Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vidkommande åter beskaffenheten af ett sådant bidrag, hafva Rikets Ständer icke heller vid detta tillfälle funnit anledning frånträda sin, i fråga om andra dylika anläggningars åstadkommande, förut tillämpade åsigt, att dertill erforderliga statsbidrag endast böra beviljas emot bestämd återbetalnings-skyldighet. Sålunda och ehuru Rikets Ständer ej bifallit den för Norbergs-jernvägens fulländande begärda anslagssumma, hafva Rikets Ständer deremot velat för samma företag anvisa ett ytterligare låne-underslöd, likväl till sådant belopp och emot sådana återbetalnings-vilkor, att det med beviljandet deraf afsedda ändamål, eller jernvägs-arbetets ofördröjliga fortsättning och fulländande, efter all sannolikhet bör kunna vinnas. Hvad alltså först angår lånets belopp, hafva Rikets Ständer ansett detta böra böjas utöfver den summa, hvars erhållande utan återbetalnings-skyldighet den hos E. K. M:t i underdånighet gjorda och till Rikets Ständer öfverlemnade ansökningen åsyftar, samt närmare motsvara de kostnader, som, enligt det deröfver upprättade och af sökanderne åberopade förslag, erfordras för jernvägens fullbordande, eller tillhopa 111,803 R:dr 21 sk. 4 rst. Beträffande derefter ränteoch betalnings-vilkoren för samma lån, måste, så vida med säkerhet skall vara att förvänta, det lånet kommer att för det dermed åsyftade ändamål begagnas och återbetalningen deraf att i stadgad ordning verkställas, äfven dessa vilkor bestämmas särdeles billiga; i hvilket afseende en årlig ränteoch kapital-afbetalning af tillsammans 3 procent utaf hela låne-beloppet synts Rikets Ständer lämplig, under de föreskrifter i öfrigt, rörande säkerheten för betalnings-skyldighetens vederbörliga fullgörande m. m., hvilka här nedan i underdånighet omförmälas. Som, på sätt E. K.
Dessa embeten tillsättas af Kongl. Maj:t utan förslag eller föregången ansökning, och Kongl. Majjts så beskaffade omedelbara val af embetsmännen förutsätter, att de ådagalagt sig ega de för tjensten erforderliga egenskaper, och att desse äro af Kongl. Maj:t direct kände. Om det likväl, under tjenste-utöfningen, skulle visa sig, att de icke motsvara, hvad af dem varit vänladt, eger Kongl. Majit deremot, enligt 35 §. Regerings-förmen, att dem genast från sina embeten skilja, så vida de icke innehafva domare-embeten. För det grannlaga och med Rikets sannskyldiga nytta enliga handhafvandet af dessa Kongl. Maj:ts prerogativ, äro Kongl. Maj:ts Rådgifvare lagligen ansvarige, och detta är, hvad embetens tillsättande beträffar, den säkerhet för Statsförvaltningens behöriga gång, som genom Grundlagen är stadgad. och som utgör sjelfva grunden för det närvarande Statsskicket. Det tillkommer icke detta Utskott att ingå i något yttrande om det verkligen inträffat, hvad i motionerne är uppgifvet, att vid befordingar icke alltid varit fä sta dt afseende å förtjenst och skicklighet, utan oskickligheten vid många fall undanträngt förtjensten. — För undersökning derom och utkräfvaude af ansvar derföre, är annan ordning i Grundlagen föreskrif ven, och den åberopade säkerheten må icke anses förfelad, om också afvikelser egt ruin, så länge rät - Allm. B civ. och Ekon. ZJlsk Betänkande N-0 41- 9 ge råi tulsen beror endast på anlitande af det skydd, som genom Grundlagen är anvisadt. De nu föreslagne viikoren för befordran tili ifrågavarande embeten äro deremot alldeles otillräckliga och skulle i mångå fall verka emot sill ändamål. De för inträde vid Embetsverken föreskrifna kunskapsprof innebära i och för sig sjelfva ingen säkerhet om embetsmanna-skickligbet. De förutsätta endast en kunskapsgrad, den man i allmänhet anser nödvändig, såsom vilkor för förvärfvande af embetsmanna-förmåga och dess utveckling.
Men jaghar velat nämna detta, för alt icke tillegna mig sjelf hedern af dess förlåt tande. Jag går nu att uppläsa densamma. Hvarefter Herr Crusenstolpe uppläste följandet Behofvet af en förbättrad BrottsmåIslag lärer icke behöfva vidlyftigt ådagaläggas: De ifrån Åklagarne och UnderDbmstolarne i Riket inkommande Arbelsförteckningar, sorn utvisa ett med hvarje år förökadt antal af åtalade och sakfälde personer; fängelsernas och fästningsorternes nära otillräcklighet att inrymma alla häektade och arbetsdömde; det ansenliga och 54 Dan i5 December f. m. ständigt växande .utgiftsbeloppet för fångars forsling och vård, jemte en icke sällan i allmänna Tidningarne förspord klagan från flere orter af Riket öfver tilltagande osäkerhet till lif och egendom, torde längesedan hos hvarje upplyst samhällsmedlem hafva stadgat öfvertygelse!! om detta hellof. Också var det utan tvifvel af denna anledning, som Rikets år i8a3 församlade Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet anhöllo om påskyndande af LagComitens arbete jemväl i denna del, hvarpå de i Kongl. Majits Tal på RiksSalen fingo emottaga det tillfredsställande svar, att äfven Strafflagen yore föremål för Kongl. Majits uppmärksamhet. Då emedlertid den nya Civil-lagen, för flere år sedan i förslag färdig och spridd till Allmänhetens kännedom, i anseende till vigtiga anförde skäl, icke vid denna Riksdag kommer att genom Proposition från Konungen framläggas för Rikets Ständer, så kan sådant än mindre på en lång tid vara att förvänta med Brottmålslagen, hvartill förslaget ännu icke hunnit fullständigt utarbetas, och hvars, till en del, oskiljaktiga sammanhang med de straffbestämmelser, som skola äga rum vid urbota ansvar, såsom oundgängligt vilkor för en fullkomlig förbättring, förutsätter möjligheten att förbyta de nu brukliga spö- och svältstraffen emot ett tjenligare fängelseeller correctionssystem. Den 15 December f. m. 55
Föreläsningarnas antal, 133, var i förhållande till antalet af lärare betydligt ringare, än vid andra tyska universitet. Lägger man till uppgifna studentantal det för samma halfår i Würzburg, 443, och i Erlangen 311, vid hvilka universitet, likasom vid det i München, endast få utländingar studera, så kunna för Bayern räknas ungefär 2000 studenter, d. ä. i förhållande till befolkningen något mindre än i Sverige. Isynnerhet universitetet i München har dock hittills räknat flera berömda namn. Så ännu i filosofiska fakulteten Thiersch, Ast, Schubert, Gruithuisen, Steinheil. Franz Baader dog under nämnda tids förlopp, och Schelling är, såsom bekant, numera i Berlin. Den förre hade, för sommarsemestern 1841, intimerat: «Philosophie und Theosophie», den sednare: «Philosophie der Mythologie», utan att likväl läsa deröfver. Ast och Thiersch läste estetik, samt Buchner och Erhard moral. Lägger man dertill Görres föreläsningar i mystik, så har man all den filosofi, hvarpå universitetet hade att bjuda. Logik, metafysik, psykologi, statsrätt, naturfilosofi, intet sådant bekymrade man sig om. En professor Döllinger i teologiska fakulteten hade intimerat «Religions-philosophie», och en docent uti den statsekonomiska, Prand, ett privatissimum i «Staatslehre»; men huru dessa föreläsningar äro beskaffade, låter sig lätt förmoda. Såsom prof på den farhåga att blifva förkättrad, man här hyser, må anföras följande. En professor i teologien, Kaiser, hade, jag vet ej om såsom præses eller opponent, deltagit i en doktorsdisputation öfver tesen: «Sacramenta novæ legis moraliter operantur». Hans embetsbröder hade i hans yttranden vädrat kätteri och försummade ej att på det bevekligaste derför varna sina åhörare samt på det grundligaste visa ogudaktigheten af den nämnda professorns satser.
Nämndemän vid privata förrättningar måtte erhålla dagtractamenlen samt lösen för de Syne-Instruinenter, sorn öfver berörde förrättningar af den utfärdas, få Riksens Ständer härmed i underdånighet till Eders Kongl. Majit öfverlemna deras häröfver fattade beslut. Rik* 988 Dm 11 Juli. * Riksens Ständer hafva funnit, att det uti Eders Kongl. Maj:ts Nådiga ExpeditionsTaxa för deri 27 Maj 1801 Nämndemän ti Hägde arfvode vid privata Expeditions-förrättningar, af 12 sk. B:co om dagen jemte skjutslega för en häst, icke blifvit förhöjdt vid det Eders Kongl. Maj:t, enligt Riksens Ständers underdåniga hemställan, täcktes genom Nådig Förordning den 3 December 1812 till 50 procent föröka den förut fastställda expeditions-lösen, ej kan, efter hvad Riksens Ständer ansett sig finna, utgöra en i förhållande till nu varande penninge-värde och pris å dagsverken svarande ersättning för den tidspillan, sorn Nämndemännen genom dessa förrättningar förorsakas, kanske ofta vid de tillfällen, då deras närvaro och handläggning vid eget jordbruk erfordras, samt än mindre kan lemna något öfverskott; i följe häraf hafva Riksens Ständer beslutit, att Nämndemännens dagtractamente vid privata förrättningar må varda förhöjdt till 24 sk. B:co, utom skjutslega för en häst. Någon lösen eller betalning för de SyneInstrumenter och bevis, som af Nämndemän öfver deras förrättningar utfärdas, har hittills icke varit bestämd. Riksens Ständer, som insett, att de ej mera än Kronofogdarne och Länsmännen kunna anses pligtige att utan särskildt vedergällning lemna de sökande, hvilka sådant åstunda, skriftlig del af den utaf dem verkställda förrättningen, hafva derföre äfvert beslutit, att en sådan lösen hädanefter må dem beviljas, beräknad till 8 sk.
Emellertid måste man komma ihåg, att socialistlagen endast är en » undantagslag ». Själfva näringslagen af 1869 medgifver koalitionsrätt för uppnåendet af ekonomiska fördelar (alltså äfven genom strejker), medan andra lagar innehålla tillräckligt skyddande bestämmelser mot hemliga politiska föreningar och dylikt, så man skulle trott, att en undantagslag varit obehöflig. Om alltså socialistlagen nu skulle dö, så träda åter näringslagens bestämmelser i full kraft, men frihet i Tyskland och frihet i England bli ja likväl ej alldeles samma sak. På ett område fins det mycken likhet mellan engelsk och tysk lagstiftning, nämligen inom den egentliga fabi ' iksoch verk-siadslagstiftningen, detta emedan England varit förebilden. » I båda landen finna vi lagstiftningens sträfvanden riktade på omsorgen för arbetarnes hälsa och säkerhet, föreskrifter beträffande barnauppfostran, arbetstiden för barn och unga personer, pauser ocb måltider inom den samma samt om qvinnors arbete; vidare finna vi åtskillig öfverensstämmelse beträffande fabriksordning och uppslag, hvarjämte lagens genomförande i båda landen lagts i fabrikinspektörernas hand. » Vännerna af det tyska förmyndare-systemet invända så ofta mot det engelska fria systemet, att det sist nämda genom att öfverlåta åt arbetarne själfva att sköta sina ekonomiska intressen lemnar dem vind för våg, ej tillräckligt beaktande skilnaden mellan den lefvande arbetaren ooh den liflösa maskinen eller ▼aran. Ett faktum är dock, att just England gått i spetsen, där det gällt humanitetens fordringar på lagstiftningen i arbetarefrågor. Där arbetarne själfva Önskat ett ingripande genom lag, har man visat dem allt tillmötesgående; och det torde i detta afse-ende vara tillräckligt, då vi referera hufvudpunkterna i den nya lagen af 1878. I denna söker man skydda arbetarnes helsa genom föreskrifter om lokalernas rymHghet och rengöring, om säkerhetsåtgärder vid vissa fabrikationer, om uteslutande af barn och qvin-nor från vissa sorters arbete m. m. Arbetarnes säkerhet under arbeUi och förfaringssättet vid olycksfall omhandlas vidlyftigt och med indragning af en mängd detaljer.
Anspråken i afseende å föda, klädedrägt oall boningshus hafva, efter tidens och upplysningens fortskridande, äfven i Lappmarken alltmera tillväxt sä, att lyx och fåfänga jemväl derstädes på flera ställen börjat visa sig. Fylleriet är i afta - 7 gande, och man har säker förhoppning att den nya bränvinslagsliftuingen skall på ett välgörande sätt verka för hämmandet af nyssnämnda last. Deremot har bruket af kaffe så väl i Lappmarken som å nedra landet så tilltagit, alt det för mången husfader utgör den svåraste utgiften, utan någon motsvarande nytta. Bildningen hos Lapparne, hvilka allmänligen förstå och lala Svenska språket, är i tilltagande, hvartill Missionsskolorna verksamt bidragit. I anledning af ofvan antydda gynnsamma förhållanden hafva lagsökningarnes antal, under de år denna berättelse omfattar, successivt aflagit, sålunda att: år 1851 ingåfvos 4,080 lagsökningar och utdömdes 105,655 R:dr B:ko. « 1852 d:o 3,656 d:o d:o 115,355 tt tt « 1853 d:o 3,008 d:o (1: o 71,538 tt tt « 1854 d:o 1,584 d:o d:o 54,903 tt tt « 1855 d:o 1,251 d:o d:o 39,494 tt tt Utestående undsätlningsmedel utgöra, enligt 1855 års redogörelse, 134,729 Riksdaler 5 sk. 9 rst., hvari likväl ingå de 103,158 Riksdaler 42 sk. 10 rst., hvilka uti 1850 års redogörelse blifvit afförde under titel ”afkortning”, men som uti 1854 års redogörelse uppdebilerats i följd af Eders Kongl. Majrls och Rikets Statskontors skrifvelse den 25 Oktober sistnämnde år. g 3. JViirmffttr. Jordbruket.
PÅ SAMMA GÅNG BEDJA VI VÅRA ÄRADE LÄSARINNOR HAFVA ÖFVERSEENDE MED, AT TEXTEN I DETTA N:R MÅSTE NÅGOT INKNAPPA PÅ GRUND AF DE OFTA SÅ HÄR FÖRE JUL I SISTA STUND TILLSTRÖMMANDE ANNONSERN VI SKOLA NOG FRAMDELES HÅLLA EDER SKADESLÖSA DÄRFÖR, BLAND ANNAT GENOM E INTRESSANT JULNUMMER MED OMKRING 24 SIDOR TEXT SOM ILLUSTRATIONER. MEÄAKTIONEN. 1 2 Man skall förmodligen invända, att jag i hela denna framställning blott har visat den ljusa sidan af saken och ignorerat alla de besvärligheter, som medfölja det husmoderliga ämbetet, och det är ju sannt, att ju mera mångfald d. v. s. ju mera rikedom, dess flere möjligheter till godt och ondt. En kombinerad tillvaro måste alltid bli både svårare oeh innehållsrikare, därför också mera utvecklande, än en enkel. Den hufvudsakliga ansträngningen vid att vara husmor kan för resten uttryckas i en sats: att icke låta sig förvirra af det mycket olikartade. När man ofta afbrytes, beständigt måste flyga med sina tankar från det ena till det andra, och det likväl fordras, att man genast skall vara fullt närvarande, då kräfves en inre jämnvikt, en öfversikt öfver alla dessa olika intressen, för att den person som styr må kunna skapa enhet i mångfalden. Men hvad annat är väl lifvets uppgift egentligen för oss alla? De flesta kvinnor skulle troligen erkänna, att det skulle vara en lycka att gifta sig med den man de hölle af och få barn, som de kunde älska, men många anse också kallet att vara husmoder för ett tämligen andefattigt kall. Jag påminner om, att jag icke talar om äk# XLVIII. Ovanlig nattygsväska. Den göres af fin javaduk eller angola. På sned från ena hörnet till det andra infälles en rätt bred mellanspets, dock ytterst noga, så att spetsen å klaffen o c h nedandelen löpa alldeles jämnt. Själfva denna mellanspets sys på bredaste s. k. virkband.
Vid de postkontor, hvarifrån icke någon postkurs utgår, utan der posten med annan ankommande brefpost afsändes, vare allt, som dermed skall afgå, och på sätt närmare i 2 Artiklen bestämmes, färdigt, senast | timma före den för samma posts ankomst faststälda tid. talas till postverket och vederbörande gästgifvare, som deras aflemnande och emottagande ombesörja, hänvises till 2:dra Kapitlet. Hvad som egentligen är af oundviklig nödvändighet, om man vill ordna postgången, är, att de publika verk o. s. v., som den begagna, bekomma de strängaste befallningar att icke försumma den föreskrifna tiden för brefs inlemnande, och att nämde tid försutten, inga bref, från hvem det vara rnåj emottagas. Utan en sträng efterlefnad af dessa stadganden är ingen ordning i postgången möjlig. Hvarje ytterväska eller sådan, som, innehållande hvad med brefpost afsändes, till postiljon eller annan postförare öfverlemnas, utan att vara i annan väska innesluten, vare af läder förfärdigad, och försedd med påskrift i messing, innehållande postkurs oell adress. Hvarje brefvexlande, som vill med postkontor lösväska hålla,läte göra den af läder, likaledes försedd med påskrift i messing, utmärkande så väl adressen, som det skjutsombyte, der dea skall aflemnas. Nödvändigheten att förvara de med posten afsändande saker mot regn o. s. v., fordrar, att innesluta dem i något, som står mot väta, såsom läder. Till förekommande af misstag af postförare, är äfven nödigt, alt med outplånliga bokstäfver enkelt och klart utsätta adressen. En märkvärdig rättegång, föranledd af den med bläck på en postsäck af lärft skrifna adressens utplånande, har ytterligare öfvertygat författaren om denna nödvändighet. Sak samma gäller för de enskilta lösväskorna, der förekommande af förvexling fordrar att tillägga skjutsombytets namn, der de skola aflemnas, till stället, dit de lidra, och som vanligen redan med messingsbokstäfvor å dem finnes utsatt.
4 Afd. i5. §. förekommande uttryck: ”tillika med tvänne af Drätsel-Kommissionen, på dess ansvar utsedde Stadens Embetsoch Tjenste-män,” gifvit anledning till den tydning, att serskildt ansvarighet skulle Drätsel-Kommissionen collectivt tillhöra, i afseende på vården af belånadt Tackjern å Stockholms Våg; men då likväl, vid jemförelse af stadgandet i samma §. att: ”Attest öfver Tackjern, liggande å Stockholms Våg, skall vara underskrifven af Inspectoren vid Vågen, tillika med tvänne af DrätselKommissionen, på dess ansvar utsedde Slädens Embetsoch Tjenstemän, ” med ej mindre det i omedelbart sammanhang dermed gifna förklarande: ”Och skola dessa tre Personer derigenom, en för alla och alla för en, ikläda sig ansvarigheten att den i Attesten uppgifna Tackjernspost oförryckt må q var hål las för Bankens räkning,” än alla öfrige för Tackjernsbelåningen i allmänhet bestämda grunder, hvarigenom denna belåning blifvit ställd på enahanda fot med belåningen af Stångjern; det synts Revisorerne kunna för afgjordt antagas, att Rikets Ständer icke velat kräfva någon större eller ytterligare ansvarighet för på Våg liggande belånadt Tackjern, an de ansett erforderligt för belånadt Stångjern, för hvilket åter, då det till Banken pantsättes, Drätsel - Corn missionen i Stockholm icke står uti något serskildt ansvar, hafva Revisorerne, i öfverensstämmelse med Banco-Fidlmägliges till i83o års Revisorer yttrade åsigt, funnit den omständighet, att Drätsel-Commissionen vägrat att särskildt ansvarighet sig åtaga, icke böra hindra uppfyllandet af Rikets Ständers afsigt med utsträckandet af belånings-rättigheten tili Tackjernspant; i följd hvaraf Revisorerne ock anmodat Banco-Fullmägtige att utan vidare uppehåll lill verkställighet befordra Rikets Ständers beslut i afseende på Tackjerns-belåningen i Stockholm. Lån till Städer och Corporationer.
4^i jemte det ärendernes mängd och beskaffenhet nödgade Utskottet att då, likasom nu, begagna en särskild Secreterare för Riksgälds-Contoirets ärender, sorn äfven i sådan egenskap biträdde de sammansatte Statsoch Banco-Utskotlen, emot ett ökadt arfvode, samt en Kamererare för Stats-Regleringen m. m. aflönades äfven en Kamererare, att gå Utskottet tillhanda vid då förevarande granskning, af den Rikshufvud-Boks methode, Herr Stats-Commissarien Widegren uppgifvit, äfvensom arfvoden tilldeltes dem, som biträdde vid Utskottets arbeten rörande Allmänna Magazins-Inrättningen och Manufactur-Discontcn. Någre Ledamöters härvid yttrade särskilde meningar varda uti Protocolls-Utdrag bifogade. Stockholm d. 5 April 1823. Utdrag af Protocollet, hållet hos Riksens Hogl. Ständers Statsutskott vid sammanträde in Pleno d. 5 April 1823. S. D. Sedan Utskottet, uppå derom gjord proposition, godkänt det nu uppläste Betänkandet i anledning af Herr Landt-Marskalkens och Herrar Talemäunens, samt Utskottens Ordförandes förslag, till aflöning för samtlige Respeetive Riks-Ståndens jemte Utskottens Cancellieoch Vaktbetjening, /[62 Stats-Utskottets Betänkande,m förklarade Hrr Commerce-Rådet Santesson sig icke kunna instämma i Utskottets tillstyrkan om nedsättning af den aflöning, som i förenämnde afseende, blifvit föreslagen; hvarmed Ilrr Bruks-Patronen Ekelund, Herrar Grosshandlarne Eckhoff‘ och IVinberg j Herr Lagmannen Norceus och Herr Borgmästaren Ekstrand sig jemväl förenade. Herr Linström deremot trodde sådan nedsättning ytterligare böra ega rum med ioo R:dr i månaden för hvardera af Ståndens Secreterare, med 16
Detta allt hafva Utskotten noga öfverg vägat; och finna dessa anmärkningar icke innefatta vederläggning utaf eller kunna verka ändring uti Utskottens i Betänkandet förut framställda tanka, att skyldighet för Städernes samtlige Husegare , att i allmänt Brandstods-bolag deltaga , icke kan eller bör genom lag stadgas; hvilket Utskotten alltså trott sig endast böra för de s:ne Riks-Stån. den , som Betänkandet återremitterat, vörd-; gam t tillkännagifva. Men som Utskotten a Lagsamt Allm, Besv.o.Oec.Utsk,UtUN:040. 99 hvad jemväl berörde Utlåtande antyder, dela öfvertygelsen derom, att det skulle medföra båtnad och säkerhet, om Husegare i Rikets alla Städer kunde förmås att i en gemensam Brandstods-förening ingå, anse Utskotten den, vid återretnissen, af flere Borgare-Ståndets Ledamöter i förenämnde afseende gjorda hemställan, förtjena det afseende , att Utskotten för sin del, icke tveka att gå deras härutinnan yttrade önskan till piotes, och tillstyrka derföre, att Rikets Höglofl. Ständer måj medelst underdånig Skrifvelse till Kongl. Maj:t frambära den anhållan , att Kongl. Maj:t i Nåder täck-* tes låta genom vederbörande Myndigheter höra samtlige Städernes invånare öfver omförmälde, för deras eget bästa högst vigtiga fråga , samt i det Nådiga Påbudet derom jemväl fästa uppmärksamheten på den obestridliga fördel och större säkerhet vid inträffande brandska-i dor, som , genom ett allmänt in^ trädande i ett gemensamt Brand-i stods-bolag , skulle åt Städernes Husegare otvifvelaktig! beredas. Stockholm den a5 Junii 1829. STOCKHOLM. Elména och Granbergs Tryckeri, 1829* Lagsamt Allm. Desv. o. Oec. Vlsk. Ull. N-o 41. 1 N:o £t. Antom till Expcd.
Se ' n blef en pärla färdig, hvar gång ett år tog slut, och under många dagar dess skönhet vecklats ut, tills sist dess glob var full och färdigrundad. En dag skall sista pärlan på tråden trä- das opp och pärlebandet sakta sammanknytas. Då världens ström skall stanna uti sitt vilda lopp och jordens jämna vandringsbana brytas. När bandet hålles färdigt i Tidens skrumpna hand, skall fornoch framtid mötas på evighetens strand och tidens värf för alltid vara slutadt. Ulla Falk. * En nyårsgåfva som för visso skulle bereda ungdomen, gossar som flickor, en synnerlig oeh varaktig glädje, är ett prenumerationskvitto för år 1897 på » Kamraten, illustrerad tidning für Sveriges ungdom », hvilken för helt år kostar endast 3 kr. » Kamratens, som uigifves från Stockholm af Iduns redaktör Frithiof Hellberg, är nu obestridligen landets förnämsta ' och af den unga låsekretsen högst skattade ungdomsblad. Fosterländsk, hurtig, glad och intresseväckande, bjuder den i brokig växling på allvar och lek, lärdom och förströelse, svenska bilder, spännande äfventyrsberättelser, skolbref oeh skolhislorier; tidsfördrif, idrott, handarbeten och slöjd. För föräldrarne är » Kamraten » en ovärderlig hjälp vid de lifliga barnasinnenas sysselsättande på lediga stunder, sommar som vinter, höst eller vår, och för de unga själfva blir den till en glädjekälla, som ej utsinar på hela året. Gör nu denna lilla uppoffring för ungdomen i ert hem och gif dem i nyårsgåfva Kamraten för 1897. Helst bör dock g r u n d e n därtill läggas redan i barndomen. Inge. 4 I " Fruarna först! " Af Hanna Kamhe. N Mammas älskling. » » Ja, m a m m a. » F r u Löfmark var alldeles förvånad. Nonny Lundberg. * Sen till, att Idun tidning och Iduns Modefinnas hos alla edra bekanta! — _ D U N Jduns tidsfördrifstäffing.