Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ett sådant förhållande, hvilket vid värfvade Arméen, der kontant^ lönerna i allmänhet äro högre, utfaller ännu ogynsammare, måste utöfva ett ganska menligt inflytande på Arméens tjenstbarhet, ithy att befälet i det aldralängsta, efter upphunnen pensionsålder, qvarstadnar i tjenst heldre än att underkasta sig en så betydlig nedsättning i inkomster. Till ledning för mitt omdöme härutinnan har jag begagnat upprättade ålderstabeller öfver det ännu i tjenst varande befäl, som tillhörer de mest anlitade pensions-kassorna; hvarvid åldersförhållanderne dels blifvit hämtade or Svenska Arméens Anciennitets-louroch Rang-rulla för år 1855, dels äfven erhållits från arméens Pensioos-kassa. Deraf visar sig, att. pensions-åldern 50 år blifvit uppnådd: bland 35 Öfverstar, af 52; » 38 Öfverste-Löjtnantcr, af 31; » 65 Majorer, af 46; Bil. M 3 till Kongl. Majlis Nåd. Prop. M i, om Statsverket 1856, bland 443 Ryttmästare, Kapitener och Regements-Qvartermästare, af 113; » 689 Fanjunkare och de med dem i samma klass uppförde Sergeanter, af 116. Om äfven vid afseende å den mindre ansträngande tjenstgöring, som åligger Ofverstar, Öfverste-Löjtnanter och Majorer, dessas fulla tjenstbarhet kau påräknas fortfara längre eller kortare tid utöfver 50 år, så qvarstår likväl det förhållandet, att omkring I af Arméens Regements-Cfaefer, Ofverste-Löjtnanter, Majorer och Ryttmästare eller Kapitener samt omkring * af Arméens Fanjunkare och så kallade Ofver-befäls-Under-ofFicerare redan under närvarande förhållande upphunnit en ålder, som gör dem för aktif tjenst mindre påräkneliga; hvilken omständighet väl kan vara af mindre betydenhet under fredstid, men är af ganska betänklig art, i händelse Arméen uppfordras till fält-tjenstgöring.
Stjernstedt anfört rör:de militären, nämna, att detsamma inträffar i anseende till de civila tjenstemännen, åtminstone till en stor del. — Det är bekant, att t. ex. unga domare, som länge fortfarit med förvaltningen af ett domare-embete, få häradshöfdingefullmakt. Detta är icke blott en titel, utan en verklig tjenst, d. v. s. en verklig grad, som berättigar innehafvaren alt söka andra tjenster. De hafva, då fråga exempelvis uppstår om befordran till ordinarie-dornare-embete, vare sig till häradshöfding, assessor i en af Hofrätterna eller något dylikt, sin tur dertill efter datum å deras häradshöfdingefullmakt. Det vore hardt för dessa lönlösa unga män alt utgöra en så hög skatt, som Utsk. nu föreslagit. Jag förenar mig således i hvad Frih. Stjernstedt och Hr von Rosen yttrat i afseende å Utsk:s förslag i denna del. Hr Printzensköld: Från hvilken synpunkt man än ma betrakta den beskattning, hvarom nu är fråga, kommer man dock icke till annat resultat, än att den blifvit föreslagen och vunnit Ständernes bifall vid i834 års riksdag i och för den fåfänga, som en karaktersfullmakts sökande och erhållande skall medföra. Jag tror mig, utan att begå miss i4 H> 2 1 Den 7 O c t obe r c. in - tag, kunna erinra, att Hr Cederschjöld var motionär till denna beskattning; jag minnes också, huru han anförde den titelsjuka, som inritat sig i landet, och att densamma borde beskattas. När jag går tillbaka till äldre bevilIn.förordningar, linner jag äfven der försök gjorda att beskatta fåfängan; således innehåller den af 1789 afgifter för begagnande af sidentapeter och sidenöfverdrag, ja för begagnande af ett visst antal fönsterlufter, hvarigenom man ville beskatta den, som hade den fåfängan att bebo en stor våning framför den som var rik, men belåten med ett mindre antal rum. Ständerne funno likväl tid efter annan olämpligheten af dessa beskattningsgrunder, hvarföre de också ur bevilln.förordn. försvunnit.
