Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid tillfället funnos icke ens serskilda restaurationer för skilda klasser, utan «grefven och sotaren» drucko sitt kaffe eller spisade sin glace vid samma bord; den enda åtskillnaden var, att den sednare kanske reqvirerade en half portion is, då den förres börs och mage tålde vid en hel. Om, såsom förf. hoppas, brottmålsstatistiken för Wien visar ett bättre förhållande, än i andra stora städer, så skall ingen bringa det ur hans hjerna, att detta till en stor del har sin grund i sotarens smak för grefvens nöjen, och i dennes sed att hellre vara glad, än lysa. Ty värr lärer dock fältet för dessa blidare, menniskovännen fägnande taflor, inskränka sig hufvudsakligast till Wien, och kanske det egentliga Österrike. Äfven i städerna öfverhufvud finnes jemlikhet i förmögenhet och bildning, och de näringsidkande klassernas belägenhet anses öfverallt vara ganska lycklig. Men i de flesta delar af monarkien lefver bonden under det svåraste förtryck, mindre likväl i följd af lagstiftningen, än i följd af missbruken. Regeringen har på allt vis främjat industrien. Egentliga Österrike, Böhmen, Mähren, hvimla af fabriker af alla slag, och så väl kläden som siden och bomullstyger tillverkas af utmärkt beskaffenhet, täflande med alla länders produktioner. Ett strängt prohibitivsystem har uppdrifvit tillverkningen, och omständigheterna göra, att, ehuru snart sagdt intet afsättes utom riket, ännu ingen öfverproduktion uppstått. Ty flera delar af monarkien, såsom Ungern, Galizien, Siebenbürgen, Tyrolen, sakna helt och hållet manufakturer. Lombardiet, Kärnthen och Krain o. s. v. befinna sig delvis i samma belägenhet. Afsättningen på dessa provinser ifrån de manufakturidkande är derföre stark, isynnerhet som tullförfattningarne icke medgifva utländningen någon täflan, icke ens i Ungern, der äfven för Österrikiska varor erlägges en låg tull, likasom omvändt den öfriga monarkien har hög skyddstull mot Ungerska viner, tobak o. s. v.
Cederström har trott, att genom framflyttandet af tiden för markegångssättningen till d. 8 Jan. skulle förorsakas en väsendtlig rubbning i uppbördsterminerna, samt oredor föranledas, hvarföre nödiga ändringar i nuvar. stadganden först borde bestämmas, innan man fattade ett sådant beslut. Jag är af en motsatt öfvertygelse, grundad på de författningar, vi nu äga. Under en föregående discussion har jag, med citation af författningarnas ordagranna lydelse, bevisat, att efter nu gällande författningar skall ingen uträkning af räntornas markegångsvärde vara gjord vid första uppbördsstämman. Det ligger äfven i sakens natur, att denna uträkning då ej kan vara verkställd, ty markegången sättes nu i början af November och första uppbördstämman inträffar samma månad. Författningarna säga endast, att contanta penningar skola vid första uppbördsstämman betalas och att uträkningen öfver räntornas markegångsvärde skall vara gjord d. 8 Jan. Således är det först vid andra uppbördsstämman, som de skattskyldiga äro berättigade att få sina räntepersedlar uträknade efter markegången. Denna uppbördsstämma inträffar i Febr. eller Mars månad, och det synes mig således klart, att om markegångssättningen Dr ii a.' April f. m. framflyttas till <1. 8 Jun., har kronobetjeningen mer än tillräcklig tid att verkställa denna uträkning efter markegången. Följaktligen kunna samma terminer för uppbördsstämfnorna, som hittills ägt rum, bestå med antagande af förändrad tid för markegångssättningen. Den enda fråga, sorn den framflyttade markegångssättningen medför, rörer uppsägningen och levereringen af räntorna. I denna fråga har BondeSt. redan fattat det beslut, att, i stället för alt uppsägning till betalning in natura skulle vara gjord inom d, 3i DeV., uppsägningstiden bör framflyttas till d. 3o Jan. och att levereringen skall verkställas i Mars månad. Örn afven it. o. Ad. fattar samma beslut, så äro alla hinder undanröjda, och vinner detta beslut K.
