å torg, i hamn eller ä gata inom stad. Den häremot bryter, bote 20 R:dr och Wifve derjemte, vid hvarje slikt fall, förlustig det bränvin, hvaraf utdelningen eller utmätandet skett. Till samma ansvar vare den förfallen, som å landsbygden far med bränvin ifrån by till by eller från gård till gard, att dermed köpslaga. § 45. Den, som i minut försäljer bränvin, utan att dertill vara berättigad, bote första gången 10 K:dr. Sker sådan förbrytelse andra gången, plikte han 20 R:dr. Föröfvas dylik förbrytelse tredje gången, eller oftare, bote den tilltalade hvarje gång 40 R:dr. Sker förbrytelsen å söneller annan helgedag, vare bot dubbel; dock Berntin.-, Lag-samt Alim. BesvärsOch Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:0 1. 61 må den icke i något falt öfverstiga 40 B:dr. Är oloflig bränvinsforsäljning af beskaffenhet att kunna hänföras till krogrörelse, bote förbrytaren, som ofvan i hvarje serskildt fall stadgadt är; och vare det i försäljningsrummet befintliga bränvin, jemte de käril, hvaruti det finnes lorvaradt, beslag underkastadt och förverkadt.
Derjemte äro i detta ämne till Utskottet remitterade tvänne, hos Ridderskåpet och Adeln väckta motioner, den ena af hr Steuch, M., som föreslagit, att samtlige tjenstemännem i General-landtmäteri-kontoret måtte, i anseende till deras under sednare åren betydligt ökade göromål, erhålla förhöjda löner till följande belopp, nemligen: öfver-direktören 3000 r:dr, landtmäteri-sekreteraren 1,666 r:dr 32 sk., öfver-ingeniören 1,333 r:dr 16 sk., landtmäteri-fiskalen 1,2.00 r:dr, aktuarien 1,000 r:dr och 5 ingeniörer hvardera 800 r:dr, äfvensom att vaktmästarens aflöning ökades till 200 r:dr, ny lön för en kammardräng beviljades med enahanda belopp, och skrifvarhjelp till sekreterarens disposition: anvisades med 600 rrdr. tillsammas 13.200 r:dr, eller 4,980 r:dr mera, än General-landtmäteri-kontorets nu gällande stat upptager; samt den andra af grefve Taube, U. A.v som hemställt, att lönen för öfver-ingeniören, utgörande 1,055 r:dr, mätte, såsom otillräcklig för én tarflig bergning och nu mera ej sorn tillförene, åtföljd af sportler, förhöjas till 1,333 rrdr 16 sk. Hvad först angår den ifrågastSllda tillökningen i öfver-direktörens aflöning, finner Utskottet, i betraktande af embetets vigt och maktpåliggande beskaffenhet, en förbättring af öfver-direktörens lönevilkor vara af behofvet påkallad, i enlighet med hvad Kongl. Maj:t föreslagit, så att öfver-direktören erhåller i lön 2,666 r:dr 32 sk. och såsom extra tjenstgörings-arfvode 666 rrdr 32 sk. årligen. $ St a ts -Utsk o t te ti Utlåtande, N:o 71.
