Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
S. D. Då nu ånyo föredrogs Särskildta Utskottets så Väl den 6 sisth Maj afiåtne Betänkande, angående grunderne för en allmän ny reglering af Statens Embeten och Tjenstår, som ock den 17 dennes afgifne samt den 20 derpå följde på bordet lagde Utlåtande, i anledning af de •vid Utskottets nyssnämde Betänkande gjorde an. märkningar, beslöt Ridderskapet och Adeln, att underdånig anhållan borde göras hos Kongl. Majit, det en Commitée, i afseende å en ny reglering af Rikets Embeten och Tjenster jemte en förbättrad arbetsmethod samt utarbetande af ett sammandrag och förbättrad Redaction af de Rikets allmänna hushållning rörande Författningar , tnå af Kongl. Maj:t i Nåder förordnas , för att genast och verksamt företaga arbetet, så att detsamma vid nästa Riksdag kan för Riksens Stan. der framläggas, i förening med hvilken underdåniga önskan, Riksens Ständer skulle till Kongl, Bihang till Riks-St. Maj:t i underdånighet öfverlemna Särskildta Utskottets i detta ämne uppgjorde forsing jemte •alla dervid inom Riks-Stånden gjorde anmärk, ningar , utan att Riksens.Ständer för närvarande anse sig deröfver något Utlåtande böra meddela. S. D Vid förnyad föredragning af Bevillnings Utskottets den 17 uti innevarande månad aflidne saint den 20 derpå följde på bordet lag» de Memorial, om ett Arfvode af 400 R:dr Bart.' ko åt Ofver.Commissatien D. Ek, för det han •vid författandet af förslaget till den blifvande Bevillnings-Förordningen och andra dermed gemenskap ägande Ärenden, biträdt Utskottet; fann Pådderskapet och Adeln för godt, att dertill lem* na bifall. S. D. Föredrogos ånyo och gillades följan? de från nedannämde Utskott inkomne samt ilen 18 och 20 dennes på bordet lagde Utlåtanden; Frän tStats-Urskottet 5. Af den 17 dennes 1. I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets den 26 sisth
Skrifvelse, N.o i3g> 255 git, Rikets Ständer pröfvat skäligt samtycka dertill, att den nedanför nuvarande stora mynthuset belägna kaj ma åt Stockholms stad öfverlåtas, emot det att, i utbyte, till staten under full egande-rätt afstår den staden tillhöriga intill f. d. Owenska faktori-egendomen gränsande strandtomt om 668 qvadrat-alnar med dertill hörande sjöplats, och under vilkor derjemte, att nämnda kaj till allmänt begagnande upplåtes. Hvilket allt, till svar å högstberörde nådiga proposition, Rikets Ständer få härigenom hos E. K. M. i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 25 Juli 1848. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den i9 JaTi 1848. Preste-ståndet den 22 Borgare-ståndet den 25 Bonde-ståndet den 25 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse> angående ändring i 22 $:n af Kongl förpassnings-stadgan den i5 Maj 184S, rörande sjöfarten emellan inrikes orter. (Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-utsk. Bet., N:o 8.) S. A. K. I likhet med hvad vid sistlidna riksmöte egde rum, hafva Rikets nu nu församlade Ständer fästat uppmärksamhet deruppå, huruledes uti 22 §:n af nu gällande Kongl, förpassnings-stadga rörande sjöfarten inrikes orter emellan af den 15 Maj 1843 blifvit, till iakttagande vid utgående från Stockholm, föreskrifvet för inrikes seglande skeppare att, ehuru frikallade från skyldigheten att ankra utanför Furusunds tullplats, likväl med båt uppsända sina förpassningar till dervarande tullkammares påteckningj och som detta åliggande föranleder till flera olägenheter för de trafikerande, samt någon kontroll icke synes ligga i blotta påtecknandet af förpassnings-handlingarne, då dessas riktighet icke utan genom anställd visitation kan utrönas, hafva Rikets Ständer ansett sig böra hos E. K.
