Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Således vill det synas mig, att dessa öro två af hvarandra bestämdt så oafhängiga frågor, att den ena måste nödvändigt afgöras förr än den andra, och då vill det förekomma mig som en logisk slutsats, att den fråga, som begär upskof till nästa riksdag, förutsatt att den är i öfverensstämmelse med stadgandet i Riksd.Ordn:s 81 §, bör komma till afgörande, innan man kan företaga den andra, som nu i detta stadiet, icke innefattar något annat, än, att biträda det förslag till dag för afgörandet, som Hr Frih. o. Landtm, föredragit, eller att R. o. Ad. måtte bestämma en dag dertill eller ock, att bestämma det förslaget bör hvila, intill dess Frih. Tersmedens motion, i fullständig grundlagsenlig ordning, har blifvit beredd, och såsom sådan återkommit till Ståndet. Ilr von Hartmansdorff: Hittills har man ansett det ogörligt för hvar och en att förändra en allom veterlig tid. Likväl har Hr Dalman velat försöka att öfvertyga oss om, det något, som händt förut, inträffat sednare, och att det som förefallit sednare, tilldragit sig tidigare; ty han har velat före Const.Utsk:s betänk. N:o 2, på föredragn:slistan upföra ett mål, som förekommit 4 dagar sednare, än berörde betänk, lades på R. o. Ad:s bord. De 4 dagarne kan Hr Dalman, oaktadt allt bemödande, icke tillintetgöra. Sålunda måste Const.Utsk:s betänk, bibehålla sitt rum framför Frih. Tersmedens motion, antingen Hr Dalman vill eller icke. Gr. Anckarsvärd har yttrat, att han icke fattat huruledes de båda frågorna, som nu äro före, nemi. Talmanskonklavens förslag, framställdt af Ilr Frih. o. Landtm., samt Frih. Tersmedens förslag, framställdt af honom sjelf, skulle kunna förenas till afgörande på en gång. Jag finner deremot ingenting lättare, ty propos:n kunde ju lyda så här:
Enahanda förhållande inträffar med folkskole-afgiften och flere andra dylika inom kommunerne. Jag skulle kunna framkasta flere anmärkn:r emot förslaget, men jag tror, att de redan af mig framdragne äro tillräcklige, för ali bestämma motionens öde i det Utsk.. till hvars behandling den kommer att remitteras. Hr Lefrén, Joli. Pehr, förklarade sig i alla delar instämma med Frih. von Kraemer. Hr von Troil, Sam. Gust.: Instämmande med de talare, som i ett föregå de plenum ansågo Hr Gr. af Ugglas’s nu föreslagna motion hafva utgått ifrån en vacker och varm känsla för likars väl, anhåller jag derjemte få till Hr Gr:n framföra min enskifta tacksägelse derföre att motionen icke blifvit, såsom många dess likar, affattad endast i allmänna termer utan att den derjemte blifvit beledsagad af ett fullständigt paragraferadt förslag till författning i ämnet. Då jag i dessa hänseenden förenar mig med föregule talare, nödgas jag likväl förklara, att jag anser motionen, sådan dén blifvit framstäld, i hög grad opraktisk, och afl, om den af R. St. antages samt af K. M. gillas, densamma skall på det högsta förlama de administriva myndigheterna i deras åligganden. Jag vet visserligen, att i Ekon.Utsk., dit motionen tvifvelsutan kommer alt remitteras, personer finnas med mera sakkunskap och sakkännedom än jag möjligen eger, men jag har trott mig icke böra lemna tillfället obegagnadt, att, då remiss lill vederbörligt Utsk. af motionen nu skall ske, beledsaga densamma med några amnärkmr. Vi hafva oss alla bekant, att få embetsmyndigheter inom Sverige finnas, hvilka till lika grad med Landsh.-embetena äro öfver - 100 Den 21 December. hopade med många och maktpåliggande göromål, och likväl finner man, att motionären i sitt förslag sökt att i icke oväsendtlig mån öka antalet deraf.
