Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stars-Contoiret har i anledning häraf upplyst, att då ponden, sedan deraf utgått efter Riksens Ständers förordnande vissa årliga, anslag till serskildta allmänna företag ej varit tillräck’ig, att med återstoden understödja samte(ige Länens Hushålls: Sällskap.eller andre nyCtige Inrättningar med Håfvor, utan. återbetalnings - skyldighet, hade Kongl.. Majit, mast inskränka en del af det bidrag, sorn kunnat lemna?, , till Lån emot lindrig Ränta, och viss fastställd betalningstid, på det härigenom måtte kunna beredas en framtida utväg till understödför de öfrige Länen, samt sådana förekommande Inrättningar och företag, hvilka, ined det af Riksens Ständer för denna Hufvud - Titul bestämde föremål hafva gemenskap, hvarjemte Kongl. Stats - Cöntoiret , enär det ej kunde instämma med afsigten vid formerandet af denna Fond, a t-t de in Hy landé Ränteoch Capital*- afbeulningarne skulle ingå, sorn öfverskott på 5^2? Stnts-Utskottets Belänkandenl Stats-Verkets Intrader, trott att anslaget bord©, till de bestämde ändamålen, utan afseende på ■viss elier föreskrifven tid användas, frälst er» farenheten under de föregående åren visat, att, om under det ena året anslaget icke till fullo utgådt, hafva deremot ett annat år åter föiefallit sådarie behof, att de, utan besparing från de föregående, icke kunnat bestridas. Meli en närmare reglering af denne jnom åtskillige anslags inflytande från Åttonde IIufvud-Tituln , på det Statens bidrag till sadaaae allmänne Inrättningar, som härmed hafva gemenskap, måtte på ett ställe blifva uppförde, funne Kongl. Stats - Gontoiret, likmätigt hvad dess underdåniga berättelse, angående Stats». Verkets Förvaltning innehåller, böra ske, under förmodan för öfrigt, att denne Titul ändamåls enligt använd, snart hembär
"Den, som gillar i:a momentet af Constilnlions-Utskoltets redactionsförslag vid 72 §. R. F., röste Ja;” ”Den det ej vill, röste Nej.” ”Vinner Nej, anses orden: ”samt att Rikets Sländer åligger” böra förändras till: ”och åligge Rikets Ständer.” Med hänsigt dernäst till n:a momentet, består olikheten mot Conslilutions-Utskottets förslag deri, att så väl Ridd. och Adeln som Bonde-Ståndet uteslutit, emellan ”dessa” och ”sedlar” orden: ”och inga andra,” samt att Bonde-Ståndet serskildt yrkat tillsatsen af ”Riksgählssedlar.”
Logogryf. Nu lyktad är solheta dagen Oeh skuggorna tätt falla på. Säg, ser du de svärmiska dragen Naturen nu börjar att få? Så fridfull är natten och stilla, Att knappast ett löf rörs en gång. Men lyssna —! Tyst, är det en villa —! Jag tror jag hör ljud utaf sång. Kanhända blott porl utaf vatten — Ett uggleskri kanske det var. Ah nej, det är sång uti natten! Nu hör jag den tydlig och klar. Hvad tonerna smeka mitt öra. Hur härlig den rösten ock är. Tyst, t3 ' st att ej sångarn vi störa 1 På tufvan vi sätta oss här. Hvems är då den klingande rösten? Och huru ser sångaren ut? Hans namn? Hvem vill gifva mig trösten? Försent — 1 Sången redan är slut. Till musiken hörande. Ofta friden störande. På en landsväg skramlande. För en » kula » ramlande. Uppå vågen glidande. För den sjuke, lidande. På sin luftfärd brinnande. 1898 smärta, och på den förr så klara pannan hade lidandets järtecken ristats. Handen, som höll spegeln, darrade så, att hon släppte den lilla glasbiten mot stengolfvet. Den föll i tusentals skärfvor. Skälfvande stirrade Inger på detta omen om aldrig slutande sorg, denna lyckans dödsdom, som glittrade emot henne likt den elaka glansen i en hätsk siares ögon. mellan Inger Pedersdotter och världen, först nu gick hon med sinne och håg in i det tysta klostret. Men där utanför gingo Olof och en ljuslockig tärna med svart sammetshufva på sin hjässa alldeles som jungfru Inger en gång haft det. Hon var glad och obekymrad; hon fick Olof den tyste att tala och le, men hon begärde icke att få alla hans tankar, hon var en lifvets lilla hvardagsfågel, som pickade smulor och kvittrade utan stora melodier. Hon sopade brådskande undan spillrorna af denna sin sista världsliga egendom, men hvad hon ej kunde sopa bort var tanken på honom, som gifvit den. Hon lutade sig som en och många gånger förr mot det lilla gallerfönstret. Nu var svalboet tomt och himmelen mulen.
