Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lindberg . 490 32 —i Afskedade Magazins - Förvaltaren, i Öfver Inspectoren P. Borgh 166 38 —1 Dito G. Meurk . .. 326 38 —1 Dito Littorin . .. 166 32 —i Enkan Sontag , . 66 38 —1 Dito Flodin . 5° — —1 Dito Nordström . .. - 24 — —1 Dito Enegren , 66 32 —i ,Dito Wahlberg 5° — —i Dito Alm . 85 — —1 Dito Jönsson . .. 16 — Dito Westerberg 16 Dito Runström . .. 1 b Dito lilomberg . 16 Dito Cederhvarjf . .. 24 Dito Hellstrand 5ö Afsk. Kammar-Drängen Lifgren . 56 12 —- Enkan Erfass 85 Förteckning. IBränmästaren Troselius . Dranksaljaren Salthtniiis . Bryggaren Fröling . , , .Bränneri-Drängen Skanberg , Enkan Stahlberg Dito Lästbom ID ilo Söderström , , . , Lagerkällare-Drängen Hudding Enkan Frigelius . Dito Strömberg , . , D u Carlström |Dito Lundström 'Dito Hedberg !Dito Bergenzaun « Dito Padenheim , Vaktmästaren Boström Bränneri-Drängen Östergren , Enkan Flygare Underdåniga Skrifvelser, 377 N:o 388. Upp!, o. godk, lins Ridd. o. Åd. d. 10 Dec. 1823. Breste-Ståndet d. 10 Borgare-Ståndet d. 10 Bonde-Ståndet d. 12 Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, i an» ledning af Kongl. Majits Kådiga Proposition till Riksens Ständer, om antagande af en Författning, angående vatten-verk. S. A. K. I anledning af Riksens Ständers, vid 1812 års Urtima Riksdag, hos E. K.
Han föreslog nemi., att »framställning måtte göras till K. M., att det af K. M. fästade vilkor i afseende å medlens användande måtte få förfalla», och tillägger vidare, att »i st. f alt på eget bevåg använda dessa medel för andra ändamål än de af K. M. bestämda, skulle man sålunda komma lill samma resultat, men tillika då hafva visat I(. Mils föreskrifter, i de fall, der de, enl. lag, äro mot Riksg:sKonl. behöriga, den fulla aktning som dem bör egnas.» Så yttrade sig vid detta tillfälle Hr RiksArkivarien Nordström, och deraf synes, att det verkligen icke var det ofta omtalade substituerandet af medel, som utgjorde grunden för Fullmäktiges beslut, utan andemeningen var helt enkelt den, att man obehindradt ansåg sig kunna efter behag disponera de af K. M. öfverlemnade medlen, sedan man sjelf försummat att anskaffa de tillgångar som erfordrades. Gr. Lagerbjelke säger vidare, att Fullmäktige endast åtlydt R. Stirs föreskrift. Hr Gr:n torde dock påminna sig en förklaring, under hvilken hans eget namn finnes tecknadt, och hvilken 308 Den 18 April e. m. jag nu vill taga mig friheten upläsa. Den är af följande lydelse: »Om det oek låter sig göra att, efter uprältad kalkyl öfver alla på Riksg:sKont:s allmänna kassor anvisade, så väl bestämda som eventuella utgifter, för ett visst tidsmornent utreda hvad derutöfver är i kassan disponibelt, det är tillgängligt utan gifven viss bestämmelse, så kan det likväl uti ett annat, snart följande tidsmornent vara förändradt, antingen emedan obestämda inkomster utfölle lägre än man påräknat, eller emedan obestämda utgifter upginge högre än man förutsatt, eller ock emedan en och annan inkomstkälla afkastade vida mer än man hade anledn. att beräkna.