Denna sängkammare var det sist inrättade rummet på Gunnebo och var charmant, hvad såväl dekoration som möblemang beträffade. Backman hade också flyktigt sett sig omkring, men hans tankar voro annorstädes. Han talade mycket fort och med upprörd stämma, som allt efter det han talade lät hesare och hesare. Han sade, att han denna dag återkommit från sin resa och vid hemkomsten fått höra, att Carnegie numera öppet börjat handla med järn, hvilket på det högsta skadade konkursmassan, som satt inne med 28,000 skeppund oförsåldt järn. Visste herr Hall detta? Backman trodde det icke, men då man i staden förmodat, att herr Hall flera dagar skulle dröja ute på Gunnebo hos sin mor, hade Backman ej vågat afvakta hans återkomst utan ånyo låtit spänna för och farit till Gunnebo för att omtala detta förhållande för herr Hall och säga, att ett sådant förfarande måste ögonblickligen beifras, hvarför herr Hall borde öppna en ny process mot David Carnegie för kontraktsbrott. John Hall lyfte ögonen saktmodigt från den bok, i hvilken han bläddrat, och svarade, att David Carnegie & compani voro i sin goda rätt, ty John Hall hade på Carnegie öfverlåtit sin export af järn och bräder. Härpå omtalade John Hall för Backman den förbindelse, i hvilken han ingått, med en ton, som om han läst upp en läxa, hvilken han mödosamt lärt sig utantill. Backman skummade af raseri, men han visste betvinga sig och sade blott: – Hvarför har herr Hall gjort detta? Det är ju ett kontraktsbrott mot mig. – Nej, nej, det är det icke. Man har förklarat mig, att ej så är. I motsatt fall skulle jag aldrig i lifvet ingått härpå. – Det är i hvarje fall liktydigt med att upprifva gärdet och lämna allt till sköfling. Det är liktydigt med att bero af Carnegies nåd i stället för att blott räkna på och förtrösta på sin egen solklara rätt. Hvem har narrat herr Hall till en sådan galenskap? – Ingen har narrat mig. Jag låter ingen narra mig.
För det land, åt hvilket General-löjtnanten Akrell sålunda egnat frukterna af sina mångsidiga kunskaper, sin rika erfarenhet och sin outtröttliga arbetsamhet, är det, enligt Kongl. Maj:ts åsigt, en pligt att, när hvilans stund för den förtjente, af en talrik familj omgifne veteranen nalkas, betrygga hans återstående dagar emot bekymmer för en lifsbergning, lämpad efter den samhällsställning, han innehar; och Kongl. Maj:t vill fördenskull härmed i nåder föreslå Rikets Ständer att medgifva, det General-löjtnanten Carl Akrell må, från och med månaden näst efter den, hvarunder afsked från chefsbefattningen vid Telegrafverket i riket kan varda honom i nåder beviljadt, uppföras på Rikets allmänna Indragnings-stat till åtnjutande, under sin återstående lifstid, af en årlig pension, stor Sex tusen R:dr Runt. Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Ar och dag som ofvan. CARL. J. A. Gripenstedt. 8 Kongl. Majes Nåd. Proposition N:o 6.9. Utdrag af Protokollet öfver Finans-Ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen i Stats-Håde t å Stockholms Slott den fö December 1859. Närvarande: Hans Exc. Herr Justitie-Stats-ministern Friherre De Geer, Hans Exc. Herr Stats-minislern för Utrikes-Arcndena, Frih. Manderström, Stats-råden: {Vallensteen, Gripenstedt, Almqvist, Ehnemark, Herr Grefve Hamilton, Lagerstråle, Björnstjerna och Malmsten. Chefen för Finans-departementet, Stats-rådet Gripenstedt, uppläste till justering ett, i öfverensstämmelse med förut på Stats-Rådets enhälliga tillstyrkande fattadt nådigt beslut, uppsatt förslag till Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om pension på allmänna Indragnings-staten åt Chefen för Telegrafverket i riket, Generallöjtnanten Carl Akrell. Kongl.
