Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De undersökningar, hvilka de båda sednaste åren, på mitt föranstaltande och under min hufvudledning, blifvit verkställda emellan Stockholm och Götheborg, äro emellertid i stånd att sprida ljus deröfver, och, ehuruväl icke en noggrann beräkning öfver kostnaden hunnit utföras för längre sträcka än emellan Örebro och Hults lastage-plats vid Wenern, gifva de funna lokalförhållandenas fördelaktighet likväl anledn. antaga, alt medelkostnaden för svensk mil på hela sträckan ifrån Stockholm till Götheborg icke kan komma att öfverstiga 400,000 r:dr b:co, hvaruti inbegripes jemväl all för rörelsens underhållande erforderlig mateteriel. Skulle hela denna väg, som i riktning öfver Upsala, Sala, Westerås, Köping, Örebro, Gullspång, Sköfde, Falköping och Alingsås utgör en längd af 54 mil, på en gång till anläggning företagas, så uppginge visserligen kostnaden derför till omkring 21^ millioner r:dr b:co, som icke kunna på en gång af egna tillgångar åstadkommas; men hela denna sträcka behöfver icke samtidigt 396 Den 23 December f. m. lill utförande företagas; ty den kan beqvämligen indelas i skiften, hvilka hvar för sig kunna utgöra särskildta, oberoende banor eller jernvägslinier, till dess de så småningom bilda ett helt, eller en enda oafbruten jernbana. Lokala förhållanden gynna ock en sådan indelning, så att hvarje särskild bana skulle komma att kosta omkring 3 millioner, och då för hvarje behöfdes 3 år lill fullbordandet, utgör den summa, som årligen behöfde ledas i denna kanal af cirkulationen, allenast en milion, hvilket, då totalbeloppet af årliga penninge-omsättningen tages i betraktande, ej torde kunna anses öfver vår förmåga att åstadkomma, i fall vi ville sjelfva med endast svenska kapilaler utföra arbetet. Men utländska kapilaler stå oss bestämdt till bilds, så snart vi uti egen handling ådagalägga, att vi sjelfva vilja saken. ”Ben, sorn hjelper sig sjelf, hjelper och Guri”, he.ter det, och vi må icke begära att menniskor skola göra mer.
E. sadan? skulder som innan nästa lagtima Riks dag, cj sördra nägon afbeta! ning ä Capikalet, utan endast 75r,48' 8 ärliga räntans betalande. - 42 Bilagan Litt. E. L Utrik. gäld, hwarä genom negociatio> bör försökas, att fä afbetalningTerminerne upsksutne » - i 0,452,395 44 ro Bilagan Litt. Egäld, som icke bär ränta eller Riksgälds credit sedelstock. « 4,174,391 55 — Bilagan LittL. sadan gäld, som —> Transport 32,604025 20 °6 ;§2 Den 7 December. Transport. wäl fordrar ärlig afbetalning och rä ua, men icke werka förhöjning i Bewillningen. Summa Litt.' Z2,6o4,22s2O 6 s 7Z,z65^ 6!iO Z2 ,677,^^27^ Förtekning ä de utgifter, som till nästa Riksdag, ar, ligen böra bestridas med Bewillnings» Summan sa långt den sig sträcker, hwarwid märkes, att en del af utgifts summorne ärligen minnas — emot här up» förde sörsta årets belopp. Dill Banquen enligt Bilagan Litt. E. X. För Credinv länet Ranta och Capitals afbetalningar, L proCeni as primitiva lä» net. 60,200 — För länet os60,vo,000 till Krigets fortsättonde, Lrligrän« ta a 2 prvCent 120,000 Ärlig afbetalning a 4 prvCent r 220,000 Amorkitzemenre fond till den werkstälde Re< alisation.eu. - Banco Specie R:dr rst Zöc)>OOO ZVO,O20 722,222 — Transport-! 720,020^— Den 7 December. Transport 720,222 Leperenteu reenas Fordringar ft Bilagan Litt.
