Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag är skyldig att, så godt jag kan, bemöta dessa anmärknlr; men jag hoppas alt R. o. Ad. icke måtte anse såsom ett fel, om jag icke i allo kunnat följa dem, och således icke kan lemna ett så fullständigt svar som kunde erfordras. Jag skulle i allmänhet vilja göra den reflexion i afseende på de af Hr Mannerskantz och Frih. Stjernstedt afgifua reservationer, att de utgått från en annan synpunkt, än den BancoUtsk. tilltrott sig kunna följa. Hade det varit fråga om att uppgöra ett nytt bokslut eller att reglera en enskild mans affärer och calculera dess tillgångar och utgifter , så vill jag medgifva , att reservanterne kunde hafva haft rätt uti att lillvägagå så, som de gjort; men BancoUtsk. har icke trott, att, för det syftemål som Hr Nordenanckar haft i sigte, det skulle vara ti I Is trin digt eller lämpligt att frångå det sätt att bedömma bankens lånerörelse, som hittills varit öfligt och af R. St. vid föregående riksdag stadfästadt. Derföre har man icke inom BancoUtsk., i olikhet med de nyssnämnda värda ledamöterna, trott sig kunna undgå, att för vissa bestämda anslag, t. ex. creditiver, på bancoräkning uppföra en sådan summa, som R. St. till dessa creditiver beviljat. Man har väl anmärkt, att dessa creditiver icke alltid ullagits till deras fulla belopp, och calculerat rundeligen i afseende på de öfverskott, som kunde uppstå på dessa creditiver, till användande på annat håll; men BancoUtsk. har icke ansett sig i och för dessa creditiver kunna frångå de fastställda grunder, hvilka vid regleringen af bankens hela rörelse blifvit följda ; och det är detta, som de välde ledamöterne klandrat. I afseende på i punkten har Hr Mannerskantz anfört, alt iS3p års bokslut bort tagas i betraktande vid calculerna öfver bankens sedelindragning, och att man derigenom skulle finna att sedelstocken blifvit minskad med omkring 700,000 r:dr, hvilka under sistföi flutna femtal af år till banken influtit, och icke åter i rörelsen utgått.
Efler det tillkännagivande, Hr Gr. o. Landtm., med anledn. af Hr Ribbings yttrande, nu gjort, skulle jag gerna kunna afstå från hvad jag i samma afseende ämnat yttra, men för den händelse, att någon annan ledamot af R. o. Ad. i likhet med Hr Ribbing, skulle så hafva missförstått mitt seduaste yttrande, som att jag skulle tillåtit mig gifva förhoppningar om stora öfVerskotter å bränvinsbränningsskatten, sä får jag nu förklara, att jag visst icke haft för afsigt alt framställa någon egen beräkning, hvilket äfven varit alldeles för tidigt, utan att jag endast åberopat hvad K. M. i sin nåd. propos. ang:de bränvinstillverkningeu i berörde hänseende låtit antyda. Gr. af Ugglas: Endast med några få ord vill jag ännu en gång under denna discussion pröfva R. o. Ad:s tålamod. Jag förbigår allt hvad derunder blifvit i allmänhet yttradt om den inom landet ännu bristande kommunalandan, hvarom jag uti motionen tillkännagifvit min enskildta tanke, och skall endast lill besvarande uptaga några emot förslaget gjorda anmärkn;r, hvilkas gendrifvande jag anser vara af nöden. Gr. Mörner har, såsom en betänklighet emot mitt förslags utförbarhet, framställt de svårigheter, man f. n. har alt kunna få sockne-nämnderne besatta med skickliga ledamöter, men jag hemställer till den värde ledamoten, huruvida detta förhållande får antagas såsom ett ovedersägligt bevis uppå, att de föreslagna Länsnämnderne ej skulle kunna med tjenliga personer fyllas. Orsaken, hvarföre fä eller inga utan obenägenhet åtaga sig de kommunala bestyr, hvilka tillhöra Sockne-nämnden, är utan tvifvel den ringa vinst och nytta för kommunen, nämnde bestyr medförer.
