Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sålunda, ehuru man bör äga rättvisa att vänta af hvilken aucloritet, som äger att skipa den, tror jag mindre lämpligt, att ett administrativt verk såsom Kammarcoll., som egentligen äger att vårda Kronans egendomar och att dervid bevaka dess rätt, dömmer i frågor emellan Kronan och enskilde, rör:de de scdnares fordringsanspråk mot dea förra, på sätt nu tillgår i afseende på de s. k. gamla Kronofordringarne. 268 Den 13 November e. m. Slutligen torde jag äfven böra nämna, alt i sjelfva de länder, hvarest den rena ministerstyrelsen är häfdvunnen och der cmbetsmannasjelfständigheten äger mindre politisk vigt, man funnit hehöfligt att tillskapa en slugs collegialförvaltuing. Således i England t. ex. har på mer än 100 år Lordamiralsembetet endast en gång och Lordskattmästare-einbetet aldrig varit tillsatt, utan förvaltats af flere commissarier, ett slags rådgifvande collegium. På samma sätt hafva äfven de nya förvaltningarnc af Handelsoch Colonialsamt af Indiska ärendena organiserats. Det är visserligen sant, att alla medlemmarne äro afsältliga, och merendels vid hvarje ministerförändring ombytas, men inom Engelska flottan t. ex. torde inom hvarje politisk opinionsnuance icke saknas ämnen till sakkunnige amiraliletscommissarier. Afven har man insett behofvet, alt genom bruket gifva de tjenstemän, som egentligen bereda målen, en stabilitet på deras platser, som de icke de jure äga. Sålunda t. ex. ägde jag under mitt deltagande i uiidcrhandtingaruc rörande Oresundska tullen tillfälle finna, ali samma Secreterare i Iso urd of Trade and Plantalions, som uppsatte instruetiouerne under Whigske Handelsministern Lord Russel, dermed fortfor under Toryministern Lord Stanley, och har jag af lidningarne sett, att han ännu lärer fortfara i sitt embcles utöfning. Cr. Lagerbjelke, Gustaf: Jag instämmer i allo med dem, som anse del vara för R.
För vinnande af en under författningens nuvarande ordalydelse i denna § omöjlig kontroll derpå, att den med verkställigheten af den i §:n medgifna arbets-rättighet, enligt 14 §, förenade afgift varder erlagd, har motionären föreslagit, att 10 § måtte erhålla följande lydelse: »Varder den, som till handtverks idkande, jemlikt ofvanstående stadgan»den, berättigad är, tillitad att i annan stad eller ort, än der lian bosatt är, »verkställa sådant arbete, som måste på stället förfärdigas eller fullkomnas, mi »honom ej vägras att derstädes sjelf eller genom egne arbetare slika arbeten »företaga och fullborda, under iakttagande, då arbetet sker i stad. att anmälan »derom hos magistraten å stället förut göres och vederhäftig borgen aflemnas ■»för erläggajide till stadens kassa af den afgift, dertill han, i förhållande »till arbetets beskaffenhet kan varda taxerad. Handtverkare tge ock att för »innevånare i annan stad eller ort åtaga sig arbete, att verkställas der han sjelf »är bosatt.» Enär dea afgift, som, enligt 14 § 2 momafcL b), bör erläggas till kassan i den stad, hvarest handtverkare, bosatt i annan stad eller ort, handtverksarbeten verkställer, lärer, såsom annan fordran, kunna, i brist af godvillig upp - görelse Allm. Best.- och Ekon.-Ulskottets Betänkande, N:o 128. 9 {rörelse exsekutivt uttagas, finner Utskottet den af motionären föreslagna förändring icke vara af behofvet påkallad, samt hemställer således: att motionen i denna del må lemnäs utan afseende. § 12. — 1 mom.
Alla öfriea nuvarande uti jordeboksoch hemmantalseller ordinarie räntan inbegripne persedlar förvandlas till bestämd penninge-ränta, att, jemte till penningar förvandlade bråktalen samt nuvarande skatte-titeln penningar, utgå enligt i allmänhet stadgade yrunder. /Vesterbottens Län. Af nuvarande ränte-persedlar ansåg Kongl. Majit lämpligen kunna komma i fråga ait såsom särskilda skatte-titlar bibehållas: Spanmål, Smör, samt dessutom Penningar. I Länet valde Deputerade för de socknar, der någon förändring blifvit afsedd, hafva Kongl Majds Nåd. Proposition, N:o S. 91 instämt; och, i öfverensstämmelse härmed, föreslår nu Kongl. Maj.t Rikets StänuL*r, ait: l.o Såsom hufvud-räntepersedlar inom Westerbottens Län bestämmas: Spanmål och Smör; 2:o Alla uti dessa persedlar nu fastställda räntor bibehållas oförändrade och alla öfrige uti ordinarie räntan inbegripne, förvandlas till bestämd penninge-ränta, att, jemte nuvarande skatte-titeln penningar, utgå enligt i allmänhet stadgade grunder. Gottlands Län. * Af nuvarande ränfe-persedlar ansåg Kongl. Maj:t lämpligen kunna komma i fråga att såsom särskilda skatte-titlar bibehållas: Spanmål, Smör, Fläsk, Strömming, Hö, Dagsverken, samt dessutom Penningar; * äfvensom att nuvarande ränfe-persedlarne får, lamm och talg lämpligen kunde till fläsk förvandlas. I Länet valde deputerade ansågo spanmål och smör böra bibehållas; men önskade att den del af spanmålen, som nu utgöres af hvete och hafra, måtte försvinna och spanrnålen utgå endast med råg och korn, hälften af hvarje slag, och att strömming, hö och dagsverken måtte förvandlas till penningar. Derjemte anhöllo deputerade, att får mätte såsom ränte-persedel bibehållas, och fläsk, lamm och talg till lår förvandlas. Kongl.
Jag anhåller att få förena mig med Hr Cederschiöld och instämmer i det af honom afgifna förslag till beslut i denna fråga. Härefter blef mem:t, uppå derom gjord framställning, lagdt till handlingarne. Föredrogos, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet StatsUtsk:ts den 4 dennes bordlagde Utlåt:n. N:o 47, ang:de regleringen af utgifterue under RiksStatens Usta hufvudtitel; N;o 48, i ani. af väckta frågor, huruvida de vid sednaste Riksmöte embetsoch tjenstemännen beviljade löneförhöjningar skola bibehållas och på ordinarie stat upföras, eller om nedsättning deri bör ega rum m. m.; N:o 49, ang:de regleringen af utgifterna under RiksStatens 2:dra hufvudtitel; N:o 50, angide regleringen af utgifterna under RiksStatens 3:dje hufvudtitel; samt N:o 51, ang:de de för fortsättningen af Statens jern vägsbyggnader erforderlige medels uplåning mot Statsobligationer å utländskt mynt. I afseende å sistnämnde Uti. tillkännagaf H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, att Talmännen vid hållet sammanträde öfverenskommit föreslå RiksStm, att ifrågav:de Uti. skulle företagas till afgörande nästkommande Onsdag den 15 dennes samt då sättas främst å föredragningslistan, och blef detta förslag, uppå derom gjord propos., af R. o. Ad. bifallet. 39fi Den 11 Februari f. m. Härefter föredrogos, men blefvo äfvenledes, på flere ledamöters yrkande, ånyo bordlagde följ. från den 4 dennes på bordet hvilande Betänkm nemi.
