Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Saras bild bleknade allt mer och mer, och nya, friska, lifliga, bjerta färger fick i inbillningen – hon, syskonbarnet, Melida, hon, som Olof var uppfostrad tillsammans med, hon som fader, moder och slägt ämnat honom, allt sedan hon såg ljuset, hon, den guldlockiga ljus-alfen, som, tills nu på en tid, alltid stått som solen, allena på Olofs skönaste framtidshimmel. I den svartögda Saras famn hade hennes bild väl förlorat något af sina färger, – nu återtog hon dem, och oskulden göt deröfver en glans, hvars magi Olof nu först rätt förstod. För hvart lifligare minne af Melida fingo hästarne en ny påminnelse att jaga framåt, framåt; och när Olof rest två gånger tjugufyra timmar oafbrutet, stod han vid dörren af fädernehemmet, der hvita lakan i fönstren och sorgklädda menniskor med tårfulla ögon var det första som mötte honom. »Är farbror här?» var hans första fråga sedan han något litet sansat sig efter den första smärtfulla stunden, då man inträder i ett hus, der det som vi älskade fordom lefde, andades, rörde sig, kom oss gladt och vänligt emot – men nu ligger stumt, kallt, dödt, väntande på graf och förruttnelse. »Han är icke här, men han kommer!» svarade en gammal trotjenare och torkade bort tårarne, som den unga herrns ankomst ånyo framkallat. »Kommer han allena?» frågade Olof, och en lätt färg återlifvade de af tårar, af resans besvär och af stads-lefnaden blekta kinderne. »Jag vet icke!» svarade tjenaren, och Olof hoppades. Men hans hopp slog felt: Farbrodern kom allena. Begrafning och ledsamma värf upptogo de båda slägtingarnes af samma namn, tid och tankar. Efter en åtta dagar var dock allt på rediga fötter; den aflidne nedstoppad i jorden, hans qvarlåtenskap noga räknad, och detta med en viss förnöjelse, ty den var betydlig, och öfversteg vida hvad man kunnat vänta; något hugnande både för den ärfvande sonen och den i ganska medelmåttiga omständigheter sig befinnande farbroderns framtida förhoppningar.
StatsUtskottets betänkande, bif. af Prestestandet, s. 44t. af Borgareståndet, s. 445, med undantag af lista alternativet, i afseende på musikaliska Akademien, af Bondeståndet, s. 459. ytterligare Utlåtande, lagdt till Handlingarne af Pre. steståndet, s.. 718. af Borgareståndet, s. 720. af Bondeståndet, s. 736. bif. af Adeln, s. 797.’ m StatsWerkétä JÖio t)iö, om t tinder 6tte JJufvudTiteln;' Stats Utskottets betänkande, bif. af Presteståndet, s. 44o. af Borgareståndet, s. 445. D:o D:o, om, under 7:de HufvudTiteln. Stats E/tskottets betänkande, biF. af Presteståndet, s. 44o. af Borgareståndet, s. 45.3. __ — D.-o D:o, om, under 8:de HufvudTiteln. Statsutskottets Utlåtande, fin punct åfetrem. det ofri» ga bif. af Presteståndet, s. 442* af borgareståndet, s. 453- Ytterligare Utlåtande, bif. at Presteståndet, s. 7ig. af Adeln, s. 797. w_ _ D:o D:o, om, under gide HufvudTiteln. Stats. Utskottets betänkande, bif af Presteståndet, s. 44i. af Borgareståndet, s. 453- Ytterligare Utlåtande, bif. af Adeln, s. 797. • behof, om den Summan som för, erfordras att medelst bevillning utgå.
