Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Specie, icke af den Natur , att införsel derför ager ruin uti Kungsgårds jord eller ränta ; Och, hvad åter angår de af Sökanderne till den föreslagne införselns vinnande uppgifne underdåniga Skatterätts-fordringarae från Tullgarns Kongsgård 18 R:dr 13 skill. li§ r.-st. Specie* hafva Riksens Ständer inherntåt, hurusom, sedan uti 77 §;n af 180g års Reger* ttgs-Forrji blifvit stadgadt, att Kongsgårdar och Kongs-Ladugårdar med dertill hörande Hemman och Lägenheter samt flere Kronans tillhörigheter icke måga utan Riksens Ständers samtycke genom försäljning, förpantning eller gåfva, eller på något annat sätt Kronan afhända*, samt att de skola förvaltas efter de grunder Riksens Ständer föreskrifva* Eder Kongl, Majit genom Nådigt Bref den 21 Maji 1810 förklarat det icke heller vara med Rikets sanna fördel förenligt , att för beständigt från Kronan afsöndra Kongsoch Kongs-Ladugårdarne, hvilkas värde Bihang till Riht-St. Prat. X81?—1818- ienle Sami. N',r ^5, 46. 354 Underdåniga Sirifvelser. och afkastning i framtiden kunna blifva högre an som då påräknades , och hvarför Eder Kongl. Maj:t i Nåder funnit egande rätten till sådana gods alltid böra åt Kronan förvaras, desto hellre som den i åberopade §:n af Regerings-Formen före-’ skrifna förvaltning upphöide om de skulle till full egande rätt åt enskilte upplåtas.
De hafva hittills merendels undgått beskattning, ehuru de å landet drifvit ett lönande yrke, utan att vara löntagare 7 Fl. 5o D e n 29 M .1 j. och i den egenskapen kunnat framhållas medelst taxering af extra inkomster. 5 27. pag. 27 förekommer stadgandet: ”De jordägare ”sorn sjelfva befriade.’’ Frågas: en prest, en militär, en landtstatstjensteman, m. fl., hvilka verkligen sjelfve nästan dagligen, i egenskap af rättare, utställa och medfölja arbetet vid åkerbruket, sjelfve hafva nycklarna till förråder, hvilka de personligen inoch utmäta, m. m. — äro desse frie från rätlarebevillning? 5 27. pag. 28. Private saltpetersjudare borde vara frie från särskild bevillning, som endast såsom för vanlig dräng bör dem drabba. Sedan K. M. och Kronan så betyd ligt nedsatt saltpeterprisel, är fabrikationen blifven lönlös. § 27. ”Smidesförsäljare." Minimum 5 rjdr är alldeles för högt och boide vara 2 r:dr; ty till sådana lagas vanligen fattige afskedade soldater , hvilka på denna bandel knappt förtjena bröd och salt, hvadan smidesförsäljningen antages af dem endast såsom en binäring. § 27. "Spelmän.” Att belägga dessa med särskild utskyld anser jag vara barbariskt. Man slänger allmogen från själens nöjen, och man fördömmer dem, hvilka taga sin tröst i de materiella njutningarna på krogen! § 28, 1 inom. bör gälla äfven för städerna och för tjenar nationens tacksamhet. Af detta bestämmande bero flera utfattiga borgare, hvilka, om de uppsäga burskap, gå miste om framtida pensionslott: t. ex. Herråkerslotterna i Arboga m. m. •j 4‘. Orden "inom 3:dje timman” borde vara ”inom timman;” eljest skulle en till f. m. kl. 10 utsatt förrättning ej lagligen få börjas förr än kl. 1 e. ro. i sista hälften af November!
