Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ehuru nu detta förhållande vore allmänligen kändt, hade likväl något ansvar för Landtmätares dylika förseelser icke blifvit, uti 1827 års Taxa, bestämdt faststälidt, utan endast alternativt från Tio till Etthundrade R:drs böter, suspension eller förlust af innehafvande lön, m. m. blifvit utsatt, att, efter ompröfvande af omständigbeterne, närmare bestämmas; och som det troligen skulle ganska ofta inträffa, att ofvananmärkte obehörige och olaglige prejerier endast näpsas med det minsta penninge-beloppet, har Tufve Larsson liemställt, att Landtmätares beräknande och utkräfvande af högre arfvode, än efter gällande Taxa, må beläggas medbo R:drs böter, jemte förlust af hela arfvodet, samt att en sådan förseelse för andra gången, med dubbla böter och tjenstens förlust må umgällas; hvarförutan Motionairen föreslagit, antingen, att det i 1827 års Taxa fastställda oell alldeles oerhörda arfvode för Landtmäteri-förrättningar mätte nedsättas 3o procent, eller ock, att det i Landtmäteri-Taxan af år 1820 stadgade arfvode kunde åter varda, såsom gällande, antaget. Detta allt hafva Utskotten tagit x öfvervägande; hvarvid Utskotten trott sig finna, att anledningar icke saknas för den JLngsamt Allm. Besv. o. Oec, Unk. Uti.
Men om delta vapen är nödvändigt för Sverige, sorn, annars med all styrka, dock med sina vidsträckta kuster skulle behöfva att ständigt vara i gevär, så är det kostbart och f ramför andra af den art, att den tillbörliga kostnaden ingen inskränkning tål, och såsom endast möjligt att underhålla genom djupa kunskaper och oafbruten upmärksamhet, är det folk, hvilket härtill fordras, af ahlr astör sta vigt för Staten, som med största omtanka bör sörja för deras bevarande när de erhållits, som med största omtanka bör upmuntra till alla de medel, hvilka himna bidraga till deras danande.” Herr Grefven raisonnerar sig sedan till Irenne punkter, eller Carl XI:s allt omfattande blick, som flyttade stora flottan till Carlskrona; Grefve Ehrensvärds, med Chapmans biträde, danande af SkärgårdsfloLtan; och insjö— arnes sammanbindande till fart genom landet; och fortfar: ”Der äro likväl de tre punkterne, på hvilka, efter min tanka, Sveriges sjömagt bör hvila, faststälde. Stora flottan, är för beskyddet af Sverige, såsom nästan en ö med vidsträckta stundom aldeles öppna kuster, oumbärlig, hon är det vi - Den 2 Mars f. m. 97 vidare lill betäckning för den vigtiga skärgårdsflottan, som utan stor flotta finge ofantligen mångdubblas, för att allestädes göra tillfyllest, hälst då vur skärgård på flera ställen af öppen kust är afbruten, der skärgårdsflottan, utan den storas biträde och beskydd, omöjligen, utan våda för fl ende och öppen sjö, kan komma fram. Stora flottan bör alltså, gå hur del vill, bli af den styrka, att hon kati bjuda den Ryska flottan spetsen, och dess förträffliga läge i Carlskrona ger den ett företräde, en säkerhet, sorn gör att denna station aldrig bör, aldrig kan förändras. Delta tillsammans med den för sjöfart mera passande National-Caracter, gör att den Ryska flottan utan allt för stor olikhet ej bär kunna bli öfverlägsen, om Sverige rätt vinnlägger sig om den inrättningens tillbörliga vårdande.