Maj innevarande år blifvit hos FullmäkÅterbetalning tige väckt, att, med afseende å den under längre tid då fortgående ^rln^af^Trförminskningen af Bankens metalliska kassa jemte penningeställ»torkning»- ningen i öfrigt, någon åtgärd måtte af Banko-Styrelsen vidtagas i medel 54 den syftning, 110 § af Banko-Reglementet angifver, funno Fullmäktige den 30 i samma månad, med tillämpning af stadgandet i Reglementets 117 §, godt besluta, att af de från så väl Bankens Reserv-fond som depositsamt uppoch afskrifnings-räkningen vid Banko-Diskont-Verket till Låne-Kontoren i Götheborg och Malmö anvisade förstärknings-medel skulle tills vidare återlevereras af Låne-Kontoret i Götheborg 100,000 R:dr och af Låne-Kontoret i Malmö 50,000 R:dr i hvarje månad, räknadt från medlet af påföljde Juni månad. Till följd af detta beslut hafva ock, såsom af föregående § inhemtas, under tiden till den 14 sistlidne September ingått från Götheborgs Låne-Kontor 200,000 R:dr och från Malmö Låne-Kontor 100,000 R:dr. I sammanhang härmed torde böra omförmälas, att Fullmäktige, sorn ansågo försigtigheten bjuda, att diskonteringen och utlåningen från Handelsoch Närino-s-Diskont-fonden så verkställdes, O .O / att denna fond kunde skyndsamt förminskas derest Bankens ställning det påkallade, under den 16 nästlidne Maj fästade samteliga Diskont-Direktionernas uppmärksamhet på angelägenheten deraf, att tillsvidare och i allmänhet icke medgifva diskontering och utlåning från nämnde fond på längre tid än tre a fyra månader. § 55. -/«igntring & ] anseende till betydliga uttagningar vid Låne-Kontoret i Kftr’mskoi^ Götheborg af der insatta uppoch afskrifnings-medel, har Låneverktn. Kontorets
I öfrigt vore det angeläget, att., till förekommande af alltför tät sammanbyggnad inom städerne, ändamålsenliga tomtregleringar lör dessa blelVo, uppgjorde, så att, då eldsvåda inträffade, äfvensom i den mån gamla hus behöfdc ombyggas, en förut uppgjord plan för hvarje stads bpbyggande vore att tillgå; varande af motionären föreslaget, att Rikets Ständer skulle i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes, utom hvad apgår Stockholm och Götheborg, låta revidera städernes byggnadsoch brand-ordningar samt infordra plankartor öfver städerne och förslag till dessas framtida famtreglering; j-och att Kongl. Majit derefter, äfvensom för att befrämja det hus i allmänhet, der några större hinder icke möta, måtte uppföras af sten, i stället för af trä, Nådigst ville utfärda lämpliga och ändamålsenliga' föreskrifter Bih. tm R. St. Pral. 1853 $ 1854. 8 Garni. 22 liiift. 1 9 Allm. Bese.- och Ekon.- Utskottets Betänkande, S:o 03. till förekommande af större eldskador, samt i de delar deraf, der sådant erfordras, för kommande Ständer i ämnet afgifva Nådig proposition.# Utskottet har tagit motionen i öfvervägande; och hvad först angår motionärens förslag, att uppförande af stenhus i städerna skulle genom förmånliga stats-län uppmuntras, så har Utskottet sig bekant, att för begagnande af de byggnadslån, som beviljas städer, hvilka lidit af eldskador, sådane vilkor pläga fästas, som afse att företrädesvis befrämja uppbyggande af stenhus; hvadan och då för andre fall, eller då större eldsvåda ej timat, det icke blifvit af motionären ifrågasatt, att medel skulle anvisas, för att till dylik uppmuntran användas, Utskottet anser den uti ifrågavarande hänseende föreslagna framställning uti ena fallet vara obehöflig och i det andra icke till ändamålet ledande.
