Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hahr, inköp af hans karta öfver Sverige . 184. Halland, skogsplantering å flygsandsfält derstädes 172. befrielse från rotevakans-afgift för utsockne frälsehemman derstädes 46, 221, 281. 12 hummern å Betänkandei rn. ra-. Halland, kapitalersättning till utsockne frälsehemmans egare derstädes 332. dispositionsoch egande-rätt till Kyrkohem manen derstädes 327. Halmstad, amorteringslån för 49. Halmstädja i Skåne, förvandling deraf 167. Hammars sund, färja deröfver 163. Hamnoch Brobyggnad, anslag till 163. Handelsoch Sjöfarts-fondens räkenskaper, anmärkningar vid 30, 305. ersättning af förskott till slafvarnes friköpandeå S:t Barthelemy 36. Handpenningar, II. K. H. Handlvttrkares Gerningtören, upphörande af 51 a. 219. Hanngren, restitution af lönebevillning till 236. Hansdotter, H. M, eftergift af dana-arf efter 28. Hartman, C. J., enka, pension för 90. Helgonskyld, användande eller upphörande deraf 235, 329. Hellbo kapell, aflöning för predikant derstädes 89, 154. Herjeådalen, anslag för utdikningar och odlingar derstädes 163. ostskattens utgörande derstädes 167. Hernosand, afskrifning af län för uppbyggande af Stifts kyrka derstädes 70, 125. Hernösands kyrka, lindring i betalnings vilkor för ett lån till 321. Hjelmare kanals och Slussverks underhålls-fond; förändring i stadgarne för 61, 78. 13 Hummern ä Betänkandet m. m. Hjelmaren och Wett em, undersökning, angående kanalanläggning deremellan 163. och Qvismaren, sänkning af 182. Hofbageri-egendomen , köpeskilling för 331. Hofhållning, HK. II.
Attil frambär till musikanterna konungens befallning och dessa spela: Men konung Paris Ganska rijk och intet wijs, När om Gulläplet dömdes. För Sophia han Uthwalde Helenam, Thet honom illa löntes. Troja så stoor, Som stodh i flor Alt för then skul Måste omkul Til stofft och mull. I Rosenlund dantza the Jungfrur329. Bönderna från Norrlanden komma med skatt till drottning Disa. — Sc. 4. Skatten framlemnas; en gifver en bock och Disa kallar honom Hälsinga (Larvator tillägger ”Bock”), en annan gifver en get och får namnet Gästrik (L. Get), en tredje ger tre siller och får namnet Angerman (L. sur sill) och en fjerde ger torr lax och får namnet Mädelpa (L. torr lax). Slutligen befaller Disa, att bönderna skola trakteras till klockan fem. — Sc. 5 är improviserad. Bönderna komma i gräl, så att slutligen ”bland dem vankar blankan,” då de köras ut i proscenium. Epilogen berättar, att ”vår Præceptor” skall, om publiken är honom gunstig och blid, till Eriksmässotiden uppföra en ny komedi om drottning Svanhvit. Äfven i våra dagar kan en läsare lätt fatta, hvarföre detta skådespel, oaktadt alla dess stora formbrister, skulle så lifligt slå an på Messenii samtid. Så vidt man känner, hade, med undantag af den i Arboga uppförda ”Tisbe,” dittills endast bibeldramer och klassiska komedier varit gifna i Sverige. Huru olik dessa är icke ”Disa” med sitt fosterländska ämne, sin rika omväxling på scener, än sorgliga, än löjliga, sina anspelningar på inhemska förhållanden, sina lifliga folkscener, dansen, sången och musiken? Disa är vårt första nationela drama och fyllde allt hvad den tiden kunde fordra af ett sådant. Signill.
