Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bilagorna litt. A., B., C. och F. vid » Balans-relationer, Fångvårds-styrelsens... » Krigs-kollegii » Barnbördshuset, Allmänna » Bilagan litt. L. vid » Barnhus, Stockholms allmänna » Barnhusfonden, allmänna » Barnmorske - undervisningsanstalten i Stockholm » Barthelemys, kolonien S:t, räkenskaper » Begrafningskassa, Kongl. Theaterns arbetares » Behållningar, reserverade å hufvudtit larne, » Behållningen, kontanta. Bilagan litt. A. vid » Beklädnad, Arméens, anslag för » — Beväringsmanskapets. Bil. litt. O. vid » — Fångars och kronoarbets karlars » Bilagan litt. U. vid » Bergsskolan i Fahlun » Berättelser, emottagne af Revisorerne, ... » Besigtningar, mediko-legala, anslaget till. Bilagan litt: L. vid » Besparingar, fjerde hufvudtitelns. Bilagorna litt. N. och R. vid » hufvndtitlarnes, anvisningar å » Bilagan litt. H. vid » — statsverkets, Riksgälds-kon toret tillgodoförda, » Bilagan litt. F. vid » Besök, anställda af Revisorerne, » Se reservationerna å sid. 276-279, 282. Bevillningen, allmänna, för år 1863. Bilagan litt. F. vid » Beväring sfonden, allmänna .. « Bilagan litt. M. vid » Beväringsmanskapets beklädnad. Bilagorna litt. < Revisionsberättelsen. Beväringsmanskapets vapenöfningar sid. 65. Bilagorna litt. N., O. och R. vid » 60, 66, 77. Bibliotheket, Kongl. » 181 — 182. Bidrag till bestridande af de på Riksgälds-kontoret anvisade utgifter för år 1863. Bilagan litt. F. vid » 4. — till Postoch Inrikes tidningar » 15.
Och kungen väntade, medan gräset fälldes på ängen, och blåklinten slog ut i rågåkern. Kungen väntade ännu, då linet rycktes ur jorden, och då humlerankan gulnade på de höga stängerna. Han väntade ännu, då björnbäret började svartna i klippskrefvan och då nyponet rodnade på törnbuskens nakna grenar. Hela sommaren hade Hjalte gått nere i Kungahälla och väntat på bröllopet. Ingen kunde vänta prinsessan ifrigare än han. Han längtade förvisso med mycket större oro och trånad än kung Olaf själf. Ej heller nu trifdes Hjalte bland kämparna i kungsstugan. Men långt nedåt älfven fanns en brygga, dit Kungahällas kvinnor brukade gå för att blicka efter sina män och söner, då de drogo bort på långtur. Här brukade de ock samlas hela sommaren, för att speja nedåt älfven efter seglare och för att gråta öfver de bortfarna. Ned till denna brygga kom nu Hjalte alla dagar. Han tyckte om att uppehålla sig bland dem, som sörjde och längtade. Helt säkert hade ingen af de kvinnor, som någonsin suttit på gråterskornas brygga och väntat, surrat nedåt älfloppet med mer ängsliga blickar än Hjalte skald. Det var ingen, som med större förväntan fäst sina blickar vid hvarje framglidande segel. Stundom smög sig också Hjalte in i Mariekyrkan. Han bad aldrig om något för egen del. Han kom blott in för att påminna de helige om detta giftermål, som måste ske, som Gud själf hade befrämjat. Helst af allt talade dock Hjalte i enrum samman med Olaf Haraldson. Han tyckte om att sitta och berätta för honom hvarje kungadotterns ord. Han skildrade hvarje hennes anletsdrag. »Konung,» sade han till honom. »Bed Gud, att hon kommer till dig. Hvarje dag ser jag dig draga på jakt mot gammal hedendom, som sitter likt en uf, dold i skogs och klyftas mörker. Men din falk, konung, skall aldrig öfvervinna ufven. En dufva allenast kan göra det, allenast en dufva.» Skalden frågade konungen om det ej var sant, att han ville bryta ned alla motståndare? Var det ej så, att han ville vara ensam herre i landet? Men aldrig skulle det lyckas honom.
