Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Friherre OxeN8tjerng., 8ven, erindradr, ar i Westmanland worren Lassa, under namn af knektelego-medels Lassa, inrättad. Densamma ä^de 454 Den 9 Mars. agde en stående ponä af twä Tunnor Guld, som wore fran all afgift befriad. Friherre Oxenstjerna frägade om meningen wore, ar denna Lassa ffulle berala Bewillning af hwad som nu mera öfwerffjuker denna Herr^sn^erlsin fragade huru, i händelse Brandförsäkrings-Werkets Lassa undantogs, den derigenom upkommande brist i den paräknade Bewillningen ffulle ersattas, och om icke följden blefwe den, at Bewillnings-afgiften ffulle falla drygare pä andra. Herr Silverstolpe, l^ re riri c, förbehöll, at Lane kanco Lapitaler matte frän Bewillning rydcligen undantagas, säsom genom Lane»-Författningarne fran alla afgister befriade. Grefwe körner, ^öolpki Loran. §)m för hela Brand-^ssecurancs -Lassans behållning en proportionel Bewillning ffulle erläggas, blefwe densamma längt större, än hwad Delägarena för sina deri infatta XLlie-summor hwar för stg borde betala. Detta wore säledes ett ytterligare stal, hwarföre Herr Grefwe» icke kunde tilstyrka Bewillnings åläggande ä dessa Lassor, samt en grund hwarföre han i allmänhet trodde alla Lassor böra derifrån wara befriade. Men deremot tyckte Herr Grefwe» icke wara obilligt, om Aern-Lontoirets Lassa ansäges ffyldig, at i Bewillnings-afgiften deltaga. Lrelve ve la Larclie instämde Med Grefwe körner, hwad ^ssecurance-Lasso, ne beträffade, och anfäg bäve privilegier och räkkwisa tala för deras frikännande derifrån.
Stats-Utskottet skulle icke heller tveka att tillstyrka bifall till den väckta motionen, derest Statens tillgångar nu medgåfve beviljandet af lånemedel till andra lika angelägna och nyttiga jernvägsanläggningar, för hvilka dylika understöd vid innevarande riksdag blifvit sökta. Men, i betraktande af de hårdt anlitade tillgångarnes otillräcklighet härtill - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 80. 41 till och med afseende på förhanden varande förhållanden, anser sig Utskottet nu nödgadt hemställa, att något låneunderstöd lör ofvanberörda jernvägsanläggning vid innevarande riksdag icke må anvisas. ll:o. Jernväg från Moholms station ä vestra stambanan till Mariestad. Bland de enskilda jernvägsanläggningar, hvilka uti Kongl. Maj:ts ofvanberörda nådiga Proposition omförmälas såsom upptagna i Styrelsens för allmänna vägoch vattenbyggnader generalförslag, förekommer äfven en föreslagen bibana från Moholms station å vestra stambanan till Mariestad. Kostnaden för denna, 65,200 lot eller 1,81 mil långa jernvägsanläggning, med samma spårvidd som stambanornas, men med räler al 17 skålpunds vigt per fot, har i det af Kapitenen vid Vägoch Vattenbyggnadskorpsep G. Nerman uppgjorda och af Styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader granskade förslag, med dervid fogade tillägg, beräknats till 678,249 R:dr. För utförande af detta arbetsföretag har blifvit bildadt ett aktiebolag, hvars interimsstyrelse uti en genom Landshöfdinge-embetet i Skaraborgs län till Kongl. Maj:t insänd och förordad underdånig ansökning begärt, det Kongl. Maj:t täcktes till Rikets Ständer aflåta nådig Proposition derom, att ett mot två tredjedelar af den beräknade kostnaden ungefärligen svarande lånebiträde måtte för arbetets utförande varda beviljadt. Såsom skäl för bifall härtill har blifvit anfördt, att det i allmänhet måste anses både tillskynda stambanorna ökad trafikinkomst och väsendtligen öka dessa banors nytta för landet, att de på passande ställen utgrena sig medelst tillstötande bibanor.