Sedan emellertid dessa uplysningar kommit StatsUtsk. tillhanda, synes mig åtminstone grannlagenhelen mot KronprinsenRegenten fordra, att icke framtvinga frågan till en sådan handläggning som kan blifva obehaglig. Det är väl alldeles gifvet, att man, i en så beskaffad fråga som denna, helst önskat att den mätte afgöras utan vidlyftig discussion å ena eller andra sidan, och då det var att förutse att så icke kunde ske, i den form den framkommit, bör man äfven gå den önskan till mötes, som uttryckts af den person, hvilken anslaget är ämnadt, att frågan måtte lomnäs utan handläggning. Jag vill för öfrigt fästa upmärksamheten derpå, att 44 §:n Riksd:sOrdn:n, som handlar om föreläggande för Utsk. att inom viss tid inkomma med Betänk., berättigar icke något särskildt Stånd att meddela ett sådant föreläggande, utan det heter: »att R. St:r kunna, genom Ståndens pluralitet, när så nödigt pröfvas, förelägga Utslcn tid till deras Betänk:s afgifvando » Det beror således icke på R. o. Ad utan det fordras tre Stånds beslut för att åstadkomma ett sådant föreläggande. Jag hemställer, huruvida det är lämpligt att en sådan discussion som denna, nu i Riksdagens sista stund i alla Stånden skulle förekomma, och huruvida det kan pröfvas nödigt efter de uplysningar vi fått; hvarjemte jag uttrycker den säkra förhoppning att, i händelse ett sådant anslag skulle beviljas, H. K. II. Kronprinsen-Regenten icke skall mottaga det, helst emottagandet deraf skulle innefatta bevis derpå att intet allvar funnits uti det förut meddelade förklarandet. Ropen på propos. förnyades. Hr Stjernsvärd: Med anledn. af det öde, sorn kan komma att träffa den af mig väckte motionen, antingen det blir bifall eller afslag, vill jag, i afs:de på hvad här förekommit, endast yttra, att den största grannlagenheten ligger uti bevarandet af Grundlagens bud, och framför denna måsto all annan vika. Hvad åter sjelfva saken angår, och med hänsigt till Gr.
Omarbeta hammaren tittfommcr bod febatt att pröfma Behörigheten tilt fRifgbaggmannafatfetS utöfmanbe, ej ntinbre för fåbatta befj mebletnmar, pmitfag fuRmafter ej Btifmit gobfänba, än äfmcu för bent, emot pmitfa ctjeft, titt fötjb Sif). till JR. ©t. |)rot. 1865 & 1866. 10 ©arnt. 1 2lfb. 2 Sanbet, 4 (9tif6bag6 Sen, om fjtoarö SRiföbagömannarätt fråga är boö dammare mäcft, Bibehåller ewelfertib fin Befattning fåforn tebamot i hammaren, intiltbcfj ^art Btifmit bertill obehörig förflarab. § 33. @å fitart fullmatterne unbergått beit i mom. 1 af näftföregåcnbe § före* ffrifna granffning fantt Berättetfe om förloppet berioib Btifmit af 3uftitie Salman odj öice Salman aflägga inför konungen följanbe eb: "3>ag 91. 9t., utnämnb och förorbnab att mib benna fftiföbag mara Salman (oice Salman) i Sörfta f^tnbra) hammaren, tofmar och fwår, mib @ub och •'pans he^3a eoangetinm, att jag mitt och min förmåga upprätthålta och förfmara åfonungatnaften och® gtiföbagens rättigheter, i öfmerenöftämmetfe meb Sftifetö SRegeringöfornt. Sag ffatt od ftätta mig titt omitfortig eftertcfnab SRifetö öfriga ©runbtagar. Setta attt tofmar jag troget hålta, få fannt mig ®ub hietpe titt lif och fjät-"