Uti slutet af denna punkt lärer en redactionsförändring blifva nödig i afseende å hvad deri talas om proportionen emellan metalliska eassan och sedelstocken. Jag föreslår altså, att punkten må erhålla följande lydelse: ”Att hvad som ej, &c. , efter sig företeende förhållanden, göras fruktbärande i sådan; lånerörelse” &c. &c. Melfanmeningen : ”och under vilkor endast, att proportionen emellan metalliska cassan och sedelstocken icke dymedelst öfverskrides,” kornrne altså att utelemnas. 9.6:Le punkten bifölls med den af Hr Cederschjöld föreslagna redactionsförändring. 2 7tde punkten: Att Bankens vinst för år 1835 och de följande åren må oafkortad! förblifva under dess styrelses disposition intill nästa riksdag, dä af R. St. beror att om användandet af derå i behåll varande öfverskott förordna. Underteckn. Ridd.Sec-ret.: 2y:de punkten är af samtliga öfriga PuksSUn bifallen. Hr Cederschjöld: Stånd bifallit denna punkt, kan jag likväl ej underlåta alt deremot göra den anmärkning, att jag anser det onödigt, att Bankens vinst derstädes qvarsladnar från riksdag till riksdag. Jag tror, att man genom detta öfverflödiga sämmanhopande af medel i Ranken åstadkommer en eljest onödig ökning i bcvillningen, som sålunda blir en skatt till realisationen. Örn jag ansågedet nödvändigt, att Banken sålunda lade upp sin vinst, skulle jag icke säga ett ord; men då Banken alltid äger sig öppet att, innan den lemnar ifrån sig vinsten, deraf behålla, hvad den behöfv.er, ser jag icke något hinder emot, att Banken nästpåföljande år lemnar öfverskottet af den vinst, som från det föregående finnes. Detta var endast reservationsvis anfördt; men jag hemställer, om icke vinsten kunde i låneväg utgifvas. Jag föreslår i sådant afseende det tillägg vid slutet af lyAe punkten: ”Dock skall, derest hela bancovinsten ej kan tilt utlåning eller i creditivväg återgifvas rörelsen, återstoden det följande året aflemnas till Riksg.cont.”
mina intryck af detta genom särskild ynnest beskärda möte skola säkerligen intressera Iduns Så ofta hon nämnde » A u g u s t », fick rösten läsare. — • — - — ett vekt tonfall. J a g infördes i en ljus, hvardagstreflig dublett, där allt var ytterst ordentligt ordnadt. Framme vid fönstret i det inre rummet satt i en länstol än äldre dam, sysslande med något handarbete. dens hufvudgata, Brahegatan. Till vänster i fonden reser sig det gamla templet, numera nedbrunnet och ersatt med ett nytt, ståtligare. Till höger går en liten tvärgata ned, o c h det gamla, något förfallna huset i d e t närmaste hörnet är just apoteket. V i se emellertid den torftigaste sidan af detta hem, som fru A n d r é e ännu bevarar i så kär hågkomst, att intet annat i hennes tycke dä! med kan jämföras. P å andra sidan af huset ligger nämligen en präktig gammal trädgård — en af dessa päronträdgårdar, som allt sedan grefve Pers tid utgöra Grenna stolthet. Från denna sida sedt är det lilla Grenna-apoteket en idyll af det mest inbjudande slag, helst nu, då fruktträden bilda ett haf af hvita blommor. Utsikten öfver V c t t e r n, Visingsö och d c vidsträckta höjderna på Yestgötalandct är också präktig. Omgifven af en stor barnskara — fem söner och två döttrar, ogifta o c h båda bosatta i V e x i ö, äro ännu i lifvet — hade fru A n d r é e fullt u p p att bestyra. H o n var en husmoder som fä och höll sitt hem i den yppersta ordning. Men ej nog härmed. Barnen skulle ha undervisning. I Grenna fanns den tiden en treklassig pedagogi, o c h i denna läroanstalt » inlästes » sönerna af modern. Sedan blef hennes dagliga arbete att genomgå läxorna, o c h f ö r att desto bättre kunna göra det, började hon själf grundligt studera de ämnen, f ö r hvilka hon var främmande. P. A. Granberg. Hon mottog mig, icke med ett förbindligt småleende af det konventionella slaget, utan med en granskande, nästan sträng blick.