Så dog mostern. Hon fick ärfva. Hennes ställning samma vis. Tackar jag! Verlden har sitt särskilda sätt blef bättre, men Ja, allt nog, Yngva behöfde komma ut litet bland folk, som inte kände henne, och så skickade jag henne till min syster utan dopattest, eller om du håller mycket noga på saken med en falsk. du nu om äfventyrerskorna? Der såg Allan och blef kär i henne. Nå, hvad säger Med hennes lif sedermera har samhället ingenting att skaffa. SANDÉN uppbrusande. EKSKÖLD. Jag säger, att en fallen qvinna är en fallen qvinna. EKSKÖLD. Det vore väl också sjelfva... dagtingande måste upphöra. Vi måste utan hänsyn till detaljer hålla orubbligt fast vid vissa moraliska lagar, falla sönder. Tror du inte, att jag kan ge mitt erkänanse dem tillfylles hvarken får eller vill jag. Fraser! SANDÉN. EKSKÖLD. så vida vi inte vill att hela vår samhällsinstitution ska' nande åt bemödanden, sådana du nyss beskrifvit, men Förstå mig rätt. Tidsandan är sådan, att allt slags äro inte längre individuela utan sociala. Nå, men barnet är ju oskyldigt. SANDÉN. Nej, du, fast öfvertygelse. Frågor, sådana som dessa vändig. Tag bort skammen från barnen, och det ska' inte finnas någon gräns för lättsinnet. Hon ä' inte lättsinnig! SANDÉN skriker. Konseqvensen kan synas grym, men den är nöd EKSKÖLD. exemplet anse sig ha' rätt till dubbel hänsynslöshet. Just deri ligger faran. SANDÉN. EKSKÖLD. Möjligt, till och med troligt. Men andra skulle af EKSKÖLD. Du nekar således! neka att med vett och vilja föra smitta från hus till hus. Verlden behöfver ju ingenting veta. Tror du verkligen, att jag är så lumpen, att jag SANDÉN. EKSKÖLD. SANDÉN. Ja, käre vän, jag nekar, lika visst som du skulle skulle låta något sådant inverka. Modern har erbjudit sig att dra' sig undan. Det bevisar bara, att hon sjelf inser, hvilken orimSANDÉN lägger band på sig. EKSKÖLD.
Fadrcn var Olof Ulrik Torsslow, som bekant en af den svenska teaterns yppersta förmågor, modren Sara F r e d r i k a Torsslow, också bon en af do allra främsta. Den lilla Helfrid hade sålunda konstnärsblodet i sina ådror, hon växte upp i teaterluft, väckte tidigt u p p m ä r k s a m h e t i några barnroller, men försvann sedan från scenen och fick en vårdad uppfostran. Vid sjutton års ålder blef hon anställd vid Mindre teatern (nuvarande Dramatiska teatern), hvars ledare hennes fader då var. D å kungliga teatern inköpte den Mindre, öfvergick paret Kinmansson till kungliga scenen, som de sedan förblefvo trogna. Det var i det klassiska och i det romantiska skådespelet Helfrid Torsslow gjort sig bemärkt. Den sistnämnda rollen prisas af samtida kritik som » något af det renaste, bästa och mest älskliga, som någonsin vår scen haft att uppvisa ». Den egenskap, som u p p b a r hennes skapelser, var — förutom den allt mera behärskade tekniken, odlad i hennes faders stränga och ypperliga skola — framför allt känslans uppriktighet och sanning. Vi som företrädesvis sett henne spela gummroller, men utföra dem med en till hjärtat trängande känsla, vi kunna godt förstå, att hon som ung kunnat gifva de mest skära och innerliga uttryck för kvinnlig hängifvenhet och för kärlekens värme. På den kungliga scenen utförde hon till en början unga roller — bland annat Laura i Björnsons » De nygifta », Antoinette i » Klädeshandlaren och lians m å g », K a r i n Månsdotter i Edv. Bäckströms » En k r o n a ». Ä n n u år 186U spelade hon Valborg mot sin man i Axels roll. Så kom den kritiska åldern, ur hvilken hon utgick som den präktiga karaktärsskådespelerska, vi alla ha i godt minne. Men den främsta i ledet var hon ej längre. I det stora skådespelet trängdes hon åt sidan a l fru Hwasser, hvilkcns öfvcrlägsna genialitet gjorde henne själfskrifven till de mest lockande och mest tacksamma roller.
dånighet afgifvit förslag till förändrade formulaire till våg-attester öfver det å Stockholms Tackjerns-Våg liggande Tackjern, sorn i Banken belånas, hafva Fullmägtige, uti häröfver infordradl underdånigt Utlåtande, förklarat, det Fullmägtige funno, alt någre jern-effi?cter icke finge i Banken belånas emot en så ©fullständig garantie, sorn den, hvarmed Drätsel-Commissionen ansett Banken kunna åtnöjas för det på Vågen i Stockholm liggande Tackjern. Enär Kongl. Maj;t sedermera, under den 8 Februarii innevarande år, behagat till Rikets Ständer aflåta Nådig Proposition, angående controlerne för belåningen i Banken af Tackjern på Stockholms Våg, deruti lemnäs fullständig upplysuing om de hinder, som mött för samma belåning, och denna Nådiga Proposition, enligt från Riks-Stånden erhållen remiss, kommer att af Utskottet serskildt besvaras, anser Utskaltet ej nödigt nu vidlyftigare upptaga omför malde hinder, utan får hur allenast anmäla _, att Utskottet finnér Fullmäktige hafva rätteligen förfarit j dä de vägrat, att, för belåning af i Stockholm väfer dt Tackjern, antaga de af Drätsel-Commissionen föreslagne förändrade controler, såsom icke varande med Bankens säkerhet förenlige. 2.0 Angående ett odlings-lån å 3ooo R:dr_, som blifvit till hela dess belopp på en gång utgifvet. (i83o års Rev. Ber, pag, 87) 6 Banco-Utihottels Berättelse Avo 21. Sedan Banco-Fullmäglige, under den 27 Februarii i83o, bifallit, att ett Apotliekaren J.
Vill någon sälja sin fasta egendom genom lottning, gifve derom en skriftlig och af 2:ne vittnen bestyrkt ansökning till det ämbetsverk, 60m Konungen för sådaoe ärender förordnat ; sätte ock deri ut de vilkor, hvarunder han vill att egendomen utbjudas skall, och foge dervid borgen till verkets säkerhet för kostnader, som Säljare vare honom som vinner ansvarig Om fast egendoms försäljning å Lotteri. 31 gäldas skola , der köpet ej i verkställighet går, sä ock värdering å egendomen af Domaren i orten. §. 2. Intilldess egendomen bortlottad blifvit, skall eganderätten anses vara hos säljaren qvar, och varde förthy , der egendomen förut tages i mät eller säljes, lottningen instäld och till lottinnehafvaren återgifvet hvad en hvar af dem insatt. Afstår säljaren sitt gods till samtelige Borgenärer, vare Lag samma. 3‘ För de medel , som genom Lotters försäljning inflyta , stånde Ämbetsverket i fullt ansvar. §• 4- Nu har dragning skett, då skall Ämbetsverket, efter afdrag af kostnader och penningevinster, der sådane tingade äro, sända öfverskottet af lottmedlen till Konungens Befallningshafvande i det Län , der egendomen belägen är, för att, i enlighet med hvad i afseende å fast egendoms försäljning å Utmätniogsauction föreskrifvet är, om medlens fördelning besörja. §• Om fast egendoms försäljning ä Lotteri. för betalning af all den gäld , hvaiföre egendo. men häftar, och thy må säljaren ej lyfta lottmedlen utan i den mån han vhar, att egendomen ej för gäld häftar, der ej han och den vinnande annorledes sämjas. Har säljaren förbehållit, att den, som egendomen vinner, skall viss dt 1 af gälden ä sig taga , vare det gildt. §. 6.