Under läsningen lämnade Herr Landt-Marskalken Riddarhuset, för art ä Ridderffapet och Adelns wägnar personligen göra sig underrättad om Hans Kongl. Maj:rs hälsa, cmottagandes under Herr Landt-Marskalkens sränwaro Grefwe Os la 6aräis klubban. Sedan ofwanbcrörde Handlingar wero till sint lisie, henisialloe Herr LerAbman, ^mdrolrus klagnus, vm de samma ej kunde fä htviia kill desi de föresiagne inSragningarne moro afgjorde. Herr Grefwen och Ordföranden proponera, de art berörde handlingar matte fä ligga pä bordet. Bifölls. ZanS Excellence Herr Grefwe Kuutk föreslog arr Stars UtEottetS betänkande, i de delar som rörde biträde af Banque», mätte remitteras lill Banco Ulffottct; hMiikel uppå gjord proposition Bifölls. Sedermera npläsies följande Bcwilln Ngs-Utffotteks Betänkande, rörande HusbchofsbränmngöBcwillningen, jamte Bilagor: Fjerde Band180. Rik - 1538 Den 24 November - Riksens Högloft. Sländers Bewillningssamt Allmänna Beswärsoch Oeconomiä-Ut» skotts Betänkande, angående Bräiiwilisbranning samt Bewillning derföre. Sedan Allmänna Besvärs» Utskottet ,inder den Z2 siftledne Aiignsti afgifwit Betänkande i fräga om bräliwinsbränningei!, men delta betänkande i anseende till de nti trenns Rike-Ständ derwid gjorde anmärkningar b!iswik»lill Utskottet älerförwist, och Berv>s!nings-Utf! otter, som liiihört att reglera den för bramvinsbrännina n nkaaende. afgift, tilt följe af Riksens Högloft.
Svensk mil gä på 30 och 40 alnars djup under jorden; af en Canal, som på en sträcka af lSoO fot höjer sig öfver naturliga jordytan 1 ryggen af en ås, hvilken konsten danade till 75 fots högd, derifrån bildad af sara* manskrufvade tackjernshällar, likasom sväfvande i luften för en längd af mer än loOO fot, går den öfver 18 särskildta 40-fots hvalfbågar af tackjern, hvilka hvila på stenpelare; och med häpnad ser man på 127 fots lodrätt högd öfver ytan af den mellan pelarne framflytande strömmen, fartyg om 2 å 300 Skeppunds drägt med sina dragare, besättningar och segel, obehindrade fortsätta sin resa. På andra ställen fyllas Canaler med vatten endast genom Ångmachiner; heja sjöar skapas eller försvinna; på åter andra ställen försvinna strömmar under jorden och komma åter fram. Ingen af de mästare, hvilka utfört allt detta, tror sig hafva hunnit fullkomligheten. Hvar är då gränsen för menskiiga förmågan ? Men om det ar sanning, att alla dessa företag ligga inom gränsen af menskiiga förmågan, äfven inom gränsen af Englands medel, med en säkrad inkomst för derå använde kostnader, så böre vi dock skatta oss lyckliga, att dylika för national-stolt. Den 1 Maj. 9 heten så smickrande företag, för oss ej komma i fråga; endast den läran böre vi hämta af dem, att ej afskräckas af mindre betydliga motgångar eller svårigheter. Ett ras af en Canalbrädd betyder ej annat än ett efter tyngdlagarna origtigt förhållande emellan jordens massa, dess art och den bas den hvilar uppå, sorn erfarenheten underrättar om och afhjelper, medan den försagde ser omöjligheter. En grusbacke möter, uti hvilken vattnet försvinner lika fort, som det hinner dit, och Canalen blir torr, alltså för den okunnige alldeles misslyckad, under det den vattenhållande jordarten förmodligen är utsedd och beräknad, hvilken kommer att tjena till fordring för denna sträcka, om ej ändamålet genom ännu lättare medel kan vinnas.