Lauren, lön — D-o z Fanur Wcd d:o — 250 15 har destntom pä Dencficii och Benädnings-Stacen 200 R:dr i Pension säsom Amma hos f. d. Brinsestan Amalia Maria Charlotta. Collander, lön — 250 Dw z Fam.r Wcd r; D-o L. A. Peijron 2;c> D:s z Fain:r Wed >5 Staderstan Borgstedt, lön — iza D:o 6 Famrr Wed ;o Deras Rongl. rNajestäters förra Fursteliga Stat'- Hof-Mästarinnan, Fru Grcfwinnan Piper född von Fersen för sig Svccie Lo 265 — - 265 26; — - 265 — - »8o ' I/Z20 - IZ8 Den 29 September. och Jungfru — D:o z Fam:r Wed Transport — 598:4^,4 r; född Modee — 251 D:o z Fam.r Wed — 15 Hof-Fröken Wachenfeldt 211 D.o z Fam:r Wed »5 D-w Friherrinnan K ost ull 211 D:o z Fam.r Wed — 15 Kammar.Frun Richnau lön 222: 12,8- D.o z Fam:r Wed — »5 D-o Bromell 222: 10,8- D-o z Fam-r Wed — -5 har desiutom pä Beneficii och Dcnäd nings-Sraten Pension 16: 52. Fatedurs Förestckndcrskan ihrström . Städerskan Hjertzell Do Widström . Silfwertwatterstan Ekenberg Kopparsturerstan Widerberg Kökspigan Westberg Eonditors Pigan Nyberg, lön 44 Marpenningar 22: io, 8- Högstsalig Hennes N7aj:t LSnke-Drottningens Lowisa Ulricas pensionaires och Letjenmgs Stat:
Genom vapenöfning under fredstid bör åt beväringsmanskapet gifvas sådan förberedande daning, att detta manskap, vid påkommande behof, då arméen skall sättas på krigsfot, kan ofördröjligen förstärka denna och inom dess leder emottaga vidare nödig utbildning, samt att sjöbeväringen må vara användbar för tjenstgöringen dels på Flottan, så väl den seglande, som den roende; och dels för öfrigt såsom marinsoldater, i hvilka afseenden årliga öfningstiden bör utsträckas till 31 dagar, inoch utrvckningsdagarne inberäknade, sålunda fördelade, att minst 14 dagar användas till förberedande recrut-exercis och de öfriga 17 dagarne i förening med stammen; 5:0 Med antagande, att tiden för vapenöfningarne sålunda utsträckes, må, till vinnande af besparing så väl i arbetsdagar som i statsutgifter, blott en viss del af första beväringsklassen årligen inkallas till vapenöfning och den öfriga delen blifva qvarstående i reserv, att, i fall arméen eller flottans trupper skulle behöfva ytterligare förstärkas, till tjenstgöring uppbådas; 4:o Enär första beväringsklassen, sedan alla till krigstjenst odugliga blifvit afräknade, ändock redan öfverstiger 21,000 man, må antalet beväringsskyldige, som till vapenöfnings undergående årligen inkallas, varda intill dess förändrade omständigheter kunna föranleda dess förökande, för hela riket, med undantag af Gottland och Lappmarkerne, inskränkt till 14,325 man, deraf fördelas på arméen 11,181 och på flottan 5,544 man; Kongl. Maj:ts Nåd.
