Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hwad aker angar Controllen och eftersyNen för en större säkerhet wid Sjö-Tullens indrifwandcjemte hämmandet af lurendrägerier, sä enär Landt-TuilsJnrättningen i förra hänseendet ej synes hafwa mev fört särdeles nytta, hälst sällan nägra till Sjökullen hörande medel wid Landt-Tullarne influtit, och bägge §:te Band. rrdra Ach. §4. 794 Den 19 Zebrukru. besia ändamål lika wäl ffulle befordras genom en säker Sjö- och Grans - Tullssaint Kust - bewakning, hwilken äter snarare wunnes medelst Tull-Bekjeningens förbättrade löner än desi ökade mängd, finna Riksens Ständer ej härutinnan något stal till Landt-Tullarnes bibehållande. I öfrigt hafwa Riksens Ständer noga öfwerwägat den omständighet, huruwida del är 1802 af Kongl. Majit och Kronan uplätna Arrende as sä wäl Landl-Tullsoch Accis-, som Sjötulls-inrraderne kun« de lägga nägot hinder för Landr-Tullarnes uphäfi wande innan Arrende-aren sörlupit. Men som TullArrende-Societeten, i händelse den, med vafkortadt fullgörande af förelagda willkor och betalnings belopp, will bibehällas wid Contraclet, desto häldre lärer finna sig beläten med en ärlig ärsättning as hwad LandtTullen och Accisien de sein sednare ären per medium utgjort som bemälte Societet, genom Landt-Tullarnes indragning undwiker de flere kostnader och beswär inrättningen medsörer, anse Riksens Ständer äfwen i denna del alla betänkligheter undanröjda. Uppå äfwanförmälte grunder fä inför Eder Kongl Majit Riksens Stander underdänigst frambära deras dustau om Landt-Tullarnes uphäswande samt i lika underdånighet upgifwa, huru Staten för de af dem dragna inkomster mä winna ersättning.
I enlighet med denna åsigt gåfvo de komiterade åt 4 § i förordningen om kommunal-styrelse i stad följande lydelse: »Uti de kommunala rättigheter och deraf härflytande förpligtelser, som burskapsegande medlemmar af en stadskommun särskildt tillkomma, gör denna förordning icke någon ändring.» Det var i full öfverensstämmelse härmed, som komiterade kunde åt den §, rörande stadens drätsel, uppbörd och redovisning, som motsvarade 58 § i den sedermera utfärdade förordningen, föreslå följande lydelse: (§ 74.) »Der i lag eller allmän förordning stadgadt är, att burskapsegande medlemmar af en stadskommun skola ensamt utgöra bidrag lill viss utskyld, eller alt någon stadsutskyld skall efter andra än de i denna förordning bestämda grunder utgå, eller att vissa från skatteskyldighet till staden eljest befriade innevånare skola till fyllande af särskilda behof bidraga, gälle till efterrättelse hvad i thy fall förordnadt är.» Men Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande M 115. 5 Men Rikets Ständer godkände ej hvad komiterade i omförmälda hänseende såsom skäl för sitt tillgörande andragit. I enlighet med hvad Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet yttrade, förklarade nemligen Rikets Ständer att, äfven om giltigheten af det utaf komiterade anförda, från grundlagens innehål! hemtade skäl erkändes, så vidt det hade tillämplighet, så kunde detsamma dock icke åberopas, såsom stöd derför, att de icke burskapsegande stadsmedlemmarne fortfarande icke skulle eea att deltaga i sådana särskilda kommunala rättigheter och skyldigheter, som icke omförmälas i grundlagen; och Rikets Ständer ansågo, för deras del, den ofvannämnda 4 §:n fördenskull böra lyda sålunda: »I såväl de kommunala rättigheter, hvilka hittills uteslutande tillkommit burskapsegande borgare, som de särskilda skyldigheter af nämnda art, hvilka sådane borgare ålegat, ega jemväl de, hvilka, jemlikt 3 §, äro medlemmar af stadskommunen, taga del, såvida icke samma rättigheter och skyldigheter äro genom rikets grundlagar vissa klasser af stadens medlemmar särskildt förbehållna.»
