Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man finge äfven i annat fäll ändra den i Frihtps reservation förekommande siffran | lill för att åstadkomma någorlunda likhet med Ulsk:s förslag. Afven känner jag bestämdt, genom de upgifter jag fått, alt BorgareSt. har antagit denna § och PresteSl. likaså. Följaktligen tror jag att, då saken är af så litet inflytande på det hela, det vore bäst att, med likstämmighet emelian de tvenne Stånden och R. o. Ad., §:n oförändrad antoges, hvarföre jag anhåller om bifall till Utsk:s förslag i denna §. Hr Braunerhjelm: Jag har endast begärt ordet för att yttra mig om kokrummet. Det förhåller sig verkligen så sorn Frih. Raab nämnt, att proportionen icke blir så alldeles noggrannt bibehållen, när man af' drager 2 k:rs kokrum för så väl större som mindre pannor. Kokrummet har likväl förut varit i författningen antaget lill 2 k:r och kan nu ej borttagas utan ändring i beräkningen af afverkningsförmågan. Skulle 2:ne k:rs kokrum bortgå och afverkningsförmågan beräknas efter | pannas hela rymd, så blefve den mycket större än Utsk. nu föreslagit och om kokrummet borttages och afverkningsförmågan, beräknas enl. Frih. Raabs förslag, blifver skilnaden så ringa emot Utsk:s förslag, att jag anser det icke mödan värdt att göra denna förändring. Efter Frih. Raabs förslag skulle afverkningsförmågan för enkel redskap utan mäskvärmare på dagen fölen 12 k:rs panna blifva 8 k:r efter Utsk:s förslag 8-y k:r, för 15 k:rs panna efter Frih. Raabs förslag 10 k:r och efter Utsk:s förslag lOf samt för 18 k:rs panna efter Frih. Raabs förslag, 12 k:r och efter Utsk:s förslag, 13^ k:r. Sålunda synes väl att de större pannorna äro svårare beskattade än de smärre, men skilnaden är så liten att jag tror förändringen obehöflig. Hr von Koch:
Emellertid lefver man några år och finner då, att den arrendator, som man trodde hafva bjudit alltför högt, lemnat in en ansökan att få transportera arrendet på annan person. Gör man sig då underrättad om förhållandet härmed, får man veta, att den andre personen bjudit 100 ja lOOOllrdr såsom afträde; och så fortgår det i stigande. Jag hemställer då om det icke är en förlust för Staten, att icke tillgodogöra sig sjelf den stegring i inkomst, som tidens makt och en ökad odling gifva? Hade en löntagare innehaft detta boställe, skulle han deraf skördat alla de fördelar han kunnat, och när han sedermera efter en åtta eller tio år blifvit befordrad, hade han erhållit den vinst, som arrendatorn nu lagt i sin ficka. Jag anser ett sådant sätt att förfara, eller att lemna den vinst, som är afsedd åt Staten och dess tjenare, till tillfälliga spekulanter icke vara riktig, vare sig man Dan 6 December e. m. 465 man ser saken ur rättvisans eller statshushållningens synpunkt. Man har sagt, att genom bostiilienas bibehållande en olikhet i aflöningen upkommer emellan personer inom samma grad. Detta är en sanning, som jag icke vill förneka; men jag ber Eder, mine Hrr, besinna att om man gör upp en normal stat, och deri t. ex. säger att en Officer skall tjena för 360 R:dr b:ko, så stannar det härvid; hvaremot förhållandet blifver helt annorlunda om hans boställe beräknas efter hållen värdering. Jag skall taga ett boställe, som jag bäst känner, nemi. mitt eget; det är värderadt till 645 R:dr b:ko; om nu detta boställe genom odling stiger så att det är värdt 1,000 It:dr, så får min efterträdare tillgodonjuta denna förhöjning. Har jag såsom Chef för Jönköpings Reg:te, haft fog att beklaga mig öfver alt jag tjent för en af de lägre lönerna inom Svenska Arméen? Ilar jag haft fog att beklaga mig deröfver, att en annan haft dubbelt så mycket som jag? Visst icke.
M:s nåd. propos. 0111 anslag för bevär:s exercerande, tror jag, att sednare delen af punkten bör förfalla. R. o. Ad. biföll första delen af punkten, men afslog den sednare eller fr. o. m. orden: ”att i nämnde summa ”tillgång jemväl är afsedd för det bevär:smanskap, som tjenstgör till sjös.” 5: t e punkten. Gr. Gyldenstolpe: Jag har, jemte liera, reserverat mig emot Utsk:s tillstyrkande i denna punkt. Jag skall nu icke Den i5 Augusti e. m. 57 icke ingå i någon discussion, ang:de stora eller lilla flottans företräde; men jag anser olämpligt af Representationen att till K. M. ingå med framställning om hvad inflytande skärgårdsflottan kan hafva på vårt försvar. Jag är öfvertygad , och ingen har bjudit till alt jäfva det, alt K. M. redan fästat tillräckligt afseende å det förhållande till vårt försvar, hvari lilla flottan kan befinna sig. Då jag emedlertid känner PresteStrs beslut i ämnet, hvarom jag anhåller, att Ståndet må erhålla upplysning genom Ridd.Secret., anhåller jag, att samma propos. här må framställas och bifallas. CJnderteckn. Ridd.Secret.: PresteSt. har afslagit den ifrågavar. punkten. 5:te punkten blef af R. o. Ad. afslagen. 6:te punkten bifölls. Ånyo föredrogs och lades till handlingarna StatsUtsk:s d. 3o sisth Juli e. ni. på bordet lagda memor. ]V:o ar7, i anleda, af erhållen återremiss på StatsUtskts utlåt. Till afgörande i ett sammanhang föredrogs ej mindr e StatsUtsk:s utlåt. N:o 84, ang:de regleringen af utgifterna under Riksstatens 6:te hufvudtitel, än samma Utskzs d. 3o sisth Juli e. m. på bordet lagda utlåt. N:o 218, i anledn. af erhållen återremiss å förstnämnde utlåt. 1 :s t a punkten.
N:o 51, i anledning af väckt motion om anslag af inflytande tullmedel till aflöning åt en handlverks-föreningens ombudsman i Stockholms packhus. Bifölls. N:o 52, i anledning af väckt motion om rättighet för de militäre tjenstemän, hvilkas boställen af regimenlernas boslälls-direktioner utarrenderas, alt, då arrende-afgifterna icke inflyta, derför af staten erhålla ersättning. Bifölls. N:o Prot. -utdrag den 19 Februari ISiS. 77 N:o 53, i anledning al väckt motion om anslag af allmänna medel till godtgörande af kostnaderne för försvarslöse personers transporterand N:o 54, i anledning af väckt motion om anslag af allmänna medel till understöd och uppmuntran åt fattiga jordbrukare och tjenstehjon för långvarig tjenst. Bifölls; N:o 55, i anledning af väckt motion om uppresande af en minnesvård åt fält-marskalken Magnus Stenbock. Bifölls; och N:o 56, angående tiden för tillhanda-hållandet af det till hamnanläggning vid Åhus anvisade bidrag af allmänna medel. Godkändes. S. D. Föredrogos ånyo Banko-utskottets utlåtanden: N:o 20, i anledning af återremiss utaf Utskottets memorial N:o 3. Lades till handlingarna. N:o 21, i anledning af väckt motion, att vederhäftighets-bevis, utfärdade af den ihvarje församling valde socken-nämnd, måtte för lånsökande i diskont-verken, såsom giltiga antagas. Bifölls; och N:o 21, i fråga om afskrifning af åtskilliga ifrån låne-kontoret i Götheborg utgifne diskont-lån, äfvensom af derstädes balanserade öfverräntor. Bifölls. S. D. Till Banko-utskottet remitterades en på grund af 56 § i riksdags-ordningen, af herr Hörnstein väckt motion, angående uppoch afskrifnings-räkningars öppnande i banken emot 2, högst 3 procents ränta.