Riksdags-ordningen, rörande propositionen om Statsverkets tillstånd och behof; Ridderskapet och Adeln antog de af Konstitutions-Utskottet i dessa memorial framställda förslag att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. S. D. Vid förnyad föredragning af Konstitutions-Utskottets den 25 och 26 dennes på bordet lagda Memorial: Prot-Utdrag den 39 Juli 1851. 429 N:o 14, med förslag till ändring i 71 § Regeringsformen, rörande åtskilliga till förstärkt Stats-Utskott hänvisade frågor, hänvisades till Konstitutions-Utskottet den af Ridder skapet och Adeln såsom dess gemensamma tanka förklarade anmärkning, att det i detta Memorial framställda förslag till Grundlagsändring är hvarken nödigt eller nättigt. S. D. Vid förnyad föredragning af Konstitutions-Utskoltets den 25 och 26 dennes på bordet lagde Memorial: N:o 15, med förslag till ändring uti 86 och 43 §§ Regerings-formen, rörande sammansatta Utskott, hänvisades till Konstitutions-Utshottet den af Ridderskapet och Adeln såsom dess gemensamma tanke förklarade anmärkning, att det såsom nytt moment i 36 § föreslagna stadgande bör i 43 § införas. S. D. Föredrogos ånyo och bifölls Stats-Utskottets den 25 och 26 dennes på bordet lagda Utlåtande: N:o 256, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition, till Rikets Ständer, angående väckt fråga om försäljning af en kronan tillhörig tomt i Malmö. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Statsoch Banko-Utskottens nedannämnde den 25:te och 26:te dennes på bordet lagda Utlåtanden: N:o 19, angående utöfvandet af uppsigten och kontrollen öfver Götha kanals vid makthållande; N:o 20, angående förändrad beräkning af resekostnads-ersättningen och dagtraktamentet för Rikets Ständers revisorer; och N:o 21, i anledning af framställde förslag, angående utgifvandet af jord-hypothekssedlar med Rikets Ständers garanti.
St:r visserligen vid beviljandet af de 77.000 Rdr, som Frih. omförmält, fästade det vilkor, att de indelta lönerna skulle indragas, skedde detta likväl till följd af förut från Regeringens sida gjord framställning om ändamålsenligheten deraf, att de indelta lönerna i allmänhet förvandlades till penningar, så att R. St:r endast i detta fall följde en af Regeringen förut uttalad åsigt. Jag är fullt och fast öfvertvgad derom, att i fall Regeringen aldrig gjort en sådan framställning, hade R. St:r icke fallit på den tanken, att vid anslagets beviljande fästa det omnämnda vilkoret; men om man än vill antaga, att icke dessmindre så skett, så öfverlemnar jag dock till en hvars bedömande, om icke Regeringen, vid skärskådandet af lönernas dåvarande och blifvande belopp samt med den kännedom, som Regeringens embetsman omöjligen kunna undgå att ega om de vexlande priserne på spanmål och viktualievaror, ganska lätt hade kunnat af dessa 77.000 Rdr förse de tjenstemän, som förut hade kontanta löner, med erforderlig förhöjning uti dem, men deremot låta de tjenstemän, hvilkas löner voro indelta, behålla desamma, enär synnerlig skarpsinnighet ingalunda erfordrades för att inse, det desse tjenstemän skulle på bytet komma att i längden betydligen förlora. Några svårigheter var ej heller för handen att så förfara, om Kegeringens vilja legat åt detta håll, men önskan hos henne att genomdrifva sin en gång fattade föresats, att så fort som möjligt utbyta de indelta lönerna mot kontanta penningar var så stark, att man föga bekymrade sig derom, huruvida sådant komme att ske på tjenstemännens bekostnad. Regeringen har härigenom äfven handlat just i motsats till hvad man gjort i andra länder Vi veta nemi. att i vårt grannrike
