Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Anhålles om remiss till BränvinsUtsk. Remitterades (ill det för behandling af frågor ronde bränvinstillverkning och försäljning tillsatta serskildta Utsk. 3:0. Vid den kris, som förestår Svenska jordbruket, då bedrifvande! af bränvinsbränningen kommer att undergå betydliga förändringar, är det af största vigt, att alla de medel, genom hvilka denna kris må kunna mildras, upsökas och begagnas. Ladugårdsskölseln, som hittills så mycket försummats, torde blifva det förnämsta medlet för landtmannen att vinna ersättning för hvad han genom bränvinsbränningens uphörande till en början förlorar; — och om ladugårdsskötsel i förening med en vidsträcktare odling af foderväxter komme alt, såsom sig vederborde, handhafvas och bedrifvas, så lider det ej något tvifvel, att sä väl landtmannen enskildt, som Staten och hela vårt jordbruk skulle på den förestående, oeh af mången så mycket fruktade förändringen, göra en ansenlig vinst i stället, såsom nu befaras, förlust. För hela vår landthushållning är det derföre af aldra högsta vigt, att ladugårdsskölseln egnas den upmärksamhet och upmuntran, densamma så väl behöfver och förtjenar. Ladugårdsskölseln borde nu, likasom den var i fordna tider, kunna blifva en af de förnämsta källorne till inkomster för landtmannen. — Men för att kunna vinna detta stora mål måste sundare åsigter i allt hvad till en väl bedrifven ladugårdsskötsel hörer i förening med beredningen af smör och ost allmännare spridas, och dessa ladugårdens produkter behandlas så, alt de kunna utbjudas och med fördel afsättas på verldsmarknaden. Mjölkhushållningen och mejerihandteringen måste då bedrifvas helt 334 Den 31 December e. m. annorlunda än hillils hos oss varit händelsen; — och för alt delta må kunna ske, måste kännedom och insigt uti hit hörande detaljer spridas äfven till allmogen. Vid landtbruksskolorne och stamholländerierna bör sålunda lemnäs undervisning i mejeri-handteriugen.
Ej närvarande, då Grefve Horn uppläste sin till remiss nu anmäldte reservation eller anförande, har jag icke eller förr än nu kunnat detsamma besvara. Jag bär med ledsnad funnit, att dess innehåll innebär samma bitterhet och ensidighet i åsigter, hvarigenom Herr Grefven, redan flere gånger förut, under detta Riksmöte, gifvit en i högsta målto obehaglig rigtning åt våra öfverläggningar. — Detta är nu i ökadt mått fallet, då ej allenast enskilta åtgärder, utan äfven Riksens Ständers beslut, af Herr Grefven ådragit sig ett klander, som i rättvisa och billighet icke vunnit styrka af ordalagen. Dessa tillmälen lära likväl ändock ej komma att äga åsyftad verkan, ty säkert skola de lugna sansade Medborgarne — (och de utgöra pluralitet af den allmänhet, för hvars bästa Herr Grefven tror sig behöfva ifra,) — säkert skall denna pluralitet, säger jag, ej underlåta alt inse allt det ogrundade i Herr Grefvens tillmälen, och upptaga dem, såsom de förtjena, enär de endast kunna utgå från den, hvilken, i skydd af Riksdagsman na-rätt, begagnar (för att nyttja Herr Grefvens egna ord,) laglig form, för att decretera fullkomlig laglöshet. Det är ingalunda min mening, att söka återupplifva discussionen rörande ett ämne, hvaröfver tvenne RiksStånd förutom vårt, re - 20Q Den i5 December e. m* dan beslutat. — Skulle äfven, på grund af Grefve Horns anförande, jag dertill känna mig böjd, så lärer Herr Grefven och LandtMarskalken ej finna sådant med föreskri fterne för ordningen i våra öfverläggningar förenligt; men då ett stillatigande i fråga onx hvad mot mig enskildt i Herr Grefvens diclamen är rigtadt, af mången, som läser våra protocoller eller de tidningar, hvilka referera våra öfverläggningar, skulle kunna anses sorn ett medgifvande, så anhåller jag få förklara, atti Herr Grefvens förmodan: att mitt omdöme varit missledt genom otillräckliga eller otillförlitliga uppgifterj saknar helt och hållet grund.