177 31 » angående användandet af de medel som erhållas genom ett upptaget — 6 1 70 — b. 20 Jan. b. 20 Jan. b. 20 Jan. 20 Jan. I anledning af olika beslut — C» 1 75 — a. a. 6 Febr. a. a. 4 Febr. a. a. 6 Febr. a. a. 4 Febr. 203 Statslåne-fonden, angående bestämmande af den tid, för hvilken ränta och provision får afdragas å lån från — 6 1 85 — b. 2 Mars b. 1 Mars b. 1 Mars g. 1 Mars 254 33 » angående vissa föreskrifter med afseende å — 6 1 88 — b. 10 Mars b. 8 Mars 8 Mars b. 9 Mars Stats-medel, om tillhandahållande för allmänna rörelsen af de i . * Kronans kassor influtna — 4 1 109 — å. 2, 3 Dec. a. 2 Dec. å. 8 Dec. a. 2 Dec. Stats-reglering: Första Hufvud-tititeln: K. Hofosli Slotts-staterna . • 1 4 1 40 — b. 21 Mars b. 21 Mars g. 21 Mars 23 Mars 51 ( 3 5 » Andra Hufvud-titeln: Svar på återremiss af detta iörslag — 4 1 170 — a. a. 3 Dec. a. a. 2 Dec. a. a. 2 Dec. a. a. 7 Dec. — 63 — 2.* se ? s Oq : g 03 CJ 03 • 2. !? 1 VI P B > a 3 2. O G> jj! "a P s Riks-Ståndens Beslut. p -! P— - n < s. C-i SO CTQ ts> s. ° ! cn % s 3* qq P 5’ OR 3. "■ p ss a pj Dj n> “ 2, Si S 3. * aq w Cfc (S> p1 Ridd. o. Prés teBoignreStåudet. BondeN:o N:0 Sid. Adeln. sta ii det. Ståndet.
Och i fall man erkänner denna sanning, tyckes man också svårligen kunna neka, att det blir slut med all religionsfrihet, således med all fri upplysning, i fall sådan frihet ej skall annorlunda äga rum, än genom upphäfvande af allt skydd för den antagna bekännelsens utöfning, d. v. s. för all ordnad kyrkoförfattning, samt att friheten måste med en sådan förenas, derest den skall kunna erhålla någon verklighet. Det är härpå, som våra kyrkolärare vid antagandet af de symboliska böckerna utan tvifvel haft sina ögon fästade, då de bekänt sig till en frihet inom kyrkan, sådan som den här ofvan blifvit antydd, en förnuftsenlig och fullkomligen biblisk samvetsfrihet, men deremot förkastat den formlösa, allt sammanhang beröfvade förbistring, som en obegränsad yttre frihet oundvikligen skulle medföra, med andra ord, då de velat hafva en kyrka sammanhängande och till sin läroform bestämd, men på samma gång öppen för forskning och ljus, utan intrång af någon mensklig myndighet. För att någonsin komma till en utredning af det stora tvisteämnet, gäller det således framför allt att noga åtskilja de två särskilda slagen af religionsfrihet. Den ena består uti tillåtelsen för alla eller åtminstone så många olika bekännelser, som möjligt, att offentligen utöfva sin gudstjenst och sina religionsbruk, men fordrar icke, att någondera skall inom sig fördraga sina medlemmars från deras egen trosform skiljaktiga meningar. Under den mest oinskränkta besittning af denna religionsfrihet skulle det således kunna hända, att en tänkande christen, hvilken af hjertat erkände och efterlefde den heliga urkund, som borde vara rättesnöret för alla christna läroformer, likväl hvarken i sin ort eller inom hela sitt fädernesland funne någon sekt eller så kallad kyrka, som ville erkänna honom för renlärig eller emottaga honom såsom medlem. En sådan christen vpre då nödsakad att antingen afhålla sig från gemenskap med någondera af de tillgängliga sekterna, eller ock föregifva sin öfvertygelses noggranna öfverensstämmelse med något af dessa särskilda trossamfunds lära.
Herr Anrep, Gabriel, har uti ett till Högloft. Ridd. o. Adeln ingifvet anförande andragit, att, ehuru han vid förra Riksdagen blef nekad ett förlags-lån till utgifvande af Svenska Adelns Attartajlor, genom hvars beviljande han icke allenast skolat vinna medel att subsistera under arbetets fortgång, utan ock kunnat spara något för kommande dagar, han likväl, efter öfverenskommelse med en enskild förläggare, börjat utgifvandet af samma arbete, omfattande Ridd. o. Adelns i Riddarhus-Archivet förvarade stamtaflor öfver Svenska Adeln tillhörande ätter; men som han numera icke för sig insåge någon möjlighet att, utan serskildt understöd, samma arbete fortsätta, funne han sig nödsakad att hos Ridd. o. Adeln för sådant ändamål anhålla om ett från Riddarhus-kassan utgående månadtligt anslag af 100 R:dr R:mt från och med innevarande års början och så långe han är med arbetet sysselsatt, för hvilket ännu en tid af 2 år torde åtgå. Denna motion, hvarvid fanns bifogadt ett intyg af Kammarrätts-Rådet P. R. Ferlin, att han för utgifvandet af det utaf honom företagne arbete: »Stockholms Stad i juridiskt, administrativt »och borgerligt hänseende», dels af stats-medel, dels af Stockholms Stads-kassa erhållit ett understöd af 4,300 Rdr R:mt, har blifvit till Riddarhus-Utskottets utlåtande remitterad jemte de, i anledning deraf, utaf Friherrarne Bennet, Carl, Stjernstedt, August och Cederström, Rudolf, samt Herrar v. Knorring, Oscar, och Herr Montgomery, Gustaf, afgifne yttranden. Sedan Utskottet i ämnet begärt och fått emottaga RiddarhusDirektionens yttrande, har Utskottet först, i anledning af Friherre
År iS33 — i4o Fartyg med 11,408 Läster. — i834 — i3o — •— 10,401 1835 —.122 •—. — 9,63o i836 — iir) — 9,468 ;S3y — 116 9A92 — Varande 2:ne nya Coopvaerdie-Fartyg under berörde år byggde här i Staden, nemi. å Stadens stora Skepps-Varf Skeppet Oscar af 264 Lästers drägtighet, och å Djurgårds-Varfvet Skeppet Mary, om 149 Läster. Af ofvan anförde uppgifter angående Handeln och Sjöfarten, befinnas följande ungefärliga förhållanden under dessa Fem år: Rikets Varu-Import: Stockholms Varu-Import, nära “ 1 §. ir„ 1 . c -i 4 fVärdet af de på Stockj Vardet af varor, inkomII,-, ,T , , 1 , n o T,•, , AT t 1 ( f holmsJNederlagochLre\ , T 1 1 ne på Rikets JNederlag >:< . ,3 f Värdet af varor, som i-3 fVärdet af varor, exporte-3 från Rikets Nederlag I J rade från Stockholms t och Credit-uppiag blifj J Nederlag och Creditrliaia — 1 s' vit utförde • J (. upplag J äfvensom på satt Grosshandels-Societetens och Skepps-Rederiernes Deputerade uti deras afgifne utlåtande anmärkt, det visar sig: att värdet af Stockholms Importhandel ifrån utrikes orter varit mindre år 1834 än 1833, men i betydligt tilltagande 1835, något lägre i836, och åter, ehuru i ringa, mohn, ökad i83y; hvarvid erinras, att den tillökning, som åren 1835 och 1806, relatift till de föregående åren, ägt rum, härrört ifrån de qvanliteter Guld och Silfver, som då importerats: att sammanlagda värdet af de ifrån Stockholm till utrikes orter exporterade varor meranämnde
Det torde derföre med ländig visshet kunna antagas, att inga eller ganska få intecknade Lån slcola uppsägas j blott derföre, att Låntagaren begagnar sin rättighet att afdraga Bevillnings-afgiften för Räntan. Det är hans sak att göra det. Staten bör ej befatta sig dermed, eller använda tvångsmedel, lika oförenliga med Låntagares, som med Långifyares interesse, och, sorn endast tjena till att Den 2 Julii f, tn. 9 Täcka misstroende dem emellan, samt attföranleda chicaner, tvistigheter och onödiga edgångar. Vidkommande alla icke intecknade lån, så anser jag intet skäl vara, att göra Låntagaren till Uppbördsman för Långifvarens Ränte-bevillnings-afgift, och tror, att Staten skulle fastmera vinna än förlora derpå, att denna afgift omedelbarligen utgjordes af Långifvaren, som på ära«-ocli tro borde uppgifva den Ränta han af sine utlånte Penningar årligen uppburit; hvaraf följer att Låntagaren, vid uppgiften af sin behållna inkomst af handel, rörelse eller annat näringsfång, får afdraga den Ränta han för utlånte Penningar verkligen erlagt. Jag underställer vördsamt denna min åsigt af ärnnet Högloflig© Ridderskapets och Adelns upplyste bepröfvande; och anhåller ödmjukast att propositionen till bifall å dea af mig föreslagne ändring uti Utskottets Betänkande mätte framställas, Bilagor till Pleni-Protocollet för deli 2 Julii eftermiddagen. Grefve Gyllenborg, Johan Henning'. Då i flere omständigheter, jag icke delar Den 2 Julii e. m» Höglofl.
Si D. Bevillnings-Utskottets Memorial N:o 27, i anledning af olika beslut, hvaruti iiiks-Stånden stannat, i afseende på grunderne för den blifvande allmänna Beviliningen, föredrogs nu ånyo; hvarvid Ståndet, med förblifvande vid dess i ämnet förut fattade beslut, godkände de af Utskottet föreslagna voleringspropositioner, äfvensom det uppgifna, af Högvördige P reste-Ståndet beslutade förtydlingandet, rörande afgiften å synbar förmögenhet eller inkomst. S. D. Viel förnyad föredragning lades till liandiingarne Bev llningsVJtskottets Memorial Nio 26, med anmälan, att, sedan blpgvördige PresteStåndet och Välloflige Borgare-Ståndet förklarat, alt Herr Grefve Cronhjelnis motion, angående den lili stapelstäderne utgående Tolag, borde af Oeconomie TJtTottet till behandling upplagas, liandiingarne i målet blifvit till Constitutions Utskottet ånyo öfverlemnade, för alt afgöra Hvarthän frågan bör förvisas. S. D. Vid ytterligare föredragning af BevillningsUtskottets Memorial N:o 28, i anledning af Riks-Slåndens olika beslut i lrågan, angående Curhus-afgiflen, fann Ståndet för godt alt gilla den i della Memorial föreslagna: voterings-propositionen.. ft. Prol. Ulclr. d. il du«, 1834 l?3 S. D.
Det var, när jag första gången kom till dig, lade mina armar om din hals, och berättade dig, att vi skulle få ett barn. Om du visste, hur lycklig jag blef, när jag första gången förstod, att det var så. Det blef mörkt för mina ögon, och jag tyckte, att det gnistrade ur mörkret. Jag var som tokig af lycka. I många, många dagar gick jag och bar på min glädje, tyckte att världen blifvit så underligt rik, och att allt hvad jag såg omkring mig var ljust och gladt. Jag sjöng inte, jag talade inte, jag gick bara omkring och fattade inte, att all denna lycka verkligen var min. Ty jag trodde så visst, att nu skulle du hålla af mig igen. Jag var så viss, att när du fick veta det, skulle du sluta mig i dina armar och gråta af glädje. Och sedan skulle du förstå allting, utan att jag sade dig något. Å, Tage, att jag inte dog då, när jag såg hur du tog det. Du strök mig öfver håret, och du såg bort. Du vände dina ögon ifrån mig, därför att du inte ville möta mina, och då förstod jag, att det fanns icke något hopp för mig. Ingenting fanns det – mer än den svarta natten, som jag var så rädd för. Jag är det inte nu längre. Ty sedan jag sett dig se på mig, som du då gjorde, kan jag icke mera blifva rädd för någonting. Du gick ut den kvällen, Tage! Säg, kan du minnas det? Du gick ut. Och när du gått, stod jag i fönstret och såg efter dig. Det blef mörkt omkring mig, när jag icke såg dig längre, och jag gick hela aftonen fram och tillbaka på golfvet, jag kramade mina fingrar mot hvarandra, så att de värkte. Jag kunde hvarken tänka eller gråta, jag visste bara, att det kunde ej göra så ondt att dö. Därför är jag glad, Tage, att jag vet, att jag skall dö. Ty jag kan icke tänka mig, att jag skulle få se dig vända dina ögon bort från vår lilla gosse, som jag dagligen och stundligen känner inom mig – så som du en gång vände dig bort ifrån mig.