Betänkande kill alia delar sill bifall lemnasiwarom de öfrige Nespcerwe StändeN genom Utbraa äf Protoeoliet wänliLen stalie underrättas, stlc luprs. GDFöredrogs ä nyo och Zkerremitkerädcs, äkfö-jdt af gjorde anmärkningar, Lag^iistottets Kidd. sch Ad. Prsr. 5 N. sE 650 Den n Januarkt. den 2r December pä bordet lögda Betänkande, angäende inffränkning i friheten alt göra Fidei» Commltzeriupr». S. D. Sedan ätffilliga anmärkningar blifwit gjorde wjd Lag-Utffvltets den 21 sistledne December pä bordet lagda och nu ä nyo föredragna Betänkande angående förklaring öfwer i § t 7 ELpnlet Rättegängs-Balken om Inteckningar/ beflöt Högloft. Ridderffapet och Adrin att berörde Betänkande, ätföljdt of de gjorda anmärkningarna, till Lagutskottet ffulle äterremitteraö. Ot lupr». S. D> I anledning of Bewillnings-Utffottets, uti denna dag uppläst Protocollö-Urdrag af d. 8 oennes, gjorde uppgift of den förlägenhet hwaruti detsamma sig befunne att utlaka sig öfwer Branwins-B«wi!li>tngrn, fedun trenne Sk-wd redan fattat beflut öfwer sjeifwa Inrättningen med Bränwins-b änningen t Rilet, men Högloft. Ridderffapet och Adem denna Oecononnffa dei af detta mål för anora gängen ärerxemikterat; beflöt Ridderffapet och Adrin att detz gjorde ätcrremih fkulle fä säfom förfaHen ar-fte, och frägan om Bränwtns-bränningsjäktet hos Ridderffapet och Adeln till omedelbart afgörande upplagas: hwarom Bewillnings samt Wrnanna Beswäreoch Oeconomie-Utffokttn ffulle genom Utdrag af Prottvcvllet underrätta-.
Jag hade visserligen kunnat med mera omständlighet än nu skett, andraga åtskilligt i afseende ä Herr Friherre Ånckarswärds tankar, men jag har icke längre velat trötta Ilögloflige Ridderskapet och Adeln med upprepande af ämnen, som under förlid - Den 8 December e. m. 133 ne Riksdagar så mångå gånger utgjort föremålet för de lifligaste discussioner inom detta Stånd. Jag får endast tillägga, alt jag fullkomligt värderar den möda Herr Frilierren användt vid afhandlandet af så många vigtiga föremål, öfvertygad, att, om än ledde af olika åsigter, förenäs likväl alla upprigtige och sanna patrioter vid målet för de ädlaste bemödanden: Nationens ära och Fäderneslandets väl. Jag anhåller alt detta mitt yttrande måtte få åtfölja Friherre Anckarswärds. Åtskillige yttrade härtill deras bifall. Grefve Cronstedtj Claes j anförde skriftligen : Om civilisationens framsteg i en framtid skulle tillvägabringa en oafbruten inbördes fred, som Herr Friherre Anckarswärd i sin tryckta, här upplästa afhandling, anser böra inträda, så vore det tid — men ej förr — att förklara som nämnde afhandling anförer, det försvarsbehofvet är det största af allt samhällets onda; ty enär intet försvar mera behöfdes, vore visserligen alla bidrag dertill onödiga och således ett ondt;; roen så länge ej civilisationen uppnått detta framsteg (hvilket jag för min del i alla fall aldrig tror frambringar deu verkan af evig fred), måste hvarje Nation och troligen mest den Svenska, sorn 134 Den 8 December e. m. i urminnes tider varit fri och aldrig inkräktad, vara ömtålig om sin sjelfständighet. De uppoffringar, som i detta afseende göras, måste således ej kunna hänföras till någo^ samhälls-ondt, utan tvertom till ett samhälls-godt, efter som det hereder och underhåller sjelfständigheten. Den af Friherren framställde sats, att de flesta smärre Europeiska Stater ej kunna anses såsom sjelfständiga Stater, kan jag ej gilla, enär det beror, efter min åsigt, uppå hvart och ett folks vilja att försvara sig och helldre utrotas än underkufvas.