Vill han förena sig med oss, äro vi vänner; vill han det icke ... må han falla... (Man hör några glada, friska marchtakter. Alla stå med blickarne vända mot dörren, under en stunds tystnad och med spänd väntan. Med långsam röst.) ma han ... falla... (Dörrarne öppnas och Riksrådet, åtföljd af Constans och flere balgäster, inträder. falla ... i mina armar. (A. Löfvenstråle och Riksrådet falla i hvarandras armar.) B. LÖFVENSTRÅLE (som med Georgette och Höppener dragit sig något tillbaka). A. LÖFVENSTRÅLE. Georgette, det är hon. 23 GEORGETTE. B. LÖFVENSTRÅLE (visande på Constans). GEORGETTE. C. LÖFVENSTRÅLE (betraktande Constans). HÖPPENER. Hvilken? Den okända, som jag tillbeder, älskar. Ah! Min Gud, hvad hon är skön, mild, intagande! Kom! jag har brådtom! Ja, ja! låt oss lemna detta ställe. (Höppener bortför B. Löfvenstråle och Georgette.) (Ridån faller.) GEORGETTE. En längre tid passerar mellan första och andra akten. ANDRA AKTEN. (En gata. I fonden synes Schefferska palatset; några fönster äro upplyste. Det är mörkt och sent på aftonen. Man hör en aftägsen fortepiano-musik från palatset. C. Löfvenstråle och Hummer utkomma från en af sidobyggnaderne. I fonden vandrar B. Löfvenstråle fram och tillbaka.) Första Scenen. Er underrättelse, herr Hummer, var ypperlig; Den skall högeligen glädja vårt parti. Var öfvertygad om vår eviga tacksamhet. Ni beger er ju nu åter till ministern. Visserligen, visserligen! HUMMER. C. LÖFVENSTRÅLE. Och märker ni ugglor i måssen ... är ni ju genast här. Tyst! man spelar. Ah, det är hon, som spelar, hon, Fröken Scheffer. Visserligen! HUMMER. C. LÖFVENSTRÅLE.
Af Banco-IJtskottets redan vid 1S18 års Riksdag, under N:o i5, afgifne Betänkande, i anledning af då väckt, lika beskaffad fråga som den förevarande/upplyses, ej mindre att det endast är vid Commissariers tillsättande i Rikets Ständers Bank, sorn någon skillnad eger rum emelian frälse och ofrälse Stånden, än äfven att den ordning, som ännu inom Banken iaktlages, att dess Comrnissariat utgöres till i-3:del af frälsemän och till 2-3:delar af ofrälse Ledamöter, leder dess upprinnelse ifrån Banco-Verkets första inrättning år 1668, då de 3 Riks-Stånden, som detta Verk först stiftat och garanterat, på ett mera omedelbart sätt besörjt förvaltningen af deras penningeverk, dymedelst att de hvar för sig utnämnt i-3:del af Bankens Gömmissarier, åt hvilka Verkets hufvud-styreise då egenteligen varit anförtrodd, 6 Biincc-U i skottets Ect. Klo 4o, samt att på enahanda sätt äfven vid 1G72 års Riksdag föhållils med återbesättandet af de ledigheter, sorn bland de af hvarldera Ståndet utsedde Commissarier då inträffat; att efter berörde tid denna vid Bankens första stiftelse öfverenskomma rättighet icke blifvit af de anie Riks-Stånden annorlunda begagnad, än medelst bibehållande af proportionen emellan frälse och ofrälse