Ytterligare Utlåtande, YII 2. s 1343 —• 134r>» afsl:'f Adeln, IX s 1161, af PresteStåndet, IX s 1162, af BorgarcStåndet, IX. s 1170. — fäldt*, om uppgifters meddelande öfver dem som blifvit vid Domstolar; Motion, remitt. till Lagutskottet, II s 1183. Utskottets Utlåtande, VII 1. s 174 — 179, bif. af Adeln, IX. s 240, af PresteStåndet, IX s 262. Sakprotoco.il ur UnderRätts; LagUtskottets Betänkande, YII 3. 1. s 75^—80, bif. af BorgareStåndet, IX 3. s i4> af BondeStåndet, IX 3. s 18, afsl. af PresteStåndet, IX 3. s 45, bif. af Adeln,.IX 3. s 68. Underd. RiksdägsBeslutet, § 20. — ören, Krono-, I 1. s 837. — öreslängders kungörande, om. Motion, remitt. till Ekon. Utskottet, II s 1210. Utskottets Utlåtande, VIII 1. s 1284 — 1887, bif. af Adeln, IX s ioj4> af PresteStåndet, IX s 1016, af BorgareStåndet, IX s 1017, af BondeStåndet, IX s 1021. 204 Salomon, KrigsRådet, erhållit Fraktförskott, II s 5p3, 594- StatsUtskottets yttrande öfver Revisorernes anmärkning dervid, IV 2. s io3a, bif. af PresteStåndet, IX s 34a, af BorgareStåndet, IX s 348, af Adeln, IX s 36‘o. Salt och Sill, om fri införsel af; Motion, remitt. till Bevilln. och Ekon.
Då Kongl. Maj:t och Riksens Ständer gemensamt beslutadt anläggandet af Götha Canal och Riksens Ständer uti Underdånig Skrifvelse anhållit, det Kongl. Majit täcktes till Canal-Arbetets verkställande beordra Manskap af Indelta Arméen; så torde den af Grefve Gyllenborg gjorda anmärkning böra förfalla och Utskottets Betänkande bifallas. Herr Munck af Rosenschöld, Eberhard.; Utan att ingå i pröfning deraf, huruvida Vestman, lands Regemente bör till Arbete vid Götha Canal commenderas eller icke, får jag endast anmärka , det jag anser denna fråga ingalunda såsom ett Commando-Må! böra betragtas. Grafve von Platen 5 Baltzar Bogislaus: Jag får blott upplysa, att till följd icke allenast af Riksens Ständers Beslut vid 1809 Ars Riksdag, angående Götha Canals anläggande, utan ock af Riksens Ständers serskildta underdåniga Skrifvelse till Kongl. Majit, har Kongl. Majit förunnat Bolaget Arbets-MansJsap till Canal Ar - Den 2 Febtuarih betets verkställande ; och då Kongl. Maj:t sedermera i Nåder ansedt Canal Arbetet böra på grund af dess Allmänna nytta betragtas lika med Kronans egna Arbeten, har Kongl. Maj:t i anledning deraf täckts i Nåder förordna, att de Indelte Regementernå fingo till Canal Arbeten commenderas. I afseende å Trouppernas behandling vid Canalen toide jag få anmäla , att Soldateme fått ersättning för sina Kläders Slitning samt Proviant på stället , erhållit betalning både för deras vanliga Arbeten och för Öfverbeting, hvarigenom, äfvensom genom Befälets omvårdnad, de haft en betydlig förtjenst och varit i tillfälle att hemsända Penningar. Vestmanlands Regemente, hvarom nu ar fråga, har på Öfverbeting förtjent H,ooo R:dr, ehuru sparsamhet och hushållsagtighet blifvit för Verket iagttagne, hellst dagspenningen icke öfverstiga 20 sk. Riksgälds.