Cronhjelm, har med vanlig skarpsinnighet utredt svårigheterna af alla de förslag till remiss, som blifvit framställda; det återstår således blott att besvara det förslag, han sjelf i stället för dem framställt. Deremot isynes vara att invända, att ehuru, i händelse 72 §:s 94 Den 8 Mars f. m. redactionsförändring afsloges, det verkligen lomme att så tillgå, som Hr Gr. föreställer sig, så skulle likväl ett sådant vilkor, sorn han tillstyrkt, äfven innebära ett förut fattadt beslut, hvilket jag ej tror formeniigt kunna tagas. Men det motstånd, som blotta remissen, d. v. s. första preliminärbehandlingen af det förslag till banklag, Konungen meddelat R. St., det motstånd, säger jag, som denna preliminäråtgärd här rönt, synes mig, efter den af H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedt gjorda förklaring, skäligen icke böra förlängas. 1 samma förutsättning, lagförslaget blifvit uppgjordt, synes det mig kunna remitteras, och uttryckandet af vissa vilkor dervid skulle innebära den nyss antydda olagligheten af ett förut fattadt beslut. Dessutom, hvilken är då den förutsättning, i hvilken detta lagförslag är uppgjordt? Det är förutsättningen af 72 §:s nya redactions antagande; och antingen denna förutsättning förverkligas eller tillintetgörés af utgången, står saken på samma punkt efter den förklaring, som blifvit lemnad, och den åsigt, som synes vara allmänneligen uppfattad. Hvarföre då förlora tiden, hvarföre då neka sig den granskning och utredning, som upplyser ämnet? Och vore det icke i detta hänseende, och då intet tvifvel kan uppstå, att ärendet på ett eller annat sätt antar den form, som utgången af frågan om 72 §. nästan fäster på detsamma, vöre det icke, säger jag, resultatet af en vägran till remissen, att man qväfde pröfningen och dömde ulan ransakning. Jag förenar mig således i anhållan om remiss till BancoUtskottet. Hr Rosenblad:
Ex Protocollo Olof Werlin. S. D. Med anmälan, att han, vid närmare genomläsande, funnit, det Bengt Svenssons från Östergöthland den 4 sistlidne April till Hedervärda Bonde Ståndet ingifne, och samma dag till Ba nco-Utskottet remitterade Memorial, angående Uandets osconomiska ställning , innefattar åtskilliga till det af Riksens Ständer sedermera förordnade Särskildta Utskott hörande ämnen, hvarmed BancoUtskottet ej lärer kunna taga någon befattning , hemställde Riksdagsmannen Anders Danielsson från Elfsborgs Uän , om icke detjta Memorial, hvaraf han ingaf ett tryckt Exemplar, borde i berörde delar till Särskildta Utskottet öfverlemnas. Ii Sedan Riksdagsmannen Longberg från Gestrikland med flere häruti instämt och f. d. vice Talmannen Jon Jonsson från Tflekinge dervid förbehållit, att sådant ej måtte föranleda till collision Utskotten emellan, blef, uppå skedd proposition , Bengt Svenssons ofvanberörde Memorial remitteradt till Särskildta Utskottet i alla med dithörande ämnen gemenskap ägande delar; hvar* om vederbörande skulle på vanligt sätt underrättas. Ut supra. Ex Protocollo Olof Werlin. S.D, Dm 8 Maj, g. D. Ali manna Besvärs - och Oeconomie-Utskeftets den 18 sistlidne April afgifne och sedan den 27 i samma månad på bordet bvilande Betänkande, i anledning af Riksdags Fullmägtiges från Kronobergs Uän Memorial om upphäfvande af det vite, som uti Regements Skrifvare ln. structicnen stadgas för försummelse af Uppbörds, moten, blef nu å nyo föredraget och af Hedervärda Bonde-Staudet gilladt och antaget ; hvarom .vederbörande skulle på vanligt sätt meddelas uri* (ftrrätteise, Ut supra. Ex Protocollo Olof Werlin. 8. t>. Vid förnyad föredragning af Riksdagsmannen Johan Johanssons från Kronobergs
Husar-regementet Carl XV, anslag till lön At en Regementspastor vid 66: 17. Hvetlanda, kyrkoherdeboställe, afsöndring af jord frän 123: Hvitbetsodling, befrämjande af 99: 40. Hypoteksbank för rikets städer 208: Hypothekslån, vilkor för erhållande af 42. Håkanstorp—Lidköping, jernväg mellan 88: 9. Håradsnämndernas tingsgästningspenningar, förhöjning i 181. Höganäs och Torekow, lifräddriings-anstalter vid 189. Högseln enka, pension ät 133: 83. Indelta arméen, löneförbättringar vid 66: 6. Ingeniör-korpsen, anslag till ett sappörkompani vid 66: 12. , löneförhöjningar vid 66: 12. Inkomster, Statsverkets, beräkningen af 45. Institutet för döfstumma och blinda, anslag till 139: 96. Instruktionen för Rikets Ständers Revisorer af Statsverket, ändring uti 84. Memorial i anledning af återremiss å N:o 84 144, af Riksgäldsverket, angäende ändring uti 161. J. Jernv gsbygguader, Statens, besparing i anläggningsm. II. kostnader 14. » , fortsatt utförande af och anvisande af me del till 87. 7 Utlåtandets Nuromei och Moment, Jernvägsbyggnader, Memorial i anledning af återremiss å N:o 87 145. kostnadsfri upplåtelse af jord till 87: 7. —- — enskilda statsbidrag för 88. Memorial i anledning af återremiss å N:o 88 118. anskaffande af medel till 89. Memorial i anledning af återremiss å N:o 89 ISO. Memorial i anledning af skiljaktiga beslut rörande N:o 150 154. Jernvägarnes ekonomi och anläggningssätt 77. Jernvägs stambana, södra, rigtning af samt arbetenas fortskvndande vid 29 » utbetalande af anvisade medel till 116.