Utdrag af protscsllet, hållet hos Högloft. Ridoerskapet ock) 2ldeln, wid Urtima Riksdagen i Örebro den 17 2lug i8ls. b D. Isider willkor af de öfrige Ständens enstämmiga besiut, biföll Nidderstapet och Adela, att i den underdäaiga skrifvelse till Kongl. Mant, åtföljande Bewillnings - Förordnirvarne, s m förleden gårdag ho§ Nidderstapet och Adeln justerades, finge införas följande tillägg: 1:0. Att hos Kongl. Main anhä'!es, det täcktes Kongl. Mant, genom någon af desi Embetsmän läka, enligt te af Riksens Ständer stadgade grunder, uträkna en Tar-sf öfwer den förhöjda Panneromds - afgitten. sä wäk i afsiende pa deni som begagna sig af stor.e Panna, an dem, till följe af deras Hemmanswäxde tillkommer, som för dem, hwitka jemte en 90 kannors Panna fa nyttja en annan; > samt att Kongl. Majit i Nader täcktes läka en sadan Tariffs atfölia desi Rudiga Förordning om B änwinsorännineen. 2:0. Akt wid det ställe, sam handlar om utarbetandet af Statistiska Tabeller och Sammandrag, marte tilläggas att, at Riksgälds - Contoiret skulle upplagas, ait utarbeta t enliga Formulairer ait brukas wid uppgifter till Mantals,kusmngarne, samt wid Beredningsoch Taxerings < Cemmuerr; hwilka skulle af RstsgäldS - ContAret till Kongl. Majit 2696 Den 17 Augusti. Maj:t i underdånighet öfwerlämnas, hwarföre Riksens Ständer hos Kongl,.
Hela tillökningen sedan slutet a* år 1826 utgör 5,o32 menniskor, och är således betydligt mindre än linder de fem år, som föregingo de förstnämda. Ehuru länet icke varit allmänt hemsökt af några svårare farsoter, hafva likväl nerv' febrar och messling härjat på flera orter år 1828, och frossor, sort* ofta urartat till vattensot, så väl detta år som 1831 och i832; oc*1 då mortaliteten härigenom utöfver vanligheten under dessa år ökats» lärer orsaken till folkmängdens mindre betydliga tillväxt, uti dett3 förhållande bör* sökas. Någon märklig förändring uti folkets bildning och konstflit 1 finare slöjder, har icke ägt rum, och den erfarenhet jag under sednast förflutna åren vunnit, har hos mig hefästat det omdöme ja£ förut yttrat, örn 'invånarnes lynne i allmänhet. Med de undantag» som naturligtvis här, liksom på alla andra ställen måste äga rute» kan likväl med skäl sägas, att grunddragen deraf utgöras af aktning för tegarne, kärlek för ordning och. skick, och känsla för egna fät' tigheters helgd. — Begäret att öfverflödigt förtära bränvin, föraide' der visserligen ofta till öfverdåd och osedlighet, och kan i naiv3 rande stund icke sägas hafva aftagit. Det förbud mot bränvins-tn verkning, som ägde ruin i832, ifrån början af året till höste!11 åstadkom, för den tiden, en minskning i fylleri och utsväfning^ ’ som likväl lingö en sä mycket starkare fart, sedan bränvinet åt fick tillverkas, och betydligen fallit i pris.
Dessutom hafva Riksens Ständer, utöfver hvad deras förra yiriderdåniga Skrifvelse upptager, beviljat följande nya Aflöningar: i StatsUtskottet till Sekreteraren vid Afdelningen för MagazinsInrättningens Arender 400 R:dr — Sekreteraren för mål rörande Manufaktur-Diskonten . • . .250 — Vakt-Betjeningen i Magazins-Direktionen, för uppassning ... 40 __ Vakt-Betjeningen inom KommerseCollegiimi likaledes 30 tillsamman 720 R.dr; Serskilda Utskottet. till Sekreteraren 4 Månaders Arfvode ä 166 R:dr 3 2 sk R:dr 66fr. 32. - — En Kanslist likaledes för 4 Månader Traktamente? ä ,u§ R:dr om dagen 300. En Kanslist för 3 Månader enahanda Traktamente 225. — - tillsamman 1191 RM32; samt följande Renskrifnings-ersättningar: i Stats-Utskotfet 350 R:dr i Lag-Utskottet 300 iBesVärs-Utitiöttet, inbersknadt 2oR:drs Arfvode för En Vakt-Betjent vid en Underdåniga Skrifvelser. Afdelning 370 och i Expeditions-Utskottet 200 Slutligen hafva Riksens Ständer äfvert, för besörjande! af den efter Riksdagens slut återstående tryckningen utaf Bihanget till' Riks-Ståndens Protokoll och ordentligt Registers upprättande deröfver samt Liqviden för uppburna Medel och försålda Exemplar äfvensom redovisning för, de öfverblifvande, anslagit; åt Expeditions-Utskottets Sekreterare i ett för allt . 200 R:dr hvilka dock ej förr få lyftas, än han, efter berörda arbetens fulländande, hos Riksens Ständers Fullmäktige i Riksgälds-Kontoret affemnat fullständig Redogörelse för sin befattning och derför erhållit decharge.