Mits Nådiga Proposition, föreslå, att den så kallade Wermländska Landtvärns-Cassan användes till fond för pensioner åt blesserade, vanföre eller utfattige Fältjägare eller åt deras Enkor och oförsörjda barn, så mycket heldre, sorn jag tror detta användande, högeligen påkalladt af behofvet, nu mera bäst öfverensstämma med Gassans ändamål — och icke, genom förminskningen af 288 Ridr i de årliga Inkomsterne, någon Statsbrist kunna uppkomma. Af dessa skäl, tror jag mig böra afvika ifrån pluralitetens tanka.” Anders Nilsson från Wermlands Län: ”Sorn Wermlands FältjägareRegemente nu mera på Stat är uppford t, lika sorn de andre LandtRegementerne, finner jag mig föranlåten inför R. H. St.T anhålla, att all den ränta sorn faller af Wermlands Landtvärns-Cassa måtte hädanefter icke som Statsmedel ingå, utan att den framdeles bör tillfalla fattiga Jägares Enkor och barn till understöd, hälst som denna Gassa af Länets innevånare förskjutits och till ett Gränseprovinsens försvar inrättats. Denna min ödmjuka hemställan anhåller jag R. H. St:r dela lika åsigt med mig och hoppas att en så ringa Summa icke kan blifva Statsbrist då det lill sådane nödlidandes understöd användes. ” Betänkande n. 171 3:o Emot upptagande af Restantierne ibland StatsVerkets inkomster, 3g Puncten. Af Herr Biskopen, Doctor Thyselius, som för sin serskilta tanka i detta afseende anfört, alt Restantierne år ifrån år förminskats och att åtskilliga InkomstTitlar blifvit högre beräknade, än hvad de efter 5 års medium utgjort; tilläggande Herr Biskopen, det han i allmänhet ogillade Statslnkomsternes för höga beräkning, enär de öfverskott, som hittills uppkommit och utgjort en Nationens sparpenning samt satt RiksgäldsContoiret i tillfälle att förbättra sin ställning; derigenom ej vidare kunde komma att ega rum. I hvilken mening instämt Herr Grosshandlaren Ekerman.
af en k v i n n a, h v a r s korta — e h u r u förlagd till t r a k t e r, som äro oss fjärran intresse hvilka — Hasden traktas andliga och odling hjärtat. Hasden. Vid h a d e hon 11 genomgått Att egna års med skolan. veta, begripa, d å a n d r a b a r n se s i t t i d e a l i d o c k o r och finna sin e n d a glädje i lek, var Hennes dan hjärna var då reett laboratorium, där allt m e d förvånande sporre Bukarest, denna födelsestad, har man just i sista tid framställt Julias mål, hennes enda sträfvan. tala vid 2-| års het bearbetades. till hennes att hon enligt vanordning oupphörligt upprepade tafaller ålder år .. k r o p p s u t v e c k l i n g h u n n i t sä Julia m å s t e r e n t af bedet är s a n n t; verk, dem, kvinnans om ega alla verksamhet ligga bör lör TJtgrifning-stid: hvarje helgfri fredag. Boktr.-Aktieb. helt D e t egdes dock lefoadssaga Gtmandt » var för lättRecependast en egna tanden ken. spel. sammanhang trott det I detta har vara Idun kärt för Allt henne detta dock hindrade ej svenska kvinnor att stifta ifver bekantskap musikstudierna. ster, hel med hvilkens nation en syminne en redo att står hylla. Sedan hon att med skoloch slutat skolstudierna i Bukarest, skick a d e s hon af sin fader till Julia Flasedn var dott e r till den r u m ä u i s k e logen omfatta och filoliteraturhistorikern Hasderj, föddes den 2 ' november 1869 i B u k:. undergå tentamen i licentiatexamen för att följande år vinna doktorsgraden. I början af nämnda år visade sig emellertid plötsligt de förskräckliga symptomen till lungsot. Trots alla böner fortsatte hon emellertid sina vetenskapliga arbeten. - Slutligen måste hon återvända till Bukarest, där hon i det ärevördiga slottet Strada Mihai Voda afled med ett leende på sina läppar.
