Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
”Sfer tillstyrkas äfven göra den underd. framställning ”att den sålunda uppgjorde Löneregleringen, må före”läggas R. St:r vid nästblifvande Riksdag, att då fast”ställas till sine detaljer.” Uti hvad Hr Friherren, i 2:a Morn., emot Ryttmästare-lönernes nedsättning yttrat, hafva instämt Hr Amiralen von Schantz, Hr Öfversten Lefrén, Hr Prosten Grevillius, Hr CommerceRådet Hemberg samt Hr La graan Stahle>' hvarjemte Hr Amiralen von Schantz Betänkanden, N:o i32. 225 förenat sig med Hr Friherren, ang:de beloppen, hvartill i:a och 2la Majors-Iönerne bordt bestämmas. Af Hr ÖfversteLieutenanten von Heijne ”Med StatsUtskottet har jag delat öfvertygelsen att en Embetsmanna-realisation eller Lönernes beräkning uti Silfver efter cours icke är lämplig, då vi för största delen af Tjenstemanna-personalen hafva en säkrare Lönegrund uti vårt Civila och Militaira Indelningsverk. Men ifrån Utskottets pluralitets beslut har jag likväl skiljt mig i så måtto, att jag anser det nu ifrågavarande Militaira Indelningsverkets rubbning i princip lika väsendtligt ske, om af Indelningarnes afkastning formeras någon mindre eller större TransportCassa, som går ifrån det ena Regementet och följakteligen från den ena provincen till den andra som om principen i Konungens Nådiga Proposition i sin helhet tagits till grund för Utskottets beslut om Löneregleringen för Armeen. Hvarföre jag anser ingen annan Lönereglering med Indelningsverkets bestånd förenlig än den som kan verkställas inom hvarje Regemente. Får Chefens, OfversteLieutenantens, Förste och Andre Majorens Indelningar återföras till sine första bestämmelser, så linnes ju lön för i Chef och 3:ne Bataljon sChefer vid hvarje Regemente, äfven finnas lönerför 4 CompagnieChefer och 4 StabsGäpitener med Lieutenants Indelningar.
Aterburne underhållsoch pensionsmedel __ 537: 25. Balans till år 1860: Balans från år 1858: Skuld, antecknad inom linien, 12: 50. Utgifter : Aflöning 3,100: — Underhåll till f. d. Invalider 2,541: 31. Gratifikationer och tillfälliga understöd 36,658: 50. Balans till år 1860: Fordringar och förskotter, antecknade inom linien, 13,204: Mötes-pasfevolans-fondernas, i flere föregående revisionsberättelser omförmälda fordran hos aflidne Regements-qvartermästaren vid Westerbottens f. d. regemente, C. A. von Essens afträdda bo, till belopp af 276 R:dr 58 öre, balanseras fortfarande^ i räkenskapen såsom beroende på utredning i konkursen; och följande, af fonderna fran längre tid tillbaka emot reverser på naum utgifna lån finnas, såsom jemväl beroende på konkursutredning, i 1859 års räkenskaper utbalanserade sålunda: till aflidne Krigs-kommissarien O. W. Invenius: kapital 4,044: 66. ränta och lånepåkostnader 2,573: 75. 6,618: 41. » Hof-intendenten F. Westin: kapital 1,528: 96. ränta och lånepåkostnader 2,332: 99. 3,861: 95. » enkefru A. W. Rosenborg: kapital 406: 7. ränta och lånepåkostnader 1,778^36. 2,184: 43. — 76 - § 2.