» »Nationens representanter, hvilka borde vara upphöjda öfver allt småsinne ocfi endast skåda tingen från en högre synpunkt och befästa fäderneslandets framtid, hafva vid granskningen af förslaget till ändrad organisation af landtlörsvaret, blifvit plågade af starka spasmodiska ryckningar med åtföljande slapphet, sorn skulle ett nervslag träffat dem, och de hafva framkrystat ett utlåtande, som gaf dem uppskof. Den, som vinner tid, vinner allt, är ett gammalt ordspråk, men, då tiden vinnes å ena sidan, behöfver den derföre icke förloras å den andra. Förändring i landtförsvarets organisation är behöflig och saken kan icke falla. Då jag anser de hufvudgrunder, hvilka du utvecklat i ditt första förslag, lör de säkraste till vinnande af ett pålitligt försvar, och detta förslag, med några modifikationer, dem jag af otillräcklig sakkännedom icke vågar bedömma, måhända framdeles kunnat genomdrifvas, och då ditt sista förslag till en del är i strid med det förra, så tror jag det hade varit bättre och lyckligare för landet och för framgången af reorganisationen, om du stått fast vid ditt birsta förslag och någon annan med förmåga och nit framträdt för att modifiera detsamma. Ehuru du i dina några ord uttryckligen säger, att du anser ditt första förslag för det enda rätta, och framlagt detta sednare endast för att vinna någon förbättring, då svmpatbier saknas för det förra, blifver det dock uttydt som ansåg du det sjelf för outförbart, och du kan icke heller strida för båda, utan måste inskränka dig tiil det sednare eller det sämre. Ursäkta uttrycket! deraf ser du hur Deu 20 December. 531 jag finner det i jemförelse med det förra. Någon förbättring af det närvarande synes det i alla fall vara och måhända kan det lättare genomdrifvas, om penningarna räcka till, blott det icke afklipper ytterligare förbättringar för en mansålder.» Slutligen vill jag icke lenina oanmärkt, såsom ett ännu ytterligare stöd för mitt påstående, att förhållandet med mina organisations-förslag är ovanligt och fullt berättigar dem att åtminstone blifva granskade af sakkunnige män, som stå uti ett helt annat ansvar för sitt officielt afgifna omdöme än ett Riksdags-Utsk. för hvad det yttrar.
M:s begäran om anslag i flera fall måste afslås, deruti jag instämmer med min röst, anser jag det icke principenligt, att Utsk. för Hallands bataillon tillstyrker något anslag, enär sådant af K. M. icke blifvit begärdt, ehuru jag beklagar, att så icke skett. För öfrigt får jag nämna, att jag anser både Raketcorpsen och Topographiska corpsen vara i behof af anslag, men att dessa anslag kunna vinnas genom indragning af Wermlands Fälljägare-reg:te. Jag har sagt, att jag icke anser det tillhöra StatsUtsk. eller Representationen att ingå uti frågan om de mera detaillerade grunderna för landets försvar; men så mycket tilltror jag Representationen att bedöma, att ett reg:te, som är i så liten tjenstgöring som detta och icke kan utan svårighet underhålla ett fulltaligt manskap inora landet och under fred, ännu mindre skulle kunna det under krig. Befälet kan användas för beväringen, men truppen kan icke recruteras från beväringen, emedan sådant strider emot 1812 års bevär:s-!ag. Det är icke flera år sedan, än att det ligger inom mitt minne, då Nerikes och Wermlands reg: t er utgjorde ett reg:te, genom hvilken organisation säkerligen medel besparades. Om truppen till Wermlands Fältjägarereg:te indroges och de härigenom uppkommande medel användes för ofvannämnde behof, skulle befälet för samma Fältjägare-reg:te göra staten lika mycket gagn, om till detsamma anslogs en del af eller hela Wermlands beväring. Hvad de föreslagna 70,000 r:dr till förråden beträffar, är jag Öfvertygad, att de behöfvas; me.n denna öfvertygelse ar så mycket okärare, som den ganska litet qvadrerar med de uppgifter, som ägde rum, då enahanda belopp vid förra riksdagen beviljades, då det nemi. uppgafs, att det endast behöfdes provisoriskt till nästa riksdag.