K. M:ts Propos. innehåller i punkten c), att postskjutsen skall från jorden skiljas; detta hafva R. o. Ad. samt BondeSt:t bifallit, och äfven PresteSt:t har bifallit sjelfva saken, men tillagt den mellanmeningen, att detta skiljande borde försiggå »i den mån R. M:t finner det lämpligen kunna ske»; hvilket naturligtvis endast innebär ett öfverlemnande till K. M:t att icke på en gång verkställa reformen. Men i sjelfva saken har PresteSt:t beslutat alldeles lika med de båda andra Stånden. Det. är således ett misstag, som löranledt den siste värde talarens yrkande, och när hela hans argumentation hvilar på en oriktig upfattning af Ståndens beslut, tror jag, att det icke är skäl att derpå fästa något afseende. Gr. Sparre, Erik: Redan vid behandlingen af Utsk:ts förra Utlåt, i fråga om skjutsbesväret., yttrade jag den åsigt, att voteringen i förstärkt Utsk. i hela frågan ej borde hafva afslagits, och jag är ännu af samma mening. Jag hyser i detta afs:de en öfvertygelse, motsatt den af Gr. Liljencrants och Hr Printzensköld uttalade. Nu är emellertid blott fråga om postskjutsens reglering på annat sätt, än hittills, och den är icke inskränkt dertill, att postskjutsen skall helt och hållet skiljas från jordbruket, utan omfattar äfven, huruvida något bidrag bör gifvas för att reglera denna skjuts på förändradt sätt. Det är af 2 Stånd afgjordt att ifrågav:de frånskiljande skall ega rum, och det tredje har öfverlemnat å K. M:t att bestämma deröfver. Vid sådant förhållande kan frågan icke anses hafva förfallit; men väl kan man säga, att det 4:de Ståndets, BorgareSt:ts mening icke bör undertryckas, hvadan det med skäl kan ifrågasättas, huruvida icke först bör voteras om kontrapropos:n skall blifva Borgareeller Prest.eSt:ts beslut, hvarefter sedermera skulle voteras emellan R. o. Ad:ns samt BondeSt:ts på ena sina och kontrapropos. på den andra.
Den 24 Maj f. m. trande i premissen, och man i alla fall bör för sig hafva öppet att kunna besluta öfver det Betänk., man från Utsk. har att vänta. Gr. af Ugglas, Carl Fredr. Ludv.: Jag skulle icke tro, att någon fara upstår af ett Ståndets bifall till Ulsk:s förslag. De till Utsk. ankomne motioner hafva varit af 2 slag. Det ena afser personliga skyddsafgiftens fullkomliga upbörande. Det andra äter skyddsafgiftens användande till kommunala behof. I afseende på det första slaget af motionerne, liar Utsk. tillstyrkt, alt skyddsafgiften bör fortfarande utgå. Sedermera blir fråga, om den skall utgå lill Staten eller kommunen. Utsk. ansåg sig icke kunna ensamt vara forum för afgörande af denna fråga, utan borde den behandlas gemensamt med StatsUtsk. såsom vid föreg:de Riksdag, då det beslöts, att hälften af skyddsafgiften skulle utgå till skolorna; men deremot har Bevilln.Utsk. afgjort den frågan, huruvida skyddsfgiften skall uphöra att utgå till hvad ändamål som helst. Om Utsk:s mening än är att afgifien skall uphöra eller icke, är sådant beroende af R. Stms bifall. Således är intet afgjordt, om R. o. Ad. bifaller Betänk., sådant det f. n. är. Då Utsk. förbehållit sig att afgifva ett serskildt Utlåt, i ämnet, vore ju sådant utan ändamål, ifall saken vore afgjord derigenom att man bifaller detta förslag. Om nu R. o. Ad. bifaller detta förslag, har man att vänta ett nytt Utlåt., och följden af beslutet blir i alla fall intet annat än upskof. Jag anhåller att R. o. Ad. ville bifalla denna punkt. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Om Utsk:s meuing än är, att afgifterna skola uphöra, är det derföre icke R. Sims beslut. Således är ingenting afgjordt, om R. o. Ad. bifaller Betänk, sådant det befinnes, helst Utsk. förbehållit sig att framdeles afgifva serskildt utlät, i ämnet. Jag anhåller alltså om bifall. Hr von Koch, IN il Samuel:
Hr Gr. o. Landtm, förklarade att förevande Prot.Utdr. jemlikt Hr Ribbings begäran komme att hvila på bordet. Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Utsk:n inkomne Mern. och Betänk, nemi. från Constitutions-Utskottet: JVS 22, med förslag till ändring af 35 § R.F., ang:de förtroendesysslor; JVS 23, i ani. af 3 Stånds återremisser af Mern. JVS 12, innehållande förslag till ändring i 28 § R.F.; JVs 24, i ani. af ett Stånds återremiss af Mern. JVS 13, innehållande förslag till ändring af 52 § R.F. och 24 § R.O.; JVS 25, i ani. af ett Stunds återremiss af Mern. JVs 15, innehållande förslag till ändring af 39 § R.O.; JVS 20, i ani. af ett Stånds återremiss af Mern. JVs 16, i fråga om ett förslag till ändring i 69 § R.F.; J\s 27, i ani. af ett stånds återremiss af Mern. JVs 17, innefattande förslag till ändring i 14 § R.O.; JVS 28, i ani. af 2 Stånds åtterremis af Mern. JVS 18, innehållande förslag till tillägg vid 46 § R.O., äfvensom, i sammanhang dermed, till ändring af åtskilliga §§ i R.O. och R.F.; JVS 29, med voter:s-propos:r, rörande Const.-Utsk:s uti Mern. JVS 9 afgifna förslag till ändring af 68 § R.O.; Särskildta Utskottet: JVS 13, i ani. af åtskilliga motioner, om vilkoren för bränvins försäljning. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. £ till 3 e. m. In fidem protoeolli, Albert Munck.
