Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lag föreskrifver, för våldsverkare å hägnader och grindar; till Bevillningsutskottet at Pehr Johanssons från Kronobergs Län Memorial, innehållande yrkande, att Bevillningen af Brännvinsbränningen måtte upphöra; af Bryngel Ericssons från Elfsborgs Län, angående DebetRöckers inrättande för Allmogen, i stället för särskildta DebetSedlar på Bevillningen; till Allmänna Besvärsoch O/conomieUtskottet zl Anders Carlssons från Skaraborgs Län Memorial, angående Kronodagsverkens vid Kungsgårdatne anskaffande. Gillande af LagUtskottets Utlåtande öfver Petter Jernströms från Westerås Län Me; morial, om rättelse i vissa delar af Författningarne angående Lagsöknings mål. Bifall till LagUtskottets Utlåtande öfver Hr Cederschålds Memorial om rättelse uti BrottmålsLagen, i afseende på den Läkare ålagda skyldighet att bedomina verkan af sår och andra skador. Beslut om tryckningen af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition angående ändring af nu antagna bestraffnings-sätt, m. m» Gillande af ExpeditionsUtskottets förslag till Riksens Högloft Ständers underdåniga Skrifvelse till Kongl. Maj:t, angående upptagande och erkännande af några Svenska undersåtares fordringar, med det af PrestStåndet gjorda Dm 15 Juni', tillägg, att Cours-beräkningen för Herr CanzliRådet La ger sv är ds fordringar skulle i den underdåniga Skrifvelsen utsättas. Bifall till Allmänna Besvärsoch QeconomieUtskottets Betänkande angående: > :0 Rådmannen Kjellanders Memorial om afskaffande af d-n hittills nyttjade Titulatur i allmänna Skrifter och Handlingar. 2:0 Olof Larssons från Carlstads Län yrkande om möring i Författningarne angående Hemmans-klyfning. 3:0 Rådmannen Kjellanders begäran att Magistrater ne uti de Städer, der LandshÖfdingar residera, måtte återfå sin fordna rättighet att kunna meddela Resepass åt inom Staden boende personer.
M. öfverlemnat att, utom den K. M. i allmänhet medgifna dispositionsrätten af ö f v e r s k o 11 e r n a å n f g i f t e n till handelso c h sjöfartsfonden, å dessa öfverskott anvisa medel för befrämjandet af Trollhätte canals och slussverks bringande till lika dimensioner med Götha canal; 2:0 att en af K. M, år 1835 förordnad comité' för ärendets behandling tillstyrkte ett årligt anslag af 5o,ooo r:dr, som skulle utgå af handelsoch sjöfartsfonden och, enligt uppgjord beräkning, kömme att fortfara i några och trettio år, sålunda till sammanlagdt belopp öfverskjntande det anslag af 60,000 r.‘dr i år, som slutligen blef för arbetets fullbordande beviljadt, sedan gamla Trollhätte canal-bolag afsagt sig att dermed taga befattning och en, genom allmän kungörelse af den 9 Dec. i836, öppnad subscriplion fruktlöst aflupit; 3:o att erbjudandet att utföra arbetet för Götha canals räkning icke skedde af sjelfva bolaget, som kort förut hade varit församladt, utan af ordform, på begäran af några actieägare; 4io att villkoren dervid å bolagets sida voro endast i obestämda ordalag uppgifna, samt att bolagets financiella ställning, åtminstone den liden, var sådan, att dess förmåga att inlösa actierna i gamla Trollhätte bolag och anskaffa medel till ombyggnads-arbetet, kunde med skäl betviflas; 5:o att utvidgningen af den sprängda canalen , som endast, då farten är stängd, kan verkställas, gör en några dagars längre stängning under arbetstiden nödvändig, för ali kunna på möjligaste korta tid fullborda hela arbetet; 6:0 att först efter de nya slussarnas fullbordan, det synes kunna med säkerhet afgöras, 0111 de gamla slussarna kunna och böra bibehållas; 7:0 att utväg att i framtiden nedsätta afgifterna å Trollhätte canal ej saknas, om man dertill använder den årliga afgift och de öfverskottsmedel, som det nya bolaget bör till Slaten lenina, enligt villkor, sorn icke voro stadgade i det första beslutet af den g Dec. i836, utan i det sednare af den 27 Aug. 18 >7, blefvo tillagda; men att för öfvertagandet af ett arbete, dervid kostnaderna kunna betydligen öfverstiga de uppgjorda förslagen, det är alldeles nödvändigt, Den i Juli f. m. i3 att, genom bestämd taxa för afgifterna, äga åtminstone en säker grund för beräkningen.