Borgare - Ständet under den 8 och 9 Mars gillat Stats-UtffottetS yttrande pä det sätt, att den såkallade hwitstämplingen af Chartor mä werk» flällas genom Riksgälds-ContorretS försorg och under desi answar, samt dcn derwid erforderliga kostnad af Charta Sigillatä medlen bestridas; och har det Hedcrwärda Bon, de-Ständet äfwcn lemnat sitt bifall till Stats - Utskottets ;f> ägawarangc utlätande, och att den sä kallade hwikstämp» lingen werkställes genom Riksgalds-Contoirets försorg. Och som Herrar Fullmägtige uti Riksgälds-Contoiret genom Stats - Utffottet torde böra erhålla del af hwatz Riksens Högloft. Ständer, i afseende pä Riksgälds-Contoi» rets befattning med Charta Sigftatä Werket behagat förordna; sä har Stats-Utffottet, enär samtelige Respective Riks-Ständen wäl tyckas deruti instämma, att hwitstämplingen af Chartor bör werkställas genom Riksgälds - Contoirets försorg och under dest answar, men i afseende pä wista hithörande omständigheter, serffilde tillägg och förändringar pä sätt ofwan anfördt är, uti ett och annat Ständ ridd. och Ad.prok. 6-te Land. s:dra Afd. rr.-s zr. 482 Leir Apcik. Ständ bliswit gjorde, ansett sig böra Nirs lis Hvgloff.
Ständer uti ofvanomförmälda underdåniga skrifvelse tillika anmäla sin önskan, att de beträffande rofdjursjagt hittills gällande föreskrifter må uti den förväntade nya Jagt-stadgan förändras i deri syftning, att dels det lemnäs öppet för hvem sorn helst att inholma björn hvarhelst den anträffas och tillika genom någon ansvarsbestämmelse beredes den som inholmat björn säker het att ingen annan, med vetskap om den förres äldre rätt, genom djurets uppskrämmande beröfvar honom frukten af hans möda samt dels det tillätes den som, å egna egor eller der han fått tillstånd att jaga, uppdrifvit björn, varg eller lo. att, äfven om djuret icke är såradt, förfölja det in på annans mark, utan särskild anmälan hos jordegaren, samt der fälla detsamma och behålla hvad han fällt. Stockholm den 21 Juli 1860. 4 Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 133. Ank. till Exp.-Utsk. den 28 Juli 1860, kl. 12 midd. Betänkande, i anledning af väckt motion angående ändringar i nu gällande författningar om jagt och djurfång.
Ständers uppmärksamhet på den framställda önskan om dessa Förordningars genomseende och granskning; men företagandet af ett sådant arbete under dåvarande Riksmöte ansåg dock Utskottet destomindre leda lill ändamålet, som Styrelseverkens påbörjade nya organisation, hvarefter sladgandena i den civila Befordrings-lagen, till vinnande af full practisk användbarhet, borde lämpas, då ännu ej hunnit sin fullbordan; ©ch då härtill kom , att flere hit hörande frågor i anledning af detta sammanhang, redan blifvit i Serskildta Utskottets vid 1828 års Riksdag afgifne Sitt. till R. St. Be sv.- och Ehon.-UIsléottets Betänkande, JV:o 42. betänkande till Konungen öfverlemnade, ansåg Utskottet sig böra tillstyrka , det Rikets Ständer måtte i underdånig skrifvelse anhålla, alt Kongl. Majit ville, i sammanhang med Styrelse-verkens organisation, låta utarbeta en fullständig Författning, rörande civila befordringar och dermed omedelbart gemenskap egande fiågor. Rikets Höglofl. Ständer, som godkänt detta yttrande, hafva, i enlighet dermed, bos Kongl. Majit gjort underdånig framställning, genom skrifvelse N:o 352, men någon Författning i ämnet bar likväl sedermera icke blifvit utfärdad, förmodligen af den anledning, alt den förändrade organisationen af Styrelse-verken ännu icke är fulländad. — I samma mon organisationen fortgått, bar det, till följd af de förändrade förhållanden, som derigenom inträdt, visat sig allt mera angeläget, att en derefter lämpad Lagom befordringar utfärdas, och denna angelägenhet har utan tvifvel tagit åt sig än ytterligare vigt, genom den vid närvarande Riksdag af Konung och Rikets Ständer antagna förändringen af Stats-Rådets organisation, då den dervid förutsatta ansvarigheten för Statsförvaltningen synes ovilkorligen påkalla närmare bestämmelser om den rätt, som tillkommer hvarje förman, i afseende på valet af underlydande tjenstemän.