Härvid bör man likväl ej förbise en omständighet, sorn ligger i sakens natur, nemi. att omdömena om lagstadganden och möjligheten af deras tillämpning på concret» fall lill en stor del måste bero på den döinmandrs omdöme derom, Derföre hafva vi äfven sett, huru olika vår grundlag blifvit tolkad, t. ex. af Talmännen inom Stånden, och dessa exempel, som äro temmeligen färska, borde väl öfvertyga hvar och en om omöjligheten alt få grundlagarna så bestämda, som man ideel t sk lille önska sig, och opi omöjligheten aft någonsin bilda en oföränderlig opinion 0111 möjligheten af deras tillämpning. Jag kan ej tinna någon skada skedd derigenom, att ett blifvande Const.Utsk. ej så alldeles noga nagelfar med hvarje liten lag-öfvertfadelse, som synes hafva haft siq grund, mindre i något begär att öfverträda lag, än i sådana omständigheter, sorn, på sätt ep ledamot här yttrat, snarare varit ett bevis på att de som begått dem älskat fäderneslandet, Jag vet likväl alltför väl, att några sådana bevis på öl verträdejse gf 6i Den a December f. ra. Ing också kunde existera, dem den värde ledamoten ej omnämnt, och der ninn filmer lagen öfverträdd, just för det att Statsrådet velat visa sig äga makt att öfverträda den. Coust.- Utsk., som fått sig uppdraget alt granska Statsrådets pro t., mäste tillerkännas den omdömesförmåga att afgöra i hvilka fall, äfven der lagöfverträdelser äro begångna, CJlsk. ej anser en remiss till Riksrätten böra äga ruin, och jag för min del skulle åtminstone ej deltaga i något klander öfver eli Coust.- Utsk., som undveke att anmäla sådana mindre öfverträdelse»*, blott de ej derföre låta detta blifva en anledn. lör sig att underlåta anmälandet af stora och för det allmänna vådliga lagöfverträdelser. Vare detta nog sagdt i afseende på tillämpningen af 106 §;n Reg.Ftn.
Ridder skåpet och Adeln att, till följd af dess vid prof ningen af Utskottens utlåtande N:o 63 angående utsockne frälse-hemmannen i Halland åliggande roterings-skyldighet, fattade beslut, Utskottens tillstyrkande, att den del af roterings-verket för Hallands län, som afser berörde hemman, måtte vid omförmälde roterings-verks fastställelse undantagas, samt att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majrt i underdånighet anhålla om vidtagande af de åtgärder, som kunde påkallas i afseende på de kronooch skatte-hemman, hvilka tillika med förenämnde utsockne-frälse-hemman blifvit i rotar indelda, hade förfallit. S. D. Föredrogos och lades till handlingarna Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottens den 12 dennes e. m. på bordet lagde memorial: Nro 65, i anledning af återremiss å utlåtandet Nro 6; och N:o 66, i anledning af återremiss å utlåtandet Nro 13. S. D. Vid föredragning af Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottens den 12 dennes e. m. på bordet lagda utlåtande Nro 67, i anledning af väckta frågor om åtskilliga förändringar med elementar-läroverken i riket, lät Ridderskapet och Adeln vid detta utlåtande bero. S. D. Föredrogs och bifölls Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottens den 12 dennes e. m. på bordet lagda utlåtande Nro Prot.-utdrag den 15 Augusti 1868 643 68, i anledning af väckt fråga om Umeå lärdoms-skolas utvidgande eller bibehållande dervid af det derstädes redan anställda antal lärare. S. D. Föredrogs och bifölls Bankooch Lag-utskottens den 12 dennes e. m. på bordet lagda utlåtande N:o 1, öfver väckt motion om förändrad lagstiftning för enskilda banker.
Det var ypperligt att fröken Åkerstedt kom in med, man har ju alltid så många tillfällen att råkas, när man är i direktion tillsammans, så många gemensamma intressen — och lilla Segersköld — ja, hon var då ett litet lindebarn, men förtjusande att se på och så härligt naiv! Henne fick väl Stålfelt kurtisera, men hon var väl inte i hans genre, kanske han skulle slå sig ut för den vackra fru Holm. Man kunde aldrig få något bättre än den här direktionen, om man så sökte med ljus och lykta och stälde till aldrig så många omval. Så dumt att hitta på och bege sig bort i andra ändan af världen, kunde de icke haft det lika bra i parken, så att en stackare slapp klättra i solbaddet öfver klippor och berg. Det var just likt fru Kruse att inte vara inne i salongen under valet. Hon visste nog, att hon skulle bli vald, men det var väl mer »stil» att låta söka upp sig och bli öfvertalad att vara med. Det där kände han till sedan i fjol. Var han inte snart framme? Jo, ganska riktigt. Därnere var den lilla viken med de fyra, fem granarne och björkarne, som bildade en slags berså, med den framspringande klipphällen till bakgrund. Nå, damerna visste att arrangera sig, det kunde man inte neka till. Riktig Trouville-stil. Fru Holm låg i en hängmatta, uppsatt mellan tvenne björkar och såg ut som en hvit, luftig sky i sin fina spetsklädning. Hon hade tagit af sig den stora, hvita hatten och lagt den öfver knäet. Det vackra, blonda håret var uppkammadt från nacken och viradt i en tjock knut öfver hjässan. Märkvärdigt, hvad hon bibehållit sig, tänkte löjtnanten, hon var bestämdt trettitvå år, kanske mer fast hon såg ut som en ung flicka. Det var väl den vackra, genomskinliga hyn och det barnsliga uttrycket i ansiktet, som gjorde det. Då såg fru Kruse mycket äldre ut, isynnerhet vid dagsljus, hon behöfde artificiellt ljus och mycket artificiellt ljus för att bli vacker, men när hon var det, var hon det också med besked. Nu såg hyn bra gul ut, och hade ej den varma olivfärg, som gjorde ansiktet så pikant och strålande på en bal.