Län i Hamburg dito — Conv. m:t, För Länet i Leipzig dito » 44 st. 857,YZ2: 45, 2 - L 6; sk. 255,701: 14, — - » 18 st. 566,981: 12, — - ä 47 <k. 115,61;: 44, 2 - ä 52 st. 67,500: — - R:dr Z,244: Z2, 22! 24, R:dr 5,267: 8, Guld 96,320: 16, Skulder pä diverse Räkningar. — H. B:co, För en Obligation till Hof-Rädet Eckerdt. Courtage och Brefporto, päförde Kongl. Allm. Magazins-Lirections Rakning hos Averhoff. — Hamb. B:co » ä 47 ff. 3,199: 4, 10 9 Brak. W.m:t pä Court. R:dr Lreäit. Fordringar i Mländsse Mpntsorter. *) H.B co, Af Statswerket för ställd Credit är 1809 hos P. Godeffrop Fils 8c Comp. Dito äterstod pä kreditiv af de» i9Dec. näst - 6— - SjötullsSterl. uti Z54- 614: 5,161: R:dr 4,476: litnt är hos P. Godesfroy Junior. Duo för en med protest retournWexel. — Dito för aftemnade L. 8194: 4, 1 Wexlar pa London. Behällning uti Siötulls-Wexlar. — Dito pä Conto-Count med P. Godeffroy J:r. — Hos I. Löngren för Protest-Wexlar. r, 5 Hamb. B:co » pä Court. Räkning med 1.8c C. Haffelgren ä 4^ st.' 44^':
Ett st. af 1 R:dr silfver, som är lika med 4 R.dr Riksmynt B:ko Det minsta silfvermvntet, eller det å 10 öre, anser Kongl, Majit deremot böra, för att vara beqvämligen handterligt, erhålla enahanda storlek, som det nu gällande silfvermynt å 1/3,:dels R:dr specie, och, med afseende å den större kostnad, som åtföljer dess tillverkning, föreslår Kongl. Majit, att detsamma må innehålla endast åttalödigt silfver, eller bestå af iika delar silfver och koppar samt således väga y400 skålpund eller 0,25 ort och innehålla 0,125 ort fint silfver, med remedium i vigt af 15/1000 öfver eller under per skålpund viktualievigt. B. Att af Kopparmynten: Ett st. af 10 Öre utmyntas efter 800 R:dr Riksmynt per Skepp:d koppar viktualievigt och skall i nu gällande mynt motsvara 3 sk. 22/5 r:st b:ko De nya kopparmynten komma således att i värde nära motsvara 5, 2]/2, iy2 och */4 skilling riksgälds, men blifva till storleken något olika med de nu präglade; 6:o i sammanhang med beslutet om präglingen af det föreslagna nya skiljemyntet, hvartill räknas, såväl det minsta silfvermyntet på 10 öre, som de nya kopparmynten, bör, i öfverensstämmelse med hvad nu är stadgadt, förklaras att ingen är pligtig i betalning eller vexling på en gång mottaga mer af detta skiljemynt, än En riksdaler riksmynt; 7:o slutligen föreslår Kongl. Majit-, att det nya räknesättet må träda i verkställighet under loppet af år 1855, från och med den dag, som af Kongl. Majit genom minst sex månader förut utfärdad kungörelse bestämmes, viljande Kongl. Majit inom berörde tidpunkt låta vidtaga alla de förberedande åtgärder för detta ändamål, som af Kongl. Majit bero, och hvarförinnan de för Riksbankens sedlar erforderliga nya formulärer äfven torde hinna förfärdigas. Kongl. Majus Nåd.