381- Riks Staten, angående den upprättade nya: B. XI. 378, 379, A. 379, E. 383. 3- — förande i vissa fall, angående dels förändring i föreskrifterna rörande, dels utvidgad tjenste-tillsättuings-rätt för sådan styrelse, — R — som i Konungens ställe i vissa fall förer Regeringen, dels Grundlagavnes bringande till närmare öfverensstämmelse med Riks-Akten af den 6 Augusti 1815: B. I. 456, 462; II. 250, 288, A. 306. Riks-Stånden, angående särskild tryckning oell utdelning af de derstädes väekta motioner; motion af Herr Gustaf Cederschiöld; se Motioner. Riks-Ståndens gemensamma öfverliiggningar, att sådana mätte ega rum öfver Banko-Utskotlets Betänkande angående Bankens vexel-handel: I. 273, 463, A, 473. — —, att sådana måtte ega rum öfver lista till ock med 8:de Hufvud-Titeln, allteftersom de från Stats-Uiskottet till RiksStånden inkomma, äfvensom öfver de föreslagna stats-lånen: n. 160, 230. 244, A. 249- — —-, att sådane måtte ega rum rörande de hvilanda grundlagsförslag, som afse tillökadt antal af Stats-Rådets Ledamöter och inrättande af ett nytt Stats-Departement: inbjudning till MedStånden från Vallofliga Borgare-Ståndet: se Inbjudningar. — —, att sådane måtte ega rum rörande det uti Konstitutionsutskottets Memorial Nio 2, under mom. 13 förekommande förslag till ändring uti 15ule §:n Riksdagsordningen, angående hemmans-egaresrepresentations-rätt: II 162, 233. A. 235. — —, angående rätt. för Stats-Rådets ledamöter att deltaga deri: se Riksdags-Ordningens 41 ista §. — —, angående Ordförande vid: se Riksdags-Ordningens 46:te §:s 2
Vid bedömandet af gruppen: Den yppersta uppsats i ämne rörande kvinnan eller hemmet på högst 5 af våra spalter ha skriftställarinnorna, fruarna Mathilda Langlet och Eva Vigström (Ave) godhetsfullt bistått Redaktionen, och tilldömdes det utfästa priset 1 S j u t t i o f e m (7 5) k r o n o r åt uppsatsen: " Barnet är mannens fader ", hvilken vid namnsedelns öppnande befanns vara författad af fru HANNA KAMKE, Stockholm, en ej heller för Iduns läsarinnor obekant skriftställarinna. F ö r verkligt gedigna förtjänster omnämnes vidare med erkännande å denna afdelning uppsatsen " O m h e m m e t ", författad, enligt namnsedeln, af kyrkoherden J. Ai Anneli, Ringarum. Till sist h a r Redaktionen bland den ymniga mängden af insända täflingsskrifter å sista gruppen: Den bästa förslagslista, omfattande namn på 20 kvinnor, lämpliga och värda att porträtteras i Idun, tillerkänt priset, T j u g u f e m (2 5) k r o n o r åt fru EBBA LARSSON, Lund, hvilkens insända lista genom rikhaltighet, väl valda n a m n och — d ä r så lämpligt synts — god motivering framstått framför de öfriga. Ett erkännande omnämnande lemnas därjämte signaturen " Maria Amalias? ' förslagslista. Stockholm den 4 november 1890. Siesta. et regnade; stora, ledsamma droppar trillade som tunga tårar ned för rutorna och smällde mot fönsterblecket. Fastrarna sofvo middag. Faster Anna låg på salssoffan och drog korta, lustiga små andetag: puh, puh. Faster Sofia satt i sin stol in ' i sängkammaren. Hon såg mycket bestämd och allvarlig ut, till och med när hon sof. Edith gäspade ett litet tag. Förmaket var ett trist rum och den lilla, obetydliga bakgatan odräglig! Och ändå såg hon ut, ifrigare än om hon väntat att få se ett kungligt kröningståg draga förbi, men det var bara för att inte somna.
Jag är dessutom alltför stor 232 Dea 5 September. hatare af s. k. opinionsyttringar, för att vilja gifva ett R. St:s beslut detta namn. Hr von Hartmansdorff: De af mine värde motståndare, som förfäktat förslagets riktighet, hafva dock erkänt, att det icke ginge an besluta något sådant, som Const.Utsk. hemställt, i händelse dermed menades tjenst på stat eller med lön. Ett par af dem hafva åtminstone hållit sig dervid, att Ulsk. menai, det tjenstgöring, för hvilken fullmakt lemnades, ej vore under förbudet innefattad. Lätom oss antaga att så är, och att, såsom en värd talare sagt, det icke vore Konungen förmenadt att utnämna öfvertalige i de lägsta tjenstegraderne under fred, eller i de andia graderna för krig. Har nu Konungen rätt att i fred utnämna öfvertalige i den lägsta graden, hvarföre har lian då icke lätt att utnämna sådana i alla andra, förste lieutenants, capilains och majors, liela vägen igenom? Hvad äro de betitlade, annat än öfvertalige tjenstemän ulan lön i alla grader? Hvad nu beträffar öfvertalige officerare för krigstillstånd, så kan Konungen icke veta när krig inträffar, emedan det icke beror på honom allena, utan jemväl pä hans grannar. Konungen bör således alltid vara beredd pä en sådan händelse, och följaktligen alltid hafva öfvertaliga officerare i alla grader, på det alt armeen må vara tjenstbar. Begge dessa förhållanden bevisa ju, att sjelfva stadgandet upplöser sig till intet, i händelse här icke menas ordinarie tjenst, och menar man en sådan, är stadgandet overkställbar!. Man säger, att andra helöninsjar finnas än befordringar, under krig, och att man kan gifva ordnar samt offentliga loford. Ordnar pläga eljest fördömmas af de personer, som nu tala för delta förslag; men hvarken ordnar eller loftal verka väsendtligen på fienden, hvilket äler är händelsen med befordringar i det ögonblick de förtjente få genom högre befäl tillfälle alt skada fienden.
