Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta anser jag vara nog för mig; det tillhör eder, mine herrar! alt handla, att besluta. Jag vill icke ingå uti något bedömmande af det sätt, hvarpå Const.- Utsk. behandlat de gjorda anmärkn:na; jag öfverlemna!'helt 13 H. 45 Den u September f. m. och hållet åt Ståndet att, med anlcdn. af ifrågavar. memor.’ iakttaga livad det anser sig värdigt och Riket nyttigt. Skulle Ståndet anse detta memor. lill ingen åtgärd föranledande, skall jag beklaga det, men — har icke mer att beklaga! Hr Frih. o. Landtm, ytlrade, att då Const.Utsk. uti nu föredragna memor. icke tillstyrkt Stånden alt fatta något visst beslut, utan öfverlemnat pröfningen af målet till R. St:s afgörande, i öfvertygelse att Utsk. utredt saken och följt föreskriften uti 107 §:n Reg.Fm, som ålägger Utsk. att, då enskild riksdagsman till Utsk. inkommit med någon an-*- niärkn., deröfver sig yttra och saken RrksSttns pröfning underställa; så funne R. o. Ad. att någon propus, till bifall å Utskts betänk, icke kunde äga rum, och att Hr Landtm, derföre ålåge att framställa propostna i öfverensstämmelse med hvad här under discussionen blifvit begärdt. Den första propos., som Hr Landtm, trott sig finna vara tinder dis-1 missionen begärd, vore den, att Utsk:s mein. skulle utan vi11 dare åtgärd läggas till handlingarna. Den andra, som Hr Landtm, trott sig finna vara begärd, vore att memor. skulle återremitteras i följd af dervid gjorda anmärkmr; och den tredje, alt R. o. Ad. skulle anse, det R. St. bolde hos Ko-1 ritingen, till följe af 107 §:n Reg.Fin, anhålla, att Konungen måtte ur Statsrådet och från ernbetel skilja nuvar.
Och som det synes vara med billighet och rättvisa fullkomligt öfverensstämmande, att den , som iklädt sig en förbindelse , till densammas fullgörande använder alla de förmö-J genheter och medel han eger 5 så finner Utskottet den , sorn saknar annan utväg att godtgöra den skuld han sig åsamkat , böra af Lagen förklaras skyldig, att för sådant än-* damil J.oa.lJlsiotteis Btl&nknnd< N;u 118. jj d amåI Röra bruk af sina arbetskrafter , —. ett åliggande, som. i Utskottets tanka, icke innefattar någon egenskap, som rätt visar d«n benämning af slafveri, hvarmed det stundom ot märkes. Men, ehuru Utskottet anser stadgandet af en sådan Lag vara ej mindre rättsenlig! än gagneligt, har det likväl icke undfallit U eskor tet , att flere eftertänkliga missbruk skulle kunna ega rum , om icke Lagen i sig sjelf innehåller nödiga correctiv. SS skulle det kunna inträffa, dels att gäldenären under tjenstetiden erfore en obehurigen sträng behandling, dels att en borgenär, som söker skydda en af sig kommen frände eller vän , utverkar åläggande för denne att med arbete aftjena sin skuld , men icke destomindre lernnar honom fri och derjemte oåtkomlig för andra borgenärers lika rättmätiga anspråk. Lagen bitr derföre bestämma och noga utstaka fordringsegares rättigheter och skyldigheter i detta fall, ej mindre mot gäldenären , än emellan dem inbördes ; äfvensom , vid stiftande af en så beskaffad Lag, enligt Utskottets omdöme, ej eller får lemnäs ur sigte, att, då arbetsskyldigheten förnämligast synes användbar för godtgörande ai mindre fordringar hos den arbetande classen i samhället, torde deremot bysättningstvång finnas mera lämpligt oell verksamt , Biltlill Riki-St.
Samme talare har äfven beskyllt mig för att med mitt anförande hafva velat skrämma R. St. Min afsigt har på sätt och vis varit, icke att skrämma R. St., men att afskräcka Styrelsen från att fortgå på inconslilutionalitetens och innationalitetens bana, som densamma hittills beträdt. Denna förändring tror jag, alt hvarje god medborgare måste söka tillvägabringa, då man betraktar det gäsningstillstånd, som nu äger rum, och jag är öfvertygad att det kommer en tidpunkt, då man skall lyssna dertill. 1 allmänhet har blifvit mig förebrått, så här i Ståndet, som utom detta Hus, att tonen uti mitt anförande varit något för skarp. Det är möjligt alt den varit skarp, men den har varit sann — här är mitt vittne derpå! — (Talaren slog sig härvid för bröstet.) — och jag är säker, att detta vitnesbörd ej kan af någon jäfvas. Man skall föra ett moderat språk, predikas det med sällsam enighet af alla opinioners organer; men detta är ej uti oppositionens intresse; dess sak skall vinna mera på att få fram sanningen på ett kärnfullt språk, hvilket mera talar till öfvertygelsen än ett moderat, sorn ofta endast är producten af en ljum öfvertygelse; ty den som lifligt älskar sitt fädernesland, kan icke undgå att blifva varm, ja glödande het, och det varmt kända blir också det varmt sagda. H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm, Gust.: Innan jag öf vergår till sjelfva ämnet, vill jag, i hvad angår det som om ”vår historias mördande’’ anfördt blifvit, blott yttra, att alla länders häfder uppvisa talrika skiften ifrån fejd till förbund ett vice versa ; och att vid Grossbeeren, Dennewitz och Leipzig mördade vi våra minnen af Narwa, precist såsom Engelsmännen vid Navarino mördade sina af Trafalgar och Abukir. Och nu — till dccharge-betänkandet, hvilken benämnelse, i förbigående vare det sagdt, är sällsamt vald, varande af helt egen art den decharge, som Const.Utskts betänk. åsyftar.
CARL JOHANSONS B£oblerings-a i t S V 45 LDrotfcxiin.gga.tan, en tr. S t o r u t s t ä l ning af Möbler i moderna och antika mönster. Lactoserin-Cacao, Broby Mejeri Försöken Th. Winborg C — «v(©) &lt; &amp; Cris 9 i Stockholm tillverk ni si gar af 12582] förordad af professorerna C. E. Bergstrand och Olof Hammarsten; Coneentrerad Ä t t i k a pä flaskor för utspädning. S e n a p, blandad som engelsk o. fransk, flere sorter. EN TOLFÅRIG FLICKA i förra numret står » en MATSKED morgon och afton », hvilket bör vara en TESKED morgon och afton. Dessa ostsorter rek. särskildt. 25260) Direkt fr. produktionsorten X X CEL SIÖE C EL T SIOE T IXCEI.SIOB.-T E 1 Emalj 1 kärl, erade Kok-i I gEmaljerade kittlar, Fisk-f Ospritadt Portvin, gEmaljerade | tiskokare. Pota-f F. 0. Lindblom Leffler &amp; K:ni, 65 Drot ninggatan - 65, Flere prismedaljer erhållna, och äro fabrikaten fullt jämförliga med de bä- sta utländska. Tillhandahållas hos hrr specerihandlars. (2228] imuorteratlt, oförTalsMt K I N E S I S K T TE med fin arom försäljes i flere utmärkta o. prisbilliga kvaliteter gen. Hrr Specerihandl. med 10 träsn. E. med 31 träsn. Vid kontant köp lemnas 10 proc. Vinbolaget Brages efterträdare. [2697] Hörnet af Kungsgatan. WMmmmmmmmMwmi GRUND AF DEN OERHÖRDA OMSÄTTNING MIN EXAMINATOIT rönt, SITTJES den TILL 1,50 PR st. SVENSKA TIDNINGAR HAFVA GIFVIT DEN DE VACKRASTE VITSORD.