Medborgare — månne det ej är ett tillräckligt talande skäl för min anhållan att en prescriptionstid af 3 år måtte KammarRätten föreläggas, hvarefter KammarRätten ej äger att någon anmärkning mot de Skattskyldige eller Uppbördsverket utfärda och ytterligare för Domstolar ne, som öfver dessa mål dömma tvänne år, efter hvilken tid de Skattskyldige eller Uppbördsmännen ej mera kan förbindas att de anmärkte summorna betala. Detta sednare stadgande är nödvändigt, ty hvad förtroende skall den skattdragande allmänheten äga till Representanterna, till Rikets uppbördsverk, till Domstolarne deröfver, och till administrationen af skatterna, om den skattdragande då han anmäler sig att betala sina skatter, då han erlägger allt hvad man af honom begär, då han mottager qvittence derpå, han ändock måste frukta alt han, hans Enka eller Barn må i48 Den 17 December f. m. bända efter lång lid blifva krafde för skatter, som tillhöra just det året, för hvilket han gerna velat, och äfven trott sig fullgöra sine åligganden till Staten. Huru på detta sätt begära att skattdragande ej skola föra en allmän klagan öfver sina skatter och de procedurer, som vid deras uttagande stundom följes och åtminstone alltid bör befaras. Slutligen torde det tillåtas mig att just nied anledning af hvad jag nu om Bevillningsförordningen anfört, få fästa' BevillningsUtskottets uppmärksamhet derpå, huru i hög grad angeläget det är, att vid den nya Bevillningsförordningens uppgörande, icke allenast afse andan af, och meningen med, hvarje stadgande uti densamma; utan äfven att noga betrakta hvarje särskildt ord, och eftertänka om icke dessa ord möjligen och med något skäl, skulle kunna härleda till andra ändamål och tolkningar än dem man velat med densamma vinna. Jag anhåller att denna min Motion måtte till vederbörligt Utskott blifva remitterad och med de respective MedStånden communicerad. Grefve Cronhjelm anförde vidare skriftligen :
Skälet dertill är alt betänk, innehåller voter:s-propos:r, hvilka, om de antagas, och de öfriga Stånden ej frånträda sina beslut, föranleda till val af förstärkt Utsk., hvilket åter tager sin lid. R. o. Ad. beslöt att Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utskrns utlät. N:o igo skulle ställas på föredragnings - Den 28 April e. m. 445 listan till nästa plenum näst efter SlatsUtskts utlåt. Ånyo föredrogs oell lades till handlingarna BancoUlsk:s den a4 dennes på bordet lagda meni. N:o 165, i anledn. af PresteSt;s återremiss å Utsk:s mern. N:o i4g - Vid förnyad föredragning af BancoUtskis den 24 dennes på bordet lagda mein. N:o 166, till svar å gjorda anmärka:!' vid Utsk:s under N:o i32 afgifna utlåt, med förslag tili ändring af § 22g uti nu gällande bancoreglemenle, blef nämnda mern. J\:o 166 af R. o. Ad. bilället. Företogs till pröfning Ridd.Utskts sedan den 3 sistl. Mars på bordet hvilande mern. ang:de fördelningen af göromålen första och andra Riddarhuscancellisterna emellan. Hr Rosenblad, Bernh.: Jag anhåller ali det tillägg må göras i 63 §:ri, ali förste Riddarhuscancellislen, jemte sina göromål i Ridd.Utsk., skall, då de så medgifva, deltaga i Ridd.cancelliets öfriga göromål. Hr Frih. o. Land tm. yttrade det R. o. Ad. torde finna af det upplästa förslaget, att 63 §:n innehåller endast alt förste Cancellisten är tillika Secreterare i Ridd.Utsk. och alt detta icke innefattade det han icke borde deltaga i andra göromål; Hr Landtm, hemställde derefter, 0111 R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:s nu föredragna memorial.