Medelbar Uppenbarelse är Historia: Personlighetens spher; innehållet af den åsigt, der Personligheten uppfattas såsom högst Omedelbar Religion är en förlorad, falsk Religion: Hedendom. Medelbar Religion innebär två momenter: Judendom och Christendom. – Dubbelheten af Gammalt och Nytt Testamente hör således väsendtligen till vår Religions begrepp, till dess historiska karakter. Hedendomen vore Christendom, om den vore grundad på en Judendom; Judendomen vore Hedendom, om den icke, såsom i fullkomligare måtto profetisk och typisk, syftade till och förebådade ett Tillkommande (det tillkommande Riket; det Nya Jerusalem). Hedendomen har Öde och Mångguderi. Här är enheten blott abstrakt. Judendomen har Gud och Englaskaran. Här är mångfalden nästan blott begreppslig. Endast den gudomliga enhet, som är treenig, kan vara fullt concret och således fullt personlig. Sådan är Christendomens Gud. Lefvande nämligen just genom sin för allt lif trefaldigt urbildliga egenskap, att vara evigt upphof för lif (den uppenbare Guden, Fadern, Skaparen), evig uppenbarelse af lif (den uppenbarade Guden, Sonen, Medlaren, Frälsaren), och evig bekräftelse af bådas enhet (den sig i sin fullhet förklarande Guden, Anden, Upprättaren, Helgaren), är han genom denna trehet helt personlig; och det ej blott i nämnda trehet öfverhufvud, utan äfven i hvarje dess angifna skepnad. Skapelsen (Verlden, Menniskan) är för Sonens skull, såsom en kärlekens skänk till Honom från Fadern. För Sonens skull har han från begynnelsen älskat henne. Derföre skulle han, om det icke vore för Sonens skull, i sitt förhållande till den fallna hvarken kunna vredgas eller förlåta. Embrya till en Historisk Philosophi. Supranaturalismen är ingenting annat, än tron på Historien och på det Nådens rike, som hon, öfver Naturen, bildar. Genom denna karakter garantera Historien och Supranaturalismen också beständigt sin nödvändiga basis: Naturen och Rationalismen.
Carl XI:s stat och indelning utgjorde en chefs eller öfversles lön 5oo r:dr och en Ijeuteiiants eller fänriks 33 r:dr 16 sk. Fänrikslönen motsvarade således Ttj af chefens lön. Nu är chefens lön efter nya staten 35o<> r:dr och fänrikens 200 r:dr; denna är altså endast T’¥ mot chefslönen. Jag har icke gjort denna bevisning för att gifva anledning dertill, atf fänrikarna skulle göra inkräktning på chefslönerna. Jag anser så mycket mindre någon fråga derom böra uppstå, som jag verkligen anser dessa löner, åtminstone såsom de visa sig i siffran, vara nog ringa, emedan de vida understiga öfverstclönerna elter indelningsverket. Följande uppsats ådagalägger detta, Efter 1833 års allöningslislor för efiernämnde Io regrter, Utan urval tagna för mitt calculerande, utgjorde gamla öfverste-indelningaruas afkastning för sammil år: 1 reg:tsqvartermästai'e 1 andre capitaine . 1 fänrik 700 r:dr 5oo „ 200 , a6a Den 17 Maj. „ Westgötha Dals 4>ll9:21, 8- Detta utgör per medium för hvarje chef4,858 r:dr och det under ett år, då markegången på spannmålen var ganska låg. Skulle nu en fänrik få i lön -j-Vdel af detta belopp, Liefve lönen ungefär 325 r:dr, och i allmänhet hafva fänriksindelningarna gifvit vida högre afkastning, allt efter boställenas godhet, och detta förklaras lätteligen, då man vet, att merendels största löninkomsten legat uti bostället och att ett fänriksboställe i allmänhet utgör mantal, då ett chefsboställe på intet ställe utgjort i5 mantal, något enda högst 8 till 10 mantal. Efter den stat, som i allmänhet blifvit ordnad för de administrativa verken, och hvartill typen tagits af den för Statscont. af frami.