I’å grund af de sålunda anförda förhållanden vill Kongl. Maj:t i Nåder föreslå, att Konvoj-kommissariatets bidrag till omförmälda Beskickning måtte med innevarande statsregleringsperiod upphöra; hvadan sådant bidrag ej heller här utföres. 22:o Observationsmedel, beräknade år 1838 till 8,000 R:dr, hafva åren 1833—1837 i medeltal utgjort blott 5,186 R:dr och äro alltid af oviss beskaffenhet. De utföras nu med 5,000: — 23:o Extra medel och uppbörder upptogos år 1858 till .30,000 — Denna inkomst-titel, till hvilken numera äfven ingår lösen för expeditioner från Rikets Kollegier, bör med tillägg deraf icke understiga 90,000: — 24:o Intresse-medel, hufvudsakligast på Lappmarks Ecklesiastikverks fond, hafva, enligt hvad räkenskaperna utvisa, ungefärligen motsvarat det i Riks-staten beräknade belopp och upptages derföre fortfarande till 5,000: — Summa Ordinarie Inkomster Runt R:dr 8,252,200: — Extra Ordinarie Inkomster, hvilka, jemlikt 60 § Regeringsformen, utgå såsom bevillning, äro: A) Tullmedel, som i brutto utgjorde: år 1835 . ■ ■ • 11,956,948: — Transport R:mt R:dr 11,956,948: — Kongl. Maj:ts Nåd. Vid beräkningen af denna inkomst-titel för närvarande statsregleringsperiod ansågo Rikets Ständer sig icke böra taga hänsyn till förhållandet under åren 1855 och 1856, då, i följd af särskilda omständigheter, tullinkomsten var ovanligt hög, utan hade Rikets Ständer, med afseende på den inträffade handelskrisens verkningar i den närmaste framtiden samt med tillämpning af sednast stadgade tullbestämmelser, funnit denna statsinkomst böra upptagas till 9,500,000:
Kungsskjutsen drabbar mer än annan skjuls ojemnt de skjutsskyldige, emedan endast de delar af landel, hvilka vägen till Norrige genomlöper, hafva att bestrida densamma; så' t. ex. är detta händelsen inom Wermlands län, der det finnes 16 härader, af hvilka endast 6 utgöra kungsskjuts, nemi. Wisnums, Ölme, Wäse, Kils och Jösse härader samt Carlstads tingslag. Denna skjuts Motioner i BondeStåndet 1862. 169 skjuts utgöres allmännast af hållskjulsskyldige, hvilka till stor elei bo så aflägset från skjutsstationerna, att de i anseende till alltför stor resekostnad, omöjligt kunna inställa sig der med egna hästar, ulan mäste genom ackord med de närmare boende fullgöra sin skyldighet, och få betala från 5 till oidi med 10 l»:dr R:mt, utom skjutslega!], för hvarje häst. „ Lika med hvarje annan vördar jag högt vårt Konungahus och vill visst icke ifrågasätta, att de tillfällen, då Kongl, personer vistas ibland folket skilj.da från residenset, skola inskränkas, men delta hindrar mig ej alt i min mån söka bidraga lill en jemnare fördelning af en börda, som obilligt drabbar blott en del af allmogen, ty svårligen kan med skäl försvaras, att en så hård beskattning som kungsskjutsen skall drabba blott en ringa del af landels innevånare. Derföre vågar jag föreslå alt, till fördelning deraf, det måtte stadgas: alt kungsskjuts skall utgöras af de personer och tili det pris, som genom vederbörande kronobetjening kan betingas, samt skilnaden emellan fastslälda skjutslegan och det betingade priset godtgöras af allmänna medel. Detta förslag, som äfven af mig framhölls vid sisllidne riksdag, vann då bifall af Sammansatta Slatsoch Ekonomi-Utskottet i dess Betänkande N:o 8, men förföll vid slutliga afgörandet. Om remiss lill vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 19 November 1802. Olof Olsson, från Olebyn af Wermlands län.