Jag tror ej att det är billigt, att göra en frivillig gåfva till en tvungen pålaga. För det jag en gång gifvit på ett sätt, skall det icke tillåtas mig att gifva på ett annat? eller, om pen: ningar brista mig, skall jag då icke få gifva spannmål eller varor? Att sådana fattige, hvilkas vilkor framdeles förbättras j böra ersätta det underhåll de njutit, finner jag lika billigt, som orätt, att fattiginrättningen skall tillfalla allt, både löst och fast, som ett fattighjon kunde ärfva. Omyndige barn skulle på detta sätt någon gång frånkänna en förmögenhet, den de lagligen aldrig förverkat och en fattiginrättning möjligen blifva allt för inägtig. Man har i 5 §. lemnat Församlingen en frihet att göra tillskott in natura, som synes något strida, emot den i i:$ta §,; men så, vida det är öfverflödigt att tillåta, hvad som aldrig kan förbjudas, så synes äfven tillståndet att med matvaror m. m. få bidraga till fattiges underhåll, kunna utgå. r Den 5 Augusti e. m. 75 Sedan Utskotten förklarat, att christelig barmhertighet är enda rätta grunden för fattiges vårdande och i förening med Bevillningsutskottet formligen afslagit bidrag härtill, sasnin Bevillning-, tillstyrka Utskotten likväl att, då frågor derom uppstå, fattigafgifterne skola utgå efter ägande inkomst, ehvad den genom lön, egendom, rörelse eller arbetsförmåga förverfvas, och att totala beloppet bestämmes af Prosten i Församlingen samt fördelningen af Landhöfdingen. Vår egen rtilt att beskatta oss upphörer således, och det i fråga cm afgifter, sorn mista sitt egentliga värde, när de icke mer ske af ett godt hjerta och en fri vilja. Dessutom, huru billigt är det, att hvälfva kostnadsbidragen till Allmogens fattige på en tjensteman, exempelvis en fattig militaire, hvilkens hela lön kanske åtgår till en uniform. Bidrager icke han tillräckligen till dem af hans stånd, som äro oförmögne att tjena, med årlig afgift till PensionsCassan o. s. v. inom andra classer.
Hvad Ryssarnes mening är med att anlägga fästningar vid Uleåborg och Wasa, det lemnar jag åt ILrrne sjelfva att bedöma. Jag hade icke trott att jag, isynnerhet sedan sista årens krig framställt omöjligheten för en skärgårdsflotta att hindra en landstigning, skulle på detta ställe vidare behöft tala om denna sale, sora är så klar och tydlig för hvar och en strategisk tänkare. Men då Gr. -Frölich tyckes tro, att en skärgårdsflotta verkligen kan hindra en landstigning, så ber jag I!. o. Ad. ursäkta, om jag derom säger några ord. Om vi här i Sverige ock veta, hvar Ryssland samlar sina trupper och skepp, så kunna vi omöjligt veta hvart dessa skola afsegla; vi kunna omöjligen med vår skärgårdsflotta möta dem; ty om vi sprida den kring hela kusten, så blir den så svag, att den ej någonstädes kan upträda till förhindrande af en landstigning; om vi åter koncentrera den på ett ställe, så kunna Ryssarne landstiga på hvilket annat ställe sorn helst på vår kust, utan att vår skärgårdsflotta blifver i tillfälle att vara till mötes för att förhindra denna deras landstigning. Ty det är oss omöjligt att veta hvar landstigningen skall ske, förrän skeppen visa sig vid stranden, och då hinner ej skärgårdsflottan efterskickas och frambogseras förr än det är för sent. Jag har likväl förutsett det omöjliga, eller att en skärgårdsflotta, om den är lill mötes, kan emotstå en stor .fiendtlig ångflotta, understödd af en skärgårdsflotta, lika stor som vår egen. Detta tycker jag lig - 372 Den 26 November f. m. ger så klart för hvar och en, att det icke här behöfver vidare omordas. Hvad den roende skärgårdsflottans stridsförmåga särskildt beträffar, skall jag bedja R. o. Ad. att derom få yttra några ord. Jag har mig bekant, huru under sista kriget mellan Vestmakterna och Kyssland tvenne Engelska mindre ångfartyg voro ute på sjömätning på. Erstafjärden utanför Abo. DA framrodde en bataljon eller mer Ryska kanonslupar. De rodde i linie för att anfalla de båda ångbåtarna.
