Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vidare anföres, ”att de Lagar Utskotten föreslagit äro nödvändiga villkor för all individuell fattigvård,’* ehuru jag tror, att ingen bokstaf kan upptaga alla de medel och utvä* LagUtskotttts Betåukaniett. gar den enskilda välgörenheten begagnar för sine, visserligen lika ädla, som de uti fattigvårdsstadgan beskrifne. I hufvudsaken tror jag, att Utskotten bordt tillstyrka Riksens Höglofl, Ständer, att i underdånighet inför Kongl. Majit tillkännagifva, att sedan Kongl, Majit, genom öfverlemnande af Committerades Betackande och förlag till en förbättrad fattigvård, i Nåder uppfyllt Riksens Ständers underdåniga begäran härutinnan, hafva Riksens Ständer af Committerades undersökningar ichemtat, att fattigvården inom Riket, allt efter olika sedvanor, local och tillgångar, på mångfalldigt olika sätt besörjes, vid hvilket förhållande Riksens Stander funnit, att en allmän fattigvårdsstadga för hela Riket ovilkorligen skulle medföra rubbning i den nu rådande ordningen, och, till någon del, ingripa i den rätt och pligt Allmänheten hittills haft, att sjelfve vårda och besörja sine fattiges underhåll. Riksens Ständer hafva, på grund häraf, och med underdånig erkänsla för Kongl. Majna Nådiga omsorg, att, genom den föregångne undersökningen, sätta Riksens Stander i tillfälle att med sakkännedom bedömma ett ärende, der misstag äro af så vådliga följder, ansett att någre andre författningar angående den allmänna fattigvården, än de nu gällande, för närvärande icke borde utfärdas; men trott sig böra i underdånighet anhålla, om det förordnande, att mantalsskrifning af personer inom en för - 70 Lagutskottet! Bet'Ankanien% gamling ej skalle kunna ske utan försam* lingens vetskap, sa att personer icke in. Stnöges, som sedan kunde falla församlin. gen till last, samt att åtgärder vidtoges, hvarigenom det öfverklagade mindre goda inflytande af permittering från visse vårf. vade Qorpser i Götheborg och Carlskrona ifhjelptes.
Der står nemligen: ”Då till K. M:s kunskap ”kommit, att man torde önska kännedom af detsammas innehåll, för att samtidigt med öfverläggningarna rörande ”Reg.F:s 72 §. behandlas, har K. M. härmedelst i Nåderve”lat meddela R. St. sagde lagförslag, och det med samma ”förtroende &c.” Deraf ser man tydligen, att K. M:s afsigt endast varit att underrätta Ständerna, huru K. M. anser en banklag böra vara beskaffad, i händelse 72 §. blir antagen. Men som det foller af sig sjelf, att derest 72 §. icke antages, frågan om hela denna lag måste förfalla, sä återstode i detta foll för Ständerna intet annat, än att hembära K. M. deras und. tacksamhet för det K. M. täckts i Nåder meddela dem sina åsigter i ämnet, med und. förklarande, att Ständerna icke skulle underlåta att deraf sig begagna vid uppgörandet af deras reglementariska stadganden för Banken. Jag hemställer således, om icke denna fråga rättast behandlas på det sätt, att den blir hvilande, intilldess frågan om 72 §. Reg.F. blifvit afgjord. Frih, Cederström, Jacob: Här har blifvit yttradt, att det ifrågavarande lagförslaget borde remitteras lill Conslit. Utsk. En sådan remiss är dock icke förenlig med grund - 56 Den 8 Mars f. m. Ingen. Samma ledamot har äfven sagt, att förslaget ej han antagas, och en annan ledamot vill, att detsamma skall hvila, intilldess frågan om 72 §. Reg.F. blifvit afgjord. Jag får fästa uppmärksamheten derpå, att det ej går an att afgöra denna Konungens Propos. utan föregången remiss till Utskott; derom vittnar 49 §• Riksd.Ordn. Hvad sjelfva innehållet af lagförslaget beträffar, så är tydligt och klart, att, då det står i oskiljaktigt sammanhang med den föreslagna redactionen af 72 §.