Instruktionen den 12 April 2810, äro: till Barnmorskan 24 kappar råg af hvarje Kyrka, och till Barnmorskeläraren G kappar korn af Listorps ©eh 6 kappar råg af — 417 — Björka, efter Länets markegångspris. Barnmorskan liar få• t sig denaa årliga lön af Kyrkorna tilldelad genom ett sockenstämmobeslut i April iiSia, hvilket vi i afskrift hafva Nåden meddela. Barnmorskelärarens ofvannämde fön af Kyrkorna har i allm-än sockenstämma den i Mars iS35 blifvit beviljad, och bafve vi Nåden äfven bifoga en afskrift af nämde protokoll. Och har denna Barnmorskelärarens lön blifvit af Eders Kongl. Majit sanktionerad i skrifvelse till Dom-Kapitlet i Lund den 25 November 1816. Härmed tro sig undertecknade hafva fullgjort den Nådiga befallningen om Förklarings afgifvande rörande ofvannämde Irenne anmärkningar. Angående Räkenskaperna för Wombs och Weberöds Kyrkor. I anledning af de anmärkningar, Herrar Revisorer gjort vid 1341 års förrättade Stats-Revision, öfver Kyrkoräkenskaperna, få vi i djupaste underdånighet afgifva denna Förklaring. Att, i saknad af låntagare med fullkomlig säkerhet, har väl peniivngarne någon tid varit ofruktbara, men, så fort låntagare anskaffat säkerhet, halva de genast blifvit ullånta. Då låntagare icke infunnit sig, som haft säkerhet, håfve vi insatt Kyrkornas kontanta belop-p i Sparbankerna. Vid hvarje års Kyrkoräkning har alltid åtföljt Inventarieförteckning, noggrant upprättad öfver Kyrkornas tillhöiigheler så väl af bocker som andra persedlar. Uti Kyrkoräkningarne hafva ej blifvit aflinda några utgifter, utan de som grunda sig på .Kongl. Förin dningar och sockenstämmobeslut. Angående Räkenskaperna för Kärrstorps Kyrka.
Vasateatern, hvars sällskap instundande sommar under utställningen i Köbenhavn kommer att gifva gästföreställningar å Dagmarteatern derstädes, afslutar sin sejour härstädes omkring den 15 maj. Tidsströmningar. Belysta från hemmets härd af Mathilda Langlet. Pris 2 kr. Stockholm, Fr. Skoglunds förlag. Vi och våra sSner. Några ord om uppfostrans betydelse af Mathilda Langlet. Pris 2 kr. Stockholm, Fr. Skoglunds förlag. Vår uppfostrande literatur har ej på länge riktats med ett par så på samma gång intressanta och lärorika arbeten som de båda ofvanstående. Författarinnan, känd och välkänd för Iduns alla läsarinnor, har i dem nedlagt sin egen rika erfarenhet, sitt lifs mångskiftande iakttagelser. I dessa båda arbeten, hvilka ej borde saknas i något hem, träder oss till mötes en lifsåskådning, så sund och sann, att den ej kan förfela att göra intryck på läsaren. Skarp iakttagelseförmåga, redig tankegång samt klar och fängslande stil äro vidare utmärkande egenskaper hos dessa arbeten, hvilka vi ej nog kunna rekommendera hos våra läsarinnor. V i kunna emellertid ej bättre anbefalla de båda böckerna än genom att lemna ett prof på deras innehåll. Med förläggarens tillstånd hafva vi derför i dagens nummer infört början af ett bland de intressantare kapitlen ur » V i och våra söner ». m En livsuppgift. Berättelse al ' Ernst Lundquist. 6. tant Henrika hade icke varit mycket språk^M&gt;&gt; sam, hvarken under hemvägen från stationen eller sedan, då de kommo upp i våningen. Supén intogs i största hast, och sedan fick Ingrid en vink om, att det var bäst hon gick till sängs genast, hon kunde vara trött efter resan. Det såg nästan ut, som om tanten ville bli af med henne. Hon sade derför god natt och gick in i det lilla rummet till höger om salen, som hädanefter skulle bli hennes. Knappast hade Henrika blifvit ensam, förr än hon skyndade in i sitt rum, läste upp den mellersta lådan i sin byrå och tog fram ett skrin, som stod längst in i ena hörnet, gömdt under bundtar af tyglappar och dylikt.