Hela hennes inre kom i uppror vid föreställningen, att han kunde sjunka ned till något, som i hennes ögon skulle ställa honom i nivå med den man, hvars ömhetsbetygelser gjort hvarje vidrörande förhatligt. Allt var profaneradt, icke ens denna handtryckning kunde hon emottaga utan att den blef någonting orent. Det var icke längre personen hon såg, det var detta, som är gemensamt för alla, och som för henne aldrig visat sig utan i naken råhet Hon kände afsky. »Åh – jag känner er!» utropade hon med hänsynslös brutalitet, »couche là, hund! – det är det enda som duger.» Hon slog i tomma luften med sin knutna hand, som kunde hon med denna enda åtbörd sträckt honom till marken. Det låg ett så obändigt hat i hennes utrop, att han stod slagen af häpnad. Hvad hade han då gjort? »Det är ni som vilja kallas de starka», fortfor hon i flämtande hast, »och ni ega icke den ringaste makt öfver eder sjelfva! När var det en skam för er att ge vika för en frestelse, och när föll icke skymfen öfver oss? Gå! Jag vill icke se dig.» Hon kastade sig på en stol och gömde ansigtet i sina händer. Utan att svara gick han ett slag genom rummet – detta mörka rum, der brysselmattorna förtogo hvarje ljud af hans steg. Han förstod henne. Kanske hade hon rätt. Så stannade han framför henne. Han hade blifvit blek. »Selma», sade han, och hon såg upp, kallt och skarpt. »Vågar du inte hellre nu?» Han räckte fram sin stora magra hand, men såg icke på henne. Icke ens med blicken ville han binda hennes vilja. Om hon kunde tro honom, så skulle hon göra det utan att det behöfdes ord eller förklaringar. Hon reste sig upp, och så möttes deras blickar, lugnt spörjande. »Jo, jag vågar», svarade hon utan en vibrering i rösten, och dervid lade hon sin hand i hans. Han tryckte den så hårdt, att det gjorde ondt, men utan värma, – endast med styrkan af ett fast beslut. »Selma», sade han allvarligt, »nu vet jag hvad du är värd, och jag är nästan glad att du icke blef min hustru: detta är oändligt mycket mer.
För ordning och säkerhet inom Staden finnas Byggnadsoch Brandordningar, öfver hvilkas efterlefnad hand hålles. För hamnen är särskild Hamn-ordning. Hamnen är för det mesta kringbyggd med trädquay. Men denna hamn, som utgör ett hufvudsakligt vilkor för stadens uppehåll och förkofran, är numera alltför grund för djupgående fartyg; den har endast 9 fots djup, hvilket vållar den stora olägenhet, att många fartyg måste, sedan de i hamnen intagit halfva lasten, ankra ute på den osäkra redden för att intaga återstoden. Så långt inedel-tillgång förefunnits har staden ingenting försummat till hamnens förbättring; men del, så väl sommar som vinter, fortsatta muddrings-arbetet förslår icke härtill. Fartygens inoch utlöpande lill och från hamnen är farligt och vid hög sjögång samt vissa vindar, ehuru gynnsamma för den tillärnade kursen, ogörligt. Staden har, genom Eders Kongl. Majrts Befallningshafvande, under den 15 Aug. 1836 i underdånighet anhållit, att en skicklig ingenieur för hamnbyggnader måtte blifva hitsänd, för att undersöka förhållandet och uppgifva de åtgärder och kostnader, som erfordras att sätta denna för orten så angelägna hamn uti godt skick, och Ed. Kgl. M:t har uti Nådig Skrifvelse af den 14 April 1837 härtill lemnät Nådigt bifall, så fort ledighet för ingenieuren till denna resa kunde yppa sig. Förutan reparation af kyrka och inrättandet af en ny begrafningsplats, uppgående till en kostnad af 10,000 Rdr Eko, som blifvit omförmäldt uti sednaste Femårs-berättelse, har Staden under sislförflutna år bekostat en fullständig renovation af dess orgelverk samt smakfull ombyggnad af läktarne lill detsamma, uppgående till en kostnad af 5,032 Rdr, hvarjemte Staden jemväl åtagit sig uppförandet af ett Kapell å nya kyrkogården, efter en af Eders Kongl. Maj:t Nådigst fastställd ritning. Wisby är den enda Stad i Norden, som förvarar många och stora fornlemningar af 12:e och 13:e seklets byggnadskonst.