Men på det denna afgift icke måtte ensamt falla på någondera sidan, sä bör den, som uppsäger tjensten eller jorden, alltid bestå den erforderliga Chartan. Den i‘i Maj. e. m. 389 För att således förena Statens fördel med en tillbörlig värdighet, som städse är oskiljaktig från ett större eller mindre förtroende och ansvarighet, hvarefter Lönevillkoren rättas, är det också billigt att lämpa Charte-Sigillatae-afgiften vid Afsked för Directeurer, Kamererare, Secreterare, Inspector rer, Hofmästare, Bokhallare, Casscurer, SkeppsByggmästare, med flera deras vederlikar, till 1 R:dr. ContoirsBetjenter, BodBetjenter, Kockar, Qvarters-; män, Trädgardsmästare, Jägare, Skogvaktare, Skeppare , Kammartjenare, Fogdar, BruksSkrifvare, Styrmän, Mästare vid Bruk och Fabriquer, Rät~ tare, Mjölnare, Sågare vid de större och finbladig''* Sågverken, Kammarjungfrur och Hushållerskor, med deras vederlikar — 24 sk. Lakejer, Kuskar, Spannridare, Gesäller, Bruksoch Fäbriks-Arbetate af båda könen, med flera deras vederlikar 12 sk. Murare, Timmermän, Sjömän, FIemmansbrukare'i med flera deras vederlikar’ 6 sk. Torpare, Drängar och Pigor — -— 5 sk, Ibland andra mångfalldiga Publique Handlingar, som hittills draga Chartae-Sigillatae-afgiften, synes mig som Förordningen glömt en Artikel, hvilken skäligen fordrade att skrifvas på Stämpladt Papper, för utfärdade Våg Attester till och med i5oS#'— 4 sk. derifrån till och med 200 S&— 8 sk. derifrån till och med 500 Stk — 16 sk. och sedermera för hvarje 500 S# — 2 sk. 399 Den 11 Maj e. m, Den n Maj e. nt. 39»
Vid denna punkt har Utsk. bland annat föreslagit, att 3:dje majorsplatsen vid indelta regttena skulle lemnäs obesatt. Ändamålet med det 3:dje bataljons-befälet vid våra linieoch fältjägare-regtten kan icke vara för Utsk. okändt; och det förefaller således besynnerligt, att Utsk., som uti ingressen till detta utlåt, talar om utsträckning af beväringens v a pe n ö f n i n ga r och, i händelse af fiendtligt anfall, grundar ej obetydliga förhoppningar på en försvarligt öfvad beväring, icke blott föreslår indragning af 2:ne corpsen, som endast äro bildade till befäl och stam åt bevär:s-manskap, utan ock, att de platser vid öfriga reg:ten och corpsen , hvilkas innehafvare äro bestämda till det högre befälet för landets bevärts-manskap. icke skola besättas. Om således tillgångar verkligen saknas för beviljande af det utaf K. M, äskade anslag af ig,3oo r:dr, såsom lönefyllnad åt en del officerare vid indelta infanteriet, anser jag det vara för landet mindre olycksbringande, att desse officerare fortfarande förblifva vid sina knappa och till en del obilliga lönevillkor, än att bevärtn, vid inträffande krig, saknar ett skickligt och för densamma kändt befäl, samt att dess öfning under fredstid försummas. Exercis-sqvadronernes underhåll. Sedan H. StatsUtsk, erkänt behofvet af exercis-sqvadroner, och föreställt sig nyttan deraf så stor, att Utsk., synnerligast på deras utbildning, grundat sitt förslag till en del af cavalleriets indragning, återstår för mig endast att yttra den önskan, att K. M:s nåd. propus, i denna det, om möjligt är, måtte bifallas. i4:de punkten, rörtde K. Lifgardet till häst, samt Konungens Svea och Andra Lifgarden, kan icke ensamt behandlas , emedan den, genom Utsk:s behandling deraf, kommit i sammanhang med tvänne andra; likväl skall jag af dessa sistnämnda nu endast vidröra så mycket, som för ämnets utredande oundgängligen blir nödigt.
