Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nu steg den upp emot honom ur tystnaden, som en aflägsen melodi, och han kände en domning taga hela sin varelse i besittning. Han tyckte, att han för första gången i sitt lif förnam den heliga lycka, han drömt om i ungdomens år, den att älska och veta sig älskad tillbaka. Men knappt hade denna förnimmelse nått det medvetnas tröskel förr än det fina, spotska smilet — tviflets Mefistofelesleende — spelade kring munvinklarne i det drömmande Kristusansigtct. För första gången! Ja, så hette det ju alltid, när man älskade eller trodde sig älska. Alltid var det för första eller sista gång. Det, som låg bakom, kom att stå i ett annat ljus, stämplades med ett annat namn. Kärleken var alltid blott det närvarande, det gränslösa kaos, öfver hvilket Cupidos ande sväfvade. Han öfverskådade i minnet den långa raden af sitt lifs kärlekserfarenheter, och alla lågo de som döda lik, stirrande på honom med ett par vidöppna, uttryckslösa ögon. Och öfver denna rad gled hans tanke med en svag beklämning, en blek reminiscens af de smärtor och lidanden, de alla kostat honom. Icke minst det längsta och varaktigaste af hans kärleksäfventyr — hans äktenskap. Han tänkte på de många aftnar, han tillbringat i pinande hjerteångest, marterad af en vansinnig svartsjukas helveteskval. Mathilde hade gått bort på någon teater eller någon konsert, och hemma på sin bädd låg han sjelf, maktlös och lam, och såg i fantasien unga, vackra män kasta glödande, lystna ögonkast på den unga kvinna, som var hans hustru. Hur kunde han, en stackars sjukling, täfla med alla dessa friska, starka män. Tanken grep honom med en ångest, som pressade kallsvetten upp på hans panna; och på samma gång hade han en den djupaste och smärtfullaste förnimmelse af skam, skam öfver misstanken — skam också öfver det, som låg under misstanken: detta, att hans hustru var en kropp utan själ. Men han hade valt henne just sådan, hon var, och trott sig ha gjort ett val just efter sitt sinne.
Icke destomindre öfversteg införseln utförseln 1851 med 127,218 tunnor och 1852 med 173,262. Såsom snart sagdt ett märkvärdigt undantag, härflytande af det emellan Vestmagterna och Ryssland utbrytande kriget och spanmålsprisernas till följd deraf ovanliga stegring, öfversteg deremot utförseln 1855 införseln med ej mindre än 1,712,397 tunnor. Utförseln då var emellertid, som redan sagdt är, ett tillfälligt undantag och kan således icke upptagas i en allmän kalkyl. Emellertid har spanmålsutförseln allt sedan dess öfverhufvud hållit sig högre än införseln, till ett större eller mindre tusental tunnor. Sedan 1855 hafva emellertid tio år förgått. Och man kan med allt skäl antaga att landets jordafkastning derunder betydligt tilltagit. I saknad af statistiska uppgifter förmår jag ej på siffran uppgifva i hvad mån så skett. Måhända misstager jag mig ej mycket om jag antager att årliga medelafkastningen numera utgör omkring 11,000,000 tunnor spanmål och sex och en half millioner tunnor potatis. Och antager jag vidare att utförseln, såsom 1856 och 1857, fortfarande öfverstiger införseln med — i jemna tal — 500,000 tunno”, så följer häraf, att vårt eget land skulle, oberäknadt införseln och potatisafkastningen, hvaraf ringa eller intet utföres, använda 10 '/2 million för eget behof. Med allt skäl kan man fråga, hvar taga dessa millioner vägen?