Den fond Sällskapet samlat af nära 8,5oo R:dr, jemte de 2000 Kongl. Maj:t af Statsmedlen Nådigst gifvit, användes så väl till iståndsättandet af den högst bristfälliga byggnaden, till dess tjenliga inredning, till Gymnastikinrättning, till nödige Lärares och Lärarinnors boningsrum, till tjenlig local lör att emottaga och hysa de ifrån Landsorten^ kommande Lärare-Candidater, till 12 Den 15 December f. ni. tabeller och öfrige för sjelfva undervisningen nödige materiella behof. Allt är fulländadt, allt färdigt till Barnens emottagande; men dessa utgifter hafva medtagit ej endast de medel Sällskapet erhållit af Staten och de, hvilka de sjelfve samlat, utan äfven ådragit Directionen en skuld, för hvilken den ännu till någon del häftar, och för att sätta arbetet i verksamhet saknas rut alla ytterligare medel. Det är ej hjelp till skuldens afbördande jag af Ridderskapet och Adelil begär — med noggrann hushållning, med fortfarandet af de årliga bidrag Sällskapets Ledamöter sig sjelfkrafd åtagit och erlägga, skall den snart gäldas —; mön det är för fortgången af ett ändamål, så enligt med Eder känsla för allt gagneligt och nyttigt, ett ändamål, å hvilket tidehvarfvet fäster den största uppmärksamhet och ett kommande slägtes väl så hufvudsakligen beror. Kongl. Majit har i sin Nådiga Proposition till Rikets Ständer begärt ett anslag för Normal-Skolans Lärare; men det är ej den enda utgift, som fordras för att ernå den åsyftade verkan. En mängd andra äro dermed förenade; de tarfva Edert biträde; oell jag tror ej ett heligare, ett nödvändigare, ett mera gagnande föremål gifves för Rikets Ständers ömhet och välvilja. Den stora UppfostringsComitéen, hvilken, sammansatt af så många för upplysningen nitälskande Ledamöter, nyligen sammuuvarit, har på det mest Den 15
Vid behandlingen af denna fråga, har Utskottet inhemtat att sedan, genom 18 § af Kongl, stadgan om Städernas administration den 26:te December 1619, i allmänhet är vordet stadgadt att till stad skall gifvas tiondepenningen af allt det, som ärfves ur staden; så har, medelst Kongl, brefvet den 4 April 1674 samt Kongl, resolutionerna den 3 Maj 1681, den 9 September 1689 och den 21 Juni 1695, blifvit förkaradt, att berörde stadgande blott har afeende på sådana personer, som drifva handel eller annan borgerlig näring, eller på det fall att arf, som efter borgare i en stad tillfallit borgare i en annan, af den förstnämnde föres ur staden. Om således den aflidna har flera arfvingar, af hvilka en är borgare, men de andre ej, och alla vilja ur staden föra deras arfslotter, så nödsakas den förre att utbetala en stor del af hvad honom tillkommer för rättigheten att fritt få disponera öf - Lag-Ulskoltcts Memorial, N:o 61. 3 ver sin lagliga egendom, hvaremot de andra ej behöfva för detta ändamål vidkännas ringaste uppoffring. Den orättvisa och obillighet, som ligger i detta stadgande, är uppenbar. Skäl dertill torde tilläfventyrs hafva befunnits vid dess utfärdande; men med närvarande lids begrepp kan detta från föråldrade institutioner härflytande stadgande ej förenas. Likhet i rättigheter bör af lagen befordras; och vidare skäl torde ej vara af nöden för upphafvande af omförmälda stadgande. Utskottet har visserligen icke förbisett hurusom detsamma finnes intaget uti de för åtskillige städer utfärdade privilegier; men när frågan icke rörer något Riksstånds privilegium, anser Utskottet den äfven böra behandlas likmätigt Regeringsformens 87 §; i följd hvaraf Utskottet vördsamligen tillstyrker, det måtte Rikets Ständer besluta en författning af följande innehåll: Med upphäfvande af sä väl den i 18 § af Kongl, stadgan om städernas administration den 26
Det skulle således åligga Beredms-komitén att tillse, det en sadan gradering finnes, och att jemföra de olika upgifterna med hvarardra. Beredn-.s-komiténs egentliga ändamål var enligt förslaget, att såsom en samvetsnämnd uppgöra förslag till beskattningen, men Bevilln:s-komitén har, genom de speciella föreskrifterna om de uplysningar, som skola af de skattskyldige infordras — hvaremot jag visserligen för öfrigt icke har något att invända — gått så långt, att Beredms-komiténs egenskap af samvetsnämnd blifvit väsendtligen modifierad och försvagad. Jag ber om förlåtelse, att jag här något yttrar mig om Beredms-komitén och det sätt, hvarpå denna rätteligen bör betraktas; men som hela förslaget beror derpå, om man tror att denna komité, i egenskap af samvetsnämnd, kan och skall fullgöra sitt åliggande, är det nödvändigt att derom stadga sin öfvertygelse. Man har härom framkastat många tvifvelsmål, och hr Printzensköld har sagt, att det icke skulle blifva något annat än hvad det hittills varit; en annan ledamot åter har befarat, att dessa komitéer skulle komma att klå oss in på bara benen. Dessa olika åsigter tyckas antyda, att sanningen icke är att finna på någondera af de ytterligt motsatta sidorna, utan snarare torde ligga midt emellan. Så tror jag äfven vara fallet. Jag har under några veckor egnat en allvarlig granskning åt detta förslag, och dervid kommit till den öfvertygelse, att de saker, som böra derutur utgå, ganska väl kunna borttagas, utan att förslaget derigenom sönderryckes. I afseende å den hårda och orättvisa beskattning, som man befarat att dessa komitéer skulle komma att vålla, har Gr.