Att wid warors transporterande genom Landet/ noga uppsigt öfwer lurendragadt eller tull, försnilladt gods matte hallas genom resande bcwakning meh besigtningsrättighet, men Lagligt answar för missbrukad magt till onödigt uppehåll eller olagligt förfarasde. 3:0. Att Confisteradt, till införsel förbudet gods, alldrig mätte fa försäljas till gwarbliswande och förbrukning inom Landet. 4:0. Att alla waror, som till förbrukning aro Mattie, schicke inom Landet kunna tillwerkaö, bora - Den sz Julik. 193? ra icke till införsel förbjudas, utan mot erläggande as Tull-afgift, obehindradt i Riket inkomma. Detta gäller annu mera om de kläden och prydnader, som till bruk aro anbefallde. e:o. Att de waror, som icke kunna umbäras, och af wara Fabriker icke kunna nu eller inom en någorlunda snar framtid till nödig mängd och godhet lillwerkas, emot Tuli-afgift fa i. förås; hit lära kunna räknas Bomulls-tillwerkningar med siere dylika, och bland yllewaror gröfre Kläden. Hwad för öfrigt angar den föresiagna sörlullningsftiheten för alla lill nyttjande tillatne Utländska Fabricater och Manufaktur-waror, sa hajwa Riksens Ständer funnit, att samma frihet genom uppwäckandc af taflan mellan wara egna och andra Handlande Nationers 'Fabrikanter ställe förwissa Nationen vin tillwerkningar af den bästa beskaffenhet vä) för lindrigaste pris, kill fyllande af wara beLof. Sjclfwa wara Fabriks - idkare stulle ined större särerhet kunna beräkna priset a sin wara, utan fruktan att undersaljas af de waror, som genom Lurendrägeri eller Confiscation inkommit, ochihwarS pris således ingen Tull, afgift ingar.
Allt sådant bör förekommas, och är lätt att förebygga, om det belopp, konven - Den 1U November e. in. 243 tionen stadgar, upbäres af kronobetjeningen eller, hvad kanhända ännu bättre vore, af kyrkoviirdarne. På boställslönerna — der boställsjordens areal icke är af ringa betydenhet — önskar jag deremot få fästa Hrrmes upmärksamhet, och torde mångordig bevisning icke erfordras, tor att framställa den skadliga, den förlamande verkan, sorn större boställens skötsel mäste utöfva på prestens verksamhet. Öfverflödigt vore nemi, att här framhålla, att denna verksamhet icke är eller bör vara inskränkt till vissa påbudna religionsförrättningar; att det är uti umgänget, under de enskildta samspråken, der, lämpade efter hvar och ens sinnesförfattning, råd, tröst, varningar och upmaningar kunna lemnäs, som samma verksamhet, på en gång mildt och allvarligt utöfvad, blifver mest välsignelsebringande, öfverflödigt; att slutligen tillägga, att der prestens kall så uppfattas och redligt bedrifves, den snart sagdt tager hvarje dagens stund i anspråk. Men, om så är, huru med denna verksamhet förlika de mångtaliga bestyr oell omsorger, som åtfölja boställen af den storlek många prestbohl förete, dessas bruk och vård, äfvensom ett förmånligt afyttrande af deras produkter. Allt detta kräfver en tid, en omtanka, som presten icke eger att åt dem lemna, såvida det icke skall ske på bekostnad eller med försummelse af högre pligter. Ingen torde bestrida, att ej presten bör hafva sig försäkrade icke allenast bostad, utan äfven åtskilliga tunni, jord, hvilka sednare odlade, eller till trädgårdsskötsel använda, kunna skänka honom en stundom under mödosamma pligters fyllande väl behöflig förströelse och hvila. Men att så ordna prestens aflöning, att nödvändig omsorg för egen bergning skall inkräkta nppå fullgörandet af pligter, hvilkas missfyllande ingenting kan godtgöra, är af samhället, lindrigast sagdt, föga välbetänkt.