Axel: Jag var icke liar, då Hr Edenhjelm började uppläsa sitt anförande i detta anine, och kan derföre icke ingå i svaromål derpå; men jag får upplysa, att BancoUtsk. i afseende på detta lån icke gjort aatiat än följt de principer, som i banco-regl:tet äro TI c n 10 TXT n j f m. 79 uttryck la oell en gång för alla fastställda, att sådana lån sorn de ifrågavar. ej må lill städer neli corporalioner beviljas. TJlsk. bär derföre ansell ej heller någon förändring i grunderna för de gamla länen böta medgifvns; ty om någon förändring i afseende på de lån, sorn blifvit beviljade för Uddevalla stad, ägde rum , så blefvo de att anse såsom nya lån. Med samma skäl skulle äfven alla andra corporationer, sorn slå i skuld bos banken, yrka enahanda lindring, som Uddevalla stad medgåfves. För min del skulle ja™ Iro, att de, som hafva behof af ett sådant understöd, boide hellre adressera sig lill Riksg contoret. På denna grund synes mig, atl ingen ändring kan komma i fråga i afseende på de lån Uddevalla stad har af banken. Uppå derefter frnmslälld propos., blef BaucoUtskrs utlåt. N:o 14 af R. o. Ad. bifallet. Hr Frih. o. Landtm, till k än iinga f, alt i ordningen på föredragnts-listan nu ko tu me en motion af Hr von Hartmansdorff, Äng., om bestämmande af liden, efter hvilken kungörelser, upplästa från predikstolarna, skola anses gällande, men alt denna motion icke blifvit till prot. aflernnad, hval föie den icke lili kunde till remiss föredragas. Till pröfning företogs StatsUtskls den 2 och 16 dennes på hordet lagda utlåt. N:o , nng:de några nied slatsreglln gemenskap ägande allmänna frågor. R. o. Ad. beslöt, att delta ullål. skulle punktvis discuteras. Vid nedanuämiida punkler uppstod discussion. 2 :dra punkten.
Ett tio-öre innehåller nu 15 korn fin silfver och 5 korn koppar: men om man till de 15 kornen silfver satte 15 korn koppar (hvarigenom silfret blefve 8-lÖdigt), komme hvarje sådant att innehålla 30 korn ätta-lödig mynt-metall, i stället för 20 korn 12-lödig och blefve 50 procent tyngre samt kunde följaktligen göras betydligt större. Kostnaden blefve visserligen något förökad för myntverket, som får betala den tillsatta kopparn: men denna förökning blefve obetydlig för de små mynten, hvaraf ej stora qvantiteter släs. Jag anhåller, att detta mitt förslag måtte till vederbörligt Utskottet remitteras. Stockholm den 30 November 1862. C E. Ljungberg. Af Herr Ljungberg: Angående införande af s. k. tjenstehjonsböcker och andra bestämmelser, i afseende å förhållandet mellan husbönder och tjenare, Den förändring uti Tjenstehjons-stadgan, sorn Statsmagterna år 1858 vidtogo. i det de afskaffade rättigheten att tilldela tjenare, som öfverskrida den första ungdomsåldern, husaga, var tidsenlig, i det afseende, att den utgjorde en förmildring afen föråldrad lag; men den hade, i min tanke, bort åtföljas af andra, af behofvet pakallade, tillägg och förändringar i berörda stadga. Husagan kunde missbrukas, och det lider intet tvifvel, att densamma icke sällan blifvit obehörigen använd; men i allmänhet begagnades icke denna rättighet, under det att dess tillvaro likväl betryggade husbonden för allt för grofva förnärinelser irån tjensffolkets sida. Nu har husbonden i verkligheten hvarken något skydd emot förolämpningar eller något medel att straffa en tjenare, som förnärmat honom eller hans hustru och barn; ty tjenaren vet ganska väl, att husbonden i allmänhet heldre lider än besvärar sig och polis eller kronobetjening med sä obe - Motioner i Borgare-Ståndet 1862. ,j\!t 246.