”Ja, aldrig, aldrig skulle jag öfverge honom, nej, icke om tio kloster öppnade sina portar. Hos honom är min plats till det sista, hvilka öden Gud än förvarat mig, ty sjelf, min Lauritz, är du för ädel att vilja lägga ett hinder för denna pligt.” ”Derom må du ej ha fruktan. Då jag är skild ifrån dig, tycker jag mig behöfva för dig skyddet af både min moders och din faders vård; och det är ändå så att både hjerta och sinnen komma i uppror, när jag tänker på att skilsmässa måste ske.” En suck höjde Juannas bröst, och en tår smög sig till ögonkanten. ”Tack, tack, min älskade dyra hustru ... jag förstår och välsignar dig; men du ser att det är så som jag fruktade, då vi i somras togo afsked på vår holme, att jag skulle blifva sjelfvisk.” ”Du, min Lauritz?” Juannas småleende var en mera vältalig motsägelse än ord. ”Ja visst, kände jag ej en ovärdig glädjerörelse vid den smärta, som du erfor, redan då du tänkte på skilsmässan! Huru kan jag blifva så upphöjd som du? Du vill icke se mig nedstämd och förmörkad till sinnes.” ”Det är derföre”’, svarade Juanna behagfullt, ”att sorgen icke kläder eller tillhör mannen. Qvinnan får deremot opåtaldt vara naturlig, och dessutom är du icke sjelfvisk, utan långt förtroendefullare och ädelmodigare än jag någonsin trodde dig bli.” ”Det är derföre att jag nu kallar dig min hustru. En fästmö kunde man tubba ifrån mig, men hustrun är min med lif och själ, med hjerta och blod, och jag vore ej värdig att fatta din trofasta hand i min, om jag numera kunde ega en tanke, som sårade dig!” ”Tack, älskade vän! Du ser icke ens med en half missnöjd blick på det bemödande, jag gör mig för den svage Engelbert, och såras aldrig af de bittra ord, han ibland ställer till dig.” ”Engelbert”, svarade Lauritz, ”håller jag för en verklig stackare, som jag helst såge långt borta i anseende till den olyckliga förvillelse, som marterar honom.
Jag föreställer mig, att så manga enskilda interessen härvid skola ifrågakomma, att den önskade regleringen helt och hållet uteblifver, om man begär för mycket; men jag har trott, att denna afgift kunde betydligen reduceras. Jag kan icke ingå på Frih. Cederströms påstående, att tolagsafgiften icke kan hänföras under 60 §. Reg.F. Skulle Den io April c. m. denna afgift anses för enskild, skulle äfven öfriga tullafgifter sålunda betraktas. Frih. har sagt, att då dessa afgifter utgå till enskilda städel-, niåste de anses såsom enskilda utgifter. På samma grund skulle en presidentslön, t. ex. i KammarColhm, anses för enskild derföre, att den uppbäres af en enskild man. Någon mer allmän afgift kan väl icke finnas än den, som drabbar hvar och en consument eller hvar och en, som försäljer sina varor till exportören, med ett ord, som betalas nästan af hvarje Svensk man. Man har sagt, att Konungen äger rätt att reglera tolagsafgiften efter behag. Om jag antager detta ett ögonblick, visa sig resultaterna sådana, att om t. ex. Ständerna antaga ett lågt tullsystem, men K. M. beslutar höja tolagen till 10 ä i5 proc, så inträder ju i sjelfva verket, tvärtemot Ständernas beslut, ett prohibitivsystem. Jag tror det således vara rakt stridande mot andan af våra grundlagar, som stadga, att Jt, St. bestämma tullen; ty tull och tolag äro afgifter helt och hållet af samma slag, ehuru de utgå under olika namn. Kan Konungen icke bestämma tullen, bör han icke kunna bestämma tolagen. Men jag har med vilja kringgått denna omständighet, för att icke genom tvist härom väcka ett större motstånd. Jag är öfvertygad, att när frågan från Utsk. återkommer uti ett, såsom jag hoppas, utredt skick, skall det icke undfalla någon, att saken är af den högsta vigt.
