Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den, som blott i ett lättsinnigt och ytligt nöjeshängande manschetterna, den man som är rus lefver fram sitt lif, gläder sig åt den dag, svag nog att antingen genom fysiska fördelar, som är, utan en tanke på den, som gått eller för hvilka han endast har modern naturen kommer, skall kanske ej åt någon af dessa att tacka, eller genom skräddarkonstens finter tre egenskaper vilja medgifva om också blott vilja lysa som en segrande Adonis, är mestaen atom af den makt, de verkligen ega. Men dels en så jämmerlig, intetsägande nolla, att har man blott haft tillfälle att kasta en inhans fåfänga lika litet som hela hans öfriga Farblick i lifvets heta strid, skall man säkerjag förtjänar minsta uppmärksamhet. lig kan fåfängan i grunden blott vara hos ligen erkänna deras herravälde. Hur månget brott, hur många afvikelser intelligenta personer af båda könen. Ville från dygdens visserligen ofta törnbeströdda man företaga en undersökning, hvar man i stig ha ej, om man rätt tänker på saken, i genomsnitt mest finner den, hos kloka män sin allra första början haft hungern till drifeller kloka kvinnor, torde man bli tvungen fjäder! För dem, som aldrig kännt den, kan att erkänna, att den hos de förstnämnda finnes det vara lätt att i dygdig harm vända sig i betydligt starkare och af mera ingripande bort; för dem, som sitta vid dukade bord, grad än hos det svagare könet. faller det sig icke svårt att predika om plikt Man skulle kunna säga, att fåfängan är af och moral. Undras blott, om de i det mottvå slag. Först den, som inskränker sig till satta, bittra fallet skulle ha öfvat sig själfva den yttre människan och dess utsmyckning, tillräckligt i plikt och moral för att stoiskt och som är oskyldig, så länge der icke griper motstå hvarje frestelse. omkring sig, s å att allt uppoffras därför. Hur många finnas ej, som från barndomen För det andra andligt begåfvade människors växt upp i sysslolöshet, aldrig vant sig vid fåfänga, som blott alltför ofta äfven angriper något regelbundet arbete och så lefvat ur hjärtat och undergräfver dess ädlaste känsiolif. hand i mun, så länge de sista medlen räckt.
Skulle vi nu, för att vinna hastighet i discussionen, först inlåta oss i en strid och votering om förslaget skall föredragas §:s-eller moment-vis, så fruktar jag, att det, tvertemot vår önskan, skulle leda till tidsförlust, jag anhåller att med föredragningen af denna § måtte förhållas så, som med de öfriga, der särskilda anmärkmr blifvit gjorda, och att den således måtte blifva momentvis föredragen. Vid 1 mom. har Hr von Hartmansdorff ej ingått i något svaromål på hvad jag anfört om träldomen, utan hållit sig i sitt svar vid andra morn., mot hvilket jag ej gjort någon anmärkn.; men att träldom skulle uppkomma, i händelse de större eller mindre understöd, som utgåfvos, blefve bokförda såsom skulder till fattiginrättningen, derpå har han ej svarat. Emedlertid är principen fastställd, i händelse detta stadgande anlages, och det träldomssysteme, som gäller i Amerika, skulle vi då hos oss införa. Detta förhållande anser jag vigtigare att afse, än hvad Hr Ribbing anfört; ty om de fattige skulle nödsakas att aftjena med arbete det understöd de kunde erhålla, så vore detta verklig träldom, och herrarne kunna ej visa att fattighjonens skuld i och för det understöd, som de erhållit, har blifvit bokförd. Hr Ribbing, Bengt: Om jag vore så lycklig att få visa den sista värda talaren den fattigvårdsanstalt jag omtalade, nemi. den i Jönköping, så skulle han linna, att der alldeles icke är någon träldom, och der tillgår likväl så att fattighjonen få, så vidt ske kan, genom arbete återgälda det understöd, som de erhålla. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att, då flera särskilda anmärkn:r blifvit gjorda i afseende på denna § samt äfven i afseende på 1 mom. deraf, R. o. Ad. torde finna att särskilda propositioner i anledn. af dessa anmärkn:r borde framställas. Ropades ja.
