Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men följer det häraf ovilkorligen, att regeringen icke skulle anse nödigt och nyttigt, att Sverige hastigare finge en sjökrigsmateriel af det verksammare slag, som nyare tidens erfarenhet visat vara oumbärlig? Jag tillåter mig tvifla derpå, och Hr SjöMinistern tyckes mig i sitt yttrande på detta rum för en vecka sedan hafva gifvit anledning till den tanken, att den K. Proposm om ett kreditiv till försvarsanstalternas ordnande, icke utesluter önskvärdheten af ett anslag till deras förökande i afseende på materielen. Det må väl kunna tänkas att Regeringen dragit i betänkande att begära alltför dryga anslag i riksdagens sista timma, sedan riksstaten redan var i det närmaste uppgjord, men att den likafullt skulle mycket gerna se, om representationen sjelfmant ville bevilja ytterligare medel. Jag skall nu söka visa, hvarföre jag för min del tror att Regeringen bör önska att R. Skr måtte lemna anslag till hastigare anskaffande af ett bepansradt sjöförsvar. Det är från två sidor den politiska ställningen för ögonblicket visar oss möjligheten af ett krig nästa vår, i intetdera af hvilka fall vi gerna torde kunna blifva neutrala. Det ena är den Tyska sidan. Jag antager att vi skulle kunna med de fartyg vi ega, och i förening med Danmarks flotta, försvara Östersjön mot den Preussiska flottan, ifall vi komme i strid mot den, hvilket dock nu synes mindre sannolikt, sedan Engelska regeringen sändt sin kalanflotta till Köpenhamn för att salutera vid Konung Fredriks begrafning, och eventuelt äfven vid begrafvande! af Hertigen af Augustenburgs arfsanspråk. Men huru skulle förhållandet blifva, om kriget komme att föras österut, i stället för söderut? Hvad betyder då vår flotta? Det Det behöfver icke bevisas, minst inom ett Stånd, som räknar så många sakkunniga män, att en flotta af träfartyg eller af vanliga jernfartyg, icke kan motstå ett pansarfartyg. Och om det än alldeles icke är säkert, eller ens troligt, hvad man sett berättas, att vår östra granne har, eller till våren får, en hel flotta af pansarfartyg, så är dock åtminstone så mycket visst, att han har ett pansarfartyg, som vi sett passera våra kuster för att komma tili Kronstadt.
Majlis befallningshafvande i nämnda län, än ock Kongl. Kammar-kollegium, med anledning häraf, underdåniga utlåtanden afgifvit, dervid bland annat blifvit upplyst, att lill följd af det, uppå John Svenssons serskilda ansökning genom Kongl. Majits nådiga bref den 23 Mars nästlidet år honom medgifna anstånd med erläggande af 1846 års arrendeafgift för ifrågavarande laxfiske, skulle hälften af nyssberörda afgift först inom 1847 års slut betalas, äfvensom 1847 ',rs arrendeafgift först vid uppbörds-årets slut lill betalning förfalla; har Kongl. Majit, som, på grund af hvad utred t och anfördt blifvit, dels angående de för meranämnde kronofiske tillförene erlagde vida lägre arrendesummor, dels ock beträffande samma kronofiskes betydligen förminskade afkastning, jemte inträffadt dröjsmål med Mörrums åns i 1 § af arrende-kontraktet om förmälda upprauddring, ansett billigt, alt sökanden förunnades någon eftergift af det 4 StatsAJtsk:s Utlåtande, N:o 95. dryga arrendebelopp, han sig åtagit, uti lill Stats-utskottet aflåten och under ri:o 69 uti i:a sami. i:a afd. af bihanget till Riks-ståndens protokoll intagen nådig skrifvelse, jemte öfverlemnande af de till målet hörande handlingar, behagat i nåder föreslå Rikets nu församlade Ständer att, med behjertande af John Svenssons genom besagde arrende iråkade bekymmersamma belägenhet, förunna honom den eftergift, att arrendeafgiften för nästlidet år, äfvensom för det nu löpande sista arrendeåret, blefve till hälften nedsatt, under förbindelse för John Svensson att fullgöra, hvad arrendekontraktet i öfrigt stadgar.
