Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti högstberörda, den 8 November sistlidne år till Rikets Ständer a flatna, skrifvelse har Kongl. Maj:t i nåder erinrat att, bland de flere fyr-inrättningar, för hvilka Rikets sednast församlade Ständer anvisade medel och sorn äfven numera till.största delen blifvit utförda och i verksamhet satta, förekomme ett fyrtorn af sten eller af jern och trä, ämnad t att uppföras ii Hernöklubb vid inloppet till staden Hernösand. 1 afseende ä denna lyr-anläggning anställdes är 1858 förberedande undersökningar ä stället, dervid byggnadsplatsens otillgänglighet och svärgheten att dit upphemta nödiga materialier funnos göra anläggningen nära outförbar, eller åtminstone, komma att sä betydligt fördyra densamma att, det af Rikets Ständer dertill beviljade extra anslag, 40,000 R:dr Riksmynt, kunde förutses icke blifva för ändamålet tillräckligt. Sedermera hade, uti en af åtskilliga handlande, skeppsredare och skeppare i Hernösand ingifven underdånig skrift, jemväl blifvit erinradt, hurusom, i anseende till Hernöklubbs betydliga höjd öfver hafvet, moln och dimmor icke sällan lägrade sig omkring detta berg, samt skulle hindra skenet af en der anlagd fyr att på behörigt afstånd iakttagas, vid hvilket förhållande föreslagits att ifrågavarande nya fyr mätte anläggas pä den norr om Hernön belägna Lungöns sydöstra udde, der den komme att icke allenast medföra åsyftadt gagn för sjöfarten på Norrland i allmänhet, utan äfven tjena till led-fyr vid inloppet till Hernösand, hvarförutom genom denna förändring af byggnadsplats anläggningskostnaden skulle blifva jemförelsevis mycket billigare; oell hade Förvaltningen af Sjö-ärendena, som öiver det sålunda framställda förslaget blifvit hörd, detsamma uti angifvet underdånigt utlåtande förordat.
Ööbelfe* Ignnebafioanbe embete, tjenfi ettet fa< raftär, i fiaben ettet på beg grunb eganbe ettet attenbetabe fotbegenbomat od) tägen & yt S O ty 1 9 |» Unbertecfnab Vufbru • Vemmarcaranbe Sfi. Sfi ®ito döttrar ocf) ntpnbltngar 91. Sfi. Sfi Sfi. Sfi Sfi Sffiibare uppgifmaé följaube t min rörelfe anflållbe, utom fjué boenbe perfoner, nemligen: Sfepparen å mitt farttig (briggen 9f.9f. om OO Säfleré brägtigffet) 9i. Sfi 23off)ållaren Sfi. Sfi., boenbe i (tjär upp* gifroeé boftaben) ©efälleit 9f. 9f. b:o b:o b:o • ^ärförutan uppgtfmeé: ad 6ränminé*tilln)erfningé* ocf) bifliffe* rtng&rebfTap, forn icfe är till begag* nanbe anmälb; ocf) befTrifmeö rebffa* pen tift pannerpmb ocf) befbaffenfjet, meb uppgift på (tället, ber ben jtnneö. 1 fiamtnat>9iättä.-9fåb8 fatafter, enligt 1 guttman af ben s * £>oö mig bo föfjanbe, forn af* gifttta ferjTilba uppgifter: 91. Sfi. Sfi. Sfi. DfifereeroS:
Efter öfvervägande af hvad sålunda rörande ofvannämnde eassa-behållnings disponerande förekommit, anse sig Rikets Ständer icke kunna underlåta att yttra den åsigt, att ifrågavarande tillgång, fastän den grundar sig på serskilda, före det nuvarande statsskicket utgjorda bidrag, icke lärer kunna betraktas annorlunda, än såsom det allmännas tillhörighet, samt att det följaktligen ingalunda låter förena sig med numera stadgade grunder för så beskaffade tillgångars disponerande och redovisande, att desamma af 2:ne E. K. M:s Rådgifvare omedelbart