Realisationens bestånd beror icke på qvantiteten af Silfver, som finnes i Banken, utan derpå, att näringarne befinnas i det skick, att de ej blott vilja behålla RörelseCapitalet och sedlarne i rörelsen, ulan att de ock förkofra sig och önska större RörelseCapital. Så länge rörelsen stiger, och insuger i sig större Capital, så länge kan också BancoStyrelsen utsläppa nya sedlar, om de äf - 3a Den 2 December f. m. veu tagas rakt från Tumba. Men ofn näringarne aftyna, och komma i förfall, då Lör BancoStyrelsen vara angelägen, antingen att förstärka Silfverfonden, för att kunna göra tete i Bancoluckan, eller ock att inskränka Lånerörelsen. Vidtages den förra utvägen, behöfves ej den senare, utan i nödfall. Om BancoStyrelsen märker, att den ej äger nog fonder för att köpa Silfver, måste Styrelsen vidtaga den andra åtgärden, eller inskränka Lånerörelsen och för ögonblicket gå till ett så kalladt strypsystem. Vill man ej medgifva Styrelsen denna dubbla rätt, har man lagt ett frätsår i sjelfva organisationen, hvarigenom Realisationens bestånd äfventyras. Nu är Los oss en följd af gammal ovana, att man ej vill medgifva BancoStyrelsen öppen rätt att minska utlåningsrörelsen, äfven om sådant är nödvändigt för npprätthållandet af växlingen. Detta kan ej mer ändras; men jag hoppas, att det skall kunna tillvägabringas framdeles vid en annan Riksdag. Vi Lora dock inrätta vårt Lånesystem så, att näringarne kunna få större RörelseCapital, i fall de sådant behöfva. Härifrån härleder sig mitt omdöme öfver frågan, då jag utgått från den synpunkt, att näringarna behöfva större RörelseCapital; och alt spåren efter strypningarne år 1818 ej ännu upphört, samt att näringarne äro långt ifrån att icke behöfva Silfver, utan snarare önska - Den 2 December f. m. 33 skit större tillgång på sedlar, utan att Bancoluckan tillitas.
# TjTRÅN G R E F V E G. E. T A U B E S begrafning, s o m " ägde rum den 19 dennes o c h var den imposantaste likbegängelse hufvudstadens invånare bevittnat sedan många år, meddela vi i vårt dagsnummer ett par illustrationer. Den större bilden framställer liktåget, passerande utför Slottsbacken mellan fotregementenas paraderande led, medan å den mindre illustrationen synes sorgetåget, när detsamma, k o m m a n d e från Norrbro o c h eskorteradt af en afdelning artillerister, sneddar öfver Gustaf Adolfs torg m o t Araenalsgatan, på väg till Artillerikyrkogården. TVÄNNE MÖDRAR. IDUN SOFIE AF SKISS FÖR LINGE. FORTS. OCH SLUT. Modershjärtat svällde af stolthet o c h beund r a n. Stackars m o r Sara! Hennes gosse skulle kanske aldrig k o m m a, sannolikast aldrig. M e d d e n blekta, svarta orlinskjolen omsorgsfullt uppfästad gick hon omkring i trädgården o c h vattnade plantor. BL B! » » Till m i g? N e j, aldrig i världen. » Mor Sara m å t t e sätta ifrån och hon blef alldeles blek. sig vattkannan, » Å h, Herre G u d! » A. Blomberg foto. » hade prostinnan inte tänkt på. » Ja, för ritningar o c h sådant, förstår d u v ä l, mor. » Paul, vår e g e n käre gosse! Välkommen hem igen! J. Nordlinjj foto. » Känner inte far och mor igen Nybergs Erik? H v e m som helst kan själf afo c h påknäppa samt efter behag växla dessa parasollers öfverdrag. På ett par minuter ö p p n a r man 8 små knappar, m e d hvilka tyget är fäst vid ställningen, o c h öf verkläder den på nytt på samma korta tid. Skadade öfverdrag kunna på så sätt lätt förnyas o c h färger växlas för olika toaletter. V i förmoda, att den pikanta nyheten ej heller länge låter vänta på sig i den svenska marknaden, då den synes ha mycket som talar för sig.