J ag bryr mej fanken om kärlek ; Rik-Olas Britta sk a du ha och i ngen ann'. Ja, du gjord' oss allt e bra stor sorg, Erik, om du slog dej på tvära och inte ville ta Bri tta te hustru. Men, vi passa inte för hvarandra. Vi skulle bl i olyckliga bägge två; ty nog förstår ni, att ett äktenskap, som inte är stäldt på ak tning och k ärlek, går till olycka. Fö rlåt mej , jag kan inte ta Bri tta. Jaså, är du så goder, min gosse lilla! Nå s å hör då, hvad jag k an. Vill du inte rätte dej efter oss, så får du ta land hvar djefvulen du gitter med din sockerunge; ef ter oss ska du inte ärfve en skilling, nej inte ett runstycke. Jag tycker mej just se, hur godt det såta paret ska må i en eländig jordk uj borte på skogen, när ni ingenting anne har te lef ve åf, Sven. Erik. Lisa. Sven. Erik. Sven. 29 än den der kärleken, som du tal er om så vackert. Lycka te, min käre Erik; f rest' du på den leken, om du så vill. Om vi arbeta och förtrösta, så hjel per Gud oss nog till uppehälle. Nej, nu s tår j ag inte ut länger. En gång för alle fråger j ag dej : vill du rätte dej efter vår vilje, eller inte? Käras te, bäs ta föräldrar, jag vet, att jag har att tacka er för så mycket, mycket; j ag vet, att j ag är skyldig er lydnad; men drif mej inte till det yttersta, då gö r ni synd. J ag skall rätta mej efter er i allt billigt; men Bri tta i Gyllby kan jag inte ta til l hustru. Såå, du kan inte, du? Haha! så vet foll jag h vad jag kan då! I måron kommer Bri tta hit och då blir det trolofning imellan er. Sätter du dej imot'et, så ska du bums u r huse. Du må dra iväg hvart du vill, ja om det vo re in i mörkeste Finnskogera.
Nästan all den is, vi mött under resans lopp, har hört till denna grupp. Hafsis eller grof is, som ofta visar spår af att hafva varit mycket hopskrufvad, men som icke varit utsatt för någon tidig sommarvärme. Fångstmännen kalla den »hafsis», viljande, efter hvad jag förmodar, dermed beteckna, att den bildat sig i hafvet högre upp mot norden. Att den norr ifrån drifvit ned, eger nog sin riktighet, men att den skulle bildats långt från land, på betydligt djup i öppna hafvet, torde vara ovisst, enär den der bildade isen knappast lär blifva synnerligen mäktig. Snarare torde den hafva drifvit ned från omgifningarna af en ännu okänd polarkontinent. Denna is bildar hufvudmassan af isfälten i hafven öster om Grönland, norr om Spetsbergen, mellan Spetsbergen och Novaja Semljas norra ö samt norr om Beringssund. I de nordliga hafven hinner den ej fullständigt bortsmälta under sommaren, och lemningar af hafsis ingå derför ofta som beståndsdelar i den under följande vinter bildade bay-isen. Denna blir då knölig och ojemn, derigenom att rester af gammal hafsis frysa in i den nybildade isen. Hafsisen är ofta hopskrufvad till stora torosser eller iskast, bildade af isstycken, som i början äro kantiga och löst staplade öfver hvarandra, men småningom afrundas och frysa tillsammans till ofantliga isblock, hvilka jemte glacier-isblocken bilda hufvudmassan af de grundisar, som träffas vid polarländernas kuster. Det vatten, som erhålles genom smältning af hafsis, är ej fullkomligt fritt från salt, men ju äldre denna is blir, desto mera minskas salthalten. Öster om Björnöarna hade en grof hafsis i temligen täta massor drifvit ned mot kusten, dock ännu lemnande en öppen isfri ränna längs land. Här var det högre djurlifvet ytterst fattigt, hvilket, hvad fogellifvet beträffar, i viss mån måste tillskrifvas den sena årstiden. Wrangel talar nämligen om en klippa vid Björnöarna, som var täckt af tallösa fogelbon.