förvaltas och, utan iagttagande af de för allmänna medels anslående föreskrifna vilkor, användas till behof och utgifter, som, ehuru tillhörande den allmänna Stats-regleringen, dock ej varit hos Rikets Ständer anmälde och af dem pröfvade. Rikets Ständer få derföre nu hos E. K. M. förnya sin underdåniga framställning om berörde cassas öfverlemnande till Riksgälds-Contoiret; anmälande derjemte i underdånighet, att Rikets Stäuder, erkännande den allmänna nyttan och vigten af det föremål, eller understödjandet af vetenskapliga arbetens utgifvande, hvartill ränte-afkastningen af meranämde cassas capital-behållning, enligt ofvan åberopade Kongl. Bref af den 11 Febr. 1832, användes, beslutat att, under förutsättning af E. K. M:s Nådiga bifall till den nu af Rikets Ständer i underdånighet gjorda hemställan om ifrågavarande cassas öfverlemnande till RiksgäldsContoiret, ett, räntan å denna cassas capitalfond, uppgifven till 9000 R:dr efter fem procent motsvarande, anslag af 450 R:dr må, med bibehållande af denna rubrik: till understöd vid vetenskapliga arbetens utgifvande, å Riksstatens Femte Hufvud-Titel uppföras. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 11 November 1840. Expeditions-Utskottets Förslag till tind. Skrifvelse, N.o i3o. Uppläst och godkändt lios Ridd. och Adeln den 4 Nov. 1840.
Och alla dessa blickar, som lystet betraktade myntet, frågade, hvar den lycklige innehafvaren funnit det. Och han lyfte allt jämt leende sin tallrik med båda händerna och med ett barns hela öfversvallande glädje berättade han: » Här, ser ni, här låg det. jag kom att lyfta tallriken och så .. Han behöfde inte säga mer. Tio par af lystnad darrande händer lyfte i samma ögonblick tallrikarna en smula från duken; tio par ögon, glänsande af nyfikenhet och hopp, letade under dem, och hela salen fyldes i nästa nu af bedöf vande larm och jubel. » Ser du, hur roligt de ha, hvad de äro lyckliga? » hviskade Vilhelm till mig, » — hvad de äro lyckliga! * upprepade han ännu en gång sakta och tonlöst. Och de voro det! De sutto der nästan bedöfvade af vinet och den plötsliga. lyckan, tummade sitt guldmynt, smekte det med blicken, lekte med det, lät det glida genom fingrarne och med en svag diskret klang falla mot den mjuka damastdukeu ... Supén närmade sig sitt slut. Då började plötsligt den gamla qvinnan jämra sig; hon lade sig framstupa öfver bordet, vältrande öfver ända glas och karaffer, dränkande duken i hela floder af portvin och champagne, krossande under tyngden af sina armbågar en fruktskål af utsökt porslin. Och medan hon kastade hufvudet konvulsiviskt fram och till baka, skrek hon med ett uttryck af hjelplös för * tviflan i sitt af vinet upphettade och af strömmande tårar sköljda ansigte: » Herre Jessus då vi a ’ ju tretton vid bordet ... vi ä ’ tretton ... oj, oj, så * nt eläude nu ska en åf oss döden dö ... gå till den stora ransakningens och domsens dag ... oj, oj! » Och med hufvudet rullande i konvulsioner fram och till baka mellan axlarna fortsatte hon att jämra och klaga. » Boroanskan är dödfull, stackare », hviskade min bordsgranne till höger, en jemförelsevis ung man, klädd i en trådsliten, nedsölad, snusbrun bonjour — både denna och mannen hade uppenbart sett bättre dagar.