Jag begär derföre, att denna fråga må remitteras till Ridd.Utsk. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att han visserligeu ansåg hvarje fråga om förändring af Ridd.Ordn. ovillkorligen böra remitteras till Ridd.Utsk., men deremot trodde, att sådana frågor, som den nu väckta, hvilka ej angå något, hvarom Ridd.Ordn. handlar, kunde af Ståndet behandlas så som Ståndet tjenligasl funne och således afven kunde till Ridd.Directts utlåtande öfverlemnas; i anledn. hvaraf Hr Frih. o. Landtm, nu förnyade sin i detta afseende framställda propos. Ropades starka nej, blandade med ja, i anledn. hvaraf Ur Frih. o. Landtm, förklarade, att R. o. Ad. icke bifallit den sednast framställda pröpostn. Hr Frih. o. Landtm, erinrade, att 47 S Riksd.Ordn. stadgade, det Landtm, samt Ståndens Talmän skola sammanträda, för att öfverenskomma om föredragningsämnena inom de resp. Stånden, och att 2:ne ledamöter af hvarje Stånd dervid skola vara närvar.; till följd af hvilken föreskrift Landtm, till R. o. Ad. hemställde att besluta, på hvad sätt dessa 2.‘ne ledamöter skulle utses. Frih. Roye, Ludv.: Den grannlagenhet Hr Frih. o. Landtm, nu uttryckte, synes mig påkalla en motsvarande grannlagenhet af R. o. Ad. Jag kan bedraga mig i mitt minne; men så vidt jag kan påminna mig, har Landtm, alltid gjort detta val. Måhända har det skett, derföre att vid valet kunde förekomma så många stänkröster, att uppdragets emottagande ej blefve så behagligt, som då Landtm, sjelf gjort valet. Jag hemställer derföre, om icke Ståndet ville upplåta åt Hr Frih. o. Landtm., att sjelf utse de personer, som skola åtfölja honom i Talmans-conferencerna. Gr. Anckarsvärd, Carl Henr.: Jag erkänner riktigheten af hvad Frih.
Skulle deremot dess förkortning och ordval sådant oaktadt af Hr Justitieombudsmannen anses vara 37 286 en förändring, så vore detta en förändring i Judarnes ed och icke i Sveriges Lag eller lagskipning, ty i den förra har denna edsforrael aldrig varit införd, och i den sednare inträdde den, såsom nämndt är, långt före närvarande Statsförfattning. Anmärkningen härför mot de nu inför rätta anställde Kongl. Rådgifvarne och det derpå grundade ansvarspåståendet synes således utmärka ett nit, som ej känner några gränsor. Uti ingressen till dessa påminnelser hafva vi Svarande klarligen framlagt, hvad de till rättelse för Sakförare inför RiksRätt gällande Lagar innehålla, och vi åberopa nu detta vårt anförande med full tillämpning på denna fråga. Och utom det, att vi i detta vårt vördsamma anförande, likasom i förklaringen deröfver, hvilken vi till alla delar åberopa, anse oss hafva fullkomligt ådagalagt, att någon öfverträdelse af Regeringsformens 87 § i våra rådslag härvid ej blifvit begången, åberopa äfven vi det af Hr Justitieombudsmannen sjelf angifne förbållandet, att samma § ej finnes i Ansvarighetslagen uppnämnd; och vi hade föreställt oss, att detta bordt anses vara ett laga hinder för Hr Justitieombudsmannen att fortgå med anmärkningar och ansvarspåståenden i denna sak. Men då han detta oaktadt icke allenast anser svaranderna hafva öfverträtt nämnde grundlagsparagraf, och på den grund fullföljt sin talan, utan äfven derjemte valt straffbestämmelser ur allmänna Lagen, som gå från böter till förlusten af Embete samt skadeersättning och i vissa fall ända till förlusten af lif eller ära, så synes han till och med velat öppna utsigt för rubricerandet af ett förment formfel genom rådslag_, till ett genom dom begånget brott. Ett sådant handlingssätt återkallar beklagligtvis minnet af en tid, då man i Sverige under det förflutna seklet skapade strafflagar i politiska frågor mot anklagade Embetsman, när sådane lagar för tillfället saknades. Påminnelserna i denna punkt åberopas af undertecknade: Rosenblad. Stjerneld. Löwenhielm. Åkerhjelm. von Schulzenheim.