Då Kongl. Maj:t utnämner någon till beställning at‘ den beskaffenhet att lön på stat dervid ej åtföljer, eller först framdeles kommer att åtnjutas, hvarunder förstås tjenstegrader i armeen; belägges derom utfärdad fullmakt eller öppet bref med Cli. Sig. 5 proc. Canzli-geb. af den lön, som åtföljer dylika eller med dem jemförliga beställningar. Enär någon, som förut varit eller är i Kronans eller annan offentlig tjenst, tillägges högre namn, heder och värdighet af embete eller tjenst, charteras de derom utfärdade öppna bref och fullmakter till 10 proc. Canzli-geb. 7| —- jy^ af den lön, som åtföljer dylika, eller med dem jemförliga tjenster. Erhåller någon sådan Caracters-värdighet i annan tjensteväg än den, hvaruti han varit eller är embetseller tjensteman, såsom t. ex., då en Militär får en civil caracters-fullmakt, eller tvertom, belägges charta efter 30 proc. Canzli-geb. af dit hörande löne-inkomst. Fullmakt, Öppet Bref eller Resolution på caracter för dem, som ej förut varit i Kronans tjenst, förses med Charta till 60 proc. Canzli-geb. 7i — j;y, af löne-inkomsten för dylika eller dem i värdighet motsvarande tjenster. Dock beräknas i ofvannämnda fyra händelser endast den på stat bestådda ordinarie lön, hvilken, derest den är indeld, bör efter sednaste årets markegång uträknas. Diplomer för Consul Canzli-geb. R:dr 100: för General-Consul d:o „ 150: för Agent .. d:o „ 200: proc. proc. proc. proc.
Maj:ts pröfvande vishet, till den underdåniga anhållan, att Rikets Ständers förslag angående alla läroverkens ombildning till ett matte underkastas den noggrannaste undersökning och omdöme af dessa läroverks erfarne målsmän, innan några försök i denna syftning varda i nåder anbefallda, samt att den medelväg, revisionen föreslagit, att berörde försök må, efter underdånig hemställan, tillåtas endast der lärare och ephorer äro derom fullkomligen ense, vore det högsta Presteståndet för sin del skulle våga i underdånighet tillstyrka; att, då den ambulatoriska läseordningen eller äranesläsning, hvad lärarne angår, redan eger rum i alla gymnasier och till en del i lärdomsskolans rektorsklass, och densammas införande äfven i skolans lägre klasser är i skolordningen medgifvet, något ytterligare påbud i detta afseende syntes mindre behöfligt eller nyttigt, och att införandet äfven i förberedande klassen af ambulatoriske lärare således icke förtjenade, enligt Ståndets öfvertygelse, ens det vilkorligt tillstyrkande, som Rikets Ständers underdåniga skrifvelse innehåller; samt slutligen, i afseende på ämnesläsningen för lärjungar, att Ståndet angående detta vida betänkligare slag af äranesläsning icke inlåtit sig i någon fullständig vederläggning, enär Utskottet, som förberedt Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, i detta hänseende inskränkt sig till den framställning, som, enligt Ståndets åsigt, varit den enda rätta i hela denna vigtiga fråga, nemligen att till Eders Kongl. Maj:ts nådiga pröfning, efter vunnen vidsträcktare erfarenhet, densamma i underdånighet hemställa. Vid samma riksdag anmälde äfven Presteståndet, under den 19 Maj 1845, till Eders Kongl. Maj:t sin underdåniga anhållan, att, vid den föreslående regleringen af Rikets elementar-iäroverk, lönerna för der anställde lärare måtte blifva så bestämda, att ali förhöjd årsberäkning för bemälde lärare må kunna upphöra.
— Utskottet Inser således icke att entreprenad-inrättningen bör leda lill någon rubbning af gästgifveriernes friheter, eller att gästgifvarne af denna anledning bora uteslutas från de för skjutsande i allmänhet föreslagna förmoner. Utskottet anser det visserligen icke osannolikt att, äfven der skjutsentreprenader afslutas, skjuts fortfarande kommer att utgå från de stationen närmast belägne hemman, till äfventyis desamma, som förut varit indeldta lill reserv-skjutsning, men skillnaden blifver icke derföre så oväsendtlig, som man påstått. Skjutsbestyret härleder sig då från frivilligt åtagande, i stället för tvång, och det fria valet att bereda egen fördel är obehindradt. — Utskottet har aldrig åsyftat alt, vid afskaffandet af skjutstvånget, framkalla ett tvång med motsatt rigtning, eller tillskapa absolut binder för skjutsens bestridande i förening med jordbruk. Utskottet kan icke inse den anmärkta motsägelsen emellan r och 4 punkterne af de föreslagna hufvudbestämmelserna. — Den förre innehåller till hvad belopp skjulslegan må högst medgifvas, och den sednare, huru entreprenadvilkoren, och följugtligen äfven legan, må genom täflan nedsättas. Att Allni. -Besv - och Hhoh.-tllshottélx XJilittnncle, 1V:Ö 10~J. 17 -Äft de vilkor, sorn på sådant sätt bestämmas, skola blifva gällande, utan afseende på hvad annars är medgifvet, torde redan vara 'fullt tydligt. Då uti förslaget ingalunda är salt i fråga alt hemmanens skjulsningsskyldighet skulle för alltid upphöra, då entreprenad-aftal blifvit träffadt, torde redan deraf följa, att, då entreprenaden upphörer, denna skyldighet mäste åter inträda; men för förekommande af förtydning torde uttrycklig •bestämmelse derom böra bland föreskrifterne intagas, hvartill förslag nu af Utskottet skall afgifvas.
Nu, sedan Riket år så ansenligen förminskadt, finnas hår öfver 2 och en half gång så många. För att 270 Dan i 3 Martil, erfara huru det tillgådt, böra vi återvända till den tid, då Ridderskapet och Adeln fick en constitutiv författning, såsom Stånd, eller RiddarhusOrdningén af 1626, oell sedan fortgå till närvarande ögonblick, 1 denna Författning omtalas blott att det tillhörde Konungen utnämna eller naturalisera Adelsmän; men icke till huru stort antal. Den, som blifvit med någon Adelig värdighet benådad, skulle te sig pä Riddarhuset, hålst når möten höllos, celi sig der inmatricu lera låta, hvar och en uti sin dass. Sveriges deltagande i oo;årakriget och deraf följande eröfringar bragte en mängd främmande Adel i dess tjenst. I 1604 års RegeringsB*orm §. 47 stadgades följaktligen: ”att om någon af främmande land, eller utur de vundna Landskap kommandes, ville njuta stämma bland Ständerna, då skulle det honom icke förvägras, sa framt han hade satt bo i Riket} och, der han Riddersman vore, och ville derföre aktad vara, skulle han af Konungen förklaras privilegiirnägtig, och på Riddarhuset å Riddare möte af dem intagas, erkännas och inskrifvas.” 60 §, i samma RegeringsForm stadgade, att ”ingen skulle i Riket blifva adlad eller naturaliserad i Rid« dareStåndet, medan Konungen vore utlåndes, krank eller omyndig; men om sådant beneficium af märkliga ordsaker skedde och gjordes, måtte det icke längre bestå ån under Förmynderskapet, utan (så vida) Konungen dem sedan särdeles bekräftade. Oaktadt 3o:årakriget af Sverige fördes med lysande framgång under de xSS Den 5 Martil. 271 år som Förmynderskapet för Drottning Christina varade, utnämnde Regeringen blott en Grefve, några och 5o Adelsmän, men ingen Friherre. Vid
Ehuru den med motionen afsedda lättnad för boställshafvare i de drvga skifteskostnaderne ofta nog torde vara behöflig, måste dock emot det gjorda förslaget anmärkas, att, då nämnde kostnader utgöra en boställshafvarens skuld, det Kronan tillhöriga bostället icke kan derför intecknas, och att, i fall meningen är att inteckningen, likasom den i motionen omförmälda exekution, i händelse af underlåten betalning, skulle afse endast boställets gröda, härvid förekommer att denna, så länge den vexer på marken, tillhör den fasta egendomen och endast i samma ordning, som denna, kan för gäld förpanlas, och att åter, sedan grödan blifvit inbergad, densamma är lösegendom, deruti inteckning icke efter lag kan meddelas. Då således hvad i motionen blifvit föreslaget icke kan stå tillsammans med de i allmän lag stadgade grunder för förpantning af fast och lös egendom och förty ej är verkställbart, får Utskottet tillstyrka, att motionen icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 8 Maj 1860. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande M 89. 5 Reservation: af Grefve Taube, H. A.: »Utskottet har medgifvit att den med motionen afsedda lättnad för boställshafvare ofta nog torde vara behöflig och egentligen afstyrkt densamma på det skäl att Utskottet ej ansett det föreslagna sättet verkställbar^ Anser man en fråga vara behöflig torde äfven vara skäl att tillse om den ej kan åstadkommas, och då torde, hvad denna fråga beträffar, det ej vara så svårt att påfinna ett sätt, hvarigenom ändamålet vinnes. Afdelningen inom Utskottet föreslog att säkerhet för ett nödigt amorteringslån skulle lemnäs i boställets gröda; väl har Utskottet anmärkt att grödan, medan den vexer, tillhör den fasta egendomen och endast i sammanhang med denna kan för gäld förpantas, men här är ju fråga om att erhålla ett nytt eller förändradt stadgande och då kan väl ej ett redan varande stadgande hafva den egenskap att det ej kan förändras.