Jag är rädd för dig! JAKOB. Nej far, det skall Du icke, ty jag vågar intet orätt göra, ty då får jag ondt. HERMAN I. Tror Du jag gör orätt? JAKOB. Ja, förr än jag, ty Du tror icke på något, Du, alldeles som prins Erik. HERMAN I. Detta skall jag höra af mitt eget barn? GUSTAV VASA JAKOB. Du kan få höra det af andras, senare. MARCUS in. Två Dalamän anhålla om företräde. HERMAN I. Må de vänta! MARCUS går. JAKOB. Det kostar dem hufvudet. HERMAN I. Hvilka äro de, då? JAKOB. Anders Persson på Rankhyttan och Måns Nilsson i Aspeboda, som efter att förgäfves begärt företräde hos konungen, nu i sin fåvitska harm vända sig till Herman Israel för att få hämnd. HERMAN I. Detta vet Du också? ANDRA AKTEN JAKOB. Utan sidovördnad, far, men hur kan Du vid din ålder tro att det finnes hemligheter till? HERMAN I Tiden har gått om mig; jag vet icke mer hvar jag är hemma. JAKOB. Där sade Du sant! Och jag tror Du räknat vilse om ditt företags följder! HERMAN I. Det skall visa sig i sinom tid. Nu går Du, ty om Du ock är medveten om företaget, får Du icke bli medbrottslig! JAKOB. Jag skall lyda dig, men Du måste höra mig! HERMAN I. Nej, Du skall höra mig! Gå till Marcus och säg att jag väntar besöken i stora solennitetssalen; stanna Du här med David och låt packa alla värdesaker i kistor, färdiga att afsändas söderut. JAKOB. Fader! HERMAN I. Tyst! GUSTAV VASA JAKOB. Ett enda ord: lita icke på mig, om Du gör orätt! HERMAN I. Lita Du på mig att här i huset där jag har halsrätt, skall hvarje förrädare dömas och exekveras, han må ha varit min son eller icke! Först mitt land, sedan min slägt, och först och sist! min pligt! Lägger handen på svärdet. Och nu: gå!
Bland dylika anledningar vore säkert den icke den minsta, att hvar och en, som ansåge sig behöfva köpa ett mindre belopp sådana drycker, för att i hemmet förbruka, skulle nödgas infinna sig på ett ställe, der de icke blott försäljas, utan äfven förtäras, och der han träffade bekanta, hvilka, oftast under rå glädje och cyniskt öfvermod, på stället åtnjuta, hvad han ämnar hemta till sparsamt och derigenom mera oskadligt bruk. Erfarenheten har visat, huru lätt dylika tillfällen och exempel förleda till ovanor, hvilka icke lika lätt afläggas; och farligast äro de för barn och oerfarna yngre personer, som skickas att köpa, hvad hus-lädren anser sig behöfva; af hvilket sistnämnde skäl Utskottet föreslagit ett särskildt förbud mot bränvins utlemnande till minderåriga personer (§ 27). Att alldeles utrota bränvinets bruk i landet torde vara föremål mera för önskan än hopp, åtminstone för det närvarande och en icke allt för kort framtid; men att småningom minska det anstötliga och hemska af dryckenskaps-lastens företeelser är säkerligen icke omöjligt genom ändamålsenliga anstalter och författningar; och dit hörer att söka undanrödja lockelsen, snart sagdt tvånget för den, som anser sig behöfva ett mindre qvantum bränvin, att för det ändamålet besöka en krog. Då Utskottet sålunda funnit sig böra föreslå allmänt antagande af en särskild, reglerad bränvins-handel, utan rättighet till försäljning af det för den ögonblickliga förbrukningen lämpligaste och vanligaste minsta qvantum, samt utan förtäring på stället eller rättighet och skyldighet alt försälja mat, har det icke kunnat undfalla Utskottets upmärksamhet, att vid denna handel, hvaråt benämningen Minut-handel med bränvin lämpligen torde kunna gifvas, måste föreskrifvas ett något ringare försäljnings-minimum, än som hittills varit tillåtet uti de vanliga minut-handels-bodarna, hvilka både i småstäder och på landsbygden allmänt befattat sig med samma handel, som den Utskottet nu anser böra anvisas åt den särskilda bränvins-minuthandlen.