Judarne äro likaså temmeligen strängt hållna genom serskilda pålagor, hinder för deras giftermål o. s. v. I Ungern, der de hittills varit mycket förtryckta, hafva de nyligen erhållit större friheter, hvartill dels penningar för ögonblicket, dels adelsmännens behof af försträckningar sägas hafva förhjelpt dem. Den tolerans, som i Österrike finnes, daterar sig från Joseph II och år 1781. Om, såsom ofvan blifvit visadt, Österrike i mycket står efter det öfriga Europa, så kan detta förklaras ur tvenne orsaker. Rikets sammansättning af så många heterogena beståndsdelar, hvilken förhindrar allt gemensamt fosterländskt intresse, en Österrikisk nationalanda, att uppkomma, har tvungit regeringen till stränga åtgärder i förhållande till tidens liberala tendenser. Ty en vaknad nationalanda och frihetsbegär skulle kunna hafva monarkiens splittring till följd. En annan fråga är, om ej å ena sidan Böhmens, Mährens och Galiziens, å den andra Lombardiets konstituerande till sjelfständiga stater, såsom Ungern, endast genom regentens person förenade med de öfriga Österrikiska staterna till ett statsförbund, skulle lemnat säkrare garantier för monarkiens framtida bestånd. Den andra orsaken till stillaståendet ligger deruti, att adeln eger mera än ⅔:delar af hela rikets jord. Deraf kommer hufvudsakligen massans ekonomiska betryck och dess jemförelsevis ringa bildning; deraf också byråkratien och lagarnes dåliga tillämpning, äfven då de i och för sig äro ändamålsenliga. Rättighet för hvarje undersåte att besitta landets jord skulle snart förändra detta förhållande, men den jordegande adelns materiella makt hindrar regeringen att medgifva en sådan frihet. Förtrycket står derföre qvar. I de fall regeringen har fria händer och icke bindes af omständigheterna, röjes öfverallt dess sträfvande för folkets välstånd. Så göres allt för handel och industri och för bildandet af ett sjelfständigt borgarestånd. Offentliga, väl inrättade och doterade läroanstalter för blifvande näringsidkare saknas icke.
Memorial under denna dag ansett sig böra föreslå, i afseende på allmänhetens betryggande mot Assignerings-rättighetens missbruk, och hvilka åtgärder, om de af Rikets Ständer beslutas, Utskottet ansett kunna i närvarande sakernas skick göra till fyllest, får Baneo-U(skottet vördsamt afstyrka antagande af de Förslag, sorn i den remitterade Motionen blifvit framställdle. Stockholm den 27 Mars 1829. IO Bmco-Uiskottets Memorial. Wto 29. Memorial, angående några förändringar och närmare bestämmanden af prunderne och vilkoren för Assignering på Banken. C väl af Banco-Fullnnigtige ideras BerätLelses 4 Afd. i5 §., som af Bankens Commissariat, har Banco-Utskottets uppmärksamhet blifvit fästad på behofvet att närmare bestämma ett Reglementarisk! Stadgande i fråga om Assigneringar på Banken, som innefattas uti Kongl. Maj:ts Nådiga Kungörelse af den tg Au g. 1789 och lyder sålunda: ”Enär någon enskild Persons In”visningar på Banken blifvit, genom bans ”eget förvållande, för felande behållning ”3:ne serskilde gånger casserade, bör i allmänna Tidningarne kungöras, det samina ”Assignants Invisningar på Banken dädan”efter icke blifva derstädes emottagne.” Den händelse har nemligen i April månad nästlidet år 1828 inträffat, att, på en i VexelBanken öppnad räkning, flere utställde Assignationer efter hvarannan inkomriiit på olika dagar, och måst, i anseende till felande behållning, casseras, utan att deremellan någon insättning af Penningar egt rum lill räkningens förstärkande. Banco-X}*skottets Memorial.