Öfver-intendents-embetets granskning underställda; hvilka förslag, sådana de till en del blifvit hos bemälda embete omarbetade, upptoge en kostnad för latrinbyggnader, af R:mt 10,409: — » cellafdelningens utvidgning » 9,585: 25. och för byggnaden till verkstäder m. m » 10,474: 85. eller sammanlagdt af R:mt 50,269: 10. I afseende å hospitalet i Nyköping är upplyst, alt utrymme derstädes saknas både till arbetslokaler och till de sjukas vederbörliga fördelning, men att sedan dessa ändamål ansetts kunna vinnas derigenom att åt sysslomannen, som inom hospitalet eger bostad, bestående af tre temligen stora rum med kök och kökskammare, i stället blefve upplåten cn hospitalet tillhörig byggnad, hvilken, förut begagnad såsom magasin, numera vore dertill obehöflig, Hospitals-direktionen, med öfverlemnande af särskilda för dessa ändamål af vederbörande länsbyggmästare uppgjorda kostnadsförslag, afseende dels nyssnämnda bostads förändring till sjukoch arbetslokaler och dels omförmälda uu å stolpar befintliga magasinsbyggnads nedtagning och förflyttning tili annan lämpiigare plats inom hospitalsgården, äfvensom byggnadens inredning sedermera till boningsrum för sysslomannen och en vaktmästare, jemte kök, visthus och vedbod, begärt Qrdens-gillets medverkan för erhållande af erforderliga medel till utförandet af dessa förslag, upptagande en sammanlagd kostnadssumma af 8,257 R:dr 50 öre R:mt; hvarefter Serafimer-ordens-gillet, som funnit förberörda anordningar vara ändamålsenliga och medföra ganska väsendtliga förbättringar för detta hospital, hvilket, ehuru icke afsedt att utgöra en fullt tidsenlig vårdanstalt för sinnessjuka, dock, enligt Ordens-gillets tanke, icke borde lemnäs i saknad af de fördelar, sorn äfven i kurativt hänseende kunde utau större kostnad vinnas, enär likväl utgiften härför icke kunde Ståts-Utskottets Utlåtande N:o 139.
Revisorerne anse sig äfven böra tillkännagifva, ej mindre, att Bankens Under-Styrelse med ordning och noggrannhet besörjt vården af Bankens redbarheter, samt, enligt fastställda Redovisningsoch Tjenstgörings-Ordningar, handhaft förvaltningen inom Verkets serskildta Afdelningar, tillika med öfrige åligganden, än äfven att Bankens Fiscals-Embete, med drift och skicklighet utfört 61 och bevakat Verkets juridiska angelägenheter, samt slutligen, att Bankens öfrige Tjenstemän utmärkt sig för flit, pålitlighet och ordentlighet. Banco-Fullmägtige äro af Revisorerne anmodade föranstalta att denna Berättelse blifver till trycket befordrad och med officiella Tidningarne utdelad. Serskildt bifogas ett Utdrag af Revisorernes Protocoll för den 4 dennes, innehållande en Ledamots afgifne anförande, rörande Bankens och Tumba Bruks förvaltningskostnader, samt åtskillige Ledamöters deröfver yttrade åsigter. På Ridderskapets och Adelns vägnar: Hugo Hamilton. N. A. Silfverschiöld. L. G. v. Celsing. Nils af Zellén. G. Stjerngranat. Carl af Forsell. På Preste-Ståndets vägnar: C. A. Agardh. Anders Sandberg. C. G. Herlin. J. C. Billingdahl. M. Klintberg. Joh. Norrmann. På Borgare-Ståndets vägnar: And. Berg. C. A. Krakau. Carl Valley. P. O. Norin. J. Malmborg. Joh. Fristedt. På Bonde-ståndets vägnar: P. Eriksson. Hans Hansson. A. Nilsson. M. Månsson. J. Kylander. P. Persson. S. W. Grapengiesser. N:o Bankens, genom låne-rörelse förvärfvade, contant influtne valtningskostnader m. m. samt det totala öfverskott, År 1841.