Jag bestrider ännu såsom olagligt att draga till Statsintrader, hvad man i egenskap af Tolag beviljat städerna. För öfrigt har Herr Tham sjelf erkänt, alt de nu ifrågavarande artiklarne ej hittills varit befriade från Tolag. Hvarföre vore de ej befriade förut? Antingen ägde Städerna rätt till Tolag eller icke. Är det Städernas rätt, så kan icke Rikets Ständer upphäfva densamma. Är det åter icke Städernas rätt, så uppstår ett annat förhållande, att man nemligen bör i sin helhet företaga hela frågan. Innan förhållandet är utredt, och innan Utskottet kunnat utreda hela'frågan, är det ej billigt, att ingå i det speciella afgörandet för en-. lO Den 2 November f. m. däst 6 artiklar. Jag yrkar således, att man låter frågan vara intill nästa Riksdag, då vi kunna från Regeringen erhålla saken utredd. Jag är ej bland dem, sorn försvara dylika local-förmöner, men då man icke kan visa, att Tolagen ej är städernas rätt, bör man ej börja med att borttaga den på endast 6 Artiklar. Herr Cederschjöld: I anledning af hvad tvänne Talare anfört, skall jag blott erinra att, enligt pag. 70 i Utskottets Utlåtande, Presidenten Poppius uppgifver, att Tolagen i flere städer å vissa varor öfverstiger sjelfva Tullen. Hvad det beträffar, alt BevillningsUtskottet ej skulle äga göra anmärkningar mot Konungens Rådgifvare, och få dessa anmärkningar remitterade till ConstitutionsUtskottet, så bar Herr Hjerta i detta afseende tillrättavisat Herr Tham. Jag anhåller dock, att få uppläsa några ord. ur 29 §. 2 morn. Riksdagsordningen : ”Frågor "i detta ämne kunna i Rikets Ständers Plena väckasj och af andra Rikets Stän"ders Pt skot t-, än ConstitutionsUts kottet., ”hös Stånden andr agas, men icke af Ri”kets Ständer afgöras förr, än sistnämnde ”Utskott deröfver blifvit hördt.” Följaktligen ägde BevillningsUtskottet, likså väl sorn andra - Utskott , att göra anmärkningar.
Jag har vid de offentliga handlingarnas granskning erfarit, huru denna fråga först inom R. o. Ad. väcktes af enskild motionär d. 20 Sept. i8io vid riksdagen i Örebro, samt d. 26 Sept. uti BorgareSt., och att målet remitterades — malkom det väl, — icke till LagUtsk., utan till det särskildta Utsk., som under d. 5 Oct. samma år afgaf ett betänk., hvaruti det, efter en mycket lång inledning, hvilken likväl ej med ett enda ord vidrörer Svensk mans enskildta förhållanden till någon af f. d. K. familjen, föreslår R. St.; 1:0 att, till förtydligande och för att gifva mera fullständighet åt deras redan förlidet år fattade beslut rörrde f. d. Konungen och dess familjs flyttning och vistande utom Riket, ytterligare förklara, att dessa beslut innefattade det ovillkorliga förbehåll, att hvarken f. d. Konungen elier någon af dess familj skulle beträda Sveriges gränser; och att R. St. för nu och i framtiden uppdraga åt Regeringen att, till vidmakthållande af detta beslut, och till vinnande af det dermed åsyftade allmänna lugn och säkerhet, utan hinder af något annat afseende, vidtaga alla till ändamålet nödiga mått och steg; 2:0 att, om f. d. Konungen och dess familj skulle af gällande skäl och omständigheter finna sig föranlåtna att vistelseort förändra, bör det ske med Svenska Regeringens vetskap och bifall, så framt de vilja blifva i åtnjutande af den underhållssumma, R. St. dem beviljat; • 3:o att då f. d. Konungen aflägsnar sig från sin familj, äger han icke att lyfta mer än intresset af hans enskilda förmögenhet, utgörande 20,582 r:dr Svenskt b:co, samt de 10,000 r:dr, som R. St. honom enskildt tillagt; 4:o att det återstående af underhållssumman tillkommer alltid i sådant fall f. d. Drottningen, att för sine och sina barns räkning, så länge desse sednare äro omyndige, emottaga och disponera. "Om R.
Mig tyckes det, som skulle här arbetsfördelningens princip göra sig synnerligen gällande och att man inom hvarje konstart bör fordra en insats af just de egenskaper, som äro för den utmärkande, af målarkonsten t ex. målarglädje och konstnär sblick. Målarglädje — ren förtjusning, stilla eller jublande.öf-ver all den skönhet, som uppenbaras i farg och form, i be # lysning och reflexer. Konstnärsblick — endera klar och genomträngande syn in i tingens väsen eller skarp blick för deras yttre egendomligheter. Men derjemte fordras äfven en annan gåfva att se, kanske den riktigaste för att det skall blifva något af gåfvan — det konstnärliga skådandet — att se bilden framför sig klar, fristående, hel, som en förberedelse till att fa den hel fristående, klar på duken. Jag skulle ej uppehållit mig vid dessa » lieux-communs », om jag ej funnit dem vara allt annat än lieux-communs i praktiken. Många * diskussioner om konst har man hört under Göteborgs-utställningen i år, men endast undantagsvis hör man det tillämpas, som norm vid bedömandet af ett konstverk, att det först och främst skall vara seclt med ett pai * bra målarögon. Lika litet tycks man i allmänhet hågad att inse, att begreppet målarglädje är något annat än ett kotterislagord. Och dock ligger deri vida mera, än ens målarne sjelfva i hvardagslag erkänna — en damm mot den flacka pessimismens kringgripande vattensjuka, ett korrektiv mot öfverkulturen, som förslöar våra sinnen och binder för våra ögon, en den präktigaste insats till en vackrare och lefnadsfriskare framtid. Slutligen vill jag tillägga, att dessa anteckningar icke göra anspråk på att vara en uttömmande redogörelse för alla konstverken på utställningen, utan snarare några iakttagelser om en del märkliga riktningar, hvilka man der kunnat varseblifva. Genast från böljan kan man ej annat än lägga märke till mängden af de rent svenska landskapsmotiven. För min del kunde jag ej instämma i det för ett par år sedan all-mänt gängse klagoropet öfver » bristen på svenskhet » hos våra konstnärer. Sådant låter icke tvinga sig.
«Opposition på alla områden!» ville han. Grazelius stod åskslagen. «Hi hi hi!» bröt det löst. «Opposition på alla områden: Bravo! Jag tycker ta mig djefvulen om dig, Truls Andersson.» Den stora frågan kom: pengar? Hvar taga dem ifrån? Grazelius såg eftertänksam och hemlighetsfull ut; till sist anförtrodde han klicken, att han kände en person, en brukspatron, en viss herr X., hvilken älskade literaturen och bjudit honom, Grazelius, på lukulliska supéer ute på sitt gods i närheten af Stockholm. Mannen uppehölle sig för tiden i staden. En förmiddag samlades alltså bandet i kaféet å «Kung Carl», der mecenaten in spe logerade. När man var fulltaligt samman, tågade man upp för trapporna. Titulus X. var en blekfet, apoplektiskt-jovialiskt utseende äldre herre, med bonjouren uppknäppt öfver den trinda magen. Han betraktade häpen det långa tåget af obekanta ynglingar, som kom inmarscherande i hans rum och stälde upp sig i fylking framför honom. Grazelius presenterade, men den gamle herrn såg icke stort slugare ut för det. «Ja, ser herr brukspatronen,» begynte Grazelius, samt utvecklade i ett vältaligt anförande situationen. Den tjocke hedersmannen gaf sina blickar ett lämpligt rördt uttryck, medan de gledo öfver de spändt afvaktande ynglingarne. «Jag tviflar inte på, att herrarne skulle kunna sätta nånting rigtigt djefligt styft i scen. Jag ber få uttryckligen betona, att jag hyser den allra största respekt för herrarnes sträfvanden och begåfning. Men att till uppgifna syftet associera mig med herrarne, derpå kan jag icke inlåta mig. Det fins ju förläggare. Sådant är ju förläggarnes sak. Hvarför gå inte herrarne till en förläggare? Herrarne gingo blåfrusna och slokörade i dålig marschtakt till den store förläggaren, som de belägrade i hans lilla kontor. Grazelius ryckte honom in på lifvet med för tillfället som lämplig ansedd påflugenhet.
Enär, såsom anfördt blifvit, Adjunkls-platsernes antal vid Universitelerne svnes vara alltför ringa och i följd deraf läll kan inträffa, att hoppgifvande unge män gå förlorade för Universitetet, hafva Pikets Ständer för hvarldera Universitetet beviljat anslag till tvenne Adjunkts-löner al 2,000 Ridr R:mt hvardera, hvilka ej böra vara fästade vid vissa läroämnen. Dels till löneförbättringar vid Elemenlar-Iäroverken, dels till läroverkets utvidgande och förseende med ordinarie lärare, i enlighet med den plan, som uti här ofvan åberopade, Eders Kongl. Majlis nådiga proposition bifogade protokoll öfver Ecklesiäslik-ärenden af den 14 Oktober 1856 linnes intagen, har Eders Kongl. Maj:t äskat elt reservalions-anslag af 297,307 R:dr 80 öre årligen, äfvensom följande årliga anslagssummor äro af Eders Kongl Majit begärda, nemligen till arfvode åt Bibliolhekarier vid de läroverk, som redan hafva bibliotheker af den beskaffenhet och del omfång, att deras vård fördrar särskild ersättning, 4,000 R:dr såsom reservalions-anslag; til! nya Eiementar-läroverks inrättande i Oscarshamn och i Arvika 2,800 R:dr för hvarldera, samt för beredande af pedagogiers eller mindre skolors upptagande å Elemenlar-lärovcrkens stat, 63,449 R:dr, att med del belopp, som är för hvarje särskildt läroverk behöfligt och beräknad!, utgå i den mån Eders Kongl. Maj:!, efter nådig pröfning af särskilda förhållanden, skulle finna lämpligt. Sedan Rikets Ständer vid 1847—1848 arens Riksdag lill förbättring af lönerne för Elementar-läroverkens lärare anslagit en summa af 90,000 R:dr b:ko, hade Eders Kongl.
Ståndsrepresentation icke mera finnes såsom sådan; men jag är fast förvissad derom, att denna, efter min innersta öfvertygelse, nödvändiga och helsosamma reform icke kan i laglig, lugn ordning genomföras, så länge bemödandena å ena sidan derpå utgå att yrka en reform, grundad på s. k. fria val, mer eller mindre liknande de mönster, som i våra dagar sökt göra sig gällande i andra länder, emedan reformen, sålunda framställd, icke kan undgå att emot sig uppkalla ett mångartadt och mångsidigt motstånd, så myfcket omöjligare att öfvervinna, som detsamma icke har sin grund i vissa stora och allmänna, för öppen dag liggande politiska liufvudsatser, de der då kunde blifva föremål för en öppen och fullständig granskning, till stadgande af en upplyst öfvertygelse, utan tvärtom lånar sin styrka af många och inom de särskilda RiksSt:n olika skiftande större eller mindre interessen, farhågor och fördomar, de der hvar för sig icke kunna uthålla en öppen förnuftig pröfning, och just derföre måhända icke ens till granskning framhafvas, men hvilkas sammanräknade belopp likväl torde vara tillräckligt att vid de slutna voteringarna bestämma utgången på ett sätt, som föga öfverensstämmer med fäderneslandets behof och länge hysta, men städse gäckade förhoppningar. Frågan bör derföre, efter mitt förmenande, ju förr desto hellre förås ifrån det afskräckande tomma speculationernas och theoriernas inpå det practiska området oeh der behandlas med oaflåtligen fästadt förståndigt afseende på närvar, förhållandens oafvisliga kraf, och deraf beroende möjlighet att förena allas viljor till ett gemensamt beslut, hvilket väl, i sådant fall, icke kan blifva det bästa möjliga, men likväl för tiden och behofvet fullt tillfredsställande, intill dess en stigande upplysning och förvärfvad vidsträcktare erfarenhet, på en lika lugn och practisk väg, kan, i kommande tider, leda frågan ett steg närmare fullkomligheten.
Hedlund i underdånighet anfört deröfver, att, sedan Stadsfiskalen, vice Häradshöfdingen H. Hansson vid Rådstufvurätten i Göteborg yrkat ansvar å Hedlund efter 8 mom. i 3 § Tryckfrihetsförordningen 88 den 16 Juli 1812, för det Hedlund, i egenskap af ansvarig utgifvare af Göteborgs Handelsoch Sjöfarts-Tidnmg, skall uti två artiklar, införda den ena uti JVf 33 och den andra i J[s. 43 af nämnda tidning för år 1862, begagnat smädliga uttryck om Hansson i och för hans tjenstebefattning; och Rådstugurätten, efter det. en på föreskrifvet sätt sammansatt nämnd förklarat berörda tidningsartiklar brottsliga efter det O O lagens rum, Hansson åberopat, genom utslag den 26 April 1862, sig utlåtit och, såvidt nu är i fråga, på grund af nämndens berörda förklaranden samt med stöd af 60 kapitlet 5 § Missgerningsbalken, jemförd med 4 § 7 mom. i Tryckfrihetsförordningen, dömt Hedlund alt böta Femtio Riksdaler Riksmynt till treskiftes emellan Kronan, Göteborgs stad och Hansson, samt att inför Rådstufvurätten göra Hansson offentlig afbön; så har Götha Hofrätt, hvars pröfning Rådstufvurältens utslag blifvit understäldl oell der Hedlund sig jemväl besvärat, i utslag den 28 Augusti 1862. sig yttrat: alt Hedlund, hvilken vid Rådstufvurättens sammanträde den' 19 April 1862 anmärkt. alt han icke blifvit kallad till eller öfvervarit justering af protokollen i målet, hos Hofrätten fullföljt denna anmärkning och derjemte påstått, att den af Rätten till nämnden lemnade skriftliga sammanfattning af målets beskaffenhet och skick icke varit så noga bestämd, som vederbort, enär flere vigtiga omständigheter icke funnes i densamma omnämnde, samt pä grund häraf yrkat, att nämndens och Rådstufvurättens beslut måtte undanrödjas och målet visas åter till förnyad behandling hos Rådstufvurätten; men emedan Hedlund hvarken föreburit, att han vid Rådstufvurätten uttryckligen begärt protokollets justerande eller, ehuru nämnde sammanfattning af målet blifvit i hans närvaro uppläst, vid den framställ någon anmärkning, utan öfverlemna! målet till pröfning; ty och som den skriftliga sammanfattningen öfverensslämde med protokollen i målet, kunde Hedlunds anhållan om målets återförvisande icke bifallas, utan blefve detsamma företaget till slutligt afgörande, dervid Hofrätten pröfvade rättvist fastställa Rådstufvurättens utslag; deruti ändring är vorden af Hedlund i underdånighet sökt; hvaröfver Hansson sig i underdånighet förklarat, derefter Hedlund med underdåniga påminnelser inkommit.
Denna $. är redigerad efter, 1823 års Banco - Reglemente ^ pag. 59 och 60, med nödig jernk-» ning. §, i8j Kongl. Maj:t har, medelst Nådigt Bref af den aa Maji 18a9, efter underdånig anhållan från Rikets Ständer, anbefallt Dess Bila.-till Riks. St, Prot. 1828-i83o, 6 Sami. 3 B, 3, 8:de H:t. s8 B&nco-Utskottets Memorial N:ö, m och Rikets Stats-Contoir att noga tillse, det präglingen af Kopparskiljemynt vid Avestad varder verkställd med den skyndsamhet, att erforderliga qvan titeler af sådant mynt må kunna på bestämda tider till Banken aflemnas. Det ankommer alltså på Banco-Styrelsen att, tid efter annan, i mon af behof och åtgång, hos Kongl. Stats-Contoiret göra anmälan , så , att något afbrott ined vexlingen, genom inträffande brist på Kopparmynt,' ej må uppstå. Erinran. Denna $. stödjer sig på Kongl. Majtts högstberörde Nådiga Bref, härrörande från Banco-Utskottets Memorial N:o 23, och Rikets Ständers deraf föranledda underdåniga Skrifvelse, Till Rikets Ständers upplysta pröfning heraslälles allt detta vördsamligen. Stockholm den 4 Februarii 1830. Bil. t. Ba ncö-Utskottets Memorial Nto lis. 19 N:o 3. Tariff, enligt hvilken sådana fullvigtiga utländska myntsorter, som efter stycketal blifvit invexiade, kunna , från Banken och LåneContoiren , efter allmänna Silfvervexlingens början, föryttras.
Men från ett sådant förfarande har Utskottet afstått på den grund, att nämnde frågor hittills, blott till en ringa del, äro antagna att till nästa Riksdag hvila, och att icke förutses kan, hvilka bland de öfriga kunna på samma sätt göras hvilande, ännu mindre i hvad skick de åt nästa Ständer öfverlemnas. Delta Betänkande har icke bordt belastas med en mängd alternativa förslag, innan de ännu ens kunna framställas i bestämd form. Då äfven förslagen i dessa frågor nu äro lämpade efter närvarande representalionsform, måste Utskottet också, för den händelse, att här afgifna förslag, med eller utan ändringar, antages att till nästa Riksdag hvila, framställa det förbehåll, att nämnde frågor icke åt nästa Ständer öfverlemnas utan vilkor, att de till pröfning upptagas, endast i den händelse, att närvarande förslag, i det skick, det vid innevarande Riksdag erhållit, blifvit af Riksens Ständer eller af Konungen ogilladt. Men Utskottet tillägger, i afseende på sistnämnde frågor, ännu ett förbehåll, att nemligen Utskottet, sedan sig visat om och i hvilken form de lill nästa Riksdag öfverlemnas, må till Riksens Ständer få inkomma med utlåtande om det sätt, hvarpå motsvarande förslag uti det närvarande kunna alternativt intagas, för att sedan, i förening med det sistnämndes öfriga innehåll, till nästa Ständer öfverlemnas. Om sådana förslag, hvilka endast åsyfta annan ändring i §.§:s numer» följd, än den här nedan föreslagna, har Utskottet här icke trott sig böra något vltra. Utskottet förbehåller sig blott att framdeles få efter omständigheterna utlåta sig om den inflytelse, sådana förslag kunna få på detta och Riksens - Constilutioiis-Utskottets Memorial, N:o 68. 9 sens Ständer att i detta afseende, likasom i det näst förut anförda, utan hinder af hvad de i öfrigt i dessa afseenden yttrat om närvarande förslag, kunna antaga, hvad de tjenligt finna. Det är möjligt att, under återstoden af närvarande Riksdag, nya förslag kunna väckas om Grundlags-ändringar, hvilka med det här afgifna stå i förbindelse.
Jag behöfver icke ytterligare för R. o. Ad framhålla behofvet af ingeniör-trupper. Jag anser nemi. öfvertygelsen om detta behof redan vara stadgad —, och inskränker jag mig till en anhållan, alt R. o. Ad., med afslag å Utsk:ts hemställan, måtte bifalla den reservation, som af 16 ledamöter i Utsk:t blifvit afgifven. Hr af Kleen, Johan: Utgången af denna anslags-frågas behandling i Stats-Utsk:t, der densamma bifölls på afdelningen, men afslogs i plenum, allt genom aflagda sedelns öppnande, synes antyda, att den nu kommer att gå samma väg som vid förra riksdagen, eller efter att, likasom då, blifva bifallen hos R. o. Ad. samt Preste-St., men, såsom jag befarar, afslås af de 2:ne öfriga Stånden, återigen blifva beroende af förstärkta Stats-Utsk:t. Skulle frågan der ännu en gång falla, så är åter denna vigtiga angelägenhet undanskjuten till en oviss framtid, under hvilken Svenska arméens ingeniör-väsende står lika illa och ofullstän digt organiseradt som förut, med den farliga påföljd i öfrigt, att en sådan brist vid infallande krig omöjligen låter ersätta sig. Ty det är visserligen både tänkbart och låter verkställa sig, att, sedan kriget utbrutit och efter någon tids öfning, med nya trupper förstärka och komplettera arméens öfriga vapenslag, men lör att på nytt dana en duglig ingeniörtrupp dertills beböfs en mångdubbelt längre tid, och en pontonmateriel låter icke heller improvisera sig. Råda delarne måste förut vara förberedda och äro nu mera än någonsin maktpåliggande, sedan krigsrörelserna genom jernvägarne blifvit i så hög grad underlättade och sedan man till följe häraf, inom väl ordnande arméer, uppbjudit alla krafter för att göra dessa rörelser så litet som möjligt beroende af mötande naturhinder.