Ridderskapet och Adeln till Bevillningssamt Banco-Utskottens handläggning remitterat en af Herr RosenbladBernhardväckt, till Utskottet den 26 dennes ankommen motion, hvarigenom blifvit föreslaget, att £n Million Riksdaler af Banco-vinsten måtte på så sätt disponeras, att, under hvarje af åren 1841 till och med 1845, i 2:ne terminer utbetalas hvardera 100,000 R:dr lill Kongl. Commerce-Collegium, för att, enligt serskildt bestämmande, användas lill understöd och ersättning för de Fabriks-anläggningar, sorn, genom iiu bestående införsel-förbuds upphörande eller Tull-nedsättningar, kunde anses lidande. Då likväl detta ärende, såsom innefattande fråga, dels om användande af en för Staten påräknad inkomst utaf Banco-vinsten, dels om anslag för Fabriks-näringarne, icke eger gemenskap med de ämnen, hvilka, jemlikt Bevillnings-Utskottets Memorial, N:o 8. ' 5 70 §. Regerings-Formen och 3i §. Riksdags-Ordningen, utgöra föremål för Bevillnings-Utskottets handläggning, har Utskottet ansett sig icke kunna detsamma till hufvudsaklig pröfning upptaga; hvilket härigenom vördsamligen anmäles för den åtgärd, hvartill 44 §■ ^ morn. Riksdags-Ordningen föranleder. Stockholm den 3o Mars 1840. Aok. till Exp. Utsk. den 1 April kl. 11 f. m. Memorial, angående äterlemnande af Riksdags-fullmägtigen Stephan Anderssons från Stockkolms Län till Hedervärda Bonde-Ståndet ingifne memorial, om en bryggas anläggande vid Blockhusudden, på bekostnad af Tullverket och Stockholms Stads Drätsel-Commission. Under den 11 i denna månad, har Hederv.
Mantalsoch Skattskrifvare vare dessutom skyldige, att inom ofvan utsatte tid till vederbörande Kronobetjent insända socknevis upprättade förteckningar å alla dem, sorn inom socknen sig till bränvinsbränning anmält; börande sistnämnde förteckningar, som i församl igens' sockenstuga eller å annat lämpligt ställe skola anslås, upptaga så väl pannerymd, sorn den dass, hvartill redskapen hörer, och äfven den tid, hvartill hvar och en sjg anmält, l r. §. Den sorn, berättigad till bränvinsbränning, sig dertill vid mantalsskrifningen antingen icke angifvit, eller ock anmält sig lill mindre 184 Bil. till Expeditions-Utskottets Förslag till wid. Skrifvelse N.v 338. pannerymd, än hvartill han egt rätt, må, om lian sedermera åslundar brärivinsbränning för en del eller hela värdet utöfva, antingen under hela den tillåtna tiden, eller under någon af de i 8 § omförmälde terminer, anmäla sig derom hos Konungens Befallningshafvande, som eger att det sökta tillståndet meddela, så vida sökanden styrker sig hafva behörigen till Krono-uppbördsmannen erlagt belöpaude pannerymds-afgift, beräknad i förhållande efter ofvannämnde tid. Andra Artikeln. Om bränvins-redskapen. 12. §. För att undanröja alla anledningar lill tvister om bränvinspannors beskaffenhet, och ej motverka en loflig industri, som, genom förbättringar i redskapens sammansättning, söker besparing af bränsle, tid elier arbetskostnad, skola hädanefter pannor eller kittlar, och öfrige för bränvinsbränning nödige redskap, vara lillålne af hvad metall eller annat tjerdigt ämne sorn helst, under lika vilkor för alla, att panneryraden bestämmes endast efter jordvärdet. i3. §. Bränvinsbrännings-redskapen indelas i sju classer: usta Classen. Enkel redskap. Härtill räknas panna, som drifves omedelbart af eld, af hvad form som helst, med fast eller löst bröst, der sådant finnes, halt eller slängsel-skifva och ångrör samt afkylnings-redskap.