Flotta skulle medföra, at stilja deste mäl ifrän det för de wigtigare för-, ordnade rättegängs - sätt, det cj med Lagens rätta mening och förständ later förena sig, at Högste! 716 Den F Augusti. Högste Magten med stadgad enskild pröfningSrätt i frågor om lif och ära, skulle wara betagen at afgöra mindre brott och förseelser; Högste Domstolen ansäg sig Medes böra i underdänighet tilstyrka, det mä af Kongl. Maj:t med anledning af 87 § t Regerings - Formen den 6 ststl. Junii, sedan Konungen häröfwer äfwen äffat Stats-Rådets yttrande, den Proposition Riksens nu församlade Ständer göras. Let mä alla de Militaire förbrytelser, som un-Ler krig föröfwas, och ifrän Krigs-Domstolarne antingen hemsiällningswis eller genom underdåniga beswär och ansökningar Konungens ^kädiga pröfning underkastas, af Kongl. Maj:t eller Desi Högste Befalhafware, enligt den Jnsiruction Konungen dem meddelar, enffildt pröfwas och afgöras, utan ^ tillämpning af hwad för General-Auditeurs Nrendernes handterande i fredstid, jämnlikt Regerings-Formen finnes stadgadt. Lx xrotocollo, III. Lellerdolrn Denna Kongl. Proposition blef til Lag, lltskottet remitterad. Grefwe körner, 6ÖI Iln, det är längt ifrån mig at wilja uplifwa minnet af förflutna oangenäma händelser, men det finnes Ledamöter af detta Ständ, som, utan at sjelf!we hafwa afsagt sig Adelffapet, likwäl blif mlL. Den 8 Augusti. 717 wit under den förra styrelsen dömde sin Riksdagasmanna-rätt förlustige.
Friherre 8 tsLI von klollstein yrkade ä npo pä stn gjorda motion; Hwarrfter Herr Grrfwen och Landk-Mar sk alken frägade hwad Friherre Lmel ästundader Friherre 8tsel von k5 ali ste in swarabe, att om Herr Grefwcn och Landt-Marskalken icke fattat hans tanka, wille han den ä nyo uprepa. Herr Grcfwen och Landt-Mar skalken: Skulle dä Herr Baron wara nöjd, om nägvn närwarande Ledamot af Riksgälds-Contoiret eller Bewillnings - Utskottet ätoge sig, ätt i RjksgäldS Coy» - !v86 Den M Heptembek, bonkoiret undersöka uppgifterna och derom afgifwa M» derrättelsr? Frshrrrc 8 tsel von kl o 1! dt b i si: Vet koMmcr an pä Ridderskapct och Adeln och icke pä mig, om dck icke will dirccte itikräfwa beha upplySnin» gar ifrän Riksgälds»Coutoiret, som wäl mäste hafwsi anmärkt en sä betydclig brist, Herr L o c k. ^ Ldrstcr l^uöviK^ frägadt hwart de 8oo,Oos skölp, som fattas tagit wägen. Herr k s si 1 tr» Lsi; Otto k'raZr>a, insög ef hwarfbr icke man kunde infordra ett sivär om denna sak ifrän Riksgälds - Contoiret, sedan upplysningarnt berifrän inkomma, kunde man alt efter deras beskafr senhet taga ett part!, Herr 8ilver8tojp6z öustsk ^sits» , utbad sig i ödmjukhet fä hemställa, om icke denna sak, när man sammanräknar desi ventilation i flera fbregäende klans och i dag, redan borttagit meret tid, än det skulle hafwa kostat att göra Friherre Liset genast till wiljer.