Dervid får jag först anmärka, att sä snart chartan icke mera finnes pä documentel, sä är hela nyttan deraf förlorad. Della är således en fullkomligt onyttig omgång, icke medförande annat än kostnader och förlusten af den stora fördel, som vinnes genom den skyndsamhet, hvarmed bandlingarne kunna biläggas med charla, när de skola till myndigheterna inlemnas. Pä sätt Ulsk. har ganska riktigt upplyst, sä äro Kammarrättens förteckningar ofta ofullständiga, så vida icke de af Ofverrevisionsdcparteinentet kunna göras fullständiga, genom jemförelse med holVätternas renoverade protocoller, sam utvisa huruvida verkligen sådane cbarlor inkommit för hvar enda handling, som bort med charta beläggas; men hofrätlens är också ofullständig, oberåknadt de stora kostnader, som båda dessa verk måste vidkännas i och för denna controll, ty då domböckerne ingå en längre tid efteråt, sä vunnes icke conlrollen förr, än vid denna lid. När un våra unga domare, sorn förrätta lingen, antingen af vårdslöshet eller andra orsaker länge uppskjuta att insända sina domböcker, sä kan det hända, alt de, långt innan granskningen försiggått, voro insolvcnta all lemna ersättning för den eharladösen, sorn icke var redovisad. De kunna till och med vara helt och hållet försvunna. Erih. Oxenstiernas förslag har deremot den förtjensten, alt det gör controllerna skyndsamma, ty den hufvudsakliga controllen vinnes derigeuom, att domstolarne alldeles icke befalla sig med emot - Den 8 Januari, e. m. 117 lagande af dessa medel. Denna afgift skulle nemi., på samma sätt, som det nu tillgår med afgiften till Wadstena krigsmanshus, emoltagas af kronofogdarné och öfrige vederbörande uppbördsman, samt deras qvillenser presenteras för domaren, oell antingen vidfogas sjelfva handlingen, eller också, livad jag anser vara rikligare, förses med en påskrift, alt de hafva blifvit presenterade och derjemte äfven förses med nummer.
Jag har med detta mitt anförande blott velat häntvda på de medel, som finnas, att sätta den större och den mindre jordbrukarens intressen vid bräuvinsbränningen »au nivau» med hvarandra, och jag är fullt öfvertygad, att sakkunnige män ej skola saknas att ordna och bestämma de närmare detaljerna vid en lagstiftning i nyss nämnda anda. Hr Montgomery vill, hvad dranken beträffar, söka trösta den mindre jordbrukaren dermed: »att den nu mera ej behöfver anses »såsom en vid kreaturens utfodring nödvändigt ingående del», och vill (att döma efter hans slutpåstående), att företrädesvis den mindre jordbrukaren skall, äfven med uppoffring af sädesproduktion, lägga hufvudsaklig vigt vid ladugårds-skötseln. Detta är ganska sannt och bör behjertas nästan af hvarje jordbrukare i vårt land, der med få undantag en och hvar i mer och mindre mån gör sig saker till det felet att försumma boskaps-skötseln. Men jag kan dock ej inse, att om dranken, klokt använd, är ett ganska godt plus vid en större egendom, den ej också skall vara det proportionsvis vid en mindre. Hr Montgomery önskar slutligen, att, till jordbrukets fromma, importen af landtm&nnaprodukter skulle beläggas med så hög tull (förmodar jag), att våra egna produkter kunna uthärda täflan med utländniugens, och anför, att då åtskilliga andra industrigrenar, t. ex. klädesoch siden-tillverkningen (hvarföre ej äfven socker-tillverkningen m. m.) njuta dylikt skydd, jordbruket ej må blifva mera stjufmoderligt behandladt. Härpå får jag blott yttra, att min öfvertygelse är den, att såväl den ena som den andra näringsgrenen borde helst vara utan ett dylikt stöd under armarna; ty visserligen kan det gagna några få individers interessen, men deremot vara skadligt för oändligt många flera och endast tjena att onaturligt fördyra en nödvändighetsvara. Jag får ock slutligen anhålla om denna motions remitterande till Bevilln.Utsk:t. Hr Montgomery, Carl Hampus: Det har visst icke varit min mening med motionen, att betaga de mindre jordbrukarne