Ehuru varm man än må vara uti sitt intresse för de ärender, som här föredragas, är det dock nödvändigt, att man söker tillkämpa sig det lugn, som säkert är en den nyttigaste egenskap hos en representant, för ärendernas mogna behandling. Ur sådan synpunkt hade varit önskvärdt, att Gr. Oxenstjerna ej låtit undfalla sig ett sådant yttrande, som skulle hans motståndare kunna tänkas, om icke förbereda eller åsyfta, dock oförsigtigt vis inleda några »demagogische Umtriebe», derför att de medelst föreslaget borttagande al ordet »allenast» förordat en i deras tanke förmånlig jemkning uti ingressen till nu förevarande §. Jag tror icke att Hr G. W. v. Francken och jag någonsin hafva gjort oss kände för bedrifvande af demagogiska syften; och, så vidt jag vet, kan icke heller en dylik anklagelse före denna dag rigtas emot Frih. Klinckowström eller Gr. Björnstjerna. Jag tror således att det varit af en oafsigtlig öfverilning eller förhastad ifver, som Gr. Oxenstjerna låtit detta uttryck undfalla sig; och då Gr:n redan tvenne gånger i dag förklarat sig »af förhastande» hafva framställt yrkanden, och tre ting enligt ett ordspråks lydelse alltid äro goda, förmodar jag, att, derest äfven det sista yttrandet kan och bör tillskrilvas en sådan anledning, Hr Gr:n är god och erkänner förhållandet varit sådant. För min del anser jag att R. o. Ad. genom bibehållande al ordet »allenast» på ett betänkligt sätt binder sina händer. Jag har flere gånger genomläst det 4:de mom:t, men ej funnit det kunna medgifva en så utvidgad frihet, som Hr Ramsay velat deri läsa och nyss hörts påstå. Jag vill söka genom ett exempel framlägga min åsigt i detta hänseende. Om under ett krig R. o. Ad. skulle vid sitt sammanträde vilja uttrycka sin önskan att åt K.
Underdånig Skrifvelse. 5^ 03 a. M cn? 00 cd rt> ao N:0 N:0 N:o Sid. Ridd. o. Adeln. Borga reStåudet. BondeStåndet. N:0 8 banan samt Helsingborg och Landskrona — lig. 135 4 i 113 — b. 17 Juni b. 17 Juni b. 17 Juni b. 13 Jnni 10:3 21 Landstaten, angående lönereglering ( P56.Bdl 10 ) lör 76 4 i 99 22-38 Se Sjette HufvudTiteln. » angående omarbetande af Kongl. { 384, 399 j Instruktionen af den 10 November 1855 för — A. 173 8 — 10 — b. 20 Dec. b. 20 Dec. b. 20 Dec. g. 17 Dec. » angående pensionering af 76 P. 5ti. Landsting, oin upphäfvande af 3 morn. i 47 § af Kongl. Förordningen om — A. 200 8 — 23 — 7 Jan. b. 7 Jan. b. 7 Jan. b. 3 Jan. Landstorm, angående utarbetande af förslag i och för ordnande af en verklig Bg. 224 4 2 32 — b. b. 20 Juni 19 Juni b. 19 Juni b. 17 Juni Landtbrulcsakademien, angående | A.136P.67 , anslag till 1 4 1 99 70 Se Sjette HufvudTiteln. Landtbruksingeniör er, se Agrono( Bg. 171 ( mer. Landtbruksinstitut, om inrättande af ett i Skaraborgs län — Bg. 191 4 1 99 53 Se Sjette HufvudTiteln. Landtbruksmöten, om anslag till prisbelöningar för husdjur, redskap, machinerier, samt ladugårdsprodukter m. m. vid 1 4 1 99 66 Se Sjette HufvudTiteln.