Kom nu, det är sent, ni sitter här och blir alldeles genomfrusen. — Hvem är det! — svarade qvinnan förskräckt och reste sig upp i hela sin längd. — Hvad vill ni mig? Jag har intet ondt gjort; det är osanning alltsammans, rör mig icke, jag kan nog försvara mig. Hennes stora och kraftfulla, ehuru något böjda gestalt gaf också en tydlig bekräftelse åt hennes ord och hotande åtbörder, vid hvilka likväl de båda karlarne tycktes vara vana. — Se så! Lugna er nu Hester! Känner ni icke igen oss? Vi vilja endast hemta er hem med oss. — Är Samu med er? Har han icke kommit ännu? — sade hon skyggt, närmande sig båtkanten och betraktande de båda smederna, som hon nu tycktes känna igen. — Här har jag suttit och väntat år ut och år in och aldrig kommer han. Han skulle hemta mig, som ni vet. Jag tror, att han har glömt mig. Jag kunde nog gå ensam, om jag bara kunde minnas, hvar det var. Men jag har sett så många ställen i verlden, så att det hvimlar om i mitt hufvud, och så lofvade jag honom att vänta. Hon upplyfte sin kjol och klef varsamt öfver kanten af båten, och i det osäkra skenet från lyktan på stranden såg Astley ett brunt och fåradt ansigte, hvars svarta ögon lyste som på en katt och hvars sotsvarta och gråsprängda hår låg i täta och orediga krusor, som af blåsten fördes fram i spridda testar, under den gamla svarta hufvan, som betäckte dem. — Har ni icke sett Samu? — återtog hon och stannade i den våta gyttjan nere vid stranden, utan att vilja närma sig och som det tycktes färdig att gå tillbaka i den murkna båten, som var till hälften fyld af vatten. — Jo, visst hafva vi sett honom. Han väntar er der hemma, kom nu bara med oss; — sade den ene af karlarne otåligt och vinkade åt henne. — Ser herrn, hon tror jemt, att en rik och förnäm herre skall komma och hemta henne, och det väntar hon på, stackare, tills allas vår herre döden kommer och tar henne, kan jag tro.
Detta verkade dock menligt å det verkställda skiftet; ty ej allenast fingo gränserna för inegoskiften derigenom en i högsta grad oregelbunden form, utan dertill komme jemväl att dessa skiften icke sällan afskuros genom de mellanliggande beteshagarne, hvilka icke sällan tillhörde andra delegare i skifteslaget, och hvarigenom det blefve omöjligt. att, medelst odlingar eller inhägnader gifva skiftena en tjenlig form, hvadan det med laga skifte afsedda ändamål förfelades. Motionären föreslog derföre att sådana skogbevuxna betesmarker, som äro belägna mellan inegorna samt ligga till hinder för ett. reguliert, redigt och beqvämt skifte, ej må genom tillämpning af punkten c. i omförmälda Kongl. Kungörelse uteslutas från delning; och att en rättelse, för sådant ändamål, derföre må i samma Kongl, förordning vidtagas. Äfven om, under den korta tid, som förflutit sedan ifrågavarande Kongl, förordning utfärdades, motionären må hafva hunnit vinna erfarenhet om en sådan tillämpning af punkten c. i förordningen, som den motionären omförmält, sä följer ingalunda derutaf att berörda tillämpning är med samma Kongl. Förordnings rätta tolkning öfverensstämmande, eller att rättelse ej kunnat vinnas genom talans fullföljande i stadgad ordning. Denna af motionären åberopade erfarenhet synes sålunda ej böra fagas till grund för bedömandet af ifrägakomna Kongl. Förordning, utan hemställer Utskottet, att motionen ej mä till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Den granskning, hvartill de mera speciela anmärkningarne mot Kongl. Skiftesstadgan den 4 Maj 1827, och mot de förordningar, som ändra berörda stadga, gifvit anledning, har nu blifvit af Utskottet fullgjord; och ehuru Utskottet derunder funnit sig befogadt tillstyrka åtskilliga förändringar i nu gällande stadganden, har Utskottet dock icke ansett någon åtgärd böra vidtagas i anledning af de bland de väckta förslagen, som, i händelse de biföllos, skulle i väsendtligare mån rubba 22 Sammans.