Detta böra väl socknenämnden och sockncstämman veta bättre än Landshöfdrn, och deras föregtde åtgärder grundlägga det beslut han omsider fattar. Jag frågar ytterligare: huru skall en sådan försäljning beskattas? Frih. af Ugglas säger, att detta $kull af socknenämnden på förhand bestämmas. Men hon kan blifva för hård mot den ene och för gynnsam mot den andre. Auktionen deremot är öppen och oväldig, ty en hvar, som gör det högsta anbudet och ställer säkerhet för afgiftens erläggande, undfår rättigheten. Svårigheten att akia sig för vinglare, hvilken Frih. af Ugglas omtalat, måtte väl icke vara större, när sockenstämma och kyrkoherde hafva med saken att skaffa, än när Landshöfdrn eger detta bestyr. Jag tror, att socknemännen känna vinglarne bättre än han. I händelse de icke hafva tillräcklig kunskap derom, så bör dermed ingen fara vara förknippad, enär saken ändock i sista hand skall afgöras af Landshöfdrn, på hvars pröfning Frih:n lägger högsta vigt. Jag skulle anse det vara ganska olyckligt för sakens framgång, om K. o. Ad. afveke från de grunder, som i detta Betänk. äro lagda. Man har svårt nog ändå, att få något sammanhang, något tillfredsställande beslut i bränvins-lagstiflningen. Skulle nu K. o. Ad. afvika från Utsk:s förslag, hvilket, såsom vi veta, i ett annat Stånd möter ganska stark gensägelse, och fatta eli alldeles olika beslut, så kommer, på sätt nyss är sagdt, Betänk. att sönderstyckas och saken alt derpå förlora. Under de enskildta öfverläggningar, som i denna fråga egt rum, syntes åtminstone ledamöterna af 3:ne Stånd vara ense derom, att man borde i förevande hänseende fatta beslut i enlighet nied Frih. Raabs reservation. Jag är af samma tanke och anhåller följaktligen, det R. o. Ad. behagade bifalla hans förslag. Frih. Raab:
Besvoch Ekon.-lits]; o Hels Betänkande, N:o 67. 3 och lämpligast meddelas af föräldrarne i hemmen, och att folkskolan borde betraktas såsom en nödfalls-anstalt, som blefve umbärlig i den mån, förhållandet med undervisningen kunde vara återfördt till hvad det tillförene varit, på det sätt, att genom den undervisning, som i folkskolan meddelades, fäder och mödrar framdeles kunde befinnas dugligare att meddela undervisning. Folkskolan borde alltid vara ställd på indragningsfot, särdeles, om den röjde för mycken syftning att draga barnen från föräldrarne, eller lyckades hos föräldrarne qväfva känslan af desses dyra åliggande, att sjelfve meddela sina barn från dessas späda ålder den hjertats, förståndets och viljans tillböjning, bildning och rigtning, hvilken endast föräldrarne kunde naturenligt bibringa barnen. Ett annat skäl till folkskolans indragning vore, att densamma, med åsidosättande af sitt nyssnämnda naturliga kall, att nödfallsvis uppmuntra hemläsningen inom familjerna, för hvilket ändamål den helst borde vara ambulatorisk. gemenligen sträfvade, åtminstone på landsbygden, att, såsom fast eller stationär. blifva ett slags lärdomsskola, ehuru den, i följd af den inre lärdomsbristen eller bristen pä inre lärdomsintresse hos dess brådmogne lärare, för det mesta endast bibringade allmogens barn ett blott ytligt och skrytsamt vetande, utan motsvarande inre hjertebildning, eller en hall-kunnighet och halfbildning, som vore sämre än ingen.
