Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Redan fördelningen af materielen mellan de båda flottorne skulle möta icke obetydliga svårigheter. Det är lätt att till örlogs-flottan hänföra linieskepp och fregatter och till skärgårds-flottan roddfartygen. Men emellan dessa finnas åtskilliga fartygsklasser, hvilka antingen hufvudsakligen ämnade lör öppna sjön, dock utan svårighet kunna begagnas i betydliga sträckor af våra skärgårdar, eller ock egentligen ämnade för skärgården, nägongång komma i fråga att begagnas i nna sjön. Huru skulle nu med dessa förfaras? Antingen skulle af dem anskaffas bel uppsättning med särskildt manskap och befäl för hvardera, eller skulle sjöförsvaret komma att sakna den fullständighet det nu med endast en flotta eger. Väl låter det säga sig att samma fartyg kunde efter behof under pågående krig flyttas än till örlogs-flottan än till skärgårds-flottan, men då. efter motionärens förslag, den ena flottans befäl, manskap eller anslag icke finge för den andras räkning användas, blefve följden att vid hvarje dylikt ombyte fartygen först mäste hemsändas till stationen för att erhålla nytt befäl och manskap samt annan utredning, ett förfarande, som visserligen ganska ofta skulle finnas föga välberäknadt. Utan tvekan torde man häraf kunna sluta att det föreslagna särskiljandet antingen skulle högst menligt inverka på sjöförsvarets användbarhet och fullständighet eller ock, utan motsvarande fördel medföra betydligt större kostnader. Erfarenheten från den tid då flottorne vore åtskiljda synes ej heller kunna till stöd för motionen åberopas. Samma svårigheter som nu för materielens fördelning funnos väl ej då. men af det för flottornes särskiljande är 1756 anförda, ofvanåberopade skäl skulle man föreställa sig att de af motionären yrkade grunder i af - Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande M 121. seende utestängande af den ena flottans befäl oell manskap från tjenstgöring på den andras fartyg då gjort sig gällande, ja, att den varit en nödvändighet till följd af den specielare utbildning i den ena eller andra flottans stridssätt och manövrering, som af skiljsmessan blifvit en följd.
Vi böra söka hejda den ström, som botar öfversvämma oss, den utomordentligt och uti rysvärd mån tilltagande fångpersonalen, men, mine Hrr! icke sker det genom alt bygga fängelser, dessa sednare blifva blott en nödvändighet, om vi ej uti det förra fallet göra vår pligt, vi måste söka att afleda och om möjligt tillintetgöra de källor och anledmr, hvilka alltjemt med tilltagande fart tillföra den sitt förråd, hvilka anledmr äro förvända lagar och ordningar, deras oriktiga handhafvande och isynnerhet den vårdslöshet och liknöjdhet, hvarmed samhället öfverlemna! de lägre folkklasserna ål sitt öde och sin nöd. Utan att angripa det onda från detta håll, skola alla våra bemödanden deremot vara förgäfves. Att tro det onda afhulpet med att skaffa fängelser, är att taga sak ä bak. Det är ej de få, hvilka gjort sig ovärdiga samhället, brottslingarnes förbättring man ensamt skall ifra för, det är bela det lägre folkets af samhället uppfostran man mäste åtaga sig och tillstånd man mäste behjerta; när man i de sednare fallen uppfyllt allan rättfärdighet, får man göra i det förra hvad man kan. Gör man sin pligt i de sednare fallen, får man ej mycket besvär med det förra; men utan all tillvägagä på detta sätt, handlar man såsom den, som vill tömma en göl, utan att hafva tömt de ådror, den ström, som ditförer vattnet; man arbetar förgäfves. Erfarenheten mätte kunna lära oss, att brottet, liksom sagans mänghöfdade hydra, om den mister aldrig så många hufvuden, icke dör så länge nya alltjemt kunna uppvexa ur såren.
