Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotten : Af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse, angående reglering af Båtsmanshållet; och af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angåen - Den 29 Maji. 375 de den så kallade Mölespassevolancen för Indeldta Infanteriet och Cavalleriet. Bevillningsoch LagUtskotten: Af Rikets Ständers år 1827 församlade Revisorers, i afseende på borgen för Testamentsbevillning, gjorde hemställan. Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotten : Af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse, angående Förslag till förnyad Taxa för Tullafgifterne å inkommande varor; och af Hr Hiesleiters, i anledning af samma Nådiga Skrifvelse, ingifne anförande. Lagutskottet: Af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående ändring uti 25 Cap. 1 §. RättegångsBalken, och i sammanhang dermed äfven uti 12 Cap. 2 §. 2 Mom. samma Balk, sådant det lyder i Kongl. Förklaringen d. 10 September i823; och af EkonomiUtskottets Betänkande, i anledning af väckt fråga om BergsTingsRätternes bibehållande i det skick, hvaruti de nu befinnas m. m. 1:0 Jterremisser af följande Utskotts afgifne Memorial och Utlåtanden: StatsUtskottets: I anledning af Rikets Ständers Revisorers åren i8a5 och 1827 afgifne Berättel - 376 Den 29 Maji. ser, om StatsVerkets och dertill hörande Allmänna Fonders tillstånd, styrelse och förvaltning, af hvilket Utlåtande likväl åtskilige punkter blifvit af BorgareStåndet bifallne, äfvensom Ståndet vid någre punkter låtit bero; öfver väckt Motion om öfverlåtande af en Kronan tillhörig tomt åt Oelreichska Enkehuslnnättningen i Landskrona; angående af Marstrands
Hvita och kulörta silkesvantar tvättar man i varmt tvålvatten, sköljer dem duktigt i kallt vatten, vrider ur dem väl och stryker dem torra mellan ett par rena handdukar. Hvita glacéhandskar kunna färgas vackert svarta, i det man drager dem öfver handen och med en liten borste bestryker dem med galläppelsvärta. Sedan de torkat, alltjämt utspända öfver handen, bestrykas de ytterligare ett par gånger med samma slags svärta. Efter förnyad torkning gnider man in dem med ett stycke svinfett, hvarigenom de bli mjuka och glänsande, hvarpå man med en grof handduk gnider af dem, tills de ej längre bli svarta, då de ej kunna färga af sig. Alla handskar, färgade som tvättade, beströr man invändigt med talk, hvarigenom de återfå sin smidighet. Silkesvantar kunna färgas vackra i ett afkok på lökskal. Till ett par vantar beräknar man en handfull lökskal, två hela små rödlökar och en liter vatten. Sedan detta kokat en timme, lägger man i vantarne och låter dem koka tre timmar, hvarpå man tager dem af elden. Man låter dem nu en hel dag stå i lökvattnet, hvarpå de sedan sköljas i flere vatten. Väl urvridna strykas de torra mellan linne. D e på detta sätt färgade vantarne få en vacker gul färg, äro tvättäkta och färga aldrig af sig. Silkesvantar färgas svarta i ett starkt afkok på alun och blåträ. Till två par beräknar man en liter regnvatten, 213 gr, blåträ och 106 gr. alun. Sedan denna blandning kokat tre timmar, låter man den kallna och lägger vantarne däri parvis sammanfästade. I denna färg få de ligga tre dagar, hvarpu de först sköljas i varmt rent vatten och därpå i kallt så länge, tills vattnet blir klart. Därpå hängas de upp och strykas halftorra mellan linne. De bli vackert svarta och färga icke af sig, om man sköljer dem tillräckligt. SällskapslifVet. Bollekar. Man gräfver så många hål bredvid hvarandra i marken, som det finnes deltagare i leken. Hålen måste vara så stora, att bollen kan stanna i dem, Alla gossar taga hvar sitt hål i besittning. Nu rulla två gossar bollen från ena ändan af hålraden till den andra, fram och tillbaka.