Hvartill skola vi hafva qvar den i 1734 års lagverk, under helt olika förhållanden stadfästade, olika arfsrätten och de olika fora privilegiata för vissa stånd och yrken, då de numera äro på sidan om det statsskick, hvaruti vi lefva? Hvart skulle det leda, om man ville vindicera mannens större rättigheteter än qvinnans, derifrån alt lagen gör mannen till qvinnaus målsman? Om det vore tvertom, om qvinnan blefve mannens målsman, skulle då arfsrätten blifva omvänd, skulle man då, på frågan, om förhållandet borde omvändas, svara såsom nu: Ja, Gud bevars!? Man säger, att det är mannen, som skall förvärfva, men man glömmer att det är hustrun, som skall sparsamt hushålla med hvad mannen förvärfva!, och hvem kan svara för att icke hushåll finnas, der hustrun förvärfvar mera än mannen? Låtom oss icke försöka att skapa oss rättsbegrepp, der sådana icke finnas. Rättigheten för alla alt ärfva lika inom slägteu är så påtaglig, att jag icke tror, att en redbar person finnes, som icke vill skifta jemnt emellan sina harn; gör han icke det, så ligger fördomen bakom honom och han rår icke med sig sjelf. Det är min tanka, och för många år sedan, från det mitt andra barn föddes, och då jag icke ägde någon ärfd jord, förordnade jag, att söner och döttrar skulle ärfva lika. Men, mine Hrr, detta lagförslag har ett fel; det felet nemi. att bredvid den lika arfsoch giftorätten har det bibehållit morgongåfvan. Den måste hort; ty i och med detsamma sorn lagen blir klar i detta fall, så blefve morgongåfvan ett privilegium för qvinnan på barnens bekostnad. I denna del förenar jag mig således med Frih. Cederström, Thure. Frill. Palmstjerna, Nils Fredr., anförde skriftligen: Det förundrar mig ej, att mångå röster höjts och höjas för den förändring, som af LagUtsk. föreslås. En viss känsla af förment billighet, vacker och naturlig, talar ju för densamma; vid ytligt påseende tyckes ju saken vara klar, som dagen.
Om ock Capitalisten för Myntets vacklande värde skulle så nödigt och på så kort tid utlånas; så är dock Penninge-bristen orsaken till, att han kan få säker Låntagare, att gå in på så korta betalnings-terminer. Vid förra Riksdagen medgafs ej Penningebrist, utan hos några Vinglare (vi hafva till och med i början af denna Riksdag hört detsamma af flere Ledamöter yttras); ej heller, att någon indragning af Sedlar skett, ej, att någon betydlig mängd Sedlar funnos i Finland; nu kan man ej längre neka det. Vid nästa Riksdag skall man medgifva det man nu ej gör, att Näringarne aftyna och sjelfva allmän-, na Crediten lider af brist på Penninge-förlag. Men för att afhjelpa denna Penningebrist, är ej nog, att föreslå ökade Låne-tillgångar med bibehållande af ett stadgadt Mynt-värde; man bör ock söka medel , att befordra en lifligare omsättning och circulation af RörelseCapitalet, som i ett glest bebodt Land behofver i förhållande till Folkmängden vara större, än i ett mycket befolkadt Land. Näringarne äro mera säkre och gifva mera hastig ränta i de fleste andra Europeiska Länder, äo i Sverige, hvarföre Capitalisterne der hälldre använda i Näringarne sitt Mynt. 1 en Stat som vår, böra alla medel vidtagas, för att i Näringarna intvinga det varande Rörelse-Capitalet; hvar - Den 23 April, till fordras, (utom Närings-frihet och Handels* frihet samt strängare Concours stadga) att intet Mynt elier Obligation, inga Dispositions, eller Afskrifnings-räkningar böra finnas, som löpa med eller gifva ränta, ty de befordra skrinläggning. Äfven denna skrinläggning befordras såsom jag förr visat genom Sedelstockens småningom indragning, i fall den åstadkommer den dermed åsyftade förbättring af Myntets värde. Utskotten anse med allt skäl Myntets föränderlighet i värde för en olycka i en Stat. Men Fastighetens föränderlighet i värde är det äfven.
