Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
R:dr 158,000: » Malmö d:o » 7,200: » Wisby d:o » 16,600: Summa Beloppet af infriade Anvisningar och Assignationer utgör Utelöpande Anvisningar och Assignationer De utelöpande Anvisningarne äro utfärdade: af Rikets Ständers Bank på . » Götheborgs Låne-Kontor på » Malmö d:o på De utelöpande Assignationerna äro utfärdade: af Götheborgs Låne-Kontor 84,000: » Malmö d:o 7,200: — » Wisby d:o 9,500: Summa som, med tillägg af det från Bankens Låne-Afdelning anordnade förskott för rörelsens bedrifvande R:dr tillsammans motsvara de den 17 November uppgifna Kassabehållningarne, nemi. salta vid något af Låne-Kontoren, blefve genom Kassa-Afdelningen slutligen infriade, så återförvisades ä'rendet till Under-Styrelsen, för att uppgöra och aflemna förslag till denna rörelses ordnande och besörjande i enlighet med berörda, af Fullmäktige angifna grunder; hvarefter, och sedan ett så beskaffadt förslag den 7 Juni delta år inkommit, Fullmäktige under den 19 nästlidne Juli fastställt de för verkställighet af heslutet, i hvad detsamma afser anvisningars utfärdande emellan Banken och Låne-Kontoren, nödiga ansedda föreskrifter och förordnat, att den nya rörelsen skulle med den 1 derpåfoljde Oktober vidtaga. Till upplysning i hvad mån denna rörelse blifvit anlitad, få Revisorerne meddela följande uppgifter, omfattande tiden från och med den 1 Oktober till och med den 17 nästlidne November. Rikets Ständers Bank. Götheborgs Låne-Kontor. Malmö Låne-Kontor. Wisby Låne-Kontor. Banko-Utskottet till Fullmäktiges kännedom och efterrättelse Rikets nisation samt Ständers, i fråga om förändrad organisation af Banko-Verket samt reglering 1 af ^tjensteaf tjenstemannapersonalen och dess lönevilkor vidtagna beslut, innefattande, mannapersobland annat, att den nya Staten, slutande sig å en summa af 121,233 Hlönevilkor*' ^ sk.
Det är R. o. Ad. samt hela Representationen bekant, att det missbruk inritat sig i RiksStrn, att de inbjuda hvarandra att biträda ett beslut, och att ofta sådana inbjudnrr i en sak stå i ett visst förhållande till andra ämnen. Man tänker nemi. understundom på en sak, då man beslutar inbjuda, rörrde en annan. Nu vet man, att BondeSt. fäster mycken vigt vid R. o. Adrs beslut i denna fråga, och det kan väl ej heller nekas, att den är af ganska stor vigt för BondeSt. Om nu R. o. Ad. längre uppskjuter frågans afgörande, så är det för mig klart, alt detta inom BondeSt. skall väcka icke allenast mycket missnöje, utan jemväl misstroende till R. o. Adrs mening vid behandlingen af denna fråga. Det kan således hända, och jag tror det händer, alt om vi icke i dag afgöra BondeStrs nu förevar, inbjudn., della uppskof kan komma att hafva ett ganska stort inflytande på de mångå och vigtiga frågor, som, innan vi fatta dåt definitiva beslutet, kunna komma att behandlas af BondeSt. Detta är min öfvertygelse, och jag har en auledn., som jag cj här kan uppgifva, att vara nära säker derom, Den 12 Mars f. ra. att denna öfvertygelse icke är ogrundad. Det är mitt liufvudsakliga skäl, hvarföre jag önskar afgörande af BondeStis inbjuda.; men hvad H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedts motion beträffar, tror jag, att, i fall StatsUtsk. anser sig kunna afgifva ett nytt betänk, i ämnet samt tillstyrker bifall till motionen och densamma sedermera vinner R. Stis bifall, sådant vare en förbättring och ingalunda försämring af det förslag, Utsk, förut afgifvit. Gr. Horn, Glaes Fredr.: Jag tillstår uppriktigt, att formen för behandlingen af detta mål bekymrar mig derföre, att jag vet, huru stor vigt mången inom vår Representation fäster vid former framför sak. Jag tror, att vi i något fall brutit mot formen, då Frih.
Likasom nemligen uti menniskokroppen, hvarje lem, så länge den äger sin tillbörliga Verksamhet, bidrager till det belas fullkomlighet och bestånd; lika sä måste hvarje medlem af Samhället, sorn genom loflig Rit och omtanka söker uppehålla och förkofra sig, just derigenom bidraga till allmänt val, och följaktligen äfven vara en närande medlem i Staten. Den* väpnade styrkan, som betryggar samhället mot liendens härjningar; den styrandeoch domaremagtens organer, sorn skydda det mot inhemska oordningar och öfvervåld; ReligionsLäraren, som arbetarpå förädlingen afsina medmenniskors hjertan; vettenskapsmannen, som egnar sina mödor och sitt nattvak åt upplysningen af deJ ras förstånd; Läkaren som söker häfva de hinder, hvilka sjukdomar eller yttre skador lägga för sina medmenniskors verksamhet; Capitalisten som genom utlåning af sin fordna arbetsvinst, sätter den idoge Producenten i till fälle att sjelf skörda en ökad frukt af sitt arbete; alla äro närande lemmar i Statskroppen. Inga andra äro tärande, än de, hvilka genom lättja eller brott falla andra och det hela till last, likasom skadade lemmar i menniskokroppen. Om Herr von Hartmansdorff^ närande lemmar vöre rätt consequenta, så skulle de af Bil. till Ridd. o. Ad, Pr. II Band. 54 856 Den ig Diar lii, sjelfva benämningarnes ordalydelse lätt kunna förledas till knot emot de tärande, och slutligen tilläfventyrs börja vägra att •‘»arbeta för dessa förmenta lättingars underhåll: och då skulle det snart gå med Staten, såsom det gick med menniskan i den bekanta sagan, ont hmmarnes uppror emot magen. Huruvida Adelskap, kan såsom Herr von Hartsmansdorff tyckes mena, ensamt förvandla menniskan från närande till tärande och hvad olägenhet
Discont icke lärer kunna fortfara i kraft och verkan, sedan sjelfva Discont-Bolaget, till hvars efterrättelse det är gifvit, blifvit upplöst, och att dessutom uti Reglementet icke förekommer något stadgande, i afseende på omsättningar, utan endast låne-tiden. Någre värde Ledamöter af Höglofl. Ridderskapet och Adeln hafva anmärkt, såsom en uraktlåtenhet, att Götha Canal Actier icke blifvit serskildt tillerkände rättighet, att oviii - Statsoch Banco-Utskottens Eetänkamtin'. 2 03 f korligen godkännas såsom tillräcklig säkerhet vid omsättningar af Lån, hvilka på dylike Actier äio meddeldte. Förenade Utskotten anse pröfningen af den säkerhet sorn, vid Lån-omsättningar erbjudes, böra, utan någon serskild föreskrift, hvaruti denne säkerhet skall bestå, öfverlemnas till Herrar Fullinägtige, på sätt härom uti Reglementet är föreslagit. En värd Ledamot af Höglofl. Bidderskapet och Adeln har vid 4, worn. 3. §., enligt hvilket Löftesmannen för en på obestånd kommen Låntagare skulle få inträda uti Låntagarens ställe för Lån-Summan, sedan den förstnämnde, efter skedd Lagsökning, blifvit ålagd Lånet betala, anmärkt, att detta medgifvande skall innebära en fullkomlig orimlighet, enär tillika föreskrifves, att den förre Låntagarens namn uti böckerne bör bibehållas, så länge och intill dess Lånet är till fullo betaldt, men alltid med hänvisning till den person, på hvilken Länet blifvit öfverflyttadr. Den värde, Ledamoten andrager, att, då en löftesman, i grund af sin ingångne Borgen, antingen fullt betalar Låntagarens skuld, eller genom aflemnande af nöjaktig säkerhet, får på sig öfverflytta Lånet, äger han laglig rätt, att bekomma Låntagarens förfallna Revers på sig transporterad, för att, i laglig ordning, kunna denna sin fordran hos förre Låntagaren bevaka ; och, då således bland Discont-Verkets Handlingar icke finnes en Revers med den ifrågavarande'
Således tror jag icke att det är skäl att ytterligare gifva dem denna fördel alt fä sina lån emot endast 2 proc. Hr Mannerskantz: Detta mom. 3 innehåller så många punkter, att jag trodde, att de äfven skulle föredragas hvarje littra för sig. Jag skulle vilja göra en anmärkn. vid en punkt framför den, vid hvilken Frih. Tersmeden fästat sig, men det skulle för mycket inveckla discussionen. Jag hemställer derföre om icke hvarje litt:a serskildt finge i ordning föredragas. Då härvid Hr Gr. o. Landtm, yttrade, alt lämpligaste formen för behandlingen måhända vore, att punkten litt. g. förklarades nu ensam utgöra föremål för behandlingen, samt de öfrige punkterne derefter företagas, anförde Hr Mannerskantz: Det förhåller sig just på det sättet, att här äro åtskilliga punkter, som måste vara afgjorda, innan littra g. antages, emedan l. ex. hvad Frih. Tersmeden omnämnt, ang:de kreditivets belopp och vilkoren dervid borde vara afgjorda innan beslut fattas i afseende på litt. g. Jag tror derföre, att det vore skäl, att först företaga punkten a. sedan punkten b. o. s. v. Ilr Aminoff: Ar nu fråga att yttra sig i afseende å punkten g, så begär jag derom uplysning. I annan händelse har jag för det närvar:de ej något alt anföra. Hr Gr. o. Landlm. hemslälde om R. o. Ad. för att underlätta pröfningen, behagade återgå till mom:s början, på det sedermera propos. må kunna framställas serskildt å hvarje littra i öfverensstämmelse med ordningen i Utsk:s Betänk., hvilket bifölls; hvarefter ingressen jemte punkterne lilt:s a, b. och c, uppå derom serskildt framställde propos:r, biföllos. Då sedermera punkten litt. d. förekom, yttrade Hr Mannerskantz: På sätt jag uti rain reservation uttryckt, så har jag i afseende å denna punkt varit af olika mening med Utsk:s majoritet.
Följderna af Sakramentallagen hafva, enligt flera exempel, såväl i min hembygd, som annorstädes, endast visat sig vara sådana, att de svaga och ömtåliga sinnen, som af samvetsbetänkligheter känt sig hindrade alt gå till det statspresterliga Nattvardsbordet, antingen helt och hållet afhållit sig från sakramenterna, eller också, följande sin religiösa öfvertygelse och låtande den gälla framför allt, begått hvad denna lag stämplar såsom ett brott, underkastat sig det dermed förbundna straff och räknat sig sjelfva såsom martyrer. Det är på det sältet man stegrar fanatism; det är den rälta vägen alt underblåsa söndringar och göra dem ohjelpliga. För alt verkligen stilla oroliga sinnen fordras medel af en helt annan natur, och det ligger i främsta rummet vigt derpå, att ordets vigde tjenare förmå att genom lära och lefverne förvärfva sig aktning och förtroende i stället alt genom vädjande till förföljelser och verldsliga straffdomar endast framkalla hat och förbittring. Med stöd af dessa grunder vågar jag föreslå: att Rikets Ständer för sin del besluta, alt det här omförmälda lagstadgande måtte upphäfvas och § 2 kap. 1 Missgernings-Balken återfå sin förut varande lydelse. Om remiss af denna min motion till Höglolliga Lag-Utskottet anhåller jag vördsammeligen. Stockholm den 29 November 1862. Paul Andersson, från Jemtland, Motioner i Bonde-Ståndet 1862. Af Paul Andersson från Jemtlands län, att landstingen mätte berättigas all meddela särskilda föreskrifter, lämpade för hvarje landsorl, * frågor om egors (redande emot skada af annans hemdjur, samt om stängselskyldighet.
Det blefve dessutom, ganska svårt att controllera denna uppbörd, serdeles sommartiden, då de fleste af gästgifvaregårdarnes innevånare voro ute på arbete och måhända blott gamla qvinnor och barnen lemnades hemma, för att säga till, när resande, sorn behöfde skjutshästar, ankommo. Ville man åter anlägga bommar och stugor vid Landsvägarne, och det någorlunda tätt, på det att något hvar måtte få betala för landsvägarnes begagnande, så skulle kostnaden som erfordrades, att underhålla bommar, hqs och vaktare, förmodeligen öfverstiga intägten, särdeles om vintern, då sjövägar begagnas, och äfven om sommaren på mindre befarna landsvägar. Dessutom torde äfven böra tagas i betraktande de hinder, som härigenom skulle uppkomma , för rörelsen i Riket. Man vet, huru 122 Den 3 April. den i andra länder besväras genom dylika anstalter; och det synes icke vara skäl, att derutinnan följa deras efterdöme. Skedde det likväl, torde ock beräkning böra göras på större afgifter för större vagnar och tyngre lass, än för smärre och lättare. Då skulle de, som köra jern m. fl. tunga varor, komma att betala mer än andra. Men huru proportionen dem emellan skulle bestämmas, utan att med serskilda anstalter och kostnader låta väga lassen, är ej så lätt att inse. Under Napoleons tid blef, såsom jag vill erhindra mig, serskildt föreskrifvet, huru breda hjul fraktvagnarne skulle begagna för att icke förderfva de kostsamma chausseer, han låtit anlägga, o. s. v. På samma sätt skulle äfven här åtskilliga betänkligheter och reglementen komma i fråga. Jag tror derföre, att man gjorde bäst låta vägförfuttningarne vara oförändrade. Jag anhåller således örn Herr Grefvens och LandtMarskalkens Proposition till återremiss. Friherre Ehrenborghj Casper Wilhelm: Vid afgörande af ifrågavarande Betänkande i de sammansatte Utskotten, voro ineningarne så delade, att det blef nödigt öppna den aflagda voterings-sedeln, som bestämde resultatet.
Om Kronofogdarnes skyldighet, att afgifva Redogörelse för utestående Undsättnings-Spannemåls-medel. Om upphäfvande af Böter och Vitén för dem, som förfallolöst uteblifva från Uppbörds-stämmor samt Aflönings-möten. N:o 427- Angående Bränvins-pannors mätning och stämpling samt ansvar för origtighet dervid. N:o 428- Angående åtskilliga förändringar i Seglations-Ordningen. N:o 429- I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående ett underdånigt Förslag till Allmän Stadga för Fattigvården i Riket och för Tiggeriers hämmande. N:o 43°- Angående Bergs-Tings-Rätternes afskaffande. Byggninga-Balken samt 10 Cap. iG §. Rättegångs-Balken. Angående Vården af Förvaltningen af Kyrkornes Fastigheter och Medel, samt granskningen af redogörelsen derföre. I anledning af Kongl. Majrts Nådiga Proposition med Förslag till Författning om Fast Egendoms försäljning å Lotteri. N:o 434- Angående laga Domstol för åtal emot Ledamöter i Rikets Hof-Rätler, Collegier, Allmänna Beredningen och Allmänna Magazins-Direction. Rörande frågan om Herjeådalens återläggande under Gefleborgs Läns-Styrelse. N:o 436. Om Schäferiers anläggning. N:o 437- Angående en upprättad Ansvarighets-Lag för de blifvande Directionerne vid Vestra och Södra Låne-Contoiren. Om utgifvande af en Författnings-Tidning. N:o 439- I anledning af Kongl. Majds Nådiga Proposition, om den nya Evangeliibokens antagande. N:o 44°- Angående den af Stora SjöTullen utgående Bevillning samt andre dermed gemenskap ägande ärender. Upplästes till justering och godkändes Expeditions-Utskottets insände förslag till i5 §. af Riksdags-Beslutet angående Allmänna Magazins-Inrättningens upplösning. Herr von Hohenhausen, Michael: Ett misstag har skedt i frågan om den vid Riddarhuset befinteliga Lastbryggas iståndsättande.
Om man nu antager att stadgandet, sådant det f. n. gäller och lyder, af dem infördes med verklig afsigt, sä måste raan väl antaga att samma stadgande skall tydas efter sin nu egande ordalydelse, men ingalunda efter den gamla afskaffade; och alt det äfven ända hittills blifvit af statsmakterna så fattadt, bevises af utkomna författningar äfvensom bestående praxis. Samme talare har äfven anfördi åtskilligt huruledes det skulle vara åklagaremakten sorn endast bade att vaka derutöfver att icke för lindriga domar må vinna laga kraft. Så vidt jag vet är emedlertid den accussaloriska lagstiftningen ännu icke hos oss införd, och Gr. Sparre vet bättre än jag, att hos oss åligger det domaren att sjelf utleta hvad sannt och rätt vara kan. Vi håfve ännu icke antagit den method, som gör domaren till en blott machin den der sitter och dömer på endast de skäl som advokaten framställer, utan hos oss skall Domaren ej blott bedöma de skäl och förhållanden som honom föreläggas, utan han skall, så vidt han det förmår, jemväl sjelf verksamt ingripa till sanningens utletande, och härmed öfverensstämraer fullkomligen det nu gällande stadgandet om underställelse. Slutligen har Gr. Sparre, som stöd för förslaget och sin åsigt, anfört att Hofrätternes redan förut så mycket uptagna tid, kunde bättre användas än med sådane slags frågor: för min del vet jag ej huru Hofrätterne bättre skulle kunna använda sin tid, än att utleta hvad rätt och sannt vara kan i mål, som t. ex. angå — äran. Gr. Sparre:
Han var också så ung – bara sjutton år. Hon gaf honom små uppdrag och ärenden: Ah, ni vore rigtigt snäll om ni ville och hon smålog, som då man mutar ett barn. Han fick bära hennes bok och sjal, när de voro ute, och när hon blef trött, kunde hon helt enkelt fråga, om hon fick taga hans arm. På utflykter och turer var den unge ryssen alltid vid Bertas sida; det var vid hans hand hon steg uppför bergstigarne, och han satt hos henne på ångbåtarna och i jernvägskupéerna – alltid. Doktorn talade om det – hänsynslöst som vanligt. Berta skrattade. »Men, min vän, hvad underligt ser ni då i det? Och – enfin – jag tycker om pojken.» Och så var det ju också – rien de plus. Om det var något mera ja, då man fått ett sådant naturel, då man lefver ett sådant nervlif, så Det sade hon också till doktorn: »Jag märker jag blir skeptiker genom att vara tillsammans med er. Ni lär mig så mycket om naturlagar, attraktionslagar, och Gud vet allt, att – att – ja, det är nu icke alls, som jag brukade se sakerna förr.» Då kunde han brusa upp, halft ängsligt: »Men, fröken, så menar jag icke. Ni missförstår mig med flit » »Som det passar mig att förstå er – menar ni? Eh bien, det är i det hela taget dumt, att taga saker och ting så hårdt » Och hon vinkade Octroysky till sig och började göra upp planer om en utfärd till Pleiaderna. »Men vi måste gå hela vägen och ligga i en chàlet. Icke sant, sir John?» Sir John mumlade ett entusiastiskt samtycke. Han var »montagnard» par préférence, och det var hans specialitet att söka upp beboeliga châlet’er. Dessutom – Berta tyckte om, att ha många omkring sig. – Embarras de richesse för sqvallret, sade hon och skrattade. På det viset undviker man det. — De voro också ensamma ibland – Berta och den unge ryssen.
Som drängen Olof Salmonsson i Kougsta icke biträder sin styffader Jonas Jonasson med jordbruk, borde han tillika med sin hustru skrifva sig såsom inhyses eller ock söka annat försvar. Slutligen ansågs Pär Sebrelii son, Olof, icke behöfvlig hemma hos föräldrarne, utan borde han söka sig helårs tjenst hos någon annan. Hvarefter herr expeditions krono-befallningsmannen Holmberg offentligen tillsade samtelige hemmansegare inom socknen, att vid tillstundande mantalsskrifvning bestämt uppgifva om deras tjenstehjon hos dem tjente allt eller blott till någon del af året, på det han måtte blifva i tillfälle att för vederbörande berätta hvilka lagligen eller olagligen hos sig försvarade tjenstehjon. Han uppläste ock i detta afseende några §§ utav tjenstehjonsstadgan, med tillagd varning för förbrytelse deremot. Datum ut supra N. S. Edlund Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protokoll, vid allmän sockenstämma i Häggenås sockenstuga den 27 december 1829. S.D. Inlämnades till socknestämman en så lydande skrift: ”Härigenom uppsäger och återkallar underteknad den caution jag i juni månad 1829 mig åtog för den uppbörd Paul Ersson i 31 Handog, i egenskap af sockenskrifvare för Häggenås socken har sig anförtrodds, anhållandes tillika om socknemännens bevis öfver denna uppsägning. Halåsen i Åhs den 18:de december 1829. Eskil Ersson Halåsen.” Efter hvars uppläsande, socknemännen yttrade att de icke ville eller kunde neka Eskil Ersson återkalla sin ingångna borgen för Paul Ersson, men kunde dock icke återlämna borgesskriften förr än Paul Ersson nöjaktigt redovisat för de medel han hittills uppburit och omhänder haft i egenskap af sockenskrifvare.
Bd. 10 j slag till ändring af åtskilliga §§ i Handelsoch Handtverksordningarne samt upphäfvande af några stadganden uti 2—7 kap. Handelsbaden — A. 76 ! 7 2 17 — Näringsrätt, se Handelsoch Nä- ringsrätt. Riks-Ståndens Beslut. Ridd. o. Adeln. Preste Ståndet. Borgare\ Bonde Ståndet. Ståndet. Se i Statsbidrag! till hrobyggjnader. Handels - och Näringssätt. b. 19 Aug.ib. 29 Aug. jb. 31 Aug. jb. 19 Aug. 132 54 92 se Tjurken. — « 2 "* CT3 H W cn t" N. I? a & “ o 5 £■• 2 ^ 9? Obligationer, angående åtgärders vidtagande för höjande al priset å kurserande Svenska » om föreskrift för alfa till statsförvaltningen hörande kassor eller allmänna inrättningar, som hafva medel att förränta, att använda dem till inköp af räntebärande » om inköpande till belopp af Fyra millioner Riksdaler af de för jernvägslånen utgifna Odlings/öretag inom Westerbottens län, om anvisande af förskott åt mindre jordbrukare för Officerare, anställde i utländsk krigstjenst, angående understöd för sådana, tillhöriga arméen i » d:o d:o d:o tillhöriga flottan j » Underofficerare, Läkare och deras vederlikar, som deltagit i Sveriges sednaste krig, om j understöd för sådana äldre afj skedade [ A. 188 Bg. K Ridd. o. j Prestej Borgare Adeln. j Ståndet. j Ståndet. b. 11 Mars b. 14 Marsjb. 14 Mars Bonde Ståndet. N:0 g. 14 Mars j 68 13 53 19i 61 45 28 18 Se Jern vägsbvggn. statens, om b. 16 Mars b. 14 Mars Se Statsbidrag för Se Fjerde Se i Femte Se i Nionde b. 14 Mars medel till g. 11 Mars sjösänkninlgar etc. Hufvud Hufvud - Titeln. Titeln.