M'der fannua äato gifoit Riksens Ständer pä Någre wilker och svrdelar lilkancplcnL bästa, Maja war för alla Ständ gemensam: och widare, at RcketS Sanuelige Stander, den 22 i sanrma manad, om Lan^uon i Stockholm utf ndat desi Förordning ocp Beirut, sorn deHederwaroa Bonde Ståndet med Harads LiZneten bekräftat. 2:0 Som det Hederwarda Bonde-S ändet, jämnte de öfrige Ständen, jämlnt 4 §. i i66z cirs Riksdag-t-Beflnt, högtideligen försäkrat, at ofrvLnbcrörde Förordning, säsom en ren och enhälleligen wedertagrn Lag af ingen eho han ock more, emotlefwas, Niycket mindre turkorar, eller något »ren eller inträng tillfogas läka, efter som Riksens Ständer pä det kraftigaste Sig fcrbundtt, densamma at försvara, beskydda och handhafwa, sä at den som antingen sjelf någre penningar i karwo insätter, eller ock af hwarjehanda tilfälle bekommer af medel theli någon ^vance, skall ofelbart och utan iiägon exception och inwandning, uti detta allmänna förvaring'-rummet och Lullockia publica^ lmv 97- Ni deröfver räda och commoaäsrrr eftrr sitt egsk Soda nore och bs mg, m. m.
N:o 3. 271 anmäldt Tryckeri någon brottslig Skrift, vare den olaglige Boktryckaren, jemte Författaren, underkastad lika straff och ansvar för Skriftens innehåll och skrifart och håfve sitt Boktryckeri till åklagaren förverkat. Sedan anläggningen af ett Boktryckeri blifvit till Konungens Befallningshafvande anmäldt, åligge det honom genast, eller med först afgående post, derom underrätta HofCanzleren. ö:o Författare vare ej skyldig att å tryckt Skrift låta sitt namn utsättas. Ehvad han okänd vara vill eller ej, åligge honom att tillställa Boktryckaren en förseglad sedel, innehållande hans namn och hemvist, med påskrifvet betyg om dessa uppgifters riktighet, af 2:ne på orten väl kände, inom Sverige boende, Svenske Medborgare, hvilka åligge Författare-ansvar, i händelse Skriften inom laga tid åtalas skulle, och Författarens namn och hemvist befunnes oriktigt uppgifne, eller i sedeln saknades, eller ock Författaren, utan laga förfall, från svaromålet utehlefve. Röjer Boktryckare Författares namn och hemvist, då sådant honom ej af Domaren lagligen ålagdt är, höte 200 R:dr, och varde hans brott kungjordt i allmänna Tidningarne. 7:o Den, hvilken uttgifver Utländsk Maus arbete, eller öfversättning deraf, eller Inländsk Mans, som sitt namn ej angifvit, äge enahanda rättigheter, pligter och ansvarighet, sorn Författare i alla de fall, der ej i denna Lag annorlunda stadgadt är. Utgifvare af Dagblad och Periodiska Skrifter vare alltid, i afseende på ansvaret, ansedde såsom Författare, åliggandes dem under lika förbindelse att tillse, det de vilkor, som vid utgifvandet deraf i denna Lag ytterligare stadgas, varda noga iakttagna. 8:o Vid Rättegångens början vare Boktryckare skyldig att Författarens namnsedel till Domstolen ingifva. I annat fall stånde han Författare-ansvar, så framt icke Författaren sig hos Domaren sjelfmant tillkännagifver.