I betraktande deraf, att ofta vid verkställigheten jaf laga skifte inträffar, att den utflyttade undfår lika mycket och stundom mer odlad jord än han förut innehafver, men att deremot den eller de, som qvarbo, undfå ganska liten eller ingen odlad mark, har Utskottet ansett sig böra föreslå det i p. 23, mom. i, förekommande förändrade stadgande i afseende på giunderne till odlingslåns utgifvande från Banken, på det alt jemväl de sistnämnde Hemmansåboerne, efter pröfning af loella förhållanden, må kunna komma i åtnjutande af understöd genom skiftesoch odlingslån. Utskottet har ock trott, att, så vida desse lånebilräden skola motsvara deras ändamål, desamma icke böra utgifvas till huru lågt belopp som helst, utan en viss minimisumma lämpligen kunna bestämmas, hvilken Utskottet, enligt hvad p. 22, mom 3, utvisar, funnit sig böra föreslå till 200 Rdr. För öfrigt äro alla ofvan intagne stadganden i närmaste öfverensstämmelse med hvad vedan för det närvarande finnes föreskrifvet. Och får Utskottet slutligen upplysa, att då i det nu framlagda förslag icke någon föreskrift blifvit vidtagen, motsvarande §. 16 i 4 Art. 4 Afd. af i83o års Reglemente, härleder sig sådant derifrån, att Utskottet, med iakttagande af den ordning, som blifvit följd uti den af Rikets Ständer antagne 18 punkten i Utskottets Utlåtande N:o 16, ansett föreskriften i berörde 16 §. tillhöra den Afd. af nu upprättande Banco-Reglemente, som upptager de Creditiv, hvilka äro från Banken beviljade. Slockholm den 18 April i835. Ankom till Exp.-öt»k. d31 Api il. Utlåtande, i anledning af de inom\ Riks-Stånden gjorde anmärkningar vid Utskottets under J¥:s, 114 oell 115 afgifne Memorial. Sedan Utskottet uti Memorial N:o r 14 gjort hemställan till Rikets Möglofl.
I sammanhang med de i förevarande motioner framställde förslag har hemställan vidare blifvit gjord dels E) om indragning af Biskops-embetena och användande af dem åtföljande löner till förbättrande af det lägre Presterskapets vilkor; i afseende å hvilken fråga Utskottet endast åberopar sitt, under N:o 63, redan afgifna Betänkande; dels ock Allm. Utse.- orli Ekon.-Ulsk. Ret/ink.. A'.-o SO. •15 F) om Dom-Kapitlens förständigande att vid Adjunkters tnissivering och förordnande till vikariat, uteslutande fästa afseende å tour och anciennitet. Vid tillämpning af en så beskaffad föreskrift skulle, efter Utskottets förmenande flcrehanda olägenheter uppstå, ej mindre för Dom-Kapitlen, såsom svårigheten dels att dervid kunna iakttaga full rättvisa, och dels att vid sådant förhållande kunna i tjenstgöring vid ett Pastorat såsom Adjunkt anställa den leir detsamma mest tjenlige Prestman, än äfven för det ordinarie Presterskapet och Adjunkterne sjelfve, såsom obehaget af tätare ombyten och ökade flyttningskostnader; likasom den större ombytligheten af Adjunktens verkningskrets, hvilken häraf blefve en följd, skulle menligt inverka på de kyrkliga förhållandena; och anser af sådana orsaker Utskottet sig icke böra tillstyrka Rikets Ständer att i anledning af denna framställning vidtaga någon åtgärd. Stockholm den 7 April 1854. Beser v a t ioner: af Herr Friherre Baab, Carl Adam: »Aflöningssiittet inom Kyrkan står i oskiljaktigt sammanhang med Presterliga bildningen och befordringsväsendet, och allt detta på det närmaste tillsammans med Religionsvården. Utan att vilja fördjupa mig i dessa sistnämnde tvenne frågor, vill jag i förbigående antyda: att för inträde i Kyrkans tjenst endast tarfvas en, i förhållande till tidens fordringar temmeligen knapphändig, theologisk kurs, hvilken ehuru lätt absolverad den i verkligheten är, dock står i missförhållande till det lägre Presterskapets eländiga aflöning.
Ds olvide vummen os 8omlno väninA indelo8 till rKnti^vitet8-mu8eum oeb N^nt - TVad/ga fV/0 kakinet. Ökra väningens ens kälkt disponeras till museum för tallorna, rom kier erkälla öfverflödigt rum, oell klet öfriga för cle kåda äterstäende samlingarne. Lömner för Ilmketsmän oell ketjening 8ro pä kränsidan lämpligen anordnade. lLn serskild upprättad generalplan utvisar, sä väl att muSei-K^ggnaden, sädan klen nu är projeeterad, ej pä något skadligt sätt gör intrång pä platsen, som att, i känclelse clen ännu något mera, t. ex. 20 alnar, finge framclragas, k^ggnaclen kunds erkälla en regulier form, klifva mera isoleracl frän cle tillstötancle Kvarteren oek lä kättre clager frän norr, kvarjemte irregulariteten ak tomtens form clä kunde förmildras genom en läg plantering. I afseende slutligen pä kostnaden för en k^'ggnad^ enligt nämncla projeet, kar deröfver klikvit keräknadt följancle Oet gamla kusets rifning samt platsens inkägnacl, ketalas genom cle ak cletsamma erkällna, gamla materialierna.
Herr Hjerta, Gustaf: Det är isynnerhet a^ det skäl Herr Lefrén sist anfört, som Utskottec ansett denna fråga böra förfalla. Det har varij fråga om att meddela Herr Schwartz en viss år* Ben 3 Öctober j. m. lig Summa, emot hans förbindelse att hålla föreläsningar i något visst ämne. Då i sådant fall 2 Stånd stadna! mot 2, så följer, att frågan af sig sjelf skall förfalla. Jag finner detsutorn grund, lagén tydlig, och att 75 §. här är den enda sorn kari tillämpas, emedan det icke är ovilkorligen nödvändigt, atf detta ämne skall afgöras, eller höra till Stafsregleringen; Jag skulle derföre tro Utskottets förslag vara rigtigt,- ehuru jag icke deltägif i beslutet derom, utan varit bland dem* som yrkat bifall till Motionen. Herr Grejven och Landt Mar skalken frågade* orri Ridderskapet och Adeln ansåg StatsUtskottets Memorial böra, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, tilt Utskottet återremitteras. Ropades Nej. Hvarefter Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, att berörde Memorial måtte läggas till Handlingarne, hvilket bifölls. Herr Lefrén: Ar det mot Constitutioneri stridande, att Herr Grefven och LandtMärskalken medgifver proposition: att ConstitutionsUt skottet ml höras öfver denna fråga? Jag anser Grundlagen vara ganska tydlig, och ej neka eri sådan åtgärd. Herr Grefven och Landt Marskalken förklarade att, då Ridderskapet och Adeln icke godkänt de vid StatsUtskottets Memorial gjorde anmärkningar, samt Utskottet icke eller föreslagit, att Con - Dm ,? October /. /??. 63 SfntitionsUlskottet skulle öfver ifrågavarande ämne höras; ansåg Herr LandtMarskalken för dess del det böra vid Ridderskapets och Adelns redan fattade beslut förblifva; hvaruti Ridderskap pet och Adeln äfven hördes instämma. Höglofl. Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan a eftermiddagen. In fidem Protocolli O, J.