Lånet verkställes till 4°°o R:dr och sedermera till 3ooo R:dr årligen, hvilket bör anses så mycket tillräckligare, som Banken redan eger, och så länge dess öfriga fastighetslån fortfara, ej lian umbära en för sådan befattning organiserad tjenstemanna-persoual. 6 Bil. till Banco-TJtskoUels Betänkande N.o g '3. Denna vinst komme att ökas genom: 1:0 Den behållning öfver 122 sk. Sv. B:o för 1 R.dr Harnb. J3:co, som det upptagande Lånet kan gifva ; 2:0 den råntevinst, som en skyndsammare utlåning kan gifva; 3:o den besparing, som kan uppkomma genom uppköp af Obligationer under 100 procent; ^:o dito dito genom en lägre remisskostnad än 13 1 sk. lör 1 R:dr Hani b. B.o. 5:o ilito dito genom besparing i förvaltningskostnaden *3. *) En skyndsammare inbetalning af Bankens fordringar verkar endast förändring i slutliga liqvidations-epoquen, så länge de gjorda mbe? taluingarna kunna på samina vilkor af Banken åter utlånas. Skulle deremot den lyckliga tid före utredningen af denna fond inträffa , att på så fördelaktiga vilkor' som de ifrågavarande , ingen fastighets-belåning mer låter sig verkställa, så. och då detta icke kan blifva förhållandet, utan att Svenska industrien, i bredd . med de nya Capital-tillgångar den frambragt, gjort så stora framsteg, att den medgifver en mångdubbelt utsträckt ordentlig Discont-rcirelse, bör den odisponerade tillgång Banken genom ofvei Letalningar kan erhålla , i sådan händelse, med mycken vinst kunna användas såsom fond för en ökad Discont-i örelse. Bil. till Banco-Utskottets Bet. 7 Reservation af Herr Kammarherren Rosenblad:
Kommissarier icke må gå miste om större eller mindre del af deras hittills hafda löneförmoner; ville hafva frågan återremitterad, på det att, i samband dermed, Utskottet måtte yttra Sig, angående Banko-verkets reorganisation; samt slutligen af några ledamöter, alt Utskottets tillstyrkande i Esta punkten, såsom, enligt ordalydelsen, omfattande jemväl de kommissarier hvilka blifvit tillsatta efter den 1 April 1848 eller den dag, då beslutet om småsedlarnes indragning delgifvits Bankens Under-styrelse, borde af Utskottet märmare utredas. Att i stiid med de åsigter, både Banko-fullmäktige och Under-styrelsen utverkat, verkställa någon partiel indragning af Kommissarie-befattningar, för att derigenom bereda Banko-Utskottets Utlåtande, N:o 34. 3 tillgång till den ersättning för mistad inkomst, Utskottet funnit sig böra för Kommissarierne tillstyrka, anser Utskottet kunna leda till skada för Banko-verket, då förnämsta afseende der måste fästas å den omständighet, att granskning och kontroll kunna fullständigt utöfvas; börande Utskottet härvid tillika upplysa att det oförtöfvadt kommer att afgifva utlåtande öfver den framställning, rörande reorganisation af bankens förvaltning, på det hela, sorn, efter hvad ofvan är förmäldt, Fullmäktige afgifvit uti den, Utskottet vid riksdagens början tillställda, berättelse, angående Bankens styrelse och förvaltning. Ffter ofvanberörde dag den 1 April 1848 äro till Kommissarier i Banken utnämnde M. A. Munthe, R. G. Murraij och B. C. R. Carlqvist, hvilka af Utskottet ansetts lika berättigade, att undfå ersättning förminskad inkomst af sede\-korsning som öfrige Kommissarier. De skäl, hvilka grundat denna Utskottets åsigt, äro, hvad beträffar Kornmissarierne Munthe och Murray, fullständigt utvecklade uti 2:dra punkten af utlåtandet N:o 21, deruti Utskottet hemställt, att bemälde