Titlarj o m upphörande af fullmagters meddelande derå , utan motsvarande tjenstebefattning ,, > » Svar på återremiss Titulaturer, om förenkling i Embetsskrifvelser tili och från Embetsverk och enskilde personer Tjenare, enskilde, bönder eller torpare, om deras bestraffning, då de försåtligen våldföra hutbondefolket . Kongl. Maj:tj Nådiga Svar , , , , , Tjenst, om förbud, för Tjenstemän vid Embetsverhen, att pl samma gång innehafva mer än en med lön på Stat Svar på återremiss Tjenste-accord, om upphörande af sådane , , Tjenstehjon, se Flyttningstid. Tjenster, se Embetsoch Tjenstemän. » om Embets-verkens rätt att åter besätta åtskilliga lägre Svar på återremiss , , , , » Se Värdighet. » om deras återbesättande med ordi narie tjenstemän inom viss tid, efter det ledigheten inträffat , , , Svar på återremiss , , , , 21- yT » £ ^ cfq cnr T -5 r-; N:c — 8 « we "in « 7$ ST: O str* & *2 ^ & » D 2- rZ'? Ståndet. 41 b. V 40 å. ? » - 2.8- 33 ^ g ■3 cc (0 P »T BondeStåudet. N:o r å. V 40 | 82 1 1 V 40 Vt ii 40 V 40 'Vr ii 40 TF -BSrfSÄxr7Z A c g cc c »a f ic J r > T5 E 2 5 £ ar “ £ Riks-Ståndens Beslut. fr“ -i a. L j. fC /o et ' ' CM c ■i ~ Runi, o. j PresteBorgareSlä.iift. Bonier* S:o N-.o ~s7T Aitla. Stand.-t. S-åndet. §•
Men se der ställer sig kammarjungfrun emellan Nanna och dörren – så fatalt! Ur vägen, din slyna! Men det är Nannas goda engel, som ställer henne der. Se så, först den ena, så den andra – häng den der öfver stolskarmen. Hvad hon är söt, – och se Celestine, – men kan jag förlåtas? – Akta dig, Celestine, det står någon och tittar genom nyckelhålet, – hon hör inte, – o, herrliga Diana! goda nådiga Diana, förvandla mig inte till en hjort! Men nu kan jag åter gerna se dit. Det synes nu blott tvenne de sötaste englahufvuden ofvanför täcket. Hvad dessa små täcka nattmössor med spetsar omkring kläda dem väl! «God natt, söta fröken!» säger kammarjungfrun; och nu måste vi taga ett skutt dit bort i vrån, bakom skåpet, så att inte kammarjungfrun, som går ut, skall få se oss. Men se nu är hon redan nere för trapporna, och vi kunna åter tryggt gå fram. «Nå du,» sade Celestine, efter en stunds tystnad, hvarunder hon afvaktat, att Nanna skulle komma med ett sådant der: «nå du? – «Åh jo,» svarade Nanna, under en lätt gäspning. – «Åh jo; bara åh jo?» – «Åh jo, visst är han rätt hygglig – men jag är lite sömnig i afton. Du deremot tycks vara alldeles yrvaken.» – «Jag tillstår, att jag inte på länge haft en så angenäm afton.» – «Såå! — Tror du inte jag märkte det? Men jag hade rätt ledsamt, ehuru jag inte kunde låta bli att skratta. Han är ju alldeles tokig, den der målarn.» – «Tokig?» frågade Celestine, lite stött. «Är det tokigt att vara lite glad? Då tycker jag det är mycket tokigare att så der grubbla och spela fantast.» – «Och det säger du! Men, söta du, släck nu ut ljusen, och låt oss sofva.»
Det ar ' dock underligt med en bildning som fört oss derhan, att vi anse det för finare och respektablare att dag ut och dag in sitta stum som en fisk bakom ett skrank i en skum och qvaf bod och rakna slantar samt skrifva siffror, an att, i samråd med föräldrar! varda och uppfostra ett kommande slagte. Det ar en sorglig bildning som tvingar en barnkär qvinna att hellre utarma sig till kropp och sjal under ett mekaniskt, andefattigt, uselt aflönadt arbete, framför att: kanske på bättre vilkor, inträda i en familj för att der egna sig at barnvård. Ett gammalt ordspråk säger: sden som tager barnet vid handen, griper modern vid hjärtat .. Och det skulle gå underligt till, om ej en bildad och kunnig barnsköterska skulle bli ansedd som en kar och aktad medlem i den familj, åt hvilken hon egnar sina krafter. All början ar svår, det veta vi alla, men ju större svårigheter ju större kraftansträngning och ju större seger. Kar de modigaste brutit banan, skall man med häpen undran se sig om och spörja hur det kommit sig, att detta vigtiga arbetslalt d läflge legat i trade och fått fritt bara så mycket förderfligt ogräs, och då skall det praktiska lifvet snart sjalf åtaga sig en förnuftig lönereglering afven i fråga om barnvård. Men ar det ej orätt att från detta arbetsfält undantränga dessa fattiga unga flickor, hvilka ej kunna påräkna några platser, i fall man ej längre vill antaga dem som barnflickor? Denna fråga har blifvit framkastad, och den ar vigtig nog att förtjena ett .svar. Ser man qvinnofrågan som en samhällsfråga, så följer det af sig sjalf, att ingen klass i vårt land fär glömmas vid det på- gående utvecklingsarbetet, utan samhället i sin helhet maste tagas med i detsamma, om ej farliga klyftor skola uppsta. Här måste arbetas nllvurlz&amp; på, att vår ' s. k. lägre folk' undervisning kommer att verka upplysande och förädlande, på samma gång som den afven blir af verkligt gagn för det praktiska lifvet.