Allt hvarföre jag ödmjukeligen anhåller om detta memorials communicerande med de öfrige respective Stånden och remitterande till vederbörligt Utskott. Herr af Dar etli, Isac-. Ödmjukt memorial, Innehållande en enkel financeplan, som lätt kunde verkställas, utan att röra Bankens dyrbara silfvet fond, som utan rubbning i myntfot, eller minskning i rörelsecapita let kunde gifva fordringsägare och skyldige lika fördel och kunde afhjelpa penningeoredan och förlägenheten i både näring och handel. Förutsats. Man borde allmänt anse för asiomatikt eller oemotsägligt: 1:0. Att Sverige icke nu äger tillräckeligt silfver till rörelse-capitah 2:0. Att om Banken skulle nu realisera, det blefve en operation som, inom några år, måste omgöras. 3:0. Att, om en sådan realisation eller egentlig bankrutt, skulle förklaras till 120 skiilings Cours, de skyldige blefvo mycket lidande och alltförmånga hushåll ytterligare förstörde j att, omden skulle förkla - Den 15 Februarii, 345 ras till 144» de fordringsägande blefvo något lidande, och att i begge tallen, rörelsecapita]et blefve för litet, och att Bankens siltverfond, förr eller senare, skulle medtagas i synnerhet som en stor del af Bankens skuldsedlar finnas utom riket. 4:0. att vår utländska handel nästan endast är ett varubyte, hvartill föga fordras silfver, och en handel hvars debet och credit, icke kan, på någondera sidan, gifva betydligt saldo. 5:0. Att till vår inhemska handel och till all rörelse inom landet, ännu mindre fordras silfver} men hälst en enda sort myntsedlar till ett stadgadt, snarare småningom förökadt än minskadt Capitalbelopp, svarande mot rikets folknummer och production. 6:0. att jordbruket, grunden för all näring och handel, i anseende till de arbetande, mera rätta sig efter sedlarnes qvantitet ä qvalitet. n Anmärkning.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade att han i anseende till R. o. Adis förut fattade beslut ej kunde framställa propos. till bifall, utan finge hemställa om R. o. Ad. behagade afslå Utskis i förövande punkt gjorda framställning. Ropades Ja. s * lien 1 April f. m. 4 Irsta punkten, ang:de § 145, 42:dra punkten, ang:de § 146; och 43:dje punkten, ang:de formuläret till debetsedel Dessa punkter biföllos. Sedan Ti. o. Ad. sålunda genomgått de särskilda punkterna af Bevilln:sUtsk:s förevar:de Betänk., framställde Hr Gr. o. Landtm, att dessutom, på sätt Utsk. i början af Betank:t anmält, i de särskilda §§:r af förslaget till ändringar i gällande Bevilin:sStadga, förekommo några mindre väsentliga förändringar, hvarom Utsk. icke ansett nödigt att afgifva särskildta yttranden och hvilka således icke blifvit för R. o. Ad föredragne. För att emellertid R. o. Ad:s beslut må komma att omfatta Betänlct i dess helhet, finge Hr Gr. o. Landtm, nu hemställa om R. o. Ad. behagade bifalla de i Utsk:s förslag uptagne förändringar, som icke förut varit underkastade R. o. Ad:s pröfning. Härvid ropades Ja ; hvarjemte Hr Palmcrantz, anmälde sig och yttrade: R. o. Ad. har nu genomgått hela Betänk:t och naturligtvis kommer Utsk. att upgöra sjelfva Bevilln:sFörfattn:n. R. o. Ad. har äfven godkändt Utsk:s förslag till redaction i 2:dra §:n af 2:dra Art. rörrde bevillning af embetsoch tjenstemäns inkomster af boställen. Redactionen af denna § är likväl något otydlig i så måtto, att den icke uttryckligen tillerkänner taxeringsman rätt att årligen efter sig företeende omständigheter öka eller sänka taxeringsvärdet å embetsmäns boställen.
Då det icke är länkbart, att Kyrkoherden och Församlingen, vid valet af de personer, åt hvilka förestånderskapet för Kyrkan och Fattiginrättningen anförtros, åsidosätter nödigt afseende på de blifvande Föreståndarnes vederhäftighet, hvarom de, boende inom samma Församling, aldrig äro i okunnighet, och enär det är lika litet sannolikt, att en ofördelagtig förändring i en Föreståndares ceconomiska 1204 LogUtskottets Dttanhnnden. Ställning skulle för hans grannar förblifva en hemlighet, anser Utskottet dem städse vara i tillfälle att, antingen genom ombyte af Förståndare, eller, om han bibehålles, genom Inteckning i hans fastighet, borgen eller annan gällande säkerhet, iagttaga Cassans bästa, och afböja förlusterne likasom det allmännas Rätt, vid antagande af en Uppbördsman, kan äfvenledes genom Borgen, såsom nu sker, eller genom inteckning, om han eger fastighet, så fullkomligt betryggas, att förluster böra förekommas, Det har dessutom hitintills icke utgjordt något vilkor för en Uppbördsman? tillsättande, att ograverad fastighet skulle af honom egas. Vid betragtande af dessa nu anförda skäl, finnér Utskottet sig böra tillstyrka, att den genom 17 Gap. 8 §. HandelsRalken, Kyrkors, Fattighus, Kronans eller Frälsemans fordringar hos Föreståndare och Uppbördsman, tillagde förmånsrätt framför inteckningar, må hädanefter afskaffas, i följd hvaraf den förändring i redactionen af samma Capitel skulle ega rum , som här nedanföre kommer att omförmälas, efter meddelt utlåtande öfver hvad uti de remitterade motionerne i öfrigt är vordet, föreslaget. Beträffande nu dernäst den af Motionairerne, i sammanhang med föregående ämne, väckte fråga, att den förmånsrätt framför inteckningar, som i nyssnämnde Dagrum tillika är omyndiges Arfsmedel Lagutskottets Betånkandcn.
Under förutsättning af att minimum för den dagliga produktionen blir, såsom ofvan är antaget, 4500 potter, och afgiften bestämmes till 5 sk. för hvarje pott prbduceradt bränvin, kan man, efter hvad förut blifvit anmärkt, antaga, att i städerna koinmaomkring 50 brännerier att blifva i gång, hvarutaf på hvarje en afgilt af 5,500 Spd. om året kommer att belöpa sig, och på landet omkring 50, utaf hvilka hvardera skulle årligen skatta 5,500 Spd. Då intet skäl linnes, att, under den här antydda beskattningen, sönderstycka bränvinshandteringen mera, än vid de öfriga beskattningssätten, måste den årliga utgiften för hvarje bränneri anslås till 5,500 Spd. Men i detta fall skulle det i landtdistrikterna påräknade antal af brännerier icke kunna hållas i gång, och deras antal kanhända reduceras tili hälften, hvarigenom följaktligen den årligen påräknade afgiften icke skulle inflyta. Den afgift, för hvilken hvarje bränneri skulle svara, måste följaktligen ökas, för att man måtte hinna upp till den påräknade hufvudsumman, hvarvid iandtbränneriernas antal återigen skulle förminskas, hvaremot stadsbränneriernas antal förmodligen förblefve detsamma, efter som man i allmänhet i städerna bättre kan åstadkomma de kapitaler, som äro af nöden för så stora anläggningar och ett så vidsträckt bedrifvande af rörelsen, hvilket deremot knappast blefve fallet på landet, liksom äfven de i städerna vmera lätta tillfällena till afsättning af produkten samt tillförseln utrikesifrån af säd och potates, äfven skulle bidraga till att undantränga brännerihandteringen från landsbygden, och i hvarje fall spela den i händerna på dem, som ega kapitaler, med uteslutande af mindre förmögna.
Enligt de redogörelser, deputerade tuf efter annan hos Fullmägtige afgifvit, har sammanräknade beloppet af de vexlar, Banken af kredit-föreningen inköpt, uppgått till 3,273,000 mark Hamb. Banko, deraf åtskilliga summor sedermera blifvit genom köp af nya vexlar omsatta. Revisorerne, som, med afseende å dessa, af utomordentliga förhållanden framkallade, åtgärders ovanliga beskaffenhet, ansett sig pligtige att desamma för Rikets Ständer anmäla, böra emellertid tillika upplysa, att, enligt anmälan till Fullmägtiges protokoll den 29 nästlidne Juli, samtelige ofvanberörde vexlar dåmera blifvit till hela beloppet infriade, och att Banken på ifrågavarande vexel - 37 transaktioner tillskyndats en vinst, uppgående till cirka 136,000 R:dr Riksmynt. § 24. Hos Fullmägtige har ett af de i konkurstillstånd försatta hanAftal om lidelshus här i staden, hos hvilket Banken, på grund af protesteraqviden för en de vexlar, eger en fordran af 52,000 mark Hamb. Banko, anhållit Bankens farom. betalningsanstånd till den 1 Mars 1859 och att då, efter en dranPaffrund kurs af 128 sk. B:ko pr R:dr Hamb. B:ko, få liqvidera sin berör^Jiar' de skuld i så väl kapital som ränta till konkurstillfället med Skånska eller någon annan Hypotheksförenings obligationer, efter nominalvärdet beräknade.
Ständer i detta ämne fattade beslut, synes det vara allt skäl att förmoda, att det belopp, som Utsk. i sådant afseende påräknat, skall åtminstone under loppet af de kommande åren till fullo inflyta. Jag medgifver visserligen, att åtskilliga artiklar äro i den af R. St. nu fastställda tulltaxa belagda med så höga tullafgifter, att, om K. M. ej beviljar nedsättning i desamma, tullförsnillning troligen kommer att häraf föranledas; men just derföre, att jag anser en sådan nedsättning böra, såsom både nyttig och nödvändig, äga rum, yrkar jag, att tullbevilln. må beräknas något hög, på det att K. M., till förekommande af brist i tullinkomsterna, måtte finna sig föranlåten att dels nedsätta vissa tullafgifter och dels upphäfva ännu fortfarande införselförbud. Beträffande särskildt tullen å caffe och socker, genom hvars förhöjning den betydligaste tillökningen i inkomsterna blifvit föranledd, så torde hvad som i tull å dessa varor blifvit påräknadt komma att verkligen ingå, enär någon synnerlig tullförsnillning af desamma icke synes vara att befara, då tullen å den förstnämnda art:n endast är förhöjd med 1 sk. p:r åf, och vid importen af socker tullförsnillning af denna vara i sitt oförädlade skick svårligen kan äga rum. Jag har således intet att erinra emot den af Utsk. beräknade summan, helst jag t. o. m. tror, att tullinkomsterna innan - Den G April f. m. 17 nan kort skola uppgå till mer än 3 millioner r:dr. Hvad brännvinsbevillningen angår, anser jag väl det belopp af 75o,ooo r:dr, hvartill densamma, enligt Ulskts beräkning, skulle uppgå, vara högre, än den borde beräknas; men då Utsk. dervid föreslagit det tillägg, att ägare af mindre pannor, eller dem å 20 kannors rymd och derunder, endast skulle äga rättighet att, emot erläggande af hälften af den årliga skatten anmäla sig till 3:ne månaders brännvinsbränning, hoppas jag, att äfven den härför påräknade summan skall ungefärligen kunna utgå.