Skulle den olyckliga händelse inträffa, att den Konunga-Ätt, hvilken arfs-rätlen till Riket varit uppdragen, på manliga sidan utginge, kalle likaledes Regeringen, inom den här ofvan stadgade tid efter den siste Konungens död, Riksens Ständer lill allmän Riksdag. S 9. I de fall, då Konungen eller Regenten eller Regeringen sammankallar Riksens Ständer, fastställes tiden till Riksdagens begynnelse efter Tretionde och inom Femtionde dagen från den, då kallelsen blifvit i Hufvudstadens Kyrkor kungjord. Bih. till B. St. Skrifvelse N:o 90. § 10. Om, emot förmodan, i de fall föregående 4, 6 och 7 §§ utsätta, Riksens Ständer ej genast sammankallas, åligge del ovilkorligen Riddarhus-Direktionen, Dom-Capitlen i Riket, Magistraten i Hufvudsladen samt Landshöfdingarne i Länen, att, genom offentliga kungöranden ifrån Predikstolarne, underrättelse härom låta meddela, på det Riksens Ständer må sammankomma, att deras samt Rikets räll iakttaga och skydda. Sådan Riksdag öppnas å Femtionde dagen efter den, då Regenten eller Regeringen sist bordt kallelse dertill i Hufvudstadens Kyrkor låta kungöra. § 11- l:o. — 2:o. Om liden för de Riksdagar, till hvilka Konungen Ständerna kallar, lärer Konungen i Nåder Hofrätlerna förständiga. Om liden åter för sådane Riksdagar, till hvilka Regenten eller Regeringen, eller ock, enligt Regerings-Formens 95 §, de i densamma uämnde vederbörande kalla, åligge det dem att Hofrätterna underrätta. § 23. l:o. Samma dag, då Riksdagens öppnande kungöres, utnämne Konungen Landtmarskalk för Ridderskapet och Adeln, samt till Talman för Preste-Slåndet Ärkebiskopen, eller, om han är sjuk eller frånvarande, eller hans Embete ledigt, någon annan af Biskoparne.
' • t S. D. f. m. Wid förnyad föredragning af BancoUtskottets den 38 sistlidne Julii under N;s 53 och 34, afgifne, samt den 29 derpå följde e. m. på bordet lagde utlåtanden, öfver gjorde anmärkningar vid utskottets förut meddelade betänkanden. 1:0 Angående Bankens Lånebiträde till Skara Stads Consistorium. 2:0 Rörande en och annan fråga i afseende på Bankens Odlingslån. Fann Ridderskapet och Adeln, att enär sistnämnde betänkanden redan blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallne, Utskottets i frågavarande utlåtanden borde läggas till Handlingarne. S. D. Wid förnyad föredragning af Lag Utskottets den 8 sistlidne Julii, under N:o ^44 Fröt. Vtdr. d. 5 Aug. 1823. 127, afgifne samt den 29 derpå följde e. m. på bordet lagde Betänkande, öfver väckt motion angående, bestämdt stadgande dels huruvida Löftesman bör erhålla särskild uppsägelse när Gäldenär uti Skuldebref förbehållit sig viss uppsägelsedd, dels och , huruvida Revers - innehafvares försummelse att bevaka sin fordran i Gäldenärs Concours må medföra befrielse för löftesmannen från betalningsansvar: blef samma betänkande, i anledning af dervid gjorde anmärkningar, till Lagutskottet återremitteradt. S. D. e. m. Föredrogos å nyo och bifölls Cpnstitut iöns-Utskottets den 21 sistlidne Junii aflåtne, samt den 5 derpåföljde Julii e. m. pä bordet lagde memorial N;o 51, innefattande hemställan, om en underdånig anmälan, i afseende på innehållet af 8:de morn. 4 §• Tryckfrihets Förordningen.