Ropades starka ja, blandade med många nej, hvarefter II. Ex. förklarade, det han troll sig linna, alt propos. blifvit med öfvervägande ja besvarad. Hr von Hartmansdorff begärde votering. O O Upplästes till justering och godkändes följande voter.propos. Den som bifaller Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskms betänk. N:o 6 med den förändring, att framför de i det föreslagna stadgandet förekommande orden: ”före d. 1 Aug.” införes ordet: ”ärligen”, voterar j<a; den det ej vill voterar »ej; Deli 9 NoiernCer e; m. 187 Vinner nej; afslår R. o. Ad. Lagsamt Allm. Besv.' oell Ekon.Visking föreuämnda betänk. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit, som foijer: Föredrogos och bi föl los Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.- Ulskms nedannämnda, d. 6 dennes e. m. på bordet lagda betänkm N:o 7, i anledn. af väckt motion om vidtagande af försigtighetsmått emot catholicismens utbredande; samt N:o 8, i anledn. af väckt fråga om ändring i K. br. d. 5 Febr. 1808 samt Kammarcollegii derpå grundade kungörelse d. 20 i samma månad, ronde besätluingsrält till kronohemman. Vid föredragning af Allm. Besv.- o. Ekon.lJlsk:s d. 6 dennes e. m. pä bordet lagda betänk. N:o 61, i anleda, af väckta frågor om reorganisation af styrelseverken, blef detsamma ånyo bordlagdt, på begäran af [lr Rosenblad, Bernh., Frih. Hermelin, Au g. Söderling, m. 11. Föredrogos och lades, såsom icke erfordrande någon åtgärd, lill handlingarne Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s d. 6 dennes e. m. pä bordel lagda mern.
Kommunikationen är visserligen icke svår f. n., ty det finnes både landoch sjöväg från Eskilstuna till Thorshälla, men det har den olägenheten med sig, att man, för att komma till Mälaren, måste göra omlastningar, och att man får fara | mil emellan Thorshälla och 556 Den 29 Juni e, m. Eskilstuna nied sina produkter, för att på sistnämnde ställe köpa viktualie-varor oell dylikt, hvilket icke skulle behöfvas, om denna kanal funnes. En sådan kanal-anläggning är således, i min tanka, ganska nyttig, och då jag sålunda är af den åsigten, alt StatsUtsk:s förslag skulle vara af nytta för det allmänna, så har jag ingenting emot anslagets beviljande, men då jag likvisst, sedan detta Betänk, blifvit af SlatsUlsk. afgifvet, observerat, att StatsUtsk. begått en oriktighet i upställ ningen af detsamma, så måste äfven jag yrka återremiss. Det slår nemi. i StatsUtsk:s Utlåt.: ”Att till öpnande af en kanal-ledning emellan Eskilstuna och Mälaren, R. St. mätte bevilja ett anslag af 100,000 R:dr b:ko, att under loppet af fem år, med en femtedel årligen från Riksg:s-kont:t utgå; mot vilkor, att det bolag, som bildas för arbetets företagande, skall hafva tecknat sig för hela den summa, som till arbetets fullgörande erfordras, innan någon del af Stats-bidraget får uttagas, samt att det förbinder sig, att fullborda detsamma, i öfverensstämmelse med af K. M. fastställd plan, och inom en lid af fem år vid äfventyr, att eljest återbetala den lyftade summan.” Häraf synes, att äfven om arbetet icke blifvit verkställd!, t. ex. inom 10 år, så står likväl dessa 100,000 R:dr b:ko qvar i Riksg:s-kont. för delta förelag, emedan det icke blifvit utsatt, när företaget skall vara börjadl. Det är oriktigt, att sålunda fastställa ett anslag, utan bestämmande af tiden för arbetets början.
Dess fordna inkomster från Stiftet Qvedlingburg, uti hvilka tillagg Prest Ståndet den 2 dennes med Hedervärda Bonde-Ståndet har instämt; har Prest-Ståndet, på det att berörde skiljaktighet nu vid Piksdagens instundande slut icke rnå lagga hinder i vägen för Expeditionen, rörande den enhälligt beslutna tillökningen , trott sig böra vördsamt och vänligen inbjuda Höglofi. Ridd. och Adeln samt Vällofl Borgare-Ståndet att sig benäget utlåta, huruvida de vilja uti ofvanberörde tillagg instämma. Ridd. och Adeln , sorn tagit denna sak i öfvervägande , ansåg sig icke kunna frångå sitt i laglig ordning redan 1 detta ämne fattade beslut. XJt supra. Ex Protocollo A. G. Silverstolpe. S. I). Till afgörande företogs Lag-Utskottets den 27 Juni afgifna, och deri 7 dennes på bordet lagda, Memorial, angående skärpning i straffet för Skogsåverkan; och fann Ridd. och Adeln för godt att lemna sitt bifall till det uti Betankandet främst framställda alternativ. Ut supva. Ex Protocollo AG. Silverstolpe, Den II Juli. 969 Utdrag af ? rot g c ellet, hållet hos Högvördiga Prest Ståndet den i I Juli I8i5. S. D. Foredrogos å nyo och biföllos nedan* nämnde ifriin Utskotten inkomna och rå bordet livilande Utlåtanden, nemligen: från StatsUtskottet.• 1:0 i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande om Stats-Verkets inkomster och deras beräkning i Riks-Staten intill nästa Riksdag; 2:0 om medel till Casern-byggnad för 2:ne i Ystad förlagda Esq vad roner af Mörnerska Husar-Regementet ; 3:0 rörande Hans Exc. rn. rn. Herr Grefve Ruuths ansökning om
Kanske blir det sätt, hvarpå hon - mottager ert förtroende, bästa medlet att lära eder älska. På samma gång ni verkligt älskar, är ni fri från edert onda. — a — a — g. — Ett obegränsadt förtroende samt en fullkomlig tillit till eder fästmö är det ofelbaraste medlet —. Misstänksamhetens och afundens demon måste vika, då ni i er fästmö ser en ädel, god, hängifven och trofast qvinca. Axa. — Uppträd ej gent emot mitt råd som en tviflande Tomas. När en person blir behäftad med en efterhängsen, oriktig föreställning, så beror detta ofta på en sjuklighet i kroppen, t. ex. blodbrist, lindrig magkatarr e. d. Jag råder, att ni till sommaren genomgår en brunnsknr. Smålandska. I DU N Svartsjuka hos fästmän är troligen ej lätt att bota, men kanske hypnotismen äfven här vid lag skulle kunna åstadkomma något under. — a. ni skall lära er att rätt uppskatta dessa egenskaper hos er fästmö, så visst som det är en sanning, att lika kännas af lika. Erika. — Er sjukliga inbillning är ett alster af nervositet, hvarfor ui till en början kan studera Iduns » läkareråd » eller vända er till en specialist för nervsjukdomar. Att ni alltid plågas af svartsjuka, då någon af det o-täcka könet är i eder fästmös sällskap, har antagligen sin grund i — kronisk egenkärlek —. Pygméa. — vill jag gifva ett rad, som jag tror är godt, men ni får sjelf bedöma det. Rådet är helt enkelt; Var alltid och i allt, det minsta som det största, fullkomligt uppriktig mot den ni älskar; all osanning skall i allt bannlysas — det må nu vara hur svårt som helst att komma fram med sanningen En okänd vän. — Låt ni henne tala och byta tankar med andra menniskor och plåga henne icke med att dagligen upprepa: » Jag älskar dig », ty då upphör hon att göra det —. Låt henne andas i frihet (det vill ni nog sjelf) och visa, att ni tror på henne; finnes icke förtroende, gift er då icke. Hvarfor göra lifvet bittert för den ni älskar? Margot.
Men säkrare, hastigare, mera obevekligt än den mest allvarliga anledning till oenighet och schism, skilde mig detta drag i hennes natur från min hustru. Jag tror ej att hon anade, hur främmande hon småningom blef mig, och hur skarpt jag kände klyftan mellan henne och mig. Jag tror ej, att det ens föll henne in, att detta på allvar kunde aflägsna mitt hjärta från hennes. Ty märkte hon någon gång en retlighet eller tecken till missnöje från min sida, trodde hon aldrig att denna misstämning gällde henne. Hon oroade sig endast öfver, att jag var så nervös. Hände det, att hon talade till mig, och jag någon gång icke svarade, likgiltig som jag blifvit för hennes intressen, liksom hon blifvit det för mina, kallar hon mig tankspridd och skämtade däröfver. Gick jag i vrede och lämnade henne ensam, förebrådde hon mig min häftighet och trodde, att jag ångrade mig. Ja, jag ångrade mig också. Men icke som hon trodde. Jag ångrade den dag, då jag första gången mötte hennes blick, hvilken lofvade, hvad hon själf aldrig kunde hålla. Jag ångrade, att jag – när nu allt var som det var – icke behärskade mig bättre. Men jag ångrade icke de känslor, hvilka dikterade mitt handlingssätt, och om hvilka hon icke var medveten. Jag betraktade dem som en rättvis följd af min antipati mot en ofruktbar, stelnad och vissen drömsjuka, hvilken likt en mur, som är under byggnad, sträfvade att dagligen hopa sten på sten, hvilka till sist skulle stänga både henne och mig från det lif, där jag ville deltaga och verka. Detta stod emellan oss som en pina, en beklämning, en gnagande sjukdom, hvilken tärde på lifskraften i vårt samlif. Det blef småningom allt tystare emellan oss, en hemsk tystnad som skrämde mig och jagade mig från hemmet, kastade mig in i en hvirfvel af nöjen och arbete, hvarur jag först vaknade, när jag känslolös och häpen satt vid hennes sista bädd. Det rådde skymning i rummet, där min hustru låg, och där ett ord från läkaren plötsligt gaf mig vissheten, att jag satt vid Gertruds dödsbädd.
Utskottets slutliga hemställan, att de öfriga anslagen å denna HufvudTitel måtte oförändrade få utgå, enligt senast faststälde Riks-Stat, har dels inom Preste-Ständet föranled t den anmärkning, att Utskottet måtte utreda, huruvida det i tabellen förekommande anslag lill Odlingshjelp för Krono-nybjggare, 3,ooo R:dr, vore ett förslags-anslag, samt att, om så ej vore, Utskottet måtte tillstyrka Rikets Ständer alt uppföra detsamma såsom sådant, dels blifvit återremitterad af Bonde Ståndet, med yrkande, att anslagen för Indelnings-brist i Stora Kopparbergs Län i 15 R:dr 4o sk. och i Jemtlands Län 4oo R:dr, borde, i följd af derom väckta motioner, upphöra, eller om sådant ej kunde ske, varda öfverflyttade till Tredje Hufvud-Titeln, till hvilken dessa anslag rättligen hörde. 1 det förra afseendet är Utskottet i tillfälle meddela, att anslaget lill Odlingshjelp för Krono-nybyggare är bestämdt att vara ett förslags-anslag, och blifvit, såsom sådant, införd t uti det för Ri-ksgälds-Contoiret af Rikets senast församlade Ständer fastställda Reglemente; och som hvad angår Bulelnings-brist-anslagen, Rikets Ständer vid sisllidne Riksdag beslutat dels att, å denna Hufvud-Titel uppföra, under benämning’ Indelnings-brist i Stora Kopparbergs Län, för nämndemän och gästgifvare, hvilka genom den så 20 ■Stats—Utskottets