Sidan a5t, föreslås, att underdånig anhållan hos Kongl. Maj:t må förnyas, det vederbörande, som af Statsmedlen uppbära förskott, emot redovisning, måtte i Nåder anbefallas, att derföre afgifva specifique och verificerade räkningar, hvaröfver det Verk, som medlen utbetalar, bör hafva, tillsyn. Denna framställning är föranledd af anordningar, som på föregående sidan omförtnälas, till något af Kongl. Majit kändt behof. Följden af dem har varit, att man i räkenskaperna blott sett, att en viss person emottagit en viss summa, men ej, hvartill han sedan anväiidt benne. Ett sådant redovisningssätt kan ej godkännas; ty det kunde hända att emottagaren sjelf beholle penningarne, då han ej i sin ordning med qvittencer bevisade, att lian utbetalt dem till Statens ändamål. Jag instämmer äfven i den mening, att, i fråga ctn^penningeför vältning, der Rikets Ställ - Den 5 Mars f. m, 207 der hafva afgörande-rätt, är det icke lämpligt, att de förfara såsom i önskningsmål, och upprepa önskningar, hvarpå intet afseende göres. Jag hemställer, om det ej vore bättre, att vidtaga en åtgärd, hvarigenom man hvarken behöfde denna utväg, eller att vända sig till Constitutionseller StatsUtskotten; den nemligen, att när Revisorerne anmälte, det någon summa hade emot Rikets Ständers föreskrift blifvit använd, eller åt någon anordnad utan skyldighet till redovisning, Fullmägtige iRiksgäldsContoiret ägde att innehålla ett motsvarande belopp af Statsbristsumman. Hvad FriCadetterné angår, tror jag, att StatsUtskottet haft rätt i sin hemställan, att i elen mån de nu redan antagne FriCadetter af de 3 ofrälse Stånden ifrån Academien utgå, förskotten borde minskas j, samt inga. nja FriCadetter till underhållande på sätt nu skedt antagas.
Sä twiflar jag ingalunda derom, at ju che respective Wederbörande, som, i händel - Den 36 Julik. 479 delse af bifall til den af mig nu föreflagnc Mazins-inrättningen, warda anförtrodde förwaltningen och styrelsen deraf, finna utwägar och medel til undvikande af en sä beskaffad för» lust; men til förkommande deraf, at icke denna betänklighet mä, wid en förhastad blick dera, föranleda til hinder för hwad jag tilstprkt, bör jag icke underläta, at härwid upgifwa L:ne hufwudsakeliga medel, hwarigenom merberörde befarade förlust troligen bör kunna afböjas: Det ena nemligen deruti bestäende, at wid til utfärdande Kungörelser om Spanmäls uphandling wid Kronans Magaziner, de säljande tilförbindas, at lefwerera nägon del torkad säd, likwäl emot et deremot swarande billigt förhöjdt pris: Och det andra at icke allenast Bränwins tillverkningen wid här i Staden warande Krono-Brännerier för Kongl. Maj:1 och Kronans räkning allt framgent warder fortsatt, utan ock enahanda anstalt widtages i Götheborg, emedan sämedelst blifwcr tilfälle at anwända 60 L 70,000 tunnor af den oriade Spanmälen, och med detsamma erhälla et förhöjt Capital til förnyad samt, om nödigt finues, större Sädesuphandling. Som fräga möjeligen skulle kunna upM om Bränwins-bränningens här i Hufwudstaden uplätande under Arrende wid private Werk; Sä och i sammanhang med det föregäende fär jag än widare anföra följande skäl, som efter min öfwertygelse motsäga en flik Arrende För - 48o Den 26 öIusik. fattning, samt i det stället bernisa nyttan och angelägenheten af bränningens fortsättande för Kronans räkning. 1:0 Da Bränwins-consumtion i Stockholm npgär til 900,000 kannor minst, dä dertil erfordras omkring 5o,ooo tunnor
S stade extra ordinarie rotering och dels såsom, innan förmedling derå medgafs, utgörande två mantal, härdare drabbas af de utskvlder, som efter oförmedlade hemmantalet utgå, men de ifrågavarande hemmanen i Hvetlanda, genom sin belägenhet, äro af särskildt värde för domhafvanden i Östra härad, vill Kongl. Maj:t härmed föreslå Rikets Ständer, att det för närvarande till boställe för bemälde domhafvande anslagna hemmanet Repperda Drakegården må, på sätt Häradshöfdingen Friherre von Liewen sökt, få emot det till Statsverket indragna Pukslagarebostället Hvetlanda utbytas, med bibehållande dervid af deras förut bestämda onera; och under vilkor i öfrigt, att hemmanen å ömse sidor afträdas efter skeende laga afoch lillträdessyn, med åbyggnader och stängsel i laga skick, samt behörigen verkställdt trädesbruk och höstutsäde, hvarefter Repperda Drakegården bör genom Kammar-Kollegii försorg i vanlig ordning för Kronans räkning utarrenderas. De till detta mål hörande handlingar skola tillhandahållas det Rikets Ständers Utskott, till hvars handläggning frågan varder öfverlemnad; Och Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. OSCAR. G. A. Sparre. Utdrag af Protokollet öfver Justilice-Departements Ärender, hållet inför Bans Maj:t Konungen u'i Stats-Rädet å Stockholms Slolt den 17 Januari 1854, i närvaro af Hans Kongl. Höghet Kronprinsen. Närvarande: Hans Excellens, Justitiae-Statsministern, Herr Grefve Sparre, Hans Excellens, Statsministern för Utrikes ärenderna, Herr Friherre Stjerneld, Stats-råden: Herr Friherre Palmstjerna, Fåhreeus, Wallensteen, Gripenstedt, Grefve Mörner, Ulner, Reuterdahl, Grefve Gyldenstolpe.