Till efterrättelse för Rikets Ständers Fullmägtige i Riksgälds-Contoret hafva Rikets Ständer förordnat: l;o Innan medel få hos Riksgälds-Contoret lyftas, bör hos Fullmägtige företes af Styrelsen öfver Allmänna Vägoch Vattenbyggnader, eller annan af Kongl. Maj:t dertill autoriserad Embetsmyndighet, med vederbörande afslutadt och af Kongl. Maj:t i Nåder godkändt contract om arbetets utförande efter deruti åberopad och af Kongl. Maj:t likaledes godkänd arbetsplan. 2:o Före lyftningen af beviljade statsbidrag skola derjemte till Riksgälds-Contoret ingifvas: a) af Kongl. Maj:t pröfvad och godkänd säkerhet för contractets fullgörande, och, b) derest bidraget utgår såsom lån, ej mindre en till Riksgälds-Contoret eller Ordres ställd, af Kongl. Maj:t godkänd, skuldförbindelse, än ock af Kongl. Maj:t likaledes godkänd säkerhet för denna förbindelses uppfyllande. 3:o Så snart här ofvan omförmälde handlingar blifvit behörigen företedde och aflemnade, utbetalas medlen till vederbörande, å de tider, som finnas bestämda uti upprättade contract, eller af Kongl. Maj:t Serskildt Bih. lill R. St. Skrifvelse, Nio 180. lillkännagifvits, antingen omedelbart från Riksgälds-Contoret, eller genom den Embetsmyndighet, hvilken Kongl. Maj:t kan hafva derom le mila t Nå» digt uppdrag. 4:o Sedan lånebidrag blifvit från Riksgälds-Contoret utgifne, åligger det Contorets Styrelse att vaka öfver deras återbetalning uti stadgad ordning. Varder sådan ränteoch capilal-inbetalning, som icke, i öfverensstämmelse med Rikets
Om en god tanke för häradet eller länet uppstår hos någon dess medlem, deröfver han ville höra eller samråda med liäradsboerne eller länsinnevånarne och han går till häradslnn eller landsten och begär deras sammankallande, så svarar den förre sig endast i allmänhet äga alt i rättsfrågor utfärda kallelser eller stämning och den sednare att han icke onödigtvis vill besvära länets innevånare, och allt efter som det väckta ämnet öfverensstämmer med hans enskilda åsigler; och härigenom kan en god sak, ett herrligt företag, i sin första gryning ofta blifva förqväft. Att emellertid vilja öka antalet af sällskaper, sammankomster och municipalinrältningar är likväl icke min mening, men deremot alt gifva dem sorn finnas lif, kraft och intresse. Med förändring af motionen om fögderivis sammanträden, skulle jag vilja hafva dem häradsvis vid det af de ordinarie tingen, som näst föregår länets allm. hushållsmöte och mötena länsvis just vid detta möte och båda blott en gång hvarje år att börja med, dock med öppen rätt för medlemmarne att besluta flere, om sådant för deras angelägenheters utförande erfordrades. Liksom sockneombuden nu ofta i rättsfrågor som röra häradet väljas bland nämnden, eller hvem annan socknen behagar, så önskade jag ock att socknarne till ifrågavar. sammanträden blefve oförhindrade att välja hvem de ville, och dä socknens 454 Den 12 Februari e. m. nämndeman i alla fall skulle till tinget, så vore han oförhindrad att äfven taga socknenämndens fattigvårdsoch skolstyrelsens ärenden, hvaremot eljest ofta nog är svårt att finna ombud till ett lönlöst arbete. Likartade beräkningar föranleda mig ock att föreslå hushållssällskapets mötesdag för länsinnevånarnes, och enhvar, som hade något andragande inskränkt för häradet, kunde således göra det pä tinget och med det större omfånget för länet vid hushålls-sällskapets ordinarie årsmöte, utan omgången med sollicitalioner och ovissheten om framgången hos embetsman. Protocollet kunde dock vid tinget föras af häradslnn och vid hushållsmötet af vederbör, sekreterare.
39 proportion, förbundne att begagna de tillfallen, som erbjödo sig, att, på samma sätt, förstärka den svaga silfver-fonden, och Herr Doctorn skulle ej tveka att genast antaga de ingifne anbuden, om han icke hört att BancoIJtskolt och Revisorer fästat serdeles uppmärksamhet vid den långa tid, på hvilken förskott förut blifvit meddelade. Herr Doctorn beklagade, att Banco-Reglementets 112 §. befunnes obestämd; men så obestämd den äfven vore, gåfve den dock icke Fullmäktige rättighet att försumma de tillfällen, som erbjöde sig att få reela fonden förstärkt. Man hade sagt, att lefverantörerne kunde, för att fullgöra sina förbindelser, uttaga silfver utur Bankens hvalf och föra annat silfver in i stället. Herr Doctorn ville ej bestrida detta; men lika lätt som nu, hade sådane operationer kunna tgöras förr, då förskott blifvit meddelade. Det blefve alltid för Fullmäktige omöjligt att hålla fullkomlig controll öfver efterlefnaden af ii2§:s föreskrift. Denna §. hade vid sednaste Riksdag fått behålla enahanda lydelse, som den i i835 års Reglemente egt, derföre, att Fullmäktige, i fråga om silfver-köp, måtte ega något fält för fri pröfning; och med stöd af denna pröfningsrätt borde Fullmäktige våga ingå i afhandlingar om silfver-köp, genom förskotters meddelande, då följden deraf blefve, att silfver komme in, att det genom silfver-uttagning betydligt minskade rörelse-capitalet ökades och att förlägenheten i allmänna rörelsen i någon mohn afhjelptes. Det erbjudna tillfället borde begagnas, ty ett afslag nu skulle möjligen och sannolikt afskräcka landets affärsmän från vidare anbuds ingifvande.
Det ar sannt, att denna blefve obetydlig; men inconsequensen ligger deruti, att då man har ett verk, som lånar mot kort betalningstid, man bredvid detta vill etablera ett annat dylikt. Jag instämde visserligen nyss med Hr Stuart derom, att man icke borde betaga Fullmägtige rättighet att utfärda uppsagbara obligationer; men jag har nu nogare eftertänkt detta och återtar mitt yttrande, under förklarande, att anledningen dertill var den, att jag fruktade, det Riksg.cont. kunde blifva oförmöget att betala sin skuld, och jag har nu öfvertygat mig, att Riksg.cont. aldrig kan komma i bloccardo med den lond, sorn är anvisad. Sedan jag sålunda justerat mig i denna del, är jag 2^4 Den 19 No ve neber. fullkomligt ense med Frih. Palmstjerna så vida, att då han instämmer med mig ang:de ändringar i forsta punkten, tror jag den redaetionsförändring höra aga linn i J:dje punkten, att. i stället för 4 proc. sättes: så låg ranta sorn möjligt. Jag anhåller altså om propus, lill bifall å Hr v. Troils försiag, med de förändringar i i:sta och J:dje punkterna, sorn jag nu uppgifvit. Hr Rosenblad, Bernh.: Ett oundgängligt vilkor för Riksg.cont. är, att Fulhnägtige icke blifva bundna i sina operationer, och altså kunna söka de mes't fördelaktiga utvägar. Derföre tror jag, att någon annan föreskrift icke behöfdes, än utfästande af en bestämd årlig tillgång och att för öfrigt öfverlemna åt Fulhnägtige att vidtaga de åtgärder, de ansåge nyttigast vara. Jag instämmer likväl i Hr v. Troils förslag med den ändring, Frih. Palmstjerna be gärt; och jag skall bedja att fä tillägga några ord i anledn, af Hrr Stuarts och Lagerhjelms samt Frih. Cederströms förslag. De hafva nemi. trott, att Riksg cont. borde göra lån på kortare tid, i hvilket ändamål ereditivrätt skulle för Cont. anskaffas.