Summan i5o,ooo R:dr synes mig för stor, att vi skulle kunna stå till ansvars med dess utbetalande för Norrige, utan visshet att få den åter, och må det förlåtas mig, att jag icke eger denna visshet. Om man låter det bero af Norrmännens godtycke att gifva återbetalningen och att gifva den till oss, som icke tillförne rönt något prof af Stat s^Ut skottets Betänkanden. 483 deras välvilja. — Helt annat blir, om de skola bevilja något för sin Kron-Prins, än om det sker för oss. Jag Önskar allt bestämdt och jag åberopar ännu en gång min pligt, att här tala för Nationens, en så högt beskattad och skuldsatte Nations, sak, derföre jag ock anser rättare att medgifva | af Summan, men ej mera, än att medgifva allt på en blott Apparence, att återfå kanske mer än J, men kanske ock intet. Vill man åter visa en liberalitet ulan gräns och om, för Motioner, som desse, af enskilde Riksdagsmän, man vill, utan att ega visshet om hvad Konungen begär eller af oss fordrar, förrycka hela det husliållnings-system Stats.Utskottet förut troget följt, då det afstyrkt nästan alla mindre bidrag till antalter, som ansets enskilde, men dock erkänts nyttige för hela provincer; ja! kanske för liela Riket, då det föreslagit en Besparing till omkring 3o,ooo R:dr årligen, genom förändrad beräkning af Riks-Markegåugen, till Löntagarens förlust och Statens fördel, så ser jag icke eller, huru med ett sådant nytt liberalitets-system står tillsammans, att afpruta 3i,ooo R:dr å de erhållne kostnads-räkningarne, utan ina man då anvisa Summan oafkortad, om hedern af anbudet mera skall afses, än tillgångarne.*’ 484 Stats-Vtskottets Betänkanden.
Den 22 November f. m. 9 beslut uti de vigtiga samhällsfrågor, som blifva föremål för R. Sl:s öfverläggningar. Uti II. R. o. Ad:s vänskap och välvilja anhåller BorgareSt. alt få vara inneslutet. Ur Gr. o. Landtm, svarade: R. o. Ad. emottager med sann erkänsla Vallofl. BorgarcShs helsning, saint anhåller alt Hrr deputerade ville till Vällofl. St. återbära uttrycken af R. o. Ad:s aktning och tillgifvenhet, tillika med försäkran om R. o. Ad:s fortfarande varma deltagande i sträfva odet för det gemensamma fosterlandets väl och bästa. Hvarefter depulalionen med vanlig ceremoni utbeledsagades. Anmäldes och emotlogs en deputation från Högv. PresteSt. anförd af Biskopen i Skara Stift Doctor Johan Albert Butsch, som anförde: Till Högvälborne Hr Gr. o. Landtm, samt H. R. o. Ad. får PresteSt. genom oss, sine deputerade, framföra sin vördsamma helsning. Då R. St., enligt grundlagens bud och på Konungens kallelse, nu sammanträda för att öfverlägga och besluta i vigtiga och maktpåliggande samhällsfrågor, är det för PresteSt. en dyrbar förmån alt med fullkomligt och oinskränkt förtroende kunna möta samtliga sina Medständer. Med liflig hugkomst af de utmärkta egenskaper och förtjensler, som från fordom utgjort och fortfarande utgöra det Svenska Riddarhusets glans och dess ära, hyser PresteSt. särskildt för H. R. o. Ad. den tillitsfulla förhoppning, att under delta riksmöte Sveriges ära och välgång ingenstädes mera varmt skall behjertas och mera kraftigt befrämjas, än inom detta hus, som äfven nu skall gifva värdigt förelysande exempel ej mindre af uppriktig kärlek till Konung och fädernesland, än af ädla och visa rådslag samt ädla och gagnandeklseslut. Adle Hrr!
Fyroch Båk-inrätt ningarnes upphjelpande d:o 90,000: — d) för utlånta medel af f. d. Skånska Hingstmedels-Cassan och Lappmarks Ecclesiastik-Fonden d:o 16,000: — —- e) för det å Credilivet till UlidiscontFondens förstärkning uttagna belopp d:o 19,360: f) för förlagsfonden för Pantlåne-Inrätt ningen här i hufvudstaden 100,000: g) för den summa, som blifvit lyflad å Creditivet för Armeens accords reglering ... 22,636: /[. h) för återstoden af det å Cholera-cre ditivet uttagna belopp 65,201: a5. q. Summa Jånefordringar R:dr 920,642: 4 — Innestående behållning å Contorets Räkning i Banken d. 3i Dec. 1840 • 1,583,782: 4- 7- o Kr\u /tn/i -1», 1, O» ,rJ% Efter alt sålunda hafva uppgifvit Riksgälds-Contorels ställning vid näsllidet års utgång, får Utskottet, under åberopande af de i förrberörde Utlåtanden och Memorial meddelade uppgifter å Contorets inkomster och utgifter under loppet af innevarande och nästkommande år, nu för Rikets Ständer framlägga nedanstående beräkning öfver meranämnde Contors behof under åren i843, 1844 oc^ 1845. Riksgcilds-Contoret åliggande utgifter under dessa 3:ne är_, de Extra Statsregleringen tillhörande anslags-summor oberäknade: Årliga anslaget till H. M. Konungen, enligt Rikets Ständers beslut vid 1815 års Riksdag, 200,000 R:dr Transport 600,000: 4 Stats-Utskottets Memorial_, N:o 466.
Nådiga förslag rörande förändring i sättet för en del nyhemmans postation af roteringsbesväret genom förhöjd rotefrihetsafgift; dels ock att Rikets Ständer måtte i underdånighet tillkännagifva, att vid hvad den Nådiga Skrifvelsen i öfrigt innehåller, rörande sätfet för fördelningen af det utaf 6 Statssamt Allm. Bcsv.- och OCcon.-Utskottens Utlåtande N:o 3f, Ständerna å förra Riksdagen beviljade anslag, samt för rotejemkningens bringande i verkställighet, icke något är å Rikets Ständers sida att erinra. Stockholm den 21 No v. 1S34- N:o 3". Anlom till Exp.-Utskottet den at Nov. Utlåtande, i anledning af vacht fråga, att ett Rotehällar ne vid Wtesterbottens Regemente å förra Riksdagen he vi l/adt anslag måtte fä begagnas till qvittning och afräkning å P assevolance-afgiften. Från Hedervärda Bonde-Ståndet bar till Statssamt Allmänna Besvärsoch Oecoiiomi-Ulskotten bifvit remitteradt ett af Riksdagsfullmägtige från Westeroch Norrbotten, Anders Normark, Joli. Jak.
I stället lät det Sällskap, som hade utmanat, sig helsas (N:o 114) af en versificerad suck öfver denna artikels längd och tråkighet; och derefter (N:o 141), genom en föregifven ”insändare”, berömma sig för den ”återhållsamhet det visat, att icke besvara den långa, ledsamma, osammanhängande diatrib, som i Stockholms-Posten så länge mattat Allmänheten, i Sällskapets pro Usu Rationis Vero namn, men som till författare lärer vidkännas någon, hvilken antingen ej förstått Sällskapets mening, eller ock varit nog obeskedlig att göra det den så ofta med orättvisa tillämpade förebråelsen, att hafva angripit Religionen”. Föröfrigt upprepas de vanliga fraserna om Vantro, Vidskepelse, Fanatism, Högmod o. s. v. såsom Sällskapets (”det är, Förnuftets och Sanningens”) fiender. Invectiverne mot Swedenborg börja här taga fart. De fortgå sedan i crescendo. – Med största orsak förklarade derpå (N:o 150) en annan Insändare, kanske den förutnämnda afhandlingens författare: ”Det sätt, på hvilket Sällskapet Pro Sensu Communi upptagit och besvarat den vederläggning, som i åtskilliga Stockholms-Postens blad har blifvit gjord mot dess förra Theser, har öfvertygat mig – jag vågar säga det – att oceaner af bara skäl ingenting verka på deras förnuft, som endast styras af fördomar och en inrotad egenkärlek”. För sitt fyrfaldiga ändamål, att ”upphäfva sig till öfverdomare i Vitterheten, hindra utspridandet af Swedenborgs lära, förtrycka Magnetismen och försmäda alla Ordens-sällskaper”, hvilka ”medel” begagnar det? ”1) En gäckande myndighet, hvarigenom det söker kasta ridicule på de medborgare, som icke i berörda ämnen äro af samma tanke med dem; 2) ett ilskefullt bemödande, att, under sken af nit för Regeringens säkerhet, uppväcka dess misstankar emot medlemmar af samhället, hvilka ingenting högre önska, än att in uti döden få bevisa sin trohet och kärlek för Konung och Fädernesland”.
Beslut, se Riks dag sm ål, M in nes vård, öfver Hög-Salig H, K. Fl, Kron-Prinsen Cari. August, K. M. Prop. I: 67. — S, U. Bet. Regiments-Skrifvare, dess Remisslage, S. U. Skrif, X; 329. Mo ratorium, se Jernbref. Morin, Sekreterare, Begrafningshjelp efter honom, S. M lil lern, Kamrerare, sökt Gratifikation och LönfÖrhÖjning för honom, S. U. Bet. IV; 147. Myndighetsålder, ändring deri, .Remiss II: 4g6. L, U. Bet. VII; 69. Skrif. X: 115. — - Ordning, ny, Remiss II: 462. B. tj. Bet. VI; 129. Besl. IX: 216. S23. 261, _ -Värdet, se PenningerÖrelsen. Mår k-Ruila, Skeppares, ansvar »är Gods deri saknas, 5. 34 Register; Remiss II: fig. E. U. Bet. VIII; 313. Mätare-penningar, i Städerne, scParm-pcnningar. N. * Nederlagsfrihet, för Stockholm; mot Finska Handeln/ se Handel, Finska. Norlin, Lagman, dess ansökning om lönersättning, S. U, Bet. IV; 161. Skrif. X; 79. Norrbotten, Län, dess del i Westerbottniska Lånet, S. U. Bet. IV: 48. Skrif. X: 41. Ilxp. Utsk. Mern. i48. Besl. 149, i5o. Notarier, Ståndens och Utskottens, se Kanslier. Nyköping, K. M. Befh., dess Kungörelse om Kommendering af Södermanl. Reg. till Telje Kanal, Just, Omb, Berätt. II; 214. Nådårs-Författningar, se Löner, Indelte, afdrag å dem.
Jöns piskade gladeligen på sin Brunte, så att vi uti god tid hunno fram till staden Varberg, hvilken för mig syntes långt större och herrligare än den enda stad, jag förut sett, nemligen Falkenberg. Enligt min moders tillsägelse bjöd jag Jöns in på gästgifvaregården och reqvirerade in en bränvinsgök till honom och en kopp kaffe till mig, allt medan vi inväntade ångbåtens ankomst. Men då Jöns druckit ut denna gök, begärde han sjelf in en romgök, hvilket nästan förargade mig, ty det var likasom en kritik på min spendering. Min ömma moder hade visst aldrig tänkt sig något dylikt, ty Jöns hade alltid visat det mildaste och tacknämligaste ansigte, då han af min moder blef inbjuden på en vanlig bränvinsgök. Jag sväljde dock förtreten och lät Jöns sjelf betala sin romgök, hvarpå jag hade honom till att skjutsa mig ner till hamnen och tackade honom sedan artigt för skjutsen, hvilken ju min moder likafullt skulle betala. Vi hunno ned, just som det då i mitt tycke så väldiga ångfartyget (jag hade då ej förut sett något sådant) lade till vid bryggan. Jag skulle således på detta plöja Kattegatts vågor. Jag måste sjelf föra mina saker ombord, ty Jöns vågade ej släppa hästen, hvilken var lika rädd för den plaskande ångdraken, som jag var förtjust i densamme. Då all afoch inlastning var ombesörjd, drogos landgångarna in, och fartyget vände ut till sjös. Jag viftade med mössan åt Jöns, som jag vid afskedet bedt framföra många helsningar till min kära moder. Och han tog, enligt bönders sed, till mösskärmen gång på gång åt mig. Der fans så mycket nytt för mig att betrakta ombord på ångfartyget, att hela mitt sinne fängslades deraf. Jag såg på, huru ångmaskinen arbetade, och var till och med nere i trappan till salongen och tog dess lyx och elegans i betraktande.
Blifva RiksSlm icke ense om nägotdera af dessa förslag, då skall, efter 2 mom. af 56 § Reg.F., Utsk. rösta förstärkt emellan Utsk:s första förslag och det jeuikade förslaget, ty ett af dem skall efter grundlagen alldeles ovillkorligen hvila. Det må gå med detta förslag huru som helst, vi vilja derom icke nu förspilla ett enda ord. Del är tids nog att lala om förslagets beskaffenhet vid den riksdag, dä deröfver skall beslutas. Nu håller jag mig helt enkelt vid det formella af frågan och den är inskränkt härtill. Jag tillstyrker för min del och anhåller om Hr Gr. o. Landtnäs propus. till {Den 9 Maj, 433 till gillande af det föreslagna jemkade förslaget, till grundlagsenlig handläggning vid nästa riksdag, och att i det beslut R. o. Ad. kommer att lätta, R. o. Ad. må tillägga, att för den händelse de öfriga Stånden icke deruti instämma, kommer att röstas emellan de olika besluten om dessa begge alternativa förslag, som inom RiksSt:n kunna fattas. Gr. Frölich: Det är ingenting mer jin hvad man kunde förvänta af en man sedan år 1809, att lian nemi. ifrar så för formen, alt lian säger sig icke vilja kasta ut ett enda ord på hvad resultatet i sak kan blifva. Man kari deraf sluta, att 1809 års män mätte hafva haft för hufvudsak att ställa upp en form, hvarmed efterkommande skulle arbeta sig trötta vid hvarje riksdag, ulan det ringaste ändamål till slutresultatet vid en kommande riksdag. Under en sådan synpunkt kan man visst icke ogilla hvad Frih. Cederström yrkat, nemi. att blott man bibehåller formen och går tillväga lagligen, så bryr nian sig alldeles icke om hvart det bär med saken. Den som fort far att stoltsera i en sådan riktning, må gerna göra det.
Men jag följer dervid den känsla» som första intrycket af hans Anförande hos mig väckt: och denna känsla bjuder att upprigtig!: och okonstladt betyga honom min stora högaktning, med förnyadt erkännande, att jag aldrig trillat på de ädla motiverna för hans framställning. innan jag i några särskilda omständigheter’ -uppehåller mig vid hvad Pierr Grefve Schwerin anfört, torde mig tillåtas å nyo erinra, hvad jag förut har anmärkt, nämligen att det på intet sätt är i någon e» genskap af Embetsman jag här talar, men att jag, lika med hvar och en annan Ledamot af detta Stånd, begagnar min yttrande rätt som medborgare. Jag tillägger 2 12 _ * Den 5 Juli. f. ni. blott, i tlrita afseende , att det Embete jag i Staten bekläder, såsom SiatsSecreterare för Krigsräenderna , är utan den ringaste gemenskap med något af de ämnen, sorn nu utgöra föremålet för Höglofl. Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet. När jag vördsamt gör denna erinran, föranlcdes jag imellertid, af det föthällande att jag är Embetsman , att särskildt erkänna den aktning jag, sorn sådan, hy^er för hvar och en sorn finnér sig af de medborgerliga pligterra tillräckligt manad att dela Embetsmannens skyldiga omsorger för fäderneslandet. Annu en allmän anmärkning, hvartill Herr Grefve Schwerin gifver mig anledning; jag menar hans ord så folio : ”Matte man icke förglömma, att v yr t Samhällsskick daterar sig endast ifrån ur 1809”. Jent samma erinran ber j^g att få göra. IVIan bör besinna, att hela Statsförvaltningen var inrättad efter annat skick, i andra former, till en del för andra föremål. Alla detailler voro derefter inledde.- Man kan snart nog decretera en ny sakernas ordning, i afseende på sjelfva grunderna; men endast småningom kunna detaillerna öfvergå i deras nva former.