N:o 90, i anledning af väckta motioner om ändring af åtskilliga stadganden i Kongl. Förordningen om sockenstämmor i Stockholms stad den 16 Mars 1847. Bifölls. N>o 91, i fråga dels om förändradt stadgande rörande den ålder, rustningsliäst vid antagandet hör innehafva, och dels om föreskrifter, angående häst-läkares åliggande vid remonterings-förrättningar. Bifölls. S. D. Remitterades till Slats-Vtskottet Kongl. Maj:ts denna dag meddelade Nådiga Propositioner till Rikets Ständer: l:o I fråga om otjenstbare Premier-löjtnanterne vid Flottan H. E. A. Rund qvist, W. Heykenskjölds och Friherre E. S. v. Vegesacks berättigande till pension å Allmänna Indragnings-staten vid afskeds erhållande; 2:o Angående anvisande af stats-bidrag till en förbättrad kommunikations led emellan Jemtland och Norrige; 3:o Om anvisande af ett anslag till bestridande af kostnaderna för Sveriges deltagande i en blifvande allmän exposition i Paris af race-djur och landtmannaprodukter; 4:o angående anslag af krono-tionde till fyllnad af 2:ne bristande proste tunnor inom Norrköpings kontrakt af Linköpings stift; och 5:o Om anslag af vinoch byggnads-säd för Trosa stads-församlings kyrka. Prot.-Utdrag den 13 Maj 1837. Frän Hederv. Bonde-Ståndet.
Han kommer åter som en annan, frigjord person, för hvilken lifvet är förklaradt, han skall utstå allt, lida allt med glädje, han begär ingenting mer för sin egen del, han har stått sin kamp med döden och sin kamp med lifvet, han har gått som segrare ur båda och är nu mogen för syften, hvilka nå öfver småsinnets. Solen rinner blank upp långt borta i nordost öfver en mörk strimma land. Det är Åland, som höjer sig ur vågen, och där bakom rodnar Finland, badande i morgonljus. Det är några dagar efter Klerckens hemkomst. Hans ganska anspråkslösa hem i ett trähus vid Elisabetsgatan har slutit sig om honom såsom vingskalen kring en skalbagge, hvilken fallit ner uttröttad efter sin långa flykt. Egentligen var ingenting där förändradt; möbelöfverdraget i den lilla salen var kanske litet mer flottigt och nött, mattorna mer slitna, paradgardinerna mer blekta, men det kunde också bero på det första öfverväldigande intrycket af torftighet han mottagit, när han öfverskred hemmets tröskel. Det var först i matsalen förändringen blef märkbar, innanför skänkdörrarna, där hans hustrus ärfda bordsilfver fordom tronat bakom glasrutorna, blankt och putsadt och fulltaligt, fyra dussin af alla slag utom ett par ståtliga silfverskålar och ett fruktställ, som kunde hört till en fursteservis. Nu gapade den ljusa träväggen i bakgrunden fram, naken och hungrig, ett halft dussin skedar dinglade i sina ställ – det såg ut som om skåpet förlorat större delen af sina framtänder. Och de gapande luckorna kommo Klercken att genast kasta en snabb och forskande blick på sin hustrus händer – jo, briljantringarna voro också borta, endast förlofningsoch vigselringarna lindade sitt tjugutre karaters guld kring hennes ringfinger. Nå, det kunde ju hända att hon lämnat de andra på sitt toalettbord ...! Men när han kom in i sofkammaren, såg toalettbordet under den stora spegeln besynnerligt sköfladt ut, också det. Han saknade speciellt en pärlemorask med stora rubiner och ett par vackra nålfat af bergkristall. Icke heller kunde han upptäcka briljantringarna där.
Ot S D. Beslöt Borgarc-Ständct, att Erpedjsjons-Utstottct stulle wänligen päminnas om författande af den Expedition, som till ^errar Fullwägtige i Banquen och Niksgälds-Contoiret bör afgs, rörande Riksens Ständers Dem gjorda uppdrag, att, enligt wista föreskrifter, i händelse af inträffande brist eller öfwerflott, uti den af Riksens Ständer fastställde Bewillnings-Summa. öka eller minsta de stattstyldiges debets belopp vr suxr-,. ^rcrkocollo, I. H. l?slsrror>. Utdrar Den 3 Maj. 1071 Utdrag af Protocollet hållet uti Borgare»Ständets plenum wid Riksdagen r Stockholm den zo:de April iLro. S. D. Lämnade Borgare-Ständet sitt bifall till Riksens Högloft. Ständers Stats-Utflotts hemställan, i memorial af den 27 dennas, om tillökning Z Arfwodet för Utskottets nio Waktmästare, räknadt efter 5 st. 4 rst. Banco om dagen för hwarderaVt suprs. S. DUppä anmälan af Zkikftns Högloft. Ständers Lag Samt Bewillniugs-Utffotts sarflildte Protocolls-Utdrag, af den 27 och 28 dennes, att Utstotkens ännu oarsatie utgifter, för flrifmaterialer och Ljus med mera, bestiga sig det förra till 46 R:d. 26 st. 8 rst. och för det sednare, till 128 R-d. 16 st. 8 rst. Banco, beflöt Borgare Ståndet, att berörde summor böra af Stats - Werkets medöl godtgöras, hwarom de Respective Mcdständen samt wälbemäldte Utskott flulle wördsamt och wänligen härigenom underrättas. Vt supra. S. D.