Af nu anförda skäl föranlåtes Utskottet hemställa, att Riksdags-fullmägtigen Lekbergs motion för närvarande ej må till någon särskild åtgärd af Rikets Ständer föranleda. b) Enär Fortifikations-afdelningens anslag till bestridande af underhållet af Landtförsvarets hus och byggnader i fästningsoch garnisons-orter, hvilket alltsedan år 1832 utgjort 75,000 Ridr årligen, under den sednare tidon, i följd af arbetslönernas ovanliga stegring och äfven i anseende till förhöjda pris å byggnadsmaterialier blifvit alldeles otillräckligt, så att detsamma i medeltal med 34,000 Ridr årligen understigit hvad efter uppgifna behof skulle för nämnda underhåll erfordras, och då härtill vidare kommit, att sedan år 1845 af anslaget årligen 18,000 Ridr måst afses till underhåll af Gardes-regementenas kaserner, hvilket förut bekostades af de till Öfver-intendents-embetets disposition ställda medel, oberäknadt do flera andra byggnader, som under loppet af denna tid tillkommit, 30 Stats-Utslcottets Utlåtande N:o 84. och hvilka likaledes af detta anslagbordt underhållas, hade Chefen för Ingeniörskorpsen, på grund häraf yrkat en förhöjning deruti med 25,000 R:dr; — men Kongl. Maj:t har funnit ifrågavarande anslagshehof böra inskränkas till 10,000 R:dr, hvilket belopp Kongl. Majit således äskat såsom årlig förhöjning i nu utgående anslag. Oaktadt ofvannämnda år 1845 uppkomna betydliga tillökning uti ifrågavarande utgifter, visar sig att detta anslag under den sedermera förflutna tiden lemna! full tillgång åtminstone för de nödvändigaste bchofven, enär i annat fall framställning om ytterligare medels beviljande säkerligen icke uteblifvit.
Om nu kostnaden för entreprenad-anstalter vid öfrige tre femtedelar af gästgifverierna, bland hvilka visserligen en stor del, såsom af resande mera besökte eller i ansende till ogynnsamt läge, skulle taga betydliga entreprenad-bidrag i anspråk, men de flesta likväl äro så obetydligt anlitade, att de skjutsningsskyldige må antagas i allmänhet heldre sjelfva derstädes utgöra skjutsningen, än förbinda sig till något, om ock ringa, bidrag, beräknas till ett, ifrågavavarande gästgifveriet antal ungefärligen motsvarande, belopp, eller 750,000 R:dr, så uppkommer en kostnads-summa för entreprenader vid alla gästgifverierna i Riket af omkring R:dr Runt 1,250,000. Men om härifrån afdrages skillnaden emellan den skjutslega, hvilken vid entreprenadernas ingående blifvit tagen i beräkning, och den, som nu i allmänhet erlägges, med förhöjning af 33 öre i stad och 25 öre på landet, hvilken skillnad utgör för stadsgästgifverierna, med beräkning af 234,386 utgångna hästar och 351,579 skjutsade mil, å 33 öre 116,131. och för landtgästgifverierna, med beräkning af 1,136,970 utgångna hästar och 1,705,455 skjutsade mil, ä 25 öre 426,364. 542,495, så återstår ett kostnadsbelopp af R:dr Runt 707,505, sorn icke fullt utgör hvad Komitén här ofvan beräknat. Vid uppskattning derefter af årliga kostnaden för den postföring, som af posthemmans-innehafvare bestrides, utfaller förhållandet på följande sätt. Enligt verkställd uträkning, grundad på postverkets räkenskaper, hafva under år 1858 allmänna poster blifvit af posthemmans-innehafvare fortskaffade, efter en häst räknadt, 214,149 mil, för hvilka enligt nu gällande bestämmelser, i skjutslega sammanlagdt belöper 124,114 R:dr Runt.