emedan dessa rum ansetts skola, äfven utan dubbelfönster, under den kallare årstiden erhålla en för sådana lägenheter tillräcklig uppvärmning genom derinom anbragt värmeledning; kunnande, i händelse dock anställda försök med värmeapparaten skulle ådagalägga, att innanfönster i nämnda rum blefve nödvändiga, den för detta ändamål erforderliga kostnadssumma, beräknad till 21,000 R:dr, likväl, enligt koiniterades tanke, icke behöfva att vid innevarande riksdag anvisas. Beträffande företrädet hos det första eller andra af de framställda båda förslagen, hade komiterade, utom hvad redan är i sådant afseende anfördt, hufvudsakligen yttrat: att, då de till uteslutning ur musei-byggnaden alternativt ifrågasatta samlingar, nemligen Lifrustkammarens samt Kongl. Bibliothekets, vore hvarandra både till innehåll och utsträckning så olika, att åt de förra lätt nog men åt de sednare endast med största svårighet en passande lokal kunde anskaffas, i händelse de blefve ur National-museum uteslutna, det första förslagets anta - 6 Stals Utskottets Utlåtande N:o 498. gande onekligen skulle medföra den fördelen, att
Det kan således icke bestridas, att nya bolaget, å sin sida, gjort vida mer, än af detsamma med skäl kunnat fordras, samt att fäderneslandet derföre stannar i förbindelse, emedan det af R. St. afsedda ändamål utan en sådan ihärdighet ej kunnat vinnas; hvarföre, och så länge stenkolsverket fortgår, orten derifrån har att påräkna en säker tillgång på nödigt brännämne af den sämsta kolsorten mot billigt pris, hvilket nu är 16 sk. b:co per tunna, — och vara näringars tillgång på den eldfasta leran, hvilken, ehuru nödvändig för så många teckniska behof, icke utan öfverdrifven kostnad skulle kunna anskaffas utifrån; och jag vågar således påstå, att fäderneslandet, men icke bolaget, för närvar, skördar frukten af alla de uppoffringar, som måst göras, för att uppnå det länge eflersträfvade målet. Under sådana omständigheter, och om behofvet af stenkol inom landet för vissa tillverkningar befinnes vara större, än att det kan fyllas från Höganäs, och det i stats-ekonoiniskt afseende således skulle anses nyttigt, att denna artikel bör kunna anskaffas till lindrigaste pris, hvilket till en del beror på tull-umgälderna, lärer dock både billighet och rättvisa fordra, att man vid tulltaxans bestämmande icke förbiser våra inhemska tillgångar och gör dem otillgängliga, hvilket nödvändigt måste inträffa, om den främmande importen alltför mycket gynnas, så att den egna kol-brytningen måste upphöra.
Staten underlättade visserligen sedermera dessa mina undersökningar; men på samma gång jag erkänner detta, måste jag ock beklaga, att icke 186 Den 17 Januari* något mer grundligt i den vägen blef åfgjordt. De personer, uppå hvilka det berodde att i detta fall bestämma, ansågo nemi. några sorgfälligare åtgöranden i detta hänseende olämpliga. Efter denna återblick på en med denna fråga något sammanhang egande, ehuru i afseende på tiden långt aflägsen, tilldragelse i mitt lif, återgår jag till det egentliga föremålet lör vår öfverläggning. Min öfvertygelse är alltså, att detta anslag, långt ifrån att blifva ett farligt prejudikat, tvärtom skulle blifva en ganska vigtig uppmuntran; samt att man åtminstone bör bevilja dem, som verkställt detta företag, den af vägoch vattenbyggnadsstyrelsen tillstyrkta summa. Om man, då frågan om jernvägar här i landet först bragtes å bane, följt den af Hr v. Troil i detta fall förordade princip, så skulle man säkerligen icke i hela Sverige kunnat sammanbringa en summa af 10,000 rdr för den forsta undersökningen. Om således den nu omhandlade undersökningen tillkommit äfven i en eller annan mindre riklig form. hör man, långt ifrån att afslå den summa, sorn vägoch vattenbyggnads-styrelsen tillstyrkt, tvärtom med glädje gifva densamma, för alt icke i all framtid afskräcka från sådane undersökningars företagande. Härför hemtar jag äfven ett stöd uti den uppmuntran, som R. St:r gifvit mig för de utaf mig verkställda enahanda undersökningar. Jag ingaf icke någon räkning eller särskild framställning i ämnet; men R. St:r voro dock nog ädelmodiga att tilldela mig en pension. Jag anhåller om återremiss. Frih. von Schulzenheim: Jag har icke begärt ordet för alt tillägga några öfverdödiga upplysningar i ämnet; men mitt förra yttrande synes hafva gifvit anledning till något missförstånd. Alven jag instämmer uti den af Hr Nordenfelt uttalade åsigt, att det vore en fördel att undersökningar verkställdes å flere linier; men ett helt annat förhållande är, att göra en sak bra, mot att skrifva räkningar. Min åsigt är att man icke bör betala mer än som blifvit gjordt.
Och som medium häraf är 618 R:dr, torde kunna upptagas . 600: ll:o Transport R:dr 3,643,836: 32. — 94 Kongl. Maj:ts Nåd. Prog. till K. St. 1847. — Och synes, enar berörde intrad är i jemnt stigande, Kunna upptagas lill " 336,000: l2:o Gerningsören af handtverkare pd landet. Uti underdånig skrifvelse ilén 9:de November 1844 anhöllo bos Kongl. Maj:t rikets då församlade Ständer om särskilda upplysningars inhemlande för bedömande al frågan, huruvida icke denna jnkomst-titel kunde, till beredande af lättnad vid uppbörden och förenkling i räkenskaperna, från ordinarie inkömst-beräkningen uteslutas och statsverket för deVigénotn uppkommande förlust godtgöras medelst förhöjning lili handtverkaren^ bevillning. b, 11 i möjligaste måtto fullständig Utredning i detta amne har sedermera blifvit tillvägabragt genom Kammar-kollegium oell Stals-kontoret, som med underdånig berättelse derom jemte utlåtande i irågan till Kongl. Maj:t inkommit.
Den blå tycker likväl tydligen, att man orättfärdigt ingripit i hans eganderätt, hvarför han reser sig och vacklar fram till den gule för att draga hinken till sig. Den gule stretar emot och griper i sin tur i träskeden; den blå mister balansen och kommer öfver den gule, som faller baklänges, medan båda sätta i ett skrik. Gulkappans skyddsande ser hastigt upp från sin stickning och ilar till den besegrades bistånd, reser honom, torkar sanden ur hans ögon, sätter honom åter i besittning af hans tillhörigheter, kastar på den blås skyddsande, som, väckt ur sin dvala, närmat sig med den lilla på armen, en blick, som säger » patrask », och aflägsnar sig i diametralt motsatt riktning mot den blå, som äfven fått mössan på sig och den rätta stödjepunkten under sig, och som dras ifrån den gules närhet af tjänstflickans slappt nedhängande hand. Men den lille blå går baklänges för att hålla ögonen på den gule, som i sin tur är färdig att vrida nacken ur led för att ha den blå i sikte. Och så slukar folkvimlet dem, och de äro skilda. Men då de möta en annan fotsid liten rullande kappa, glider ett ljust leende öfver deras små rosiga anleten, och de strutta fram mot den, slående med armarne och ropande: dä, dä! Det är ett faktum, som inte längre kan bortresonneras, att Gert trampat ut småbarnsskorna, och att det är tid för honom att börja skolan och beträda den knaggliga stråten till lärdomens högre sfer. Man fattar mod, och en vacker dag vandra mamma och han den grönskande gatan framåt till ett sådant där hus, där man lär sig läsa. Solen skiner och gatans planteringar lysa vackert med sina höstblommor; men i fyra vackra, mörkblå ögon, som alldeles likna hvarandra, hvilar ett allvarligt begrundande uttryck, som säger: hur skall det bli där borta? Slut på de sköna, fria förmiddagarne, då Gert följt mamma till torget och deltagit i en hel del andra små husliga sysslor och tomtat kring henne, beskäftigt och gladt. N u blir det att plugga lexor förstås! Man är emellertid redan i förstugan, och klockan ringer häftigt under mammas nervösa tryckning på knappen.