Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag nämnde nyss, alt det var Hr Frih. o. Landtnäs propos., som föranledt mig att yttra, det contrapropostn blott kunde blifva återremiss. Då en propos. af Landtm, eller Talman framsläiles, kan den likaväl med jt sorn nej besvaras. Att den nu framställda blifvit med ja besvarad, det hafva vi hört, men likväl hade svaret kunnat utfalla nekande. Nu har en ledamot begärt votering, för att utröna om ej möjligtvis den, vid svarets å proposin afgifvande, tysta majoriteten kunde vara af annan tanke. Det kunde således inträffa, alt Ståndets beslut blef att gilla betänk., emedan gillande är motsatsen till ogillande, och på sådan grund tror jag att conlra-propos. bör lyda på återremiss. Hr Cederschjöld, Pehr Gust.: I anledn. af den förlägenhet, hvaruti Ståndet sig befinner att kunna öfverenskomma om contra-propos., får jag blott påminna om hvad jag i en tryckt skrift yttrat, att nemi. ingen remiss bör beviljas eller propos. framställas på en sak, som icke kan på mer än ett sätt lagligen besvaras; ty det tillkommer då Landtm, eller Talman att framställa sin åsigt om förhållandet, men ej att framställa propos. derpå, emedan man då lemnar åt Ståndet rättighet att fatta ett möjligen grundlagsvidrigt beslut. Hr Frih. o. Landtm, ansåg sig, i anledn. af Hr Cederschjölds yttrande, böra framställa den mening, all Ståndet visserligen icke befunne sig i någon förlägenhet, åtminstone kunde Hr Landtm, icke inse den. Propos. hade blifvit framställd till förkastande af betänk.; en följd deraf hade blifvit, att om den besvarats med nej, något motsatt emot den första proposm skulle blifva 11. o. Ad:s beslut, och om votering begärdes, contra-proposition.
Under åberopande af hvad Utskottet uti nästföregående punkt yttrat om angelägenheten deraf, att Statens utgifter inskränkas till de mest oundgängliga behof, och med afseende jemväl derpå, att det föremål denna motion afser icke af Kongl. Majit ansetts påkalla understöd af allmänna medel, får Utskottet hemställa, att någon särskild åtgärd i anledning af Riksdags-fullmägtigeu Lars Erssons framställning ej måtte af Rikets Ständer vidtagas. 32:o) Till utdelning vid landt brukare-möten såsom premier för husdjur, redskap och ladugårds-produkter af utmärktare slag har Kongl. Majit begärt, att för nästa statsreglerings-period måtte beviljas enahanda anslag, som vid sistförflutna riksmöte dertill anvisades, nemligen 3,000 Ridr årligen eller för tre år tillhopa 9,000 Ridr. Då, enligt hvad Landtbruksakademi en uti sitt i ämnet afgifna underdåniga betänkande anfört, de på landthushålluingen så fördelaktigt inverkande all - StatsUtskottets Utlåtande No 93. 39 männa landtbrukare-mötenas framtid vore i hög grad beroende deraf, att ifrågaställda anslag finge fortfarande utgå, bar Utskottet ansett sig böra hemställa, att enahanda belopp måtte af Rikets Ständer beviljas för nästa statsreglerings-pcriod och, såsom hitintills egt rum, bland Hufvud-titelns extra anslag med 3,000 R:dr uppföras. 33:o) Sedan, på sätt det uti Kongl. Maj:ts nådiga Proposition åberopade Stats-Råds-protokoll (pag. 27, 28) närmare utvisar, Stamholländeri-styrelsen i underdånighet anhållit, det måtte Kongl. Maj:t till Rikets Ständer aflåta nådig
N:o 114, i anledning af återremisser å betänkandet, N:o 91. Härvid förekommo: l:o yttrandet, angående författningens 3 §. Utlåtandet N:o 114, gillades och betänkandet N:o 91, lades till handlingarne. Betänkandet, N:o 91, och Utlåtandet, N:o 114, lades till liandlin garne. 3:o Yttrandet i anledning af en å pag. 15 i utlåtandet N.'o 114, omförmäld motion af Pehr Bengtsson från Calmare län. Ståndet lät vid berörde yttrande bero. Prot.-utdrag den 2 Augusti 4848. 611 4:o Yttranderna å pag. 16. äfvensom första yttrandet å pag. 17 af utlåtandet, N:o 114. Lades till handlingar ne. 5:o Andra och tredje yttrandena å pag. 17. Ståndet lät dervid bero. och N:o 115, i anledning af väckt motion om nästa riksdags hållande i någon annan stad än Stockholm. Bifölls. Den 2 Augusti. Från Högv. Preste-ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Konstitutions-utskottets memorial N:o 32, medförslag till voterings-propositioner, i anledning af Riks-ståndens olika beslut, i afseende å Konstitutions-utskottets i memorialet N:o 29 framlaggda sammanjemknings-förslag till ändringar och tillägg uti 56 och 81 §§ R. F. m. m., rörande grundlags-frågors behandling. Ståndet gillade de i memorialet N:o 32 framstälda voterings-propositioner. S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottets nedannämnde utlåtanden, hvarvid Ståndet fattade beslut, som följer:
St:rs Bank i ämnet gjorde underd. anmälan, eller af annan anledn. finner skäl förekomma dertill, att beskaffenheten eller utsträckningen af den lånerörelse, som af de enskilda bankerne bedrifves, föranleder, under då för handen varande förhållanden, vådor för myntvärdets uprätthållande, K. M. skall ega rätt förständiga vederbörande styrelser öfver de enskilda bankerne, att uti förenämnde hänseenden vidtaga de förändringar, K. M. för tillfället pröfvade erforderliga. Vid slutet af nasti. Riksdag öfverlemnade R. St:r i underd. till K. M. ett förslag till ny lag för de enskilda bankerne,' hvilket förslag R. St:r anmälde sig hafva för sin del godkänt; men då detta förslag ännu icke torde hafva blifvit understäldt K. M:s nåd. pröfning, utan för närv:de lärer hvila hos FinansKomitéen, hvars ut låtande, rörande detta lagförslag, nådigst blifvit infordradt, så synes destomindre något hinder för R. St:r förefinnas, att hos K. M. göra underd. framställning om sådana ändringar af eller tillägg till förenämnde lagförslag, som af försigtig omtanka för allmänhetens betryggande emot en möjligen skadlig verksamhet från berörde inrättningars sida kan föranledas. Såsom följd af hvad här ofvan blifvit andraget, har jag föreställt mig, att lämpligt vore, det R. St:r till K.
I afseende på 3:dje punkten hade BondeSt. funnit, att såväl Utsk:s i nämnde punkt framställda förslag, som de deraf hufvudsakligen beroende, under litt. A och B afgifna förslag till tillägg i 5 § Tryck fr förordn. måste förfalla. Beträffande de af Preste-, Borgareoch BondeStm yttrade meningar om en förändrad organisation af juryinrättningen, sä hade BondeSt. funnit ofvannämnda yttrade meningar icke, i deras nuvar. form, kunna blifva föremål för någon sammanjemnkning enligt 56 § Reg.F., utan böra förfalla, R. St. likväl obetaget att, om i laglig ordning några redactionsförslag i detta afseende R. St. underställas, kunna samma förslag äfven vid denna riksdag i föreskrifven ordning bereda. Hvad slutligen angick BondeStrs för gemensam tanka förklarade anmärkn., att frågan, sorn af jury bör besvaras, må erhålla en annan föreslagen lydelse, derest icke Ståndets förslag till förändrad organisation af sjelfva juryinrättningen blefve R. St:s beslut, så hade BondeSt. funnit, att anmärkn. om förändring af frågan till jurymännens besvarande, under den form, som samma förändring nu blifvit föreslagen, förfallit, Constit.Utsk. dock häraf icke förhindradt att till granskning kunna företaga de särskilda motionerna i detta ämne, som hos eller inom Utsk. kunna vara eller blifva anmälda. I hvilka beslut BondeSt. inbjudit Meds t: n att sig förena. Frih. Boye: Att i den stund, då vigtiga ämnen äro å bane, framställa nya åsigter, är åtminstone att gifva ämnet ett mer inveckladt förhållande. Jag tror derföre, att det ämne, vi nu hafva att afgöra, vinner på, att man derifrån skiljer de nya tillkomster, som här inträffat; och jag får således, under begagnande af min riksdagsmannarätt, vördsamt hos Hr Gr. o. Landtm, begära, att ej mindre Hr v. Troils nu först framställda förslag än denna inbjuda, må få ligga på bordet, och vi få afgöra det ärende, vi hafva för handen. Or Hjärne, Harald:
Sveriges Rikes Ständers Bevillning lör år 1864 och påföljande år, intill slutet af det år, under hvars lopp ny BevillningsStadga af Rikets Ständer fastställd blifver. Art. I. Personlig skyddsafgift. Art. II. A) Bevillning af fast egendom. § 2. För all inom Riket belägen fast egendom — med undantag af Statens — erlägges af egaren bevillning efter fastighetens uppskattade värde. Af vederbörande innehafvare erlägges bevillning: a) för kronohemman och kronolägenheter, hvilka besittas med åborätt; b) för Staten tillhöriga hemman, hemmansdelar och lägenheter eller särskilda byggnader, som antingen äro till boställen eller eljest på lön anslagna, eller ock till begagnande mot lifstidsstädja upplåtna. Denna bevillning utgår: l:o. för jordbruksfastighet med 3 öre för hvarje fulla Etthundra Riksdaler af uppskattningsvärdet; och 2:o. för all annan fastighet med fem öre för hvarje fulla Etthundra Riksdaler af samma värde. Från utgörande af ofvanstående bevillning befrias menigheter, akademier, vetenskapliga samfund, allmänna undervisningsverk och barmhertighetsinrättniugar för dem tillhöriga byggnader, så framt dessa i hyror eller på annat sätt icke lemna egaren någon - Bevillning s-Utskottets Betänkande JS/b 9. 65 gon inkomst; men, i motsatt fall, uppskattas sådana byggnader till värde i förhållande till inkomstens belopp och utgöres bevillning derför efter ofvan bestämda grunder. Från utgörande af ofvanstående bevillning befrias jemväl egare af kanal, jernväg och annan farväg för den mark, sorn upptages af kanaloch vägsträckan, äfvensom för sjelfva kanaloch vägbyggnaden. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Prol.-Uldrag den 28 Mars 1863. Biföllos. 30 ■punkten. Lades till handlingarne. Punkterna 31 till och med 38. Biföllos; hvarjemte Utskottets särskilda anmälanden vid slutet af 33:dje och 35:te punkterna, sidd. 39 och 40, lades till handlingarne. 39:de punkten.
När han vaggande gick fram efter byvägarna, iklädd en nött jaktrock och norrbottenspjäxor med band, även mitt i sommaren, med en väska i ena handen och en avbruten gärdsgårdsstör i den andra, på vilken han tungt och stånkande stödde sin väldiga, vinfatsliknande kropp, kunde det hända att han mötte traktens dåre, Tun-Lars. Då ljusnade Nilenius’ dödsdystra ansikte, han log försmädligt och klappade Tun-Lars på axeln. Sa du följa hem å sjonga för mina barn, hööh? Tun-Lars grinade till, ryste på sig och svarade inte. Han svettades ohyggligt i värmen, iförd tre vinteröverrockar och pälsmössa. Nilenius funderade ut något, och medan Tun-Lars lipade, blåste och på alla sätt gjorde sig galen, viskande och tjattrande och ibland jamande som en katt, satte Nilenius ned väskan, böjde sig mödosamt ned mot dikeskanten och plockade pustande en handfull maskrosor. Han satte en blomma i vart knapphål på fånens överrock och fullt kring mössans slag Hi hi hi, fnittrade Lars, ä an toku, skä ja var så fin, ja? Visst ska du vara fin. Å nu följer du hem å sjonger denna visan om Sakkeus, som du kan, då får du kaffe. Hööh! Och så föste han den tokige framför sig hem till gården, där han i timtal satt och hörde honom sjunga om Sakkeus. Lars sjöng med näsan lika mycket som med munnen och sången lät som om den kommit fram, siktad genom ett kolfat. Nilenius satt och stirrade på fånen, helt förtjust, tills han plötsligt blev helt allvarsam och började fnysa. Men när Lars tog till sitt värsta grin, skrattade även Nilenius, konstgjort, mekaniskt, utan att en linje ändrades i det röda, köttiga ansiktet: Hö! Hö! Hö! sade han torrt. Och de satt sedan hela kvällen mitt emot varandra, jamande, nickande, grinande och härmande varandra som apor, tills Nilenius blev trött och gick och lade sig på skullen. På morgonen när Lars skulle fortsätta sin väg, funderade Nilenius återigen på något. Hör du jäkla tok, du sa allt ha sporra mä.