B:ko årligen, bör till Kronan indragas, vill Kongl. Majit, som meddelat nådig föreskrift att den för bemälde Lärare erforderliga aflöning bör för åren 1856 och 1857 utgå af anslaget ” till befrämjande i allmänhet af bergsbruket;’, härmed i Nåder föreslå Rikets Ständer, att, för bestridande af nämnde årliga utgift, 1,800 R:dr R:mt, måtte från sistnämnde anslag öfverflyttas på anslaget ”till undervisnings-anstalter för bergsbruket”, hvarigenom detta sednare anslag, nu utgörande 5,700 R:dr Runt, komme att höjas till 7,500 R:dr, då deremot det förra, nu utgörande 7,500 R:dr dels genom berörde öfverflyttning, dels genom den indragning af 2,000 R:dr Riksmynt, som i sammanhang med frågan om Bergsoch Kommers-Kollegiernas förening föreslagits, komme att nedsättas till 3,700 R:dr. Prop. A:o 1, viii Statsverket ISSå. Transport 526,484: 22. II) Fiskeri-näringens understöd. I enlighet med hvad Landtbruks-Akademien tillstyrkt, föreslår Kongl. Maj:t: l:o att till förhöjning i arfvodet för den person, som meddelar undervisning angående fiskodling, från 900 till 1,500 E:dr, berörde anslag mätte ökas med 600: 2:o att såsom anslag till förrättande af vetenskapliga undersökningar rörande fiskerierna måtte för nästa Stats-regleringsperiod beviljas 1,000 Kalr Kant årligen, eller tillsammans 3,000 Ralr. För erhållande af jemn slutsumma å Ilufvudtiteln torde förslagsanslaget till »skrifmaterialier och expenser samt ved och 1 jusjj böra ökas med 9: 78. Hvad öfriga delar af Riks-Statens Sjette Hufvudtitel angår, föreslår Kongl. Maj:t, att de för närvarande derå uppförde anslag måtte fortfarande tili oförändradt belopp upptagas.
Frans afböjde likväl de flesta af dessa; ty dels var, hvilket vi redan nämnt, hans kläder, såsom både utnötta och urvuxna, icke egnade att visa sig i sådana kretsar, dels ville han hellre skänka sin mor och de varmare ungdomsvännerna de stunder han hade lediga. Vid terminens början skulle Frans återresa. Ett par dagar före den stora sorgeoch afskedsdagen hade fru Mannerstedt, sysselsatt med tillredelserna för matsäcken, mycket att syssla i sitt lilla kök, och Frans att samla tillsamman och ordna sina tillhörigheter. Under detta göromål erinrade han sig, att han glömt någon småsak, som hans mor tagit i förvar åt honom. Han gick således in, för att hemta den; men som fru Mannerstedt sysslade i köket, och han blef varse att en byrålåda stod öppen, der han påminte sig att han sett sin mor gömma den ifrågavarande artikeln, drog han ut lådan och började genomsöka dess innehåll. Händelsevis träffade han en bundt papper, på hvilken stilen liknade de räkningar han fordom emottagit från den person i Lund, hos hvilken han hemtade sina tarfliga middagar. Han kunde icke emotstå sitt begär att öppna bundten; men huru skildra den mängd, på en gång ljufva, men tillika bittra och nedslående känslor, som bestormade ynglingens veka och känsliga hjerta, då han erfor att det var hans gamla mor, som under mer än tvenne år, med den mest uppoffrande sjelfförsakelse, betalat hans månadtliga middagsräkningar? Tvenne stora tårar, för första gången afpressade öfver hans fattigdom, stulo sig fram och hängde dallrande i de långa, mörka ögonhåren. Dyster hvilade blicken på de omkring honom spridda räkningarne, och läppens glöd hade bleknat, under det en märkbar darrning krusade dess yta. I detta ögonblick inträdde fru Mannerstedt, och liksom molnen sjunka för solens glans, så försvann det mörka uttrycket i Frans’ ansigte, då han såg henne, som icke kände något skönare namn, än det af mor. ”O, modershjerta! Skaparens herrligaste verk!” voro de enda ord han förmådde frambringa, då han störtade i de armar, som utbredde sig för att emottaga honom.