– Får jag sålunda bedja er, konsul Brauner, fråga mediet genom mig om någon hemlighet, som endast ni kan känna. – Var god och vänd er till någon af mina gäster, svarade Brauner. – Som ni vill. Professorn gjorde en artig bugning och gick till ingeniör Danielsson. Ehuru Francisco gjorde denna manöver på det naturligaste sätt i verlden, iakttog likväl Hammar, att Brauner gjorde en hastig grimas som om detta varit honom misshagligt. Danielsson undanbad sig äfven nöjet. Francisco log: – Då jag riskerar flera afslag och mediet kanske inom kort öfvergår i ett tillstånd af mindre mottaglighet för min vilja, skall jag taga mig friheten att ändå framställa några frågor till mediet, hvilka väl bestyrka dess clairvoyanta förmåga om de också ej för de närvarande erbjuda samma intresse som om en af den ärade publiken godhetsfullt velat assistera. Han bugade sig och gick tillbaka till mediet, hvars sömn han förstärkte med ännu ett par strykningar. – Se på någon i salongen! befallde professorn. Mediet slog upp ögonen och stirrade rakt utåt. Midt framför det satt Brauner. Ögonlocken föllo åter ihop som af deras egen tyngd. – Nå väl! Jag vet inte hvem det är; men jag befaller dig att sätta dig i förbindelse med samme persons tankegång. Professorns röst lät hotande. Under den följande scenen gjorde Hammar den iakttagelsen, att mediet, ynglingen, var en fulländad skådespelare, som gjorde sin sak så illusoriskt, att detektiven nästan tviflade på att allt endast var komedi. Mediet vred sig under svåra plågor, svettades, blef orolig och modererade rösten i beundransvärda skiftningar. Framställningen var så effektfull, att doktornföreläsaren bland publiken sedan ofta anförde scenen såsom ett kraftigt bevis för clairvoyancens verklighet. – Ser du något? började Francisco. – Nej! – Du måste se, du måste förnimma något! Jag vill det! Hvar är du? Svara! – På en mörk gata. Det är natt. Jag fryser. – Har du sett den gatan förut? – Nej! – Är du i Stockholm? – Nej! – Hvar är du då? – Jag vet inte. Jag ser ingenting! – Men du måste! Hurudana äro husen? Ser du inga menniskor?
Utskotten anföra, att de ansett sig icke tillständigt , att föreslå några directa utvägar till inskränkning af Finska handeln , emedan genom den emellan Kongl. Svenska och Kejserliga Ryska Hofven den 10 September 1817 slutade additionel-Act till fredstractaten i Fredrikshamn, en fullkomlig frihet till införande här i Riket af alla slag6 Finska Naturoch Konstproducter , med un^ dantag af Bränvin och Saltpetter, blifvit Finlands innevånare, under loppet af 8 år från det närvarande räknadt, å nyo medgifven. Jag känner alltför väl denna Handels-Tractat, och jag har ej begärt, ehuru jag visst inom mig önskat, någon inskränkning i de förmåner, sorn Finland derigenom blifvit tillagde. Jag känner likaväl Stockholms behof af ved och victualier, men jag inser tillika angelägenheten, att genom inhemsk produetion småningom bereda tillgång inom landet på dessa varor, samt att genom tillåtelse af en likså fri export från de Provincer, sorn hafva ett öfverskott af sina produeter, söka göra den fria importen från Finland till Stockholm mindre skadlig. Min motion gick derföre icke uf på en direct inskränkning af Finska handeln , utan på vidtagande af corr*ctiy deremot l så Den 29 Maji* 535 vidt det stod att förena med nu gällande han-J delslörhållanden. Det första correctivet jag föreslog var, att exporten från Sverige borde blifva lika fri, som importen från Finland till Sverige. Så olika systemerne varit och än äro i Stats-Ekonomien , så bar dock den satsen al-i drig blifvit bestridd, att exporten i allmänhet måste vara åtminstone lika så mycket tillåten,' som inportenj den inrikes handeln åtminstone likaså fri, sorn den utrikes, i fall man vill med allvar befrämja ett lands välståndEnligt denna i nila tider och i alla landar antagna princip, böra således från de Södra Provincer i Skåne, deras produeter likaså fritt få utföras till Danmark, som Finlands produeter få införas till Sverige.
Sedan numera de omförmälda förslagen blifvit inom de respektive länderna godkända och såsom gällande lagar antagna, i Sverige genom nådig Förordning den 15 Juni och i Danmark enligt Kungörelse den 13 Juni nästlidet år, har det för sådant fall förutsatta behofvet af vidare lagstiftning i detta ämne således inträdt; och då med hänsyn dertill att omständigheterna framdeles kunna påkalla stiftandet af internationella lagar jemväl i förhållande till andra stater än Danmark, hvilka i fråga om fortvaron af domars exsekutiva kraft ega dermed likartade institutioner, det förefallit gagneligt om den författning, hvaraf behofvet nu närmast är för handen, affattades i så allmänna ordalag, att författningen kunde äfven å dylika möjligen uppkommande förhållanden ega tillämplighet, har ett efter denna syftning lämpadt lagförslag blifvit inom Justitie-departementet uppgjordt, som är af följande lydelse: »Förslag till Förordning angående förnyande af Svensk myndighets beslut, som förlorat sin exsekutiva kraft i främmande stat: Då någon å Svensk Embetsmyudighets dom eller utslag vill söka verkställighet genom utmätning i gods, som finnes i främmande stat, hvars lag medgifver sådan verkställighet, men den tid, från det domen eller utslaget meddelades, förflutit, efter hvars förlopp beslutet, enligt den främmande statens lag, ej må verkställas, med mindre detsamma varder genom nytt beslut åter försatt i exsekutiv kraft; ina sådant nytt beslut sökas hos Ofverståthållare-embetet eller annan Konungens Befallningshafvande; och vare godsets egare, så vida han, efter erhållet tillfälle att öfver ansökningen sig yttra, icke deremot framställer sådana jäf, att handräckning till domens eller utslagets verkställande ej skulle enligt svensk lag kunna beviljas, å nvo ålagdt att utgifva hvad genom förra beslutet blifvit honom ådömdt.» 20 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition M 36. Och hemställde Hans Excellens, att Högste Domstolens utlåtande häröfver måtte för d«t i 87 § Regerings-Formen omförmälda ändamål, varda infordradt.
1882 tog den första kvinnan magistergraden. 1890 fick en finsk dum universitetsgrad i Paris i ämnet matematik. Sedan 1882, då den första samskolan upprättades, har antalet kvinnliga studenter årligen ökats. Ett räknetal. (Forts.) » Jag har sannerligen inte hunnit. » » Nå, nå, lugna dig. Jag har naturligtvis tänkt på det som på allt annat. Men — å propos! — Jag gick genom barnkammaren och såg två lampor brinna. Det är inte första gången jag gör anmärkning mot ett sådant slöseri. » » Jag har inte varit där inne sedan i går morse, » svarade hon med en nervös darrning kring läpparna. » Det bör du inte låta någon veta. » Ljuset från toalettbordet föll öfver den smärta ungdomliga gestalten. » Jag kom egentligen för att se, hur du tar dig ut, » återtog han, medan de något närsynta ögonen vande öfverforo hvarje detalj af hennes person och dräkt. Det spända uttrycket i hennes ansikte försvann inför hans gillande blickar. » En charmant kläclning. Du tar dig ut som en drottning, men hvad du gör, så se lite gladare ut. » En snyftning afbröt honom. » Så älskade! Här har du eau de cologne. Jag har varit lite häftig kanske, men det skall du inte fästa dig vid. Du vet, hur mycket jag håller af dig. » Hon satte handen skuggande för ögonen, som för att utestänga allt annat än de egna tankarna. » Det har varit så mycket bråk, så mycket att tänka på både här hemma och i styrelsen, » fortsatte han, ur stånd att bemästra sin otålighet. » Jag är nervös och retlig, det erkänner jag, men det blir bättre nu, när revisionen är undanstökad. » » Till härnäst — j a! » » Det är ett helt år dit, » sade han och drog ett djupt andetag. » Hugo? ! » Hennes stora mörka ögon blickade ängsligt frågande in i hans. » Hvad menar d u? » utbröt han. » Sköt du ditt — att jag sköter mitt, kan du vara viss o m. » Det ringde på tamburklockan. » Nu ha vi dem här, » afbröt han sig med en orolig blick på hustruns upprörda ansikte. » Så, Eva lilla! Gör nu ditt bästa.