Någre ytterligare och meia detailerade stadganden , i afseende på Låne-Conlorens in vexling och upphandling af Silfver, än dem, som innefattas uti 6 och 7 punkterna af det återremitterade Memorialet, har Utskottet, oaktadt det inom ett Riks-Stånd derom framställda yrkande, ansett icke behöfva uti det nya Banco-Reglementet intagas, helst det i allt fall tillkommer Banco-Styrelsen all meddela de närma e föreskrifter , som kunna erfordras för verkställigheten af hvad Rikets Höglofl. Ständer i detta hänseende besluta. Med afseende härå, och enär Utskottet för öfrigt finner betänkligt att tillstyrka en ovilkorlig skyldighet för Låne-Conloren alt uppköpa allt Verk-Silfver, som kan deni erbjudas, får Utskottet alltså , nied anledning jemväl deraf, ali hvad de föreslagne stadgandena i denna del innehålla blifvit godkändt af arne Riks-Stånd, och lemnadt utan anmärkning af det 3:dje, hemställa, alt de, uti ifrågavarande hänseende framställda anmärkningar må förfalla. 1 anseende till de anmärkningar, hvartill Tarifferne för inoch utvexlings-prisen å vissa utländska Silfver-myntgorler föranledt, har Utskottet ånyo granskat dessa Tariffer och dervid funnit, dels att någre tryckfel, ej mindre uti dem, än uti de nu varande Banco-Reglemente bifogade enahanda Tariffer, kommit att ega rum, dels ock, att det bestämda ulvexlings-priset å 5-Francs-styckena understiger deras verkliga värde, äfvensom Utskottet inhemtat, alt den Förordning, sorn för Ryska Silfver-Rubler bestämmer ett visst oförändradt värde, först år 1810 utkommit. Utskottet har derföre låtit, med iakttagande af dessa rättelser, uppgöra följande nya fin lag till omförmälde Tariffer, hvilka alltså härmedelst lill Rikets Högloflige Ständers fastställelse öfverlemnas. Baucc-Ut hörtets VäJivide A!:o la6. N:o i.
Stat hafva löner, ej mage a lndvagningsStaten uppbära mer, än sorn kati öfverskjuta tillökningen på ordinarie lönen, saint, derest denna öfverstiger beloppet sorn å IndragningsStaten åtnjutes, derifrån uteslutas: att ater de Ernbets* och Tjenstemän i Krigs-C<'llegtum, som njuta löner eller lönfyllnad af särskilda Cassors medel, komma att äfven erhålla den tillökning som nu är föreslagen, hvilket i Staten skall observeras: att, hvad särskildt angar tjenstförrättande Stats-Secreteraren vid Ecclesiastique Expeditionen af Eders Kongl. Maj:ts Cancellie, Landshöfdingen och Cornmendeuren von Rosenstein, sorn, ifrån Embetets inrättning år 1809, detsamma bestridt endast med åtnjutande af den Pension han förut innehade, hvarunder Stats-Secreterare lönen alltså tned 2133 R:dr 16 sk. årligen blifvit Staten bespard; så hafva Riksens Ständer ansett det ej kunna Landshöfdingen von Rosenstein betagas, att så länge han i utöfningen af Stats-Secreterare Embetet fortfar, tillgodo njuta det Pensionen öfverskjutande belopp, som, med den nu be* slutna tillökningen, Stats-Secreterare-lönen kommer att utgöra. I öfrigt bör iakttagas vid upprättande å Stat af Spanneinålen, att brutna tun - Den 2 3 Juli. 19 tunneta! icke beräknas, utan, der sådana uppkomma, ökas i stället på det Contanta beloppet, sorn sålunda kan något öfverskjuta Spannmålsvärdet , samt vid förvandlingen af säden efter Markegansspriset, blott sfdliirigtal upptagas; hvarvid runstycken under till och, med 5 icke beräknas, men derutöfver för hel skilling u ppföt es.
Så hafva gerningsmännen i det ena häradet blifvit taxerade till bevillning, men i det andra befriade; timmermännen i den ena och andra staden pä samma sätt behandlade, och sä i oändlighet förhållandena varit skiftande alltefter som taxeringsmännen på olika ställen fästat olika afseende, än pä författningens anda, än på dess bokstaf och pä verkligheten. Om denna afsigt skall genomföras är nödvändigheten af minimisuminans förhöjande lätt visad. I Bevillnings-Utskottet framlemnades en specifik uppgift på att stattorparens i Skåne sammanlagda inkomster, om de rätt beräknas, uppgingo per medium till 413 R:dr. I det aflägsna Norrbottens län betalas tili den simpla dagsverkare)! 2 R:dr i dagspenning. Med de utomordentligt lättade kommunikationer, så i andligt som i materielt. hänseende, hvilka nu bland oss linnas, är det också sjelfklart att, priserna på allt och öfver allt skola utjemnas och att således den egentlige arbetaren hvar som helst har temligen lika inkomst samt att denna inkomst håller sig mellan 4 och 5 hundra R:dr om året. Deraf följer också tydligen att det är nödvändigt att höja minimisumman till 500 R:dr. Men blir minimisumman höjd, är det lika nödvändigt att det skattefria beloppet höjes från 300 till 400 R:dr. Billighet och rättvisa bjuda att det belopp af inkomsten, som redan förut är mer än tillräckligt betungadt genom personela afgifter, ej ytterligare tryckes genom bevillning. Detta gäller visserligen alla lika, som i ekonomiskt hänseende stå på en så låg grad af lycka, som emellan 500 och 1,800 R:dr i inkomst: men i synnerhet gäller det löntagare, hvilkas inkomst till punkt och pricka är gifven och fö)' hvilka taxeringsmännen sakna all utväg att visa misskundsamhet. För afbrottets skull vill jag endast anföra att en stackare med blott 600 R;dr lön. enligt Bevillnings-förordningen före den af år 1860. blott betalde 1 R:dr 50 öre i bevillning, men nu mäste erlägga denna summa dubbelt.
Ingen kan således, enligt min åsigt, med någon säkerhet säga, att Bänkmännen vid detta tillfälle tillsattes af minoriteten, ty det är allmänt kändt, att mänga af dem som bidragit till detta val ganska snart öfvergingo från oppositionen, och att denna derigenom, ifrån att verkligen ett ögonblick varit majoritet, hastigt förvandlades till minoritet, synes bestyrkt af det faktum, jag nyss anförde. På grund af allt detta, torde nu R. o. Ad. finna, alt den så mycket omtalade och utmålade slumpen icke är så farlig, som man vill göra troligt, och att den invändning, man derifrån hemlar mot det gamla sättet alt utse Electorer, förtjenar föga afseende. Jag kommer nu lill det 3:dje stora kardinal-skälet, som Hr von Hartmansdorff och bans anhängare åberopat till försvar för hans förslag. Detta förslag betryggar mera än bänkims-inrättningen mot obehöriga inflytelser, säger man. Också detta påstående synes mig vara allt för Idet motiveradt och jag är för min del äfven i detta afseende af en motsatt tanke. Det må vara sannt och derföre äfven medgifvet, att sedan Ståndets hela personal är fördelad i bänkm:s-afd:r, sä blir det möjligt att någorlunda bedöma karakteren inom den ena eller andra afd:n, och derefter jemka sina försök att personligen inverka, egentligen der man anser det bäst behöfvas och bäst kunna lyckas. Men att häraf obetingadt draga den slutsats, att denna valmetod i det hela är mera gynsam för intriger och korruption, än Hr von Hartmansdorffs, bevisar blott, att man vid jemförelsen glömmer eller utelemnar en omständighet, som likväl på resultaterna i sin helhet utöfvar ett stort och afgörande inflytande, nemi. tiden. Jag ber eder, mine Hrr! komma ihåg, att enligt 18 § Ridd.-Ordn. skall Bänkm:s-valet ovillkorligen företagas nästa söckendag efter riksdagens öppnande, så framt ej plenum plenorum då inträffar; men till dess är indelningen lill Bänkm:s-afd:r just rätt och jemt uppgjord, tryckt och utdelad.
Har hränvinsbrännings-redskapen genom oriktigt betyg af justeraren blifvit hänförd till lägre klass, än hvartill densamma rätteligen hörer, skall dock redskapens innehafvare, vid derom vppad fråga, för det löpande äret påföras den högre afgift, som för redskapens högre klass i tariffen finnes bestämd. När bränvinsbränningsredskap befinncs vara af större kannerymd, än stumplingen och justeraréns betyg innehålla, men öfvers kottet ej öfverstiga' en femtondedel af den rymd, hvartill pannan sålunda är upptagen, och detta med skäl kan anses hafva tillkommit genom pannans nyttjande eller eldens verkan, vare justcraren fri från ansvar för felaktig stämpling och oriktigt betyg; och skall, i detta Jall, egaren debiteras för det löpande året med den högre skatt, hvartill 58 Bevil/n.-, Lagsaint Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, JS:o 1. (»annans ökade rymd föranleder, och redskapen genom hans försorg ånyo mätas och stämplas innan påföljande år, på sätt och under det ansvar, sorn uti § 14 utstakas. § 21. Beträdes justerare att hafva orätt stämplat bränvinspanna eller i stämplingsbetyget hänfört bränvinshrännings-redskapen till lägre klass, än hvartill den rätteligen hörer, skall han böta 33 R:dr 10 sk. och derjemte dömas tjensten förlustig, elier på längre eller kortare tid från utöfningen deraf skiljas, allt efter domarens pröfning, huruvida förseelsen härrört af uppsåt, eller af större eller mindre vårdslöshet. Den, som tillverkar hränvinshrännings-redskap af större rymd, än den nu tillåtna, utan att kunna styrka, det redskapen är ämnad till export eller bestämd till inhemskt bruk, på grund af Kongl. Maj:ts serskildt gifna nådiga tillstånd, bote första gången 33 R:dr 16 sk., andra gången 60 R:dr 32 sk. och tredje gången 100 R:dr. § 22.
Uppläst hos Ridd. och Adeln d. z Mast » Preste-Ständer den 4 - Borgare - Ständet d. 4 « - Bonde-Ständer den 4 Riksens Ständers Srats-Utskotts Betänkande, angäende af Longi. Maj t äskade medel till fyllnad t den till Förfwarswerkct anflagne En Million Riksdaler för äret» i8io och i8n. .^ongl. Maj:t har under den 2;:te sistledne April, i Näder lätit tillställa Riksens Ständers StatsUtssott, detz under den i8:de i samma manad gist ne Den r Maji. -97 ne nådiga Proposition, angäende Statswerkets tillstånd och behof med dertill hörande Bilagor. Ibland de ämnen som Kongl. Majit uti den, na Nådiga Proposition täckts till Riksens Standers ökwerläggning framställa, förekommer det, som erfordras för Rikets Armee, Fästningar och Flottor, med Artillerst, bewäring, beklädnad och utredning, samt hwad för öfrigt till ett fullkomligen tjenstbart tillständ hörer, sä att Riket emot fiendtlkga anläggningar och försök till anfall alltid mä äga ett sä werksamt försvar, att Krigens förödelser derigenom afböiaS, eller att den fiende, som wägade ofreda Swcriges gränser, mä med änger äterwända. Kongl. Mast har härtill wid 1829 och i8l« ärcns Riksdag, ässat En Million Riksdaler, och Riksens Ständer anstogo deraf pä Stat 602,200 R:dr med lörklarande, att äterstoden ssulle utgöras efter deras derom sattade färssilta bestut. Kongl.
Upplästes Herrar Electorernas lista till val af de 2;ne Ledamöter å Ridderskapets och Adelns vägnar Den 5 Augusti e. m. 177 vägnar, hvilka skulle äga att, under Riksens Ständers Justitie-Ombudsmans ordförande, tillse och ansvara derför att RiksdagsBeslulet och de frän BeviilningsUtskottet utgående författningar blifva rigtigt och i enlighet med de af Riksens Ständer justerade Expeditioner utfärdade} och befunnos härtill hafva blifvit utsedde: N:o 155. Friherre Stael von Holstein, Coifitz Ludvig , Capitaine j N:o 66, Herr Lilljehöök, till Gällared,— Fullmägtig Ht rr Lagerheim , Olof fohan, Kammarjunkare. Efter anmälan af H.ns Extetlence Hetr Grefven och Landt Marskalken att ät: k 1II ige Ledamöter feiades så väl uti StatsUtskottet som jblind de personer, hvilka till utgörande af Dess Nämnd blifvit utvalde} och då möjligtvis Nämndfrågor kunde ännu innan Riksdagens slut sig yppa, och Nämnden derför behölde vara fulltalig , beslöt Höglofl Rilderskapet och Adeln, uppå Friherre Jacob Ciderströms ö slag, att tili comple fterander skulie utses dc personer som vid Nämndvalet befunnos hafva varit i röet tal närmast till de utvalda Ledamöter och Suppleanter. Justerades följande underdåniga skiifvelser till Kongl. Majt: Atdii, 0. Ad. Fröt. Gtc Del. N-.o 23. 24. *78 Den y Augusti e.m, i;o Rörande de 2:ne särskilda summor hvilka, enligt Ö3:dje §:n Regeringsformen, böra för oförutsedda händelser afsättas och anslås. 2:0
Borgare-Ståndet d. 23 Bonde-Ståndet d. 23 Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, angående Beräkningsgrunden för Riks-Mar» kegångs-priset d den, under Rikets Embeteoch Tfenstemanna-Stater, med Penninge-Löner uppf örde Spannemäh S. A. K» ^Jti Propositionen om Stats-Werkets tillstånd och behof, under den 25 nästlidne Januarii, i Nåder adalen, har E. K. M., med anledning a£T Dess och Rikets Stats-Contoirs, i underdånig Berättelse, rörande Stats-Werkets förvaltning, af den .16 förutgångne December, gjorde anmälan-, i afseende på en närmare reglering af anslagen för den under Penninge-löntagande Embets-och Tjenstemäns Eoner uppförde Spännemål, funnit för godt, att, med förklarande af Nådigt bifall till hvad Stats-Contoiret anfört om förhållandet med Riks-Markegångs-priset, fästa Riksens Ständers uppmärksamhet på nyttan och redigheten deraf, att ett oföränderligt medelvärde emellan hvarje Riksdag fastställdes å deri under Penning ge-jLönerne inbegripne Spannemål. I anledning häraf hafva Riksens Ständer inhemtat, hurusom, då, vid 1815 års Urtima Underdåniga Skrifvelser. 697 Riksdag i förhöjning beviljades i Penninge-Löntagares vilkor, de grunder för Civile-Siaterne bestämdes, att Lönbeloppen, med tilläggning af den beviljade Pro-Centen i penningar, skulle till ena hälften reduceras till Tunnor Spannemål, efter det för Kronans inkomst i Säd antagne Statspris, 4J R:dr Tunnan, samt sedermera jemte den andra hälften i penningar utgå och betalas efter medelpriset å Råg och Korn i samtlig Länen, för det föregående året; Men att, hvad beträffade Militaire-Staterne, det till E.
» Di andra, far och Sofi menar jag, ä väl på dansen, kan jag tänka. » Äh, det var naturligtvis för att träffa henne ensam, som han nu k o m! Det sjöd i Nils. Han som nyss känt sig så lycklig och glad, blef med ens icke allenast olycklig, utan kände ock en sådan brinnande åtrå att få kasta ut fridstöraren. Han såg på Ingeborg; hon satt visserligen tyst och orörlig och besvarade blott med en nick änklingens sisla fråga, men på hennes kinder brann lik väl en hög rodnad. Hon hade således nu blifvit varm ändå och behöfde icke något kaffe. Nils gick skyndsamt mot dörren och ut. * Fram mot morgonen kom Sofi hem och hade en hel hop alt berätta för systern, som vaknat. Slutligen sade hon med sin höga, glada röst: » Å var det inte de ' jag sa ', att Nils skulle komma efter, fast han sa ' nej, när jag frågte honom, men si jag narra allt dit honom ändå. A vet du, jag har aldrig sitt honom så glad å treflig förr. Fast han bara är en drän,g var det inte en enda hemmansson, som såg så fin och ståtlig ut som han! Det tyckte alla flickorna också. Å så han dansa se ' n! Folket riktigt tittade på oss båda, när vi dansade med hvarandra, å han dansa ' för resten inte med nån ann häller. Annars spelte han, må du tro, å han spelte så många vackra och nya polkor och valser, så det var en lust te höra. Ja, det var riktig skada, Ingeborg, att du inte var med, för roligare dans har jag inte varit med på. » Det såg dock ut, som om Ingeborg icke hört allt, hvad Sofi berättade, ty hon lade blott hufvudet djupt ned i kudden och tycktes åter vara insomnad. Då Ingeborg och Nils dagen därpå träffades, var det som o m den förtroliga aftonstunden alldeles utplånats ur deras minne.