I alla länder, så vidt jag vet, i Tyskland, Frankrike, England, Italien, Schweiz, Danmark och Sverge har det socialistiska arbetarepartiet satt på sitt nutidsprogram fordran på allmän rösträtt för qvinnor så väl som män. Arbetarne se i qvinnan i det nuvarande samhället en menniska, undertryckt som de sjelfve. De uppfatta qvinnofrågan som en del — och icke den minst vigtiga — af frågan om alla förtrycktas frigörelse. Och när (de det göra, säger det sig sjelft, att frågan om rättvisa blir bestämmande framför små, tillfälliga opportunitetshänsyn. Om qvinnorna till en böljan skulle göra ett mindre godt bruk af sin nya makt, hvad betyder det i det stora hela? Erfarenheten skulle snart göra dem klokare: deras politiska uppfostran, sedan de fatt rösträtt, skulle hastigt komma i jemnhöjd med männens, medan man fåfängt skall söka bibringa dem något djupare intresse för allmänna angelägenheter, om de skola hällas utom alla rättigheter. Det icke blott bästa, utan rent af enda sättet att lära ett godt bruk af valrätten är att fa använda densamma: detta gäller om qvinnorna lika väl som om de ännu under strecket stående männen. För öfrigt förbiser Strindberg, då han uttalar sig mot qvinnans rösträtt nu, att det icke står i framstegspartiets makt att genast drifva denna sin fordran igenom. Hanresonnerar, som berodde det på oss att när vi ville göra könen likstälda infor riksdagsordningen. Men om vi också, som vår pligt är mot rättvisan och mot vår öfvertygelse, göra vårt yttersta för att pås * kynda den dag, da svenska folket ej blott betyder svenska manfolket, så måste vi ju inse, att denna reform icke kommer att i den närmaste framtiden förverkligas. Det är sålunda faktiskt god tid att söka afhjelpa de värsta bristerna i qvinnomas uppfostran, att söka sprida bland dem en tidsenlig upplysning, att med ett ord göra hvad man kan för att förbereda dem för utöf-vandet af sina kommande rättigheter. Och då så är fallet, förstår jag för min del ej, hur en radikal som Strindberg ens af opportunitetshänsyn kan vilja uppträda mot den • omedelbara fordran på politiska rättigheter för qvinnan.
Skulle Just.Ombudsm. vid redogörelsen för 2:ne högsta instantiens mot hvarandra stridande beslut, finna det förra fallet inträffa, det vill säga att intetdera beslutet är med lag öfverensstämmande och att lagen således är otydlig, så är det hans pligt att, jemte uttalande äf denna åsigt, yrka en till enhet och sammanhang i lagskipningen verkande förklaring af en sådan lag. Finner han åter det sednare fallet vara för handen, eller att det ena af de motsatta besluten är öfverensstämmande med, och att det andra således är stridande mot klar lag, så är det ock hans pligt att uttala denna sin åsigt, enär det just är derpå han skall grunda ^itt omdöme om, och i hvad män det är behöfligt alt framställa yrkande om lagens förklaring eller icke. Sanni är det visserligen, att Just.Ombudsm:s åsigt om beslutets stridighet mot klar lag här kunnat uttalas på ett behagligare sätt för dem, som fattat detsamma, derigenom alt han uttryckt sin mening i negativ form. Om han sålunda, i st. f. alt säga, alt det sednare beslutet stod i strid mot klar lag, hade sagt alt det förra beslutet vore med klar iag öfverensstämmande, så skulle säkerligen ingen hafva stött sig vid ett så beskaffadt uttryck, och likväl skulle Just.- Ombudsm., äfven genom della uttryck, fastän på ett negativt sätt, hafva bestämdt uttalat den honom nu till last förda åsigten, att det sednare beslutet vore mot klar lag stridande. Skillnaden hade endast varit, alt den af Just.Ombudsm. uttalade åsigten om det sednare beslutets stridighet mot klar lag, derest han begagnat sig af det negativa uttrycket, sannolikt fattats af ganska få, då samma åsigt nu deremot blifvit på ett för alla begripligt sätt tydligt uttalad; — och synes således frågan, huruvida Just.Ombudsm., genom det sätt hvarpå han uttryckt sig, har förfarit felaktigt, ytterst bero på besvarandet af den frågan, huruvida R.