Hustrur öfvergåfvos för andra kvinnor. Tungorna hveno som pisksnärtar. Hemmens elände blottades. Långa litanior lästes. För mannens tyranni bevare oss, milde herre Gud! Sjukdom och fattigdom, barns död, vinterns köld, besväret med de gamle, allt är af mannen. Slafvarna hväste mot sina herrar. De vände gadden mot den, för hvars fot de kröpo. Den rymde mannens hustru kände hur det sargade och stack i hennes öron. Hon vågade försvara de oefterrättlige. »Min man,» sade hon, »är god.» Kvinnorna foro upp, fräste och fnöso. »Han har rymt. Han är ej bättre än någon annan. Han, som är gammal, borde vetat bättre än att rymma från hustru och barn. Kan du tro, att han är bättre än någon annan?» Hustrun bäfvade, hon tyckte sig släpad genom stickande törnsnår. Hennes man räknad bland syndare! Hon blossade af blygsel, ville tala, men teg. Hon var rädd. Hon mäktade ej. Men hvarför teg Gud? Hvarför lät Gud sådant ske? Om hon toge upp brefvet och läste det högt. Då skulle giftströmmen vändas. Ettret skulle stänka mot henne. Dödens fasa kom öfver henne. Hon vågade ej. Hon önskade till hälften, att en fräck hand stuckits i hennes ficka och dragit fram brefvet. Hon mäktade ej själf ge sig till pris. Inne från verkstaden hördes en skomakarhammare. Hörde ingen hur den knackade i segerglädje? Hon hade hört det knackandet och harmats öfver det hela dagen. Men ingen af kvinnorna förstod det. Allvetande Gud, hade du ingen tjänare, som genomskådade hjärtan? Hon ville gärna ta sin dom, bara hon slapp att bekänna. Hon ville höra någon säga: »Hvem har ingifvit dig, att du skulle ljuga inför Gud?» Hon lyssnade efter ljudet af de unge männens fötter för att falla ned och dö. Flere år efter detta blef en frånskild kvinna gift med en skomakare, som varit gesäll hos hennes man. Hon hade ej velat det, men dragits till det, som en gädda drages till båtkanten, sedan hon fastnat på refven.
Jag uppmanar TJtsk. att uppgifva andra bevis derpå, än partiskriket åstadkommet af den tidningspress, som behöfvcr att de bommar nedrifvas, hvilka, så länge de ännu finnas, hindra bemödandet att förvandla .Sverige till republik, ”inom eri mansålder.” Men om också, i trots af både sanning och rättvisa, denna betänklighet kunde undanrödjas; så återstår äfven för behandlingssättet en mångfalldigt starkare i den helgd , som grundlagen bjuder åt sjelfva regeringssättet, deri någon ändring icke ens är, i laglig ordning, motionerad; eller, jag frågar, kan väl någon upplyst man påstå, att regeringssättet skulle, för sitt bestånd och sin verkningsförmåga , äga lika säkerhet ifrån den stund man utur representationen borttog den återhållande, den medlande kraft, sorn nu ligger i Adelns och PresteSt:s gemensamma bestämmelse? Jag tror det icke.. Att denna betänklighet icke varit af Utsk. ansedd hinderlig för förslagets framställande, det erfara vi; men mig synes dock, att Utsk. bort upptaga densamma och redovisa de skäl, som hos Utsk. förmått tillintetgöra diss verkan. Då jag, efter alt sålunda hafva anmärkt det , enl. min tanke, felaktiga i behandlingssättet, begifven mig till hufvudsakligt yttrande i ämnet, föreställer jag mig, att första frågan ej kan blifva annan än den, om R. o. Ad. afstår sin ärfda representationsrätt, eller ej; hvarefter, och ifall den med nej besvaras, andra frågan torde böra blifva den: medgifver R. o. Ad. att, för en rältsenligare utöfning af Ståndets representationsrätt, garantier gifvas i en förändrad ståndsordi5 H. <3 Den ai October f. m. ning? — oell, ifall denna fråga vinner bifall, lärer tredje frågan komma att omfatta de föl ändringar, som i sådant afseende kunna under öfverläggningen varda föreslagna, med förutsatt villkor likväl, att hvad nu antages blott utgör Ståndets vid denna riksdag afgifna mening , till afgörande vid nästa riksdag; och derefter, ankommande på den andra statsmaktens beslut, till bifall eller afslag.
Ex Protocollo J. U. Almqvist» S. T), ll/fter öfverläggning af Allmänna Besvärs» och Oeconomie Utskottets den 24 dpnnts på bordet lagda Betänkande öfver Handelsmannen Wiganders Memorial, angående anläggande af en Eandsväg ifrån Elfvedals Socken i Gster-Dalarne förbi Sätna till Rörås Kopparverk i Norrige; ansåg, lika med hvad Utskottet tillstyrkt, Ståndet vara lämpligast, att Riksens Ständer helt och hållet till Kongl. Majus Nådiga välbehag i under - Den 5 7 Apri/- 41 5 d erda nighet öfverlemna Handelsmannen Wigander ofvanberörde förslag. Ut Supra. Ex Profocoilo J. U. Almqvist. Utdrag af Vallöf. Borgare-Ståndets Protocoll, hållet vid Urtima Riksdagen i Stockholm, den 27 April 1815. t? S. D. I öredrogos å nyo Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskoiteis Betänkande» af den 18 April, som den 54 blifvit lagda på Bordet, angåendet 1:0 Herr Handelsmannen A. j. Wigander® motion om en .Landsvägs anläggande från Eif" vedals Socken i Öster - Dalarne, förbi Särna tiU Börås Kopparverk i Norrige. 2:0 Biksdagsmannen Eric Svenssons från Bohus Län Memorial, om förmedlade hemmans deltagande uti Kyrko-, Prestegårdsoch Tingshus byggnad. 3:0 Hederv. Bonde-Ståndets Biksdagsfullmägtiges från Halland Memorial om Torfskärning. 4;o Den 27 April. 4:0 Herr Borgmästaren Olof Hambrsi mb“ tion i afseende på Glasoch Porcellaine - Förares samt Smideshandlares handelsrättighet; samt 5:0 Herr C. von Kruus’s Memorial om prolongation-af Brännvins - bränningen till Majmånads sint. Och blefvo alla dessa Betänkanden af Borgare - Ståndet bifallna. Ut Supra. Ex Protocollo Carl Magn. Robsahm• S. D. Oedan Högloft.
Lånet inlösa eller att derå göra afbetalningar i jemna 100 R:dr, dock bör hela Lånet senast 3:ne månader från Lånedagen vara infriadt. 3:o Ränta erlägges vid hvarje liqvid, till upplupet belopp, dock för fulla veckor, så alt en redan börjad vecka anses för full. 38 Pil. lill Banco-Uiskottets Bet. N.o 49- 4:o Å samma pant må nytt Lån, efter då gällande beläningsvärde, utgifvas sålunda alt det i liqvid af det gamla användes, 5:o Dessa Lån må ulgifvas så väl i Stockholm som vid Låne-Contoiret i Götheborg, 6;o Hvar tredje månad fastställes lånevärdet af de såsom panter antagliga varor, efter medelpriset af deras under förflutna 3me månader upptagna försäljnings-pris, för belåningen i Stockholm, efter på dess Beurs, och för den i Götheborg, efter på den dervarande, förda anteckningar.” (Emot förslaget om 6 procents Ränta för Lån på jern och metaller). Herr Lagman Monthan; ”xltt, under fästadt afseende på det med ifrågavarande Lån åsyftade ändamål, nemligen Jernhandteringens underlättande, och då Jernbeläning är förenad, serdeles i landsorterne, med dryga omkostnader, räntan borde få förblifva sådan den tillförene varit eller 3 procent; hvaremot Utskottets gifna Förslag syntes hafva till föremål endast ökandet af Bankens vinst,” Banco-Utskotlets Betänkande N:o 5o. 39 Herr Cancellie-Rådet Hegardt: ”Att, långt ifrån att kunna medgifva någon nedsättning i den Ränta af 4 proc., som Utskottet föreslår alt beräknas å JernJån, ansåge Herr Cancellie-Rådet den böra böjas till 5 procent för desse lån, som i allmänhet utgå till de mera förmögna i Samhället; helst sedan räntan å Lån mot Guld och Silfverpant, hvilka merendels af den fattigare Classen begagnas, blifvit af Utskottet föreslagen att höjas till 5 procent, N:o 5o. Ankom till Exp.-Utsk. d. 6 Julii t8ag.