Dagblad och periodiska skrifter, och får jag derföre öppet tillkännagifva, att hos mig uppstått tvifvel, om HofCanzIeren verkeligen åger rått att indraga något blad, utan att genast ställa dess utgifvare under tilltal vid Domstol, Jag grundar detsamma derpå, att i' 4;de §:n 3:dje momentet står: vid alin de till]allen, då HofCanzleren anser förbrytelser emot denna Ltag sig yppa, och så ofta målet ej hör, vare sig, såsom blott ordnings-mål, under hans egen pröfning, eller vid personliga förolåinpanden, till den oförråttades enskilta beifrande, åligge det HofCan^leren, antingen han funnit qvarstad äga rum, eller endast åtal vid laga Domstol, att Skrijten ofördröjligen och omedelbart till JuJliticeCanz.- lerens laga åtgärd öfverlemna. Då nu 4:de momentet säger, hvad ordnings, mai åro, och tidningar således icke kunna ditföras, så tror jag, att 8;de momentet alldeles icke upphåft föreskriften om målets öfverlemnande till JustitiaeCanzleren, äfven når det angår Dagblads brottslighet; ty eljest förstår jag / Den 21 Maji j. m. 4og icke hvarföre i q;de momentet, Blad, Häften och Torner skulle vara nämnde tillsammans vid fråga om qvarstad och confiscation i en sak, som tydligen tillkånnagifver, att Tryckfrihetslagen i 3 dje momentet med ordet Skrijt betecknar både Böcker och Tidningar. Jag hyser enskilt denna åsigt om ifrågavarande paragraph, och det hopp, att af Herr Grefve af Wetterstedt sjelf få höra, huruvida jag misstagit mig. Enligt hvad jag förut anfört, anser jag ingen af de gjorde framställningar till ändring i Utskottets förslag, vara af den natur, att Ståndet bör sig derom förena till ett alternatif.
R. St. underdån. Skrifv. N:o 174. Motion N:o 110, om anslag för utvidgning af det i Carl Johans försam ling vid Göteborg nu befintliga tvåklassiga elernentar-läroverk till ett femklassigt. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 139. R. St. underdån. Skrifv. N:0 169. Motion N:o lil, med förslag till ändring i föreskrifterna rörande Folk skolelärares aflöning och åligganden. Lag-Utsk. Utlåt. N:o 46. — •— Motion N:o 112, om rättighet för Professor C. J. Schlyter att under sin lifstid uppbära, för utgifvande af Sveriges gamla lagar, nu innehafvande årliga arfvode, 1,100 Rdr, äfven om han skulle upphöra med utgifvandet af nämnde lagar. Stats-Utsk. Utlåt. N o 153. R. St. underdån. Skrifv. N:o 186. Motion Nio 113, med förslag till ändring af Domkapitlens organisation. Sammans. Statsoch Lag-Utsk. Betänk. R. St. underdån. Skrifv. Nio 155. Motion N:o 114, om förändrade föreskrifter i afseende å ecklesiastike Tjenstemäns och praktiserande Läkares edsförpligtelse)-. Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. St. underdån. Skrifv. Björkman, Carl Fredrik, Motion N:0 51, om de till Komministrars och Kapellpredikanters aflöning anslagna hemmans och lägenheters befrielse från ränta och kronotionde, enligt R. St. uuderdån. Skrifv. den 22 Aug. 1857. Stats-Utsk. Utlät. N.o' 92. —- — Motion N:o 79, om utvidgande af elementar-läroverket i Norrtelje från två- till femklassigt. Stats-Utsk. Utlåt. R. St. underdån. Skrifv.