Afdelningen i tillfälle att inhemta beskaffenheten af förenämnda åtgärd samt anledningen dertill, få Fullmägtige meddela följande: Herrar Fullmägtige i Rikets Ständers Riksgälds-kontor hade, i skrifvelse af den 17 nästlid ne April, anmält, att af det lån, stort Nio millioner Thaler courant, hvarom Riksgälds-kontoret på grund af Rikets sednast församlade Ständers beslut konlraherat med Nordtyska banken i Hamburg, von Erlanger i Frankfurt m. fl., endast Fyra millioner Thaler blifvit af detta consortium öfvertagna och att således af de, för sagda lån utgifna, med 5 procent ränta löpande obligationer ett belopp af Fem millioner Thaler efter den 1 nästkommande Oktober blifva för Riksgäldskontoret disponibelt — och i samband dermed hemställt, huruvida Fullmägtige skulle vara benägne att, för Rikets Ständers Ranks räkning, öfvertaga större eller mindre del af sistnämnda obligationer; i anledning hvaraf Rankofulimägtige förbundit sig dels att af berörda låneåterstod af Riksgälds-kontoret inköpa obligationer, efter pris af 90,6135 procent till effektivt värde af 1,000.000 Thaler och således till nominelt belopp af omkring 1,105,500 Thaler, hvaraf i hvardera af Maj, Juli och November månader detta år infrias obligationer till nominelt värde af omkring 250,000 Thaler och återstoden, omkring 553,500 Thaler sednast före utgången af Februari månad nästa år; dels ock att före den 1 Oktober innevarande år icke försälja någon af de derförinnan inköpta obligationer. Ehuru de obligationer, som äro utfärdade för nyssberörda, af Riksgäldskontoret kontraherade lån, blifvit förskrifna till den jemförelsevis höga räntefoten af 5 procent, har afsättningen dock icke rönt påräknad framgång på den utländska penningemarknaden.
Hvarefter Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade afsla berörde redaction. Ropades äfven Ja och Nej. Herr Lefren, Johan Pehr: Jag får vördsammast hemställa, om vi ej äro nödsakade att antaga den nya redactionen. Visserligen hafva mindre anmärkningar dervid blifvit gjorde, men om vi ej antaga den, stanna vi vid att behålla uttrycket: Befälliafvaren för den vid Hufvudstaden förlagde Escadern af Armeens Flottaj ehuru någon så kallad Armeens Flotta nu mera icke finnes. Tvist kunde upstå, om Befälluifvaren för den vid Hufvudstaden förlagde Escadern af Kongl. Maj:ts Flotta ägde att i en blifvande RiksRätt inträda. Herr Cederschjöld: Ehuru jag skulle önska, att det nya förslaget antoges, anser jag mig likväl böra vederlägga det skäl, som nu blifvit anfördt, nemligen: att Armeens Flotta, som omtalas i den gamla numera icke finnes. Deraf kunde ju ingenting värre hända, än att ingen Ledamot kom i RiksRätten, såsom Representant af Flottan. Likasom i Grundlagen omtalas Landttullarne, ehuru de ej existera, så vore det afven här, att en person omtalas i Grundlagen, såsom Ledamot af RiksRätten, hvilken ej kunde inställa sig. 8* Den ?,3 Februari i e. m. Då Hans Excellence Herr Grej ven och LandtMarskalken derefter förnyade dess förut gjorde proposition till antagande af den nya redaétionen af 102 §. RegeringsFormen, Bief densamma af Ridderskapet och Adeln Bifallen. 106 §. Finner Utskottet af dessa Protocoll, att någon StatsRådets Ledamot., eller någon för tillfället förordnad Föredragandeeller den Embetsman, som i Commandomål fastställd varder. Herr Hjerta, Gustaf: Äfven denna nya redaction anser jag kunna antagas. Den innehåller en bestämd föreskrift, alt samtlige Föredragande äro i samma calhegorie, som StatsSecreterarne.