Hwad stier angar den inwändning,att ingen annan än rorrSpanmäl skulle i Allmänna Magasincrnc intagas, sä kan sädant pästäende desto mindre godkannas, som nägot stadgande derom pä intet ställe, hwarken i Betänkandet eller hittills utkomne Författningar förekommer, och -lt 124 Den 5 Zebruaru. ett dylikt stadgande torde icke kunna göras, emedan Magasins Spanmälen till en stor del bestar uf af, raden och Krono-Tionden, hwilken ofta införes wät eller Åtminstone fugtig. Omöjligheten att kunna warda densamma för bortstämning kill någon del, hälst i de största Magasinerne, äfwensom att kunna förekomma stador under transporter till Lands och Sjöff, är fä tydlig, at jag tror mig icke böra tilllägga någon mera än återupprepandet af den anmärkning, alt stämd Säd icke lärer pa bättre satt kunna blifwa tjenlig till någon ersättning för Magafins-Jnrättningen, än förmedelst Bränwins bränning. Herr Friherre ^.stelkvärä: Såsom bewks att äfwen oriad Säd kan bewaras för förlust, får jag anföra, att jag i flere är haft 6 a 802-, tunnor rä Soanmäl pä en gäng förwarade uti ett enda Magasin, utan att denne Spannemäl någonsin stämts bort. Herr Friherre hamilton: Utom de i Betänkandet anförde stal för nyttan af ett Krono-Bränneri uti Stockholm, erinrar jag nu mig tillika det, att som Kronans derstädes i Garnison förlagde Manskap utgör ett stort antal mennistor, ät hwilka ett betydligt quankum Bränwin ärligen mäste bestäs, har det synts mig och flere BeredningS-Ledamöter förmånligare, att Kronan finge bränna för detta behof, an att Branwin skulle för sadan orsak med förlust inhandlas frän private. Herr Friherre lähencrantr!
Blanches » En födelsedag på gäldstugan », hvilka vi torde få tillfälle närmare anmäla i nästa nummer. VASATEATERN gaf i onsdags för första gången » Grefvinnan Fritzi », lustspel i o akter af Oscar Blumenthal. Vi återkomma härnäst till ett närmare omnämnande. MUSIKFÖRENINGEN gifver sin första konsert innevarande säsong tisdagen 8 dennes i Musikaliska akademiens stora sal under anförande af prof. Franz Neruda. Programmet upptager Sebastian Bachs storartade » Messa » i H moll, hvilken jämte » Matthoeus-passioneu » anses för mästarens yppersta verk på det vokala området. Endast ett par fragment af detta arbete ha härstädes förut offentligen framförts, äfven då af Musikföreningen. För solopartierna har föreningen att påräkna biträde af fru Mathilda Linden, fröken Esther Sidner och hr Salomon Smith, hvars utförande af baspartiet nyligen i Berlin inom musikvärlden därstädes väckt synnerlig uppmärksamhet. Hofkapellet lämnar äfven sitt värdefulla biträde vid konserten. FRÖKEN TORA HWASS gaf i måndags å Vetenskapsakademien den första af sina förebådade musiksoaréer och hade, trots den samtidiga premieren å Operan, att glädja sig åt en ganska talrik publik. Programmets till så utförande som innehåll mest gedigna nummer var utan tvifvel Schumanns pianotrio, op. 63, d-moll, där professor Nerudas och hr Aulins biträde i stråkstämmorna mästerligt utfyllde konsertgifvarinr.ans gedigna pianospel. Ensam gaf hon Beethovens sonat n:r 111, c-moll, hvarpå programmet afslöts med en kvartett af Dvöråk, hvilken dock näppeligen torde kunna räknas bland sin mästares bästa. Bifallet var hela tiden lifligt och fröken Hwass hembar konstnärens hyllning — - den evigt grönskande lagern. ^ant: £melies historia. För Idun af Homo Sum. (Forts. fr. föreg. nummer.) » Ja, fröken lär ju vara en sådan baldrottning, sägs det, » sade han hälft ironiskt. » Jag kunde verkligen ha lust att se hur drottningen för sin spira och behandlar sina undersåtar.
1 Stycket fr. o. m. orden Upplästes: l:o etc. t. o. m. orden nu förefallne discussion. återfinnes i C. U. M. 1810—1815, sid. 440 ff. 198 Den 15 Juni 1812 Herr Assessor Arosenius. Då Grundlagen i sådant afseende ej innehåller något stadgande, var det af så mycken större vigt att frågan om närmare bestämmande häraf blivit väckt; och ehuru Constit. Utskottets förra project vore väl utarbetadt kunde Assessorn, i enlighet med pluralitetens beslut, ej annat än medge nödvändigheten att sammanfatta ett nytt. Herr Öfverste Schönström trodde, att alla frågor om Grundlagarnes förändring ovillkorligen borde behandlas enligt Regeringsformens 81, 82 och 84 §§, hvilka äfven i sådant afseende ej fordrat något tillägg, om icke Constitutions Utskottets betänkande gifvit anledning till tvifvelsmål. Herr Doctor Wijkman. Då det sätt för behandlandet af frågor om förändringar i Grundlagarne, som Utskottet vid förl. Riksdagen upgifvit, blifvit ansett leda till utvidgning af Const. Utskottets rättigheter på Ståndens bekostnad, och af sådane skäl afslaget, föreslår jag, att sedan ett betänkande blifvit för andra gången återförvist, Const. Utskottets Ledamöter då måtte tillökas genom ett vist antal af hvarje Stånd valde personer, som i egenskap af nämd äga att öfverse och sammanjemka de betänkandet åtföljande för hvarje Stånd bestämda yttranden, och derefter framlägga sitt förslag till ovillkorligt antagande eller förkastande. Med en sådan förändring af Utskottets organisation, hvarvid det är nödigt att noga utstaka vid hvilka fall denna Nämd må äga rum, och begränsa dess rättigheter att den ej må äga veto, förmodar jag att den i Grundlagarne stadgade, och i förenämde betänkande utvecklade princip, hvarigenom, med bibehållande af Ständernes rättigheter att förbättra, hufvudsakeligen åsyftas att förekomma alla omogna och för Grundlagarnes bestånd vådliga förändringar, orubbad må kunna bibehållas.
”Icke just nu,” svarade han; ”men jag fruktar att något obehagligt kommer att hända. O, Rosa, om jag vågade tala uppriktigt med dig!” Flickans tankar föllo genast på fadern, och bäfvande yttrade hon: ”Tala, Ferdinand! jag är beredd på det värsta. Redan flera dagar har jag funnit, att någonting måste vara å färde. Men huru har du kunnat erfara det, som icke varit här under denna tid?” Kaptenen syntes förundrad och bedröfvad; ty detta liknade sig till ett nytt bekymmer. – ”Jag förstår ej din mening, min goda Rosa,” sade han; ”men den sak, hvarom jag ville inhemta ditt råd, rör endast mig enskildt.” ”Ack, jag trodde det angick pappa,” svarade Rosa. ”Han har varit så tankfull och orolig ett par dagar, att jag fruktade du hört någon ledsam orsak dertill. Rätt väl, att det icke var så! Låt mig derföre höra hvad du ville anförtro mig, och jag behöfver väl ej försäkra dig, att du hos mig skall finna deltagande och en innerlig önskan att kunna lindra den oro, som plågar dig. Sätt dig här hos mig, och begagna den stund vi äro ensamme.” Uppmuntrad af sin fästmös mildhet och hjertlighet, började kaptenen en framställning först af sina yngre år och sin olycksaliga böjelse för spel, hvilken intrasslat honom i så månget ledsamt och kinkigt äfventyr. Härefter följde resan till residensstaden, det muntra kalaset, kamraternas stickord, då han nekade att deltaga i spelet, derefter det brinnande begäret att försöka blott en enda gång, och sedan, steg för steg, den olycksaliga nattens strider, svaghet och olyckliga följder, med undantag likväl af det, som stod i samband med Hilda Borgensköld, hvilket han försigtigt uteslöt. Tyst och blek satt Rosa sedan han slutat. Det var henne nu klart, hvarföre Ferdinand, som aldrig förut visat henne mer än vanlig uppmärksamhet, vid samma tid, han erhöll sin kaptensfullmakt, blifvit så häftigt kär, friat med lika skyndsamhet, samt, efter en brådstörtande förlofning, önskade ett lika brådstörtande bröllop. Orsaken till allt detta var numera icke underkastad något tvifvel.