De särskilta Departementer indelas i Under-Departementer efter behof, t. ex. (om arméens och flottornas ärenden bestridas gemensamt af en Minister) Krigs-Departementtft i 2:ne Under-Departementer, ettför arméen och ett för flottorna med General-Adjutanter - öpg - Serskildta Utskottets Éetänkanden. na till Chefer för dessa CJnder-Departementer, Under Departementerna kunna äfven, om så behöfs, indelas i Fureauer. Hvart Departement har sin särskilta Expedition, Som äfven har detta namn, t. ex. Krigs Expedition, Kammar Expedition o. s. v. Hvar Expedition förestås af en StatsSecreter och besörjes utomdess af ett efter behof bestämdt antal Expeditions Secreterare och Protocolls Secreterare o. s. v. Stats Secreteraren bibehåller samma rättighet och pligt, att neka sin contrasignatiön, sorn Regeringsformen fores ,lifver. Stats-Ministern bör äfven contrasignera, men dess ansvarighet dervid beror af ett förslag dero7U till Constitutions Utskottet. I följe häraf upphäfves Cancellie-Stvrelsen, och alla Presidents-Embeten i'(Collegierna samt Ordförande Embetena i Tullstyrelsen och Magazins-Directionen indragas. Till Finance-Departementet höra alla ärenden, hvilka förut gått till CommerceColle ium', Ststs-Contoiret, KammarRätten och Tullstyrelsen, med undantag af Domstolsfrågor. Till Inrikes Civil-Departementet höra alla de ärenden, som förut gått till KammarCollegium, Bergscollegium, SundhetsCollegium och MagazinsDirectionen, likaledes med undantag af alla Tvisteelier Jutitite-mål. Till Krigs-Departementet (eller Departementen) höra de ärenden, som förut tillhört Krigs Collegium. Observeras: Man kunds ock förena under ett Departement Financerna och de inrikes civila eller Kammarärenden, i synner - Serskildta Utskottets Betänkan elen.
Min tanka är så väl och omständeligen utförd af Herr Grefven och Ordföranden och Herr Kammarherren Silverstolpe, med hvilka jag mig till alla delar förenar, att jag icke borde något tillägga, men då jag förmärkt någras discourser utgå derifrån, att detta Utskott icke skulle hafva beslutanderätt, och att Lagens bokstaf icke blifvit fullgjord, så torde mig tillåtas att tillika förklara, det jag åter finner, så väl att, när Constitutions-Utskottet tillkommer gilla och öfverlemna till Ständerna, eller ej, sådant tydeligen innefattar en beslutande-rätt, som äfven, att den egenteligen och om målens behandlande, endast i ConstitutionsUtskottet, rörande 29 §:s bokstaf au pied de lettre är fullgjord, enär frågan förfaller efter skedd omröstning, utan pluralitet, så vida ej paria vota skola anses för gillande, hälst thy förutan Utskottet enligt samma §:s tydeliga och klara innehåll ej äger Motionen till Riksens Ständers pröfning öfverlemna. Herr Grefven och Ordföranden: Emedlertid och då jag icke kan göra min mening mera gällande än de öfriga, som inom Utskottet uppkommit, och då således ingen annan utväg än en votering återstår, får jag till erhållande af ett sluteligt resultat framställa följande proposition : Anser Utskottet, att resultatet af den sista voteringen inom Utskottet, i anseende till förändringen af 37 § i Regerings-Formen, bör komma till Riksens Ständers pröfning? Den, det vill, skrifver Ja; den, det ej vill skrifver Nej. Vinner Nej, eller stadna 2 Stånd emot 2, så anses hela Motionen förfallen. Bilaga H till Exped. N:o 10. 711 Emot hvilken proposition Herr Regerings-Rådet Hallenstjerna protesterade. Efter skedd omröstning befunnos: Af Höglofl. Ridderskapet och Adeln: Ja 3 Nej 2. Af Högvördige Preste-Ståndet: Af Vällofl. Borgare-Ståndet: Af Hedervärda Bonde-Ståndet: