Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St:r må för Assessoren m. m. C. F. Plagemann, vid afskedstagande! från dess innehafvande Salpetersjuderi-Direktörs-befattning, bevilja en årlig pension af 2,000 Rdr Rmt att ulgå från allmänna indragnings-staten, samt, sedan härvid svaren blifvit afgifne med starka Ja, blandade med Nej, förklarade det haD ansåg Ja hafva varit öfvervägande. 77:de punkten, ang:de pension för Ordningsmannen vid Institutet för döfstumma och blinda I. 0. Ljunggren. Hr Den 9 December e. m. 177 Hr Cederschiöld, Fredr. Aug.: Jag kan nogsamt inse de svårigheter, som mött Utsk. vid bestämmandet af pensionsfrågor särdeles sådana som den ifrågav:de. Jag kan icke bedöma giltigheten af Utsk:s anförda skäl; men då en person som den, för hvilken pension bär blifvit begärd, under 27 års tid haft ett så mödosamt arbete; då han iråkat så svår belägenhet, att han omöjligen kan bestrida sin befattning; då institutet icke har några medel till pensionering af sina gamle tjenare, och då jag sjelf sett den arme mannen under månader sängliggande sjuk af gikt, hvarigenom eleverna blifvit beröfvade hans omvårdnad, synes mig ganska billigt, att hans mödor erkännas medelst beviljandet af den föreslagna pensionen. Att nu afslå pensionen, derföre att pensionstagare icke hunnit den föreskrifna åldern och säga, att han får vänta tills han upnått 65 år, är nära nog detsamma, som om, då en person går på en svag is och sjunker samt ropar på hjelp, man svarade honom, att man skall rädda honom, då isen blir så stark, att man utan fara för eget lif kan gå på densamma. Jag anhåller om bifall till den föreslagna motionen. Gr. Lagerbjelke: På sätt förut blifvit påpekat, har det hittills varit en grundsats, hvilken Utsk. icke kunnat frångå, att det icke är med god ordning öfverenstämmande, att pensioner i allmänhet beviljas ulan att K. SI. derom gjort framställning, och hvarthän skulle det väl leda, om vid en Riksdag tjenstemän, i stället för att hos K.
I anledning af Friherre Boijes och Landshöfdinge Ehrenborgs framställda mo'ion, rörande de svårigheter , som möta indrifv3ndet af Fili:ilDisconternes fordringar, torde Ridderskåpet och Adeln tillåta, att jag i detta ämne yttrar några ord, hvarigenom jag vill göra Ridderskapet och Adeln uppmärksam på landets ställning i allmänhet, hvilken icke öfver - Den 3 Februarii, il 7 ensstämmer med den ton, som tyckes vara rådande inom Hufvudstaden. Äfven Skåne kan räknas till de provincer, som hafva ökade skäl att klaga öfver nä^ ringarnes förtryck, och detta förtryck blifver ännu hårdare om icke ett beslut fattas, som mildrar FilialDisconternas stränga execution. Jag har nämnt Näringarnas förfall,— Och hos mig förenäs lätt, att vara erkänsam för det goda man njutit, äfvensom upprigtig och sann i framställandet af de önskningar, som ännu återstå att göra. Det tillhör Riksdagsmannen mer än någon annan, att ej lämna något tillfälle obegagnadt, då fråga är att gifva ett fullständigt begrepp om landets sanna belägenhet — och således med hela sin förmåga och hela sin kraft medverka till afhjelpande af hvad som är felaktigt. Den tid af fem år som förflutit sedan sista Riksmötet, har lemnat oss tillfälle nog att erfara så väl det gagneliga , som det mindre fördelagtiga af landets inre styrelse. Åkerbruket, handeln och konstfliten hafva kanske i allmänhet icke gjort de framsteg man bordt förvänta
Borgare-Ständer i sä matto lemnadt sitt förord, som ständer önskad! att Uddewalla marke winna en lika försoning frän Be»villningen, som för Westerbotten bliswir medgifwen. Da Uddewalla uiidergävc en owanliat swar och total förödelse af Eldöwäda, hwilken olycka torde otwifwelogtigt fordra ett lika ömt behjertande som den Landsort, hwilken med Aiendens jiuall warit plägad och hwarföre nystberörde Srad jemnwäl redan genom rindfangen Konungens Rejolution är till erkänd befrielse frän Bewiilnjng, kror U-fkotket sig böra uppå förestående bewekelsegrunder och etter Wällofl Borgare-S an, ders enhälligt yttrade åstundan, nllstnrka, att samma förmon som för Westerbotten, bewtiljaS Uddewalla Stads Jnnewänare, sä «tt pa Fem är eller till näfta Riksdag, alla de as dem, hwilka ef hofwa Femhundrade R.dr behållen inkomst om äret, befrtaS helt och halli! fran Bewillning, och aker de, forn hofwa stö-re rewenue än denna stimma och salunda böra till taxering uppföras, åtnjuta en tredjedels minskning emot hwad Tariffen N:o i påbjuder. Jemwäl är af Östersunds Siads Riksdags ombud begarr, art Innebyggarne derstädes matte, sa wida de idka Borgelig näring, pä Tjuge är warda frikaliade frarr Deri s Januarir. Vewillnkng i ds fem forsta am, till hela, och i de femton efterföljande till hcwwa beloppet af dylika uk, fkylher.
Nu torde hvar och en finna att 54- § af Riksd.Ordn. är tydlig derutinnan, alt, när någon ledamot af Ståndet begär alt ett betänk., innehållande flera särskilda delar, måtte punktvis föredragas det icke kan honom förvägras att få sin önskan uppfylld. Men om Hr Skogmans förslag till propos. blefve framstäldt och af Ståndet antaget, så vore det ju förvägradt för mig och Frih. Raab m. fl. ledamöter af detta Stånd som begärt att särskildta art:r måtte särskildt pröfvas, blefve det oss förvägradt, säger jag, att få våra åsigter bär pröfvade; och det tvärtemot 54 §:ns liokstafliga innehåll. Jag kan derföre icke finna annat än att Hr Gr. o. Landtm, förfarit rätt då lian förklarat att Hr Skogmans förslag till beslut nu mera icke kunde lill pröfning upplagas, sedan flere ledamöter af R. o. Ad. begärt att särskildta delar af betänk, måtte blifva särskildt pröfvade. I anledn. af Hr Printzenskölds yrkande att fä hvarje serskild artikel af tulltaxan inför Ståndet föredragen, får jag hemställa, huruvida ett sådant yrkande numera kan hafva någon verkan, då Hr Printzensköld icke under f. m:s diskussion gjorde påslående derom innan diskussionen om föredragningssättet af Hr Gr. o. Landtm, förklarades fulländad. Mig synes vara klart att här endast kan komma i fråga att välja emellan det af Frih. Raab väckta och af Hr Hjerta förordade eller det af mig framställda förslag till Ståndets beslut i fråga om formen eller föredragningssättet. Att deremot upptaga Hr Printzenskölds yrkande vore enl. min öfvertygelse att upprifva ett redan fattadt beslut. Hr Printzensköld: Om jag bade kunnat föreställa mig att formfrågan skulle fått den utgång sorn den nu synes komma att få, hade jag visserligen i f. m. förbehållit mig den rätt som enl. grundlagen tillkommer mig att få tulltaxeförslaget pröfvadt i alla dess delar.
Väl har jag ett temmeligen säkert boningsställe hos samma min befrierska ur den första fångenskapen, men det är ej mycket, då mig icke lyckats att få se Margaretha. Jag vaktar hennes hem som en fågel sitt bo, ty jag har hört allehanda, som gjort mig orolig, då jag färdats omkring här i nejden. Hade jag mig så hos mina kunder från Petersburgska tiden, Pecka och Elli, en tid uppehållit, utan att några ströfverier företaga, ithy att de det uttryckeligen af mig fordrat, om jag hos dem skulle bo och säkerhet hafva af deras papper, som de fått af Zaren, sysselsättande mig endast med tanken på Margaretha och huru jag henne skulle få se och träffa. Besöka henne ville jag dock icke, emedan jag som ofrälse hos denna förnäma slägten väl skulle blifvit surt sedd, viljandes jag icke heller ådraga hennes hus någon fara, i det man lätteligen kunnat få reda på att jag varit der, då ryssarne, om de fått höra deraf, lätteligen tagit slikt till förevändning att af dem, som rikt folk, åtminstone penningar utprässa, om icke värre. Dock hade jag icke lyckats hvarken att henne se eller träffa. Började nu rykten höras om huru ryssar hitåt marcherade, och huru de allehanda ofog bedrefvo, och sade man att de denna gången ernade sig till Hattanpää, emedan de hört att Löfvingen skulle husera ditåt, som väl var en blandning med mig. Så ville jag icke lemna allt vind för våg, utan höll jag mig så mycket möjligt var i nejderna ditåt. Hade jag nu gömt mig i skogen icke långt derifrån, då jag såg rök uppstiga och, skyndande ditåt, märkte att den kom från Hattanpää gården. I detsamma seende min älskade Margaretha, som flydde undan en kosack, den der redan utsträckte armen efter henne, betog jag honom med några hugg lusten till detta fagra rofvet. Hade hon dock redan af förskräckelsen afsvimmat, hvarpå jag tog henne på mina armar och bar henne bort genom skogen, vågande icke ens att stadna för att söka vederqvicka henne. Vaknade hon ock snart af sig sjelf och stirrade mycket förskräckt på mig, icke vetande hvad som föregick.
Till Bevilhiings-Utskottet remitterades följande motioner, väckta: af Herr Bolinder, JM 47, angående ändring i föreskriften om sättet för liqviderande af stämpelpappersafgift. öfverstigande 500 R:dr; af Herr Henschen, JM, 52, angående tiden, hvarunder brända eller distillerade spirituösa drycker få säljas och allmänna näringsställen hållas öppna; af Herr Hjertström, JM 60, att bevillning för enskild bank med sedelutgifningsrätt må äfven på bankens afdelningsoch kommissionskontor, i förhållande till inkomsten, fördelas; jemte ett i anledning af denna motion afgifvet yttrande al Herr Henschen; samt af Herr Sundvallson, JNs 65, om jemnlik fastighetsbevillning i hela riket; i hvilken sistnämnda motion Herr Vougt instämt. S D. Till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterades följande motioner, väckta: af Herr Valkman, JM 48. om ändring i vissa delar af Kongl. Förordningen den 21 Mars 1862, angående kommunalstyrelse i stad; jemte i anledning af denna motion afgifna yttranden; al Herr Vougt, M 59, om förändring af 42 § i Jagtstadgan, rörande jagt å ejderfågel; tillika med ett i anledning af motionen afgifvet yttrande af Herr Carlson; samt af Herr Sundvallson, JM 64, om ändmålsenligare fördelning af jernvägsanslagen i allmänhet samt, såsom följd deraf, norra stambanans fortskyndade öppnande för trafik. S. D. Lill Banko-Utskottet remitterades följande motioner, väckta: af Herr Ridderstad, JNl 54, om bibehållande af Riksbankens nuvarande om - Prot. Utdrag den 11 November 1865.
Medel, vore utaf sjuklighet Uturståndsatt, att nu, såsom vid berörde Riksdag gå Utskottet tillhanda, någon annan, som ägde fullkomlig kännedom om grunderne och ändamålet för hans föreslagne Method, måtte lämna Utskottet erforderligt biträde vid dess åtgärder i sådane delar, som angå verkställigheten och tillämpningen af omförmälte nya Räkenskaps-Method och Bokslut 3 alltså och då Utskottet i detta hänseende funnit sig böra i egenskap af Camererare antaga Revisions Commissarien och Auditeuren C. A. 1’Orange, som biträdt Herr Stats-Com* missarien Widegren uti berörde arbete och ägde derutinnan en närmare insigt och kunskap, har Utskottet likmätigt 24 §. Riksdags Ordningen sådant till Riksens Ständers bifall hemställt. 3:0 Stats-Utskottets Memorial af den 19 dennes, innehållande, att som hos Riksens Stäm der Stats-Utskottet bordt, i likhet med hvad som skedt vid föregående Riksdagar, föreslå tillgång för kostnadernes bestridande vid den nuvarande; alltså och med anledning af förhållandet i denna del vid sista Urtima Riksdagen, då Utgifterna till Taffelpenningar, Arfvoden och Trycknings-kostnader m. m. som bestods af Allmänna Medel uppgingo, enligt den deröfver afgifne Redogörcdse till 106,676 R:dr 5; sk. 3 r., har Utskottet hemställt, att för sådane behof vid denna Riksdag måtte anvisas nödige medel, att efterhand i den mohn erforderligt funnes till belopp af 20.000
Vinst å sålda vexlar Runt 58,833: 02. d:o å köpta d:o 11 80,620: — Ränta af Bankens vederbörande utländska hus: för l:sta halfåret, B:ko mark 68,817: 3, eller „ 91,756: 25. för 2:dra d:o „ „ 57,224: 7, eller „ 76,299: 2i. hvartill komma på förhand disponerade B:ko mark 26: 15, eller _v> ^5: 92. Utgift: Provision, stämpel och porto 1 Hamburg och Altona: för l:a lialfåret: S:gr Runt 3,763:42. Postoch telegram-porto, vexel blänket ter, rn. fl. utgifter: i Stockholm 4 415: 31. i Götheborg ’s65: 15. Arfvoden: i Stockholm: till deputerade . 9,000: - 4u)00: ~ I 3,500: — „ deras biträde , i Götheborg: till ombuden 4,000: — „ deras biträde 1,500:- k rinn. _j .yoo. - 19 000. _ Efter afdrag af utgifterna 38,267: 01. uppkommer en behållen vinst å vexel handeln under år 1861 af R:mt 26 9,270 : 82. I öfversigten af Bankens hela ställning efter samma års bokslut upptages nämnde behållna vinst till 363 ,.960: 83. Skillnaden emellan dessa summor uppgår till Runt 95,684: 01. och återfinnes genom följande jemförelse: I Bankens räkenskaper ingår bland vinstposterna ränta af Bankens hus i Hamburg och Altona för sednare hälften af 1860 87,937: 18.
Jag vill visserligen icke neka att man förfarit rätt, då man uppfört hela återbetalningen på 1867 års utgiftsstat, emedan ilen återstående jdelen förfaller till betalning redan under början af derpå följ. år, men jag har velat anföra delta för att visa, att 1867 årä Den 28 Februari f. m. 629 Riskstat, ehuru man der upptagit en utgiftspost, som egentligen hör till 1868, detta oaktadt lemnar ett öfverskott. Frih. Klinckowström har i sitt anförande yttrat åtskilligt som, jag vågar påstå det, icke fullkomligt håller streck. Så har han lästat uppmärksamheten på nödvändigheten att bland utgifter upptaga de summor, hvarmed förslagsanslagen under året kunna komma att öfverskrida det ursprungligen bestämda beloppet, men han har deremot icke tagit i beräkning, att på andra anslag ske besparingar, och besparingar, som äro ganska betydliga. Mig veterligt har ännu aldrig det förhållande, att förslagsanslag ölverskridils, tagits med i beräkning vid uppgörande af rikets utgiltsstat, och någon olägenhet deraf har hittills aldrig visat sig. Vidare har Hr Frilen uppgifvit, att om alla af enskilda motionärer begärda anslag biiölles, skulle en statsbrist uppstå af ej mindre än 49 millioner. 1 afseende härå får jag dock erinra, att största delen bland dessa anslag grunda sig på den förutsättning, att ett utländskt lån skulle komma att upptagas. Då man nu anser alt något sådant lån icke bör ifråga komma, behöfva icke heller dessa anslag tagas i beräkning, och således kan en god del af dessa 49 millioner ntstrykas. Det återstår emellertid alltid att anskalfa medel till våra jernvägs byggnader, ty Hr Frilun har rätt deri, att dessa icke kunna fortsättas, utan att penningar genom lån anskaffas, och jag tillå ter mig att i afseende härå fästa Slats-Utskits uppmärksamhet på ett sätt att i detta afseende bereda tillgångar.
Då det sålunda måste betraktas såsom ett af handelstrafikens mest påfallande behof, att Nybrohamnen sättes i förbindelse me'd norra stambanan, och sådant, på sätt 1856 års jernvägs-kommitté 13 förklarat, svårligen kail ske öfver stadsdelen Norrmalm, så fordras, att jernbanan blifver redan norr om staden dragen uti en för förbindelsen med Nybrohamnen lämplig riktning, på sätt som blifvit af förenämnde Kommitté föreslaget samt uti planoch profilritningar visadt, under antagande att bangården bör förläggas till trakten af Humlegården, å den för tegeltillverkning nu begagnade tomt. Norra stambanans framdragande till Nybrohamnen har sitt eget ändamål. Derigenom lägges alldeles ieke något hinder i vägen för en sammanbindning af norra och vestra stambanorna på den, såsom det vill synas, för verklig transitofart med lokomotiv lämpligaste linien, hvilken blifvit af Chefen för statens jern vägsbyggnader föreslagen att framgå öfver trakten af Klara sjö med broar öfver Strömsborg till Riddarholmen, broar såväl ifrån Riddarholmen till Munkbron, som ock vidare ifrån Kornhamn till Jernvägen, samt slutligen tunnel under en del af Södermalm till banstationen å Söder. Ingen del af ett på banans ledande till Nybrohamnen nedlagdt arbete kan blifva öfverflödigt, äfven om behofvct af en transitobana genom Stockholm skulle i en framtid med skäl förmå att tillvinna sig större vigt än för närvarande. A andra sidan kan beslutet om en transitobana alldeles icke förringa behofvet af norra stambanans förbindelse med Nybrohamnen — ett behof, åt hvilket äfven Kommitterade tillerkänt en viss giltighet —, och om i denna stund man allmänt vore af den mening, att norra stambanan borde sättas i förbindelse såväl med Nybrohamnen, såsom en för Stockholm vigtig Saltsjöhamn, som ock med Klara sjö, för ernående af en transitobana för lokomotiv, så synes den frågan icke vara svår att besvara, hvilketdera arbetet först borde sättas i verket, såsom medförande det, under nuvarande förhållanden, för affärsrörelsen mest påfallande gagn.
Ankom till Exped* Utsk. den 14 September 1829» Betänkande, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition till Rikets Ständer, om lagförklaring angående rätta grundenför förvandling till fängelse vid vatten och bröd af böter, som ådömas för sådana stölder, hvilka enligt allmän lag ligga i tväböte mot annan tjujnad. JCongl. Majit liar uti berörde nådiga pro^ position gifvit Rikets Ständer i nåder tillkänna , huruledes hos Kongl. Majit i underdånighet blifvit anmäldt, att, vid förvandling till fängelse vid vatten och bröd af böter,’ ådömde för hustjufnad eller sådan stöld, som ligger i tväböte emot annan tjufnad , olika grunder blifvit följde, i det att åtskillige Domstolar uträknat antalet af fängelsedagar efter penningebeloppet af det stulnas värde , hvaremot andre Domstolar, med stöd af den Dagförklaring, som genom Kongl. Brefvet tili Bih. till Riki-St, Prnt, 1528 och 1829, 7 Sdml. l A/J. 1* 8\de H\t 2:dra B.det. * LagLJtsiotlets Beläniamle N>o 95. samtlige Hofrätterne elen 20 December 1737 blifvit meddelad , ansett sig böra först bestämma fängelsetiden efter stöldens enkla värde och sedermera fördubbla fängelsed.igarnes antal, med iakttagande likväl af Dagens föreskrift, att högsta kroppsplikt af tjuguåtta dagars fängelse vid vatten och bröd ej får öfverskridas; hvilka olika förvandlingsgrunder ledt till ganska olika resultat, så att, t. ex. hustjufnad af nio Riksdalers värde blifvit efter den förra förvandlingsgrunden belagd thed endast sexton och efter den senare med tjuguåtta dagars fängelse vid vatten och bröd. Detta förhållande, hvartill orsaken igenfunnes deruti , att , enligt Lagens stadgande i 5 Cap. 4 §. Straff-Balken , straffet af fängelse vid vatten och bröd icke ökas i jemlikt förhållande till de böter, hvilka böra förvandlas, hade föranledi Kongl.
dig ökade jämförligt, i hvarje uppSafullt bli en efterlängtad modern idé, sig. något tidsgäst — en god att \ göra allt för det må kommer. k. andra som framgång, En hufvudartikel af ovanligt ocfi synnerligt intresse. den har de senaste Har aldrig s. med som pense. » förtjäna och alltjämt julnummer då en y följande: välvilliga våra som måhända uppenen dag som en eller omständigheten, för julnumrets Ett pris af femtio (50) kr. som, helst, infall, T r o l i g t är, att h a n kommer finna Med barelse från himmelen. nog andra Hundra (100) kronor med några penndrag nummer rätte män* omständigheternas döttrar skicka d e m » Honni ken att i sitt h e m k u n n a helt ett niskokjärta. i D e n skulle d e s s u t o m m e d f ö r a den hvarandra, i där gästfrihet i stället för d e stora b j u d - ningarna och o c h där den lig, öde öfvertygad utfylla göra lif d e t blir h e n n e s måste bli de unga hvarandra detta och gäller det att i u p p - Hon Den betydelse En nog då j u lycka, värdelöst, gå hem, men försaka D e n u n g a kärEtt pris af femtio (50) kr. blyg. hägrar eget hvarä g n a d e att b r i n g a närde tanternas prat känslorna uppöfver höfvan. Umgänget att ute bland kamrater. Så hon hon sig klädning, gladde också sig! I röd klädning den kvällen — som mamma skickat klädde i röd henne. tyll spetsiga näsa, garnerad m e d dubbla pince-nezer, som gjorde klarsynt, i ägarinnan flickrum efter alldeles vådligt flickrum. De voro och pris till » Italia tala o m la bella ». Ingeborg ett ögonblick för att granska o c h granskas. i Det Förtjusande därinne, när de kommit, elska och voro de allesamman: » misser » enormt med stora stilig berlinska, borg — ja, sparrissmala hårknutar två i Mademoiselle » mes på hade sig. » Mes sätt och andra.
En ranköfvervuxen låg pergola ledde från porten in till själfva huset, och de mjuka slingorna från spaliererna föllo smekande mot deras ansikten. En stare som hängde däruppe bland grönskan i sin af en silkesduk öfvertäckta bur började kvittra, som om det var morgon när det hvita månljuset, som de kommande förde med, föll in genom gallret. Flaminia tog Axel Gustafs hand och balancerade honom i mörkret genom en smal gång in i ett stort mörkt rum. »Assunta,» ropade hon, »Assunta, ljus och vin!» Assunta, den gamla duennan, kom intassande i sockor med en liten lykta i handen. Hon tittade med ett par röda, rinnande ögon på kavaljeren, och när hon såg hans rika dräkt och ringarna på hans fingrar, nickade hon belåtet med hufvudet, som liknade lintotten på en spinnrock, och tassade åter ut. Rummet var djupt och i den dunkla bakgrunden skymtade möblerna otydligt, men dess främre del var upplyst af det infallande månskenet, som i en bred flod drog fram öfver väggen. Midt i skenet hängde där en gammal venetiansk spegel, hvilkens blanka yta, likt en stelnad sjös samlade hela nattens ljus: månskenets hvita och stjärnornas blå glans. Flaminia gick fram till den, tog af sig mask och slöja, och från sin plats, där grefve Lilje stod midt på golfvet, såg han i spegelglaset hennes bruna topasögon glänsa med ett nät af guldfibrer öfver pupillerna, och skuggan af håret gled hemlighetsfullt och lätt öfver den bleka kinden ner på den nakna skuldran. Allt det hvitblå ljuset, som föll öfver henne och omkring henne, gjorde hennes gestalt aflägsen och drömlik, och fast han stod blott ett par steg ifrån henne, började hans hjärta slå – utan att han visste hvarför – som inför något oupphinneligt. Så måste hans händer och hans hjärta känna Flaminia, och på tå smög han sakta genom mörkret med armarna utbredda för att fånga henne och månskenet. Tidigt på morgonen steg Gaëtano Benincasa in i kanonikerns lavendelluktande toalettrum. Den store tenoren såg ut, som om han hela natten ej varit ur kläderna.
Med anledning af de förändringar uti omförmälda hemmans mantal och räntor, som, enligt hvad Kollegierne, uti deras sednast afgifna utlåtande, underdånigst anfört, skulle blifva en följd af det ifrågaställa heminansbytet, har Utskottet, för att bereda en lättare öfversigt af dessa förhållanden, deröfver uppgjort följande tabellariska uppställning: Bih. lill R. St. Närvarande. Blifvande. Blita I. Ränta. Ränta. Sålunda skulle 3:dje Korporals-bostället Plöninge JVs 8 med % 4 7 6 motsvaras dels af andel i Östra Klappe JVs 1 dels andel i Westra Klappe JVs 1 l716 3/l0 1 3 7 <2 4 samt Trumpetare-bostället Steglinge JVs 1 % 3/ '8 4 6 7 43 6 6 af andel i Westra Klappe JVs 1 3/ /s 6 43 6 Sora Utskottet, i betraktande af hvad sålunda förekommit och handlingarne i detta mål vidare innehålla, funnit det vara utredt och upplyst, att det föreslagna utbytet af militie-boställena Steglinge och Plöninge mot andelar i krono-hemmanen Ostra och Westra Klappe icke kan i något hänseende medföra förlust lör kronan, men deremot, enligt hvad Styrelsen för Höganäs stenkolsverk samt Boställs-direktionen för Skånska Hussar-regerncntet intygat, kommer att lända så väl stenkolsverket som bemälde regemente till ömsesidig fördel; så och då Utskottet anser de mot samma hemmansbyte framställda, här ofvan anförda bestridanden icke förtjena annat afseende än alt det bör vara arfvingarne efter förre åboen Anders Larsson obetaget att i laga ordning väcka och utföra den talan, hvartill de, med hänsigt till den påstådda besittnings-rätten till hemmanet JVs 1 Westra Klappe må finna sig befogade, får Utskottet alltså tillstyrka, att det af Kongl.