Giftermåls-Balke», i den syftning, att hvardera maken skall ega lika rätt i boets såväl fasta som lösa egendom; 15:o Olof Olsson i Olebyn af Wermlands län, om ändring af 8 § 25 Kap. Byggninga-Balken, äfvensom Kongl. Brefvet den 28 September 1790, i den syftning, alt taxeringsvärdet skall utgöra grunden för hemmans skyldighet att bygga och underhålla allmänna landsvägar och broar; 14:o C. C■ Nettelbladt från Stockholms län, om upphäfvande af gällande föreskrifter i fråga om sättet att försälja fast egendom och sådan egendoms försäljande endast genom s. k. uppslag; 15:o samme ledamot, om bestämmande af böter, hvartill den gör sig förfallen, sora i arbete mottager person, som ej är försedd med husbondes, prests eller ordförandes i kommunalstyrelse betyg att han är lill arbete ledig; 16:o Häller Sven Ersson från Stora Kopparbergs län, om förändrad lydelse af 29 § i 17 Ka p. Rältegångs-Balken, i fråga om verkan af vittnes utsago; 17:o Gustaf Johansson från Kronobergs län, om anvisande till landstingens disposition af alla nu till Staten och de fattige ingående böter; 18:o Erik Mallmin från Westmanlands län, om tillägg lill 24 Kap. i Kongl. Maj:ts nådiga förslag til! ny straflf-lag, i fråga om domstols rätt alt stadga vite mot åverkan m. m., eller, i händelse berörda förslag af Rikets Ständer icke varder antaget, de för sin del mätte besluta en förordning mot åverkan samt olofligt jagande och fiskande i öfverensstämmelse med hvad berörda förslog i detta hänseende innehåller; 19:o Olof Persson från Gefleborgs län, att böter, ådömda för oloflig bränvinstillverkning eller försäljning måtte förvandlas lill enkelt fängelse i stället för nu stadgadt fängelse vid vatten och bröd; 20:o Jan Andersson från Stora Kopparbergs län, om förändrade föreskrifter i fråg s om tiden och sättet för pröfning af egogradering; 21:o II.
Då utskottet af skäl, som härnedan skola anföras, icke ansett sig böra föreslå nedsättning i den å talg nu stadgade införselafgift och denna vara, som hufvudsakligen från Ryssland hit införes, derstädes är belagd med utförseltull, hvaremot talgljus få derifrån tullfritt utföras, vill det synas utskottet, som man icke utan skäl kunde befara att med så låg införseltull, som Kongl Majit, föreslagit, talgljus hädanefter skulle blifva föremål för starkare import och den genom Bevillnings-Ulskollels Ullätande, N:o 13. 43 ljusstöpningen hittills inom landet, serdeles åt flera fattiga, beredda arbetsförtjenst gä förlorad. Beträffande åter föreslagna införseltullen å stearinljus, så har inom utskottet blifvit upplyst, att stearinens formande till ljus icke kostar mera än 2 sk. skålpundet, och att således denna förhöjning i tullafgiften å stearin utgör tillräckligt skydd för stearinljus fabrikationen. På grund häraf föreslår utskottet, att »talgljus» må med tullvärde af 14 sk. åsättas 3 sk. 6 rst införseltull; och att »stearinoch margarin-ljus», med 28 sk. tullvärde, må beläggas med 7 sk. införselafgift, allt per skålpund. Deremot instämmer utskottet i Kongl. Majits förslag att sammanföra »gula» och »hvita vaxljus» samt »spermaceti ljus» under rubriken »alla andra slag» och derå bestämma införselafgiflen till 15 sk. skålpundet.
Progressiva afgiften har blifvit borttagen , emedan för den gäldbundne hardt tryckande , af förmögenheten lätt gäckad, den med hvarje år skulle blifvit ringare i producten, och ändteligen icke lönat den vidsträckta brefväxling som deraf föranleddes, eller ersatt det dröjsmål i Uppbörd och redovisning, som blef en oundvikelig följd, samt ytterst, emedan Lagstiftningen minda* synes böra motarbeta den medborgerliga andan, eller föranleda till illusion af Éagens kraf. I De - Den a Jidit 34i I Detaillevna har den Orättvisa blifvit afhulpen, hvaröfver i synnerhet flere Bruks-ägare med skäl kiapat, att det för deras Bevillning stadgade mindsta belopp, var så högt beräknadt, alt icke deras behållning, utan hela tillverkningens salu pris, blef Bevillning underkastadt. I enlighet med mankönets har qvinkönets Capitationsbevillning mellan 1$ och 18 ar blifvit nedsatts Gemenskapen af indeldta och värfvade Arméen, enligt Rikets Möglofl. Siänders önskan vid Riksdagen år 181a, för, denna afgift förskonad: de personliga utskylderne för de ringare Folk-klasser märkeligen lindrade och den 3:dje Artikeln jemväl kunnat utan svårighet umbäras, hade icke Utskottet dels velat gifva efter för den mera allmänt yttrade önskan, att Brännvins-Consumtions-afgiften måtte upphöra, dels ansett sig, då det ej kunde tillstyrka Uandt-Tullarnas åter upptagande, så mycket heldre böra låta Tull-ersättningen i allmänna Bevillningen ingå, som den pä manga ställen, och i synnerhet i.J-Iufvud-Staden, i ett lika orättvist som allmänt öfverklagadt förhållande utgått.
tyckas förestalln sig, behöfver tillgripa de mest vidunderliga och hemska skildringar för att vicka uugdomens intresse för berattelser af detta slag, och ej heller p i ett torrt och abstrakt s l t t docera far att meddela den goda lardomar. Kanske skulle man kunna anmarka, att personerna äro va1 kallt hiillua, niigot mera utprtiglade karaktarer skulle gjort arbetet jlnnu mera tilltalande. Vi hoppas, att rhtt miinga skola köpa denna bok till julgfifva &amp; t sina barn. Den torde bast passa för iildern 14-17. Nytt bibliotek för berättelser, kultur och reseskildringar i original och öfversättning, utgifvet af B. Wadström. I. Fran naturoch folklif. Berattelser och. kulturskildringar af O. Fumke, E. Fries m. fl. Hter en ny samling, enligt anmiilan narmast afsedd för familjens aldre medlemmar, men hvilken utan fara afven kan sättas i ungdomens händer. Det nu utkomna första haftet innehiiller fem mlndre berattelser, af hvilka ett par ar0 skaligen obetydliga, men de tre större deremot biide ornvexlande och underhiillande. Frarnst satta vi den första, en resebild af Otto Funcke, hvilken, jamte sin allvarliga pr8ge1, kryddas af en frisk och egendomlig humor, som verkar synner-,. ligen upplifvande. En mera utförlig skildring af en svensk lararinnas erfarenhet om lifvet hos en förnam famiij p&amp; landet i Ryssland iir ock af stort intresse. - Om de följande hlftena i denna samling komma att likna det första, s i kan genom en hibnvisning till densamma ett tillfredsstiillande svar lernnas p&amp; den sti ofta hörda frkgan friin familjekretsen: hvad skola vi liisa högt om aftnarne? Priset 1 krona lir afven ganska billigt. F r h hafven och hamnarne af John &amp; ogg (Georg v. Schdele).