SeDan foS £>fj blifmit framflälDt, furuleDeS Det uti 8 fap. 3 § SKijj» gerningö»$8alfen för författning af enjftlDc perfonerö f>anDlingar utfatta traff af fyratio DalerS böter od) äranS forluft itfe more lämpligt att, fåfom fitttlis tett, åDömaö för författning af fl>rmat»banferna6 feDlar, äfmenfom för ut» prångting af fåDana feDlar, feDan författning Derå ägt rum; bafme 92Bi, unDer öfmertpgelfe, att allmänna fäferfeten påfallar ett jträngare traff för nämnDa brott, goDtfunntt för mår Det bejluta utfärDanDe af en författning, fmarige» nom ftaDgaS, forn följer: f)mar, forn eftergör eller författar feDel, forn inom Siifet, meD behörigt tillftånD, af enjftlD 33an£ utgifmen är, för att fåfom pen» ningar gå od) gälla; jtrajfeS meD arbete å fänning från od) meD 0t till od) meD £re år, efter omjfänDigfeterna, famt mare ärelös, ©en, forn utprång» lar en fåDan feDel, Den fan met mara falt, famt Derför tillnarrar fig pen» ningar eller maror; mare jemmäl ärelös odj DömeS till fäftningsarbete från od) meD Sep månaDer till od) meD ©tt år, forn gerningen är till; men marDer beDrägeriet pppaDt, innan någon Derigenom ItDer jTaDa; bote tttprånglaren fpra» tio Daler od) mifte Dertill äran, om brottet Det förtjenar. Dd) fafme ^öi, uti unDerDånig jfrifmelfe
Ett hälsosammare och friskare lif än turistens kan icke tänkas, och vi hoppas och tro, att här nedskrifna råd och upplysningar skola vara vår kvinnliga ungdom, så- väl lärarinnor som elever, till nytta och nöje, om de begagna sig af dem, och vi tveka ej att uppmana de senares föräldrar eller målsmän att förhjälpa dem att komma i åtnjutande häraf. De pengar, som utgifvas för sådana ändamål, äro icke bortkastade, utan gifva den bästa ränta — utbytet blir en sund själ i en sund kropp. De fyra återstående prisen i » fosterlandstäflingen » kunna ej hinna utdelas ännu på någon tid, då flere omständigheter föranleda dröjsmål. Medlen — 400 kronor — ligga emellertid som bekant deponerade hos notarius publicus, och våra vänliga läsarinnor kunna vara lugna och öfvertygade, att redaktionen, så fort det blir möjligt, skall meddela utgången. U P 199 notisboken. Kronprinsessan Victoria har efter sin långa vistelse utomlands nu åter med sina söner anländt till hemlandet och inträffade i Stockholm på midsommaraftonen. Furstlig Itvaljägarinna. Hr C. H. Giaever, disponent för The Anglo Norwegian Fishing Co. i Skaarö, har fått telegrafisk förfrågan, om han vill tillåta erkehertiginnan Stephanie af Österrike att deltaga i en hvalfångst i början af juli månad, något som naturligtvis med nöje beviljades. Kvinnliga studenter i Frankrike. Vid de sju medicinska fakulteterna i Frankrika studera för närvarande 129 kvinnor, af dessa äro 22 fransyskor, 95 ryskor, 2 engelskor, 1 tyska, 4 rumänskor, 2 serbiskor, 2 bulgariskor, 1 turkinna, Vid juridiska fakulteten i Paris studera två kvinnor, en ryska och en elsassiska. Vid de filosofiska fakulteterna studera på den naturvetenskapliga linien 29 kvinnor och på den filosofiska 249. Dessutom följa 14 kvinnor undervisningen vid de farmaceutiska instituten. Den gyllene rosen, detta högt värderade dygdepris, som påfven årligen tilldelar en kvinnlig medlem af något af Europas furstehus, öfverlämnades för några dagar sedan åt drottning MarieHenriette af Belgien.
Brot. 1850 & 1851. 5 Sami. 1 Afd. 3 Haft. 4 20 Bevillningi-Vtekottets Betänkande, N:o 4. som länder till den skattskyldiges förmån; men då det icke torde kunna förnekas, att den bevillning, som beror af Taxerings-kommittéernes uppskattning af rörelse eller egendomsvärde, i allmänhet bestämmes nog lågt, och med säkerhet lärer kunna antagas, att, i fall, der Taxerings-kommitténs ledamöter med lika röstetal stanna i skiljaktiga meningar vid sådan uppskattning, äfven den mening, som afser en högre beskattning, icke är för den skattskyldige orättvist betungande, har Utskottet ansett sig böra återgå till det i äldre Bevillnings-förordningar intagna stadgandet, att. då rösterne äro lika, den mening skall gälla, som länder till kronans fördel; och föreslår Utskottet, i öfverensstämmelse härmed, den uti förslaget intagna förändring af ifrågavarande §. §8 83 och 84. Enär upplyst blifvit, att det i dessa 88 befintliga stadgande, att regimenternes löntagare böra påföras bevillning efter lönens i staten upptagna belopp, blifvit så tillämpadt, att, der lön, i följd af hög markegång och andra omständigheter, i sjelfva verket öfverstigit nämnde belopp, bevillning, det oaktadt blifvit efter samma belopp påförd, men sådant icke är förenligt med de i 2 och 4 88 stadgade allmänna grunder för lönebevillnings bestämmande, har Utskottet, för att bringa dessa stadganden i öfverensstämmelse med hvarandra, ur 83 8 uteslutit orden ”efter deras i staten upptagna belopp,” och åt 84 8 gifvit den förändrade lydelse förslaget innehåller. 8 87. Som Utskottet ansett lämpligt att i fråga om Taxerings-kommitté i städerne, ett allmänt stadgande införes derom, att de för taxeringarne å landet meddelte föreskrifter skola äfven vid taxeringarne i städerne i tillämplige delar iakttagas, föreslår Utskottet vid ifrågavarande 8 det tillägg i berörde hänseende som förslaget utvisar. 88 83, S9 och 92.
Den föreslagna §:n kommer egentligen, att medgifva en skatlelindring för alla producenter, ehuru, om §:n skall antagas, denna lindring icke bort tillkomma andra än de, hvilka måste förändra sin redskap. Jag åtminstone anser icke öfrige producenter böra komma i åtnjutande af denna fördel. Slaten, som skulle lemna denna ersättning för redskapens förändring, bar icke ens den tillfredsställelsen, att se denna sin uppoffring komma dem lill godo, för hvilka den blifvit medgifven, utan hufvudsakligast dem, hvilka kunna utan olägenhet, Den 3 Juli 45i med fäsladt afseende på den vinst de hafva, för bränvinstillverkuingen till Stateu erlägga afgifter. Beträffande slutligen behofvet, att göra dylika concessioner för productionens uppmuntran, lärer man utan någon siare-förmåga kunna förutspä, att så långe consutnenter finnas, skola producenter icke saknas. Jag skulle kunna anföra Mere andra skäl för förändring af detta stadgande, men jag inskränker mig till de redan anförde under hopp, alt R. o. Ad. afslår ifrågavartde förslag och beslämmer tiden till den l:sta Januari 1849, då författningen bör träda i verksamhet, hvilket jag vördsamt får föreslå. Frih. Alströmer, Jonas: Då R. o. Ad. ur 12 § borttagit ett stadgande till förekommande af mäskvärmares missbruk, anhåller jag att i sådant afseende få föreslå ett annat stadgande i Hr Gr. o. Landtm, afbröt della yttrande med erinran att nu endast 66 § vore föremål för öfverläggningen. Frih. Raab: Jag anhåller att få biträda Hr Apollofs framställda mening, att nerol, författningen bör träda i verksamhet från och med 1849 års början, så mycket heldre som R. o. Ad. borttagit åtskilliga tillägg, som skulle hafva föranledt förändring af redskapen, hvilka tillägg blifva obehöfliga, om författningen blifver anlagen, sådan R. o. Ad. bifallit densamma.
SÖDERBERG. Wisby den 4 Mars 1850. Till Högvördiga Konsistorium i Wisby! Med anledning af Högvördiga Konsistorii skrifvelse af den 20 innevarande Februari, får jag, jemte transsumtets återställande, gifva vid handen följande: Sä snart Herr Krono-befallningsmannen Lindström förklarat sig icke kunna ur den emottagna hemmansdelen, Gudings i Älfva, mera än 3 års ränla redovisa, och rådfrågade jurister yttrat sig icke se någon utväg för skolkassan att de öfriga årens ränta erhålla, gjorde jag till Högvördiga Konsistorium hemställan om samma resterande medels af - underdånigste, tropligligste tjenare och undersåter, C. E. HAML§TK#M. CARL CRAMÉR. N. REINICKE. Carl Ahlberg. — 279 — skrifning ur skolans räkenskaper, å hvilken hemställan likväl sednast följde Högvördig» Konsistorii anmodan till undertecknad att, å skolkassans vägnar, söka nämnde medel af min företrädare i Rektorsembetet, numera Kyrkoherden Magister Gren, utbekomma. Rättegång mot Kyrkoherden Gren pågar sålunda vid Gottlands Södra häradsrätt, och Kronobelällningsmannen Lindströms liqvid öfver del intecknade hemmanets försäljningssumma är hos Kongl. Befallningshafvande öfverklagad. Hvad angår Prosten Magister Gustafsons arrende-rest, så sökte jag, genast efter erhållandet ur Högvördiga Konsistorii arkif af den för anspråks väckande nödiga handling, att genom Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes handräckning, af Handlanden M. E. Herlitz, den ende åtkomlige borgensmannen för Prosten Gustafsons arrende, utbekomma de båda årens, 1814 och 1845, arrendesumma; men Kongl. Maj:ts Befallningshafvande kände Handlanden Herlitz skyldig att erlägga blott halfva det sednare årets arrende, hvarefter resten bevakades i Prosten Gustafsons konkurs, och rättegång mot Handlanden Herlitz vid vederbörlig domstol anhängiggjordes.