Åtnjuter ett StatsAnslag af 3333: 16, - Uti sistnämnde Anslag har, genom ett från Hederv. BondeStåndet remitter^dt Memorial, RiksdagsFuIlmäktigen Petter Jönsson från Jönköpings Län yrkat tillökning med minst 2000 R:dr, på det samma Institut må erhålla nödig utvidgning och blifva i tillfälle att vårda och uppfostra flere Elever från Rikets samtelige Stift, än som, i anseende till bristen på nödige underhållsmedel, nu kunna emottagas. Då meranämnde Institut af Staten åtnjuter allt det understöd dess tillgångar, i jemförligt förhållande till Allmänna bidragen för andre välgörande Inrättningar, kunna medgifva, och dessutom för ett större antal blinda och döfstumma barn underhåll vid Inrättningen blifvit af den enskildla frikostighelen beredt; Betänkan den, N:is i44‘, >4^- 287 anser Utskottet sig icke kunna tillstyrka någon förhöjning uti förrberörde Anslag. De tillökningar sorn å denna HufvudTitel sålunda förekomma, utgöra tillsammans ett belopp af 1446 R:dr 38 sk. 5 r:st, som bestå uti Contant 619: 3r. - Ordinarie ränta, förvandlad efter antagen grund 3029: 33. 3.^ . c 3 hvarifrån afgår förminskning å den utgående Tionden 1502:25.10. återstår i446:38. 5. oell åberopas i sammanhang härmed hvad om Ordin. Eänlans och TiondeSpanmålens rättande efter verkliga förhållandet anfördt är uti utlåtandet om 4:<le HufvudTiteln. Utlåtande, angående RiksStatens Sjunde Hufvud-Titelj innehållande Pensions-Staterne. (U.-A.) L afseende på regleringen af denna HufvudTitel förekomma följande specielle Anslag med deruti äskade förhöjningar, nemi. 1:0 CivilStatens Pensions-Inrättning åtnjuter, jemlikt nu gällande RiksStat: Anslag för Embetsoch Tjenstemän R:dr 25,000. hvaruti någon förändring icke ifrågakommit.
Voteringssedlarne inneköllo: Högloft. Riddorskapet och Adeln: Ja 2 Nej 2. Högv. Preste-Ståndet: Viilloft. Borgare-Ståndet: Hederv. Bonde-Ståndet: Herr Baron och Ordföranden anmodade Utskottet att, då contra-propositionen således vunnit, öfverlägga om formen, under hvilken anmärkningen skall komma att framställas. Herr Borgmästaren Kjellander: Då Utskottet ej ansett anmärkningen böra fullföljas, hvarken efter 106 eller 107 § Regerings-Formen, linner jag för min del ej något annat sätt, som kan komma i fråga. Herr Biskop v. Rosenstein: Anmärkningen grundar sig på 10 § Regerings-Formen, och jag tror den endast kunna i generella termer meddelas Riksens Stän - Bilaga J till Mern. N:o 27. 943 der, hvari äfven kan hända kommer att innefattas något annat mål, som blifvit anmärkt, der förhållandet varit lika. Herr Baron Gederström, Jacob, ansåg anmärkningen hafva afseende på det i 107 § Regerings-Formen förekommande ordet skicklighet, emedan det tillhör en skicklig Embetsman att iakttaga hvad som bör verkställas, hvilket här icke skett, då vederböraude ej blifvit hörde. Herr Biskop v. Rosenstein: Mål kunna vara af den egenskap, att tidsutdrägt förfelar ändamålet, och i detta torde vederbörandes hörande förorsakat ett långt uppehåll. Herr Commerce-Rådet Wegelin kunde ej antaga detta skäl, då en viss kort tid kunnat föreskrifvas. Herr Borgmästaren Ullberg: Jemte det jag till alla delar förenar mig med Herr Commerce-Rådet Wegelin, utbeder jag mig få tillägga, att om nyttan eller skadan af utländska fabricaters införsel och förtullning lärer det icke tillhöra Constitutions-Utskottet att sig utlåta, enär detta ämne af Särskildta Utskottet ofelbart får en erforderlig utredning.
SundlielsCollegii disposition att, med iagttagande af dervid föreslagne vilkor, utgå så väl för underhållet och be - Betan Landen, N:is 188, 189. io5 gagnandet af samma Eleetricitets-Machin till fattige sjukes kostnadsfria betjenande, sora till arfvode för den dervid anställde Läkare samt tjenlige rums anskaffande för appareillens placerande, liar något Anslag ock synts Utskottet icke böra äga rum, för underhållandet ytterligare af en dylik Inrättning, hvilken icke allenast ansetts vara öfverflödig, utan hvars nytta äfven blifvit betviflad. Utskottet finnér sig således icke kunna till B.. H. St:rs bifall understödja förrberörde Motion, utan hemställer, att densamma må anses böra förfalla. Den iZ Junii 1829. N:o 139- Utlåtande, angående Anslag af allmänna Medel till tryckning af Landshöfdingarnes EmbetsKungörelser. (U.-A.) K. M:t har, medelst Remiss dat. den 2 nasti. Maji, i Kåder behagat till Utskottet öfverlemna en af de vid detta Riksmöte närvarande Hrr Landshöfdingar afgifven underd.
Jag instämmer i Konungens Nådiga Proposition, att hela den Summa, som förut af Banquen blifvit använd i Discont-Rörelse, må i denna väg bibehållas. Då Province-Disconternas Låne-rörelse inställes, så bör väl pä annat sätt till samma Folk-classer nya Låne-tillgångar öppnas *). Utvidgad Production är en klar följd af lättnad och ymnig tillgång till förlag. Med förlag kan allt uträttas, det förutan intet. Hvad vore England, om det icke hade väl användt sin oerhörda Myntmassa. Hvarföre har icke frågan om Disconterne förekommit i sammanhang roed Finance-Regle *) Dessa Läne-biträden, om de skola ske i Discontväg och uppfylla ändamålet att upphjelpa Jordbruket, böra icke mer äa en gäng om året omsättas med * afbetalning å Capitalet, och Räntan högst vara 5 proCent. \ Den 15 April. 453 ringen, då den likväl utgör en icke obetydlig del af det hela? Hvarföre har man icke till Myntvärdets upprätthållande på ett eller annat sätt begagnat Kungsgårdarne, hvartill Kongl. Maj:t i Dess Nådiga Proposition gifver anledning? Och hvarföre icke heller de tillgångar jag tagit mig den friheten att föreslå? Må det tillåtas mig, till styrka för hvad jag yrkat, att anföra några ord, yttrade år 1810 af den åldrige och erfarne Riddersman, som, lika känd för financiel kunskap, som utmärkt och aktad för patriotiska dygder, ännu i denna stund hedrar detta öfverläggningsrum. ’’Det är,” säger han, ”vid en sann patriotisk öfverensstämmelse emellan Konung och Ständer, till befordran af kloka Oeconomiska Författningar, jordens möjligaste fördelning i sjelfägandes händer samt utvidgad Näringsfrihet, som Sverige bör öfverflödigt kunna föda sig sjelf, och för våra Producter, Guld och Silfver inflyta, utan allt konstigt bemödande, såsom ett öfverskott utöfver vära få verkliga utländska behof. De dyrkade” ädla metaller utgöra utom dess ingen verklig välmåga eller rikedom. En mera sjelfständig förmögenhet böre vi beflita oss om.
Herr Nordenankar, F. fV., har hemställt ej mindre att fiankens utlåning i Discont-väg icke må ökas utöfver det belopp, hvartill densamma vid sistlidne Riksdag bestämdes, än äfven, alt Ranco-Discontens respit-tid må förkortas till en månad. Bih. till R. St. Prot. tSfSj 6 Sami. 1 Afd. a? Haft. 4 \Banco-Utskottets Herr J. A. Arnberg har ansett, att i Banco-Disconten endast må belånas papper, grundade på verkliga affärer och som antingen äro Inrikes vexlar eller ock innehafva sådane vexlars natur; att respitmånaderna för alla från och med år 1845 utgifvande lån afskaffas, samt att omsättningsterminernas antal, efter hand, förminskas och inskränkas. Herr Theodor Foenander har föreslagit, att icke allenast de för Disconterne anvisade tillfälliga förstärkningar af tillsammans 85o,ooo R:dr måtte åter indragas lill Banken, utan äfven att den fond, som af Banken hädanefter på namn och reverser får utlånas, successivt måtte inskränkas till 6,000,000 R:dr. Riksdags-fullmägtigen G. B. Appelqvist från Blekinge Idin har tillstyrkt att 1,000,000, R:dr af den upplupna Bancovinsten må anvisas till Discontrörelsens förstärkning. Riksdags-fullmägtigen Tobias Lind frän Bohus Län har föreslagit, att tiden för Discont-låns återbetalning måtte utsträckas till 5 år, med afbetalningar af i eller -L utaf capitalet, vid omsättningar hvar i2:te eller hvar 6:te månad.
Jemte det Utskottet förbehåller sig, att, i händelse af Rikets Ständers bifall till de framställningar, här nedan förekomma, få, efter sammanträde med Stats-Utskottet, afgifva förslag till de föreskrifter, hvilka med anledning deraf blifva oundgängligen nödige; får Utskottet föreslå: 6:0. att utlåning emot pant af Låne-Banco-Obligationer och Silf-ver-sed/ar må från oell med 1845 års början upphöra; men Banko-Fullmägtige deremot berättigas, att infria berörde Obligationer då sådant af innehafvarne äskas. 7:o. att Bankens utlåning till Städer och korporation‘er samt lill skiften och odlingar må öfverflyltas till Riksgälds-Kontoret, sådane desamme befinnas vid innevarande års slut. 8:0. alt utlåningen, på namn och reverser med. omsättningsrätt genom Banko-Diskonten i Stockholm samt Låne-Kontoren i Götheborg och Malmö likaledes må till Riksgälds-Kontoret öfverflytlas med det belopp, hvartill fonden för denna utlåning nu uppgår eller 8,850,000 R:dr B:ko. 9:o Banco-Ulskottcls Betänkande, N:o 29. 25 9:o. att såsom villkor vid omförmälde öfverfly Ilning bestämmas: a) att Riksgälds-Kontoret aflemnar till Banken ersättning i kontant för lånen till Städer och korporationer samt till skiften och odlingar. b) att Riksgälds-Kontoret lem nar Banken ett emot den öfverflyttade Diskont-lånerörelsen svarande belopp af 8,850,0(X) Riksdaler Banco, uti sine obligationer, ouppsägbara å innehafvarens sida, utställde å 125,250 och 500
* Redan tidigt hade han uppträdt med små literaturhistoriska arbeten i tidskrifter och likaledes med en lyrisk samling ” Itime ” (1857). Ett kraftigare uttryck fick författarens originalitet i de följande poetiska serierna: ” Levia gravia ” (1867, ny upplaga 1868) och ” 1 Decennale ”. Här visar han sig såsom en skald af ovanlig frihet, djerfhet och sjelfständighet i tanken. Större framgång hade dock den ofvan nämnda, 1863 skrifna hymnen: ” Inno a Satana ”, hvilken han 1865 utgaf under pseudonymen ” Enotrio Romano ”; vi återkomma i texten till detta märkvärdiga stycke. En mera samlad bild af den genialiske författaren erhåller man i ” Poesie e Cantilene ” (1873) och ” Nuove poesie ” (1875). Ett urval på tyska af Carduccis dikter har utkommit 1880. Den realistiska skolan i Italien erkänner honom \ Giosué Carducci är en man af enkla vanor och tillbringar sin mesta tid med studier. Han är ej lång till växten, men kraftigt bygd. Efter denna korta redogörelse för de yttre dragen i Carduccis lif vilja vi nu öfvergå till hans värde såsom poet. Cärduccis skaldeverk kunna delas i tre särskilda kategorier. Till den första kunna räknad hansungdomspoem, som han kallar “ Juvenilia " och “ Levia Gravia “. Den andra innefattar de arbeten, han skrifvit mellan 1860 och 1870 och som bära titeln “ Decennalia “, till en del äfven “ Nuove poesie “. Den tredje kategorien (enligt vårt omdöme den mest framstående) omfattar en del af “ Nuove poesie “ och de poem, som till form och innehåll äro en efterbildning af de grekiska och romerska klassiska författarnes arbeten och kallas “ barbare “. Ungdomspoemen utgöres af en samling sonetter och sånger. Ämnena äro olika. Än är det Metastasio, eller Goldoni, eller Monti, eller Dante, än en ynglings död, än Apollo och Diana, som inspirera honom. Han vet ännu ej, hurudan hans sånggudinna skall blifva. Han söker åt henne en lifsuppgift.
Fängelse å fästning eller tukthus utan arbete, äfvensom enkelt fängelse med eller ulan arbete skall ock, ehvad straffet blifvit omedelbart lör brott eller såsom lörvandlingsstraff, i stället för ådömda böter, »lagdt, på sådant säll veikslällas, alt fängen, så vidt ske kan, förvaras i särskildt rum, skiljd fran andra fångar. § 6. I fall sorn i 5 § säges, Hjule fången ej afdrag i den ådömda fängelse-liden. Vill och kan lian förskaffa sig bättre underhåll eller större beqvämlighet än i fängelset allmänneligen beslås; vare det tillätet, sa vidt ordningen eller säkerheten inom fängelset derigenom ej störes. Fangens maka, föräldrar, barn eller syskon må honom i fängelset besöka; likväl skall anmälan derom förut ske hos fängelsets styresman, som eger all för besöken bestämma lämplig lid samt, der han sa nödigt aktar, förordna ali under besöken någon af fängbel,eningen bör vara tillstädes. Af andra än nu nämnda personer och dem, som i 2 § 2 mom. omlörmälas, eger fången ej ulan tillstånd emottaga besök. Ej heller må han ulan lof af fängelsets styresman emottaga eller afsända bref; dock all, der brefvet rörer enskilda angelägenheter, sådant lof ej vägras må, så framt brefvet ej finnes innehålla något, hvaraf ordningen eller säkerheten inom fängelset kan älvenlyras. Fänge, som ej lill arbete dömd är. vare berättigad att med tjenlig!, arbete sig sysselsätta, om han sjelf sådant sig förskaffar; egande dock fängelsets styresman tillse, att denna rätt cj lill brottsliga företag missbrukas. §7. 1 Iråga om hvad ytterligare i afseende å ensamhets-fångars vård, arbete och behandling skall iakttagas, samt hvad i öfrigt till ordning vid ensamhets-fängelse och tillsvn derå hörer, gälle hvad derom redan är eller framdeles kan blifva föreskrifvet. Vid pröfning af delta ärende hafva Rikets Ständer funnit» att den grundsats, hvarpå E.
Då nu bränvins tillverkuings-skalten blifvit bestämd till 16 sk. för kanna 6-gradigt bränvin, men afgifterna å det utländska bränvin, som kunde införas, uppginge till minst 28 sk., så lärer det finnas uppenbart, att den omförmälda tullsatsen af 30 sk.Tper kanna af lill och 4 Bevillnings-Utskottets Memorial, N:o 30. med 10 graders styrka och 1 sk. 6 rst. tillökning för hvarje öfverskju tande grad, fullkomligt betryggar mot all farhåga för införsel af sådane bränvinsslag, som här tillverkas. Att utöfver nämnde belopp förhöja införselstullen, hvilken för t. cx. 22 graders Arrack, som nu drager 28 sk. tull, komme att uppgå till 1 R:dr kannan (afgifterna till Handelsoch Sjöfarts-fonden, tolag m. m. oberäknade), vore, efter Utskottets öfvertygelse, ingalunda väl betänkt; och Utskottet, som angående införseln af fransk sprit för luktvattens-beredningen, vill här nedan särskildt sig yttra, tillstyrker således att, med upphäfvande af nu stadgadt förbud mot införsel af vissa slag bränvin och sprit, för denna artikel må antagas följande redaktion och tullafgifter: •* B ränvin och sprita alla slag: af till och med 10 graders styrka_, 1 kanna 30 sk. inf.-tull; för hvarje öfver skjutande full grad ökas införselstullen med 1 sk. 6 rst. k bränvin och sprit, alla slag, torde det nu stadgade tullvärdet 2 R:dr kannan böra bibehållas oförändradt.
För öfrigt öfverlemnade Frih. tryggt åt den allmänhet och den efterverld, hos hvilken ännu något minne bevaras af vårt språks ordaförstånd, att afgöra, 0111 det varit han, som förty dt 107 §. i Reg.F., eller om det varit han, som bestridt förtydningen. Frih. Stael von Holstein anmärkte, att intet undantag funnes i grundlagen för Constit.Utsk. att, i likhet med andra Utsk., kunna genom återremiss åläggas afgifva förnyadt yttrande. Genom votering beslöts, att Constit.Utsk:s ifråga var. memor. skulle läggas till handlingarna. Föredrogs Constit.Utsk:s memor. Hr von Hartmansdorff, Aug, Frih. Wrangel, Henning, Hr Ehrenborg, Casper, och Gr. Horn, Claes Fred r., begärde, alt memor. måtte återremitteras. Frih. Cederström, Jac , bestred rättigheten till återremiss. Constit.Utsk. äger samma rättighet i afseende på remitterade anmärkntsanledningar som på dem, om hvilka frågor väckas inom Utsk. Finner Utsk., alt ingen olaglighet blifvit begången, är det icke skyldigt att på remissen göra nå°ot afseende, och får icke heller nämna, hvarom ärendet handlar. Hr Ehrenborg, Casper: I afseende på 107 Reg.F., som kan påkallas af enskilda motioner, är Constit.- Utsk., enligt dess eget medgifvande, "endast en underordnad beredning”; och då lärer 56 §. Reg F. vara tillämplig, sorn stadgar, att Utsk:s förslag kunna återremitteras. Detta stadgande gör ej undantag för Constit.Utsk., om hvars förslag här är fråga. Hr v. Hartmansdorff åberopade hvad Hr Ehrenborg anfört. Frih. Cederström: Stadgandet i 56 §. Reg.F. om återremiss angår blott sådana utsk:s-betänk:n, vid hvilka anmärkningar göras, som hindra deras antagande.
N:o 72, i anledn. af RiksSt:ns beslut i afseende på förslaget till förnyad förordning, angrde grunderna och villkoren för hemmansklyfning, samt afsöndring af jord eller andra lägenheter lian hemman. R. o. Ad. heslöt att detta mål skulle punktvis pröfvas. 1 cap. 2 §:n. Hr von Hohenhausen, Michael Silvius: För att icke upptaga tiden med något vidlyftigt ordande i afseende på Ulskins förklaring, som skall vara en motbevisning till hvad R. o. Ad. beslutat, torde det göra tillfyllest att erinra, att BorgareSt., på R. o. Ad:s inbjudning, antagit samma ordställning, som R. o. Ad. för sin del beslutat och hvilken LJtskm förmoda att detta Stånd nu skall frånträda. Det torde således icke vara lämpligt att ingå på Utsk:ns inbjudning, utan vara bäst att qvarblifva vid det en gång fattade beslutet samt godkänna voter:s-propos:n. Hr Palmcrantz, J o h. Mauritz: Då den föregå ende talaren endast yttrat att R. o. Ad. borde vidblifva sitt förra beslut, utan alt hafva vederlagt de skäl, som Utsk:rr för sin inbjudning anfört, föreslår jag att Ståndet ville antaga samma inbjudning. Jag finner ej skäl att begagna främmande ord i en författning, då man så lätt, som i förevarande fall är händelsen, sådant kan undvika. Frih. Cederström, Jacob: Jag ber att få fästa den föregående talarens uppmärksamhet derpå, att orden "utskylder” och ”allmänna onera” äro lika användbara, men beteckna ej detsamma; ty uttrycket ”allmänna onera” innefattar något mera än ”utskylder,” och derföre bör termen ”allmänna onera” bibehållas. Jag tillstyrker antagande af voter;s-propos:n. Hr von Hohenhausen:
Då jag ej bevistat förra Riksdagen, kunde jag ej vid afhörandet af detta Friherrens påstående förlidet Plenum controllera dess riktighet, men jag har sedermera i officiella handlingar gjort mig underrättad om förhållandet; och efter inhämtandet deraf, får jag, utan att i nämnde yttrande tro mig igenfinna ett intentioneradt bemödande att vanställa sanningen, hemställa hvad anspråk på i44 Den 7 April f rn. tillförlitlighet det äger, då våra Protocoller upplysa, att Statsoch BaneoUtskottens Betänkande, angående allmänna penninge-rÖrelsen och ' tayntvårdets upprätthållande afgifvit den 3 April 1818, föredrogs hos Ridderskapet och Adeln den 8 April, att Utskottens Utlåtande öfver de vid detta Betänkande gjorda anmärkningar afgifvits d. 16 Maji och föredragits på Riddarhuset d. 23 i samma månad samt afgjorts d. 9 Junii* då deremot Riksdagen först slutades den 2 l Julii. Häraf synes klart, att ej Riksdagens annalkande slut påskyndat ett oöfverlagdt antagande af finance-planen. Om man jemför denna sådan den af Stånderne beslöts, skall man deri knappast igenkänna någon likhet med Kongl. Majds nådiga proposition och äfven sakna noggrann öfverensstämmelse med de i Utskottets Betänkande framställde grundsattser. Hvad tillämpningen på närvarande Riksdag beträffar, så Ilar jag vid flere tillfällen yttrat, att enligt mili tanka säkraste medlet att förekomma all slags öfverraskning, år att Utskotten lemnäs rådrum att moget utarbeta den vigtiga finans-planen, och oss att lika moget öfverväga den, innan vi i ämnet besluta; och åger jag den fullkomligaste tillförsigt till Konungens bifall å Riksdagens förlängning, örn Stanöerne, i anledning deraf, skulle finna det nödvändigt. Friherre Boije har tyckt sig finna i Friherre Wirséns Memorial uttryckt en ledsnad deröfver, att Riksens Ständer äga afgörande rått i finans-ärenden.