Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag skulle kunna hafva mycket att. tillägga; men under nuv:de förhållanden, och då jag hoppas att R. o. Ad. skall bifalla Gr. afUgglas’s hemställan, vill jag ej dermed upptaga tiden, utan slutar detta mitt korta anförande. Pir af Kleen, Johan: (Detta yttrande, som blifvit talaren tillställdt för justering, har sedermera af honom icke blifvit återlemnadt). Gr. Björnstjerna, Carl Magnus: Länge har jag tvekat, om jag i den ställning, jag bekläder, borde uppträda i denna fråga, då jag icke i allo kan förena mig i de åsigter, som blifvit uttalade i K. M:ts Nåd. Propos. Jag anser dock den pligt, som åligger representanten, vara så helig, att för den alla betänkligheter måste vika; må detta vara min ursäkt för de ord, jag nu går att yttra. Man har här i dag föreslagit, att hela saken skulle till en obestämd framtid uppskjutas. Jag kan icke dela en sådan åsigt. Jag tror icke, att ställningen är sådan, att man med godt samvete kan göra detta. Tiden är brydsam för de svagare staterna. Den starke aktar föga det moraliskt rätta; hvad som för honom är fördelaktigt, det gör han; han kastar sitt. Brennus-svärd i vågskålen, utan att så noga bekymra sig om han har salig Puffendorf och statsrätten på sin sida, eller icke. Om de moln, som nu hopa sig på den politiska horisonten, urladda sig så som de hota att göra det, är det ganska tvifvelaktigt huruvida vi fortfarande få åtnjuta ett ostördt lugn. Jag anser det derföre vara af största vigt för representationen, och särskildt för R. o. Ad. en helig pligt att, innan vi afträda från den politiska banan, söka bringa landets försvarsväsende i ett bättre skick, än det, hvari det för närv:de befinner sig. Jag älskar icke att »se spöken på ljusa dagen» och kan således icke instämma i Frih. Raabs vid ett par tillfällen uttalade åsigt om vår östra grannes förkrossande 94 Deli 7 Maj f. m. öfvermakt.
Jag ar icke så nogräknad med 2 r:dr b:co mer eller mindre, såvida de kunna bidraga till armeens öfning; men jag kan icke medgifva, att någons rätt krankes. För min del förklarar jag, att jag gerna skall gifva mer än 7 r:dr, blott jag icke behöfver veta, att det är på ett olagligt sätt, man velat tillförbinda mig en sådan afgift. Uppå dessa grunder hemställer jag om återremiss. Gr. von Platen, Baltzar Julius Ernst: Då jag är öfvertygad, att R. o. Ad. lika lifligt som de öfriga Stånden önskar riksdagens slut, fastän man här måhända icke så mycket derom ordat; så och då jag tror mig äga kännedom derom, att 2:ne Stånd bifallit betänk., och en återremiss deraf numera altså endast åstadkomme tidsutdrägt, anhåller jag, att upplysning af Hr Ridd.secret. må Ståndet meddelas, huru de öfriga Stånden afgjort detta betänk. TJnderteckn. Ridd.Secret.: Det förevar, betänk, är bifallet af Presteoch BorgareStrn, men återremitteradt af BondeSt. Hr Cederschjöld, Pehr Gust.: Jag är för min del visserligen icke nöjd med Utsk:ns skäl, det nemi., att kostnaden icke skulle kunna bestridas utan ökad bevillning, hvilket åter Utsk:n icke ansett böra äga rum. Om jag ansåg rustoch rotehållare äga rätt till befrielse från ifrågavar. onus, skulle jag icke undandraga mig att för sådant ändamål deltaga i en ökad bevillning. Men jag hade deremot önskat, att Utsk:n åberopat knektecontracten, enligt hvilka det lärer tillhöra soldaten alt underhålla sig sjelf och till roten återgälda det förskott, lian till sitt underhåll kunnat erhålla; ty deri ligger rättsgrunden för frågan och beviset för rotens skyldighet att underhålla soldaten, helst hvarje utgift, som lägges på soldaten, naturligtvis måste indirecte drabba roten. Man har sagt, att beslutet deri orättvist tillkommit vid sista riksdagen, samt vrkat, att saken måtte genom behandling såsom bevillningsmål erhålla en riktigare form.
Bilaga lill Allm, Besv.- och Ekon.-Ulsk:s Bet. JM 127. 91 Polis-stadgar, som af Kommunal-rådet utfärdas, skola genast öfverlemnas till såväl vederbörande under-domstols, som freds-domstolens kansli, der de skola inskrifvas uti ett särskildt, för detta ändamål inrältadt, diarium. Dessa stadgar skola införas i Provinsens kungörelse-tryck. Förslag öfver utgifter och inkomster vid kommunens fromma stiftelser, välgörenhets-anstaller och pantlåne-inrättningar, äfvensom dessa inrättningars räkenskaper, skola underställas Kommunal-rådets pröfning. De anmärkningar, som dervid kunna förekomma, skola öfverlemnas till afgörande af Provinsrådets Ständiga Utskott. Dock skola, i all händelse, dessa förslag jemte räkenskaper vid fromma stiftelser och välgörenhets-anslalter uti kommunen, hvilka äro stälda under Distrikts-kommissariers inseende, underställas Provins-utskottets godkännande. Kommunal-rådet utser dem, som skola verkställa, eller verkställer sjelf, i öfverensstämmelse med lagarne, fördelningen af den andel i beviilningen, som kommunen fått sig ålagdt att utgöra. Rådet bestämmer vilkoren ej mindre för uthyrning, utarrendering eller annat begagnande af kommunens fastigheter och förmåner, än äfven för leveranser och auktions-inrop. Dock skola, uti kommuner, som stå under Distrikts-kommissariers inseende, afhandlingar angående uthyrning af fastigheter samt auktions-inrop, öfverlemnas till Provins-utskottets pröfv ning och godkännande. Lag samma vare för andra kommuner i afseende på auktions-inrop, när värdet öfverstiger 10,000 francs. Nämnden eger, om anledning dertill förekommer, att bevilja kommunens arrendatorer eller entreprenörer (adjudicalaires) de eftergifter, hvilka de i följd antingen af lagens stadgande eller sitt kontrakt ega rätt att fordra; men när fråga uppstår om eftergift på grund af billighetsskäl, eller sådana som icke äro i lag eller i kontrakt förutsedde, kan Rådet icke dertill samtycka utan under vilkor af Provins-utskottets gillande.
Hvilket Förstärkta Utskottet härigenom skolat meddela. Stockholm den 24 November 1854. STOCKHOLM, f. d. Schul tie’j Boktryckeri, 1854 Stals-Ulsltnllels Memorial, N:o 377. 1 w:o :w. Ank. till Exp.-Utsk. d. 28 Nov. 1854, kl. 10 f. m. Memorial, med förslag till stadganden i Riksgälds-kontorels Reglemente, angående delta verks inkomster och upplåning emot fonderade Stats-obligationer samt uppbörden och redovisningen af dit ingående bevillningsrn. fl. medel. (Rgs. Afd.) Då Stats-Utskottet härmed underställer Rikets Ständer förslag till ofvannämnde reglementarisk» stadganden, får Utskottet, efter vanligheten, redogöra för de föreslagna reglements-§§:nes innehåll, samt uppgifva ej mindre motsvarande §§ af Riksgälds-kontorets hittills gällande reglemente, än de af Rikets Ständer bifallna utlåtanden, på hvilka de nya eller förändrade stadgandena sig grunda; hvarjemte Utskottet, beträffande de å bilagda förslag upptagna §§:nes nummerföljd, får förnya sin uti Memorialerna N:ris 347 och 357, i enahanda hänseende, gjorda erinran. 172 §, angående förbudet att använda de till Riksgälds-kontoret och dess utgifter anslagna medel för andra behof, än dem Rikets Ständer bestämt, och att medgifva ackord vid liqvider för samma verks fordringar, är lika lydande med 151 § af det vid sednaste Riksdag för Riksgälds-kontoret utfärdade Reglemente. 173_§, angående allmänna bevillniugens inleverering till Riksgälds-kontoret, innehåller samma stadganden, som nyssnämnde Reglementes 152 §. Hih. till R. St.
Lön af Tillskott i penningar Ordinäre ränta i kontant. Sädesslag. Bclopp. Yärde efter lönens medelpris. Ecclesiaslikverket i kontant. lön. Rdr ö. Tr kpr Rdr ö. Rdr ö. Rdr ö. Rdr ö. Rdr ö. Rdr ö. Makts och Rikets Kammar-Collegium och Statskontor, anbefalda att i ämnet sig yttra, hafva, efter det upplysningar i anledning af åtskilliga vid ifrågavarande förslog förekomna anmärkningar blifvit från Domkapitlet infordrade, den 11 sistlidne Juli afgifvit gemensamt underdånigt utlåtande, i hvilket de förmält sig anse de föreslagna lönegraderna vara lämpliga och billiga, men uppställt ett i vissa andra afseenden förändradt förslag till aflöningsstat, hvaruti Collegierna beräknat den åt Lappmarks presterskap anslagna kronotiondespanmål efter medelmarkegångspriset för åren 1851 —1860, och, med anledning deraf att, enligt Kanslistyrelsens skrifvelse till Domkapitlet i Hernösand den 17 Mars 1815, åt dåvarande kapellpredikanten i Stensele, från Lycksele utbrutna, pastorat anslagits såsom aflöningshjelp 12 V2 18 Bil. N:o 7 d) lill Kongl. Maj:ls Nåd.
Jag tror mig dock böra frambära den önskan, att allt hvad som angår den ganska vidsträckta omfattningen af Ecclesiastiqua vården åt en enda Minister eder Stats-Secreterare uppdrages, utan att förenas under någon annan med flera göromål, i synnerhet under en tidpunkt, då stora och allmänna förbättringar i undervisningsverken af allmänna rösten påkallas. Herr Doctor Wijkman: För min del tror jag lika med Regerings-Rådet Hadenstjerna en Krigs-Minister vara nog för både Landtoch Sjö-Ärender. Att ett sådant Embete bör gifvas, anser jag nödigt för att bringa enhet i en förvaltning, der Krigs-Collegium, 3:ne General-Adjutanter, Förvaltningen af Sjö-Arenderne m. fi. hafva särskilda af hvarannan oberoende befattningar, hvarigenom, äfvensom af okunnighet om hvarandras företag, långsamhet och äfven oreda förorsakas på en väg, der hastig och ovilkorlig åtlydnad af ordres är vilkoret för verksamhet och gagn. För öfrigt finner jag Com - Bilaga E till Mern. 521 merce-Rådet Santessons anförande grundligt och önskar, att, vid behandlingen af Civila och Oeconomiska mål, den Collegiala esprit, som Grundlagen stadgar och utvisar, i afseende på sjelfva Stats-Rådet måtte bibehållas, så att dessa mål, som ej fordra en så trängande skyndsamhet, måtte utredas och framställas af en ansvarig och röstägande Föredragande. Sådant är närvarande förhållande, och jag tror ej, att Konungen vore tjent dermed eder Riket mera lyckligt, om detta skick förändrades. Hvad Biskop Faxe anfört om en särskild Chef för Ecclesiastique-Departementet, är alldeles enligt min tanka.
Följaktligen skulle Konungen efter eget godtfinnande kunna utnämna ungefär 3 millioner menniskor till kammarherrar, statsfruar, hoffröknar o. s. v. Ingenting förbjuder detta. Och jag frågar, hvad genom en sådan grundlagsförändring egentligen kan vinnas och åstadkommas. Att redactionen i så måtto är tvetydig och felaktig, som den icke uppgifver, huruvida med orden embete eller tjenst skall förstås lönade eller olönade embeten och tjenster, är redan nppdagadt. Såvida icke dermed endast skall förstås lönadt embete eller lönad tjenst, så tjenar ju bela stadgandet till ingenting; ty det beror af Konungen all tillskapa så många tjenster, åtminstone inom militären, som han behagar. Iugcnling hindrar Konungen, att inom hvarje reg:te utnämna 12 majorer. Detta stadgande innebär således endast en ny tvetydighet i grundlagen, en ny alldeles obehöflig förändring. Ingen med någon förmåga att förbinda ett grundlagsstadgandc med ett annat, med någon förmåga att iakttaga huru det går till i andra länder, med någon förmåga att uppskatta den närvar, tidpunkten i sitt förhållande till det förflutna och det blifvande, skall tro att denna förändring är annat än en anakronism och en oöfverlagd rubbning af grundlagen. För att blifva verksam, måste den sättas i förbindelse med åtskilliga andra bestämmelser, dels i grundlagen och dels i våra öfriga lagar och författningar. Sådant är icke påtänkt, och äfven om det toges i beräkning, är det tvifvelaktigt, om icke stadgandet skulle komma något för bittida. Jag röstar deremot. Frih. Cederström, Jacob: Jag nödgas bemöta några yttranden, som blifvit riktade emot mig personligen, i afseende på mitt förra anförande. Man har funnit det besynnerligt, att jag förklarat de öfriga Ståndens beslut i grundlagsfrågor vara lika med noll. Nåväl, mine Hrr, det är för mig förnndransvärdt, alt en f. d. Ordf. i ett Coust.Utsk. icke vet huru grundlagsfrågor beslutas inom 11. St., och att, utan alla 4 Ståndens gemensamma beslut, de 3 Ståndens icke gälla.
och att, utur stormarne på våra Riksdagar skall uppstå ett, allt större och större, äfventyr för vår frihet. Jag önskar, att jag må hafva orätt deri; men jag kan icke öfvergifva den, från förra erfarenheter, qvarvarande öfvertygelse, att allt missbruk af magt är odrägligt, Den 18 J u lii e. in. 443 ehvad det of vas af oppositionen, eller af Ministeren; — att, i det hemliga kriget, som i det öppna, hör försvarsomsorgen till pligter att uppfylla; samt änteligen, att, om denna Regeringens omsorg för mycket framkallas, så kan resultatet möjligen blifva ett försämringstillstånd för Foiket, för hvars tillvägabringande oppositionen då hade rättmätiga förebråelser af Nationen att uppbära. På alla dessa skäl, och då jag, högst af allt, önskar att Svenska Folket måfå behålla den frihet, det nu äger; och lika önskar, att Regeringen må få behålla den kraftfullhet, som vi fordra af henne, såsom pligt; men som vi likväl sjelfva göra för henne svårare att äga, hvarje gång vi, utan skaij eller onödigtvis, kasta tviflets och missnöjets obehag emellan Folk och Regering; tillstyrker jag, så mycket häldre, att i dag den största moderation må af Ståndets pluralitet iakttagas, som min öfvertygelse är, att den också, i allo, kan förenas med en fullkomlig rättvisa. Hvarefter Friherre Boije munteligen tilläde: Jag utber mig nu, att få framställa några erindringar vid de yttranden, som här blifvit gjorda för det ändamål oppositionen synes bafva föresatt sig; nemligen att leda Ridderskapet och Adeln derhän, att hos Konungen begära vår nuvarande Ministéres af - 444 Den 18 Julii c. m. skaffande. Till delta ändamål beliöfves sannerligen , att med glömska af de gränsor och de vilkor Constitutionen bjuder åt vårt handlingssätt, skaka sinnena genom declamationer och meningar af förskräcklig art. Jag begär få relevera några af dessa, som varit för stränga för att aldeles förbigås.
Ständer för ifrågavarande föremål anvisas, så ehuru det i betraktande af den stora 52 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 120. trtäfcgden af sökta Statsbidrag för utdikningar och vattcnaftappningar inom rikets Ulla dolar, utan tvifvel vore önskligt att hela eller någon betydligare del af det belopp, som af Vägoch Vattenbyggnads-styrelsen föreslagits, kunde för ändamålet anvisas, har Utskottet likväl, med afseende å Statsverkets närvarande tillstånd samt öfrigo för alla grenar af industrien och rörelsen inom landet magtpåliggande företag, deraf Statens tillgångar anlitas, icke ansett sig kunna förorda deri härom lif lii ksdags-t nl l inägt ige n Olof Persson gjorda framställningen; hvaremot någon mindre förhöjning af det utaf Kongl. Majit äskade belopp, helst om understöd hädanefter få meddelas endast genom lån, lämpligen torde böra medgifvas. På grund häraf får Utskottet, som, angående de närmare vilkoren och bestämmelserna för utbekommandet och återbetalningen af ifrågavarande lån, kommer att afgifva särskildt yttrande, nu tillstyrka och föreslå: 32:o att Rikets Ständer, till fond för befrämjande af utdikningar och aftappningar af sanka trakter och sjöar till beredande af odlingsförctag, måtte till Kongl. Majit» disposition anvisa en summa af 150,000 R:dr Rint, eller 50,000 Ridr lör hvartdera af åren 18G1 — 18G3, att såsom lån från Riksgälds-kontoret utgå. I sammanhang härmed har Utskottet till behandling förehaft en inom BondeStåndet af Riksdags-fullmägtigen Olof Lindström från Westerbottens län väckt motion, deruti Riksdags-fullmägtige Olof Nilsson och P. A. Nyström från samma län sig förenat, innefattande förslag att af den inflytande bränvinsskattcn åtminstone 200,000 R:dr Runt måtte få årligen användas till understöd för odlingar inom Westeroch Norrbottens län.
M:ts och Rikets Stats-kontors enskilda rörelse, och E. K. M:t, genom Nådig Remiss af den 10 Oktober 1851, till Rikets Ständers då församlade Revisorer öfverlemna! af Fredin upprättade förslag till så väl ny Rikshufvudbok, som hufvudbok för Stals-kontoret, hafva beraälde Revisorer, elter granskning deraf, uti deras angående Slats-verkets och andra allmänna fonders tillstånd och förvaltning afgifna berättelse meddelat yttrande rörande dessa förslag, äfvensom och sedan erforderligt utlåtande från vederbörande embetsverk inhemtats i afseende på förslaget till hufvudbok för Stals-kontoret, och detsamma blifvit Rikets Ständers år 1853 församlade Revisorer af E. K. M:t i Nåder delgifvet, sistnämnde Revisorer, uti derps enahanda berättelse, rörande detta sednare förslag sig utlåtit. 168 Expeditions-Utskottetx Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 9S. De af Rikets Ständer, enligt ofvan åberopade underdåniga skrifvelse, antagna grunder för Rikshufvudbokens upprättande afsågo hufvudsakligen en sådan förändring i kontouppställningen, dels att särskilda konti skulle bildas för de der förekommande fonder, oell icke, såsom hittills iakttagits, efter vissa med allmänna krono-uppbörden sammanhang egande kathegorier, såsom uppbörd, afkortning m. m., hvilka sednare, i stället borde åskådliggöras uti särskilda, Rikshufvudboken åtföljande, sammandrag eller tabeller, dels, i afseende på sättet för berörda fonders inbördes begränsning, att Statsmedels-uppbörden, icke endast med den till Riks-statens utgifter behållna delen deraf, utan med allt det debiterade, äfvensom beloppen af föregående årens restantier, anmärkta poster och propriebalancer samt de så kallade återdebiterade lån och förskotter, borde ordinarie Statsreglerings-fonden tillföras, dels ock att, vid Stats-medlens fördelning på särskilda fonder och upptagande i Rikshufvudboken, denna hufvudboks kapital-räkning borde ål grundfonden inrymmas.
Det gifna i närvar, ögonblick är, att alla 4 RiksStrn beviljat penninge-anslaget. Borgareoch BondeSttn hafva dertill lagt villkor och förklaring, som upphäfva villkoret. PresteSt. har blott tillagt förklaring. R. o. Ad. har ännu icke tillagt hvarken villkor eller förklaring. Saken står således på den punkt, alt 3 Stånd sagt: det skall blifva både penningar och ord; men ännu återslå frågorna, huru långa och många dessa ord skola vara. Borgareoch BondeSltn säga. att de skola vara så och så långa och så och så många; PresteSt. har afklippt dem till hälften, och sagt alt de skola utgöras blott af den sednare delen, som heter förklaring. Hvilket skall R. o. Ad. välja, antingen de många eller de färre orden, ellet också att alldeles icke instämma i någondera delen? Om R. o. Ad. instämmer med Borgareoch BondeSttn, så följer deraf, att det är 3 Stånds beslut. Ingen återremiss behöfves, ingen voterts-propos., ingen omröstning. Men hvad blir förhållandet? Jo! att R. o. Ad. antagit ett villkor, som är efter min förmening alldeles oriktigt, och en förklaring, somjupphafver villkoret. Detta är ett gyckel med hela frågan. Alt deri deltaga skulle jag icke anse Ståndet värdigt. Om nu en sådan skrifvelse inginge till K. M., i hvilken eftersatsen upphäfde hvad förs‘at - Den ii November e. m. sen innehölle: tunna K. M. och Dess rådgifvare välja hvilkendera delen sorn helst, och hvilken de må välja, så kan ett kommande Const.Utsk.’ saga: ’’de hafva misstagit sig‘, det är tverlom. Ständerne hafva sagt båda delarna, och vi, som äro satte till uttolkare af Ständernes och grundlagens mening, vi förstå att det var just den delen, sorn rådgifvarne förkastat, hvilken Ständerne velat hafva qvar.” Jag anser Ståndet hvarken böra på sådant sätt behandla saken, eller utsätta Konungens rådgifvare förde möjliga följderna deraf.
I förbifarten gaf hon honom en blick, snabb, gillande, skrattsjuk, – en enda blick, som sade en hel volym små artigheter om småstadsfruar och småstadsluft. Skrattet lyste också för ett ögonblick upp i hans ögon, men han dämpade det genast, och tvang sig att se lika torrtråkig ut som vanligt. Han hade icke kommit ned till Skåne för att vara treflig, utan för att skaffa namn på en vexel. När fru Svensson höll husandakt. Om man af det plebejiska namnet skulle förledas till den tron, att fru Svensson icke är en dam af verld, vore det ett stort misstag. Herrskapet Svenssons umgås hos sjelfva häradshöfdingens och häradshöfdingens äro folk, som icke bjuda hvem som helst i sitt hus. Värdinnan sjelf är en högvälboren grefvinna, som räknar slägtskap med sjelfva landshöfdingen – »syssling» hörde fru Svensson sägas på sista stora middagen hos häradshöfdingens, der hon och hennes man voro med. Middagen hölls till ära för värdinnans mor, gamla grefvinnan, en allvarligt sinnad dam, känd för sin rikedom och sin välgörenhet. Det var kanske för hennes skull som det vanliga salongssqvallret den dagen, åtminstone delvis, lemnat rum för ämnen af djupare innebörd. Vid desserten hade man kommit in på kapitlet om husbondens pligt att värna om tjenarens barnatro samt med sitt exempel visa honom vägen till himmelen. Dessa ord hade slagit djupa rötter i fru Svenssons hjerta och gräft sig in i hennes minne. Gamla grefvinnan hade talat så länge och så varmt och hon hade till sist formulerat sina tankar i ett förslag till en förening för den husliga andaktens befrämjande, med särskildt afseende fästadt på den tjenande klassen. Fru Svensson hade haft sin plats allt för långt borta från den egentliga medelpunkten för att, som hon annars skulle önskat, kunna deltaga i diskussionen. Dess mer behagligt öfverraskad blef hon, då gamla grefvinnan efter kaffet, sedan man slagit sig ner i salongen, med en inbjudande gest pekade på en ledig plats vid sidan om soffan, der hon sjelf satt. Fru Svensson var icke sen att efterkomma inviten och ett samtal kom i gång, fördt i låg och förtrolig ton.
Stadens sparbank, som vid 1847 års bokslut ägde 74,661 R:dr, 26 sk., 10 r:st. banko, har ock, under samma tid ökat sin fond med 30,161 R:dr, 18 sk., 3 r:st. banko. — Ftt afdelnings-kontor för Mälare-provinsérnas enskilda Bank har här varit i verksamhet sedan sistlidet års höst, och erkännes hafva, genom sin kreditiv-rörelse, särdeles förmånligt bidragit till stadens och ortens förkofran i industrielt afseende. Låne-rörelsen är numera inskränkt, utom i hvad spannmålsbelåning angår. På stadens förskönande med trädplanteringar arbetas årligen med framgång. Staden Enköping. Vid 1847 års utgång utgjorde invånarnes antal 1,270 personer, af hvilka 833 voro skattskrifne och 413 mantalsfrie. Allmänna bildningen sträcker sig, enligt Magistratens yttrande, föga öfver ett enfaldigt och försvarligt religions-begrepp; men folket är rättsinnigt, endrägtigt och uppfyller villigt sina medborgerliga pligter. Förbrytelser af grof beskaffenhet äro sällsynta. Invånarnes näringsfång utgöres till någon del af handel och handtverkeri, men förnämligast af odling utaf spannmål, jordfrukter och andra köksväxter, å den till staden hörande jord, som dels är donerad och dels innehafves under enskild äganderätt. Handeln bedrifves af 8 personer med 14 handels-betjenter. Fabriksrörelse idkas af 2:ne repslagare, 1 spegel-fabrikör, 2;ne färgare och 3:ne urmakare. Handtverk idkas af 63 personer med 20 gesäller och 32 lärlingar; hvarförutan staden har 1 apothek, 1 källare, 6 traktörsställen och 6 krogar. På stadens ägor finnes ett under de sednare åren anlagdt större tegelbruk och en väderqvarn. Staden har sin tillförsel af landtmannaprodukter från angränsande socknar, och hämtar sina köpmansvaror till någon del från Norrköping; men mest frän Stockholm, med hvilken ort sjö-kommunikationen nu är lätt och beqväm.