2:dra klassen, äldre kreditiv eller förlag utaf Banken , 4,182,134: 56. 11. 3:dje klassen, Staten, samt dess allmänna Verk och Kassor tillhörande medel 1,334: 2,466,403: 24: 1. 4:de klassen, medel, tillhörande de under Stockholms Stads Styrelse lydande Embetsverk och Kassor, jemte åtskilliga Allmänna Inrättningar, Välgörenhetsanstalter, Konkursmassor m. fl. 1,026,144: 12: 3. 3:te klassen, medel, tillhörande såväl alla med beräkning pä vinst för den enskilde grundade Stiftelser och Bolagsföreningar som ock alla enskilda personer 537,832: 16. 8. — Skillnaden emellan denna summa och det belopp af 8,237,407: 43. 6. som uti 22 § här ofvan upptages såsom behållning å Depositoch Kreditiv-räkningarne utgörande - . 61,051: 28: 6. Banko-Fullmäktiges Berättelse. 3 Utvexlingen af Silfvermynt å '/, och '/6 R:dr Silfver. Behållningen å räkningarne i Depositions-Af delningen. 18 Banko-Fullmäktiges Berättelse. Assignerings rörelsen. Till förvar i Banken nedsatt gods. återfinnes deruti, att den förra innefattar behållningen å räkningen för kopparskiljemynts-polletternas inlösen 72,252: 28. 10. och den sednare summan af utelöpande invisningar och attester . 11,201: — 4. gj 2j} ö § 32. Den, enligt äldre författningar, enskilda personer medgifna rättighet att å Banken utgifva tryckta Assignationer af 20 R:drs valören, ställda till innehafvaren, har, efter hvad erfarenheten, särdeles under de sednare åren, visat, för en större del af Allmänheten medfört förlust, genom Assignanternes tilltag att utfärda sådana invisningar å högre sainmanräknadt belopp, än de egt i Banken innestående, eller förmått att på räkning insätta.
Mig synes, sorn denna öfverläggning blifvit fortsatt oell förlängd långt utöfver hvad den bordt vara, då mycket vigtigarc göromål fordra Ridderskapets och Adelns tid och uppmärksamhet. • Genom de sednare Discussiorter liar såten blifvit delad i tvänne frågor: Den ena, huruvida Grefve Mörners yttrande blifvit till Protocollet rigtigt fattadt; hvarvid Högloft. Ridderskapet och Adeln torde påminna sig att Protocollet redan blifvit utan anmärkning uppläst och således justeradt. Den sednare eller egentliga hufvudfrågan blir således: Hvad åtgärd Ridderskapet och Adeln finnér för godt besluta, rörande yttrandet, i det skick det nu enligt Protocollet befinnes. i Grefve Spensj Jacob Melker: Då raan vill utlåta sig uti en sak, är det framför allt nödvändigt att känna den. Då nian skall dömma öfver ett uttryck, måste man nödvändigt först och främst bestämdt känna det. Det har allt - Den 37 Jarmann, 577 så blifvit ganska rätt anmärkt, att innan någon fråga kail uppstå om ogillande af ett uttryck, bör först bestämdt vara afgjordt, hurudant det bör anses hafva fallit. Denna upplysning tror jag med säkerhet kunna hämtas, endast och allenast från Protocollet, ej från hvars och ens enskildta minne. Protocollet är fördt på RiddarhusSecreterarens ansvar, och när uttrycken, sådana som de deruti finnas upptagne, godkännas af den, som fällt dem, måste det äga vittsord. •— Om jag ville i denna sak lemna något afseende åt hvad jag sjelf tycker mig ihågkomma af det nu ifrågavarande Grefve Mörners uttryck, som jag uppmärksamt afhörde, skulle jag ej draga i betänkande att försäkra det ordalagen deruti vore annorlunda då det fälldes, än de som nu uti Protocollet finnas upptagne; men jag vill, som sagdt är, icke i denna del förlita mig endast på mitt eget minne, och jag tror att hvar och en här bör göra som jag, Möjligen kunna ock under
För att dels inom underofficersgraderna åstadkomma en tätare befordran från sämre till bättre lönevilkor, än der nu eger rum, dels i allmänhet tillgodose denna befälsklass, har, på sätt kommitterades arméeorganisationsförslag närmare utvisar, sergeantsgraden blifvit delad vid infanteriet i två och vid kavalleriet i tre klasser. Af Fourirerne vid infanteriet hafva, i följd häraf, bibehållits endast 6 å bataljon, eller f af det närvarande antalet, till följd af hvilken minskning jemväl uppkommer en kortare tjenstetid i lönegraden. Lönerna för Sergeanter och Fourirer vid infanteriet hafva, i likhet med Fanjunkarelönen, blifvit af kommitterade jemförelsevis förhöjda, i det att de upptagits för förste Sergeant till 600 Rdr, för andre Sergeant till 500 Rdr och för Fourir till 350 Rdr. Då Sergeantslönen, enligt 1833 års 38 stat, icke ens uppgår till Fänrikens lön, är nu den lägsta Sergeantslönen föreslagen till lika belopp som i Underlöjtnantsgraden blifvit uppfördt. 22. Bataljonsadjutant och Regementsväbel har, hvar och en, ansetts böra tilldelas lika lön med förste Sergeant, såsom närmast med honom jemförlig. 23. Vid kavalleriet, der, såsom ofvan är nämndt, den ”egentliga lönen” blifvit föreslagen till lika belopp som i motsvarande grader vid infanteriet, men med dels något tillökade hästoch fouragemedel för den löntagare, som håller egen tjenstehäst, dels ett särskildt s. k. kavalleritillägg, hvarigenom åsyftats ett så vidt möjligt varit riktigt förhållande mellan hela aflöningen uti jemförliga beställningar vid de begge vapnen, gälla hufvudsakligen enahanda skäl, som för lönernas bestämmande till de föreslagna beloppen för officerare och underofficerare vid infanteriet blifvit ofvan uppgifna.
– Vill bror Carnegie vara beskedlig och släppa in oss till John Hall! Vi hafva affärer med honom. David Carnegie glättade med handen sin lockperuk och svarade: – Han är inte kommen ännu, han är däruppe, men om herrarne stiga dit in och sitta ner, skall jag skicka efter honom. Herrarne gingo in på John Halls contoir, under det att Carnegie skickade upp springgossen till öfre våningen för att bedja grosseuren snarast möjligt infinna sig. De fyra herrarne sågo generade och allvarliga ut, medan de väntade, men Björnberg var fortfarande vid bästa humör. Han satte sig ej jämte de andra på hästhårssoffan, utan kilade fram och åter, kisade uppåt väggarna och beskådade allt. Han tittade på landkorten och stannade en lång stund framför afbildningarne af bruken och de Hallska skeppen, och han smackade med läpparne, medan han halfhögt uppläste namnet, som stod präntadt under hvart och ett af dem. Indebetou följde hans blickar och sade allvarligt, nästan högtidligt: – Det är nära på hela Wermland och Nerike. Det är ett litet rike, som faller i spillror, om det Hallska huset störtar. – Tala inte så hjärtnupet, min käre bror, den här saken kan likaväl passera under namnet dynastiförändring, sade Björnberg och slog sig ner på gamle herr Halls contoirsstol, som alltjämt stod på samma plats som i gamle herrns tid. – Det behöfver inte ens vara det, om John Hall tar sitt förnuft till fånga och gör Carnegie till sin kompanjon, svarade Indebetou. Tyst, där ha vi honom! Tapetdörren, som förde till vindeltrappan, öppnades hastigt, och John Hall kom inrusande på contoiret. Han såg ut som den gör, hvilken i största hast kastat på sig kläderna. Han hade hvarken krage eller halsduk, håret och skägget voro okammade, och de blå ögonen blickade förvirrade och sömndruckna omkring sig. John Hall hade synbarligen väntat att finna rummet tomt, och han studsade, när han såg herrarne i soffan, men när han fick syn på Björnberg, som han ej först uppmärksammat, blef han likblek.
Vid ånyo skedd föredragning af Bevillnings-Utskottets Memorial, JV2 25, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i fråga om införseltullen å Ättika, blef den af Utskottet i samma memorial uppställda voteringsproposition godkänd. S. D. Föredrogs och godkändes Expeditions-Utskottets nedannämnda förslag till Rikets Ständers underdåniga skrivelser lill Kongl. Majit, nemligen: JV2 126, i anledning af framställningar angående grundräntornas kapttalisering; JV2 127, i anledning af år 1862 verkställd revision af Statsverkets med (lera allmänna fonders förvaltning under år 1860; M 128, angående indragning af UHdiskonten samt af det för denna inrätt ning å Riksgälds-kontoret anvisade kreditiv; JVe 129, i fråga om utsräckning af tiden, inom hvilken underrätts s. k. små protokoll skola till hofrätt insändas: JVS 150, angående bestämmande af tid för klander emot tilleller afträde»— husesyn å kronojord; och JVS 131, angående förändrade föreskrifter i fråga om offentliga stadgars kungörande å tingen. Den 10 Oktober. Frän Högloft.
Kapital-räkningen i ofvanberörde öfversigt innehåller jemväl, att Banken, oberäknadt behållna vinsten för åren 1854 och 1855, utöfver grundfonden 10,000,000 R:dr, eger ett kapital-öfverskott,stort 1,047,226 ll:dr 38 sk 9 r:st, hvaraf 1,000,000 R:dr blifvit, i följd af Rikets Ständers beslut vid 1850—1851 årens riksdag, anvisade till förlag åt Filial-banker och till detta föremål använda, hvaremot återstoden B:ko R:dr 47,226: 38. 9. såsom ännu ej disponerad, torde böra tilläggas vinstmedels suinmau för åren 1854—1856 « « 2,785,960: 24. 1. utgörande dessa sammanräknade B:ko R:dr 2,833,187: 14. 10. den behållna vinst, öfver hvars användande Utskottet har att sig yttra. Men innan Utskottet fullgör den i 2 §. af instruktionen Utskottet meddelade föreskrift att, «sö fort sig göra låter till Rikets Ständer ingå med uppgift om och huruvida någon Bih. till R. St. Sgr B: ko R:dr 2,785,960: 24. 1. Banko-Utskottets Memorial M Ki - dd af den nedan 1854 års början upplupna Bankovinst erfordras för Bankens konsoliderande”, har Utskottet ansett sig böra i minnet återföra de beslut, sorn, i fråga oin användandet af nämnda vinst, blifvit af Rikets Ständer fattade efter 1834, hvilket år Ranken, som under en längre tid varit befriad från åliggandet att sina sedlar eller förbindelser med metallisk valuta infria, ånyo öppnades för fri vexling af silfver.