Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
risgryn tvättas i flere vatten och kokas med mjölk, smör, litet salt och n å g o t socker. Gåslefrar (5 till ö) stötas, pressas g e n o m sikt och blandas m e d d e n kallnade risgrynsgrö- ten, ägg, smör, p e p p a r, m u s k o t b l o m m a, 200 gram vackra förvällda russin och en hackad och stekt spansk lök. O. H. Blompiedestal. långa och 3 c m. F i n a r e k. Svar till » S. * 12864] E n u t i i. Goda b e t y g ocb referenser. sida.) A n n o n s e r nade att senast vara som stafvelser inkomma vara tisdag. annonser, 10 hunna nummer, inlemS. k. små- beräknas efter pr petitrad, åtföljda af böra likvid, platsannonser efter 25 öre, annonser efter 35 öre pr öfriga rad. Förlofnings-, v i g s e l -, f ö d s e l - o c h d ö d s - a n n o n s e r, som ju särskildt beröra familjekretsarne, böra främst införas i Idun, där de mera än i någon annan tidning observeras inom hemmet och familjen. Priset å förlofnings, vigseloch födelseannonser är 1 kr. 50 öre pr st; för dödsannonser beräknas priset efter det antal rader annonsen upptager. [2447] LED / GA För en PLATSER. Asa. fl. (Nord. A.-B., Göteb. Behandlar företrädesvis Barnsjukdomar. för ITII^ '. Svar till » 18 ä r », Sala, p. r. P lar mjölksyra och 0,002 delar salicylsyra. i veckans E n PLATSSÖKANDE. [2870] Smör bevaras från a t t h ä r s k n a genom att läggas i en vätska bestående af, till 1 k g. smör, 7 8 delar vatten, 2 deböra, JLMM. \ J \ ALM. c l. p r å r.
HofCancellersEmbetet, StatsExpeditioneme i Kongl. Majus Cancellie, RiksArchivet och Kongl. Collegierne till mig inkomna och vid sistlidet Ers EmbetsBerättelse fogade uppgifter å beloppet och grunderne för beräkningssättet af Expeditions-lösen , inhemtas bland annat, att sådan lösen utgöres dels efter föreskrifter uti äldre icke allmänt tillgänglige författningar, hvilkas innehåll, hänvisande hvar ifrån annan, i anseende till senare myntförändringar är otydligt och för menige man ofattligt, dels ock på grund af Kongl. Maj:ts Nådiga Bref och Skrifvelser till serskildta EmbetsVerk eller enskildta Embetsman samt på inför Konungen förda Protocoll, li vilka icke kommit till allmän kännedom: att äfven sådant förhållande kan inträda , då , i brist af all veterlig grund för lösens bestämmande , häfd eller gammal sedvana dertill måste åberopas: att lika beskaffade handlingar, utlärdade ifrån Konungens Cancellie, komma att bära olika lösen inom serskilda StatsExpedi - JR. St. Just. Till exempel: Diplom å Greflig värdighet, genom Kongl. KrigsExpeditionen utfärdadt, kostar, utom Charta Sigillata, 209 R:dr, men genom Kongl. KammarBxpeditionen blott 201 R:dr, på Friherrlig värdighet 184 R:dr vid den förre, men endast 101 R:dr vid den senare StatsExpeditionen, hvarest också för AdelsDiplom erlägges , utom Chartan, 45 R:dr 8 sk., men för lika Documeni ifrån Kongl. KrigsExpeditionen go R:dr 32; varande i öfrigt till yttermera olikhet, uti Kongl. KammarExpeditionens uppgift utförd en rund summa af 120 R:dr såsom arbetslön och kostnads-ersättning för textning, Vapnets målning, kupa, permar, snören etc. för hvardera af nyssnämnde Diplomer, om hvil. ken fyllnads-afgift uti den rätta CancellieGe. böhrén Kongl.
Förhållandet i de öfrige Staterne är mindre, men i alla fall är proportionen mycket större än hos oss, der tillverkningen upgått lill endast 765,000 Sktt. Då nu sålunda alla privilegier, med undantag af ett enda, till hvilket jag skall återkomma, blifvit borttagne; då i st. f. att Sverige förut kommenderat priset på verldsmarknaden, Sverige nu mäste rätta sig efter alla andra länder; då, som sagdt är, alla dessa förhållanden inträdt, är, frågar jag, det då icke skäl, att man äfven borttager den beskattning, sora ojemnt och orättvist, i förhållande till andra näringar, trycker Svenska jernhandteiingen? Jag vågar förklara, att denna olika beskattning icke hvilar på någon rättsgrund. Att den icke hvilar på någon billighetsgrund, anser jag ådagalagdt genom de beräkningar, som blifvit framlagde för R. o. Ad. i StalsCtsk:s Betänk., samt äfven i de handlingar, som till R. o. Ad. i dag utlemnats, likasom i K. Bergs-Colbii berättelse för år 1853. Deraf synes uppenbart, att om man räknar alla produkter, som ingå i jernhandteringen, upkommer en kostnad, som på många ställen öfverstiger det pris, sorn för jernet sedermera erhållits. Af Bergs-Colbii berättelse, som likväl måste tillerkännas vitsord, synes att medeltillverkningspriset i åtta serskilda bergslager upgått till 15 R:dr 15 sk. och 2 r:st., och i Wermland till 15 R:dr 16 sk. och 4 r:st. Häremot invänder man, och en reservant har äfven anmärkt, att det är oriktigt, och man har derjemte sagt, att om än beräkningen vore sann, skulle, såsom orden föllo sig, intet enda bruk kunna bära sig. 1 ett sådant påstående ligger, enl. min åsigt, ett misstag; ty det måtte väl vara rikligt, att, om än ett bruk har tillgång på skog och egna malmer, dessa produkter beräknas till deras verkliga värde. Derigenom upkommer en inkomst, men denna inkomst är icke verklig, utan den öfriga egendomen lemnar denna verkliga inkomst.
Han lutade sig öfver mig, tog min solfjäder och började fläkta mig, i det han med en djärf och öm blick sade: » Ack, om fröken visste, hvad fröken gjort mig lycklig i afton! » I detsamma såg jag kapten L. i dörren. Att han hört och sett allt var tydligt, ty han ryckte till, som om han erhållit ett slag, och retirerade hastigt. Men hvarför hörde han också icke mitt kyliga svar? Hvarför såg han icke, att jag steg upp och återfordrade min solfjäder, för att gå ut i nästa rum, där jag hade bekanta och där jag hoppades att om möjligt träffa honom, ehuru jag nu ej kunde göra det utan blygsel. Han fanns dock icke där. Kanske hade han ej uthärdat längre, utan lämnat balen. Snart af hämtades jag af en ny kavaljer. Denna afton började förefalla mig lik en plågsam dröm, som räckte i det oändliga. Under en paus i dansen skickade jag min kavaljer att hämta mig ett glas friskt vatten. Då inträffade hvad jag så mycket längtat efter. Han kom fram till mig och bugade sig stelt. » Jag började tro, att kaptenen inte kände igen mig i kväll, » sade jag litet högdraget. » Nej, det har jag verkligen haft svårt för att göra, » svarade han bittert. » Jag ville helst tro, att det icke var fröken. » » Såå? Mycket smickrande! » Jag kände att jag rodnade häftigt, och för att vända uppmärksamheten från mig själf, sade jag: » Men hvarför dansar inte kapten? » » Därför att jag icke har lust att dansa med mer än en — och med henne vill jag icke dansa, » tillade han med eftertryck. Då jag teg, fortfor han med låg, upprörd stämma: » Den som så kan räcka till att lyckliggöra, många, kan icke räcka till för mig. Allt eller intet. Min lycka har i dag fått sin dödsdom. Då passar man icke på glädjefesten. Farväl, fröken Amelie! Vi se hvarann för sista gången. » Han tryckte hårdt min hand och såg mig in i ögonen blott en flyktig sekund eller två. Men jag har aldrig kunnat glömma den blicken. ett tväeggadt svärd skar den genom min själ och efterlämnade ett sår, som många år ej kunde hela, Innan jag hunnit sansa mig, begära en förklaring, var han försvunnen.
Derigenom har del förhållande uppkommit, att intet heslut Lill bifall eller afslag derutinnan kan fattas, om någon skulle yrka votering; ty Riksdagens om några ögonblick inträffande slut medgifver icke en sådan. Jag vågar derföre vördsamt anhålla om Proposition derå, att Betänkandet må läggas till Handlingarne. Detta öfverensstämmer med de åtgärder, sorn vanligtvis pläga vidtagas med sådana mål, der Riksens Ständer icke hafva någon afgörande rätt, såsom t. ex. i frågor, der Constitutions-Utskoltet beslutar med Riksens Ständers rätt. Herr Grefven och Landt-Marskalken hemställde, om icke, enär Utskottens i afseende å denna fråga under N:o 54y förut meddeldte Betänkande blifvit af Ridderskapet och Adeln afslagit, Utskottens ifrågavarande Utlåtande kunde, jemte Bonde-Ståndets berörde Protocolls-Utdrag, läggas till Handlingarne. Bifölls. Herr Grefven och Landt-Marskalken hemställde, att de Pleni Protocoller för innevarande Riksdag, hvilka ännu icke blifvit inför Ridderskapet och Adeln justerade, äfvensom de, hvilka härefter intill Riksdagens slut äga Den as December f. m. 411 rum, måtte, på sätt förut alltid varit vanligt, efter Riksdagens slut justeras inför RiddarhusDirectionen, i närvaro af de Riksdagsmän af Ridderskapet och Adeln, hvilka, i anledning af derom förut utfärdadt anslag och kungörelse i Tidningarne, kunde Behaga justeringen bivista. Bifölls. Justerades följande: Utdrag af Protocollet, hållit hos Höglofl.
Således oaktadt denna kyrka är bland de äldsta, är den likväl särdeles illa lottad i jemförelse med andra våra Domkyrkor i afs:de på anslag, och det synes nogsamt för hvarje opartisk, som förstår dylika saker att med 355 Rdr om året underhåller man ingen Domkyrka. Här i landet äro Domkyrkorna snart sagdt det enda minne vi hafva qvar från forntiden; jag hemställer då tili Hrr:ne, om det icke är en skyldighet för Staten a tit bidraga till deras underhåll, ty att begära det en liten stadsförsamling skall underhålla en Domkyrka är orimligt; och för ifrågavrde stadsför - Den 6 Februari. 26a samling vore en vanlig kyrka tillräcklig. Här har blifvit sagdt att detta anslag vore så stort att statsverkets tillgångar numera icke skulle medgifva detsammas beviljande. Jag är visserligen icke den som är emot sparsamhet i allmänhet; likväl är detta anslag så af behofvet på kalladt att om det icke nu beviljas, b! ifver utgiften i en framtid, såvida R. Strr vilja åtaga sig domkyrkornas underhåll, vida större än nu. Frih. Raab har sagt att anslaget kan upskjutas till nästa riksdag på den grund att 1-£ år icke bör inverka på kyrkans hållbarhet. Det är sannt det Sr icke mer än 1-J år till nästa riksdag, men innan de anslag som då beviljas, komma att utgå, drager det om 3 år, och att dröja 3:ne år är, efter hvad jag af sakkunnige personer inhemtat, för mycket risque radt. Jag får tillstyrka bifall till Utsk;s Betänk.
Det är ibland en Mans öde att spela ett högt Pharao-spel, då på den ena högen ligger efterverldens beundran, och pä den andra lotten att blifva misskänd. In - Den 25 April. 28? gen man går likväl från Spelbordet, fastän han vet att en blind slump styrer pä BankörStalén. Friherre Boye, laudvig; Discossionen har redan räckt länge; och jag skall icke serdeles förlänga den. Mig synes att billigheten fordrar , att ej fästa sig hvarken vid Anmärkningarne eller försvaret. Afven jag är af den tanka, att icke annat än Discont-vinsten bordt användas på Canal-Arbetet; men jag tror också, att äfven i omdömet derom, är man pligtig att ej glömma hvad som nu mera meilankommjt, Vid ali granskning af en förvaltning, mäste första frågan blifva : Huru långt tillbaka granskningen får gå! och när vi dä mäste erkänna att vi ej få gå längre tillbaka än till slutet af 1815 års Riksdag; så blir ju andra frågan: Har Ordföranden och Directionen i Canal-Disconten, efter 181 5 ärs Riksdag, för farit annorledes än före 181T äfS Rikdeg; eller annorledes än på samma sätt, som Ständerne då lemnade oklandradt. När vi nu, på denna fråga mäste svara, Nej; så blir ju ursägten ganska giltig, och analysen af det klander man na gjordt, visar då intet annat, än en fordran dit Ordföranden och Directionen skolat straxt efter 181T års Riksdag, genast förutse det Opinionen vid 1818 ärs Riksdag skulle blifva annan, än den var 1815. Så skulle likväl icke jag dömma; och sä vågar jag tro, att Höglollige Ridderskapet och Adeln icke heller bör dömm3. Jag har nu hört sägas, att Difectionens förfarande skall hafva vållat den svåra 184 Den 25 April. Penninge-förlägenhet, hvari vi befinna oss; men mig förefaller denna förebråelse vara mycket orättvis.
N. eller ordre, med rättighet att 'öfverlåtas från man till man och skyldighet för siste namngifne innehafvaren att sjelf utqvittera beloppet.* Uti denna reservation har Herr C. IV. Palander instämt. Ilik. till II. St. I Afd. 10 Häft. STOCKHOLM, typografiska föreningens boktryckeri, liiS-J. Banko-Ulskottets Memorial, N:o 33. 1 N:o 33. Ank. till Exp.-Utsk. d. 13 Maj 1854, kl. 12 m. Memorial, i fr aga om öfverlemnande frän Bankens Mynt-kabinett till Kongl. Mynt-kabinettet af 517 st. Mynt och Medaljer af guld. Banko-fullmäktige hafva till Utskottets pröfning och bifall hänskjutit en af Bankens Garde des medailles, Riks-antiqvarien B. E. Hildebrand hos fullmäktige skriftligen gjord framställning, det fullmäktige mätte hos Rikets Ständer tillstyrka, att 517 st. i Bankens mynt-kabinett förvarade utländska mynt och medaljer af guld. tillsammans innehållande 820 dukater, må få öfverlemnas till Kongl, mynt-kabinettet, hvilket de ursprungligen tillhört och hvarest deras förvarande för vetenskapen, äfvensom för samlingarnes fullständighet och anseende, skulle medföra den största fördelen ; varande af Riks-antiqvarien, till stöd för denna framställning anfördt, ej mindre, att lian, vid närmare granskning af berörde mynt och medaljer, hvilka skola blifvit på 1780:talct i Banken pantsatta och derefter icke återlöste, kommit till full öfvertygelse derom, att de äro desamma, som vid förenämnde tidpunkt olofligcn tillgripits utur Drottning Lovisa Ulrikas, redan år 1762 af staten inköpta mynt-kabinett, hvilket, sedan det blifvit statens egendom, fortfarande qvarstadnade hos bemäld»
Att alla sådana Författningar upphäfvas, som hitintills hindrat Enskiltas TrävaruHandel med främmande Nationers Handlande, äfvensom med egna Landsmän. 10:0 Att Sveriges RörelseCapital icke må genom Skogarnes försäljning åt Landets Inbyggare inom kort tid försvinna ur rörelsen, de derföre inflytande medel anvisas till allmänna företag, såsom sådana större Odlingar, som öfvergå enskiltas förmåga och betydligt bidraga till hastig production (emot viss betalning för visst arbete), hvilka QdJingsMarker sedan kunna delas och försäljas till den mestbjudande; Strömrensningar, Försvarsverkets iståndsättande och upprätthållande; Löne-tillökning för de militaira och civila Embetsman, hvilka, i brist af nödiga tillgångar, ännu icke kommit i åtnjutande af den Löneförbättring Riksens Ständer, vid i8i5 års Riksdag, beslöto, och slutligen minskning i Bevillningen, så att de inflytande penningarne med skyndsamhet å nyo spridas i rörelsen. För den andel, hvarföre, efter sig företeende omständigheter, kunde anses nödigt att anskaffa Silfver till Banquens behof, borde utlånas en lika summa i Discontväg, så vida säkre Lånsökande sig dertill anmäla. Den i5 April. 469 da förhoppning, att en förändring af redbar gagnelighet, endast den en gång påbörjas, icke kan i det hela med framgång motarbetas, och låter ej qvarhålla sig inom trånga gränser. Det är likväl icke endast i financielt och oeconomiskt afseende, som Nationen häraf skulle draga brtydliga vinster. Sjelfva Nationalcaracteren vunne äfven en förbättrad rigtning. Förskaffa en aflägsen, förgäten, förtryckt Menighet tillfälle till arbete och förtjenst, till en båtande gemenskap med mera cultivcrade Landskap, till sjelfvalda förkofringsmedel; den skall antaga ett annat lynne, den skall framgå med stora steg till sin förädling. Alla dessa ändamål böra vinnas. Riksens Ständer äro i den lyckliga belägenhet att sjelfve kunna bidraga till allmänna välfärden.
M:s förslag, att kommenderad i tjenst varande officer skall verkställa inspektion, eller Hr Blanches förslag, att öfverbefälhafvares intyg är tillfyllest; uppstode i det Dea 10 Januari f. m. 53 förra fallet, att regementenas officerare, till tidspillan för andra tjensteåligganden samt till pekuniär tunga för staten, finge veckor ut och veckor in korsa fram och åter orterna igenom, och — i det senare fallet — att betygen stundom kunde blifva derefter, någongång kanske sjunkande i pris och värde till samma grad af opålitlighet, som orlofssedlar och sådant mera.» »Jag erkänner, att jag i dessa omständigheter ser en våda, ej mindre hotande vår nuv:de beväringsinrättning, än skarpskytterörelsen, samt i allmänhet — i följderna — till och med den krigiska andan inom landet, som likväl dessa båda afse att lifva och elda; jag tror likväl på samma gång att, ifall dessa underordnade frågor lösas på ett annat sätt, sjelfva hufvudafsigten, eller de frivilliga skarpskylteföreningarnes och beväringens amalgamerande i visst fall ganska lätt låter sig verkställas med upprätthållande, så väl af skarpskytteföreningarnes lifs vilkor, frivilligheten, som af beväringspligtens helgd, på samma gång som man skulle kunna bevaka och utveckla bådas kraft, bådas krigiska intelligens, hvilket ock vill säga landets.» Efter detta varma, sanna och militäriska bedömande af vådorna vid skarpskyttarnes befrielse från beväringsexercis, föreslår Hr Ridderstad, såsom medel till dessa vådors undanrödjande, att hvarje förening skall bestå af minst 24 man, och att hvarje förening, som ej uppgår till minst 100 man, skall ansluta sig till närmaste förening, som uppnått denna styrka, samt träda under dess öfverbefälhafvare och statuter, och att hela denna förening minst en gång om året skall sammankomma till gemensam öfning, vid hvilket tillfälle de beväringsskyldige, som önska befrielse från beväringsexercis, skola inspekteras af en dertill kommenderad officer.
För tjenstemännen sjelfve kunde det likaledes ej anses annat än förmånligt, att deras chef, hvars rätt alt afsätta dem, motionären ej ens ifrågasatt, undginge att tillämpa denna stränga påföljd i anledning af anmärkningar, som kunde afhjelpas ge - 8 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 10. nom cn tjenstemans förflyttning till annan ort, inen måhända vore af beskaffenhet att ej medgifva hans bibehållande der, hvarest han till sådana gjort sig skyldig. Genom förflyttning från en mindre till en mera magtpåliggande station bereddes också tillfälle att ådagalägga skicklighet, som ledde tili befordran; hvarjemte Utskottet framhöll att åtminstone intill dess klagomål öfver magtmissbruk afhörts, hvilket i nu omförmälda afseende, Utskottet veterligen, ej vore förhållandet, borde hos innehafvaren af Statens högre embeten förutsättas icke benägenhet för väld, godtycke och förföljelse, utan desses motsats. På dessa skäl, dem Utskottet finner sig böra vidhålla, helst icke någon omständighet inträffat, som synes kunna förringa deras giltighet, utan motionären tvärtom sjelf medgifvit, alt de af honom åsyftade transporters antal i sednare tid betydligt minskats, hemställer Utskottet äfven nu, att Almqvists berörda motion ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 11 December 1865. STOCKHOLM, tryckt hos J. & A. Riis, 1865. Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande M 11- 1 N:o 11. Ank. till Exp.-Utsk. den 15 Dec. 1865, kl. 5 e. ra. Betänkande, i anledning af väckt förslag om inrättande af ett aniversitet i hufvudstaden. En fråga, sorn vid flera föregående riksmöten gjorts till föremål för Rikets Ständers pröfning och äfven nu blifvit väckt, är den, huruvida icke ett universitet bör finnas i rikets hufvudstad.
Sedan Bevillnings-Utskottet, i anledning af dels gjorda anmärkningar emot vissa delar, dels ock Riks-Slåndens skiljaktiga beslut i afseende å andra delar af Betänkandet N:o 20, angående Allmänna Bevillningen, under N:is 34 och 35 afgifvit Utlåtanden; så hafva, enligt Utskottet tillhandakomna Protokolls-utdrag, Riks-Ständen, vid föredragning af berörda Utlåtanden, i nedan omförmälda hänseenden stadnat i olika beslut; och får Utskottet, med anmälan så väl härom, sorn ock att Utskottets yttranden och förslag i öfrigt blifvit godkända, eller, der, till följd af förut fattade beslut, annat ej erfordrats, lagda till handiingarne, nu afgifva förslag till voterings-propositioner i de delar, i afseende ä hvilka, enligt grundlagens föreskrift, omröstning i Förstärkt Bevilinings-Utskott bör ega rum, l:o. Förslaget till Bevilhungs-Stadga. Beträffande ingressen till denna stadga har Ridderskapet och Adeln, med bifall i öfrigt till Utskottets derom afgifna förslag, beslutat att efter orden: vårlig Allmän Bevillningv skulle utsättas den blifvande Bevillningens belopp. Som likväl de öfriga Riks-Ständen gillat Utskottets förslag, enligt hvilket nämnda belopp icke borde uti ingressen inflyta samt tre Stånds sammanstämmande beslut i denna fråga utgör Rikets Ständers, har Utskottet endast skolat sådant anmäla. Bill. till B. St. Utskottets förslag, att bevillning för fast egendom skall utgå: l:o. För jordbruksfastighet med tre öre för hvarje iulia Etthundra Riksdaler af uppskattningsvärdet; och 2:o.
Stats «Utstötts dcn 7 i denna mänad afgifne Utlätande öfwer Niks-Ständens anmärkningar nud Bilagan Litt. D. till Stats-Utstoktets Betänkande , angående Stats-Regleringen, innefattande CiwilStaterne, blefstmmaBilaga,jemte hwad Utstottet i de anmärkte delar, uti desi senare Memorial prtrat och hemstält, af StändttfulllsmUgengilladtthwarwidockständetansägsigbörabestämdtfLrklarg, attde566R:d. zr st.hw,lka,enligtKongl. Bref - Den i? April. 7?* Brefwen af den i6 Martil 1302 ock r; April 1825, hittils warit bcstadde till understöd och fördelning emellan lönlöse och mindre lönce Embetsman, innom Justitia-Rewisioncn, mä än widare för detta ändamäl, fä , till nasta Riksdag, fortfara; Hwarom de Refpective Med-Btänden wördsamt och waistigen skulle underrättas. 1kr supra. S. D. Efter föregången granskning af Riksens Högloft. Ständers Ttats-Utstotts oen 7 i denne mänad afgifne utlåtande, i anledning afgsorde anmärkningar wid Bilagan Litt. G. till Betänkandet angäende Stats Regleringen , innehällande Clericie och Scholä Sraternc, bcflöt Borgare-Ständet, att de pä Stat bestädde Lunds Academie 296 .R-d. och Upsala Academie 910 R:d. 32 st. hö a helt och hållet indragas, utur det för begge Vesta Academier lika gällande stal, som Utskottet endast i anseende till Lunds Academie äbervpat, uti dest förra Betänkande, hwilkct ock Ständet, med bifall till hwad Utskottet i dest senare utlätande hemställt, i alla öfriga delar gillade:
Elizii, Orzeszlco försäkrar oss att deiina ocli m h g a liknande tilldragelser föreltoiriiiia lkiigt oftare Mn vi ana, Iion slutar sin bok med en varin bön Zill Iiisareii, att lixii - Iivilket folk och Iivilken tro linii iiii rna tillliöra - oiii lian någon g h g på sin väg skidle niöta en Meir Ezofowics, lian strax mf~tte r#clta Iionom en broclei.lig? Irjälpancle Iiancl. Det ar saninia inner liga öf vertygelse om a t t folken maste iiarmas till Iivarandra, rattfardiglieten iippratthillas och frihet och upplysning finnas ' för alla inanniskor, som talar till oss ur Eliza Orzeszkos. andra till svenskan ö f versatta roi11 an: D Mirtala D. Det ä r iii. sorgen öfver in !inskliglieteiis lidanden, som Eliza Oreeszltos diktning iil~pspii~at, det är till kamp mot oriittfiirdiglieten och orättvisan hon vigt sin penna. Genoin sin stora begafniiig, sina nihgsidiga ocli grlindliga kiinskaper, sin outtömliga arbetsförrni4g.a - hon har iinder ' 29 &amp; r skrifvit icke mindre än 70 volyiner - .men f~.aiiist geiiom ' sin vnrina kärlek till sanning och rattvisa, liar hon 1ycl; ats skapa arbeten, som gjort liennes naiiin kaiidt och alskadt, icke eridast i Iiennes eget fiidernesland iiban afven i alla de lander, till livilkas sprLlc Iieniies böcker blifvit öfversattn. Tyska, franska och t.jecckiska öfvers#ttningar liaf va redarn 1Hiige funnit s och # h e n i Ryssland Iiafva lieniies böcker - » iiii.irkv#rcligt nog », skrifver lioii sjalf - 11 tkoinniit ' i talrika iipplagor.