Ociober 1800 härtill synes föranleda; men då begreppet om verkställigheten af 1644 års fördrag, hvarpå sökanderne i underdånighet sig åberopa, ifrån äldre tider tillbaka blifvit fortplantade, oell ytterligare stadgadt derigenom, att allmogen i Särna Socken fått tillgodonjuta förmåner framför .Rikets öfriga Allmoge, torde denna omständighet, isynnerhet vid när va rande förhållanden, förtjena särskildt afseende; hvarföre ock StatsUtskottet, så väl i betraktande häraf, sorn de flera bevekande skäl, Kongl. Majtts Nådiga Proposition och Herr Landshöfdingen och Riddaren Järta» underdåniga skrifvelse innehålla, ansett sig äga anledning tillstyrka, att Särna Sockneboer befrias från den Bevillning, som efter 1812 års förordning skolat utgå och erläggas. Och torde, i händelse af Riksens Högloft, Ständers bifall härtill, handlingarne, i afseende pa den Bevillning, sorn nu skall regleras, till Bevillnirigs-Utskottet böra ofverlemnas. Stockholm den 11 April 1815 På Högloft. RidderskaPå Högvördiga Prestpets och Adelns LedaStåndets Ledamöters möters vägnar vägnar Carl De Géer. Guataf Murray. På Vällofliga BorgarePå Hederv, Bonde Ståndets Ledamöters Ståndets Ledamöters vägnar vägnar Carl Fr. Landberg. Jon Jonsson. C. Sylvan. Lika lydande med det Exemplar , som till hvarje af de Respectiva Riks-Slånden blifvit ex - pedieradt, betygar C. Sylvan. Afskrift. Stormägtigsté Allernådigste Könungl I vår stora bedröfvelse fly vi till vår milde och nådige Konung, att söka nåd och hjelp i ett mål, sorn liotar vår Socken med en snar undergång. Enligt Kongl.
Frågor om Riksens Ständers framställningar och önskningar; Frågor och förslag om stiftande, ändring eller uppliäfvande af sådan lag , som 8y $■ omtalar; om nya allmänna Författningars vidtagande; om upphäfvande eller förändring af de förut gällande; om nya allmänna Inrättningar uti serskilda styrelsens grenar, med flere af dylik beskaffenhet. Stats-Rådj sorn, enligt 3g, 40, fi eller fa, 4>,§. styrelsen förerj må ej fatta något beslut, der icke minst sex af Stats-Rådets Ledamöter , utom 'vederbörande Föredragande, när äro. Vill Konungen , pä sätt 81 stadgar, besluta om f örslag till stiftande , ändring eller uppliäf vande af Grundlag, eller vill Han börja krig eller sluta fredj lyfta någon af de i 63 <§“. omförmälda summor, eller företaga sådan resa , som 3g säger, må det beslut ej fattas, utan alle tio Ledamöterne af Stats-Rådet, der de icke laga förfall ega , när äro och sig yttra; börande i ingen händelse sådant beslut fattas, der icke minst sex Stats-Räd , utom vederbörande Föredragande tillstädes äro. Så vidt sist omförmälda mål kunnaförekomma i StatsRäd , som med Konungslig magt styr, vare för besluts fattande Lag , som sist sagd är. Öfver alla mål, hvilka i Stats-Rädetförekomma, böra föredragnings-listor förut vara Stats-Rådets tillstädesvarande Ledamöter meddelade. Nu föreslagen lydelse, för den händelsej att nästa Ständer godkänna det hvilande förslaget till National-representationens ombildning. Minst sex af Stats-Rå‘dets Ledamöter böra, utom Föredraganden, öfvervara alia mål af synnerlig vigt och omfattning, hvilka i Stats-Rådet förekomma. Sådane äro: Frågor om Riksför samlingensfrumställningar och önskningar; Frågor och förslag om stiftande, ändring eller upphäfvande af sådan Lag, som io5 omtalar; om nya — upphäf vande eller föränd ring beskaffenhet.