Skrifvelse Ar.-o n5i. nitiv verkställighet; att alla nyhemman borde, enligt Rikets Ständers derom yttrade åsigt, anslås såsom bidrag till den gamla roteringen; samt alt omförmälde understöd måtte komma Rotehållarne till godo, från och med i83o intill rotejemkningens fullbordan, att dem emellan fördelas efter de uti Rikets Ständers skrifvelse af sistnämnde år utstakade grunder; hvarförutan blifvit anmärkt, att den provisionel jemkning, som funnits lämplig, vore beledsagad med flera öfverflödiga omgångar och vidlyftigheter, och att, oansedt Rikets Ständers afsigt varit, det en del af Ledamöterne uti Roterings-Commissionen skulle ditkallas af sina medborgares förtroende, antydde dock E. K. M:s Nådiga Skrifvelse, att denna valrätt nu skulle utofvas af E. K. M:s Befallningshafvande. Hvad i detta mål sålunda förekommit hafva Rikets Ständer i öfvervägande tagit; och ehuru båda Statsmagterne ansett en rotejeinkning vid Westerbottens Regemente böra ega rum, hafva Rikets Ständer likväl funnit, att, på sätt E. K M:s Nådiga Skrifvelse upptager, ett väsendtligt hinder för en sådan jemknings definitiva afslutande ligger deri, att afvittringarne i Westerbotten och Norrbotten icke äro fulländade, och att således ej är bestämdt, hvad biträde de gamla rotarne kunna och böra af nyhemman erhålla. Då emedlertid Länens Riksdagsfullmägtige, i öfverensstämmelse med Rikets Ständers å förra Riksdagen gjorda underd. hemställan, ytterligare yrkat, att jemkningen definitivt måtte för sig gå; och annan utväg att för närvarande vinna detta ändamål, efter Rikets Ständers tanka, icke finnes, än att all fordran frånträdes på hjelp i gamla roteringen af framdeles' i skatt ingående nyhemman, få Rikets Ständer i underd. anhålla, att E. K.
Men som hela 9 Kapitlet Ärfda-Balken är mindre tillfredsställande och tidsenligt, i det flera bestämningar deruti saknas, som skulle bringa större ordning och reda uti sterbhus; så ville jag, såsom en tillämpning af ofvanstående grundsats göra det detaljerade förslaget att — då Lagberedningen uti sitt 6 Kapitel Ärfda-Balken längesedan lemnat ett ändamålsenligt och antagligt förslag i detta hänseende, hvilket endast med ett par oväsendtliga ordförändringar och utan rubbning af öfriga grunder och bestämningar uti 1734 års lag, med deruti sedermera gjorda tillägg och förändringar, kan sättas i stället för hela nu gällande 9 Kapitlet Ärfda-Balken, hvars alla både civila och kriminela stadganden, som böra qvarstå, återfinnas dels i nämnda, till införande föreslagna, nya kapitel, dels i andra nu gällande lagrum och Kongl. Förordningar, — denna lagförbättring måtte så mycket heldre beslutas, som den endast är ett fortgående på den, vid sednare riksdagar beträdda, utvägen, att ur granskade och godkända förslag uti 1734 års lag småningom upptaga speciela, med dess öfriga innehåll öfverensstämmande, tidsenliga stadganden. Härigenom skulle 9 Kapitlet Ärfda-Balken, med bibehållande af Kongl. Förordningen den 21 September 1861, angående vård af död mans bo, i dess helhet erhålla följande förändrade lydelse. Om vård och uppteckning af sterbhus *). 1 §. När dödsfall timar, ligge vårdnaden om boet å efterlefvande make eller *) Lagberedningen ord: “död mans bo“ synas böra utbytas mot sterbhus eller aflidnas bo, till undvikande af tvetydighet. Motioner i Borgare-Ståndet 1865. N:o 29. 67 närmaste arfvinge. Är ej någon af dem när, eller i stånd att sådan vårdnad utöfva, och finnes ej annan person, som af den döda till syssloman i boet satt är; då skall det af husfolk, eller af husvärd genast hos Kåtten anmälas; och ligge å dem boets vård till dess Rätten derom förordnat. (§ förut antagen.) 2 §.