På samma sätt framträder i rättsfilosofien vid den subjektiva viljan i det ömsesidiga genomträngandet af dess reflexion i sig och dess naturbestämda innehåll i välgångens rätt den i och för sig fria viljan såsom absolut identitet af subjektivitet och objektivitet och såsom det, hvari den subjektiva viljan har sin konkretion och sin reflexion i sig, och den samma utvecklar sig till att såsom det substantiella i den senare själf ega konkretion och reflexion i sig vid denna såsom sitt moment, d. v. s. till det goda. — Men substansens konkretion och reflexion i sig vid sina momenter får i allmänhet en af dubbelheten i det rena varats karakter såsom utgångspunkt betingad tvåfaldig betydelse. Den är nämligen å ena sidan förnuftig, i det att substansen såsom reflexion i sig gör sina själfständiga tillvarande momenter till ett blott satt-vara och därigenom återvänder i sig såsom deras positiva från tillvarons negativitet rena i sig reflekterade enhet, hvari de ega sin själfständiga tillvaro. Å andra sidan är den sinlig, emedan substansen för sitt återvändande i sig förutsätter sina momenters själfständiga sinliga tillvaro, och denna är produkten af processen. Det godas konkretion och reflexion i sig vid den subjektiva viljan har på grund af dubbelheten i den i och för sig fria viljans betydelse i utgångspunkten på liknande sätt en tvåfaldig karakter. Först och främst förutsätter i det goda den i och för sig fria viljan den subjektiva naturbestämda viljan, emedan den förra har realitet endast genom att af den senare genom dess själfbestämda beslut realiseras. Såvidt har den i och för sig fria viljan i den subjektiva viljan sinlig konkretion och reflexion i sig. Men å andra sidan ställer den förra viljan på den senare den ovilkorliga fordran, att den i sitt naturbestämda innehåll realiserar den i och för sig fria viljan. Såvidt nedsättes den subjektiva viljans konkretion och reflexion i sig till att vara ett medel för det godas realisation och fenomen af den i och för sig fria viljan. Därmed ådagalägger sig denna såsom det konstitutiva, men öfver sinligheten höjda i den subjektiva viljans konkretion och reflexion i sig och sålunda såsom vid den subjektiva viljan egande förnuftig konkretion och reflexion i sig.
Conto, rels Stat för Hof. Jägmästaren Friherre Gr i. penstjernas Dotter, Fröken Mariana Ca« rolina Gripenstjerna. Ue supra. Lx ?rotooo!lo O. 8i!vsrlio!ps. Utdrag Den 14 September. A1Z Utdrag af Högloft. Ridderftapets och AdelnL Protvcoll wid Urtima Riksagen i Orebro Len 14 September rSio. i ^ S. D. ^ Ooglsff. N-dderffapst och Adeln, i ane!?-i of Stars - Utskottets Memoria! den 1 demn-. : 'ä Hytts, kostnaderne för 'Stä-'.de/-s ' ,.-s Ht.us Werkst bestridas ecu iö and E '' Lags kostnader inbegripas. O'r supra kLx ?rotaeollo A. 6. 8llverliotpe. U'' rag af Högloft. Ridderskapels och vsUns Protocoil tvid Urtima Riksdagen L Orebro dm 14 Septembck 1L10. S.- D. Äifölls och gillades kill alla delar Ve. willnings. Utffottets, i Memorial af den 6 dennes afgifna ullätande öttver Konungens Nädiga - Proposition, angående förekomNL hinder och slvä' rigbelcr wid werkställigheten af den nya Charli Sigillalä. Förordningen. Ot supra. - kox ?rötosollo /V. Utdrag Z14 Den 14 September. Ut-rag af Protocollet, hället hos Hög. wördige Preste-Ständet wid Urtima Riksdagen i Arebro den 14 September i8lc> S. D. Ä^emitterades: Till Stats-Utskottet: Ett anförande af Profesioren Decter Almquist, angäende Plan tili Krono-Domainernes utarrenderande, helst i mindre lotter. Or su^rs. Lx ?rotocollo O
Maj gjorde anmälan, hafva samtlige Riks-Stånden under den 2 och 3 i denne månad, till Deras Förstärkta Siats-Utskotts afgörande öfverleinnat frågan, angående 25 procents förhöjning i Post-taxan för deri in. re Brefvexlingen, hvilken förhöjning Trenne af Stånden bifallit, men Högvördige PrästeStåndet ogillat och ansett den derigenom påräknade inkomst för Stats-Verket böra i stäket sökas genom förhöjd afgift för Consumtionen af Bränvin och Tobak, och hvarvid bemälte Stånd fortfarande förblifvit, utan att ingå i Heder jvärda Bonde-Ståndets Förslag att ersättning för Stats-Utskottens Betänkandeni 1953 den ifrågavarande Post-Taxe-förhöjningen måtte sökas genom förhöjd afgift på andre Bevillnings.* Artiklar. Förstärkta Stats.Utskottet har i följd häraf denne dag samrnanträdt, och i den ordning Grundlagarne utstaka röstat öfver den utaf Bevillnings-Utskottet föreslagne, så lydande Voterings proposition: Den, som bifaller, att det af Riksens Höglofl. Ständers Bevillnings-Utskott afgifne Betänkande, rörande Post-Inrättningen m. m., i hela dess vidd godkännes, och att en förhöjning af Tjugufem procent i Post-Taxan för inre Brefväxlingen följakteligen skall äga ruin; voterar Ja, den det ej vill, Nej; Vinner Nej, så kommer den nu gällande Post-Taxan för
Enär denna motion grundar sig på ett misstag om det omnämnda serskilda anslaget för Beväringens beklädnad, hvilket icke blifvit al trenne Riks-Stånd beviljadt, utan deremot föraniedt omröstning i förstärkta Stats - Stats-VStskottets Utlåtande Nto 3o3» 7 Utskottet, hvarvid detsamma blifvit afslaget; så och enär i öfrigt af StatsUlskoltets Betänkande N:o a5i, röraivde verkställd granskning af de vid sista Riksdag beviljade extra anslag, inhemtas, att de, för Utrednings-Departementets behof, af samma anslag ännu innestående medel äro påräknade, dels för afslutade, men hittills ej fullgjorda leverancer, och defe för completlering i några smärre detaljer af redan anskaffade Utrednings-persedlar, anser Utskott,et sig, ritan att ingå i bedömande af de utaf Herr Dalman, till stöd för sin motion, yttrade allmänna åsigter, rörande Krigs-administrationen i Sverige, och hvilka i öfrigt blifvit till besvarande upptagne af Hans Excellence Hr Grefve Brahe samt Herr Friherre Franc Sparre böra hemställa: det nämnde motion må förfalla. Ankom till Exped.-UtsL den 4 No v. Utlåtandey i anledning af erhållen åderremiss åt Betänkandet N:ö 200, rörande Grefve vojt Fersens motion om de förändringar, sorn insmugit sig uti de af Konung Carl XI confirmerade, med Allmogen upprättade Knekte-Contracten. (U. A.)
Räntan lör denna summa efter 6 procent måste i tidernas längd lika säkert förstöra landet , som kräftan menniskokroppen , då icke föreskrifter och controll gifves att desse räntor åter utgå , utan att Capitalerne dermed förökas. Om icke Riksens Ständer för framtiden stadga sådane grunder, hvarigenom dessa Cassors utlåningar med minsta skada lör landet kunna tillvägabringas, så inträffar den lika obehagliga som oväntade olycka, att en betydlig del af landels förmögenhet , blifver snart nog en Cassornes tillhörighet Jag bekänner att jag icke vet hurti detta kan afhjelpas , så att intet våld eller lidande i allmän och enskilt afseende tillskyndas, och jag öfverlemnar derföre detta till Ridderkapets och Adelns eget mogna bepröfvande 7:0 Anser jag att den föreslagne och i sjeia Plenum omtalte realisation} elier sorn raan Den 10 Februarii, tillika behagar kalla det liqvidation , emellan borgenär och gäldenär, tills vidare bör uppskjutas Då flere af Rikets representanter tala om nöd, och jag endast om förlägenhet, tror jag på uppgifne grunder, deticke vara i sin ordning, att nu afgöra ett så vigtigt ämne. Man bör dessutom lemna något åt framtiden, samt hoppas, att en Gudomlig Försyn, som i Sekler räddat vårt fädernesland, också hädanefter bevarar det. Föröfrigt tror jag, att om vi vid denna Lagtima Riksdag vinna den frihet och de rättighet, som jag i detta mitt vördsamma memorial vågat tillstyrka, skall den föreslagne realhationen framdeles med lätthet för sig gå, landet blifva lyckligt, och Riksens nu törsamlade Ständers minne med tacksamhet ihogkommas och välsignas af samtida och efterkommande. Om jag misstagit mig om medlen till landets uppkomst, så utbeder jag mig derföre Ridderskapefs och Adelns öfverseende. Mine afsigter äro rena, och mitt samvete skall aldrig förebrå mig, att för enskilta orsaker hafva föreslagit annat, än hvad pligt och foster* landskärlek mig ålägga.
Af denna jemförelse tabell inbemtas att vägen öfver Upsala till Sala utgör i längd 11 mil 28,600 fot, med en anläggningskostnad af 9,168,106 R:dr; att vägen från Stockholm öfver Stäket och Örsundsbro till Sala, samt från Örsundsbro till Upsala, i längd uppgår till 12 mil 33,310 fot, nied en anläggningskostnad af 9,026,090 R:dr; att vägen från Stockholm öfver Örsundsbro och Sovalia till Sala samt från Örsundsbro till Upsala utgör 13 mil 30,710 fot med en kostnad af 8,830,339 R:dr; samt att vägen från Stockholm öfver Kål hammar, Gran, Örsundsbro och Sevalla till Sala med tillägg af vägen från Kålhammar till Upsala uppgår till 14 mil 35,410 fot med en anläggningskostnad af 10,423,348 R:dr, hvari dock, om jernbanan anlägges utan att beröra örsundsbro, uppkommer en minskad längd af omkring £ mil, hvarigenom anläggningskostnaden jemväl kan nedsättas med 300,000 R:dr, eller till 10,123,348 R:dr. Beträffande nu frågan om anläggandet af en stambana norrut från Stockholm, så anser Utskottet det vara satt utom allt tvifvel, att, sedan mera än 60 mils jernväg inom orterna söder om Stockholm blifvit på Statens bekostnad anlagd, äfven de delar af landet, som äro belägne norr om Mälaren, böra utan ytterligare uppskof komma i åtnjutande af de fördelar, en jcrnvägsförbindelse medför, och att således påbörjandet af en sådan stambana bör vid denna riksdag beslutas. Hufvudstadens behof och landets synas i detta afseende i full öfverensstämmelse med hvarandra. I afseende på den rigtning, som för denna stambana bör antagas, hafva deremot de mest skiljaktiga åsigter gjort sig gällande. Af den redogörelse
Att hwad angar, sä tväl Regleringen af detzä Tjenstcmälis Löner, dä de rvid HemmansräntorneS äter^agande stola pä Allmänna Indragningseiler Pensions-Skaten uppföras, sorn de mera detarllerade stadgande» hwilka i händelse af en Jernroerkö-anläggning erfordrat, Riksens Ständer mätte hos Konungen anMa det Kongl. Maj t, med afseende pä de förändringar sig företeende omständigheter kunna erfordra, täckes taga til! grund «öe sina Förordnanden i detta ämne de uti 1804 ärS Commissions Betänkande uppgifne sörflag och omständigheter. Att fä lange Silfwer-Giufwe driften fortfar, eiler derest en Jern - Werks anläggning ägt rum, Kyllinge Säg» och Miöl-O.warnak stela af Bergslags Jntrchenterne allt framgent som hittills under ewärdelig nutsande rätt begagnasx och Räntan till understöd wr olycklige eller förlamade och orklö e Grus-Arbetare anwändas; mert ett deräst Grufwe-Arbetet helt och hällit kymme ett upphöra, uran att någon annan Smideseller Järnwerks anläggning ägt rum, stall räntan af Kyllinge Mjöl Qwarn owäzeriigen till StatsMerkel indragas. Cuteligen hor Stats-Uistotttt trott sig böra till Riksens Högloft. Ständer hemställa, om icke mid den tillgörande iöränvrwgen « antingen en ny ZernwerkS anläggning »vidtages eller med Arbe»ek t Silfwer«Grusw m l mer elier mindre mohn stal! forrlaras, d-l icke blir nödigt, ott till Reglerande af fä wäl Staters fördelande'till Bergslags-ZnkreSseiikerne som deftes sins emellan en Comprömch Ridd. och Ad. Prot. 5 DRätt 4yo Den ro Januaril. Rätt under ledning af nägon sticklig
Men äfven under de bästa fall af en lagom tid lör besvärs ingifvande till högre Rätt, kommer härtill det förhållande att i landsorterna icke finnas några byråer eiler dylikt, de der emottaga besvären med ansvar och skyldighet, och med rätt att få sålunda direkte kommunicera sig med Ilof-rätterne uti besvärsväg, utan de vädjande skola skaffa sig personer uti de städer der Hof-rätterne äro förlagda, hvilka personligen framföra besvären, så blir detta en ytterligare svårighet för rättssökande, och, i förening med rättigheten att sjelf uppsätta protokollen, en lättnad för domaren att få sin mening igenom emot den anklagade. Men om ansvarige protokollsförare funnes vid Rätterne, så kunde äfven detta sednare blifva ett uppdrag för desse till allmänhetens stora gagn I Frankrike Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862. 633 I Frankrike finnes vid hvarje Rätt en protokollsförare, som är edsvuren och ansvarig, under namn af Greffier, och denne har till och med biträden, som kallas Commis-greffier. Deras uppdrag är, att föra ordagranna protokoller, som säkerligen sker genom stenografi, att dem justera och registrera, och äro alldeles oberoende af domstolarne, ehuru med dem samverkande. Om sådana befattningar infördes vid våra domstolar, så skulle en stor brist blifva afhulpen uti vårt rättegångsväsende, till de rättsökandes stora gagn och säkerhet och till Domare-embetets frigörande från en börda, hvilken säkerligen är detsamma till stort hinder, och domare kunna, med den omsorg och så noggrannt som de önska, få egna sig åt sitt egentliga och magtpåliggande kall. Min motion blir således: att Rikets Ständer behagade besluta inrättandet af protokollsförare-befattningar vid Härads-rätter och Rådstufvu-rätter i riket, hvilka skola vara edsvurna och ansvariga för det ordagranna uppfattandet af hvarje inom deras respektive Rätter förekommande större eller mindre rättegång, samverkande med domstolarne, men af Härads-rätterne och Rådstufvu-rätterne helt och hållet oberoende. Och, att dessa protokollsförare tillika hafva skyldighet att emottaga och expediera, samt rätt att til!
Af sädana allmänna Beslut förekommer aldraförsi det, som af Herrar Fullmägtige widlogs d. 12 In;. 1804, och i följe hwaraf räntan ä Contoirets Bancornynts Obligationer skulle fä god^göras utöfwer firfallvdagcn, sä framt Innehafware» wille omsalta det försallne Capitalet. Berörde Beslut, hwilket icke finnes wara kungjordt Allmänheten, hwars rättsdet äfwen rörde, ä« syftade tydeligen och hwilket Protokollet äfwen ukwisar, att genom en siik Inneha fwarena af Contoirets Obligationer bewiljad förmän bereda ät Contvrret Baucomynts tillgängar, hwilka, med äberopav an, ledning af BokflutsConkoirets uti Protokollet intagne Rapport, ansägos nödwändige, att hallas uti beredskap till liquiderande af förfallande skulder i Banconwnr. Ulan att inga uti närmare undersökning om och huruwida förhållandet imellan Contoirets Nllgängar pä Bancomynt samt möjeligen förestäcnde utgifter warit Zädant, alt i Januari mänad 1804 inrikes Län med serskild upoffring och kostnad bordt sökas, har Stats-Utskottet nu endast fastat upmärksamhet dera, att Herrar Fullmägtige den 23 i nyffnamnde mänad eller blott ellofwa dagar efter ber ifrägawa rande - Den 18 November987 randeBeslut fattades, uppä flriftelig anhällan af nu mera aflidne Kammar-Nädet ak Le^erllröm, bewiljat anticiperad inlösen af 5 stycken Riksgälds-Contoirets Obligationer, hwardera ä 12,000 Rd. Sp., och till betalning förfailne i Januari manad 1812, hörande till den summa af 150,020 Rd., hwara Riksgälds-Contciret utgifwit Obliga< Loner till Kongl.
Fullkomligt öfverensstammer jag med ' ?frölren K., att det ej är som mannens medtaflare, utan sasom samarbetande med honom som kvinnin bast kan fylla sin bestainrielse i sainhallet. Genom att i god riktning ntveclcla sina naturanlag, slrall hon utau tvifvel utsatta långt mer an genom försök att likna och efterhnrina mannen, hvillret endast. sliulle göra henne till en misslyclcnd karrikatyr af honom Slilia bemödanden Imma ej förlana henne den manliga lrraften, slcäspan i tanken och siikerheten i omdömet, men de beröfva henne sjalfva kvinlighetens blomma, finkänsligheten och ljufheten, hvilka göra henne till den förmedlande och försonande principen i lifvets mångahanda konflikter, så va1 iitoin ' som inom hemmet. Den manliga 1ivinna.n så val som den lcvinliga mannen har i alla tider varit ett tacksamt föreinål för åtlöje. Såsom ' följd af det här sagda, framgcS.s tydligt, att j i g delar fröken K: s f örslcr~clielse. för hvad hon kallar » maninnan »,. och jag önskar af innersta hjärta, att en sildan vanbörding af: shktet homo - oin den förekommes - snart inåtte försvinna ur ' varldjm! ' Mot' ' '. - ~ICvinnopsykologi och kvinnlig logiks, sid. 99-102. bjudande är ocksi %, att kvinnor antaga sosköna ungkarlsvanor s, hvilka., om de än i bijrjan s y m s oskylcliga, ovillkorlig8n i längden inverka skadligt på den kvinliga blygsamhetsoch kyskhetskänslan. I hvad fröken K. säger oin svårigheten för en kvinna att tjiina två herrar, utan att försumma den ena, instämmer jag af full öfvertygelae, s&amp; mycket mer soin jag häri kan stödja mig på egen erfarenhet. D&amp; jag åtog mig makans och moderns plikter, var det genast klart för mig, att jag för ' dem till stor del måste .o£fra min litterära begåfning.