Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dessa läto icke fullkomligen fördrifva sig, helst Otto till läsning valde Shakespear; hvilket visserligen i så fall var klokt, att han hölls vaken ty hade han somnat, hade kanske samma dröm återkommit, i litet förändrad gestalt men obetänkt, emedan Shakespear kastar för mycket blickar in i andeverlden, för att vilja förstöra minnet af en dröm. Efter frukosten hände, att Clara blef ensam med Otto. Hon sade då: nej, kan man se, hvad Otto i dag är vigtig och surmulen! Hvad felas dig? Jag har filosoferat förmycket på min kammare svarade Otto småleende. Filosoferat, ånej! Efter filosoferandet tror jag att sådana der unga pojkar bli särdeles lyckliga, grötmyndiga och saliga. Förlåt mig Otto, men du har inte filosoferat; du ser dertill alltför slagen ut, nästan timid. Clara sade Otto och fattade med starkt förtroende hennes hand vill du bli min vän? Din vän! svarade förvånad Clara och ämnade skämta men tillbakahölls af det allvarliga i hans min. Ja, min vän. Men inte en sådan, som blott håller af mig, utan en som äfven kan vara mig till någon nytta om så behöfs. "Om så behöfs." Jag förstår dig inte rätt du nästan gör mig rädd. Men jag vill ändå bli Ottos vän efter din egen mening om jag kan. Någonting oegennyttigt, barnsligt godt och troget kastade härvid ett vackert tycke öfver hennes ansigte. Men om denna vänskap skall köpas på en annans bekostnad? Om du lilla Clara, i och med detsamma du är god och uppriktig emot mig, blir falsk och förrädisk emot en annan, som du också håller af? På alltför hårda prof hoppas jag du inte ställer mig, Otto. Falsk och förrädisk, säger du, emot någon annan, då jag är uppriktig emot dig. Det vore illa. Men jag pröfvar jag får väl vara litet elak, om det leder till något godt ändamål. Den unga flickan hade ingen aning om, hvilken förhatad och förhatlig satts hon yttrat; jesuiterna kände hon blott till namnet måhända icke ens det. Vid ett annat tillfälle skulle Otto nästan utan undantag bestridt och vederlagt denna satts; nu var hans egoism tillreds att göra honom sjelf till jesuit.
Brefvet den 29 Januari 1861 i Jemtlands län, der bemälda tjensteman på indragningsstat fortfarande uppbar arvodet, och genom Kongl. Brefvet den 17 Februari 1863 i Gefleborgs län, hvarest understyresmannen nyss dessförinnan aflidit. Slutligen hade Kongl. Majit uti Nådigt Bref den 22 Mars 1864 bemyndigat Komitén alt, till följd af dåvarande Direktörens i 2:dra Sjuderi-distriktet, som haft sin hufvudslation i Upsala län, kort förut inträffade dödliga frånfälle, mot ett arvode af högst 500 rdr uppdraga åt lämplig person att verkställa de göromål, som tillhörde nämnda direktörstjenst, hvilken Kongl. Majit i sammanhang dermed beslöt att icke vidare tillsätta. Beträffande Verkmästarne både i de indragna laneu och i dem, som ännu höra till distrikten, så enar dessa betjente icke konstituerats på behaglig tid med arvoden, utan enligt så väl förut gällande som det år 1832 faatstälida Nådiga Reglementet för Salpeterärendenas förvaltning, antagits med löner, från hvilka de icke utan föregången försummelse i uppfyllandet af sina åligganden kunde skiljas, hade de berättigats att intill deras afgång genom afsked eiler dödsfall åtnjuta sin aflöning, 3 tunnor spanmål, hälften råg och hälften korn, alt af Salpeterfonden efter markegång utbetalas. Den besparing i årliga utgifterna, som genom indragning af Salpeter-sjuderistaterna i de ännu till 2:dra och 3:dje Sjuderi-distrikterna hörande län skulle, samtidigt med Nådigt besluts fattande derom, beredas, utgjorde: inom Kronobergs län: det t. f. Direktören i 3:dje distriktet anslagna halfva Direktörsarvodet rdr 600 Bil. X:o 5 a. till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1. om Statsverket 1865.
Jag tror, att 26 Den 5 Augusti f. ni bränvin, måttligt förtärt i hemmet, icke varit eller kart blifva så skadligt, som om det i öfvermått förtäres i sällskap på krogar. Vill man undvika många krogar på landet, så bör man enl. min åsigt antaga Utsk:s förslag, och jag hämtar stöd härför icke blott af den föreställning jag gör mig om nyttan deraf utan äfven af det vittnesbörd vi i detta hänseende ega från England. Jag hörde just i går af en Riksdagsman, som kom från London, att han der sett skyltar uthängda, som antyda, att bränvin erhålles på ena stället till hemtning och på det andra till förtäring på stället, hvilket man påstått hafva visat sig serdeles välgörande. Denna idé är icke ny ; den var uptagen af den komité, som år 1845 blef nedsatt för utarbetande af förslag till ny bränvinlagstiftning, och jag skulle högeligen beklaga, om denna idé skulle helt och hållet tillintetgöras genom antagande af minimi-försäljnings-beloppet till I k:a. Likväl kan jag'icke biträda Hr von Hartmansdorffs här framställda förslag, emedan jag lika med Hr Adelborg tror, att genom samma förslag minuterings-ställena skulle förvandlas till krogar. Enl. min åsigt bör minimi-beloppet bestämmas till \ k:a och jag hemställer till Frih Rehbinder, om icke redaktionen af 2:dra §:n bör blifva sådan: ”Den, som erhållit rättighet att idka minuthandel med bränvin, får sälja minst ^ k:a”. Detta står mera i sammanhang med tankegången än att negativt uttrycka meningen. Jag anhåller om propos. på detta förslag. Gr. Lagerbjelke, Gust.: Afsigten med införande af serskilda minuterings-ställen kan icke vara annan än att, då man måste ställa så till, att allmänheten må kunna erhålla bränvin i mindre qvantiteter, man afven bör tillse, att det skadliga kroglifvet likväl i möjligaste måtto inskränkes. Det är dock nödigt, att vid inrättande af dessa minuterings-ställen tillvägagä så, att de må någorlunda motsvara landets behof, såvida man vill något med dem uträtta.
1859 k 1860. 4 Sami. 1 Å/d. 25 Häft. 2 10 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 71. hvaruti anföres att, ehuru, genom Kongl. Föro fillingen den 21 Februari 1789, blifvit stadgadt, att, ”om frälseränta är konnnen frän Kongl. Majit och Kronan uti frälsemannahand genom byte köp eller annat laga fäng, vare dä om räntans utgörande till frälseman lag samma som 0111 kronoskatte är faststäldt”, samt, i sammanhang med skatteförenklingen, sedermera är vordet beslutadt att forsellön å räntespanmål. sorn från skattehemman utgår, skall af Kronan erläggas; sä hade likväl inträffat, att egare af skattefrälsehemman. hvilka, i likhet med öfriga skattskyldige, bidragit tii! de medel, som Rikets Ständer till ersättning för forsellönen anslagit, blifvit debiterade och nödgats till räntetagarne ärligen erlägga forsellön. För afhjelpande af detta, enligt motionärens tanke, orättvisa förhållande har af honom blifvit föreslaget, antingen att räntetagare förklarades oberättigade att erhålla forsellön för den spanmål, som såväl i Jordebokssom hemmantals-räntan al skattefrälsehemman utginge, eller ock, i den händelse detta förslag icke vunne afseende hos Rikets Ständer, att nämnde forsellön mätte, i likhet med hvad i nämnde hänseende angående kronoskattehemman vore stadgadt, af Kongl. Majit och Kronan erläggas.
Sedan derefter, i anledning af de utaf 1853 års Stats-revisorer framställda erinringar med afseende å uppställningen af Krigs-kollegii hufvudbok, Kollegium uti afgifvet underdånigt utlåtande hemställt, det Kongl. Majit måtte uppskjuta med pröfningen af det nya hufvudboks-formuläret intilldess ett nytt formulär för rikshufvudboken blifvit af Kongl. Maj:t med Rikets Ständer gilladt och faststäldt, äfvensom Rikets Ständer vid sistförllutna riksdag, med godkännande af hvad dåvarande Stats-utskott härom yttrat, ansett Krigs-kollegii hufvudbok böra uppgöras i öfverenstämmelse med den nyä rikshufvudboken, och att således den sednares fastställande borde föregå pröfningen af det nya formuläret till Kollegii hufvudbok, har denna fråga, i följd af hvad sålunda förekommit, ännu icke blifvit §. 2. Moityl. ålritjs-kolleyium. 86 af Kongl. Maj:t i nåder afgjord, utan äro Kollegii redogörelser för revisions-åren, i afvaktan å ärendets slutliga pröfning, tillsvidare afslutade i enlighet med oftanämnde formulär-förslag; och har hufvudboken för år 1852 blifvit i Kongl. Kammar-rätten granskad utan anmärkning, men 1853 års hufvudbok har ännu icke derstädes undergått fullständig granskning. Revisorerne hafva låtit upprätta följande sammandrag, utvisande ställningen på det hela under revisions-åren af samtliga Kollegii förvaltning tillhörande anslag och medel; skolande mera speciela utredningar öfver förhållandet med de särskilda anslagen längre fram i berättelsen meddelas. (Se Bilagan Litt. C.) Vid granskningen af Kollegii räkenskaper, hafva Revisorerne icke kunnat underlåta att egna sin uppmärksamhet åt den vigtiga frågan om beskaffenheten och ändamålsenligheteh af det nya bokföringssätt, som innefattas uti förenämnde förslag till hufvudbok.
Jag kan säga Herrarne helt öppet hvad denna min plan är. Jag fann i går, att Ileformvännernes förslag omöjligen kunde taga sig ut; detta visste jag likväl på förhand, det visste jag innan Reformvännernes arbete i somras var halffärdigt, och del kunde jag tidigt nog genomskåda. Men jag vet litet mer färskt nytt: Jag vet nemi. från säkert håll, och erfor det redan kl. 8 på morgonen, att detta soi-disant liberala förslag har alls inga chancer för sig i BondeSt.; att ett annat förslag torde der taga sig igenom, dock med ringa pluralitet och ännu mindre utsigt alt vinna sympathier inom de öfrige Stånden. Ledamöter af BondeSt. hafva gifvit mig tillkänna, att de fästat sig vid detta sednare förslag såsom ett nödfallsmedel, (jag skulle kunna nämna förslagets upphofsman, men måhända vore det indelicat). Det har blifvit fabriceradt egentligen för att passa i en ärlig, men inskränkt bonde-anda, såsom protest emot öfrige förslager å hane; ty det afser att Svenska folket skulle sända ett högst inskränkt antal riksdagsmän till riksförsamlingen, af ren sparsamhetslnst, eller emedan det vore för dyrt att hafva så många, sorn folkmängd och local eljest kräfde. Vidare att få flere 118 Den 11 Mars f. m. valdistricler än hittills varit ifrågasatt, på det att de väljande af BondeSt. ieke skola få långt all resa. i)e, sorn leranade mig närande noticer insågo sjelfve, afl förslaget icke hade några sympalhier att vänta, men att det tillgripits i en slags förtvillan. När jag likväl fästade deras uppmärksamhet på den evenement, hvarom jag redan yttrat mig, nemi. att Gr. Anckarsvärd tagit sitt eget ii år gamla förslag i hand och framburit det till discussion offentligen, sä blefvo de verkligen frapperade, liksom jag sjelf blifvit det, och såväl desse ledamöter, som synnerligen de, hvilka ledt dem i detta fallet, hafva förklarat mig, det de ingenting högre önskade, än att Gr. Anckarsvärds eller Frih.
Enligt Rikets Ständers beslut hafva vid innevarande riksdag för Statens jern vägsanläggningar blifvit anvisade följande summor, nemligen: för fullbordande af södra stambanan 10,150,000: — „ påbörjande af östra stambanan från Katrineholm till Norrköping „ norra stambanans byggande från Stockholm till Upsala „ sammanbindningsbanan genom Stockholm „ nordvestra stambanan, nemligen: från Norska gränsen till Arvika. 600,000: — jemte blifvande vinst å statslånefonden, beräknad till omkring 400,000 R:dr från trakten af Porla till Christinehamn 5,374,000: — Summa E:dr 27,896,000: — förutom berörda vinstmedel. Om nu från dessa 27,896,000: — afdragas de belopp, som, enligt Rikets Ständers beslut, böra under innevarande år utgå, nemligen: dels för fortskyndande af arbetena å södra stambanan 3,815,000: — „ till förberedande arbeten å de nya jernvägsanläggningar, till hvilkas påbörjande anslag vid denna riksdag blifvit anvisade, 750,000: — 4 565 000- så återstå R:dr 23,331,000: — hvilket belopp Utskottet hemställer måtte fördelas att utgå med Sju millioner Sjuhundrasjutiosjutusen (7,777,000) Riksdaler under hvartdcra af åren 1864, 1865 och 1866, förutom blifvande räntevinsten å statslånefonden, om hvars användande Rikets Ständer redan fattat beslut. Ank. till Exp.-Utsk. den 28 Aug. 1863, kl. 5 e. m.
Regeringsformen, endast af Konungen och Rikets Ständer gemensamt kunna beslutas , hvadan det ej, på sätt Herr Grefve Horn förmodat, kan af Rikets Ständer allena blifva beroende att bestämma, huru stor styrka af indelta Arméen bör bibehållas; att de med Rustoch Rotehållare senast träffade öfverenskommelser, om Mötes-Passevolancens erläggande för en ytterligare tid af tvänne år, varit, å de sistnämndes sida, fullkomligt otvungne och icke af någon impuls fran Regeringen föranledde; samt att, i öfverensstämmelse med espriten af 80 §. Regeringsformen, frågan om Passevolancens ytterligare fortfarande utgör föremål för Konungens och Rikets Ständers gemensamma öfverläggning och beslut, hvadan några Contract med Rustoch Rotehållare icke bordt för den följande tiden ingås, innan Rikets Ständer, på sätt, genom den Kongl. Propositionen, nu skett, deröfver blifvit hörde; hvarjemte Herr Frfherren, med anledning af den i fråga otn gransknings.rättens bestämdhet yttrade farhåga, förklarat sig anse Konungens Proposition StatssamtAllm.Besv.o.Oec.Utsk. Uti. N.o 72. 31 tydlig och klar, ”att medlen skola af Rikets Stander och deras Revisorer granskas." Af Herr Grefve af Ugglas , Gustaf, Som, till försvar för det af Konungens Rådgifvare alternativt yttrade förslag, att af Statsverkets tillgångar bestrida kostnaderne för indelta Arméens vapenöfningar, genom uppställd öfversigt af härtill förmodade disponibla tillgångar, trott sig böra visa att, äfven med bifall till berörde förslag, Bevillningen icke fordrar någon förökning.
Den siste talaren har yttrat sin förundran deröfver , att jag icke till besvarande upptagit hans i det sista skriftliga anförandet gjorda anmärkning i afseende på formerna och Grundlagen. Jag får uppriktigt bekänna, att jag icke följde det upplästa anförandet med den uppmärksamhet, som jag finnér att det hade förtjent, emedan jag trodde att det blott var ett slags reservation emot ett fattadt beslut. Men hvad den delen af ämnet beträffar, som rörer 108 §, så fäste den min uppmärksamhet tillräckligt för att förmå mig att upptaga den saken till besvarande. Jag påminte då, att orden i 108 § äro: att TryckfrihetsCornmitteen skall utses till Tryckfrihetens vård. Denna betydelse hade orden till 1812, nemligen tills TryckfrihelsCommitteens hörande blef afskaffadt. Det är derföre, som Utskottet nu föreslår Committeens hörande för att återgifva dessa prd deras ursprungliga betydelse. Men bar det varit någonting annat anmärkt, så får jag uppriktigt erkänna, alt jag ej kan afgifva utlåtande derom, men återkommer till hvad jag förut yttrat, att Ridd. och Adeta måtte underlåta att vid denna sak göra någon anmärkning, som skulle vara i strid emot det beslut man förut fattat. Den 27 Januari i e. tn. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde ånyo, om Ridderskapet och Adeln fann för godt såsom dess gemensamma tanka antaga och till ConstitulionsUtskottet förvisa den af Friherre Cederström framställde ofvanberörde anmärkning. Ropades starka Ja.j jemte några Nej. I anledning hvaraf Hans Excellence Herr Grefven ochLandtMarskalken förklarade, att som, enligt hvad Hans Exellence tyckt sig finna, Ja öfverröstat Nej j Ridderskapet och Adeln såsom Dess gemensamma tanka antagit den af Friherre Gederström framställde anmärkning. Herr Cederschjöld: Jag vill ej besvära med någon votering, utan blott reservera mig så mot sak, som form.
Om grunderna för taxeringen i allmänhet vore rättvisa och så beskaffade, att de lemnade en säker ledning för taxeringsmännens omdöme, skulle jag för min del önska, att alla minimi-tariffer vore ur Bevilln:sFörordn:n uteslutna, hvilket jag äfven gerna skulle se i det fallet, att TaxeringsKomitéerna i städerna voro så ordnade, att man af dem kunde förutsätta en fnllkomligt opartisk granskning af hvarje persons inkomster. Men då erfarenheten gifvit vid handen, att dessa förhållanden ännu icke inträdt, anser jag det vara nödvändigt, att tills vidare bibehålla minimi-tarifferna. En annan fråga är likväl, huruvida det är billigt att nu höja dessa tariffer, då man icke i andra delar höjt bevillningen. Jag har icke den gamla Bevilln.-sFörordmn till hands; men jag skulle tro att den minimi-tariff, som Utsk. föreslagit i förevande g, är icke långt ifrån dubbelt så hög, som den förra. Jag väntar mig verkligen i mitt yrkande, att den gamla Bevilln:sFörordn:ns föreskrift i detta hänseende måtte få qvarstå, ett understöd af Bevilln:sUtsk:s ordf:de, Gr. af Ugglas; ty om de skäl, som han anfört för sin mening vid förra punktens föredragning, voro riktiga, så äro de fullkomligt tillämpliga äfven på nu förevande punkt. När man hvarken höjer eller sänker något i bevillningen för den ena klassen af medborgare, bör man icke heller göra det för den andra. Då Gr. af Ugglas yrkade, att bevillningen för embetsoch tjenstemän skulle qvarstå till lika belopp, som förut, tror jag också att det är fullkomligt konseqvent, att den äfven får fortfara efter enahanda grund för de personer, hvarom nu är fråga. Det är på dessa skäl som jag, utan att vilja till besvarande uptaga åtskilligt af hvad föreg:de talare yttrat, vördsamt får anhålla om afslag å Utsk:s hemställan och bibehållande af den gamla Bevilln:sFörordn:ns föreskrift i detta fall. Hr von Troil: Om vi en gång kunde erhålla en BevillmnsFörordn.
För rubriken ”andra slag” hängslen hafva komiterade ansett nuvarande tullsats, 75 öre, höra nedjemkas i samma mån som för Rand ”andra slag”, eller till 50 öre skålpundet. Någon betydligare inhemsk tillverkning af Paraplyer och Parasoller lärer icke ega rum i annan mening, än att inkommande ställningar och öfvertyg här soller, sammansättas. De lägre tullsatser, som för dessa äro eller här nedan blifva föreslagna, höra derföre sätta idkarne af berörda yrke i stånd att älven efter en större nedsättning i tullen å den lärdiga varan kunna utan mera svårighet än i 26 Portföljer. Skomakare arbeten. Snörmaka rearbeten. Spetsar, Uddar, Blonder. hittills uthärda täflan med utländsk tillverkning. Komiterade anse derföre den nu till 1 Rdr 50 öre bestämda tullen å Paraplyer och Parasoller af siden eiler halfsiden lämpligen kunna nedsättas åtminstone till hälften, eller 75 öre stycket, hvilken tullsats med säkerhet kan antagas i medeltal utgöra 10 procent af varuvärdet. På samma grunder föreslås en lika nedsättning för rubriken ”andra slag”, nemligen från 50 till 25 öre stycket. Den nu med 25 öre skålpundet utgående tullen å Paraplyställningar lärer, i betraktande af beskaffenheten utaf deras beståndsdelar och de tullafgifter, som här nedan för Manufaktursmide och andra jemlorliga artiklar föreslås, skäligen kunna nedjemkas till 15 öre; hvaremot det för öfvertygen nu gällande stadgande om deras förtullande lika med väfnadsslaget, hvaraf de äro gjorda, med tillägg af 10 procent, torde böra bibehållas oförändradt. Likaledes harden å Portföljer, Penningbörsar, Redikyler och Väskor af ladoch half-siden nu stadgade tull af 2
Transport varit förhyrda inom kompaniernas stånd och de öfriga uti Sköfde.) för Elfsborgs Regemente, en byggnad att uppföras på Fristahed och 2:ne arrester att förhyras för Westgötha-Dals Regemente, föreslås, i enlighet med hvad här förut blifvit yttradt, en arrestbyggnad att uppföras på Grunnebo mötesplats och 2 arrestlokaler att förhyras . för Bohus Läns Regemente, \ en arrestbyggnad att uppföras på Backamo och 2 i arrester att förhyras ! för Wermlands Regemente har Chefen föreslagit en lokal för hvarje kompani och hela detta antal har äfven enligt uppgift varit förhyrdt, men anser Chefen likväl 4 arrester uppfylla ändamåletj ehuru straffet komme att ökas med längre marcher. Således och då Regementet redan har en arrestbyggnad på Trossnäsfält, torde förhyrandet af 5 arrester inom Regementet vara tillräckligt, äfven med hänseende dertill att marcherna icke blifva alltför långa Inom 4:de Militär-distriktet för Lif-Regementets Dragon-Corps, som har arrestrum beräknade att inrymmas uti den nya kasern, som är i underdånighet föreslagen att uppföras på Drottningholm, skulle väl erfordras en arrestbyggnad på Ladugårdsgärdet, men då underdånig framställning blifvit af Kollegium gjord om uppförande af en ny magasinsbyggnad derstädes, så torde, om anslag dertill af Rikets Ständer beviljas, arrestlokal kunna derstädes beredas. Under förutsättning af sådan byggnads uppförande föreslå^ endast 4 atrestlokaler att inom korpsen förhyras . 11 30 Transport | 1 | 14 4 45 Bil. N:o 3 till Kongl. Maj-.ls Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1862. 93 i Att NybyggHyrda inredas. nader. lokaler.
Hvilken nya recaction» af Ridderskapet och Adeln godkändes. §. 51- De personer, hvilka af Kongl, Maj.-t blifvit till Grcfvelig eller Friherrlig värdighet upphöjde eller med Adelskap benådade, men inom tvenne år efter utnämnandet icke hafva sig till vinnande af Introduction å Riddarhuset anmält, hafva all vidare rätt dertill, enligt Kongl, Förordningen af den 8 Maj ty jt> och Kongl. Brefvet af den 11 Febr. 1800, förlorat, så framt ej Kongl» Majit täckes genom serskilt nådig Resolution den forsill ne tiden återställa y åliggande RiddarhusDirectionen noga tillse, att hvad ofvanberörde författningar så väl härom, som i öfrigt, rörande Introductioner, stadga, varder noggrant iagltagit. Under Riksdagarne må likväl Introduction ej beviljas, med mindre Ridderskapet och Adeln, uppå RiddarhusDirectionens anmälan, det vederbörlige prestanda blifvit fullgjorde, dertill in plena tillstånd gifvit. Lottning och inskrifning i Adeliga Jungfrustiftet, så vida den under Rdksdagen inträffar, må af Den 4 Jiltii. Wadstena Adelida Jungfru Stifts Dircetion verkställas, dock kör Landt Marskalken anmodas, att dervid vara tillstädes, Friherre Cederström: Jag får hemställa, om icke i afseende å Introductioner under Riksdagar RiddarhusDirectionen endast bör hos Rid-; darhuslltskottet lillkännagifva, samt detta Utskott sederin ra hos Ridderskapet och Adeln anmäla , det vederbörlige prestanda blifvit af de Introductions-sökande iullgjorde, Hans Excellmce Herr Grefven och LandtMarskalken, yttrade, att sedan Ridderskapet och Adeln beslutat, det RiddarhusDirectionen borde fortfara uti sin befattning äfven under Riks.' dagarne, syntes RiddarhusDirectionen kunna directe hos Ridderskapet och Adeln anmäla Introductioner. Friherre Cederström'.
Jag skulle högtideligen önska att ProductPlacatet måtte upphäfvas, Herr Munck af Rosenschöld: jag tagef’ mig friheten att i anledning af det nu förevarande ämnet omnämna, det jag under Motions* tiden framställt en Motion, angående åtskillig® correåtiv mot Finska Handeln. Och som vederbörande UtskoU , till hvilka samma fråga bli (vit remitterad, ännu icke deröfver afgifvit något Utlåtande, får jag anhålla, det Ridderskapet och Adrin täcktes låta ert påminnelse derom till dessa Utskott afgå Jag önskar för min del -å mycket mera att detta ämne snart må till pröfning förekomma . sorn jag är sinnad att till ett ytterligare correctiv' mot Finska Handeln föreslå en tillräckeligen utsträckt Nederlagsfrihet för Stockholms Stad* i afseende å de varor hvilka Fmnarne tillförene upphandla» härstädes, men hvilka, sedan efter 1815 års Riksdag Tullen på en vara blifvit förhöjd och en del af de6sa till Införsel förbudna, de Den 4 Maji , f. nt. 95 nu mera för det masta afhämtas från Köpens hamn, Hamburg och Lubeck. Herr Grefven och LandtMar&kalken hem* ställde, om icke Ridderskapet och Adeln ansåg QecooomiteUtskottets Betänkande böra, i anled* ning af de dervid gjorde Anmärkningar , till Utskottet återförvisas, Bifölls. Grefve Mörner, Adolph Goran: Då OeconomiieUtskottets ifrågavarande Betänkande nu blilvit af Hogloflige Ridderskapet och Adeln till Utskottet återremitteradt, får jag begära, det Utskottet måtte anmodas, att vid Återremissens besvarande närmare uppgifva, på hvad sätt och med hvad vilkor en fri Export af Landt* manoavaror ina kunna befordras. Efter hvad jag kan finna, utvecklar ej Friherre Wrangel Memorial, som gifvit anledning till Betänkandet, detta ämne på ett nog tillfredsställande sätt, och har derföre vållat att ej Utskottet närmare yttrat sig i detta ämne.