Denna väsendtiiga olikhet föri kommer öfverallt i de aldra minsta elementerna, uti de högre lärokurserna, så viii som lili de lägre; då den ena lärjungen nödgas uppehålla sig timmar och dagar, för att hemta hvad lian heliöfver ur en proposition, absolvera» hon af den andra på fem minuter. Regering och Ständer kunna besluta om inrättandet af sådana skolor; men förståndiga menniskor, sorn åtaga sig och lyckas uti att vara lärare i en sådan skola, hafva aldrig funnits, finnas icke, och skola aldrig finnas. Uti Tyskland är försöket gjordt, sednast i bayern. Ar 1804 ordnades undervisningsverken derstädes efter begreppet, eller obegreppet, 0111 den här ifrågasatta föreningen; och denna ordning, som dock genast btef oordning, fortsattes till 1808, då elementarläroverken reorganiserades efter andra principer. Hvilkendera af båda undervisningsmetoderna för öfrigt, och i afseende på den rent menskliga förädlingen, lemnar de högsta resultaten, är alldeles omöjligt att afgöra. Den vettenskapliga hållningen kan i båda vara lika conseqvent, och förståndsodling^n göra lika framsteg genom båda; nuancerna äro i detta afseende knappt märkbara för den yttre åskådaren, och bestå på det liela ej i ett mer eller mindre, utan i olika behandling af samma ämne. Man har ansett tillnmpningsskolornas föremål underordnadt den egentligen lärda bildningens; jag kan ej gilla denna åsigt. I rent menskligt afseende finnes ingen anledn. att gifva företrädet åt den ena eller andra, aldraminst, om man gifver åt båda en lika höggrad af vetteuskaplig underbyggnad och odling. En blick på våra närvar, läroverk säger oss, att vi, i och för tillämpningsskolorna, äga inga allmänna förberedande läroverk, utom de s. k. apologistskolorna. Att dessa sednare ej uppfylla ändamålet, är kändt och erkändt. Hos R.
IDON 1898 så god som någon annan, dock utan vanlig betalnings trygga karaktär af att bero på ömsesidig öfverenskommelse. En sådan norm eller ledare skulle bäst uppkomma därigenom, att olika meningar härom gjorde sig gällande, och jag är djärf nog att uppträda som första förslagsställare med en plan, i enlighet med hvilken jag tänker mig, att drickspengarna skulle kunna utgå. Djärf nog, ty jag vet, att ett sådant förslag framställdt i en uppsats, hvilken som denna har tillfälle att falla under ögonen på en läsekrets af mycket olika ekonomiska tillgångar, också skall blifva olika bedömd. Men jag står risken att i enlighet härmed blifva ansedd både som förskräcklig slösare och från annat håll som lika stor gnidare, ja, vore till och med tacksam att få veta andras åsikter i frågan, ty när olika meningar bryta sig mot hvarandra, framkommer ej sällan något godt, värdt att taga vara på. Och nu till mitt förslag! Har man för en natt bott på ett hotell eller i ett privathem, ger man vid afskedet den lilla jungfrun, som passat upp, femtio öre. Stannar man två eller tre dygn får hon en krona; efter en veckas uppehåll fördubblas summan, efter fjorton dagar har hon gjort sig värdig tre, och en till två månaders besök med uppassning är väl godtgjordt med fem kronor. Stannar man en vecka eller mer i ett privat hem, är det äfven lämpligt att, där sådan finnes, gifva något åt kokerskan, men härtill beräknas mindre än till husan, på hvilken naturligtvis brorslotten faller af det ökade arbete, som en gästs besök tillskyndat husets tjänare. Efter en natts ångbåtsresa ger man också akterstäderskan femtio öre — detta dock endast i det fall, att hafvet ej varit oroligt och man följdriktigt härmed åsamkat henne störd nattro och en del extra besvär, då hon väl gjort sig förtjänt af mera. Likaså äro naturligtvis öfriga tämligen måttligt tilltagna drickspengar beräknade under förutsättning, att man ej genom extra arbete, budskickningar, hämtningar, nattvak och annat dylikt allt för mycket tagit den tjänande systerns tid och omtanke i anspråk.