Sverige och Norge skola vid det blifvande fredslutet mellan Danmark och Tyskland verka derhän, att Slesvig eller den del deraf, som icke kommer under Tyska Förbundet, omedelbart förenas med det egentliga Danmark, under Danmarks Rikes Grundlag, så att Tyskland afskäres från alla påståenden om rätt att inblanda sig i Danmarks inre angelägenheter. Svensk-norska och danska konungahusen ingå sig emellan ett familjefördrag, hvarigenom de tre Skandinaviska kronorna slutligen förenas på ett hufvud och sålunda idén om en Nordisk Union varder fullständigt genomförd. Detta familjefördrag förelägges Förbundsparlamentet.Till konseljpresidenten Monrad från E. v. Qvanten. Köpenhamn d. Befarande att Eders Excellens möjligen ej skalle ega tid att i dag bevilja mig audiens, tager jag mig friheten att för ett meddelande välja den skriftliga vägen, s&amp;som i alla händelser görande minsta intrång i Eders Excellens ’ i närvarande ögonblick för Danmark så dyrbara tid. Jag tillåter mig bedja Eders Excellens icke låta något tvif-vel uppstå om den fullkomligt uppriktiga och till alla delar lojala afsigten med förslaget. Det steg som det innebär &amp; H. Konung Karls sida, och det sätt, hvarpå det blifvit gjordt, är en borgen derför. De hufvudpunkter, förslaget innehåller, nämligen dynastisk enhet med tiden, representativ enhet och uteigt att i framtiden lefva i fred med Tyska förbundet, böra utgöra en borgen för dess framgång hos Svenska nationen, emedan, s&amp;som jag förut haft äran anmärka, de väsendtliga invändningar, som den praktiska Skandinavismens motståndare hittills framstält, i sjelfva verket äro i förslaget undanröjda. En sak synes, hvad Danmark beträffar, vara klar: Danmark måste gå ur den närvarande striden antingen svagare eller starkare än förut; i samma skick som förr kan det icke ske. Står Danmark efter stridens slut ensamt och har, under en eller annan form, mist en del af Slesvig, så har Danska nationen lidit en kraftförminskning; framgår deremot Danmark ur den närva * rande striden såsom medlem af ett helt Skandinavien, så har det, äfven om det mist en del af Slesvig, i realiteten blifvit starkare.
Hasselgren, den 16 April, 2,300; Jöns Mårtensson, den 26 Juni. 1,000; Nils Mårtensson, den 22 April, 1,000; Ola Nilsson, den 26 Juni, 2000; Lunnarp: Per Olsson, den 26 Juni, 1,000; Nils Jönsson, den 22 April, 2,000; Ullstorp: Jöns Larsson, den 26 Juni, 4,000; Sälshög: Jacob Andersson, den 6 Maj. 2,000; Onslunda: Anna Persdotter, den 16 April 3,000; Håkan Holmqvist, den 26 Juni, 1,000; Jöns Persson, den 22 April, 1,500; Hans Olsson, den 16 April, 3,000; P. Wigren, den 3 Juli, 1,150; Gumme Persson, den 7 Juli, 1,200; Tranås: H. Schön, den 8 Maj, 1,000; Ola Mattsson, åbo n:o 3 Hörup. Måns Olsson. Joh Areskoug, v. häradshöfding. (ICS) Johan Clausson. Holger Trulsson. J. Collin, landtbrukare. Jöns Månsson. Christian (CIS) Jönsson. Ola Nilsson. Lars Olsson. Johan Persson. Per Persson. Nils Jönsson. H. Hasselgren. Nils Mårtensson. Ola Nilsson. Per Olsson. Nils Jönsson. Jöns Larsson. Jacob Andersson. Anna (APD) Persdotter. Häkan Holmqvist. Jöns Persson. Hans Olsson. P. Wigren. Gumme Persson. 30 Mårten Lasson, den 1 Maj, -1,000; Torslow, den 14 Juli, 8,000; Stridde (Askaröd) den 16 Juni, 10,500; Esperöd: Bergman, den 14 April, 15,750; Bodel Olsson, den 8 Maj, 5,000; Wanstad: Granquist, den 12 Maj, 3,000; Kronevall: G.