Här är jag, gören er pligt ej tung, Jag intet har att sakna, fast jag är ung; Jag har ingen mor, som väntar mig hem, Att få kyssa min panna; jag eger ej far, Som slår mig numer som i forna dar; Jag har icke syster, ej bror! Åt hvem Skall jag ge mina blommor, om icke åt denne, Som lärde mig sanning och rätt och dygd! Med liljor ville jag kransa hans änne, Som aldrig rodnat af skam och blygd! Han skrattade aldrig om jag blef vred, När ondska och vrånghet jag såg triumfera, Han hånade ej när jag magtlös stred Mot våld och lögn som verlden regera! I konungens namn, fören bort den dåren, Som allmän Gudstjenst har vågat störa! O hvilken tjenst I menen göra Den gode Guden, när så i såren NILS. WILHELM. NILS. WILHELM. (Folket hånler och meddelar sig med hvarandra.) 88 Med era rö hans unga profet. Hell dig, Daniel, förstarnes gissel! Väck upp dina lejon vid bojornas gnissel, Och hetsa dem sedan mot dem du vet; Lyft upp ditt hufvud och krossa de själar Som smort sig till kungar, men föddes till trälar! (Utföres af vakten. Processionen och folket ut. Musik och sång upphör.) Scen V. OLOF, sedan LARS från sakristian. Guds frid, broder! LARS (afskedar vakten). OLOF (reser sig). LARS. OLOF. Är det du som skall bereda mig till döden? Är du beredd? Det var jag allt ifrån den stund jag tog den sak om händer, för hvilken konungen icke vågade sitt lif. Konungen benådar dig om du ber om nåd! Konungen behöfver således min nåd! Om så vore? Om riket behöfver honom och han behöfver dig! Om ditt brott behöfver din död för att förgyllas, skulle du icke våga lefva? Skulle du ha vågat begå ett brott för din sak? Jag har icke haft någon sak! LARS. OLOF. LARS. OLOF. LARS. LARS. Du har blott haft dig sjelf!
Ex. Ilr Gr. 0. Landtm, anmärkte, att uti det af Utsk. i denna punkt afgifne redaclionsförslag influtit det tryckfel, att orden ”ledamot af taxeringssamt pröfningscomite' njuta i och för utöfningen af deras kall” blifvit begagnade i st. f. orden ”ledamot af taxeringssamt pröfningscomite' njute i och för utöfningen af dess kall”; hvarefter H. Ex. hemställde, om R. 0. Ad., med rättelse af detta tryckfel, behagade bifalla Utsk:s förslag. Ropades ja. 53:dje punkten, ang-.de förändring i i38 §. Den af Utsk. i denna punkt föreslagna förändring blef af R. 0. Ad. bifallen. 54:de punkten, ang:de åtskilliga tillägg uti tfS § 1 mom. Hr Prytz, Lars Adolph: Jag hade inom det II. Utsk. begärt ett ytterligare tillägg till detta morn., hvilket dock icke derstädes vann bifall. Jag anhåller nu att få uppläsa slutet af min reservation, der jag utvecklat skälen för denna min begäran. Det lyder sorn följer: ”Slutligen, och då ett af mig inom Utsk. af - 72 Den i December f. m. gifvet förslag, att uti 145 §:s 1 morn., jemte det beslutade tillägget af hästoch båtlega samt beklädnadsoch beväringsanslag för tjenstemän och betjente vid Tullverket, skulle intagas beslagare-andelar för förbrutet dömdt, i Riket olof igen inför dt, gods, blifvit underkändt, dock med den ringa pluraliteten af endast 3:ne röster, framställer jag samma förslag inför de H. RiksSt:n, under anförande i korthet af de skäl, som lala för detsamma.