Lagcommitte'ens ledamöters yttrande öfver juryn, velat hemta stöd för sin åsigt om lämpligheten af jury inrättningen, att, om man med noggrannhet genomläser Lagcommitteens motiver, man skall finna, att dessa commilterade tviflat på, att den tidpunkt dr inne, alt en väl ordnad juryinrättning möjligen kan införas i Sverige; men i samma motiver står att läsa, att Lagcommitte'en ansett den juryinrättning, som för närvar, finnes i afseende på tryckfrihetsmål, icke böra borttagas, emedan den vunnit en slags välvilja inom nationen, men att densamma icke borde utvecklas på annat sätt, än som ledde till öfvergängen till en sådan v!il bildad jury, som i en aflägsen framtid kunde emotses. Detta är hufvudsaken af Lagcommitteens yttrande i detta hänseende och grunden, hvarföre Lagcoinmittden i texten till criminal-lagförslaget icke föreslagit juryns införande. Jag har nu utsagt min mening och är öfvertygad, alt hvar och en, som kommer att rösta i denna vigtiga fråga, deruti tagit sitt parti till den grad, att frågans vidare utveckling länder lill ingenting. För min del önskar jag naturligtvis, att R. o. Ad. ville anse detta merjor, så beskaffadt, att den af Constit.Utsk. föreslagna hufvudsakliga förändringen kunde blifva hvilande till grundlagsenlig behandling, och att detta måtte förklaras för R. o. Ad:s gemensamma tanka, så att Constit.Utsk. måtte sättas i tillfälle att på grund deraf utarbeta ett förslag i öfverensstämmelse dermed. Åtskilliga hördes yrka propos. Hr Dalman: R. o. Ad. torde finna, att mitt yttrande blifvit från så mänga sidor anfallet, att jag icke kan under - Den 17 October c. m. låta att försvara detsamma, hvarvid jag likväl förbinder mig att vara så kort som möjligt. Hvad Hr Strussenfelts enskilda anfall mot mig beträffar, aro de mig lika likgiltiga, som han förklarat angående min opinion om honom.
M:s nåd. propos., som bifall lill anslag redan en gång hade emanerat från 3 Stånd, nemi. från R. o. Ad. samt PresteSt. utan villkor och från BorgareSt. med villkor. Sedermera, och till följe af en inbjudning, afstod BorgareSt. från sitt beslut och instämde med BondeSt., hvarefter anslaget blef genom förstärkt StatsUtsk. afslaget. Således inträffar den märkvärdiga händelsen, att sedan ett anslag blifvit beviljadt af 3 Stånd, har det ändock nu blifvit afslaget. Jag anhåller att Hr Frih. o. Landtm, täcktes framställa propos. lill afslag å betänk. på det åtminstone en opinionsyttring från R. o. Ad., i motsatt syftning med de öfriga Stånden, härutinnan måtte äga rum. Hr Rosenblad, Bernil.: R. o. Ad:s beslut kan icke inflyta på ärendets definitiva afgörande ; men jag tror det skulle vara lämpligt för R. o. Ad. att uttrycka samma opinion, som R. o. Ad. vid ett föregide tillfälle uttryckt, och får derföre vördsamt anhålla om propos. på afslag å utlåtandet. Frih. Cederström, Jacob: Äfven jag anhåller om propos. till afslag på detta betänkande. Hela frågan har från början lill slut vid riksdagen blifvit förd på sidan 0111 de former, som våra grundlagar bestämma, och delta sista betänk, afstyrker anslag, endast derföre, att det blifvit genom förstärkt StatsUtsk. borlvoteradl, hvilket icke är något Don 14 April f. m. i grundlagen bestämdt skäl, ty en K. propos. skall besvaras. Jag begär propos. till alsing. Frill. Jag skall icke besvära R. o. Ad. med alt afhöra en deduction i denna fråga. Den är en gengångare of ämnen, som redan varit bär debatterade och sorn genom majoritetens beslut blifvit afgjorda.
Den andra anmärk, jag har att göra består deri, att om medel, tillhörande ordinarie statsregleringen, skola utsläppas i allmänna rörelsen, bör sådant ske icke genom RiksgisKont. utan genom Banken. Vid 1844 års Riksdag reglerades Bankens sedelemission sålunda att Banken ägde utöfver dep metalliska valutan utsläppa i rörelsen 2Q,000,000 Rdr, dervid man beräknade» att Den 3 December f. m. det skulle finnas ett icke obetydligt antal deponerade sedlar eller medel insatte på depositionsräkn ing, hvilka skulle i räkenskaperne uptagas såsom utelöpande. Desse deponerade medel utgjorde då omkring 6,000-000 Rdr. Om man således medgifver Banken rättighet att, utom de 20,000,000 Rdr den eger utsläppa i rörelsen, begagna eller använda de vanliga depositionsmedlen, skulle detta innebära en förändring i de grunder R. St:r vid* 1844 års Riksdag bestämde för sedelemissionen. Men hade Utsk. sagt, att om vid något tillfälle deponerade medel i Banken öfverstiga det belopp, hvartill desamma upgingo, då lagen om sedel-emissionen stiftades, Banken skulle få begagna detta öfverskott, så hade derigenom icke någon förändring åstadkommits i dessa grunder. Detta hade enl. min åsigt varit en rigtigare utväg än den Utsk. föreslagit. Framställning härom gjordes äfven inom den komité, som för frågans utredning varit nedsatt, och hvilken åsigt gillades äfven af många komiténs ledamöter, men flertalet anmärkte, att frågan om Bankens rättighet att använda sina depositionsmedel redan var för denna Riksdag afgjord, emedan derom framställd motion blifvit afslagen. En värd talare har sagt, att man i möjligaste måtto bör undvika öfverskott å Statsmedel. Det är emellertid omöjligt, att vid statsregleringens upgörande på siffran kunna bestämma det blifvande beloppet af inkomsterna. Man kan t. ex. omöjligen i år veta, hvad tullupbörden för nästa år utgör. Endast approximativt kan den bestämmas och under förutsättning att man kommer det rätta så nära som möjligt.
Vidkommande åter förslaget , att ogift qvinna vid 30 års ålder må sitt arf emottaga och deröfver sjelf råda, så ehuru, till antagande af en så beskaffad lag-förändring, flere giltige skäl torde föresintias och vara att andraga; Dock, som densamma icke skulle kunna verkställas utan hufvudsaklig rubbning af nu gällande lagstiftning uti de flere frågor, som dermed äga ett oskiljaktigt sammanhang, och således berörde ändring, icke möjeligen skulle kunna verkställas, utan att tillika förändra flere andre delar af Civil-lagen, hvars omarbetning, af den dertill förordnade Committé, förehafves, anser Utskottet oundvikelige hinder för sig uppstå att uti pröfning härom ingå. Detta varder dock Riksens Höglofl. Stan» ders pröfning vördsamt understäldt. Stockholm den 2 8 Januarii 181g - N:r 21, Lag-Utskottets Utlåtande, öfver sökt företrädes rätt af jordägare till Brukares - Lag-TJtsiottets Betänkanden. 73 res lösa Egendoms för sä Ij ni ng för försträckning. err Lagmannen Grefve Johan Henning Gyllenborg har, uti ett lill Högloflig? Ridderskapet och Adeln ingifvit Memorial, till öfvervägande framstält, i:mo att hemmansägare, så väl i anseende till möjligheten att återbekomma de nödvändiga förskotter, hvilka de nödgas meddela antagne Brukarne af berörde hemman, som ock för äfventyret af samma hemmans ödesmål, skola derigenom sättas i våda, att beimilte Brukares för hemmanets skjötsel oumgängelige Kreatur, dragare och. redskap kunna, utan jordägarens'vettskap och bifall, utmätas, till gäldande af den skuld, hvaruti Brukarne antingen förrut, innan de hemmanen tillträdt, sig försatt, eller sedermera sig försätta; och a :do att genom Lagens stadgande i 17 Cap. 3 §.
Uti nådigskrifvelse, hvilken af samllige Riks-slänrlen blifvit lill Slats» uIskotU-t remitterad, bär Kongl. Maj:', jemte tillkännagifvamie, allden Lag» beredning, som i början af Sr iSJö fammanträdde i och för sådane förberedande åtgärder, som för slullig profning af de uppgjorde förslagen till Förbättrad Civil-Lag och Rältegångs-ocduing eifordrades, numera ulaibetat orh till trycket befordrat reviderade förslag till GiftermålsAlfda* Jorda» oell Byggnings-Balkarne, men att för lagberedningens ytterligare bandläggning återstode de öfrige, eller HandelsUtsökning*- och Riillegångs-B.dkarne, hvaraf den sistnämnde, såsom egande, genom dell härunder innefattade rättegången i brottmål, närmaste samband med den nya strafflagen och dertill hörande frågor, nu hufvudsakligen vore under arbete, af sådan anledning fästat Rikets Ständers uppmärksamhet å bebofvet af ytterligare anslag Lill bestridande af utgifterna för lagberedningen under fortsättningen af dess arbeten.