Orsakerne äro flerehanda; der äro fjät, som jag för ingen del skulle vilja beträda. Liflig älskare af yttranderätt, hatar kanske ingen så mycket dess missbruk som jag, så i skrift som tal. Jag önskar att sådana fjät 5Ö H. 5 66 Den 27 Januari i f. ni. må utplånas. Andra fjät, der snillet framgått, önskade jag mätte stå qvar till förnöjelse för deras skönhets skull; för min del vågar jag ej nalkas eller vidröra dem. Deras glans är så stor, att återskenet deraf varit nog för att smickra mig. Under inflytelse af en sådan magt öfver min egen personlighet, hvilken jag icke förnekar, är det klart att jag måste beundra dem, men jag vågar icke efterfölja dem. Men deremot sluter jag mig till spår af en annan art, nemligen den sanna ädelhetens; dessa leda också directe till saken och att i densamma komma till ett gemensamt beslut. Utskottet har föreslagit, att fatta ett sådant i *3 särskilta punkter, nemligen om borgen, om indragningsmagten, och om Jury-inrättningen. Utskottet har ansett dessa 3 punkter hafva oskiljaktigt sammanhang. En hvar, som erinrar sig discussionen från sin början, lärer hafva uppdagat, hvaruti detta sammanhang består, nemligen att de, sora hafva indragningsmagten i sin hand, ej vilja släppa den, utan att få hort Juryn. Sammanhanget, om det gifvits något, ligger endast i denna åsigt, på sätt jag skall söka bevisa. 1823 föreslogs indragningsmagtens borttagande; man nämnde då ej om Juryn. De håda frågorne ansågos då ej äga något sammanhang; hvarifrån kommer det nu? För min del ser jag ej något nödvändigt sammanhang, på sätt Utskottet förmenat. Jag har förut förklarat huru högt, eller rät - Den 27 Januarii f. m. 67 tore, huru ringa jag snattar indragningsmagten vid denna epok. Den torde numera få anses helt och hållet fallen: synnerligen derföre, att den råkat blifva ridicul. Det Hedervärda Ståndets votering och justering har åbragt denna ridicul.
1609 att der användas för Utgifter, som med Försvars-Verket äga gemenskap, hvilken Rikets Ständer år j 81 2 åt Kongl. Maj.t uppdrögo , rnotstred efter Kongl. Stats-Contoirets tanka ingalunda. den derutaf skedde återföring till 2idra SC Side Hufvud-Tituin. Om Besparingarne för de förra åren å desse sednare Titlar varit reserverade, så hade tillgång till den nu anmärkte öfvecAssigneringen icke saknats. Nu funnos de också verkeligen behållue, ehuru till 3idje .Hufvud-Tituin öfverförde. Hade de der redan för Försvars Verket varit använde, då kunde tilläfventyrs anledning hafva ägt rum att göra erinran vid en sådan omföring Titiarne emellan, men icke så enär tillgång fanns och penningarne voro odispotierade. Kongl. Srats-Contoiret har derföre trodt det bade till form och sak vara vida behörigare att öppet för Rikets
Man kan då anse Utskts betänk, såsom en jemkning emellan de olika åsigterna, som aldrig kunna upphöra att stå i strid med hvarandra, men emellan hvilka Utskts pluralitet ansett bäst alt begifva sig till det nu förevar.; och då man tillika påstått, att detta är eli ärende, hvari beslutande rätten i sista rummet tillhör icke R. St., utan K. M., emedan det hör lill författningarna ang:de allmänna hushållningen, eiler åtminstone alltid hittills ansetts höra dit och derföre blifvit af Ekon.Utsk. behandladt: så tror jag att embelsmanna-intresset, innan en författning i ämnet utfärdas, har tillräckligt tillfälle att hos K. M. göra gällande alla de anmärkntr, hvartill delta förslag möjligen kan lemna någon anledn., och jemväl att vinna afseende på hvad derutinnan kan finnas billigt. Dessutom, ifall man också vilie göra den invändning, att dessa anmärkntr nu böra göras hos R. St., så kail ett bifall till detta betänk, icke hindra särskilda motioners väckande i de af några värda ledamöter uppkastade frågorna om ersättning från Statens sida åt embetsmännen o. s. v. Jag skulle derföre tro, att mycken tid och möda besparades och samma ändamål vunnes, om R. o. Ad. nu behagade bifalla Utskts betänk., hvarom jag begär proposts framställande och votering. Ur von Hartmansdorff: Den siste talarens yttrande synes hafva gått derpå ut, att det är likgiltigt huru R. St. besluta i önskningsmål, emedan det dock beror på K M. att göra hvad Honom behagar och alt rätta hvad Ständerne hafva illa gjort. Om detta antages såsom regel, så skulle jag önska, alt det i bestämda ordalag uttrycktes, på det att vid en kommande riksdag Const.Utsk. icke måtte fä någon anledn. att yrka ansvar på Konungens rådgifvare, för det all de icke gjort afseende på Ständernes ofullständiga och felaktiga framställningar.
Fdr Koiningsfriheten på Häradseller SocktieAllmänningar, enär till Häradet eller Socknen icke erlägges en betalning, svarande ernot den, sorn fiir RecognitionsSkogars eller KronoAHmänningars begagnande, efter Riksens Ständers Författning år 2752, jemte Beviilningen utgöres, skall afgiften så höjas, att beloppet blifyer erta. Bevillning»-Utskottets Betcnianden. 693 handl med hvad för nyttjande rätt af JKroncsSkogarne erlägges. 4 Morn, De vid Bruk, Bergverk och alla öfrige Inrättningar antagne personer, påföres föl. jande Bevillning: Arbetare, som ej äro Gesäller, Smällare eller Goujarder vid Vattensrniden, Drifvare, Rostvändare, Uppsättare/ och Hytte-arbetare, då de icke äro Drängar i lag* stadd tjenst för kost och lön; mankön och qvinnkön, lika med andre arbetare på landet. Arrendatorer här, anses lika med Arrendatorer på landet. Byggmästare, Skepps; lika med dem i Städerne. Bälgmakare och Garmakare, i Två Classer: Första Classen . ; Andra dito 5. — Fogdar, Grufvo, i två Classer: Vid större Grufvors Första Classen R:dr 10. -— Andra dito 5. —' Vid mindre Grufvor: Första Classen ... Btdr 3. — Andra dito i . 1: 24, Uppsyningsman vid Grufvor, i tre Classer: Första Classen R.dr j. —. Andra dito 2- — Tredje dito . 3. — Fältskärer, Bruks, i två Classer: Första Glassen • • ; R:dr 6. —* Andra dito . ", i • & —* Glasblåsare, i fern Classer: 694 Bevillnings Utskottets Betänkanden - Första Classen , Bldr g
Jag hyser ej dessa farhågor, men anhåller, att detta mitt yttrande måtte få åtfölja motionen, då den blifver remitterad till Utskrs handläggning. Gr. Frölich: Jag hade egentligen begärt ordet sista gången, för att hembära min tacksamhet till Hr Rosenblad för det alldeles ovillkorliga yttrande, han afgaf om att vilja söka afvända allt bankintresses inflytande på privatbankerna; men jag ber nu få tillägga, först och främst, att min mening icke varit, att privatbankerna böra umbära creditiv, Tvertom, jag anser ganska lämpligt, att de förse sig dermed. De kunna ej allenast derigenom förekomma den för deras rörelse och för orten svära olägenhet, som uppkommer, när de finna sig föranlåtna att upphöra med sin lånerörelse. Det är af ganska mycken vigt, att de ej allenast beräkna sin banks storlek efter vanliga goda förhållanden; det är lika nödvändigt, att de för utomordentliga fall, såsom hastiga conjuneturförändringar och dylikt, äro försäkrade om en extra tillgång af understöd från annat håll, än sig sjelfva. Det är således icke emot principen, att privatbanker skulle söka creditiv, som jag yttrat mig, utan blott deremot, alt de skulle söka det hos Svea Rikes Bank. Nyss före mig yttrade sig en ledamot utur precist samma syftning, som jag första gången; men han yttrade sig tillika på ett sätt, som synes innebära någon våda af privatbankerna eller för ett större spridande af privatbankernas sedlar i orterna, än nu äger rum. Jag kan ej låta ett sådant yttrande fällas af en sådan man, utan att svara. Jag skulle tvertom tro, att det vore ganska väl, om stalsbanken ännu ytterligare inskränkte sina sedelemissioner, ja till att vara en pur myntbank, med en högst obetydlig crediteller sedelrörelse för alt hålla machineriet i gång, men alldeles icke för att utsträcka sig med 8 millioner genom utprångling af lån Den 03 Februari e. m. 333 i liela landet til! så små belopp, sorn nu sker.
Herr Ros's, Anders Emanuel, den 30 sistlidne November bordlagde motion om erläggande af bevillning för hundar; tillika med de i anledning deraf nu afgifna yttranden; 2:o. Herr Björnstjernas, Oscar Magnus, den 1 dennes bordlagda motion om åtskilliga förändringar i gällande Tulltaxa, tillika med de i anledning deraf nu afgifna yttranden; 3:o. Herr af Georgus, Evert, den 1 dennes bordlagde motion, angående förändring af Tulltaxans bestämmelser rörande artikeln salt; 4:o. Friherre Sprengtporten, Jakob Wilhelm, den 1 dennes bordlagde motion, att det förslag till ny Tulltaxa, som af Bevillnings-Utskottet komme att uppgöras, måtte åtföljas af ett bestämdt tillkännagifvande om det system, som dervid blifvit följd t; Lag-Utskottet: l:o. Herr Dalmans, Wilhelm Fredrik, den 30 sistlidne November bordlagde motion, att egare af skogsmark, hvarå annat byalag bär rättighet till mulbete, må kunna emot lösen erhålla fri disposition öfver den för mulbetet obehöfliga jordrymd; 120 Prot.-Utdrag den 3 December 1859. 2:o. Friherre Creutz, Steffan, den 50 sistlidne November bordlagde motion, om upphörande af skyldigheten att vara försedd med prestbetyg, tillika med de i anledning deraf nu afgifna yttranden; 3:o. Herr von Knorrings, Eric Oscar, den 30 sistlidne November bordlagde motion om förändring af föreskrifterna i Skiftes-stadgan rörande förordnande för Landtmätare* att förrätta laga skifte; Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet: l:o.
Comp. hade inlåtit sig på detta för vårt land betydliga statslån, utan att på förhand hafva beredt sig tillförlitligt understöd af medintressenter, som kunde betrygga låneförbindelsens uppfyllande; det befann sig, enligt numera allmänt stadgade öfvertygelse redan i hemligt obestånd vid kontraktets undertecknande, och hade i det närmaste inställt sina utbetalningar vid dess återfordrande. Ett obestånd, som redan var faktiskt och få dagar derefter genom ingifven cessionsansökan erhöll juridisk form af konkurs, innebar en protest tillsvidare emot hvarje utbetalning och således äfven emot hvarje i lånekontraktet bestämd, såsom för långifvaren fullkomligt overkställbar och äfven olaglig. Slutligen och med förmälan att anförde upplysningar endast afsett framkallande af det billiga omdöme, att majoritetens skäl för bevakningen af ofta omförmälda vite, derest de blifvit moget öfvervägade, bort förklaras förtjena något afseende, och att de, med hänsigt till för handen varande omständigheter, till viss del kunnat befinnas rättfärdiga den beslutade åtgärden, har i detta anförande hemställts att, derest krafvet af ifrågavarande vite genom konkursdomen blefve godkändt, Rikets Ständer skulle högsinnadt efterskänka vitet. Stats-utskottet har, efter vunnen upplysning att dom i Johns & Comp. konkurs ännu icke blifvit meddelad, tagit Revisorernas ofvanberörde hemställan i öfvervägande; och får Utskottet, ehuru det ingalunda misskänner Fullmäktiges syftemål att i förevarande fråga hålla Rikets Ständers rätt öppen, likväl, i likhet med Revisorerna och på de af dem åberopade skäl tillstyrka: att Rikets Ständer måtte besluta att, derest dom i konkursen icke dessförinnan mellankommer, den verkställda bevakningen må återkallas. 12 Stats-Utskottets Utlåtande, M 15. 13:o. Angående negociationema med hänseende lill det vid sednasle riksdag beslutade lån aj 20,000,000 B:dr R:mt till Statens jernvägs-anläggningar. ('1858 års Rev. ber. sid. 63 — 70).
Jag får derföre vördsammast föreslå, att af hufvudstadens fyra femklassiga läroverk tvenne, nemi. Klara och Maria, blifva uteslutande lärdomsskolor, Den 1 December e m. m samt de tvenne öfriga. Jakob och Katarina, uteslutande realskolor. De utaf Hr af Sillén afgifne motionerne remitterades, de två förstnämnde till StatsUtsk:t„ och dea siste till Allm. Besv.- och Eko».Utsk:t. Uplästes en at Frih. Wrede, Fabian, inlemnad, så lydande motion: Tili R, St:rs behjertande vågar jag förnya en redan vid förra Iiiksdagen framstalld, men då ej bitallen vördsam anhållan, att It. St. måtte bevilja en nu mera till åren kommen, i ytterst torftiga och betryckta omständigheter försatt man, som utan eget förvållande, genom omständigheter, som af honom icke kunde förutses, blifvit beröfvad en betydlig del af den lilla inkomst, han påräknat till uppehälle för sig och en talrik familj, någon ersättning för denna opåräknade förlust. Så länge Dalarö skans räknades bland Rikets fästningar, fauns på K. Svea Artilleri-regites stat upfördt ett litet arfvode af 50 rdr bko, att af Reg:tsCbefen disponeras till arfvode för läkarevårdens bestridande vid det på nämnde fästning förlagda detachement af regitet, och under 11 års tid upbars detta arfvode af dea tillförordnade Garnisonsläkare!!, Doctor P. G. Broman, som med viisoidadt nit upfylide alla till denna befattning hörande åligganden. Ehuru liten denna inkomst i sjelfva verket var, utgjorde den dock Doktor Bromans förnämsta och nästan enda bestämdt påräkneliga. Då K. M;t år 1855 i nåd. täcktes besluta, att Dalarö skulle uphöra att vara fästning, och det der förlagda detachementet i följe deraf förflyttades till Waxholm, mäste naturligtvis Bromans befattning uphöra.
Då med visshet kan antagas, att vid denna riksdag en ganska betydlig nedsättning i skatterna kan äga rum, och en vida större än hvad man vid riksdagens början kunde förmoda; synes mig den första omsorgen böra vara att göra denna skattenedsättning så allmän och 1 allvist fördelad på alla samhällsclasser som möjligt; och flera förslag äro redan väckta, som sannolikt i större eller mindre mån komma alt bifallas, hvarigenom handel, jordbruk och näringar erhålla nedsättning i deras skatter. Under sådana förhållanden skulle jag anse inconseqvenl och obilligt, om icke samma fördel äfven fick tillgodonjutas af embetsmauna-classen , hvarföre jag tillstyrker, att Utsk:s framställning i ders första betänk, måtte bifallas, och det med så mycket större skäl, som den upplysning, Hr Edenhjeltn aflemnat, är öfverensstämmande med den kännedom örn saken som jag äger. Hr von Hartmansdorff har begärt alt denna 2:dra § måtte delas i 2:ne nfdelningar: deruti forenar jag mig med honom. I sådant fall skulle jag tro, att man borde börja discussionen med tariffen på lönerna; — vi hafva nu endast hållit oss vid centonalen. Hvad den angår, förenar jag mig med dem, som yrka bifall till hvad betänk. N:o 12 i denna del innehåller. Om Hr Frih. o. Landtm, inrättar sin propus, efter den riktning discussionen tagit i afseende å centonalen, har jag ingenting att tillägga, utan anhåller blott alt få yttra mig om tariffen, när den förekommer. Hr Ribbing: Frånvarande då denna fråga sista gången förevar i Ulsk., då ändringen beslöts, har jag icke haft tillfälle alt reservera mig mot heslutet; ty hade jag varit tillstädes, sa hade en röst mindre blifvit afgifven för upphä(Vandel af det först fattade beslutet. Jag tillstyrker således bifall lill betänk. N:o 12 i denna del. Gr. Hamilton:
Men bestämmelsen om medborgerlig död, hvilken i Frankrike medförde, bland andra olägenheter och orättvisor, jemväl den, som motionären önskar förekomma, enär personer, hvilka för politiska eller andra förbrytelser blifvit dömde, men sedermera antingen erhållit nåd eller fått sin oskuld uppdagad, då de återgåfvos till samhället funnit sin förmögenhet delad och förskingrad, har genom lagen den 51 Maj 1834 blifvit upphäfd; och för dem, som blifvit dömde till affliktiva straff för lifstiden, har stadgandet om medborgerlig degradation samt deraf efter lag följande omyndighet, jemlikt ‘28, 29 och 51 artiklarne af Code Pénal, inträdt i gällande kraft, innefattande dessa sednare lagrum bestämmelser om förvaltande af den dömdes egendom genom förmyndare; hvaremot såväl genom ofvannämnda lag den 51 Maj 1834, i fråga om de för lifstiden, som genom lagen den 50 Maj samma år, i fråga om dem, som å bestämd tid blifvit till galerslaf eiler deremot svarande arbete dömde, tillfälle är beredt att kunna genom Styrelsens medgifvande få, fullständigt eiler i mindre mån, sjelfva vårda sin förmögenhet. Den Fransyska lagens bestämmelser om en medborgerlig död synas aldrig hafva varit förenliga med andan af vår lagstiftning och torde än mindre böra komma i fråga, sedan desamma äfven i Frankrike befunnits olämpliga; och då 19 kapitlet 4 § Ärfda-Balken bestämmer att den för vanvett, slöseri eiler andra orsaker ej kan vårda gods sitt, varde under förmyndare ställd, synes någon svårighet, på grund af bristande lag, ej förefinnas för en lill fängelsestraff för längre tid dömd persons försättande under förmyndare, da anmälan derom hos domstolen göres.
Nio 29 och Utlåt. Nio 53. B. St. underdån. Skrifv. Laildtffiäteri-koiltoret, om anslag lill lön åt en särskild Amanuens eller biträde åt Landtmälerifiskalen. Motion Nio 174. Stats-Utsk. Utlåt. R. St. underdån. Skrifv. Landtmäteri-stateu, om aflåtande al underdånig skrifvelse till Kongl. Majit med anhållan om tillsättande af en kommitté lör uppgörande af förslag till ny instruktion för, äfvensom i följd deraf nödiga förändringar i gällande Landtmäteriförfattningar. Motion Nio 95. Sammans. Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. Nio 29 och Utlåt. Nio 53. R. St. underdån. Skrifv. Nio 197. 47 Landtmäteri-taxa, om ändring i Kongl. Majlis förnyade nådiga Taxa på arfvode lör landtmäteri förrättningar af deri 12 Maj 1857. Motion N:o 507. Sammans. Statssamt Allm. Besv. och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 29 och Utlåt. N:o 53. R. St. underdån. Skrifv. Landtågs^ärdeil, om aflåtande af underdånig skrifvelse till Kongl. Majit med anhållan om utredning af dess belopp och nådig proposition om, och i sådan händelse, på hvilka grunder nämnda skattetitel må från ordinarie räntan uteslutas. Motion Nio 346. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 45. R. St. underdån. Skrifv. Landtvärnsman, om årliga pensioner åt de ännu lefvande f. d. landtvärnsmännen.. Motion iV:o 29. Stats-Utsk. Utlåt. Nio 153 och Mern. R. St. underdån. Skrifv.