Du skulle hafva varit på nom så kär, och angående hvilken han vid ett Björkudden då! besök till sina gäster yttrade: Nåväl följ med mig, jag skall söka ledsaga dig » Då 1 blifven gamla, skolen I finna, hur godt genom dess salar, dessa salar, därifrån hvarje det känns att hafva det lugnt och fridfullt omonödig, tyngande lyx är bannlyst, men där allt kring sig. » är så smakfullt och ordnadt, med ett ord så Helsingfors den 15 mars 1898. hemtrefligt. Låtom oss då till en början göra en titt in i stora salen med sina mot det ofvan nämnda sundet vettande trenne fönster. I midten af densamma står ett bord beströdt med böcker, äldre och nyare, de flesta tillägnade skalden af resp. författare både i inoch utlanS m å studier för Idun det. Därinvid varsna vi den sinnrikt konstruerade konversationsstol, skalden mottagit som af Emil Linders. gåfva af sin mångårige förläggare A. Bonnier i Stockholm. Vidare finna vi här en flygel och IX. ett harmonium, smakfulla möbler, byster och af inhemska konstnärer målade taflor, dels uppCarl Snoilskvj. hängda på ' väggarna, dels placerade å stafflien. Den öfver flygeln hängande taflan framställer » Jäg bringar drufvor, jag bringar rosor, en scen ur Regina von Emmeritz vid dess första uppförande och är utförd af Ii. W. Ekman. jag skänker i af mitt unga vin; Angående densamma yttrade skalden vid ett af på alla stigar, på alla kosor våra besök på stället skämtsamt ungefär följande, jag slår den glittrande tamburin. ; efter att hafva påpekat, att personernas &amp; taflan Det är tydligt att i dikterna af en skald, konterfejer voro trogna afbilder af de i pjesen uppträdande: » Ekman var en spjufver; se, han hvars teckning är så full af lif, så medhar målat af Oygmcus, bärande den svenska ryckande, kvinnorna ej skola saknas.
Dftra ©ilen, 12,750 3t:br, beraf unber år 1867 . 7,000: — » utfträdning af Äinba Båtleb från fjön Slengen till SinföpingS l)amn 60,000: — » unberftöbfanbe af fåbana mtyrutbilningar od) wattenaftappningar inom StorrBottenS, SBcfter* Bottens, 28efter*3lorrlanbS, Setntlanbö, ©efie* BorgS od) ©tora älopparBergö län fantt ©If* bals, ^rpfSbalS, Söffe od) SlorbmarlS Ifärabcr i SBcrmlanb, forn affe att förminffa froft* länbiglfctcn 120,000: — » rettöningar för flobtoattnctS aflebanbe i en bcl af lime eif, 11,000 3t:br, beraf unber år 1867 5,000: — » Bcrcbanbe af arBetöförtjcnft mebelft omläggning af mägen mellan S3runflo fprfa cd) pilgrim* ftabS ffjutSftation i Semtlanb 50,000: — 60 fRifSbagS-SBeflut 1866. Sitt berebanbe af arbetöförtjenft mebelft anlägganbe af en allman pärabSmäg mellan pajala bp orf) Suunofuanbo fatnt en farmäg mellan nämn® t ba bp od) kengis bruf inom pajala forfén af Norrbottens län 55,000: — 1,436,138: 33. Unhcr 3junhc J£uftouh:Xitctu.
Då ibland ett så talrikt RiksStånd flere medlemmar kunna finnas, hvilka äga angelägne göromål annorstädes i Staden, och således icke alltid kunna tillbringa hela förmiddagen på Riddarhuset, och afvakta det ögonblick, då ett mål af mera all - Den 5 Junii, mån vigt till afgörande företages, men likväl gärna skulle önska, att veta ungefärligen, når ett sådant mål kan förekomma, på det de den tiden måtte kunna vara tillstädes, så anhåller jag, att en lista måtte på det af mig nu utmärkta stället anslås, hvilken upptager alla de inkomna mål i den ordning de uti dagens Plenura komma att föredragas, och hvilken lista för öfrigt borde vara inrättad alldeles i likhet med den lista, som vanligen finnes i Ridder, skåpets och Adelns läsrum, På denria min begäran utbeder jag mig Hans Excellence Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, det han ansåg den i Grundlagen stadgade föreskrift, att en lista öfver alla på bordet hvilande mål alltid borde finnas uti RiddarhusCanzliet att tillgå, vara tillräcklig5 att sistlidne gårdag, likasom åtskilliga andra gångor tillförne, inträffat, att de på Ridder, skåpets och Adelns pröfning beroende mål blifvit förr afgjorde, ån man kunnat föreställa sig; att Hans Excellence således, i stället för att åtskilja Ridderskapet och Adeln omkring kl. 11 förmiddagen, trodde sig böra begagna den återstående delen af förmiddagen, till företagande af Statsoch BancoUtskottens Betänkande angående Disconternes utredning, hvilket mål redan länge hvilat på bordet. Herr Påhlman: Jag vågar tro, att min framställning, icke år stridande mot Grundlagarne, då ändamålet för densamma år, att be - Den 3 Junii, reda Ridderskapets och Adelns Ledamöter en lättare utväg att få veta, hvilka mål skola föredragas, och i hvad ordning sådant kommer att ske; och jag tror således att denna framställning kan af Ridderskapet och Adeln utan förnärmande af Grundlagarnes föreskrift bifallas.
» Nå, låt oss n u se på härligheten, » sade han o c h kastade ifrån sig hatten, medan h o n m e d ifriga fingrar sökte lösa upp segelgarnsknutarne. » Slå dig lös för en gång o c h klipp af dem, » sade han skrattande. » Det är så roligt, medan man väntar på en glädje. Det är hennes regnkappa — o c h så vackert kantad. Och här en bärklädning åt lill-Otto — ack, det är af hennes bomullsklädning, s o m h o n hade för så längesedan — och här förkläden, hvad h o n har fått sträfva o c h sy m e d allt det här. Och här är underkläder — o c h strumpor — hur skall jag kunna tacka henne — ser du, Otto, jackan o c h de små, små b y x o r n a — ser d u så näpet — och här — » Men i ett nu tystnade h o n — där var någonting h o n snappade åt sig — något hvitt o c h rödt — hon hann icke stoppa det i fickan — han höll handen b a k o m ryggen — » Och här, » sade h o n m e d en röst, som darrade en smula, i det hon m e d andra handen vecklade u p p en bärkappa o c h ett par sockor — » ser du, Otto, så vackert! » 2!) 1DUNS JULNUMMER » Tror herrn, att jag är en sådan kålstock, att jag inte begriper, att det finns fårskallar i världen, s o m ingenting biter p å? Ja större, o c h är värdt samm a pris. Nå, är det afgjordt? » » Ja, » sade Otto Mörk, » o m det inte tar allt för m y c k e n tid » » En t i m m e hvar kväll, resten sköter jag själf. Skall allt hålla ögat på junkern, jag. M e n hur står det till? Herrn ser eländig ut? » » Å h — så där, » sade Otto Mörk o c h rodnade. Kronans kaka liten — men säker. Ska ' det vara ett litet förskott — hvasa? » » Om öfversten kan j a g brukar eljes icke — » » Det var tur för herrn, att han inte sa, o m öfversten vill.
Och då nu härtill kommer att jag är Innehafvare „af flera Skatterätts-fordringar från Tullgarns Godset i Södermanland, för hvilka nu mera ingen ersättning kan erhållas genom införsel uti andra odisponerade Krona-hemman och lägenheter, sedan åboerna fått en ovilkorlig rättighet att de samma till Skatte inlösa; samt Kgl. Majit jemväl flera gånger i Nåder förordnat att innehafvare af berörde slags fordringar, förnämligast i afseende på nyssnämnde förhållande, voro berättigade att derföre söka införsel i Kungsgårdar och therunder lydande lägenheter, af hvilken anledning åtskilliga Kungsgårdar också blifvit för Tullgarns-fordringar bortsålde dels till Skatte och dels till Frälse; gör jag mig den glada förhoppning att Riksens Höglofl. Ständer icke depossedera mig från ett hemman det, jag drygt inköpt samt med stor kostnad underhållit, utan tillåter mig få detsamma till Skatte infria, emot fullt svarande Tullgarns Skatterätts-fordringar, samt skyldighet att på stället underhålla så stor utländsk Fårafvel, som med hemmanets bestånd kan pröfvas äga rum. Riksens Högloft. Stunders Stats - Utskotts Betänkande, angående Fjer - A. von Wahrendorff. Uppläst hos Höglofl. Ridd. och Ad. den 7 Juli. Högvörd. Prest-StSrtdet den 7 Vällofl. Borgaré-Ståndét den iO . Hederv. Den 7 Juli. dingsjuhis aflöning och deras Bo* stallens indragning. Sedan Biksens Högloft. Ständer, uppå vackt Motion om indragning af Fjerdingsmans Boställen i de X/än , der sådana bestås , vid sista Urtima Biksdag, genom underdånig skrifvelse den 3 Juli 1812, anhållit, att som ett olika förhållande funnes äga rum med Fjerdingsmans I,önvilkor i särskildta Xän, men Biksens Ständer ej varit i tillfälle , att inhämta huruvida och på hvilka orter Fjerdingsmännen hafva Bohemman eller Boställen sig tillagde, Kongl.
Genom tillfälliga orsaker och under yttre inflytande kan händelsevis inom människovärlden det goda segra och inom naturen det högre lifvet utvecklas. Men detta är och förblifver något tillfälligt, väl icke i den meningen, att det icke skulle hafva sin orsak, men i den att. i denna orsak icke ingår, att det goda skall segra och det högre lifvet framträda; utan om så sker, då sker det oberoende af själfva orsaken. Inom en personlig världsåsikts råmärken rymmas följaktligen så skilda, mot hvarandra så skarpt kämpande åsikter som ortodox kristendom af olika konfessioner och ett afgjordt, mot ali kristendom fiendtligt fritänkeri — Hegels panteism och de olika försöken att på vetenskaplig väg häfda teismens sanning, sådana vi finna dem t. ex. hos Chalybæus, Krause och Boström — ja, med jämförelsevis obetydlig reservation kandit hänföras sådana världsåsikter som Platos och Spinozas. — Å andra sidan har naturalismen jämväl sina åtminstone i praktiskt afseende rätt vidsträckta rågångar. Hobbes ' försvar för absolut furstemakt, likaväl som Rousseaus för demokratisk republik, Spencers utvecklingslära likaväl som Schopenhauers pessimism rymmas därinom. Men med ali denna möjlighet af nyanser blir motsättningen mellan båda principiell, ja den mest principiella historien känner mellan olika former af mänskliga tankar och mänskligt uppfattningssätt.5o 6 OLIKA VÄRLDSÅSKÅDNINGAR. Men hvilka blifva väl de båda grundåskådningarnes konsekvenser? — Hvilken betydelse för lifvet har det, om man tillägger tanke och vilja den plats i världen den personliga världsåsikten vill göra, eller man frånkänner dem denna? En hvar skall nog medgifva, att denna betydelse är omätlig, på hvilken sida han än för sin del må ställa sig. På mycket olika sätt kommer man visserligen att betrakta natur och människolif allt efter som man intager den ena eller andra ståndpunkten, ja i själfva verket beror däraf den uppfattning, man gör sig snart sagdt af hvarje naturföreteelse, hvarje mänskligt förhållande, hvarje mänsklig sträfvan — såvidt man nämligen vill gå tillbaka till de yttersta förutsättningarne i hvarje fall och betrakta saken i ljuset af sin världsåsikt i det hela.
Den siste talarens förslag synes mig icke passa fullkomligt in på R. o. Ad:s fattade beslut. R. o. Ad. har beslutat en jernväg emellan Götheborg och Orebro, kommer den att dragas öfver Hallsberg, så kan väl R. o. Ad. icke bevilja särskildt anslag fölen sammanbindning emellan Hallsberg och Orebro. Jag anhåller derföre att E. o. Ad. ville i Frih:s förslag göra den förändring, att det må heta: »från Askersund till Orebro eller någon annan lämplig punkt på banan emellan Götheborg och sistnämnde stad.» 198 Den 12 Jani f. ra. Frih. Åkerhjelm: Gr. Sparre har troligen icke hört mitt förslag, och jag får derföre uplysa honom, att ordet Hallsberg deri icke förekommer, och jag har undvikit det just för att förekomma allt missförstånd. Ilr Hjärne: Frih. Akerhjelms förslag är i fullkomlig öfverensstämmelse med It. o. Ad:ns beslut och, jemte det jag pfstår från mitt förslag, anhåller jag att få förena mig med Frih. Åkerhjelm. Gr. Sparre: Jag vidhåller mitt påstående, att Frih. Akerhjelms förslag afviker från E. o. Aduis beslut, hvarföre jag nu up gjort ett nytt förslag, så lydande: »Att E. St.-r måtte för anläggande af en jernbana emellan Askersund och Orebro eller annan lämplig punkt af den från Götheborg, i riktning mot hufvudstaden gående stambana anvisa 1,400,000 Edr Ernt.» Genom detta förslag komma, i händelse vägen går öfver Svartå, medlen att användas till en sammanbindningsbnna emellan Askersund och Örebro eller en annan lämplig punkt, t. ex. Askersund och Qvistbro. Kommer banan att gå från Orebro öfver Hallsberg, kan man väl icke tala om en sammanbindningsbana emellan Hallsberg och Orebro. Mitt förslag öfverensstämmer således med E. o. Ad:s beslut, hvarföre jag anhåller om propos. deri. Hr Tham: Jag instämmer i Frih. Akerhjelms förslag, emedan det leder till det ändamål jag åsyftat. Gr. Hamilton, Malcolm:
Stats-Utskottet, som, lika med Fuilmägtige i Riksgälds-kontoret, funnit de förhållanden, som påkallat förändring i aflöningssättet för de tre lägre tjenstegraderna inom Rikets Ständers Bank, fullt tillämpliga äfven på Riksgälds-kontorets tjenstemän i motsvarande lönegrader, har ansett ytterligare skäl för antagande af enahanda grunder för aflöningen inom sistnämnda verk förefinnas dels i den omständigheten, att tjenstemännens antal inom Riksgälds-kontoret endast utgör 17 personer, i följd hvaraf tillfällena till befordran derstädes, jemförelsevis med ett större embetsverk, mera sällan inträffa, dels i den omständigheten, att göromålen inom Riksgälds-kontoret, till följd af dess under de sednast förflutna riksdagarne och äfven under den nuvarande, i flera rigtningar högst betydligt utvidgade verksamhet, onekligen taga den fåtaliga personalens verksamhet och arbetsförmåga i anspråk i vida högre grad, än inom de flesta andra embetsverk, der tjenstemännen dels under vissa tider på året hafva fullkomlig ledighet, dels kunna i hemmet förrätta en stor del af sina tjenstegöromål, i följd hvaraf deras dagliga närvaro på cmbetsrummet icke så, som i Riksgälds-kontoret och Banken, är af behofvet påkallad. Då Utskottet, på grund af dessa och i öfrigt förekomna omständigheter, finnér giltig anledning förhanden att hufvudsakligen tillstyrka bifall till den af Fuilmägtige i Riksgälds-kontoret förordade likställighet i löneförmåner emellan Riksgälds-kontorets och Bankens tjenstemän, anser sig Utskottet böra fästa uppmärksamhet derpå, att, enligt 8 mom. i 278 § af det för Riksgälds-kontoret nu gällande reglemente, icke blott de tjenstemän, som tillhöra kontorsskrifvaregraden, utan äfven Ombudsmannen må emottaga och bibehålla andra ordinarie tjenster, såvida icke