M:ts, och Kronans räkning, emot de köpesummor, som derföre fordrade blifvit. Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, om fortfarande af det vid sednaste Riksdag beviljade anslag till anläggande af en Vattenledning till Carlskrona. T{U.-A.) ill StatsUtskottet hafva de respective RiksStånden remitteradt följande af K. M:t till R. St:r under den 29 sisth October aflåtne Nådiga Proposition : ”Sedan K. M:t vid sednast haline Riksmöte genom aflåten Nådig skrifvelse lill R. St:rs Statsutskott, framställt angelägenheten och fördelarna af en vattenlednings anläggande till Carlskrona, för att bereda denna Stad, jemte dervarande Flotta, erforderlig tillgång å friskt vatten, hafva R. St:r, efter tagen kännedom af de för denna anläggning uppgjorde Förslag, jemte alla öfrige till ärendet hörande handlingar, enligt underd. skrifvelse af den 1 December 1823, icke allenast till K. M:t öfverlemnat, att, efter den plan, som tjenligast kunde finnas, låta ifrågavarande vattenledning fullborda, utan ock för ändamålet anslagit 16,666 R:dr 3a sk. B:o årligen under fem år eller intill nästa Riksdag, hvilken summa skulle af Fullmägtige i RiksgäldsContoret genom StatsObligationer anskatfas och i förhållande till behofvet för det sätt, som för arbetets utförande kunde komma attafK. M:t antagas, till Förvaltningen af SjöÅrenderne utbetalas, emot serskild och speciel redovisning för användandet, hvilken borde underställas R. St:rs och deras Revisorers granskning; Betänkande n. 27 hvarjemte i öfrigt R, St:r beslutit, att detta anslag endast skulle användas till Materialiers anskaffande, och sjelfva arbetet, utan ersättning, genom ÖrlogsFlottans försorg verkställas; att
(Se Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande N:o 1.) VIII. B. 168. A. 174. E. 285. N:o 313. angående verkställd omröstning i anledning af Riks Ståndens skiljaktiga beslut, i fråga om befrielse för förra Uepartements-cheferne i General-Tullstyrelsen, Presidenten af Billbergh och Cancelli-Rådet Valerius samt Kamererare!!, Kammarrätls-Rådel Winroth och Controllören Middendorff från ådömdt ansvar i målet, rörande den efter aflidne Tullförvaltaren FineT yppade balans. (Se Betänkandet N:o 263.) VIII. B. 321. A. 322. IX. E. 322. — JN:o 314. angående verkställd omröstning öfver tvänne i Bevillnings-Utskottets Utlåtande N:o 27, upptagne voterings-propositiouer, VIII. B. 321. A. 322. IX. E. 532. — N:o 321. angående verkställd omröstning, i anledning af RiksSlåndens skiljaktiga beslut, i fråga om den utsockne frälsehemmanen i Halland åliggande rolerings-skyldighct. (Se Stats-samt ( 151 ) Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande N:o 22.) Stats-Utskottets, det Förstärkta, Memorialer: — N:o 322. angående verkställd omröstning, i anledning af RiksStåndens skiljaktiga beslut, rörande eftergift i arrendet för Mörrums krono-laxflske i Blekinge. (Se Betänkandet N:o 95.) IX. B. 353, A. 354. E. 403. — N:o. 323. angående verkställd omröstning i anledning af RiksSlåndens skiljaktiga beslut, rörande beräkningen för husbehofshränneri-medlen. (Se Bevillnings-Utskottets Memorial N:o 33.)
Skrifvelser. 27 N:o Remiss i fråga om indragning af Rå-och Rörssamt Insockne-friheten å hem - man, som blifvit skiljda från Sä- l32 terien . • • , • Riks-Staten för år 1 83o och följande åren intill nästa Riksdag; öfverlemnande deraf • •< • • • • 355 Riks-Statens Första Hufvudtitel: reglering af utgifterna dera * ... 2^8 — Andra dito 292 Tredje dito 284 dito < f 261 — Fjerde > ^85 _ Femte, dito 282 _ Sjette dito 288 — Sjunde dito 294 — Åttonde dito 238 _ Nionde dito 240 Tionde dito *4o6 Riks-Bokslutet: åtskilliga dertill hörande omständigheter 43 0 Rättegångs-Ombud: fritt val deraf 65 Reger ings-Formen: i anledning af Nådig Proposition om upphäfvande af io3 §. deraf . ^3 Robsahm„ af, Capitaine: tillåtelse för honom att med 333:dels procent inlösa sin borgens-förbindelse för Kronofogden Karströms uppbördsbrist 108 28 Register ofver Rikets Ständers uiid. Skrifvelser. N.o Ryttarens beklädnad af IVadinal: tillåtelse för Rusthållarne vid samtlige Cavalleri-regementena att deraf förfärdiga den ii5 Roterande lars, spridda> sammandragande; om åtgärders vidtagande dertill 116 Räntegifvare: beviljande af options-rätt för dem att utgöra Ränte-Hö och Halm för Kongl. Hofstallets behof 117 Réclarnationerj åtskilliga Svenska Medborgares, i afseende på ersättning för lidna förluster genom skepps uppbringningar »41 Riksdags-Ordningen: angående Kongl.
53. dito angående pensionsfvllnad vid afskedstagandet för andra, bataljons-läkaren A. G. Michaelsen. 54. dito angående rättighet för bataljons-chefen vid Krono-arbets corpsen, majoren J. G, Schander, att erhålla pension å Pikets allmänna indragnings-stat. 55. dito angående årlig pension åt framlidne f. d. statsrådet S. Grubbes enka. 50. dito angående pension på allmänna indragnings-staten för vakt betjenten i Manufaktur-diskont-kontoret, J. E. Lindström 57. dito om beviljande af ett särskildt kreditiv. 58. Skrifvelse, angående Riksdagens förlängning. 59. Proposition, angående anslag till uppförande af en ladugårdsoch em mej eri-byggn ad vid Ultuna landtbruks-institut. 60. dito angående anslag för uppbyggande af ett kapell i Korpi lombolo by af Öfver-Torneå socken, samt understöd för aflönande af en kapell-predikant derstädes. 61. Skrifvelse, angående den å de förenade rikenas vägnar afgifna Neu tralitcts-förklaring. 62. Proposition, om antagande af decimal-system för mått, mål och vigt. 63. Skrifvelse, angående anstånd med kapitaloch ränte-inbetalningar, å de till hamnbyggnaden vid Cimbritshamn beviljade lån af allmänna medel. 64. Proposition, angående anslag för hospitalernas förbättrande. 65. dito om anslag till nybyggnad vid allmänna institutet för döf stumma och blinda. 66. dito angående anslag för uppförande af nya lärohus i Wexiö och "Wisby, samt utvidgande af Carolinska skolhuset t Orebro. Proposition, angående anslag till betäckande af kostnaderne för en af vetenskapsmän med fregatten Eugenie verkställd resa, samt för dervid gjorde inköp af natur-alster, m. m. ditoangående inqvarterings-skyldigheten i Stockholm. dito om beviljande af ett lån till förlag åt handlande och nä ringsidkare i Jönköping. dito angående pension för framlidne landshöfdingen, m. m. C. U.
En värd Talare har menat, att Utskottens Förslag kunna första gången, utan återremiss, af Stånden afslås, enligt 56 §. RegeringsFormen, emedan der står, att återremiss bör ske blott då anmärkningar göras, som hindra antagandet. Men när nu ett sådant Förslag, vid gjord proposition, ej antages, så måste det väl vara något, som hindrar antagandet, och detta är just de gjoi’de anmärkningarne, hvilka också derigenom föranleda till återremiss. För öfrigt'anhåller jag att få fästa uppmärksamheten på en omständighet, som ingriper så kraftigt och ofördelaktigt i våra Grundlagar, nemligen sträfvandet efter ombyte af uttryck för samma begrepp. Hvad som på ena stället i 56 §. kallas ”förkasta” benämnes i följande punkt "ej bifalla'' Och det är endast detta olyckliga ombyte af uttryck, som gjort, att denna discussion kunnat uppkomma. Detta hade omöjligen kunnat ske, derest meningen blifvit uttryckt på samma sätt, som i 76 §. af Norges Grundlag. Der nyttjas nemligen följande ordställning: ”Hvar och en lag skall i42 Den 9 J a n u a r i i. "föreslås i Odelstinget. — Blifver för"slaget antagetsändes det till Lagtinget > ”som antingen bifaller eller förkastar ”detsammaj och i sednare fallet] åter"remitterar det med bifogade anmärkningar." Dessutom utbeder jag mig att, i anledning af den siste värde Talarens yttrande i denna fråga, få uppläsa några anföranden ur Ridderskapets och Adelns Protocoll öfver en discussion, som i ett likartadt ämne härstädes föreföll den 4 April 1818. Hvarefter Herr Cederskjöld uppläste följande: ”Herr Grefven och LandtMarskalken "gjorde Proposition till bifall af BankoUt”skottets Betänkande, i fråga om specificerade Förteckningars insändande öfver As"signationer, som på Banken utfärdas.” "Ropades Nej.” "Hvarefter Herr Grefven och Landt"Marskalken hemställde om Ridderskapet "och Adeln behagade afslå Betänkandet.” "Ropades Ja, jemte några Nej."
Huruvida åter barnhusinrättningens förvaltning under den tid, revisionsberättelsen egentligen omfattar, varit mer eller mindre ändamålsenlig, tillkommer det icke Direktionen att bedöma; och då Direktionen, uti sitt ofvannämnde utlåtande af den 27 Mars nästlidet år, hos Eders Kongl. Maj:t i underdånighet framställde omständigheter, som, efter Direktionens tanke, i synnerhet bidragit till den brydsamma finansiella ställning, hvari barnhusinrättningen vid Direktionens tillträde af förvaltningen sig befann, bade Direktionen dermed för afsigt hvarken att försvara eller klandra den föregående förvaltningen. Det syntes Direktionen nödvändigt att utreda och känna orsakerna till det onda, för att, så vidt möjligt, kunna för framtiden undvika detsamma. Och bland dessa orsaker, hvilka Rikets Ständers Revisorer ansett icke nöjaktigt förklara den beklagansvärda minskningen i Barnhusets tillgångar, anförde Direktionen den, efter dess tanke, förnämligaste, men af Rikets Ständers Revisorer helt och hållet förbigångna, nemligen: en, i förhållande till tillgångarne, “allt för stor utsträckning af Barnhusets verksamhet;" hvarjemte Direktionen, utom andra anförda omständigheter, hvaribland stigande varupris, ansåg sig isynnerhet, med stöd af den minskade dödligheten bland de späda barnen, böra vitsorda, att. barnens vård inom inrättningen vunnit nödvändig och väsendtlig förbättring, ehuru mycket derutinnan än återstode att. önska. Endast få dagar bade förflutit efter det Direktionen inträdt i förvaltningen, då Direktionen af omständigheternas kraf fann sig uppmanad att sålunda inför Eders Kongl. Maj:t underdånigst göra framställning om Barnhusets ställning; och snart ett års erfarenhet vid denna förvaltning bar icke rubbat Direktionens först, uttalade öfvertygelse, att en allt, för stor utsträckning af Barnhusets verksamhet förnämligast våilat Barnhusets brydsamma belägenhet; hvilken öfvertygelse
Tillgång på upp44 It. 2 1* Den Ö Octo ber e. m. lysningar liar således icke fattats, måhända tid att ingå i små detailler; men derföre fattades icke tid alt se, det vida större anslag, än Utskottet tillstyrkt, väl behöfdes. Friherre Cederström: Det är ingalunda för att bestrida Friherre Anckarswärds rättighet alt afgifva en protest mot ett redan fattalft beslut, som jag begärt ordet. Ordalagen af denna protest må stå lör hans räkning; men tillvitelsen, att StalsUtskottet förledt Rikets Ständer, mäste tillrättavisas, och är högst otillbörlig. Man är ej berättigad, då pluraliteten fattat eli beslut, att påstå, det den ej betänkt hvad den beslutat. Jag är öfvertygad, att Ridderskapet och Adeln bifallit det förra Betänkandet på grund af ett verkligt förevarande behof, och att Ståndet med ledsnad sett sig ej kunna bifalla mera, emedan större anslag verkligen hade behöfts. Friherre Palmstjerna: Må det tillåtas mig att, förbigående Friherre Anckarswärds stötande uttryck, besvara livad han i saken anfört. Han har sagt, att Utskottet varit i okunnighet om de personliga Lönevilkoren, och att Utskottet, utan afseende på mer eller mindre behof, och utan undersökning, tillstyrkt en utgift af 60,000 R:dr Banco. Den, sorn läser hvad Utskottet, pag. i85, i dess nu förevarande Utlåtande anfört, Den 8 Ocloher e. rn. torde finna afsigtcn med den föreslagna underdåniga anhållan vara, att sedan en fullkomlig kännedom af de personella Lönings. vilkoren erhållits genom sammandrag och Tnbleauer, man äfven skulle erhålla en uppgift, innefattande uppskatlningsvärdet af Boställena, för att sedermera kunna med 4-de HufvudTileln verkställa samma reglering, sorn med den 3:dje.
Sverige, som nu således i detta hänseende står efter alla andra civiliserade nationer, har dock fordom intagit främsta rummet deruti och, snart sagdt, visat de öfriga vägen. Vårt tabellverk är icke blott det äldsta, oafbrutet fortgående, som finnes i Europa ; det var redan anlagdt efter vetenskapliga grunder, då statistiken ännu icke hade något namn, och Achenwall först sökte gifva densamma en vetenskaplig karakter, och det erbjöd tillförlitliga och detaljerade upplysningar öfver vigtiga delar af befolkningsförhållandena, på en tid, då man i andra länder måste i sådane fall åtnöja sig med gissningar och probabilitets-beräkningar. Regeringen har äfven i vårt land, tidigare än i de flesta andra stater, infört ordentliga kyrkoböcker samt infordrat statistiska berättelser från förvaltande verk och myndigheter. Men i stället att fortfarande gå framåt på denna väg, hafva vi förblifvit stillastående, och sålunda, i förhållande till andra, skridit tillbaka. Hela det kolossala tabell-arbetet, öfverlemnadt åt en enda person, har så nedtryckt denne, att han hvarken kunnat följa med vetenskapens framsteg i andra länder, och vidtaga nödiga förbättringar i formulärer, kontroller och sjelfva bearbetningen, ej heller med tillbörlig skyndsamhet afgifva sina berättelser. Under det man i Preussen, Frankrike, England m. fl. stater, till en början med våra tabeller till mönster, mer och mer utbildat populationistiken så väl i fullständighet som noggrannhet, har rnan hos oss i det hela qvarstadnat på samma punkt, och hufvudsakligen endast bemödat sig om den slags fullständighet, som består uti ett ordentligt införande af samtlige likets invånare i verkets häfdvunna kolumner. Då man i Preussen, Frankrike, England, Belgien m. fl. stater, alltid under det påföljande året kan inhemta resultaterna af en det nästföregående året hållen folkräkning, kan man i vårt land först efter flera års förlopp erhålla dylika upplysningar af behörig fullständighet.
Frågan upptager fjerde numret i Betänkandet, och anmärkningen har blifvit riktad mot en Föredragande, för det han uragtlåtit att tillvägabringa en af Rikets Ständer vid förra Riksdagen begärd Lag-förklaring i afseende på soldaters skyldighet att deltaga i kyrko-bygguad. I Stats-Rådets Protocoll är skälet för det uragtlåtna tillgörandet sålunda antydt, att de i frågan nödige ansedde upplysningar icke inom den tid inkommit, alt densamma vid det fortgående Riksmötet kunnat afgöras. Om anmärkningen således skulle ega någon giltighet, måste det naturligtvis antagas, att den omfrågade lag-förklaringen utan Rikets Ständers deltagande kunnat gifvas. Ett sådant antagande finnér jag, vid jemförelse af S^tde och 88:de §§:ne Regerings-Formen , så mycket mera oförenligt med Grundlagen, som Rikets Ständer, uti deras egen skrifvelse, medelst iiänvisning på Byggninga-Balken, ställt frågan under allmänna civil-lagens omfång. Jag anser ock derföre Föredraganden, långt ifrån att ha lemnal frågan oprötvad , verkligen hafva grundlagsenligt pröfvat den, då han tillstyrkt, att den för närvarande mätte förfalla, d. r. s., hänskjutit den till det tidsmoment, dåden, i öfverensstämmelse med Grundlagen, medelst Proposition till Rikets Ständer åter kunde upptagas. Att en sådan Proposition ej bordt utgå från Ecclesiastik-Expeditionen, lärer ej behöfva utredas.” Friherre Kantzou: ”Ehuru jag deltagit i nästan samtlige de anmärkningar, hvilka Constitutions-Utskoltet i detta Betänkande anmält, har jagdock icke kunnat dela pluralitetens åsigt om formen för Betänkandets uppställning, hvilken jag föreställt mig böra uttrycka en belt annan åsigt och grunda sig på en högre politisk öfverblick af de förhållanden, som bildat det Regerings-system, hvars resultater Constitutions-Ulskottet haft att bedöma och hvars allmänna caracter det, efter min åsigt, jemväl tillhört Utskottet att inför nationen åskådliggöra.
N:o 7. Kronobetjeningen, om skyldighet för den att fortskaffa embetsbref från presterskap ooh ordförande i kommunalstyrelse till länsstyrelse. Motion N:o 132. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. Kronobrefbäringen, om förändrade grunder för dess utgörande. Motion N:o 1. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 21. att Staten måtte öfvertaga denna skyldighet, m. m. Motion N:o 93. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 21. Kronofogdetjensterna, om deras indragning och öfverflyttning af de med dessa tjenster förenade göromål på Häradskrifvare och Länsmän, m. m. Motion N:o 338. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. Knononybyggen, om viss nedsättning af skattetalet å alla inom de norrländska länen belägna, under de tio sednaste åren skattlagda. Motion v N:o 271. Stats-Utsk. Utlåt. Kronotionden, om dess upphörande, m. m. Motion N:o 157. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 22. 38 Kronouppbörden, om dess fördelande å tvänne terminer. Motion N:o 20. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 7. Kungsoch Kungsladugårdar samt andra kronolägenheter, om ändring af Kongl. Kungörelsen den 17 Juli 1847, i fråga om deras utarrendering. Motion N:o 166. Stats-Utsk. Utlåt. Kungörelser, om ändring af nu gällande stadganden, angående deras uppläsande från predikstolen. Motion N:o 306. Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk.
Endast religionen syntes mig hafva undergått en förändring och – Propheten förlåte mig denna syndiga tanke! – detta icke till sin fördel, ty de gamle Schahernes dyrkan af den högste Guden, Himlakonungen, omgifven af sina strålande härskaror, af hvars hof solen, betjenad af stjernorna, är en jordisk afbild, liksom åter jordiska hof äro en afbild af de planetariska, – deras gudstjenst inför ett altar, hvarpå den eviga, rena, heliga elden brann, förekom mig mera upphöjd, mera skön än vår trälaktiga andakt, våra fastor och späkningar, vår kala och torra dyrkan. Hos min äldsta bror hade dess mor inplantat hela sitt hat för den fordna medtäflarinnan och hennes son. Han tillät mig då och då komma i sitt sällskap; men det var endast för att vara en åskådare af den vördnad, de njutningar, honom lemnades. Ingenting förtretade mig mer än de ärebetygelser jag sjelf måste visa honom: men engång befallte han mig att hålla i stigbögeln, då han högmodigt svingade sig upp på en ståtlig arab. Huru svällde ej mitt hjerta, då jag såg honom på den fradgande fålen, som yfdes öfver den präktiga sadelmunderingen, i spetsen för en talrik och lysande tropp, ila öfver harems tredubbla gårdar, och för honom öppnas de höga portar, hvilka inspärrade min trånga, sorgliga verld! Jag hade uppnått de år, då man plägar gifva de instängda prinsarne en gemål. Denna så ifrigt efterlängtade dag kom. Man hade inom fängelseborgen redan åt mig inrymt en egen vidlöftigare boning, gifvit mig några flera slafvar. Änteligen anlände, omgifven af svarta eunucher och slafvinnor, min utkorade, en trettiårig skönhet, med drypande ögon och ett knotigt af smink förhärjadt ansigte. – Jag såg henne aldrig mer än denna enda gång. Valet af en sådan brud hade varit ett verk af favorit-drottningens illvilja. Med hvarje dag fann jag min belägenhet mera förtviflad.
Yinner Nej, hafva Rikets Ständer beslutat bos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att, vid tilldelandet af understöd åt behöfvande vid och efter inträffade missvexter, måtte iagttagas: a) att tillfällen, så vidt omständigheterna medgifva måtte berfedas för de behöfvande att, genom sysselsättning vid allmänna arbetsföretag, förskaffa sig medel till uppehälle; b') att af förenämnde till Kongl. Maj:ts Nådiga disposition ställda medel högst 5o,ooo R:dr, måtte användas till undsättning, utan återbetalningsskyldighet, endast åt sådane behöfvande, som icke ega alt påräkna understöd af sine Communer, icke äro i tillfälle att genom arbetsförtjenst sig försörja, samt ej eller i stånd att af sine tillgångar åstadkomma någon återbetalning; c) att i öfrigt medlen endast måtte disponeras till låne-understöd, utan ränta med bestämd återbetalningstid, och mot derför ställd säkerhet af de större eller mindre Menigheterne gemensamt, eller ock hvad annan ansvarighet, Kongl. Maj:t pröfvar kunna godkännas. Voteringen har utfallit med 58 Ja och 60 Nej, hvarjemte 1 sedel måst casseras; och som Nej vunnit, är i afseende härå af Rikets Ständer beslutadt i enlighet med contra-propositionens lydelse. Hvilket ^Förstärkta Stats-Utskottet härmed får tillkännagifva. Stockholm den 19 Maj 1845. STOCKHOLM, Tryckt hos W. F. DALMAN, *845. Stals-1 't skottets Utlåtande, N’.o 32$. I N:o 324. Ank. till Exp.-Utsk. d. 20 Maj, kl. 7 e. m.