Utskottet gör på de Statistiska upplysningar, hvilkas inhämtande Utskottet anser böra föregå, innan förslag till ny Representation kan uppgöras, så befinnas de vara af en sådan vidsträckthst, och al 702 Den 14 Juli /. m. ilerfaldigä slasr, att, till deras samlande, en mansålder ännu torde fordras, under hviln lid nya förändringar skulle kunna föranleda till behof af nya Upplvsningar, Samt också allt mer och iner för oSs aflägsna ändamålet, Da, enligt Utskottets tillstyrkande, upplysningarnes införskaffande skulle ankomma på den Executiva Magiens försorg» så synes det vara utan tvifvel, att på den nu varande ministérens, och kan hända, pa efterkommande ministdrers mer elier mindre beredvillighet, om icke godtycke, skall ankomma om eller här Sländerna kunna erhålla ett förslag till Representationssättets förändrin®, eller komma i tillfälle att “ 7 ämnet slutligen afgöra: och möjligtvis skulle då också kunna hända, att det bifall Vi» i dag, lottina de l il! detta Betänkande, i påföljden befanns hafva Vant ett verkligt hedläggande af äfnhet, och således Också ett . r afskärande af allt vidare hopp om förändring, som likväl utgör vilkoret för Nationens framtida förkofran och lycka. Jag tror icke att det är menniskan tillåtet att genast fordra, för sina nya företag» mognad och fullkomlighet; egenskaper, sorn blott kunna väntas af tiden och eifarenheten; men af hvilkaden förtida saknaden, 0111 den skulle bär såsom skäl antagas, också då skulle everldeligen hindra alla företa®, och således qvarhålla verlden vid alla dess ägande bristfälligheter. Vi håfve sett alf Den 14 Juli. f. rii. 703 xåra Bröder, Norrmännen, hvilka på 300 år icke a'gt någon Representation, icke behöft mera, än några veckor, för att uppföra en sådan, hvilken kan hända icke är fullkomlig, men dock visserligen är. bättre än vår.
St:r, vid pröfningen af de många behof, som taga Statens tillgångar i anspråk, icke kunna för det ändamål jag här ifrågasatt, eiler inrättandet af ett fullständigt homöopathiskt sjukhus, anslå den begärda summan, gifves det ett annat medel att i viss mån upnå samma syftemål, nemi. genom inrättandet af en polyklinik för homöopathisk sjukbehandling, och jag får alltså alternativt hemställa, att, i händelse icke mitt första förslag om anslående af medel till en homöopathisk sjukhusinrättning kan bifallas, en så kallad polyklinik för homöopatisk sjukvård måtte varda stiftad och med anslag af allmänna medel försedt. Det torde vara öfverflödigt att nämna, det med polyklinik förstås en sjukvårdsinrättning, der mestadels icke sängliggande, men med långvariga sjukdomar behäftade personer behandlas, och der Ö«n i December e. m. 345 afven St yngre läkare undervisning om läkesättets användande meddelas. Till en sådan anstalt lemnar bomöopatbiens fosterstad Leipzig en förebild, som kan tjena till efterföljd äfven hos oss. En polyklinik egnar sig allrabäst för sådana sjuka, som innefattas under benämningen pauvres honteux, hvilka kunna gå till och från sjukvårdsanstalten, eller, med andra ord, icke, så sjukliga de ock äro, hållas af sjukdom sängliggande. Dock bör anstalten äfven vara redo att, vid anmodan, behandla sängliggande personer i närheten. Sådan är upgiften för den homöopathiska klinik, som nu under mera än ett tiotal af år arbetat i Leipzig. Om nyttan och framgången af dess verksamhet, samt huru den tillväxt och alltmera tillvunnit sig allmänhetens förtroende, kan man förvissa sig af följande tabell, som föreståndaren D:r Muller offentliggjort. Under dessa 13 år hafva sålunda tillhopa 15,656 sjukdomsfall der blifvit behandlade, och det är såsom ett obestridligt förhållande anmärkt, att denna homöopathiska polyk I i n i k de sednaste åren vida öfverflyglat universitetets polyklinik i samma stad. Såsom förstling af homöopathisk sjukvårdsanstalt äger en sådan po I y k
