Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 122. arbetets verkställande under det de lida af den svåra krisen, tvekar jag icke föreslå: l:o att Rikets Ständer måtte, med afseende på den till följd af bomullsbristen inträffade stora förlägenheten inom Marks härad och till den inom den arbetande klassen derstädes bristande arbetsförtjensten, anslå till fortsättning af den redan började omläggningen af allmänna landsvägen mellan Borås och Sundholms gästgifvaregård ett belopp af 60,000 R:dr Riksmynt att utgå så snart, att det afsedda arbetet må kunna företagas genast, när väderleken dertill blifver lämplig; och 2:o att Rikets Ständer derjemte måtte anslå 20,000 R:dr till understöd åt den stora mängd utfattige personer inom samma Marks härad, hvilka genom den saknade arbetsförtjensten råkat i verklig nöd samt genom sjukdom eller andra omständigheter blifvit urståndsatte att uti ifrågavarande arbete deltaga, och således sakna alla medel till utkomst, äfven om nämnde anslag beviljas. Om remiss till vederbörligt Utskott anhåller jag vördsamligen. Stockholm den 29 November 1862. O. E. Rabe. N:o 122. Af Kontrakts-Prosten L G. H. Palmlund: Om statsanslag till väganläggning i Sunnerbo härad från sjön Bolmen till Wieslanda jernvägsstation. Det i Kronobergs län belägna Sunnerbo härad, hvars förhoppning om södra stambanans dragande nästan midt igenom häradet tändes vid 1856 års riksdag, men vid derpå följande riksmöte, ehuru detta hopp äfven då under hettan af jernvägsstriderna stundtals uppflammade, likväl till slut alldeles och för alltid utsläcktes, vågar nu hos Rikets Höglofliga Ständer åter göra sig påmint, för att åtminstone i någon måtto blifva delaktigt af de förmåner, nya eller förbättrade kominunikationsanstalter bereda en aflägsen landsort, som med en betydlig befolkning, gynnande odlingstillfällen, ansenliga industriela tillgångar, mångartad husslöjd, talrika vattenverk m. m. torde för sin utveckling och förkofran kunna påräkna att icke i allo blifva från Statens sida förbisedt.
Utan att uppgifva någon viss del, hvari ändring påkallas, har Herr Lundh föreslagit, att Rikets Ständer ville hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att en kommitté, bestående af sakkunnige och för ämnet intresserade personer, mätte Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o Sfi. 7 nedsättas, för att afgifva förslag till de ändringar i Handels-, Handtverksoch Fabriks-Ordningarne den 22 December 1846, hvartill omständigheterna och vunnen erfarenhet kunde föranleda; men som Herr Murén, under förmenande att tiden nu vore inne att medgifva hvarje välfräjdad, öfver sig och sin egendom sjelfrådande person, att, hvarest honom bäst syntes, ensam eller med biträde af andra, idka handel och handtverk, utan annan inskränkning, än att anmälan skulle göras lius ortens administrativa myndighet om tid och ställe för näringens utöfvande, uti sin motion dels föreslagit, att underdånig skrifvelse måtte till Kongl. Majit aflåtas med hemställan, det Kongl. Majit täcktes, jemte upphäfvande af nyssberörde tvänne författningar, tillstädja en allmän och oinskränkt näringsfrihet samt, så väl i afseende å formaliteterna vid anmälan till en närings utöfvande, som ock angående de undantag, hvilka med hänseende till särskilda försigtighetsmått och politi-stadganden, kunde ifrågakomma, utfärda nödiga föreskrifter, dels ock, i händelse detta förslag af Rikets Ständer icke komme att gillas, jemte öfrige här ofvan nämnde motionärer, gjort framställning om vissa bestämda ändringar i samma författningar, anser Utskottet sig först böra afgifva yttrande öfver dessa särskilda förslag, innan utlåtande lemnäs öfver Herr Lundhs motion.
Di&conternas affajrer onekeligen ingå i det sednye; så lärer all den ledning man kunde äga af alt män nu Grunder för en Di nance Reglering i dess vidsträcktaste bemärkelse, hittdls saknas för det här specielt ifrågavarande ämnet. Det torde således vara tillåtit, att, likasom det Högloft. Utskottet, bi handla det efter ett slags arbitrage, och utan att binda sig vid några princi per blott tillse, hvilka mått och steg till Discont-sakernas iordningställande efter vissa billighetsgrunder närmast kunna förena stridiga interessen. I anledning häraf torde få anmärkas: ilo Att det hvarken synes mig instämmande med Lageller billighetsprincper, att unr der san ma categori innefatta tvänne Discon. ter, af hvilka den enas obestånd redan är gifvet och den andras ännu beroende af omständigheter, hvilka hvila på utgången af den vigtiga frågan om Götha Canal-arbeteis fortsättande. Till styrka för detta påstående fårjag åberopa ej allenast hvad en värd Ledamot af detta Stånd, Herr Grefve Spens, i sitt Memorial vid början af Riksdagen anfört, utan ock de serskildta meningar härom, som åtfölja Högloft. Utskottets Betänkande. Jag medgifver dock, att genom arbitrage på billighetsgrun* der denna anmärkning kunde till en del förfalla, då det säkert lärer svaras mig, att ver - *32 Deni7 Martn , e. m. kan af Malmö och Götha CanalDisconfers nästan på sättma gång in,tällda betalningar, var för ögonblicket och är ännu densamme* Men så vida torde do^k denna anmärkning blifva gällande, sam det. beror af Riksens Hög loll. Ständ r att för det tilUommtude bestämma Fördringsägarnes rätt efter nämnde Disconturs 4flMili78§#Sftr*9 eiEvad 8ia*gnihia teb i Me rnob a» tj ^IDuflU " r»1'* 2:0 Kan jag ei heller fatta, atf det företräde till bruining o h de bäure villkor Högfofl.
De talare, som före mig yttrat sig, hafva till «u d«l så tydligen ådagalaggt billigheten och Den *5 Narember f. in« 477 rättvisan af den ersättning, som är i frå3 ga, att jag skall vara kort i min framställning, och egenteligen fästa mig vid en omständighet, hvilken ej så mycket blifvit discuterad, som till äfventyrs kan erfordras. Min tro ör , att en constitutionel Regering icke eger rätt alt för sine undersåtare afsäga deras anspråk på egendom hos utländska magter, utan att tillika öpp^ na tillfälle för dem att njuta ersättning. Så har åtminstone meningen varit vid fredstractaten i Kiel. Hans Exellencé Herr Grefve af Wetterstedt har, förra gången detta ämne förevar, förklarat, att ingen annan mening kunde vara af Konungen i Sverige åsyftad, då indemnisation ej blef Danska Regeringen affordrad. Herr Grefven, som sjelf deltagit i underhandlingarne, har således lemnat det aldrasäkraste vitsord. Men sjelfva tractaten visar ock, alt man afsagt. Svenske Medborgares rätt, det man ock lunde göra, då man sjelf var i stånd att liquidera fordringarue. Nu erkänner jag, att det förefaller mig högst besynnerligt , att man vill neka ersättning ; och jag tror, att våra förfäder ej skulle hafva behöft lång öfverläggning, om man till dem framställt den frägan: Skall Svenska Stats-Cassan vid förhållande , som detta, lemna ersättning åt dö lidande, eller icke? Jag är så gammalmodig i mina satser, att jag ej kan frångå den tanka, att, om man, sedan man genom afskrifning vunnit så myeket, icl$ vill lempa ersättning åt Pen 25 November £ ra. dera, sora Jidit förluster, men i och med detsamma decreterade, att Svenska Nationen ej mera vill likna sina förfäder. Jag anhåller således om afslag å Betänkandet, samt bifall, å Friherre Hjertås rsserva - lion. Friherre Cederström, Jacob; Lika med hvad Herr Hjerta och Grefve vou Platen redan anfört, anser jag Betänkandet böra afsiås.
Maj:ts Nådiga befallning att låta efterhöra, samt till Kongl. Majit i underdånighet inberätta huruvida anledningar visade sig till Spanmnåls-försäljning å andre fremmande platser, och är det i följd häraf, som Kongl. Directionen, sedan Handels-Expediten Fleischer, hvilken från Italien hitkommit och ej allenast inlemnat proforina räkningar, grundade på de derstädes gängse Spannmålsvärden, utan ock inför Kongl. Directionens Protocoll inundteligen meddelt ytterligare upplysningar, uti underdånig skrifvele af d. »5 Maji 1821 hos Kongl. Majit hemställde, om icke, då Kongl. Directionen efter Fleischers uppgifter fann utskeppning af Spannmål till Italien temmeligen gynnande, en sådan export, utan tids utdrägt borde ombesörjas, och straxt derefter följde Kongl. Majits Nådiga svar, under d. 17 i samma månad, af innehåll, att Kongl. Majit till den af Dess Allmänna Magazins-Direction föreslagne Spannmåls utskeppning lenuiade sitt Nådiga bifall, och skulle Kgl. Directionen med iagttagande af nödig försigtighet till Sädens bevarande från förskämning föranstalta, det afsändningen med gil möjlig skyndsamhet blefve verkställd. Stats-Utskottets Betänkanden. 1049 Härefter utskeppades under loppet af Sommaren en sammanräknad quantitet om 36,42 6 Tunnor Korn, samt i8,532 Tunnor Hafra, och ehuru Statsutskottet vill medgifva, att tillstyrkandet af ifrågavarande försäljnings åtgärd från Kongl. Directionens sida, åsyftade en förmånligare afsättning på Allmänna Magazins-Inrättningens öfverflödiga Spannmåls-lager, kan Stats - Utskottet dock icke godkänna, att ett så vigtigt företag helt och hållet stöddes på Handels-Expediten Fleischers meddelde uppgifter, och instämmer dessutom StatsUtskottet med Riksens Högloft. Ständers Revisorer uti den anmärkning, att Kgl. Directionen underlåtit fästa Kongl.
Gerdt klädd som munk kom Hvad vill folket? GERDT (fram till grinden.) (FOLKET sorlar.) 14 GERDT (talar fort.) Messa? Hvad skall Ni med den att göra? Har Ni tvättat Era händer, Ni som tummar på gallret der! Det är Lördag i dag och här kommer intet orent in, ty här är ett heligt rum och här bor visserligen Confessorn som ligger och sofver jemte Biskopen nere vid sjön! Ja gå och se efter om Ni inte tror! Jaså, Ni kommer inte in! Nå hvad skulle Ni också inne att göra, då det är så många förut! Hvad grinar du åt, du som ser ut som du inte betalat dina utskylder! FOLKET (sorlar.) Pingstafton? Ja det var då som den Helige Ande steg ned på Apostlarne; det har den gjort i qväll också, ty både den ena och den andra voro röda som eldslågor i ansigtet! Gå nu hem och lägg Er, barn! Vi skola bedja för Er! Scen XI. DE FÖRRE. MÅRTEN (in med en ofantlig nyckelknippa.) GERDT. Jag tror att packet väsnas! Hvarför väsnas packet? De äro hungriga! GERDT. MÅRTEN. GERDT. MÅRTEN. GERDT. FOLKET (skriker.) MÅRTEN. Hur kan man vara hungrig så här dags! Benedicite, Domine! Amen! Hvadan kommer du broder Cistercienser? Från Rom, Svartebroder! 15 MÅRTEN. GERDT. FOLKET (rycker i grindarne.) Det var sjelfva den Onde! Låna mig din käpp. (Tar Gerdts staf och går till grindarne.) Hvad vill ni? Messa? Vet ni inte, att staden är belagd med bann och interdikt och att således inga messor komma att hållas och inga sakrament att utdelas. Hvarför? Derför att staden icke utgjort sin ränta till klostret! Då biskopen visiterade kassan befans en stor brist i räkenskaperna! Skatterna äro så tunga? Hvem har bedt Er gå och betala kungens skulder?
Den 18 November e. m. igi sednaste skrifvelse till Ridderskapet och Adeln framstäld åsigt, rörande Konungens rätt att stadfästa ett lagförslag, i sin helhet eller till vissa delar. Den har väckt oro hos Herr Cederschjöld., och han önskar att på frågan fästa äfven MedStänders uppmärksamhet. För min del finnér jag det vara vår pligt att söka bereda en constant formel för lagars antagande eller förkastande, såsom förhållandet är i Norrige, i England och i alla constitutionella Länder. MedStändernes medverkan för ändamålet kan erhållas, på det sätt, att motion i ämnet göres, som communiceras dem. Herr Cederschjöld: Jag afstår från min begäran om proposition i denna sak, och förbehåller mig blott, att framdeles genom serskild motion söka vinna det mål, hvartill jag syftar. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förnyade den af honom förut gjorde proposition, att Kongl. Maj:ts Nådiga skrifvelse, rörande RiddarhusOrdliingen måtte läggas till Handlingarne. Bifölls. Herr Tham, Wollrath, uppläste följande: - Den 18 November e. m. Om det är nyttigt och nödigt för Rikets Representanter, att känna deras Fäderneslands tillstånd, och att denna kunskap icke är inskränkt endast till den ort eller landskap, der hvar och en bor, utan äfven utsträckes till största möjliga omfattning, så böra alla hjelpkällor uppsökas, som till denna kunskaps utvidgande kunna bidraga; ibland dessa bör man väl få räkna Herrar Landsliöfdingars femårsberättelser, ty jag för min del kan icke föreställa mig, att dessa berättelser ensamt äro författade till ledning för Regeringens omdöme, utan äfven till upplysning för alla medborgare, hälst man endast i sednare fallet kan med säkerhet beräkna, att deras syftemål blifver allmänt väl, då ofrivilliga misstag kunna upplysas och ändras af sådane läsare, som känna sin egen eller andra orter.
Derefter uppgifwetHerr Baron och Biskopen, att vrättwisa emot Herrar Fullmäktige och Revisorer jemte cn oundwiklig nstjjcredit för Bar.qucn, spnncrlj, gen i närwarandc critiska tidpunkt, siuttc blifwa en säker följd af sistnämdc propositions sednare altcrna, tif, om det bifölles. Jag nödgas för mera redighet här uppläsa Propositionen, sädan Herr Biskopen den Uppgifwit, och war den sorn följer: Den som ksifastcr Kansli - Afdekiiingens Bctän, kande, swarar Ja; ten det icke gör, swarar LTlej; rvirmer Nej, siola de stycken, sä wäl i Herrar Fullmäktiges, som >8oz ars Herrar Revisorers Protccott, hwilka icke innehätta nägon hemlighet, utsirifwas och aflemnas till Rikets Högl. Ständer. Herr Baron och Biskopen uppgifwetwäl, att ben endast ungefär skutte wara sä, men af följande afsi-jft af Propositionen, sädan den wcrkcligcn war, synes nogsamt att den hwarken ungefär till ord eller mening uttrycker detsamma. Propositionen war:. Den Den 13 September. 3^5 "Oen som bifaller Kansii - UtffottctS tillstyr» kande i afseende pä Lestsi strömm Memorial, sklifwcr ^a; den det ej will, skrifwcr Nej; winner Nej, förblifwer äfwen Banco - Utskottet wid betz bestut att i afgifwandc allmänna Relationen till Rikets Högl. Ständer en sädan berättelse vin Realisationen bör inflyta, som Banco-Utskottct strut derom stadgat, med förklarande, att Handlingarnc och Protocollcn, sä widt dcRealisationsplanen angä, jemlikt det i Kansli-Utskottet förut der» om författade Sammandrag, icke innefatta hemligheter, sä att i grund deraf de böra allmän kännedom undandraga-.
— Det i förstberörda hänseende infordrade utlåtandet afgafs af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande den 19 Oktober 1853; och anfördes deri, att, då intill år 1844 hvarje daler af ett hemmans öfverskolts-ränla utgick efter 3 daler silfvermynt på riksdalern, med 16 sk. B:ko, men värdet af samma räntedaler efter markegångs-taxan nu bestämmes i förhållande till det ränte-dalertal, som är hemmanet för effektiv rustning af en båtsman tillslaget, således ock, enär detta daler-tal är för rusthållen så olika faststalldt, den öfverskjutande eller bristande ränte-da!ern numera måste, oberäknadt den flerdubblade beskattning, förvandlingen j Stals-Vl skottets tiltaiande M 80. 0 hvarje< fall medför, komma alt för serskilda rusthåll motsvara lika skiljaktiga belopp eller värden, vexlande från l/i6 till Vii af sammanlagda kostnaden för en båtsmans rustning efter årets markegång; att det likväl syntes fullt förenligt med äldre stadgande!) alt denna ojemnhet afhulpes och en fullkomlig likhet åter infördes sålunda, ali för hvarje bristande elier överskjutande ränte-daler beräknades samma värde eller andel af rustnings-kostnaden, hvilket lämpligast kunde antagas till V20 af denna kostnad; att härigenom väl, å ena sidan, skulle för de ränte-tagare, hvilkas rustnings-ränta är lägre än 20 daler, inträffa någon minskning i den ersättning de hittills åtnjutit, och deremot, å andra sidan, en vinst för de räntetagare, hvilkas rustnings-ränta är högre än 20 daler; men i förra hänseendet vöre dels icke bestämdt föreskrifvet alt ränte-.förvandlingen borde verkställas på sätt som hittills skett, eller att den ena räntan erlägges eller ålnjules efter en högre beräkningsgrund, än som följes i afseende på en annan, dels blefve förlusten af sfi ringa betydenhet, att den icke för någon rustnings-nummer uppginge till mer än omkring
N:o 192, hvaruti Utsk. yttrat den åsigt, att nuvar. just.ombudsmannens häradshöfdinge-syssla åtföljande tingsgästningspenningar och boställsafkastning ej kunde betraktas annorlunda, än som ordinarie lön, samt fördenskull, på grund af stadgandet i 98 § af riksg:s-kont:s reglemente, ansett nuvar. just.ombudsmannens vikarie berättigad att från riksg:s-kont. utbekomma ett hälften af besagde löneinkomster motsvarande belopp, och hemställt att Utsk., derest denna dess åsigt blefve af R. St. godkänd, må, i afseende på tillämpningen af samma stadgande, få Fullmäktige derom underrätta; hvarjemte Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. bifölle denna punkt i StatsUtsk:s förevar, utlåt. Härvid ropades ja och nej, hvarpå Hr Landtm, förklarade det han trott sig finna att ja öfverröstat nej. Uppå sedermera framställd propos. befanns förevar, utlåt, i öfrigt icke erfordra någon åtgärd. Föredrogs ånyo Allm. Besv.- o. Ekon.Utsfcs d. 14 och 17 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 102, i anledn. af erhållna ålerremisser å Utsk:s betänk. Sistnämnde betänk. N:o 68, jemte Frih. Cederströms dervid fogade reservation upplästes på begäran af Gr. Lagerbjelke, Gust., som derefter yttrade: Det förslag, som Utsk. i sitt betänk. N:o 68 afgifvit, och i detta betänk, vidhållit, har onekligen det, af Frih. Cederström i hans reservation anmärkta, felet, att de omständigheter, hvilka såsom obestämda man vill hafva utredda, redan förskottsvis antagas såsom till resultatet af undersökningen gifna, och att på grund deraf anhållan är gjord om åtskilliga åtgärders vidtagande; hvarföre ock K. o. Ad., då ärendet här förra gången förevar, afslog det då aflåtna betänk, och antog Frih. Cederströms reservation, hvilket sitt beslut, jag anhåller vördsamt, att R. o.
Utom gästgifverihållningen å dessa, mera befarne vägar, äro å de flere vägar, som genomlöpa Länets östliga delar, äfvensom på några ställen i skärgården för resandes förskaffande genom båtar, gästgifverier inrättade, måhända till större antal än som skulle hafva uppstått under nu varande förhållanden, och om ej i förra tider en jemnare kommunikation åt andra sidan Bottniska viken erfordrats. Då de emedlertid en gång tillkommit, och allmänheten, genom vanan af deras begagnande, bragts att anse dem såsom nödige, kunna de svårligen inskränkas; äfvensom de fleste af dem böra anses i sin mohn nyttigt verka lill kommunikationens lättande och icke medföra annan märklig olägenhet, än att de öka antalet af bränvinsförsäljnings-ställen. Detta sistnämnda utgör på landet 111 utom 3^ värdshus. I städerna finnas sammanlagdt a3 krogar och 7 värdshus. Lundsli. Femårs-Berättelse för Stockholms Län. 5 - 34 - Städer. Södertelje: Dess egentliga näringsfång fortfara att vara handel, handtverk, krogrörelse, skjutsning och tegeltillverkning, utan synnerlig förändring i förhållandet under den näst förflutna tiden. Handeln är till det mesta inskränkt till invånarnes och den närmast liggande landsbyggnadens behof, med undantag af en och annan bland forsslande allmoge, som besöka hufvudstaden, men icke förr än på återvägen i Södertelje förse sig med sina förnödenheter, för att undvika deras transporterande en längre väg. Den stapelfrihet, staden i nåder förunnats, har således ej ännu i märkbar mån kunnat motväga den återhållande inverkan på dess förkofran, som hufvudstadens granskap utöfvar. Endast tvenne fartyg finnas för närvarande, tillsammans innehållande 33 läster och egentligen begagnade till resor på Mälaren; och med undantag af några sill-laster från Norrige, hafva icke från Utrikes ort kommande varor der blifvit förtullade. Likväl och så obetydlig ortens rörelse än må vara, kan den dock antagas hafva gjort ett steg framåt. De af stadens handlande, till antalet 5, årligen omsatte summor, anses hafva uppgått till omkring 120,000 R:dr årligen.
Majrts och Rikets Kammar-kollegium, uti häröfver afgifvet utlåtande af den 5 Februari 1861, förklarat sig anse den sökta upplåtelsen jemte platsens bebyggande och plantering komma att medföra både fördel och prydnad för kungsladugården och derföre hemställt, att nådig Proposition i ämnet mätte till Rikets Ständer aflåtas, samt E. K. Majrts Befallningshafvande, som i ofvannämnda memorial icke för egen del yttrat sig öfver den gjorda ansökningen, till följd af härom erhållet förständigande, den 15 nästpåföljde Juni, efter infordrande af upplysningar i ämnet från vederbörande kronofogde och häradsskrifvare, öfver berörda ansökning afgifvit underdånigt utlåtande, deruti, på anförda skäl, E. K. Majrts Befallningshafvande funnit sig böra i underdånighet tillstyrka nådigt bifall till samma ansökning, med det vilkor, att den ifrågavarande jordlägenheten, i likhet med hvad Kongl. Majrt i nådigt Bref den 6 Maj 1811, beträffande de å kungsladugården nu befintliga torplägenheter, täckts i nåder föreskrifva, borde efter då tillämpade grunder undergå behörig skattläggning till bestämmande af den årliga dagsverksskyldighet lill kungsladugården, hvartill sökanden, för erhållande af enahanda besittningsrätt som innehafvarne af nämnda lägenheter, lämpligen kunde komma att förbindas; Så har E. K. Maj:t på grund af hvad sålunda blifvit i denna fråga upplyst och anfördt, i nåder föreslagit Rikets Ständer, att ifrågavarande jordrymd, utgörande 4 tunnland 4 kappland, å egorna till Kungsöhrs norra kungsladugård, måtte för det uppgifna ändamålet åt sökanden och hans rätts innehafvare under ständig besittningsrätt upplåtas, emot skyldighet för berörda lagenhets innehafvare att derför till kungsgården utgöra vissa årliga dagsverken, hvilkas belopp borde bestämmas på enahanda sätt, som för åtskilliga under dylik besittningsrätt varande torplägenheter å kungsladugården blifvit genom Kongl. Brefvet den 6 Maj 1811 föreskrilvet.
Se der, tror jag nog exempel, för att visa geniets inflytande pä slöjderna. — De flesta af oss hafva upplefvat den tidpunkt, då man trodde sig säga en grof förolämpning, då man sade, att England vann sina segrar snarare genom sitt guld, än genom sina försvarares hjeltemod. Nå väl! dessa smädare, tillstå de icke, att guldet är äfven en militairisk styrka. Men en annan fråga blir: bur har England fått detta guld? Det bar inga Guldgrufvor, ocb hvarken Indien, ej eller Amerika hafva någonsin riktat dess publika Skattkammare. Hvarifrån har då flutit källan lill denna rikedom? Jo, från folkets industri och arbete, som 33o Den 4 December e. m. ar elementet. i4 millioner Engelsmän producera mera, än, 4° millioner på Conti nenten: se der! hvarföre i4 millioner hafva kunnat strida» så i fred som i krig, mot motståndare, vida öfverlägsna till antalet. Ja, mine Herrar! de genier, som utgått från handtvei ksclasserne, (Hargraves, Arkwright och sednare AVatf), hafva åstadkommit detta phenomen, sorn framkallat de hufvudsakliga källorne till Englands magt. Het skulle ej vara svårt att bevisa, att upphofsmännen lill dessa lyckliga uppfinningar bidragit alt assurera England dess politiska öfvervigt, mera kanske, än deras Generalers och Statsmäns beräkningar. Det är genom de fördelar dessa skaffat sitt fädernesland, som Engelsmännen kunnat uthärda en krigsbörda, som i grund hade förstört deras fader. De hafva att tacka desse, att de gått triumpherande ur den förskräckliga striden mot Napoleon. Se der! de stora resultater de practiska vetenskapernas nyttiga användande förmå i ett land, sorn vet att göra dem gällande..