Jag har under resor i utlandet varit alltför mycket utsatt för chikaner i ans:de till den derstädes varande höga skatten på tobak, för att, utan att behof är för handen, tillstyrka en så beskaffad beskattning. Vi äro, Mine Hrr, man må säga om våra politiska förhållanden hvad som helst, från fordointima vande vid en i främmande länder ovanlig frihet från det trassel, som beslagare och polis i allmänhet åstadkomma. Jag är för min del öfvertygad, att desse minutiösa föreskrifter, dessa stämplar, dessa förbud att köpa mindre än 5 cigarrer, alla de obehag, som dessa föreskrifter skola åstadkomma, kunna föranleda så mycken harm, förargelse och chikaner, att man många gånger skulle önska att vara af med den lilla inkomst, som härigenom skulle åstadkommas. Jag har dessutom mycket betänkligheter i afs:de på de åtgärder, der staten upträder såsom förmyndare för individer och genom bestämmande af hög skatt vill utrota konsumtionen. Lika med den siste talaren, tror jag att föga uträttas i sådant afs:de, och att man dermed endast vinner, att den fattige arbetaren får betala 2 öre för sin cigarr; men är det ett behof för honom att röka, så blir det icke bättre derföre att den kostar 2 öre mera. Med ett ord, då under närv:de förhållanden den ifrågav:de skatten icke föranledes af något trängande behof, då deremot, om oförmodad tillgång hopas, det alltid blir råd för dessa tillgångar, och då jag icke anser lämpligt att skapa en tillgång, som man sedermera vid kommande riksdag skall vara betänkt på att depensera, då slutligen det icke kan vara konseqvent att lägga skatt på vissa slag af tobak och icke på andra slag, får jag instämma med Hr Frih. Armfelt. Hr Nordenfelt: Då en talare här framställt de svårig - Den 29 Augusti e. m. 351 heter, som skulle möta för en återremiss, och äfven jag fullkomligt inser dessa, har jag varit betänkt på att föreslå en bestämd redaktion för den l:sta §:n, och har till den ändan gjort mig underrättad om hvad en cigarr af större sort väger, och kommit till det resultat, att den väger icke fullt 1 ort och 75 korn.
Banko elier 23,9 15 R:dr 94 öre Riksmynt, böra afräknas de till särskilda verk utgående ljuspenningar, 1,820 R:dr, hvilka, enligt Kongl. Maj:ts förslag, nu skulle upphöra, hvarefter återstoden blifver 22,095 R:dr 94 öre, hvilket belopp likväl, för vinnande af jemn slutsumma på Hufvudtiteln, torde få beräknas till 22,147 R:dr 52 öre, hvarigenom en tillökning uppkommer af . 51: 5f De på Andra Hufvudtiteln äskade förhöjningar i anslag utgöra således 350,280: hvarifrån likväl böra afräknas de till indragning föreslagna ljuspenningar 1,820: då återstående tillökningen blifver 348,460: Hufvudtitelns slutsumma, som nu utgör 1,785,540: skulle alltså blifva Riksmynt R:dr 2,134,000. För ombyggnad af länsfängelser efter cellsystemet i de län, der sådane ännu icke blifvit fullbordade eller påbegynta, äskar Kongl. Maj:t, under åberopande af hvad närlagde protokoll öfver Justitie-Departements-ärenden rörande detta ämne innehåller, att Rikets Ständer måtte anvisa ett belopp af 450,000 R:dr att under åren 1858, 1859 och 1860 utgå med en tredjedel hvartdera året. t)å Kongl. Majit föreslagit, att den förbättring i lönevilkoren, hvilken Kongl. Majit ansett böra embetsoch tjenstemännen jemte vaktbetjeningen tillgodokomma, skall utgå och beräknas från och med början af nästinstundande år, vill Kongl. Majit begära att Rikets Ständer särskildt anvisa de medel, som för detta ända - Kongl. Majis Nåd. Prop. N:o i, om Statsverket 1S56. mål inom Justitie-Departementet blifva erforderliga och hvilka, enligt hvad nyssnämnde Protokoll utvisar, blifvit förslagsvis beräknade till 140,000 E:dr.