Dä detta Herr l^oräensrolpes yttrande ej lärer kunna anses annorlunda an såsom en wid Utskottets Betänkande, hwilket nu första gängen är under öswerläggning, gjorde anmärkning, lärer ordningen fordra, ar om pa denna Anmärkning stall göras afseende, detta Betänkande åtföljt af denna Anmärkning bör ater-remitteras. Herr Grefwe» och Landtmarskalken gjorde dera kroxosition, hwilken Bifölls. Friherre bjerta, -^xel. Sedan wi nu fatt höra, ar wara under denna Riksdag hallna hälsosamma rådplägningar, warit sa dyrbara, an, haller jag ar fa fästa Nidderstapets och Adelns upmarkfamher deruppå, ar wi i framtiden matte kunna fa lika mogna råd, som kosta mindre. Herr ^oröenstolpe.- Somjagolyckligtwis finner, at Ridderstapet och Adeln icke behagar enhälligt bejaka min nyh gjorda hemställan, utan en wärd Ledamot, Grefwe blomér, anser den såsom en Anmärkning til Utstorrel böra aterwifas, hwilket wisserligen ar enligt med Författningarne; sa fär jag dock anhalla, ar Ridderstapet och Adeln tacktes wanligen anmoda Stats-Utskottets respEive Ledamöter, at ofördröjligen til flureligt afgörande företaga detta Ärende, och dermed til Slanden - Den 29 Mars. 1267 den styndefameligen inkomma; men om emot förmodan Riksdagen dessförinnan skulle na sitt flur, Ridverflapek och Adeln tacktes vwilkorligen beflura, at för en kommande Riksdaq alsinga ai-rgnZc-m^nter göres för 8eeieterare-Taffeln, samt at Standens t^anc llier förpligtas, at genast tvid nasta Riksdag framställa hwad de öfrige Tafflarne angar til Standens granskning och stecision. Jämwäl fär ag ödmjukeligen hemställa, om ej Borgare-Srändeks Taleman ma wälwilleligen erbjudas, at utbekomma Taffelpenningar för den tid han genereust afstatt ifrån någon betalning deraf.
Det torde derföre få antagas, att den rättighet, som § 107 lemnar Svenska nationen, att genom dess representanter, R. St., fordra ansvar af Konungens rådgifvare, är under våra närvar, representativa former enlig med nationens behof, med tidens fordringar, och med våra samhällsförhållanden; samt att dess iakttagande i samma mån är af ökad vigt, som nationen känner sig obelåten i sin ställning, hindrad i sin industri, osäker i sin hushållning, och anser sina institutioner ofullkomliga, sina kostnader för statsskicket ingripande i enskilda välmågan, lagarna kraftlösa, förhållandena emellan Staten och de enskilda obestämda, godtycket alltför mycket rådande inom förvaltningen, och föga eller intet uträttadt för de stora förbättringar, som alltsedan revolutionen 1809 icke endast blifvit allmänt yrkade, utan till stor del redan förberedda och handlagda af national-representationen, comiteer och embetsverk, men ännu befinnas af Regeringen oafgjorda eller förfelade. Är detta sannt! Är det bättre att begagna upplysta lagars lugna medel, än revolutioners sorgliga nödvändighet! Är det förkastligt att låta enskildta intressen, i förening med fördomar och maktlystnad, sönderslita fäderneslandet; att låta egoismen hos de maktägande omgärda sig med Majestätets oantastlighet; alt Den i Juli c.m. Lita rättvisa bero af nåd; att låta sanningen undanhållas Regenlen, oell att låta den offenllighetsanda, som grundlagarna gjort till grundval för allmän och enskild säkerhet oklandradt undertryckas af några mörkrets och godtyekets tjenstenndar; är det oklokt alt låta en hel nations trängtan efter verksamhet, enkelhet i sina lagar, bestämdhet i sina bushållsangelägenheler, frihet i sina privatförhållanden och säkerhet i sin äganderätt så länge återhållas, att det länge närda missnöjet måste utbryta genom olycksbringande söndringar;— då synes det vara hög tid, att R. St. erkänna såsom deras pligt, att begagna den formella rätt grundlagen åt dem öfverlemna t, och alt i detta hänseende uppfylla nationens allmänna förväntan.
Hvad sålunda af enskilde motionärer, i fråga om understöd af allmänna medel för vägarbeten inom serskilda delar af riket blifvit föreslaget, har Utskottet tagit i öfvervägande och föreställer sig, att om Kongl. Maj:t, uppå derom skeende underdånig anmälan skulle finna förenämda vägförbättringar vara af den allmänna nytta att bidrag af statsmedel dertill bör användas, tillgäng till behöfligt understöd mätte kunna beredas å det anslag af 500,000 R:dr för vägars omläggning och förbättrande, som Utskottet tillstyrkt Rikets Ständer att bevilja. Utskottet får derföre hemställa, att några serskilda anslag i anledning af dessa motioner icke måtte af Rikets Ständer anvisas. 25:o. Från Ronde-ståndet har till Stats-Utskottet blifVit remitterad en af Riksdagsfullmäktigen P. Byström från Jemtlands län väckt motion, deruti blifvit föreslaget, att ett anslag af 10,000 R:dr matte af Rikets Ständer beviljas för upprensning af Ljusne-elfven inom Herjeådalen och för att göra sagde eif segelbar genom nämnde provins; men då Utskottet föreställer sig, att, om Kongl. Majit, uppå derom skeende anmälan finner ifrågavarande arbete, för hvars behöriga utförande hvarken plan eller kostnadsförslag, så vidt Utskottet har sig bekant, ännu äro uppgjorda, vara af den allmänna nytta att bidrag af statsmedel dertill böra användas, tillgång till behöflig! understöd torde kunna beredas a det anslag för understödjande af mindre strömoch årensningsarbeten, som Utskottet uti 2.3:dje punkten tillstyrkt Rikets Ständer att bevilja, får Utskottet hemställa, att denna motion icke må till någon serskild Rikets Ständers åtgärd föranleda. Bih. till R.
Och dä detta ej är ett Utstött, utan allenast, jag wet icke under hwilkcn titel, ett Ständs cnstilta Lommitterade till ett wisst ärende, twiflar jag att de utan Kongl. Majus befallning till Hof-Cantsleren kunde blifwa berättigade, till crhällande af de dem nbdige uplysningar. För öfrigt fär jag nämna, att upgifter öfwer alla de tre Staternc, som Friherre Stael skulle öslun da, finnas i Stats - Contoiret och där äro lätta att tilgä. " ^ ^ Herr Grefwe» och Landt, Marsk a l k c n. Ehuru jag likasom Hans Exccllence Herr Grefwe Kuutk tror, att ej dessa Herrar Committcrade äga rätt att af Hof - Cantzler» ästa uplysningar, och jag sälcdcs derom ej kan göra nägon proposition, will jag likwäl lofwa Herr Baron 8cael att derom tala med Hof-Cantzlern , som wisserligcn ej lärer wägra alt nödigt biträde. Jag will icke eller ä min sida göra mig difficile, jag begär icke nägon proposition, allenast att dä wi äro Ständers Committcrade, oss mätte öpnas en utwäg, sädan 132 Den 6 September. sädan, akt ost e) wägras de uplysningar wi tro vH behöfwa. Herr Cock, Corsi:? I^ustviA, instämde med Friherre 8tac!, och yttrade sig derjemte» att Ridderskapct och Adelli mätte authorisera stna Commiktcrade, att pä nägot Skändct wärdigt sätt komma till erhällande af de begärda UplySningarnc. Herr ^ers mesten, ^restnc. Äf, wen jag kan försäkra. att alla de cstcrfrägade Staterne finnas i Stats - Contoirct, och jag tror dem ber wara sä redigt upgifna, att all nöjaktig uplysning deraf kan inhämtas.
Samma 50 R:dr, sora en säteri-egare skulle, enl. föregående exempel, betala, i ökad skatt för sitt hemman, återfinge han, såsom ränta å sin statsobligation. Enahanda förhållande blefve det med godtgörelsen för menighetsbesvären. Samma belopp, som kronan derföre erlade lill de betungade frälseägarne, återfinge hon af de lindrade skatteägarne. Endast till godtgörelse för ordinarie rotering, och möjliaen andra kronobesvär hvilka skulle drabba det ypperliga frälse! eller annan privilegierad jord, utan alt lemna kronan någon inkomst eller skatteoch kronohemman någon lindring, samt till infriande efter hand, af statsobligationernas kapital-belopp, skulle nya 362 Den 31 December e. m. anslag behöfvas. Ville man icke öka rolering eller rustning med nytt manskap, utan, i stället taga vacance-afgift: så minskades beloppet af de eljest erforderliga nya anslagen. Fördelarne af denna skattejemkning vore: l:o. Att kronan finge ökade, ordinarie inkomster, och möjligen äfven rotering, hvilka ej kunde minskas eller uphäfvas, utan Konungens samtycke. 2:o. Att ägare af all annan jord än skatte, blefve, lika med dessa, för framliden, tryggade mot ingrepp i deras äganderätt. Man hade, å ömse sidor förekommit de efterräkningar, hvilka vi förut omtalat. 3:0. Att, i den mon statsobligationernas infriande fortginge, blefvo en del af de ökade grundskatterna, öfverflödig till de inlösta förskrifningarnes förräntande. Den sålunda upkommande besparingen kimde begagnas till en skyndsammare inlösen af de öfriga, eller till den allmänna bevillningens nedsättande. I den mon, allmän bevillning utbyttes mot grundskatt, skulle jordegarne hafva den fördelen, alt, i st. f. en utskyld, som nu beror på taxeringsoch pröfnings-komitéers godtfinnande, KammarRms och Konungens slutliga afgörande, få erlägga en annan, hvilken ej på någons godtycke ankomme. 4:o.
Då Rikets Ständer ansett sig böra här lemna en kort redogörelse för det hufvudsakliga innehållet af förenämnda, af Rikets Ständer antagna Stadga, få Rikets Ständer, beträffande Stadgans uppställning, först erinra, att densamma har följande afdelningar, nemligen: Art. 1. hvilken, likasom i nuvarande Bevillnings-sladga, angår den personliga skyddsafgiften, som icke är underkastad taxering: Art. II. som afser de afgifter, hvilka äro föremål för taxering och hvilka böra utgå: A) Aj Jast egendom med en viss procent af egendomens uppskatlningsvärde; och Bih. till 11. St. Pro t. Snppl. 5 34 Expcditions-U Iskottets Förslag till anderd. Skrifvelse N:o 181. B) För inkomst af kapital eller arbete med en viss procent af inkomstbeloppet; samt Art. III sorn, under 11 hufvudrubriker, omfatlar lika många slags algifter af bevillningsnatur, hvilka icke äro af taxering beroende, utan ulga eller de för hvar och en af dem särskildt stadgade grunder. Derefter följa, under särskild afdelning: Föreskrifterna, angående Allmänna Bevillning ens påförande, uppbörd, afkortning och redovisning. Art. I. Enligt § 1 i nu gällande Bevillnings-stadga skall personlig skyddsafgift erlägges af hvarje mansperson från och med fvllda 18 år lill och med fyllda 60 är, med 40 öre och af hvarje qvinna från och med fvllda 18 till och med fyllda 60 år med 20 öre; samt efter fyllda 60 år af alla dem, hvilka utaf tjenst eller rörelse, eller genom undantagsbeting vid afhandling om öfverlåtelse af egendom, ega 150 R:dr årlig inkomst, äfvensom af dem, hvilka efter 2:dra Artikeln utgöra bevillning af last egendom af öfver 300 R:drs värde.
Den blifvande läraren skulle så tidigt vänja sig att afsiktligt planlägga sin undervisning och klokt pröfva sig fram till de medel och det framställningssätt, som i hvarje enskildt fall visa sig ändamålsenliga. Vi hafva den fasta förhoppningen att från ett sådant universitetsseminarium, under ledning af rätt man, den ena generationen af unga lärare efter den andraOCKSÅ EN SIDA AF LÄROVERKSFRÅGAN. skulle utgå med väckt pedagogiskt intresse och med nyttig grundläggning för sin blifvande verksamhet. Äfven i så måtto skulle inflytandet af en pedagogisk professur och det under dess ledning uppblomstrande vetenskapliga undervisningsstudiet vara af gagn, att därmed en hållpunkt gåfves för den allmänna opinionen på undervisningsfrågans område. En sådan fast hållpunkt är särskildt af nöden i våra dagar, då den allmänna meningen så hållningslöst på detta fält vajar för dagens vindar och på samma gång är så lätt färdig med de mest vidtgående reformplaner. Den pedagogiska vetenskapen skulle åtminstone kunna utbreda någon föreställning om, att de hithörande frågorna äro allt annat än lättlösta. Både direkt och indirekt kunde man därför af en pedagogisk professurs inrättande hoppas betydelsefulla och gagnande insatser i vårt undervisningsväsens utveckling. Frans von Schéele. i-Octave Feuillet. (Forts. fr. föreg, häfte. Feuillet har i ett af sina provérb, Alix, berättat hur de missnöjde och förtryckte borgarne i den goda staden Nürnberg sammangadda sig mot Ottokar, Frankens och staden Nürnbergs landtgrefve och tyrann. På ett af deras möten uppträda de och tala — icke om det beklagansvärda och arma fosterlandet, utan om de fördelar, som en hvar ämnar betinga sig. Endast deras chef, den varmhjärtade Ulrik, håller en mera glödande oration för de sammansvurne, hvilka råka i tvist om de simplaste bagateller. Han å sin sida eldas af sin mätress, och hon af sitt hat till den man, hvilken skymfat henne, sedan han låtit mörda hennes två älskade bröder. Alla bära de fosterlandets namn på sina läppar; alla domineras de af en eländig egoism.