73 beviljade lån af allmänna medel måtte till anslag utan återbetalningsskyldighet förändras; 14:o Lars Daniel Andersson från Wermlands län, om anslag för fortsättning af Nordvestra jernstambanan från Christinehamn öfver Carlstad till Arvika och Charlottenberg; 15:o Per Persson från Wermlands län, om eftergift af den utaf Konungens Befallningshafvande i nämnda län Kronolänsmannen L. G. Bengtzon ålagda skyldighet att utgifva 216 R:dr 54 öre Ruut för undervigt å inlöst bränvinsbränningsredskap; 16:o Erik Ersson från Gefleborgs län, om anslag af fem millioner R:dr för fortsättning af Norra jernstambanan från Upsala i rigtning åt Sala och Storviks station på Gefle—Dala jernväg; 17:o Per Tjernlund från Wester-Norrlands län, om anslag för omläggning af landsvägen utmed kusten af nämnda län; 18:o Anders Medin, från Kronobergs län, att Staten måtte öfvertaga den förre Lokomotivföraren Riex genom domstols beslut ålagda skyldighet att till åtskilliga personer utgifva ersättning i följd af den vid Sandsjö jernvägsstation den 25 December 1864 inträffade olyckshändelse; samt 19:o Carl Johan Kjellman från Jönköpings län, om framställning hos Kongl. Maj:!, i ändamål att Styrelsen öfver Statens jernvägsbyggnader måtte anbefallas att, när arbetet för jernvägsförbindelsen emellan Calmar och Warberg öfver Lamhult och Wernamo närmar sig jernstambanan, åt ifrågasatta enskilda företag lemna erforderlig hjelp i afseende å materiel, m m. S. D. Till Bevillnings-Utskottet remitterades efter skedd föredragning motioner af: l:o Fredrik A :gust Forsbeck från Ostergötlands län, om införseltull å vissa uppgifna jordbruksalster; 2:o Anders Medin från Kronobergs län, om fördelning af den hushållningssällskapen tillerkända andel af bränvinsminuteringsoch utskänkningsafgifterna, i förhållande till folkmängden i hvarje hushållningssällskaps distrikt; jemte vid remissen afgifna yttranden; samt 5:o Gustaf Jonsson från Calmar län, om inskränkning i rättigheten att på landet försälja bränvin i minut.
En belöning med lika wilkot vch försäkran med Remy efter Kongl. Brefwet d. n Junii I7y2 — -— 200 deste 2V2 R:d. äro uptagne ä Förttckningen N:o i. 800 Summa 110 Isd 1,262! goj Ratttkigttt afflrifwit intygar r l.. l.uamu». N;o na Den 29 September. Afskrift. Förtekning pa Pensionaicer ak Qwlnnokönet, hwilka pä Zlumanna Zndrogningg - Skaten under Timi Len och LenädninIS, Star finna? lips-oröe till ötnjntande ai ner Lannämke Pcnsi ner, hwilka enliar nedan ober ropade Ko a,. B'.e>' bl» wik dem i anseende till Fattigdom och torsrigr tillstånd tilligde, och mcd underdonia aniebni? gq al Ke g<. Maj:tS Bref den 9 Ml. Maji. st >.nt Nckstns Stänr ders därwid »osta e nnderdöniga Betänkande, än widare komma att fortfara, och till dem utbetalas. Vice Presidenten St jernet ds Dorter, enl. Kongl. Vrefwet d. i; Aug. 1792 Haf Moderns Ordin. Pension, för Fattig. Som Regerings-Rädet Sandbergs Dotter, enl Dito d. 28 Maji 179?, för Fattigdom och flere förekommande omständigheter Cantzelli-Mdet Wall enst räte 6 2 .ne Döttrar, enl. D:o d. n Sept. istoa och d. 18 Jan. 1796, stadde uti torftigt till. ständ, ^:ten af Moderns Pension Major Arnel ds Enka med L Larn, enl. Kongl. Brcfwet d. 27 Mars 1794, för Fattigdom Westor Ramst röms Enka, enl.
Utskotten, som önskat det sådan åtgärd nu kunna vidtagas hvarigenom egande rätten till skog blifvit i den positiva Lagstiftningen tillerkänd enahanda helgd och trygghet, som annan egande rätt af likartad beskaffenhet, hafva dock icke utöfver ofvanberörde tillstyrkande trott sig böra sträcka deras åtgärd i delta fall i anseende till de betänkligheter emot ett strängare straff för skogs åverkan, som här ofvan blifvit anförde; dock förmoda Utskotten, att det emot Skogsåverkan stadgade ansvar skall blifva mera verksamt och många ändamålslösa och för Staten kostsamma bestraffningar med häckte undvikas, om det af Lagutskottet, i Betänkandet N:o i36, gjorde förslag, om alla böters förvandlande till arbete, vid bristande tillgång, vinner bifall. Slutligen och då {Utskotten befara, att KronoSkogarne under den lid, som för verkställigheten af en skeende upplåtelse eller afvittring deraf åtgår, skola blifva underkastade sköiling af dem, som befara Lagutskottet t Btttinkanden. 1087 att derefter inskränkas i förmåner, dem de jned eller utan laglig rätt å samma Skogar åtnjutit, anse Utskotten sig böra tillstyrka, det ville Piiksens Höglofl. Ständer, med detsamma de hos Kongl. Maj:t göra hemställan , om den nu föreslagne förändring af vissa §. §. i Förordningen om Skogarne i Riket, äfven till Kongl. Maj:t öfverlemna, att i de fall särskilda locala omständigheter sådant påfordra, stadga, förutan det allmänna Laga ansvaret, särskildte vitén för åverkan å berörde Skogar, under den tid nämnde förrättning påstår och intill densamma blifvit behörigen stadfästad; hvilket dock till Riksens Häglof!. Ständers egen pröfning vördsamligen öfverlemnas. Slockholm den 29 Augusti 1823. N:o Ankom d. 29 Sept. 1823.
I anledning af hvad jag nu andragit, tillstyrker jag, att Betänkandet må afslås, eller åtminstone, i händelse af återremiss, Utskottet anmodas, att i ett föränd rädt Betänkande utesluta de nu framställde, och förlidne Riksdag ogillade, förslag, till ändring i ärendernas behandlingssätt i StatsRådet, och rubbning i de föreskrifter, som i detta afseende i 8:de och flere §§. af RegeringsFormen innefattas, och hvari Utskottet, emot förmodan, tillstyrkt att ConstitutionsUtskottet redan vid denna Riksdag skulle föreslå en i förenämnde afseende förändrad redaction. Friherre Boije, Ludvig: Jemte det jag åberopar mig de skäl den siste Talaren framställt, utber jag mig att få erinra, att det förslag, till förändring i våra Styi elseFormer, som Betänkandet nu ger, är alldeles detsamma som det var, hvilket vid 1812 års Riksdag gjordes, och som då behandlades såsom constitutions-fråga, samt vid i8i5 års Riksdag af alla fyra Stånden enhälligt afslogs. Den enda skillnad jag kunnat förmärka, består deri, att detta förslag är mindre blygsamt, och i samma nion mera afskräckande, som det nu 314 Den 37 Maji. förestår att alldeles borttaga äfven den controll, som det förra förslaget ändå lemnade qvar, såsom nödig. Samma behandlingssätt sorn förslaget då fick, torde det böra få nu: och ehuru lifligt jag önskar att det kunde genast afslås, tror jag likväl ej att sådant går an förr, än ConstitutionsUtskottet, som bör höras i alla Constitutionsfrågor, förut blifvit hördt. Jag begär derföre, att Betänkandet må dit remitteras. En föregående Riksdags ConstitutionsUtskott bar varit nog Svenskt för att afslå detta förslag; och jag väntar detsamma af vårt nuvarande ConstitutionsUtskott. Af Försynens vakande omvårdnad för mitt Fädernesland hoppas jag, att 1634 ^rs sakernas ordning, och det derpå inträffande allmänna tillstånd, aldrig mera återkommer. i634 års så kallade