Domare dragit i betänkande alt, i fråga om förvandling till fängelse vid vatten och bröd, tillämpa iySy års Kongl. Bref, oell ansett tjenligare, att i stället uppgöra en förvandlings-grund, sorn väl i vissa fall kan finnas billig, men icke af Lagen kan härledas, nemligen utsättande af fängelse vid vatten och bröd efter det stulnas dubbla värde. Då berörde Kongl. Bref innehåller dels att af Lagens stadgande, det vissa tjnfnads-brott skola ligga i tväböte, icke annat kan följa, än att, när böterna äro dubbla, bör ock kroppsplikten för den , som ej orkar böta, fördubblas, dels att med ordet tväböte i Lagen förstås icke allenast böternes utan ock kroppspliktens fördubbling, enär 3en sakfällde ej orkar bota, samt det icke lärer kunna bestridas, att fängelse vid vatten och bröd är, likasom spö eller ris, att anse för kroppsplikt, kan jag ej annat finna, än att berörde Författning tydligen föreskrifvit, att, likasom vid bristande tillgång lill böters erläggande för tjufnad, som ligger i tväböte, spö- och ris-straffet bör blifva dubbelt emot hvad det för enkel stöld, till lika belopp, vid bristande tillgång till böter, borde blifvit, så bör ock, då förvandling till vatten och bröd, för serskilda omständigheter, kommer i fråga, detta kropps-straff för tYäbötes-tjuf - Bil. lill K. M. Nadina Propos. N. o 65. nåd blifva dubbelt emot hvad detsamma för enkel stöld till lika belopp borde blifvit, och den omständighet, att exempel för tillämpningen endast blifvit framstäldt i afseende på spö och ris, bör icke kunna föranleda tvekan om Författningens rätta förstånd, då sjelfva principen är allmänt uttryckt i afseende på kroppsplikt.
Båten slingrade af och an och årorna plaskade ojemnt; hennes vanda öga upptäckte genast, att mannen var berusad. Han hade mycket svårt att lägga till, han slog båten emot bryggan, så att det knakade i bjelkarne, tappade ena åran och snafvade, då han skulle stiga upp. Hon måste hjelpa honom, för att han ej skulle falla, och sedan måste hon taga reda på åran och göra fast båten. Jonson var starkt öfverlastad. Han raglade så han knappast kunde komma uppför backen och han var våt ända upp till medjan, liksom hade han legat i sjön. Han slängde fram och tillbaka med armarne, och allt emellanåt gaf han till en kraftig ed och mumlade: »d’ä’ så man kan bli galen ... jag bryr mig inte ett dugg om alltsammans ... inte ett dugg om alltsammans ...» Hans hustru frågade honom ett par gånger, om han ej träffat barnen eller fått tag i länsman, men han slängde blott ännu värre med armarne och upprepade sitt: »jag bryr mig inte om alltsammans!» Då de kommo in i stugan, steg hettan der inne honom åt hufvudet, och han blef vild och oregerlig. Detta begär att tyrannisera qvinnan, denna qvarlefva af forntidens djuriska styrka, som ännu blott är halfdöd hos den obildade klassen, och som under ruset vaknar till nytt lif, grep honom. Han for ut emot sin hustru, hötte med handen åt henne, kallade henne ett kräk till mor, som lärt sina barn att stjäla och ljuga m. m. Madam Jonson svarade ingenting; det var en princip hos henne, att hon aldrig talade till mannen, då han hade öfverlastat sig. Han fick säga hvad han ville; hon gjorde hvarken förebråelser eller invändningar, gick blott ur vägen för honom och försökte att få honom att gå och lägga sig. Men dagen derpå, då han sofvit ruset af sig, då vankades straffpredikningar, och det sådana att de smattrade om öronen på Jonson, hvilken då var djupt ångerfull och spak som ett lam.
Skaldens ord äro ännu sanna; vi kunna fylla våra fält »med malmstöpt åskas hot, med männer och med jern.» Men dessa männer måste veta att sköta sitt jern, annars tjenar det till intet, utom att göra fället ännu djupare. Hr Lefrén har redan kraftigt besvarat de 2:ne talare, hvaraf den ene ansåg några få dagars öfning tillräcklig att utbilda krigaren, ehuru han säkerligen sjelf anviindt månader på sina rekryter, innan han insatt dem bland gamla stammen; den andra åter för - Den 6 Juli e. m. 119 menade, att vi borde begagna oss af den fredliga konjunkturen, oell i förlitande derpå uppskjuta all organisation af vår Armée, troligen intill dess fiendens krigstrumpeter väckte oss ur vår dvala. Några ord önskade jag dock tillägga. Hr Hjerta har i förbigående sagt oss huru en allmän folkbeväpning borde inrättas, och dervid framställt Schweitz såsom mönster. Afven jag har någon kännedom om detta land, men vill nu endast anföra en af oss alla värderad mans yttrande om dess här. Han anländer händelsevis till Ziirich, delen större manöver då försiggick. Han inbjöds af värdshusvärden att bevista densamma. Detta väckte redan hans förundran, hvilken ytterligare stegrades, då nämde värd upträdde i en lysande uniform och presenterade sig såsom batoljonschef. Om sjelfva exercisen yttrade den svenske generalen, »den gick så, som den skulle gå, då bataljonscheferne äro värdshusvärdar.» Lyckligt för Schweitz, att diplomaterne togo hand om Neuehåteler-frågan; hade det kommit till drabbning med de Preussiska trupperne, torde utgången, all enthusiasm oaktadt, blifvit fega tillfredsställande. Vi känna af sorglig erfarenhet sedan 1808 hvad en dylik oöfvad folkbeväpning förmår. De. få gånger vårt landtvärn var i elden, höljde det sig med skam. På hvarje historiens blad upprepas samma lärdom. Under Carl X:s fälttåg i Polen, vågade
Lades på bordet nedannämnda från Utskotten inkomna utlåt:n, memorial och betänkanden, nerol, från StalsUtskottet: N:o 165, i anledn. af väckt motion om afskrifning af i836 års arrende för Ryda kungsgård, eller nedsättning i arrendets belopp; N:o 166, i anledn. af väckta motioner, dels om rättighet för arrendatorer af kronohemman och boställen att undfå prolongation af innehafvande arrenden, dels om förändring i villkoren för dylika egendomars utarrendering; D g ii 17 Juni f. m. 333 N:o 167, i fråga om upphörandet af nedsättningen i qvarnräutor; N:o 168, i anledn. af erhållna återremisser å utlåt. N:o 3i; N:o 169, ang:de bestämmandet af allöningen för den vid RiksStms och Utskottens cancellier anställda personal; Rev i lin. samt Allm. Besvärsoch E k o n. U ts k o 11 e n; N:o a, ang.’de grunderna för förändrade föreskrifter om brännvinsbränningens utöfning i städerna och på landet; N:o 3, i anledn. af K. M:s nåd. skrifvelse till 13. St., ang:de ersättning till kronolänsmannen för resor, som af dem anställas lill försegling af brännvinsredskap. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, att Hr af Harmens, Henrik Otto, erhållit ledighet på 3 veckor från den 23 dennes från sin befattning såsom ledamot i StatsUtsk., och anmodade Hrr Electorer att utse en ^nnan ledamot i hans ställe under ledigheten, H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 3 e. 111. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Onsdagen den 17 Juni i84o. Plenum kl. 6 e. m. Justerades 3 prot.utdr. för denna dag f. m. Öppnades Hrr Bänkmäns lista till val af tre electorer efter N:o 318. Frih.
Införselstull. Banko. Neglikor 1 skålp. It: dr sk. 5 r:st Nålar: bröstnålar af metall förtullas lika med det ämne, arbetadt, hvaraf det hufvudsakligen bestå, knapp-, syoch andra slag 1 skålp. 12 Nötter: 1 stycke 1 andra slag . 1 kanna 2 — Oliver ;1 kanna 6 — Oljor: leta: hamp1 skålp. 8 andra, till Apoteksvaror ej hänförliga, eller eljest icke specificerade slag 1 skålp. 1 8 flygtiga, eller essencer, ej specificerade 1 skålp. 5 Ost, alla slag 1 lisp. 1 — * Papp 1 skålp. — 6 Papparbeten , alla slag; olackerade 1 skålp. 8 lackerade 1 skålp. —-— 12 — Papper: kardus-, kartiereller kort-, förhydnings-, grått och makulatur-, tobaksoch annat omslags1 skålp. 1 Nankin ; se Väfnader, bomulls-. Natron, kolsyradi; se Soda. Nattsäckar; se Portföljer. Negerhead; se Tobak. Neltelduk ; se Väfflader, bomulls-. Nicht eller tulia, hänföres under Apoteksvaror. Nopkiu; se Väfnader. Nyseller prustrot, hänföres under Apoteksvaror. Nvsilfvcr; se Metaller, sammansatta. Nät; se Slöjdevaror, ej specificerade. Olja, terpentin-; se Terpentinolja. Olja, Vitriol-; se Svafvelsyra. Oljestenar; se Sten. Ollon, ek-; se Knapergall. Ornanienter, arkitektoniska; se Bildtlniggeriarbeten. andra slag, under ämnet ej specificerade; se Slöjdevaror. Ostron; se Musslor. Oxtungor ; se Kött. Packing; se Väfnader, ylle-. Pailletter; se Gulddragarcarbeten. 22 Qvantitet för tullberäkningen. Införselstull. Bauko.
Ständers Bevillnings Ut' skotts, den »8 »istlfdne April, afgifne Utlåtande, rörande en för §täderqes Magistrater utvidgad JTribrefsrätt, njen hvilken Utskottet ansett sig ick* 342 Bevillniugs-Utskotiets Bttänkanden. kunna tillstyrka i betragtande deraf, dels . att berörde Ämbetsverk redan finnas hafva kommit i åtnjutande af den Postfrihet, hvarom Riksens Höglofl, Stander vid sistförflutne Riksdagen gjort underdånig anmälan, dels ock att en ännu ytterligare utsträckt frihet i desse delar, skulle i betydlig man minska de af berörde inrättning för Statsverkets behof påräknade tillgångar, har blifvit erindrat, hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln, af Herr Ehrenborg, Casper: Att då Post-frihet är för Ambetsärender i allmänhet medgifven bör den icke inskränkas, endast till Tjenstemän på Eandet, utan jemväl rnedgifvas Städerne, som, upphörande, att vara hvad de fordom varit, eller Stater inom Staten, i sednare tider gått i mistning af sitta förra, men nu meia till en stor del på Landet öfverflyttade förmåner, och hvilkas Ämbetsmän måste ej mindre besörja mycken annan brefvexling, sorn ej kommer Städerne till godo, och för hvilken d.e. således borde åtnjuta Postfrihet, ari ock redan till en del ega en sådan för öfversändande af Brottmåls - ransaknirigar och ali Uppbörd, hvarigenom Controllen är för Ppst-Betjeningen svår att handhafva, så vida icke stadgas det Fribrefven skola på PostContoiren förseglas; samt inom Vallöf].