Utskotten icke ansé sig lcunna derå tillstyrka bifall, i anseende till de med fett sf* dant Uppbördssätt förenade ölägénhetfef, bland hvilka främst bör hämnas: ökadt besvär och vidlyftighet vid Redogörelsen; möjligheteh för Up_ bördsmähnén att en längrfe tid hos sig innehålla, betydligare summor, samt den tidsspillan och Omväg de skattskyld gé skulle få vidkännas, då Uppbördsmänhens eller KronoFogdéhs qvitto, för ätt vara gäliahde, måstfe försfes med Häradsskrifvarfens annotation och désse 2:ne rpfersohfer oftä. äro från hvarandra aflägse bofehdéi Bevillnifigs-Utskottét får derjemte Särskildt vid handen gifva, dfet Utskottfet beslutit tillstyrka, att uti den blifvande Bevilinifigs-Förördniftgen må stadgäS, det hvar Och fen fege rättighet ätt vid första Uppburds-Stämmah af sine Utslcyldfer erlägga så mycket han mägtar, hvilket det Skall åligga Uppbördsmahheh ätt fernott!!ga öcli qvittera, Samt att Uppbörds-Böckerna derefter höra inrättas, hvilket stadgande,} i fall det äf Högloflige Riksens Ständer faSställes, efter för - 4 Samt, 4 Band, Sj Stats-UtikottetsBetänkanden. enade Utskottens tanke, skall för de skattskyldig ge bereda nödig lättnad vid Krono-Utskyldernag utgörande. Stockholm den 7 Augusti 1823.] Ankom den IS Augusti i8zj, Riksens Höglofl. Ständers Stats-' samt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotts Utlåtande, i anledning af väckte motioner, dels om upphörande af Passevolance-afgiften, dels om nedsättning deri.
Följaktligen komma i allt fall frågorna om de lönebelopp, som skola bestämmas, under förnyad pröfning af StatsUtsk., som dervid har att välja emellan EiksStåndens särskildta beslut, och bland dem föreslå det som Utsk. för sin del finner lämpligast, till slutligt antagande af Stånden, så vida nemi. bes'uten ej äro i det skick, at't vot:spropos:r på grund deraf skola upställas. Hvad nu de två första punkterna beträffar så är jag på sätt förut är tillkännagifvit, benägen att instämma uti hvad Frih. Tersmeden i afseende derå yrkat. Vidkommande åter den 3:dje punkten, synes mig företräde böra gifvas åt K. M:s Propos. och anser således, att de arfvoden, som StatsUtsk. föreslagit till befrämjande af göromålens gång inom Kanslistoch Kopist-graderne, böra förvandlas till fasta löner och dessa tjenster följaktligen ej indragas utan. fortfarande tillsättas. Det är i sjelfva verket en så obetydlig sak, antingen dessa små löner indragas eller icke, antingen de personer, som bestrida de med tjensterna nu förenade göromålen, aflönas med arfvoden eller fasta löner, att densamma föga tynger på Statsutgifternes stora vågskål, och vid sådant förhållande anser jag det vara bättre att bibehålla dessa tjenstemän, hvilka vid mångå tillfällen äro till icke obetydlig nytta såsom vid Verken fästade biträden åt de högre tjenstemännen Genom att låta de förra i första handen utarbeta målen, hafva de sednare en ganska god hjelp och derjemte tillfälle att pröfva dessa lägre tjenstemäns skicklighet, nit och arbetsförmåga. Jag för min del anser det ganska väl gå an att nu fatta ett definitift beslut jemväl öfver denna punkt, men om denna min åsigt ej af R. o. Ad. skulle delas, anhåller jag, att endast denna punkt återremitteras, och att således definitiva beslut öfver de tvänne föreg:de fattas. Hr Cederschiöld, Gustaf: Sedan H.