Han gick häftigt fram till sitt skrifbord och framdrog derur en bundt papper och fortfor: här är din förmögenhet! Min far, det ser nästan ut som om ni ville köpa mitt samtycke. Nej, Lucy, jag hade redan förut ämnat göra det; jag är rik nog, du får använda det huru du vill och dessutom behöfver du det till din resa. Gå nu, Lucy, gå, jag ber dig, jag skall sedan tala med dig nu, kan jag det icke. Lucy, jag vill icke att du skall se, det jag ser i detta rum! Gå, gå, säger jag! Han fattade henne i axeln och förde henne till dörren, hvilken han öppnade och reglade efter henne. Så snart Lucy kommit ut, gaf hon befallning om att man skulle sadla hennes ridhäst, och en qvart timme derpå satt hon på det ädla djuret, hennes vän, hennes följeslagare på alla hennes utflygter. Det hör i England till qvinnans uppfostran att hon skall lära sig rida; det är för henne icke blott ett nöje, det är ett behof. Den, som rätt uppfattar den tanke som kan ligga uti denna ädla konst, kan ibland påminna sig en promenad till häst, såsom man minnes en vigtigare tilldragelse uti lifvet. Då ryttare och häst känna hvarann, då djuret hör till de intelligenta, kan en sådan ridt likna skaldens dikt. Upprörda tankar lugnas, vilda känslor gifva sig luft i den berusande farten. Betrakta det ädla djuret, som känner sin betydenhet, då sadeln hvilar på dess rygg, som biter sitt betsel ett tecken på dess underdånighet för verldens konung menniskan! Han står; han väntar; nu kommer ryttaren, hoppar upp i sadeln och fattar tyglarne. Den ädla gångaren vet nu huru den skall bete sig, han slår taktmessigt, jemt och bestämdt, sina hofvar i marken, han håller det vackra hufvudet ädelt upplyftadt, han spetsar sina öron, hans ögon blicka lugnt omkring sig; han står der i hela sin ädla naturs fullhet. Men scenen förändras. Det är icke nu den stolte mannen som nalkas gångaren, utan en qvinna.
23» hot i det afseendet, aldrig ens skulle fallit på den tankan att utträda ur vår Kyrka. Frih. Alströmer, Jonas, anförde skriftligen: Det talas vanligen för mycket. Jag har derföre för princip att, så långt möjligt är, tiga. Men som jag, efter förra Riksdagen, tagit någon del uti att söka undanrödja den vanära Sveriges lagstiftande makt då drog öfver sig, genomdet dödfödda missfoster, som blifvit alltför mycket bekant under namn af Sacramentallag, må det tillåtas mig att instämma uti den röst, som nu höjt sig för dess afskaffande. Att det kan vara störande för en god ordning inom kyrkan, att hvem som helst utdelar och förvaltar sacramenten, är en sak. En annan fråga blir, huru detta skall till sin natur betraktas. Dervid måste ovilkorligen upsåtet och afsigten dermed undersökas och väl besinnas. Att ett, af hvad ani. som helst, bedröfvadt samvete, med djup vördnad och innerligt behof af den välsignelse som sacramentet innebär, tager det af annan än prest, kan, med förutsättande af sundt förnuft, omöjligen kallas gäckeri, så vida detta ord ej skall få en, emot dess fordna, rakt motsatt betydelse. En person, som, af nämnde ani., låter tilldela sig Den Heliga Nattvarden af den, som icke är prest, låter ej tvinga sig af några yttre straffhotelser. Hans sårade samvete är honom en vida starkare makt, än alla jordens straffbestämmelser, vore de än af den art, som fordna tiders inqvisition hade att framvisa. Något annat medel emot ett oroligt samvete, som förirrar sig, finnes ej, än ordets öfverbevisning, framställd af den sanna, kristliga kärlekens mildhet. Aro våra prester ej i stånd att bruka detta medel, må de då anklaga sig sjelfva, men vakta sig att,' såsom lliksStånd med lagens straffbestämmelser, lägga tyngd på börda och, under skenet af en falsk benämning, draga öfver ett förhållande en straffhotelse, som, antingen skall blifva vanmäktig, eller också möjligen förmå någon att skrymta, till sitt samvetes förkränkelse och sin själs skada.