Men då jag icke hört någon inom detta hus taga Constit.Utskts memor. i försvar, och då jag förmodar, att detta memor. kommer att undergå det ödet att varda ogilladt såväl af R. o. Ad. som af de öfriga Stånden, vill O < O ^ 7 jag icke upptaga tiden med att ingå uti en öfverflödig vederläggning af de satser, detsamma innehåller. I anledning af hvad de talare anfort, sorn här uppträdt ech höjt sina röster för alt till större eller mindre del loftala den Representation, vi nu äga, anser jag mig böra yttra, att, om jag äfven skulle medgifva, det denna representation möjligen kunde hafva någon fördelaktig sida, jag dervid fäster det uttryckliga vilkor, att densamma, för att kunna i någon mån gagna, måste oundgängligen uppenbara sig i andra former, än de nu gällandp; och det är egentligen dessa odugliga former, sorn utgöra orsaken lill de klagomål, hvilka allmänt förnimmas öfver riksdagarnas längd och kostsamhet. Det är också med denna öfvertygelse, som jag biträder det förslag, hvilket af Gr. Frölich blifvit framstäldt. Hvad det andra förslaget beträffar, som i dag utgjort föremål för några talares framställning, nemi. antagandet af den S. k. allm, valrätten, kan jag icke neka, att i sin princip detta förslag företrädesvis äger förtjensten af rättvisa och billighet; men då jag betvifla?-, att, under närvar, förhållanden, en allmän valrättighet kan hos oss införas och behö-> Den ii Octobcr e. m. 343 rigell utöfvns, oell då jag likväl anser det högst nödvändigt, att någon förändring i vårt representationssätt åstadkommes, måste jag öfvergå till den mening, som åtminstone innefattar ett sätt, hvarpå man kan komma till det förbättrade skick, sorn åstundas. Jag viii icke förespegla farhågor, som ännu torde vara för tidiga, men som dock icke sakna all grund. Jag anser mig likväl icke böra underlåta att tillkännagifva, det jag för min del fullkomligen instämmer uti hvad Gr. Horn förklarat, och att jag således lika med honom anser vår närvar.
I anseende lill den stora skada, som ej mindre å vildbrådet, än å husdjuren vållas af räfven, och enär i de flesta af rikets orter jagt efter detta djur icke kan bedrifvas, utan att jagten fullföljes in på egoområden gränsande till dem, der jagten börjats, och ofta öfver flera sjelfständiga possessioner, har Utskottet ansett, att äfven detta djurslagte borde upplagas i 7 § jemte björn, varg, lo och jerf. — Den inskränkning i enskilda jagträtten, som innehålles i 9 §, gäller i 1808 års Stadga alla rofdjur; till förekommande af missbruk och alltför stora ingrepp i den enskildes rätt, har enligt förslaget rättigheten att efter tillsägelse hos jagträttens innehafvare, men utan hans deltagande eller medgifvande företaga rofdjursjagt å annans mark, ansetts böra omfatta allenast jagten efter de fyra farligaste rofdjursslägtena björn, varg, lo och jerf. Emedan af 9 § omedelbart följer, att brukare af annans jord, ej mindre än hvar och en annan är berättigad att derstädes idka jagt efter de i denna § omhand lade farligare rofdjuren och det icke synts lämpligt att i vidsträcktare mån begränsa friheten att i sådant afseende kontrahera, hafva orden »om jagt efter nyttigt vildt» framför »aftaladt» i 3 § sista mom. uteslutits. På sätt här nedan vidare skall visas, har med afseende å sistnämnda fyra djurslag äfven medgifvits undantag från förbudet att under vissa tider begagna hund till jagt, Om jagtens vård. §§ 11—18. Det verksammaste medlet att i lagstiftningsväg befordra jagtens vård och det nyttiga vildbrådets tillvest har befunnits vara att genom förbud mot jagt under vissa tider bereda vildbrådet tillfälle att föröka och utbreda sig.
Discontlån mot 3 procents ränta, Capital R:dr 89,101: 5. 4. b) å Depositions-Afdelningens Räkning N:o 5, af Kongl. Commerce-Collegii Creditiv för Manufactur-Disconten (910,898 R:dr 42 sk. 8 r:st.) emot 3 proc:s årlig ränta begagnadt Capital R:dr 836,271: 25. 5. Credit. Balance från år 1837: Tillgångar: l:o Säkra Fordringar: a) Manufaclur-Discontlån R:dr 1,305,453: 3.7. b) Förlagslån 196,731:16. 5. Räntor derå vid 1837 års slut 11,311:17.2. c) Anståndslån .112,549:27.2. Eken marks concursmassa b) Förskott lill Gamla Ull-Discontfonden c) Dito af lön och begrafningshjelp till öfversten m. m. Vinst och Förlust: Tillgångar: l:o Säkra Fordringar: a) Manufactur-Discontlån 1,334,333: 32. 5. b) Förlagslån 185,602:13. 4. Räntor härå till 1838 års slut 4,325:12. 8. c) Anståndslån 104,022:20. 6. I 786:32. — 1,630,298:11. 6. 3:o Inventarier 4:o Förskjutna Medel: a) Assurance-premier för egendomen Holms Bruk, förskjutna Rosenborgs & Commerce-Collegii E. F. Ström. - 29 - Transport R:dr Balance lill år 1839: Skulder: l:o Till Rikets Ständers Banki a) å Låne-Afdelningens Räkning N:o 8, Kongl.