Men ehuruväl veden och kolen af ordinarie rentan äro bortpantade, så skola de likvist som förr till Bruket anordnas och panlhafvanden deremot sin betalning i pen - Den 3 Juli. 377 i penningar af Bruket uppbära efter den värdering, som uti fdrpantningen considereradt är. Men sedan sadane panter1 Hans'Majit hemfalla, skola Participanterne åtnjuta bemälre ved och kol efter vanlig Krono-värdering i Jorde-Boken. 5:0 Vidare-hafva ock , enär detta Bruk tillförene var i gäng, Kronones Fogde och Länsman varit förpligtade ärligen till Bruket framskaffa alla extra-ordinarie hjelper, sorn af Skedevi, Husby och Finsta Fjerding i Hedemora Socken utgängne äro. Och hafva jemväl dessa tre Socknar, så länge Verket varit i gång, hållit Konstdam marne vid magt, såsom ock på hvart Mantal underhållit en vindkörning eller, i fall de det försummat, betalt Sex mark penningar, och desslikes utgjort en Spann Aska; än häfver uti Skedevi Socken hvart Mantal utgjort en Drefstock, beräknadt till En Daler Kopparmynt hvardera, som dock till straff med Sex mark är betalt, då levereringen in natura är blifven försummad. I lika måtto häfver Boo och Nygårds Fjerdingen vid Löfås Gård hållit Gärdslegårdame vid magt. Ytterligare hafva ock till Bruket årligen varit lagde och gjorde trehundrade årliga Krono-dagsverken af Skedevi Socken, utan betalning eller beräknande. An häfver Bruket alltid åtnjutit Krono-vedelasset och Kronostoeken af Nybergs Fjerdingen, så väl som ock Krono-stocken af Bo Fjerdingen i Skedevi, och Allmogen sådant ibland med stör till garden betalt.
Utförseln från Götheborg till Norra Amerikas förenta stater af jern, stål och manufaktur-smiden, som åren 1842—46 i medeltal för året utgjorde 31,885 Skäf, uppgick nemligen under åren 1847—54 i medeltal lill 56,153 Sköf och år 1855 till 55,958 Sköf. Berättelse öfver Götheborgs och Bohus Län för åren 1851—1855. & 1847—50 i medeltal. 1851—54 i medeltal. 1855. Af utskeppade bräder utfördes: Tolfter. Tolfter. Tolfter. Tysksmide) omvexlade år 1851 från ’154 till 17 R:dr Sk& » 1852 » 14 )) 15i » » » 1853 )) 15J )) 16 » » 1854 )) 16J » 19 » » » 1855 )) 19 )) 19Ä » » Å trädvaror voro prisen 1851—54 i jemnt stigande, så att då förstnämnde år en tolft goda 3x9 tums 20 fot furuplankor betingades till pris af 18 till 19 R:dr, de 1852 gällde 20 till 21, 1853 22 till 23 och 1854 25 till 27 R:dr, hvaremot prisen sedermera i väsendtlig mån nedgått, i följd dels af den betydliga tillförseln af trädvaror från Amerika, som hopat lagren i England, dels af den motsedda konkurrensen från Ryska Östersjöhamnarne efter det väntade fredslutet mellan de krigförande magterne. Hvad Götheborgs importhandel angår, så utvisar nedanstående, på officiella uppgifter grundade sammandrag, att den under de sednaste 29 åren 35 likaledes vunnit en betydlig tillväxt, Synnerligast anmärkningsvärd är denna tillväxt för sådane hufvudsakligare införselartiklar, som utgöra råämnen för fabrikernes och handtverkeriernes behof, och i afseende hvarå den tillika innebär en måttstock för omfånget af landets inhemska slöjder och konstflit.