Första gången jag såg henne — det var en kall januarimorgon, då hon kom upp på gymnastikinstitutet och frågade mig, som just stod och värmde mina händer framför kaminen i tamburen, efter professorn — då var hon så rödblommig både af kyla och förlä- genhet och såg så söt ut, att jag bara såg på henne, utan att komma mig för med att svara. Hon trodde, att jag icke förstått henne. Långsamt och tydligt förklarade hon, att hon kommit föregåonde dag med båten från Finland, ville lära sig att ge massage och hade ett bref till professorn, hvilket hon visade. » Det var ju här? » » Ja, » men professorn var icke kommen än. Jag bad henne stiga in och vänta. Marsala 291 Hon tackade, tog af sig pälsen, den rund skurna finska fårskinnspälsen, samt skinnmössan, torkade snön ur sin ljusa lugg och sade därpå: » Pappa ville först inte låta mig r e 3 a, och nu sedan han gaf mig lof och jag är här är jag rädd, att jag inte skall bli antagen. » Hon såg helt bedjande på mig, som ville hon, att jag skulle inge henne mod och hopp, och jag hade inte hjärta att bedrftfva henne med mitt tvifvel om att hon skulle bli antagen till elev så här midt i terminen. » Ni har ju rekommendationsbref, » anmärkte jag Hon nickade gladt. » Det är från en lä- ks re, som pappa är bekant med. Mig känner han inte, han har skrifvit till professorn för pappas skull. » » Jag har alltid haft lust för gymnastik, » berättade hon vidare, » men pappa ville ogärna, att jag skulle ägna mig åt den, han påstår, att jag inte är stark nog därtill. Men han gaf efter till sist ändå, han kan aldrig i längden neka mig något. Och när jag, som han säger, j u inte är tvungen att arbeta för mitt uppehälle, behöfver jag ju inte öfveranstränga mig. » Så fortfor hon att prata helt ogeneradt. Om någon annan, efter fem minuters bekantskap berättat mig så mycket om sig själf, skulle det nog ha förefallit litet besynnerligt, för henne föll det sig helt naturligt. När hon sedan varit inne hos professorn och mot all förmodan blifvit antagen till elev, kom hon fram till mig igen.
När man betraktar omständigheterna från dessa allmännare synpunkter — och derifrån böra de onekligen skådas — så kan man svårligen undgå att erkänna, det Statens jernvägsnät, för att i denna del af riket uppfylla sitt ändamål och tillfredsställa fäderneslandets stora intressen, behöfver en utsträckning öfver Wexiö åt Carlskrona, med en dermed förenad utgrening åt Calmar, och att Staten således bör besluta och företaga anläggningen af en sydöstra stambana, som från Wexiö leder österut till någon lämplig punkt och der utgrenar sig till städerna Carlskrona och Calmar; Och då denna jernvägsanläggning är af så stor nytta och nödvändighet för hela riket, så lärer icke skäligen kunna fordras, att de städer och landskommuner, hvilka i sin mån torde deraf hemta de närmaste fördelarne, skola till företagets utförande bidraga med större uppoffringar, än förslaget åsyftar och hvilka uppoffringar, om de än icke fylla mera än en ringa del af anläggningskostnaden, likväl måste anses betydliga och värderika just derföre, att de orter, som hittills hugnats med stambanor, erhållit sådana utan att nödgas underkasta sig några så beskaffade bidrag. En å mötet i Wexiö den 16 sistlidne Juni dertill vald direktion har redan till Kongl. Majit inlemnat underdånig ansökning i syftning, det Kongl. Maj:t måtte till Rikets Ständer aflåta nådig Proposition om ifrågavarande jernvägs byggande på Statens bekostnad, med vilkor af ofvan omförmälda bidrag från kommunerna. Den för detta stora och vigtiga företag nitälskande befolkningen i den landsort, der det skulle utföras, hyser den förhoppning, att Kongl. Majit skall åt berörda ansökning lemna allt det nådiga afseende, som Han finner förenligt med fäderneslandets väl och möjligheten af nödiga medels beredande; men denna befolkning har särskildt uttryckt den önskan, att dess representanter vid innevarande riksmöte måtte inom de särskilda Riks-Stånden väcka och understödja motioner i ämnet. Af sådan anledning samt på redan anförda Bih. till K. St.
Enligt hvad Rikets Ständer medgifvit, skulle väl utbyten af den till ekeplanlering anslagne jord få, emot annan enskild man tillhörig jord, verkställas; men vid sådane utbyten mötte, enligt hvad Styrelsen anfört, de svårigheter: att den jord, som skulle bortbytas, öfvereller understege i värde den, som skulle tillbytas, hvarvid således mellangift mäste ega rum, ©ch derpå Kronan merändels blefve lidande; att, Vid styckning af en Kungsgård, den förlorade i värde, emot om den föryllrades i en klump; att sällan lägenhet sig yppade att på en gång få så manga hemman på Kongl Majus Nådiga Proposition Nio 16. 3 Wisingsö lediga, som svarade mot en Kungsgård; att då Kungsgården hade åbyggnad för ett hushall, men skulle upplåtas till flere hemmansegare, kostsamma nybyggnader måste göras för de öfrige; och att, da värderingar och uppskattningar skulle egobytena föregå, detta förorsakade dels kostnader, dels tidsutdrägt, hvarunder en annan köpare till den jord, sorn skulle förvärfvas, kunde mellankomma. På dessa skäl har Styrelsen derföre i underdånighet föreslagit: 1:0 alt ekeplanteringen finge uteslutande concenlreras på Wisingsö, å den jord, som der kunde förvärfvas, men Bispmotala, såsom otjenlig, icke dertill användas; 2:0 att hemmanen Lönnemålen och Eskemålen, såsom, äfven härtill otjenlige, måtte genast lå försäljas, antingen emot det al åboerne. å dessa hemman gjorde anbud af 5ooo R:dr R:gs, eller pa auction; -3:oatt, likaledes till besparing i de contanta utgifterne, Bispmotala om ettårs förlopp måtte få försäljas, efter skedd anmälan; och 4:0 att Styrelsen, vid sig yppande lägenhet, mätte, dock likaledes efter skedd underdånig anmälan och erhållen tillåtelse för hvarje gång, få köpa jord på Wisingsö för de medel, som för de försålde hemmanen erhöllos, och i öfrigt för de medel, som till ekeplanteringarne äro eller blifva anslagne.
Jag erinrar mig aila riksdagar sedan år 1809, med undantag af riksdagen år 1818, då jag ej var i Sverige; men jag kan ej påminna mig en öfverläggning, som räckt a:ne dagar, utan att man vid slutet af den andra dagen är kommen ett steg längre än vid början af den första, hvilket likväl nu är händelsen Att R. o. Ad. kommit till ett så onyttigt användande af sin tid, har jag redan långt före detta visat härflyta deraf, att man icke håller sig vid någon viss punkt af Utsk:s betänk., utan talar om allm. val och nationalrepresentation öfverhufvud samt gör det under alla möjliga modificationer. Jag ser icke något skäl, hvarföre icke denna öfverläggning, om den fortfar på samma Sätt som hittills, kunde räcka ännu 2:ne dagar, 1 fall Ståndet icke dessförinnan åtskiljdes af trötthet. Jag skulle derföre till Hr Gr. o. Landtm, hemställa, om det icke vore tid att hålla sig vid någon viss punkt. Om det H. Ståndet icke får befatta sig med någon af de punkter, Utsk. framställt, så anhåller jag, att Hr Gr. o. Landtm, åtminstone ville förklara, att den allmännaste af de framställningar, som här blifvit gjorda, den nemi. ang:de allm. valen, måtte komma till beslut. Sedan torde vi få företaga frågan örn det 5:te elementet, som jag ville kalla det 5:te hjulet under vagnen, o. s. v. gå alla projecterna igenom, tills vi troligen återkomma till den Nationalrepresentation, hvilken vi för närvar, hafva och som jag förmodar, att pluraliteten såväl bland R. o. Ad. sorn de öfriga Stånden vill behålla. Jag anhåller blott, att, när vi ändtligen fått en framställning, det må vara tillåtet att, oansedt de onyttiga och vidlyftiga tal, som redan blifvit hållna, yttra sin mening, så att icke all möjlighet afskäres att, nar det gäller annat än tal, få vederlägga de gjorda förespeglingarna. Jag hörde nyss Frih.
Den, som Bifaller, att, på sätt BankoUtskottet tillstyrkt, hvad som inflyter i afräkning på Bankens Capitalfordringar vid 182c) års slut för intecknade fastighetslån mot 4 och 5 procent, stälde på återbetalning i sedlar (^derunder jemväl inbegripne så väl lånet till Gagnefs Socken, som den vid 182c) års slut qvarvarande förskottsfordran efter förra Statsliqviden,) och hvilka alla Capital-afbetalningar tillhopa kunna antagas blifva emellan i5o och 200,000 Riksdaler om året, må ifrån och med år i83o på nytt utgifvas mot säkerhet af inteckning i fast egendom, voterar Ja; Den 25 November e. m. 89 Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, anser Ridderskapet och Adeln, att hvad sora inflyter i afräkning på Bankens Capital-fordringar vid 1829 års slut för intecknade fastighetslån mot [\ och 5 procent, slälde på återbetalning i sedlar, (derunder jemväl inbegripne så väl lånet till Gagnefs Socken, som den vid 1829 års slut qvarvarande förskolts-fordran efter förra Statsliqviden,) och hvilka alla Capital-afbetalningar tillhopa kunna antagas blifva emellan i5o och 200,000 Riksdaler om året, bör från och med år i83o användas lill befrämjande af fastighetslånerörelse, på sätt framdeles kommer att stadgas. Hvilken voterings-proposition af Ridderskapet och Adeln godkändes, samt anslogs. Voteringen börjades klockan tre qvart till 9 om aftonen; och befunnos, efter voteringens slut, klockan half till 10 om aftonen, sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voteringssedlarne öppnade, rösterne hafva utfallit, som följer; Ja ■—■ 4o. Nej — 57. |I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen särskilt förde protocoll blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grefven 9°
Att åter hemta mönster af dessa pärskammare, som finnas i åtskilliga sydliga länder, hvilkas ledamöter af Regeringarne nämnas på lifstid eller kortare tider, det vore alt framkalla en skugginrättning, som kan paradera vid högtidliga tillfällen, men som saknar all betydelse; visserligen icke som en comité', för beredande af detaljerade förslag i administrationsfrågor samt criminaloch civillagar, emedan de inom sig omsluta många stora förmågor, mänga utmärkta män, men som politiska stöd, som värn för Konungamakten, påstår jag, att dessa, ifrån densamma directe utgående pairskammare äro af ingen nytta. Hvarföre behöfver Konungamakten en sådan högre kammare? Jo, för alt icke behöfva, i första rummet, brottas med dagens understundom uppbrusande och vilseförda opinioner. Det är då som en högre kammare inlägger sitt veto och utgör ett nyttigt bröstvärn för Konungamakten, som sålunda icke sjelf behöfver framstå. Sammansätter man deremot kammaren så, att den endast synes utgöra en organ af Regeringen, så vinnes icke nyssnämnde mål. Om i Frankrike t. ex. Konungens Regering säger nej, eller om pairskammaren gör det, så är det alldeles likgiltigt; skillnaden är och anses för ingen, således blott en onödig omgång. Man har sagt, att den öfre kammaren bör med den nedre hafva ett olika ursprung. Måhända har man dervid fästat sig vid den gamla, numera något föråldrade läran om krafternas jemvigt i Staten. En absolut jemnvigt vållar stillestånd, och det är i statslifvet som i allt annat lif — döden. En grundsats måste vara den verkande, men det måste visserligen finnas institutioner, som hindra densammas obetänkta framrusande; det måste linnas en hejdande myndighet, och detta är hvad Const.Utsk. sökt att åstadkomma i sitt förslag. Om detta skett ofullkomligt, så ligger hufvudsakligen grunden dertill i den omständigheten, att Utsk. antagit, att fortfarandet af ledamotskapet i den öfre kammaren icke bör utsträckas längre än till 3 riksdagar. För min del skulle jag önska det på lifstid, eller för 5 riksdagar. Hvad skall då den öfre kammaren uträtta?