Bihang till Riks-St:ns prot. 3 Sami. Konst.- Utsk:s Mern. Förslag, angående det tillägg till 12 § Regerings-Formen, att Konungen icke tnå utan Rikets Ständers samtycke blifva regerande Furste af utländsk stat. 6 Kotisiiluliont-Llskoilels Memorial Klo 2. Regerings-Formen. § 12. Konungen äger att Konungen äger att Ledamot. Ledamot. Ej må Konungen utan Riksens Slängers samtycke blifva regerande Furste af utländsk stat. Hänvisning: Bihangtill Riks-St:ns prot. 3 Sami. Konst.- Utsk:s Mern. Förslag till ändring uti 17 och 22 §§ Regerings-Formen, åsyftande förstärkning uti antalet af flogsta Domstolens ledamöter. Regcriiigs-Formcii. § Konungens Domsrätt skall uppdragas Tolf af Honom utnämnde lagkunnige Män, hvilka fullgjort hvad Författningarne föreskrifva dem, som uti DomareEmbeten rnå nyttjas, samt i sådana värf ådagalagt insigt, erfarenhet och redlighet. De kallas Justitie-Råd och utgöra Konungens Högsta Domstol. 17. Konungens domsrätt skall uppdragas minst Tolf, högst sider ton af Honom utnämnde lagkunnige Män, hvilka fullgjort hvad Författningarne föreskrifva dem, sorn uti Domare-Embeten må nyttjas, samt i sådana värf ådagalagt insigt, erfarenhet och redlighet. De kallas Justitie-Råd och utgöra Konungens Högsta Domstol. Konnilulions UlsicoUefs Memorial N.-o 2. r Deras antal må ej Ökas utöfver Tolf, sä vida ej Konungen och Riksens Ständer, i den ordning 87 § stadgar, besluta att Högsta Domstolen skall pä af delningar arbeta; och varde i sadan t fall så väl Justitie-Rädens antal inom ofvan föreskrifrie grånsor, som ärendenas fördelning mellan afddrängar ne i samma ordning bestämde. § 22. Uti Hogsta Domstolen kunna ringare Uti Högsta
Uti särskildt konto redovisas i hufvudböckerna jemväl de för bildande af underbefäl vid Arméen afsedda och under Kongl. Krigskollegii förvaltning ställda, så kallade volontär-vakans-medlen, med hvilka förhållandet varit följande: För uppbörden af dessa vakans-medel finnas vid räkenskapen icke andra verifikationer, än uppbördsmännens reversaler, hvilken ofullständighet i redovisningssättet Revisorerne anse böra för framtiden afhjelpas dymedelst, att verificerade special-redogörelser öfver dessa medel varda hufvudböckerna bifogade. §. 7. I afseende pä det uti flera föregående revisionsberättelser omförmälda, utaf Kongl. Kammarrättens Öfver-revisions-departement, vid 1836 till och med 1842 års redogörelser för volontär-vakansmedlen, anmärkta belopp af 4,148 R:dr 25 sk. 9 rst., hafva Revisorerne, den 21 sistlidne Oktober, från Kongl. Kammarrätten erhållit den upplysning: att, sedan vid anmärkningarnes pröfning en del deraf förfallit, men deremot 2,750 R:dr 4 sk. blifvit till betalning fastställda, hade 1,559 R:dr 5 sk. 8 rst. utaf sistnämnde summa till fonden influtit, hvaremot återstoden, 1,190 R:dr 46 sk. 4 rst., berodde på vidare åtgärder, nemligen: 751 R:dr 11 sk. 10 rst. på nådig pröfning af underdåniga besvär, samt 439 R:dr 34 sk. 6 rst. på verkställighet af laga kraft vunna beslut. §. 8. Af en från Kongl.
Du kan rusta mig med starkhet till strid; du kan kasta dem under mig, som sig emot mig sätta. Du gifver mig mina fiendar på flyktena, att jag må förstöra mina hatare. De ropa, men der är ingen hjelpare: till Herran, men han svarar dem intet. Jag skall sönderstöta dem som stoft för vädret; jag skall bortkasta dem såsom träck på gatomen. Du hjelper mig ifrå det trätosamma folket, och gör mig till ett hufvud ibland Hedningarna; ett folk, som jag intet kände, tjenar mig. Det hörer mig med hörsam öron; men de främmande barn förneka mig. De främmande barn försmäkta, och brytas i sina bojor. Herren lefver, och lofvad vare min tröst; och mins salighets Gud varde upphöjd. Gud, som mig hämnd gifver, och tvingar folken under mig; Den mig hjelper ifrå mina fiendar, och upphöjer mig ifrå dem, som sätta sig emot mig; du hjelper mig ifrå de vrånga. Derföre vill jag tacka dig, Herre, ibland Hedningarna, och lofsjunga dino Namne; Den sinom Konung stor salighet bevisar, och gör sinom smorda godt; David, och hans säd evinnerliga. En Psalm Davids, till att föresjunga. Himlarna förtälja Guds äro, och fästet förkunnar hans händers verk. En dag säger det dem andra, och en natt kungör det de andro. Intet mål eller tal är, der man deras röst icke hörer. Deras snöre går ut i all land, och deras tal intill verldenes ändar; han hafver gjort solene ena hyddo i dem; Och hon går ut såsom en brudgumme utu sinom kammar, och fröjdar sig såsom en hjelte till att löpa vägen. Hon går upp vid himmelens ända, och löper omkring åter till samma ändan; och intet blifver för hennes hetta förskyldt. Herrans lag är utan vank, och vederqvicker själarna; Herrans vittnesbörd är visst, och gör de enfaldiga visa. Herrans befallningar äro rätta, och fröjda hjertat; Herrans bud äro klar, och upplysa ögonen.
Utskottet, som, i anledning af den skedde återremissen, till förnyad pröfning förehaft ärendet, får, efter öfvervägande af de gjorde anmärkningarne, vördsamt förklara, det Utskottet deraf desto mindre kunnat hemta anledning till ändring af hvad Utskottet i sitt förra Utlåtande yttrat, rörande bibehållande af kronans rätt att in natura utfå den på Gothland indelda räntetjäran, som kronan, i anseende till alla odisponerade räntor, förut eger en sådan rättighet, hvilken väl i allmänhet i utöfningen hvilar derföre, att kronan finner sin räkning vid att i stället låta godtgöra sig räntorna med penningar, men vid ett förändradt förhållande utan tvifvel när sorn heldst kan göras gällande och då icke lärer kunna inskränkas deraf, att någon viss räntepersedel icke mera allmänt tillhör den ort, hvarest den till utgörande blifvit indeid. 1144 Besv. och Ekon. Uttk. Betcinkanden. Det frivilliga begifvande å kronans sida, hvarigenom nu de flesta räntegifvare äro satte i tillfälle, att efter markegången få afbörda sig sina räntor, synes således icke kunna åberopas såsom prasjudicat, än mindre böra föranleda till tron på rättighet för Gothlands hemmansegare att i anseende till räntetjäran njuta enahanda förmån — en rättighet, som icke kan existera, utan rubbning af grunden för de författningar, som bestämma räntornas prestations sätt, och sorn, derest den särskildt fastställdes, skulle komma att innefatta ett undantag, hvilket gjorde dess tillvaro mindre rättvis.
Nycander för en af ho nom upfunnen rösträkne-machin; M 365, ang:de verkställd omröstning i frågan om understöd till Tullstatens enskilda Pensions-inrättning för enkor och barn; JM 366, ang:de verkställd omröslning i frågan om anslag till bildande af en teknisk skola i Borås; JM 367, ronde verkställd omröstning, i frågan om ett serskildt upbörds-arfvodes beviljande åt Skepps-Ombudsmanncn vid Stockholms Sjömanshus; JM 368, atigide verkställd omröstning, i frågan om anslag till Lazarettet i Lund; JM 369, i anledn. af verkställd omröstning i frågan om Statsbidrag för en jenvägs-anläggning från Dalarne lill Mälaren eller Östersjön; samt JM 370, i anledn. af verkställda omröstningar, i fråga om me. dels nplåning emot fonderade Statsobligationer. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf att de sista bladen af Riksdagsbeslutet finnas framlagde i Riddarh.-Kansliet, samt anmodade de ledamöter, som icke redan underskrifvit detsamma, att der infinna sig för att verkställa underskrifterne. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. j 2 e. m, In fidem protocolli, Albert Munck. T Söndagen den 26 November 1854. Plenum kl. \ 7 e. m. Justerades 5 prot.-utdr. för den 25 dennes. Uplästes till justering och godkändes nedannämnde från Exped.Utsk. inkomne förslag till R. St:rs underd.
Tilläggande Per Persson sluteli - 4$ g tats-Utskot tet» Betänkandes. gen, att elen kostnad Staten, genom särskilde Brottmåls - Domares tillförordnande för Blekinge komme att vidkännas, blifve obetydlig i jemförelse med fördelen af egande rättens osh personliga säkerhetens betryggande. Uti denna Motion hafva öfrige Riksdags full. mägtige från Blekinge Dan instämt; äfven som Nils Håkansson från Christianstads Dan, under anförande, att Östra och Vestra Göinge Häraders Domsaga, i anseende till mängden af brottslingar och urtima Ting, skall vara i lika predicament med Domsagorne i Blekinge, på det Sätt understöd! Motionen , att den Brottmåls - Domare , sorn kunde blifva förordnad för Blekinge; äfven matte uppdragas att vid Urtima Ting upp. taga och behandla de gröfre mål inom Göinge Häraderne, hvilka äro af den egenskap, att de icke tåla uppskof til! Lagtima Ting. Flere utaf Hedervärda Stånde:s Ledamöter hafva deremot bestridt ifrågavarande Motion, såsom föranledande till ökade Stats-anslag och grundläggande ett prejudicat, hvaraf många orter i Riket, med lika om ej större skäl, skulle hemta anledning, att genom sine Fullrnägtige vid en kommande Riks. dag yrka på enahanda anstalts vidtagande. Vid granskning af hvad förherörde Memorialer innehålla, har hos Lag-Utskottet kommit i betraktande, att genom Kongl. Förordningen den Stats - Utskottets Betänkande». 29 lo April 1810, <let stadgande redan finnes meddeldt, att Oidinarie Domaren å Landet, då han lår underrättelse att ett till hans åtgärd hörande Brottmål, hvaruti någon person är häktad och han, i anseende til Laga hinder, finnér sig icke kunna inom Irenne veckor undersökningen företaga, genast bör med berörde undeirattel es emottagande sådant anmäla hos Öfver-doms;olen, som efter föregången pröfning af de uppgifne hindren, derest de godkännas, eger förordna en skicklig och pålitlig Domar?
Summa 3,213,661: 14. 11. 3,332,803: 3.— C r c d i t: Balance från föregående året.. Öfver le f v e re r in g a r och Skulder: TullMedel .. 341: 42.11.. 302:: 5. 8.. 112: 17* 9- Båkoch Lots d:o •• 127: 37. 9- 9- 6. TullMedel .. Convoy rl:o ... 3,886: ar. ii. 11,421:45. — TuliVerkels omkostnader. Lefver erinrar. Bcdance till följande året. Behållningar och Fordringar: TullMedel Båkoch Lots d:o Convoy d:o Diverse Verks d:o O 514:35. 1 219:42. 5. 55,836: 3. 727: 3a. 4 651: 16. 6 65: — 6 S:r 52,419:45.io. 57,280: 4-11 Summa 3,213,661: i4- n. 3,332,803: 3.— Skillnaden imellan ofvan intagne Ingående Balance för år i83a och den Utgående Balancesumman, som igenfinnes uti StatsUtskottets vid sednaste Riksdag, öfver Revisionen af 1831 års Räkenskaper, afgifne Betänkande N:o 327, härleder sig från olikheten mellan TullVerkels Hufvudbok, enligt hvilken Balancen uti ofvanstående framställning är utförd, samt det öfver samma Hufvudbok i RiksbokslntsConloret gjorde omslut, hvarefter samma Balance uti StatsUtskottets Betänkande är upptagen, bestående nämnde olikhet deruti, att de lefvereringar, som af Tullmedlen för år 1831 verkställts först år 183a, men C 81 ) men icke förthy, enligt planen för Tullverkets Hufvudbok, i förstnämnde års
Revisionen inser emeller - 76 ”tid, att Ii os oss svål ligen kan blifva fråga att inrätta seminarier af så vidsträckt syftning och sä lång studiikurs, sorn andra länder förete. Den rå”dande medellösheten hos aspiranterne till skolläraresysslor och svagheten af ”de lönevilkor, som vänta dem, särdeles på skolans lägre tjenstegrader, ”skulle ej tillåta det. Man torde derför böra vara belåten med inrättningar i ”mindre skala.” Derefter framställer revisionen grunddragen till ett förslag i detta afseende, hvilket efter revisionens tanka icke borde för sin verkställighet möta några hinder af svårare beskaffenhet, och anser slutligen, att, för de tvänne seminarier, hvilka skulle inrättas i Upsala och Lund, komme att fordras tillsammans ett årligt anslag af minst 3ooo R:dr b:ko. Hvad revisionen sålunda anfört angående behöfligheten af anstalter för bildande af lärare innehåller obestridliga sanningar. Å nästan ingen annan embetsmannabana inträder tjenstemannen i utöfning af tjenst med egen ansvarighet, förr än han i underordnade befattningar och under andras ledning och ansvar blifvit inöfvad och tillvand i tjenstens åligganden. Utöfningen af den framför många andra vigtiga befattningen med det uppväxande slägtets daning börjar deremot oftast utan annan ledning, än den läraren kan ega genom minnet af det någon gång olämpliga och förvända sätt, hvarpå han sjelf blifvit undervisad; och den rättelse i begångna misstag, han af förmän kan få, är sannolikt sällsynt, då rektor, sjelf lärare såsom han, sällan kan vara i tillfälle att följa hans undervisning, isynnerhet vid de skolor, der ingen konrektor finnes. Angelägenheten af bildningsanstalter för lärare torde således vara uppenbar. Huru de böra organiseras, är deremot en högst brydsam fråga att besvara, isynnerhet i ett land, der penningetillgångarnes ringhet måste vid alla inrättningar ingå i beräkning. Det förslag, hvartill sista skolrevisionen framställt grunddragen, synes icke fullt tillfredsställande, — i vissa fall för omfattande, i andra för inskränkt.