Kontraktsprostens i Jämtlands norra kontrakt arkiv, vol. A I:2, s. 138-139, ÖLA. År 1783 d. 4 maji företogs, med Näskotts församlings ledamöter, den wanliga årsoch dertill förut utlysta allmänna sochnestämman, hwarwid följande omständigheter blefwo andragne och afgjorda. 1. Sedan den wanliga församlingen, af kyrkooch fattigräkninharne, war för sig gången tilspordes alla, om de funno något att derwid påminna, men såsom intet war, hwarken förglömdt, el. eljest någon oriktighet derutinnan begången, ty blef:o de, såsom gillade, underskrefne. 2. Widare förestältes församlingens ledamöter huruledes, uppå landssecreterskans Huss anhållan at få förfärdiga en ny messhake til Näskotts kyrkas behof, och [?] herr prosten T: Nils Feltström dertill yttrade sitt samtycke. Hwartil församlingens ledamöter äfv. lemnade sitt bifall, så wida messhaken war nödwändig och kunde bekommas för drägeligt pris, men såsom kyrkan hade ett för ringa capital att deraf kunna taga någon stor summa, så woro alla öfwerens deruti, att förenämnde behof kunde, utan kyrko-capitalets märkeliga förminskning, hielpas på det sättet, att torpare, drängar och pigor skulle göra sammanskott genom ett [?]..ster och hwar och en hemmans ägare betala något wist på röken, samt den öfriga rästen tagas gemensamt af kyrkomedlen och fattig cassans behållning. 3. Förestälte någre af Näskots sochnemän, det afskedade drag.
Efter upläsandet af Kongl. Majns Nädiga sknfwclsc af den y:de i denna mänad, angående Riksdagens fortsättande, förenade sig Ståndet uti betygande af desi underdåniga vördnad och tacksamhet för Kongl. M.ij:lS härutinnan ädagalagde Nådiga omvårdnad om Rikets wäl, Ständets underdäMga tänkesätt, Skändet anhöll atk Herr Ä'ke-Bisko-> pen och Talemannen wille inkör Hans Knngl. Maj:r i Underdänighet förklara. Kö- öfrigt will Ständer i all underdänighet efterkomma Kongl. Maj:kS sä me - Den »4 November. m medelst yttrade Nådiga wilja och föreskrifter, i hwtlken afsigt Ständer anfäg lämpeligast, att ät Herr Arke-Biskopen och Talemannen updraga, alt med Högwälborne Herr Grefwen och Landt.Marskalkcn, samt de öfrige Talemannen öfwerenskomma om de» ordning i ärendernas företagande, genom hwilken StändenS beslut i de wigtigaste, Lrender mätte enligt Kongl. Maj:tS Nädiga afsigt foriskynduS. vt Luxrs. S. D. Riksens Högloft. Ständers StatSUtskons uti Protocolls - Utdrag af ben L i denna mänad afgifne utlärande öfwer Grvfihandlarne Herrar Lanteslons och blslms anföranden, det alle de Hwilka i anledning af Kongl. Maj:t6 Nädiga kungörelse den 20 sisiledne Martn till StatS-Werker för skjurit penningar, borde pä enahanda sätt, som tzandels-Sociteten i Stockholm, blifwa för deras
Jag instämmer visserligen fullkomligt i den åsigt att så borde ske och har ingenting emot om Ståndet skulle vilja sådant besluta; men an!edn:n hvarföre Utsk. föreslagit ett sådant stadgande har varit, dels att det funnits i det förra reglementet, och dels äfven att Utsk. föreställt sig, att i händelse fordringar, som gingo tillhaka looår och ännu längre tid, skulle komma att göras gällonde och blifva till betalning godkända, så kunde kanske Riksg.cont. hafva svårighet att på en gång finna medel till liqviderande af sådana opåräknade utgifter; men om R. St. skulle anse, att en sådan svårighet icke må finnas, utan att Riksg.cont. skall vara skyldigt att betala när som helst, så har jag visserligen ingenting deremot. Hr Printzensköld, Garl: Hr von Hartmansdorff har redan anmärkt, hvad äfven en ledamot inom StatsUtsk. erkänt, att stadgandet i sista punkten af 18 §:n uti det föreslagna reglementet är obilligt; men jag vill för min del tillägga, att det är olagligt, emedan det strider emot de lagar, som K. M. och R. St. stadfästat, icke blott lör enskilde, 25 H. 7 5o Den 8 Maj f. ra. utan ock för K. BI. och Kronan i sådana fall der Kronan icke ar annat än en enskild part. Det ligger i sakens natur, alt när en enskild person vunnit en dom mot Kronan, så inåste han ock vara berättigad att få den befordrad till verkställighet. Att R. St. skulle tillåta sig att uti instructionen för sina fullmäktige i Riksg.cont. inlaga ett stadgande, hvaruti den af statsmakterna i allmänhet promulgerade lagen förbises, anser jag i högsta grad olämpligt och innebärande en maktutvidgning för R. St., tili hvilden de icke äro berättigade. Jag yrkar att det ifrågavar. stadgandet måtte försvinna. StatsUlsk:s mern. JX:o 494 klef af R. o. Ad. återremitteradt. Vid förnyad föredragning af StatsUlskrs den aS sisth April och den 5 dennes på bordet lagda mein.
Den 19 Zebruarii8z? uppförde, inom hwilken de bort owilkorliaen uphöra, ehwad desie Officerare dä wunnit annan befordran elier e?; och som de icke för sine ljenster erlagt nägot Accord efter som Corpsen icke hör under Acsords Reglemenet^ synes Utskottet en tid af sex nr wara den högsie som Utskottet kan förestå atr desse löner mage äkiijUlas dock alt om under tiden befordran kill annan tjenst och lön erhällas, sä böra de dä ofelbart genast indragas. 19:0 Angående Skånska LawaUerieRegementerneS wargering. Emot denna Corps bibehållande har anmärkningar bliswit gorde sä hos Högloflige Ridderskapet och Adeln som uti det Wallofl. Borgare-Ständet. Stats-Utffotet har grundat sitt förra utläkande pä de härom genom trycket uikomne publiqwe acta och författningar. Öm denne inrättning pä annat sätt tillkommit an derom förmäles, har icke tillhört Stars-Utstottets undersökning, dä, efter hwad Kongl. Förordningen af dm n Januari 1790 iunchälter, sriwillige och ordentlige Contracrer stola grundlagt Lenna inrättning. Uti en Prowince som Skäne, där intet Jnfankcrie sinnes indelt, tror Urstotter en sadan inrättning af Wargerings Manskap wara till befrämjande af nödiga anstallrer till Rikets försmak, högst nödwändig alt kunna päräkna, wid ett fiendtligt anfall, och hwarföre Slats-Urstottet icke kan förestå någon 8z8 Den 19 Zebruarii. ändring uki hwad Utskottets förra betänkande innehåller om denna Wargerings bibehällande. 20:0 Angående Lrrgs Academien pä Carlberg.
Disconten utlånar; således kan väl ingen tro, att någon våda för Banken kan uppstå genom creditiveta förökning, efter det endast är en mesure, hvarigenom Drscontens credit stärkes, och. sorn icke anlita?, då crediteo existerar. Herr Munck af Koren schold' Jag vill blott hafva den. äran nämna, att här icke är fråga om att med ett ökadt creditiv understödja Götha Canal - Discont, utan frågan är att understöda, låntagarne i denna Dissont. Ändamålet med detta creditiv är således icke att förhjelpa denna Disconts Direction ur någon förlägenhet, utan det att förhjelpa dess låntagare ur sin. Intet kan hindra Directionen sätta sig i belägenhet att honorera, Disconten? egna förbindelser, genom att fullt ut eller till en betydlig del indrifva Discontens fordringar, ela den nu sjelf fordras för nästan alla sina skulder. För att sätta Directionen i stånd att icjehofva vidtaga en sådan åtgärd, som skub Dm 3 Juni, 41 le blifva så känbar för de flesta låntagare under den nu rådande allmänna penningbrist, föreslår jag tillstyrkan till BancoUtskattets betänkande. Men jag får tillika förklara, att, sedan Ridderskapet och Adeln bifallit detta Betänkande, ämnar jag, i sammanhang med det, göra den motion, att Directionen förpligr tas att använda det ökade creditivet på ett mot ändamålet svarande sätt, och således att åtnöja sig med så små al betalningar som möjligt, samt att, i händelse nya lån kunna utlervmas, de beviljas i synnerhet åt sådana näringsidkare, sorn ej ära Handlande, och framför alif |ill Jordbrukare. Grefve Lilljencrantz: Genom uppläsandet af uttrycken i Höglofl. BancpUtskottets Betänkande har jag på det tydligaste visat, att alla möjliga förbehåll äro gjorda, sorn. kunnat, framställas, utan att intränga i Götha Canal-, DiscontDirectionens rättigheter, hvilkas förnärmande i detta fall vore lika obetänksamt, som olagligt.
Även om marken är tjänlig till svedjande på allmänningar, boställen och kronojord skall befallningshavarens lov och tillstånd finnas. Önskar man svedja på sådan mark utom åker, äng och betesmark skall två pålitliga män syna gränserna och vidden av svedjningen samt noga granska markens beskaffenhet. Därefter ger befallningshavaren besked. Har synemännen inte uppgivit att bok, ek och storverksträd växt på området och dessa blivit fällda eller skadade vid svedjningen bötar de halv åverkansbot för varje träd. Sveder någon på kronopark bötar han 66 riksdaler 32 skilling och betalar skadan. 1 / 3 av böterna tillfaller den som påtalat saken. Dryga böter gäller på all mark om olovlig svedjande händer. Använder någon kyttande eller s k wälterstock vid bränning bötar han 20 riksdaler eller straffas med fängelse på vatten och bröd. Undantag är djupa mossar, där sådan svedjning kan vara till nytta, men tillstånd skall alltid inhämtas. Om skogseld. Anträffas någon med att ha anlagt eld med uppsåt eller av arghet i skogen, grips han och straffas, även om ingen skada skett. Skadas ek eller storverksträd av skogseld så att de inte duger till något, skall de synas och upptecknas och Vår befallningshavare skall bestämma vad som skall ske med dem. Den som varit orsak till skadan får ingen nytta av träden. Den som upptäcker upphovsmannen till skogseld skall få en belöning på 33 riksdaler 16 skilling, så till vida den brottslige kan ersätta skadan för detta belopp. Om åverkan. Den som gör åverkan på kronans parker och djurgårdar och fäller ek, bok, apel, oxel eller storverksträd bötar. Olika bötesbelopp för olika trädslag. Bötar även om träden inte blivit bortförda. Böter gäller också för den som på Våra och kronans parker och djurgårdar tar torv, näver, löv, bast eller ved. Angivaren får 1 / 3 av böterna. De övriga böterna tillfaller planteringskassan. Kan den bötfällde inte betala i pengar får han göra dagsverken vid kronoparken. Gör stadsbor åverkan på skogen som ligger 1 ½ mil från staden gäldar de enligt Byggninga Balkens 10 kap.
Ständers Stats samt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotts Betänkande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående serskildte anstalters vidtagande till förekommande af stegring i priset o det grofva Brödet. Uti Nådig Proposition af den 17 December sistledit år, har Kongl. Majit, jemte Nådigt tillkännagifvande, om vidtagne anstalter till Randers förseende med Spanqemål och deribland huruledes Kongl. Maj:t med enskild uppoffring, alltsedan Augusti Månad 1816, låtit ensamt för Hufvud-Stadens behof använda 45,000 RidrBco, för att genom Bagare-Embetets förseende med Råg till nedsatt pris, kunna till förmån för dea behöfvande och obemedlade mängden af Stadens Innevånare bibehålla Taxan på det grofva brödet utan förhöjning, tillika velat i Nåder fästa Riksens Högloft. Ständers uppmärksamhet på angelägenheten deraf, att, emedan Kongl. Maj:t ej anser sig kunna för framtiden fortfara, Bihang till Riks-St. Prat. i$iy.igis. logo Statsoch Besvärs-Utskottens Betänkande^ alt med Dess enskildta tillgång bestrida en så beskaffaffad uigift, sådane utvägar varda vidtagne, hvarigenom en hastig stegring i brödpriset ej allenast i Stockholm, utan ock i Rikets större Städer må kunna genom allmänna Magazins-Inrättningens försorg afböjas; enär till detta Verks viktiga bestämmelse det utan tvifvel hörer, att i både bättre och sämre Sr bibehålla Spannexnålen vid ett någorlunda jemnt pris, och att följakteligen så beskaffade bidrag, sorn ifrågavarande 5 icke böra för Magazins-Inrättningen kunna anses främmande. Denna fråga, som af Höglofl. Ridderskapet och Adeln, Högvördige Preste-Ståndet och. Vällofl. Eorgare-Ståndet blifvit till Statsoch Ekonomi-Utskotten, men af Hedervärda JBonde-Ståndet endast till Stats Utskottet remitterad, och öfver hvilken Herr Stats-Rådet, Friherre R.