C. i fråga om upphörande af de bland Statsverkets ordinarie inkomster upptagne Geruingsören. II. B. 398, 458. A. 554. III. E. 9. — N:o 38. angående regleringen af utgifterne under Riks-Statens lista Ilufvnd-titel. II. B. 398, 458. A. Å. 556. IV. U. 446. A. 501. IX. E. 587. A. 594. — N:o 39. angående regleringen af utgifterne under Riks-Statens 2:dra Uufvud-tilel. II. B. 398, 458. A. Å. 576. IX. E. 587. A. 594. — N:o 40. angående regleringen af utgifterne under Riks-Statens 3:d.je Hnfvud-titel. II. B. 398, 458. A. 592. VI. U. 198. A. 225. IX. E. 587. A. 594. — N:o 41. i fråga om ytterligare anslag till uppförande af cellfängelser. II. B. 490, 605, 628. Å. 702. V. U. 39, 72. A. 81. VI. U. 198, 225. A. 238. U. 584. A. 593. VII. E. 215 — N:o 42. i anledning af Kongl. Majlis Nådiga Proposition, angående ett bidrag frän skogsplanterings-cassan af 66,666 R:dr 32 sk. banko, att, efter Rikets Ständers pröfning användas till förefallande behof. II. B. 490. A. 605. — N:o 43. i anledning af Kongl. Majlis Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående afsöndring af jord från indragna Mönsterskrifvare-bostället vid f. d. Adels-fane-regementel Selleberg Börje
– Vill du, mio caro (min vän) höra min historie, som är kort? – Tala, mia cara. Jag hör dig gerna. Troligen var italienskan det enda språk, hvari Stella hade någon öfning. Nu, för att göra sig begriplig, begagnade hon sig af en rotvälska, som var ungefär tre delar italienska, två delar svenska och en del fransyska. Hennes berättelse uppfattades sålunda af Harald: – Man säger mig, att jag är född i Italien och ett år var jag verkeligen der, men jag tyckte der var så hett och jag längtade derifrån. Af min barndom minns jag ingenting före den tid, då jag dansade i Stockholm. Menniskorna tyckte om mig då och sade, att jag var vacker. Sedan har jag dansat på flere ställen och vann alltmera bifall. Det sällskap, i hvilket jag var, tyckte jag aldrig om ... Det var så underligt ... de spelade och drucko och blefvo då alltid stygga emot mig, så att de också slogo mig. Allt säger jag för dig, som är min fratello. Min far sade, att sådant inte kunde skada, att jag eljest blifvit alltför högfärdig. Men småningom blefvo de artigare emot mig, så att en, han som var den bäste akrobaten bland karlarne, sade mig, att utan mig skulle hela truppen vara värd ingenting, och han föreslog mig, att vi skulle rymma bort tillsammans och inrätta en egen trupp, så framt icke min fader ville godvilligt afstå mig och dessutom inkomsten för tre representationer. Kanske skulle jag ha rymt med honom, ty han var den beskedligaste af dem alla emot mig, och jag höll allsintet af min far. Men min far gick in på hvad han ville. I går om morgonen reste vi ifrån en stad, som börjas på Ta. Min fästman ville åka med mig, men min fader förbehöll sig att ännu få åka med mig en enda resa till den staden, som jag inte minns namnet till, men der en munk skulle viga oss. Under vägen om natten frågade mig min far, om icke min blifvande talt med mig om att rymma och förtjena på egen hand. Jag kunde icke neka.
St:r gifvit henne, att nemligen efter H. IV. 6 82 Den 10 Mars f. m. godtfinnande för ekplantering i Rikets sydligare delar använda 25,000 tunnland jord, och jag håller Regeringen räkning derför, alt hon vill bringa till verkställighet hvad R. St:r begärt. Jag tror att det är af vigt, att Sverige erhåller en ekplantering; men jag tror också att det föreslagna stället derför icke är lämpligt, utan att det bör vara i södra Sverige. Att använda icke mindre än 3,400 tunnland på ett försök, som möjligen kan misslyckas, anser jag icke vara öfverensstämmande med god hushållning. Antingen må man således använda någon mindre del af den föreslagna jordrymden, eller också anvisa någon annan plats. Jag tror att om så blifvit föreslagit, skulle R. St:r dertill icke kunnat säga nej. Då emellertid Utsk. icke fann den ifrågav.de kungsgården passande för ekplantering, hade Utsk. bort föreslå någon annan trakt, för att derigenom visa, att Utsk. jemväl velat göra någonting för sakens framgång. Af dessa skäl anhåller jag, att R. o. Ad. behagade återremittera Betänk:t till Utsk. Uppå H. Exc. Hr Gr:ns o. Landtnäs nu gjorda hemställan, upsköts den vidare pröfningen af förevarande fråga till e. mais plenum, och R. o. Ad. åtskiljdes kl. nära 3 e. m. In fidem, O. Brakel. Lördagen den 10 Mars 1860. Plenum kl. 6 e. m. Justerades ett prot.utdrag för förmiddagens plenum och PleniProtokollet för den 21 sisth Januari. Fortsattes pröfningen af StatsUtskottets Utlåtande N:o 74. Hr Ros, Anders Emanuel, anförde skriftligen: Bland de talare, som yttrat sig i denna fråga före middagen, hafva egentligen Hr Gr. Sparre, Erik, och Hr Montgommery-Cederhjelm förordat Utsk:ts Betänk.
Utskottet tillhandakomna protokolls-utdrag af den 28 nästlidne Juli samt den 1 och 4 innevarande månad har Ridderskapet och Adeln, som förut af* slagit det i punkten 50 af Betänkandet N:o 25 framställda förslag, med föreläggande för Utskottet att inkomma med nytt förslag, angående användande af Bankens odisponerade vinstmedel, äfven nu ogillat Utskottets tillstyrkande i punkten 12 af Utlåtandet N:o 31; Pr este-Ståndet, som bifallit Utskottets förslag i punkten 50 af Betänkandet N:o 25, förklarat sig vidblifva detta sitt beslut och lagt punkten 12 i Utlåtandet N:o 31 till handlingarne; Borgare-Ståndet bifallit sistnämnde punkt samt Bonde-Ståndet, med afslag å tillstyrkandet ’i samma punkt, beslutat, att den deri omnämnda 1,000,000 Rxlr skall ställas till Banko-fullmägtiges förfogande för att göras fruktbar efter sig företeende omständigheter och på det för Banken och det allmänna bästa fördelaktigaste sätt. Med anledning häraf anser Utskottet sig böra inbjuda Bonde-Ståndet att instämma i Utskottets, af Presteoch Borgare-Stånden gillade förslag, samt får, för den händelse att denna inbjudning icke skulle antagas, föreslå, att frågan må genom omröstning i Förstärkt Banko-Utskott afgöras enligt följande voteringspropositioner: Bih. till R. St. Den sorn till kontra-proposition i hufvudvoteringen antager Ridderskapet oeh Adelns beslut, hvarigenom, med afslag å Utskottets hemställan om öfverlemnande till Riksgälds-kontoret af 1,000,000 R:dr R:mt af Bankens behållna vinst med Jvid slutet af livartdera året 1860, 1861 och 1862, Utskottet fått sig förelagdt att inkomma med nytt förslag, angående användandet af Bankens odisponerade vinstmedel, röstar Ja; Den, det icko vill, röstar Nej. Vinner
Tyvärr föredrog han ock att låta Julia ligga tyst, kanske medvetslös, i stället för att genom någon storartad monolog tillfredsställa åskådarens nyfikenhet om hvad hon skulle taga sig för. Inte ens alla namn ha fått vara i fred för bearbetarens klåfingrighet. I originalet bära de både makarne namnen Julian och Teodora. Den förre är 40 år, den senare 20 år gammal, medan Ernestos ålder anges till 26 år. Severos son heter Pepito. Förspelet är skrifvet på prosa, det öfriga på vers. Uppfördt första gången 1881 är det ännu i sitt hemland ett stående repertoarstycke och föreligger der i sin adertonde upplaga. Och äfven hos oss har det trots det otillfredsställande skick, bvari det genom bearbetningen framträder, icke kunnat undgå att göra ett ovanligt skakande intryck. Sannolikheten i en och annan scen förefaller litet sökt, men det oaktadt är handlingen så våldsamt gripande och spännande, att det för totalintrycket tyckes betyda mindre än intet. Förutom andra goda egenskaper har äfven detta stycke det med sig att det ruskar upp både publik och skådespelare, hvilket kan vara ganska välbehöfiigt. De våldsamma affekter, som vibrera genom skådespelet, tvinga de senare att vänja sig vid kraftigare spel och lära sig deri inlägga glöd och intensitet.Förnyadt återseende bekräftar i hufvudsak det förut antydda intrycket af det sätt hvarpå stycket här spelas. Hos hr Hill-berg är det förutom den präktiga maskeringen just den inten * sitet hvarmed hans spel i kraftscenerna är mättad, som verkar mest fängslande. Hr Palme och fru Rundberg tyckas icke kunnat hålla sig fullt kvar på den ståndpunkt de lyckades intaga vid premiéren. I synnerhet i förspelet är fru R: s fägring någonting utomordentligt, men så hon talar der och i det följande! Fins i det afseendet hos henne någon resonansbotten, måste den vara mycket tunn och artificiel. Hr Personne och Thegerström äro rent af svåra, och vore de oftare inne på scenen, skulle de bestämdt förstöra stycket. Dramatiska teaterns nya program den 16 november var på det hela taget af ytterst enkel beskaffenhet och hade med litteraturen föga att skaffa.