Rikaste fångsten sker i närmast utloppen belägna vattenfall, ”såsom vid Laholm, Halmstad, Falkenberg och Åhskloster. Den lax, som und”kommer der uppförde stängsel eller så kallade laxgårdar, mötes af dylika vid ”nästa fall, och fångas äfven i lugnvatten emellan fallen. I Lagan träffas den ”likväl sällan ofvanföre laxgården vid Karsefallet, men i Nissan fångas den hela 20 ”elfven uppföre, ända till Rydö bruk, på gränsen emot Småland. I Allman ”finnas flera laxfisken, det öfversta vid Yngeredsforssen i Askome socken, ”äfvenså i Wiskan, ända till dess utlopp ur sjön Wesslången. Laxen uppgår ”äfven och fångas, ehuru i ringa mängd, i de mindre vallendragen, såsom ”Rolfs-ån, Himble-ån, Fylle-ån m. fl.” ”1 allmänhet utfaller laxfångsten mycket olika det ena året emot det andra, ”och vinsten deraf låter sig, af flere skäl, icke bestämma; sannolikt kan den ”dock antagas i medeltal till 7 å 8,000 R.dr om året”. Uti Knäreds och Hishults socknar tillverkas ett ej obetydligt antal väfskedar, sorn af kringgående ynglingar försäljas nästan öfver hela Riket, äfvensom i Danmark och Norrige. Sjöfart idkas äfven af allmogen i norra delen af länet, särdeles från Onsala, Wallda, Släps och Hanhals socknar, flere af åboerne derstädes äro kofferdiskeppare, och föra fartyg på utrikes ort för rederier i åtskillige af Rikets släder. Inkornslerne af denna näringsgren låta sig svårligen beräkna. Slöjder. De mest utsträckta husslöjderne äro linneoch yllelillverkningarne, linne hufvudsakligast i norra och medlersta, samt ylle i södra delen af länet. Del är egentligen qvinnan som sysselsätter sig med desse husslöjder, men stundom får man se äfven mannen deråt esna sin tid och arbetsförmåga. O O Af hvad på delta sätt kan hopsparas skaffar allmogen sig medel lill utgörande af deras skattebidrag.
Utskottet trott sig ej böra förbigå att fästa Riksens Ständers uppmärksamhet dervid, att de^ väl äro i fullkomlig öfverensstämmelse med de*Svenska Grundlagarnes dermed i sammanhang stående, hittills gällande stadganden; men att just i denna stund, i anledning af Konungens Rådiga Proposition om afgörande af förslaget till ändring i den 41 och dermed i sammanhang stående §§ i Regeringsformen, Riksens Ständers pröfning finnas underkastade förslag, hvilka, derest de i alla deri befintliga särskildta stadganden vunne Riksens Ständers bifall, skulle medföra oförenliga skiljaktigheter mellen Sveriges Grundlagar och de nu anförda §§ i Norrska Grundlagen. Det var äfven med afseende derpå, som ConstitutionsUtskottet, i dess Betänkande i anledning af Konungens Nådiga Proposition om uppskof med de hvilande Grundlagsfrågor, till Riksens Ständer hemstälde. att vid afgörandet af förslaget till förändring i 41 § göra afseende på dess sammanhang med 8 § Norrska Grundlagen. Det kan ej undfalla Riksens Ständer, att, derest genom ett fullkomligt gillande af förslaget till ändring i denea § Riksens Ständer skulle stadga, att Konungen ägde rätt att före sin död förordna Förmyndare för sin omyndige Efterträdare, det vare sig en fullmyndig Arf-Furste eller andre personer, den föreslagna Samregeringen af Svenska och Norrska Stats-Rådet icke mera kunde äga rum. Om detta medgifves, har Utskottet 762 Riksdagen 1815. ansett för dess pligt att derpå vända Riksens Ständers uppmärksamhet, dels på det inom sig stridande beslut ej af Riksens Ständer måga kunna fattas, dels på det Riksens Ständer efter de beslut, de i afseende på den 41 §:n fatta, måtte kunna jemka sina bestämningar rörande de ofvan uppräknade §§ i den Norrska Grundlagen. 44 § i Norrska Grundlagen lyder: De Norrmän, som vid de i 40 och 41 §§ anförda tillfällen deltaga i Regeringen, skola inför Norrska Stortinget aflägga följande Ed: